Vastuuvapaus 2001
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Sørensenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0072/2003) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 2001 (KOM(2002) 211 - C5-0190/2002 - 2002/2087(DEC)) 
Casacan laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0109/2003) vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2001 (komissio) (SEC(2002) 403 - C5-0239/2002 - 2002/2101(DEC)) 
Avilés Perean laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0101/2003) vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2001:
1. Pääluokka II - Neuvosto (SEC(2002) 405 - C5-0243/2002 - 2002/2103(DEC))
2. Pääluokka IV - Tuomioistuin (SEC(2002) 405 - C5-0244/2002 - 2002/2104(DEC))
3. Pääluokka V - Tilintarkastustuomioistuin (SEC(2002) 405 - C5-0245/2002 - 2002/2105(DEC))
4. Pääluokka VI - Talous- ja sosiaalikomitea (SEC(2002) 405 - C5-0246/2002 - 2002/2106(DEC))
5. Pääluokka VII - Alueiden komitea (SEC(2002) 405 - C5-0247/2002 - 2002/2107(DEC))
6. Pääluokka VIII - Oikeusasiamies (SEC(2002) 405 - C5-0248/2002 - 2002/2108(DEC))
Staesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0082/2003) vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2001 (Pääluokka I - Euroopan parlamentti) (SEC(2002) 405 - C5-0242/2002 - 2002/2102(DEC)) 
Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0079/2003):
1. vastuuvapauden myöntäminen Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskukselle varainhoitovuodesta 2001 (C5-0601/2002 - 2002/2186(DEC))
2. vastuuvapauden myöntäminen Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiölle varainhoitovuodesta 2001 (C5-0597/2002 - 2002/2187(DEC))
3. Vastuuvapauden myöntäminen Euroopan jälleenrakennusvirastolle varainhoitovuodesta 2001 (C5-0596/2002 - 2002/2188(DEC))
Langenhagenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0068/2003) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) varainhoidosta varainhoitovuonna 2001 (C5-0556/2002 - 2002/2185(DEC)) 
Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0074/2003):
vastuuvapauden myöntämistä Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirastolle koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkääminen (C5-0102/2003 - 2003/2046(DEC))
vastuuvapauden myöntämistä Euroopan ympäristökeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkääminen (C5-0098/2003 - 2003/2044(DEC))
vastuuvapauden myöntämistä Euroopan unionin elinten käännöskeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkääminen (C5-0100/2003 - 2003/2045(DEC))
vastuuvapauden myöntämistä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskukselle varainhoitovuonna 2001 (C5-0096/2003 - 2003/2043(DEC))
vastuuvapauden myöntämistä Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkääminen (C5-0094/2003 - 2003/2042(DEC))

Sørensen (ELDR)
Arvoisa puhemies, vaikka tilintarkastustuomioistuin on arvostellut komission sisäistä valvontaa ja seurantamenetelmiä ankarasti ja suorasanaisesti, meidän on mielestäni suositeltava parlamentille, että komissiolle myönnetään vastuuvapaus kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 2001.
Mietinnössäni olen keskittynyt nykyisen kehitysyhteistyöpolitiikan tiettyihin tärkeimpiin peruskäsitteisiin ja pyrkinyt selvittämään, asettavatko nämä peruskäsitteet varojen käyttöön liittyville tarkastuksille erityisvaatimuksia tai tuovatko ne esiin niihin liittyviä erityisongelmia. Tässä yhteydessä haluan korostaa useita seikkoja:
Omistajuus: omistajuudella on suuri merkitys kehitysavun tehokkaan hallinnoinnin kannalta. On huomattava, että muun muassa rahoittajien oikeutetut vaatimukset, köyhyyden lievittämiseen tähtäävät toimet ja ympäristönäkökohdat voivat olla ristiriidassa kansallisten ja paikallisten painopistealojen kanssa.
Talousarviotuki: talousarviotuki on toinen käsite, joka kiinnitti huomioni työskennellessäni mietinnön parissa. Nähdäkseni ei periaatteessa ole mitään syytä - varsinkaan valvontaa ajatellen - välttää talousarviotukea. Komission on kuitenkin huolehdittava tarkoin siitä, että tulevaisuudessa selvitetään, milloin ja millaisin edellytyksin talousarviotuki on tehokas tukimuoto.
Hajauttaminen: komission toteuttama ja runsaasti keskustelua herättänyt hajauttaminen perustuu siihen, että useampia päätöksiä tehdään mieluummin paikan päällä kuin täällä Strasbourgissa ja Brysselissä. Kannatan tätä periaatetta, mutta komission on varmistettava, etteivät keskusyksikköjen nykyiset ongelmat tilintarkastusjärjestelyissä siirry suoraan edustustoille.
Vajaakäyttö: maksujen suorittaminen rahastoista tapahtuu yksinkertaisesti liian hitaasti. Voiko olla oikein, että vuoden 2001 tehtäviä ja hankkeita varten tarkoitettuja varoja on edelleen maksamatta yhteensä noin 8 500 miljoonaa euroa? Lisäksi on mielestäni hälyttävää, että maksujen suorittaminen kolmesta vuonna 2001 voimassa olleesta rahastosta on kestänyt jo 16, 11 ja 4 vuotta. Mielestäni on käsittämätöntä ja byrokraattista, että hallinnollisesti maksujen suorittamisen on tapahduttava samanaikaisesti kolmen rahaston kautta. Odotan, että komissio esittää pian realistisen suunnitelman nopeuttaakseen maksujen suorittamista ja selkeyttääkseen varainhoitoa.
Pääjohtajien lausuma: jotta tällä lausumalla olisi jotain merkitystä, ensi vuoden lausumassa on ilmoitettava selkeästi, mitä "kohtuullinen varmuus" tarkoittaa. Varaumien määrää on rajoitettava, samoin kuin niihin mahdollisesti liittyviä seurauksia.
Yhteisön ulkosuhteista vastaa nykyisin ei enempää eikä vähempää kuin kuusi eri yksikköä. Tätä seikkaa oli määrä arvioida vuonna 2002, mutta emme ole vielä saaneet näiden arviointien tuloksia. Odotamme niitä yhä.
Tilintarkastustuomioistuin arvostelee tilintarkastuksensa perusteella jyrkästi komission sisäisiä valvontarakenteita ja seurantamenetelmiä. Tämä on valitettavaa ja antaa aihetta arvosteluunkin, sillä se merkitsee, ettemme pysty arvioimaan, saammeko rahoille vastinetta.
Lopuksi käsittelen talousarviota: komission tehtävä on nyt laatia erityiset toimintasuunnitelmat ja aikataulut kehitysrahastojen saamiseksi vihdoinkin mukaan yleiseen talousarvioon. On täysin anteeksiantamatonta, että veronmaksajien rahoja ei käytetä niin tehokkaasti kuin olisi mahdollista, eikä tämä johdu komissiosta, jota niin usein syytetään, vaan tiettyjen jäsenvaltioiden hallituksista.
Kehitysrahastoja koskeva mietintöni on vain osa vastuuvapausmenettelyä. Vastuuvapausmenettely tarjoaa parlamentille tilaisuuden tutkia komission kykyä hoitaa EU:n verovaroja. Tässä yhteydessä olen yllättynyt, että komission uudistusvauhti näyttää hidastuvan määrätyillä aloilla. Koska käsiteltäviä lukuja on niin paljon, on tärkeää, että meillä on luotettava kirjanpitojärjestelmä. Nyt sellaista ei kuitenkaan ole. Nykyinen komissio korvasi Santerin johtaman komission, joka oli jumiutunut työssään. Voidaan kysyä, onko sama tapahtumassa nykyiselle komissiolle. Niillä aloilla, joilla itse olen työskennellyt, komissiolla on ollut mahdollisuuksia ja aikaa sekä myös kykyä uudistaa EU:n hallintoa. Paljon jää kuitenkin toivomisen varaa, ja on sanottava, että puheenjohtaja Prodin toive saada jatkaa vielä viisi vuotta komission puheenjohtajana on turhan optimistinen. Jos komissio olisi lunastanut lupauksensa, toteuttanut uudistukset ja osoittanut halua ja kykyä päästä eroon vanhoista ja huonoista hallinnollisista käytännöistä, olisi ollut perusteltua toivottaa puheenjohtaja Prodille menestystä, mutta nykyisessä tilanteessa se on mahdotonta.
Casaca (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja, Helmut, hyvät kollegat sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmästä sekä muista poliittisista ryhmistä, jotka työskentelitte kanssamme. Mielestäni voimme olla tyytyväisiä työhön, jota olemme tähän mennessä tehneet vuoden 2001 talousarvion vastuuvapausmenettelyn yhteydessä. Vastuuvapaudesta oltiin yleisesti yksimielisiä talousarvion valvontavaliokunnassa, ja sille jättivät antamatta tukensa ainoastaan ne, jotka Euroopan unionin toimielimiä kohtaan tuntemiensa ideologisten ennakkoluulojen vuoksi pyrkivät tämän menettelyn avulla pikemminkin varmistamaan oman vaikutusvaltansa kuin korjaamaan omia virheitään.
Käsiteltävänämme on nyt erilaisista ongelmista ja suosituksista koostuvaa todellinen työohjelmaa, joka ei suinkaan ole täydellinen, mutta jonka avulla sekä komissio että parlamentti voivat huomattavasti parantaa talousarvion täytäntöönpanoa. Siksi haluankin menneiden tapahtumien sijasta keskittyä enemmän meitä odottavaan työhön. Ensisijainen tavoitteemme on yhteisön kirjanpitojärjestelmän nykyaikaistaminen ja parantaminen. Nykyaikaistamisen tarpeessa ovat sekä keskipitkän että pitkän aikavälin tavoitteet, ja lisäksi kirjanpitojärjestelmän pahiten vanhentuneet käytännöt on korjattava välittömästi perinpohjin. Jo toteutettujen, tietojen turvallisuutta ja loukkaamattomuutta koskevien toimenpiteiden jälkeen seuraavaksi on päästävä eroon useista ja keskenään ristiriitaisista kirjanpitokäytännöistä, jotka, kuten budjettipääosaston johtaja edellisessä vuosikertomuksessaan myönsi, vaarantavat kirjanpitotietojen synkronoinnin ja johdonmukaisuuden. Kyseiset käytännöt on korvattava yhdellä ymmärrettävällä, luotettavalla ja avoimella järjestelmällä, joka on kaikkien talousarvion parissa toimivien saatavilla ja jota heidän on mahdollista ymmärtää ja käyttää.
Erityisen tärkeää on päästä nopeasti eroon sellaisista menettelyistä, joiden takia 20 prosenttia EMOTR:n tukiosastolta säännönvastaisuuksien takia takaisin perityistä määrärahoista on kadonnut jäljettömiin jättämättä minkäänlaista merkintää komission asiakirjoihin. Komissio ei tiedä, minkälaisia määriä ja mihin tarkoitukseen varoja on käytetty, eikä varsinkaan ole valvonut niiden käyttöä. Vielä vakavampi ja vaikeammin korjattava ongelma on talousarvion varojen järjestelmällinen vajaakäyttö. Vuonna 2001 jätettiin käyttämättä 15 miljardia euroa, valtava summa, joka itsessään ylittää useiden nykyisten jäsenvaltioiden koko talousarvion.
Haluan korostaa, että johdonmukainen vastuuttomuus, joka yhteisön toimielimiä tällä alalla usein vaivaa, ja niiden ainainen halukkuus syyttää muita, on saatava loppumaan. Komission on ehdotettava sääntelyjärjestelmää, jonka puitteissa kehitetään talousarvion toteuttamista koskevia ohjelmia. Komission on tehtävä talousarviota koskevia ehdotuksia sekä vuosittain että rahoitusnäkymien mukaisesti. Komission onkin varmistettava, että talousarviosuunnitelmat ovat toteutuskelpoisia ja realistisia. Jos oikeusviranomaiset tai budjettivallan käyttäjä haluavat esittää komissiolle ehdotuksia, jotka sen mielestä eivät ole toteuttamiskelpoisia, komission on yksinkertaisesti käytettävä aloiteoikeuttaan ja kieltäydyttävä sisällyttämästä niitä lainsäädäntöön. Suurimmasta osasta yhteisön määrärahoja voidaan päättää yhteispäätösmenettelyllä, jossa on mukana kansallisia, alueellisia tai muita elimiä. Mikäli hallinnointiin osallistuvilla osapuolilla on täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia, komission on tiedotettava niistä avoimesti ja hyvissä ajoin, jotta ongelmat voidaan korjata asianmukaisesti. Kun otetaan huomioon, että lähes kaikki ohjelmien hallinnointiin osallistuvat yhteisön ulkopuoliset osapuolet ovat syyllistyneet talousarvion erittäin puutteelliseen täytäntöönpanoon, on anteeksiantamatonta, että komissio jatkuvasti väittää, ettei asia ole sen vastuulla eikä näin ollen edellytä siltä lisätoimia.
Olemme tällä alalla kiinnittäneet erityistä huomiota maatalouden rakennetukiohjelmaan EU:n jäsenyyttä hakevissa maissa (Sapard-ohjelma). Olemme erittäin tyytyväisiä ja panemme toiveikkaina merkille komission jäsenen Fischlerin antaneen takeet siitä, että hän asettaa tämän ohjelman toteuttamisen tärkeysjärjestyksessä erittäin korkealle. Seuraamme tuloksia tarkoin. Mielestämme meidän on myös pyrittävä tiedottamaan mahdollisimman tehokkaasti parlamenttien välisistä suhteista vastaavissa valtuuskunnissa toimiville kollegoillemme siitä, että tämän ohjelman täytäntöönpanoa on nopeutettava.
Haluan lopuksi kiinnittää huomiota siihen, että nyt olisi pystyttävä perusteellisesti määrittelemään, miten komissio toimii niiden yritysten kanssa, joihin se on sopimussuhteessa. On erittäin valitettavaa, ettei komissio pysty edes kertomaan niiden kolmansien osapuolten kanssa tekemiensä sopimusten määrää, joiden kautta se toteuttaa erittäin huomattavan osan talousarviostaan, eikä senkään vuoksi pysty panemaan toimeen asianmukaista jälkitarkastusmenetelmää valvoakseen sekä näiden sopimusten laillisuutta ja säännönmukaisuutta että niiden avoimuutta ja tehokkuutta. Kuvaavaa on, että parlamentinkin huomion kohteena Böschin hiljattain laatimassa mietinnössä ollutta Eurostatia koskevissa päätelmissään komissio totesi, ettei tällaisten viime vuosina allekirjoitettujen sopimusten tilintarkastusta saada päätökseen asetettuun määräaikaan mennessä, koska näitä sopimuksia on yli 2000.
"Ulkoistamista", toisin sanoen käytäntöä, jossa komission ulkopuoliset elimet hallinnoivat yhteisön palveluja, on epäilemättä jatkettava ja monissa tapauksissa myös kehitettävä. Ulkoistamista on kuitenkin valvottava aktiivisemmin, johdonmukaisemmin ja muillakin menetelmillä kuin ainoastaan ehdotusten kautta. Tämän mietinnön hyväksyminen on siis enemmänkin lähtökohta kuin lopullinen tulos. Toivon, että voin tässä työssä edelleen luottaa yhteistyöhön, jota komission yksiköt ovat tähän asti tehneet, etenkin budjettipääosasto ja maatalouden pääosasto, joita haluan kiittää julkisesti. Luotan myös koko talousarvion valvontavaliokunnan yhteistyöhön.
Avilés Perea (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viittaan toimielimiä koskevaan mietintöön, jossa käsitellään neuvostoa, tuomioistuinta, tilintarkastustuomioistuinta, talous- ja sosiaalikomiteaa, alueiden komiteaa ja Euroopan unionin oikeusasiamiestä.
Tämä parlamentti myöntää ensimmäistä kertaa neuvostolle vastuuvapauden. Tähänkään saakka vastuuvapautta ei ole evätty, mutta asiasta on tehty herrasmiessopimus, jonka mukaan parlamentti ei ota kantaa vastuuvapauteen. Nyt on ehdotettu, että kun valmistelukunta lähiaikoina saa työnsä päätökseen, komission vastuualueisiin liitettäisiin ulko- ja turvallisuuspolitiikka, joka tällä hetkellä kuuluu neuvostolle. Tästä lähtien kyseiselle alalle on myönnettävä vastuuvapaus samalla tavoin kuin muillekin yksinomaan komission alaisille aloille. Niinpä talousarvion valvontavaliokunta katsoo asianmukaiseksi, että tänä vuonna otetaan kantaa myös neuvoston vastuuvapauteen. Täsmennän seuraavaksi lyhyesti joitakin siihen liittyviä näkökohtia.
Valiokunta panee tyytyväisenä merkille, että yhteistyö tarpeisiin vastaamisessa sekä parannusten aikaansaaminen seuraavana varainhoitovuonna kuuluvat neuvoston tavoitteisiin, samoin kuin fyysisen inventaarion ja kirjanpidon välisten erojen poistaminen.
Mielestämme neuvoston henkilöstöpolitiikkaan olisi sovellettava samoja sisäisiä uudistusperusteita kuin komissiossakin. Toisin sanoen henkilöstön pätevyyteen ja pysyvyyteen määrätyissä vastuullisissa neuvoston johtotehtävissä sovellettaisiin samoja periaatteita kuin komissiossakin toimikausien pituuden ja työtehtävien luokittelun osalta.
Tällä hetkellä meillä ei ole paljoakaan tietoa ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Kuten aiemmin totesin, tähän saakka neuvostoa on kohdeltu eri tavoin kuin muita toimielimiä, ja mielestämme sen hallinnoinnin olisi oltava tehokkaampaa ja avoimempaa.
Tuomioistuimelle myönnetään vastuuvapaus, ja esitän tästäkin hetken kuluttua muutamia huomioita.
Parlamentti toteaa, että kiinteään omaisuuteen liittyvässä kirjanpidossa ja inventaarion laatimisessa on tapahtunut huomattavia parannuksia pyyntöjen mukaisesti. Lisäksi parlamentti panee merkille, että kaikki Palais-rakennukseen ja yhteisöjen tuomioistuimen muihin rakennuksiin liittyvät kiinteistöongelmat on ratkaistu. Näiden hankkeiden tiedotuksessa oli paljon puutteita, mutta ne on korjattu ja olemme siihen hyvin tyytyväisiä.
Parlamentti on tyytyväinen myös siihen, että päätökseen saatettujen tapausten määrä on lisääntynyt. Tuomioistuimen toiminta on kuitenkin edelleen hidasta, mikä mielestämme saattaa johtua resurssien puutteesta. Haluaisimme tietoja kyseisen toimielimen todellisesta tilanteesta ja sen esittämistä pyynnöistä, jotta voisimme osaltamme auttaa selvittämään ongelmat.
Myös tilintarkastustuomioistuimelle myönnetään vastuuvapaus, ja parlamentti ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että tuomioistuin toimi avoimesti ja selkeästi esittäessään kertomuksensa julkisesti ja hyvissä ajoin marraskuussa Euroopan parlamentille ja lehdistölle. Kehotamme tilintarkastustuomioistuinta jatkamaan tällaista toimintatapaa. Mitä pikemmin kertomus julkistetaan, sen parempi, vaikka se toisinaan viivästyykin kääntämiseen liittyvien vaikeuksien takia. Olemme tyytyväisiä myös niihin toimiin, joita tuomioistuin on toteuttanut tehdäkseen tarkastuslausumasta välineen, jolla tiedotetaan hallinnoinnissa ja valvonnassa tapahtuneista parannuksista. Mielestämme näitä toimia on jatkettava, koska ne ovat yksi parhaista tavoista saada tietoa toimielinten tilanteesta. Tiedämme myös, että tilintarkastustuomioistuimella on henkilöstöön liittyviä ongelmia. Sen henkilöstön on oltava erittäin pätevää, mutta se ei pysy tehtävissään pitkään, kenties ylennyksiin tai uraan liittyvistä syistä. Näihin ongelmiin on yritettävä löytää ratkaisu, jotta henkilöstö pysyisi tehtävissään kauemmin ja jotta helpotettaisiin tuomioistuimen työtä. Lisäksi olisi tutkittava, olisiko joissain tapauksissa mahdollista turvautua määräaikaisiin sopimuksiin ja jonkinlaiseen ulkoistamiseen. Olemme tyytyväisiä myös niihin parannuksiin, jotka liittyvät tilintarkastustuomioistuimen toiminnasta tiedottamiseen.
Käsittelen hyvin lyhyesti talous- ja sosiaalikomiteaa, jolle myös myönnämme vastuuvapauden. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että kaikki aiemmat ongelmat on ratkaistu. Talous- ja sosiaalikomitea on laatinut selkeän tilinpäätöksen ja selvityksen hallinnostaan, eikä meillä aiemmasta poiketen ole tänä vuonna minkäänlaisia vaikeuksia myöntää sille vastuuvapautta.
Samaa ei valitettavasti voi sanoa alueiden komiteasta, jolle emme voi myöntää vastuuvapautta tässä täysistunnossa. Siksi pyydämmekin sen vastuuvapauden lykkäämistä. Kertomusten laatimiselle asetetun määräajan umpeuduttua ja pyydettyämme vielä erillisellä kyselyllä joitakin tietoja - kuten muiltakin toimielimiltä - saimme vuoden 2001 tilintarkastusta koskevan kertomuksen, jossa on monia tulojen maksamiseen ja esittämiseen, matkoihin, päivärahoihin ja muihin palkkaetuihin liittyviä vakavia puutteita. Vaikka alueiden komitea onkin toimittanut muutetun asetuksensa jälkeenpäin, katsomme, että vastuuvapauden myöntämistä on aiheellista lykätä lokakuuhun. Sillä välin on laadittava kertomus, josta saamme laajemmat ja selkeämmät tiedot sen tilinpäätöksestä.
Euroopan unionin oikeusasiamiehen haluan todeta tehneen erinomaista yhteistyötä parlamentin vetoomusvaliokunnan kanssa ja onnistuneen hyvin työssään käytettävissään olevista vähäisistä resursseista huolimatta. Luonnollisesti parlamentti myöntää hänellekin vastuuvapauden.
Staes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi kiittää vilpittömästi kollegoitani ja varsinkin pääsihteeriä ja hänen yksiköitään erinomaisesta yhteistyöstä kanssani. Voin kertoa, että saimme vastauksen kyselyymme jo ennen joulua ja että vastaukset noihin kysymyksiin ovat auttaneet meitä sisällyttämään kyselyn kokonaisuudessaan päätöslauselmaan. Tämä on ensimmäisiä kertoja jolloin tämä on voitu tehdä näin aikaisessa vaiheessa, ja esitän siitä vilpittömät kiitokseni.
Pidän mietintöäni eräänlaisena vuosikertomuksena Euroopan parlamentin toiminnasta vuonna 2001. Alussa ovat kaikkein tärkeimmät ilmoitukset. Siinä kehotetaan parlamenttia myöntämään pääsihteerille vastuuvapaus hänen vuonna 2001 tekemästään työstä.
Mietinnössäni on 120 kohtaa. Siksi on täysin mahdotonta selittää kaikkea, ja haluaisinkin selvittää vain muutamia kohtia aloittaen henkilöstöpolitiikasta. Käsittelen yksityiskohtaisemmin yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvää politiikkaa, tarkemmin sanoen naisten pääsyä parlamentin ylimpiin virkoihin. Parlamentti on monesti ilmoittanut kannattavansa tätä, mutta kysymys on edelleen vaikea. Talousarvion valvontavaliokunnan tavoin totean mietinnössäni, että tämä tavoite on todellisuudessa jäänyt saavuttamatta. Vain 22 prosenttia johtavista virkamiehistä on naisia. Hiljattain palvelukseen otetuista pääjohtajista kolme on miehiä, ja vuonna 2001 vain 14,3 prosenttia naisista ylennettiin palkkaluokassa A kun vastaava luku miehillä oli 30,8 prosenttia. Mielestäni meidän onkin tuettava positiivista erityiskohtelua. Kun hakijoiden ansiot ovat yhtäläiset, hallinnollisten virkojen nimityksissä on suosittava järjestelmällisesti naisia kunnes tasapaino on saavutettu.
Toinen vaikea kysymys on ylempiin virkoihin nimittäminen. Mielestäni olisi luovuttava hyväksytystä perinteisestä käytännöstä, jossa kootaan maantieteellisesti ja poliittisesti tasapainoisia paketteja. Mielestäni käytäntö ei ole hyvä. On siirryttävä pätevyyteen, ansioihin ja kykyihin perustuvaan nimityskäytäntöön.
Toinen tärkeä kohta mietinnössäni koskee rakennuspolitiikkaa. Ensinnäkin Euroopan parlamentti työskentelee kolmessa toimipaikassa. Edellisessä vastuuvapautta koskevassa mietinnössä puhemiehistöä ja pääsihteeriä pyydettiin julkaisemaan asiasta tutkimus. Tutkimus on nyt valmis ja siitä käy ilmi, että kolmessa toimipaikassa työskentely aiheuttaa vuosittain 169 miljoonan euron kustannukset. Infrastruktuuriin käytetään 120 miljoonaa euroa, ylimääräiseen henkilöstöön ja työmatkoihin 40 miljoonaa euroa ja muihin kustannuksiin 9 miljoonaa euroa. Henkilöstön Strasbourgin matkojen takia kuluu hukkaan 25 855 päivää. Tähän kuluu veronmaksajien rahoja melkein 4 miljoonaa euroa. Tarpeetonta sanoakin, että tämä ei anna hyvää kuvaa parlamentista. Joka kerta vastaanottaessamme vierailijoita joudumme selittämään kaiken uudelleen. Tämä ei vahingoita ainoastaan julkista kuvaa, vaan on myös rahan- ja ajanhukkaa. Emme pysty vaikuttamaan tähän. Siksi kehotimme valmistelukunnassa toimivia parlamentin jäseniä tuomaan asian esiin siellä ja varmistamaan, että EY:n perustamissopimuksen 289 artiklan tarkistamista harkitaan perustuslakiluonnosta laadittaessa. Tiedän, että tämä on edelleen merkittävä ongelma, sillä hallitustenvälisen konferenssin on joka tapauksessa käsiteltävä tämänkaltaista ehdotusta, ja monilla jäsenvaltioilla on edelleen veto-oikeus. Velvollisuutemme on kaikesta huolimatta yrittää.
Toinen rakennuspolitiikkaan liittyvä näkökohta koskee Brysselin-Luxemburgin aseman laatoitusta. Belgian hallituksella on tässä suhteessa joitakin velvoitteita, ja sen pitäisi itse asiassa vastata kustannuksista. Belgian pääministerille on lähetetty kaksi kirjettä, mutta hän ei ole vastannut. Kehotankin Belgian hallitusta täyttämään velvoitteensa viipymättä ja maksamaan 4,74 miljoonaa euroa.
Olen muutamissa kohdissa käsitellyt myös D4-D5 -rakennusta. Arvoisa puhemies, olette rakennuspolitiikasta vastaava varapuhemies, ja totean vilpittömästi, että olette hallintonne kanssa johtaneet toimintaa erinomaisesti. Mielestäni olette tehneet kaiken mahdollisen toteuttaaksenne tämän rakennushankkeen sääntöjen mukaisesti. Mielestäni kuitenkin - ja totean tämän mietinnössäni - joissakin asioissa on toimittu väärin, ei kuitenkaan parlamentin vaan Belgian puolelta. Parlamentti joutui hyväksymään järjestelyn vastoin tahtoaan. Parlamentin tehtävää on vaikeuttanut se, että eräässä vaiheessa Belgian hallitus lupasi luovuttaa maata ilmaiseksi, mutta alue päätyi tästä huolimatta yksityiselle rakennuttajalle, mikä on mielestäni valitettavaa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa muutaman sanan ympäristöpolitiikasta, sillä se on tärkeä osatekijä. Kuvailen monia hyviä toimenpiteitä, joita olette toteuttanut D4-D5 -rakennuksen yhteydessä. Rakennuksessa on panostettu huomattavasti uusiutuvan energian hyödyntämiseen lähitulevaisuudessa sekä aurinkopaneelien ja muiden samankaltaisten ratkaisujen toteuttamiseen. Mielestäni meidän olisi pyrittävä laatimaan parlamentille ilmastopoliittinen suunnitelma, jonka avulla se voi osaltaan edistää Kioton tavoitteiden saavuttamista.
Niinkin hiljattain kuin viime viikon perjantaina komissio esitteli tutkimuksen, jossa todettiin, että jos kaikissa Euroopan unionin hallintorakennuksissa hyödynnettäisiin uusiutuvaa energiaa, sillä saavutettaisiin jo 18 prosenttia Kioton tavoitteista, joihin Eurooppa on sitoutunut. Parlamentin on näytettävä esimerkkiä toteuttamalla myös tämä tavoite ja varmistettava, että Euroopan parlamentille laaditaan ilmastopoliittinen suunnitelma.
Blak (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi sanoa muutaman sanan komission vastuuvapaudesta. Kehotan myöntämään vastuuvapauden tänä vuonna aikataulun mukaisesti. Tilintarkastustuomioistuimen kertomusten perusteella tiedämme, että komission tilinpito- ja atk-järjestelmissä on ongelmia. Ei ole mikään salaisuus, että komission olisi pitänyt puuttua ongelmiin jo aikoja sitten. Uskon, että komissio on nyt käsittänyt tilanteen vakavuuden ja että kattava uudistus on käynnistetty. Vastuuvapauden lykkääminen lokakuuhun ei muuttaisi mitään. Toimintaa voitaisiin tehostaa huomattavasti nimittämällä ulkopuolisia asiantuntijoita arvioimaan ehdotettuja uudistuksia. Lisäksi parlamentti voisi huolehtia siitä, että komissio pysyy aikataulussa.
Komissiolle olisi myönnettävä vastuuvapaus myös sen Eurostatin tapauksessa tekemien myönnytysten takia. Eurostatin tapaus on skandaali ja se on ollut sitä jo vuosia. Eurostat on tehnyt sopimuksia yritysten kanssa, jotka ovat hämänneet ja petkuttaneet sitä. Komissio on nyt päässyt tästä selville ja parlamentin painostuksesta se on sanonut irti kaikki kyseisten yritysten kanssa tekemänsä sopimukset. Mielestäni komissio ansaitsee tästä tunnustuksen. On hyvin harvinaista, että komission kaltainen toimielin myöntää virheensä, mutta tässä tapauksessa se on tehnyt niin. Se viestittää vihdoinkin muille yrityksille, etteivät ne voi seuraamuksitta pettää EU:ta sen toimielinten kanssa tekemissään sopimuksissa.
Eurostatin tapaus ei olisi koskaan tullut ilmi, ellei eräs Eurostatin työntekijä olisi paljastanut sitä. Haluan korostaa Dorte Schmidt-Brownin osuutta ja hänen uskomatonta ammatillista ja henkilökohtaista rehellisyyttään. Toivon, että komissio pääsee ratkaisuun hänelle myönnettävästä korvauksesta. Se viestittäisi muille komission työntekijöille, että komissio on vakavissaan sanoessaan, ettei suvaitse huijauksia ja petoksia.
Olen suositellut vastuuvapauden myöntämistä kolmelle virastolle: Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiölle, Euroopan jälleenrakennusvirastolle ja Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskukselle (Cedefop). Muut virastot joutuvat odottamaan. Lopullinen päätös vastuuvapauden myöntämisestä vielä viidelle virastolle tehtiin vasta hiljattain. Meidän on tarkasteltava niitä perinpohjaisesti ennen vastuuvapauden myöntämistä. Sen vuoksi suosittelenkin, että lykkäystä ehdotetaan teknisistä syistä.
Jotkut ongelmat ovat tyypillisiä kaikille virastoille. Mielestäni komission olisi lyötävä jarrut päälle ja toteutettava kaikentyyppisiä virastoja ja niiden välistä vuorovaikutusta koskeva kustannus-hyötyanalyysi. Saattaa osoittautua, että jokin perustetuista virastoista on täyttänyt tehtävänsä. Joidenkin virastojen yhdistäminen saattaa olla tarpeen. On jatkuvasti arvioitava, tuottavatko virastot lisäarvoa. Virastoja ei pidä perustaa vain siksi, että jokainen jäsenvaltio saisi omansa. Joidenkin virastojen hallinto on hyvin laaja, mikä ei välttämättä ole niiden omaa syytä. Virastojen hallintoa kuormitetaan usein sellaisilla tehtävillä, jotka sopisivat paremmin komission kaltaiselle laajalle hallinnolle. Ongelmaan voidaan löytää monenlaisia ratkaisuja. Virastoille voitaisiin siirtää lisää tehtäviä. Esimerkiksi voitaisiin harkita joidenkin nykyisin komission hoitamien koulutukseen ja terveydenhuoltoon liittyvien tehtävien siirtämistä niille. Komission ja virastojen toiminnan päällekkäisyyttä on vältettävä. On harkittava tarkoin, onko uusien täytäntöönpanosta vastaavien virastojen perustaminen tarpeen. Eikö tehtäviä voitaisi aivan yhtä hyvin antaa nykyisille virastoille?
Virastojen on lisäksi pantava täytäntöön uusi varainhoitoasetus, minkä Wienissä sijaitseva Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus on jo tehnytkin. Tämä merkitsee muun muassa sitä, että virastot vastaavat tästä lähin itse varainhoidon valvonnasta. Virastoille ei enää tehdä riippumatonta ennakkotarkastusta. Hyväksyimme tämän uuden varainhoitoasetuksen yhteydessä. Olen kuitenkin huolissani siitä, että tämä saattaa aiheuttaa puutteita valvonnassa. Komission sisäisen tarkastuksen yksiköllä ei yksinkertaisesti ole resursseja valvoa yksittäisiä tapahtumia, ja myös tilintarkastustuomioistuin tekee erittäin vähän tarkastuksia. Olemme siis suuresti riippuvaisia virastojen sisäisen tarkastusjärjestelmän moitteettomasta toiminnasta.
Euroopan jälleenrakennusvirasto on yleisesti ottaen hoitanut asiansa hyvin, mutta valitettavasti energia-alalla on sattunut erittäin vakava petostapaus. Kukaan viraston työntekijöistä ei ollut osallisena petoksessa. Virasto kuitenkin vastaa viime kädessä käytettyjen EU:n varojen valvonnasta. Olen pyytänyt komissiota ehdottamaan Kosovon energiasektorille tulevaisuudessa osoitettavien EU:n varojen lakkauttamista asteittain, jos nykyinen tilanne jatkuu. On äärimmäisen valitettavaa, että virasto on tehnyt useita yksityisiä työsopimuksia noudattamatta tarjouskilpailujen järjestämistä koskevia määräyksiä. Komissio kuitenkin pakotti virastot allekirjoittamaan sopimukset. Suoraan tehtävät sopimukset eivät ole lainvastaisia, mutta niitä on tehtävä ainoastaan erityistapauksissa ja täysin avoimesti. Voisin mainita kaksi esimerkkiä, mutta en tee sitä, koska en halua nolata ihmisiä. Kyseisiä määräyksiä laiminlyötiin useissa vuonna 2001 tehdyissä sopimuksissa, ja haluan sanoa komission jäsenelle, että tällaista ei enää saa tapahtua, tai siitä seuraa ongelmia. On varmistettava, että virastot noudattavat sopimuksentekomenettelyjä koskevia määräyksiä. Tiedän hyvin, että määräykset saattavat olla erittäin byrokraattisia ja vaikeita. Tälle asialle on tehtävä jotain, mutta niin kauan kuin säännöt ovat nämä, niitä on noudatettava.
Puhemies.
Hyvä jäsen Blak, suuret kiitokset yhteistyöstänne.
Kuten parlamentin jäsenet - varsinkin talousarvion valvontavaliokunnassa - tietävät, jokainen sekunti täysistuntoa maksaa melkein 10 euroa. Oletankin siis, että arvostatte käytettävissänne olevaa aikaa.

Langenhagen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, silloin kun tarvitaan kritiikkiä, se on esitettävä selkeästi. Talousarvion valvontavaliokunnan tehtävä on tutkia ja arvioida komission tilinpäätös vuosittain, ja tähän tehtävään saamme arvokasta osviittaa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta. Olemme löytäneet arvosteltavaa myös vuoden 2001 vastuuvapausmenettelystä ja olemme esittäneet kritiikkimme selkeästi. Jätän yksityiskohdat niille kollegoilleni, jotka ovat käsitelleet asianomaisia toimielimiä mietinnöissään.
Haluan puhua asiasta, johon voimme suurimmaksi osaksi olla tyytyväisiä. Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) talousarvion esittelijänä suhtaudun tietyin varauksin vastuuvapauden suositteluun. EHTY antaa meille - ja olen melkeinpä pahoillani siitä, että perustamissopimuksen mukaisesti EHTY lopetti toimintansa viime heinäkuussa 50 vuoden jälkeen - esimerkin siitä, että tasapainoisen ja moitteettoman talousarvion laatiminen on täysin mahdollista. Sodasta oli kulunut vain viisi vuotta, kun Ranskan silloinen ulkoministeri Robert Schuman ehdotti Ranskan, Saksan, Italian ja Benelux-maiden hiili- ja terästeollisuuden yhdistämistä. Hän osoitti kaukokatseisuutta, mutta otti myös riskin. EHTY:n suurimpana tavoitteena oli rauhan vakiinnuttaminen Eurooppaan, ja se oli ensimmäinen askel kohti Euroopan valtioiden yhteisöä. Viidenkymmenen vuoden jälkeen voimme sanoa, että kokeilu oli onnistunut, ja tänään haluaisin erityisesti korostaa tuota rauhansuunnitelmaa ja kansakuntien välistä yhteisymmärrystä.
Teollisuuspolitiikan lisäksi EHTY:llä oli alusta alkaen voimakas sosiaalinen puoli, jota ei pidä aliarvioida. Sadattuhannet hiili- ja terästeollisuuden työntekijät hyötyivät mukautustuista, joita myönnettiin rakennemuutoksesta selviytymiseen. Haluan myös mainita merkittävän tutkimustyön esimerkiksi innovatiivisten tuotantotekniikoiden edistämiseksi tai ympäristöystävällisten ratkaisujen kehittämiseksi. Tuntuu hyvältä kuulla, että sijoitettujen varojen tuotto on arvioitu kymmenkertaiseksi. 
Perusteellisen tutkimukseni perusteella toteaisin, että ilman EHTY:n menestystarinaa jotkut asiat Euroopassa olisivat aivan varmasti toisin ja paljon huonommin. Mietinnössäni olen tarkastellut toimenpiteitä, joita on toteutettava EHTY:n toiminnan loppumisen yhteydessä. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni korostaakseni sekä tilintarkastustuomioistuimen että komission tekemää esimerkillistä yhteistyötä ja niiden halukkuutta toimittaa pyydetyt tiedot.
Haluan kuitenkin mainita muutaman seikan, jotka mielestäni kaipaavat huomiota. Ensinnäkin EHTY:n toiminnasta ja sen menestystarinasta olisi toimitettava arvonsa mukainen, kunnollinen julkaisu. Miksi emme antaisi arvoa saavutetulle menestykselle ja tallentaisi sitä kirjallisessa muodossa tuleville sukupolville? Toiseksi komission on tiedotettava parlamentille henkilöstön uudelleensijoittamisesta. Näillä ihmisillä on mittaamattoman arvokasta asiantuntemusta, emmekä saa päästää sitä käsistämme tai piilottaa sitä. Lisäksi tarvitsemme yksityiskohtaista tietoa täyttämättömistä sitoumuksista vielä EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeenkin. Jotkut näistä sitoumuksista jatkuvat vuoteen 2027, ja niihin kuuluu esimerkiksi virkamiehille myönnettyjen lainojen maksuosuuksia ja vuoteen 2017 ulottuva maksusitoumus Eurotunnelia varten. Lisäksi tarvitsemme tietoa kaikkien vararahastojen peruuttamisesta, sillä niitä ei tietenkään tulevaisuudessa enää tarvita. Nämä ovat niin sanottuja "lepääviä varoja".
Toistan vielä aiemmat sanani siitä, että EHTY oli esimerkki Euroopan rauhasta ja edistyksestä. Sen hengen on säilyttävä vielä sen voimassaolon päättymisen jälkeenkin. Olen iloinen siitä, että EHTY:n lopetettua toimintansa jäljelle jää tutkimusrahasto, joka antaa merkittävän panoksen hiili- ja terästeollisuuteen ja johon myös ehdokasvaltiot halukkaasti osallistuvat. Lupaan teille kuitenkin, että talousarvion valvontavaliokunta pitää tulevaisuudessakin silmänsä auki tällä alalla.
Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastuuvapausmenettelyyn kuuluu, että komission ja muiden elinten, myös muiden toimielinten, on annettava vapailla vaaleilla valitulle Euroopan parlamentille selvitys yhteisön talousarviovarojen käytöstä. Parlamentti valvoo niiden käyttöä unionin kansalaisten puolesta. Vuonna 2001 tuosta talousarviosta käytettiin 79 400 miljoonaa euroa. Lisäksi tulevat Euroopan kehitysrahastosta ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön talousarviosta käytetyt varat.
Haluan tässä vaiheessa kiittää yleisesittelijä Casacaa hänen perusteellisesta ja intensiivisestä työstään. Kiitän komission puolesta myös esittelijöitä Staesia, Avilés Pereaa, Blakia, Sørensenia ja Langenhagenia heidän perusteellisesta ja tunnollisesta työstään. Lisäksi haluan kertoa kuinka paljon arvostan talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan Theaton tapaa johtaa tätä vaikeaa prosessia ja kiittää kaikkia budjettivaliokunnan jäseniä heidän perusteellisesta työstään.
Monisatasivuisten tilinpäätösten lisäksi esittelijöiden ja valiokunnan oli käytävä läpi tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus ja satoja sivuja vastauksia 267:een komissiolle esitettyyn kysymykseen. Lisäksi valiokunta kuuli kahdeksaa komission jäsentä.
Euroopan yhteisön talousarvio kattaa laajan kirjon erilaisia rahoitusohjelmia aina maitotuotteiden markkinointituesta karjan teurastuspalkkioihin, mehiläishoidon tukiin, kalastusalan rakenneuudistustoimiin, nuorison vaihto-ohjelmiin ja biotekniikan tutkimukselle myönnettävään tukeen, puhumattakaan tuesta tyttöjen kouluopetuksen järjestämiseksi Afganistanissa tai eteläiselle Afrikalle annettavasta ruoka-avusta.
Kaikilla näillä ohjelmilla on erilaiset säännöt. Eri osallistujat hallinnoivat ohjelmia ja hoitavat niiden varoja, ja myös ohjelmiin liittyvät riskit ovat erilaisia. Tilintarkastustuomioistuimen ja parlamentin suorittamassa valvonnassa kaikki nämä erilaiset tehtävät otettiin huomioon. Minun on kuitenkin keskityttävä muutamaan seikkaan, jotka osoittautuivat kaikkein tärkeimmiksi vastuuvapausmenettelyssä, nimittäin kirjanpitoa koskeviin määräyksiin ja kirjanpitojärjestelmään, tilastotoimiston kanssa tehtyihin sopimuksiin ja kysymykseen talousarvion toteutusasteesta.
Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että tilinpäätöksen kannalta vuoden 2001 tulostili antaa totuudenmukaisen ja selkeän kuvan tuloista ja menoista, ja tämä näkemys vahvistetaan myös Casacan mietinnössä. Casaca on jälleen vaatinut taseen uudistamista ja hänen mietinnössään tulevaa uudistusta käsitellään seikkaperäisesti. Talousarvion valvontavaliokunnassa meillä oli tilaisuus keskustella hyvin yksityiskohtaisesti uudistusehdotuksesta ja siihen kuuluvista vaiheista. Hanke koskee kaikkia yksiköitä ja elimiä. Joiltakin osin kirjanpitomme on jo mallikelpoista, ainakin mitä tulee sen julkistamiseen, sillä julkaisemme kassaperusteisen tulostilin kuukausittain Internetissä. Mainitsen tämän siksi, että komission ehdotus, jonka mukaan osakeyhtiöt velvoitettaisiin julkistamaan kertomus neljännesvuosittain, herätti vilkasta keskustelua tällaisen menettelyn kohtuullisuudesta. Komissio kuitenkin julkistaa talouslukunsa kuukausittain.
Taseen osalta komissiolla ei myöskään ole mitään hävettävää jäsenvaltioihin verrattuna. Mutta riittääkö se? Ei riitä. Kirjanpitojärjestelmästä on käytävä ilmi, onko jokin maksu lopullinen maksu vai etumaksu, joka voidaan periä takaisin, jos ohjelma edistyy huonosti. Kirjanpitojärjestelmässä on oltava kaksiosainen menettely, joka mahdollistaa kirjaamisen sekä varojen että velkojen puolelle esimerkiksi heti kun sitoumus tehdään, eikä vasta sitten kun maksu on jo suoritettu. Kirjanpitomme on oltava suoriteperusteista. Varojen hallinnoinnista vastaavien yksiköiden on voitava suoraan saada tietää ohjelmansa tilitilanne. Tämä on ainoa keino moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi ja asettaa luonnollisesti haasteita käytännön perustana oleville tietojärjestelmille ja teknologialle.
Komissio noudattaa mielihyvin talousarvion valvontavaliokunnan pyyntöä laatia uudistusta koskeva väliraportti neljännesvuosittain. Lisäksi komissio on päättänyt toimia esittelijä Casacan ehdotuksen mukaisesti ja käynnistää pilottiohjelman, jossa maksun saajille ilmoitetaan kirjallisesti heti, kun hyväksyntäviranomainen on pyytänyt maksun suorittamista. Tälläkin tavoin lisätään avoimuutta. On kuitenkin pidettävä mielessä, että komissio hallinnoi vain 20 prosenttia talousarviosta ja että suurin osa talousarvion käteisvaroista on edelleen jäsenvaltioiden kassoissa.
Euroopan tilintarkastustuomioistuin tutkii komission käteisvarojen hoidon vuosittain. Esitämme kuitenkin tilintarkastustuomioistuimelle parlamentin vaatimuksen erityisen ulkoisen tilintarkastuksen järjestämisestä. Toteutamme uudistuksen myös tilintarkastajien kansainvälisen järjestön vuonna 2000 ja 2001 asettamien vaatimusten mukaisesti. Tässä vaiheessa haluaisin kuitenkin esittää erään oleellisen huomion. Vanhassa Euroopassa - jos saan käyttää tätä ilmaisua - ja siis myös Euroopan unionissa tärkeimmät kirjanpitoa koskevat määräykset on tähän saakka säädetty ja säädetään edelleen julkisoikeuden eikä ainoastaan kyseisen kaltaisen järjestön vaatimusten perusteella. Olennainen kysymys kuuluukin, haluammeko luopua tästä järjestelmästä. Mielestäni meidän olisi säilytettävä käytäntö, jossa lainsäätäjällä on sanansa sanottavana valtion talousarvion tilinpäätökseen sovellettavista periaatteista päätettäessä.
Lisäksi olemme hyvin edullisessa asemassa, koska ulkoisen tilintarkastuksemme suorittaa riippumaton viranomainen, Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Tällaisena aikana, kun esimerkiksi Yhdysvalloissa julkisen tilintarkastusviranomaisen asemaa vahvistetaan yksityisiin tilintarkastajiin verrattuna Enronin kaltaisten skandaalien takia, on selkeä etu, että tilintarkastuksen suorittaa julkinen viranomainen, jonka on säilytettävä riippumattomuutensa.
Vastauksena parlamentin yleisesittelijän esittämiin kysymyksiin Eurogramme-yhtiön kanssa tehdyistä sopimuksista komissio on suostunut toistaiseksi lakkauttamaan kaikki maksut yhtiölle ja tarkistamaan sen kanssa tehdyt sopimukset. Sopimukset päätetään niissä tapauksissa, joissa se ei aiheuta lisäkustannuksia. Parlamentti kehottaa komissiota myös tarkistamaan kaikki tilastotoimiston vuodesta 1999 lähtien tekemät sopimukset tämän vuoden heinäkuuhun mennessä. Sopimuksia on yhteensä 2 660, eikä tarkistusta voida tehdä heinäkuuhun mennessä. Koska komissio haluaa kuitenkin ottaa huomioon parlamentin tunteman huolen, tähän asiaan on löydettävä toteuttamiskelpoinen ratkaisu, joka voisi perustua esimerkiksi jonkinlaiseen otokseen. Komissio laatii talousarvion valvontavaliokunnan tulevaan kokoukseen luettelon tällaisista sopimuksista ja antaa ehdotuksensa valvonnan toteuttamisesta.
Eurogrammessa tai Eurostatissa sattuneet tapaukset ovat myös osoittaneet, että tiedotukseen liittyvällä yhteistyöllä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kanssa on oltava selkeämpi perusta. OLAF pitää tällä hetkellä ja myös jatkossa hallussaan omista tutkimuksistaan saatuja tietoja, ja koska OLAF:n riippumattomuus on tietenkin säilytettävä kaikessa sen toiminnassa, on samalla varmistettava, että OLAF:n tutkimustulokset annetaan viipymättä varainhoidosta vastaavien viranomaisten käyttöön. Näin myös talousarvioon liittyviä petoksia ehkäisevät toimenpiteet voidaan toteuttaa hyvissä ajoin.
Talousarviovarojen täytäntöönpanon suhteen haluan tässä yhteydessä ainoastaan sanoa muutaman sanan Sapard-ohjelmasta. Komissio on luvannut talousarvion valvontavaliokunnalle ja parlamentille, että Sapard-ohjelman täytäntöönpanon parantaminen asetetaan tärkeysjärjestyksessä ensimmäiseksi. Kollegani Fischler on jo toteuttanut muutamia budjettivaliokunnalle luvattuja toimenpiteitä. Samana päivänä jolloin parlamentti hyväksyy laajentumissopimukset tehdään kaikki voitava, jotta maataloutta koskeva liittymistä edeltävä tuki astuisi vihdoin voimaan paikan päällä.
Arvoisa esittelijä Langenhagen, suuret kiitokset myönteisestä mietinnöstänne ja EHTY:ä koskevista myönteisistä huomioistanne. Olette saaneet luotonantoa koskevan mietinnön, josta muistutitte meitä, mutta julkaisua, joka koskisi EHTY:n toimintaa sen vuonna 1952 tapahtuneesta perustamisesta alkaen, ei todennäköisesti ole mahdollista laatia kaikilla virallisilla kielillä tämän vuoden loppuun mennessä, koska osa virkamiehistä on jo siirtynyt toisiin yksiköihin. Olen kuitenkin kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että tämän tärkeän yhteisen eurooppalaisen historian tuoma kokemus ja tieto olisi oltava saatavilla kaikissa valtioissa ja ihmisten olisi voitava huomata, miten ajatus taloudellisesta yhteistyöstä johti todelliseen rauhanhankkeeseen. Emme saa antaa tämän unohtua ja aiommekin ottaa selville, miten voimme hyödyntää tätä ajatusta ja löytää sille toteuttamiskelpoiset keinot.
Arvoisa esittelijä Blak, virastojen valvonta kattaa hyvin laajan kirjon erilaisia toimia, ja komissio kiittää teitä työstänne, joka tästä syystä oli hyvin laaja-alaista. Uudessa varainhoitoasetuksessa säädetään, että ennen uuden viraston perustamista on tehtävä kustannus-hyötyanalyysi, ja olen tyytyväinen siihen, että parlamentti vaatii tämän periaatteen tarkkaa noudattamista. Nykyisten virastojen suhteen paras tapa on edelleen kustannusvastaavuusanalyysia varten tehtävän arvioinnin yhteydessä suoritettu tilintarkastus, tietenkin myös siksi, että menettely on suunniteltu torjumaan päällekkäisyyttä. Tämä on erittäin tärkeää kun on kyse vähäisten talousarviovarojen käytöstä.
Komissio ei ole samaa mieltä siitä, että Euroopan jälleenrakennusviraston ulkopolitiikan alaa koskevan hallinnollisen tutkimuksen tekemiselle olisi riittävät perusteet. Tutkimme tietenkin mainitsemanne seikat ja teemme teille selvityksen tutkimuksen tuloksista. Komissio on ulkopolitiikan suhteen yleensäkin noudattanut parlamentin pyyntöä lopettaa tehtävien siirtäminen teknisen avun toimistoille. Teknisen avun toimistojen määrää on vähennetty vuoden 2002 lopussa 12:een, kun niitä vielä syyskuussa 2000 oli 126. Tämä osoittaa, että olemme noudattaneet parlamentin kehotusta. Samaan aikaan lisätukiohjelmien hallinnossa on tehty tuntuvia muutoksia hajauttamalla sitä. Tämä koskee myös Euroopan kehitysrahastoa, jonka esittelijä Sørensen on, ja haluan tässä yhteydessä todeta, että pidän arvossa myös teidän perusteellisesti laadittua mietintöänne.
Talousarvion valvontavaliokunta korostaa erityisesti, että edustustojen jäsenten on saatava riittävä koulutus niille annettavien hallinnollisten tehtävien hoitamiseen. Komissio laati tästä uuden käsikirjan vuonna 2002 ja yhteisön ulkopuolisiin maihin suunnattua yhteisön apua hallinnoivan toimialan tietojärjestelmä (Common Relex Information System), josta käytetään hauskaa lyhennettä CRIS, on nyt otettu käyttöön. Jokaisen edustuston on esitettävä tarkastussuunnitelma, jonka tavoitteena on tukiohjelmien riittävän valvonnan varmistaminen.
Vuonna 2000 laaditussa hallintonsa uudistamista koskevassa valkoisessa kirjassa komissio luetteli kaikki komission täydelliseen uudistamiseen tarvittavat toimet. Toimia on kaiken kaikkiaan 96, joista 87 on jo toteutettu, ja komissio on antanut niistä yksityiskohtaisen selvityksen. Tämän uudistuksen keskeinen periaate on yhteisön varojen käyttöä koskevan vastuun selkeä jakaminen. 
Pääjohtajien on vuosittain annettava selvitys valvontavaatimusten täytäntöönpanosta. Vaatiiko julkishallinto yleensä toimielimiään julkaisemaan tällaisia selvityksiä, joissa on tehtävä selkoa myös puutteista? Tarkistavatko viranomaiset sen jälkeen täysin julkisesti, onko tarvittavat toimet varainhoidon parantamiseksi toteutettu? Mielestäni juuri avoimuus on uudistuksessa keskeinen tekijä. Uusi varainhoitoasetus on ollut voimassa 1. tammikuuta 2003 alkaen. Tämä kauaskantoinen uudistus on tulosta komission ja parlamentin vuonna 2001 ja 2002 tekemästä perusteellisesta yhteistyöstä, ja tässä yhteydessä haluan mainita myös neuvoston.
Kirjanpitojärjestelmän uudistaminen on täydessä vauhdissa, ja se on saatava päätökseen vuoden 2004 loppuun mennessä. Tämä komissio jättää jälkeensä monipuolisesti ja perusteellisesti uudistetun järjestelmän, joka on valmis vastaamaan laajentumisen asettamiin uusiin haasteisiin. Talousarvion valvontavaliokunta ja parlamentti ovat aina tukeneet ja kannustaneet komissiota tässä tehtävässä ja tällä vastuuvapausmenettelyllä parlamentti on antanut uutta ja suurempaa pontta uudistukselle.
Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vastuuvapaudesta voidaan äänestää myös ulkopoliittisesta näkökulmasta. Kiitän erityisesti esittelijä Casacaa tiiviistä yhteistyöstä.
Arvoisa komission jäsen, olette oikeassa todetessanne, että hajauttaminen tai hajauttaminen yhdessä edustustojen aseman vahvistamisen kanssa on käynnistänyt suuren uudistusprosessin ulkopolitiikkaan liittyvissä kustannuksissa. Hajauttaminen on onnistunut täydellisesti, kuten olen useissa yhteyksissä voinut todeta. Haluan kuitenkin tuoda esiin kolme ongelmaa ja tavallaan eräänlaisena rauhanomaisena ennaltaehkäisevänä strategiana osoittaa, että kiinnitämme niihin erityistä huomiota.
Ensimmäinen niistä koskee Palestiinaa. Tästä on toisinaan esitetty kritiikkiä, joka tähän saakka on osoittautunut perusteettomaksi, ja on hyvä, että parlamentti on perustanut työryhmän käsittelemään näitä asioita. Jos olemme itseni tavoin ehdottomasti Palestiinalle myönnettävän avun kannalla, meidän on voitava olla vakuuttuneita siitä, että kaikki hoidetaan moitteettomasti. Palestiinalaishallinnon uusi valtiovarainministeri ja uusi pääministeri ovat hyvä merkki, mutta seuraamme tilannetta erittäin tarkasti.
Toinen ongelma liittyy Korean niemimaan kehitysjärjestöä (KEDO) koskevaan ohjelmaan. Ohjelma on tietenkin vaikea varsinkin tällaisena aikana, mutta se on myös hyvin tärkeä. Olemme saaneet komissiolta vuotta 2001 koskevan vastauksen, jonka olemme ottaneet huomioon, mutta johon emme tietenkään ole tyytyväisiä. Se merkitsee, että seuraamme erityisesti vuotta 2002 ja sitä seuraavia vuosia tarkemmin saadaksemme selville, käytetäänkö yhteisön varoja todella rauhanomaisiin tarkoituksiin. Tämä on ratkaisevaa Koreassa ja Pohjois-Koreassa tapahtuvan kehityksen kannalta.
Kolmas ohjelma koskee liittymistä edeltävää tukea. Vaikka mainitsittekin erityisesti Sapard-ohjelman, mielestäni puutteita on muissakin ohjelmissa. Kun otetaan huomioon, että muiden valtioiden liittymisen jälkeen jäljelle jäävät vielä Bulgaria ja Romania ja todennäköisesti myös Turkki ja muutamia Balkanin maita, esimerkiksi Kroatia, emme voi olla tyytyväisiä pelkästään Sapard-ohjelman tarkistamiseen. Näitä liittymistä edeltäviä tukia on organisoitava ja tehtävä joustavammiksi, jos aiomme onnistua tässä tehtävässä. Annamme kaikesta huolimatta suostumuksemme vuoden 2001 vastuuvapauden myöntämiselle, mutta ilmoitamme kuitenkin seuraavamme tulevina kuukausina erittäin tarkoin näitä kolmea kysymystä.
Jöns (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan aloittaa esittämällä muutamia yleisiä huomioita rakennerahastoista.
Vuosi 2001 oli kaikkea muuta kuin hyvä vuosi rakennerahastoille. On täysin ilmeistä, että vuonna 1999 toteutetun rakennerahastouudistuksen tärkeimpiä tavoitteita ei saavutettu. Ensinnäkin kuten edellisenkin uudistuksen yhteydessä, tälläkin kertaa uudelle ohjelmakaudelle siirtymisessä tapahtui huomattavia viivästyksiä. Toiseksi lupa- ja hallintomenettelyitä ei ole selkeytetty alkuperäisten suunnitelmien mukaisesti. Kolmanneksi varojen päivittäisen hallinnoinnin hajauttamiseen ja valvonnan samanaikaiseen tehostamiseen perustuva lähestymistapa on epäonnistunut. Tilanne on todellakin hälyttävä.
Jäsenvaltiot eivät ole käyttäneet lähestulkoonkaan kaikkia käytettävissään olevia varoja. Tämä pätee sekä vuosiin 1994-1999 että uuteen rakennerahastokauteen. Esimerkiksi vuonna 2001 jäsenvaltiot pyysivät vain puolet alun perin kaavailemistaan varoista. Tiedämme mitä tämä merkitsee. Siksi seuraava rakennerahastouudistus, jossa 15 valtion sijasta on mukana 25 valtiota, on aloitettava niistä periaatteista, jotka halusimme toteuttaa jo edellisessä uudistuksessa.
Näihin periaatteisiin kuuluu ensinnäkin keskittyminen muutamaan selkeään painopistealaan, toiseksi varojen hallinnoinnin selkeyttäminen ja kolmanneksi entistä enemmän suorituksiin perustuva varojen jakomalli. Tätä olen turhaan vaatinut useaan otteeseen. Neljänneksi olisi vaadittava tulevaisuudessa jyrkkien muutosten välttämistä ohjelmakausien välillä.
Käsittelen seuraavaksi Euroopan sosiaalirahastoa. Haluan tehdä täysin selväksi, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on erittäin huolissaan siitä, että jäsenvaltiot hallinnoivat sosiaalirahastosta myönnettyjä varoja toisinaan hyvinkin puutteellisesti. Arvoisa komission jäsen, tuemme komissiota täysin kaikissa sen tutkimuksissa ja valvontatoimissa. Toisinaan tuntuu todellakin siltä, että jotkut jäsenvaltiot eivät halua nähdä vaivaa asioiden parantamiseksi.
Edellisen sosiaalirahastoa koskevan uudistuksen esittelijänä luin todellakin erittäin huolestuneena sen, mitä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa kirjoitettiin "sosiaalisen riskipääoman" käytöstä. Parlamentti ajoi kyseisen välineen läpi nimenomaan velvoittaakseen jäsenvaltiot järjestämään kansalaisjärjestöille ja paikallisille kumppanuuksille asianmukaisen, "avustusten" muodossa myönnettävän rahoituksen. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että jäsenvaltiot ovat käyttäneet tätä välinettä tuskin lainkaan. Kaksi valtiota, Saksa ja Itävalta, ovat jättäneet sen kokonaan käyttämättä. En todellakaan voi käsittää tätä.
Toisaalta minun on kysyttävä komissiolta, miksi se ei ilmoittanut parlamentille aikaisemmin tästä sietämättömästä tilanteesta. Tosiasia on, että jotkut jäsenvaltiot rikkovat selkeästi Euroopan sosiaalirahastosta annettua asetusta. Kehotankin komissiota ja jäsenvaltioita etsimään viipymättä sellaisen ratkaisun, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä.
Tänä iltapäivänä komissio esittelee meille ehdotuksensa työllisyyden suuntaviivoiksi. Meillä on siten ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen käytettävissämme työllisyyden suuntaviivat. Niiden myötä meillä on viimeinkin tilaisuus tehdä Euroopan sosiaalirahastosta -ainoasta yhteisön laajuisesta työmarkkinapolitiikan välineestä - osa työllisyysstrategiaa, koska sen jälkeen ei enää ole erilaisia voimassaoloaikoja. Meillä on ensimmäistä kertaa tilaisuus yhdistää johdonmukaisesti työllisyysstrategia ja sosiaalirahastoon liittyvät toimet vähentääksemme työttömyyttä ja ?
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Avilés Perea (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, tuon esiin muutamia naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittämiä näkökohtia ja kiitän esittelijä Casacaa, joka otti ne mukaan mietintöönsä. Ensinnäkin olemme tyytyväisiä niihin toimiin, joita komissio toteutti vuonna 2001 sisällyttääkseen sukupuolten tasa-arvoa koskevat näkökohdat unionin toimintaan ja etenkin uusiin aloihin kuten kansainväliseen kauppaan, julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, turvapaikkapolitiikkaan ja ympäristöön. Tämä on hyvä toimintatapa sukupuolten tasa-arvoa koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, joka, kuten tiedätte, kuuluu perustamissopimuksen mukaan niihin tavoitteisiin, jotka on saavutettava kaikessa yhteisön toiminnassa.
Tässä yhteydessä minun on muiden parlamentin jäsenten tavoin tuotava esiin rakennerahastojen hallinnoinnissa ilmenneet ongelmat. Olen ollut vastuussa valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, jossa käsitellään tasa-arvotavoitteen toteutumista rakennerahastojen yhteydessä. Kyseessä on kuitenkin tärkeä ohjelma, jota ei valitettavasti ole pantu asianmukaisesti täytäntöön ja jossa on jätetty huomiotta niinkin tärkeä peruste kuin yhtäläiset mahdollisuudet. Toivomme, että tulevaisuudessa hyväksytään enemmän aloitteita ja selkeytetään menettelyitä, jotta näitä rahastoja voidaan hyödyntää asianmukaisesti tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että vaikka Euroopan sosiaalirahasto on asettanut tavoitteekseen käyttää 15 prosenttia kokonaiskustannuksista naisten työllisyyden edistämiseen, kyseiseen tarkoitukseen on käytetty vain 6 prosenttia. Vaikka 15 prosenttia ei ole kovinkaan paljon, tavoitteesta ei ole saavutettu edes puolia. Tämä asia on korjattava tulevaisuudessa, sillä työllistäminen on yksi tärkeimmistä välineistä miesten ja naisten osallistumisen ja tasa-arvon edistämiseksi.
Olemme tyytyväisiä vuoden 2002 lopulla päättyneen Daphne-ohjelman toteutukseen. Ohjelman uusi vaihe on jo käynnistynyt. Olemme tuoneet esiin muutamia Daphne-ohjelman pidentämistä koskevia näkökohtia, jotka otetaan huomioon komission kertomuksessa ja ohjelman uudessa vaiheessa. Ohjelma on hyvin tärkeä väline naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisessa ja siitä on saatu hyviä tuloksia, joista kiitän komissiota.
Lopuksi totean, että komission varainhoidon yhteydessä olisi toteutettava selkeitä toimia sen varmistamiseksi, että osa yhteisön ohjelmia varten varatuista määrärahoista kohdennettaisiin sukupuolten tasa-arvon edistämiseen. Toivomme, että tämä otetaan huomioon seuraavana varainhoitovuonna.

Theato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olette kuulleet uutiset. Talousarvion valvontavaliokunta ehdottaa vastuuvapauden myöntämistä vuoden 2001 talousarvion toteuttamisesta kaikille toimielimille lukuun ottamatta alueiden komiteaa, jolla on vielä syksyyn asti aikaa suorittaa tehtävänsä eli selvittää matkakorvauksia ja päivärahoja sekä muita seikkoja koskevat ristiriitaisuudet ja läpikäydä kattava tilintarkastus. Lisäksi valiokunta ehdottaa, että viiden sellaisen viraston, joille myönnetään varoja EU:n talousarviosta, vastuuvapautta lykätään siihen saakka kunnes niiden perustamissäädökset on muutettu uuden varainhoitoasetuksen mukaisiksi.
Haluan kuitenkin aluksi kiittää kaikkia esittelijöitä heidän tunnollisesti ja vastuullisesti suorittamastaan työstä sekä valiokuntien jäseniä rakentavasta yhteistyöstä ja erityisesti valiokunnan sihteeristöä sen erinomaisesta tuesta. Olemme aukoneet uusia uria vuoden 2001 vastuuvapausmenettelyllä, koska voimaan on tullut sääntöjä, jotka eivät aina ole selkeitä ja jotka voivat tuoda mukanaan vaikeuksia.
Ensimmäinen kysymys koskee äänestystä huhtikuussa pidettävässä kokouksessa. Talousarvion valvontavaliokunnalla on kaksi vaihtoehtoa. Ensinnäkin se voi ehdottaa vastuuvapauden myöntämistä tai sitten sen lykkäämistä. Jos jälkimmäinen ehdotus hylätään täysistunnossa, vastuuvapaus katsotaan myönnetyksi. Tässä tapauksessa vastuuvapauden hyväksymisestä äänestetään epäsuorasti, mikä ei mielestäni tee oikeutta vastuuvapauden merkitykselle. Mitä sen jälkeen jäisi jäljelle alkuperäisestä tiukasta päätöksestä, joka jouduttaisiin vesittämään mukauttamalla se näin epäsuoraan päätökseen vastuuvapauden myöntämisestä? Onko tilinpäätös tässäkin tapauksessa edelleen moitteeton, kun nyt, päinvastoin kuin edeltävässä tapauksessa, joudumme toimittamaan tilinpäätöksen jokaista vastuuvapausmietintöä varten, mikä vaikuttaa arveluttavalta.
Kaikki vastuuvapaudet on joka tapauksessa julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Eilisiltana talousarvion valvontavaliokunta joutui noudattamaan toistakin uutta sääntöä. Kaikki täysistunnon käsiteltäväksi jätetyt tarkistukset oli tutkittava. Missään ei ole selitetty, miten tämä tulisi tehdä. Siksi menettelimme käytännöllisesti ja otimme huomioon uudelleen käsiteltäväksi jätettyjen ehdotusten osalta valiokunnan edellisen äänestyksen tulokset ja äänestimme uusista ehdotuksista, joita oli vain vähän. On kuitenkin aivan selvää, että täysistunto ja parlamentin ryhmät tekevät lopulliset päätökset. Talousarvion valvontavaliokunta voi tehdä ehdotuksia, mutta ei asettaa ehtoja tai rajoituksia. Mielestäni tämä uusi sääntö mutkistaa vastuuvapausmenettelyä.
Ilman mainittuja uudistuksia olisin voinut äänestää Casacan mietinnössä ehdotetun lykkäyksen puolesta, koska esittelijä oli luetellut komission laiminlyönnit selkeästi ja yksityiskohtaisesti, ja myös muut esittelijät ovat käsitelleet niitä. Laiminlyönnit koskevat erityisesti kirjanpitojärjestelmää sekä tilanteita, joissa henkilöstöä koskevat päätökset ovat olleet kyseenalaisia ja jossa uudistuksiin on käyty käsiksi liian myöhään ja välinpitämättömästi tilintarkastustuomioistuimen toistuvista huomautuksista huolimatta.
Kun nyt kuitenkin aion äänestää vastuuvapauden myöntämisen puolesta, se johtuu siitä, etten halua, että alussa kuvailemani tilanne saisi mahdollisuuden toteutua. Komissio ei saa pitää tätä merkkinä siitä, että se saa vapaat kädet, vaan sen on noudatettava vaatimuksiamme tarkoin, nopeasti ja ennen kaikkea avoimesti. Seuraavaan vastuuvapausmenettelyyn, jonka aloitamme marraskuussa, ei ole pitkä aika. Toivomme myönteisiä tuloksia siihen mennessä, sillä muuten joudumme valittamaan uudelleen kaikista samoista asioista ja liittää niihin vielä tiukempia ehtoja. Vaatimuksemme koskevat seuraavia asioita: Eurostatia koskevia oikeudenkäyntejä ei ole vieläkään saatu päätökseen, vaikka toimia onkin käynnistetty. Toiseksi valiokunnan vaatimus on, että ulkopuolisten asiantuntijoiden on tutkittava kaikki vaihtoehdot tilinpäätöksen toimittamiseksi ja sen uudistamiseksi. Sen jälkeen niistä on keskusteltava kuulemismenettelyssä. Tätä koskeva ehdotus esitetään tänään uudelleen laajemmassa muodossa. Pyydän teitä äänestämään sen puolesta.
Haluan vielä kerran kiittää kaikkia, jotka ovat olleet mukana tässä suuressa työssä.

