Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely - 1999
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1999 vuosikertomuksen esittely.
Tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson on ilokseni paikalla, ja annankin hänelle heti puheenvuoron.

Karlsson
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin tilintarkastustuomioistuimen jäsenten puolesta kiittää teitä kaikkia siitä, että kutsuitte minut esittelemään tilintarkastustuomioistuimen 23. vuosikertomuksen. Kuten edellisinäkin vuosina, tämä esittely aloittaa varainhoitovuotta 1999 koskevan vastuuvapausmenettelyn.
Kertomus vastaa rakenteeltaan kahden viime vuoden kertomusta eli sen luvuissa käsitellään tuloja sekä kutakin rahoitusnäkymien otsakkeiden mukaista menoalaa. Siinä on myös tarkastuslausumalle omistettu luku, ja kertomuksen liitteenä ovat tilintarkastustuomioistuimen huomautukset kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston toimien toteutuksesta.
Vuosikertomuksen luvuissa käsitellään neljää päänäkökohtaa. Ensiksikin niissä analysoidaan talousarvion toteuttamista erityisten budjettikohtien toteuttamisen osalta. Huomannette, että tilintarkastustuomioistuin on kiinnittänyt entistä enemmän huomiota edellisten huomautusten seurantaan ja vastannut näin parlamentin vaatimuksiin. Tilintarkastustuomioistuin selvittää kussakin luvussa edistymistä useilla sellaisilla aloilla, jotka se oli aiemmin ottanut esille, ja palaan esittelyssäni joihinkin näistä kysymyksistä.
Kolmanneksi: tilintarkastustuomioistuin on vastannut Euroopan parlamentin pyyntöön laajentamalla tarkastustyötään tarkastuslausuman osalta, ja se antaa nyt lisätietoa menoaloittain kussakin luvussa. Lopuksi: tilintarkastustuomioistuin esittää kussakin luvussa useita muita tärkeitä tarkastushavaintoja. Monia näistä havainnoista on käsitelty yksityiskohtaisemmin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa.
Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt viime vastuuvapausmenettelyn jälkeen 24 erityiskertomusta, joissa on esitetty tarkastustulokset ja tuotu esiin useita erityisiä aloja, joilla yhteisön varainhoitoa voidaan parantaa. Vaikka näitä kertomuksia ei käsitellä tämänpäiväisessä esittelyssä, ne on otettava huomioon vastuuvapausmenettelyssä.
Varainhoitovuoden 1999 tulot olivat yhteensä 86,9 miljardia euroa. Bruttokansantuotepohjaiset varat olivat 43 prosenttia kaikista tuloista. Arvonlisäveropohjaiset varat olivat 36 prosenttia ja perinteiset omat varat 15 prosenttia kaikista tuloista. Loput 5 prosenttia koostuu edellisen varainhoitovuoden ylijäämästä ja muista tuloista. Tämä tarkoittaa, että neljä viidesosaa yhteisön varoista - bruttokansantuote- ja arvonlisäpohjaiset varat - lasketaan ja määritellään tilastotietojen perusteella.
Haluaisin tässä yhteydessä ottaa esille kaksi tilintarkastustuomioistuimen tärkeää huomautusta. Ensiksi: tilintarkastustuomioistuin on usean vuoden ajan huomauttanut käytettävästä tilastoaggregaattijärjestelmästä (EKT-79), joka on muualla jo korvattu uudemmalla järjestelmällä (EKT-95). Ero on 16 vuotta. Lisäksi: tilintarkastustuomioistuin on alv-petosten torjunnan yhteydessä yksilöinyt menetelmän, joka perustuu välituotekäyttöä koskevien vero- ja tilastotietojen vertailuun, joka voi olla erittäin hyödyllistä selvitettäessä aloja, joilla veropetoksen riski on suuri. Se kehottaakin jäsenvaltioita harkitsemaan tämän menetelmän käyttöä.
Tullialalla tilintarkastustuomioistuin huomauttaa ulkoisen jalostusmenettelyn monimutkaisuudesta ja soveltamiseroista. Se kuitenkin myös tukee komission ehdotusta, joka koskee taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen uudenaikaistamista.
Varainhoitovuoden 1999 menoissa kirjattiin uusia sitoumuksia kaikkiaan 93,6 miljardin euron edestä ja maksuja 80,3 miljardin euron edestä. Niiden osuudet varainhoitovuonna käytettävissä olevista määrärahoista ovat 96 prosenttia ja 92 prosenttia. Arvioitujen rahoitusnäkymien käyttöasteet ovat 91 prosenttia ja 83 prosenttia.
Yhteisön talousarvion menot jakautuvat monelle eri alalle. Tästä syystä on vaikea tehdä yleisiä päätelmiä tämän talousarvion toteuttamisesta. Tilintarkastustuomioistuin kuitenkin tekee seuraavat tärkeät huomautukset. Puolet varainhoitovuoden 1999 menoista on kirjattu yhteisessä maatalouspolitiikassa. Kuten vuosikertomuksen 2. luvussa todetaan, menojen suuri määrä - melkein 99 prosenttia lopullisista määrärahoista - selittyy osittain lukuisilla siirroilla, jotka itse asiassa kertovat alkuperäisten arvioiden, sekä tulo- että menoarvioiden, kehnosta laadusta. Tilintarkastustuomioistuin kehottaa sekä komissiota että jäsenvaltioita parantamaan arvioiden laatua.
Myös rakennerahastoista tehtiin lukuisia määrärahasiirtoja, jotka muuttivat merkittävästi varainhoitovuoden 1999 talousarvion rakennetta. Ohjelmien ja rahoitusnäkymien määrärahojen välillä oli niin ikään suuria eroja, ja useimmat rakennerahastojen tukitoimet oli suunnattava uudelleen. Tällä alalla esiintyi myös maksusitoumus- ja maksumäärärahojen vajaakäyttöä sekä toimien painottumista vuoden loppuun.
Niillä aloilla, joilla komissio vastaa suoraan yhteisön ohjelmien toteuttamisesta, kuten sisäisten politiikkojen ja yhteisön ulkopuolelle suunnattujen toimien kohdalla, toteuttamisaste on jonkin verran alhaisempi. Lisäksi maksusitoumukset ja maksumäärärahat keskittyvät selvästi vuoden loppuun. Meidän täytyy palata tähän asiaan vuosien saatossa.
Tilintarkastustuomioistuin toistaa siis aikaisempien vuosien huomautuksensa kielteisistä vaikutuksista, esimerkiksi kehnoista ja hätäisistä päätöksistä, työtaakan aiheuttamien virheiden riskistä ja niin edelleen.
Lopuksi: tilintarkastustuomioistuin toteaa sekä sisäisiä politiikkoja että yhteisön ulkopuolelle suunnattuja toimia koskevissa luvuissa, että komission omat huomautukset talousarvion toteuttamisesta ovat riittämättömiä. Tilintarkastustuomioistuin pitääkin myönteisenä, että komissio sitoutuu selvästi vastauksessaan parantamaan olennaisesti talousarvio- ja tilintarkastuskertomustaan.
Tilintarkastustuomioistuin on antanut vuotuisen tarkastuslausuman varainhoitovuodesta 1994 lähtien. Tilintarkastustuomioistuin on joka vuosi esittänyt vakavaa arvostelua maksujen ja maksujen perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta. Näin on tapahtunut tälläkin kertaa. Varainhoitovuoden 1999 maksuista tarkastuksessa todettiin jälleen, että maksujen arvoon tai maksujen perustana olevien toimien tosiasiallisuuteen tai tukikelpoisuuteen vaikuttavien virheiden esiintyvyys ei ole määrältään hyväksyttävä.
Valtaosa virheistä on tapahtunut niillä yhteisön talousarvion aloilla, joiden hallinnoinnista vastaavat jäsenvaltioiden viranomaiset. Niissä on kyse lähinnä tukikelpoisuusmääräysten laiminlyönnistä, määrien, pinta-alojen tai kustannusten esittämisestä liian suurina, riittävän näytön puuttumisesta ja laskentavirheistä.
Oli myös muita määräysten laiminlyöntiin ja järjestelmien heikkouksiin liittyviä virheitä, joiden vaikutusta maksuihin ei voida suoraan arvioida mutta jotka lisäävät virheiden esiintymisen riskiä. Tavallisimpia esimerkkejä ovat sääntömääräisen valvonnan toteuttamisessa ilmenneet ongelmat, asiakirja-aineisto, joka ei ole riittävän yksityiskohtainen, ja tarjouspyyntömenettelyjen noudattamatta jättäminen.
Niinpä tilintarkastustuomioistuin ei saanut varainhoitovuodelta 1999 tarkastustoimiensa perusteella tarvittavaa näyttöä sen varmistamiseksi, että maksujen perustana olevat toimet olisivat olleet laillisia ja asianmukaisia, paitsi omien varojen, sitoumusten ja hallintomenojen kohdalla.
Toisaalta tilintarkastustuomioistuin antaa myönteisen tarkastuslausuman kuudennesta, seitsemännestä ja kahdeksannesta Euroopan kehitysrahastosta. Tilintarkastustuomioistuimen velvollisuutena ei ole ainoastaan ilmoittaa tarkastuksissa havaituista virheistä, vaan meidän pitäisi myös varmistaa, että tarkastushavaintoja tulkitaan ja käytetään asianmukaisesti. Haluaisin näin ollen muistuttaa parlamentin jäsenille, että tilintarkastustuomioistuimen havaitsemaa virheiden suurta esiintyvyyttä ei voi eikä saa pitää osoituksena yhteisön talousarvioon vaikuttavien petosten määrästä.
Valtaosa tilintarkastustuomioistuimen havaitsemista maksuvirheistä liittyy varainhoidon ja valvonnan puutteista johtuviin ongelmiin, ja ainoastaan pieni osa havaituista virheistä on johtanut OLAFin tai jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamiin jatkotutkimuksiin. Toinen riski on, että oikaisutoimien tavoitteet ilmaistaan virheiden määrän vähenemisen ja myönteisen tarkastuslausuman saamisen kannalta. Kuten tilintarkastustuomioistuin huomautti jo edellisessä kertomuksessaan, keskipitkällä aikavälillä tarvitaan sekä yleisiä että erityisiä toimenpiteitä, mukaan luettuna valvontamenettelyjen selventäminen ja parantaminen, etenkin jäsenvaltioiden tasolla. Tässä yhteydessä tilintarkastustuomioistuin suhtautuukin myönteisesti varainhoidon kehittämistä koskevaan komission suunnitelmaan, joka esitettiin vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle varainhoitovuoden 1998 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä.
Tekisin tämän näkemyksen pohjalta muutaman huomautuksen komission uudistuksesta. Tilintarkastustuomioistuin suhtautuu myönteisesti siihen, että Prodin komissio pyrkii luomaan nykyaikaisen ja tehokkaan hallinnointi- ja valvontajärjestelmän ja samalla keskittymään poliittisten prioriteettien määritystapaan ja varojen myöntämistapaan.
Tilintarkastustuomioistuin on useaan otteeseen tuonut esiin monia puutteita, joita komissio pyrkii nyt korjaamaan. Esimerkiksi komission ehdotukset, jotka koskevat maksusitoumusten ja maksujen toteuttamisesta vastaavien tulojen ja menojen hyväksyjien vastuun lisäämistä ja samalla varainhoidon valvojan keskitetyn toimien ennakkohyväksyntäjärjestelmän lopettamista sekä riippumattoman sisäisen tarkastusyksikön perustamista, on lausuntoomme nro 4/97 sisältyvän, varainhoidon keskittämistä koskevan tärkeän vaatimuksen mukainen.
Eräs uudistuksen osa-alue, joka vastaa läheisesti tilintarkastustuomioistuimen määrittämiä keskeisiä tekijöitä, on tulosten ja suorituskyvyn mittaamisen aiempaa suurempi painottaminen siten, että resursseja ohjataan johdonmukaisesti ennalta määritetyille painopistealoille ja tavoitteisiin, jotka on määritetty selkeästi ja jotka ovat mitattavissa.
Komissio on nyt ilmoittanut tiettyjä budjettialoja koskevat uudistusohjelmat, joita voidaan pitää vastauksena tilintarkastustuomioistuimen vuosien varrella esiin tuomiin ongelmiin, esimerkiksi yhteisön ulkopuolelle suunnattavien tukiohjelmien parantamista koskevat ehdotukset. Tämä aloite selvästikin perustuu analyysiin, joka on hyvin samankaltainen kuin tilintarkastustuomioistuimen - erityisesti vuoden 1997 vuosikertomuksessaan - esittämä analyysi.
Vaikka tilintarkastustuomioistuin kehottaa komissiota siirtymään periaatteista käytäntöön mahdollisimman nopeasti, on syytä muistaa, että suuri osa uudistuksesta on toistaiseksi olemassa vain paperilla. Tämän uuden uudistuksen täytäntöönpano edellyttää todellista muutosta komission hallintokulttuuriin, mikä vie ilman muuta aikaa.
Varainhoitovuoden 1999 vuosikertomus osoittaa aikaisempien huomautusten seurantaa selvittäessään, miten vaikea komission on panna täytäntöön sovittuja välttämättömiä muutoksia. Joissakin tapauksissa, kuten rasvattoman maidon ja maitojauheen tukea koskevien toimien uudistamisessa tai Etelä-Afrikkaa koskevassa tukiohjelmassa sekä tietyillä perinteisiin omiin varoihin liittyvillä aloilla, komissio on ryhtynyt toimiin tilintarkastustuomioistuimen havaitsemien erityisten puutteiden korjaamiseksi.
Muiden alojen oikaisutoimet ovat olleet hitaita. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi esimerkiksi maitokiintiöjärjestelmän kohdalla, että kokonaistilanne ei ollut muuttunut merkittävästi ja että tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen vastaisesti kiintiöitä oli korotettu, mikä oli johtanut entistä suurempaan ylijäämään maitomarkkinoilla ja raskaaseen taloudelliseen taakkaan julkisessa varastoinnissa ja myyntitoimenpiteissä. Alennetuin tullein tuotujen maitotuotteiden kohdalla tilintarkastustuomioistuin katsoo, ettei toistaiseksi ole tehty mitään sen varmistamiseksi, että säännöksiä ei rikota niin kuin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 4/98 kuvatuissa tapauksissa.
Euroopan aluekehitysrahaston kohdalla tilintarkastustuomioistuimen seuranta kattoi noin 48 huomautusta, joiden tapauksessa oli sen käsityksen mukaan aiheellista tehdä rahoituksellinen korjaus. Ainoastaan 16 tapauksessa tilintarkastustuomioistuin on tyytyväinen komission toteuttamiin korjaustoimenpiteisiin.
Työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun alalla komissio ei ole toteuttanut kaikkia toimia, joita sen oli määrä toteuttaa tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin antamiensa vastausten mukaisesti.
Sisäisten politiikkojen alalla tilintarkastustuomioistuin tarkasti uudelleen liikenteen ja energian pääosaston yhdeksän sopimusta ja tutkimuksen pääosaston kahdeksan sopimusta. Komissio oli toteuttanut sovitut toimenpiteet vain kolmessa sopimuksessa 17:stä ja kuuden muun sopimuksen kohdalla toimenpiteet olivat kesken.
Tilintarkastustuomioistuin toi varainhoitovuoden 1996 vuosikertomuksessa esille tiettyjä puutteita Nicaraguan ja Hondurasin vienninedistämisrahaston hallinnoinnissa. Neuvosto kehotti varainhoitovuotta 1998 koskevan vastuuvapauden myöntämistä koskevan suosituksen yhteydessä, että komission olisi tarkasteltava uudelleen suhteitaan alueelliseen pankkiin ja perittävä takaisin pankin aiheettomasti omille tileilleen siirtämät määrät. Vuoden 1999 lopussa komission työ uuden organisaation perustamiseksi oli vielä kesken.
Näiden ja muiden esimerkkien perusteella on selvää, että komissio on tähän asti ollut hidas oikaisutoimien toteuttamisessa ja että sillä on lisäksi ongelmia aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnässä.
Vuoden 2001 ohjelmassaan tilintarkastustuomioistuin onkin suunnitellut kokonaistarkastusta, joka kattaisi kaikki komission takaisinperintämenettelyjen budjettialat.
Kuten aiemmin totesin, komission varainhoito on vain osa koko yhteisön varainhoitoa. Yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen alalla jäsenvaltiot vastaavat yhteisön varojen valtaosan päivittäisestä hallinnoinnista. Tässä vuosikertomuksessa ja viimeisen vastuuvapausmenettelyn jälkeen julkaistuissa erityiskertomuksissa painotetaan edelleen jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmiin liittyviä vakavia ja pysyviä puutteita. Esimerkiksi eräs tarkastuslausumassa esille tuotu merkittävä virheiden ryhmä koski keskus- tai paikallishallinnon maataloustukiin tekemiä säännönvastaisia vähennyksiä. Myös yhteisen maatalouspolitiikan alalla tilintarkastustuomioistuin kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota tehostamaan tarkastuksia soveltamalla kaikkiin yhteisiin markkinajärjestelyihin vastaavanlaisia tarkastusmenettelyjä kuin yhdennetyssä hallinto- ja valvontajärjestelmässä.
Viime aikojen dramaattiset tapahtumat ovat selvästi osoittaneet, että hallinnointiin ja valvontaan liittyvät kysymykset ovat yhä tärkeämpiä unionin asialistalla. Kaikille meistä - olimmepa me sitten unionin toimielinten tai jäsenvaltioiden edustajia - pitäisi olla selvää, että tämä kuvastaa unionin veronmaksajien arvojen ja mielipiteiden pysyvää muutosta. He vaativat luottamuksensa ja rahojensa vastineeksi, että unionin varoja käytetään järkevästi ja rehellisesti.
Komission antama sitoumus olisi nähtävä rakentavana vastauksena tähän haasteeseen: vastauksena, joka ansaitsee tukemme. Toisaalta komissio ymmärtänee, että se on nyt herättänyt suuria odotuksia ja että sen on nyt pantava täytäntöön hyvät aikeensa ja saatava aikaan tuloksia.
Budjettivallan käyttäjät ovat onnistuneet käynnistämään uudistuksen, joka on vastaus varainhoitoa kohtaan tunnettuun kansalaisten huoleen, ja he joutuvat nyt jatkamaan ja tehostamaan ponnistelujaan, jotta uudistus onnistuisi. Käytännössä heidän on siis osoitettava riittävästi huomiota ja resursseja uudistusprosessin seurantaan ja siitä saatavaan palautteeseen. Euroopan parlamentin jäsenillä on tässä keskeinen asema.
Italian tilintarkastustuomioistuimen - Corte dei Conti - uusi presidentti, joka astui virallisesti virkaansa muutama viikko sitten, sanoi virkaanastujaispuheessaan: "Olen vakuuttunut siitä, että tilintarkastustuomioistuimen ja parlamentin suhteet paranisivat huomattavasti, jos parlamentti vahvistaisi niitä välineitä, joilla pyritään varmistamaan, että parlamentti ottaa järjestelmällisesti huomioon tilintarkastustuomioistuimen tarkastustulokset."
Yhdyn hänen sanoihinsa. Niissä annetaan ymmärtää, että haluamme kehittää parlamentin työskentelyorganisaatiota ja -menetelmiä rakenneuudistuksen vaatimalla tavalla. Minulla oli eilen tilaisuus - josta kiitän puhemiestä - keskustella parlamentin puhemiehen kanssa siitä, että kaikki parlamentin valiokunnat otettaisiin mukaan varainhoidon valvontaan.
Viimeisenä muttei suinkaan vähäisimpänä asiana on se, että tarvitsemme myös jäsenvaltioiden yhteistyötä. Jäsenvaltiot vastaavat yhteisön varojen valtaosan päivittäisestä hallinnoinnista, ja niiden täytyy vahvistaa varainhoidon valvontaa ja ottaa täysimääräinen vastuu yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten torjunnassa. Vasta sitten, kun kaikki toimijat - komissio, parlamentti, neuvosto, Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja jäsenvaltiot - sitoutuvat uudistukseen ja tekevät yhteistyötä sen hyväksi, voidaan palauttaa Euroopan veronmaksajien luottamus yhteisön rahoitukseen.

Puhemies
Kiitän tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä ja annan heti puheenvuoron komission jäsen Schreyerille, joka puhuu komission puolesta.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisat tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan komissio on oikealla tiellä, mutta sillä on vielä paljon tehtävää. Se on tilintarkastustuomioistuimen viesti komissiolle. Arvoisa presidentti, se kävi erittäin selväksi äskeisestä puheestanne. Euroopan tilintarkastustuomioistuin vaatii syystä erittäin paljon veronmaksajien varojen hoidolta. Komissio uudistaa taloushallintonsa näiden suurten vaatimusten mukaisesti.
Tilintarkastustuomioistuin kannustaa komissiota uudistumaan. Se on hyvä asia, ja arvoisa presidentti Karlsson, haluaisin kiittää teitä, tilintarkastustuomioistuimen jäseniä ja tilintarkastustuomioistuimen osastoja sydämellisesti siitä, että tuette näin vuosikertomuksessanne komission uudistamista.
Tilintarkastustuomioistuin tekee varainhoitovuotta 1999 koskevassa vuosikertomuksessa sen päätelmän, että talousarvion toteuttamisessa on tehty niin paljon virheitä, ettei lausumaa tilien luotettavuudesta voida antaa. Komission kirjanpitoa se pitää sen sijaan luotettavana ja vahvistaa talousarvion tulopuolen, maksusitoumusmäärärahojen ja henkilöstömenojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden.