Kuhne (PSE).
Arvoisa puhemies, nyt kun esittelijät ovat tehneet selväksi muutamia seikkoja komissiolle, haluaisin keskittyä vastuuvapausmenettelyn poliittisiin näkökohtiin. Parlamentin jäsenet selvästikin arvioivat vastuuvapausmenettelyä eri mittapuiden mukaan ja heillä on sille erilaiset poliittiset tarkoitusperät. Meidän mittapuumme on, että silloin kun on selkeästi sitouduttu oikaisemaan myönnettyjä virheitä ja kun kyse ei ole vakavasta rikkomuksesta, vastuuvapaus myönnetään. Tietääkseni pitää myös paikkansa, että esittelijät ovat tehneet noiden sitoumusten saamiseksi useita tarjouksia, joista ei voi kieltäytyä. Mielestäni tämä on järkevä toimintatapa.
Vastuuvapausmenettelyn käynnistyessä meillä on siis aina kaksi vaihtoehtoa. Työjärjestyksen mukaan vaihtoehtoja ovat joko vastuuvapauden lykkääminen tai sen myöntäminen. Mielestäni on kuitenkin tehtävä selväksi neljän vuoden kokemuksen jälkeen, että osa parlamentista - tarkoitan omatekoisia euroskeptikkoja - on aina yrittänyt supistaa vastuuvapausmenettelyn yhteen vaihtoehtoon: se on pyrkinyt saamaan kokoon mahdollisimman paljon ääniä siinä toivossa, että saisi jonain päivänä komission kaadetuksi. Mielestämme tämä ei ole meidän käsityksemme "huomioon ottamisesta". Vaihtoehtoja on yhden sijasta aina kaksi.
Mainitsen esimerkkinä kirjanpitojärjestelmän. Olemme aina lähteneet siitä olettamuksesta, että tilintarkastustuomioistuin on löytänyt siitä puutteita, jotka on korjattava. Olemme vaatineet lisätodisteita tätä pidemmälle menevien väitteiden tueksi, väitteiden, joita levitellään joissakin maissa erityisen innokkaasti julkaisuissa, joita yllätyksekseni edelleen kutsutaan sanomalehdiksi, mutta tällaisia todisteita ei ole koskaan löytynyt. Tämä on tärkeää panna merkille.
Yleisesittelijä Casaca asetti selkeät ehdot. Eri ryhmien edustajat olivat niistä yleisesti yksimielisiä ja komissio hyväksyi ne. Olimme hyvin tyytyväisiä kuullessamme sen tänään uudestaan komission jäseneltä Schreyeriltä ja siksi kannatamme vastuuvapauden myöntämistä.
Vuonna 2002 saimme todeta, kuinka komissiossa syntynyt henkilöstökiista pyrittiin järjestelmällisesti kytkemään kirjanpitojärjestelmään liittyvän mahdollisen petoksen salailuun. Pelkkä henkilöstökiista tuskin olisi herättänyt paljonkaan kohua lehdistössä. Totean kuitenkin jälleen kerran, että yritykset kytkeä nämä asiat toisiinsa epäonnistuivat. Mistään tällaisesta kytkennästä ei koskaan saatu todisteita ja lopulta kyse oli enää vain henkilöstökiistasta. Henkilöstökiista ei kuitenkaan ole mikään syy vastuuvapauden epäämiselle järjestelmässä, johon kuuluu tällainen vastuuvapausmenettely.
Mitä hysteerisemmin henkilöstökiistaa yritettiin paisutella, sitä ilmeisemmäksi kävi jopa eräille toimittajille, ettei kiistaan liittynyt mitään muuta. Varsinkin parlamentin jäsenet saivat huomata, että kun eräs sanomalehti viikkoa ennen valiokunnan äänestystä yllättäen esittelee uutena erään asiakirjan, joka on jaettu parlamentissa jo kuukausia sitten, pohjimmiltaan kysymyksessä on yritys johdatella heitä. Tässä vaiheessa voimme mielestäni todeta, että olimme oikeassa kun pidimme oman linjamme. Näin olemme osoittaneet, että euroskeptikoista jää jäljelle todelle pieni ydinjoukko, jos äänestettäväksi tulee heidän todellinen asialistansa.
Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijöitä heidän työstään ja onnitella heitä sen tuloksista, etenkin esittelijä Casacaa, joka tänä vuonna huolehti komission vastuuvapaudesta. Merkille pantavaa tässä keskustelussa on, että ensi vuonna pidettävien Euroopan parlamentin vaalien kynnyksellä komissio ei taaskaan ole saanut myönteistä tarkastuslausumaa Euroopan tilintarkastustuomioistuimelta. Siitä huolimatta ryhmäni liittyy niihin, jotka kannattavat vastuuvapauden myöntämistä.
Miksi teemme näin kielteisestä tai puuttuvasta tarkastuslausumasta huolimatta? Ensinnäkin useista tilintarkastustuomioistuimen kertomuksista on käynyt ilmi, että komission hallinnossa on tapahtunut parannuksia. Toiseksi on annettu varainhoitoasetus. Mielestämme asetukselle on annettava aikaa ja mahdollisuus astua voimaan, ja me annamme komissiolle aikaa tämän toteuttamiseen. Kolmas perusteemme vastuuvapauden myöntämiselle on, että ellemme tee niin nykyisessä tilanteessa, laajentumisen kynnyksellä, se antaa uusille jäsenvaltioille todella huonon vaikutelman. Itse asiassa se tarkoittaa, että olemme antamassa komissiolle lähtöpassit. Sitä emme myöskään voisi tehdä. Viimeinen perusteemme vastuuvapauden myöntämiselle on, että komission asenne parlamenttia kohtaan on mielestämme ollut viime vuosina hyvin myönteinen. Tiedonpyyntöihin on vastattu tyydyttävästi ja ajoissa, ja jopa parlamentin valiokunta-aloitteisiin mietintöihin on suhtauduttu myönteisesti. Sen vuoksi suosittelemme vastuuvapauden myöntämistä.
Kannaltamme ratkaisevaksi kysymykseksi jääkin, mitä komission on tehtävä saadakseen myönteisen tarkastuslausuman? Tilintarkastustuomioistuin ei sano sitä kertomuksissaan. Joka vuosi tulee täytenä yllätyksenä, mitä sillä on sanottavanaan, ja aina ilmestyy uusi luettelo huonosti hoidetuista asioista. Mielestäni on hyvä, että komissio aloittaa nyt keskustelut tilintarkastustuomioistuimen kanssa ja että se ilmoittaa sen jälkeen parlamentille perusteet ja aikataulun, joita se aikoo noudattaa saadakseen myönteisen tarkastuslausuman.
Haluan käsitellä hieman maataloutta. Kaikkein silmiinpistävintä nykyisessä maatalouspolitiikassa on, että se ei enää perustu hintatukeen, vaan pikemminkin tulotukeen - yhdennettyyn hallinnointi- ja valvontajärjestelmään. Ärsyttävintä on, että sitä sovelletaan eri tavoin Euroopan eri maissa. Tämä on käsittämätöntä. Yhdentyneessä Euroopassa järjestelmien tulisi olla samat. Siksi kiinnitänkin komission huomion jälleen kerran valiokunta-aloitteiseen mietintöön - jonka sattumoisin olen itse laatinut, mutta joka hyväksyttiin täysistunnossa - jossa korostetaan, että jos maatalousmenojen hallinnointi uusissa ja nykyisissä jäsenvaltioissa ei ole kunnossa, komission on paljon nykyistä useammin peruutettava ennakkomaksuja siihen saakka kunnes järjestelmä toimii, sen sijaan että tyytyisi suorittamaan jälkeenpäin tehtäviä tarkastuksia ja määräämään rangaistuksia.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa Euroopan parlamentin jäsenillä on poikkeuksellisen paljon syytä itsekritiikkiin. Entisenä talousarvion valvontavaliokunnan jäsenenä olen itsekin syyllinen. En ole vetänyt tilintarkastustuomioistuimen kertomusten perusteella oikeita johtopäätöksiä kirjanpitojärjestelmän heikkouksista. En uskonut, että komission kirjanpito saattoi olla tässä lähes sadan miljardin euron budjettitaloudessa niin surkeasti järjestetty.
Jälkikäteen arvioituna me parlamentin jäsenet olemme saaneet tilintarkastustuomioistuimelta kaikki asianmukaiset tiedot, joiden perusteella meidän olisi pitänyt reagoida aikaisemmin järjestelmän heikkouksiin. Me emme ole olleet tehtäviemme tasalla. Me vastaamme valvonnan heikkoudesta, komissio itse järjestelmän heikkouksista.
Ongelmat eivät ole yksittäisiä väärinkäytöksiä, vaan ne ovat itse systeemissä, kirjanpitojärjestelmässä. Ongelmien paljastumisen teki mahdolliseksi komission entisen pääkirjanpitäjän Marta Andreasenin toiminta. Vasta rouva Andreasen kertoi meille, että keisarilla ei ole vaatteita, että komission kirjanpitojärjestelmä on läpikotaisin mätä ja että asia pitää saada pikaisesti kuntoon. Hänen ansiostaan me puhumme nyt todellisista ongelmista, joita me olemme aikaisemmin katsoneet läpi sormien. Palkinnoksi rouva Andreasen erotettiin tehtävistään. Siltä osin on tapahtunut vääryys. Komissio on tehnyt virheen puolustamalla virkamiehiä, jotka olisi pitänyt erottaa täydellisen kirjanpidollisen ammattitaidottomuuden perusteella. Sen sijaan erotettiin rouva Andreasen.
Me poliitikot emme näe ongelmia, jos ne ovat liian lähellä tai riittävän isoja. Me emme nähneet komission kirjanpitojärjestelmän puutteita ajallaan, mutta kun me nyt ne näemme, asiat on saatettava kuntoon. On myös palautettava rouva Andreasenin menetetty maine. Ei pidä pelastaa vain sosiaalidemokraattisia ja vihreitä komission jäseniä Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattien ja vihreiden äänin.
Euroopan parlamentin jäseninä meidän on syytä hävetä omaa rooliamme. Talousarvion valvontavaliokunnan mietinnössä luetellaan lukuisia epäkohtia, jotka antavat synkän kuvan sekä komission kirjanpitojärjestelmästä että meistä. Jos meidän pitäisi saada omasta toiminnastamme vastuuvapaus, minä äänestäisin sitä vastaan.

Rühle (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, en halua ilmaista kiitollisuuttani Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmälle ja kaikille esittelijöille pelkästä kohteliaisuudesta. Päinvastoin kuin jäsen Seppänen, uskon, että tämä valiokunta on tehnyt työnsä erittäin perusteellisesti ja että se on aiemminkin yrittänyt tuoda kaikki ongelmat päivänvaloon hyvissä ajoin.
Jo ennen kuin Andreasenin tapauksesta tuli etusivun juttu, valiokunnassa oli kuulemistilaisuus kirjanpitojärjestelmästä, ja se keskusteli aiheesta komission sisäisen tarkastusyksikön ja tilintarkastustuomioistuimen kanssa.
Haluan myös erityisesti korostaa, että useat esittelijät, erityisesti esittelijä Casaca, ovat nähneet paljon vaivaa tarkistaakseen kaikki tiedot tänä vuonna ja että he ovat laatineet hyvin kriittisen mietinnön, jossa ei kavahdeta kutsua ongelmia niiden oikeilla nimillä, mutta jossa myös tehdään selväksi, että komissio toteuttaa toimia niiden ratkaisemiseksi. Siksi myös meidän ryhmämme kannattaa vastuuvapaussuositusta. Päinvastoin kuin jotkut EU:n vastustajat, me emme pidä tätä vastuuvapaussuositusta kaunisteluna. Se perustuu huolellisiin tutkimuksiin ja tilanteen kriittiseen arviointiin.
Puollamme myös alueiden komitean vastuuvapauden lykkäämistä, koska se ei ole vieläkään ratkaissut tyydyttävällä tavalla toistuvia edustustileihin liittyviä ongelmia, joihin on vihdoin löydettävä ratkaisu. Olemme kuitenkin erityisen huolissamme erittäin tärkeästä Sapard-ohjelmasta, jonka tavoitteena on valmistaa ehdokasmaita tulevaan maatalousalan tukeen. Valitettavasti ohjelman maksuista toteutettiin vuonna 2001 vain 9 prosenttia. Sapard-ohjelman suunnattomat kassavirtavaikeudet eivät ole sattumaa. Ohjelman oli tarkoitus valmistaa maataloutta ja maaseutualueita liittymistä varten toteuttamalla toimia maatilojen ja maaseutuelinkeinojen uudistamiseksi sekä perustamalla tarvittava infrastruktuuri ja antamalla riittävästi tietoa maaseudun kehittämisestä.
Ohjelman oli myös tarkoitus saada maaseutuväestö aktiivisesti suunnittelemaan tuota kehittämistä, jota jäsenvaltiot jo rahoittavat "toisen pilarin" ja Leader-ohjelman kautta. Valitettavasti asiat eivät sujuneet näin. Liittymisneuvottelujen aikana komissio asetti selkeästi etusijalle yhteisön säännöstön täytäntöönpanon. Se käytti Sapard-ohjelmaa eräänlaisena ehdokasvaltioiden hallinnoille tarkoitettuna harjoitusohjelmana ja testasi sillä yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa. Ohjelman hallinnolliset kustannukset paisuivat valtaviksi ja viivästyttivät virastojen valtuuttamista aivan liian kauan. Esimerkiksi Slovenian tapauksessa Sapard-ohjelman hallinnon perustamiseen on kulunut enemmän varoja kuin koko valtio on koskaan saanut käyttöönsä.
Sen sijaan että ehdokasvaltioiden maaseutualueiden väestö olisi saatu innokkaasti kannattamaan hallituksen ja kansalaisjärjestöjen välisien kumppanuuksien muodostamista, odotuksissa on lähes kaikkialla jouduttu katkerasti pettymään, ja Sapard-ohjelmaan liittyvistä kielteisistä kokemuksista ovat valitettavasti hyötyneet ne, jotka yllyttävät ihmisiä vastustamaan EU:hun liittymistä.
Komissio on ilmoittanut järjestävänsä tänä keväänä konferenssin, jossa käsitellään Sapard- ja Leader -ohjelmien tulevaisuutta uusissa jäsenvaltioissa, sekä mahdollisesti tarkistavansa Sapard-asetuksia. Mielestämme nämä toimet on toteutettava viipymättä ja kannatamme niitä.
Lopuksi haluan vielä todeta yhden asian. Mielestäni komissiossa on joitakin rohkeita virkamiehiä, joilla en todellakaan tarkoita tilintarkastaja Andreasenia, vaan rohkeita virkamiehiä, jotka ovat nostaneet Eurostatiin liittyvät ongelmat esille ja yrittäneet ratkaista ne sisäisin keinoin. Toivon, että parlamentti ja komissio arvostavat, kehuvat ja kannustavat tulevaisuudessa tällaista rohkeaa työtä enemmän kuin vilpillisiä lehtiotsikoita, joihin ovat antaneet aihetta eräät eurofobiasta kärsivät henkilöt ja tilintarkastaja Andreasen - joka muuten näyttää antavan EU:n vastustajien käyttää itseään hyväkseen.
Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan antaa esittelijöille tunnustusta niistä seitsemästä mietinnöstä, joista tänään keskustelemme. Näissä mietinnöissä paneudutaan kerta toisensa jälkeen suurimpiin ongelmiin, joita ilmenee viidentoista jäsenvaltion veronmaksajien EU:lle maksamien huomattavien varojen varainhoidon valvonnassa. Jotkut tilinpäätöksistä ovat melko tyydyttäviä, mutta valitettavasti tämä koskee pääasiassa pienempiä tai merkitykseltään vähäisempiä yksiköitä, neuvostoa, tuomioistuinta, talous- ja sosiaalikomiteaa, oikeusasiamiestä ja parlamenttia sekä hiili- ja teräsyhteisöä.
On kuitenkin sanottava, että laajoilla komission toimivaltaan kuuluvilla aloilla tilanne on täysin epätyydyttävä. Esittelijä Casacan merkittävässä mietinnössä korostetaan, että vaikka tilinpäätökset ovat yleisesti ottaen muodollisesti virheettömiä tulojen, velkojen ja hallintokulujen suhteen, samaa ei edelleenkään voida sanoa kaikkien muiden maksujen osalta. Mietinnössä todetaan myös, että viimeisten kuuden vuoden aikana on edistytty hyvin vähän tilintarkastustuomioistuimen kirjanpitojärjestelmästä tekemien huomautusten noudattamisessa. Mietinnössä korostetaan, että vuoden 2001 tilinpäätöksen yhteydessä komissio rikkoi varainhoitoasetusta, ja sivu toisensa jälkeen saamme lukea erittäin painavia huomioita, joiden tulisi saada meidät omaksumaan hyvin erilainen ja paljon pidemmälle menevä kanta kuin tällä hetkellä.
Petoksia ja vilppiä tehdään edelleenkin aivan liikaa, ja kun rehellinen virkamies - olipa se sitten Dorte Schmidt-Brown tai Marta Andreasen - paljastaa tällaisen vilpin, hänet erotetaan ja usein hänen nimensä vedetään lokaan. Kyseisen henkilön sanotaan olevan "päästään vialla" ja syylliset ylennetään. Huomautan, että talousarviosta vastaava komission jäsen Schreyer ei tänään vastannut esittelijä Blakin pyyntöön korvauksen maksamisesta Dorte Schmidt-Brownille. Kannatan esittelijä Blakin esittämiä huomautuksia. Komission jäsenellä Schreyerillä on tilaisuus käyttää uusi puheenvuoro ja vastata esittelijä Blakin selkeään pyyntöön.
Minusta tuntuu, että parlamentilta puuttuu tahtoa selvittää EU:n taloushallintoa, joka on suurta osaa EU:n varoja ajatellen osoittautunut täysin surkeaksi. EU:ta ei ole perustettu ihan äsken eikä se ole mikään epävakaiden kehitysmaiden liitto. Suurimmalla osalla EU:n jäsenvaltioista on kansallinen hallinto, joka toimii paljon vastuullisemmin ja huolellisemmin kuin EU:n hallinto. Todellisuudessa EU:n hallinto on kuitenkin sellainen, että siinä vastuu on täysin määrittelemätön käsite. Komissio ei selvästikään pysty valvomaan pääjohtajia ja heidän virkamiehiään, ja huolimatta siitä, että parlamentti on useaan otteeseen valittanut virheistä ja puutteista, niitä ei korjata tehokkaasti. Vallalla tuntuu olevan ajattelutapa, jonka mukaan kyse ei ole omista rahoistamme. Asianomaiset henkilöt eivät tunnu olevan samalla tavoin vastuussa kuin jäsenvaltioiden virkamiehet ja poliitikot omien valtioidensa talousarviosta. EU ilmoittaa olevansa demokraattisempi ja avoimempi ja tuovansa hyötyä kansalaisille, mutta totuus on juuri päinvastainen: mitä vahvempi EU on, sitä vähemmän on demokratiaa, avoimuutta ja vastuuta. Kansalaiset vain ovat aivan liian kaukana huomatakseen sen.
Parlamentti tekee EU:lle karhunpalveluksen katsomalla vuosi toisensa jälkeen läpi sormien sitä, että viisaiden komitean vuonna 1999 vaatimia uudistuksia ei vieläkään ole toteutettu. Suurin osa parlamentin jäsenistä äänestäisi epäilemättä kaikkien talousarvioiden puolesta, koska se ei uskaltaisi paljastaa kansalaisille, ettei EU:n hallinto toimi riittävän hyvin. Komissio voikin siksi suhtautua arvosteluun kevyesti. Vaikka uudistuksia lykätään vuosi vuodelta, mitään ei tapahdu. Annamme kuitenkin väärän viestin hyväksymällä kaikki tilinpäätökset. Olemme itse vastuuttomia, jos annamme äänestäjiemme ymmärtää, että tämä riittää, koska se ei ehdottomasti riitä. Tämän vuoksi jotkut meistä haluavat äänestää komissiota, kehitysrahastoja ja virastoja koskevia mietintöjä vastaan. Äänestämme kuitenkin niiden mietintöjen puolesta, joissa suositellaan vastuuvapauden lykkäämistä. 
Lopuksi haluan kiittää esittelijöitä erinomaisesta työstä, jota he ja heidän avustajansa ovat tehneet näiden mietintöjen parissa.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin sisäänlämpiävässä ilmapiirissä on hyvin helppo menettää kosketus todellisuuteen. Tässä yhteydessä todellisuus tarkoittaa muiden ihmisten rahoja. Ne otetaan heiltä, koska parlamentti katsoo, että sillä on oikeus päättää miten nämä rahat käytetään.
Ihmiset eivät maksa veroja vapaaehtoisesti, ja viime kädessä heiltä vaadittu raha otetaan pakon uhalla. Jos he eivät maksa, he voivat menettää omaisuutensa ja toimeentulonsa ja joutua vararikkoon tai vankilaan. Kaiken tämän vuoksi meillä on erityinen vastuu ja luottamustehtävä ja meidän on kysyttävä itseltämme, voimmeko katsoa äänestäjiämme silmiin ja sanoa, että tällainen summa on käytetty ja siitä on tehty tilinpäätös asianmukaisesti. Omasta puolestani minun on kysyttävä itseltäni, olisiko oikeutettua vangita joku, koska hän ei ole maksanut verojaan, jotka yhteisö on käyttänyt. En voi aivan rehellisin mielin todeta sen olevan oikeutettua, ja totta puhuen, tämä todistaa asian.
Tällä perusteella en ymmärrä, miten kukaan voisi suostua myöntämään vastuuvapauden näille tilinpäätöksille. Koetta ei ole läpäisty. Emme ole saaneet vapautusta siitä vastuusta, joka meillä on jäsenvaltioidemme kansalaisia kohtaan, ja jonka mukaan on varmistettava, että rahat käytetään asianmukaisesti. Meillä ei ole oikeutta myöntää vastuuvapautta.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme vihdoinkin saamassa päätökseen vastuuvapausmenettelyn, josta on jälleen kerran puhuttu ja kirjoitettu paljon. On valitettavaa, että tämän tehtävän päättyessä meitä on parlamentissa niin vähän keskustelemassa siitä.
Edellisten vuosien tavoin vastuuvapausmenettelystä on kirjoitettu paljon. Tänä vuonna vaan kirjoittelun pahansuopuus on valitettavasti ollut vielä silmiinpistävämpää kuin aikaisemmin - eräs pääosasto ja eräs tietty henkilö ovat joutuneet epäsuosioon ja jopa häpeään. Kyseinen henkilö on Jean-Paul Mingasson, jonka kaikki täällä tuntevat ja jota myös arvostetaan suuresti. Haluan tunnustaa julkisesti hänen joutuneen kohdelluksi epäoikeudenmukaisesti, sillä kaikki häntä ja budjettipääosastoa - jonka kanssa olemme tehneet vilpitöntä yhteistyötä vuosien ajan - kohtaan esitetyt syytökset ovat osoittautuneet perättömiksi. Joitakin ongelmia ja vaikeuksia on tietenkin ollut, ja olemme käsitelleet niitä vastuuvapausmenettelyn yhteydessä kuten aiemminkin, mutta sen ei pitäisi antaa joillekin kollegoille, jotka käsittääkseni eivät nyt ole paikalla, aihetta esittää sanomalehdille usein perättömiäkin syytöksiä.
Haluan antaa tunnustusta erityisesti Paulo Casacalle, María Antonia Avilés Perealle, Bart Staesille ja muille esittelijöille heidän tekemästään merkittävästä työstä, jonka ansiosta olemme tänään saaneet aikaan tasapainoisen ja kattavan vastuuvapauden. Tietenkin pyydämme komissiota puuttumaan joihinkin asioihin, varsinkin viivästymisiin. On selvää, että viivästyksiä tapahtuu - uudistustahan ei toteuteta yhdessä yössä - mutta oli ehkä hieman varomatonta sanoa toimikauden alussa, että uudistus toteutettaisiin erittäin nopeasti. Se vie aikaa. Sen voi hyvin huomata henkilöstösääntöjä ja varsinkin kirjanpitojärjestelmää koskevasta uudistuksesta. Myös varainhoitoasetuksesta käytiin hankalia neuvotteluja, jotka ilokseni saatiin onnistuneesti päätökseen. Arvoisa komission jäsen, toivon, että tämä uudistus saadaan päätökseen ennen kuin nykyinen komissio luovuttaa paikkansa seuraavalle, ja pyydän sitä teiltä Prodin komission edun nimissä.
Kirjanpitojärjestelmän uudistus, joka sai osakseen paljon arvostelua - osittain perustellustikin - on merkittävä, koska erityisesti tämä järjestelmä on aiheuttanut vakavan ongelman, joka koskee RAL-osuuksia eli maksamatta olevia maksusitoumuksia. Tämä aiheuttaa suuria vaikeuksia sekä unionille instituutiona että sen ulkosuhteille. Siksi olemme vaatineet aikataulun laatimista tai ainakin tarkkaa seurantaa, jonka pystyisimme varmasti toteuttamaan ja jonka tulokset komissio voisi säännöllisesti esitellä parlamentille. Uskon, että uudistus nopeuttaa asioiden käsittelyä. Olemme jo ohittaneet yhden vaikean esteen.
Luotamme teihin tässäkin tehtävässä. Suorittakaa se tehokkaasti, sillä vaakalaudalla on teidän viiden vuoden työnne ja luottamus, jonka teille myöhemmin annamme joitakin toisarvoisia kielteisiä arvosteluja lukuun ottamatta, mikäli tähän asti kuultuja puheenvuoroja on uskominen. Italian radikaalit äänestävät joka tapauksessa vastuuvapauden myöntämisen puolesta.

Avilés Perea (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollegoideni tavoin korostan sitä mitä on sanottu tänä vuonna laadittujen mietintöjen yhteydessä tehdystä työstä. Siksi minäkin haluan kiittää yleisesittelijä Casacaa sekä muita esittelijöitä kuten Blakia, Sørensenia, Staesia ja Langenhagenia, jotka ovat kukin omalla vastuualueellaan tehneet erinomaista työtä.
Olen itse voinut todeta miten meihin esittelijöihin, joiden tehtävänä on myöntää vastuuvapaus useilla aloilla, kohdistuu ulkoista painostusta eri poliittisten ryhmien taholta, jotka yrittävät ohjata työtämme määrättyyn suuntaan. Esittelijöiden on välttämätöntä ottaa etäisyyttä tähän painostukseen tehdäkseen tarkkaa ja puolueetonta työtä, ja mielestäni esittelijät ovat onnistuneet siinä tänä vuonna.
Mietinnöissä ja erityisesti Casacan mietinnössä on tullut esiin vakavia ongelmia, jotka liittyvät kirjanpitoon, Sapard-ohjelmaan ja Eurostatiin. Näiden ongelmien vuoksi esittelijän on täytynyt nähdä erityisen paljon vaivaa sellaisten ratkaisujen löytämiseksi, joilla komissiolle myönnettävän vastuuvapauden lisäksi saadaan aikaan tehokkaita ratkaisuja myös tulevaisuutta ajatellen. Mielestäni tämä on vaatinut huomattavaa työtä, josta esittelijä Casaca on suoriutunut erinomaisesti, ja siksi korostan, että hän ansaitsee kiitoksemme.
Myös muihin esittelijöihin on kohdistunut ulkoista painostusta. Lehdistö on tänä vuonna asettanut meille paineita kirjoituksilla, jotka toisinaan ovat pitäneet paikkansa ja toisinaan taas olleet vääristeltyjä ja joilla on yritetty vaikuttaa työhömme. Arvoisa komission jäsen, en pidä siitä, että työhömme pyritään vaikuttamaan. Haluan muodostaa omat perusteeni, tutkia asioita itse ja analysoida tapahtumia hyvin tarkasti, ja siksi kiitänkin komissiota, joka on tehnyt laajasti yhteistyötä kaikkien näiden kysymysten selvittämiseksi, jotta parlamentti voisi lausunnossaan todella esittää oman näkemyksensä.
Olen työskennellyt näiden periaatteiden mukaisesti, ja siksi ryhmäni myöntää komissiolle vastuuvapauden tänä vuonna. Olemme noudattaneet mietinnöissä samoja perusteita, koska mielestämme tämä tehtävä edellyttää parlamentilta suurta vastuuta ja asioiden erittäin tarkkaa analysointia. Puolustamme unionin kansalaisten etuja, mutta ennen kaikkea meidän on otettava huomioon parlamentin tekemien päätösten seuraukset. Siksi vastuullisuus ja tarkkuus ovat työssämme välttämättömiä. Tämä on ollut minun työskentelytapani, ja uskon muiden esittelijöiden toimineen samoin. Vaikka vuosi onkin ollut varsin sekava ja vaikea - minkä kaikki valiokunnan jäsenet tietävät - olemme onneksi voineet luottaa puheenjohtajamme johtajantaitoihin. Hän on koko ajan osoittanut suurta vastuuntuntoa ja uskon, että olemme lopputulokseen tyytyväisiä.

Bösch (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme uudistusjaksosta ja siitä, kuinka sitä tulisi arvioida. Jakso on tietenkin vielä kesken, ja siksi onkin perusteltua jälleen antaa komissiolle hieman palautetta etukäteen.
Jos palautamme tuhansia miljoonia euroja takaisin jäsenvaltioille, koska emme kykene panemaan täytäntöön määrättyjä ohjelmia, se ei tarkoita, että olisimme erityisen säästäväisiä, vaan yksinkertaisesti sitä, että emme pysty toteuttamaan sovittuja toimia. Arvoisa komission jäsen, kyse ei kuitenkaan ole pelkästään jäsenvaltioista. Jos ympäristönsuojelujärjestöjen tukioikeutta siirretään seuraavaan vuoteen - enemmän tai vähemmän tarkoituksellisesti - sillä on myös jotain tekemistä Euroopan unionin talousarvion vaillinaisen toteutuksen kanssa. Jos hakijoiden on odotettava vuosia saadakseen rahat eurooppalaisilta veronmaksajilta, ei silläkään ole mitään tekemistä taloudellisuuden tai hyvän hallinnoinnin kanssa.
Arvoisa komission jäsen, otitte esiin Eurostatin tapauksen. Siinä ei ole kysymys Euroopan petostentorjuntavirastosta (OLAF), jonka tiedetään ilmoittaneen ongelmista komissiolle. Jos komission pääsihteeri ei kuitenkaan tiedä, missä komission jäsenen Solbes Miran toimisto sijaitsee, ongelma on komission sisäisessä uudistuksessa. Tähän on kiinnitettävä huomiota muutamien seuraavien vuosien aikana. OLAF tekee työnsä erittäin hyvin tässä asiassa. Tuomioistuimelle on tehty ilmoitus jo kahdesta tapauksesta. On vain vaadittava, että tuomioistuin tekee velvollisuutensa seuraamalla ilmoituksia, jotka koskevat eurooppalaisten veronmaksajien suojelua, ja lopulta nostaa tarvittavat syytteet.
Yksi hyvin valitettava esimerkki on muutaman vuoden takainen Perry Lux -tapaus, jonka suhteen tuomioistuin ole edelleenkään ryhtynyt mihinkään toimiin. Haluan vedota tuomioistuimeen, että se ottaisi tästä lähtien eurooppalaisten veronmaksajien etujen suojelemisen aiempaa vakavammin. Emme voi hyväksyä sitä, että vaikka tuomioistuimella on palveluksessaan tuhansia Euroopan unionin virkamiehiä Luxemburgissa, se välttelee vastuutaan kun on kyse eurooppalaisten veronmaksajien etujen suojelusta.
Keskustelussa on mainittu - kuten haluan huomauttaa erityisesti esittelijä Blakille - virastot. Tiedättekö mitä superkäyttäjät ovat? Arvoisa komission jäsen, tässä on jälleen kyse uudistuksesta. He ovat ihmisiä, jotka toimivat samaan aikaan varainkäytöstä vastaavana johtajana, hyväksyntäviranomaisena, varainhoidon valvojana ja tilinpitäjänä. Jokainen, joka hiemankin tuntee kirjanpitoa, tietää, että tällainen tarjoaa hyvän tilaisuuden varojen väärinkäytölle. Tällaista virastoissamme tapahtuu. Se on saatava loppumaan. Esittelijä Blak teki aivan oikein ottaessaan sen esiin mietinnöissään. Jos saamme tietää, että tällaista tapahtuu ensi vuonnakin, kehotan kaikkia parlamentin jäseniä ottamaan kielteisen kannan tällaisten virastojen vastuuvapauteen.
Vielä viimeinen seikka. Olemme päättäneet lykätä alueiden komitean vastuuvapautta. Viimeisimmät alueiden komiteasta saadut tiedot osoittavat valinnan oikeaksi. On käsittämätöntä, että tapahtuneesta yritetään nyt selvästi rankaista huonojen uutisten tuojaa, varainhoidon valvojaa. Se ei ole oikea toimintatapa. Muilla puhujilla on tästä enemmän sanottavaa. Voin ainoastaan varoittaa alueiden komiteaa ja sen pääsihteeriä toimimasta enää samalla tavoin, koska emme epäröi tehdä siitä ilmeisiä johtopäätöksiä.
Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, minulla ei ole aikaa vastata jäsen Kuhnen ja esittelijä Avilés Perean esittämään kritiikkiin. Neljä vuotta Paul van Buitenenin tekemien paljastusten jälkeen, jotka johtivat edellisen komission eroon, epätarkoituksenmukaisen automaattisen kirjanpitojärjestelmän käyttö heikentää edelleenkin tilinpäätösten luotettavuutta. Järjestelmä muodostuu useista toisiinsa liittymättömistä osista, eikä sen avulla pystytä paljastamaan virheitä tai lainvastaisuuksia. Virkamiehiä, jotka havaitsevat nämä puutteet ja haluavat osaltaan edistää niiden pikaista korjaamista, ei palkita vaan rangaistaan. Jo vuosien ajan ratkaisuja on siirretty myöhempään ajankohtaan, ja vasta vuoden 2005 jälkeen tiedämme, onko mikään todella muuttunut. Jäsenvaltioiden ei tarvitse pelätä monien sääntöjen noudattamatta jättämisten johtavan rikkomismenettelyihin, koska ne eivät aiemmin ole kovinkaan usein johtaneet tutkimuksiin tai rangaistuksiin. Samanlainen tilanne jäsenvaltiossa tai sen osassa johtaisi todennäköisesti siihen, ettei tilinpäätöstä hyväksyttäisi. Miksi meidän siis pitäisi hyväksyä komission tilinpäätöstä ennen kuin ongelmat on ratkaistu? Mielestäni vastuuvapauden myöntäminen komissiolle tässä vaiheessa antaa vääränlaisen viestin.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komissio on toteuttanut talousarviota erittäin epäluotettavasti jo vuosien ajan. Astuessaan virkaan vuonna 1999 tämä komissio lupasi juhlallisesti, että asioissa tapahtuisi parannuksia. Tänään, neljä vuotta myöhemmin, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen myönteisestä tarkastuslausumasta ei ole tietoakaan. Joudumme jälleen kerran tyytymään komission jäsenen vakuutteluihin siitä, että hän tekee todellakin kaiken voitavansa tilanteen parantamiseksi sekä lupaukseen, että nykyaikainen kirjanpitojärjestelmä saadaan käyttöön vuonna 2005.
Emme ole saaneet mitään erityisiä sitoumuksia vuosiksi 2003 ja 2004. Emme saaneet niitä silloinkaan kun pyysimme komission jäsentä Schreyeriä nimenomaan selvittämään kiireelliset ongelmat lähitulevaisuudessa. Siksi vastuuvapauden lykkääminen on todellakin kiistaton ratkaisu. Esittelijä Casacan mietinnössä on esitetty tälle laajat perusteet. Sen jälkeen voimme selvittää, edistyykö komissio lainkaan seuraavien kuuden kuukauden aikana.
Komission huono hallinnointi tahraa kaikkien unionin toimielinten maineen. Tästä huolimatta vaikuttaa siltä, että parlamentin enemmistö antaa mieluummin pitää itseään jännityksessä. Onko tämä äänestäjien ja veronmaksajien edun mukaista? Olemme vakuuttuneita siitä, ettei ole.
Lopuksi haluan ottaa esille sisäisen tilintarkastajan Andreasenin tapauksen. Sekä tilintarkastajan sisäinen muistio että uudistussuunnitelmat todistavat hänen kritiikkinsä paikkansapitävyyden. Sen vuoksi on järkevää, että komissio tulee ulos poterostaan, myöntää rehellisesti olevansa väärässä ja lopettaa kurinpitomenettelyn sen sijaan, että ampuisi alueiden komitean viestintuojan.

Bayona de Perogordo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää esittelijöitä. Olen voinut seurata tarkoin heidän toimiaan ja yhteistyötään kaikkien talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten kanssa. Kiitän heitä, mutta keskityn esittelijä Casacan mietintöön ja selitän, miksi pidän sitä myönteisenä.
Ensinnäkin siksi, että komissio on yleisesti suhtautunut myönteisesti yhteistyöhön tätä mietintöä laadittaessa ja vastannut sille esitettyihin kysymyksiin. Mutta myös siksi, että tätä hyväksyntää, tai mietintöä, edelsi analyysi niin tilintarkastustuomioistuimen päätelmistä kuin kyselyssä esitetyistä kysymyksistäkin, komission antamista vastauksista ja joidenkin talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten laatimista valmisteluasiakirjoista.
Kyseessä on kuitenkin varovainen hyväksyntä, johon on liitetty suuri määrä suosituksia, jotka komission olisi syytä ottaa huomioon. Olen varma, että näin tapahtuu ja että komissio tekee yhteistyötä tässä asiassa. Mainitsen muutamia näistä suosituksista. Ensinnäkin on yritettävä poistaa tilinpäätöksen luotettavuutta koskevat epäilykset. Tähän voidaan todennäköisesti käyttää jäsen Mulderin esittämää ratkaisua - johon hän juuri viittasi - avointa ja rakentavaa vuoropuhelua tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Komission on myös ymmärrettävä - ja niin se varmasti tekeekin - että talousarvion valvontavaliokunta ja varmasti myös koko parlamentti ovat syvästi huolestuneita kirjanpitojärjestelmän puutteista ja pitävät tärkeänä oikean kirjanpitomallin valitsemista. Olemmekin esittäneet parlamentille tarkistusta, jotta tilintarkastuksen yhteydessä järjestettäisiin kuulemistilaisuus, jossa me tärkeimmät asianosaiset, jotka lopulta joudumme arvioimaan tilinpäätöksen, voimme ilmaista siitä mielipiteemme.
Lisäksi korostaisin itsekin varovaisuutta toimeenpanovirastojen perustamisessa, puuttumista määrärahojen vajaakäyttöön varsinkin rakennerahastojen yhteydessä sekä Sapard-ohjelman tavoitteiden saavuttamista ja varsinkin niitä myönteisiä vaikutuksia, joita sillä on määrä olla pian unioniin liittyvien maiden hallinnon tukirakenteiden luomisessa.

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijöitä, erityisesti ystävääni Casacaa, joka on tehnyt aivan loistavaa työtä. Kiitän myös komissiota ja sen henkilöstöä, joka on tehnyt lujasti töitä saadakseen parlamentilta myönteisen päätöksen hyvin vaikeassa tilanteessa.
Viime päivinä euroskeptikot, joista monet edustavat äärivasemmistoa ja -oikeistoa, ovat sanoneet, ettei meidän pitäisi myöntää vastuuvapautta, koska kirjanpitojärjestelmään liittyy vielä liian paljon ongelmia. Minäkin olen huolissani, mutta komissio on edistynyt erinomaisesti viime kuukausina. Joidenkin lehtien levottomuutta herättävät ja usein perusteettomat tiedot eivät tee oikeutta sille, miten paljon vaivaa on nähty asioiden korjaamiseksi.
Neuvoston osalta voin vain korostaa esittelijä Avilés Perean esittämiä huomautuksia, joiden mukaan on korkea aika saattaa neuvosto - jolla on nyt entistä enemmän operatiivisia tehtäviä - vastuuseen siitä, miten se käyttää veronmaksajien rahoja. Olisi hyvä, jos valmistelukunta edistyisi tässä asiassa. Se, että neuvosto on ensimmäistä kertaa vastuuvapausmenettelyn käytön aikana otettu mukaan vastuuvapausmietintöön, on kuitenkin suuri edistysaskel.
Avilés Perea ja Bösch ovat jo maininneet alueiden komitean, jonka tilannetta voidaan pitää täysin hälyttävänä. Kaksi viikkoa sitten alueiden komitean sisäinen tarkastaja kutsuttiin valiokuntamme kokoukseen selvittämään hänen ja alueiden komitean rahoitusjohtajan välisiä näkemyseroja varainhoidon tilanteesta. Sisäinen tarkastaja toi esiin kolme asiaa. Ensinnäkään rahoitusjohtajan ja pääsihteerin alueiden komitean rahoitustilanteesta antama kuva ei ole täydellinen. Toiseksi alueiden komitea ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön matkakorvauksia koskevia määräyksiä ja muita varainhoitomääräyksiä. Kolmanneksi kaikkein järkyttävintä oli, että tarkastaja totesi valiokuntaan saapumisensa olevan "avunhuuto". Korkein alueiden komitean varainhoidon valvonnasta vastaava virkamies esittää avunpyynnön! Tässä tilanteessa meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin lykätä vastuuvapauden myöntämistä alueiden komitealle siihen saakka kunnes tilintarkastustuomioistuin tutkii asian ja selvittää mistä ongelmissa todella on kyse.
Kaksi viikkoa sitten pidetystä kokouksestamme lähtien olen tehnyt lisätiedusteluja ja saanut lisätietoja säännönvastaisuuksista, joita alueiden komiteassa väitetään tapahtuneen. Eräässä tapauksessa huomattavassa asemassa olevan alueiden komitean jäsenen väitetään järjestäneen valekokouksia ennen virallisia kokouksia voidakseen hakea ylimääräisiä päivärahoja jopa 10 000 euroa. Toisen, nyt jo edesmenneen alueiden komitean jäsenen väitetään sekaantuneen noin 11 000 euron arvoiseen lentolippupetokseen. Eivätkä tässä ole vielä kaikki tapaukset. Kaikkein huolestuttavinta - huolestuttavampaa kuin kaikki tämä - on se, että sisäisen tarkastuksen yksikköön tuntuu kohdistuvan huomattavaa painostusta ja jopa uhkailua, jonka tarkoituksena on estää sitä suorittamasta tehtäviään vapaasti ja puolueettomasti.
Koska nämä väitteet ovat erittäin vakavia ja uskon niiden myös pitävän paikkansa, olen päättänyt jättää tapauksen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) ratkaistavaksi siinä toivossa, että se käynnistää välittömästi tutkimukset saadakseen selvyyden tähän asiaan.
Lopuksi haluan ilmaista tukevani varauksetta Staesin mietintöä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan parlamentille. Toivon, että valmistelukunta ottaa sen asianmukaisesti huomioon ja että parlamentin puhemiehistö kumoaa naurettavan päätöksensä kahden uuden kokoussalin rakentamisesta Strasbourgiin. Emme tarvitse niitä.

Stauner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pidämme kaikki aivan oikeutetusti suuressa arvossa EU:n perusoikeuskirjaa, jonka 41 artiklassa on määrätty oikeudesta hyvään hallintoon. Voisi kuvitella, että Euroopassa jokaisella jäsenvaltiolla on ilman muuta oikeudenmukainen ja puolueeton hallinto, joka pitää huolta kansalaistensa eduista. Varsinkin talousarviohallinnon alalla sellaiset hyveet kuin säästäväisyys, tehokkuus, rehellisyys ja luotettavuus ovat tietenkin erityisen toivottavia.
Totuus kuitenkin on, että kahdeksannen kerran peräkkäin Euroopan tilintarkastustuomioistuin on kieltäytynyt antamasta komissiolle tarkastuslausumaa, joka osoittaisi, että se on hallinnoinut Euroopan veronmaksajien rahoja viisaasti ja säästäväisesti. Kirjanpidossa ilmenneet puutteet, jotka rohkea nainen, komission korkea virkamies, toi päivänvaloon keväällä 2002, ovat pöyristyttäviä jopa niiden mielestä, jotka eivät tunne kirjanpitoa kovin hyvin. Komissio ei ollut kymmeneen vuoteen toimittanut tilintarkastusta käteisvaroista. Euroopan yhteisöjen tilastotoimistossa Eurostatissa suosiminen ja huono hallinto ovat ilmeisesti olleet jokapäiväinen käytäntö, ja sillä on ollut tuhoisa vaikutus yhteisön talousarvioon.
Tästä huolimatta komissio ei näe tarvetta ryhtyä ratkaiseviin korjaaviin toimiin. Sen sijaan virkamiehet, jotka mieluummin paljastavat puutteita kuin ovat valmiita salaamaan ne, laitetaan syrjään ja heihin kohdistetaan kurinpitomenettelyitä. Menettelemällä tällä tavoin - ja kohdistan sanani erityisesti komission jäsenelle - komissio ei hoida tehtäviään. Jos valvontaviranomaisena toimiva parlamentti suvaitsee tätä, sekin laiminlyö tehtävänsä. Sanon tämän niin suorasukaisesti, koska olen vakaumuksellinen eurooppalainen ja koska haluan, että Euroopalla on tulevaisuus ja että se voittaa suuren yleisön luottamuksen.
Mielestäni Euroopan parlamentin on toimittava esimerkillisesti oman talousarvionsa hallinnoinnissa. On hieman epäilyttävää, että parlamentti myöntää aina itselleen ja pääsihteerilleen vastuuvapauden. Mielestäni se olisi annettava jonkin muun toimielimen tehtäväksi.
Palaan kuitenkin nyt parlamenttia käsittelevän mietinnön yksityiskohtiin. Esiin tuodut puutteet ovat jo kauan olleet parlamentin tiedossa. Henkilöstöä koskevat päätökset on tehtävä avoimemmin ja sopimuksentekomenettelyiden on oltava moitteettomia. Tuen ryhmäni puolesta vakaasti mietinnössä esitettyjä vaatimuksia. Minusta vaikuttaa myös siltä, ettei päätöksiä rakennusten hankinnasta ja rakentamisesta varsinkaan Brysselissä ole aina voitu valvoa avoimesti.
Olemme oikeutetusti huolissamme vastuuvapauden myöntämisestä kolmelle virastolle, sillä niillä saattaa edelleen olla samoja tehtäviä ja päällekkäisiä toimintoja. Myöskään niiden tehtäviä ei ole mukautettu laajentuneen EU:n vaatimuksiin tyydyttävällä tavalla. Kosovon virastona tunnettu elin teki ilmeisesti komission painostuksesta suoria konsulttisopimuksia, joista eräässä tapauksessa maksettiin yli 25 000 euron kuukausipalkkio. Mielestäni komissiolla oli turmiollinen vaikutus, mikä on hälyttävä merkki yleensäkin komission toiminnassa virastojen kanssa.
Onko edes tarpeen, että näitä virastoja ilmestyy joka puolelle Eurooppaa kuin sieniä sateella? Onko mitään perustetta sille, että joka ikisessä jäsenvaltiossa pitäisi olla ainakin yksi tällainen virasto? Onko meillä varaa niihin ja tarvitsemmeko niitä kaikkia? Mielestäni komissio käyttää niitä jakaakseen pois vastuuta, mutta puuttuu sen jälkeen mielivaltaisesti niiden toimintaan yksittäisissä tapauksissa. Tästä syystä virastojen toiminta saa huonon maineen, ja parlamentin tulisi siksi vastustaa päättäväisesti ulkoistamispolitiikkaa eli komissiolle kuuluvien tehtävien teettämistä alihankintana muilla elimillä. Tällaista toimintatapaahan neuvosto ja komissio tyrkyttävät tulevaisuuden ratkaisuksi.

Morgan (PSE).
Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunta on vihdoinkin päättänyt suositella vastuuvapauden myöntämistä komissiolle. Koko tämän menettelyn ajan olemme olleet tietoisia kirjanpitojärjestelmän pitävästi todistetuista puutteista, jotka tuotiin ensi kerran esiin vuonna 1994. Kaikki valiokunnan jäsenet ovat olleet tästä erittäin huolestuneita. Emme voi piilottaa päätämme pensaaseen, vaan meidän on kohdattava ongelmat rohkeasti, niin kuin tässä mietinnössä tehdään. Esittelijä Casaca on tehnyt erittäin hyvää työtä.
Kirjanpitojärjestelmän uudistaminen on olennaisen tärkeää. Olemme saaneet aikataulut ja yksityiskohtaiset tiedot koko kirjanpitojärjestelmän uudistusprosessin kehityksestä, mutta ne on sijoitettava laajempaan yhteyteen. Pyydämme komissiota ottamaan käyttöön järjestelmän, jota yksikään Euroopan unionin jäsenvaltio ei vielä ole pystynyt panemaan täytäntöön, nimittäin täysin suoriteperusteisen kirjanpitojärjestelmän. Meidän on otettava huomioon tämä tausta. Olemme vaatineet komissiolta paljon tässä mietinnössä, ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on näyttänyt tietä asettamalla komissiolle erittäin tiukat tavoitteet. Kuten valiokunta viime viikolla osoitti, lähes kaikki talousarvion valvontavaliokunnassa toimivat Euroopan parlamentin jäsenet ovat ottaneet myönteisesti vastaan komission toimet näiden vaatimusten täyttämiseksi.
On ironista, että koko tämän vastuuvapausmenettelyn ajan oikeisto ja oikeistolainen lehdistö on pitänyt kovaa meteliä asiasta, mutta valiokunnassa se on kuitenkin onnistunut saamaan kokoon vaivaiset kolme ääntä. Edes sellaisia puolueita kuin Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuoluetta edustavat henkilöt tai jäsenet Camre ja Titford, jotka ovat esittäneet äänekästä kritiikkiä, eivät vaivautuneet ilmestymään äänestykseen. Se osoittaa, että heidän vastalauseensa perustuvat ideologiaan eivätkä tosiasioihin. Tämä meidän on pidettävä mielessä.
Useimpien talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten tavoitteena on asianmukaisen valvonnan varmistaminen. Pari viikkoa sitten meidän oli tehtävä poliittinen arvio siitä, edistäisikö vai haittaisiko tukemme komissiolle tulevaa uudistusta. Päädyimme siihen, että vastuuvapauden lykkääminen itse asiassa viivyttäisi järjestelmän kehittämistä. Odotamme lopputulosta mielenkiinnolla.
Palatakseni nyt parlamentin vastuuvapauteen, on tehtävä hyvin selväksi, että parlamentti ei voi syyttää komissiota ja vaatia siltä esimerkiksi tietyn tasoista avoimuutta, jos se ei ole valmis vaatimaan samaa itseltään. Haluan kiittää Euroopan parlamentin pääsihteeriä ja puhemiestä siitä, miten he ovat johtaneet hallintoa kuluneen kolmen vuoden ajan. He noudattavat täysin varainhoitoasetusta. On mielenkiintoista nähdä, miten hajautettu järjestelmä toimii ensi vuoden aikana.
Emme kuitenkaan voi moittia komissiota veronmaksajien rahojen tuhlaamisesta, kun itse tahtomattakin käytämme rahaa sellaiseen, josta ei suoraan sanottuna ole mitään hyötyä. Joka kuukausi tuhansia parlamentin jäsenten avustajia ja hallintovirkamiehiä matkustaa Brysselistä noin 650 kilometriä työskennelläkseen täällä Strasbourgissa. Olemme todenneet, että pelkkään matkustamiseen kuluu vuosittain yli 25 000 työpäivää ja 3,9 miljoonaa euroa! Lisäksi on pantava merkille, että parlamentti syrjii osa-aikaisia työntekijöitä, joista suurin osa on yleensä naisia
On täysin turhaa käyttää joka vuosi 173 miljoonaa euroa historiallisten sopimusten noudattamiseen. Laajemmin katsottuna olen saanut selville, että käytämme yli miljoona euroa muualla kuin parlamentissa pidettäviin valiokuntien kokouksiin. Olemme myös todenneet, että vaalipiiriviikkoihin käytetään yhä enemmän rahaa, yhteensä 372 000 euroa. Oikeiston on kuunneltava. He äänestävät kaikkia parlamentin avoimuutta koskevia ehdotuksia vastaan ja ovat suoraan sanoen tekopyhää joukkoa!

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on aina suuri ilo käyttää puheenvuoro erään komission suurimman puolestapuhujan jälkeen. Mietinkin, mitä yleisöaitiossa olevat ihmiset mahtavat ajatella siitä, että komission vuonna 2001 valvomasta 98 miljardin Englannin punnan suuruisesta talousarviosta katosi 5-8 prosenttia eurooppalaisten veronmaksajien rahoja petosten, huonon hoidon tai tuhlauksen vuoksi. Entäpä siitä noin 15 miljardin euron ylijäämästä, niistä rahoista, joita ei voitu käyttää tehottoman suunnittelun takia, tai niistä erityisongelmista, joita havaitsimme näistä seikoista keskustellessamme - tässä yhteydessä tulee mieleen etenkin Eurocost. Mitä he ajattelevat niistä komissiossa vuotaneista sähköposteista tai muistioista, joista käy ilmi, miten huonoja tilinpäätökset todellisuudessa olivat vuonna 2001? Entäpä lupauksista, joiden mukaan tilanne paranisi vuoteen 2005 mennessä? Jotkut jäsenet tietenkin unohtavat, että käsittelemme itse asiassa vuoden 2001 tilejä ja nimenomaan niiden vaikutuksia. Mitä ihmiset ajattelevat siitä, että 1960-luvulta peräisin oleva julkisen sektorin kirjanpitojärjestelmä oli pikaisen uudistamisen tarpeessa, mutta komission ainoa toimi oli erään uudistusta toteuttamaan palkatun henkilön erottaminen.
Ainoa järkevä keino on lykätä vastuuvapauden myöntämistä ja lisäksi tutkia paljon perusteellisemmin tähän mennessä kirjanpitojärjestelmään ehdotettuja uudistuksia.
Jäsen Morgan totesi, että hän ja hänen ryhmänsä tarttuvat rohkeasti ongelmiin. Todellisuudessa he vain nostavat mattoa, jotta komissio voi lakaista ongelmansa sen alle. Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä saisi hävetä viime kuukausina omaksumaansa kantaa, sillä se on tiennyt varsin hyvin aikovansa muiden mukana esittää vastuuvapauden myöntämistä osoittautuipa vuoden 2001 tilinpäätös miten huonoksi tahansa. Se saa maksaa tästä vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleissa.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, 1. huhtikuuta juhlimme Cotonoun sopimuksen voimaantuloa ja sen myötä käynnistyvää yhdeksättä Euroopan kehitysrahastoa. Tänään käsittelemme kuitenkin seitsemännen, kahdeksannen ja jopa kuudennen Euroopan kehitysrahaston vastuuvapautta, ja keskeisimpänä asiana on käynyt ilmi, että suuri osa varoista on jäänyt käyttämättä ja että rahaston toteutus on sen vuoksi vaillinaista.
Komissio on maailmanlaajuisesti yksi tärkeimmistä kehitysyhteistyövarojen hallinnoijista. Se hallinnoi jopa 10 prosenttia maailman kehitysyhteistyövaroista. Sen vuoksi kehotamme kiinnittämään tarkasti huomiota sekä kehitysyhteistyövaliokunnan että talousarvion valvontavaliokunnan esittämiin varteenotettaviin huomautuksiin. Monia virheitä on tehty ja mitattavat indikaattorit puuttuvat. Myös koordinointi jäsenvaltioiden kanssa on puutteellista, minkä vuoksi komission ja jäsenvaltioiden toimien keskinäinen täydentävyys ei toteudu käytännössä. Neuvosto ei keskity strategioihin, vaan on sen sijaan mukana 50 hallintokomiteassa, joiden tarkoitus on yksittäisten hankkeiden mikrotason hallinnointi. Myös itsevalvontamme on saanut osakseen paljon arvostelua. Ainoastaan lainmukaisuutta valvotaan, vaikka monet veronmaksajat ihmettelevät, onko kehitysyhteistyöllä saatu mitään tuloksia aikaan. Siksi yhdynkin talousarvion valvontavaliokunnan toivomukseen Euroopan kehitysrahaston sisällyttämisestä talousarvioon.
Haluan kuitenkin vielä palata erääseen asiaan, jota pidän erittäin vaarallisena. Tarkoitan suoraan talousarviotukeen liittyviä riskejä. Kehitys kulkee yhä enemmän tähän suuntaan, ja ymmärrän, että ensi silmäyksellä se vaikuttaa paljon yksinkertaisemmalta. Suoran talousarviotuen määrä on jo 2 604 miljoonaa euroa, vaikka tiedämme, että siihen liittyy suuria riskejä, jotka esittelijä selitti erittäin hyvin. Ensinnäkin vaarana on korvaava vaikutus. Haluamme, että köyhyyden torjumisen tavoitteen yhteydessä 35 prosenttia varoista käytetään terveydenhuoltoon ja sosiaaliseen infrastruktuuriin - varsinkin koulutukseen - mutta saammekin huomata, että valtioista on niin paljon helpompi käyttää rahansa aseisiin. Haluan kiinnittää huomiota esimerkiksi Ugandaan ja Ruandaan, jotka todennäköisesti komission tietojen mukaan hoitavat tehtävänsä kirjaimellisesti. Olisi kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen, mitä nämä valtiot tekevät itäisessä Kongossa ja pantava merkille miten ne osallistuvat maan ryöstämiseen. Tällaisille valtioille me myönnämme talousarviotukea.
Emme kiinnitä kylliksi huomiota ehtoihin, koska mietinnössä mielestäni aivan oikeutetusti todetaan, että ne ovat huonosti laaditut ja riittämättömät. Kyse on hallinnoinnin ja täytäntöönpanon puutteellisesta valvonnasta, puhumattakaan niistä mahdollisuuksista, joita tämä tarjoaa lahjontaan ja sen salaamiseen. Valvonnassa on jatkuvasti ongelmia. Arvoisa komission jäsen, lyhyesti sanoen kehotan, että Euroopan kehitysrahastoa ja komission kehitysyhteistyöhön jakamia varoja valvotaan paitsi lainmukaisuuden, myös niiden tulosten perusteella, jotka on saavutettu itsellemme asettamamme ensisijaisen tavoitteen, nimittäin köyhyyden lopullisen poistamisen suhteen.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää vilpittömästi tästä vilkkaasta keskustelusta. En pysty tässä yhteydessä käsittelemään jokaista puheenvuoroa, mutta voin puuttua muutamiin kohtiin vaikkapa aloittamalla eräästä seikasta, jonka jäsen Maes toi esiin puheenvuorossaan. Toivon valmistelukunnan huolehtivan siitä, ettei Euroopan kehitysrahastolla jatkossa ole erillistä talousarviota omine sääntöineen - joista monet ovat mutkikkaita - sillä tämä on osaltaan aiheuttanut sen huonon täytäntöönpanon. Toivon, että valmistelukunta poistaa tämän erillisen rahaston perustuslaillisesta sopimuksesta tehdäkseen kehitysavusta kiinteän osan Euroopan unionin talousarviota.
Haluan myös oikaista jäsen Heaton-Harrisia. Euroopan unionin varainhoitovuoden 2001 menot eivät olleet 98 miljardia euroa, vaan 79 miljardia euroa. Tässä keskustelussa korostettiin todellakin vahvasti sitä, että määrärahat olivat melko alhaiset ja että niitä jäi myös käyttämättä.
Vastatakseni esittelijä Casacan puheenvuoroon haluan vielä muistuttaa, että varat, jotka jäsenvaltiot voivat pitää itsellään kun maatalousmenoihin myönnettyjä varoja peritään takaisin, menevät nykyään jäsenvaltioiden talousarvioon. Toisin sanoen jäsenvaltiot voivat käyttää tämän 20 prosenttia, jonka ne voivat pitää itsellään hallintokuluja varten, parhaaksi katsomallaan tavalla, koska niiden edellytetään tietenkin vastaavan maksajaviraston aiheuttamista hallintokuluista, ja nämä varat on tarkoitettu nimenomaan hallintomenojen kattamiseen.
Esittelijä Blakin huomautuksiin Dotcom-hankkeen edellisestä vastuuhenkilöstä totean, että varapuheenjohtaja Neil Kinnock tutkii parhaillaan uudestaan tätä kysymystä. Henkilöstösääntöjen 24 artiklan mukaisesti myönnetyn tuen määrä on parhaillaan tarkasteltavana.
Hyvä jäsen Camre, minun on kumottava komission henkilöstön jäseniä vastaan esittämänne syytökset. Korostan vielä kerran, että epäiltäessä säännönvastaisuuksia - erityisesti petoksia - niistä on ilmoitettava OLAF:lle, joka ryhtyy sen jälkeen asianmukaisiin tutkimuksiin. OLAF, jota käsittelevän mietinnön esittelin hiljattain, ei ole ainoa vahtikoiramme, vaan meillä on myös sisäinen tarkastusyksikkö ja olemme järjestäneet valvontavalmiuksia jokaiseen pääosastoon. Jäsen Böschin kuvailema tilanne, jossa sama henkilö vastaa sekä varojen hallinnoinnista että varainhoidon valvonnasta, ei ole uuden varainhoitoasetuksen mukaan enää sallittu, vaan nämä tehtävät on annettava eri henkilöille. Tämä koskee nyt myös virastoja. Kuten ehkä tiedätte, viime viikkoina on tehty tarvittavat muutokset asiaan liittyvien määräysten saattamiseksi uuden varainhoitoasetuksen mukaisiksi. Näihin määräyksiin kuuluvat myös virastojen rahoitusvälineitä koskevat säännökset.
Kirjanpitojärjestelmän suhteen haluan toistaa, että teetimme vuonna 2000 tutkimuksen kirjanpitojärjestelmän tarkistamiseksi. Saatuamme tulokset pääjohtaja ja minä tarkistimme jälleen kerran varainhoitoasetuksen tarkistusehdotuksia ja sisällytimme niihin uusia kirjanpitoa koskevia määräyksiä. Tämä tapahtui vuonna 2001. Kiitän vielä kerran jäsen Dell'Albaa Jean-Paul Mingassonille annetusta julkisesta kiitoksesta. Hän on tehnyt todella loistavaa työtä komissiolle ja on aina erityisen innokkaasti kannattanut parlamentin suurempaa osallistumista talousarvioprosessiin. Suuri osa ei-sitovista säädöksistä, joita olemme ottaneet käyttöön tällä alalla muutamina viime vuosina antaaksemme parlamentille mahdollisuuden osallistua kokonaisvaltaisemmin prosessiin, on ollut hänen sitoutuneisuutensa ansiota.
Lisäksi komissio julkaisi vielä vuonna 2001 valmisteluasiakirjan kirjanpitojärjestelmän uudistamisesta. Työ, joka piti tehdä tämän asiakirjan mukaisesti, viivästyi kuitenkin useilla kuukausilla kaikkien hyvin tunteman tilanteen vuoksi. Hukkaan menneen ajan kiinni saamiseksi on toteutettu vaativia toimia. Kuten tiedätte, talousarvion valvontavaliokunta suhtautuu myönteisesti suunniteltuihin uudistusehdotuksiin ja varsinkin etenemissuunnitelmaan, jossa on vaiheittain esitetty suunnitellut erityistoimet.
Jäsen Staunerin väite siitä, ettei käteisvarojen tilintarkastusta ole toimitettu kymmeneen vuoteen, on yksinkertaisesti perusteeton. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosittainen käteisvarojen tilintarkastus kuuluu niin sanoakseni pakollisena osana sen suorittamaan tilintarkastukseen. Tilintarkastustuomioistuin on jälleen kerran ilmoittanut talousarvion valvontavaliokunnalle tilintarkastuksestaan. Mielestäni on väärin, että kukaan täällä millään tavalla aliarvioi Euroopan tilintarkastustuomioistuimen työtä.
Parlamentissa on tänään käyty erittäin vilkas keskustelu, joka vastaa koko uudistusprosessin intensiteettiä ja on osoitus tehokkaasta, vastuullisesta ja täsmällisestä tavasta, jolla parlamentti on johtanut koko vastuuvapausmenettelyä. Nämä ovat tietenkin kauaskantoisia uudistuksia, ja parlamentin kriittinen tuki on oleellisen tärkeää, jos ne aiotaan saada toteutettua.
Kiitän parlamenttia ja erityisesti talousarvion valvontavaliokuntaa sen kriittisestä mutta auliista tuesta. 
Blak (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan sanoa komission jäsenelle, että komissio on kaikesta huolimatta kollegio, ja siitä olisi tullut todellinen komissio tänään, jos se olisi esittänyt anteeksipyynnön Dorte Schmidt-Brownille. Jos Jean-Paul Mingassonia voidaan ylistää yhtä vuolaasti kuin tänään on tehty, kiitosta olisi annettava myös työntekijälle, joka sen todella ansaitsee. Mielestäni komissiolla on oltava tilaisuus sanoa: "Hyvin tehty, Dorte Schmidt-Brown. Pyydämme komission puolesta anteeksi saamaanne huonoa kohtelua".

Morgan (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Onko komission jäsenen Schreyerin mielestä realistista olettaa, että täysin suoriteperusteinen kirjanpitojärjestelmä otetaan käyttöön vuoteen 2005 mennessä? Toivomme tietenkin sitä, mutta Maailmanpankilta se vei neljä vuotta. Voiko komission jäsen selittää, miten hän aikoo pystyä noudattamaan erittäin tiukkaa aikataulua?

Schreyer
Arvoisa puhemies, aikataulu on erittäin tiukka ja sen tavoitteet ovat korkeat, mutta varainhoitoasetuksessa - joka, kuten tiedätte, on kokonaan tarkistettu parlamentin avulla ja on nyt voimassa - säädetään lakisääteinen velvollisuus panna nämä uudistukset täytäntöön vuoteen 2005 mennessä. Teimme tämän nimenomaisen lupauksen parlamentille ja budjettivaliokunnalle. Sen vuoksi teemme kaikkemme tavoitteen saavuttamiseksi ja tiedotamme teille säännöllisesti edistymisestämme. Jos saamme poistettua kaikki esteet, uskon, että tämä uudistusprosessi saadaan onnistuneesti päätökseen. Puheenjohtaja Prodin komission kunnianhimoisena tavoitteena on varmistaa, että komission uudistusprosessi saadaan asianmukaisesti päätökseen vuoden 2004 loppuun mennessä.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, haluan erittäin nopeasti mainita, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puhujat ovat tuskin lainkaan käsitelleet vastuuvapausmenettelyn sisältöä. He ovat ainoastaan kivittäneet niitä, jotka ovat arvioineet tätä prosessia kriittisesti. Kaiken huippu oli, että jäsen Morgan leimasi heidät tekopyhiksi. Kieltäydyn kerta kaikkiaan hyväksymästä tällaista loukkausta.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 11.20 ja sitä jatkettiin klo 11.30.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Kehitysyhteistyövaliokunnan päätöslauselmaesitys Togon ACAT-järjestön puheenjohtajan Yannick Bigahin tilanteesta (B5-0194/2003) 
(Puhemies totesi, että koska päätöslauselmaa ei vastustettu, se katsottiin hyväksytyksi.)

Rosa Miguélez Ramosin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) (14052/2/2002 - C5-0616/2002 - 2001/0046(COD)) (A5-0071/2003) 
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Piia-Noora Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta (15291/2002 - C5-0014/2003 - 2001/0185(COD)) (A5-0088/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Giuseppe Garganin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maatalous- tai metsätraktoreiden, niiden perävaunujen ja vedettävien vaihdettavissa olevien koneiden ja näihin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden tyyppihyväksynnästä sekä direktiivin 74/150/ETY kumoamisesta (10506/1/2002 - C5-0004/2003 - 2002/0017(COD)) (A5-0067/2003) 
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Joachim Wuermelingin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi riitauttamattomia saatavia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta (KOM(2002) 159 - C5-0211/02 - 2002/0090(COD)) (A5-0108/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Heinz Kindermannin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten siemennesteen kaupassa ja tuonnissa annetun direktiivin 88/407/ETY muuttamisesta (KOM(2002) 527 - C5-0478/2002 - 2002/0229(CNS)) (A5-0076/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Dominique F. C. Souchetin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi asetuksen (ETY) N:o 1766/92 muuttamisesta joidenkin viljojen tuontitullien laskemisen osalta (KOM(2002) 732 - C5-0028/2003 - 2002/0292(CNS)) (A5-0070/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Ioannis Marinosin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Kiribatin tasavallan välisen Kiribatin kalastusalueella harjoitettavaa kalastusta koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2002) 692 - C5-0039/2003 - 2002/0281(CNS)) (A5-0065/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Ole B. Sørensenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 2001 (KOM(2002) 211 - C5-0190/2002 - 2002/2087(DEC)) (A5-0072/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Freddy Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö vastuuvapauden myöntämistä Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirastolle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkäämisestä (C5-0102/2003 - 2003/2046(DEC)), vastuuvapauden myöntämistä Euroopan ympäristökeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkäämisestä (C5-0098/2003 - 2003/2044(DEC)), vastuuvapauden myöntämistä Euroopan unionin elinten käännöskeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkäämisestä (C5-0100/2003 - 2003/2045(DEC)), vastuuvapauden myöntämistä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkäämisestä (C5-0096/2003 - 2003/2043(DEC)) ja vastuuvapauden myöntämistä Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskukselle varainhoitovuonna 2001 koskevan vastuuvapauspäätöksen lykkäämisestä (C5-0094/2003 - 2003/2042(DEC)) (A5-0074/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Mário Soaresin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Macaon erityishallintoalueesta: ensimmäinen ja toinen vuosikertomus (KOM(2001) 432 - COM(2002) 445 - C5-0619/2002 - 2002/2275(INI)) (A5-0113/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
John Walls Cushnahanin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö komission kolmannesta ja neljännestä vuosikertomuksesta Hongkongin erityishallintoalueesta (KOM(2001) 431 - COM(2002) 450 - C5-0620/2002 - 2002/2276(INI)) (A5-0112/2003) 
Ennen äänestyksiä:

Cushnahan (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kuten olen jo ilmoittanut, haluan käyttää puheenvuoron ennen äänestystä ja puhua siitä, miksi meidän olisi lisättävä uusi kohta mietintöön. Haluan ensinnäkin kiittää kaikkia kollegojani ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa yhteistyöstä mietinnön laatimisessa. On tärkeää, että Euroopan parlamentti seuraa edelleen kehitystä Hongkongissa, ja tässä mietinnössä saatetaan ajan tasalle useita merkittäviä seikkoja, erityisesti ehdotettu kansankiihotusta koskevan lainsäädännön 23 pykälä, josta annoimme päätöslauselman joulukuussa 2002. Mietinnössä arvioidaan viimeaikaista kehitystä toimielinkehityksen, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien, talouden, ympäristön sekä EU:n ja Hongkongin välisen yhteistyön aloilla.
Sen jälkeen kun mietintöä oli käsitelty ulkoasiainvaliokunnassa ja siitä oli äänestetty, puhkesi kuitenkin äkillisen vakavan hengitystieoireyhtymän (Severe Acute Respiratory Syndrome, SARS) epidemia. Vaikka epidemiasta keskusteltiin eilen illalla täysistunnossa, asiasta ei anneta päätöslauselmaa. Koska Hongkongissa kuolemantapauksia on ollut yli kaksikymmentä ja sairastuneita on ilmoitettu olevan lähes tuhat, mietinnössä olisi käsiteltävä tätä ongelmaa.
Ehdotan tämän vuoksi suullista tarkistusta, jonka teksti on jaettu jäsenille. Toivon heiltä tukea ja yhteistyötä tässä asiassa.

De Sarnez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan selventää yhtä seikkaa. Tarkistuksen 53 viimeistä lausetta ei ole korvattu. Siitä voidaan siis äänestää lisäyksenä tarkistukseen 69, josta juuri äänestimme. Lause kuuluu seuraavasti: "erityisesti ohjelmaan osallistuvien korkeakoulujen järjestämien kurssien avulla".

Klamt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävän oikeuden yhä suuremman merkityksen vuoksi olen kiitollinen Belgian kuningaskunnalle tästä aloitteesta. Tavoitteena on perustaa kansallisten yhteyspisteiden eurooppalainen verkosto, jossa vaihdetaan pysyvästi tietoja oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävästä oikeudesta ja sen huomattavasta osasta, sovittelusta.
Hyvät kollegat, unionin kansalaiset voivat liikkua vapaasti unionin rajojen sisällä, mutta yhtä lailla he voivat joutua rikoksen uhreiksi missä tahansa jäsenvaltiossa. Joillakin tämän parlamentin jäsenillä ja heidän avustajillaan on tästä tuskallisia omakohtaisia kokemuksia aivan parlamentin rakennusten läheisyydestä Brysselissä. Toisaalta en katso, että yhä uusien eurooppalaisten viranomaisten perustamisesta olisi juurikaan hyötyä. Tämän vuoksi olen ehdottanut yhteyspisteiden verkoston sihteeristön perustamista eurooppalaisen rikoksentorjuntaverkoston sihteeristöön synergioiden hyödyntämiseksi ja verkoston kustannusten vähentämiseksi. Olen myös ehdottanut aloitteen tavoitteiden tiukempaa rajaamista sekä eri oikeusperustaa.
On kuitenkin korostettava, että yhteyspisteiden verkoston perustaminen ei sinällään voi olla lopullinen tavoite. Tällaisen foorumin luominen on vasta ensimmäinen askel. Tämän vuoksi tehtävämme on etsiä yhä uusia tapoja uhrien suojelemiseksi yhteistyössä neuvoston ja komission kanssa. Euroopalla on mahdollisuus hyväksyä säännöksiä, joiden avulla voidaan todella yhdenmukaistaa järkevällä tavalla rikosten uhrien erilaista kohtelua eri jäsenvaltioissa.
Staes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluan varjoesittelijöiden kanssa ehdottaa tarkistuksen 15 hyväksymistä lisäyksenä. Tarkistus 15 koskee siis 65 b kohtaa. Haluan samalla esittää huomautuksen 66 kohtaa koskevasta äänestyksestä. Ehdotamme äänestystä kohta kohdalta ja suosittelemme 66 kohdan ensimmäisen osan hylkäämistä ja toisen osan hyväksymistä. Toinen osa alkaa sanoilla "pitää valitettavana myös sitä."

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Osallistumme mielellämme protestiin, joka koskee Yannick Bigahiin Togossa kohdistunutta häirintää.
Olemme kuitenkin järkyttyneitä siitä, että protesti koskee vain tätä yksittäistapausta ja että sillä pyritään ainoastaan tukemaan ihmisoikeusjärjestöjä, vaikka Togon diktaattori Eyademalla on paljon muitakin uhreja, joiden vainoamisella on vakavampia seurauksia.
Euroopan parlamentin vaatima jonkinlainen kulkulupa tiettyjen järjestöjen suojelemiseksi diktatuurilta on tyhjää parempi, mutta parlamentin olisi protestoitava itse diktatuuria vastaan. Oletettavasti Euroopan parlamentti on kuitenkin tietoinen siitä, että Eyadema on yksi ranskalaisen imperialismin vanhimmista suojateista Afrikassa. Sen sijaan, että ottaisimme riskin ja tuomitsisimme diktaattorin ja siten myös tämän suojelijan, me rajaamme ongelman yhteen yksittäiseen humanitaariseen tapaukseen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Nähdäkseni on äärimmäisen tärkeää laatia ja vahvistaa objektiiviset edellytykset tukikelpoisten alueiden määrittelemiselle sekä vahvistaa selkeät lailliset säännöt järjestelmän tulevaa muutosta varten. Yhteinen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö (NUTS) on 1970-luvulta alkaen ollut yhtenäinen menetelmä Euroopan unionin alueen maantieteelliseksi jakamiseksi. Se on merkittävä alueellisia tilastoja koskeva tekijä, joka toimii perustana määriteltäessä alueiden tukikelpoisuutta rakennerahastojen varojen jakamisen yhteydessä. Nyt tarkasteltavana olevan asetuksen hyväksyminen tarjoaa ensimmäistä kertaa selkeän ja asianmukaisen oikeusperustan tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistölle koko yhteisössä. Tähän asti niistä on neuvoteltu Eurostatin ja jäsenvaltioiden kesken. Olen erityisen tyytyväinen kolmen toimielimen väliseen laajaan yksimielisyyteen neuvoston ensimmäisen käsittelyn jälkeen esittämästä tekstistä, jossa otettiin täysimääräisesti huomioon parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymä kanta. Lopuksi katson, että tason 4 perustaminen on tärkeää, koska tarve tehdä myös alueellisia luokituksia on selkeä. Muutoin voimakkaan kasvukeskuksen ympärille syntyneet alueet vaurastuvat entisestään, ja muilla alueilla kasvu on hyvin vähäistä, paljon koko alueen keskitasoa heikompaa...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta, sillä olen samaa mieltä esittelijän arviosta, jota kannatettiin laajasti valiokunnassa.
Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumiseen liittyvän byrokratian vähentäminen sekä veronkiertoa ja petoksia torjuvan verovalvonnan takaaminen ovat ratkaisevia tekijöitä sisämarkkinoiden toteutumisen, syventymisen ja tehostumisen kannalta. Tämän vuoksi vaikuttaisi suotavalta keskittää tiedot käytettävissä olevien nykyaikaisten välineiden avulla. Näin eri jäsenvaltioiden viranomaiset voisivat toimia yhteistyössä. Juuri tähän komission ehdotuksella pyritään luomalla reaaliaikainen tietokoneistettu viestijärjestelmä - EMCS (valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumista ja valvomista koskeva järjestelmä) - jolla seurataan tavaroiden liikkumista ja joka on integroitu lähiaikoina käyttöön otettavaan tietokoneavusteiseen passitusjärjestelmään (NCTS).
Mitä tulee epäilyksiin, jotka koskevat yhteisön toiminnan laillisuutta verotuksen alalla, katson, että ongelma on ratkaistu lopullisesti oikeusperustan valinnalla, jolla tehdään selväksi, että kyseessä on verovalvonnan hallinnon lähentäminen sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi eikä verotuksen yhdenmukaistaminen.
Kannatan erityisesti myös esittelijän ehdotusta, jonka tarkoituksena on saada ehdokasvaltiot osallistumaan tiiviimmin tähän hankkeeseen jo ennen unioniin liittymistä.