Keskitymme keskustelussa ja koko vastuuvapausprosessissa kuitenkin todennäköisesti talousarvion toteuttamiseen, siis määrärahojen maksamiseen ja tilittämiseen. Tilintarkastustuomioistuin korostaa taas, että jäsenvaltiot hallitsevat yli 80:tä prosenttia unionin talousarvion määrärahoista. En ota sitä esiin missään tapauksessa sen vuoksi, että komissio haluaisi lykätä poliittisen vastuun jäsenvaltioille, vaan Euroopan komissio on perustamissopimuksen mukaisesti poliittisessa vastuussa talousarvion toteuttamisesta. Jos jäsenvaltiot puolestaan käyttävät tätä perustamissopimuksen määräystä eräänlaisena tekosyynä olla ryhtymättä tarvittaviin toimiin, sitä ei todellakaan voi hyväksyä.
En halua missään tapauksessa esittää liian summittaisia perusteita. Mehän yritämme yhdessä parantaa valvontaa esimerkiksi rakennerahastojen rahoituspöytäkirjoilla tai maatalousmenojen rahoituskorjausmenettelyillä. Olen kuitenkin todella hämmästynyt siitä, että jäsenvaltiot kieltäytyvät esimerkiksi tullien kannossa kantamasta taloudellista vastuuta niiden hallinnon tekemistä virheistä, joiden tähden tulleja ei voida kerätä, eivätkä ne kanna sitten vastuuta tästä tulovajauksesta vaan kaikkien jäsenvaltioiden on yhdessä vastattava siitä. Näin rangaistaan taloudellisesti tunnollisia jäsenvaltioita ja palkitaan vähemmän tunnollisia jäsenvaltioita. Noin väärän kannustusjärjestelmän pitäisi oikeastaan saada kaikki valtiovarainministerit voimaan pahoin, mutta nyt se näyttää suututtavan vain komissiota.
Tilintarkastustuomioistuin tekee kertomuksessaan selväksi myös sen, että tuomioistuimen löytämät virheet eivät ole petoksia eivätkä aiheuta vahinkoa talousarviolle. Vaikka mainitsen tämän, en tarkoita sillä vastuuvapauden myöntämistä vaan selvennystä. Painotan tietysti sitä, että Euroopan komission tehtävänä on sekä muodollisten virheiden välttäminen että petosten torjunta, varsinkin kun jatkuvasti nousee esiin kysymys siitä, miten ne oikeastaan voidaan erottaa toisistaan ja mitkä milloinkin sekoittuvat toisiinsa.
Sen tähden Euroopan komissio tekee kaikkensa eurooppalaisia veronmaksajia ja unionin talousarviota suojelevan valvontaverkon silmukoiden tiukentamiseksi. Äskettäin julkaistu vuosikertomus yhteisön taloudellisten etujen suojelemisesta ja petosten torjuntaa koskeva vuosikertomus todistavat sen. Vuonna 1999 perustettiin OLAF. Silloin ryhdyttiin uusiin toimiin petosten torjumiseksi julkisten hankintojen alalla, erittäin tärkeällä alueella. Nyt esitettiin säännöksiä rahanpesun torjumiseksi, euron väärentämisen torjumiseksi. Kolmansien maiden ja varsinkin ehdokasvaltioiden kanssa solmituista yhteistyösopimuksista on tehty läheisempiä, jotta petosten torjunta ei rajoittuisi EU:n rajojen sisäpuolelle.
Yhdysvaltalaisissa tuomioistuimissa tupakkakonserneja vastaan nostamallaan kanteella, joka koskee epäilyjä osallistumisesta tupakan salakuljetukseen, komissio on ilmaissut selvästi, että se ei pelkää petosten torjunnan yhteydessä suuriakaan vastustajia. Tässä yhteydessä haluaisin mainita juuri tämän ajankohdan vuoksi myös sen, että olemme tehneet Nizzan hallitustenväliselle konferenssille ehdotuksen Euroopan unionia koskevan sopimuksen muuttamisesta siten, että voimme perustaa myös eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen tutkimaan yhteisön taloudellisia etuja loukkaavia petoksia. Toivon vain hartaasti, että ehdotusta ei vain kirjata asiakirjoihin tai unohdeta Nizzan hallitustenvälisessä konferenssissa, vaan että sitä pohditaan vakavasti.
Kun mottona on "haluamme rahamme takaisin", kyse on tietysti myös siitä, että täällä ja nyt toteutetaan rahoituskorjaukset ja takaisinperintä. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, te ilmoititte, että laaditte siitä erityiskertomuksen, erityistarkastuksen, ja minä voin puolestani suhtautua siihen vain myönteisesti.
Maataloudessa toteutetaan vuosittain noin 600 miljoonan euron rahoituskorjaukset ja noin 2 prosentille tukikelpoisista aloista ei esimerkiksi makseta tukea rangaistuksena siitä, että usein annetaan vääriä pinta-alatietoja, mikä on ongelma-alue, jonka tilintarkastustuomioistuinkin osoitti erittäin selkeästi varainhoitovuotta 1999 koskevassa vuosikertomuksessaan.
Tilintarkastustuomioistuin on siirtynyt laatimaan yhä enemmän erityiskertomuksia. Haluaisin kiittää siitä komission puolesta, koska erityiskertomukset ovat hyvin ajan tasalla, ja ne voivat olla arvokkaita ajankohtaisten päätösten kannalta. Sanoin voivat olla. Usein ei nimittäin riitä, että komissio kuuntelee, mitä tilintarkastustuomioistuin sanoo, vaan neuvoston ja parlamentinkin panosta tarvitaan. Puhun esimerkin vuoksi konkreettisesti erityiskertomuksesta, joka nyt on julkaistu sokerin markkinajärjestelystä. Komissio on ehdottanut nykyisen markkinajärjestelyn jatkamista näennäisesti vain kahdella vuodella aloittaakseen sitten perusteellisen uudistamisen. Neuvosto on kuitenkin valitettavasti sitä mieltä, että silloin on liian aikaista, että markkinajärjestelyä on jatkettava pitemmälle. Mielestäni tämä osoittaa, että on luonnollisesti keskusteltava myöhemmin neuvostonkin kanssa niistä huomautuksista, jotka tilintarkastustuomioistuin esittää aiempien tarkastusten perusteella, ja arvokkaista vihjeistä, joita se antaa tulevaisuuden varalta.
Ajan tasalla olevista tarkastuskertomuksista olisi tietysti tehtävä myös ajan tasalla olevat johtopäätökset. Niin tapahtui esimerkiksi sen Venäjälle annetun elintarvikeavun yhteydessä, jota tilintarkastustuomioistuin tutki eräässä kertomuksessa. Kun viime vuoden lopussa osoittautui, että humanitaarisen avun alkuperäisiä tavoitteita ei voitu saavuttaa kohtuullisten valvonta- ja tarkastustoimien avulla, komissio päätti keskeyttää toiminnan, vaikka käytettävissä oli vielä määrärahoja.
Tässä yhteydessä haluaisin mainita lyhyesti vielä sen, että ulkoisen avun parantaminen on kokonaisuudessaan komission työn painopistealue sekä koko alueen hallinnollisen uudelleenjärjestelyn että sen tähden, että alan maksamattomat määrärahat on saatava korjaantumaan tähänastista tehokkaammin ja nopeammin. Komissio on esittänyt tätä koskevan asiakirjan budjettivaliokunnalle.
Komissio on uudistuksellaan oikealla tiellä. Emme ole kuitenkaan vain valinneet oikeata suuntaa, olemme myös jo edistyneet tärkeissä asioissa. Olemme esimerkiksi esittäneet varainhoitovuoden 2001 talousarvion, jossa on ensimmäistä kertaa noudatettu toimintaperusteista budjetointia. Komissio on arvioinut painopistealueensa uudelleen niin sanottua vertaisarviointia käyttäen ja on järjestänyt vastaavasti uudelleen henkilöstöään. Komissio on lisännyt pääosastojen tarkastajia. Se on perustanut sisäisen tarkastuksen osaston, joka valvoo yksittäisten osastojen valvontajärjestelmiä, se on perustanut rahoitusyksikön, joka on kaikkien pääosastojen käytettävissä, esimerkiksi sopimusten laatimisen yhteydessä tai varainhoitoasetuksen määräysten täytäntöönpanon apuna.
Nyt alkaa kuitenkin vaikea vaihe, jossa tarvitsemme Euroopan parlamentin, neuvoston ja tilintarkastustuomioistuimen tukea. Se koskee esimerkiksi kurinpitomenettelyjen muutosta, ja erityisesti myös varainhoitoasetuksen uudistamista. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, te sanoitte, että moni asia on tähän asti ollut vain paperilla. Nyt on tietysti alettava toteuttaa näitä asioita. Tilintarkastustuomioistuin on esimerkiksi sitoutunut antamaan erittäin nopeasti lausuntonsa ehdotuksesta varainhoitoasetuksen uudistamiseksi, mistä kiitän sydämellisesti. Toivon, että parlamentti ja neuvosto ottavat oppia tästä kunnianhimoisesta asenteesta, jotta tämäkään uudistuksen merkkipaalu ei olisi vain paperilla, vaan muuttuisi pian varainhoidon toteuttamista parantavaksi lainsäädännöksi.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, kiitän teitä vilpittömästi tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittelemisestä. Yhtä mielenkiintoinen oli komission jäsen Schreyerin selvitys. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, aivan erityisesti haluaisin kuitenkin kiittää teitä tilintarkastustuomioistuimen tämänvuotisesta menettelystä tiedottamisessa talousarvion valvontavaliokunnan jäsenille. Sen ansiosta saatoimme valmistautua tämänpäiväiseen keskusteluun emmekä joutuneet enää turvautumaan yksityiskohtien lukemiseen lehdistä.
Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, kuten sanoitte, vuosi 1999 oli mullistava vuosi edellisen komission vaihtuessa uuteen. Emme odota uuden komission pystyvän heti korjaamaan kaikkia vääriä kehityssuuntia ja epäkohtia, jotka parlamentti on löytänyt ja joiden vuoksi se pyysi aiemmin turhaan uudistuksia. Kiitämme tilintarkastustuomioistuimen tavoin puheenjohtaja Prodin komission uudistuspyrkimyksiä ja seuraamme niiden täytäntöönpanoa rakentavasti, mutta emme kritiikittömästi.
Korjaantuvatko yhteisön talousarvioon liittyvät epäkohdat viimeinkin? Siihen kysymykseen olisin mielelläni antanut myönteisen vastauksen, kun uusi komissio on nyt ollut virassa yli vuoden ja on osittain suoraan vastuussa varainhoitovuoden 1999 talousarvion toteuttamisesta, syyskuusta 1999 alkaen. Tähän kysymykseen ei voi valitettavasti vielä vastata hyvällä omallatunnolla edes tilintarkastustuomioistuimen uuden vuosikertomuksen pohjalta. On hyvä ja oikein, että tilintarkastustuomioistuin esittää ne lukuisat toimet, joihin uusi komissio on ryhtynyt komission jäsen Schreyerkin mainitsi tämän tai ainakin on ilmoittanut ryhtyvänsä asioiden korjaamiseksi. Uusi menettely painopisteiden määrittelemiseksi ja resurssien vastaava käyttö, henkilöstöpolitiikan muuttaminen, varainhoidon ja varainhoidon valvonnan perustava parantaminen, ohjelmien uudistaminen, tehokkaan tarkastusosaston luominen ne ovat tosin kaikki vielä tulevaisuuteen kohdistuvia toiveita.
Todellisuus, jota kuvataan vuosikertomuksessa, karistaa kuitenkin turhat toiveet. Erityisen valitettavaa ja vaikeasti ymmärrettävissä on se, että tilinpito on edelleen epäluotettavaa. Toisin sanoen: komissio ei ole pannut tilikirjojaan järjestykseen, tilit kuvastavat todellista taloudellista tilannetta vain suurin rajoituksin. Sieltä puuttuu ennakkomaksujen ja maksuerien tietoja vuoden lopussa, ja maksusitoumukset on esitetty 2,6 miljardia euroa liian pieninä. Samanaikaisesti potentiaaliset saamiset on arvioitu huomattavasti liian suuriksi, siis yliarvioitu, kertoo tilintarkastustuomioistuin. Parlamentti viittasi näihin raskaisiin kirjanpitovirheisiin painokkaasti jo vuosien 1996, 1997 ja 1998 vastuuvapausmenettelyjen yhteydessä. Arvoisa komission jäsen, vaikka taloushallinnon perustava muuttaminen on vaikeaa ja aikaa vievää, olisi kuitenkin voinut toivoa, että uusi komissio saisi edes tilikirjat nopeasti järjestykseen. Ilmeisesti sekään ei ole onnistunut, ja pahoittelen sitä kovasti. Arvoisa komission jäsen Schreyer, lupasitte meille virkaan astuessanne, että ponnistelette sen hyväksi.
Nyt Euroopan parlamentti on erittäin vaikeassa tilanteessa, koska se vakuutti vielä tammikuussa tänä vuonna, ettei se enää hyväksy sitä, että vielä varainhoitovuoden 1999 tileihinkin liittyy vakavia virheitä. Tunnette päätöksen tekstin. Mikäli tilinpäätöstä ei tehdä, se merkitsee kuitenkin samalla myös sitä, ettei varainhoidosta myönnetä vastuuvapautta, kuten ilmaisimme asian tammikuussa. Tilinpäätös on vastuuvapauden edellytys. Tähän on löydettävä ratkaisu, ja kysyn teiltä, komission jäsen Schreyer: voidaanko varainhoitovuoden 1999 tilinpitoa korjata?
Tilintarkastustuomioistuin ei voi taaskaan - ja nyt kuudetta kertaa peräkkäin - antaa lausumaa tilien luotettavuudesta, siis taata sitä, että tilinpäätöksen perustana olevat toimet olisivat lailliset ja asianmukaiset. Esiintyneiden virheiden määrä on liian suuri siihen, että lausuma voitaisiin antaa. Virheiden määrä on edelleen selvästi yli 5 prosenttia. Euroina laskettaessa se tarkoittaa noin 5:tä miljardia euroa, jotka on käytetty väärin. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, korostan sitä, ettei syynä ole aina petos. Usein syynä ovat monimutkaisista säännöistä ja menettelyistä johtuvat huolimattomuudet tai väärinkäsitykset, mutta ei kannata kierrellä: tällaista virhemäärää ei kerta kaikkiaan voi hyväksyä eikä sitä voi sietää pitkällä aikavälillä!
Arvoisa komission jäsen Schreyer, minun täytyy torjua jäsenvaltioiden huonoon hallinnointiin kohdistuva viittaus siltä osin, että tilintarkastustuomioistuin kertoo myös selvästi, mikä on komission virhemäärä, ja loppujen lopuksi on edelleen niin, että komissio on vastuussa talousarvion toteuttamisesta. Pyydän sitä olemaan tiukempi, jotta voimme todella sanoa Euroopan kansalaisille: rahojanne hoidetaan kunnolla! Ryhdymme nyt valiokunnassa töihin ja olemme läheisessä yhteistyössä kanssanne.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää tilintarkastustuomioistuinta vuosikertomuksesta. Haluaisin ottaa esille joitakin ongelmia, ja toivon, että tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson pystyisi vastaamaan kysymyksiini tänään. Vuoden 1997 varainhoitoa koskevan vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä parlamentti päätti, että vuoden 1999 varainhoidosta ei myönnettäisi vastuuvapautta, jos tilintarkastustuomioistuin ei pystyisi antamaan hyväksyttävää päätöstä vuodesta 1999, kuten jäsen Theato juuri sanoi. Haluaisin kuitenkin tietää, miten vakava tilanne on vuoden 1999 varainhoidon osalta. Esitin teille eilen kysymyksen - tiedän hyvin, että aikaa ei ollut paljon - ja haluaisin saada teiltä selkeän vastauksen siihen kysymykseen, kuinka suuri virheprosentti on. Sitä ei kuulemma oikein pystytä selvittämään. Eilen eräs tilintarkastustuomioistuimen jäsen piti lehdistötilaisuuden, jossa pidettiin puhe, joka mielestäni pitäisi pitää myös täällä. Onko virheprosentti 5,5? Toivon saavani vastauksen tähän.
Komissio käytti vuonna 1999 yli 80 miljardia euroa. Komissio ei ole kuitenkaan ollut erityisen hyvä talousarvion toteuttamisessa. Rakennetoimia koskevat määrärahat on asetettu 240 miljoonaa liian alhaisiksi. Sitoumukset on asetettu 2,6 miljardia liian alhaisiksi, ja käyttämättä jääneet määrärahat on asetettu 1,2 miljardia liian korkeiksi. Olen lähes täysin varma siitä, että jos yksityisyrityksen hallitus olisi tehnyt yhtä suuria virheitä, omistajat olisivat erottaneet sen. Laittakaamme nyt hieman jäitä hattuun, jotta emme kiihtyisi jo nyt! Vanha komissiohan, joka oli ensisijaisesti vastuussa vuoden 1999 talousarviosta, erotettiin. Uuden komission toimintaa on tänä vuonna arvioitava sen perusteella, miten hyvin se on onnistunut selvittämään asioita ja uudistumaan. Olen sen vuoksi iloinen siitä, että tuomioistuin korostaa entistä enemmän aiempien vuosikertomusten seurantaa. Siitähän käy selvästi ilmi, missä asioissa ongelmia esiintyy edelleen, mutta myös se, missä asioissa on tehty joitakin hyviä parannuksia.
Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus voisi mielestäni olla paljon konkreettisempi. Meillä on oltava enemmän lukuja, ja meillä on oltava enemmän faktoja. Tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson sanoi eilen, että lukujen antaminen ei ole helppoa. Ymmärrän sen hyvin, mutta pyysin erästä kollegaani tarkastelemaan maataloutta koskevaa osuutta, ja hän laati tunnissa täydellisen selvityksen siitä, mistä valtioista oli kyse, mistä ongelmista oli kyse sekä myös siitä, miten paljon rahaa oli kadonnut. Kun parlamentin reipas työntekijä kykenee laatimaan tällaisen selvityksen tunnissa, voimme kaiketi olettaa, että tilintarkastustuomioistuin antaa vastaavan selvityksen kaikista osuuksista. Silloin selviää tietenkin joitakin kamalia asioita, mutta osoitamme samalla, että toimimme avoimesti. Siten voimme hiljentää lehdistön, joka villiintyy täysin ja haistaa verta joka vuosi, kun tilintarkastustuomioistuin esittää kertomuksensa. Voimme kerrankin sanoa: tässä ovat ongelmat, ja haluamme löytää niihin ratkaisun. Uskon, että se olisi hyvä toimintatapa, ja kertomuksen pitäisi mielestäni olla myös paljon konkreettisempi.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta voitaisiin mielestäni tehdä myös hieman käyttäjäystävällisempi, ja kertomuksessa voitaisiin antaa joitakin erittäin selkeitä suosituksia, esimerkiksi yksi tai kaksi selkeää suositusta lukua kohti. Mielestäni tilintarkastustuomioistuin voisi esittää kertomuksensa aikaisemmassa vaiheessa vuotta. Se antaisi enemmän aikaa vastuuvapauden myöntämistä koskevalle menettelylle parlamentissa, eikä meidän olisi pakko lykätä vastuuvapauden myöntämistä joka vuosi. Minulla on nyt puheenjohtajana vain 14 päivää aikaa esittää kysymyksiä komissiolle, ja 14 päivän kuluessa sen on myös vastattava minulle. Tällaisten vaatimusten asettaminen on lähes kohtuutonta, joten jos voisimme saada kertomuksen paljon aikaisemmin, voisimme myös tehdä entistä perusteellisempaa työtä.
Olen myös iloinen siitä, että tilintarkastustuomioistuin korostaa, että 7 prosentin virhe ei johdu pelkästään petoksista, ja toivon, että lehdistö kuuntelee lehdistöhuoneessa, jotta se ei kirjoittaisi pelkästään skandaaleista. Kyse voi olla virheistä tai epäselvyyksistä. On todella helpottavaa todeta, että petosten torjunta vaikuttaa tuottavan tuloksia. Vain muutama tapaus on tullut OLAFin käsiteltäväksi ja johtanut rikollisjahtiin jäsenvaltioissa, mutta on tärkeää muistaa, että 7 prosenttia talousarviosta vastaa 5-6:ta miljardia kruunua, mitä jäsen Theato myös käsitteli. Jonkinlaisen vertailukohdan antaakseni kyseinen summa ylittää EU:n kehitysapuun käytettävät määrärahat kokonaisuudessaan. Komission uudistus perustuu suureksi osaksi siihen, että yksittäiset pääosastot tehdään vastuullisiksi, ja haluaisinkin kysyä tilintarkastustuomioistuimelta, aikooko se tulevaisuudessa muuttaa vuosikertomuksen rakennetta niin, että siihen sisällytettäisiin jokaista yksittäistä pääosastoa koskevat luvut. Yritän saada sen onnistumaan jo tänä vuonna, jotta voisimme aloittaa pääosastojen arvioinnin. Voimme myös aloittaa komission jäsenten arvioimisen ja antaa heille arvosanat siitä, miten hyviä he ovat. Se panisi heihin ehkä hieman vauhtia, jos siihen olisi aihetta.