Souchet (NI)
Tekstin, josta juuri äänestimme, päätavoitteena on taata nautaeläinten keinosiemennyksen turvallisuus. Toimintaan liittyy kuitenkin vielä yksi näkökohta, jota ei tähän mennessä ole riittävästi huomioitu, nimittäin biologisen monimuotoisuuden ja nautakarjarotujen geneettisen monimuotoisuuden säilyttäminen.
Markkinoiden vapaiden sääntöjen varassa nautojen keinosiemennysala pyrkii toimimaan mahdollisimman matalin kustannuksin, mistä seuraa paineita urosten määrän vähentämiseen, mikä puolestaan johtaa yhä suurempaan sukusiittoisuuden vaaraan, harvinaisten rotujen katoamiseen ja biologisen monimuotoisuuden köyhtymiseen.
Eläinrotujen geneettiseen valintaan liittyy julkisten palvelujen näkökohta, jota puhtaasti kaupallisista syistä järjestäytynyt ala ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon, nimittäin kotieläinrotujen biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen, joka liittyy maatalouden monitoimisuuden näkökohtiin, joita jäsenvaltioiden olisi innokkaasti pyrittävä säilyttämään. Tämän vuoksi kehotan jäsenvaltioita kannustamaan mahdollisimman monipuolisen geeniperimän säilyttämistä nautakarjassa samalla kun ne edistävät vapaata yrittäjyyttä alalla ja soveltavat keinosiemennyksen turvallisuuden takaavia tiukkoja sääntöjä.

Souchet (NI)
 - (FR) Mustalta mereltä peräisin olevaa vehnää koskeva kysymys on merkki komission järjestelmällisestä kieltäytymisestä soveltaa yhteisöllisen suosituimmuuskohtelun periaatetta, jonka vartija se kuitenkin on perustamissopimusten mukaan.
On kuitenkin epätavallista nähdä näin räikeää suvaitsevaa asennetta muualla kuin WTO:n neuvottelukierroksilla. Viivyttämällä vastaustaan ja kieltäytymällä kaikkien sen käytössä olevien sääntelyvälineiden käytöstä komissio salli tietoisesti venäläisen ja ukrainalaisen vehnän hyvin suurien määrien (lähes kymmenen miljoonaa tonnia) tuonnin Euroopan unionin alueelle. Tätä vehnää me emme tarvitse, sillä meillä on interventiovarastoja, jotka voitaisiin aivan helposti ottaa käyttöön.
Tämä komission välinpitämättömyys markkinointivuoden 2001-2002 aikana on ikuistettu - tällä hetkellä pienennettyihin - tariffikiintiöihin, jotka koskevat viljaa, josta meillä on ylituotantoa. Tämän valtavan eron vakiinnuttaminen asettaa kyseenalaiseksi aseman, joka Euroopalla on tähän mennessä ollut viljakaupassa. Meidän on huolehdittava siitä, ettei ero kasva entisestään ja johda valtavaan petosaaltoon laajentumisen yhteydessä.
Olen iloinen siitä, että mietintöni hyväksyttiin parlamentissa lähes yksimielisesti.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Useiden vastaavien sopimusten tavoin tämäkin sopimus kuvaa sitä tapaa, jolla Euroopan unioni verhoaa kehitysmaiden luonnonvarojen riistoa koskevan politiikkansa tekopyhiin huomautuksiin. On selvää, että tässä tapauksessa pikkuruista, köyhää ja kaukaista Tyynenmeren valtiota, joka on täysin riippuvainen tonnikalan kalastuksesta, ei kehoteta hyväksymään sen hyväksikäyttöä vaan tällaisen hyväksikäytön ehdot.
Euroopan unioni ei tyydy pelkästään auttamaan kalastusalusten omistajia - sekä tonnikalaa markkinoivia suuria elintarviketeollisuuden yrityksiä - kalastusoikeuksien saamisessa, vaan se on myös keksinyt keinot tarjota tukena kaksi kolmannesta niistä vähäisistä palkkioista, joita yritykset joutuvat maksamaan Kiribatin tasavallalle.
Mietinnön paljastamat puhtaan ja yksinkertaisen ryöstön edellytykset voivat vain inhottaa meitä. Jos mietintöä vastaan äänestämisen sijaan äänestämme nyt tyhjää, se johtuu pelkästään siitä, että emme halua vaarantaa niiden muutaman lausekkeen hyväksymistä, joiden perusteella Kiribatin väestö saisi sentään jotain varoja.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Sørensenin mietintö koskee Euroopan kehitysrahastoa, joten puhukaamme hieman kehityksestä. Eläkeläisten puolueen Sisilian osaston johtaja ja edustaja Mario Collesano vei minut Palermon Falcone-Borsellino-lentokentälle. Kun puhuimme Euroopan kehitysrahastoa koskevasta mietinnöstä, hän kehotti minua sekä äänestämään sen puolesta että kysymään parlamentilta, mitä kehityksen rahoittamiselle on tapahtumassa, sillä tiedämme, että esimerkiksi Etelä-Italian alueiden kehitykseen osoitetut varat ovat lähteneet Brysselistä ja Strabourgista mutta eivät ole koskaan saapuneet Sisilian, Calabrian tai muiden Etelä-Italian alueiden kansalaisten käyttöön tai muidenkaan Euroopan kansalaisten käyttöön muilla kehityksestä jälkeen jääneillä alueilla.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen ollut myös Napolissa, kauniissa Napolissa, jossa eläkeläisten puolueen Napolin osaston johtaja Fortunato Sommella saattoi minut lentokentälle. Valtuuttaessaan minut äänestämään tämän, muun muassa Euroopan ympäristöviraston talousarviota koskevan mietinnön puolesta, , hän hyvästeli minut sanoen: "Ympäristöasioissa muista, että me Napolissa toivomme ja rukoilemme saavamme yhteisöltä tukea ja rahoitusta Napolinlahdelle katsovan kauniin Camaldolin kukkulan kunnostamiseen, jotta Napolin aurinko voi paistaa myös Euroopan parlamenttiin. Lähetän Napolin auringon mukaanne Strasbourgiin, jotta se paistaisi päivänä, jolloin käytätte puheenvuoronne, hyvä Fatuzzo". Ja kuten näette, arvoisa puhemies, Napolin aurinko paistaa myös täällä kylmässä Strasbourgissa.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen samaa mieltä esittelijän kanssa Macaon merkityksestä EU:n ja Kiinan kansantasavallan yhdistävänä siltana, sillä Macaolla on historiallisia ja kulttuurisia yhteyksiä Eurooppaan, erityisesti Portugaliin. Olen samaa mieltä esittelijän arvioinnista, joka koskee Macaon erityishallintoalueen myönteistä kehitystä, ja katson että "yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaate on toimiva.
Katson esittelijän tavoin, että on hyvin tärkeää nimittää Macaon erityishallintoalueelle EU:n ja Macaon yhteistyöviranomainen. Euroopan parlamentti on jo omaksunut tämän kannan ja olen vedonnut tähän useissa komissiolle esittämissäni kysymyksissä. Haluan korostaa tarvetta edistää ja monipuolistaa EU:n ja Macaon välistä yhteistyötä ja toivon mietinnön ja sen hyväksymisen merkittävällä tavalla lisäävän kaikkien EU:n elinten osallistumista yhteistyön edistämiseen.
Olen iloinen mietinnön nasevuudesta ja selkeydestä ja kiitän esittelijää tuesta, jota hän on osoittanut hiljattain perustetulle Euroopan parlamentin ja Macaon erityishallintoalueen väliselle ystävyysryhmälle, jonka kokoamisen käynnistin jokin aika sitten. Kiitän häntä myös myönteisestä vastaanotosta esittämilleni tarkistuksille. Yhdessä tarkistuksessa korostetaan sitä, kuinka Kiinan viranomaiset kiinnittävät erityistä huomiota portugalia puhuviin, sekä Euroopan parlamentin tunnustusta portugalin kielelle, joka sitä puhuvien lukumäärän perusteella on kolmanneksi yleisin eurooppalainen kieli maailmassa.

Berthu (NI)
 - (FR) Komission vuosia 2000 ja 2001 koskevat kertomukset toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta ovat huolestuttavia. Niistä paljastuu rajoittunut näkemys toissijaisuudesta, jonka ei koskaan pitäisi asettaa kyseenalaiseksi yhteisön säännöstöä, jonka ei koskaan pitäisi estää komission hankkeiden toteutumista ja josta ennen kaikkea kansallisten parlamenttien ei pitäisi päättää.
Komission vuodesta 1990 alkaen laatimien yhteisön tekstien määrän väheneminen on vain automaattinen seuraus Euroopan yhtenäisasiakirjan täytäntöönpanon viimeisistä vaiheista. Toissijaisuusperiaatetta kuitenkin rikotaan edelleen jatkuvasti.
Tällä hetkellä yhteisöjen tuomioistuin, yhteisön toimielin, joka ei ole kansalaisten valvonnassa, määrää viime kädessä toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta, tavallisesti yhteisymmärryksessä komission kanssa. Euroopan tulevaisuutta parhaillaan käsittelevä valiokunta haluaisi vahvistaa tuomioistuimen asemaa. Me emme hyväksy sitä.
Kuten jo vuonna 1995 silloiselle institutionaalisten asioiden valiokunnalle toimittamassani toissijaisuusperiaatetta koskevassa kannanotossa totesin, koko toissijaisuusperiaatteen ajatus on juuri, että kansalliset parlamentit voivat tehdä päätöksiä vapaasti. Kansalaiset ratifioivat perustamissopimuksen. Kansalaisten olisi myös päätettävä sen rajoista.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen täysin samaa mieltä mietinnön sisällöstä. Kannatan pääasiassa esittelijän lausuntoa, jonka mukaan yhteisön säädöksiä on liikaa ja yhteisön lainsäädäntö on liian monimutkaista ja moniselitteistä ja jonka mukaan säädösten ja sääntelyn inflaatio jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla heikentää oikeusvaltion periaatetta ja loitontaa kansalaiset toimielimistään. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden äärimmäisen tärkeän erityisalan osalta katson, että komission säädöskäytännön parantamista koskevat kertomukset voisivat olla ratkaisevassa asemassa, koska niissä voidaan esittää näiden asioiden kanssa päivittäin työskentelevien henkilöiden käytännön kokemukset ja auttaa näin tavoitteiden ja soveltamisalan todellista kehittämistä. Nähdäkseni juuri tämä on kertomuksen perusta, sillä pelkästä komission toimien luettelemisesta ei synny kertomusta toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kannatan kansallisten parlamenttien osallistumista toissijaisuusasioiden seurantaan varhaisvaroitusjärjestelmän kautta, komission ja Euroopan unionin velvoitetta perustella jokainen ehdotuksensa ja yleisesti ottaen kaikkia toimenpiteitä, joilla edistetään avoimuutta tämän periaatteen soveltamisessa. Lisäksi kannatin parlamentissa jokin aika sitten aidon toissijaisuusperiaatteen mukaisesti toissijaisuusperiaatetta käsittelevän valiokunnan perustamista Euroopan parlamenttiin parantamaan...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Groschin mietinnöllä pyritään perustellusti ottamaan käyttöön Euroopassa toimivien tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen kuljettajien ylimääräinen koe. Onko näiden ajoneuvojen ajaminen vaarallista? Mieleeni tuli, että myös Euroopan hallitusten ohjaaminen on vaarallinen ja hyvin vaikea tehtävä! Eikö tämän vuoksi olisi hyvä ajatus järjestää kokeita ja koulutusta myös yhteisön jäsenvaltioiden hallitusten päämiehille ja ministereille, joiden vaikeana tehtävänä ohjata jäsenvaltioita?

Ducarme (ELDR)
 - (FR) Meidän on torjuttava laitonta maahanmuuttoa. Usein siihen liittyy myös ihmisten hyväksikäyttö ja salakuljetus. Tämän vuoksi olen samaa mieltä siitä, että kuljettajia olisi koulutettava ehkäisemään laitonta maahanmuuttoa.
Lisäksi ammattirikollisuudesta on tulossa vakava ongelma, koska siihen liittyy ihmisten turvattomuuden tunne. Kohtaamme järjestäytynyttä rikollisuutta ja kansainvälistä terrorismia, joiden aseet ja menetelmät ovat kehittyneet ja kehittyvät jatkuvasti. Tämän kehityksen vuoksi rikosten ehkäisemistä koskeva koulutus on äärimmäisen tärkeää.

Piscarreta (PPE-DE)
. (PT) Direktiivin antaminen maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen tiettyjen ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyydestä ja jatkokoulutuksesta tarjoaa EU:lle merkittävän välineen raskaiden ajoneuvojen onnettomuuksien välttämiseksi.
Portugali on aina erottautunut muista jäsenvaltioista liikennekuolemia koskevissa tilastoissa. Pelkästään vuonna 2001 tapahtui yli 42 500 onnettomuutta, joista 5 800 johti kuolemantapauksiin ja vakaviin vammoihin. Suuren osan näistä onnettomuuksista aiheuttavat tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitetut ajoneuvot.
Tämän vuoksi kannatan mietintöä, jolla pyritään parantamaan liikenneturvallisuutta sekä uuden tekniikan, kuten ajosimulaattorien, avulla että kouluttamalla ammattikuljettajia.
Pahoittelen ainoastaan sitä, että direktiiviä sovelletaan vain uusiin kuljettajiin, jotka aloittavat ammatissaan viiden tai kuuden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta. Aikataulu on mielestäni liian pitkä ottaen huomioon ammattiin liittyvien onnettomuuksien määrät ja alan vaikeudet saada uutta työvoimaa.
Hyväksyn myös kuljettajien erityiskoulutuksen keinona torjua järjestäytynyttä rikollisuutta, laitonta maahanmuuttoa ja ihmisten salakuljetusta.

Queiró (UEN)
. (PT) Käsiteltävänämme on direktiiviluonnos, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön ajokortin saamiseen vaadittavan koulutuksen lisäksi kaikkien jäsenvaltioiden ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyyttä ja pakollista jatkokoulutusta koskeva periaate. Tällä seikalla on suuri vaikutus useimpiin nykyisiin ja tuleviin jäsenvaltioihin, koska tällainen koulutus on tällä hetkellä pakollinen vain Ranskassa ja Alankomaissa.
Nyt käsiteltävänä olevasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdotuksesta käy selvästi ilmi, että siinä on otettu huomioon neuvoston huomautukset siitä, että valinta peruskoulutusvaatimusten noudattamistavasta kuuluu jäsenvaltioille. Jäsenvaltiot voivat siis valita kahdesta mahdollisuudesta täyttää täyden peruskoulutuksen vaatimukset eli opetuksesta ja sitä seuraavasta kokeesta tai pelkästä kokeesta. Aluksi periaatetta sovelletaan kahdeksan vuoden ajan, minkä jälkeen komissio toteuttaa arvioinnin eri järjestelmien keskinäisestä vastaavuudesta ja siitä, kuinka tehokkaasti niillä saavutetaan tavoitteena oleva pätevyystaso.
On äärimmäisen tärkeää, ettei tämä direktiivi tule taannehtivasti voimaan ja ettei vastaavasti säädöksen säännöksiä voida soveltaa ammatissa jo toimiviin kuljettajiin. Toisaalta ymmärrämme, että direktiiviä olisi sovellettava kaikkiin ammattiin siirtyviin kuljettajiin viimeistään neljän vuoden kuluttua sen voimaantulosta. Nämä näkökohdat ovat olleet ratkaisevia...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Mikä tahansa tieliikenteen turvallisuuden parantamiseen tähtäävä toimenpide on erityisen kannatettava. Tällaiset toimenpiteet ovat kiireellinen haaste, sillä liikenneonnettomuudet aiheuttavat Euroopassa eniten ihmishenkien menetyksiä. Tämän vuoksi katson, että raskaiden ajoneuvojen kuljettajien pakollinen jatkokoulutus kaikissa jäsenvaltioissa on täysin asianmukainen.
Tavaroiden kuljetuksien osalta olen jo kauan vedonnut sen puolesta, että edistettäisiin ennen kaikkea rautatie-, sisävesi- ja lyhyen matkan merikuljetusten (tai kabotaasin) houkuttelevuutta, sen sijaan että keskitettäisiin huomiota aivan ylikuormitettuun tieliikennejärjestelmään. Tästä syystä kannatan nyt tarkasteltavana olevan ehdotuksen lisäksi kaikkia toimenpiteitä liikennemuotojen välisen uuden tasapainon löytämiseksi sekä Euroopan liikenneverkkojen hyödyntämiseksi entistä paremmin.

Fatuzzo (PPE-DE).
De Sarnezin mietintö koskee Erasmus Worldia. Jo nimi Erasmus World muistuttaa minua sellaisista nimistä kuin Fantasy World, Adventure World ja Future World, toisin sanoen Disney Worldistä. Ohjelma on suunnattu nuorille, mutta koska me saamme aikaiseksi Metusalem World -ohjelman, jossa osoitettaisiin 200 miljoonaa euroa sekä nuorten kulttuurin ja yhteistyön tukemiseen että suurina joukkoina ympäri maailmaa matkustavien ikääntyneiden väliseen kulttuurivaihtoon ?

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Euroopan unionin on vastattava maailmalle ja avoimen tietoon perustuvan yhteiskunnan tarpeisiin. Erasmus World -ohjelma auttaa meitä vastaamaan näihin haasteisiin parantamalla korkea-asteen koulutuksen laatua ja kannustamalla kulttuurivaihtoa yhteistyössä kolmansien maiden kanssa.
Tämän vuoksi mietintö on tärkeä ja minä kannatan sitä.
Eurooppalainen korkea-asteen koulutus on tunnustettava korkealaatuiseksi sekä työmarkkinoiden tarpeiden mukaiseksi.
Ohjelman menestys voidaan taata ainoastaan lisäämällä sen määrärahoja, jolloin eri hankkeisiin voidaan myöntää asianmukainen rahoitus, sekä valitsemalla tarkkaan hakijat, laitokset ja opetushenkilöstö. Annettavien stipendien on annettava kaikentasoisille ehdokkaille mahdollisuus osallistua vaihtoon.
On erityisen tärkeää tehdä ohjelma tunnetuksi tiedotus- ja viestintähankkeiden kautta sekä laatimalla yhteisiä työvälineitä, jotka eivät muodosta esteitä hakijoiden liikkumiselle.
Lopuksi katson, että nimi "Erasmus Mundus" on erityisen osuva, sillä se antaa ohjelmalle laajemman ulottuvuuden suosimatta minkään jäsenvaltion kieltä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Kannatimme tekstiä ja suurinta osaa tarkistuksista, koska niillä kannustetaan parantamaan korkea-asteen koulutusta Euroopassa ja edistetään korkea-asteen koulutuksen entistä suurempaa avoimuutta muita kieliä ja kulttuureja kohtaan niin Euroopan unionin kuin kolmansien maidenkin opiskelijoiden parissa.
Me kuitenkin luonnollisesti hylkäsimme tarkistukset, joilla pyrittiin avoimesti tai epäsuorasti yksityistämään korkea-asteen koulutusta tai sallimaan työnantajien yhä suurempi ote yliopisto-opetuksesta, olivatpa näiden verukkeet mitä tahansa.

Darras (PSE)
Voin vain kannattaa ja tukea viisivuotisen Erasmus World -ohjelman yleistä tavoitetta auttaa kehittämään korkealaatuista koulutusta Euroopassa entistä tiiviimmässä yhteistyössä kolmansien maiden kanssa.
Meidän on valmisteltava Euroopan kansalaisia sekä kumppaneitamme kolmansissa maissa elämään ja työskentelemään yhteiskunnassa, jossa tieto on määräävässä asemassa. Meidän on lisättävä Euroopan houkuttelevuutta korkea-asteen koulutuksen osaamiskeskuksena sekä lisättävä kansojen ja kulttuurien välistä yhteisymmärrystä vaihdon ja kulttuuriyhteistyön turvin.
Houkuttelevan ja koko maailmalle avoimen koulutuksen Euroopan toteuttaminen edellyttää kuitenkin tehtävää vastaavia määrärahoja. Tässä ohjelmassa, jossa esitetään suuria mahdollisuuksia, ei pidä kuitenkaan antaa turhia toiveita siksi, että sille ei osoiteta riittävää rahoitusta.
Toisin sanoen myös määrärahojen on vastattava sitä ohjelmaa, jonka haluamme toteuttaa. Tämä todella laaja-alainen ohjelma voi olla hyödyksi useille opiskelijoille ja se voi näin saavuttaa kunnianhimoisen tavoitteensa eli saada aikaan merkittävää kulttuurien välistä vuoropuhelua.

Marchiani (UEN)
 - (FR) Erasmus World -ohjelma vuosiksi 2004-2008 on myönteinen aloite, sillä sen tarkoituksena on vahvistaa eurooppalaisten korkeakoulujen kansainvälistä asemaa. Ympäristössä, jossa kilpailu on tälläkin alalla kovaa, jokainen ymmärtää, että meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme aivovuodon Yhdysvaltoihin.
Tämä tavoite ei kuitenkaan vapauta yhteisön toimielimiä niiden velvoitteista koulutusalalla. Koska EY:n perustamissopimuksen 149 artiklassa korostetaan "jäsenvaltioiden vastuuta opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmän järjestämisestä sekä niiden sivistyksellistä ja kielellistä monimuotoisuutta", on ehdottomasti huolehdittava johtavien akateemisten periaatteiden noudattamisesta aina akateemisen opetuksen puolueettomuudesta opettajien riippumattomuuteen
Meidän on torjuttava joidenkin yhteisön koulutusohjelmien, erityisesti Jean Monnet -oppituolien kielteisiä lieveilmiöitä, jotka ryhmä ranskalaisia yliopiston professoreita Jean Bodin yliopiston seurantakeskuksesta ovat perustellusti tuominneet. Huolimatta näiden oppituolien ilmeisen merkittävästä koulutuksellisesta arvosta niiden turvin esitetään toisinaan yhtä selkeästi myös ideologista propagandaa, mikä ei tietenkään sovi opettajan tehtäviin.
Erasmus World -ohjelma ei saa johtaa siihen, että korkeakouluihin syntyy uusi eurooppalaisen federalismin Troijan hevosena.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen De Sarnezia hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, joka koskee ehdotusta päätökseksi ohjelman käynnistämisestä korkea-asteen koulutuksen laadun parantamiseksi ja kulttuurien välisen yhteisymmärryksen edistämiseksi kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön avulla (Erasmus World). Kannatan täysin hänen mietintöään erityisesti mitä tulee tarpeeseen kannustaa ja vahvistaa koulutusalan yhteistyötä kolmansien maiden kanssa.
Haluan myös korostaa, että ohjelman on aidosti tarjottava meille mahdollisuus luoda tehokas ja koulutuksen laadusta ja sen vastaanotosta tunnettu eurooppalainen korkea-asteen koulutusjärjestelmä.

Queiró (UEN)
. (PT) Koulutusuudistus jos mikään voi muuttaa valtiomme ulkoista kuvaa sukupolvien saatossa. Tämän vuoksi olen, myös meitä portugalilaisia ajatellen, äänestänyt Erasmus World -ohjelman puolesta. Vaikka ohjelma perustuukin entistä tiiviimpään yhteistyöhön kolmansien maiden kanssa, sen pääasiallisena tavoitteena on omalta osaltaan parantaa korkea-asteen koulutuksen sekä yleensä koulutuksen laatua Euroopan unionissa.
Tähän päätelmään päädytään, kun tarkastellaan ohjelman tavoitteita, jotka ovat
kolmansien maiden sekä Euroopan kansalaisten valmistaminen elämään ja työskentelemään tietoon perustuvassa maailmanlaajuistuneessa yhteiskunnassa 
Euroopan aseman vahvistaminen korkea-asteen koulutuksen osaamiskeskuksena
kansojen ja kulttuurien välisen keskinäisen yhteisymmärryksen edistäminen vaihdon ja rakenteellisen yhteistyön avulla.
Lopuksi haluan korostaa asianmukaisen rahoituksen merkitystä niiden kurssien, tutkintojen, apurahojen, kumppanuuksien, luentojen, seminaarien ja kaikkien muiden toimien järjestämiseksi, joilla tämä aloite pannan täytäntöön.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen täysin samaa mieltä mietinnön sisällöstä, sillä katson, että se parantaa komission ehdottamaa tekstiä varsinkin, koska siinä keskitytään yhä ratkaisevammaksi ja tärkeämmäksi muuttuvaan aloitetyyppiin, kuten Erasmus-ohjelmaan. Nykypäivän maailmanlaajuistunut yhteiskunta edellyttää meiltä parantamaan jatkuvasti valmiuksiemme, jotta voisimme vastata kohtaamiimme haasteisiin. Tämän vuoksi eurooppalaisen korkea-asteen koulutuksen on avauduttava sekä unionille että kolmansille maille. Näin eurooppalaisista korkeakouluista voidaan tehdä korkea-asteen koulutuksen osaamiskeskuksia. Viimeksi mainittu tavoite on myös merkittävä kannustin eurooppalaisille korkeakouluille, jotka saavat näin lisää näkyvyyttä.
Avautuminen unionin ulkopuolisille maille ei kuitenkaan saa heikentää Erasmus-ohjelman ulottuvuutta, laajenemista ja edistämistä myös Euroopassa. Itse asiassa meidän on erityisesti pyrittävä huolehtimaan siitä, että ohjelma voi toimia todellisena vaihtoehtona kaikille ja miksipä siitä ei voisi tulla tavanomainen osa korkea-asteen koulutusta Euroopassa? Meidän on myös kehitettävä toimenpiteitä tämänkaltaisten ohjelmien myönteisten vaikutusten lisäämiseksi. Ohjelmien määrän ei kuitenkaan pidä antaa lisääntyä niin, että se heikentäisi laatua.

Zrihen (PSE)
 - (FR) Erasmus Mundus -ohjelma, jolla pyritään vahvistamaan kaikkien maanosien korkeakoulujen välisiä yhteyksiä luomalla opiskelijoiden, luennoitsijoiden ja tutkijoiden vaihtojärjestelmä, luomaan korkea-asteen koulutuksen ja tutkimuksen osaamiskeskuksia maanosaamme sekä tekemään korkeakouluistamme kilpailukykyisiä korkea-asteen koulutuksen maailmanlaajuisilla markkinoilla, jos näin voidaan sanoa, antamalla opiskelijoille vihdoinkin mahdollisuus suorittaa tutkintoja, joilla on eurooppalainen ulottuvuus.
Aidosti eurooppalaisten opintojen tarjoaminen ennen näkemättömälle määrälle opiskelijoita, joiden näkyvyys lisääntyy sekä Euroopassa että myös muissa maanosissa, antaa tulevaisuudessa jokaiselle nuorelle eurooppalaiselle mahdollisuuden valita tiensä joko kansallisella tai eurooppalaisella uralla.
Tästä on hyötyä sekä opiskelijoiden henkilökohtaiselle kehitykselle että heidän sijoittumiselleen työmarkkinoilla, kun otetaan huomioon myös Euroopan innovaationäkymät.
Korkea-asteen koulutukseen on ehdottomasti osoitettava nykyistä yhtä prosenttia BKT:sta enemmän.
Erasmus Mundus -ohjelman täytäntöönpanon on johdettava siihen, että eurooppalaiset yritykset luovat kestäviä kumppanuussuhteita korkeakouluihin, mikä on tärkein keino antaa eurooppalaiselle koulutukselle keinot kehittyä erinomaiseksi. Eurooppalaisten korkeakoulujen on päästävä kansainvälisellä tasolla merkittävään asemaan. Aivovientiä Euroopasta Yhdysvaltoihin on hidastettava ja...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Fatuzzo (PPE-DE).
Hyvä Mauro, olette ehdottanut Euroopan parlamentille 54 miljoonan euron määrärahaa koulutukseen ja onnistunut myös saamaan sen. Määrärahan turvin voidaan kouluttaa opettajia uusien tieto- ja viestintätekniikan opettamiseen opiskelijoille. Eläkeläisten puolueen ja eurooppalaisten ikääntyneiden edustajana minä vaadin 54 miljoonaa euroa opettajien kouluttamiseen eläkeläisten ja ikääntyneiden opettamista varten.
Toivon parlamentin jäsenten, jotka ovat täällä tänään sankoin joukoin edustettuna, ottavan vaarin sanoistani ja äänestävän mahdollisimman pian 54 miljoonan euron osoittamisesta myös ikääntyneiden kouluttamiseen.

Bastos (PPE-DE)
 - (PT) eLearning -ohjelman pääasiallinen tavoite on tieto- ja viestintätekniikan tehokas integroiminen yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiin Euroopassa. Näin edistetään
entistä laajempaa kulttuurienvälistä vuoropuhelua
kieltenopiskelua
elinikäisen oppimisen kehittymistä sekä
parhaiden käytäntöjen vaihtoa.
Esitetyillä tarkistuksilla parannetaan komission ehdotusta ja mietintö on askel eteenpäin kohti tietoon perustuvaa yhteiskuntaa koskevan tavoitteen saavuttamista.
Valmisteleviin toimiin osoitettuja talousarvion varoja olisi lisättävä ja digitaaliajan kahtiajaon torjumiseen osoitettuja määrärahoja olisi vähennettävä, sillä viimeksi mainittuun toimintaan on käytettävissä muita, asianmukaisempia yhteisön välineitä. On hyvin tärkeää lisätä eurooppalaisten koulujen ystävyyskoulutoimintaan osoitettuja varoja koulutusjärjestelmien eri tasoilla.
Useimmissa jäsenvaltioiden kouluissa on Internet-yhteydet, mutta harvat opettajat käyttävät Internetiä opetusvälineenä. Opettajat on saatava tietoisiksi Internetin opetukseen yhdistämisen merkityksestä ja siitä niin oppilaille kuin heille itselleenkin seuraavasta lisäarvosta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Kannatamme luonnollisesti laajinta mahdollista tieto- ja viestintätekniikan jakamista oppilaille ja opettajille. Äänestimme kuitenkin tästä mietinnöstä tyhjää, koska esittelijä kehottaa meitä näiden tekniikoiden edistämisen verukkeella auttamaan alan yrityksiä monin tavoin. Lisäksi näistä yrityksistä läheskään kaikki eivät ole pk-yrityksiä, kuten mietinnöstä kenties ymmärtäisi, vaan jotkut ovat suurten yhtiöiden tytäryhtiöitä.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Lissabonin huippukokouksen tuloksena hyväksyttiin eEurooppa 2002- ja eEurooppa 2005 -toimintasuunnitelmat, joiden tavoitteena on hyödyntää uuden tieto- ja viestintätekniikan tarjoamia mahdollisuuksia talouskasvussa. eLearning-ohjelma, joka koskee tieto- ja viestintätekniikan opetusta, siirtää tekniikan käytön yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen.
Niiden kannalta, jotka ovat keskittäneet niin paljon voimavaroja tälle alalle, on vain sanottava, että osoitetut määrärahat ovat nyt liian pieniä, varsinkin kun otetaan huomioon toive uuden tieto- ja viestintätekniikan sisällyttämisestä erilaisiin eurooppalaisiin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiin niiden laadun ja saatavuuden parantamiseksi.
Aivan kuten esittelijä korostaa, on ratkaisevan tärkeää keskittyä myös opettajien koulutukseen eikä pelkästään koulujen Internet-yhteyksiin. Tarvitsee vain katsoa koulujen yhteyksiä ja opettajien Internetin käyttöä koskevia tietoja havaitakseen niiden valtavan eron ja merkittävän epäsuhtaisuuden Euroopan unionissa.
Mietinnössä pyritäänkin tämän vuoksi laajentamaan ja parantamaan komission ehdotusta, joten äänestimme sen puolesta, vaikka siinä ei edetäkään niin pitkälle kuin olisimme toivoneet, sillä on myös tärkeää, että kaikilla opiskelijoilla on yhtäläiset mahdollisuudet päästä Internetiin, ja näin ei vielä ole.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen Mauroa hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, jonka aiheena on ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta (2004-2006) tieto- ja viestintätekniikan tehokkaaksi integroimiseksi yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiin Euroopassa (eLearning-ohjelma). Kannatan täysin mietintöä, erityisesti niiltä osin kuin siinä käsitellään tarvetta kehittää uutta tekniikkaa syrjäseutualueilla. Lisäksi haluaisin kiinnittää huomiota uuden tekniikan asemaan syrjäisimmillä alueilla, jotka kohtaamiensa rajoitusten ja nykyisen tilanteensa vuoksi tarvitsevat tukea valmistautuessaan digitaaliaikaan.
Tämän ohjelman yhteydessä haluan korostaa myös opettajien koulutuksen merkitystä, sillä ilman sitä ei ole mahdollista kehittää tehokasta koulutuspolitiikkaa ja laajentaa tätä ohjelmaa kattamaan myös ensimmäisen asteen koulutus.
Haluan myös antaa tukeni huomiolle, jota ohjelmassa kiinnitetään vammaisten uuden tekniikan käyttöön sekä tarpeeseen kehittää ikääntyneille suunnattuja uuden tekniikan opetushankkeita.

Queiró (UEN)
. (PT) Se, mitä totesin De Sarnezin mietintöä koskevassa äänestysselityksessäni pätee myös tässä siltä osin kuin kyse on aloitteesta, jonka tavoitteena on kannustaa uuden tieto- ja viestintätekniikan integroimista yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiin Euroopassa sekä parantaa koulutuksen laatua ja saatavuutta.
Erityisen tärkeää on se, että mietinnössä korostetaan, että ohjelman ei ole tarkoitus korvata vaan pikemminkin tukea ja täydentää jäsenvaltioiden alalla toteuttamia toimia. Ohjelmasta myönnetään rahoitustukea pilottihankkeille, tutkimukselle ja seurannalle, eurooppalaisten verkkojen ja yhteistyökumppanuuksien strategisille toimille, eurooppalaisille järjestöille, joiden tarkoituksena on luoda foorumeita, sekä useiden alojen tekniseksi ja hallinnolliseksi tukemiseksi.
Tämän vuoksi saatoin vain äänestää mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta, koska katson sen jo auttaneen herättämään hedelmällistä keskustelua parhaista tavoista panna täytäntöön maaliskuussa 2000 kokoontuneen Lissabonin Eurooppa-neuvoston asettamat tavoitteet "innovaatioiden ja tiedon Euroopan" toteuttamiseksi. eEurooppa-aloite on perustettu kaikkia eurooppalaisia varten digitaalisen tekniikan käyttöönoton nopeuttamiseksi kaikkialla Euroopassa sekä sen käyttöön tarvittavien taitojen takaamiseksi. Aloitteeseen sisältyvän eLearning-ohjelman avulla komissio on ehdottanut hyödyllistä kehystä uuden tekniikan soveltamisessa yleissivistävässä ja ammatillisessa koulutuksessa. Ohjelman vaikutukset alkavat jo näkyä. Tämän vuoksi Euroopan komission olisi harkittava määrärahojen lisäämistä kolmen vuoden ajanjaksolle, kuten esittelijä ja budjettivaliokunta ovat ehdottaneet. Tämän kaltaiset sijoitukset ovat parhaita takeita aidosti dynaamisen tietoon perustuvan Euroopan vahvistamiseksi.
Erityisen tärkeä on esittelijän varoitus siitä, että meidän on kaksinkertaistettava opettajien koulutustoimet, sillä tilastot osoittavat joissakin tapauksissa, että resurssit ovat käytettävissä, mutta niitä ei juurikaan käytetä. Hyödyllisiä tapoja vaihtaa hyviä käytäntöjä ovat muun muassa Eurooppalaiset koulutusyksiköt ja -ohjelmat, koulujen ja opettajien verkostoitumisen nopeuttaminen eurooppalaisten foorumien ja virtuaaliluokkien avulla...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)
Zrihen (PSE)
 - (FR) Uudesta tieto- ja viestintätekniikasta syntyy välttämättä uusi malli, joka perustuu opiskelijoiden välisiin uusiin suhteisiin, tietoon ja opettajiin ja joka tuottaa ja tarjoaa mahdollisuuden järjestää uudelleen opetusta koulumaailmassa.
Ensisijaisena tavoitteena uuden tieto- ja viestintätekniikan sisällyttämisellä opetukseen on oltava opiskelijoiden oppimisedellytysten ja heidän suhteidensa parantaminen maailmaan. Tekniikan käyttö muuhun kuin tähän tarkoitukseen olisi sen käyttöä vain itse käytön vuoksi. Tieto- ja viestintätekniikka voi olla loistava liittolainen opetuksessa, jos sitä käytetään välineenä eikä itsetarkoituksena. Jos sitä hyödynnetään opetusyhteisön ja sosiaalisen yhteisön tavoitteiden edistämiseen, se tarjoaa mahdollisuuden edistykseen ja kehitykseen.
Uusi tieto- ja viestintätekniikka tarjoaa tänä päivänä ennen näkemättömiä mahdollisuuksia opetuksen yhä laajemman ja monipuolisemman kysynnän tarpeen täyttämiseen. Kyseessä on merkittävä haaste: onhan selvää, että yksilön mahdollisuus saada tietoa ja käsitellä sitä on ratkaiseva tekijä sekä työmarkkinoille integroitumisen että sosiaaliseen ja kulttuuriseen ympäristöön integroitumisen kannalta. Opetusjärjestelmän kyvyttömyys opettaa oppilailleen uutta tieto- ja viestintätekniikkaa syventäisi edelleen sosiaalista eriarvoisuutta tai jopa loisi sellaista.
Tieto- ja viestintätekniikan käyttöönotto koulutuslaitoksissa ei kyseenalaista opettajien asemaa tai koulujen perustehtävää. Pikemminkin päinvastoin, se voi johtaa vapauteen ja maailman avautumiseen.

Andersen, Bonde ja Sandbæk (EDD)
. (DA) Oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävän oikeuden periaate on hyvä ja tehokas ja sen soveltamista on selvästi edistettävä. Äänestimme tänään kokemusten vaihdon puolesta hallitusten välisellä tasolla. Tuomitsemme painokkaasti rikosoikeuden yhdenmukaistamisen sekä toiveet antaa EU:lle mahdollisuus kehittää omia näkemyksiään ja toimintatapojaan oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävän oikeuden alalla. Äänestimme Belgian aloitteen perustan säilyttämisen puolesta. Aloite koskee rahoitusta jäsenvaltioiden vapaaehtoisten rahoitusosuuksien avulla sekä koordinointia. Äänestimme siis sitä mietinnön tarkistusta vastaan, jolla pyritään luomaan komission valvoma ja EU:n yleisestä talousarviosta rahoitettu sihteeristö.

Ducarme (ELDR)
 - (FR) Turvallisuuteen ja vapauteen perustuva alue on sisällytettävä sopimukseen Euroopan unionista ja sen on oltava sitova myös ehdokasvaltioille. On tehostettava kansainvälistä yhteistyötä oikeusalalla sekä kaikenlaisen rikollisuuden, myös terrorismin, vastaista toimintaa. Unionin kansalaiset ovat vapaita, mutta he voivat joutua rikoksen uhreiksi myös jossakin jäsenvaltiossa.
Aloite, jolla pyritään perustaa yhteyspisteiden verkosto, jonka tavoitteena on luoda yhteisön foorumi, jossa vaihdetaan pysyvästi teoreettisia ja käytännöllisiä tietoja ja taitoja oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävästä oikeudesta, on osa tällaista toimintaa.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta.
Olen suuressa määrin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että rikostuomioistuinten on mahdollisimman pian vastattava paremmin niiden rikosuhrien tarpeisiin, jotka usein joutuvat lähinnä välineellistetyiksi valtion ja rikollisten välisessä kahtiajaossa, joka on muodostunut keskeiseksi seikaksi rikosoikeuden alalla ja rikosoikeudenkäyntimenettelyissä.
Katson, että oikeudenmukaisen tilanteen palauttamiseen tähtäävän oikeuden soveltaminen, jossa otettaisiin huolellisesti huomioon asianmukaisuus ja suhteellisuus, voi olla tehokas keino tilanteen parantamiseksi ja että rikolliset on mahdollisimman laajasti saatava korjaamaan tai lieventämään laittoman tekonsa käytännön vaikutuksia.
Sellaisen kansallisten yhteyspisteiden eurooppalaisen verkoston perustaminen, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset rikosoikeudelliset ratkaisut, jotka perustuvat niiden oikeusjärjestelmiin ja perinteisiin, kannustaa tietojen vaihtoon ja hyvien käytäntöjen omaksumiseen tuhoamatta kansallisten oikeusjärjestelmien yksilöllisyyttä tai luomatta niiden kanssa ristiriitaisia keinotekoisia rakenteita.
Haluan kuitenkin korostaa, että tässä kaikkien puolueiden laajassa, rikosoikeudellista menettelyä koskevassa aloitteessa ei pidä jättää huomiotta yhteistä hyvää, yleistä järjestystä ja yhteiskuntarauhaa, jotta rikosoikeuden lopulliset tavoitteet eivät unohtuisi.

Andersen, Bonde ja Sandbæk (EDD)
. (DA) Äänestimme mietinnön puolesta, jotta Kaliningradin asukkaiden ongelmaan löydettäisiin ratkaisu. Todellinen ongelma on kuitenkin Schengen-maiden yhteistyön aiheuttama rajojen sulkeutuminen. Kaliningrad on vain yksi esimerkki niistä seurauksista, joita Euroopan linnoittautumisesta on köyhille EU:n ulkopuolisille maille. Rakentaessamme eurooppalaista linnaketta luomme uuden rautaesiripun Eurooppaan. Rajojen sulkeminen Venäjän, Puolen ja Liettuan välillä on näiden maiden asukkaiden kannalta aivan yhtä luonnotonta kuin Berliinin muuri oli berliiniläisille.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Vaikka Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisten rajojen osittainen ja rajallinen poistaminen onkin edistystä, ovat oikeudelliset ja aineelliset rajat, joilla pyrimme vahvistamaan unionin aluetta, askel taaksepäin kohti sivistymättömyyttä. Laajentuneen Euroopan itäosissa rajat jakavat kansoja, joita yhdistää yhteinen menneisyys, ja toisinaan rajat jakavat saman kansan eri osia ja syventävät kansojen kahtiajakoa.
Kaliningradin tapauksessa seuraukset ovat hirveitä, kun alue eristetään muusta Venäjästä. Tähän asti hallinnollisia vaikeuksia ei ole ollut matkustettaessa Kaliningradin ja Venäjän välillä. Vuodesta 2004 alkaen eurooppalaiset viranomaiset vaativat näillä matkoilla viisumia.
Meitä pyydetään siis hyväksymään Kaliningradin asukkaiden ja sinne matkustavien liikkumisedellytysten heikkeneminen. Euroopan viranomaiset pyrkivät heikentämään asukkaiden liikkumisedellytyksiä, vaikka esittävätkin asian meille tänään puhtaasti teknisenä järjestelynä.

Stauner (PPE-DE)
Kuten kaikkina aiempinakin vuosina, äänestin sitä vastaan, että komissiolle myönnettäisiin vastuuvapaus vuoden 2001 osalta. Prodin komissio on jälleen kerran epäonnistunut täyttämään velvollisuutensa hallinnoida eurooppalaisten veronmaksajien rahoja harkiten ja säästäväisesti.
Euroopan tilintarkastustuomioistuin on kahdeksannen kerran peräkkäin kieltäytynyt antamasta komissiolle tarkastuslausumaa tilien luotettavuudesta.
Keväällä 2002 ilmi tulleet räikeät puutteet komission kirjanpidossa lisäävät petoksia ja huolimattomuutta.
Komissio ei ole kymmeneen vuoteen tarkastanut rahavarojen käyttöä.
Euroopan tilastokeskus Eurostatissa on paljastunut asioiden huonoa hoitoa ja korkean tason eturistiriitoja, mutta konkreettisia toimia havaittujen epäkohtien selvittämiseksi ei ole toteutettu.
Tällaisella hallinnolla Euroopan unioni ei voi täyttää niitä tiukkoja vaatimuksia, joita seuraa laajentumisesta ja jatkuvasta yhdentymisprosessista.

Van Dam (EDD)
Arvoisa puhemies, lopullisessa äänestyksessä ryhmämme äänesti Casacan mietintöä vastaan. Teimme sen jokseenkin vastahakoisesti, sillä esittelijä Casaca on tehnyt hyvää työtä ja ansaitsee siitä kiitokset. Olemme samaa mieltä mietinnön hengestä, mutta emme hyväksy mietinnön loppupäätelmiä.
Tällä hetkellä on poliittista tahtoa siirtää vastuuvapauden myöntämistä kuudella kuukaudella. On täysin perusteltua lisätä painetta usealla asteella neljän vuoden uurastuksen jälkeen. Tällä kertaa meidän ei pitäisi uskoa komission lupauksia ja vakuutuksia, vaan meidän olisi odotettava sen toimintaa ja toiminnan tuloksia. Muutoin parlamentti epäonnistuu tärkeimmässä tehtävässään, komission valvomisessa.
Myöntämällä vastuuvapauden parlamentin enemmistö on luopunut tästä mahdollisuudesta ja komissio on valitettavasti jälleen kerran onnistunut saamaan luvan sählätä seuraavat kaksi vuotta. Emme halua osallistua tällaiseen vastuuttoman löyhään kantaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime yönä, huhtikuun seitsemännen päivän yönä vuonna 2003 tapasin oudon henkilön kulkiessani hotellin läheisyydessä Strasbourgin aseman lähistöllä. Tapasin herra Fatuzzon sellaisena kuin hän oli heinäkuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1990. Kyseisenä vuonna hän ei ollut vielä ollut pitkään Lombardian aluehallituksen jäsen. Hän pysäytti minut ja sanoi: "Kuule Carlo, kun sinä nyt olet Euroopan parlamentin jäsen, pyydä parlamenttia käsitellessänne Avilés Perean mietintöä, joka koskee muun muassa alueiden komiteaa, antamaan alueille enemmän painovaltaa, antamaan niille vaikkapa vain osittaista lainsäädäntövaltaa ja pyydä päästämään myös alueiden vaaleilla valitut edustajat kaikkialta Euroopasta Euroopan parlamenttiin".

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hotellin läheisyydessä tekemäni iltakävelyn jälkeen - josta juuri teille kerroin - menin nukkumaan ja näin unta Staesin mietinnöstä. Jäsen Staes juoksi Euroopan parlamenttiin Brysselissä maanantai-iltana kello 21.55. Hän juoksi ylös portaita ehtiäkseen ajoissa kirjoittamaan nimensä läsnäololistaan osoittaakseen saapuneensa Brysseliin ennen kello 22:ta. Valitettavasti hän ei kuitenkaan ennättänyt ajoissa, ja unessani hän sanoi minulle: "Hyvä Fatuzzo, olkaa niin ystävällinen ja äänestäkää mietintöni sivulla 28 olevaa 104 kohtaa vastaan, jossa ilmaistaan huolestuneisuus sen johdosta, että läsnäolotietojen keskusrekisterin aukioloaikaa on pidennetty klo 19:stä klo 22:een. Mielestäni olisi parempi, että me jäsenet saapuisimme ajoissa kuin että meidän täytyy juosta, kuten tässä unessa".

McAvan (PSE).
Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti Staesin mietintöä. Kenties ensimmäistä kertaa vastuuvapausmenettelyn aikana olemme käsitelleet asioita, joista kansalaiset ovat huolissaan Euroopan parlamentin talousarviossa, erityisesti kohtuuttomia kuluja, joita aiheutuu kahden istuntopaikan ylläpitämisestä sekä mahdollisista lisäkuluista, joita seuraa Strasbourgin rakennusten laajentamisesta uusia jäseniä varten. Käsittelimme myös jäsenten kuluja ja eläkemaksuja. Nämä ovat tärkeitä asioita, ja olen pahoillani siitä, ettei Staesin mietintö saanut parlamentin laajaa enemmistöä tuekseen.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
Kannatamme koko sydämestämme mietinnön 46-53 kohtia, joissa korostetaan korkeita kustannuksia, joita aiheutuu Euroopan parlamentin edestakaisin reissaamisesta sen kulkiessa Brysselin, Luxemburgin ja Strasbourgin väliä. Kuten esittelijä korostaa, parlamentin matkustamisesta Brysselin ja Strasbourgin välillä aiheutuu veronmaksajille noin 169 miljoonan euron ylimääräiset kulut vuosittain. Lisäksi matkustaminen tekee parlamentin työstä tehottomampaa. Ratkaisu on parlamentin toiminnan keskittäminen yhteen työskentelypaikkaan. Jotta tämä olisi mahdollista, jäsenvaltioiden olisi kuunneltava järkipuhetta ja muutettava perustamissopimusta siten, että parlamentti voisi itse päättää toimipaikastaan. Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta voi edistää asiaa merkittävällä tavalla tehostamalla keskustelua parlamentin toimipaikasta, jotta muutos olisi mahdollista toteuttaa.

Meijer (GUE/NGL)
Minun oli käytettävä puheaikani vastuuvapausmenettelyn osalta Euroopan komission vuotuisia tilejä vuonna 2001 koskevan Casacan mietinnön käsittelyyn. Se oli välttämätöntä ottaen huomioon jäsen Kuhnen ja jäsen Avilés Perean hyökkäykset niitä kriittisiä virkamiehiä, lehtiä ja Euroopan parlamentin jäseniä kohtaan, jotka katsovat taloushallinnon edelleen olevan petoksille alttiin. Tämän vuoksi minulla ei ollut mahdollisuutta ilmaista kannatustani Staesin mietinnölle, joka koskee vastuuvapautta pääluokan I, Euroopan parlamentin itsensä osalta. Esittelijä korostaa oikeutetusti 169 miljoonan euron vuotuisia menoja, jotka aiheutuvat rakennuksista kolmessa kaupungissa. Tästä 40 miljoonaa euroa kuluu ylimääräiseen henkilöstöön. Esittelijä kiinnittää huomiota myös 3,9 miljoonan euron kustannuksiin, jotka aiheutuvat matkoista Brysselin ja Strasbourgin välillä, sekä 25 855 työpäivän menetykseen vuosittain. Tämän vuoksi on tärkeää keskittää parlamentin toiminta yhteen kaupunkiin ja antaa parlamentin itsensä päättää kyseisestä kaupungista. Tämä on parempi ratkaisu kuin työnjako Strasbourgin ja Brysselin kesken, kuten esitetään vuoden 1997 perustamissopimuksessa tai tulevassa supervaltion perustuslaillisessa sopimuksessa, jota tuskin on mahdollista muuttaa. Esittelijän kritiikki myös tarpeesta käsitellä jatkuvasti rakennusmaan keinottelijoiden vaatimuksia Brysselin rakennuksia laajennettaessa on paikallaan. Äänestän vastuuvapauden puolesta.

Poos (PSE)
 - (FR) Äänestin Euroopan parlamentin vastuuvapautta koskevaa Staesin esitystä vastaan. Tämä ei merkitse sitä, että minulla olisi varauksia Euroopan parlamentin vuoden 2001 talousarvion hallinnosta. Ilmaisen sen sijaan vastustavani esittelijän pyrkimyksiä, joita 13 hänen valiokuntansa jäsentä kannattaa, anastaa toimivaltaa, joka kuuluu jäsenvaltioille (kuten istuntopaikasta päättäminen) tai muille toimielimille kuin parlamentille (omaisuutta koskevat toimintatavat jne.) Talousarvion kurinalaisuuden verukkeella parlamentin jäseniä kehotettiin äänestämään yhteensopimattomista ehdotuksista, joiden ainoana tavoitteena oli saattaa huonoon huutoon parlamentin talousarvion hallintoon valitsemat jäsenet. Tällainen implisiittisen epäluottamuslauseen sisältävä esitys on hylättävä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Blakin mietinnössä käsitellään muun muassa elin- ja työoloja Euroopassa. Minun on todettava, että juuri kävellessäni istuntosaliin kohtasin Euroopan parlamentissa vierailevan eläkeläisten ja ikääntyneiden ryhmän. Yksi heistä tunnisti minut ja sanoi: "Herra Fatuzzo, vihdoinkin tapasin teidät! Tiedän teidän usein ajavan eläkeläisten ja ikääntyneiden etuja puheissanne ja minun on todella kerrottava teille, että elämäni on hienoa. Elintasoni on erinomainen, sillä minä matkustan ja käyn eri paikoissa. Toivon, että pyritte jatkuvasti siihen - ja teidän on mainittava tämä äänestäessänne Blakin mietinnön puolesta - jotta kaikilla, niin nuorilla kuin vanhoilla, olisi niin mukava elämä kuin meillä, jotka pääsimme vierailemaan Strasbourgissa."

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Napolin matkani jälkeen menin Triesteen, jossa nousin junaan matkustaakseni toiseen italialaiseen kaupunkiin. Minut saattoi junalle eläkeläisten puolueen Triesten osaston edustaja Luigi Ferone, joka sanoi minulle: "Herra Fatuzzo, tiedän, että joudutte äänestämään myös Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä. Olkaa niin hyvä ja kertokaa Euroopan parlamentille, että Euroopan on oltava teräksinen Eurooppa, sillä Irakin sodan yhteydessä se on minusta vaikuttanut voista tehdyltä Euroopalta. Me haluamme vahvan Euroopan, yhtä vahvan kuin teräs. Teidän on sanottava näin!" Ja näinhän minä sanon.

Puhemies.
 Tähän päättyivät äänestysselitykset.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo15.00.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Buitenwegin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0085/2003) Euroopan parlamentin ehdotuksesta suositukseksi neuvostolle huumausaineita koskevien yleissopimusten uudistamisesta [2003/2015(INI)].