Tilintarkastustuomioistuin korostaa vielä kerran, että useimpien EU:n varojen päivittäinen hallinto, esimerkiksi maatalouden ja rakenteiden osalta, tapahtuu jäsenvaltioissa, ja olen täysin samaa mieltä siitä, mitä on jo sanottu, toisin sanoen siitä, että jäsenvaltioiden on nyt herättävä. Jäsenvaltiot peittelevät toimintaansa, ne tekevät rahoihin kohdistuvia petoksia, eivätkä ne tee mitään valvonnan edistämiseksi, ja aina kun arvostelua esitetään, se kohdistetaan niihin, jotka istuvat Brysselissä, toisin sanoen komissioon ja muihin. Jäsenvaltioiden olisi mielestäni syytä hävetä. Vuonna 1995 hyväksyttiin yleissopimus EU:n taloudellisten etujen suojelemisesta. Vain yksi jäsenvaltio on pannut sen toimeen lainsäädännössään. Tilanne on yksinkertaisesti liian huono, joten jäsenvaltioiden on syytä herätä!
Lopuksi haluaisin sanoa, että olen erittäin ilahtunut siitä yhteistyöstä, jota vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä on tehty. Olen varma siitä, että pääsemme vielä tulokseen, mutta se vaatii kaikkien osapuolten avoimuutta ja rehellisyyttä, ja parlamentin osalta ei saa olla epäilystäkään siitä, että haluaisimme osallistua jonkin järkevän laatimiseen ja että myönnämme vastuuvapauden huhtikuussa, jos saamme, mitä pyydämme.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat. Kiitokset teille, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, tästä erinomaisesta vuosikertomuksesta. Kiitokset teille myös käytetystä menettelystä. Olemme voineet tarkastella asioita yli viikon etukäteen. Olemme voineet valmistautua hyvin. Mielestäni tämä on periaatteessa hyvä menettely.
Minun täytyy vain sanoa teille rehellisesti, että olen melko pettynyt talousarvion valvontavaliokunnan eiliseen kokoukseen, joka oli liian lyhyt. Ette oikeastaan myöskään ole vastannut muutamiin tarkkoihin ja myös oleellisiin kysymyksiin, joita kollegat ovat esittäneet teille. Se on minusta ikävää. Muutamiin kysymyksiin on jo palattu tänään keskustelussa, ja luin tänään Süddeutsche Zeitung -lehdestä, että kolleganne antavat yksityiskohtaisia selvityksiä. He ovat käsitelleet petoksia, säännönvastaisuuksia ja virheitä, joiden summa on jopa kahdeksan miljardia Saksan markkaa. Luin myös, että virheiden osuus on enemmän kuin viisi prosenttia. Miksi puutumme tähän lukuun? Mulder teki niin, samoin esittelijä. Haluamme tietää sen, koska se on tärkeää perustelumme kannalta. Olemme antaneet tästä aikaisemmin poliittisia lausuntoja. Haluaisin siis pyytää teitä vielä vastaamaan tähän kysymykseen.
Toteamme, että komissiossa tosiaankin tehdään runsaasti virheitä ja että siellä ei aina ole sellaista kulttuuria, että eurooppalaisten veronmaksajien rahoja hallittaisiin hyvällä tavalla. Se on harmillista. Me kaikki luonnollisesti tiedämme, että komissio tekee työtä muutosten parissa. Tilintarkastustuomioistuimen presidentti viittasi myös siihen, ja siinä mielessä luonnollisesti ensi vuoden kertomuksesta tulee totuuden kertomus.
Itse asiassa myös alueellisten ja kansallisten parlamenttien toimia tarvitaan, koska juuri jäsenvaltioissa tehdään runsaasti virheitä. Siksi haluan vedota myös kansallisissa parlamenteissa toimiviin kollegoihin, että he ratifioisivat ne kaksi yleissopimusta, joita ei ole vielä ratifioitu kaikkialla. Vetoan myös ministereihin, valtionpäämiehiin ja hallitusten päämiehiin, että he hyväksyisivät Nizzassa ehdotuksen Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta.
Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, lopuksi viimeinen pyyntöni. Tehkää kertomuksestanne hieman helppolukuisempi. Kertokaa kaikki yksityiskohdat. Mainitkaa jäsenvaltiot, jotka hoitavat asiansa hyvin. Mainitkaa myös ne, jotka toimivat huonosti joillakin osa-alueilla. Tämä parantaa luettavuutta, edistää kertomuksenne saamaa huomiota ja kannustaa toimimaan paremmin seuraavalla kerralla.

Gallagher
Arvoisa puhemies, suhtaudun kaikkien kollegojeni tavoin myönteisesti tähän vuosikertomukseen, joka on annettu meille rakentavassa hengessä. Komission ja jäsenvaltioiden olisi nähtävä se tässä valossa ja käytettävä kertomuksen havaintoja parantaakseen saavutuksiaan EU:n varojen hallinnoinnissa.
On valitettavaa, ettei tilintarkastustuomioistuin pysty antamaan komissiolle puhtaita papereita ja myönteistä tarkastuslausumaa. Tilanne ei ole muuttunut sen jälkeen, kun varainhoitovuodesta 1994 annettiin ensimmäinen tarkastuslausuma. Jäsenvaltiot hallinnoivat 80:tä prosenttia menoista, ja tilintarkastustuomioistuin on havainnut useita virheitä jäsenvaltioiden tasolla. Tämä on varsin hälyttävää. Meidän pitäisi muistuttaa itsellemme, että EU:n varat tulevat suoraan tai epäsuorasti Euroopan kansalaisilta. Velvollisuutemme onkin vastata menojen jokaisesta eurosta. Meidän täytyy varmistaa, että Euroopan kansalaiset saavat vastinetta rahoilleen.
Olen iloinen, että komissio on ryhtynyt toimiin parantaakseen yhteisön varainhoidon valvontaa ja että jäsenvaltioissa ollaan ottamassa käyttöön järjestelmiä sitä varten. Tämä vähentää virheiden määrää. Komission täytyy aktiivisesti vaatia asianmukaisia hallinnointimenettelyjä jäsenvaltioiden tasolla. Myös meidän parlamentin jäsenten täytyy aktiivisesti varmistaa, että komissio hoitaa tehtävänsä.
Komissio vastaa talousarvion toteuttamisesta. Kertomuksessa viitataan useasti epäasianmukaisiin hallinnointi- ja valvontamenettelyihin, puutteelliseen suunnitteluun, riittämättömiin arviointeihin ja löyhiin tai olemattomiin tukikelpoisuuskriteereihin. Yhdistettynä kielteiseen tarkastuslausumaan tämä on veronmaksajien kannalta huolestuttavaa luettavaa. Tiedän, että tämä kertomus ja vastuuvapausmenettelyä koskeva työ, jota parlamentti on aloittamassa, edistävät yhteisön menojen valvonnan parantamista. Toivon lopuksi, että aloitamme työmme myönteisessä ja rakentavassa hengessä EU-kansalaisten etujen mukaisesti.

Van Dam
Arvoisa puhemies ja arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, Alankomaat oli vuonna 1999 maa, joka maksoi asukasta kohti eniten Euroopan unionin kassaan. Näiden nettomaksajien edustajana olen kuitenkin hieman pettynyt komission päättäväisyyteen. Myönnettäessä vuoden 1998 vastuuvapautta saatoimme antaa tälle komissiolle epävarmuudesta koituvan hyödyn, koska sillä oli taakkana erotetun komission perintö. Vuoden 1999 kertomus lankeaa kuitenkin nykyisen komission harteille, ja valitettavasti vuosikertomuksessa mainitaan joitakin puutteita komission tileissä. Pidän vakavana sitä, että komissio ei ilmeisesti onnistu sitoutumaan tämän parlamentin hyväksymään budjettiin. Komissio on ensinnäkin sitonut 400 miljoonaa euroa enemmän kuin on arvioitu sekä toiseksi mukauttanut alkuperäistä budjettia ja toteuttanut korjatun version, jota parlamentti ei ole hyväksynyt.
Vuonna 1999 Alankomaat sai ainoastaan kolme prosenttia kaikista maataloustuista, vaikka osuuden kuuluisi olla noin viisi prosenttia. Sallin köyhemmille EU-maille suhteellisesti suuremman osuuden maataloustuesta, mutta pidän kuitenkin erityisen epämiellyttävänä sitä, että suurin osa säännönvastaisuuksista tapahtuu maataloustukien maksamisessa. Haluaisin nähdä, mitkä jäsenvaltiot ovat hyötyneet eniten näistä säännönvastaisuuksista. Rakennerahastoista suoritettavissa maksuissa tapahtuneiden säännönvastaisuuksien määrä oikeuttaa tutkimaan perusteellisesti näiden rahastojen toimintaa ja tehokkuutta.
Komission uudistaminen ei takaa sitä, että todettuja säännönvastaisuuksia ei tapahtuisi tulevaisuudessa. Siksi komissio joutuu nyt ja tulevaisuudessa tilille sääntöjen noudattamisesta.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kiittää presidentti Karlssonia tilintarkastustuomioistuimen tekemästä tärkeästä työstä ja kiitän häntä myös siitä, että tänä vuonna ennen kertomuksen julkistamista ei ole nähty sellaisiin tietovuotoihin perustuvia lehtiotsikoita, jotka antavat hyvin epäluotettavan kuvan rehellisen ja puolueettoman tilintarkastustuomioistuimen työstä sekä siitä työstä, jota parlamentin ja muiden toimielinten on tehtävä.
Arvostan erityisesti Karlssonin kertomuksen puolueettomuutta. Hän osoittaa, missä kohdin on puutteita ja antaa arvoa aikaan saadulle edistykselle. Hän antaa arvoa esimerkiksi sille, että komissio on ryhtynyt toimiin. Tapasimme juuri uudistuksen parissa työskentelevien jäsenten ryhmässä puheenjohtaja Prodin ja olemme vakuuttuneita, että hän on ottanut henkilökohtaisesti vastuulleen valkoisen kirjan laatimisen niiden monien suositusten mukaisesti, joita presidentti Karlssonin kunniallisesti johtama tilintarkastustuomioistuin antaa joka vuosi. On sanottava, että tämä on todellakin teoreettinen prosessi, jonka muuttaminen teoiksi vie aikaa, mutta joka etenee kuitenkin oikeaan suuntaan. Prosessi etenee teidän, parlamentin ja riippumattomien asiantuntijoiden yhdessä osoittamaan suuntaan. Tällä tiellä on kuitenkin vielä ongelmia, kuten esimerkiksi varainhoitoasetuksen uudistusta varten varattu todella pitkä siirtymäkausi; olemme nyt vaiheessa, joka ei ole kenenkään kannalta hyvä, ei myöskään maksuista vastaavien kannalta, sillä olemme nyt vanhan ja uuden järjestelmän välisessä siirtymävaiheessa, jota leimaa tietty epäyhtenäisyys. Kiitän tilintarkastustuomioistuinta siitä, että se haluaa esittää pian kantansa varainhoitoasetuksen uudistuksesta.
Arvoisa puhemies, kysynkin: missä on neuvosto? Ymmärtääkseni viisi kuudesosaa Karlssonin kertomuksesta ja siinä hyväksyttävistä menoista kuuluu neuvoston vastuualueeseen. Missä on neuvosto? Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa haluaisin vaieta ja odottaa, että joku neuvoston edustajista tulisi paikalle. Näin ollen, arvoisa puhemies, ehdotan, että seuraavassa tilinpäätöksen esittämistä koskevassa keskustelussa neuvosto olisi läsnä ja osallistuisi keskusteluun.
Toistan, että arvostan presidentti Karlssonin kertomuksessa eniten sitä, että hän antaa tunnustusta siitä, että komissio on ryhtynyt toimiin; samaa ei kuitenkaan voida sanoa neuvostosta, jonka toimivalta ei ulotu ainoastaan menojen määrään. Sanotte kiinnittävänne jatkossakin huomiota vakaviin ja jatkuviin puutteisiin jäsenvaltioiden valvonta- ja hallintojärjestelmissä, ja sanotte, että valtaosa virheistä tapahtuu tärkeimmissä ohjelmissa, joissa jäsenvaltioiden viranomaiset hallinnoivat menoja. Uskon, että parlamentin jäseninä pystymme tunnistamaan ja kohdistamaan syyttävän sormemme omiin hallintoviranomaisiimme, mikäli ne eivät hoida velvollisuuksiaan, mutta teidän olisi kuitenkin kerrottava meille selkeästi, mistä jäsenvaltioista ja ohjelmista on kyse. Olen nimittäin vakuuttunut, että yhteisön taloudellisten etujen oikea puolustaminen edellyttää sitä, että hallinnoinnissa esiintyvistä laiminlyönneistä olisi talousarvioon vaikuttavia seurauksia ja että parlamentti voi evätä varoja sellaiselta jäsenvaltiolta, joka laiminlyö toistuvasti menojen valvontaa koskevia määräyksiä.

Puhemies
Jäsen Pomés Ruiz, on kerta kaikkiaan kestämätöntä, että neuvoston paikka on tyhjä. Olitte aivan oikeassa muistuttaessanne siitä.

Morgan
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen siitä, että neuvosto on palannut, sillä minullakin on sille sanottavaa.
Kiittäisin aivan ensiksi tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä Karlssonia siitä, että yhteistyö talousarvion valvontavaliokunnan kanssa on tänä vuonna sujunut paljon paremmin kuin edellisinä vuosina. Teidän työnne on elintärkeää meidän työllemme, koska te olette asiantuntijoita, ja me selvitämme poliittiset ongelmat.
Emme saa unohtaa, että tämä kertomus koskee talousarviota varainhoitovuonna 1999, jolloin komissio joutui eroamaan. Tässä vaiheessa onkin aivan liian aikaista tehdä arvioita. Ensi vuonna on varsinainen tulikoe, sillä silloin näemme, onko komission uudistus alkanut tehota.
On kiinnostavaa huomata, että komission uudistuksen keskeisenä osana on kysymys siitä, kuka ottaa vastuun. Kenellä on vastuu? Kuka on vastuussa? Meidän pitäisi tänään arvioida pikemminkin sitä, miten komissio ja jäsenvaltiot käyttävät rahat, kuin tilintarkastustuomioistuimen työtä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tilintarkastustuomioistuimen työtä ei ole tehty riittävän hyvin, jotta siitä olisi meille apua työssämme.
Älkäämme unohtako, että - ja toivon, että neuvosto kuuntelee meitä taas - 80 prosenttia rahoista käytetään jäsenvaltioissa. Tilintarkastustuomioistuin ei - kuten ei myöskään aikaisempina vuosina - ole selvittänyt, missä näitä virheitä tarkalleen ottaen esiintyi. Olemme kerta toisensa jälkeen pyytäneet luetteloa "synnintekijöistä". Haluamme tietää, missä ongelmat piilevät - missä jäsenvaltioissa, millä aloilla. Haluamme tietää myös hyvistä käytännöistä. Huomannette, että eräässä kertomuksen kohdassa todetaan, että kaksi jäsenvaltiota on kunnostautunut alv:n perinnässä, mutta miten muut jäsenvaltiot voivat matkia näitä jäsenvaltioita, elleivät ne tiedä, mistä jäsenvaltioista on kyse?
Tarvitsemme nimiä. Ellette te tilintarkastustuomioistuimessa tee työtänne eli nimeä syyllisiä ja saata niitä häpeään, meidän täytyy tehdä se puolestanne. Silloin kuitenkin tilintarkastustuomioistuimen laillisuus tilintarkastuselimenä on kyseenalainen, ja jotkut saattaisivat jopa väittää, että jotkut tilintarkastustuomioistuimen jäsenet haluavat suojella heidät nimittäneiden jäsenvaltioiden etuja. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, haluaisin teidän sitoutuvan tähän tulevaisuudessa, koska jos kertomuksesta puuttuvat selkeät tiedot, meidän on erittäin vaikea painostaa oikeilla aloilla pahimpiin rikkeisiin syyllistyneitä.
Kehotan teitä myös julkaisemaan sarjataulukon, joka kertoo, missä maissa on ollut EU:n jäsenvaltioista eniten hallinnollisia epäkohtia ja millä aloilla. Euroopan veronmaksajien on saatava tietää, minne rahat menevät. Ellei meillä ole tosiasioita, emme pysty tehokkaasti torjumaan petoksia.
Komission varainhoidon valvonnan parantamiseen ei tietenkään ole olemassa ihmelääkkeitä. Koko prosessi vie aikaa. Asiaan liittyy paljon omia etuja, mutta haluamme seuraavaan vuosikertomukseen konkreettista näyttöä siitä, että komission virkaanastujaistensa jälkeen toteuttamilla toimilla on ollut todellista vaikutusta varainhoidon parantamisessa.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajentuminen lähestyy, ja tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa tehdään selväksi, että myös ehdokasvaltioissa täytyy vielä tehdä paljon työtä. Jos niin täytyy tapahtua jo nykyisillä vaatimattomilla budjeteilla, kuinka täytyy pian toimia, kun nämä maat ovat todellakin jäseniä ja alkavat olla mukana yhteisessä maatalouspolitiikassa ja rakennerahastoissa? Siksi ryhmäni mielestä on hyvin tärkeää, että varainhoidon valvontaa koskevia sääntöjämme sovelletaan ehdokasvaltioissa jo nyt. Tällä osa-alueella meidän täytyy mahdollisimman pikaisesti alkaa käsitellä näitä valtioita todellakin täysiarvoisina jäseninä. Siksi pyydän tilintarkastustuomioistuimelta, että voisimme saada tulevissa kertomuksissa enemmän tietoa, jotta emme joutuisi kokemaan ikäviä yllätyksiä liittymishetkellä.
Arvoisa puhemies, täällä on kyllä paikalla neuvoston edustaja, mutta se ei riitä - tämä on sanottu jo pariin kertaan - koska suurin osa pahimmista virheistä tehdään jäsenvaltioissa. Talousarvion valvontavaliokunta ei voi enää sietää sitä, että vuosi vuodelta annetaan sellainen vaikutelma, että Brysselissä - lainausmerkeissä - on vaikeuksia, vaikka samalla päävastuulliset ovat pääkaupungeissa. Arvoisa presidentti Karlsson, siksi pyydämme teitä antamaan enemmän tietoja siitä, ketkä toimivat hyvin ja ketkä sotkevat asioita. Vain sillä tavoin, että vastuulliset nimetään, voimme puuttua heidän toimiinsa ja alkaa todellakin puhdistaa Eurooppaa saadaksemme siten takaisin kansalaistemme luottamuksen.
Sitten lopuksi, tämä on myös tärkeä osa tämän luottamuksen saamista takaisin. Toivon, että tällä parlamentilla olisi ennen vuoden loppua selkeä ohjesääntö, jotta tämä olisi viimeinen kerta, kun sen jäseniä mainitaan tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa kielteisessä mielessä. Tämän saavuttamiseksi toivon myös teiltä, arvoisa puhemies, sinnikkyyttä ja lausun samalla kiitokseni tähän saakka antamastanne panostuksesta.

Rühle
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää sydämellisesti tilintarkastustuomioistuinta vuosikertomuksesta ja tilintarkastustuomioistuimen poliittisesta arvioinnista eilen talousarvion valvontavaliokunnassa. Siellähän korostettiin taas uudistusponnistuksia ja niiden välttämättömyyttä. Haluaisin kuitenkin käsitellä myös sitä, mitä aiemmin puhunut Bart Staes sanoi. Olen sitä mieltä, että jos tilintarkastustuomioistuin jättää niin paljon liikkumavaraa kertomuksensa tulkitsemiseen, se synnyttää aina kielteisiä otsikoita. Esimerkiksi Süddeutsche Zeitung -lehdessä lukee tänään: "EU:ssa annettu väärään osoitteeseen yli 8 miljardia Saksan markkaa tilintarkastustuomioistuin kieltäytyy vahvistamasta komission tilejä moitteita huolimattomasta varainhoidosta". Tämä otsikko perustuu tilintarkastustuomioistuimen jäsen Friedmannin lehdistötilaisuuteen, ja minun on todellakin kysyttävä, tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, miksi tilintarkastustuomioistuimen jäsenet antavat erilaisia lausuntoja ensin talousarvion valvontavaliokunnalle ja sitten ilmeisesti lehdistölle.
Minusta tilintarkastustuomioistuimen ensi vuoden vuosikertomusta varten tarvitaan ehdottomasti selkeämmät määräykset. Se on todella komission ja tilintarkastustuomioistuimen velvollisuus. Eri alueille on määritettävä tavoitteet, niin että kansalaiset voivat todella arvioida, missä on edistytty, muuten joka vuosi esitetään sama näytelmä, jossa me arvostamme tosin komission uudistuspyrkimyksiä, ja vaikka parlamenttikin pyrkii tilintarkastustuomioistuimen kertomusten perusteella uudistuksiin, tällaiset otsikot tekevät käytännössä ainakin jossain määrin tyhjäksi kaikki uudistuspyrkimykset, koska kansalaiset tuijottavat ensi sijassa virheisiin eivätkä näe uudistusten mahdollistamiseksi tehtyjä ponnistuksia.