Buitenweg (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää parlamentin jäseniä siitä, että tämä mietintö on voitu laatia, sillä parlamentin kantaa ei ole kysytty. Onneksi parlamentti ei nähnyt estettä sen esittämiselle - onhan se eurooppalainen poliittinen foorumi. Parlamentti päätti Marco Cappaton aloitteesta, joka sai taakseen 108 jäsenen tuen, ilmoittaa jäsenvaltioille ja Euroopan unionin edustajille mielipiteensä siitä, mihin Wienissä ensi viikolla pidettävässä Yhdistyneiden Kansakuntien ministerikokouksessa olisi pyrittävä.
Tässä tärkeässä kokouksessa käsitellään kaikenlaisen huumausaineiden väärinkäytön tehokkaan torjunnan strategioita ja torjunnassa saavutettua edistystä. Siksi onkin hyvin outoa, ettei hallitusten toimista ole keskusteltu kansallisissa kansanedustuslaitoksissa tiiviimmin. Kolmesta asiaa koskevasta YK:n yleissopimuksesta ilmenevä nollatoleranssi ei näet ole lähestymistapana kaiken kaikkiaan kiistaton. Yleissopimukset on tehty vuosina 1961, 1971 ja 1988. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen vuonna 2003 antamien selvitysten mukaan lähes kaikissa EU:n jäsenvaltioissa on kuitenkin kehitetty vaihtoehtoisia strategioita. Niiden tavoitteena ei ole vain ja ainoastaan huumausaineiden kieltäminen vaan huumausaineiden väärinkäytön aiheuttamien haittojen ennalta ehkäiseminen kekseliäiden menetelmien avulla. Siinä mielestäni onkin asian ydin.
Eri huumausaineilla on erilaiset käyttäjäryhmät. Esimerkiksi heroiiniriippuvainen haluaa usein paeta, koska hän ei tunne selviävänsä elämästä. Toisaalta marihuanasavukkeen polttaja ei yleensä ole henkipatto. Me saatamme nauttia lasillisen viiniä ilta-aterialla, ja samaan aikaan monet nuoret käyttävät Euroopan toiseksi suosituinta piristettä, kannabista. Ekstaasin käyttäjät ovat täysin oma ryhmänsä. Pieni ekstaasipilleri on osa tietynlaista nuorisokulttuuria, jonka mottona on: viikonloppuna bailataan mutta maanantaina noustaan jälleen aikaisin ylös.
Päätelmäni on näin ollen, ettei kaikkien huumausaineiden ja kaikkien huumausaineiden käyttäjien niputtaminen yhteen ratkaise ongelmaa. Olen vakuuttunut myös siitä, että tiukemmat kiellot käytännössä lisäävät järjestäytyneen rikollisuuden vaikutusvaltaa. Esimerkiksi Alankomaista todellakin viedään ekstaasia ulkomaille, mutta vienti alkoi vasta Alankomaiden hallituksen puututtua ankaralla kädellä sen käyttöön kotimaassa, jolloin sen välitys siirtyi "amfetamiinimafian" kovaksikeitettyjen rikollisten käsiin. Alankomaat oli heistä markkina-alueena liian pieni, joten he ryhtyivät viemään ainetta ulkomaille.
Tiedän, etteivät kaikki parlamentin jäsenet yhdy näkemykseeni. Suhtautuminen huumausaineiden väärinkäyttöön ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta herättävät poliittista keskustelua. Keskustelua ei tule kuitenkaan perustaa ideologioihin ja toiveuniin vaan todellisuuteen eli siihen, kuinka suhtaudumme todellisuuteen, erilaisiin todellisuuksiin. Olen esittelijänä halunnut laatia suosituksen, jolla ennen kaikkea edistetään tätä poliittista keskustelua. Tarkoitukseni ei ole ollut määritellä kantaa siihen, mikä on paras tapa torjua huumausaineiden väärinkäyttöä. Sen sijaan olen päättänyt esittää huumausaineita koskevien YK:n yleissopimusten tehokkuuden huolellista arviointia, ja sille olen saanut myös kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan enemmistön tuen.
Mietintöni vastustajille haluan sanoa - osoitan sanani tässä yhteydessä erityisesti Euroopan kansanpuolueen ryhmälle (kristillisdemokraateille) ja Euroopan demokraateille - ettei arvioinnin peräänkuuluttaminen välttämättä tarkoita, että YK:n yleissopimuksia pitää muuttaa. Meidän on kuitenkin valmistauduttava tarkastelemaan niitä perusteellisesti. Niilläkään, jotka ovat vakuuttuneita kieltoihin perustuvan lähestymistavan mittavista vaikutuksista, ei ole aihetta pelkoon, koska he epäilemättä olettavat, että arvioinnin tuloksena päädytään nollatoleranssiin ja että tämä on myös annettavan suosituksen sisältö. Omasta mielestäni näin ei ratkaista asiaa, mutta arvioinnin ansiosta asiaa voidaan ainakin jossain määrin valaista.
Minua on keskusteluissa syytetty äärilaidan edustajaksi. Hyväksyn luokittelun täysin, jos sillä viitataan henkilökohtaisiin näkemyksiini siitä, miten huumausaineiden väärinkäyttöön olisi suhtauduttava. Keskustelu on asiasisällöltään hyvin tärkeä, ja jokaisella on sen yhteydessä vapaus ajatella mielipiteistäni mitä haluaa. En kuitenkaan hyväksy, että tähän mietintöön lyödään samanlainen leima, sillä sen ytimenä on järkiperäinen suositus, arviointi. Arviointia seuraa vuonna 2004 järjestettävä Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssi, jossa käsitellään arvioinnista saatuja päätelmiä. Suositus on näin ollen rajallinen, ja toivon, että voitte kannattaa sitä.
Puheenvuoroni viimeinen osa koskee huumausaineiden luokittelua. Arvioinnin merkitys näkyy luonnollisesti vasta pitkällä aikavälillä, joten meidän on tärkeää päästä lyhyellä aikavälillä yksimielisyyteen huumausaineiden uudelleenluokittelusta. Kannabis ja heroiini kuuluvat nimittäin nykyisellään samaan luokkaan, ja uskon kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että heroiinin käytön haittavaikutukset ovat marihuanasavuketta pahemmat. Ehdotankin, että parlamentti toistaa kaksi kuukautta sitten tekemänsä päätöksen, joka koski jäsen Malliorin esittelemää mietintöä huumausaineiden väärinkäyttöön liittyvien riskien ehkäisemisestä ja vähentämisestä ja jossa kehotettiin varmistamaan, että huumausaineet luokitellaan ihmisten terveyteen kohdistuvaa riskiä koskevan tieteellisen näytön mukaisesti.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Buitenweg, hyvät parlamentin jäsenet, komissio suhtautuu myönteisesti Euroopan parlamentin jatkuvaan kiinnostukseen huumausainekysymystä kohtaan ja kiittää Kathalijne Buitenwegia mietinnöstä, jossa pyritään lähestymään asiaa koskevien Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusten kirvoittamia kysymyksiä käytännönläheisesti.
Kuten Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen huumausaineita käsittelevän erityisistunnon yhteydessä vuonna 1998, parlamentti ja komissio ovat mukana valtuuskunnassa, joka edustaa yhteisöä Wienissä huhtikuussa. Komissio on tyytyväinen neljän parlamentin jäsenen osallistumiseen huumausainetoimikunnan kokoukseen ja ministeriosioon. Kuten varmasti tiedätte, parlamentin ja komission muodostamalla yhteisön valtuuskunnalla on tarkkailijan asema YK:n huumausainetoimikunnassa.
On kaikkien tiedossa, ettei yhteisö ole vuosien 1961 ja 1971 yleissopimusten vaan ainoastaan vuoden 1988 yleissopimuksen sopimuspuoli, ja senkin yhteydessä yhteisön valtuudet on rajattu huumeiden kemiallisia esiasteita koskeviin kysymyksiin. Haluan omalta osaltani palauttaa parlamentin mieleen, että koko unionin, eikä vain yksin komission, on korostettava tähän asti noudatettujen huumausainestrategioiden arvioinnin tärkeyttä. Komissio antoi viime marraskuussa tiedonannon huumausaineita koskevan Euroopan unionin toimintasuunnitelman (2000-2004) väliarvioinnista, jonka tulokset aiomme esitellä Wienin kokouksessa. Olemme näin ollen tyytyväisiä siihen, että myös Yhdistyneet Kansakunnat on aloittanut vastaavan arviointiprosessin. Toivomme Euroopan unionin toimintasuunnitelman arviointiin perustuvien päätelmien ja Yhdistyneiden Kansakuntien omien päätelmien vahvistavan toisiaan ja auttavan selventämään asiaa koskevien yleissopimusten soveltamiseen liittyviä seikkoja.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuka tahansa jäsen Buitenwegin mietinnön läpi kahlannut ja hänen selvityksensä kuunnellut voisi luulla, että hänen ehdotuksensa ovat täysin ongelmattomia ja kokonaisuudessaan hyväksyttäviä. Mietintö on taitavaa työtä. Haluan kuitenkin vakavasti varoittaa kannattamasta sitä. Lukekaapa vain mietinnön viimeinen osa, johon sisältyvissä perusteluissa jäsen Buitenweg suoraan toteaa, että kannabis olisi yksioikoisesti poistettava kansainvälisesti valvottujen aineiden luettelosta. Toisin sanoen hän haluaa alun alkaenkin, että vuoden 1961 huumausaineyleissopimusta muutetaan ja kannabis poistetaan kiellettyjen tuotteiden luettelosta.
Haluan ehdottomasti varoittaa tukemasta jäsen Buitenwegin ehdotuksia siksi, että ääni tämän mietinnön hyväksymisen puolesta on ääni huumausaineiden vapauttamisen puolesta sekä nuorison ja yhteiskunnan terveyttä ja tulevaisuutta vastaan. Jos tuette jäsen Buitenwegia, tukenne auttaa huumekauppiaita laajentamaan suurimittaista liiketoimintaansa Eurooppaan ja vahingoittaa Yhdistyneiden Kansakuntien perustamaa ohjelmaa, jonka tarkoituksena on auttaa maanviljelijöitä siirtymään vaihtoehtoisiin viljelykasveihin ja saamaan elantonsa niistä, sillä teidän tuellanne Eurooppaan avataan uudet huumausainemarkkinat. Näin varmistatte lopulta huumausaineiden nopean leviämisen. Sen sijasta tavoitteenamme tulisi olla laajamittainen hyökkäys niitä vastaan.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraatit - joiden edustajana siis puhun - vastustavat määrätietoisesti kannabiksen vapauttamista. Kannatamme YK:n huumausaineyleissopimuksen pysyttämistä voimassa. Puollamme kyseisen yleissopimuksen täysimääräistä soveltamista, emme sen muuttamista. Tuemme Euroopan unionin esittämän, samanaikaisiin ennalta ehkäiseviin, torjuviin ja sopeuttaviin toimiin perustuvan ohjelman täysimittaista toteuttamista.
Kannatamme tällaista lähestymistapaa ja vastustamme huumausaineiden vapauttamista varsin yksinkertaisesta syystä. Ajatelkaapa sitä pöyristyttävää seikkaa, että Euroopan unionissa kolmannes nuorista on jo kokeillut kannabista. Lähes 8 prosenttia 15-19-vuotiaista polttaa marihuanaa päivittäin ja 75 prosenttia nuorista pitää kannabista vaarattomana, vaikka lukuisista lääketieteen asiantuntijoiden tekemistä tutkimuksista on käynyt selvästi ilmi, että kannabiksen käyttö altistaa fyysisille ja ennen kaikkea psyykkisille riskeille ja aiheuttaa riippuvuuden. Lyhyesti sanottuna minkään huumausaineen myynnin tai käytön vapauttamiseen ei ole minkäänlaista syytä, ei myöskään kannabiksen, sen enempää kuin sen poistamiseen kiellettyjen aineiden luettelosta. Kaikki, jotka tietävät, kuinka paljon vahinkoa huumausaineet voivat aiheuttaa nuorille, ovat yksimielisiä siitä, että nollatoleranssi on ainoa ratkaisu.
Sitä me vaadimme vaihtoehdoksi mietinnössä esitetyille ehdotuksille, ja toivomme parlamentin enemmistön asettuvan meidän puolellemme huomisessa äänestyksessä, koska me haluamme suojella nuoria. Heidän tähtensä vastustamme ehdottomasti kaikkia muutoksia huumausaineyleissopimukseen. Siksi toivomme, että terve järki voittaa Euroopan parlamentissa ja että voimme viedä tervettä järkeä käyttävän enemmistön näkemyksen Wienin kokoukseen vahvistaaksemme Yhdistyneitä Kansakuntia huumausaineiden torjunnassa ja tehdäksemme YK:lle selväksi, että kannatamme huumausaineyleissopimuksen pitämistä ennallaan ja teemme kaikkemme estääksemme kaikki yritykset huumausaineiden vapauttamiseksi ja laillistamiseksi.
Tämän vuoksi emme voi missään nimessä hyväksyä jäsen Buitenwegin mietintöä, ellei siihen tehdä perinpohjaisia muutoksia.
Hazan (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, joudun toteamaan, että olen kerta kaikkiaan ällistynyt Pirkerin äskeisestä puheenvuorosta. Aion selvittää teille, miksi. Haluan kuitenkin tähän alkuun kiittää esittelijää, jäsen Buitenwegia mietinnöstä, joka päinvastaisista väitteistä huolimatta on tasapainoinen. Olen omin silmin nähnyt, ettei mietinnön aikaansaaminen ollut helppoa, kävihän keskustelu aiheesta erityisen vilkkaana valiokuntakäsittelyn yhteydessä.
Kuten jäsen Buitenweg totesi, on todellakin välttämätöntä selvittää nykyisten yleissopimusten tehokkuus ja huumausaineiden uudelleenluokituksen tarkoituksenmukaisuus. Esimerkkinä voidaan mainita, että huumausaineyleissopimuksen 3 artiklassa kaikkiaan yli sata ainetta jaetaan neljään luetteloon, joista ensimmäiseen kuuluvat oopiumi, heroiini, kokaiini, kannabis ja metadoni. Onko tämä todellakin johdonmukaista? Osoitan kysymyksen jäsen Pirkerille.
Edelleen on todettava, ettei jäsen Buitenwegin mietinnössä millään tavoin pyritä ratkaisemaan huumausaineiden, ei edes mietojen huumausaineiden, laillistamiskysymystä vaan käsitellään yksinomaan kahta aihetta: nykyjärjestelmän tehokkuutta ja merkitystä sekä tarvetta luokitella aineet uudelleen. Uudelleenluokittelun ehdottaminen ei kuitenkaan missään nimessä tarkoita kannabiksen myynnin rangaistavuuden poistamista eikä laajempaa laillistamista. Pyydänkin jäsen Pirkeria kertomaan parlamentille, millä tavoin jäsen Buitenwegin mietinnössä tätä ehdotetaan.
Muistutan myös, että kaksi kuukautta sitten tämä sama toimielin hyväksyi jäsen Malliorin mietinnön, jossa nimenomaan todettiin, että huumausaineet on luokiteltava tieteellisin perustein niiden terveysriskien mukaan. Jäsen Buitenweg nimenomaisesti viittasi kyseiseen asiakirjaan, ja tukeni on tänään täysin hänen puolellaan. Aiommeko edelleenkin viitata yleissopimuksiin, joista ensimmäinen on peräisin vuodelta 1961 ja uusinkin vuodelta 1988? Mielestämme aika on kypsä näiden välineiden arviointiin.
Toistan vielä, että mietintö on tasapainoinen, että siinä viitataan monipuolisesti ja yksityiskohtaisesti huumausaineriippuvuuden riskeihin ja ettei siinä missään nimessä kannusteta huumausaineiden käyttöön. Tältä osin kehotan jäsen Pirkeria ja hänen ryhmänsä PPE-DE:n edustajia osoittamaan uudelleen kohdat, joissa heidän mielestään vähimmässäkin määrin kannustetaan huumausaineiden väärinkäyttöön. Mietinnössä ei millään muotoa pyritä vähättelemään huumausaineisiin liittyviä riskejä eikä niiden aiheuttamia haittoja, joten perusteita jäsen Buitenwegin mietinnössä työläästi aikaansaadun mutta oikein asetellun tasapainon nimenomaiseksi rikkomiseksi ei ole.
Näin ollen toivon, että tälle mietinnölle saadaan laajin mahdollinen tuki, jotta yhteinen toiveemme, huumausaineriippuvuuden aiheuttamien vahinkojen korjaaminen, todellakin on lähempänä toteutumistaan.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Buitenwegia ja lainaamalla komission jäsentä Vitorinoa, joka totesi, että jäsen Buitenwegin mietinnön lähestymistapa on käytännönläheinen. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Olen ollut poissa parlamentin työskentelystä kolmisen vuotta, ja olen hyvin yllättynyt tämän mietinnön aikaansaamasta myrskyisästä ja kiivaasta keskustelusta - rehellisyyden nimissä jopa omassa ryhmässäni. Tässähän on loppujen lopuksi kyse ainoastaan aiemmin tehtyjen sopimusten arvioinnista ja uudelleentarkastelusta. En voi käsittää, miksi emme kannattaisi sitä. Ihmiset, joiden mielestä on aivan normaalia katsastuttaa auto muutaman vuoden välein, eivät hahmota, miksi sopimusten arviointi ja päätelmien tekeminen ovat tarpeen vasta yli 30 voimassaolovuoden jälkeen.
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa lienee kysymys siitä, että me kaikki haluamme tuomita huumausaineiden tuotannon, laittoman kaupan ja väärinkäytön ja ennen kaikkea äärimmäisen vahingollisten huumausaineiden väärinkäytön. Kenenkään jäsen Buitenwegin mietinnön puolesta äänestävän aikomuksena ei ole altistaa lapsia huumausaineiden väärinkäytölle. Meidän on tänään yhdessä löydettävä ainoastaan paras menetelmä. Minä en osaa sellaista nimetä. Jos osaisin näin suoralta kädeltä, kuten jäsen Pirker, olisin oikein tyytyväinen, sillä pian olisin todennäköisesti hyvin rikas löydettyäni ratkaisun tähän maailmanlaajuiseen ongelmaan. Myönnän rehellisesti kykenemättömyyteni. Mielestäni niille, jotka pystyvät löytämään ratkaisun ja jotka pystyvät tekemään arvion koko maailman kattavien tietojen perusteella, tulisi antaa siihen mahdollisuus.
Haluan tässä yhteydessä jälleen kerran esittää yhdenmukaista tilastointia puoltavia syitä. Kukaan tähän ongelmaan perehtynyt ei voi välttyä päätelmältä, että vertailukelpoisia tilastoja on hyvin vähän. Oma näkemykseni on, että poliittisia muutoksia tulisi ehdottaa vain paikkansa pitävien, varmojen tietojen pohjalta.
Nykyisen politiikan arviointi voi hyvinkin johtaa siihen, että se todetaan oikeaksi pelkästään paremman ratkaisun puutteessa. En henkilökohtaisesti kannata tätä ratkaisua enkä myöskään oleta niin käyvän, mutta se on yksi mahdollinen tämän mietinnön lopputulos. Näin ollen en ymmärrä, miksi arvioinnin estämiseen pyrkiviä tarkistuksia on ehdotettu niin monta. Haluaisin niiden parlamentin jäsenten, jotka kehottavat muita äänestämään jäsen Buitenwegin mietintöä tai ainakin sen yleissopimusten arviointia koskevia kohtia vastaan, miettivän vielä kerran, miten huumausaineongelma loppujen lopuksi voidaan yhdessä parhaiten ratkaista. Se, että pistämme päämme pensaaseen ja kuvittelemme ettei ongelmaa ole, ei ole oikea tapa. Mielestäni oikea tapa on, että uskallamme yhdessä arvioida yleissopimuksia paikkansa pitävien tilastotietojen perusteella.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, huumausaineiden käyttö ja laiton kauppa ovat aikamme hirveimpiä vitsauksia. Lähes jokainen eurooppalainen tuntee perheenjäsenen, naapurin, ystävän, työtoverin, läheisen tai tutun, jolla on kokemusta huumausaineiden käytöstä ja huumausaineriippuvuudesta sekä niihin liittyvistä henkilökohtaisista ja sosiaalisista ongelmista, inhimillisestä alennustilasta, terveyden heikkenemisestä, köyhyydestä ja aivan liian usein myös rikollisuudesta ja kuolemasta.
Siksi huumausaineiden vastainen toiminta on edelleen julkisen vallan toiminnan kulmakivi. Millään hallituksella, millään vastuuntuntoisella valtiolla ei ole nyt varaa höllentää otetta. Yhdistyneiden Kansakuntien kolme yleissopimusta luovat perustan päätöslauselmalle, jota käsittelemme tänään ja josta äänestämme huomenna, ja ne ovat myös keskustelun keskipisteessä. Niissä huipentuu näkemys, jotka kukaan ei voi kukaan kiistää ja jonka mukaan huumausaineiden vastainen strategia voi onnistua täydellisesti vain, jos sitä sovelletaan järjestäytyneesti ja kattavasti koko maailmassa.
Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen vuonna 1998 hyväksymä toimintasuunnitelma edistää myös osaltaan tämän tavoitteen saavuttamista, ja toimintasuunnitelman 10 vuoden pituinen arviointijakso on puolessavälissä. Ongelma on kansainvälisesti edelleen niin vakava, ettei nyt ole oikea aika lieventää kantaa eikä heikentää sen täytäntöönpanovälineitä. Joissakin yhteyksissä on viime vuosina ollut muodikasta väittää, että erilaiset kieltoon perustuvat toimet, jotka on niputettu "kieltolaiksi", ovat toistuvasti epäonnistuneet ja että viranomaiset itsekin tunnustavat epäonnistuneensa. Tämä ei ole totta. Myöskään pyrkimykset huumausaineiden vapauttamiseen, joita näistä väitteistä yritetään johtaa, eivät ole missään nimessä oikeutettuja.
Todettakoon ensiksi, ettei kansainvälisen kieltopolitiikan suhteellinen epäonnistuminen tietyillä aloilla tai tasoilla kumoa kokonaan asiassa saavutettua edistystä eikä maailmanlaajuiseksi turvaverkostoksi omaksutun kansainvälisen huumausainekieltosääntelyn ratkaisevaa merkitystä. Sellaisten alojen tehostamisen nimissä tapahtuva kartoittaminen, joilla on epäonnistuttu, ei myöskään tarkoita, että haluaisimme korostaa virheitä julkisesti tarkoituksena herättää tai tukea antautumismielialaa tämän maailmanlaajuisen uhan edessä. Virheiden etsiminen on hyödyllistä vain, jos samalla yksilöidään perusteellisesti niiden syyt, jotta jatkossa voidaan toimia entistä päättäväisemmin.
Näin ollen on varsin helppo tunnustaa, että pääsyynä siihen, ettei huumausaineiden torjunnassa pystytä vielä onnistumaan täydellisesti näiden kolmen yleissopimuksen avulla, on se, ettei huumausaineiden torjunnalla ole vielä täysin kansainvälistä ulottuvuutta. Eräät maat toimivat edelleen joko avoimesti tai vaivihkaa sääntöjen ulottumattomissa. Monet panostavat enemmän porsaanreikien ja sopimuksiin jääneiden puutteiden etsimiseen tai uusien sopimusten tekemiseen kuin nykyisten sopimusten asianmukaiseen täytäntöönpanoon. Tämä mietintö - varsinkin sen perusteluosio - on hyvä esimerkki tällaisesta toiminnasta. Euroopan unionissakin on edelleen maita, kuten Alankomaat, jotka kokeilevat päinvastaista toimintatapaa. On vain ihmeteltävä, voiko tämä olla vaarantamatta Schengen-alueen yhteistä turvallisuusverkostoa. Valtioiden valvonnan ulottumattomissa on edelleen alueita, joilla rikollisjoukkiot uhmaavat avoimesti kansainvälisiä viranomaisia. Monilla muilla alueilla ja eri toiminta-aloilla lukuisat maat ottavat asiaan vain lievästi kantaa tai ummistavat tahallisesti silmänsä laittomalta vehkeilyltä. Meidän on keskitettävä huomiomme näihin heikkouksiin valmistellessamme Wienissä 16. ja 17. huhtikuuta pidettävää kokousta. Tietoisena ja vastuuntuntoisena parlamenttina meidän ei pidä antaa unionin kokousedustajille pienintäkään väärää signaalia eikä näyttää vähäisintäkään merkkiä heikkoudesta tai luovuttamisesta.
Tämä päätöslauselma sai huonon alun. Se perustuu aloitteeseen, jossa täysin avoimesti kiistetään Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimukset ja niiden puitteet, minkä jälkeen aloitteessa tosin yritetään hahmotella tavoitteita. Seuraavaksi jäsen Buitenweg pyrki tiukalla kädellä rajaamaan sen sisältöä muttei korjannut aloitteen alun perin väärää suuntaa eikä karsinut siihen sisältyviä riskejä. Valiokuntakäsittelyn aikana eri näkökulmia yritettiin sovitella ja päästä yhteisymmärrykseen sopuun mahdollisimman monista asioista. Näistä yrityksistä huolimatta ja asian arkaluontoisuuden takia olen Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän edustajana päättänyt ehdottaa vaihtoehtoista päätöslauselmaa, jonka avulla voimme saavuttaa ehdottoman poliittisen varmuuden. Pyydänkin nyt parlamentin tukea kyseiselle ehdotukselle. Pienikin epäselvyys tässä asiassa johtaa suuriin ongelmiin.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, poliittinen kantani poikkeaa perustavalla tavalla esittelijän, jäsen Buitenwegin kannasta. Sikäli kuin komission jäsen Vitorino on jäsen Buitenwegin lähestymistavan kannalla, poliittinen kantani poikkeaa perustavasti myös hänen kannastaan.
Huumausaineita koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien Wienin ministerikokous on pian käsillä. Se nimittäin alkaa käytännössä tänään ja jatkuu 17. huhtikuuta saakka. Olen seurannut yhä hämmästyneempänä huumausainekiellon vastustajien toimintaa viime kuukausina. He onnistuvat varsin nokkelasti pääsemään esiin kaikkialla, missä päätöksiä tehdään. Heidän tapansa esittää huumausaineita koskevaa vapaa-ajattelua saa melkein kuulijankin epäilemään itseään. "On hyvä, että ensisijainen huomio kiinnitetään huumausaineriippuvaisten terveydentilaan." "On harmi, että kovat huumausaineet on hankittava laittomasta kaupasta." "On jokaisen oma asia, haluaako käyttää huumausaineita vankilassa." Voisin melkein uskoa nämä väitteet.
Onneksi monet eivät usko - tehokkaasta lobbauksesta huolimatta. Huumausainekiellon vastainen lobbausryhmä on kärsinyt muutaman kovan iskun. Kuka ei ole vielä kuullut Mike Tracen ympärille kehkeytyneestä skandaalista? Hän joutui jättämään työnsä Yhdistyneissä Kansakunnissa ja Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön keskuksessa, kun hänen taipumuksensa vapaa-ajatteluun tulivat julki. Puheenjohtajavaltio Kreikan järjestämä huumausainekokous kääntyi huumausainekiellon vastustajien tappioksi. Jäsenvaltiot kieltäytyivät antamasta julkilausumaa, jossa vaaditaan muun muassa tarkistamaan YK:n yleissopimuksia. Koska kukaan muu ei ole halunnut hyväksyä tätä ajatusta, se on nyt jätetty parlamentin käsiteltäväksi.
Jäsen Buitenwegin mietinnön henki on selvä. Vaikka asiaa ei sanotakaan suoraan, siinä vihjaillaan, että YK:n yleissopimusten muuttaminen käy pian välttämättömäksi tähän asti noudatetun politiikan epäonnistuttua. Vapaa-ajattelun oletetaan johtavan kiistattomiin saavutuksiin. Tämä päätelmä on väärä ainakin minun mielestäni. Koska olen jäsen Buitenwegin tavoin Alankomaiden kansalainen, tunnen hyvin politiikkamme hyvät ja huonot puolet. Annamme huumausaineiden käyttäjille hyvää hoitoa ja olemme kehittäneet monia hyviä aloitteita, joilla vaikutetaan kysyntään, mutta siihen se sitten loppuukin. Haittojen vähentäminen ei riitä yksinään ratkaisuksi. Se merkitsee ainoastaan, että hyväksymme huumausaineiden käytön yhteiskunnalliseksi ilmiöksi ja katsomme sivusta, kuinka lähimmäisemme ajautuvat tuhoon. Autamme heitä toki tarjoamalla puhtaita neuloja ja kunnollisia käyttötiloja, mutta heidän tiensä kulkee yhä vääjäämättä tuhoon. Huumausaineista vierottaminen tarvittaessa ankaraakin painostusta käyttäen on yhä paras tapa huumausaineiden käyttäjien terveyden suojelemiseksi. Sovellamme samaa lähestymistapaa tupakkariippuvuuteen.
Onko Alankomaissa harjoittamamme politiikan ansiosta nyt vähemmän huumausaineiden väärinkäyttäjiä kuin muissa maissa? Ei ole. Heitä on vähintäänkin yhtä paljon. Terveyshaittojen vähentämisellä on merkityksensä huumausaineongelmaa hoidettaessa mutta toisin kuin mietinnössä annetaan ymmärtää, se ei ole koskaan vaihtoehto huumausaineiden laittoman kaupan ja väärinkäytön vastaisille toimille. Se ei varsinkaan saa olla YK:n yleissopimusten peitelty muuttamisperuste, koska kieltolinjan vastustajien haluamat muutokset menevät paljon pitemmälle. Vanha virsi terveyshaittojen vähentämisestä on vain alkusoitto, jolla tämä tragedia alkaa. Heidän tavoitteenaan on päästä eroon nykyisistä YK:n yleissopimuksista ja laillistaa huumausaineet. Samaan aikaan ihmiselämä toisensa jälkeen tuhoutuu. Kuten esittämistäni 14 tarkistuksesta ilmenee, en puolla tätä hämärää mietintöä millään tapaa, missään nimessä enkä missään muodossa. Sen äänestäminen nurin ja unohtaminen mahdollisimman pian on minun mielestäni paras ratkaisu.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jotkut parlamentin jäsenet ovat päättäneet jäsen Buitenwegin mietinnön sijaan puhua vaikuttimista tai suosituksesta, johon se perustuu. Kyseiset jäsenet haluavat jakaa parlamentin huumausaineiden vastustajiin, joilla he tarkoittavat itseään, lastemme ja nuortemme puolustajiin, joilla he tarkoittavat itseään, ja toisaalta huumausaineiden kannattajiin ja kaikkien nuorten kuolemaa toivoviin.
Heti alkuun on todettava, että nykypäivän huumausaineet ovat juuri teidän huumausaineitanne, ne on jo vapautettu: vapautettu mafian ja järjestäytyneen rikollisuuden välitettäviksi, vapautettu tappamaan liika-annoksina, vapautettu tappamaan aidsin muodossa, vapautettu tappamaan kotikaupunkien kaduilla ja toreilla. Me kieltojen vastustajat vastustamme juuri teidän vapautettuja kriminalisoituja huumausaineitanne. Me kannatamme valvontaa, lakia ja lain noudattamista. Kannatamme huumausaineiden - sekä nykyisin laillisten että laittomien huumausaineiden - käyttäjien kohtelua huumausaineiden käyttäjinä ja joissakin tapauksissa sairaina ihmisinä, mutta emme rikollisina. Emme ymmärrä, miten teidän tarkoittamianne ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä voidaan kohdistaa ihmisiin, joita pidetään rikollisina.
Olen tyytyväinen, että Euroopan parlamenttia pyydetään tänään käsittelemään tätä asiaa, sillä se kuuluu parlamentin toimivaltaan. Tarkoitus ei siis ole puhua vapaiden, laillisten tai kiellettyjen huumausaineiden kysymyksestä vaan nykyisten politiikkojen arvioinnista ja mahdollisesta uudistamisesta. Tästä teidän on keskusteltava. Tästä te ette kuitenkaan halua keskustella. Teidän kansainvälisten yleissopimustenne mukaisesti Yhdistyneet Kansakunnat päätti vuonna 1998 panna alulle jakson 1998-2008 kattavan kymmenvuotissuunnitelman, jolla oli määrä vapauttaa maailma huumausaineista. Mahtava iskulause oli: A drug-free world: we can do it. Kaikkea yritettiin, jopa Talebanin kanssa tehtiin rahoitussopimuksia, sillä Taleban-hallinto sai ennen syyskuun 11. päivää yhteisön rahoitusta oopiumiviljelmien hävittämistä varten. Maksoimme Andien laaksojen huumausaineviljelmien myrkyttämisen Etelä-Amerikassa. Rahoitimme helikoptereita ja armeijoita. Rahoitimme yhteiskuntamme militarisoimisen. Viiden vuoden jälkeen tuloksena on huumausaineiden kulutuksen ja tuotannon kasvu ja markkinoiden monipuolistuminen. Yhä enemmän yhä vaarallisempia huumausaineita tuotetaan uusista molekyyleistä ja uusista aineista.
Nyt viisi vuotta myöhemmin, keskustelemme nykytilanteesta, emme ideologisista näkemyksistä. Me pyydämme ja jäsen Buitenwegin mietinnössä pyydetään arvioimaan tuloksia. Uskon, että mekin suostuisimme nyt arviointiin, jos vallanpitäjät olisivat toteuttaneet politiikkaamme. Emme voi käsittää, miksi arviointia vastustetaan. Kun on omaksuttu ideologia, kun kenen tahansa meistä henkilökohtainen moraalisäännöstö - enkä usko omani olevan välttämättä yhtään huonompi kuin teidänkään - omaksutaan valtion moraalisäännöstöksi, luodaan eettinen valtio. Huumausaineita koskeva kielto johtaa siihen, että kieltoja aletaan soveltaa myös keskusteluihin ja tieteeseen niin, että kannabikseen ja kokaiinipensaan lehtiin suhtaudutaan samalla tavoin kuin heroiiniin. Haluaisin nähdä, miten helposti hyväksyisitte kannabiksen ja heroiinin rinnastuksen, jos teidän oma poikanne tai tyttärenne polttaisi kannabista tai käyttäisi heroiinia.
Voisin hyvin jatkaa, mutta olen jo käyttänyt kaiken aikani. Toivon, että kaikkien poliittisten ryhmien edustajat ainakin ottavat haasteen vastaan eli käsittelevät ja arvioivat tilannetta eivätkä tuo esiin ideologisia näkemyksiään.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani Cappaton puolesta, sillä minäkin aion jatkaa linjalla, josta hän ei pidä.
Tässä mietinnössä esitetään perustava kanta. Se ei ole vastine nykytilanteeseen, kuten eräät haluavat uskotella. Yhdistyneiden Kansakuntien kanta on tosiasiassa jo vuosia ollut huumausaineiden tuottajien ja kauppiaiden vastainen. Se on selkeästi osoittanut, kuinka vaarallisia eri aineet ovat, ja tähdentänyt tiukasti, että huumausaineiden laitonta kauppaa ja rikollisuutta on torjuttava kaikilla tasoilla.
YK:n vuoden 1961 yleissopimusta on täydennetty vuosina 1971, 1988 ja 1998 annetuilla julkilausumilla. Euroopan parlamenttia pyydetään nyt antamaan ehdotus ja ilmaisemaan kantansa ensi viikolla Wienissä pidettävää ministerikonferenssia varten. Tehtävä ei ole helppo sen perusteella, mitä olemme juuri kuulleet. Vaikka mietinnön lähtökohdiksi onkin otettu nämä väljät alkuedellytykset ja vaikka se vaikuttaakin tasapainoiselta, siinä päädytään suoraan tai mutkan kautta niihin tavanomaisiin päätelmiin, jotka säännönmukaisesti jakavat parlamentin ja myös yleisen mielipiteen ja joiden mukaisesti pehmeät huumausaineet, erityisesti kannabis, olisi vapautettava ja laillistettava ja pehmeät ja kovat huumausaineet olisi eroteltava toisistaan.
Muutamat jäsenet juuri ihmettelivät, miten mietintöä voidaan tulkita näin, mutta huolellinen lukija löytää kyllä kyseiset kohdat. Lisäksi vaihtoehtoisiin aineisiin perustuvaa hoitomenetelmää selvästikin suositellaan tehokkaimpana ja välittömimmin vaikuttavana huumausaineriippuvuuden torjuntamuotona. Tämäkin väite on tuulesta temmattu. Kuten tiedämme, menetelmästä kiistellään monissa jäsenvaltioissa, koska se ei paranna huumausaineriippuvuudesta vaan tekee käyttäjät ainoastaan vaarattomiksi yhteiskunnalle. Tällaisen menetelmän tarkoituksena ei siis ole parantaa kyseisiä henkilöitä, tärkeintä on poistaa ongelma.
Mietintö vaikuttaa puutteelliselta myös siksi, ettei nykyistä tilannetta koskevia ehdotuksia yhdistetä ennalta ehkäiseviin aloitteisiin, joilla hillittäisiin ilmiötä tulevaisuudessa. Yritystä vapauttaa kannabis sillä perusteella, ettei se olisi vaarallinen aine, on joka tapauksessa mahdoton hyväksyä, koska sitä tukevaa tieteellistä näyttöä ei ole. Voi toki olla totta - jätän tässä yhteydessä oven auki niille, jotka ovat eri mieltä kanssani - etteivät kaikki kannabista polttamaan ryhtyvät siirry koviin huumausaineisiin, mutta on todistettu asia, että kaikki nykyiset heroiinin orjat ovat aloittaneet polttamalla marihuanaa tai ruohoa.
Nämä eroavat mielipiteet tulivat ilmi jo käsiteltäessä mietintöä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valtiokunnassa, eikä ole sattumaa, että mietintö hyväksyttiin 24 äänellä 20:n äänestäessä sitä vastaan.
Näin ollen asiakirja on perusteluineen varsin selvä, sillä siitä käy ilmi, kuinka vaikea tässä asiassa on julistaa ehdottomia totuuksia tai löytää vakuuttavia, kiistämättömiä ratkaisuja.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Buitenwegia hänen ehdottamastaan mietinnöstä.
Hänellä on ollut hyvin vaikea tehtävä, sillä yksimielisyyteen tästä kysymyksestä ei voida päästä. Laajaan enemmistöön meillä lienee kuitenkin mahdollisuus. Kyseinen enemmistö kuvastaa laajalti koko Euroopan unionin kansalaisten mielipiteitä. Kukaan ei kiistä, etteikö meidän ole pyrittävä vähentämään huumausaineiden väärinkäytöstä niiden väärinkäyttäjille, heidän perheilleen ja koko yhteiskunnalle aiheutuvia tuhoisia vaikutuksia. Mietinnössä ei millään tavalla kiistetä tätä. Muun muassa jäsenten Pirkerin, Santinin ja Bloklandin puheenvuoroissa olemme kuulleet hämmästyttäviä seikkoja, jotka saavat miettimään, miten he ovat oikein tulkinneet mietinnössä esitettyjä huomioita.
Hyvä jäsen Pirker, totesitte äsken, että äänestämällä tämän mietinnön puolesta äänestäisitte nuorten terveyttä vastaan. Totesitte myös, että äänestämällä tämän mietinnön puolesta auttaisitte huumekauppiaita. Jos todellakin näette mietinnössä tällaisia väitteitä, ehdotan, että luette sen vielä kertaalleen. Lisäksi haluatte, että ryhmänne - Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraatit - omaksuu teidän kantanne. Haluan huomauttaa, ettette näin pelkästään yksinkertaista tilannetta vaan suorastaan vääristelette mietinnön sisältöä ja esitätte siitä kömpelön väärän tulkinnan.
Nollatoleranssista on puhuttu paljon. Nollatoleranssia ei ole todellakaan todistettu vakavasti otettavaksi, tehokkaaksi tai edes käytännölliseksi poliittiseksi toimintaperiaatteeksi, jolla voidaan puuttua tähän asiaan. Pelkkä katsaus historiaan riittää: esimerkiksi Yhdysvaltojen kieltolaki eli alkoholin nollatoleranssi oli kaikkea muuta kuin loistava menestys ja ratkaisu kaikkiin Yhdysvaltojen ongelmiin! Se ei kerta kaikkiaan toimi. Nollatoleranssin tueksi ei ole näyttöä.
Olen samaa mieltä jäsen Boogerd-Quaakin kanssa siitä, ettei kukaan tiedä oikeaa vastausta. Helppoa ratkaisua ei ole. Katson kuitenkin, että mietinnön puolesta äänestäessämme emme automaattisesti edellytä yleissopimusten muuttamista. Varaa perusteelliseen arviointiin nimittäin on. Siksi aion äänestää mietinnön puolesta: haluan, että olemme realistisia, hyväksymme yhteiskunnan sellaisena kuin se on, näytämme, että lähestymistapamme on nykyaikainen ja ulospäinsuuntautunut. Hyvä jäsen Pirker, puhun todellakin samasta mietinnöstä kuin te. Meidän on tämän parlamentin jäseninä on oltava ulospäinsuuntautuneita.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, vaikka olen ylivoimaisesti useimmissa tapauksissa valmis tukemaan kompromisseja EU:n yhteisen edun nimissä ja kuuntelemaan ja ottamaan vaikutteita, näin ei todellakaan ole laita tänään käsiteltävässä asiassa. Hyvät parlamentin jäsenet, teidän on aiheellista tietää, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmässä vallitsee kaksi selkeää politiikkaa. Kompromissillakin on rajansa, ja sen rajan jäsen Buitenweg on karkeasti ylittänyt. YK:n huumausaineyleissopimusten tarkistamista tai muuttamista ei ole mitään syytä vaatia. Yleissopimuksissa ei ole mitään vikaa, vaan nimenomaan jäsenvaltiot ovat haluttomia puuttumaan yhä kasvaviin huumausaineongelmiin.
Niille parlamentin jäsenille, joiden mielestä olen joustamaton enkä ymmärrä muutoksen merkitystä - osa heistä kuuluu vieläpä omaan ryhmääni - totean, että joustamattomanakin olen tietoinen siitä, mitä tämän mietinnön takana on. Hyvä jäsen Evans, kyse on luonnollisesti nimenomaan politiikasta. Ei tarvitse olla Einstein, että käsittää tämän. Vakuutuin asiasta entistäkin syvemmin käytyäni jokin aika sitten Amsterdamin punaisten lyhtyjen alueella. Jäsen Evans, YK:n yleissopimusten tarkistamisesta ovat todellakin innostuneita samat henkilöt, jotka haluavat laillistaa ja vapauttaa huumausainepolitiikan. Jäsen Cappaton korusanoissa ei ole totuuden hiventäkään. Tiedämme, mihin hän pyrkii. Tiedämme myös, mitä jäsen Buitenweg haluaa: hän haluaa laillistaa sekä pehmeät että kovat huumausaineet.
Emme saa unohtaa, että olemme tässä parlamentissa miljoonien eurooppalaisten edustajina. Yli miljoona ihmistä on allekirjoittanut Wienin julistukseksi kutsutun asiakirjan, jossa torjutaan YK:n yleissopimusten aseman horjuttaminen. Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on lähetettävä Wieniin ja kaikille Euroopan nuorille - myös täällä suosiotaan osoittaville nuorille - seuraava viesti: Me emme halua huumausaineiden laillistamista. Me emme halua huumausaineiden vapauttamista. Me emme anna periksi taistelussa huumausaineettoman Euroopan puolesta. Kehotan äänestämään mietintöä vastaan.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kritiikkini tätä mietintöä kohtaan perustuu kahteen merkittävään arvioon hallitusten harjoittamasta huumausainepolitiikasta. Hallitusten yritykset lopettaa tiettyjen huumausaineiden käyttö ovat yhtä vanhoja kuin epäonnistuneitakin. Tätä taustaa vasten haluan esittää teille vapaamielisen ajatuksen, joka ei ole kovin voimakas hyökkäys valtiovaltaa vastaan. Valtiovallan ei kerta kaikkiaan tarvitse puuttua kaikkiin asioihin, kuten siihen, mitä hilloa ihmiset mieluiten syövät, montako vaatekertaa he pukevat talvella päälleen tai mitä narkoottisia aineita he haluavat polttaa, haistella, juoda tai pistää itseensä.
Hallitusten pyrkimyksillä säännellä yksilön kulutuskäyttäytymistä on nimittäin vakavat seuraukset. Tosiasia on, että pelkästään Saksassa vuosittain surkeaan kuolemaan päätyvien 2 000 heroiininkäyttäjän tuhon syynä ei ole huumausaine sinällään vaan olosuhteet, joissa valtio pakottaa heidät käyttämään sitä.
Tänään käsiteltävänämme olevassa mietinnössä ei juuri kajota tähän seikkaan. Huumausainepolitiikan on oltava inhimillistä politiikkaa, mikä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että huumausaineita on arvioitava sen perusteella, mitkä niiden todelliset vaikutukset ihmisruumiiseen ovat. Toisin sanoen vaikutuksen olisi oltava laillisuutta merkittävämpi ensisijaisena arviointiperusteena. Käytännössä hallitusten huumausainepolitiikoilla ei ole mitään tekemistä inhimillisyyden kanssa. Niillä koulitaan hallittavia kansakuntia ja parannetaan kansallisväestön tuottavuutta.
Hyvät radikaalit ja muutkin parlamentin jäsenet, aikomuksenani ei missään nimessä ole kirvoittaa marxilaista kritiikkiä valtion tehtävästä tässä yhteydessä, mutta jokaisen humanistin mielestä kaikenlainen virallinen huumausainepolitiikka on hylättävä.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aikakautemme Euroopassa ja nykymaailmassa huumausaineet usein liitetään rikollisuuteen, aidsiin, yhteiskunnalliseen syrjäytymiseen ja työttömyyteen. Huumausaineet ovat todellakin kansalaisten terveyttä, turvallisuutta ja elämän laatua uhkaava ongelma, minkä vuoksi Euroopan parlamentti on päättänyt etsiä tehokkaan ratkaisun huumausaineongelmaan, joka on yhteinen kaikille maille ja kaikille yhteiskuntaryhmille.
Huumausaineita sääntelevät kolme yleissopimusta on mainittu jo aiemmissa puheenvuoroissa: vuonna 1961 tehty narkoottisia aineita koskeva yleissopimus, vuonna 1971 tehty psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus ja näiden aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehty Wienin yleissopimus. Yleissopimuksissa kielletään monien aineiden tuotanto, välittäminen, myynti ja käyttö muihin kuin tieteellisiin ja lääketieteellisiin tarkoituksiin. Esittelijä Kathalijne Buitenweg ehdottaa pohjimmiltaan vuoden 1961 huumausaineyleissopimuksen muuttamista niin, että siinä luetteloidut aineet luokitellaan uudelleen. Esittelijä ajaa täysin avoimesti kiellettyjen aineiden luettelon muuttamista ja kannabiksen poistamista luettelosta. Tämä johtaa vääjäämättä ja toiveittemme vastaisesti kyseisen huumausaineen kaupan laillistamiseen.
On varsin hyvä asia, että yleissopimukset allekirjoittaneet jäsenvaltiot kokoontuvat 16. ja 17. huhtikuuta, kuten komission jäsen äsken muistutti, arvioimaan saavutettua edistystä ja kohdattuja vaikeuksia sekä keskustelemaan siitä, onko yleissopimuksiin mahdollisesti tarpeen tehdä muutoksia. Tämän prosessin yhteydessä uusien huumausainetorjuntastrategioiden esittäminen tai vanhojen tehostaminen on aina paikallaan.
Koska tässä mietinnössä ehdotetaan luetteloon sisällytettyjen aineiden luokittelemista uudelleen, sillä yritetään edistää myös tiettyjen huumausaineiden käytön sallimista. Sitä en voi hyväksyä. Katson, ettei huumausaineiden vapauttamista ajavan liikkeen tukeminen voi eikä myöskään saa olla ratkaisu, johon turvaudutaan torjuttaessa tehokkaasti yhä kasvavaa huumausaineongelmaa. En voi hyväksyä, että tuomme ehdon tahdoin julki ajatuksen, jonka mukaan Euroopan unioni hyväksyy huumausaineiden vapauttamisen, sillä se on lähes kaikissa jäsenvaltioissa noudatetun strategian vastainen. Meidän on noudatettava nykyisiä yleissopimuksia ja lisättävä keinoja huumausaineiden käyttäjien hoitamiseksi ja kuntouttamiseksi. Meidän on noudatettava toissijaisuusperiaatetta, koska eri jäsenvaltioissa noudatetaan erilaista huumausainepolitiikkaa.
Haluan lopuksi palauttaa mieleen, että viime kuussa parlamentti hyväksyi jäsen Pirkerin mietinnön synteettisten huumausaineiden tuotannon ja kaupan kiihtyvän kasvun aiheuttamasta ongelmasta. Mietinnössä hyväksyttiin kiellon laajentaminen aineisiin, joita ei vielä mainita luetteloissa. Kukaan ympäröivässä Euroopassa ei voi ymmärtää, jos omaksumme tänään toisenlaisen kannan.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiivas keskustelumme osoittaa selvästi, että käsittelemämme asia kuuluu todellakin yhteiskuntamme ydinkysymyksiin, ja haluan kiittää jäsen Buitenwegia sen esiin ottamisesta muistiossa. Meidän on kuitenkin pidettävä ajatus kirkkaana: eikö juuri tänään ole aihetta todeta, että nämä kansainväliset yleissopimukset, joista vanhin on peräisin 40 vuoden takaa, ovat epäonnistuneet? Eikö juuri tänään ole aihetta todeta, ettei millään kieltopolitiikan nimissä tehdyillä toimilla ole vaikutusta? Meneillään olevan huhtikuun tärkeässä kansainvälisessä kokouksessa päätetään näiden yleissopimusten arvioinnin aloittamisesta. Samalla tarjoutuu mahdollisuus laajaan keskusteluun asiasta. Tänään käsiteltävänä olevan mietinnön vaikutus on melkoinen. Mietinnöstä ilmenee kerrankin, että olemme kypsyneet tässä asiassa ja tulleet vastuuntuntoisiksi. Siinä ehdotetaan puhtaaseen maalaisjärkeen vedoten yleissopimusten välttämätöntä arviointia ja tehdään loppu siitä hourailusta ja sanalla sanoen valistumattomuudesta, joka kirvoittaa joidenkin puhujien sanan säilää aina huumausaineiden käytöstä puhuttaessa.
Arvioinnista ja tarkistamisesta puhuminen ei ole käännyttämistä. Koska olemme juuri hyväksyneet asiakirjan, jossa kehotetaan painottamaan ennalta ehkäisyä ja käytännönläheistä toimintaa, meidän on pääteltävä, että yleissopimukset ovat rajoittavia. On selvää, että erilaisia huumausaineita nykyisin sääntelevä luokitusjärjestelmä on täysin vanhentunut. Mitä vaaraa tieteellisestä uudelleenarvioinnista voi olla, jos sen perustavana luokitteluperiaatteena on vaarallisuus terveydelle ja yhteiskunnalle? Ovatko nollatoleranssin kannattajat, jotka vastustavat tällaista järjestelyä, niin epävarmoja omista perusteluistaan, että he pelkäävät pelkkää arviointiakin?
Asioista on uskallettava puhua niiden oikeilla nimillä. Kaikki kehittämämme politiikat ovat kerta kaikkiaan epäonnistuneet. Meidän on varattava arviointiin aikaa. Meidän on lopetettava typerä salailupolitiikka, jossa kannabis ja heroiini rinnastetaan toisiinsa. On hyvä muistaa tässä vaiheessa, että nimenomaan jäsenvaltiot laativat, ratifioivat ja kirjoittavat nämä yleissopimukset ja että ne ovat saattaneet päättää asiaa koskevasta poliittisesta kannasta, joka on varmasti tätä johdonmukaisempi, yhdenmukaisempi ja ennen kaikkea vastuullisempi.

Davies (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää Amerikan Yhdysvaltoja, tämän edustuksellisen nukkekokouksen ohjaajia. Puolitoista vuotta heidän järjestämänsä Afganistanin helvetillisen pommituksen jälkeen maan heroiinisato on mahtavampi kuin koskaan. Amerikkalaisten strategia on kerta kaikkiaan loistava.
On vaikea kuvitella kenenkään luonnehtivan nykyistä huumausainepolitiikkaa onnistuneeksi. Tällaisen väitteen esittäjä joutuisi naurunalaiseksi. On siis pelkästään terveen järjen mukaista arvioida nykyistä politiikkaa, tarkastella sen tehokkuutta ja harkita vaihtoehtoja. Useimmille ihmisille tämä on järkeenkäypää muttei ilmeisesti tämän kokouksen edustajille. He voisivat yhtä hyvin olla huumepohattojen palkkalistoilla, koska heidän järkähtämättömän kieltopolitiikkansa jatkaminen täyttää samaisten rikollisten taskut ja karsii älykkäämmät lähestymistavat, joilla yksilöiden ja muun yhteiskunnan kärsimiä todellisia haittoja voitaisiin vähentää.
Totuus on, ettei kieltopolitiikka ole ratkaisu ongelmiin vaan niiden suurin syy. Huumepohattojen voitot perustuvat nimenomaan kieltopolitiikkaan. Juuri kieltopolitiikka tappaa käyttäjät estämällä heitä saamasta tietoa huumausaineista, joita he kehoonsa käyttävät. Kieltopolitiikka ruokkii korruption kasvainta, joka vahingoittaa yhteiskuntaamme syvältä.
Mielipiteeni ja toiveeni on, että jonain päivänä kieltopolitiikka korvataan valtiovallan sääntelyllä. En kuitenkaan väitä, että jokaisen kansakunnan tulisi pakosta omaksua tämä politiikka. Ruotsalaiset kollegani ja Yhdysvallat kehittäkööt vapaasti kumpikin omille kansoilleen oikeaksi katsomaansa huumausainepolitiikkaa, mutta muiden on saatava kehittää omat strategiansa, joilla etsitään tehokkaampia ratkaisuja tämän hirvittävän vaikean ongelman hallitsemiseksi.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jäsen Buitenwegin mietinnön ja ennen muuta jäsen Cappaton ehdotuksen muutamat näkemykset saisivat helposti kannattajia huumekauppiaista, korvaavia aineita valmistavasta lääketeollisuudesta ja niistä, jotka näkevät nuorison mieluummin huumekulttuurin pauloissa kuin taistelemassa oikeuksiensa puolesta ja vastustamassa mielenosoituksissa imperialistista hyökkäystä Irakiin.
Mietinnössä ei viitata kertaakaan huumausaineiden väärinkäytön yhteiskunnallisiin syihin, ennalta ehkäisyyn tai kuntoutukseen. YK:n tutkimukset laillistamisen ja korvaavien aineiden määräämisen kielteisistä vaikutuksista on jätetty mietinnöstä pois. Terveyshaittoja vieläpä kyseenalaistetaan ehdottamalla niiden luokittelua, joskin vaikutuksia koskevia tutkimuksia peräänkuulutetaan. Jäsen Cappato kehtaa jopa väittää, ettei huumausaineiden väärinkäyttäjien syrjäytymisestä pidä syyttää huumausaineita vaan niiden käytön laittomuutta. Tätäkin hävyttömämpää on lukea huumausaineiden käytön kasvu kieltopolitiikan syyksi. Tällä tavoin Cappato vapauttaa huumekauppiaat ja kapitalistisen yhteiskunnan syytteistä ja tuomitsee nuorison.
Euroopan parlamentilla on mahdollisuus suojella nuoria huumekauppiailta ja heidän suosijoiltaan äänestämällä tätä mietintöä vastaan tai muuttamalla sitä perin pohjin.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensi viikon ministerikonferenssissa käsitellään siis yleissopimusten tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistymistä ja kohdattuja vaikeuksia. Konkreettisena tavoitteena on ollut huumausaineiden käytön, kaupan, tuotannon ynnä muun vähentäminen. Tavoitteet ovat mainioita, ja on myönteistä, että jäsen Buitenweg on laatinut niistä mietinnön ja esittänyt samalla valtuuskunnalle muutamaa suositusta. Hänen aikomuksensa eivät luonnollisestikaan jää tähän. Aitona poliitikkona hän haluaa samalla ohjata tapahtumien kulkua. Hänen mietintönsä on terävästi laadittu, mutta se perustuu mielestäni harhanäkemykseen. Siksi suhtaudun siihen jokseenkin kriittisesti.
Mietinnön tärkein osa on käsittääkseni sen 7 kohta. Arvioinnin yhteydessä käytettävät perusteet on aina määriteltävä. Ne hahmotellaan 7 kohdassa erittäin väljästi, ja mielestäni niitä olisikin tarkennettava huomattavasti. Käsitykseni on, että asiaa koskeva tieteellinen tutkimus on joka tapauksessa erittäin vaikeaa ja että se on valmisteltava hyvin huolellisesti, jotta ennalta vahvistettuja perusteita varmasti noudatetaan tarkasti tutkimuksen eri vaiheissa. Tiedämme kaikki, että jokaista tieteellistä tutkimusta voidaan nykyään horjuttaa toisella tieteellisellä tutkimuksella. Myös tutkimuslaitoksille voidaan maksaa tällaisesta toimeksiannosta. Meidän on valvottava erittäin tarkkaan, että tutkimuksessa noudatetaan äärimmäistä huolellisuutta. Meillä on aihetta ottaa vaari jäsen Bloklandin esittämistä tutkimushenkilöstöä koskevista varoituksista.
Kun tästä aiheesta käydään keskustelua, kaikki tunteet pannaan peliin. Keskustelun kuuntelu herättää paljon ajatuksia. Kuulimme juuri jäsen Robert Evansin kiivaan puheenvuoron asiasta. Sen perusteella hänen näkemystensä taustalla lienee jonkinlainen vakaumus. Kenties näin on, tai sitten hän haluaa antaa itsestään tietynlaisen kuvan. Olen ymmärtänyt, että Alankomaissa yksilön vapaus on tärkeää ja että yksilön on oltava keskeisessä asemassa. Itse en usko tällaiseen näkemykseen lainkaan. Käsitykseni asiasta on päinvastainen. En usko, että jokaisella yksilöllä on oikeus valita oman riippuvuutensa aiheuttaja - kuten olen Alankomaiden televisiossa pariin kertaan kuullut väitettävän. Mielestäni on outoa, että vapauden ylväin muoto on käytännössä vapaudesta luopuminen. En arvosta sellaista vapautta kovinkaan paljon.
Alankomaat on lisäksi herännyt aikamoiseen krapulaan. Kaikkien mielestä meidän politiikkamme on ihmeen sallivaa. Meistä politiikkamme on tässä tilanteessa kovin vanhanaikaista, ja etsimmekin uusia mahdollisuuksia. Pohdimme, olemmeko kenties olleet aivan liian sallivia? Onko huumausaineiden luokittelu loppujen lopuksi kuitenkaan kovin hyvä ajatus? Jäsen Evans, voin kertoa teille, että Alankomaissa osataan kasvattaa niin hyvää ja niin väkevöityä hamppua, että raja sen ja kovien huumausaineiden välillä on veteen piirretty viiva. Luokitusajattelu on näin ollen tuomittu omaan mahdottomuuteensa. Lisäksi Alankomaiden salliva ilmapiiri - jossa monetkaan eivät pidä itseään rikollisina, vaikka valmistaisivat ekstaasipillereitä - on aiheuttanut tuotantohuipun, jonka ansiosta maamme kuuluu uskoakseni maailman suurimpiin viejiin. Joku voisi väittää, että se on hyväksi Alankomaiden taloudelle, mutta mielestäni tällainen näkemys on täysin väärä. Meidän on kuitenkin ymmärrettävä, että ekstaasipillerit ovat syynä suureen osaan järjettömästä yöllisestä väkivallasta. Mielestäni meidän on päästävä siitä eroon ja harjoitettava maanläheisempää politiikkaa nollatoleranssin viitoittamalla linjalla.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, Ruotsin sosiaalidemokraatit, joihin itsekin kuulun, katsovat, että EU:n huumepolitiikan tulee perustua YK:n yleissopimuksiin. Toivomme, että tämä perusta säilytetään jatkossakin. Politiikan tehokkuuden arviointi on asia sinänsä, mutta tässä mietinnössä mennään liian pitkälle, kun siinä ehdotetaan hyvin toimivien kansainvälisten yleissopimusten kumoamista.
En myöskään näe syytä valmisteiden uudelleenluokitteluun, jota tässä mietinnössä myös vaaditaan. On muistettava, että YK:n yleissopimuksissa edellytetään nykyisinkin tieteellistä näyttöä minkä tahansa aineen käyttämiseksi laillisesti lääketieteellisiin tarkoituksiin. En näin ollen voi kannattaa mietintöä sen nykyisessä muodossaan.
Minulle on kansan edustajana tärkeää, ettemme anna periksi taistelussa huumausaineita vastaan. Koska meillä kaikilla on varsin erilaiset käsitykset saatavilla olevien välineiden käytöstä, näistä asioista on aika ajoin vaikea keskustella, kuten olemme tänään saaneet huomata. Aion selvittää hieman Ruotsin sosiaalidemokraattien lähestymistapaa ja myös omaani. Uskomme, että niin sanottujen pehmeiden huumausaineiden rangaistavuuden poistaminen tai laillistaminen on suoranaisesti vahingollista, koska pehmeät huumausaineet johtavat kovempien huumausaineiden käyttöön. Tiedämme tämän kokemuksesta, enkä usko kenenkään voivan väittää tätä tosiseikkaa vastaan.
Kannatamme kolmijakoista huumausainepolitiikkaa, jossa jokainen osa on tärkeä: ennalta ehkäisevä työ, valvontapolitiikka ja hoito. Ennalta ehkäiseviin toimiin perustuva ensimmäinen osa on kaikkein tärkein ja sitä on myös painotettava eniten. Siksi emme voi hyväksyä ennalta ehkäisevien ja järkevää huumausainepolitiikkaa edistävien kansainvälisten yleissopimusten romuttamista. Toinen valvontaa koskeva osa on sekin tärkeä mutta ainoastaan yksi muiden joukossa. Hoito ja kuntoutus kuuluvat luonnollisena osana kaikkeen inhimilliseen ja tehokkaaseen huumausainepolitiikkaan, jonka tarkoituksena on poistaa huumausaineiden kysyntä, estää niiden leviäminen ja torjua huumausaineisiin liittyvää rikollisuutta.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, suomalaisena liberaalina kannatan Olle Schmidtin politiikkaa. Pohdimme, mikä houkuttaa nuoria huumekaupan pariin. Väitetään, että niin käy, kun he elävät yhteiskunnissa, joissa heillä ei ole parempia tulevaisuudennäkymiä eikä etenemisen mahdollisuuksia muilla aloilla. Olen itse lähtöisin yhteiskunnasta, jossa kaikilla nuorilla on mahdollisuus koulutukseen, yhteiskunnallisen asemansa kohentamiseen ja elinolojensa parantamiseen. Heillä on toivoa.
Toivoa parempaa asetta ei ole taistelussa huumekauppaa vastaan. Jos puolustelemme kaupan laillistamista sillä, että se on kannattavaa, meidän on kaiketi laillistettava myös ihmiskauppa, naiskauppakin, sillä siitä on tulossa yhtä suurempi ja huumekauppaakin kammottavampi maailmantalouden ala. Niille, jotka pitävät puheita pohjoismaiden huumausainepolitiikan onnistuneisuudesta naurettavina, haluan huomauttaa, että Suomea koskevien tilastojen mukaan huumausaineisiin liittyvä rikollisuus väheni viime vuonna, joten olemme onnistuneet tavoitteissamme.

Cederschiöld (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsen Malliori pani Euroopan parlamentissa jokin aika sitten alulle kehityksen, joka valmistaa tietä ajatukselle huumausaineiden mahdollisesta laillistamisesta. Tällä kertaa laillistamisen puolestapuhujat menevät asiassa pidemmälle ja kyseenalaistavat olemassa olevat kansainväliset sopimukset. Meillä on näin ollen hyvä syy käydä puolustamaan Euroopan parlamentin toistaiseksi noudattamaa viisasta politiikkaa.
Jäsen Buitenwegin muistiossa kehotetaan tarkistamaan YK:n yleissopimuksia ja luokittelemaan huumausaineet uudelleen. Pitkällä aikavälillä tarkoituksena näyttää olevan markkinoiden avaaminen ensin tietyille ja myöhemmin kaikille huumausaineille sekä tästä seuraava huumausaineiden väärinkäytön rangaistavuuden poistaminen. Allekirjoittanut sekä koko Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraatit eivät voi hyväksyä tätä. Jäsen Buitenweg esittää asian erittäin älykkäästi. Vasta perusteluja tutkiessa lukijalle selviää, että tässä on itse asiassa kysymys kannabiksen ja pitkällä aikavälillä kaikkien huumausaineiden laillistamisesta. Tämä ilmenee useista kohdista.
Laillistamisen puolestapuhujien äänensävy on viime vuosina muuttunut ja hienostunut. Tämä antaa entistä enemmän aihetta huoleen. Harm reduction kuulostaa varsin vaarattomalta, jos sillä tarkoitetaan vahinkojen karsimista, mutta väärin käytettynä siitä voi helposti tulla huumausaineiden laillistamista haluavan tahojen apuväline. Tässä on kyse paitsi metadonin ja neulojenvaihto-ohjelmista myös käsitteestä safer use of drugs - ikään kuin huumausaineita voitaisiin käyttää turvallisesti.
Nuoriin ja perheisiin kohdistuvat paineet kasvavat. Ei olekaan ihme, että useimmat vanhemmat ovat kannabiksen laillistamista vastaan. Yhteiskunta auttaa tilannetta parhaiten estämällä kaikkien huumausaineiden saannin helpottumisen. EU panostaa huumekaupan vastaiseen toimintaan merkittävästi. Meidän ei pidä lisätä huumekauppaa avaamalla sille takaovi.
Minulla on kolme neuvoa hallituksille ja komissiolle Wienin huippukokouksen valmisteluun. YK:n yleissopimuksiin ei ensinnäkään pidä kajota, vaan niiden täysimääräistä täytäntöönpanoa on edistettävä kaikissa jäsenvaltioissa.
Toiseksi terveydenhoidon ja -huollon on jatkossakin kuuluttava kansalliseen toimivaltaan. Tältä osin ajatukseni ovat selvästi samansuuntaisia jäsen Daviesin ajatusten kanssa, sillä haluan kunnioittaa jäsenvaltioiden erilaisia kokemuksia ja perinteitä tässä asiassa.
Kolmanneksi helposti lähestyttävien ja asianmukaisten, yksilöllisesti räätälöityjen hoito- ja kuntoutuspalvelujen tarjonta on parempi väärinkäytön vastapaino kuin erilaisten huumausaineiden uudelleenluokittelu. Markkinavälineitä tulisi käyttää sen edistämiseksi, mitä todella halutaan kehittää. Tavoitteena ei todellakaan ole huumausaineiden tai niiden käyttäjien määrän lisääminen vaan tehokkaampi hoito huumeongelmasta irti pääsemiseksi.

Malliori (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on yleisesti tunnustettu tosiasia, että meidän on kiireesti luotava kansainvälisesti yhdenmukaistettu politiikka huumausaineiden väärinkäytön ja huumausaineisiin liittyvän rikollisuuden torjumiseksi.
YK:n toimintasuunnitelman väliarviointia varten Wienissä pidettävä konferenssi tarjoaa tilaisuuden käydä tieteellisesti dokumentoitua keskustelua tähän mennessä sovellettujen toimenpiteiden tehokkuudesta. Myönnettäköön, että New Yorkissa kesäkuussa 1998 pidetyssä istunnossa asetetut tavoitteet olivat aika kunnianhimoiset. Varsin monet suunnitelman kohdista ovat toteutuneet, kuten tasapainoinen lähestymistapa sekä kysynnän että tarjonnan vähentämiseksi ja vertailukelpoisten tilastotietojen kerääminen eri maista.
Huumausaineita koskevat YK:n yleissopimukset muodostavat tärkeät puitteet onnistuneelle huumepolitiikalle. Niitä on kuitenkin arvioitava ja nykyaikaistettava ottamalla huomioon kansainvälisessä toimintaympäristössä tapahtuneet muutokset, tästä erityisestä alasta saadut uudet tiedot, kokeiluohjelmien tehokkuus sekä uusien riippuvuutta aiheuttavien aineiden kehittämisen ja salakaupan nopeus. Meidän velvollisuutemme on tutkia kaikki nämä seikat huolellisesti ja arvioida lopuksi, katsommeko nykyiset yleissopimukset ajanmukaisiksi ja riittäviksi. Meidän ei pidä myöskään unohtaa, että yleissopimukset on laadittu vuosina 1961, 1971 ja 1988.
Euroopan parlamentin tämänpäiväinen suositus on pohjimmiltaan tämänsuuntainen, ja haluankin tässä yhteydessä kiittää esittelijää. Suositus ei käytännössä ota kantaa riippuvuutta aiheuttavien aineiden laillistamisen puolesta eikä sitä vastaan. Sen sijaan siinä kehotetaan varmistamaan, että tätä erittäin vaikeaa kysymystä koskeva politiikkamme on nykyaikaista, riittävää ja tehokasta ja että sen avulla ennen kaikkea estetään ongelmat eikä rangaista käyttäjiä.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevan ehdotuksen suositukseksi tavoitteena on murtaa nykyinen huumepolitiikka, joka perustuu kolmeen YK:n yleissopimukseen. Tässä kyseenalaistetaan vakavalla tavalla nollatoleranssin mielekkyys suhteessa huumausaineisiin. Esittelijälle on annettava tunnustusta siitä, että hän on ovelasti kätkenyt todellisen viestinsä teknisiin nyansseihin.
Mietinnössä vaadittu huumausaineiden luokittelun muuttaminen YK:n sopimuksissa ei ole tarpeen. Koko uudelleenluokittelu on pelkkä peitenimi, jonka varjolla ajetaan vapaamielisen huumepolitiikan asiaa. Selkokielellä tässä puhutaan kannabiksen käytön laillistamisesta, kannabistuotteiden myynnin rangaistavuuden osittaisesta poistamisesta sekä heroiinin jakamisesta valvonnan alaisena. Tätä en voi hyväksyä.
Rajoittava huumepolitiikka, eli nollatoleranssi, on ainoa oikea tapa suhtautua huumausaineisiin. Tällä politiikalla on saatu aikaan hyviä tuloksia. Pohjoismaissa on kyetty pitämään huumeongelma muuta Eurooppaa alemmalla tasolla. Esimerkkinä saavutetuista tuloksista voin mainita huumekuolemien ja huumerikosten vähenemisen sekä huumekokeilujen määrän tasaantumisen.
Surullinen esimerkki vapaamielisestä huumepolitiikasta on kyseisen suuntauksen niin sanottu mallimaa Alankomaat. Europolin tilastojen mukaan Alankomaissa tuotetaan tällä hetkellä yli 50 prosenttia Euroopassa liikkuvissa synteettisistä huumausaineista. Aivan niin kuin kollega Oostlander tässä aikaisemmin jo sanoi, onhan aivan selvää, että huumeet ja niiden käyttö lisääntyvät siellä, missä niihin suhtaudutaan suopeasti.
Mietinnössä on käytetty taustatietona Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen selvityksiä. Näiden tutkimusten painoarvoa alentaa kuitenkin yksikön entisen johtajan tausta. Kyseinen henkilö joutui tammikuussa eroamaan toimestaan, koska kävi ilmi, että hän varsinaisen toimensa ohella edisti huumausaineiden laillistamista.
Kysymys suhtautumisesta huumausaineisiin on periaatteellinen. Meidän poliitikkojen on tiedostettava vastuumme ja toimittava sen mukaisesti. Hyvät kollegat, kehotan teitä miettimään tarkkaan, millaisen viestin haluatte huomisessa äänestyksessä antaa, erityisesti nuorille.
De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan alkuun kiittää jäsen Buitenwegia tästä mietinnöstä ja hänen tervejärkisestä lähestymistavastaan tähän hänen tehtäväkseen annettuun aiheeseen.
Tiedämme kaikki, että ylivoimaisesti suurin osa niin pikkurikoksista kuin järjestäytyneestä rikollisuudestakin liittyy huumausaineisiin. Eurooppalainen yhteiskunta ei voi enää suvaita tätä eikä jatkaa politiikkaa, joka on selvästi epäonnistunutta. Henkilöt, jotka kuvittelevat huumepolitiikkamme toimivan, elävät satumaailmassa. Ihmisiä kuolee päivittäin, koska he ovat jääneet loukkuun huumausaineiden alamaailmaan, joka tienaa miljoonia heidän kärsimyksillään. Olen käynyt uusilla asuntoalueilla ja nähnyt, kuinka isoäidit hoitavat lapsenlapsiaan, koska lasten vanhemmat ovat kuolleet - eivät kannabiksen eivätkä heroiininkaan liika-annostukseen vaan likaisiin neuloihin, joita he käyttivät heroiinin pistämiseen, tai epäpuhtaaseen heroiiniin. Emme voi enää sallia, että huumausaineiden alamaailma tuhoaa tällä tavoin lastemme elämän.
Irlantilaisissa lehdissä kerrottiin jälleen tänä aamuna huumejengien välisestä yhteenotosta aiheutuneesta kuolemantapauksesta. Tämä on vuoden kuluessa jo viides irlantilainen uhri. Milloin viimeksi apteekkari on ampunut toisen hallitakseen alueensa lääkemarkkinoita? Kun lääkemarkkinat ovat lailliset, markkinaosuuden tavoittelijoita ei tarvitse hätistää alueelta laittomin keinoin.
YK:n yleissopimuksia on tarkistettava. Parlamentin tulisi huomenna asettua vahvasti yleissopimusten tarkistamisen kannalle ja omaksua vihdoinkin vastuullinen asenne huumeongelmaan. Meidän on vakaasti harkittava kannabiksen rangaistavuuden poistamista ja ryhdyttävä tarkastelemaan vakavasti vakaviin huumausaineisiin.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Irlannin sosiaalidemokraatteja edustava jäsen De Rossa luulee, ettei nykyinen huumepolitiikka toimi. Onko ratkaisu hänen mielestään Alankomaissa? Sielläkö toimivimmat mallit ovat? Onko Alankomaat esimerkki, jota muun Euroopan on seurattava?
Huumausainevitsauksen vastainen taistelu on liian vakava asia annettavaksi sellaisten henkilöiden haltuun, jotka eivät ole valmiita ottamaan täyttä vastuuta nykyisten ja tulevien sukupolvien puolesta. Kysymykseni monille Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ja useimmille Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän sekä Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston jäsenille on: Millaista tukea olette valmiit antamaan teini-ikäisen tytön tai pojan vanhemmille, kun tämä kertoo isälle ja äidille, että poliitikot ovat suuressa viisaudessaan kumonneet huumausaineiden rangaistavuuden ja ettei yhteiskunnalla ole mitään huumausaineita vastaan? Mitä tukea annatte tällaisen nuoren äidille, jäsen De Rossa ja jäsen Evans? Mitä tukea annatte nuoren isälle, jäsen De Rossa ja jäsen Evans? Mikä viesti teillä on heille? Alankomaiden malliko on ainoastaan nykyaikainen? Onko se edistyksellinen ja tulevaisuuteen suuntautunut malli? Asiasta liikkuu niin monia erilaisia käsityksiä. Asettukaapa todellisen perheen asemaan ja kuvitelkaa, millainen viesti lapsille ja nuorille nyt lähetetään.
Huumausaineiden laillistamispyrkimykset ovat vakava YK:n huumausaineyleissopimuksen ja lapsen oikeuksista tehdyn YK:n yleissopimuksen rikkomus. Erityisesti rikotaan viimeksi mainitun yleissopimuksen 33 artiklaa, jossa määrätään: "Sopimusvaltiot ryhtyvät kaikkiin asianmukaisiin toimiin, lainsäädännölliset, hallinnolliset, sosiaaliset ja koulutukselliset toimenpiteet mukaanluettuina, suojellakseen lapsia asiaankuuluvissa kansainvälisissä sopimuksissa määriteltyjen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden luvattomalta käytöltä sekä estääkseen lasten käytön näiden aineiden laittomassa tuotannossa ja kaupassa".
Kysymykseni mietinnön esittelijälle, jäsen Buitenwegille koskee sitä, millä tavoin hän kuvittelee Alankomaiden politiikan suojelevan lasten oikeuksia ja vahvistavan alankomaalaisvanhempien asemaa silloin, kun he kehottavat sekä nuoria että varttuneempia lapsiaan vastustamaan huumausaineiden, myös kannabiksen, houkutusta. Ihmettelen myös, millä tavoin Alankomaat voi olla malli muulle Euroopalle.
Jäsen Evans tuo esiin myös sen, voidaanko kannabis rinnastaa alkoholiin. Nähtävästi viestin sisältö on erityisesti Isossa-Britanniassa se, että kannabis tulisi hyväksyä samanlaisena kulttuurin osana kuin alkoholi. Tarkoittaako tämä, että haluatte laajentaa kulttuurin hyväksymän huumeidenkäytön kattamaan myös kannabiksen? Tämän kannan torjuvat paitsi Ruotsin kristillisdemokraatit myös Euroopan parlamentin enemmistö huomenna.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, pidän muiden kollegojeni tapaan tilaisuutta tähän keskusteluun myönteisenä vaikka olenkin tiukasti eri mieltä niiden kanssa, jotka kannattavat mietinnön hyväksymistä.
Tärkeimpiä seikkoja, joita meidän tulee tässä yhteydessä tarkastella, on se, kuinka pystymme parhaiten luomaan yhteiskunnan, jossa ihmisiä suojellaan heitä kohtaavilta vaaroilta. Niin voidaan tehdä monissa eri vaiheissa annettavan lainsäädännön ja muiden toimien avulla, joilla varmistetaan, että yhteinen etu ja yksilön oikeudet suojataan. Osa yksilön oikeuksista ja yhteisen edun mukaisista tavoitteista edellyttää, että yksilön toiminta- ja liikkumismahdollisuuksia rajoitetaan. Tarkoituksena ei tällöin kuitenkaan ole estää henkilöä tekemästä jotain siksi, että hän haluaa tehdä niin, vaan siksi, että tekemättä jättämisestä koituva hyöty on suurempi.
Olen aiemmin työskennellyt nuorten huumausaineidenkäyttäjien ja nuorten alkoholistien parissa, joten tiedän, että kaikkein varmimmin lähetämme vääränlaisen viestin, jos ehdotamme kiellettyjen aineiden laillistamista. Näin tehdessämme kiellämme sen tosiasian, että ne aiheuttavat vahinkoa. On ironista, että samaan aikaan kun Euroopan unioni ja parlamentti pyrkivät kaikin tavoin vähentämään tupakointia sen vakavien terveysvaikutusten takia, toisaalla haluamme antaa ihmisten vapaasti vahingoittaa terveyttään huumausaineilla, joiden on todistettu olevan terveydelle vahingollisia ja aiheuttavan muita ongelmia. On olemassa parempia keinoja, joilla valvotaan lain noudattamista, tehdään siitä tasa-arvoisempi ja varmistetaan, että pystymme vastaamaan niiden huumeidenkäyttäjien toiveisiin, jotka tahtovat parantua ja saada hoitoa. Nämä keinot eivät kuitenkaan ole lainsäädännöllisiä.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
 Esityslistalla on seuraavana Cerdeira Mortereron laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0086/2003) muutetusta ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheenyhdistämiseen (KOM(2002) 225 - C5-0220/2002 - 1999/0258(CNS)).

Cerdeira Morterero (PSE)
Arvoisa puhemies, Euroopan unionissa on 12 miljoonaa kolmansista maista peräisin olevaa laillista maahanmuuttajaa. Perheenyhdistämisestä johtuva maahantulo ja oleskelu on lähes kaikissa unionin jäsenvaltioissa kolmansien maiden kansalaisten laillisen maahanmuuton pääväylä.
Tämä perheeseen liittyvä maahanmuutto käsittää niin perheenyhdistämisen tiukassa merkityksessä - maassa jo asuvan kolmannen maan kansalaisen yhdistäminen perheensä kanssa - kuin perheenmuodostamisenkin eli perhesiteiden muodostamisen kolmannen maan kansalaisen maahantulon jälkeen.
Perheenjäseninä luvan maahantuloon saavien osuus maahanmuuttajien kokonaismäärästä on 40-50 prosenttia, ja luvut ovat jopa tätä korkeammat joissakin unionin jäsenvaltioissa, kuten Ranskassa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Tämän laillisen maahanmuuton määrällinen merkitys on huomattava, ja toisaalta on tärkeää korostaa myös olennaista roolia, joka perheenyhdistämisellä on keinona onnistua Euroopan unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisessa.
Perheenjäsenten läsnäolo on tasapainottava tekijä ja edistää näiden henkilöiden asettumista maahan, kun he voivat viettää normaalia perhe-elämää. Suurin osa perheenjäsenistä, jotka saavat käyttää oikeutta perheenyhdistämiseen, ovat huomattavassa etuasemassa muihin maahanmuuttajaluokkiin verrattuna, koska heillä on hyvin tiukat siteet yhteen henkilöön eli perheenkokoajaan, joka on jo asettautunut vastaanottavaan maahan, mikä helpottaa valtavasti henkilön integraatiomahdollisuuksia.
Perheenyhdistämistä koskevaa lainsäädäntöä on ohjattava kahdella periaatteella, joita olisi sovellettava myös kaikkeen maahanmuuttoa koskevaan lainsäädäntöön. Nämä periaatteet, jotka on mainittu useaan otteeseen muissakin yhteyksissä, ovat tasavertaisuus ja turvallisuus.
En aio tässä käydä läpi keskustelun aiheena olevan direktiiviluonnoksen taustaa kokonaisuudessaan, koska oletan teidän tuntevan sen, mutta haluan kuitenkin viitata ensimmäiseen laillista maahanmuuttoa koskevaan poliittiseen sopimukseen, jonka oikeus- ja sisäasioiden neuvosto teki oikeudesta perheenyhdistämiseen annettavaa neuvoston direktiiviä käsitelleessä kokouksessaan 28. helmikuuta. Sopimus on monessa suhteessa varsin kaukana siitä, mitä parlamentti ehdottaa.
Olen tietoinen siitä, miten vaikeaa on löytää sopu maahanmuuttoasioiden kaltaisissa arkaluonteisissa asioissa, joita lähestytään ja joita säännellään hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioissa.
Parlamentin hyväksyttäväksi tänään esitettävässä ehdotuksessa perheenjäseniksi katsotaan asianomaisen henkilön aviopuoliso ja jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti tunnustettu avopuoliso sukupuolesta riippumatta, henkilön ja hänen puolisonsa alaikäiset lapset, mukaan luettuina adoptiolapset, sekä henkilön ja hänen puolisonsa alaikäiset lapset, mukaan luettuina adoptiolapset, jos jompikumpi heistä on näiden huoltaja ja lapset ovat hänen huollettavanaan; emme kuitenkaan hyväksyneet yli 12-vuotiaita lapsia koskevaa poikkeusta, jonka mukaan jäsenvaltio voi ennen direktiiviin perustuvan maahantulo- ja oleskeluluvan myöntämistä tutkia, täyttääkö lapsi integroitumisperusteet.
Lähtömaassa vaikeuksissa olevat vanhemmat on myös otettu direktiivin piiriin, jos heillä ei ole muuta perheen tukea. Mukaan on otettu myös terveysongelmista kärsivät täysi-ikäiset lapset. Päätöksen ilmoittamista koskeva määräaika on lyhennetty yhdeksästä kuukaudesta kuuteen kuukauteen ja poikkeuksellisissa tapauksissa 12 kuukaudesta yhdeksään kuukauteen.
Säilytimme perheenyhdistämistä koskevan oikeuden saamisen edellytyksenä sen, ettei yleinen järjestys, turvallisuus tai kansanterveys vaarannu. Sairauden ilmeneminen oleskeluluvan myöntämisen jälkeen ei voi olla perusteena sille, että oleskeluluvan uusiminen evätään. Pakolaiset vapautetaan velvollisuudesta todistaa, että he pystyvät elättämään perheensä.
Olen peruuttanut kaikki toissijaista suojelua koskevat tarkistukset komission sitouduttua esittämään direktiivin kyseisen asian yhdenmukaistamisesta Euroopan unionissa mahdollisimman pian.
Perheenjäsenten maahantulon ja oleskelun osalta ehdotamme, että perheenjäsenten oikeus koulutukseen, työssäkäyntiin ja ammatilliseen koulutukseen noudattaa perheenkokoajan vastaavia oikeuksia eikä unionin kansalaisten oikeuksia. Näin voidaan välttää eriarvoinen kohtelu saman perheen jäsenten kesken.
Henkilö voi leskeyden, avioeron, asumuseron taikka sukulaisten kuoleman yhteydessä saada oman oleskeluluvan, jos hän on oleskellut maassa vähintään vuoden.
Pidän yleisesti ottaen myönteisinä eräitä seikkoja, kuten pakolaisten vapauttamista vaatimuksesta todistaa pystyvänsä elättämään perheensä, sukulaisuussuhteen todistamista ja vaihtoehtoisten todisteiden sallimista todistusasiakirjojen puuttuessa koskevien joustavien kriteerien käyttöönottoa pakolaisten kohdalla. Lisäksi perheenjäsenille myönnetään yleensä samat oleskeluoikeudet kuin perheenkokoajalle, perheenjäsenille myönnetään samat oikeudet koulutukseen, ammatin harjoittamiseen ja palkkatyöhön sekä perheneuvontaan ja ilman huoltajaa tulleiden alaikäisten erityistarpeet tunnustetaan.
Minun on kuitenkin todettava, että 28. helmikuuta tehty poliittinen sopimus on tietyissä asioissa kaukana siitä, mitä parlamentti ehdotti, sillä siinä kavennetaan direktiivin soveltamisalaa, ja parlamentti edellyttää, että maahanmuuttajille annetaan kohtuulliset mahdollisuudet saada oikeus oleskella maassa pitkäaikaisesti.
Toistan vielä lopuksi sen, että olen päättänyt peruuttaa kaikki toissijaista suojelua saaviin henkilöihin liittyvät tarkistukset, koska neuvosto on luvannut hyväksyä vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomilla henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta 12. syyskuuta 2001 tehdyn komission ehdotuksen direktiiviksi, johon sisältyy myös oikeus perheenyhdistämiseen.
Pyydän parlamenttia näistä syistä ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa aiemmin perusteellisesti selvittämistäni syistä äänestämään mietinnön puolesta.

Vitorino
Arvoisa puhemies, arvoisa Cerdeira Morterero, hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin ryhdymme keskustelemaan Cerdeiran mietinnöstä, haluan kiittää häntä henkilökohtaisesti onnistuneesta mietinnöstä ja siitä, että hän on täällä tänään kanssamme sekä toivottaa hänelle pikaista toipumista.
Komissio antoi uuden, muutetun ehdotuksen oikeutta perheenyhdistämiseen koskevaksi direktiiviksi, jonka hyväksymisestä Euroopan parlamentti kohta päättää, vastauksena Laekenissa 15. joulukuuta 2001 pidetyssä valtion- ja hallitusten päämiesten kokouksessa annettuun toimeksiantoon. Eurooppa-neuvosto vahvisti tuolloin, että yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka edellyttää perheenyhdistämistä koskevien yhteisten sääntöjen antamista.
Eurooppa-neuvosto myönsi kuitenkin, että edistyminen asiassa ei ollut ollut niin nopeaa ja tuntuvaa kuin oli kaavailtu ja että lisäpontta ja uusia suuntaviivoja tarvittiin viiveiden kuromiseksi umpeen. Eurooppa-neuvosto kehottikin ministerineuvostoa vauhdittamaan työtään ja pyysi sitä hyväksymään perheenyhdistämistä koskevat säännökset heinäkuuhun 2003 mennessä. Komissio katsoo, että perheenyhdistäminen on olennainen tekijä kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisessa eurooppalaisiin yhteiskuntiin. Tämä väline on näin ollen mielestämme tärkeä osa komission ehdottamaa yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa ja se olikin ensimmäinen ehdotus, jonka komissio esitteli neuvostolle Tampereen toimeksiannon seurauksena.
Komissio on soveltanut tässä muutetussa ehdotuksessa uutta lähestymistapaa niihin kohtiin, jotka ovat kahden vuoden ajan aiheuttaneet ylitsepääsemättömiä eroja jäsenvaltioiden välille. Uudessa lähestymistavassa tunnustetaan, että kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen on tapahduttava useiden vaiheiden kautta. Ehdotus onkin vain ensimmäinen vaihe lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisprosessissa. Olemme sen vuoksi säilyttäneet jonkinasteisen joustavuuden useiden välineiden kohdalla ja erityisesti niissä asioissa, jotka ovat aiheuttaneet eroja jäsenvaltioiden välille.
Joustavuus on sisällytetty ehdotukseen kahdella tavalla: Ensinnäkin taustan osalta käyttämällä niin sanottua stand still -lauseketta, jonka tarkoituksena on estää jäsenvaltioita soveltamasta poikkeuksia muutoin kuin siinä tapauksessa, että ne sisältyvät niiden voimassa olevaan lainsäädäntöön jo silloin kun direktiivi hyväksytään. Kyseessä on jonkinlainen jäsenvaltioiden nykyisessä lainsäädännössä asetetun perheenyhdistämistä koskevan suojelun tason jäädyttäminen. Toiseksi komissio ottaa käyttöön uudelleentarkastelulausekkeen (rendez-vous-lauseke), jolla asetetaan direktiivin saattamisesta osaksi kansallisia lainsäädäntöjä alkava kahden vuoden pituinen kausi, jonka jälkeen tarkastellaan uudelleen ensisijaisesti eräitä erikseen määriteltyjä säännöksiä ja aloitetaan näin kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen toinen vaihe.
Kyseessä ovat tietenkin arkaluontoisimpina pidetyt säännökset, kuten perheenjäsenten määrittely ja mahdollisuus lukea soveltamisalan piiriin myös yhteisön kansalaisten perheenjäsenet, jotka eivät ole käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkumiseen. Suurimmat muutokset verrattuna komission alkuperäiseen ehdotukseen liittyvät ennen kaikkea perheenjäsenten määrittelyyn: oikeus perheenyhdistämiseen annetaan aviopuolisolle ja alaikäisille lapsille. Joustavuuden takaamiseksi todetaan, että jäsenvaltio voi tutkia, täyttääkö yli 12-vuotias lapsi integroitumisperusteet, mutta vain, jos jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään tällaisesta tutkimuksesta nyt tai direktiivin hyväksymisajankohtana.
Avopuolisoiden, ylenevää polvea olevien sukulaisten ja täysi-ikäisten lasten hyväksyminen riippuu sen sijaan jäsenvaltiosta, jonka on annettava asiasta päätös lain tai asetuksen kautta. Majoitusta, varojen riittävyyttä ja sairausvakuutusta koskevien vaatimusten asettaminen on perheenyhdistämismenettelyissä edelleen valinnaista. Näitä asioita on joka tapauksessa voitava tarkistaa perheenyhdistämisen jälkeen, kun perheenjäsenten oleskelulupia uusitaan.
Ehdotuksessa säädetään myös poikkeuksesta, jonka mukaan jäsenvaltiot saavat pitää voimassa kansalliset lainsäädännöt, joiden mukaan perheenyhdistämistä koskevia hakemuksia tutkittaessa otetaan huomioon jäsenvaltion vastaanottokapasiteetti. Tällaisissa tapauksissa hakemukset voidaan vastaanottokapasiteetista riippuen käsitellä vaiheittain, kunhan perheenjäsenten odotusaika ei ylitä kolmea vuotta. Pakolaisten perheiden yhdistämistä käsittelevät säännökset yhdistettiin lisäksi samaan lukuun, jolloin niistä käy selvemmin ilmi heidän tilanteensa erityisluonteisuus. Ehdotus ei kaiken kaikkiaan yllä alkuperäiseen aikomukseemme, mutta siihen ei myöskään sisälly yhtään vaatimusta yhdenmukaistaa perheenyhdistämistä koskevia vaatimuksia takaperoiseen suuntaan, ja pidämme sitä ensimmäisenä askeleena tiellä, jonka kulkemisessa toivoisimme toki etenevämme nopeammin, mutta jota jatkamme joka tapauksessa eteenpäin varmasti ja sinnikkäästi. Kiitän esittelijää ja parlamenttia tämän keskustelun tukemisesta yhteiseen matkaamme kuluneiden kolmen pitkän vuoden aikana.

Klamt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi perheenyhdistämistä käsittelevän Cerdeira Mortereron mietinnön, vaikka sitä vastaan äänestivät Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, joiden mielestä mietintöä ei mitenkään voida hyväksyä. Tämä on komission kolmas aiheeseen liittyvä ehdotus vuoden 1999 jälkeen, ja kun neuvosto on hyväksynyt direktiivin, se saatetaan nopeasti osaksi jokaisen jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä.
Meitä Euroopan parlamentin jäseniä pyydetään nyt ilmaisemaan mielipiteemme muiden kuin EU-kansalaisten perheiden yhdistämiseen liittyvään ongelmaan esitetystä ratkaisusta, joka on humaani ja realistinen. Siinä annetaan muiden kuin EU-maiden kansalaisille mahdollisuus elää Euroopan unionissa perheineen ilman, että maahanmuutto jäsenvaltioihin lisääntyisi rajusti. Useita vuosia jatkuneiden neuvoston kanssa käytyjen tiukkojen neuvottelujen seurauksena komissio on nyt lopulta valinnut realistisen ja toteuttamiskelpoisen lähestymistavan.
Olen kuitenkin kriittinen - kuten olin alkuperäisen ehdotuksen yhteydessäkin - sen suhteen, että komissio ei erottele maahanmuuton syitä. Vaadinkin siksi jälleen kerran ryhmäni nimissä erillisiä direktiivejä perheenyhdistämisestä: yksi turvapaikanhakijoita varten, yksi siirtotyöläisiä varten ja yksi toissijaisesta suojelusta. Komissio on ottanut askeleen oikeaan suuntaan käsitellessään toissijaista suojelua - eli tilapäisen oleskeluoikeuden myöntämistä suojelua tarvitseville henkilöille - erillisessä direktiivissä, mihin olimme sitä kannustaneet. Olisi ollut loogista tehdä samoin myös turvapaikanhakijoiden ja siirtotyöläisten kohdalla.
Emme voi lainkaan hyväksyä perheenyhdistämisen ulottamista avopuolisoihin ja samaa sukupuolta oleviin kumppaneihin sekä heidän lapsiinsa, jota Cerdeira Morterero ehdottaa mietinnössään. Kuka pystyy esimerkiksi tarkistamaan tällaisten suhteiden olemassaolon? En ymmärrä ollenkaan sitä, miksi ovi täytyy vapaaehtoisesti avata sepposen selälleen väärinkäytöksille. Voin vain suositella tämän parlamentin ideologeille yhteydenottoa asian parissa todella työtä tekeviin ihmisiin jäsenvaltioissa. He törmäävät päivittäin epäselviin säännöksiin ja melkoiseen määrään väärinkäytöksiä.
Laittomasti Euroopan unioniin haluavat maksavat jo nyt ihmisten salakuljettajille huimia rahasummia ja asettavat tänne päästäkseen koko elämänsä vaaraan, joten voin vain kuvitella, millaiset rahamäärät vaihtavat omistajaa, jotta ihmiset pääsevät EU:hun laillisesti niin kutsuttuina kumppaneina. Komission ehdotus, jonka mukaan näiden ihmisryhmien sisällyttäminen perheenyhdistämistä koskevien sääntöjen piiriin olisi jäsenvaltioiden harkinnan varassa, ei sekään ole vakuuttava, sillä se antaa mielestäni liian suuren toimintavapauden yksittäisille valtioille yhdentyneessä Euroopassa, jossa rajat ovat auki.
Vasemmistosta koostuva enemmistö jatkaa ideologian pelikentällä leikkimistä sen sijaan, että tukisi ensimmäisessä mietinnössäni ehdottamaani realistista ja käytännönläheistä lähestymistapaa, joka on saanut laajalti tukea neuvostossa ja komissiossa. Toistamalla itsepintaisesti epärealistisia ehdotuksiaan he pelaavat niiden jäsenvaltioiden pussiin, jotka eivät ole halukkaita antamaan Euroopan parlamentille yhteispäätösoikeutta tässä asiassa.
Olenkin tämän asian suhteen vastoin tavanomaista näkemystäni iloinen siitä, että meitä vain kuullaan. Neuvosto on jo tehnyt poliittisen sopimuksen siitä, että komission luonnos hyväksytään. Neuvosto perustanee siten 8. toukokuuta pidettävässä kokouksessa päätöksensä komission luonnokseen, joka on realistisempi asiakirja. Toiveeni onkin nyt ja tulevaisuutta ajatellen se, että päätöksiimme eivät vaikuttaisi puolueiden ideologiset julistukset, vaan että valitsisimme tulevissa parlamentin käsittelyissä rakentavan, käytännöllisen ja johdonmukaisen politiikan, jota kansamme voivat tukea.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan puheeni, pyydän kaikkia läsnäolijoita ja myös kaikkia poissaolijoita, sillä täällä ei ole ketään neuvostosta, vaikka pitäisi olla, tekemään seuraavan harjoituksen. Kuvitelkaa tästä eteenpäin, että kuulutte itse tämän direktiivin soveltamisalaan ja että puhumme teidän aviomiehestänne, vaimostanne ja lapsistanne. Uskon, että harjoitus on hyödyllinen.
Sitten haluaisin kiittää esittelijä Cerdeira Mortereroa. Hänelle oli uskottu erittäin vaikea tehtävä. Parlamentti vastaanotti komission ensimmäisen ehdotuksen myönteisesti. Teimme joitakin ehdotuksia, joita ei kuitenkaan otettu huomioon, ja lisäksi olemme nyt saaneet poissaolevan neuvoston keskustelujen tuloksena eteemme uuden ehdotuksen, josta emme pidä lainkaan yhtä paljon. Tästä huolimatta esittelijä on pyrkinyt löytämään keinon päästä asiassa eteenpäin, sillä mielestämme tämä on erittäin tärkeä osa toivottavasti mahdollisimman pian vakiinnutettavaa maahanmuuttopolitiikkaa. Hyväksymme tästä syystä monia meille esitettyjä uusia ehdotuksia ja hyväksymme niiden perustan; hyväksymme vaatimuksen, jonka mukaan kyky elättää perhettä on voitava todistaa, ja suostumme odottamaan sopimusta uudesta toissijaista suojelua koskevasta ehdotuksesta. Eräitä kohtia emme kuitenkaan mitenkään voi hyväksyä.
Emme voi hyväksyä sitä, että alaikäisten lasten maahantuloa rajoitetaan mistään syystä, ja tämä on mielestämme päivänselvää. Emme voi hyväksyä sitä, että määräaikoja pidennetään, emmekä voi hyväksyä - emmekä itse asiassa pidä tästä lainkaan - lukuisia poikkeuksia, jotka ehdotukseen on komission ponnisteluista huolimatta jäänyt. Olemme PSE-ryhmässä tästä huolimatta, vailla sen suurempaa menestystä, valmiit etsimään sopua ja jatkamaan keskusteluja.
Hyvät kollegat, niin kuin mainitsin, puhumme nyt perhe-elämästä. Uskoisin PPE-DE:n olevan samaa mieltä siitä, että se on yhteiskuntamme perusta. Emme voi hyväksyä ehdotusta, jonka mukaan miehen ja yhä useammin naisen - muistakaamme tämä - on odotettava jopa kolme vuotta - kolme vuotta ja yhdeksän kuukautta, jos menettely luetaan mukaan - saadakseen lapsensa luokseen! Tiedättekö, mitä lapselle tapahtuu neljän ja seitsemän vuoden iän välillä tai seitsemän ja kahdentoista vuoden iän välillä? Onko todella järkevää aiheuttaa näin paljon huolta ihmisille, joiden haluamme elävän yhteiskunnassamme?
Haluan esittää kysymyksen: eikö olisi parempi tunnustaa, että me ihmiset elämme perheinä? Emmekö voisi laatia lakeja, jotka helpottavat perheiden maahantuloa? Eikö se olisi käytännöllisempää? Olisin vastapainoksi valmis keskustelemaan töihin tulevien henkilöiden sisällyttämisestä kiintiöihin sekä perheenyhdistämisen tarkoituksessa maahan tulevien henkilöiden sisällyttämisestä avointen koordinointimenetelmien piiriin ja näihin kiintiöihin. Mielestäni se olisi kuitenkin ehdottomasti käytännöllisempää politiikkaa sen kannalta, että nämä kansalaiset integroituvat yhteiskuntaamme.
Sørensen (ELDR)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluan ensin pahoitella sitä, että neuvosto päätti politiikastaan jo niinkin aikaisin kuin helmikuun lopussa odottamatta Euroopan parlamentin mielipidettä. Vaikka mietinnön käsittely parlamentissa onkin kestänyt kauan, se ei ole mikään peruste neuvostolle olla piittaamatta parlamentin roolista lainsäädäntöprosessissa.
Todettuani tämän jatkan direktiivin aiheesta, joka on nähdäkseni keskeinen asia maahanmuutosta ja integraatiosta käytävässä keskustelussa. On tosiasia, että perheenyhdistämisen vuoksi maahan tulleiden kolmansien maiden kansalaisten osuus kaikista maahanmuuttajista EU:ssa on 40-50 prosenttia.
Direktiivi auttaa selventämään sääntöjä, helpottamaan kotouttamista ja jakamaan taakan tasaisemmin yhteisön jäsenvaltioiden välillä. Samalla direktiivi antaa jäsenvaltioille riittävät keinot estää vaivihkainen taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto.
On korostettava, että perheenyhdistäminen auttaa turvaamaan jokaiselle ihmiselle perustavanlaatuisia arvoja, joita perhe ja normaali perhe-elämä ovat. Olen Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän nimissä kannattanut ehdotettua tarkistusta, jossa annetaan laajempi perheen määritelmä ja tuodaan myös toissijaista suojelua nauttivat kolmansien maiden kansalaiset perheenyhdistämistä koskevien sääntöjen piiriin. En kuitenkaan pidä virheenä sitä, että liitämme perheenyhdistämistä koskeviin sääntöihin joitakin vaatimuksia. Mielestäni jäsenvaltioille on edelleen jätettävä mahdollisuus asettaa vaatimuksia, jotka koskevat esimerkiksi normaalia majoitustasoa, perheestä huolehtimisen mahdollistavia tuloja tai yleisen järjestyksen ja turvallisuuden kunnioittamista, taikka määritellä odotusaikoja.
Toivon, että mietintö hyväksytään parlamentissamme mahdollisimman suurella tuella ja että neuvosto siten tulevaisuudessa kuuntelee meiltäkin tulevia neuvoja.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Cerdeira Mortereron mietinnössä pyritään tekemään myönteisiä mukautuksia komission alkuperäiseen ehdotukseen ilmapiirissä, jolle ovat ominaisia turvalait ja maahanmuuton kriminalisoiminen käytännössä.
Tämä pätee esimerkiksi syrjinnän lopettamiseen perheenyhdistämisen yhteydessä. Voisimme kuitenkin miettiä, eikö tässä ole kysymys turhasta työstä, kuten eräät kollegat ovat todenneet, sillä neuvosto on jo helmikuussa tehnyt asiasta sopimuksen, johon komission jäsen Vitorino oli tyytyväinen.
Saanen siis esittää vuorostani epäilykseni siitä, haluaako kukaan ottaa Euroopan parlamentin mielipidettä huomioon. Olen myös erittäin huolissani nykysuuntauksesta, jossa useat unionin jäsenvaltiot ovat kiristäneet maahanmuuttopolitiikkaansa. Käsitämme, miksi esimerkiksi Ranskan hallitus vaati tätä sopimusta: se on tärkeä osa siirtolaisvirtojen hallintapolitiikkaa. Kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen on välttämätöntä, mutta toteutetaanko se kolmansien maiden kansalaisten suojelua ja oikeuksia kunnioittaen ja Tampereen sopimusten hengessä vai antaako direktiivien voimaan saattaminen päinvastoin joillekin perusteen alentaa jäsenvaltioiden nyt takaaman suojelun tasoa? Kun esimerkiksi ryhdytään lisäämään lasten maahantuloa koskevia ehtoja ja valitsemaan koulutettujen ja kouluttamattomien työnhakijoiden väliltä, Euroopasta tulee suljettu linnoitus. Tällaisella politiikalla ei ole mitään tekemistä sellaisen Euroopan kansalaisuuden luomisen kanssa, joka vaalii suvaitsevaisuutta, demokratiaa ja solidaarisuutta erityisesti Geneven yleissopimuksen ja ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen mukaisesti.
Tämä on unionille todellinen mahdollisuus: maahanmuuttajien tulisi pikemminkin saada hyötyä liikkumisen vapaudesta ja sellaisesta vastaanotosta, jonka ansiosta he voivat osallistua paikalliseen elämään ja saada kohtuulliset tulot. Olisimme näin kaukana maahanhyökkääjiä koskevasta kuvitelmasta. Tässä suhteessa vuoden 2002 kertomus OECD:n perustamasta siirtolaisuutta käsittelevästä jatkuvasta ilmoitusjärjestelmästä kertoo totuuden. Ranskassa, pitipä sisäasiainministeri siitä tai ei, pysyvien maahanmuuttajien määrä oli vuonna 2002 yhteensä 119 000 henkeä eli vähemmän kuin vuonna 1998, ja maahanmuuton pääsyy oli 77 prosentissa tapauksia perheenyhdistäminen.
Haluan ihmisoikeusjärjestöjen tapaan myös tuomita toimet, jotka puheenjohtajavaltio Tanska tavallaan salli marraskuussa 2002 laaditussa palauttamista koskevassa toimintaohjelmassa. Tarkoitan tilauslentoja, jotka täytetään "epätoivotuilla" henkilöillä. Ranskassa Sarkozylta kului vain neljä kuukautta panna toimeen tämä pakkokäännytysten järjestelmä, joka on häpeäksi nykypäivälle ja ajallemme ja ennen kaikkea hyvin kaukana inhimillisestä ja oikeudenmukaisesta maahanmuuttopolitiikasta.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti ilmaisee jälleen tänään kantansa perheenyhdistämistä koskevasta neuvoston ehdotuksesta. Meidän tulisi tässä yhteydessä muistaa, että neuvosto on jo 27. helmikuuta määritellyt yleisen lähestymistavan asiaan.
Oikeus elää perheen kanssa on tunnustettu kansainvälisissä yleissopimuksissa ja se mainitaan perusoikeuskirjassa, ja onkin häpeällistä nähdä, että neuvoston lähestymistapa uhkaa vakavasti tämän oikeuden toteutumista kolmansien maiden kansalaisten osalta. Jos otamme huomioon Tampereen huippukokouksen, jonka tavoitteena oli löytää yhteinen lähestymistapa unionissa laillisesti asuvien kolmansien maiden kansalaisten integroimiseksi ihmisoikeusvälineiden mukaisesti, uusi lähestymistapa on ilmeinen askel taaksepäin. Kuten eräät jäsenvaltiot ovat sanoneet, direktiivi on toki parempi kuin ei mitään, kun otamme huomioon ongelmat, joihin törmäsimme ennen tämän vaiheen saavuttamista. Meidän on kuitenkin tuomittava tämä minimalistinen suhtautuminen huolimatta esittelijän - jota kiitämme hänen tekemästään työstä - hyvästä aikomuksesta.
Kritisoin kuitenkin joitakin kohtia. Miksi soveltamisalan ulkopuolelle jätetään ihmiset, jotka nauttivat tilapäisestä suojelusta tai toissijaisesta suojelusta? Jos heidät jätetään tällä ehdotuksella turvapaikkajärjestelmän ulkopuolelle, he menettävät kaikki oikeutensa. He eivät myöskään kuulu kolmansien maiden kansalaisista annettujen direktiivien soveltamisalaan.
Entä miksi perheenyhdistäminen rajoitetaan tietyissä tapauksissa vain lailliseen aviopuolisoon ja huollettavana oleviin lapsiin? Mikään ei oikeuta yli 12-vuotiaiden alaikäisten maahanpääsyn ehdollistamista tai yli 15-vuotiaiden alaikäisten jättämistä soveltamisalan ulkopuolelle. Kolmannen maan kansalaisuutta edustava lapsi on määriteltävä samoin kuin eurooppalainen lapsi. Lapsi on lapsi. Hänellä on kansalaisuudestaan riippumatta oikeus elää vanhempiensa kanssa. Säännös on lasten oikeuksia koskevien jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden vastainen. Tällaiset ristiriitaisuudet ovat perusteettomia ja tuomittavia.
Menettelyn pituudesta olen sitä mieltä, että kun perheenyhdistämistä koskeva hakemus on esitetty, päätöksen on voitava tulla voimaan kohtuullisessa ajassa. Kolmen aviovuoden odotusaika on aivan liian pitkä. Me emme vaadi eurooppalaisia odottamaan kolmea vuotta avioliiton solmimisen jälkeen, että puolisot voivat elää yhdessä. Oikeus elää perheenä on kuitenkin hyvin yksinkertainen periaate. Kun unionin jäsenvaltiossa laillisesti asuvalla ulkomaalaisella on vuoden voimassa oleva oleskelulupa, hänellä tulisi automaattisesti olla oikeus perheenyhdistämiseen.
Perhe-elämästä on tämän rajoittavan päätöksen seurauksena vaarassa tulla koettelemus erityisesti naisille. Direktiivissä säädetään, että oleskelulupa voidaan myöntää yhdeksi vuodeksi, ja se voidaan uusia tietyin edellytyksin. Myönnetyn oleskeluluvan pituuden tulisi kuitenkin olla sama kuin puolisolla. Säädetty viiden vuoden kausi ennen kuin puolisolle myönnetään oma oleskelulupa on aivan liian pitkä. Oikeudellisen autonomian puute tekee naisesta usein täysin aviomiehestä riippuvaisen, mikä ei ole naisen oikeuksia puolustavassa Euroopassa hyväksyttävää. Kun lisäksi otetaan huomioon, että perheenjäsenet eivät saa oikeutta työskennellä heti maahan tultuaan, jompikumpi puolisoista joutuu kantamaan koko taloudellisen vastuun, jolloin toisen puolison sosiaalinen integroituminen estyy.
Tämä direktiiviehdotus on sellaisen ajattelutavan tulos, joka on ristiriidassa viime vuonna hyväksytyn näkemyksen kanssa. Se on ristiriidassa monien asianomaisten vaatiman integraation kanssa, ja lisäksi se herättää maahanmuuttajien lapsissa voimakkaita reaktioita koetun epäoikeudenmukaisen kohtelun vuoksi.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, korostan jälleen kerran sitä, että käsiteltäväksemme esitetty teksti on merkittävä askel kohti maahanmuuton suosimista. Ajatus on aina vain sama: lisätä entisestään Eurooppaan suuntautuvaa maahanmuuttoa ja tehdä perheenyhdistämistä koskevasta oikeudesta tämän yhteisön politiikan liikkeellepaneva voima. Euroopan unionin oikeus- ja sisäasioiden neuvosto saavutti kuukausi sitten vaikeiden neuvottelujen kautta yksimielisyyden perheenyhdistämisestä annettavasta direktiivistä. Esittelijä ehdottaa nyt tuon hänen mielestään liian rajoittavan kompromissin tarkistamista, sillä siinä ei tarpeeksi puolusteta oikeutta perheenyhdistämiseen laajassa mielessä.
Ehdotuksena on tosiasiassa laajentaa perheenjäsenen määritelmää niin, että se sisältää avopuolisot, täysi-ikäiset lapset ja ylenevän polven sukulaiset, jos heillä ei ole muuta tukea. Mutta kuka päättää siitä, milloin muun tuen puuttuminen on oikeudellisesti merkittävä tosiseikka? Perhesuhteen vertaiseksi katsotaan tässä esimerkiksi jopa homoseksuaalisuhde. Tekstissä todetaan, että suhteen on kuitenkin oltava vakituinen ja pitkäaikainen. Naurettavaa! Maahanmuuttajavirrat on nyt päästetty valloilleen. Kaikille halukkaille löytyy keino tulla. Tämä merkitsee sitä, että jos yksi ihminen tulee maahan, melkein viisitoista muuta voi tulla hänen mukanaan.
Suhtaudumme kyllä myötätuntoisesti siihen, että joidenkin ulkomaalaisten perheiden on asuttava erillään. Mutta jos halutaan estää lopputulos, jossa heidät kiskaistaan juuriltaan, miksi ei edes näinä työttömyyden aikoina harkita mahdollisuutta järjestää perheenyhdistäminen lähtömaassa? Miksei kehitysrahastoistamme myönnetä varoja tähän, kun näillä rahastoilla kuitenkin tosiasiassa liian usein vain otetaan rahat rikkaiden maiden köyhiltä ja annetaan köyhien maiden rikkaille? Onko tämä perheenyhdistämisen todellinen tarkoitus? Eikö siinä pitäisi mieluummin keskittyä maahanmuuttajien lähtömaihin?
Tuomitsemme enemmän kuin koskaan tämän laajamittaisen maahanmuuton, jota jäsenvaltiot edistävät eurooppalaisten toimielinten aktiivisella myötävaikutuksella ja jonka seurauksena turvapaikkaoikeutemme on täysin sekainen, rajatarkastukset on lopetettu, laittomat maahanmuuttajat saavat laillistaa tilanteensa, sopuavioliitot kukoistavat ja niin edelleen. Tähän on tultava loppu. Meidän velvollisuutemme on lopettaa tämä Euroopan tuhoisa politiikka.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä direktiiviluonnos on ensimmäinen asettamamme oikeudellinen väline laillisen maahanmuuton alalla. Olen siksi iloinen siitä, että komission tekemä ehdotus pohjautuu ainakin nyt kolmannella yrityksellä järkevään lähestymistapaan, ja kannatammekin ehdotusta myös siksi, että siihen on sisällytetty monia parlamentissa tekemiämme ehdotuksia, joita ovat muun muassa Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien tekemät ehdotukset.
Pidän sitä erityisen rohkaisevana Euroopan unionin työmarkkinoiden, sosiaalisen turvaverkon ja muiden kuin EU:n kansalaisten integraatioon liittyvien unionin etujen kannalta, ja kannatan luonnokseen valittua perheen käsitettä eli ydinperhettä, joka rajoittuu vanhempiin ja alaikäisiin lapsiin. Pidän myös lupaavana sitä, että neuvosto on jo antanut poliittisen hyväksyntänsä ehdotukselle ja että voimme odottaa, että tämä kapeaan perheen määritelmään perustuva direktiivi hyväksytään lopullisesti toukokuussa.
Keskustelun aiheena oleva mietintö on sen sijaan ehdoton askel taaksepäin, paluu maahanmuuttopolitiikan kivikauteen. Siinä jätetään yksinkertaisesti huomioimatta jäsenvaltioissa vallitseva todellinen tilanne ja valmiudet. Esimerkiksi määrittelemällä perheen käsite uudelleen vaaditte naimattomien kumppaneiden, täysi-ikäisen jälkikasvun ja muiden sukulaisten lukemista direktiivin piiriin. Menette jopa niinkin pitkälle, että vaaditte toisen ja kolmannen vaimon ja heidän lastensa maahanmuuton sallimista. Tämä on käsittääkseni ristiriidassa eurooppalaisen perinteen ja kulttuurin kanssa. Vaaditte myös lyhyempiä määräaikoja ja pyritte rajoittamaan jäsenvaltioiden mahdollisuuksia asettaa omissa kansallisissa laeissaan ja säädöksissään tarvittavia rajoituksia.
Komission esittämä ehdotus on järkevä. Me Euroopan kansanpuolueen ryhmässä kannatamme sitä. Hylkäämme sen sijaan täysin esittelijän ehdotukset, joilla perheen käsite laajennettaisiin pitkälle yli sen, mitä Euroopan unioni voi pitää hyväksyttävänä pohjana maahanmuuttopolitiikalleen.
Evans, Robert (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää tästä mietinnöstä.
Pidän ensinnäkin menettelyn osalta epäasianmukaisena sitä, että, kuten Sørensen totesi, neuvosto on jo tehnyt yleisen sopimuksensa asiasta odottamatta parlamentin mielipidettä, vaikka tiedänkin sen johtuvan parlamentille aiheutuneista väistämättömistä viipeistä.
Toiseksi ilmoitan kollegoilleni, että Yhdistynyt kuningaskunta on päättänyt tässä vaiheessa jättäytyä pöytäkirjassa esitetyistä hyvin perustelluista syistä syrjään tämän direktiivin antamisesta, mutta toivon vilpittömästi, että se voi tulevaisuudessa hyväksyä direktiivin. Olen näin ollen tyytyväinen suuntaan, jonka esittelijä on valinnut toissijaisen suojelun osalta.
Kuten muut ovat jo todenneet, meidän tulisi ymmärtää tämän sopimuksen merkityksellisyys, sillä se on ensimmäinen Euroopan tasolla annettava oikeudellinen väline laillisen maahanmuuton alalla. Jos muistamme, millaisia vaikeuksia komissio kohtasi pyrkiessään edistämään tätä asiaa, käsitämme myös, miten suuria haasteita on vielä edessäpäin.
Kollegamme Klamtin huomiot ja hänen tulkintansa saivat minut murheelliseksi. Haluaisin sanoa perheenyhdistämisestä jäsen Gollnischille, että ymmärtäisin kyllä hyvin, jos tuhansien kilometrien välimatkan päässä asuvat hänen perheensä jäsenet eivät haluaisi perheenyhdistämistä - he olisivat kiitollisia saadessaan olla erossa hänestä. Mutta jos minun perheeni jäsenet olisi erotettu toisistaan ja asuisivat eri puolilla maapalloa - olipa suhteemme tai heidän tilanteensa mikä hyvänsä - olisin kiitollinen tästä ehdotuksesta ja toivoisin, että voisimme perheenyhdistämisen kautta päästä toistemme luokse.
Kuten Terrón i Cusí sanoi, meidän on oltava realistisia suhtautumisessamme ihmissuhteisiin, meidän on oltava ajan hermolla tulkitessamme niitä ja meidän on ymmärrettävä olosuhteet, joissa ihmiset nykypäivänä elävät. Tämän parlamentin on oltava realistinen, järkevä ja tulevaisuuteen suuntautunut. Aion äänestää tämän mietinnön puolesta.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietintö sisältää ehdotuksia, jotka - jos ne olisivat sitovia - saattaisivat hieman vähentää perheenyhdistämisessä kohtaamiamme ongelmia. Ehdotuksessa ei kuitenkaan mennä tarpeeksi pitkälle, ja osa ehdotetuista tarkistuksista merkitsevät askelta taaksepäin, joten äänestämme niitä vastaan.
Perheenyhdistämisoikeuden on oltava ehdoton oikeus. Mietinnön päätarkoituksena näyttää kuitenkin olevan tämän oikeuden rajoittaminen monin erilaisin verukkein, jottei niin kutsuttua laitonta maahanmuuttoa vain helpotettaisi. Tämä inhimillisestä näkökulmasta katsottuna onneton perustelu vähentää tekstissä olevien muutamien myönteisten näkökohtien arvoa. Yhteiskunta on tasa-arvon kannalta niin puutteellinen ja maailmassa on niin paljon köyhyyttä, että yhä useammat ihmiset yrittävät paeta nälkää ja kärsimystä ja päästä turvaan Euroopan maihin, ja aivan liian usein he eivät siinä valitettavasti onnistu.
Kansallisvaltiot ja eurooppalaiset toimielimet voivat pystyttää niin paljon kirjaimellisia ja oikeudellisia piikkilanka-aitoja kuin haluavat, mutta ne eivät pysty estämään tätä tapahtumasta. Köyhyyttä pakenevien käännyttäminen pois pakkokeinoin kertoo vain näitä toimia toteuttavien ja tukevien tahojen epäinhimillisyydestä.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, ja haluan myös yhtyä jäsen Evansin esittämiin mielipiteisiin ja tukea kaikkia kommentteja, jotka hän esitti tästä mietinnöstä.
Tehdessäni tutkimustyötä työvoiman liikkuvuutta koskevaa työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausuntoa varten työnantajajärjestöt kertoivat minulle, että perheenyhdistäminen oli ratkaiseva tekijä ihmisten tehdessä päätöstä siitä, tulisivatko he työskentelemään Euroopan unioniin. He halusivat tietää, saisivatko heidän puolisonsa tai kumppaninsa työskennellä ja millaiset koulutuksen saantimahdollisuudet heidän lapsillaan olisi, ja he halusivat tietää myös, ketkä heidän lapsistaan eivät saisi tulla maahan, vaan joutuisivat mahdollisesti jäämään muiden sukulaisten luokse viidentoista, kuudentoista vuoden iässä suorittamaan kokeitaan. Jos Euroopan unionin puheet työmarkkinoiden joustavuudesta ja joihinkin ryhmiin kuuluvien työntekijöiden tarpeesta voidaan siis ottaa vakavasti, meidän on harkittava tarkasti, sanommeko niille ihmisille, joiden haluamme tulevan tänne työskentelemään yhtiöiden johtajina, lääkäreinä, tietotekniikan asiantuntijoina, kokkeina tai jonain muuna: "Anteeksi vain, teidän täytyy nyt erota perheestänne ja teidän on odotettava ehkä jopa kolme vuotta ennen kuin voitte tuoda heidät tänne". Näillä ihmisillä on valinnan mahdollisuus, ja he eivät valitse Eurooppaa.
Ryhmäni ja minä emme koe, että puhuisimme ensimmäisen ja toisen luokan perheistä. Kaikki perheet haluavat pysyä yhdessä, ja heillä on kansainvälisen oikeuden ja sopimusten nojalla oikeus pysyä yhdessä. Parlamentin esittämässä mietinnössä tunnustetaan nykypäivän erilaiset ihmissuhteet. Meidän on hyväksyttävä elämään kuuluvat tosiasiat ja pidettävä perheet yhdessä, erityisesti jos haluamme luoda sellaisen talouden, johon meillä mielestämme on oikeus.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, perheenyhdistämistä käsittelevä direktiiviehdotus on nostanut Euroopan parlamentissa päätään silloin tällöin vuodesta 1999 lähtien. Syy asian pyörittelyyn edestakaisin on selvä: ensin komissio tekee yliliberaalin ehdotuksen, jonka Euroopan parlamentti hyväksyy ja korottaa tarjousta vielä vähän, sitten neuvosto - joka vaikuttaa näistä kolmesta vastuullisimmalta - sanoo ei ja kierros alkaa alusta.
Tällä kertaa komissio uskoo löytäneensä lyömättömän aseen. Se pitää matalaa profiilia useimmissa niissä säännöksissä, jotka neuvosto on torjunut, antaen vaikutelman antautumisesta, mutta lisää tekstin loppuun 19 artiklan, jossa selitetään, että kaikkia näitä asioita käsitellään uudelleen kahden vuoden kuluttua. Taktiikka on selvä. Ajatuksena on ainakin aluksi saada hyväksytettyä vähimmäisperusta eurooppalaiselle lainsäädännölle perheenyhdistämisestä, jotta eurooppalaisen oikeuden ja eurooppalaisen toiminnan periaate tunnustetaan.
Sen jälkeen komissio käyttää näitä asioita aseenaan ja palaa hyökkäysasemiin, varsinkin koska 19 artiklassa on jo määritelty, mitä säännöksiä on muutettava. Neuvoston kannalta vaarana on se, että se päästää tekstin läpi todeten - kuten se liian usein toteaa - "olennaiset kohdat on toistaiseksi turvattu ja muilta osin tilannetta tarkastellaan kahden vuoden päästä".
Me olemme puolestamme sitä mieltä, että neuvosto ei saisi antaa tämän tapahtumaketjun hämätä sitä. Perheenyhdistämisen osuus maahanmuutosta on nykyisin valtava, ja olisi tärkeää, että kukin jäsenvaltio voisi säilyttää kykynsä valvoa perheenyhdistämisoikeutta tarkasti ja sovittaa se vastaanottokapasiteettiinsa. Komissio ja Euroopan parlamentti unelmoivat mahdollisuudesta velvoittaa jäsenvaltiot järjestelmällisesti laajentamaan tätä oikeutta, mutta ne eivät missään tapauksessa suostu siihen. Meidän mielestämme tämä direktiivi ei hyödytä ketään ja olisi vaaraksi jäsenvaltioille, etenkin kun Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta näyttää haluavan, että kaikista näistä asioista päätetään määräenemmistöllä.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää lyhyen puheenvuoron työjärjestyksen 122 artiklan nojalla ja antaa henkilökohtaisen lausuman jäsen Evansin minusta esittämien herjauksien vuoksi. Jäsen Evans, olette oikeassa siinä, että vaimoni perhe on Kaukoidästä ja että he asuvat siten yli 10 000 kilometrin päässä.
Rakastan vaimoani, ja appivanhempani ovat minulle hyvin läheiset. Käyn Japanissa usein ja he käyvät usein luonani. He eivät kuitenkaan ole koskaan ajatelleet niin, että se seikka, että heidän tyttärestään on tullut vaimoni, antaisi heille automaattisesti oikeuden tulla ja oleskella Euroopan unionin alueella koko ikänsä, eivätkä niin ajattele myöskään lankoni taikka vaimoni serkut.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi korostaa, että perheenyhdistämistä koskevien yhteisten normien asettaminen on mielestämme tärkeä osa todellista yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa. Tämä on Tampereen Eurooppa-neuvoston neuvottelujen tulos, joka vahvistettiin hiljattain Laekenissa. Aihe on kuitenkin hyvin arkaluonteinen, ja on luonnollista, että kansalliset realiteetit nousevat etualalle. Tästä syystä ratkaisujen ja kompromissien saavuttaminen on vaikeaa, ja se selittääkin, miksi ehdotuksesta on keskusteltu neuvostossa melkein kaksi vuotta.
Komissio on siten laatinut tämän uuden ehdotuksen, joka on tosin kaukana ihanteesta, mutta varmasti toteuttamiskelpoinen ja mahdollistaa perheenyhdistämisen vuoksi tapahtuvaa maahantuloa koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamisprosessin aloittamisen. Kiitänkin komission jäsentä António Vitorinoa käytännönläheisestä lähestymistavasta, jonka ansiosta ongelmia aiheuttaneet kohdat on voitu ratkaista ja neuvostossa tosiasiassa saavutetut kompromissit sisällyttää tekstiin. Pidän tätä monivaiheisen prosessin vaihtoehtoa järkevänä ratkaisuna, sillä se on erittäin joustava kohdissa, joissa vallitsee edelleen pattitilanne, ja antaa samalla kansallisille lainsäätäjille hieman liikkumavaraa. Pidän onnistuneena myös säännöstä, jota hän kutsuu rendez-vous-lausekkeeksi ja jonka mukaan tätä joustavuutta ja poikkeuksia tarkastellaan uudelleen ensisijaisesti kahden vuoden päästä.
Kiitän Carmen Cerdeira Mortereroa hänen työstään, mutta en kaikkien näiden syiden vuoksi kannata hänen pyrkimystään ulottaa perheenyhdistämisen soveltamisala liian laajalle. Se ei mielestäni ole toivottavaa ensinnäkään siksi, että asiaa koskevat kansalliset lainsäädännöt ovat tässä alkuvaiheessa liian erilaisia, mutta myös siksi, että se voi johtaa kontrolloimattomiin väärinkäytöksiin, joissa vastaanottava maa ei pysty tarjoamaan täysimääräisen integraation ja ulkomaalaisten ja maan kansalaisten rauhanomaisen rinnakkaiselon edellyttämiä olosuhteita.
Haluan myös muistuttaa, että käsittelemme nyt direktiiviä, jolla pyritään asettamaan vähimmäisvaatimukset, ja jäsenvaltioilla on perinteidensä ja kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa täydet oikeudet asettaa suotuisampia perheenyhdistämistä koskevia sääntöjä. Arvoisa puhemies, toivon, että mielipide-eroistamme huolimatta - ne ovat luonnollisia ja joka tapauksessa demokratiassa väistämättömiä - voimme yhdistää ponnistelumme ja luoda selkeän, avoimen oikeudellisen kehys sen varmistamiseksi, että lailliset maahanmuuttajat integroituvat vastaanottaviin maihin. Yksi osa tätä kehystä on epäilemättä perheenyhdistäminen, jolla edistetään maahanmuuttajien henkistä tasapainoa ja tuetaan heidän kotoutumistaan.

Puhemies.
Mietintöä käsittelevä keskustelu keskeytetään esityslistan mukaisesti tähän ja sitä jatketaan myöhemmin klo 21.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto "Kevään talousennuste; työllisyyden suuntaviivat". Puheenvuoron käyttää komission jäsen Pedro Solbes Mira.

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, kollegani Diamantopoulou ja minä kerromme teille nyt kattavasti talous- ja työllisyyspolitiikan laajoista suuntaviivoista.
Komissio on tänään iltapäivällä päättänyt hyväksyä suosituksensa työllisyyden suuntaviivoiksi 2003-2005. Suosituksessa keskitytään siihen, miten talouspolitiikoilla voidaan edistää Lissabonissa asetetun unionin strategisen tavoitteen saavuttamista. Talouspolitiikan suuntaviivat ovat osa yhteensovitettua suuntaviivapakettia, johon kuuluvat myös työllisyyden suuntaviivat, jotka teille esittelee kollegani Diamantopoulou.
Talouspolitiikan suuntaviivoja on muutettu jonkin verran niiden järkeistämiseksi ja vastauksena Brysselissä pidetyssä kevään huippukokouksessa esitettyyn pyyntöön. Ne ovat nyt suppeammat ja niissä keskitytään talouspolitiikan keskeisiin kysymyksiin; niiden yleistä osaa kuten myös suuntaviivojen määrää on vähennetty rajusti, mutta ne ovat siitä huolimatta tyhjentävät ja niissä käsitellään edelleen kaikkia talousongelmia, mutta ytimekkäämmin.
Maakohtaiset suuntaviivat on nyt jäsennetty selvästi kullekin valtiolle ominaiset suuret talouspolitiikan haasteet huomioon ottaen. Näin voidaan myös kiinnittää enemmän huomiota talouspolitiikan olennaisiin kysymyksiin. Lisäksi maakohtaisten suuntaviivojen yhteys yleisiin suuntaviivoihin, joista ne juontavat juurensa, on selitetty erikseen. Suuntaviivoihin on myös lisätty erityinen euroaluetta ja sen haasteita käsittelevä osa.
Tämä lähestymistapa ei kuitenkaan eroa kovinkaan paljon entisestä, sillä viime vuosina ja varsinkin Lissabonin jälkeen toteutettu perusstrategia on edelleen käypä väline. Talouspolitiikan suuntaviivoissa vahvistetaan nämä strategiat ja korostetaan myös tarvetta luoda makrotalouspolitiikkaa ylläpitämään vakautta ja tukemaan kasvua, jotta talousuudistukset saadaan lopullisesti päätökseen ja jotta voidaan varmistaa, että kasvu on kestävää taloudelliset, ympäristön asettamat ja sosiaaliset haasteet huomioon ottaen.
En aio käsitellä näitä kolmea asiaa yksityiskohtaisesti. Esitän sen sijaan joitakin huomioita kustakin. Nykyisessä epävarmassa taloudellisessa tilanteessa on välttämätöntä, että makrotalouspolitiikka herättää luottamusta. Makrotalouspolitiikassa on otettava huomioon tarve edistää lyhyen aikavälin kasvua ja samalla säilyttää makrotaloudellinen vakaus. Se merkitsee budjettipolitiikan kannalta sekä joustavuuden lisäämistä että kohtuullisten mukautusten tekemistä. Automaattisten vakauttajien on toimittava täysimääräisesti aina kuin se vain on mahdollista, mutta meidän on myös jatkettava alijäämän vähentämistä. Nämä johtavat periaatteet noudattavat viime marraskuussa annetussa komission tiedonannossa esitettyyn budjettipolitiikkojen koordinoinnin lisäämistä koskevaa sopimusta. Siihen kuuluu erityisesti tarve vähentää rakenteellista alijäämää tarvittaessa ainakin puolella BKT:n prosenttiyksiköllä. Lisäksi on tärkeää, että palkkakehitys on yhtäpitävä hintojen vakauden ja tuottavuuden kasvun kanssa, jotta voidaan luoda työpaikkoja lisäävien investointien yleistymisen edellyttämiä voittomarginaaleja.
Toisen kohdan osalta - kasvupotentiaalin edistäminen - talouspolitiikan suuntaviivoissa mainitaan asianmukaisesti rakenneuudistusten tarve. Jos mikä, niin tarve lisätä entisestään taloutemme kasvuvalmiuksia ja kykyä sietää häiriöitä osoittaa epäilemättä unionin heikkouden maailmanlaajuisen taantuman edessä. Jotta työpaikkoja syntyisi lisää, jäsenvaltioiden on parannettava sosiaaliturvamaksujen yhteisvaikutusta sekä veroasteen että sosiaaliturvapalvelujen tarjoamista koskevien perusteiden avulla. Niiden on edistettävä joustavampia työjärjestelyjä, tarkistettava työlainsäädäntöä ja toteutettava tarvittavat tukitoimet koulutuksen alalla. Meidän on myös helpotettava työvoiman liikkuvuutta edistämällä eläke- ja sosiaaliturvaoikeuden tunnustamista. Näitä toimenpiteitä on luonnollisesti täydennettävä aktiivisin työnhakua helpottavin työmarkkinatoimin. Laajoissa suuntaviivoissa ehdotetaan myös toimenpiteitä, joilla lisätään kilpailua hyödyke- ja pääomamarkkinoilla ja kannustetaan siten yrittäjähenkeä ja edistetään siirtymistä tietopohjaiseen talouteen. Rahoitusehtojen ja ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten rahoituksen saantimahdollisuuksien parantamiseksi riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman on oltava pantu kokonaisuudessaan täytäntöön vuoden loppuun mennessä. Viimeaikaiset tapahtumat ovat lisäksi osoittaneet tarpeen laatia paremmat yritysjohtoa ja riittävää taloushallinnon valvontaa koskevat säännöt.
Suuntaviivoissa käsitellään myös julkisten varojen pitkän aikavälin kestävää kehittämistä, kun muistetaan ennen kaikkea väestön ikääntymisen ongelma. Eläkeuudistuksen tavoitteena tulee olla rahoituksen kestävyys, pitkän työuran tukeminen ja varhaiseläkkeelle siirtymistä koskevien kannustimien poistaminen, jotta joustavammat ammatillisen ja työhön liittyvän kehityksen mallit olisivat mahdollisia. Marraskuun tiedonannon mukaisesti suuntaviivoissa on otettu huomioon yksimielinen näkemys, jonka mukaan enemmän ponnisteluja on tehtävä julkisen talouden alijäämän hoitamiseksi ja sen takaamiseksi, että velka vähenee. Ympäristön kestävästä kehityksestä suuntaviivoissa todetaan, että talouskasvu ei saa tapahtua ympäristön kustannuksella. Sen vuoksi markkinapohjaisiin välineisiin on tarpeen yhdistää oikeudellisia välineitä. Jäsenvaltioiden on tätä varten vähennettävä valtiontukea, verovapautuksia ja muita kannustimia, joilla on kielteisiä vaikutuksia ympäristöön.
Suuntaviivoissa käsitellään myös talouspolitiikan osuutta sosiaalisen kestävyyden edistämiseen. Työllisyys on paras suoja köyhyyttä ja syrjäytymistä vastaan, ja työpaikkojen syntyminen riippuu siitä, tarjoaako yksityinen sektori suotuisat olosuhteet liiketoiminnalle ja investoinneille. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta työmarkkinoiden toimivuus paranee ja jotta tuottavuuden erot voivat heijastua palkkoihin. Komissio on määritellyt tämän strategian selvästi. Näin tekemällä koetamme pysyä mahdollisimman tiukkoina vaatimusten noudattamisen kanssa ja korostaa enemmän tätä osa-aluetta.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, esittelin kuukausi sitten tarkistetun työllisyysstrategian parlamentille. Esittelemällä molemmat paketit yhteisesti otamme mielestäni nyt merkittävän edistysaskeleen ja edistämme huomattavasti Lissabonin tavoitteiden tehokkaampaa ja nopeampaa toteuttamista, ja otamme samalla huomioon laajentuneen unionin tarpeet ja ongelmat.
Kyseistä kautta koskevat indikaattorit ja ennusteet, jotka ovat talouskasvun osalta melko huolestuttavat, osoittavat, että työllisyysaste nousi jälleen vuonna 2002 hieman. Työllisyysaste parani noin 1,1 prosenttia, mikä vastaa 500 000 uutta työpaikkaa. Meidän on tosin tietysti muistettava, että ensi vuotta koskevat heikot kasvunäkymät vaikuttavat myös työllisyyteen. Siksi on erityisen tärkeää koordinoida ja vauhdittaa toimiamme, jotta voimme saada aikaan kasvua ja auttaa luomaan uusia työpaikkoja.
Ehdotukseemme on tehty perinpohjainen muutos aiempaan verrattuna. Tämä on laajojen parlamentin, työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden kanssa käytyjen neuvottelujen tulos, se on viimeisten viiden vuoden perusteellisen analysoinnin ja arvioinnin tulos, ja kun se esiteltiin ensimmäisen kerran tammikuussa, neuvosto tuki sitä varsin laajalti.
Työllisyyden suuntaviivat esitellään tänä vuonna yhdessä talouspolitiikan suuntaviivojen kanssa. Olemme ottaneet tänä vuonna merkittävän edistysaskeleen ajoituksen suhteen. Näin vältetään aiempina vuosina syntyneet sekaannukset, kun pakettien välillä oli kuuden kuukauden ajanjakso. Olemme myös kehittäneet sisältöä merkittävällä tavalla, sillä suuntaviivapaketit ovat nyt huomattavassa määrin johdonmukaisia ja yhteensopivia, mikä mahdollistaa paremman koordinoinnin ja tehokkaamman yhteistyön jäsenvaltioiden kanssa.
Suuntaviivoja on vähemmän ja ne ovat yksinkertaisempia, ja niillä tavoiteltavat päämäärät on luonnollisesti ilmaistu hyvin selkeästi. Suuntaviivat eivät ole erityisen analyyttiset, sillä työllisyyspolitiikalla on voimakas kansallinen ulottuvuus ja siihen liittyy toissijaisuuskysymyksiä, joten jokaisen maan on jossakin määrin valittava keinot, joita se aikoo käyttää. Niissä on kuitenkin selkeät poliittiset suuntaviivat, ja me määrittelemme toki kullakin alalla saavutettavat yksittäiset tulokset, jotka useissa tapauksissa liittyvät määrällisiin tavoitteisiin.
Mikä on tämä uusi rakenne? Millainen on uusi työllisyyspaketti? Poliittisena perustana on talouspolitiikkojen, työllisyyspolitiikkojen ja sosiaalipolitiikkojen välinen vuorovaikutus. Tavoitteitakin on siis kolme: lisää työpaikkoja, parempia työpaikkoja ja työmarkkinat, joiden ulkopuolelle ei suljeta ketään. Nämä kolme tavoitetta ovat perustana kymmenelle painopisteelle, jotka kattavat käytännössä monenlaisia uudistuksia. Uudistukset liittyvät ihmisten tarpeisiin. Ne liittyvät yksityiskohtaisemmin elinikäiseen oppimiseen ja työttömille tarjottaviin palveluihin, koulutusjärjestelmiin sekä tietysti yrityksiin eli esimerkiksi yritysten byrokratiaongelmaan ja yritysten tukemisen ja yrittäjyyden edistämisen kysymykseen. Ne liittyvät myös moniin erilaisiin uudistuksiin, kuten sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksiin, eläkekysymykseen ja verotuskysymykseen etenkin matalien palkkojen kohdalla. Ne liittyvät myös sukupuolten väliseen tasa-arvoon ja naisten osallistumiseen työmarkkinoille, joka on valtavirtaistettu kaikissa politiikoissa, joskin suuntaviivoissa on toki erillinenkin sukupuolten ja kaikkien syrjinnän kohteina olevien ryhmien välistä tasa-arvoa koskeva painopiste. Ne ovat jatkoa edellisille suuntaviivoille, mutta uusiakin osa-alueita on, ja ne liittyvät pääasiassa ikääntyvän väestön ongelmaan, ikääntyneiden työntekijöiden työmarkkinoilla pysymistä edistävien politiikkojen tarpeeseen sekä liikkuvuuteen. Eräs kiinnostava uusi tekijä on laiton työ, joka on myös Italian puheenjohtajakauden painopisteala.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan puhua hieman määrällisistä tavoitteista. Työllisyysstrategia perustuu avoimeen koordinointimenetelmään. Niinpä seuraamuksia tai sitovia toimenpiteitä ei ole. Tämä merkitsee sitä, että jos haluamme sen olevan muutakin kuin ajatusten esittelyä, meidän on sovittava yksityiskohtaisista tuloksista eli yksityiskohtaisista määrällisistä tavoitteista ja sitouduttava niihin. Ehdotammekin siksi erilaisia määrällisiä tavoitteita. Useimmat niistä ovat luonteeltaan kansallisia eli toisin sanoen ne ovat jäsenvaltioiden asettamia, mutta kaikkia jäsenvaltioita koskevia indikaattoreitakin on, ja poikkeuksia on vain yksi: laiton työ ja komission tekemä vakava arvio.
Mukaan on otettu myös hallitustenväliseen malliin liittyviä suuntaviivoja työmarkkinaosapuolten osallistumisen ja työllisyyspalvelujen uudistamisen osalta, ja tekstissä annetaan suosituksia ja yksityiskohtaisia suosituksia kullekin jäsenvaltiolle. Olemme ottaneet huomioon kunkin jäsenvaltion työmarkkinoista tehdyn arvion ja olemme laatineet suositukset uusien suuntaviivojen valossa ja niiden näkökulmasta. Tänä vuonna jäsenvaltioille tehdään 57 suositusta, ja korostan vielä tietysti sitä, ne ovat Solbesin esittelemien samaan aikaan ajoitettujen suuntaviivojen kanssa yhteensopivia ja yhtäpitäviä.
Olen pahoillani siitä, että parlamentti joutuu tänä vuonna antamaan lausuntonsa työllisyyspaketista kiireen alla. Haluan vakuuttaa teille, että komissio tekee kaiken voitavansa auttaakseen parlamenttia käsittelemään asian nopeasti ja mahdollisimman tehokkaasti, ja toivon, että ensi vuodesta lähtien voimme viestiä toisillemme paremmissa ja ajallisesti väljemmissä olosuhteissa.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komission jäsenten esitykset ovat käytännössä vahvistaneet vakaussopimuspolitiikan jatkamisen. Kyseisen politiikan on juuri Brysselin huippukokouksessa kerrottu vauhdittavan kaupan vapauttamista ja lisäävän työmarkkinoiden joustavuutta. Tässä toistellaan toisin sanoen samaa asiaa. Seuraukset ovat osoittautuneet tuhoisiksi varsinkin kotimaassani Portugalissa, jossa olemme joutuneet tekniseen lamaan, jossa jäämme yhä kauemmas jälkeen Euroopan unionin keskiarvoista, jossa työttömyysaste nousee nopeammin kuin Euroopan unionissa keskimäärin ja jossa on eniten köyhyyttä, pitkäaikainen köyhyys mukaan luettuna. Politiikan muuttaminen on siis välttämätöntä. Kysymykseni kuuluu: milloin vakaussopimusta tarkistetaan, jotta voimme luottaa julkisiin investointeihin, työpaikkojen luomiseen, ostovoiman kasvuun ja tehokkaisiin köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä torjuviin toimenpiteisiin?

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on nyt selvästi jonkinlaisessa lamassa eikä tulevaisuus juuri näytä kirkkaammalta. Sodan kustannukset ja sen jälkeen rauhan kustannukset rasittavat suuresti maailmantaloutta ja sitä kautta myös Euroopan taloutta.
Hyvä komission jäsen, onko meillä varaa jatkaa talouksiemme tukahduttamista joustamattomalla vakauspolitiikalla, jota pidetään itsessään tavoitteena? Totta kai vakaus on yleinen etu! Talouspolitiikkaa ei kuitenkaan voi rajoittaa vain julkisen talouden alijäämien torjumiseen. Yhdysvalloilla on tällä hetkellä, paradoksaalista kyllä, paljon käytännöllisempi talous- ja finanssipolitiikka kuin Euroopalla. Yhdysvaltojen julkisen talouden alijäämä ylittäisi nyt Maastrichtin kriteerien perusteella 5 prosentin rajan. Arvoisa komission jäsen, eikö vakaus- ja kasvusopimusta pitäisi täydentää talouspolitiikan koordinointia koskevalla sopimuksella, joka antaisi vauhtia kasvulle ja työllisyydelle ja pyrkisi lisäämään julkisia ja yksityisiä investointeja infrastruktuuritutkimukseen ja alueelliseen kehitykseen, koulutukseen ja työmarkkinoihin?

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, haluan esittää kaksi huomiota.
Ensimmäinen on se, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on erittäin pettynyt poikkeuksellisen lyhyeen määräaikaan. Komission jäsen Diamantopoulou mainitsikin jo asiasta. Sitä, että valiokuntamme esittelijän on laadittava mietintö jo ensi viikoksi - tarkalleen sanottuna perjantaiksi - voitaisiin pitää jopa epädemokraattisena. Voisimme keskustella asiasta enemmänkin, mutta aikaa ei tietenkään ole tarpeeksi.
Ongelma on jo sellaisenaan tarpeeksi vakava, mutta vielä pahempaa on se, että se toistuu ensi vuonna ja epäilemättä entistä vakavammassa muodossa. Avoimesta koordinointimenetelmästä puhuttaessa myös minä monien muiden muassa toivon, että meidätkin otetaan vakavasti. Menettelyjä on siksi muutettava suuntaan tai toiseen huolimatta kaikista tällä välin tehdyistä sovittelupyrkimyksistä.
Pelkään myös, että työllisyyden suuntaviivoissa on kaksi puutetta, joista keskustelemme pian tarkemmin valiokunnissamme. Ensimmäinen on se, että keskitymme liikaa ja liian painokkaasti lyhyen aikavälin ongelmiin yksittäisissä maissa - tämä mainittiinkin juuri. Toinen on näiden suuntaviivojen luonne, jossa ei oteta huomioon suhdannevaihteluja.

Solbes
Arvoisa puhemies, tämän päivän keskustelun aiheena ovat talouspolitiikan laajat suuntaviivat, joilla luodaan lisää työpaikkoja Eurooppaan.
Komissio ei usko, että Euroopan ongelmat liittyvät ekspansiiviseen finanssipolitiikkaan. Vakauttajilla on tehtävänsä; ne sallivat tämän ekspansiivisen politiikan täytäntöönpanon.
Toisaalta tähän mennessä ei ole osoitettu, että ekspansiivista finanssipolitiikka harjoittava maat saavuttaisivat parempia kasvutuloksia. Sanoisin itse asiassa, että vastaavuussuhde on päinvastainen: kasvu on voimakkainta terveempiä veropolitiikkoja toteuttavissa maissa.
Uskon, etteivät nykyiset ongelmat - kuten olen moneen kertaan todennut - liity vakaussopimukseen, vaan ne ovat Euroopan kasvupotentiaalin lisäämiseksi tarvittaviin uudistuksiin liittyviä ongelmia. Tämä liittyykin läheisesti ehdotuksiin, joita teemme laajoissa suuntaviivoissa.
Mielestäni muutokset, jotka komissio teki vakaussopimukseen marraskuussa, antavat meille riittävästi liikkumavaraa nykyisiin olosuhteisiin vastaamiseksi.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, olen eri mieltä kollegani Goebbelsin kanssa ensimmäisestä hänen mainitsemastaan asiasta. Mielestäni meidän on säilytettävä vakaussopimuksissa asetettu kuri, sillä se tekee Euroopan unionista vakaamman ja luotettavamman kuin Yhdysvalloista, jossa kansainväliset talouden analyysit osoittavat varsin huolestuttavaa alijäämää.
Haluan korostaa, että koordinoinnin on oltava aidosti tehokasta ja jäsenvaltioiden on todella noudatettava vakaussopimuksissa asetettuja sitoumuksia. Katson nyt esitettyjen ehdotusten perusteella, että jos komissio ei pysty vaikuttamaan tehokkaammin kyseisten vaatimusten noudattamiseen esimerkiksi veropolitiikan käytön alalla, tavoitteiden saavuttamista koskeva varmuus on todella hyvin hauras.
Korostankin - ja uskon parlamentin yleisesti tukevan tätä - että on tärkeää, että jäsenvaltiot noudattavat ja panevat täytäntöön sitoumuksensa täysimääräisesti, sillä nykyinen tilanne on osoittanut, että eräät hyvin merkittävät jäsenvaltiot eivät valitettavasti suinkaan lähene vaan loittonevat yhä kauemmas luotettavuudesta ja vakavaraisuudesta.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän lyhyen puheenvuoron. Haluan aluksi esittää vilpittömät kiitokseni komission jäsenille. Esitän nyt kaksi kysymystä, jotka ovat nousseet esiin parlamentissa käydyn keskustelun pohjalta. Ensimmäinen koskee väestönkehityksen haastetta, joka on yksi EU:n tulevaisuuden tärkeimmistä kysymyksistä, ehkä kaikkein tärkein. Mitä aloitteita komission jäsenet ovat aikoneet tehdä luodakseen perhe- ja lapsiystävällisempää politiikkaa, jossa perhe-elämä ja lastenhoito voidaan yhdistää työelämän kanssa?
Toinen kysymykseni liittyy siihen, mitä komission jäsen Diamantopoulou mainitsi ikääntyneistä työntekijöistä. Yhdysvalloissa ikääntyneiden henkilöiden pakottaminen eläkkeelle on perustuslain vastaista. Pitäisikö tätä ikäihmisten pakollisen eläkkeelle siirtämisen kysymystä pohtia myös Euroopan unionissa, ja pitäisikö ikäihmisille antaa mahdollisuus jatkaa vapaaehtoisesti työelämässä pidempään kuin nyt?
Lopuksi haluan vielä korostaa sen merkitystä, että vakaus- ja kasvusopimus on selkeä ja ettei siinä puututa politiikkaan ilman selviä perusteita.

Andersson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme kysymystä. Kannatan talouspolitiikan ja työllisyyden suuntaviivojen koordinointia. Milloin tulee aika ottaa koordinointiin mukaan myös sosiaalipolitiikan suuntaviivat?
Kasvu, työllisyys, ja sosiaalinen hyvinvointi kuuluvat yhteen. Nykyinen kasvu ja työllisyyden kehitys eivät riitä siihen, että saavuttaisimme tulevat sosiaaliset sitoumuksemme esimerkiksi eläkkeiden osalta. Miten komissio näkee asian?
Puhumme usein inhimillisestä pääomasta ja elinikäisestä oppimisesta. Mitä käytännön ehdotuksia teette elinikäisen oppimisen ja työpaikkojen laadun alalla, jotta voimme hyödyntää työvoimaa tehokkaammin?

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, en ymmärtänyt Anderssonin viimeistä kysymystä. Voisiko hän mahdollisesti toistaa sen?

Andersson (PSE).
Viimeinen kolmesta kysymyksestäni liittyi siihen, että puhumme usein inhimillisestä pääomasta ja inhimillisen pääoman kehittämisestä kilpailukyvyn lisäämiseksi. Mitä sellaisia käytännön ehdotuksia on tehty inhimillisen pääoman kehittämiseksi ja työpaikkojen laadun parantamiseksi, jotka osoittavat, ettei kyse ole vain yleistyksistä? Mitä Euroopan tasolla käytännössä tehdään?

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, aloitan parlamentin jäsenen Figueiredon esittämästä kysymyksestä, joka liittyi työttömyyden lisääntymiseen Portugalissa vakaussopimuksen vuoksi. Mielestäni Portugalin työmarkkinoiden arviointi ja maata koskevat suositukset ovat varsin kiinnostavaa luettavaa. Maassa on selvästi erittäin vakava tuottavuusongelma, joka liittyy inhimillisiin voimavaroihin tehtyihin investointeihin, koulun keskeyttävien opiskelijoiden suureen määrään ja ilman keskiasteen koulutusta olevien henkilöiden valtavaan määrään. Koulutuksen puute ja erikoisalan taitoja omaavan työvoiman vähyys vaikuttavat pienten ja keskisuurten yritysten toimintaan sekä innovaation ja huipputeknologian alaan.
Jos tarkastelussa mennään pidemmälle, esiin nousee erityisesti naisiin liittyvä ongelma: vaikka naisia on työelämässä paljon muihin maihin verrattuna, naisten työmarkkinoiden perusteella voidaan havaita, että naisten työmarkkinat keskittyvät yksinomaan hyvin matalapalkkaisten ja osa-aikaisten työpaikkojen ympärille naisten ammattitaidon puutteen vuoksi. Tarvittava politiikka, jonka toteuttamisessa Portugalin hallitus onkin toki edistynyt huomattavasti, liittyy siis työvoimaa koskeviin rakenteellisiin muutoksiin. Kukaan ei tietenkään kuvittele, että kysymys olisi pelkästään rakennemuutoksista ilman maan yleistä kehittämistä, mutta emme myöskään voi sivuuttaa näitä tärkeitä toimia.
Vastauksena toiseen parlamentin jäsen Bouwmanin esittämään kysymykseen totean, että marraskuusta lähtien toteutettu hyvin läheinen yhteistyö kaikissa ehdotusten muokkaamisvaiheissa antoi nähdäkseni kyseiselle parlamentin valiokunnalle valmiudet laatia asianmukainen vastaus tehokkaasti tässä lyhyessä määräajassa. Yritämme ensi vuonna hyödyntää täysimääräisesti ajallisen yhteensovittamisen puitteissa käytettävissä olevat marginaalit, jotta parlamentti saa aktiivisemman roolin.
Ikääntyviä työntekijöitä ja heidän työmarkkinoilla pysymistään koskevasta kysymyksestä totean, että yritykset ovat käyttäneet varhaiseläkejärjestelmiä toimintojen uudelleenjärjestelyjen välineenä Euroopassa monia vuosia. Kaikkiin suuriin toimintojen uudelleenjärjestelyihin on sekä julkisella että yksityisellä sektorilla liittynyt etuuksia tai hyvin nuorille työntekijöille tarjottuja eläkejärjestelmiä. Meillä on tämän seurauksena paljon suhteellisen nuoria eläkeläisiä, jotka ovat alle 55-vuotiaita, ja on toki myönnettävä, että tämän käytännön rajat ovat nyt tulleet vastaan.
Nykypäivän taloudellinen tilanne on etenkin sekä julkisissa että yksityisissä eläkejärjestelmissä sellainen, ettei se enää kestä tällaisia ratkaisuja. Varsinkaan varhaiseläkettä ei siten voida enää pitää ratkaisuna yrityksille eikä työntekijöille, jotka jäävät eläkkeelle työikäisinä ja kärsivät siitä, että he eivät enää voi osallistua taloudelliseen elämään, kun otetaan huomioon, että odotettavissa oleva elinikä on noussut huomattavasti. Emme tietenkään voi puhua varhaiseläkejärjestelmän lakkauttamisesta, ellei siihen liity päätöstä siitä, miten nämä ihmiset saadaan pysymään työmarkkinoilla. Ehdottamiimme suuntaviivoihin sisältyykin tähän liittyen myös toimia ja yksityiskohtaisia tavoitteita, jotka koskevat koulutusta, näihin ihmisiin sijoittamista siten, että he voivat tehdä uranvaihdoksen, heidän tukemistaan, niin että he voivat siirtyä pienten ja keskisuurten yritysten piiriin ja aloittaa oman liiketoiminnan eli toimia, joilla heidät pidetään aktiivisina. Toistan, että teksteihin sisältyvien 22 määrällisen tavoitteen joukossa on myös yli 55-vuotiaisiin työntekijöihin liittyviä tavoitteita, joista yhdestä sovittiinkin viime vuonna Barcelonan Eurooppa-neuvostossa.
Mitä inhimillisiin voimavaroihin sijoittamista koskeva ehdotuksemme tarkalleen ottaen merkitsee? Mainitsemiemme kymmenen painopisteen joukossa on elinikäinen oppiminen ja ehdotus määrälliseksi tavoitteeksi, joka koskee kunkin valtion sijoituksia elinikäiseen oppimiseen verrattuna työvoimakustannuksiin yhteensä. On todettava, että luku on tällä hetkellä Euroopassa hyvin, hyvin pieni. Työvoimakustannuksista 2,4 prosenttia sijoitetaan yksityisen sektorin työntekijöihin. Suuntaviivoja ja yksityiskohtaisia tavoitteita on annettu myös koulutusjärjestelmien osalta, ja tavoitteena on, että 80 prosenttia väestöstä on saanut keskiasteen koulutusta vastaavan koulutuksen vuoteen 2010 mennessä, jotta he voivat pysyä työmarkkinoilla ja heille voidaan tarjota työtä. Uskon, että jos nämä määrälliset tavoitteet hyväksytään lopulta kansallisella tasolla, niistä tulee merkittävä poliittinen voima jäsenvaltioiden hallituksille.

Puhemies.
Kiitos, komission jäsen Diamantopoulos.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kommentoida lyhyesti määräaikaa. Olen parlamentin esittelijä käsiteltävänä olevia suuntaviivoja koskevassa asiassa. Haluan kertoa, että sain suuntaviivojen lopullisen tekstin vasta muutama minuutti sitten, kun tulin istuntosaliin hieman ennen kello 17:ää. Työni on oltava valmis kahden päivän päästä. Mietintöni annetaan käännettäväksi perjantaiaamuna. Olosuhteet ovat täysin epäasianmukaiset, mutta en voi nyt tuhlata enempää aikaa niistä puhumiseen.
Haluan sen sijaan puhua poliittisesta kysymyksestä, joka on mielestäni tärkeä. Olen sitä mieltä, että paras asia komission laatimassa Euroopan työllisyysstrategiassa on laatunäkökohtien voimakas painottaminen. Se on nähdäkseni suurin käytännön ero omien työmarkkinoidemme sekä Yhdysvaltojen, Japanin ja muiden maiden työmarkkinoiden välillä. Laadullinen ulottuvuus on ratkaisevan tärkeä, ja silti samalla asetetaan paineita alentaa työvoimakustannuksia, mikä ei lainkaan liity laatuun. Miten tämä kustannusten alentamisen ja laatuvaatimusten välinen ristiriita on tarkoitus ratkaista?

Cercas (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, olen iloinen siitä, että Euroopan työllisyysstrategiasta tehty arvio mahdollistaa välineiden kehittämisen, sillä se on yksi kansalaistemme suurimmista vaatimuksista.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kysymyksen. Komission jäsen puhui tavoitteiden asettamisesta alalla, jossa tavoitteiden tulisi olla luonteeltaan kansallisia. Haluaisin tietää, sidotaanko jäsenvaltiot todella yksityiskohtaisiin lukuihin toistuvasti mainittujen aluetason ja Euroopan tason vuoden 2010 ja vuoden 2005 työllisyysasteiden osalta, velvoitetaanko kukin jäsenvaltio vaihtamaan kirjallisuus matematiikkaan ja saammeko todella valtiotasolla toteutettavan eurooppalaisen työllisyysstrategian, joka ei koostu yksinomaan ajatuksista, vaan johon sisältyy myös Euroopan parlamentin ja yleisen mielipiteen esittämiä tulosvaatimuksia.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, huolimatta määräajan lyhyydestä esitetystä oikeutetusta kritiikistä tämä on merkittävä hetki. Meillä on vihdoin edessämme ajallisesti yhteensovitetut suuntaviivat, ja meidän on tehtävä parhaamme tässä tilanteessa.
Mainitsen komission jäsenille tiedoksi, että yksi käytännön asia, jonka he voivat tehdä jäsenvaltioiden hallitusten painostamiseksi toimintaan, on varmistaa, että suuntaviivat lähetetään kunkin Euroopan unionin jäsenvaltion kansanedustuslaitoksen jokaiselle jäsenelle eikä pelkästään kansallisten parlamenttien sihteeristöille. Tällä tavoin kansallisia hallituksia voitaisiin merkittävästi painostaa.
Työuran pidentämisen osalta haluan kertoa molemmille komission jäsenille, että monet työntekijät ovat huolissaan siitä, ettei lopputuloksena olekaan elinikäinen oppiminen vaan elinikäinen työnteko. Ehdotan sen varmistamista, että työntekijöiden ja ennen kaikkea pientä eläkettä todennäköisesti saavien henkilöiden eläkkeet todella nousevat, jos he suostuvat työskentelemään pidempään.
Entä saammeko eurooppalaiset puitteet tutkimukseen ja kehitykseen, koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen suunnattuja investointeja varten, jotta voimme luoda todellisen kasvua synnyttävän voiman Eurooppaan?

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, vastaan nopeasti. Meillä on kaikilla tällä hetkellä aikaongelma, mutta tiesimme sen jo pyrkiessämme virtaviivaistamaan toimintaa.
On täysin selvää, että esikuvajärjestelmän määritelmään ei sisälly mitään yhteisön tason velvoitteita. Lukujen ja toimien arviointia varten on olemassa järjestelmä, ja ilmoitan parlamentin jäsenille, jotka mainitsivat tarpeen saada näitä lukuja, että monet luvuista ovat jo saatavilla keväällä esittämässämme kertomuksessa. Siihen sisältyvät luvut eivät ole täydellisiä eikä useinkaan mitään koko yhteisöä koskevia lukuja ole kerätty, mutta kutakin jäsenvaltiota koskevia lukuja annetaan tutkimuksen ja kehityksen sekä muiden koulutustyyppien osalta, joten ne ovat jossain määrin yhdenmukaisia ja niiden ansiosta voidaan vertailla kunkin jäsenvaltion kehityssuuntaa.

Puhemies.
Jäsen Alavanos käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Pyydän että puhutte lyhyesti.

?lavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen jättänyt käsiteltäväksi kysymyksen nro 47, joka käsitteli Kreikan saarille maaperän eroosion pysäyttämiseksi rakennettujen laastista tehtyjen seinämien, matalien kivimuurien suojelua. Tämä on puhtaasti ympäristökysymys. Kysymys ei ole ulkopolitiikasta eikä mistään muusta asiasta. Kysymykseni olisi pitänyt sisällyttää komission jäsenelle Wallströmille osoitettuihin kysymyksiin, ja pyydän että se otetaan mukaan. Perustelen pyyntöni pääasiassa järjestysnumerolla, joka sille kysymystä jätettäessä on annettu. Kysymys kuuluu komission jäsenen Wallströmin toimivaltaan. Ehkäpä parlamentin yksiköt ovat tehneet virheen. Pyydän, että kysymys voitaisiin ottaa mukaan käsittelyyn ensimmäisenä komission jäsenelle Wallströmille osoitettuna kysymyksenä sen jättöpäivämäärän ja sille annetun numeron perusteella.

Puhemies. -
Jäsen Alavanos, panen huomautuksenne merkille, mutta kuten tiedätte, komissio päättää käsiteltävistä kysymyksistä ja ilmoittaa niistä parlamentille ja parlamentin puhemiehelle.
Minä vain johdan keskustelua istunnon aikana, mutta otan kyllä huomioon, mitä sanoitte, ja ilmoitan siitä asianomaisille tahoille - sekä komissiolle että parlamentin puhemiehelle.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0088/2003).
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Osa I
Puhemies.
 Seuraavana on David Robert Bowen kysymys nro 32 (H-0154/03):

Aihe: Tavaroiden myynti Internetin kautta
Myöntääkö komissio olevan epäreilua, että EU-asetukset sallivat EU:n ulkopuolisissa maissa sijaitsevien yritysten myydä tavaroita Internetin kautta ja sitten tuoda ne maahan suoraan ostajalle maksamatta arvonlisäveroa, mikäli tavaroiden arvo jää alle komission määräämän minimitason? 
Eikö komissio myönnä, että tämä uhkaa vakavasti eurooppalaisten yritysten liiketoimintaedellytyksiä ja työllisyyttä? Jollei, niin miksi ei? Muussa tapauksessa, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tilanteen korjaamiseksi?

Bolkestein
Minä haluaisin vastata jäsen Bowen kysymykseen.
Pitää todellakin paikkansa, että jäsenvaltiot voivat vapauttaa EU:n ulkopuolisista maista tulevan vähäisen tuonnin arvonlisäverosta, mutta minimitaso, joka voi olla joko 10 euroa tai 22 euroa, ei ole komission määräämä, vaan siitä on säädetty neuvoston direktiivin 83/181/ETY 22 artiklassa. Arvonlisäverovelvollisuudesta vapauttaminen ei sitä paitsi ole pakollista. Jäsenvaltiot voivat myös halutessaan periä arvonlisäveroa postimyynnistä ostettujen tuotteiden maahantuonnista. Jotkin jäsenvaltiot, esimerkiksi Belgia, tekevätkin niin.
Komissio on tietoinen EU:n ulkopuolisista maista tulevan vähäisen tuonnin mahdollisesti aiheuttamasta kilpailun vääristymisestä. Yksikköjeni johtama tekninen työryhmä on todennut, että yhä useampia tuotteita, kuten DVD-levyjä, videopelejä, kukkia, piilolinssejä, kirjoja, muita painotuotteita ja CD-levyjä, tuodaan säännöllisesti EU:n ulkopuolelta. Kilpailun vääristymisen vakavuutta on mahdotonta arvioida ilman tarkempaa taloudellista analyysia.
Jäsenvaltiot ovat komission aloitteesta sopineet laativansa yksityiskohtaiset taloudelliset selvitykset, joilla analysoidaan ongelman taloudellista laajuutta. Erityisesti on tarpeen tutkia, aiheuttaako alle 10 tai 22 euron arvoisten tuotteiden vapauttaminen arvonlisäverovelvollisuudesta ja siitä mahdollisesti seuraava kilpailun vääristyminen vakavaa uhkaa yrityksille ja työllisyydelle Euroopan unionissa. Yhteisön tason jatkotoimenpiteet riippuvat näiden selvitysten tuloksista.

Bowe (PSE).
Kiitos vastauksestanne. On aivan selvää, että olette tietoinen tilanteesta ja ryhtynyt myös joihinkin toimiin. Ettekö kuitenkin voisi toimia nopeammin? Minulle tästä ongelmasta kertoi eräs äänestäjäni, jolla on Leedsin kaupungissa pieni DVD-levyjä - eli juuri mainitsemianne tuotteita - myyvä yritys, joka työllistää 31 henkilöä. Hänen liiketoimintansa on kuitenkin vakavasti uhattuna erään Kanaalisaarille sijoittautuneen yrityksen vuoksi, joka harjoittaa toimintaansa suurelta osin täysin laillisesti Yhdistyneen kuningaskunnan pääsaarelta käsin. Tämä on vakava ongelma. Perustamalla työryhmän olette tunnustaneet sen olevan vakava ongelma kaikkialla unionissa. Kun tätä on jo jatkunut näinkin kauan - mainitsitte direktiivin olevan vuodelta 1983 - kuinka kauan vielä kestää, ennen kuin työryhmältänne saadaan konkreettisia toimintaehdotuksia? Vaikka hyväksynkin sinänsä sen, että jäsenvaltioilla on väliaikaisesti mahdollisuus ottaa käyttöön toimia, jotka suojaavat yrityksiä tällaiselta epäreilulta kilpailulta, voisitteko kertoa milloin aiotte pelastaa kaikki unionin alueella toimivat yrittäjät epäreilulta kilpailulta ja ryhtyä toimiin työryhmänne kautta?

Bolkestein
Haluan vastata jäsen Bowen hyvin ymmärrettävään kysymykseen ensinnäkin toteamalla, että tunnustan ongelman olemassaolon, mutta toisaalta olen sitä mieltä, että meidän olisi suhtauduttava myönteisesti Internetin kautta tapahtuvaan tavaroiden myyntiin. Se on sinänsä hyvin myönteinen ilmiö sisämarkkinoilla, ja meidän olisi siksi pyrittävä edistämään tällaista kaupankäyntiä. Tällöin ongelmia tosin aiheuttaa arvonlisäveron ja valmisteverojen maksaminen, mihin jäsen Bowekin viittasi. Kuten edellä totesin, emme oikeastaan voi ehdottaa mitään toimia, ennen kuin olemme analysoineet tilanteen, ja analyysiemme on taas perustuttava jäsenvaltioiden selvityksiin ongelman laajuudesta. Voimme tehdä hyödyllisiä ehdotuksia vasta sitten, kun olemme saaneet analyysin tulokset.
Jäsen Bowea varmaan kiinnostaa kuulla, että jäsenvaltiot keräävät tietoja tämän vuoden heinäkuuhun asti, joten muutaman kuukauden kuluttua tietojen pitäisi olla koossa. Sen jälkeen komissio pystyy esittämään toimintaehdotuksensa - mutta vain, jos tutkimuksissa todetaan sisämarkkinoiden vääristyneen. Toiseksi tietenkin haluamme keskittyä vain sellaiseen maahantuontiin, joka todella on ongelma. Jos ihmisiä vaaditaan noudattamaan tiettyjä vaatimuksia, silloin on myös tarkistettava, että nämä vaatimukset ovat perusteltuja, ja siitä koituu kustannuksia asianomaisille valtioille; tämän vuoksihan minimitaso pohjimmiltaan määritetään. Poikkeuksia saattaa tulla, ja voi aivan hyvin olla, että poikkeukset koskevat jäsen Bowenkin äänestäjiä, mutta pyydän antamaan meille aikaa tämän vuoden kesäkuun tai heinäkuun loppuun, ja palaamme sitten asiaan, mikäli jäsen Bowe niin haluaa.