Siksi pyydän painokkaasti vielä kerran harkitsemaan yhdessä sitä, miten voisimme määrittää tavoitteet, jotta voisimme varustautua lehdistötyöhön ensi vuonna paremmin.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, teimme hiljattain tilintarkastustuomioistuimen kanssa sopimuksen, jossa oli kyse siitä, voimmeko saada jo etukäteen salaista tietoa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta, ja sovimme myös siitä, että vaikenemme siitä. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, totean pettyneenä, että toimielimenne jäsenet eivät näköjään noudata tällaisia sopimuksia. Kysymykseni kuuluu oikeastaan, pitäisikö meidän toistaa tällaisia käytäntöjä tulevina vuosina. Minusta teidän pitää pohtia myös toimielimenne kulttuuria, mikäli tilintarkastustuomioistuin ei kykene enää sopimuksiin tällaisissa asioissa.
Toiseksi: kollegani käsittelivät oikeutetusti jo eri tavoin selvyyden puutetta. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, jos lukuja ei kirjoiteta kertomukseen, ne täydennetään itse. Jäsen Rühle ja muutkin edeltäneet puhujat puhuivat juuri prosenttiluvuista. Mikäli puhun virhemääristä, jotka kohoavat jopa 7 prosenttiin, komission jäsen Schreyer ei voi tietenkään tulla tänne ja sanoa, että tilintarkastustuomioistuin vahvistaa meille, että olemme oikealla tiellä, sillä se olisi tietenkin oikea tie perikatoon! Te ette kuitenkaan mainitse sitä kertomuksessanne, ja olen kyllästynyt kuulemaan joka vuosi yhä uudelleen, että jäsenvaltiot ovat vastuussa 80 prosentista ja me vain 20 prosentista, kun kertomuksessa ei samanaikaisesti luetella nimiä! Tähän liittyy myös se, mitä jäsen van der Laan aiemmin sanoi ja siitä olemme täysin yhtä mieltä. Teidän on nimettävä syylliset jäsenvaltiot, vaikka ne lisään tämänkin aivan selvästi olisivatkin ehdottaneet teitä tilintarkastustuomioistuimen jäseniksi.
Viime kädessä meidän on arvioitava sitä, mitä uusi komissio teki vuonna 1999. Arvoisa komission jäsen Schreyer, minua huolestuttaa se, että monessa tapauksessa ette ole noudattanut antamaanne sitoumusta hoitaa tilintarkastustuomioistuimen huomautusten syyt. Siinä on tulevaisuudessa vielä vähän parannettavaa, muuten vakuutuksenne siitä, että haluatte kulkea oikeaan suuntaan sääntöjenvastaisuuksien torjumisessa, jää pelkäksi tyhjäksi sanahelinäksi!

Van Hulten
Arvoisa puhemies, vaikka tilintarkastustuomioistuin ei voi antaa myönteistä tarkastuslausumaa varainhoitovuodelta 1999, kertomuksen sävy on kaiken kaikkiaan myönteisempi kuin aikaisempina vuosina. Haluaisin onnitella komissiota ja erityisesti komission jäsen Schreyeriä siitä tilintarkastustuomioistuimen huomautuksesta, että monia sen vaatimia muutoksia ollaan parhaillaan tai pian toteuttamassa. Siinä kehutaan erityisesti viime vuonna aloitettua uudistusohjelmaa.
Haluaisin myös moittia neuvostoa ja kysyä, miksi se ei etene varainhoitoasetuksen 24 artiklassa. Parlamentti antoi lausuntonsa erittäin nopeasti, ja toivon, että neuvosto pystyy tekemään samoin ja hyväksymään kantansa hyvissä ajoin ennen joulua.
Olin kuitenkin pettynyt kertomukseen vastuuvapausmenettelyn ensimmäisenä askeleena. Se on liian poliittinen sanan kielteisessä mielessä. Siinä vältetään voimakasta arvostelua, eikä siinä osoiteta ketään syyttävällä sormella. Muut jäsenet ovat jo tuoneet tämän esille. Jäsenvaltioiden pitäisi joutua ahtaalle, kun ne käyttävät väärin yhteisön varoja, ja parlamentin poliittiset ryhmät pitäisi nimetä, kun ne käyttävät väärin veronmaksajien rahoja, kuten kollegani Kuhne huomautti aiemmin tänä vuonna. Virheiden määrä olisi ilmoitettava selvästi, jotta sen alentamiseksi voitaisiin asettaa tavoitteita.
Meidän täytyy tarkastella sitä, miten tilintarkastustuomioistuin työskentelee ja miten voidaan lujittaa sen riippumattomuutta niistä toimielimistä ja ohjelmista, jotka sen on määrä tarkastaa. Tämä voi edellyttää, että tilintarkastustuomioistuimen presidentin valtaa lisätään tilintarkastustuomioistuimen työskentely- ja viestintätapoja koskevassa päätöksenteossa.
Haluaisin lausua pari sanaa parlamentin osuudesta kertomuksessa. Kertomuksessa suhtaudutaan myönteisesti - mielestäni liiankin myönteisesti - niihin toimiin, joihin parlamentti on ryhtynyt korjatakseen tilintarkastustuomioistuimen esiin tuomat ongelmat. Monia näistä muutoksista ei ole vielä toteutettu tai sitten ne on toteutettu vain osittain. Parlamentti voi ratkaista valtaosan ongelmista etenemällä nopeasti kahdella rintamalla. Ensiksikin perustamalla oman sisäisen tarkastuksen yksikkönsä ja toiseksi hyväksymällä kolme kipeästi kaivattua ohjesääntöä: parlamentin jäsenten ohjesäännön, avustajien ohjesäännön ja poliittisten ryhmien ohjesäännön.
Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, sanoisin lopuksi, että ehkäpä te voisitte mennä auttamaan yhdysvaltalaisia ääntenlaskussa sillä välin, kun toteutamme parlamentissa kaikki nämä muutokset! Floridan ääntenlaskun virheiden määrä on selvästikin vielä liian suuri. Ehkäpä ongelma voitaisiin ratkaista Euroopan unionin terveen järjen avulla, jolloin George Bush voisi ottaa hänelle kuuluvan paikan historiassa - sen roskakorissa!

Ferreira
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, hyvät kollegat, meille äskettäin toimitettu tilintarkastustuomioistuimen kertomus on talousarvion valvontavaliokunnan kannalta kiinnostava, sillä siinä on useita havaintoja yhteisön talousarvion hoitoon liittyvistä ongelmista, ja samalla siinä varoitetaan meitä liian rajoittuneista tulkinnoista, joihin voisimme sortua käyttämällä eräitä tietoja hyväksemme yksioikoisesti.
Arvoisa puhemies, näiden havaintojen lisäksi tarvitsemme kuitenkin tarkempia selityksiä ja analyyseja päästäksemme eteenpäin. Käsittelisin nopeasti kolmea seikkaa.
Aivan ensiksi termikysymys: koska liian usein käsitteitä "petos" ja "väärinkäytökset" ei eroteta selvästi toisistaan, tilintarkastustuomioistuin varoittaa sortumasta siihen, että väärinkäytökset tai virheet samastettaisiin petoksiin. Tässä mielessä on pantava merkille, että tilintarkastustuomioistuin itsekin toteaa, että petostapauksia on rajoitetusti.
Toinen tässä kertomuksessa käsitelty seikka liittyy arvonlisävero-ongelmiin. Arvonlisäveroistahan kertyy huomattava osa yhteisön talousarvion tuloista. Nyt onkin myönnettävä, että olemme tekemisissä monimutkaisen järjestelmän kanssa. Verot vaihtelevat eri jäsenvaltioissa, ja ne muodostuvat eri tavalla eri jäsenvaltioissa. Joissakin valtioissa on esimerkiksi alueellisia arvonlisäveroja. Myös se kuuluu asiaan, että pohdimme jatkuvasti, ryhdymmekö yhdenmukaistamaan veroja.
Kolmas seikka, jonka haluaisin mainita, liittyy eilisiltaiseen keskusteluun, jota käytiin esiteltäessä tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomusta talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa. On pyydetty, että ja asiasta on vielä tänäänkin muistutettu useaan otteeseen tuomioistuin mainitsisi suoraan ne valtiot, joissa on paljastunut petoksia ja väärinkäytöksiä. Haluaisin varoittaa meitä sortumasta tällaiseen. Meidän ei pidä etsiä syntipukkeja, ei toimielimistämme eikä jäsenvaltioistammekaan. Lisäksi meillä on ainoastaan puolinainen käsitys tilanteesta, koska tilintarkastustuomioistuimen työskentelytapa perustuu pistokokeisiin.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa selvitellään hieman tarkemmin aikaisempaa tilannetta jäsenvaltioiden yhteisön varojen hoidon ja valvonnan alalla. Tämän analyysin pohjalta meidän Euroopan parlamentissa, mutta myös komission, olisi tehtävä ehdotuksia varainhoitoa ja sen valvontaa koskevien järjestelmien parantamiseksi jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioidenhan on ryhdyttävä siihen unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi. Niinpä lopuksi painottaisinkin neuvoston kanssa tehtävän yhteistyön parantamista.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisa komission jäsen, tilintarkastustuomioistuin on julkaissut kahden viime vuoden aikana kuusi yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevaa erityiskertomusta. Rasvattoman maidon myyntitukea koskeva erityiskertomus on valvontatoimien puutteesta, maidon väärentämisestä ja tuen käyttöön liittyvästä vilpistä kertova todiste, joka ei ole kohdannut veroistaan muilla maatalouden osa-alueilla.
Tilintarkastustuomioistuin totesi voin myyntiä koskevassa kertomuksessaan, että 89 prosentilla talousarviota tuetaan sellaista elintarviketeollisuutta, jonka prosessien avoimuutta voidaan epäillä, ja vielä enemmän voidaan epäillä niiden tehokkuutta, kun ajatellaan niiden vaikutusta maanviljelijöiden tuloihin. Yhdessä jos toisessakin tapauksessa vain muutama valtio ja taloudellinen toimija saa suoraa hyötyä näistä politiikoista. Tärkeimmässä yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevassa työssään, peltokasveja koskevassa erityiskertomuksessa, tuomioistuin tuli siihen lopputulokseen, että vuosina 1993-1997 yhteisön talousarviosta maksettiin yli 13 biljoonaa euroa enemmän kuin olisi ollut järkevää. Peltokasvit muodostivat 43 prosenttia yhteisen maatalouspolitiikan talousarviosta, mutta vain 10,7 prosenttia lopputuotteista. Vuonna 1995 lähes 40 prosenttia maksuista suunnattiin suurimmista edunsaajista 3 prosentille, kun taas pienimmistä edunsaajista 57 prosenttia sai ainoastaan 4,5 prosenttia maksuista.