Puhemies. -
Seuraavana on José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyran kysymys nro 33 (H-0176/03):

Aihe: Yleisen tullietuusjärjestelmän asteittainen poistaminen joiltakin Keski-Amerikan ja Andien maiden yhteisön aloilta
Katsooko komissio, että tullietuusjärjestelmän poistaminen (hyväksymällä ehdotus KOM/2003/0045/lopullinen neuvoston asetukseksi asetuksen (EY) 2501/2001

Lamy
Muistuttaisin, että Salafranca Sánchez-Neyran kysymyksen aiheena oleva asteittainen vähentämismenetelmä on ollut osa yleistä tullietuusjärjestelmäämme vuodesta 1995 lähtien. Järjestelmällä pyritään edistämään etuuskohtelusta hyötyvien maiden taloudellista kehitystä antamalla niille mahdollisuus lisätä vientiään yhteisöön ja kohdentamalla tullietuuskohtelu sitä eniten tarvitseviin maihin.
Järjestelmän tavoitteena on edistää etuuskohtelusta hyötyvien maiden viennin kehitystä, kuitenkin niin, että etuuskohtelun on loputtava, kun tavoite on saavutettu. Tällaisia kaupallisia etuuksia ei voida jatkaa loputtomiin; tarvitaan aikarajoja, ja sitä varten meillä on asteittainen vähentämismenetelmä. Se antaa mahdollisuuden rajoittaa etuuskohtelua silloin, kun yleistä tullietuusjärjestelmää tarvitaan enää vain joillakin aloilla. Etuuskohtelun asteittainen vähentäminen määritetään objektiivisin ja puolueettomin arviointiperustein, jotka on määritelty lainsäädännössämme ja jotka ovat suoraan yhteydessä kyseisten maiden viennin erikoistumiseen.
Komissio ymmärtää jäsen Salafranca Sánchez-Neyran ilmaiseman huolen, joka on samansuuntainen joidenkin edunsaajamaiden ilmaisemien huolenaiheiden kanssa. Kaiken kaikkiaan olemme kuitenkin sitä mieltä, että etuuskohtelun asteittaisen vähentämisen vaikutuksiin liittyvät pelot ovat liioiteltuja, vaikka olemmekin valmiita osoittamaan pientä joustavuutta tässä asiassa.
Kolumbian tapauksessa, jota kysymyksenne ensimmäinen osa käsitteli, suurin osa keskustelun kohteena olevasta viennistä koostuu leikkokukista, ja vienti kohdistuu pääasiassa Amerikan markkinoille. Siksi ei ole kovin todennäköistä, että EU:n perimien tullien hienoinen nousu vaikuttaisi Kolumbian leikkokukkien viennin yleiseen tasoon.
Emme pidä perusteltuina myöskään huolenaiheita, joita eri tahot ovat esittäneet Costa Ricasta, jossa vaikutukset kohdistuvat sekä kasvien että leikkokukkien vientiin. Costa Rica on suhteellisen hyvin kehittyvä maa. Sen yleinen taloudellinen tilanne on kohentunut, ja erikoistumisella mitattuna, joka määrittää ikään kuin maan yksittäisten alojen kilpailukyvyn verrattuna muiden maiden samoihin aloihin, on selvää, että Costa Rica säilyttää kilpailukykynsä.
Seuraavaksi vastaan kysymykseenne tullietuuksien asteittaisen vähentämismenetelmän vaikutuksista niihin erityisetuuksia saaviin maihin, jotka pyrkivät torjumaan huumausaineiden viljelyä. On totta, että kun asteittainen vähentämismenetelmä luotiin, se ei aluksi koskenut huumausaineiden vastaisen toiminnan periaatteiden mukaisesti myönnettäviä etuuksia. Tilanne muuttui vuonna 2001 neuvoston annettua asetuksen uuden etuusjärjestelmän soveltamisesta vuoteen 2005 asti. Tässä asetuksessa huumausaineiden vastaiseen toimintaan myönnettävät tullietuudet saatettiin ikään kuin samaan linjaan normaalijärjestelmän kanssa. Miksi tällainen muutos tehtiin? Halusimme välttyä siltä, että huumausaineiden vastaisen toiminnan periaatteiden mukainen tullietuusjärjestelmä riitautetaan WTO:ssa syrjivyyden vuoksi. Asia ei sattumoisin jäänyt huomaamatta Intialta, joka nosti sen vuoksi meitä vastaan kanteen WTO:ssa. Minusta meidän pitäisi pystyä puolustamaan itseämme.
Tarkastellaanpa lopuksi asteittaisen vähentämismenetelmän soveltamisen aiempia seurauksia. Huomaamme, että tullietuuksien poistaminen ei yleensä ole haitannut kyseisten tuotteiden vientiä edunsaajamaista. Tarkasteltaessa kysymyksessä mainitun alueen ja erityisesti Chilen ja Meksikon tilannetta huomataan, että etuuksien asteittainen vähentäminen ei ole pysäyttänyt näiden maiden viennin kasvua. On myös totta, että monenkeskisissä neuvotteluissa saadaan säännöllisin väliajoin aikaan tariffileikkauksia, jolloin sekä tullien että etuuksien merkitys ajan mittaa vähenee.
Lopuksi on syytä muistaa, että jos etuuskohtelu poistetaan, tulli jää eurooppalaisen tuojan maksettavaksi. Se pienentää ehkä hiukan voittomarginaalia, joka on tavallisesti riittävän suuri tuontikaupassa, kuten tiedämme.
Näin ollen Kolumbia ja Costa Rica täyttävät lainsäädännössämme asteittaisen vähentämismenetelmän soveltamiselle asetetut edellytykset, emmekä yhdy arvioon, jonka mukaan tämä olisi merkittävä takaisku niiden kansantalouksille. Etuuksien asteittainen vähentäminen ei ole sanktio. Se merkitsee päinvastoin sitä, että kyseisen maan vienti on saavuttanut tason, jonka ylläpitämiseen ei tarvita etuusjärjestelmän tukea, ja että taloudellisen kilpailukyvyn ja taloudellisen kehityksen tavoitteet, joita halusimme edistää, ovat täyttyneet.
Tästä huolimatta komissio on myöntynyt joustamaan asiassa jonkin verran, koska useat parlamentin jäsenet, muutamat jäsenvaltiot ja ulkomaankauppayritykset sekä luonnollisesti asianomaiset maat ovat ilmaisseet huolensa asiasta. Asteittainen vähentämismenetelmä, jonka oli määrä tulla voimaan vuoden 2002 lopussa asetuksen mukaisesti, ei ole vielä tullut voimaan, ja asianomaiset maat ovat näin saaneet edelleen nauttia yleisestä tullietuusjärjestelmästä. Lopullisesta päivämäärästä keskustellaan edelleen, ja ministerineuvoston on määrä päättää siitä lähiaikoina. Vaikka emme olekaan samaa mieltä kaikista esiin tuoduista huolenaiheista, olemme siis kuitenkin alkaneet osoittaa joustavuutta tässä tapauksessa.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komissio on ainakin minun mielestäni pohjimmiltaan poliittinen elin, ja haluaisin komission jäsenen antavan kysymykseeni poliittisen vastauksen.
Arvoisa komission jäsen, olen kuunnellut vastaustanne tarkasti viimeiset kuusi minuuttia, mutta poliittisesta näkökulmasta haluaisin kysyä, voidaanko todella väittää, että näiden etuuksien asteittainen poistaminen on eduksi Kolumbian kaltaiselle maalle, jossa 26 miljoonaa ihmistä elää köyhyydessä ja 30 000 ihmistä kuolee väkivaltaisesti joka vuosi? Tai Costa Rican kaltaiselle maalle, jossa näitä tuotteita viljellään arkaluonteisilla alueilla, joilla työtä tarvitsevat erityisesti maahanmuuttajat ja perheistään vastuussa olevat naiset? Arvoisa komission jäsen, en suoraan sanoen usko, että siitä on hyötyä näille maille, eikä niitä voida mielestäni verrata Meksikoon tai Chileen. Vältitte vastaamasta kysymykseni neljänteen ja viidenteen osaan, enkä pyydäkään teitä vastaamaan, mutta puhuitte joustavuudesta, ja haluaisin tietää, miten komissio mittaa joustavuuttaan. Silläkö, että se pystyy viivyttämään näiden toimenpiteiden voimaantulosta käytäviä neuvotteluja? Olisiko komissio valmis poistamaan korvaavat maataloustuotteet tästä järjestelmästä? Mitä komissio aikoo lisäksi tehdä sen jälkeen, kun huumausaineiden vastaisen toiminnan periaatteiden mukainen yleinen tullietuusjärjestelmä päättyy vuonna 2004? Aikooko komissio uusia sen?

Lamy
Hyvä jäsen Salafranca Sánchez-Neyra, minulta ei suinkaan ole jäänyt huomaamatta, että komission odotetaan olevan hieman enemmän poliittinen kuin tekninen toimielin. Olipa se miten poliittinen tahansa, sen tehtävänä on kuitenkin soveltaa Euroopan unionin itselleen hyväksymiä perussopimuksia, sääntöjä ja lainsäädäntöä. Jos emme tee sitä, laiminlyömme tehtäviämme, ja se jos mikä on poliittinen eikä tekninen asia.
Olisiko tällä leikkokukilta perittävien tullien vaatimattomalla alennuksella vakavia ja pysyviä seurauksia Costa Ricalle tai Kolumbialle? Emme usko, että olisi. Voitte toki olla asiasta eri mieltä. Ainoastaan ennakkotapausten perusteella voidaan päättää, kumpi meistä on oikeassa, a ennakkotapaukset ovat osoittaneet, että suurta vaaraa ei ole.
Koska komissio on kuitenkin tietoinen poliittisesta tilanteesta, se on myöntynyt lykkäämään etuuksien asteittaisen vähentämisen täytäntöönpanoa. Mihin asti? Keskustelemme siitä parhaillaan neuvoston kanssa, jolla on lopullinen sananvalta asiassa, kuten niin usein kauppapolitiikassa. Olisiko maataloustuotteita koskeva poikkeus hyvä ratkaisu? Meidän mielestämme ei olisi, siitä yksinkertaisesta syystä, että se heikentäisi entisestään yleisen tullietuusjärjestelmämme yhteensopivuutta WTO:n sääntöjen kanssa, ja kuten tiedätte, Intia on jo kyseenalaistanut tämän yhteensopivuuden luultavasti sillä perusteella, että se ei itse pääse hyötymään huumausaineiden vastaisen toiminnan periaatteiden mukaisesta yleisestä tullietuusjärjestelmästä. Emme siis halua lisätä vettä myllyyn järjestelmän vastustajille.
Mitä vuonna 2004 sitten tapahtuu? Järjestelmä päättyy vuoden 2004 lopussa, ja ensi vuonna valitsemme toisen tällä hetkellä mahdollisilta näyttävistä vaihtoehdoista: järjestelmää joko muutetaan 1. tammikuuta 2005 alkaen tai sen jatketaan soveltamista määrätyn ajan. Kumpi näistä vaihtoehdoista valitaan, riippuu siitä, kuinka pitkälle neuvottelukierros on edennyt, sillä olisi hyvä olla selvillä yleisestä tariffitasosta, ennen kuin tarkat etuudet määritetään. Tämän päätöksen tekee komissio ensi vuoden aikana.

Puhemies. -
Seuraavana on Myrsini Zorban kysymys nro 34 (H-0214/03):

Aihe: Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) edustus Irakissa
Vuonna 2002 Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto (ECHO) toimitti Irakiin apua 15 miljoonan euron arvosta. Nyt komissio tähtää 100 miljoonan euron suuruiseen tukeen, joista 21 miljoonaa euroa on jo ennakoitu tähän tarkoitukseen, ja loput 79 miljoonaa euroa on tavoitteena saada hätäapua varten tehdystä varauksesta. Vallitsevissa olosuhteissa avun määrä on noussut huomattavasti, mutta ECHO:n ainoa edustus alueella käsittää viisi henkilöä Ammanissa.
Riittääkö edellä mainittu edustus tämänhetkisten valtavien humanitaaristen tarpeiden kattamiseen? Aiotaanko ECHO:n edustusta Irakissa sekä sen lähialueilla lisätä? Onko ECHO:n toimintojen organisoinnissa tapahtunut minkäänlaista kehitystä tähän päivään mennessä? Onko ajatus tämänhetkistä pysyvämmästä rakenteesta Irakissa ja sen lähialueilla toteuttamiskelpoinen? Onko YK:n kanssa tehty sopimusta sodan jälkeisistä toimista?

Nielson
Kysymyksen ensimmäisestä osasta, eli siitä, riittääkö Ammanissa sijaitseva ECHO:n toimisto alueen tämänhetkisten tarpeiden kattamiseen, haluan ensinnäkin todeta seuraavaa.
ECHO:n Ammanin toimisto on Irakin kriisistä vastaava alueellinen keskus. Toimistoa on äskettäin laajennettu, ja siellä työskentelee nyt seitsemän ulkomaalaista teknistä asiantuntijaa ja 10 paikallista työntekijää. Sen toimialue kattaa Irakin ja koko Lähi-idän. Jerusalemissa on sivupiste, jossa työskentelee yksi ulkomaalainen tekninen asiantuntija ja kolme paikallista työntekijää.
Amman valittiin kriisistä vastaavaksi alueelliseksi keskukseksi, koska Ammanin toimistolla on riittävät henkilöstö- ja logistiikkaresurssit, joiden avulla se pystyy vastaamaan välittömästi alueella syntyviin uusiin tarpeisiin. Teknisen asiantuntijan tehtävänä on arvioida tilannetta tapahtumapaikalla, analysoida avuntarvetta ja antaa suosituksia ECHO:lle. Kun avustuspäätös on tehty, tekninen asiantuntija valvoo sen toteuttamista tapahtumapaikalla. Tekninen asiantuntija myös vastaa avun yhteensovittamisesta muiden avunantajien ja humanitaaristen järjestöjen kanssa.
On kuitenkin korostettava, että ECHO ei ole toimeenpaneva organisaatio. ECHO:n kumppanit vastaavat varsinaisesta humanitaarisen avun toimittamisesta. Niitä ovat kansainväliset humanitaariset avustusjärjestöt, kuten Punainen Risti, YK:n erityisvirastot ja eurooppalaiset humanitaariset kansalaisjärjestöt.
Ennen kriisiä Irakiin tehtiin säännöllisiä seurantakäyntejä. Tämän vuoden tammikuun jälkeen Irakissa on käynyt kolme valtuuskuntaa päämajasta ja kentältä. Käyntien päätarkoituksena oli valmistautua tuolloin todennäköiseltä näyttäneen kriisin seurauksiin. Nyt nämä käynnit on toistaiseksi keskeytetty. Tällä hetkellä ECHO:n tekniset asiantuntijat seuraavat kriisiä Ammanista käsin.
ECHO käynnistää uudelleen tarpeiden arvioinnin ja seurantakäynnit heti kun turvallisuustilanne sen sallii. Tässä yhteydessä ECHO arvioi uudelleen, onko sen tarpeen lisätä läsnäoloaan alueella. Toistaiseksi ECHO kuitenkin pitää läsnäoloaan riittävänä.
Mitä tulee mahdollisuuteen luoda nykyistä pysyvämpiä rakenteita Irakiin ja sen lähialueille, voin jo sanoa sen verran, että ECHO aikoo avata toimiston Bagdadiin heti kun turvallisuustilanne hieman kohenee, kuten tehtiin Afganistanissakin. Tämä toimisto on vastuuvelvollinen Ammanin aluetoimistolle. On mahdollista, että osa henkilökunnasta siirretään Ammanista Bagdadiin. ECHO suunnittelee myös toimiston avaamista Iraniin, mikäli sinne siirtyy suuria pakolaismääriä.
ECHO:n Ammanin toimisto on valmis antamaan toiminnan alkuvaiheessa operationaalista, logistista ja hallinnollista tukea Bagdadissa toimivalle ECHO:n uudelle sivutoimipisteelle tarjoamalla sen käyttöön henkilöstöä, laitteita ja asiantuntija-apua.
ECHO:n toiminnan arvioinnista haluaisin ensinnäkin muistuttaa, että vuonna 1999 suoritetussa riippumattomassa ja laajassa arvioinnissa ECHO:n toiminnasta todettiin, että ECHO rahoittaa parhaillaan humanitaarisen avun antamisen ainakin yhtä hyvin kuin muutkin organisaatiot ja luultavasti paremmin ja kustannustehokkaammalla tavalla kuin mikään muu kansainvälinen organisaatio.
Arvioinnissa esitettiin myös kritiikkiä ja annettiin suosituksia, joita olemme noudattaneet hyvin tiiviisti. Tavoitteenamme on näin parantaa yleisesti ECHO:n hallintoa ja samalla todentaa työmme tulokset. Haluaisin mainita näistä tärkeimmät.
ECHO on ensinnäkin ottanut käyttöön loogisen kehyksen lähestymistavan ja edistänyt yhdenmukaisten tulosindikaattoreiden soveltamista voidakseen mitata toimiensa tuloksia aiempaa paremmin ja voidakseen arvioida niiden vaikutuksia aina kun mahdollista. Samalla tämä parantaa käytännön toteutuksesta vastaavilta kumppaneiltamme saatavien hanke-ehdotusten laatua. Vaikutukset näkyvät jo nyt selvästi.
Samaan aikaan ECHO on lisännyt kaikkien rahoittamiensa toimien valvontaa ja teknistä koordinointia nimenomaan kenttätasolla tehostamalla valmiuttaan antaa teknistä tukea ja perustamalla alueellisia tukipisteitä, kuten juuri kerroin Ammanin kohdalla, sekä pyrkimällä yhdenmukaistamaan toimintatapojaan kullakin alalla, erityisesti terveydenhuollon tukemisessa.
Toinen edistysaskel toimintamme kehittämisessä aikaisempien kokemusten perusteella oli ohjelmasuunnittelua koskevien strategisten vuoropuhelujen aloittaminen. Niiden avulla pyritään vahvistamaan yhteistyötä ja strategioita sekä toiminnan että politiikan tasolla. Vuodesta 2000 lähtien on käyty laajaa ja jatkuvasti kehittyvää strategista vuoropuhelua kaikkien ECHO:n tärkeimpien kumppaneiden kanssa: YK:n erityisvirastojen, kansalaisjärjestöjen ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa.
ECHO on myös nostanut entistä keskeisemmälle sijalle esimerkiksi kunnostustoimien, hätäavun ja kehitysyhteistyön yhdistämisen ja pyrkii luomaan siihen entistä parempia valmiuksia. Se on myös ottanut entistä aktiivisemman roolin, vaatinut koordinointikokousten järjestämistä asianomaisten komission yksiköiden ja muiden avunantajien kanssa sekä kentällä että päämajatasolla. Hankkeet on jaoteltu avustusvaiheisiin, joissa on määritelty erikseen, mitkä operaatiot voidaan mahdollisesti luovuttaa muiden avunantajien vastuulle, ja tässä kaikessa on onnistuttu varsin hyvin. Kun tarkastelemme Itä-Timoria, Kosovoa ja jopa Afganistania, tämä asteittainen vastuun siirto on onnistunut paremmin kuin aiempien konfliktien yhteydessä.
Samaan aikaan näiden tuloksen parantamiseksi tehtävien tärkeiden toimien kanssa ECHO julkaisee nyt vuosittain arviointisuunnitelman uuden varainhoitovuoden alkuun mennessä. Arvioinnit saadaan näin toteutettua samassa tahdissa ECHO:n toimien eri vaiheiden suunnittelun ja täytäntöönpanon kanssa. Arvioinneissa keskitytään maakohtaisiin operaatioihin, kumppaneihin ja tiettyihin aihealueisiin. Arviointisuunnitelman avulla varmistetaan, että kunakin kaksivuotiskautena kaikki tärkeimmät operaatiot tulevat arvioitua.
Käynnissä on siis arviointiohjelma, jossa käytetään ulkopuolisia konsultteja ja jossa keskitytään ECHO:n toteuttamiin operaatioihin, kumppaneiden valmiuksiin sekä tiettyihin erityiskysymyksiin. Erityisen tärkeitä ovat taannoiset arvioinnit, joita ovat tehneet merkittävät kansainväliset kumppanit UNHCR ja Maailman elintarvikeohjelma, joilla on keskeinen asema myös meneillään olevassa Irakin kriisissä. Arviointiraportit julkaistaan määräajoin ECHO:n www-sivuilla sen jälkeen, kun niistä on tiedotettu jäsenvaltioille.
Lopuksi on syytä mainita, että ECHO on myös aloittanut komission uudistusohjelman toteuttamisen. Se on vaikuttanut myönteisesti komission työn hallintoon ja rahoitukseen.
Tällä hetkellä ECHO on täysin erilaisessa tilanteessa kuin nykyisen komission aloittaessa toimikautensa. Äskettäin European Voice -lehdessä julkaistu artikkeli sai minut ajattelemaan, että olen pystynyt täyttämään sen mitä lupasin parlamentin kuulemisessa elokuussa 1999. ECHO on tänä päivänä syystäkin kunnioitettu toimija kansainvälisen humanitaarisen avun alalla.
Sitten tullaan kysymyksen viimeiseen osaan, eli siihen, onko YK:n kanssa tehty sopimusta Irakin sodan jälkeisistä toimista. Muistutan, että Eurooppa-neuvosto totesi 21. maaliskuuta, että YK:lla tulisi olla keskeinen rooli käynnissä olevan kriisin aikana sekä sen jälkeen. Minun näkemykseni tästä asiasta on yksinkertaisesti se, että YK:n järjestelmällä on ainutlaatuinen - toistan: ainutlaatuinen - legitimiteetti ja toimivalta sekä kykyä ja käytännön kokemusta avun koordinoinnista konfliktin jälkeisissä tilanteissa. Tämän olisi oltava asiasta käytävän keskustelun lähtökohtana.

Zorba (PSE).
Paljon kiitoksia vastauksestanne, arvoisa komission jäsen. Koska humanitaarinen kriisi, jota olemme joutuneet todistamaan viimeisten kolmen viikon aikana, on järkyttänyt meitä kaikkia, haluaisin nimenomaan kysyä teiltä, oletteko aloittaneet minkäänlaista vuoropuhelua kriisin osapuolten kanssa, erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan, joka on myös Euroopan unionin jäsen, ja toiseksi, millaisia selityksiä olette saaneet kansalaisjärjestöiltä. Olen tyytyväinen YK:ta koskevaan kantaanne, sillä olen itse samaa mieltä.
Toiseksi haluaisin teidän selvittävän, millaisia suunnitelmia on tehty ja mikä on komission näkemys "ruokaa öljystä" -ohjelmasta? Milloin uskotte elintarvikkeiden jakeluverkoston olevan taas pystyssä, sillä vanha verkosto on ilmeisesti hajoamassa?

Nielson
Vastaan ensin tämän lisäkysymyksen ensimmäiseen osaan: keskitymme nyt humanitaarisen avun toimittamiseen heti kun se on mahdollista. Keskustelemme parhaillaan miehittäjävallan velvollisuudesta noudattaa sotatilanteessa Geneven yleissopimusta ja sallia puolueettoman humanitaarisen avun toimittaminen alueelle. Meillä on hyvä syy ottaa nämä keskustelut vakavasti, ja osallistumme niihin järjestelmällisesti. Seuraavana tehtävänä on varmistaa, että erilaiset humanitaarista työtä tekevät kansainväliset kansalaisjärjestöt pääsevät maahan ilman, että niiden tarvitsee hankkia lupaa kummaltakaan konfliktin osapuolelta. Yhtenä humanitaarisen avun päälahjoittajista pidämme tätä tehtävänämme, ja siihen me nyt keskitymme.
Toivomme, että "ruokaa öljystä" -ohjelma, jota YK tällä hetkellä hallinnoi ja jota sen pitääkin hallinnoida, voitaisiin taas pian käynnistää uudelleen. YK:n pääsihteeri on ilmoittanut YK:n halukkuuden selkeästi. Se on ilman muuta oikea tapa organisoida tällaista toimintaa, ja toivomme ohjelman käynnistyvän taas pian.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Nielson. Siirrymme kyselytunnin toiseen osaan, jossa kolme läsnä olevaa komission jäsentä vastaa heille esitettyihin kysymyksiin.
Osa II
Komission jäsenelle Liikaselle osoitetut kysymykset
Puhemies.
 Seuraavana on Bill Newton Dunnin kysymys nro 35 (H-0177/03):

Aihe: Onko yleisölle tiedotettu riittävästi vihjelinjojen puhelinnumeroista?
Komissio on saanut budjettivallankäyttäjältä varoja vihjelinjojen puhelinnumerojen mainostamiseen kaikissa jäsenvaltioissa. Kansalaiset voivat soittaa näihin puhelinnumeroihin silloin kun he törmäävät ei-toivottavaan aineistoon Internetissä.
Onko komissio tarkemmin ajateltuna tyytyväinen siihen, että edellä mainitut puhelinnumerot ovat vain hyvin pienen vähemmistön tiedossa? Milloin komissio uskoo, että nämä hyödylliset puhelinnumerot ovat riittävän laajasti kansalaisten tiedossa

Liikanen
Arvoisa puhemies, vihjelinjat on tarkoitettu ottamaan vastaan kansalaisten ilmoituksia laittomasta aineistosta Internetissä. Ilmoitukset käsitellään vakiintuneiden käytäntöjen mukaisesti ja toimitetaan edelleen tarpeen mukaan poliisille, Internet-palveluntarjoajille ja muille vihjelinjoille.
Internetin käyttöturvallisuutta koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta rahoitettujen tiedotushankkeiden yhtenä tarkoituksena on lisätä ihmisten tietoisuutta näistä vihjelinjoista. Vuosina 1999-2002 hankkeeseen käytettiin yhteensä 9 869 miljoonaa euroa. Komissio pitää tätä kaikkein kustannustehokkaimpana lähestymistapa. Tehtävä siis jatkuu tiedotteiden muodossa, joita julkaistaan uudessa Internetin turvallisempaa käyttöä edistävässä eurooppalaisessa tiedotusverkostossa, joka on tarkoitus perustaa Internetin käyttöturvallisuutta koskevan yhteisön toimintasuunnitelman toisessa vaiheessa vuosina 2003-2004 - jäsen Newton Dunn toimikin esittelijänä asiaa käsiteltäessä.
Internetin käyttöturvallisuutta koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta rahoitetaan tällä hetkellä Itävallassa, Belgiassa, Tanskassa, Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Ruotsissa, Suomessa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Islannissa toimivia vihjelinjoja sekä eurooppalaista vihjelinjojen verkkoa.
Vuosina 1999-2002 hanketta rahoitettiin yhteisön talousarviosta yhteensä 3,9 miljoonalla eurolla. Yhden vihjelinjan vuosittainen osuus oli keskimäärin 76 500 euroa. Yleisin tapa ottaa yhteyttä vihjelinjoihin ei ole puhelimitse vaan verkkosivuilla täytettävillä lomakkeilla ja sähköpostilla. Vihjelinjat ovat käyttäneet erilaisia keinoja tiedottaakseen yleisölle, kuinka niihin voi ottaa yhteyttä. Esimerkiksi Espanjassa kansallisella vihjelinjalla on hyperlinkki tärkeimmän espanjalaisen portaalin Terran aloitussivulla.
Komissiolla ei ole tällä hetkellä käytettävissään tietoja vihjelinjojen näkyvyydestä eli siitä, kuinka hyvin tavalliset kansalaiset tuntevat ne, mutta vihjelinjojen näkyvyyttä aiotaan selvittää koko Euroopan kattavassa eurobarometritutkimuksessa, joka on tarkoitus tehdä myöhemmin tänä vuonna. Olen varma, että saamme siitä täsmällisempiä tietoja.
Tilastot osoittavat kaikille vihjelinjoille tehtyjen ilmoitusten määrän olevan tasaisessa kasvussa. Internetin käyttöturvallisuutta koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta rahoitetut vihjelinjat käsittelivät puolen vuoden aikana yli 35 000 ilmoitusta, joista lähes 19 000 ilmoitusta koski lapsipornografiaa. Komissio pitää tätä huomattavan suurena lukuna ja katsoo, että vihjelinjoista saadaan hyvin vastinetta rahoille.
Tällainen ilmoitusten määrä kertoo erittäin huolestuttavasta tilanteesta. Komissio on osallistunut aktiivisesti lisätoimiin, joilla ongelmaan pyritään puuttumaan, muun muassa laatimalla lapsipornografiaa koskevan puitepäätöksen. Kerromme mielellämme vihjelinjojen järjestämien toimien ja tapahtumien yksityiskohdista suoraan kysymyksen esittäneelle jäsenelle.

Newton Dunn (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia, toteamuksenne kuulostivat lupaavalta. Kun kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta keskusteli tästä komission ehdotuksesta, jonka esittelijänä toimin, totesimme, että kukaan meistä valiokunnan jäsenistä ei ollut lainkaan tietoinen siitä; ja epäilenpä ettei lehtereillä kyselytuntia seuraavasta yleisöstäkään kukaan tiedä siitä. Tehtävää on siis vielä paljon. Kiitos että tarjouduitte lähettämään minulle lisätietoja. Otan tarjouksenne vastaan, ja koska me 626 parlamentin jäsentä toimimme siltana EU:n ja kansalaisten välillä, ettekö voisi kirjoittaa meille kaikille pienen kirjeen, jotta kaikki parlamentin jäsenet kuulisivat asiasta? Kirjeenhän voisi julkaista kaikilla yhdellätoista kielellä, jolloin kaikki parlamentin jäsenet saisivat tietää asiasta ja me kaikki voisimme olla avuksi tämän Euroopan unionin tarjoaman palvelun tunnetuksi tekemisessä omissa jäsenvaltioissamme!

Liikanen
Voin tehdä niin, mutta kun nyt puhutaan Internetistä, enkö voisi lähettää kirjettä sähköpostitse?

Harbour (PPE-DE).
Jatkan siitä, mihin kollegani Newton Dunn jäi, ja kysyn komission jäseneltä, onko hän pyrkinyt tekemään yhteistyötä suurimpien Internet-palveluntarjoajien kanssa vihjelinjojen puhelinnumeroiden julkaisemiseksi. Näin pystyttäisiin varmasti tavoittamaan monia Internetin käyttäjiä.
Toinen tähän liittyvä asia on se, millaista yhteistyötä hän katsoo Internet-palveluntarjoajien pystyvän tarjoamaan vihjelinjapalvelun kautta ilmi tulleiden loukkaavaa aineistoa sisältävien sivustojen sulkemisessa. Tähän liittyy myös se, voidaanko Euroopan unionin ulkopuolella toimivien Internet-palveluntarjoajien ylläpitämiin sivustoihin puuttua.

Liikanen
Vihjelinjat ovat yhteydessä Internet-palveluntarjoajiin, mutta olemme tietenkin yhteydessä myös esimerkiksi eurooppalaiseen vihjelinjojen verkkoon, jonka toivomme jakavan tietoa.
Meidän on muistettava, että tätä toimintasuunnitelmaa käynnistettäessä muutama vuosi sitten lapsipornografiasta tiedettiin paljon nykyistä vähemmän. Sen jälkeen sivustojen määrä on kasvanut, ja samaan aikaan vanhempien, opettajien ja koko yhteiskunnan tietoisuus asiasta on lisääntynyt. Tämä selittää, miksi ilmoituksia on tullut jo 35 000, joista jopa 19 000 koski lapsipornografiaa.
Olen valmis ottamaan yhteyttä Internet-palveluntarjoajiin, ja kuten totesin esittelijälle, lähetän asiasta teille kaikille lyhyen tiedotteen, jossa ilmoitetaan tarvittavat linkit. Ehkä voisimme ottaa asian esiin myös Internet-palveluntarjoajien järjestön kanssa ja tuoda esiin esimerkiksi espanjalaisen Terran ratkaisun laittaa linkki www-sivustolle. En tiedä yhtään tapausta, jossa palveluntarjoaja olisi kieltäytynyt ehdotetuista toimista, mutta jos ongelmia ilmenee, raportoin niistä kyllä.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia, komission jäsen Liikanen. Nyt siirrymme komission jäsenelle Wallströmille osoitettuihin kysymyksiin.
Komission jäsenelle Wallströmille osoitetut kysymykset
Puhemies. -
Kysymys nro 36 raukeaa, koska sen laatija ei ole paikalla.
Puhemies. -
Seuraavana on Torben Lundin kysymys nro 37 (H-0179/03):

Aihe: Hormonaaliset haitta-aineet ja testimenetelmät
Euroopan parlamentti kehotti 26. lokakuuta 2000

Wallström
Kesäkuussa 2001 komissio antoi neuvostolle ja Euroopan parlamentille seurantatiedonannon hormonaalisia haitta-aineita koskevan yhteisön strategian täytäntöönpanosta. Tässä tiedonannossa määriteltiin toimet, joita oli määrä toteuttaa hormonaalisten haitta-aineiden mahdollisten ympäristö- ja terveysvaikutusten torjumiseksi, kuten komission velvollisuus suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä Euroopan unionissa edellyttää.
Tätä varten käytössä on oltava hyväksyttyjä testistrategioita ja -menetelmiä hormonaalisten haitta-aineiden tunnistamiseksi ja arvioimiseksi, jotta asiasta voidaan antaa kattavaa lainsäädäntöä.
Komissio osallistuu vuonna 1998 perustetun OECD:n Endocrine Disrupters Testing and Assessment Task Force -työryhmän (EDTA) työhön. Työryhmän tärkeimpänä tehtävänä on kehittää kansainvälisesti yhdenmukaistettu testistrategia sekä koordinoida ja valvoa eri alaryhmien toimintaa, joiden tehtävänä on laatia uusia tai tarkistaa olemassa olevia testausohjeita siten, että niiden avulla voidaan arvioida kemikaalien mahdollisia hormonaalisia haittavaikutuksia.
Työryhmä on päässyt yhteisymmärrykseen yhteisen käsitteistön luomisesta. Tämä antaa mahdollisuuden erotella epäilyttäviä kemikaaleja ja asettaa niitä tärkeysjärjestykseen olemassa olevien tietojen pohjalta sen sijaan, että arviointiprosessissa olisi joka kerta hankittava uutta aineistoa. Tämä kehys tuottaa in vitro- ja in vivo -menetelmin hankittua mekanistista tietoa tai tietoja hormonaalisista ja/tai muista haittavaikutuksista.
Lisäksi työryhmä on määritellyt kehitettäväksi ja vahvistettavaksi joukon menetelmiä, joilla voidaan vertailla sellaisten testien herkkyyttä, merkityksellisyyttä ja luotettavuutta, joilla tutkitaan hormonaalisten haitta-aineiden vaikutuksia ihmisten terveyteen ja/tai ympäristöön.
Viimeisimpien arvioiden mukaan ympäristövaikutusten testaamiseen hyväksyttyjen testimenetelmien odotetaan valmistuvan aikaisintaan tänä vuonna ja viimeistään vuonna 2005, kun taas terveysvaikutusten arviointiin käytettäviä testimenetelmien odotetaan valmistuvan tänä vuonna tai vuonna 2004. Uudet vahvistetut ja hyväksytyt hormonaalisten haittavaikutusten tutkimiseen tarkoitetut testit auttavat tunnistamaan hormonaaliset haitta-aineet entistä selvemmin sekä antavat mahdollisuuden tehdä perusteltuja arvioita haittavaikutusten todennäköisyydestä.
Vuonna 2001 komissio julkisti aiheesta ehdotuspyynnön, joka oli osa hormonaalisia haitta-aineita koskevaa yhteisön strategiaa. Aloitteeseen varattiin yhteensä 20 miljoonaa euroa, ja yhdessä Euroopan yhteisön tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevasta viidennestä puiteohjelmasta saatavan lisärahoituksen kanssa hormonaalisten haitta-aineiden mahdollisten terveys- ja ympäristövaikutusten tutkimukseen käytetään tällä hetkellä noin 59 miljoonaa euroa. Tähän sisältyy uusien testimenetelmien kehittäminen.
On tärkeää huomata, että hormonaaliset haittavaikutukset eivät sinänsä ole toksikologinen tila, kuten syöpä tai allergia, vaan toimintamekanismi, jolla voi olla toksisia haittavaikutuksia. Vaikutustensa luonteen perusteella suurin osa hormonaalisista haitta-aineista luokiteltaisiin tavallisesti syöpää aiheuttaviksi, perimää vaurioittaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi aineiksi (CMR-aineet). Tällaisten kemikaalien käytölle on saatava REACH-järjestelmässä myönnettävä lupa, kuten tulevaa kemikaalipolitiikkaa käsitelleessä valkoisessa kirjassa edellytetään. Lisäksi luonnonvaraisen eläimistön hormonijärjestelmiin kohdistuvilla haittavaikutuksilla on osoitettu olevan yhteys tiettyihin hitaasti hajoaviin, eläviin kudoksiin kertyviin ja myrkyllisiin aineisiin (PBT-aineet), jotka ovat myös luvanvaraisia.
Komissio pohtii parhaillaan, pitäisikö REACH-asetusta koskevaan ehdotukseen sisällyttää säännös, jossa hitaasti hajoaviksi, eläviin kudoksiin kertyviksi ja myrkyllisiksi tai erittäin hitaasti hajoaviksi ja erittäin voimakkaasti eläviin kudoksiin kertyviksi luokitelluista aineista - sekä tapauskohtaisesti muista erityistä huolta aiheuttavista aineista, kuten hormonaalisista haitta-aineista, joita ei ole vielä luokiteltu CMR-aineiksi - tehdään luvanvaraisia.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Wallströmiä hyvin perusteellisesta vastauksesta. Kysymykseni johtuu tietenkin siitä, että näiden hyväksyttyjen testimenetelmien löytäminen näyttää kestävän. Terveysvaikutusten testaamiseen tarvittavan menetelmän olisi pitänyt olla valmiina viime vuonna ja ympäristövaikutusten testimenetelmän vuosina 2003-2005. Nyt näyttää käsittääkseni siltä, että terveysvaikutusten testimenetelmiä ei saada valmiiksi ennen vuotta 2004; näistä testistrategioista, jotka oli määrä laatia OECD:n järjestelmän puitteissa, näyttää tulleen jonkinlainen ikiliikkuja. Minusta se on hyvin huolestuttavaa, koska se tarkoittaa, ettei mitään voida tehdä. Elleivät aineet ole myös myrkyllisiä tai muuten haitallisia, emme voi edes aloittaa varovaisuusperiaatteen soveltamista, koska hyväksyttyjä testimenetelmiä ei ole.
Haluaisin vielä kysyä viimeisestä komission jäsenen Wallströmin mainitsemasta asiasta, nimittäin hormonaalisten haitta-aineiden sisällyttämisestä uudessa kemikaalilainsäädännössä "haitallisten aineiden" kategoriaan itsenäisenä haittaperusteena syöpää aiheuttavien ja perimää vaurioittavien aineiden rinnalle. Eikö nyt olisi tärkeää ottaa tämä askel ja todeta, että kysymyksessä on niin vaarallinen asia, että se on otettava omaksi itsenäiseksi haittaperusteekseen?

Wallström
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Lund, tässä on kysymyksessä hyvin monimutkainen prosessi. EU:n on kuitenkin tärkeää olla mukana kansainvälisessä toiminnassa. Kysymys on selkeästi valtioiden rajat ylittävästä ongelmasta. Meidän on tärkeää pysytellä OECD:n toimintakehyksessä ja pyrkiä kehittämään näitä menetelmiä. En usko kenenkään haluavan viivyttää tätä työtä. Päinvastoin meistä kaikista on tärkeää kiirehtiä eteenpäin ja varmistaa, että saamme mahdollisimman pian aikaan testimenetelmät ja -strategiat hormonaalisia haitta-aineita varten. Voimme vain luvata tekevämme kaikkemme varmistaaksemme, että tästä työstä saadaan hyviä tuloksia.
Tässä uuteen kemikaalilainsäädäntöön liittyvässä keskustelussa on nyt kysymys siitä, on että niin kauan kuin meiltä puuttuu selkeät määritelmät ja selkeät testausmenetelmät sekä yhdessä sovitut säännöt niiden käyttämisestä, meidän on toimittava aina tapauskohtaisesti. Se, että toistaiseksi käydyissä keskusteluissa on otettu esiin erityisesti hormonaalisten haitta-aineiden ryhmä, osoittaa, että tässä asiassa on tulevaisuudessa odotettavissa selkeytymistä. Seuraava vaihe on pyrkiä mahdollisimman pian saamaan aikaan hyväksytyt menetelmät näiden aineiden käsittelyyn.

Puhemies. -
Seuraavana on Jan Dhaenen kysymys nro 38 (H-0197/03):

Aihe: Pelastuspalvelualan eurooppalaisen elimen luominen
Yhteisön pelastuspalveluelimen luominen on kiireinen ja välttämätön tehtävä. Prestige-katastrofi osoitti tämän jälleen kerran. Nämä yhteisön lipun alla toimivat "vihreät kypärät" voivat suuronnettomuuden sattuessa tarjota apuaan kaikkialle unionissa ja lisäksi niillä on käytettävissään erityisvälineistöä, jota kaikilla jäsenvaltioilla ei ole varaa hankkia.
Missä vaiheessa kyseisen ehdotuksen täytäntöönpano on? Mitkä jäsenvaltiot ovat jo luvanneet osallistuvansa elimen toimintaan? Milloin komissio aikoo antaa ehdotuksen neuvostolle?

Wallström
Pelastuspalvelualan eurooppalaisen elimen luomista tai vastaavanlaisia tiettyjä erikoisaloja, kuten eurooppalaista rannikkovartiostoa, koskevia aloitteita on pohdittu silloin tällöin ennenkin ja myös aivan viime aikoina. Tietääkseni käsiteltävänä ei kuitenkaan tällä hetkellä ole mitään tiettyä ehdotusta. Meidän on tiedostettava, että perussopimusten mukaan pelastuspalvelu kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Siksi yhteisön toimissa on noudatettava tiukasti toissijaisuusperiaatetta.
Pelastuspalveluun osallistuu sitä paitsi useita eri tahoja. Niiden välinen yhteistyö on organisoitu eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi pelastuspalvelualan eurooppalaisen elimen luomisen käytännön vaikutukset vaatisivat perusteellista analysointia. Ajatus tällaisen elimen perustamisesta on kuitenkin mielenkiintoinen, ja seuraan kiinnostuneena Eurooppa-valmistelukunnassa aiheesta käytävää keskustelua.
Riippumatta näistä keskusteluista voin kertoa teille, että komissio on jo ollutkin aktiivinen tällä saralla, vaikka se ei näytäkään olevan yleisesti tiedossa. Komission aloitteesta on perustettu yhteisön mekanismi, jolla tuetaan ja vahvistetaan pelastuspalvelualan yhteistyötä. Tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot, yksitoista ehdokasvaltiota ja kaikki kolme ETA-maata osallistuvat tämän EU:n rakenteen toimintaan, joka voi tarjota menetelmiä pelastuspalvelun koordinoinnin parantamiseen sekä Euroopan unionin sisällä että ulkopuolella.
Yksi keskeisimmistä osista tätä toimintaa on ollut EU:n pelastuspalvelualan valmiuskeskuksen perustaminen komissiossa. Tämä keskus on ollut toiminnassa 1. tammikuuta 2002 lähtien, ja se on hälytysvalmiudessa jatkuvasti 24 tuntia vuorokaudessa. Kun keskus saa avunpyynnön joltakin osallistujavaltiolta, se voi välittömästi hälyttää apuun jäsenvaltioiden pelastuspalveluresurssit erityyppisiä suuronnettomuuksia varten ennalta laadittujen suunnitelmien mukaisesti. Halutessanne voin myös kertoa, milloin ja missä keskusta on tarvittu.
Komissio katsoo, että EU:n yhteinen valmiuskeskus, jonka toiminta perustuu saatavissa olevien kansallisten voimavarojen yhdistämiseen, on esimerkki tehokkaasta välineestä, jolla pystytään vastaamaan jäsen Dhaenen esittämiin huolenaiheisiin.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne, mutta minulla on vielä muutama kysymys. Sanotte tämän EU:n yhteisen valmiuskeskuksen olevan toiminnassa, mutta pyysikö esimerkiksi Espanja siltä apua Prestige-aluksen onnettomuuden yhteydessä? Milloin avunpyyntö esitettiin? Mitä tapahtuu, jos jäsenvaltio ei pyydä apua eikä itse pysty toiminaan? Kävin Galiciassa kymmenen päivää onnettomuuden jälkeen. Belgialainen pelastuspalveluyksikkö saapui paikalle, mutta sen toimintaa ei organisoitu millään tavoin. Jos esimerkiksi Latvian rannikolla tapahtuisi suuronnettomuus kahden vuoden sisällä, se olisi ongelma. Mielestäni meillä pitäisi olla käytössämme välittömään toimintaan kykenevä elin.
Toiseksi meidän olisi kerättävä asianmukaiseen ja ympäristöä säästävään toimintaan tarvittavaa teknistä tietämystä ja saatettava se kaikkien jäsenvaltioiden käyttöön.

Wallström
Kiitos kysymyksestänne. Prestige-aluksen tapaus on itse asiassa hyvä esimerkki EU:n yhteisen valmiuskeskuksen tuomasta lisäarvosta.
Välittömästi 13. marraskuuta 2002 tapahtuneen onnettomuuden jälkeen keskukseen ottivat yhteyttä ensin Espanjan viranomaiset ja sitten Portugalin ja Ranskan viranomaiset. Avunpyyntöjä rekisteröitiin kaikkiaan kahdeksan, ja niiden välitön käsittely valmiuskeskuksessa mahdollisti kaikkien muiden Euroopan maiden esittämien avuntarjousten organisoimisen ja kanavoimisen. Tämän ansiosta onnettomuusvaltioiden kansalliset toimivaltaiset viranomaiset saivat onnettomuuden jälkeen käyttöönsä huomattavan monipuoliset ja mittavat voimavarat - muun muassa 15 öljyntorjunta-alusta, yli 20 kilometriä öljypuomia ja useita valvontalentoihin käytettäviä lentokoneita.
EU:n valmiuskeskus koordinoi näille kolmelle valtiolle tarjottua apua. Se lähetti yhteisön asiantuntijoista kootun ryhmän tapahtumapaikalle heti onnettomuuden jälkeen ja on rahoittanut yhdessä Espanjan kanssa onnettomuuden ympäristövaikutusten tutkimusta.
Entä jos jokin uusi jäsenvaltio pyytäisi apuamme? EU:n valmiuskeskus toimisi tietenkin samalla tavalla, ja kaikki jäsenvaltiot tarjoaisivat apua. Me pystymme nyt mobilisoimaan ja koordinoimaan kaikkien jäsenvaltioiden tarjoaman avun. Lisäksi teemme säännöllistä yhteistyötä pelastuspalvelusta vastaavien kansallisten viranomaisten ja yksiköiden kanssa, jotta voimme oppia toinen toisiltamme.
Järjestämme myös harjoituksia, joissa voimme simuloida suuronnettomuuksia ja jopa biologisten tai kemiallisten aseiden käytöstä aiheutuneita katastrofeja. Tämä on parantanut valmiuksiamme huomattavasti, mutta sitä ei ehkä tiedetä kovin hyvin. Nyt on aika tehdä toiminnastamme entistä näkyvämpää sekä toisaalta varmistaa, että pystymme toimimaan välittömästi todellisen onnettomuuden tapahtuessa. Kaikki uudet jäsenvaltiot tietävät valmiuskeskuksestamme sekä siitä, että kaikki jäsenvaltiot tarjoavat apuaan tämänkaltaisissa tilanteissa.

Puhemies.
 Arvoisa komission jäsen, kiitos laajasta ja asiantuntevasta vastauksestanne.
Neljä jäsentä on pyytänyt puheenvuoroa, mutta työjärjestyksen mukaan lisäkysymyksiä voidaan esittää vain kaksi. Suuresti arvostamamme avoimuuden periaatteen mukaisesti kerron teille järjestyksen, jossa puheenvuoropyynnöt on esitetty: ensin Rübig, sitten Ortuondo Larrea, Nogueira Román ja viimeisenä Wuermeling. Näin ollen annan puheenvuoron kahdelle ensimmäiselle jäsenelle Rübigille ja Ortuondo Larrealle. Kysymyksiä saa esittää vain kaksi. Jäsen Rübig, teidän lisäkysymyksenne.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meille kaikille on tärkeää, että onnettomuustilanteissa pystytään toimittamaan nopeaa ja tehokasta apua. Eikö asiasta voitaisi laatia vihreä kirja, jossa lueteltaisiin tiedoksi kaikille viranomaisille ja vapaaehtoisjärjestöille eri toimintavaihtoehdot, tai emmekö voisi luoda virtuaalista yhteistyöfoorumia, jossa asianomaiset toimielimet voisivat koordinoida toimintaansa onnettomuustilanteessa?

Wallström
Niin me parhaillaan teemmekin. Kaikenlainen tiedon lisääminen on hyväksi, ja pyrin tekemään työstämme entistä näkyvämpää. Niukoillakin voimavaroilla toimintamme on ollut tehokasta. Voidaan sanoa, että se tunnetaan varsin hyvin kaikissa jäsenvaltioissa sekä ehdokasvaltioissa, ja kuten sanoin, teemme säännöllistä yhteistyötä niiden kanssa parantaaksemme valmiuttamme sekä edistääksemme onnettomuuksien ennaltaehkäisyä. Valmistelemme parhaillaan tiedonantoa, ja ehkäpä sitä voitaisiin pitää ensimmäisenä askeleena kohti parempaa onnettomuuksien ennaltaehkäisyä ja valmiutta kohdata niin ihmisen aiheuttamia ja kuin muitakin katastrofeja. Parlamentin ja jäsenvaltioiden halutessa olen valmis viemään toimia eteenpäin. Tämä on kuitenkin loistava tilaisuus kertoa parlamentille, mitä olemme tehneet, miten voimme puuttua tilanteisiin ja kuinka voimme käyttää pelastuspalvelujärjestelmäämme.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, 19. joulukuuta 1999 tapahtuneen Erikan onnettomuuden jälkeen Euroopan parlamentti ja muut EU:n toimielimet ovat tehneet useita aloitteita meriturvallisuuden parantamiseksi. Ilmeisesti toimet eivät kuitenkaan olleet riittäviä, sillä sittemmin marraskuussa 2002 tapahtui uusi merionnettomuus - Prestige-alukselle - ja joudumme nyt tarkistamaan Erikan onnettomuuden jälkeen tehtyjä päätöksiä. Tätä varten työskentelemme parhaillaan Euroopan parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa yksirunkoisia ja kaksoisrunkoisia öljysäiliöaluksia koskevan asetuksen uudistamiseksi, ja siihen liittyy yksi hyvin tärkeä asia, joka sivuaa nyt käytävää keskustelua.
Sanoitte, että Euroopan unionilla on yhteinen valmiuskeskus. Haluaisin tietää, oletteko laatineet siellä hätätilannesuunnitelmia erityisesti herkille rannikkoalueille, kuten Galician ja Bretagnen rannikoille, joilla vuosi toisensa jälkeen tapahtuu ympäristölle suurta tuhoa aiheuttavia säiliöalusonnettomuuksia.

Wallström
Hyvä jäsen Ortuondo Larrea, olette aivan oikeassa. Kysymys on täytäntöönpanosta. Komissio toimi ennennäkemättömän nopeasti Erikan onnettomuuden jälkeen. Kolmessa kuukaudessa olimme laatineet täydellisen ehdotuksen, jossa selvitettiin, mitä muuta voisimme tehdä tällaisten kauheiden onnettomuuksien estämiseksi jatkossa. Sekin edellyttää tosin täytäntöönpanoa; jäsenvaltioiden on otettava asia tosissaan.
Kuten tiedätte, Prestigen onnettomuuden jälkeen varmistimme, että aikataulua noudatetaan ja että voimme edetä aiemmin suunniteltua nopeammin.
Komissio on ottanut asian vakavasti. Se on toiminut erittäin nopeasti, ja olemme olleet kunnianhimoisia tavoitteissamme. Nyt suunnitelmat on pantava vielä täytäntöön myös jäsenvaltioiden tasolla.
Hätätilannesuunnitelmien laatiminen on jäsenvaltioiden tehtävä. Niiden olisi määritettävä kaikkein herkimmät alueet, minkä ne yleensä tekevätkin. Se kuuluu kunkin jäsenvaltion pelastuspalveluviranomaisten tehtäviin. Meidän kannaltamme kysymys on reagointinopeudesta, siitä, että saamme koottua ja lähetämme onnettomuusalueelle kaiken mahdollisen laitteiston, asiantuntemuksen ja avun heti onnettomuuden tapahduttua. Tästä lähtien olemme toimintavalmiudessa 24 tuntia vuorokaudessa.
Hyvin tiiviillä yhteistyöllä voimme parantaa valmiuttamme, koska olemme perillä kaikkien jäsenvaltioiden suunnitelmista. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti varsinaisten hätätilannesuunnitelmien laatiminen on kuitenkin jäsenvaltioiden tehtävä.
Puhemies. -
Seuraavana on Alexander de Roon kysymys nro 39 (H-0211/03):

Aihe: Isprassa järjestettävä asiantuntijakokous Espanjan kansallisesta vesistösuunnitelmasta
Lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan Isprassa on määrä järjestää komission ja Espanjan hallituksen edustajien sekä huippuasiantuntijoiden välinen kokous, jossa käsitellään Espanjan kansallisen vesistösuunnitelman vaikutuksia koskevaa tieteellistä todistusaineistoa.
Voiko komissio vahvistaa, että tällainen kokous on suunnitteilla? Jos voi, milloin se järjestetään ja ketkä siihen osallistuvat? Voiko komissio myös selittää, miten tämä kokous tukee sen pyrkimyksiä käsitellä Espanjan kansallisen vesistösuunnitelman herättämiä huolenaiheita ja suunnitelman ympäristövaikutuksia Espanjassa?

Wallström
Maaliskuun 24. päivänä minulla oli lyhyt tapaaminen Espanjan uuden ympäristöministerin Elvira Rodríguezin kanssa. Käsittelimme tapaamisessa useita aiheita, muun muassa Espanjan kansallista vesistösuunnitelmaa sekä erityisesti Ebro-joen juoksuun liittyviä rakennushankkeita koskevaa esitystä. Me molemmat totesimme, että monissa keskeisissä ympäristökysymyksissä asiantuntijoiden mielipiteet poikkeavat yhä jyrkästi toisistaan.
Ympäristöasioista vastaavana komission jäsenenä olen erityisen kiinnostunut Ebro-joen virtaamaa koskevista ennusteista sekä Ebron alajuoksun ja suistoalueen ekologisen ja kemiallisen tilan suojelun kannalta välttämättömästä juoksutusten säännöstelystä.
Yksi ministerin kanssa käymissämme keskusteluissa esiin tulleista ajatuksista oli, että voisimme järjestää pienimuotoisen kokouksen, johon kutsuttaisiin tärkeimpiä asiantuntijoita - Espanjan hallituksen asiantuntijoita, tutkijoita ja kansalaisjärjestöjen edustajia - pohtimaan näitä tärkeitä kysymyksiä. Ehdotin, että Isprassa sijaitseva komission yhteisen tutkimuskeskuksen ympäristöinstituutti saattaisi olla sopiva paikka tällaiselle kokoukselle. Kokouksen esityslistaa ei ole vielä päätetty, niin kuin ei sitäkään, kuinka kokoukseen kutsuttavat asiantuntijat valitaan. Kokousta ei siksi pystytä todennäköisesti järjestämään ennen kesäkuuta.

De Roo (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, minulla on yksi lisäkysymys Ebro-joen ekologian kannalta pienimmästä mahdollisesta virtaamasta.
Olette keskustellut asiasta Espanjan uuden ministerin kanssa. Espanjassa on kuitenkin mielipide-eroja Katalonian hallituksen - jolla myös on sananvaltaa asiassa - ja Espanjan hallituksen välillä. Oletteko tietoinen näistä mielipide-eroista? Ne ovat oleellisia, koska ne koskevat kysymystä siitä, mikä on ekologiselta kannalta Ebro-joen pienin mahdollinen virtaama, jolla joen ekologinen toiminta ei häiriinny, mikä on hyvin tärkeää. Tämä pätee erityisesti Ebro-joen suistoalueisiin ja vesilintujen elinympäristöä koskevalla EU:n lainsäädännöllä suojeltuihin kohteisiin. Mikäli ette ole tietoinen tästä, toivoisin teidän kysyvän siitä asiasta vastaavalta Katalonian hallituksen edustajalta, sillä hän on antanut julkisen lausunnon Katalonian hallituksen ja Espanjan keskushallituksen välisistä mielipide-eroista. Tämä näkökohta on hyvin tärkeä.

Wallström
Tästä juuri on kysymys. Juuri sen takia kokous järjestetäänkin. Asiasta on niin monia erilaisia näkemyksiä. Asiantuntijatkin ovat jakautuneet eri leireihin. Halusimme saattaa asiantuntijat yhteen, jotta saisimme asiasta lisää tietoa sekä mahdollisuuden pohtia eri näkökantoja tällaisessa kokouksessa. Halusimme itse asiassa selvittää asiantuntijatasolla, miksi esitetyt luvut ja tulokset poikkeavat niin paljon toisistaan.
Kyseessä on ennen kaikkea tekninen ja tieteellinen kokous, koska asia politisoituu koko ajan. Nimenomaan teknisistä ja tieteellisistä seikoista halusimme saada lisää tietoa, ennen kuin voimme jatkaa työtämme tämän asian parissa.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, esitän kaksi hyvin lyhyttä lisäkysymystä. Ensin kysyn komission jäseneltä Wallströmiltä, millaisella rahasummalla ja aikataululla Euroopan unioni aikoo rahoittaa Espanjan kansallista vesistösuunnitelmaa vuosina 2000-2006. Toisena ympäristöön ja Espanjaan liittyvänä kysymyksenä kysyisin, millaisella rahasummalla komissio arvioi rahoitettavan Espanjan hallituksen Galicia-suunnitelmaa, jonka tarkoituksena on Galician rannikon kunnostaminen ja Galician maakunnan kehittäminen Prestigen onnettomuuden jälkeen niin ikään vuosina 2000-2006, kun muistetaan, että Espanjan hallitus arvioi rahoituksen kokonaistarpeeksi kyseisenä ajanjaksona yhteensä 12 miljardia euroa?

Wallström
Se on kokonaan toinen kysymys. Se ei liity alkuperäiseen aiheeseemme. Vastaan mielelläni jäsenten minulle esittämiin kysymyksiin, mutta ne olisi esitettävä säädetyn menettelyn mukaisesti.

Puhemies.
Minusta tuntuu, että osa jäsen Nogueiran Románin kysymyksestä liittyy itse asiassa edelliseen Ispraa koskevaan kysymykseen ja ettei toinen osa ole mikään lisäkysymys. Jäsen Nogueira Románin ei olisi pitänyt esittää sitä, koska se saattaa vain aiheuttaa sekaannusta. Jos sopii, pyydän teitä toistamaan kysymyksen ensimmäisen osan, joka oli lisäkysymys.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kysymykseni ensimmäinen osa on ehdottoman tärkeä; se on aivan perustavanlaatuinen kysymys. Espanjan kansallinen vesistösuunnitelma imaisee valtaosan kyseisen jäsenvaltion osuudesta koheesiorahastosta myönnettävään rahoitukseen. Komission suhtautuminen tähän rahoitukseen vaikuttaa ratkaisevasti siihen, jatketaanko Espanjan kansallista vesistösuunnitelmaa vai ei. Komission jäsen on luullakseni tietoinen tästä ja hän olisi voinut selventää ja selittää tätä tärkeää näkökohtaa.

Wallström
Vastaan kysymykseen yleisellä tasolla, eli yhteisön rahoituksen käytön on oltava sopusoinnussa myös ympäristölainsäädännön kanssa. Tämä on rakennerahastojen ja muiden varojen käyttöä koskeva yleisohje. Rahoituksen on sovelluttava yhteen olemassa olevan ympäristölainsäädännön kanssa.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissiota, koska sen antamien vastausten perusteella olen saanut sen kuvan, että Espanjan kansalliseen vesistösuunnitelmaan liittyvissä asioissa komissio on toistaiseksi onnistunut erottamaan tekniset ja juridiset ongelmat toisistaan.
Kun nyt olemme nähneet, millaista painostusta ja häirintää muutamat jäsenet harjoittavat, koska heidän mielestään poliitikoilla on oikeus puuttua jäsenvaltioiden ja komission välisiin yksityisiin epävirallisiin suhteisiin ja erityisesti teknisten asiantuntijoiden asemaan, haluaisin kysyä komission jäseneltä, onko hän valmis takaamaan asiantuntijoiden työrauhan Ispran kokouksessa, joka on tekninen kokous - kuten hän on itse todennut - ja estämään sen politisoitumisen yksityisten ja yksittäisten intressien vuoksi?
Voisimme nimittäin puuttua muihinkin kysymyksiin, esimerkiksi nitraattien käyttöön Alankomaissa. Kysymys kuuluukin, oletteko valmis takaamaan asiantuntijoiden yksityisyyden ja työrauhan siten, että heidän työhönsä ei puututa tai kohdisteta minkäänlaista painostusta?

Wallström
Toistan, että kokous on luonteeltaan tieteellis-tekninen. Siellä käsitellään useita ympäristökysymyksiä, jotka liittyvät Ebro-joen juoksua koskeviin rakennushankkeisiin. Tavoitteena on koota asiantuntijat yhteen analysoimaan käytettävissä olevia tietoja ja mahdollisesti selvittämään mielipide-erojen syitä.
Kokous ei ole missään tapauksessa koko Espanjan kansallista vesistösuunnitelmaa tai Ebro-jokeen liittyviä rakennushankkeita käsittelevä julkinen kuuleminen. Asiasta on erilaisia ja eriäviä mielipiteitä: tämä on lähtökohta. Aiomme kuitenkin koota näkemykset yhteen, ja toivon, että pystymme selvittämään, miten kukin on päätynyt omaan kantaansa, millaisia laskelmia ja arvioita he ovat tehneet ja millaista tietoa heillä on.
On mahdotonta luvata, ettei taustalla olisi poliittisia vaikuttimia. Aiheeseen liittyy sellaisiakin. Olen täysin tietoinen siitä. Olen tavannut molempien näkökantojen edustajia Espanjassa pitkän aikavälin kuluessa. Olen kuunnellut hyvin tarkasti molempia osapuolia ja monia erilaisia eturyhmiä. Tämä on yksi yritys varmistaa, että meillä on käytössämme kaikki mahdollinen tieto erityisesti suunnitelmaan liittyvistä erittäin tärkeistä ympäristökysymyksistä.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Wallström, paljon kiitoksia parlamentille tänä iltapäivänä antamistanne tiedoista.
Aloitamme kyselytunnin viimeisen osan. Näihin kysymyksiin vastaa komission jäsen Vitorino.
Komission jäsenelle Vitorinolle osoitetut kysymykset
Puhemies.
 Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 40 (H-0139/03):

Aihe: Yhteinen rajavalvonta
Mikä on komission arvio viimeisimmistä ehdokasvaltioiden kanssa tehdyistä kokeiluista yhteisen rajavalvonnan alalla? Miten Euroopan unionin rajojen valvontaa koskevissa kysymyksissä edetään lähitulevaisuudessa?

Vitorino
Euroopan unioniin toukokuussa 2004 liittyvät kymmenen maata ovat hyötyneet merkittävästi - ja hyötyvät jatkossakin aina vuoteen 2006 asti - Phare-ohjelmasta myönnetystä rahoituksesta sekä siitä asiantuntemuksesta, jota jäsenvaltioiden näihin maihin lähettämä erikoishenkilökunta on voinut tarjota osana jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden välisiä alakohtaisia kumppanuusohjelmia, joilla on ollut tarkoitus vahvistaa Euroopan unionin ulkorajojen valvontaa ja nopeuttaa Schengenin sopimuksen asettamien vaatimusten asteittaista toteuttamista.
Vuosina 1997-2002 ehdokasvaltioille myönnettiin Phare-ohjelmasta yhteensä yli 300 miljoonaa euroa ulkorajojen valvontaan. Romania ja Bulgaria saavat jatkossakin Phare-apua, ja niille ohjelmasta myönnettävät kansalliset määrärahat kasvavat vuosina 2004-2006. Myös Turkki saa lisää EU:n rahoitusta samaan tarkoitukseen.
Kuten tiedätte, liittymissopimuksen 35 artiklassa säädetään yhteensä 858 miljoonan euron suuruisen väliaikaisen rahoitusvälineen luomisesta seitsemää uutta jäsenvaltiota varten. Vuosina 2004-2006 Schengen-järjestelmä kattaa kustannukset, joita koituu EU:n ulkorajojen turvallisuuden ja valvonnan tehostamisen edellyttämistä investoinneista laajentumisen jälkeen. Etusija annetaan infrastruktuuriin, laitteisiin, rajavartioiden koulutukseen, logistiikkaan ja käytännön toimintaan kohdistuville investoinneille. Kaikki tämä on tarpeen, jotta tulevien ulkorajojen valvonnassa voidaan noudattaa Schengenin yleissopimuksen mukaisia vaatimuksia ja varmistaa näin asianmukainen turvallisuustaso Euroopan unionissa.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kiitoksia näistä hyvin tärkeistä tiedoista. Haluaisin vielä lisäselvitystä muutamaan yksityiskohtaan. Ensinnäkin, mikä on rajavartioiden koulutuksen ja erityisesti Euroopan rajapoliisin perustamishankkeen tilanne? Toiseksi kysyisin, milloin neuvosto saa tai uskotte sen saavan aikaan virallisen päätöksen Euroopan rajapoliisihankkeesta - vai onko se tällä hetkellä vain mielikuvituksen tuotetta?

Vitorino
Tiedän miten tärkeänä pidätte tätä kysymystä. Mitä tulee mahdollisuuteen perustaa EU:n yhteinen rajavartiosto, haluaisin muistuttaa, että komission esittämässä ja oikeus- ja sisäasioiden neuvoston 13. kesäkuuta 2002 hyväksymässä toimintasuunnitelmassa itse asiassa säädetään yhteistyön asteittaisesta lisäämisestä ja rajavalvonnan siirtämisestä asteittain yhteisjoukkojen vastuulle, mikä johtaisi lopulta EU:n yhteisen rajavartioston perustamiseen. Tämä tarkoittaa, että poliittista päätöstä ei ole tehty, mutta neuvosto on sanonut, että se tehdään myöhemmin, kunhan toiminnallinen yhteistyö on ensin saatu käyntiin.
Voin kertoa jäsen Posseltille vain, että toiminnallinen yhteistyö on alkanut jo vuoden 2002 aikana sekä sisärajojen valvonnassa, jota varten Saksaan on perustettu maarajojen valvontakeskus, että eteläisten merirajojen valvonnassa Välimerellä, jossa yhteistoimintaan osallistuvat Espanja, Italia, Ranska, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. Kaikki nämä yksittäiset yhteistyöhankkeet on rahoitettu ARGO-ohjelmasta. Tällaisten rajavalvontakeskusten ja yhteisten toimien luonnollinen kehittyminen antaa aihetta kysyä, pitäisikö jonkinlainen rajapoliisi perustaa virallisesti. Neuvosto ei ole kuitenkaan vahvistanut mitään ajankohtaa. Toivon, että tällaisen rajapolisiin toiminta osoitetaan tarpeelliseksi ja että Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta antaa vauhtia hankkeelle.
Poliisiakatemia on olemassa virtuaalisesti. Kannatamme edelleen ajatusta, että sen pitäisi olla virallinen laitos, jolla olisi oma päämaja. Kuten tiedätte, tämä asia kuuluu osana "virastopakettiin", joka on parhaillaan Eurooppa-neuvoston käsiteltävänä. Valitettavasti emme ole toistaiseksi saaneet vastausta neuvostolta.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tiedämme, että yhteisellä ulkorajallamme, esimerkiksi Slovakian-vastaisella rajalla, on lukuisia heikkoja kohtia. Slovakian rajalla on nelisenkymmentä kilometriä rajaviivaa, jota on vaikea valvoa kunnolla. Voisitteko kuvitella, että tällaisia joukkoja voitaisiin käyttää lyhytaikaisesti erityisen ongelmallisilla raja-alueilla, joilla saatetaan tarvita apua ja turvaa?

Vitorino
Arvoisa puhemies, jäsen Rübig, haluaisin huomauttaa, että jäsenvaltiot ovat tehneet yhteistyötä ehdokasvaltioiden kanssa maarajojen valvontaan liittyvissä asioissa jo vuosia osana jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden välisiä kumppanuusohjelmia. Komissiolla ei sen sijaan ole käytössään omia rajavartiojoukkoja. Useat jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä Slovakian ja Puolan kanssa maaulkorajojen valvonnassa. Voinkin todeta, että komissio pitää kiinni siitä, että ehdokasvaltiot sitoutuvat vakavissaan näiden rajojen valvontaan ja että neuvoston työryhmä, jonka tehtävänä on arvioida rajavalvonnan ja Saksassa sijaitsevan maarajojen valvontakeskuksen toimintaa, seuraa tarkasti kaikkia tulevien maaulkorajojen valvontaan liittyviä kysymyksiä, ja siihen kuuluu myös sekä Slovakian että Puolan varsin laajojen metsäisten rajaseutujen valvonta.
Siksi voin sanoa, että vaikka komissio ei pystykään itse hoitamaan rajavalvontaa, tuemme kuitenkin kaikkia Slovakian ja jäsenvaltioiden yhteishankkeita, joilla pyritään parantamaan näiden rajojen valvontaa.
Lisäisin vielä, että mielestäni on kohtuullista tunnustaa, että kaikki ehdokasvaltiot ovat huomattavasti edistyneet rajavalvonnassaan. Ne eivät ole kuitenkaan vielä saavuttaneet Schengenin sopimuksen edellyttämää tasoa. Juuri tästä syystä Schengenin sopimukseen liittyminen tapahtuu vaiheittain ja noudattaen menetelmää, jossa arvioidaan kunkin valtion todelliset valmiudet taata Euroopan unionin ulkorajojen turvallisuus laajentumisen jälkeen.

Moraes (PSE).
Haluaisin kysyä komission jäseneltä, asettiko Sevillan Eurooppa-neuvosto yhteiseen rajavalvontaan liittyvät odotukset hänen mielestään liian korkealle. Katsooko hän, että reaktiivinen lähestymistapa on saanut Euroopan kansalaiset odottamaan, että meillä on hyvinkin pian Euroopan yhteinen rajapoliisi kaikilla laajentuneen unionin ulkorajoilla?
Onko komission jäsen Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmistä huolimatta edelleen sitoutunut huomattavasti kokonaisvaltaisempaan turvapaikkalainsäädännön ja laittoman maahanmuuton tarkastelutapaan, kuten Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, joissa pohdittiin Euroopan unioniin suuntautuvan siirtolaisuuden syitä? Onko hän edelleen sitoutunut tähän huomattavasti kokonaisvaltaisempaan lähestymistapaan, ja näkyykö se edelleen hänen työssään?

Vitorino
Sevillan päätelmissä on otettu eri näkökannat hyvin huomioon. Niissä korostetaan laittoman maahanmuuton torjumisen tärkeyttä, ja se on ehdottomasti meitä kaikkia koskettava asia, mutta niissä korostetaan samalla tarvetta sisällyttää maahanmuuttopolitiikka entistä tiiviimmin ulkopolitiikkaamme muun muassa kehittämällä kumppanuutta maahanmuuttajien lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa, jotta näiden kanssa voidaan tehdä yhteistyötä laittoman maahanmuuton hallitsemiseksi entistä paremmin.
Muutama kuukausi sitten antamassaan maahanmuutto- ja kehityspolitiikkaa koskevassa tiedonannossa komissio pyrki antamaan kattavan kuvan kaikesta toiminnastaan kehityspolitiikan alalla. Yhteisön harjoittama kehityspolitiikkahan vaikuttaa suoraan siirtolaisvirtoihin lieventämällä köyhyyttä sekä pyrkimällä takaamaan oikeusvaltion periaatteet ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen sekä poistamaan niin kutsutut vetotekijät, jotka saavat ihmiset jättämään kotimaansa ja siirtymään joskus laittomastikin Euroopan unioniin.
Tällainen lähestymistapa on paitsi tasapainoinen myös realistinen. Kehitämme kaikkia toimintasuunnitelman osa-alueita - emme vain sen toiminnallista vaan myös lainsäädännöllistä puolta. Useilla mainitsemillanne aloilla, kuten turvapaikkalainsäädännössä, olemme antaneet Tampereen ohjelman edellyttämiä säännöksiä. Tämä on todennäköisesti tapahtunut hitaammin kuin joissakin poliittisissa puheissa on annettu ymmärtää, mutta ainakin voin vakuuttaa teille, että saavutettu edistys on vakaalla pohjalla.

Puhemies.
 Seuraavana on Sarah Ludfordin kysymys nro 41 (H-0141/03):

Aihe: Rikollisuus: Euroopan unionin laajuiset toimet matkapuhelinvarkauksien ehkäisemiseksi
Matkapuhelinvarkauksien, joihin usein syyllistyvät kansainväliset rikollisjoukkiot, määrä on vuosittain mahdollisesti miljoonia. Hiljattain julkaistun eurobarometrin mukaan useassa jäsenvaltiossa viidesosasta kolmasosaan kansalaisista pelkää joutuvansa tällaisen varkauden kohteeksi. Matkapuhelimien uudelleenohjelmointi on tehty rikolliseksi Yhdistyneissä kuningaskunnissa, ja nyt Yhdistyneiden kuningaskuntien palveluntarjoajat toimivat yhteistyössä matkapuhelintarjoajien yhteistyöelimessä GSM Associationissa ja ovat perustaneet yhdessä varastettujen matkapuhelimien IMEI-numeroiden tietopankin, jotta ne voitaisiin sulkea. Mantereen palveluntarjoajia on liittynyt mukaan, mutta ainoastaan 20 kaikista Euroopan noin 500 tarjoajasta.
Mihin toimiin komissio ryhtyy edistääkseen EU:n laajuisen Yhdistyneiden kuningaskuntien kaltaisen teollisuuden IMEI-tietokannan perustamista, jotta rikollisuutta voidaan torjua sulkemalla varastetut puhelimet koko EU:n alueella? Aikooko komissio tehdä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisen EU:n päätösehdotuksen matkapuhelinten uudelleenohjelmoinnin torjumisesta yhteistoimin?

Vitorino
Toteaisin kysymyksen esittäjälle, että komissio on ollut yhteydessä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisiin tämän asian vuoksi heinäkuusta 2002 lähtien. Komissio on lisäksi maininnut eurooppalaiselle rikoksentorjuntaverkostolle, että EU:n laajuiset toimet saattaisivat olla hyödyllisiä matkapuhelinvarkauksien ehkäisemisessä. Eurooppalaisessa rikoksentorjuntaverkostossa keskustellaan parhaillaan asiasta. Komissio ei kuitenkaan suunnittele tekevänsä asiasta ehdotusta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisesti, koska toistaiseksi sitä ei ole määritetty aineellisen rikosoikeuden lähentämisen painopistealueeksi.
Kaikkien jäsenvaltioiden rikosoikeusjärjestelmissä varkaus on kriminalisoitu, ja tämä koskee tietenkin myös matkapuhelinvarkauksia. Katsommekin toistaiseksi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, että nämä jäsenvaltioiden säännökset ovat riittäviä tämänkaltaisen lisääntyvän rikollisuuden käsittelemiseksi.

Ludford (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne, mutta minun täytyy kuitenkin todeta sen olleen hienoinen pettymys. Tiedän, että aiheesta keskustellaan rikoksentorjuntaverkostossa, mutta minusta asian hyväksi voitaisiin tehdä enemmänkin. Joka vuosi varastetaan miljoonia matkapuhelimia. Eurobarometrin mukaan jopa kolmannes jäsenvaltioiden kansalaisista pelkää joutuvansa matkapuhelinvarkauden kohteeksi. Ihmisten matkustellessa ympäri Eurooppaa ongelma ei myöskään rajoitu yhden valtion rajojen sisälle. Vaikka varkaus on rikos kaikissa jäsenvaltioissa, kuten totesitte, puhun nyt erityisesti matkapuhelinten rikollisesta uudelleenohjelmoinnista. Tietääkseni se on tällä hetkellä laitonta vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Siksi EU:lla olisi perusteltu syy ehdottaa sen kriminalisoimista kaikissa jäsenvaltioissa.
Asiaan liittyy myös tietosuojaongelma. Tietosuojavaltuutettujen on tulkittava johdonmukaisesti, että IMEI-numero ei ole henkilötieto, jollaiseksi se tulkitaan esimerkiksi Saksassa.

Vitorino
Paljon kiitoksia. Voin vahvistaa, että kysymys IMEI-tietokannasta (International Mobile Equipment Identity numbers database) on ollut esillä rikoksentorjuntaverkoston keskusteluissa. Voin vahvistaa, että jotkin jäsenvaltiot kannattavat tällaisen tietokannan perustamista, kun taas toiset suhtautuvat siihen kielteisemmin ja epäilevät sen hyödyllisyyttä. Siksi sanoin, että keskustelu rikoksentorjuntaverkostossa on edelleen kesken. Viittasin vain rikoslainsäädännön lähentämisen mahdollisuuteen, enkä katso perustamissopimuksen tarjoavan siihen erityistä oikeusperustaa. En usko, että 34 artiklaa voidaan soveltaa tähän tarkoitukseen.

Harbour (PPE-DE).
Haluaisin kiittää kollegaani Ludfordia tämän kysymyksen esittämisestä. Toivon, että komission jäsen näkisi myös matkapuhelinvarkauksiin liittyvän laajemman ja aidosti rajat ylittävän ongelman: niiden laajan käytön jäsenvaltioiden arvonlisäveroviranomaisiin kohdistuvien niin sanottujen karusellikauppapetosten välineenä. Tämän kaiken takana on monimutkainen järjestäytynyt rikollisuus, ja toivon komission siksi suhtautuvan siihen vakavasti.
IMEI-numeroiden käyttö on ensimmäinen ratkaistava kysymys, eli matkapuhelinten tukkukauppa olisi sallittava vain, kun IMEI-numerot on tarkistettu ja kun on varmistettu, ettei kyseisiin puhelimiin ole jo aiemmin liittynyt petollista toimintaa. Toiseksi ehdottaisin, että jäsenvaltioissa tehtäisiin mahdolliseksi matkapuhelinten arvonlisäveron maksaminen suoraan veroviranomaisille, jolloin rikolliset eivät pääsisi käsiksi tuottoihin.
Lopuksi totean, että aion lähettää komission jäsenelle alueellani toimivan suuren matkapuhelinmyyjän laatimaa aineistoa. Kyseinen yritys on kokenut syrjintää Saksan arvonlisäveroviranomaisten taholta. Tämä heikentää mahdollisuuksia lailliseen liiketoimintaan ja yksinkertaisesti jättää kyseisen liiketoiminnan alan huijareiden käsiin. Toivon, että komission jäsen voi veroasioista vastaavan pääosaston avustuksella ryhtyä todellisiin toimiin estääkseen Saksan viranomaisia rankaisemasta laillista liiketoimintaa tällä alalla.

Vitorino
Otan teiltä mielelläni vastaan kaiken mahdollisen tiedon tällaisen rikollisen toiminnan taloudellisista vaikutuksista. Tunnustan, että luvut ovat vaikuttavia. Olen ymmärtänyt, että 48 prosenttia kaikista Lontoon keskustassa tehdyistä varkauksista kohdistuu matkapuhelimiin ja että Pariisissa vastaava luku on noin 40 prosenttia. Olen hyvin tietoinen siitä, että viime vuonna Yhdistyneessä kuningaskunnassa varastettiin noin 700 000 matkapuhelinta, Ranskassa 150 000 ja Espanjassa 130 000. En kiellä, etteikö tällaisessa rikollisessa toiminnassa olisi merkittävä rajat ylittävä ulottuvuus. Kysymys onkin siitä, miten tarvittavat toimet olisi priorisoitava. Minun mielipiteeni on se, että painopisteen olisi oltava toiminnallisessa yhteistyössä. En näe tarvetta lainsäädännön yhdenmukaistamiseen. Näin ollen jatkamme keskustelua EU:n rikoksentorjuntaverkostossa ja pohdimme, millaisia käytännön toimia voitaisiin kehittää tämänkaltaisen rikollisuuden torjumiseen. IMEI-asiasta on jo keskusteltukin. Voimme tehdä päätöksiä vain yksimielisesti, ja tässä asiassa jäsenvaltioiden mielipiteet ovat kovasti jakautuneet. Emme kuitenkaan aio jättää asiaa sikseen.

Puhemies. -
Seuraavana on Alain Krivinen kysymys nro 42 (H-0174/03):

Aihe: Ranskalais-saksalainen charterlento
Ranska ja Saksa karkottivat 3. maaliskuuta 2003 54 Senegalin ja Norsunluurannikon kansalaista Euralair Horizons -yhtiön charterlennolla. Näiden kahden hallituksen vuokraamassa koneessa oli 30 norsunluurannikkolaista ja 23 senegalilaista, joita ei oltu hyväksytty Ranskan maaperälle tai joiden hakemus poliittisesta turvapaikasta oli hylätty ja joita oli pidetty Roissyn odotustilassa. Lisäksi koneessa oli senegalilainen, joka oli tullut maanteitse Saksasta, josta hänet oli karkotettu.
Katsooko komissio, että tässä on noudatettu Euroopan yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi neljännen lisäpöytäkirjan 4 artiklaa ja Nizzan huippukokouksessa ratifioidun perusoikeuskirjan 19 artiklan 1 kohtaa?
Onko komissio sitä mieltä, että perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohtaa on noudatettu, kun norsunluurannikkolaiset lähetetään takaisin parhaillaan ongelmissa kamppailevaan maahan? Katsooko se, että 28. heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen takaamia turvapaikkahakemusmenettelyjä ja 31. tammikuuta 1967 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan pöytäkirjan menettelyjä on noudatettu?
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sopimusten - varsinkin niiden turvapaikkaoikeutta ja suojelua palauttamis-, karkottamis- ja luovuttamistapauksissa koskevien määräysten - noudattamiseksi?

Vitorino
Arvoisa puhemies, kuten on jo todettu keskustelussa, jota meidän on käytävä jäsenvaltioiden käytännön yhteistyöstä maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamisessa, yhteiset charterlennot ovat yksi keino vahvistaa käytännön yhteistyötä, josta on säädetty neuvoston marraskuussa 2002 komission tiedonannon pohjalta hyväksymässä jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevassa toimintasuunnitelmassa.
Juridiselta kannalta näissä yhteisissä charterlennoissa on kysymys siitä, että kaksi tai useampi jäsenvaltio palauttaa maassa laittomasti oleskelevat henkilöt kotimaahansa samanaikaisesti ja samalla lentokoneella. Näillä yhteisillä charterlennoilla ei ole mitään tekemistä Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa kiellettyjen joukkokarkotusten kanssa. Yhteisiä palautuslentoja, joilla on mukana tietty määrä ihmisiä, järjestetään logistisista syistä, mutta niiden taustalla olevat karkotuspäätökset tehdään aina tapauskohtaisesti. Kukin tapaus tutkitaan yksitellen kunkin henkilön henkilökohtaisten olojen ja juridisen tilanteen mukaan. Toisin sanoen kaikki lennoilla mukana olevat henkilöt ovat läpikäyneet yksilöllisen menettelyn, jossa heidän turvapaikkahakemuksensa tai sitä koskeva valitus on hylätty. Näin ollen päätökset on tehty yksilökohtaisin eikä kollektiivisin perustein.
Jäsen Krivinen mainitseman tapauksen yhteydessä komissiolle ei ole esitetty mitään todisteita, eikä sillä ole mitään syytä olettaa, että yhdenkään lennolla mukana olleen kohdalla olisi rikottu kansainvälisen oikeuden säännöksiä, tai toisien sanoen, että näiden lennolla mukana olleiden ihmisten hakemuksia ei olisi tutkittu tapauskohtaisesti ja asianmukaisesti karkotuspäätöksen tehneissä jäsenvaltioissa.

Krivine (GUE/NGL).
Arvoisa komission jäsen, kiitos selvityksestänne. Tämä on mielestäni hyvin vakava ongelma, koska sen jälkeen, kun jätin tämän kysymyksen käsiteltäväksi, Ranskasta on lähtenyt viisi yhteislentoa - kuten te niitä kutsutte. Lennoilla kuljetettiin samaa kansallisuutta edustavista ihmisistä muodostettuja ryhmiä, jotka poistuivat maasta samanlaisissa oloissa, usein käsiraudoissa, joskus suukapula suussaan niin tiukasti, että kaksi maahanmuuttajaa jopa tukehtui kuoliaaksi. Lisäisin vielä, että hallitus on päättänyt, että tästä lähtien näillä niin kutsutuilla yhteislennoilla on mukana Punaisen Ristin lääkäri varmistamassa, että kaikki sujuu ongelmitta.
Kysymykseni kuuluukin: mitä eroa on yhteislennolla ja ryhmälennolla? Ryhmähän määritellään joukoksi yksilöitä. Kuka päättää, millä perusteilla on määriteltävä, muodostaako 42 yhteen koottua senegalilaista ryhmän vai joukon yksilöitä? En tiedä sellaista ryhmää olevankaan, joka ei koostuisi yksilöistä. Minä onneton vain olen sitä mieltä, että on jokseenkin sama asia, onko koottu yhteen 42 senegalilaista vai 20 norsunluurannikkolaista - lisäksi huomautan, että norsunluurannikkolaisten henki on vaarassa heidän omassa maassaan.
Kysyn siis: kuka määrittelee, mikä ero on yhteislennolla ja ryhmälennolla? Selittäkää minulle, mikä on joukkokarkotus, joka on kielletty.

Vitorino
Jäsen Krivine, teen sen mielelläni. Ensinnäkin yhteislento on lento, jonka on järjestänyt vähintään kaksi jäsenvaltiota yhdessä. Tällä tasolla hanke on yhteinen, tässä kyseisessä tapauksessa Ranskan ja Saksan yhteinen. Nämä kaksi valtiota keräsivät yhteen paikkaan joukon ihmisiä, jotka oli määrä poistaa maasta, ja heidät kuljetettiin samalla lennolla. Käytännön järjestelyjen kannalta se on yhteislento.
Euroopan ihmisoikeussopimuksessa kielletyssä joukkokarkotuksessa keskeinen kysymys taas on: millaisessa tilanteessa joukkokarkotukseen ryhdytään? Joukkokarkotusmääräystä ei anneta yksittäisille ryhmän jäsenille erikseen; on vain yksi määräys, joka koskee kokonaista ihmisryhmää ja jossa ei oteta huomioon kunkin ryhmään kuuluvan henkilön henkilökohtaista tilannetta. Siinä on tämä ero.
Joukkokarkotukset on kielletty. Niitä ei sallita Euroopan unionissa missään muodossa. Jos toisaalta on annettu kymmenen erillistä karkotusmääräystä ja näitä kymmentä henkilöä tarkastellaan samassa yhteydessä, he epäilemättä muodostavat ryhmän, mutta kyseessä ei ole joukkokarkotus, poistuivatpa he maasta yhteislennolla tai eivät. Siinä on mielestäni oleellisin ero.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia yhteistyöstänne tänä iltapäivänä, komission jäsen Vitorino.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 43-80 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
 Arvoisa presidentti Trajkovski, toivotan teidät lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin tänään. Minulla on erittäin suuri kunnia saada esitellä teidät parlamentille.
Tiedämme kaikki täällä parlamentissa valitettavan hyvin, mitä alueenne maissa on jouduttu kokemaan viimeisten kymmenen vuoden aikana. Olette kaikki joutuneet selviytymään aseiden ja väkivallan koettelemuksista. Teidän maanne esimerkki antaa nykytilanteessa toivoa. Vuoden 2001 kriisin aikana kansainvälisen yhteisön avustustyöllä - johon voin ylpeänä laskea kuuluvaksi Euroopan unionin hyvin käytännönläheiset ja päättäväiset toimet - onnistuttiin välttämään ajautuminen kohtalokkaaseen sisällissotaan. Demokratisoituminen on sen sijaan edistynyt tasaisesti, ja te ja valtionne olette sitoutuneet kehittämään hyviä naapuruussuhteita, kunnioittamaan oikeusvaltiota, virkistämään taloutta kaupan ja yhteistyön avulla sekä panemaan kaikin keinoin täytäntöön Ohridin puitesopimuksen.
Näin valtionne saa palautettua kansainväliset yhteytensä entiselleen, jolloin voitte alkaa toteuttaa eurooppalaista haavettanne.
Tuemme parlamentissa vahvasti unionin toimia, joiden tarkoituksena on kehittää eurooppalaista suuntausta Länsi-Balkanin alueella. Tämänpäiväinen puheenne parlamentissa sekä valtionne nykyinen edistyminen ovat koko alueelle sekä erityisesti entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle tärkeitä sillanpääasemia matkalla kohti Euroopan unionia.
Vastikään tapahtunut Zoran Djindjicin valitettava murha Serbiassa tuo jälleen esiin, että alueella tarvitaan vakautta. Tapahtuma muistuttaa, että meidän velvollisuutemme on olla valmiina toimimaan, kun me siihen kykenemme ja kun tilanne niin vaatii.
Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, kuten kaikki muutkin entisen Jugoslavian osavaltiot, kuuluvat eurooppalaiseen perheeseen. Feirassa kesäkuussa 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto tunnusti asian nimenomaisesti. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, kuten muutkin Länsi-Balkanin alueen valtiot, on Eurooppaan suuntautunut. Olemme parlamentissa erittäin tyytyväisiä, että Euroopan unionin nopean toiminnan joukkojen ensimmäinen tehtävä käynnistettiin teidän valtiossanne.

Tämä on kaikkein selvin osoitus Euroopan unionin sitoutumisesta alueeseen. Nyt kun Euroopassa vallitsee tunne, ettemme löytäneet riittävällä tavalla yhteistä kantaa Irakin kriisiin edes YK:ssa, katseet suunnataan kohti entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa, joka on esimerkki uuden ja alkuvaiheessa olevan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menestymisestä Euroopassa.
(Suosionosoituksia)
Kuljette nyt kohti yhteistä eurooppalaista haavetta. Mielestäni edistymisen vauhti riippuu teistä: uudistusten etenemisestä, poliittisesta päättäväisyydestä ja lujasta määrätietoisuudesta. Olemme mukana jokaisella askeleella.
Tämän viestin halusin kertoa teille tänään kollegojeni puolesta. Voitte luottaa tukeemme.
Nyt minulla on suuri kunnia kutsua teidät pitämään puheenne parlamentissa.

Trajkovski

(Puhuja aloitti makedoniaksi. Ensimmäinen kappale merkittiin muistiin englanniksi käännettynä.)
Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, minulla on erittäin suuri ilo ja kunnia puhua teille tänään. Euroopan parlamentilla on Euroopasta näkemys, jonka jakavat miljoonat ihmiset nykyisen Euroopan unionin alueella sekä unionin ulkopuolella. Myös Makedonian tasavallan kansalaiset jakavat näkemyksen. Näkemyksen mukaan monimuotoisessa Euroopassa kohtaavat erilaiset perinteet, kulttuurit ja kielet vastavuoroisen kunnioituksen ja yhteisten etujen vallitessa. Eurooppa on yhdentynyt ihmisiä, liikkuvuuden vapautta, sisämarkkinoita ja yhteisiä asioita koskevia toimia varten.
(Puhuja jatkoi englanniksi.)
Euroopan perustajien näkemyksistä on tullut nykypäivän todellisuutta Euroopan unionin kansalaisille: miljoonille opiskelijoille, jotka opiskelevat yliopistoissa oman maansa ulkopuolella; liikemiehille, joiden keskinäiset yhteydet perustuvat kauppaan ja sijoituksiin, sekä poliitikoille ja virkamiehille, jotka tapaavat joka päivä laatiakseen yhteisiä vastauksia aikamme haasteisiin. Pian Euroopan unioniin liittyy 10 uutta valtiota, joiden kansalaiset ottavat osaa eurooppalaiseen unelmaan yhteisestä rauhasta ja hyvinvoinnista. Näiden valtioiden vaaleilla valitut edustajat tulevat istumaan täällä parlamentissa, mikä on osoitus yhdestä kansainvälisen politiikan suurimmista saavutuksista: suvereenisuus on onnistuttu jakamaan osapuolten kesken rauhanomaisesti yhteisten arvojen ja etujen perusteella.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja jakaa kanssanne ajatuksia siitä, mitä yhdistynyt Eurooppa tarkoittaa maani, Makedonian tasavallan kansalaisille. Makedonian tasavallan kansalaiset jakavat samat arvot ja heillä on samat etunäkökohdat kuin muiden Euroopan unioniin pian liittyvien maiden kansalaisilla. Makedoniassa vallitsee vahva poliittinen yksimielisyys siitä, että Euroopan unioniin liittyminen on ensisijainen poliittinen tavoite. Makedoniassa on sitouduttu vankasti ryhtymään vaadittuihin toimiin ja tekemään kaikki tarvittava liittymisvaatimusten täyttämiseksi.
Kaksi vuotta sitten Euroopan unionissa ja Makedonian tasavallassa saattoi esiintyä epäilyjä siitä, tulisiko unioniin liittymisestä totta elinaikanamme. Valtio joutui lähihistoriansa pahimpaan kriisiin. Tuijotimme kaikki tyhjyyteen ja pelkäsimme pahinta. Onnistuimme kuitenkin astumaan tukevalle maaperälle. Haluan ilmaista maani kansalaisten kiitokset kaikille niille henkilöille Euroopan parlamentissa ja muissa Euroopan unionin sekä transatlanttisen yhteistyön toimielimissä, jotka auttoivat Makedonian tasavaltaa vaikeina aikoina ja tukivat toimiamme aseellisen selkkauksen ratkaisemiseksi rauhanomaisin poliittisin keinoin. Kun selkkaus on ratkaistu rauhanomaisesti eikä asiasta enää kirjoiteta sanomalehtien etusivuilla, se unohtuu nopeasti. Romano Prodin, Javier Solanan, Chris Pattenin ja Lord Robertsonin itsepintaiset toimet ansaitsevat kuitenkin tulla muistetuiksi Euroopan unionin sekä Naton menestyksekkäimpinä ja oikea-aikaisimpina toimina.

Vaikeina aikoina Makedonia huomasi, että sillä on monia ystäviä myös täällä parlamentissa: parlamentin jäsenet kaikista poliittisista ryhmistä ovat tukeneet valtiomme vakauttamista ja auttaneet saamaan kansalaisemme vakuuttuneiksi asiasta. Erityisedustajien rooli on ollut hyvin tärkeä ja erittäin arvostettu.
Nyt Makedoniaan on palannut rauha, ja olemme päättäväisempiä kuin koskaan hyvittämään menetetyn ajan. Puitesopimuksen täytäntöönpano etenee vakaasti. Allekirjoitimme vastikään uuden sopimuksen Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa. Makedonian tasavalta oli luonnollisesti alueen ensimmäinen valtio, joka allekirjoitti vakautus- ja assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Olen vakuuttunut siitä, ettemme saa hukata viimeisten kahden vuoden aikana kehittynyttä eteenpäin sysäävää voimaa, jonka avulla valtioni edistyy jälleen aseellisesta selkkauksesta toivuttuaan Euroopan yhdentymisen tiellä. Makedonian tasavalta osallistuu Euroopan unionin yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan laadintaan. Euroopan unionin joukkojen SOFA-sopimus hyväksyttiin kansalliskokouksessa yksimielisesti, mikä osoittaa selvästi, että Euroopan kykyihin puolustus- ja turvallisuusasioissa luotetaan. Tämä Euroopan unionin päämäärä on saavutettava, ja näin tullaan tekemään. Asia on tärkeä muillekin kuin niille, jotka haluavat Euroopan unionin ottavan aktiivisen roolin rajojensa ulkopuolella.
Olen korostanut, miten paljon viime aikoina on edistytty: vihamielisyydet on haudattu, oikeusvaltiota vahvistettu ja puitesopimusta pantu täytäntöön. Olen korostanut samoin, miten tärkeä asema Euroopan unionilla on toimissa ollut. Olisi kuitenkin väärin olla omahyväinen ja jättää huomioimatta, miten paljon on edelleen tehtävä, jotta Makedonian lisäksi koko alueella vallitsisi tilanne, josta epävakaisuuteen luisuminen olisi mahdotonta.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä nykypäivän ja lähitulevaisuuden haasteita. Tuon esiin, mihin toimiin me Makedonian vaaleilla valitut edustajat ryhdymme haasteisiin vastataksemme. Lisäksi esitän konkreettisia ajatuksia siitä, miten Euroopan unioni ja unionin toimielimet voisivat auttaa meitä näissä toimissa.
Jotta alueen vakaus ja erityisesti Euroopan unionin vakauden hyväksi tekemät toimet voidaan turvata, meidän on oltava rohkeita ja avarakatseisia. Meidän on ryhdyttävä konkreettisiin toimiin, joihin on sitouduttava yhtälailla kuin viimeisten kahden vuoden aikana. Makedonian kansalaiset odottavat innolla Euroopan unionin laajentumista ensin vuonna 2004 ja sitten vuonna 2007. Meidän on varmistettava, ettei ole pelkoa siitä, että Länsi-Balkanin alue joutuisi laajentumisten jälkeen eristyksiin muun Euroopan kehityksestä.
On tehtävä kolme asiaa: Meidän on jatkettava toimia, joilla vahvistetaan oikeusvaltiota ja torjutaan järjestäytynyttä rikollisuutta sekä korruptiota. Meidän on kiinnitettävä jälleen huomiota siihen, että taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistetään tehokkaammin. Meidän on tehtävä todeksi eurooppalainen haave, joka palvelee valtioiden lisäksi kansalaisia siten, että Länsi-Balkanin alueen kansalaiset voivat vapaasti liikkua kaikkialla Euroopan unionissa.
Nykyään ollaan selvästi yksimielisiä siitä, miten tärkeää on vahvistaa oikeusvaltiota koko alueella. Asia on ennen kaikkea hallitusten vastuulla. Meidän on vahvistettava toimielimiä, parannettava lainsäädäntöä ja tehostettava rajojen hallintaa. Viimeisten kuukausien aikana alueella on edistytty merkittävästi. Valtiomme eivät ole niin heikkoja, etteivät ne voisi torjua järjestäytynyttä rikollisuutta, ja kansalaiset tukevat toimielimiämme rikollisuuden torjunnassa. Alueen hallitukset voivat tehdä vielä paljon muutakin, ja paljon muutakin tehdään. Makedonian tasavalta on edennyt viimeiseen vaiheeseen valmistellessaan rajojen turvallisuutta ja hallintaa käsittelevää alueellista konferenssia, joka järjestetään Ohridissa asian edistämiseksi. Totuus on, että markkinatalouteen siirtyminen, alueella vuosikymmeniä vallinneen vihamielisyyden seuraukset, romahtaneet sosiaaliset tukiverkot, valtioiden uudet rajat sekä uudet toimielimet ja niiden heikkoudet asettavat yhdessä suuria haasteita, joiden ratkaiseminen vie paljon aikaa ja vaatii paljon työtä. Kaikkein tärkeintä on päättäväisyys ja kansalaistemme tuki tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kestävän vakauden varmistaminen liittyy menestykseen talouden kehittymisessä. Tältä osin hallituksilla ja alueen asukkailla on suuria odotuksia tulevasta Thessalonikin huippukokouksesta. Kun painopiste siirtyy selkkauksen jälkeisestä jälleenrakennuksesta kehitykseen, kansalaiset keskittyvät entistä enemmän taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeviin kysymyksiin: korkeaan työttömyyteen, rappeutuviin tai puuttuviin infrastruktuureihin ja tarpeeseen sovittaa taidot uuden talousjärjestelmän vaatimuksiin.
Puitesopimuksen onnistunut täytäntöönpano, Euroopan unionin ensimmäisen sotilaallisen tehtävän onnistuminen ja talouden kehittymisen konkreettiset näkymät ovat kaikki kytköksissä toisiinsa. Eritoten nuorten työttömyys on todella runsasta. Talousuudistukset vaativat uusia tuskallisia päätöksiä, jotka voivat lisätä työttömyyttä entisestään. Näin ollen vilkkaan yksityisen sektorin kehittyminen on entistäkin tärkeämpää, ei vain talouden kannalta vaan myös sosiaalisten näkökohtien ja turvallisuuden vuoksi.
Seuraavina vuosina Euroopan komissio aikoo auttaa vankasti uusia ehdokasvaltioita saavuttamaan Euroopan unionin jäsenvaltiot. Komissio auttaa paljon myös itäisiä naapureitamme Bulgariaa ja Romaniaa saavuttamaan uudet ehdokasvaltiot. Tämä perustuu Euroopan unionin hämmästyttävään menestykseen sen tukiessa aiemmin muita vasta demokratisoituneita valtioita - esimerkiksi alueemme eteläistä naapuria Kreikkaa - saavuttamaan muut valtiot ja kehittämään vahvaa yksityisen sektorin johtamaa taloutta. Tämän vuoksi tuemme vankasti puheenjohtajavaltio Kreikan ajatusta myöntää liittymistä edeltävää tukea myös Länsi-Balkanin alueen maille.
Toivomme hartaasti, että Euroopan unionin sitoutuminen Länsi-Balkanin alueeseen johtaisi Thessalonikin huippukokouksessa siihen, että CARDS-ohjelmaa täydennetään liittymistä valmistelevilla rakennepolitiikan välineellä, mistä osa Euroopan unioni jäsenvaltioista on keskustellut.
Tiedämme, että tuki asettaa meille monia edellytyksiä, ja meidän on osallistuttava myös omin varoin hankkeiden yhteisrahoitukseen. Edellytykset auttavat meitä kuitenkin vahvistamaan hallintoa ja valmistautumaan tulevaisuuteen Euroopan unionissa. Me emme halua, että meitä pidetään humanitaarisen avun tarvitsijoina, vaan haluamme osallistua itsenäisesti kehityshankkeisiin ja toimia aidossa kumppanuudessa Euroopan unionin toimielinten kanssa.
Tästä tulenkin kolmanteen asiaan, jonka halusin ottaa tänään esille ja joka on hyvin merkittävä maani kansalaisille sekä koko alueelle. Näkemys Euroopasta, kuten myös Euroopan todellisuus, tarkoittaa liikkuvuutta eli tavaroiden ja henkilöiden liikkumisen vapautta.
Viisumivapauden järjestelmästä on mahdollisesti hyötyä demokratisoitumisen kannalta yleensä. Myönteinen demokratian ja talouden kehitys vilkastuu mutkattoman kansainvälisen vaihdon sekä opiskelijoiden, tutkijoiden ja liikemiesten matkustusmahdollisuuksien myötä. Uudistusten onnistunut jatkuminen riippuu uudesta vastuuntuntoisten kansalaisten sukupolvesta, jolla on kansainvälistä kokemusta ja tietämystä.
Kahden miljoonan asukkaan Makedonian tasavalta sijaitsee Euroopan unionin rajalla. Makedonialla on vahvat kauppayhteyden unioniin. Jugoslavian hajoamiseen asti kansalaisemme matkustivat kaikkiin unionin jäsenvaltioihin rajoituksetta, eikä Makedonian tasavalta ole kauttakulkumaa.
Olen seurannut hyvin tarkkaan parlamenttinne keskusteluja meitä koskevasta kysymyksestä eli perustuslakiin merkityn nimen "Makedonian tasavalta" käytöstä. Olen kotoisin maasta, jossa on värikäs kulttuuriperinne ja jonka asukkaat ovat aina vaalineet sydämissään eurooppalaisia arvoja. Ammennan siis ajatukseni periaatteista, jotka ovat Euroopan parlamentin perustana ja joita te, parlamentin jäsenet, turvaatte. Tarvitaan vielä paljon toimia ja paljon aikaa, ennen kuin Makedonian valtiosta voi tulla täysimääräinen Euroopan unionin jäsenvaltio. Odotan kuitenkin jo innolla päivää, jona Makedonian edustajat istuvat täällä parlamentissa.
(Suosionosoituksia)
Toivon tukeanne myös tässä asiassa. Kehitetään vahva yhteinen kumppanuus ja toimitaan yhdessä, jotta varmistetaan, että eurooppalaisesta unelmasta tulee totta myös Makedonian tasavallan nuorille, jotka odottavat innolla, että heistä tulee ylpeitä 2000-luvun Euroopan unionin kansalaisia.
(Suosionosoituksia)

Puhemies.
 Kiitämme presidentti Trajkovskia vierailusta, yhteisestä eurooppalaisesta haaveesta, kumppanuutta koskevasta viestistä sekä toiveesta, että hänen maansa ja alueensa kehittyisivät edelleen ja saisivat uusia mahdollisuuksia myös suhteissaan Euroopan unioniin.
Lämmin kiitos teille.

(Juhlaistunto päättyi klo 12.25.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Cerdeira Mortereron laatimasta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0086/2003), joka koskee muutettua ehdotusta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheenyhdistämiseen (KOM(2002) 225 - C5-0220/2002 - 1999/0258(CNS)).

Hazan (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kiittää kollegaani Carmen Cerdeira Montereroa erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt tässä tärkeässä asiassa. Kyseessähän on ensimmäinen laillista maahanmuuttoa käsittelevä direktiivi sen jälkeen, kun toimivalta tällä alalla siirtyi EU:lle.
Heti aluksi haluan kuitenkin todeta olevani pettynyt kahteen asiaan: ensinnäkin siihen, että jouduimme odottamaan niin kauan, ja toiseksi siihen, että lopputuloksena on näin varovainen kannanotto, joka voidaan nähdä valitettavana seurauksena politiikasta, joka Tampereella asetetuista tavoitteista huolimatta perustuu yksinomaan muuttovirtojen rajoittamiseen.
Yli kolme vuotta kestäneiden kiivaiden neuvottelujen ja kahden huomattavan erilaisen ehdotuksen jälkeen nyt edessämme oleva teksti sisältää vain perheenyhdistämistä koskevat vähimmäissäännökset - huolimatta siitä, että Euroopan parlamentti oli ilmaissut tukevansa ensimmäistä ehdotusta ja huolimatta esittelijämme tekemästä erinomaisesta työstä. Neuvosto ei myöskään näytä ottavan millään tavoin huomioon Euroopan parlamentin lausuntoa, jossa kuitenkin - ainakin toivottavasti - vahvistetaan aiempi kantamme. Tampereen kokous antoi toivoa jostain aivan muusta, mutta nyt tässä vaiheessa näyttää valitettavasti varmalta, että vuonna 1999 alkanut prosessi ei tuota toivottua lopputulosta. Parlamentin on ehdottomasti äänestettävä huomenna Cerdeira Montereron mietinnön puolesta ja ilmaistava näin selkeästi vastustavansa Euroopan eristäytymistä omaksi linnakkeekseen, jollaista tässä parhaillaan ollaan luomassa. Samalla sen on myös selkeästi ilmaistava kannattavansa ihmisten oikeutta perhe-elämään, joka on aivan keskeinen oikeus kaikissa demokratioissamme.
Siksi hylkäämme äänestyksessä ja vastustamme muutenkin tällaista säädöstä, jossa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus tietyissä tilanteissa evätä yli 12-vuotiaan lapsen maahantulo.
Hylkäämme myös ehdotuksen, jossa sallitaan kolmen kuukauden odotusaika, ja meidän on valitettavasti huomautettava, että tämä episodi on jälleen kerran osoittanut jäsenvaltioiden poliittisen haluttomuuden jakaa toimivaltaansa maahanmuuttoasioissa.
Tällaisella ylivarovaisella asenteella emme ainakaan pysty torjumaan laitonta maahanmuuttoa. Sillä ei onnistuta myöskään estämään turvapaikanhakijoiden siirtymistä maasta toiseen unionin sisällä, mikä kuitenkin oli yksi tämän direktiivin päätavoitteista.
Lyhyesti sanottuna, nyt kun tämä toinen direktiivi on merkinnyt monissa asioissa palaamista taaksepäin ja eri?
(Puhemies pyysi puhujaa päättämään puheenvuoronsa.)
...olemme kaukana Tampereen huippukokouksessa vuonna 1999 asetetuista tavoitteista, joiden tarkoituksena oli saattaa tämä ala kokonaisuudessaan yhteisön toimivaltaan.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää lämpimästi erinomaisesta mietinnöstä, jota komission jäsenkin antoi äsken tunnustusta. Haluan myös kertoa, kuinka tyytyväinen olen siihen, että puheenjohtajavaltio Kreikka onnistui pitkien neuvottelujen jälkeen saamaan valmiiksi - se ei aloittanut, mutta saattoi päätökseen - tämän laillisten maahanmuuttajien perheiden yhdistämistä koskevan hankkeen, jonka käsittely on ollut neuvostossa kesken useita vuosia. Arvoisa komission jäsen, olen kuitenkin sitä mieltä, että teidän olisi otettava tosissanne huomioon myös Euroopan parlamentin ehdotukset.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtajana pidän tätä perheenyhdistämistä koskevaa aloitetta tärkeänä, koska se auttaa erityisesti naisia ja lapsia, jotka eivät useinkaan pysty matkustamaan mukana aviomiehen tai isän pyrkiessä siirtolaiseksi Euroopan unioniin paremman kohtalon toivossa itselleen ja perheelleen.
Kerron yhden esimerkin. Kolme vuotta sitten minut kutsuttiin Ateenan bangladeshilaisyhteisön kokoukseen. Astuin huoneeseen, jossa oli tuhansia ihmisiä mutta ei yhtään naista. Vasta kun kysyin, miksi naiset eivät osallistu kokoukseen, tajusin ensimmäistä kertaa ongelman laajuuden. Isäntäni vastasivat, että naiset ja lapset ovat kotona, omassa kotimaassaan, koska heitä ei ole lupa ottaa mukaan. Siksi olen erittäin tyytyväinen, että tästä asiasta on nyt viimein tehty vakava päätös, vaikka parlamentti ei olekaan täysin tyytyväinen neuvoston päätökseen. Erittäin myönteistä tässä direktiivissä on esimerkiksi se, että siinä määritellään yhdistetyn perheen jäsenten oikeudet, koulutukseen ja työllisyyteen liittyvät oikeudet, joilla varmistetaan heidän mahdollisuutensa kotoutua vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan ja turvataan heidän oikeutensa työmarkkinoilla, jotta he eivät päädy halpatyövoimaksi.
Lopuksi minun on korostettava, että perheenyhdistäminen ei ole vain keino yhtenäistää maahanmuuttopolitiikkaa; se on myös keino vahvistaa yhteisön omaa sosiaalipolitiikkaa.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan jälleen kiittää esittelijä Cerdeira Montereroa mietinnöstä ja totean vilpittömästi olevani samaa mieltä monista huomioista, joita tässä keskustelussa on esitetty siitä, että saavutetussa sovussa on tyydytty pienimpään yhteiseen nimittäjään.
Voin kertoa teille olevani kolmen vuoden neuvottelujen jälkeen vakuuttunut siitä, ettei ollut mahdollista ylittää nyt saavutettua tasoa, joka on pitkälti puheenjohtajavaltio Kreikan ansiota, kuten jäsen Karamanou korosti. Olen kuitenkin myös varma, että tämä ei suinkaan ole viimeinen kerta, kun keskustelemme perheenyhdistämisestä. Se on jatkuvasti kehittyvä prosessi, ja toivon, että kaksi vuotta sen jälkeen kun direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, pystymme arvioimaan näiden nyt hyväksyttävien vähimmäisvaatimusten tuomaa lisäarvoa ja tarkastelemaan, mitä uusia keinoja perheenyhdistämisessä voitaisiin harkita. Olen itse asiassa sitä mieltä, että kyseessä on perusoikeus, jolla on keskeinen merkitys kotouttamispolitiikkamme onnistumisen kannalta, ja että jäsenvaltioiden kehittäessä omaa kotouttamispolitiikkaansa perheenyhdistämisestä tulee yhä tärkeämpi tekijä, joka auttaa siirtotyöläisten kotouttamisessa onnistuneesti vastaanottavan EU:n jäsenvaltion yhteiskuntaan.
En kuvittelekaan, että neuvoston tekemän poliittisen päätöksen päälinjoista olisi mahdollista poiketa. Siksi toivoisin parlamentin ymmärtävän, ettei komissiokaan aio perääntyä tästä poliittisesta sopimuksesta. Haluaisin kuitenkin lisätä, ettei tämä poliittinen sopimus saa olla yhtään sen heikompi kuin mitä nyt on esitetty. Tästä syystä en esimerkiksi hyväksy pakolaisten jättämistä direktiivin ulkopuolelle, vaikka lupasin aiemmin olla sisällyttämättä ehdotukseen toissijaista suojelua ja toissijaista suojelua saavia henkilöitä - muun muassa Euroopan parlamentin pyynnöstä. Meidän on näet tunnustettava, että pakolaisilla on oltava oikeus perheenyhdistämiseen, että tämä oikeus on vahvistettava jossakin oikeudellisena vaatimuksena ja että nyt laadittava säädös on sopiva paikka, johon sisällyttää pakolaisten oikeus perheenyhdistämiseen.
Kuten jäsen Hazan totesi, tämä on ensimmäinen laillista maahanmuuttoa käsittelevä säädös. Se antaa mielestäni voimakkaan poliittisen viestin: Euroopan unionin maahanmuuttopolitiikka ei voi olla pelkkää sortopolitiikkaa; siinä on käsiteltävä myös laillista maahanmuuttoa. Toivon, että tämä ensimmäinen säädös muodostaa pelkistetystä muodostaan huolimatta perustan, jolle voimme rakentaa poliittisen tahdon, jota tarvitaan muiden laillista maahanmuuttoa koskevien komission lainsäädäntöaloitteiden hyväksymiseen. Jos nimittäin halutaan sellaista maahanmuuttopolitiikkaa, joka on sekä uskottavaa että johdonmukaista ja jossa samalla kunnioitetaan yhteisiä perusarvojamme, siihen tarvitaan paljon erilaisia oikeudellisia välineitä.

Cerdeira Morterero (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä sekä kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat jääneet kuuntelemaan keskustelun loppuun. Mielestäni siihen on syytäkin, sillä kyseessä on tärkeä asia, jota olemme odottaneet kauan. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä komission jäsen totesi äskeisessä puheenvuorossaan, mutta keskustelussa on tullut esiin myös sellaisia kannanottoja, joita haluan hieman selvittää.
Tässä perheenyhdistämistä käsittelevässä mietinnössä ei missään kohtaa sallita jäsen Pirkerin mainitsemia tilanteita: moniavioisuutta tai mahdollisuutta soveltaa direktiiviä tuleviin vaimoihin. Haluan, että tämä merkitään pöytäkirjaan, koska mielestäni kyseessä on erittäin vakava lausunto, joka voi johtua vain tietämättömyydestä tai vilpillisyydestä.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kolmesta mietinnöstä:
Turcon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnan mietintö (A5-0107/2003) Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Europolin tietojen salassapitosuojaa koskevista säännöistä 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston säädöksen muuttamisesta (13875/2002 - C5-0553/2002 - 2002/0823(CNS));
Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Europolin työntekijöihin sovellettavien henkilöstösääntöjen muuttamisesta (13873/2002 - C5-0555/2002 - 2002/0822(CNS));
Helleenien tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin henkilöstöön sovellettavien peruspalkkojen ja lisien mukauttamisesta (6314/2003 - C5-0066/2003 - 2003/0806(CNS));
Von Boetticherin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnan mietintö (A5-0106/2003) Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen (Europol-yleissopimus) 43 artiklan 1 kohdan perusteella tehtävästä pöytäkirjasta kyseisen yleissopimuksen muuttamiseksi (13254/5/2002 - C5-0001/2003 - 2002/0814(CNS));
Turcon ja von Boetticherin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnan suositus (A5-0116/2003) neuvostolle Europolin tulevasta kehittämisestä (2003/2070(NI)).

Turco (NI)
Arvoisa puhemies, olen hiukan hämilläni siitä, ettei tämänkaltaisessa keskustelussa välttämätön poliittinen keskustelukumppani, neuvosto, ole läsnä. Minusta korkean tason edustajan olisi oltava läsnä keskusteltaessa kysymyksestä, jota parlamentti pitää erityisen tärkeänä. Vaikka näin onkin - ja haluaisin, että tämä edes merkittäisiin pöytäkirjaan - haluaisin kiittää kaikkia kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kollegojani sekä ennen kaikkea jäsen Depreziä ja jäsen von Boetticheria kovasta työstä, jonka ansiosta olemme onnistuneet muodostamaan yhteisen kannan.
Aivan ensiksi haluaisin huomauttaa, että parlamentti on etenkin Nassauerin, Karamanoun ja Deprezin mietinnöissä pyytänyt toistamiseen neuvostoa uudistamaan Europol-yleissopimusta siten, että käytännön demokraattinen valvonta ja parlamentin valtuudet Europolin suhteen tulisivat mahdollisiksi. Näiden mietintöjen mukaisesti pyydämme tänään jälleen kerran, että Euroopan parlamentti pääsisi osallistumaan tiiviimmin Europolin talousarviomenettelyyn ja että Europolia rahoitettaisiin yhteisön talousarviosta. Pyydämme, että Euroopan parlamentti voisi osallistua Europolin johtajan ja apulaisjohtajien nimitys- ja erottamismenettelyyn ja että kaksi Euroopan parlamentin valitsemaa edustajaa voisi osallistua Europolin hallintoneuvoston kokouksiin. Pyydämme, että Euroopan parlamentin tiedonsaanti- ja kuulemisoikeutta noudatettaisiin täysimääräisesti. Pyydämme, että Europol-yleissopimusta tarkistetaan demokraattisen valvonnan tason ja menetelmien kohentamiseksi. Pyydämme lujittamaan yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaa oikeudellista valvontaa. Lisäksi pyydämme Europolin yhteisöllistämistä.
Euroopan komissio on jo ilmaissut näkemyksensä Europolin demokraattisesta valvonnasta ja ehdottanut perustettavaksi sekakomiteaa, joka koostuisi jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin poliisiasioista vastaavien valiokuntien jäsenistä. Europolin demokraattisesta valvonnasta on keskusteltu äskettäin myös vapautta, turvallisuutta ja oikeutta käsittelevässä valmistelukunnan työryhmässä. Työryhmän laatiman pöytäkirjan mukaan Europolin johtaja Storbeck totesi kuulemistilaisuudessa Europolin parlamentaarisen valvonnan olevan tällä hetkellä epäselvää. Hän kertoi vaikeuksista, joita aiheutuu liian monille kansallisille parlamenteille vastaamisesta, ja totesi, että lujempi ja tehokkaampi demokraattinen valvonta olisi Europolin oman edun mukaista. Mahdollisena ratkaisuna hän mainitsi Euroopan parlamentin toteuttaman valvonnan. Kyseisessä valmistelukunnan työryhmässä on laadittu lopullinen kertomus, jossa todetaan, että Europolin toiminta on tulevaisuudessa alistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston demokraattiseen valvontaan sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeudelliseen valvontaan perustamissopimuksen tavanomaisten määräysten mukaisesti.
Näistä kaikista toistuvista pyynnöistä ja yksityiskohtaisista ehdotuksista huolimatta olemme täällä tänään keskustelemassa Europol-yleissopimuksen pöytäkirjasta, josta Euroopan parlamenttia kuullaan. Tällä pöytäkirjalla ei ratkaista mainittuja ongelmia eikä siinä edes käsitellä niitä. Kun nykyisiä valtuuksia Europolin demokraattiseen valvontaan verrataan pöytäkirjassa ehdotettuihin uudistuksiin, tulos on äärimmäisen masentava. Kaiken tämän perusteella oma valtiokuntani - ja huomenna toivoakseni koko parlamentti - huomaavat, että toistuvat vaatimukset ja ehdotukset Europolin todellisesta ja tehokkaammasta demokraattisesta valvonnasta ja sitä koskevista valtuuksista on jätetty huomiotta, ja voivat vain todeta, että ehdotetut muutokset ovat lähinnä kosmeettisia ja tekevät Euroopan parlamentin ja sen valinneet Euroopan kansalaiset naurunalaisiksi.
Neuvosto ei ole noudattanut Euroopan parlamentin toistuvia pyyntöjä, jotka koskevat valtuuksien lisäämistä Europolin talousarvion tai nimitys- ja erottamismenettelyjen suhteen sekä Euroopan parlamentin edustuksen saamista hallintoneuvoston kokouksiin. Neuvosto ei ole myöskään noudattanut komission ehdotusta sekakomiteasta eikä Europolin johtajan näkemystä, jonka mukaan Europolin demokraattista valvontaa olisi lisättävä. Näissä olosuhteissa Euroopan parlamentti säilyttää nykyisen asemansa Europolin suhteen: se keskustelee ilman, että kukaan kuuntelee, ja laatii mietintöjä ilman, että kukaan panee niitä täytäntöön. Jonakin päivänä neuvoston on väistämättä ymmärrettävä, että Europolin demokraattisen valvonnan ja Europolia koskevien valtuuksien lisääminen on ainoa tapa turvata Europolin asianmukainen toiminta ja hallinnointi kaikkien etujen mukaisesti.
Olemme vahvistaneet tämän näkemyksen hylkäämällä aloitteen ja antamalla päätöslauselman. Kuten totesin, kyseessä oli vaikea päätös: keskustelimme asiasta valiokunnassa ainakin neljästi, mutta lopulta kaikki poliittiset ryhmät olivat asiakirjasta samaa mieltä. Kuten tunnetusti on todettu jo lukemattomia kertoja, neuvosto ei voi jatkaa tämän näkemyksen - johon muuten yhtyvät parlamentin lisäksi muutkin - huomiotta jättämistä loputtomiin. Toivon hartaasti, että komission jäsen Vitorino tekee käyttökelpoisen ehdotuksen tulevista tehokkaista toimista siten kuin jo useasti tämän toimikauden aikana.
Von Boetticher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin jatkaa siitä, mihin jäsen Turco lopetti puheenvuoronsa, ja vastata siihen esittämällä omat kiitokseni.
Nyt olemme sopineet yhteisestä lähestymistavasta, jonka mukaan hylkäämme Tanskan ja Kreikan aloitteet ja annamme oman suosituksemme Europolin tulevasta kehittämisestä. Yhteisestä luonnoksesta huolimatta perustelumme eroavat luonnollisesti toisistaan jossain määrin. Aiemminhan teimme täällä Euroopan parlamentissa asiat helpoksi itsellemme hylkäämällä kaikki ehdotukset Europol-yleissopimuksen muuttamisesta. Tätä perustelimme siten, ettei Europoliin kohdistettu demokraattista eikä oikeudellista valvontaa. Europol kuuluu tunnetusti kolmannen pilarin alaisuuteen, joten siihen ei tähän mennessä ole kohdistettu sen enempää Euroopan parlamentin harjoittamaa parlamentaarista valvontaa kuin yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaa oikeudellistakaan valvontaa. Jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset taasen eivät ole olleet kiinnostuneita Europolin valvonnasta.
Europolin toimivaltuuksia laajennettiin monin tavoin, joita me Euroopan parlamentissa emme suostuneet hyväksymään ilman valvontavaltuuksien lisäämistä. Kuitenkin Tanskan ehdotus, josta laadin mietinnön, sisältää nimenomaisesti parlamentin valvontavaltuuksien lisäämisen; sen mukaan parlamenttia on kuultava monista seikoista, joita ovat muun muassa henkilötietojen kerääminen, käsittely ja käyttö, tietojen välittäminen kolmansiin maihin, yksityishenkilön asemaa koskevien salassapito- ja luottamuksensuojasääntöjen määrittely ja lisäksi myös kaikki Europol-yleissopimuksen muutokset.
Jopa ehdotetun kaltainen elin, jonka kautta jäsenvaltioiden viranomaiset voisivat tulevaisuudessa olla suoraan yhteydessä Europoliin, olisi todellinen askel eteenpäin. Alun alkaen olin sitä mieltä, ettei tätä kaikkea olisi kannattanut hylätä, ja vaikka aiemmin olemmekin periaatteessa omaksuneet hylkäävän kannan, harkitsin ehdotuksen hyväksymistä sillä perusteella, että ehdotusta olisi tarkasteltava valmistelukunnassa käytävää keskustelua vasten. Tällä kertaa valmistelukunnan työryhmä X oli ehdottanut Euroopan unionin kolmannen pilarin - oikeus- ja sisäasioissa tehtävän yhteistyön - poistamista ja Europolin siirtämistä ensimmäisen pilarin alaisuuteen. Tämä olisi antanut mahdollisuuden sekä yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaan oikeudelliseen valvontaan että Euroopan parlamentin talousarviovaltuuksiin perustuvaan parlamentaariseen valvontaan. Tällä perusteella kuulemismenettelyn nivouttaminen Europol-yleissopimukseen vaikuttikin ensi alkuun tarkoituksenmukaiselta ratkaisulta. Nyt valmistelukunnan puheenjohtajiston (praesidiumin) laatimissa ehdotuksissa on kuitenkin päästy Tanskan aloitteen tasalle, mistä kiitokset kuuluvat erityisesti komission jäsenelle Vitorinolle.
Arvoisa komission jäsen, myönnän rehellisesti, etten aluksi pitänyt mahdollisena, että valmistelukunta todellakin onnistuisi alistamaan Europolin yhteispäätösmenettelyyn, joka tulevaisuudessa nimetään lainsäädäntömenettelyksi ja jossa parlamentilla ja neuvostolla on yhtäläiset valtuudet. Kaikkien aiemmin pitämieni puheenvuorojen lopuksi esittämiini pyyntöihin on nyt vastattu. Tällä alalla valmistelukunta on todellakin osoittanut rohkeutta. Tarkastellessani valmistelukunnan jäsenten esittämiä muutoksia huomaan kyllä, että joissakin vaaditaan neuvostolta yksimielisyyttä tämän alan päätöksissä, mutta en löydä yhtäkään muutosta, jonka tarkoituksena olisi heikentää Euroopan parlamentille kaavailtua asemaa. Näin ollen voimme ennustaa muutosten saavan taakseen laajan yksimielisyyden, ja Tanskan aloite kuulemismenettelyineen voidaan panna hyllylle.
Puheenjohtajiston ehdotuksiin voidaan kuitenkin tehdä parannuksia. Ensinnäkin neuvoston valtuus laatia suuntaviivoja samoin kuin 9 artiklaan sisältyvä yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaa valvontaa koskeva rajoitus olisi poistettava. Kolmanneksi joidenkin valmistelukunnan jäsenten kannattama vaatimus siitä, että neuvosto tekee Europolia koskevat päätökset yksimielisesti, on hylättävä pääpiirteissään. Neljänneksi lainsäädäntömenettelyssä on annettava Europolille lupa toteuttaa omat tutkimuksensa yhteistyössä jäsenvaltioiden sopivien virkamiesten kanssa. Tällaisen toimivallan siirron tueksi voitaisiin ensi alkuun vaatia niin ikään yksimielisyyttä, mutta parlamentin valtuuksia ei saa missään nimessä kaventaa. Viidenneksi Europolin on kyettävä myös puolustamaan EU:n taloudellisia etuja, kun Eurojust tai sen yhteyteen piakkoin nimitettävä yleinen syyttäjäviranomainen tätä pyytävät. Juuri tässä kohden tämän toimielimen kanssa tehtävää yhteistyötä on säänneltävä vieläkin tarkemmin; sitä ei saa jättää yksinomaan sisäisten sopimusten varaan, kuten aiemmin tehtiin. Kuudenneksi Eurojustin harjoittama valvonta voi olla merkityksellistä ainoastaan, jos Europolille luovutetaan tosiasiallista toimeenpanovaltaa, koska niin kauan kuin tätä ei tehdä, jäsenvaltioiden syyttäjäviranomaisten Europoliin kohdistama valvonta johtaa rakenteiden päällekkäisyyteen. Seitsemänneksi Europolille on annettava pääsy erilaisiin atk-järjestelmiin - mainitsen niistä ainoastaan Schengenin tietojärjestelmän, tullitietojärjestelmän ja Eurodacin - jotka on määrä yhdistää yhdeksi yhtenäiseksi atk-järjestelmäksi, johon myönnetään eritasoisia käyttöoikeuksia.
Kahdeksas näkökohtani seuraa edellisestä. Europolin on noudatettava direktiivin 95/46/EY mukaisia tietosuojanormeja, ja se tarvitsee yksinkertaiset kielisäännökset. Lisäksi vaatimusta jäsenvaltioiden ja Europolin välisestä yhteistyöstä on tärkeää noudattaa aiempaa tiukemmin. Monet jäsenvaltiot toimittavat edelleen Europolille liian vähän tietoja, jotkin eivät lainkaan.
Pyydämme nyt neuvostoa luopumaan vastustuksesta, jolla se pyrkii estämään Europolin terrorisminvastaisen toiminnan rahoittamisen EU:n talousarviosta siihen asti, kun hallitustenvälinen konferenssi on hyväksynyt perustuslakisopimuksen. Kansalaiset eivät hyväksy sitä, että heidän turvallisuutensa heikkenee, kun sisäministerit tuntevat, että heidän toimivaltuuksiinsa on kajottu. Joka tapauksessa valmistelukunta on jättänyt tilaa väljille tulkinnoille.
Samaan aikaan neuvoston on valmisteltava Europol-yleissopimuksen sisällyttämistä osaksi lainsäädäntöä. Nyt on meidän kaikkien tehtävänä varmistaa, että valmistelukunta onnistuu tehtävässään. Nähdäkseni meidän on tosiaankin pakko onnistua, koska ilman näitä edistysaskeleita emme pääse pitkällä aikavälillä tavoitteeseemme, Euroopan rikollisuuden torjuntaan. Päätän siis myös tänään puheenvuoroni toteamalla jotakin, jolle jäsen Coelhokin voi antaa tukensa: olen nimittäin sitä mieltä, että valmistelukunnan pitää olla vieläkin rohkeampi.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi haluaisin kiittää jäsen Turcoa ja jäsen von Boetticheria heidän laatimistaan mietinnöistä, joiden tarkoituksena on tarkastella joidenkin jäsenvaltioiden tekemiä aloitteita toisaalta Europolin toiminnan tehostamiseksi, toisaalta Europolin asiakirjojen salassapitoa koskevien luokittelutasojen yhdenmukaistamiseksi vastaavien neuvoston asiakirjojen luokittelutasojen kanssa. Komissio yhtyy jäsen Turcon näkemykseen, jonka mukaan Euroopan unionin kansalaisten olisi vaikeaa ymmärtää sitä, että Europolin asiakirjojen luokittelujärjestelmän pitäisi poiketa Euroopan unionin asiakirjojen luokittelujärjestelmästä. Mainitussa aloitteessa esitetään, että Europolilla olisi neljä luokittelutasoa, jotka vastaisivat neuvoston 19. maaliskuuta 2001 ja komission 29. marraskuuta 2001 tekemissä päätöksissä vahvistettuja tasoja. Mietinnössään jäsen Turco viittaa neuvoston asetukseen (EY) N:o 1049/2001.
Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion siihen, että tässä asetuksessa käsitellään kysymystä yleisön oikeudesta tutustua asiakirjoihin. Kyseessä ei kuitenkaan ole asetus, jossa vahvistettaisiin neuvoston tai komission asiakirjojen luokittelutasot. Niiden säännösten osalta, jotka koskevat yleisön oikeutta tutustua Europolin käytössä oleviin asiakirjoihin, arvoisat jäsenet tietävät varmaankin, että Tanskan aloitteessa esitetään, että Europolin hallintoneuvosto antaa säännökset Europolin asiakirjoihin tutustumisesta ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 vahvistetut periaatteet ja rajoitukset. Komission näkemyksen mukaan tämä tarkoittaa sitä, että muodollisesti Europolin hallintoneuvoston on vahvistettava kyseiset säännökset vasta, kun Tanskan aloite ratifioidaan. Asian tärkeyden vuoksi haluaisin kuitenkin korostaa, että komission näkemyksen mukaan mikään ei estä Europolia vahvistamasta jo nyt asiakirjoihin tutustumista koskevia säännöksiä siten, että huomioon otetaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 säännökset, kuten esittelijä ehdottaa.
Jäsen von Boetticherin mietinnöstä toteaisin, että tämän aloitteen tarkoituksena on täsmentää Europolin toimivaltuuksien määrittelyä, tehdä Europolista Euroopan unionin yhteyspiste euron väärentämiseen liittyvissä kysymyksissä, tiivistää yhteyksiä Europolin ja jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten välillä ja lisäksi antaa Euroopan parlamentille paremmat mahdollisuudet saada tietoa Europolin toiminnasta.
Mielestäni on ilmeistä, etteivät keskustelumme aiheena olevat aloitteet ratkaise niitä perusongelmia, joita Europolin asemaan liittyy. Silti pidän aloitteita oikeansuuntaisina. Ymmärrän toki sen, että parlamentti haluaa tuoda esiin tyytymättömyytensä riittämättömiin ratkaisuihin vaatimalla neljän jäsenvaltion tekemien ehdotusten hylkäämistä. On kuitenkin muistettava, että näiden aloitteiden herättämiä kysymyksiä pohditaan samaan aikaan myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Näiden aloitteiden hylkääminen olisi todennäköisesti haitaksi oikeansuuntaiselle kehitykselle. Uskon, että parlamentti on samaa mieltä komission kanssa siitä, että Europol-yleissopimus on korvattava helpommin mukautettavalla säädöksellä, jolla voidaan varmistaa Euroopan laajuinen asianmukainen ja demokraattinen oikeudellinen valvonta. Europol-yleissopimus olisikin mitä pikimmiten korvattava neuvoston päätöksellä, samaan tapaan kuin Eurojust perustettiin neuvoston päätöksellä.
Europolin talousarviota olisi rahoitettava yhteisön talousarviosta ja Euroopan parlamentille annettuja tietoja olisi samoin tarkasteltava toisenlaisesta näkökulmasta. Parlamentille osoittamassaan tiedonannossa Europolin demokraattisesta valvonnasta komissio suositteleekin perustettavaksi yhteistä valvontaelintä, joka koostuisi Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten edustajista. Tietosuojasta toteaisin lisäksi, että nykyisen Europol-yleissopimuksen määräyksiä on lujitettava.
Jäsenvaltioiden aloitteilla päästään näihin tavoitteisiin vain osittain. Kuten jäsen von Boetticher juuri totesi, Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa keskustellaan parhaillaan Europolia koskevan artiklan luonnoksesta, jossa nähdäkseni puututaan nimenomaan mainitsemiini huolenaiheisiin. Tämän ei pitäisi kuitenkaan estää Tanskan aloitteen hyväksymistä. On totta - ja myönnän jäsen von Boetticherin olevan oikeassa - että tämän yleissopimuksen ratifiointiprosessista tulee hidas ja raskas, koska näin on tunnetusti ollut kaikkien Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvien yleissopimusten kohdalla. Esimerkkinä voin mainita Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen. Sen ratifiointi saatiin kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa päätökseen vasta viime kuussa, vaikka sopimus on peräisin jo vuodelta 1995. Tämän vuoksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella olisi perusteltua hankkiutua eroon yleissopimusten kaltaisista oikeusvälineistä.
Emme kuitenkaan saisi unohtaa, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan aikaansaannos, perustuslakisopimus, on niin ikään ratifioitava kaikkien kahdenkymmenenviiden jäsenvaltion parlamenteissa, joten tästäkin prosessista tulee hidas ja raskas. Europol-yleissopimukseen tehtyjen muutosten ratifiointiprosessin välitön käynnistäminen ei ole ristiriidassa perustuslakisopimuksen kanssa, koska perustuslakisopimuksen määräykset ovat ensisijaisia niihin määräyksiin nähden, joihin tämä jäsenvaltioiden tekemä aloite kohdistuu.
Lopuksi haluaisin antaa tukeni parlamentille siltä osin, kuin se neuvostolle osoittamassaan suosituksessa viittaa valmistelukunnan puheenjohtajiston esittelemään 22 artiklaan. Haluan huomauttaa, että tavoite, joka komissiolla on ollut mielessään, kun se on tarkastellut valmistelukunnassa käytyä keskustelua, on tehdä Europolista Euroopan unionin virasto, jolla on tavanomainen perussääntö ja joka on osa yhtä yhtenäistä toimielinjärjestelmää. Tämä edellyttää yhteisön rahoitusta, helpommin muutettavaa oikeusperustaa, Euroopan unionin lainsäädäntöä sekä tavanomaisen lainsäädäntömenettelyn eli määräenemmistöpäätösten ja yhteispäätösmenettelyn soveltamista. Kaikki nämä näkökohdat ovat myönteisiä: ne ovat sopusoinnussa Euroopan unionin toimielinjärjestelmästä joulukuussa 2000 annetun komission tiedonannon kanssa, ja nähdäkseni ne sopivat yhteen Euroopan poliisiasiain yhteistyön tehostamista koskevien tavoitteiden kanssa.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on tukenut johdonmukaisesti Europolin toimivaltuuksien laajentamiseen tähtääviä useita aloitteita. Haluamme tukea Europolin kehittämistä tehokkaaksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan välineeksi ja auttaa sitä omaksumaan keskeisen tehtävän siinä yhteistyössä, jota jäsenvaltioiden viranomaiset tekevät rajat ylittävän rikollisuuden tutkinnassa.
Vaikka kannatammekin sitä, että Europolille myönnetään operatiiviset valtuudet, joista määrätään Amsterdamin sopimuksessa, olemme kuitenkin toistuvasti viitanneet myös tarpeeseen lujittaa sen asemaa toimenpitein, joilla varmistetaan sekä demokraattinen että oikeudellinen valvonta. Tämän vuoksi olemme johdonmukaisesti hylänneet kaikki aloitteet, joita meille on esitetty ja joissa meitä on pyydetty ottamaan kantaa yksityiskohtaisiin päätöksiin Europolista. Euroopan kansalaisten edustajina olemme toistuvasti pyytäneet valtuuksia, joiden avulla voisimme kohdistaa Europoliin tarvittavaa demokraattista valvontaa.
Esittelijät Turco ja von Boetticher pyytävät meitä perustellusti jälleen kerran hylkäämään nämä Tanskan aloitteet, joihin on nyt lisätty Kreikan aloite, jotta pysyisimme johdonmukaisesti tämän parlamentin viime aikoina omaksumalla kannalla. Hylkäämällä nämä aloitteet voimme jälleen kerran tuoda esiin kantamme. Katsomme ensinnäkin, ettei Europol voi enää toimia pelkän hallitustenvälisen yhteistyön varassa. Europol-yleissopimus olisi korvattava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisella päätöksellä, johon komission jäsen juuri viittasi. Näin muutoksia voitaisiin tehdä soveltamalla yksinkertaistettua menettelyä ja hyväksymällä toimeenpanotoimenpiteet määräenemmistöllä, ja näin Europol saataisiin liitettyä Euroopan unionin toimielinjärjestelmään. Toiseksi yhteisöjen tuomioistuimen asema on sopeutettava Amsterdamin sopimuksen määräyksiin, jotta tehokas oikeudellinen valvonta on mahdollista. Kolmanneksi Europoliin on selvästikin kohdistettava asianmukaisen tasoista demokraattista valvontaa, jotta päästään nykytilanteesta, jossa Euroopan parlamentin rooli on ollut täysin marginaalinen.
Olemme erittäin tyytyväisiä valmistelukunnan työhön ja sen puheenjohtajiston tekemään ehdotukseen, jossa vaaditaan selvästi pyrkimään kohti Europolin yhteisöllistämistä sisällyttämällä se perustamissopimuksen ensimmäiseen pilariin ja korvaamalla Europol-yleissopimus neuvoston päätöksellä. Lisäksi Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi määriteltävä Europolin organisaatio, työmenetelmät, toiminta-alat ja tehtävät yhteispäätösmenettelyssä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee näin ollen jäsen Turcon ja jäsen von Boetticherin päätöslauselmaesitystä, jossa neuvostolta ja jäsenvaltioilta pyydetään tukea valmistelukunnan ehdotuksille.
Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, aion tehdä jotakin tavatonta, mutta mielestäni tarpeellista. Minusta on sääli, ettei huolellisesti laatimaani neljän minuutin puheenvuoroa voida merkitä pöytäkirjaan, mutta tiedän, että puheenvuoroni olisi ollut yksinomaan tähän mennessä sanotun toistoa. Nämä sanat ovat myös olleet totta. Tästä syystä en tahdo toistaa jo sanottua, kun kello on kaksikymmentä vaille kymmenen illalla.
Minulla ei ole mitään lisättävää jäsen von Boetticherin, jäsen Coelhon eikä komission jäsenen Vitorinon puheenvuoroihin. Olemme kaikki asiasta samaa mieltä. Ryhmäni tukee jäsen Turcon ja jäsen von Boetticherin ehdotusta, ja hyväksymme heidän omaksumansa kannan. Mielestäni aiheesta ei ole enää enempää sanottavaa. Kollegani voivat käyttää puheaikani, jos välttämättä haluavat.
Puhemies.
Kiitos erittäin paljon, jäsen Ceyhun. Voinen vastata huomautukseenne toteamalla, että tunnettu saksalainen koomikko Karl Valentin vieraili kerran Baijerin parlamentissa. Keskustelun ollessa puolessavälissä hän lähti salista. Kun toimittaja kysyi häneltä, miksi hän teki niin, hän vastasi, että kaikki oli jo sanottu, mutta ei vielä jokaisen suusta. Tämä mielessäni kiitän teitä puheenvuorostanne.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan puhua tietosuojasta ja parlamentaarisesta valvonnasta, jotka liittyvät toisiinsa. Tietosuojasta vastaavassa valvontaviranomaisessa on yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta. Viranomaisen tarkoituksena on varmistaa, että Europol noudattaa tietosuojaa koskevia Europol-yleissopimuksen määräyksiä. Sen tehtävänä on valvoa Europolin toimintaa sen varmistamiseksi, että Europolin käytössä olevien tietojen tallentaminen, käsittely ja käyttö eivät vaaranna rekisteröityjen henkilöiden oikeuksia. Yhteinen valvontaviranomainen valvoo lisäksi Europolista peräisin olevien tietojen välittämisen lainmukaisuutta. Valvontaviranomainen toimittaa säännöllisesti kertomuksen neuvostolle.
Yleissopimuksessa ja useissa neuvoston säädöksissä asetetaan sääntöjä, jotka koskevat tietojen käyttöä ja niiden välittämistä kolmansille valtioille ja kolmansille elimille. Kun kuitenkin otetaan huomioon yhteisen valvontaviranomaisen Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavan jäsenen lausunto, joka on osoitettu tämän jäsenvaltion parlamentin ylähuoneen Eurooppa-asioiden erikoisvaliokunnalle (European Select Committee), on syytä pohtia, voimmeko olla täysin varmoja siitä, että yhteinen valvontaviranomainen huolehtii tehtävistään perusteellisesti. Tämän vuoksi kannatan täysin keskusteltavina olevissa mietinnöissä esitettyä suositusta, jonka mukaan tämän viranomaisen olisi raportoitava sekä neuvostolle että parlamentille ja asiasta vastaavan valiokunnan eli kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan olisi voitava asettaa valvontaviranomaisen toiminta kyseenalaiseksi.
Minua huolestuttava lausunto annettiin viime marraskuussa. Yhdistyneen kuningaskunnan apulaistietosuoja-asiamies (Deputy Information Commissioner) Francis Aldhouse vastasi tuolloin kysymyksiin, jotka koskivat Europolin ja Yhdysvaltojen välistä sopimusta henkilötietojen vaihdosta. Hän käsitteli Yhdysvaltojen tietosuojan asianmukaisuuden arviointiin liittyviä ongelmia - Yhdysvalloissa ei nimittäin ole asiasta liittovaltion säädöstä eikä tietosuojaviranomaista, vaan tässä maassa nojaudutaan suurelta osin oikeuskäytäntöön, oikeudelliseen valvontaan ja tarkastuksiin. Hän totesi olevansa huolestunut Europolin ja Yhdysvaltojen välisen sopimuksen erittäin väljistä tietojen välittämistä koskevista määräyksistä ja väärinkäytösten mahdollisuudesta. Sitten hän kuitenkin vetäytyi kaikesta vastuusta olla valpas ja toimelias sekä totesi seuraavaa: "Mielestäni meidän olisi omaksuttava etenkin Länsi-Euroopan maiden ja Yhdysvaltojen välisissä suhteissa näkemys, jonka mukaan on olemassa tiettyjä maita, jotka huolehtivat oikeusvaltion periaatteiden noudattamisesta ja jotka noudattavat tekemiään sopimuksia. Olen samaa mieltä yhteisen valvontaviranomaisen kanssa siitä, että tämä on hyväksyttävää." Toisin sanoen näihin kavereihin luotetaan. Mielestäni hän ei toiminut vastuullisesti vetäytyessään vastuusta tällä tavoin, ja hän on Yhdistyneen kuningaskunnan edustaja yhteisessä valvontaviranomaisessa.
Lausunto ei tehnyt vaikutusta myöskään Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin ylähuoneeseen, ja se kehottikin yhteistä valvontaviranomaista suhtautumaan kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten tietosuojakysymyksiin tiukemmin. Me voimme auttaa varmistamaan tämän vaatimalla, että Europol vastaa toimistaan Euroopan parlamentille, mutta meidän on myös toimittava yhteistyössä jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten kanssa. Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten edustajista koostuva sekakomitea olisi erinomainen tapa edetä tässä asiassa.

Kaufmann (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänämme olevissa mietinnöissä Tanskan ja Kreikan aloitteet Europolin kehittämisestä hylätään periaatteellisten näkökohtien vuoksi. Tämä on yksinomaan perusteltua, koska toistuvasti ilmeneviin pyrkimyksiin antaa Europolin jatkaa toimintaansa entiseen tapaan voidaan reagoida ainoastaan toteamalla, että tulevaisuudessa Europol ei saa toimia ilman, että Euroopan parlamentti vaikuttaa siihen ja valvoo sitä, eikä näin käykään, mikäli asia parlamentista riippuu. Haluankin kiittää kumpaakin esittelijää siitä, että he ovat jälleen kerran tuoneet tämän yksiselitteisesti esiin.
Minun on vaikea uskoa todeksi sitä, mitä tällä arkaluoteisella alalla tapahtuu. Useissa parlamentin mietinnöissä on toistuvasti vaadittu Europolin todellista parlamentaarista valvontaa, mutta tähän päivään mennessä mitään ei ole tapahtunut. Sen sijaan Europolia edelleen vahvistetaan ja sen toimivaltuuksia laajennetaan. Mielestäni tämä on kerta kaikkiaan pöyristyttävää.
Kun tilannetta tarkastellaan Eurooppa-valmistelukunnassa parhaillaan käytävää keskustelua vasten, yksittäisten hallitusten aloitteet vaikuttavat suoraan sanottuna kafkamaisilta, koska ne menevät pitemmälle kuin valmistelukunnan tekemät ehdotukset oikeus- ja sisäasioissa tehtävän yhteistyön uudistamisesta. Valmistelukunnan jäsenenä kannatankin parlamentin ajatusta siitä, että se jälleen kerran osoittaa päävaatimuksensa neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja vaatii niitä tutkimaan sitä. Kannatan myös jäsen von Boetticherin vaatimusta siitä, ettei Europol-yleissopimukseen tehdä muutoksia, ennen kuin Euroopan perustuslakisopimus on ratifioitu. Nähdäkseni tämän pitäisi olla itsestään selvää, jos valmistelukunta ja sen työskentely on tarkoitus ottaa vakavasti.
Kannatan päätöslauselmaesitykseen sisältyviä vaatimuksia, joiden mukaan Europol pitäisi siirtää ensimmäisen pilarin alaisuuteen ja sitä pitäisi rahoittaa yhteisön talousarviosta, jolloin Euroopan parlamentti voisi kohdistaa siihen täysimääräistä talousarviovalvontaa. Kannatan myös sitä, että perustuslakisopimukseen sisällytetään oikeusperusta selkeälle ja ehdottoman tiukalle tietosuojalle, ja sitä, ettei yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin rajoiteta perusteettomasti.
Tärkeintä on kuitenkin se, että Europolin pitäisi olla parlamentin täydellisessä valvonnassa, mitä kollegani ovatkin jo korostaneet. Valmistelukunnan jäsenenä voin vain pyytää teitä edelleen seuraamaan huolellisesti tästä aiheesta valmistelukunnassa käytävää keskustelua, koska nähdäkseni - jos voin antaa esimerkin - Europolia koskevien valmistelukunnan puheenjohtajiston ehdotusten pääsisältönä on se, että Europolin annetaan suurelta osin yksin päättää siitä, mikä sen rooli tarkkaan ottaen on. Minusta tätä ei voida hyväksyä, ja olenkin pyytänyt, että ainoastaan lainsäätäjien - joilla tarkoitan etenkin yhteistyössä toimivia neuvostoa ja parlamenttia - olisi annettava lainsäädäntöä, jossa määritellään täsmällisesti näiden viranomaisten tehtävät ja kaikki niistä aiheutuvat seuraukset.
Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ilmapiiri on tänä iltana paljon miellyttävämpi kuin iltapäivällä. Parlamentti on nyt yhtä yksimielinen Europolia koskevien neuvoston aloitteiden hylkäämisestä, kuin se oli aamupäivällä jakautunut keskustellessaan huumeita koskevista YK:n yleissopimuksista.
Kummassakin keskustelussa parlamentti toi esiin vaihtoehtoiset tavat, joilla se voi vaikuttaa aloilla, joilla sillä ei ole lainsäädäntövaltaa: tänä iltapäivänä se vaikutti poliittisena ja julkisena foorumina, jossa keskustelu käy toisinaan kiivaanakin, ja nyt kansalaisten oikeuksien suojelijana. Kaikille on selvää, ettei nykytilannetta voida hyväksyä, koska Europolia ei valvota sen enempää demokraattisesti kuin oikeudellisestikaan. Me emme siis ole tässä osallisina; me emme ota asianmukaisesti kantaa.
Haluan erityisesti kiittää esittelijöitä - jäsen von Boetticheria ja jäsen Turcoa - mitä vilpittömimmin siitä, että he takasivat sellaisen lähestymistavan ja ratkaisun, joiden ansiosta voimme toisaalta tuoda avoimesti julki arvostelumme - minkä teemme hylkäämällä neuvoston ehdotukset ja toisaalta esittää myönteiset, rakentavat ehdotuksemme suosituksen muodossa ja suosittaa esimerkiksi Europolin sisällyttämistä ensimmäisen pilarin alaisuuteen. Nähdäkseni tämä lähestymistapa on varsin rakentava.
Olen tyytyväinen myös siihen, että täsmensimme eilen sanamuotoa tarkistuksella, jossa todetaan nimenomaisesti, että Europolin on saatettava asiakirjojen saatavuutta koskevat säännökset sopusointuun avoimuutta koskevien eurooppalaisten säännösten kanssa. Yleisön tiedonsaantioikeuden on nimittäin koskettava myös Europolia. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, ettei salassapidolle ja asiakirjojen pitämiselle poissa julkisuudesta olisi toisinaan hyviä syitä, mutta tässä yhteydessä on sovellettava objektiivisia perusteita, jotka määritellään erinomaisesti asetuksessa (EY) N:o 1049/2001. Tätä asetusta on noudatettava. Olen tyytyväinen komission jäsenen Vitorinon vakuutukseen, jonka mukaan Europol voi yksinkertaisesti soveltaa kyseistä asetusta odotettaessa muodollisten säännösten laadintaa.
Lopuksi haluaisin saada kannatuksenne tarkistuksille, jotka ryhmäni on ottanut uudelleen käsiteltäviksi. Jos onnistun tässä, mielestäni on täysin selvää, että tämä keskustelu eroaa perustavalla tavalla tämän iltapäivän keskustelusta, koska tänä iltapäivänä kaikki olivat täysin vakuuttuneita oman kantansa oikeammuudesta. Haluan, että Europolin tietokannasta käy selkeästi ilmi, mistä tiedot ovat peräisin. Ovatko ne peräisin yksittäisistä tutkinnoista vai onko ne saatu jäsenvaltioiden poliisiviranomaisilta tai tiedustelupalvelulta? Tämä on tärkeää sen tähden, että joissakin maissa tiettyjä tietoja voidaan käyttää todisteina rikosasioissa ja toisia ei. Jos asiaan ei saada selvyyttä, saattaa käydä niin, että todisteet katsotaan laittomiksi eikä niitä näin ollen voida ottaa huomioon. Suositukseen 5 ehdottamassani tarkistuksessa vaaditaan osoittamaan selvästi todisteiden alkuperä, koska tämä selvyys on tärkeää oikeuskäsittelyn kannalta. Toivon, että tarkistukseni saa tukenne.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegoideni tavoin esittelijöitä aloitteellisuudesta ja tahdikkuudesta, joita he ovat osoittaneet käsitellessään tätä tilannetta.
Joistakin puheenvuoroista ja huomautuksista olen kuitenkin joiltakin osin eri mieltä. Ensinnäkin meidän pitäisi myöntää, ettei Europolia perustettu tyhjästä. Se perustettiin säännöksillä ja pöytäkirjoilla, joista olisi sovittu jäsenvaltioiden hallitusten kesken, ja kansalaiset olivat luovuttaneet vaaleilla näille hallituksille määräysvaltansa varmistaakseen sen, että ne esittävät ajatuksia ja ehdotuksia heidän puolestaan.
Toiseksi Europolin toiminta on luonnostaan pikemminkin vastavaikutteista kuin vuorovaikutteista tai aloitteellista. Sen toiminta riippuu jäsenvaltioiden poliisivoimien sille toimittamista tiedoista, yhteistyöstä niiden kanssa ja myös niiden Europolille esittämistä toimintapyynnöistä.
Europolin vastuullisuutta olisi kuitenkin varaa lisätä. Europolissa on otettava käyttöön tietosuojajärjestelmät, ja niiden on oltava niin selkeitä, että kaikki näkevät ne toiminnassa ja ymmärtävät niitä. Olen myös sitä mieltä, että tulevaisuudessa parlamentille olisi annettava mahdollisuus keskustella Europolin toiminnasta vuosittain valiokunnissa ja täysistunnossa. Olen kuitenkin eri mieltä kollegojeni kanssa siitä, että jäsenvaltioihin kohdistetaan voimakeinoja sen osoittamiseksi, mitä ne saavat tai eivät saa tehdä.
Lopuksi haluaisin todeta, että viime aikoina parlamentissa on viitattu usein Eurooppa-valmistelukunnan meneillään olevaan työhön. Vaikka me kaikki odotamme valmistelukunnan työn tuloksia aivan epävarmoina ja jännittyneinä, tämänpäiväisen työskentelymme lähtökohtien kannalta niillä ei kuitenkaan ole minkäänlaista merkitystä. Meidän on tarkasteltava nykyisiä säädöksiä, valtuuksia ja perustamissopimuksia eikä jotakin sellaista, jota meille mahdollisesti annetaan tulevaisuudessa jossakin tulevassa perustamissopimuksessa.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yksi Europolin erinomaisen toiminnan yksinomaan myönteisistä vaikutuksista on Euroopan unionin sisäisen turvallisuuspolitiikan hyvä näkyvyys. Europolin asema on kuitenkin pyrittävä saattamaan sen nykyisten tehtävien tasalle ja sille on luotava parhaat mahdolliset edellytykset työskentelyyn. Tähän liittyy kuitenkin ongelma, johon jo edellä viitattiin: vaikka siirrämme tehtäviä EU:n tasolle, meidän on kuitenkin käytettävä hallitustenvälisen yhteistyön antamia välineitä, koska oikeusperusta edellyttää tätä, ja päätöstemme on oltava yksimielisiä.
Huomenna teemme päätöksen Euroopan unionin laajentamisesta viidentoista jäsenvaltion unionista kahdenkymmenenviiden jäsenvaltion unioniksi, ja kun olemme tehneet tämän, meidän on ajateltava hiukan sitä, onko tämä välineistö tosiaankin toimiva myös sitten, kun jäsenvaltioita on kaksikymmentäviisi. Pelkäänpä, että jos odotamme sitä, että kaksikymmentä valtiota ratifioivat yleissopimuksen, Europol ei enää kykene suoriutumaan tehtävistään eikä uusia muutoksia voida enää toteuttaa. Näin ollen nimenomaan meneillään olevissa neuvotteluissa meitä kehotetaan jälleen kerran vaatimaan painokkaasti sitä, mitä esittelijät vaativat yhteisessä mietinnössään - Europolin ja Euroopan unionin turvallisuuspolitiikan tulevaisuus on turvattava.
Näin ollen meidän on täytettävä vaatimukset, jotka esittelijät tuovat esiin - Europolin yhteisöllistäminen eli sisällyttäminen ensimmäisen pilarin alaisuuteen, parlamentin toteuttama tarvittava valvonta, talousarvion rahoittaminen Euroopan tasolla ja ennen kaikkia operatiivisten valtuuksien siirtäminen siten, että niihin kohdistetaan asianmukaista valvontaa. Tähän on tietenkin lisättävä se, mitä muut puhujat ovat jo sanoneet - nimittäin nykyisten atk-järjestelmien tehokkaampi koordinointi, jotta järjestäytynyttä rikollisuutta ja rikoksia voidaan tutkia aiempaakin tehokkaammin. Emme enää tarvitse rinnakkaisia emmekä toisiaan hankaloittavia järjestelmiä; sen sijaan tarvitsemme yhtenäisen järjestelmän, jota kaikki käyttävät samalla tavalla ja johon yhdistetään yksi yhtenäinen tietosuojajärjestelmä.
Vaihtoehtoja on siis lukuisia. Toki saatamme olla tietoisia niistä, mutta nyt on tartuttava tilaisuuteen, jos ne aiotaan panna täytäntöön valmistelukunnan laatimien asiakirjojen avulla ja jotta kaikki Euroopan parlamentin poliittiset ryhmät voivat antaa niille tukensa ja kannatuksensa.
Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt kun Euroopan poliisivirasto on toiminut kymmenen vuotta hallitustenvälisenä valvontaelimenä, Euroopan poliisitoiminnalle on annettava yhteisön laajuinen perusta. Jotkut saattavat vastustaa Europolin siirtämistä tässä yhteydessä kolmannesta pilarista ensimmäiseen ja näin yhä loitommalle Euroopan kansallisvaltioiden valvonnasta. Tämä on paitsi totta, myös merkityksetöntä, koska poliisiviraston luonne ei määräydy sen perusteella, minkä valtiollisen elimen on tarkoitus valvoa sitä. Europolia koskevat uudet suunnitelmat ovat vastenmielisempiä kuin poliisien ikinä tarvitsee olla. Joka tapauksessa nimenomaan poliisit yleistä järjestystä ylläpitämällä aiheuttavat kaikki työllisyyteen ja kansalaisuuteen kohdistuvat rajoitukset. On naurettavaa, että tämä parlamentti pahoittelee tällaista kerta kaikkiaan halpamaista temppua, koska näille rajoituksille te kaikki olette antaneet tukenne!
Vaikka ette haluaisikaan ymmärtää porvariyhteiskuntaan kohdistettua järkiperäistä kritiikkiä, voitte - jos haluatte olla porvarihumanisteja - kieltäytyä tukemasta näitä suunnitelmia, koska Europolin todellinen luonne käy ilmi sen vastuualoista. Kunniapaikalla on Euroopan linnakkeen tehokas organisointi eli toisin sanoen ulkopuolisten karkottaminen ja Euroopan alueen mahdollisimman tiukka valvonta, niin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva kuin se onkin. Tämä ei vaikuta yksinomaan ihmisten salakuljettajiin ja välittäjiin. On epäolennaista, toimivatko he näin vakaumuksensa tähden vai koska kapitalismi pakottaa heidät siihen.
Yhä useammat ihmiset huomaavat joutuneensa tämän "ahdisteluviranomaisen" kynsiin, koska yhteisöllistämisen ansiosta Eurooppa-poliisia voidaan hyödyntää aiempaa joustavammin ja Europolin toimivaltuuksia voidaan laajentaa pelkällä neuvoston päätöksellä. Rinnan yhteisöllistämisen kanssa sille annetaan operatiivisia valtuuksia, jotka edustavat lopullista askelta kohti sellaisia EU:n poliisivoimia, joilla on salaisen palvelun valtuudet. Joka tapauksessa yhteisöllistäminen tekee poliisivoimista entistäkin tärkeämmät.
Europol-yleissopimus on varmasti poistettava ja korvattava, mutta tämä pitäisi toteuttaa mieluummin yleissopimuksen kumoavalla pöytäkirjalla kuin antamalla oikeusperusta entistäkin tiukemmalle valvonnalle.

Krarup (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ei ole syytä epäillä näiden mietintöjen ja etenkin Europolin tulevaa kehittämistä koskevan suosituksen taustalla olevia moitteettomia demokraattisia ja oikeuspoliittisia näkökohtia. Haluan kuitenkin epäillä sekä ehdotuksen realistisuutta että sen poliittista järkevyyttä. Koska ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa nykyisten perustamissopimusten avulla, sen esittelijät ovat tukeutuneet perusteluissaan Eurooppa-valmistelukuntaan kohdistettuihin odotuksiin. Valmistelukunnan tavoite - joka on mainittu jo useaan kertaan - on selkeä: nämä kysymykset pyritään siirtämään hallitustenvälisestä kolmannesta pilarista osaksi ylikansallista sääntelyä.
Ylikansallinen Europol ei ole mitään muuta kuin liittovaltion poliisivoimat. Tämä on paitsi Euroopan liittovaltion päämäärä, myös yksi tapa edistää sen perustamista. Europolin taustalla oleva ajattelu on kuin suoraan EU:n yhdentymisen oppikirjasta. Hajanaiset säännökset, jotka tähän asti ovat olleet kansallisvaltioiden vastuulla, poistetaan. Valtiot pakotetaan lakkauttamaan kansalliset rajatarkastukset. Vapaa liikkuvuus avaa rajat sisämarkkinoiden sujuvimmin toimivalle osalle, rajat ylittävälle rikollisuudelle. Niin muodoin perustetaan Europol. Lyhyesti ilmaistuna: liittovaltio perustetaan lakkauttamalla kansallisvaltio.
Kuten edellä totesin, en toki epäile hankkeen taustalla olevia hyviä aikeita, mutta skandinaavina olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että ne valvontaoikeudet, jotka tanskalaisilla on maansa poliisin suhteen - jotka ovat kaikkea muuta kuin tyydyttävät - palvelevat demokratiaa ja oikeusvaltion periaatteita mitä tahansa ylikansallista järjestelmää huomattavasti varmemmin. Nykyiset tietosuojaa koskevat valvontajärjestelyt, joita ehdotetaan jatkettaviksi, ovat oikeusvaltion periaatteiden irvikuva. Pohjoismaiden edustajana totean, että tulemme paremmin toimeen omin neuvoin ainakin niin kauan kuin emme ole vielä tärvelleet koko oikeuskulttuuriperintöämme.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys kahdesta ensimmäisestä mietinnöstä toimitetaan huomenna klo 12.00. Teknisistä syistä äänestys jäsen Turcon ja jäsen von Boetticherin mietinnöstä (A5-0116/2003) toimitetaan torstaina klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0104/2003) Saksan liittotasavallan aloitteesta neuvoston direktiivin antamiseksi avunannosta kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä (14848/2002 - C5-0011/2003 - 2003/0801(CNS)).

Kirkhope (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, vaikka asiani ei edelliseen puheenaiheeseemme verrattuna ole yhtä jännittävä ainakaan ensivaikutelman perusteella, minun on entisenä maahanmuuttoasioista vastaavana Yhdistyneen kuningaskunnan ministerinä todettava, että yksi vaikeimmista maahanmuuttopolitiikkaan liittyvistä toimenpiteistä on karkottaa henkilö, joka on käynyt läpi kaikki oikeusprosessit, jolla ei enää ole laillista oikeutta jäädä jäsenvaltioon tai joka ei ole esittänyt oikeudellista perustetta jäädä jäsenvaltioon ja joka on palautettava sinne, mistä hän on tullut. 
Tämä on tietenkin vaikea päätös kaikille, jotka joutuvat asian kanssa tekemisiin. Se on vaikeaa virkamiehille ja myös ministereille itselleen; mutta päätös on tehtävä tavalla, joka on sekä inhimillinen että tehokas. 
Tähän asti tällaisten päätösten tekeminen on ollut erittäin vaikeaa, koska matkajärjestelyissä tarvitaan avustusta saattamaan nämä yksityishenkilöt lentoteitse muiden Euroopan maiden kautta palauttamismaihinsa. Koordinoinnin ja yhteistyön puutteen takia tästä on usein aiheutunut tarpeettomasti lisää kärsimystä kyseisille henkilöille tai toimenpidettä ei aina ole onnistuttu toteuttamaan moitteettomasti. 
Toimin mielelläni tätä Saksan aloitetta koskevan mietinnön esittelijänä, koska aloitteen tavoitteena on saattaa tämä asia pätevästi ja tehokkaasti päätökseen.
Aloitteen varsinaisena tarkoituksena on taata tarvittava tuki, tarvittaessa myös ravinto ja lääkärinhoito, kaikille asianosaisille, jos siihen ilmenee tarvetta heidän matkustaessaan eri lentokenttien kautta määränpäihinsä. Meidän on kuitenkin erityisesti varmistettava, että heitä kuljettaville lentoyhtiöille annetaan tarvittavat tiedot näistä matkustajista ja että heidän olosuhteensa ovat asianmukaiset kauttakulun aikana. Näin ei ole aina aiemmin ollut, ja tämän mietinnön tarkoituksena on auttaa tämän tavoitteen saavuttamisessa. Niin ikään on tärkeää, että näiden henkilöiden mukana lähetetyt matkustusasiakirjat käsitellään asianmukaisesti kauttakulkumatkan aikana. Näin ei todellakaan nykyisin tapahdu, ja myös tähän haluamme muutosta tämän hankkeen avulla.
Ongelmana on jatkuvasti ollut se, että aina on ollut jonkun muun vastuulla valvoa, että toimenpiteet sujuvat asianmukaisella tavalla. Virkamiehet ovat kokeneet tämän turhauttavaksi ja vaikeaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi itse asiassa useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. Tiedän, että tämä hanke on tervetullut ja että sitä voimakkaasti tukevat ja kannattavat ne, jotka tajuavat meidän alkaneen vihdoin ymmärtää, että meidän on toimittava yhteistyössä tämänkaltaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Tämä hanke ei millään tavalla vaikuta yksittäisten jäsenvaltioiden menettelyihin, eikä sen tarkoituksena ole olla kunnianhimoinen toimenpide ja muuttaa koko turvapaikkamenettelyä tai kriteerejä turvapaikan saamiseksi. Se olisi todellakin kunnianhimoista, enkä tavoittele sellaista. Kyseessä on vain hyvin yksinkertainen käytännön toimenpide, jota toisinaan tarvitaan tulokseen pääsemiseksi silloin, kun varsinaiset oikeusprosessit on käytetty.
Kokoavasti totean, että olen ylpeä voidessani esitellä tämän mietinnön, koska se on selkeä osoitus siitä, että Eurooppaa ja sen tulevaa asemaa koskevista poliittisista näkemyksistämme huolimatta on monia tämänkaltaisia aloja, joilla voimme työskennellä yhdessä tavalla, jolla on suuri käytännön merkitys monille ihmisille: sekä niille, jotka ovat avustamme riippuvaisia, että niille, joiden on pantava toimeen sääntömme ja asetuksemme. Juuri siksi olen tyytyväinen tähän mietintöön ja toivon parlamentin äänestävän huomenna sen puolesta.
Vitorino
Arvoisa puhemies, komissio toteaa 14. lokakuuta 2002 antamassaan jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevia käsittelevää yhteistä kirjallista toimintalinjaa koskevassa tiedonannossa, että jäsenvaltioissa on selvä tarve operationaalisen yhteistyön parantamiseen.
Neuvoston 28. marraskuuta 2002 hyväksymä, komission tiedonantoon perustuva laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevassa toimintaohjelmassa edellytetään myös kattavaa yhteisön palauttamispolitiikkaa, jota olisi kehitettävä asteittain joistakin nyt käsiteltävänä olevan aloitteen kaltaisista operationaalisen yhteistyön käytännön toimista alkaen. Tässä yhteydessä viitattiin myös Saksan aloitteeseen neuvoston direktiivin antamiseksi avunannosta kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä. Kannatan tätä aloitetta, kuten tekin, ja haluan kiittää Kirkhopea tästä mietinnöstä. Olisi todellakin luotava yhteinen kehys palauttamistoimenpiteiden aikana ilmenevien kauttakulkua koskevien kysymysten käsittelemiseksi.
Komissio on esittänyt ehdotuksen palauttamistoimenpiteistä aiheutuvien kustannusten jakamisesta. Usein on kuitenkin käytettävä toisten jäsenvaltioiden lentokenttiä silloin, koska suoria yhteyksiä palauttamismaahan ei ole. Tällaisia tilanteita varten on tärkeää laatia kauttakulkumenettelyjä koskeva selkeä oikeuskehys, jossa käsiteltäisiin etenkin saattajien käyttöä ja toimivaltaa kauttakulun yhteydessä. 
Siitä huolimatta toimivassa yhteisessä palauttamispolitiikassa on lisäksi pyrittävä ottamaan käyttöön keskipitkän aikavälin lainsäädäntötoimia, joiden tehtävä ei ole ainoastaan sujuvoittaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, kuten palauttamispäätösten sitovaa vastavuoroista tunnustamista, vaan myös asettaa tiettyjä karkottamista, säilöönottoa ja maastapoistamista koskevia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi. Tämä ei koskisi ainoastaan 15 vaan kaikkia -25 jäsenvaltiota.
Komissio aikoo täten esittää vuoden loppuun mennessä ehdotuksen neuvoston direktiiviksi palauttamismenettelyn vähimmäisvaatimuksista ja palauttamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta.

Bordes (GUE/NGL).
Äänestämme tietenkin tätä mietintöä vastaan, jossa muodollisen tasapuolisuuden varjolla pyritään järjestämään niin sanottujen laittomien maahanmuuttajien karkotuksia. Se, että Euroopan unionin ainoa vaaleilla valittu toimielin oikeuttaa nämä karkotukset ja auttaa järjestämään ne, osoittaa, ettei se ole inhimillisessä tai sosiaalisessa mielessä jäsenvaltioiden hallintoelimiä parempi, ja se ei ole kovin paljon. 
Epäinhimillisyyden lisäksi tässä ilmenee tehopyhyys, koska kaikki tietävät, että teollisuus, rakennusala ja teollinen maatalous luottavat suuressa määrin maahanmuuttajiin, olivatpa he täällä sitten laillisesti, laittomasti tai kausiluonteisesti. Jos niin kutsutuista laittomista maahanmuuttajista tulee poliisien vapaata riistaa, se tarkoittaa ennen kaikkea, että heistä tulee täysin riippuvaisia työnantajistaan. Tämä alentaa jotkut työntekijät lähes orjan asemaan, alentaa kaikkien palkkoja ja on osa Euroopan kaikkien hallitusten sortopolitiikkaa köyhiä vastaan. Tämän vuoksi vastustan näitä karkotuksia ja pyydän, että kaikille ilman tarvittavia asiakirjoja oleville annettaisiin asianmukainen oikeusasema sekä samat kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet kuin muillekin työntekijöille.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, esitetyssä aloitteessa pyritään määrittelemään toimia, joilla viranomaiset voivat saada apua kolmansien maiden kansalaisten karkotuksia varten, tapahtuivatpa ne ilman saattajaa tai saattajan kanssa. Tämä ehdotus on yksi monista aloitteista, joiden tarkoituksena on torjua laitonta maahanmuuttoa.

Jos Euroopan unionilla on oltava yhteinen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka ja jos sen on hankittava itselleen keinot hallita maahanmuuttajavirtoja, tässä politiikassa olisi kunnioitettava kansainvälisesti tunnustettuja ja jäsenvaltioiden hyväksymiä ihmisoikeuksia ja perusvapauksia. Siksi me emme voi tukea lähestymistapaa, jolla pyritään tekemään ilman asianmukaisia henkilötodistuksia olevien kolmansien maiden kansalaisten karkottamisesta populistinen ja nykyistä maahanmuuttajiin kohdistuvaa sortopolitiikkaa tukeva väline. 
Liian moni lentoteitse tapahtunut karkotus on päätynyt ihmisten kuolemaan sen vuoksi, miten heitä on kohdeltu. Kaikki muistavat Semira Adamoun, joka tukehtui lentokoneessa Belgiassa karkotusmatkansa aikana. Viime kuussa taas Ranskassa kaksi ilman tarvittavia henkilötodistuksia ollutta maahanmuuttajaa kuoli samankaltaisen väkivallan uhrina. Hiljattain 3. maaliskuuta Ranska ja Saksa karkottivat 54 Senegalin ja Norsunluurannikon kansalaista, jotka eivät olleet päässeet näihin maihin, joiden turvapaikkahakemukset oli hylätty ja joita oli pidetty odotusalueella. Tämä kuulostaa minusta pakkokarkotukselta tai vähintäänkin joukkokarkotukselta. Noudatettiinko tässä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 4 artiklaa ja Nizzan huippukokouksessa ratifioidun perusoikeuskirjan 19 artiklaa? Norsunluurannikon kansalaiset lähetettiin kaiken lisäksi takaisin maahan, jossa on tällä hetkellä levottomuuksia ja sisällissota. Noudatettiinko myös pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksessa taattua turvapaikanhakumenettelyä? Ei myöskään ole takeita siitä, että turvapaikkalainsäädännössä tunnustettua palauttamiskieltoperiaatetta olisi noudatettu täysin.
Tänään meille ehdotettu turvallisuuteen perustuva lähestymistapa on täysin sopusoinnussa unionin käytäntöjen kanssa, ja meidän on myönnettävä, ettei maahanmuuttoa voida lopettaa kokonaan, ja että siitä seuraava kattaviin sortotoimenpiteisiin perustuva lähestymistapa on tuomittu epäonnistumaan. Meidän on tärkeä myöntää, että on virhe kuvitella maahanmuuton loppuvan, ja että siitä välittömästi seuraisi sortopolitiikkaa. Tähän mennessä jäsenvaltioiden sortava maahanmuuttopolitiikka ei ole vähentänyt laitonta maahanmuuttoa, päinvastoin: ilman asianmukaisia henkilötodistuksia tulevien maahanmuuttajien määrä on noussut ja pakottanut satojatuhansia ihmisiä piileskelemään ja rikollisten, ihmisten salakuljettajien ja uuden ajan orjakauppiaiden riistoverkostojen uhreiksi.
Tämä virheellinen käsitys edellyttää maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan perinpohjaista uudelleentarkastelua. Tämä on tärkeä ja monimutkainen asia, jossa on pitkällä aikavälillä kysymyksessä isoja asioita ja josta meidän demokratioillamme on suuri vastuu. Jäsenvaltioiden kansallisten vaatimusten täyttämiseksi tällä ehdotuksella kumotaan yhteisön politiikka ja vaarannetaan maahanmuuttajien ja heidän perheidensä oikeudet ja siten pakotetaan heidät väkivaltaisesti karkotettaviksi ja kieltäydytään ottamasta huomioon rikkautta, jota nämä laillisesti tai laittomasti maahan tulleet kansalaiset Euroopan yhdentymiseen tuovat. Esitetty ehdotus perustuu ajattelutapaan, joka on vastaan vakaumustamme siitä, että Euroopan tulisi olla avoin ja solidaarinen paikka, ja siksi Vihreät vastustavat sitä. Pyydämme neuvostoa laatimaan yhteisölle todellisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan, jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja perusvapauksia. Kehotamme laatimaan Euroopan laajuisen kampanjan sellaisten henkilöiden tilanteen laillistamiseksi, joilla ei ole henkilötodistuksia, joilla on siteitä vastaanottavaan maahan ja jotka oleskelevat siellä pitkään. Kehotamme lopettamaan sen, että ihmisiä rangaistaan epäoikeudenmukaisesti kaksi tai joskus jopa kolme kertaa takaisinottosopimusten vuoksi. 
Tarvitsemme kiireesti parannuksen niiden henkilöiden ristiriitaiseen tilanteeseen, joita ei voi karkottaa eikä myöntää heille laillista henkilötodistusta. Tilanne paranisi tunnustamalla vihdoinkin, että jokaisella on oikeus elää perheessä. Tarkasteltuamme juuri äsken tässä parlamentissa perheenyhdistämistä koskevaa minimalistista ehdotusta direktiiviksi voimme vain kuvitella, miten julmasti Euroopan unioni aikoo kohdella tulevaisuudessa syrjäytyneimpiä ja heikoimpia. Me vastustamme tällaisia käytäntöjä ja vakuutamme teille, että toimimme tarkkaavaisesti ja aktiivisesti kaikkien Euroopassa oleskelevien kansalaisuuden ja yhtäläisten oikeuksien varmistamiseksi. Onpa näiden ihmisten kansalaisuus tai hallinnollinen tilanne mikä tahansa, heitä tulisi kohdella yhtä arvokkaasti kuin kaikki ihmiset ansaitsevat tulla kohdelluiksi.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bayona de Perogordon laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0053/2003) Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiasta (2002/2205(INI)).

Bayona de Perogordo (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää lämpimästi kaikkia läsnäolijoita osallistumisesta tähän keskusteluun. Keskustelun aiheena oleva mietintö on tarkoitettu Euroopan parlamentin vastaukseksi komission 2. heinäkuuta 2002 antamaan tiedonantoon Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiasta. Esittelen lyhyesti tämän mietinnön ja haluan korostaa, että sen pääpiirteenä on se, että tiedon saanti on edellytys kansalaisuuden toteutumiselle.
Toivon, että sen jälkeen kun Euroopan unionille myönnetään tulevaisuudessa oikeushenkilöllisyys, tähän kansalaisten oikeuteen yhdistyy unionin itseilmaisuoikeus. Voisimme kutsua sitä Euroopan unionin oikeudeksi ulkoiseen kuvaan ja oikeudeksi selittää, mikä se on ja mitä se tekee. Näiden kahden oikeuden yhdistelmä tarjoaa tukevan oikeusperustan, jolle luoda todellinen tiedotus- ja viestintäpolitiikka. 
Mietinnössä kannatetaan vankasti toimielinten välisen yhteistyön lujittamista jokaisessa prosessin kolmessa vaiheessa, jotka ovat viestien laadinta toimielinten välisessä tiedotustyöryhmässä, niiden käytännön toteutus komission edustustojen, Euroopan parlamentin yksiköiden sekä kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten ja instituutioiden yhteistyönä sekä tiedotusstrategian arviointi niin toimielinten välisessä tiedotustyöryhmässä kuin vuosittaisessa tiedotus- ja viestintäpoliittisessa keskustelussa. 
Mitä tiedottamisen edellytyksiin tulee, haluan vain korostaa sen tarkastelua, millä kielillä tiedot esitetään ja sitä, että käytetyn kielen on oltava yleistajuista. Käytettäviksi kieliksi olisi valittava virallisten kielten lisäksi myös muita jäsenvaltioissa käytettäviä kieliä ja kaikkia sellaisia kieliä, joilla viesti tavoittaa kansalaiset mahdollisimman suoraan. Tiedottamiseen osallistuvat tietenkin myös paikalliset, alueelliset, kansalliset ja yhteisön viranomaiset kukin toimivaltansa mukaisesti. 
Sisällön osalta korostan vain kahta asiaa. Ensinnäkin sisällön on osoitettava kansalaiselle se, miten unioni vaikuttaa heidän jokapäiväiseen toimintaansa ja torjuttava laajalle levinnyt käsitys Euroopan unionista jäsenvaltioiden yhteenottojen ja eturistiriitojen areenana. 
Toiseksi meidän tulisi vahvistaa perustiedon säännöllinen jakaminen kansalaisille. Kansalaisten on vaikea sitoutua seuraavaksi mainitsemiini ensisijaisiin tavoitteisiin, elleivät he ole perehtyneet Euroopan unionin perustoimintaan. 
Nykyiset ensisijaiset tavoitteet sisältyivät jo Prince-ohjelmaan, ja ne on otettu uudelleen esille: laajentuminen, Euroopan tulevaisuus, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, euron käyttöönotto ja Euroopan unionin asema maailmassa. Huomiota kiinnitetään myös lähestyviin vuoden 2004 vaaleihin, joilla on symbolista merkitystä, koska nyt 25 maata äänestää ensi kertaa suoraan edustajansa tähän parlamenttiin.
Mietinnön tarkastelu herättää muutamia tärkeitä kysymyksiä, ensinnäkin kysymyksen oikeusperustasta. Vielä ei ole aika luoda ohjelmien laatimiselle oikeusperustaa, mutta valmistelukunta ja tuleva hallitustenvälinen konferenssi tarjoavat mahdollisuuden tukea ajatusta, että tulevan perustuslain tulisi sisältää - Euroopan unionin demokratian mukaisesti - maininta kansalaisten oikeudesta saada tietoa, jotta he voivat olla oikeita kansalaisia. 
Toiseksi viittaan alakohtaiseen tiedottamiseen, jossa - tiedän hyvin, kuten komission edustajat ovat yrittäneet osoittaa, komissiolla on yksinomainen toimivalta. Totuus kuitenkin on, että Euroopan unionin itsestään antamaa julkista kuvaa voi suoraan joko parantaa tai vahingoittaa monien eri alojen politiikasta johtuvilla toimilla. Monen eri alan politiikan koordinoiminen ja niiden suuntaaminen kohti yhteistä päämäärää eli Euroopan unionin kehittämistä ei pitäisi tietenkään ottaa toimielinten välisessä tiedotustyöryhmässä päätettäväksi, mutta ainakin harkintaan. 
Kolmantena asiana on kysymys siitä, onko parempi tarjota systemaattista, yleistajuista ja opettavaista tietoa vai tarvitaanko perusasioiden ilmaisemiseen vaikuttavia ja näyttäviä kampanjoita, jotka kiinnittävät kansalaisen huomion.
Lopuksi totean, että tieto suodattuu kansallisten viranomaisten kautta. Kansalaiset näkevät Euroopan kansallisten viranomaistensa avulla, joille menestys on jotain, minkä ne ovat vieneet muilta eurooppalaisilta, ja joille on haittaa kaikesta, mitä kansalaiset pitävät kielteisenä. Jäsenvaltioiden sekä alueellisten ja paikallisten viranomaisten kumppanuus ja yhdentyminen ovat olennaisia tässä tehtävässä.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio on erittäin tyytyväinen huomatessaan, että parlamentti tukee 2. heinäkuuta laatimamme Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiaa koskevaan tiedonantoon liittyvää aloitetta. Tämä ilmenee jäsen Bayonan mietinnöstä ja haluankin kiittää jäsen Bayonaa. 
Kun otetaan huomioon toimielinten välinen strategia, jota haluamme kehittää Euroopan unionin julkisen kuvan parantamiseksi, on todellakin erittäin tärkeää, että kaikki toimielimet tukevat tätä aloitetta ja osallistuvat yhteisen tavoitteemme toteuttamiseen. Komissio ottaa huomioon, että ministerineuvoston erityisen myönteinen kanta hyväksyttiin 10. joulukuuta ja että Euroopan parlamentin ensimmäinen, jäsen Andreasenin laatima mietintö hyväksyttiin ja on sen vuoksi tyytyväinen siihen, että parlamentti on sitoutunut tähän asiaan ja että Bayona esittää mietinnössään ehdotuksia, joissa yhdistyvät tekninen asiantuntemus ja aiheen poliittisen arkaluonteisuuden ymmärtäminen. 
Haluan vastata näihin seikkoihin käsittelemällä kahta aihetta. Ensin puhun tämän yhteisen strategian yleisistä tavoitteista ja sitten niiden täytäntöönpanosta. Emme selvästikään voi määritellä ja panna täytäntöön Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiaa ilman neuvoston, mutta erityisesti emme myöskään ilman jäsenvaltioiden tukea ja aktiivista osallistumista. Tämä saa meidät miettimään, kuten Bayona meitä kehottaakin, tiedotustoiminnan ja kansalaisuuden välistä yhteyttä erityisesti ensi vuoden vaaleja ajatellen. 
Komission mielestä aloitteellisen tiedotus- ja viestintästrategian päätavoitteena on oltava parantaa sitä mielikuvaa, joka kansalaisilla Euroopan unionista on. Pohjimmiltaan sillä olisi parannettava kansalaisten tietoisuutta heidän kansalaisuutensa eurooppalaisesta ulottuvuudesta. Sen vuoksi komissio ottaa asianmukaisesti huomioon esittelijän ehdotuksen lisätä tällä hetkellä luonnosteltavana olevaan perustuslain tekstiin nimenomaisen viittauksen, että tiedotus- ja viestintäpolitiikka on välttämätön Euroopan kansalaisten oikeuksien toteutumisen kannalta. 
Komissio tukee myös voimakkaasti ehdotustanne, jonka mukaan unionin antamissa tiedoissa olisi korostettava yhteisiä eurooppalaisia arvoja, kuten demokratiaa, moniarvoisuutta, turvallisuutta, yhteisvastuuta, yhtäläisiä mahdollisuuksia, yhteenkuuluvuutta ja niin edelleen. Hyvä jäsen Bayona, tavoitteena todellakin on osoittaa kansalaisille, minkälaisia käytännön etuja unioniin kuuluminen heidän jokapäiväiseen elämäänsä tuo. Kuten itse korostatte, tiedon antaminen kaikilla unionin kielillä on näin ollen toimenpide, jota meidän on jatkettava ja kehitettävä edelleen. 
Aktiivinen osallistuminen seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin olisi näkyvä osoitus unionin kansalaisuudesta. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö tämä unionin demokratian merkittävä virstanpylväs olisi yhteinen tavoitteemme. On sanomattakin selvää, että pelkästään tämä antaa vahvan oikeutuksen toimielinten välisen yhteistyön tehostamiselle. Eikö paras tapa rohkaista kansalaisia äänestämään olekin objektiivisen ja valistavan tiedon antaminen, millä heitä autetaan paremmin ymmärtämään Euroopan yhdentymishankkeen tärkeimpiä asioita? 
Tämän vuoksi olemme sopineet neljästä tiedotuksen pääteemasta vuosille 2003 ja 2004 suuren eurokampanjan jälkeen: laajentuminen, Euroopan unionin tulevaisuus, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue sekä Euroopan rooli maailmassa. Muiden asioiden ja erityisesti sosiaali- ja talouspoliittisen ohjelman ohella nämä aiheet, erityisesti laajentuminen ja Euroopan unionin tulevaisuus, ovat nyt ensisijaisia kiinnostuksen kohteitamme erityisesti koska niillä on samanlainen aikataulu. Ne ovat sen vuoksi paras tapa saada jäsenvaltioiden kansalaiset paremmin tietoisiksi siitä, miten tärkeä vuonna 2004 saavutettava virstanpylväs on. 
Haluan antaa parlamentille täyden vakuutukseni siitä, että komissio aikoo pyrkiä tunnollisesti kohti Euroopan parlamentin ensisijaisia tavoitteita, kun talousarviosta äänestetään eikä se aio muuttaa Prince-ohjelman painotuksia - yksityiskohtien osalta tai laajemminkaan - sellaisina kuin parlamentti ne on hyväksynyt. Siitä huolimatta haluan huomauttaa - ja teen sen täysin puolueettomasti - kuten monta kertaa aiemminkin, että Prince-ohjelmaan osoitettujen määrärahojen kaksinkertaistaminen, minkä parlamentti hyväksyi vuoden 2003 talousarvion yhteydessä, tuo selvästi esiin joitakin vakavia käytännön ongelmia täytäntöönpanoa ajatellen. Komissio olisi antanut arvoa sille, että sitä olisi etukäteen varoitettu tästä tilanteesta jossain aiemmassa parlamentin istunnossa toimivaltaisten viranomaisten läsnäollessa. Se olisi ollut suotavaa toimielinten välisen yhteistyön hengessä, jonka tulisi vallita Prince-ohjelman hallinnoinnissa.
Täytäntöönpanon käytännön seikkoja ajatellen ja vastauksena esittelijän kehotukseen, jossa toivotaan vuoden 2004 vaaleja silmällä pitäen erityisesti televisiota hyödyntävää tiedotuskampanjaa - jota komission on sovitusti edistettävä ja koordinoitava - olemme päättäneet avata valtavan audiovisuaalialaa koskevia ehdotuksia koskevan tarjouskilpailun, joka kattaisi sekä laajentumista että Euroopan tulevaisuutta käsittelevät aiheet. Tämä yhdennetty lähestymistapa sopii näiden kahden teeman toisiaan täydentävään luonteeseen, ja sillä on merkittävä ja uudenlainen vauhdittava vaikutus Euroopan audiovisuaalialaan. Vaikutuksen huomaavat niin ohjelmantuottajat kuin audiovisuaalialan lähetyskanavatkin ja se auttaa meitä tavoittamaan yleisön suoremmin, kun käytämme tiedon jakamisessa tiedotusvälinettä, joka on osoittautunut suosituimmaksi kanavaksi hankkia lisää tietoa unionista.
Kuten tiedätte, Euroopan unioni nähdään paljon myönteisemmin kolmansissa maissa kuin itse jäsenvaltioissa. Edellisessä toimielinten yhteisen tiedotustyöryhmän kokouksessa katsoimme, että tänä vuonna olisi tärkeää käsitellä unionin roolia maailmassa koskevia tiedotustoimia, jotka aluksi suunnattaisiin mielipidevaikuttajiin ja välivaiheen tietoja toimittaviin tahoihin. Kuten Euroopan parlamentin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta oikeutetusti korostaa, tiedostus- ja viestintästrategiamme tätä ulottuvuutta on kehitettävä nopeasti. Tämä on tarpeen etenkin viimeaikaisten vakavien tapahtumien valossa. Tässä tilanteessa ja neuvoston kanssa täydessä yhteisymmärryksessä ehdotetaan hyväksyttäväksi aiheen kolmekohtainen tarkastelutapa. Ensimmäisenä kohtana on globalisaatio, joka liittyy Cancúnissa tämän vuoden syksyllä pidettävään huippukokoukseen. Toisena kohtana on lähialuepolitiikka, jonka geostrateginen merkitys uudistuu laajentumisen myötä. Viimeisenä kohtana on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä puolustuspolitiikan alalla tehtävät alustavat valmistelut. Kuten tiedätte, näiden toteuttamiseksi komissio on esittänyt täydentävän ja korjaavan talousarvion. Tästä vuodesta alkaen tämän uuden teeman hyväksi tehtävä työ on teidän vastuullanne. 
Arvoisa puhemies, tässä ovat muutamin sanoin ilmaistuna komission päähuomiot Bayona de Perogordon erinomaisesta mietinnöstä. Kuten olette huomanneet, on selvää, että yhteinen lähestymistapamme, joka on tulosta pitkästä toimielinten välisestä kokemuksestamme, kantaa nyt hedelmää. Jotta tämä yhteinen lähestymistapa olisi tehokas, on kuitenkin ratkaisevaa, että useimmat jäsenvaltiot noudattavat toimielinten hyväksymään koordinoituun lähestymistapaan perustuvaa esimerkkiä. Vain jäsennelty kumppanuus yhdessä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa antaa meille tilaisuuden hyödyntää täysimääräisesti kaikkia tämän Strategian antamia mahdollisuuksia, joka on nyt toimielinten yhteinen hanke, ja varmistaa, että sillä on suurin mahdollinen vaikutus alueellisella ja jopa paikallisella tasolla unionin yleisten etujen ja kaikkien sen kansalaisten edun kannalta.
Trakatellis (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, on totta, että kansalaisia pommitetaan nykyisin ylettömällä määrällä uutisia, viestejä ja tiedotteita, kiitos viestintävälineiden moninaisuuden ja niiden helppokäyttöisyyden. Voisi siis olettaa, että näissä globaalin tiedon, tiedotuksen ja viestinnän leimaamassa ympäristössä jokaisella kansalaisella olisi mahdollisuus saada todellisuudesta konkreettinen kuva. Kuitenkin tuloksena on kansalaisten kasvava ja suuri hämmennys kaikkine seurauksineen. Tarkoitan tällä kieroutunutta tai vääristynyttä kuvaa todellisuudesta, kritiikitöntä tosiasioiden, tiedon, neuvojen, havaintojen ja mielipiteiden kieltämistä tai hyväksymistä ja siten mahdollisuutta ihmisten johdatteluun miten tahansa. Kuten kokemuksesta tiedämme, nämä kaikki ovat seurauksia, joita ei voi yksittäisillä tiedotusohjelmilla ja 
strategioilla estää.

Kansalaisille jaetun Euroopan unionia koskevan tiedon olisi siis oltava puolueetonta ja puolueiden tai muiden viranomaisten vaikutuksesta riippumatonta. Kansalaisille on ilmoitettava kannat ja toimet, etenkin sellaisiin tärkeisiin kysymyksiin kuin ulkoasioihin ja Euroopan unionin turvallisuuteen ja puolustukseen liittyvissä asioissa. Erityistä huomiota tulisi kiinnittää poliittiseen legitimiyteen, demokraattiseen valvontaan ja päätöksenteon avoimuuteen. Tiedon tulee lisäksi olla selkeää ja dokumentoitua. Tämä tarkoittaa, että joukkoviestimien ei olisi raportoitava sellaisesta, mitä ne itse pitävät tärkeänä, vaan kaikista tehdyistä jäsenvaltioiden etua koskevista päätöksistä. Tämä antaa kaikille Euroopan unionin kansalaisille selkeämmän käsityksen unionin toimielinten päätöksenteosta, joka usein on esitetty väärällä tavalla, minkä vuoksi siitä muodostuneilla mielikuvilla ei ole yhtään mitään tekemistä todellisuuden kanssa.
Tärkeimmistä asioista, kuten laajentumisesta, unionin toimien ja jokapäiväisen elämän välisistä yhteyksistä ja Euroopan kansalaisten ongelmista, etenkin uusien maiden liittymisestä Euroopan unioniin ja niiden odotetusti mukanaan tuomista merkittävistä muutoksista Euroopan maatalous-, budjetti- ja talouspolitiikkaan, on annettava kattavasti paikkansapitävää tietoa. 
Todellinen ongelma on niillä alueilla, joilla tiedon saaminen on vaikeaa tai sitä ei saa ollenkaan. Näillä alueilla tarvitaan tiiviimpää ja perusteellisempaa yhteistyötä kunkin jäsenvaltion paikallisten virastojen kanssa, jotta tieto saadaan jokaisen ulottuville. Nopeampaa ja objektiivisempaa tietoa saadaan lähettämällä suoraa lähetystä tärkeistä tapahtumista, kuten päätöksenteosta täysistunnoissa ja valiokuntien kokouksissa, esimerkiksi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntien kokouksissa, televisiokanavilla tai suurten kustannusten välttämiseksi Internetissä.
Kansalaisille on tarpeen antaa asianmukaista objektiivista tietoa. Unionin kansalaisille annettu riittävä tieto on myös tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen edellytys Euroopan yhdentymisen syventämiselle ja sen roolin vahvistamiselle maailmassa. Tämän vuoksi toimia ja aloitteita on vauhditettava ja johdonmukaistettava, koska tällä alalla siihen on tarvetta ja kansalaiset tarvitsevat kattavasti dokumentoitua, selkeää ja helposti saatavilla olevaa tietoa.

Mietinnössä, josta tänään keskustelemme, käsitellään nimenomaan tämän unionin kansalaisille suunnatun viestintästrategian mukaista tiedotusta ja menetelmiä. Haluan tässä yhteydessä kiittää ja onnitella esittelijä Bayonaa erinomaisesta työstä.

Zabell (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää esittelijää, ystävääni ja kollegaani Juan José Bayonaa hänen työstään ja tässä mietinnössä esittämistään hyvistä ajatuksista sekä komission jäsentä Vitorinoa hänen esittämästään aloitteesta.

Puhuessamme EU:sta minulle tulee vähän mieleen koulu, missä aina sanoimme "pääsin läpi" tai "sain reput". Kun joku asia menee täällä hyvin, kyseinen maa tai alue ottaa siitä kaiken kunnian, mutta kun menee huonosti tai tapahtuu jokin katastrofi, yleensä syytetään EU:ta. Sanoessaan, että "se oli EU:n syytä", kansalaiset eivät yleensä edes tiedä, mihin toimielimeen he viittaavat, koska todellisuudessa he eivät tunne niitä eivätkä osaa erottaa niitä toisistaan. Meidän on tunnustettava, että emme ole tehneet tilannetta heidän kannaltaan helpoksi. Saattaa olla kieliä, joissa tämä ei ole yhtä vaikeaa, mutta espanjassa meillä on Comisión Europea [Euroopan komissio] ja parlamentin comisiones [valiokunnat], Consejo de Europa [Euroopan neuvosto] ja Consejo Europeo [Eurooppa-neuvosto]. Me tiedämme niiden olevan aivan eri asioita, mutta yleisö ei yleensä tiedä tätä, ja meidän on myönnettävä, että näiden nimien samankaltaisuudet ja yhtäläisyydet ovat erittäin valitettavia. Tämän vuoksi katson, että tämä mietintö Euroopan unionin tiedotusstrategioista ja niihin liittyvien ohjelmien täytäntöönpano ovat hyvin tärkeitä ja ratkaisevia unionin kansalaisille.

Tarkastelkaamme tätä aihetta oman alani eli urheilun kannalta. Emme saa unohtaa, että urheilu on hyvä viestintäväline ja sillä on todella merkittävä moninkertaistava vaikutus. Jos me täällä parlamentissa kannatamme urheilua koskevan artiklan sisällyttämistä Euroopan unionin uuteen perustamissopimukseen, meillä voi olla urheilun alaan liittyviä ohjelmia, joilla on suuri vaikutus, ja se on meidän kaikkien etu. Jos pidämme lisäksi mielessä, että on tärkeää kouluttaa ja valistaa nuoria, jotka muutamassa vuodessa ovat Euroopan unionin päätöksentekijöitä ja jotka ovat sen tulevaisuus ja jotka urheiluun liittyvä viestintä parhaiten tavoittaa, niin olisimme saamassa todella jotain aikaiseksi, ja se olisi huomattavan edullista Euroopan unionin kaikkien toimielinten julkiselle kuvalle.

Aparicio Sánchez (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää vastalauseeni siitä, että tätä keskustelua käydään näin järjettömään öiseen ja lähes luvattomaan aikaan, vaikka tämän pitäisi olla yksi tämän vuoden tärkeimmistä keskusteluista.

Arvoisa puhemies, olemme tekemisissä erinomaisen mietinnön kanssa, joka on oikea-aikainen ja laadukas ja josta kollegani Bayona de Perogordo ansaitsee kiitokset Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta. Olen erittäin iloinen voidessani välittää kiitokset hänelle. Andreasenin mietinnössä tämä parlamentti on yhdessä komission kanssa jo määritellyt tiedotusstrategian, jolla on tarkoitus tavoittaa kaikki kansalaiset. Huolimatta siitä, että olemme juuri valmistelemassa perustuslakia, mielipidemittaukset osoittavat kuitenkin yhä tiettyä kiinnostuksen puutetta unionin rakentamista kohtaan. Kokoavasti voisimme todeta Marianne Thyssenin sanoin: "Eurooppa on luotu, nyt luokaamme eurooppalaiset". 
Tässä mielessä toimielintemme tuottama tieto ei saa olla neutraalia, vaan meidän on luotava jokaisessa eurooppalaisessa kansalaistunne ja unioniin kuulumisen tunne. Meillä eurooppalaisilla on historiallinen tehtävä: me voimme ja meidän täytyy samastua toisiimme, ja tätä tunnetta on unionin toimielinten tuettava, edistettävä ja tarvittaessa jopa herätettävä.

Vastakohtana sille, mitä tapahtuu yksittäisissä maissa, unionin rakentaminen ei ole tunteiden vaan järjen tulosta. Sitä eivät ole viemässä eteenpäin ihmiset, vaan politiikan, talouselämän ja tiedotusvälineiden eliitti. Paljon asioita vielä puuttuu, kuten Euroopan kansalaisyhteiskunta, toisin sanoen sellaisista välittäjäorganisaatioista koostuva järjestelmä, jotka verrattain itsenäisinä jäsenvaltioista ja markkinoista pystyvät keräämään tietoa, keskustelemaan, tekemään päätöksiä ja toimimaan yhdessä ja rajatylittävällä tavalla. Komission, eurooppalaisten tiedotusvälineiden ja yleensä mielipidevaikuttajien - tämä parlamentti mukaan luettuna - ensisijaisena tehtävänä on unionin lisätä politiikan vaikutusmahdollisuuksia, kirkastettava unionin ulkoista kuvaa ja sen ominaislaatua ja vahvistettava - kuten komission jäsen totesi - yhteistä arvoperustaa, vireytettävä keskustelua Euroopan tulevaisuudesta sekä sovellettava kaikenlaiseen tiedotustoimintaan eurooppalaista lähestymistapaa.
Lyhyesti sanottuna unionin identiteettiä ei määritellä uudelleen kerta toisensa jälkeen, vaan etsiä, määritellä ja lujittaa ne perusteet, joiden avulla eurooppalaiset voivat samastua toisiinsa.
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön hyväksyminen ja se, että komission jäsenen Vitorinon tehtäväksi on annettu näiden toimien täytäntöönpano, meillä on täysi syy olla toiveikkaita.

Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, yhdyn huoleenne ja jäsen Aparicio Sánchezin huoleen siitä, että keskustelemme näin perustavasta ehdotuksesta näin myöhään. Haluan myös kiittää jäsen Bayona de Perogordoa ja kiittää häntä mietinnöstä, johon voimme vihdoin ottaa kantaa. Tämä on kattava mietintö, ja tiedän kokemuksesta, että tällaisen tekeminen on melko vaativaa. Tämä mietintö tuo meidät paljon lähemmäksi päämääräämme eli kattavaa, koordinoitua ja hajautettua tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa, tai kuten komission jäsen Vitorino sanoi "Euroopan ystävät" (Friends of Europe) -keskustelussa, jossa käsiteltiin taistelua apatiaa ja välinpitämättömyyttä vastaan EU:ta koskevissa asioissa. Komission jäsen Vitorino, haluan myös kiittää teitä vankasta sitoutumisestanne tähän asiaan. Haluan myös ilmaista pahoitteluni siitä, että ette täällä parlamentissa käytössä olevan keskustelumuodon takia voi vastata kysymyksiin tässä ja nyt.

Vaikka olemme saavuttaneet tiettyä erinomaista edistystä, vielä moni kysymys on vailla vastausta. Mainitsen niistä muutamia ja lähetän ne myös mielelläni teille, koska on tärkeää, ettemme lepää laakereillamme tiedotus- ja viestintästrategian alalla, kun niin paljon on pelissä Euroopan laajentumisen ja tulevaisuuden suhteen ja kun Euroopan parlamentin vaalitkin ovat lähestymässä. 
Siksi kysynkin: kuinka pitkälle on edetty komission toteutettavana olevassa toteutettavuustutkimuksessa ja mahdollisuuksien selvittämisessä eurooppalaisen C-SPAN -kaapelitelevisioyhtiön luomiseksi? Kuinka pitkälle ovat edenneet Channel Europe -hankkeeseen liittyvät työt? Kuinka pitkälle olemme päässeet toimielinten yhteisen vierailukeskuksen perustamisessa Brysseliin? Kuinka pitkälle olemme päässeet edellä mainittujen hankkeiden laskelmien laadinnassa ja kulujen arvioinnissa? Kuinka pitkälle olemme päässeet toimissamme saada komission ja parlamentin tiedotustoimistot saman katon alle pääkaupungeissa? Tiedän, että Kööpenhaminassa ei tapahtunut mitään. Lopuksi esittäisin kysymyksen parlamentin puhemiehelle: arvoisa puhemies, eikö olisikin hyvä ajatus järjestää täysistuntokeskustelu parlamentin roolista tiedotusstrategissa vuoden 2004 vaaleihin asti?

Ilgenfritz (NI).
Arvoisa puhemies, Euroopan laajuiset mielipidetutkimukset osoittavat selvästi, että eurooppalaiset etääntyvät yhä enemmän yhteisön tavoitteista, ja yksi merkittävä syy siihen voi hyvin olla se, että monille EU:n kansalaisille on annettu virheellistä tietoa viime vuosien aikana. Esimerkiksi 43 prosenttia eurooppalaisista uskoo yhä, että jossain toisessa jäsenvaltiossa työskentelyä varten tarvitaan työlupa. On valitettavaa, että EU:n tarjoamia hyötyjä ei aina tunneta niiden ansaitsemalla tavalla. 
Tämän ja monen muun esimerkin perusteella on selvää, että EU:n nykyinen tiedotus- ja viestintäpolitiikka ei toimi. Kansalaisten kielteistä mielipidettä tietenkin vahvistaa EU:n kykenemättömyys saada korruptiota hallintaan, sen epäonnistuminen byrokraattisen koneiston purkamisessa; tarkoitan esimerkiksi sitä, miten parlamentti kokoontuu kahdessa eri paikassa. Unionin pitäisi olla kansalaisten kotijäsenvaltioita parempi valtio. Meidän on ryhdyttävä kiireellisiin toimiin, eli EU:n on otettava kantaa asioissa, joissa on epäonnistuttu, korjattava tilanne ja koottava paketti tarvittavista lisätoimista. EU:ta voisi esimerkiksi esitellä kouluissa omana oppiaineena, ja oppilaille voisi tarjota enemmän mahdollisuuksia hankkia omalla paikkakunnallaan tietoa siitä, mitä EU:ssa tapahtuu.

Tällaiset toimenpiteet olisivat askel oikeaan suuntaan. Näin EU:ta koskevat kielteiset ennakkokäsitykset saataisiin kitkettyä ja yleisön tuki Euroopan yhteisön tavoitteiden saavuttamiselle säilyisi.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä kollegat, olemme Euroopan unionin suurimman poliittisen hankkeen kynnyksellä voimakeinoilla toteutettu kahtiajako on jäämässä taakse. Huomenna päätämme Euroopan unionin laajentumisesta kymmenellä uudella jäsenvaltiolla. Tästä Euroopan unionin menestyksestä huolimatta maaliskuussa 2002 julkaistu Eurobarometri osoittaa selvästi, että alle kolmasosa kyselyyn osallistuneista kansalaisista katsoi saaneensa hyvin tietoa Euroopan unionista. Useimmat tunnusluvut vahvistavat, että suuri osa - 50 prosenttia - väestöstä suhtautuu Euroopan unioniin täysin välinpitämättömästi tai ei ole kiinnostunut siitä. Äänestysaktiivisuus oli vuonna 1999 laskenut 49 prosenttiin, kun se vuonna 1979 oli 63 prosenttia. Tässä ei ole kaikki ihan kohdallaan. 
Mielestäni yksi pääongelmistamme on se, että puhumme Euroopan unionista kuin jostain kaukaisesta rakennelmasta. Tämä tuli esille myös jäsen Ilgenfritzin puheenvuorossa. Euroopan unioni muodostuu meistä kaikista! Uskon, että ongelmamme pääsyy on henkinen ja tunneperäinen etäisyys ihmisten, asuivatpa he missä tahansa, ja unionin toimielinten välillä. Poliittinen tahto tehdä unionin politiikasta sisäpolitiikkaa puuttuu.
Poliittinen tahto saattaa unionin kansalaiset lähemmäksi sen toimielimiä puuttuu jäsenvaltioilta, ei sen toimielimiltä. Väittääkö jokainen hallitus esimerkiksi, että unionilla ei ole toimivaltaa ilman jäsenvaltioiden suostumusta? Onko jäsenvaltioiden kansalaisille kerrottu, että yhtäkään direktiiviä ei voida antaa ilman jäsenvaltioiden suostumusta? Onko avoimesti todettu, että Euroopan unionin laajentuminen ei voi edetä ilman Euroopan parlamentin, valtionpäämiesten ja hallitusten päämiesten, jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden suostumusta? Ei. Jos joku epäilee, hänelle sanotaan: "Brysseli sen teki!" 
Suuri yleisö ei tiedä, että jäsenvaltioilla on yhteinen vastuu kaikista unionissa tehtävistä päätöksistä, koska tätä ei ole tajuttu kertoa. Lopetan kysymällä, tekevätkö alueparlamentit tehtävänsä ja valvovat parlamentaarisesti edustajiaan alueiden komiteassa. Eivät! Tekevätkö kansalliset parlamentit tehtävänsä ja valvovat parlamentaarisesti neuvoston tekemisiä? Eivät! Tekeekö Euroopan parlamentti riittävästi töitä täyttääkseen velvollisuutensa ja valvoakseen parlamentaarisesti komission tai käsitelläkseen lainsäädäntöä? Ei tyydyttävästi! Jos emme täysin täytä parlamentaarisia tehtäviämme alueellisella, kansallisella ja unionin tasolla, niiden ja yhteisen päätöksenteon välisiä yhteyksiä ei voida tuoda esiin avoimesti. Paraskin julkinen tiedotuskampanja on hyödytön, jos yleisö ei tiedä, että se voi oman maansa hallituksen kautta vaikuttaa jokaiseen päätökseen. 
Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, vaikka puhutaan, että me elämme informaatioyhteiskunnassa, informaatio itsessään on meille ongelma, johon tämä komission viestintästrategia nyt etsii ratkaisuja. Parasta onkin, sillä unionihan pyrkii olemaan maailman johtava tietoon perustuva yhteiskunta jo seitsemän vuoden kuluessa. En usko, että se onnistuu. Miksei se onnistu? Siitä syystä, että jäsenvaltiot eivät toteuta Lissabonin strategian yhteisesti sovittuja päätöksiä.
Komissio on siis huolissaan kansalaisten välinpitämättömyydestä suhteessa unioniin ja siitä tiedottamiseen, sillä alle puolet kansalaisista käy äänestämässä. Mutta eikö näin ole tapahtunut juuri jäsenvaltioille, jotka ovat niin välinpitämättömiä, että eivät toteuta Lissabonin prosessia? Ja se informaatiopohjainen talous on juuri informaatioon liittyvä kysymys.
On muistettava, että informaatio on vasta raaka-aine, tieto on sen jaloste, ja sen lopputulos on sivistys. Tavoitteemme ovat hyviä, mutta viestimet tai ihmiset eivät ole niistä kovin kiinnostuneita. Voidaan sanoa, että saippuaoopperoiden ja toimintasarjojen vuosikymmenten kuluessa pehmentämät aivot ovat tässä vastakohtana. Eikö voitaisi ajatella, että tehdään toimintaelokuva Euroopan unionista? Tällöin saataisiin sitä yleisöä, jota muuten ei tavoiteta.

Euronews on hyvä kohde. Tärkeitä seikkoja ovat myös arkielämään sitominen ja tietysti vierailupalvelu. Pääsihteeri otti esimerkiksi sieltä suomenkielisen viran pois eli vierailupalvelussa ei ole suomenkielistä palvelua.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Vitorinoa hänen aloitteestaan, vaikka tiedän, että hänen kätensä ovat sidotut riittämättömien määrärahojen takia ja koska Euroopan unionille ei ole kovin helppo esittää mitään uutta. Haluan kiittää myös Bayona de Perogordoa, koska hän on kuunnellut ja ottanut huomioon monia lausuntoja. Itse asiassa lopullinen asiakirja on yksimielinen asiakirja, jonka laadintaan myös parlamentti osallistui. Asiakirjassa esitetään monia uusia laskelmia ja monia uusia aloitteita, ja mielestäni juuri näin tulisi toimia toimielinten välisessä yhteistyössä.
Mielestäni meidän on vielä edistyttävä, koska voimassa oleva malli, joka koostuu virastoista ja nykyisestä parlamentaarista toimistoa koskevasta tiedotusstrategiasta, on pohjimmiltaan byrokraattinen. Mielestäni meidän on siirryttävä avoimen ja suoran viestinnän malliin. 
Toinen mielestäni erittäin tärkeä asia, jota pitää mielestäni myös tarkistaa ja josta tässä asiakirjassa esitetään hyvin selkeästi vaatimus, on kielikysymys. Parlamentin kieliuudistuspolitiikka heikentää kielten välistä tasa-arvoa ja luo eroja kielten välille, ja asiakirjojen toimitusajankohdissa on eroja erityisesti käännösten suhteen. Mitä tämä tarkoittaa? Sitä, että viestintämme on taantumassa, koska jotkut kansalaiset saavat tiedot aikaisemmin kuin toiset. Kun lisäksi otetaan huomioon se, millä vauhdilla monet prosessit etenevät, jotkut kansalaiset eivät saa asiakirjoja omalla kielellään ja heillä tuskin on tilaisuutta esittää tarkistusehdotuksiaan ajoissa. Siksi kielten säilyttäminen on mielestäni tärkeä asia, etenkin ottaen huomioon, että uusi tekniikka sallii tiedon jakamisen paljon suoremmin. Siksi kannatan tulkkausta koskevia parannuksia. 
Tässä asiakirjassa toinen mielestäni tärkeä ja huomionarvoinen asia, jonka edellinen puhujakin toi esille, on se, että viestintää ei voi olla ilman osallistumista. Uuden tekniikan ja nykyisen tehokkaan viestinnän avullakaan kansalaiset eivät tunne olevansa yhteydessä näihin toimielimiin, ellei heillä ole mahdollisuutta osallistua vuoropuheluun. Mielestäni parlamentin ja komission on perustettava viestintäosastoja, jotka kansallisten parlamenttien tavoin tarjoavat avoimen järjestelmän, jonka avulla toimintaamme on mahdollista tutustua millä tahansa kielellä mistä tahansa. 
Uusi tekniikka tekee nämä toimet ja investoinnit mahdolliseksi. Olen yllättynyt siitä, että tässä uudistuksessa, rakennusten uudistaminen mukaan luettuna, ei ole aiottu laajentaa kielivalikoimaa tai viestintää, vaan ennemminkin on vallinnut supistuksia suosiva ilmapiiri. Siksi pyytäisin kunnioittamaan kaikkien kansalaisten keskinäistä tasa-arvoa ja käsittelemään viestintäuudistusta nykyaikaisemmasta näkökulmasta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, olen kollegoideni tavoin huolissani alhaisesta äänestysprosentista unionin vaaleissa, eikä tämä koske ainoastaan Euroopan parlamenttia, vaan sama ilmiö on havaittu myös kansallisissa parlamenteissa. Tarkkaan ottaen kyse ei ole lamaannuksestakaan, sillä viime kuun aikana me kaikki olemme nähneet miljoonien ihmisten ilmaisevan huolensa heitä suoraan - ei välttämättä henkilökohtaisesti vaan laajemmin kansainvälisesti - koskettaneesta aiheesta ja lausuvan kuuluvasti mielipiteensä sodasta ja rauhasta. Ihmiset eivät ole vieraantuneet maailman asioista, mutta he eivät selvästikään näe niiden yhteyttä Euroopan parlamentin tai joissain tapauksissa kansallisten parlamenttien vaaleissa äänestämiseen. Tämä on toimielintemme ja meidän poliitikkojemme vika.
Olen laatinut Eurooppa-valmistelukunnassa ehdotuksen, jonka mukaan meidän olisi tehtävä Eurooppaa tutuksi toteuttamalla koordinoitu eurooppalainen teemaviikko kaikissa kansallisissa parlamenteissa. Kutsuisimme siihen komission edustajan esittelemään vuotuista lainsäädäntöohjelmaa ja kyseistä jäsenvaltiota edustavat Euroopan parlamentin jäsenet ja loisimme kansallisesti kiinnostavaa näkökulmaa siihen, mitä Euroopan unioni tekee ja mitä Euroopan parlamentti aikoo tehdä valvoakseen komissiota ja neuvostoa ensi vuonna. 
Tämä on varsin yksinkertainen idea, mutta nähdäkseni se saattaisi herättää paljon kiinnostusta unionin kansalaisten keskuudessa. Kehotan komission jäsentä ottamaan ehdotuksen käsiteltäväksi. Tämä ei edellytä perustuslaillisia muutoksia, mutta olisi hyödyllistä saada se liitettyä kansallisia parlamentteja koskevaan pöytäkirjaan, josta parhaillaan keskustelemme valmistelukunnassa.

Perry, Roy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan omastakin puolestani kiittää Bayona de Perogordoa ja kiittää komission jäsentä Vitorinoa siitä, että komissio on kiinnittänyt huomiota tiedontarpeeseen. Olemmeko hulluja, kun keskustelemme tästä aiheesta täällä tähän aikaan yöstä? Tosiasiassa juuri poissaolevien on ymmärrettävä, kuinka merkittävää on selittää, mitä Euroopan unioni tekee. Meidän on saatava tämä viesti perille. Jos emme saa, meidän ei pidä yllättyä, jos unioni ei oikein kiinnosta Euroopan kansalaisia. Useat kollegat ovat kertoneet alhaisesta äänestysaktiivisuudesta unionin vaaleissa - 49 prosenttia keskimäärin, 24 prosenttia minun maassani. Tämä on todellinen häpeä, johon meidän on suhtauduttava nöyrästi. Ainoa lohtuni on, että Yhdysvaltojen viime presidentinvaalien äänestysaktiivisuus oli vain 50 prosenttia. Niillä meistä, jotka uskovat demokratiaan, on siis ongelma. Ratkaisu tähän ongelmaan on selittää, mitä me teemme, ja se on tiedotuspolitiikkaa.

Pyysin puheenvuoroa tähän naurettavaan aikaan yöstä, koska haluan tuoda esille kolme yksinkertaista asiaa. En puhu vain tiedotuksessa osallisena olevan kulttuuri-, nuoriso-, koulutus- tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan vaan myös vetoomusvaliokunnan jäsenenä. Olemme vastaanottaneet useita vetoomuksia kansalaisilta, jotka eivät ole niiden maiden kansalaisia, joissa he asuvat. Heillä on oikeus äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa, mutta he joutuivat kohtaamaan edellisissä vaaleissa kaikenlaisia ongelmia: Saksassa asuva Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen kertoi, että hänen vaalipiirissään asuu 6 000 ulkomaalaista, joilla on siellä oikeus äänestää, mutta vain 40 heistä äänesti, koska he olivat saaneet puutteellista tietoa; Alankomaiden kansalainen huomautti täsmälleen samasta asiasta vetoomuksessa, joka koski Ranskan tilannetta. En arvostele Saksaa tai Ranskaa, mutta totean vain, että jos haluamme ihmisten äänestävän, meidän on selitettävä menettelytavat, joilla he voivat niin tehdä. Vastuu on jäsenvaltioilla. Niiden olisi kunnioitettava tätä vastuuta ja selittää kaikille unionin vaaleissa äänioikeutetuille, miten heidän on meneteltävä.
Toinen asia, jonka haluan tuoda esille, koskee Euronewsia. Ihmiset saavat nykyisin tietonsa television kautta. Euroopassa on yksi kanava, joka tarjoaa tietoa unionista, ja silti minun on todettava parlamentille, että tämän kanavan tulevaisuus on epävarma. Se saattaa menestyä - ja toivon, että menestyy - ja saattaa olla, ettei menesty. Mikäli ihmiset aikovat kiinnostua unionin asioista, heidän on tiedettävä siitä jotain. He oppivat asioita television kautta, ja meidän on huolehdittava siitä, että Euronews pystyy menestymään. Vaikuttaa siltä, ettei täällä ole tänä iltana ketään budjettivaliokunnasta, mutta juuri he voivat varmistaa Euronewsin tulevaisuuden. 
Kolmanneksi totean, että vetoomusvaliokunta vieraili viime vuonna Tanskan parlamentissa, joka piti parempana jakaa unionia koskevaa tietoa kansallisesta parlamentista käsin kuin, että tieto tulisi Euroopan parlamentista. Mikäli saamme kannustettua kansallisia parlamentteja ja kansallisia viranomaisia jakamaan enemmän tietoa, niin meillä on jotain toivoa. Jos teemme sen liian mahtipontisesti, ihmiset pitävät sitä pelkkänä propagandana. Kannustakaamme siis kansallisia parlamentteja yhtä tehokkaaseen toimintaan kuin Tanskan parlamentti.

Vitorino
Arvoisa puhemies, tähän aikaan yöstä en uskalla antaa lausuntoa. Haluan vain kiittää kovasti parlamentin jäseniä heidän esittämistään näkemyksistä ja lyhyesti kommentoida muutamaa esille tullutta kysymystä.

Ensinnäkin olemme sitoutuneet komission ja parlamentin toimistorakennusten yhdistämisstrategiaan. Ensi kuun lopussa annamme parlamentille yhteisten toimistorakennusten toteuttamisen tämänhetkistä tilannetta koskevan selvityksen. Meillä on silloin tilaisuus keskustella jäsen Andreasenin esille ottamasta aiheesta.

Mitä televisioon tulee, mielipidemittauksemme mukaan 64 prosenttia Euroopan kansalaisista toteaa, että kaikki, mitä he Euroopan unionista tietävät, on peräisin televisiosta. Siksi olemme julkistaneet yleisen tarjouskilpailun laajentumista ja Euroopan tulevaisuutta koskevan audiovisuaalisen strategian luomiseksi. Olemme tekemässä toteutettavuustutkimusta Channel Europe -hankkeesta. Olemme olleet tiiviissä yhteydessä Euroopan parlamentin yksiköihin ja seuraamme myös Euroopan julkista audiovisuaalialan kehitystä, kuten Euronewsin tilannetta, saadaksemme yleiskuvan ja pystyäksemme paremmin arvioimaan, mitä voimme audiovisuaalialalla, kuten televisiossa, tehdä jakaaksemme kansalaisille enemmän tietoa.

Lopuksi toteaisin, kuten parlamentin jäsen Karas totesi, strategiaa eivät voi kehittää ainoastaan Euroopan unionin keskeiset toimielimet. Haasteenamme on luoda kumppanuus jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa unionia koskevaa tiedotusta edistääksemme. Tämä kumppanuus vaatii molemminpuolista luottamusta ja viestintäkulttuurin muutosta. 
Tekemisiämme on tietenkin erittäin vaikea kuvailla myönteisessä valossa, jos unionista tehdään syntipukki kaikkiin epäonnistumisiin. Toivon jäsenvaltioiden vihdoin ymmärtävän, että jos ne jatkavat tällaista strategiaa, niin joutuessaan ennemmin tai myöhemmin pyytämään kansalaistensa suostumusta Euroopan hankkeeseen, ne putoavat pelistä ensimmäisinä.

Siksi toivon, että tämä strategia paranee vähitellen. Olen luottavainen, koska neuvosto toimii ensimmäistä kertaa tiiviissä toimielinten välisessä yhteistyössä parlamentin ja komission kanssa tiedotus- ja viestintästrategioiden kehittämiseksi tärkeimmistä aiheista. Tämä vapaaehtoisuuteen perustuva kumppanuus alkaa tuottaa konkreettisia tuloksia. Konkreettisia tuloksia tuottavat jäsenvaltiot näyttävät tietä seuraaville. Me onnistumme.

Puhemies.
Kiitos, komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