Tuomioistuin päätteli silloin erittäin perustellusti, että maanviljelijöitä ei pitäisi tukea hintojen, tuotannon tai alueen, vaan maanviljelijöiden tai työyksiköiden nettohyötysuhteen perusteella. Kyse on oivallisista asiakirjoista, jotka ovat ikään kuin kivi, jonka yhteinen maatalouspolitiikka, joka yhäkin suosii suurimpia maanviljelijöitä pienimpien kustannuksella sekä Keski-Euroopan maita ja alueita syrjäisten maiden ja alueiden kustannuksella, on heittänyt veteen synnyttämään renkaita. On sääli, että tilintarkastusistuimen vuosikertomuksessa, joka on oletettavasti laadittu tärkeimpien erityiskertomuksissa tänä vuonna mainittujen asioiden arvioimiseksi, ei ole pureuduttu näihin analyyseihin, vaan siinä on keskitytty muihin aiheisiin, joita ei ole analysoitu yksityiskohtaisesti.

Karlsson
Sanoisin aivan ensiksi menettelystä, joka koskee vuosikertomuksen antamista parlamentille ja talousarvion valvontavaliokunnalle, että on ilo kuulla parlamentin jäsenten vakuuttavan, että tilanne on tänä vuonna ollut aiempaa tyydyttävämpi. Toivon, että voimme yhdessä todeta, että olemme löytäneet oikean lähestymistavan vastuuvapausmenettelyyn.
Sanon jäsen Staesille, että olen pahoillani, ettei minulla ollut tilaisuutta vastata kaikkiin eilisessä kokouksessa esitettyihin kysymyksiin. Minulla saattaa tänään olla sama ongelma. Totesin kuitenkin, että olemme vasta tämän vastuuvapausmenettelyn alussa. Toivon vilpittömästi, että pystymme antamaan järkevän vastauksen kaikkiin kysymyksiin, jotka parlamentti tai talousarvion valvontavaliokunta haluaa esittää, ja että kaikkiin eilen ja tässä keskustelussa esitettyihin kysymyksiin vastataan asianmukaisesti.
Siirryn nyt tarkastuslausuman laatimiseen ja prosenttilukua koskevaan kysymykseen. Totean aivan ensiksi, että - en ainoastaan jäsen Blakille, tämän vuoden vastuuvapausmenettelyn esittelijälle, vaan myös jäsen Mulderille - olemme asteittain muuttaneet ja kehittäneet tarkastuslausuman laatimismenettelyä tiiviissä yhteistyössä parlamentin ja talousarvion valvontavaliokunnan kanssa valiokunnan toiveiden mukaisesti ja sisällyttäneet tarkastuslausumaan eri budjettialoja koskevat erityiset huomautukset. Tämä on tulosta tähän asti käymästämme keskustelusta.
Korostan jäsen Mulderille, jäsen Blakille, jäsen van der Laanille, jäsen Morganille ja kaikille muille puhujille, jotka ovat ottaneet kantaa tähän kysymykseen, että tilintarkastustuomioistuin kehittää tätä edelleen. Haluaisin kuitenkin tehdä erittäin selväksi, että tällaista menettelyä on kehitettävä asteittain niin, ettemme muuta täysin tiedonkeruumenetelmää, koska muuten menettely ei vastaisi perustamissopimuksen vaatimuksia.
Toteaisin jäsen Blakin tiedusteleman prosenttiluvun - 5,5 prosenttia vai 3 prosenttia - paikkansapitävyydestä, että en halua kuulostaa demagogilta, mutta kysymys on älyllisesti samaa tasoa kuin kysymys "milloin lakkasitte hakkaamasta vaimoanne". Älkää esittäkö minulle kysymyksiä, joihin on mahdotonta vastata. Emme antaneet prosenttilukua viime vuonna, emmekä anna sitä tänäkään vuonna. Kysymys siitä, vastaako viimevuotinen prosenttiluku tämänvuotista prosenttilukua, on siis kohtuuton.
Tarkastuslausuma on erittäin yksityiskohtainen, ja se sisältää sekä eri budjettialoja koskevat erityiset huomautukset että kokonaisarvion. Tutkimme sitä yksityiskohtaisesti erinomaisten sihteerienne kanssa. Olen erittäin iloinen kuullessani, että käytössänne on henkilöstöä, joka pystyy yhdessä tunnissa tekemään yhteenvedon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta. Olen erittäin iloinen. Ehkäpä me varastamme teiltä tuon henkilön. Meillä on kuitenkin mahdollisuus käydä kaikki läpi. Huolehdin siitä, että vastuuvapauden esittelijä saa tietoonsa kaikki yksityiskohdat.
Talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet ovat todenneet, että tarvitaan lisää tarkkuutta. Olette oikeassa siinä, että meidän täytyy olla entistä tarkempia huomautuksissamme. Kun tutkitte tätä vuosikertomusta, havaitsette, että tilintarkastustuomioistuin pyrkii tekemään tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä todellisen välineen maatalouspolitiikan toteuttamisessa esiintyneiden puutteiden analysointiin. Yli kahden vuoden viive kuitenkin rajoittaa selvästi työstä saatavaa hyötyä.
Olemme niin ikään todenneet, että meillä ei ole tilien tarkastamista ja hyväksymistä vastaavaa menettelyä toisessa jäsenvaltioiden vastuulla olevassa suuressa menoerässä. Tarkoitan nyt rakennerahastoja. Meidän on erittäin vaikea olla tarkempia, kun meillä ei ole selvitysjärjestelmää, josta saisimme haluamamme vastaukset esimerkiksi sosiaalirahastosta.
Lupaan, että jatkamme yhteistyötä talousarvion valvontavaliokunnan ja parlamentin kanssa, jotta saisimme entistä tarkempia tietoja varsinaisen ongelman ratkaisemiseksi. Tilintarkastustuomioistuin on parlamentin kanssa täysin samaa mieltä siitä, ettei kyse ole ainoastaan komission uudistuksesta tai varainhoidon valvontaa koskevan parlamentin työskentelytavan uudistuksesta. Myös tilintarkastustuomioistuimen on muutettava työskentelytapojaan.
Puhuisin nyt nimeämistä koskevasta kysymyksestä: en voi hyväksyä jäsen van Hultenin näkemystä, että kertomus on sikäli liian poliittinen, että vältämme nimeämästä niitä tahoja, jotka pitäisi nimetä. Kuuntelette jäsentä, joka nimesi kerran kehitysyhteistyövaliokunnan esittelijänä paitsi kaksi maata myös kaksi yritystä, ja tilintarkastustuomioistuin joutui tämän takia yhteisöjen tuomioistuimeen.
Hän antaa ymmärtää, ettemme poliittisista syistä uskalla mainita tarkastuksessa tarvittavia nimiä, joita me itse pidämme tärkeinä, mutta minulla on vastakkaista näyttöä. Tässä nimenomaisessa tapauksessa oli aivan selvää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tuki meitä sanomalla, että meillä on paitsi oikeus myös velvollisuus mainita nämä nimet.
Jos luette tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta saastumisen torjuntaa koskevista komission toimista, huomaatte, että siinä on nimetty paitsi maita myös alueita, eikä Bretagnesta kotoisin oleva tilintarkastustuomioistuimen ranskalaisjäsen Jean-François Bernicot vastustanut sitä, että käsittelemme Bretagnea sivukaupalla.
Silloin, kun se on tarkastuksen kannalta aiheellista, mainitsemme kaiken, mikä täytyy mainita. Tilintarkastustuomioistuin soveltaa tällaista politiikkaa ja periaatetta. Tilintarkastustuomioistuin ei halua tulla poliittiseksi välineeksi, vaan se haluaa olla puolueeton väline parlamentin harjoittamaa poliittista valvontaa varten, ja työskentelemme edelleen tuon päämäärän hyväksi.
Lupaan kuitenkin, että kuuntelemme tarkkaavaisina parlamentin pyyntöjä, jotka koskevat entistä tarkempia analysointivälineitä, ja varmistamme, että voimme käyttää kaikkia näitä välineitä vastataksemme poliittisen valvonnan tarpeisiin. Palaan tähän asiaan ensi kerralla, kun tapaamme ja annan teille ensi vuoden työohjelmaa koskevan suunnitelman.
Jäsen Mulder, painotan sitä, mitä eilen sanoin. Tekniseltä ja tilastolliselta kannalta kutakin maata ja tärkeää poliittista osa-aluetta koskevien prosenttilukujen esittäminen tarkastuslausumassa vaatisi valtavasti henkilöstöä, koska perusjoukkoa pienennettäessä otoksen tarve lisääntyy. Niinpä otannan määrä vaatii valtavasti työtä, enkä usko, että se on kenenkään mielestä kannattavaa. Tästä syystä meidän pitäisi käyttää muita menetelmiä ja omaksua samanlainen lähestymistapa kuin erityisten huomautusten kohdalla sekä mukauttaa tarkastuslausuman antaminen muihin tarkastuksiin, ei ainoastaan tilintarkastustuomioistuimen vaan myös komission ja jäsenvaltioiden tarkastuksiin, jotka liittyvät menojen ja tulojen hyväksymiseen.
Jäsen van Hulten, minäkin ajattelin Floridaa tänä aamuna, ja kiitän onneani, etten ole vastuussa kyseisen osavaltion vaalimenettelyn tarkastamisesta. Aina on jotakin, mistä voi olla iloinen.
Toivon, että keskustelu on ohi, jotta voin vastata niihin kysymyksiin, jotka olen mahdollisesti unohtanut. Minun on kommentoitava sitä, mitä sanoitte, hyvä jäsen Blak. Haluatte, että uudistamme kertomuksen rakennetta, ja olemme tehneet niin.
Haluaisin vain muistuttaa teille, että olemme uudistaneet kertomuksen rakennetta talousarvion valvontavaliokunnan kanssa käymämme vuoropuhelun jälkeen. Ehdotitte, että kertomus vastaisi komission jäsenten salkkuja tai pääosastoja. En suosittelisi sitä. Talousarvion toteuttamisesta vastaavilla komission jäsenillä - kuten komission jäsen Fischlerillä, jonka vastuulla on puolet talousarvion toteuttamisesta - on oltava pitempi luku kuin niillä, joilla ei ole mitään tekemistä talousarvion kanssa. Meidän on oltava avoimia ja keskusteltava siitä, miten voimme jäsentää kertomusta niin, että se olisi mahdollisimman tyydyttävä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa presidentti Karlsson.
Keskustelu on päättynyt.
Hyvät jäsenet, kuten varmaankin huomasitte, tilintarkastustuomioistuimen presidentin puheenvuoron viimeistä osaa sabotoi ikävänpuoleinen virus, joka haittasi hänen puhettaan tässä edustajainhuoneessa. Juuri siksi, ja koska haluamme häätää tuon viruksen keskuudestamme, joudumme keskeyttämään istunnon kahdeksi tai kolmeksi minuutiksi löytääksemme tavan, jolla ratkaista tämä tekninen ongelma.
(Istunto keskeytettiin kolmen minuutin ajaksi teknisen ongelman ratkaisemiseksi.)

Yleinen tuoteturvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana González Álvarezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0309/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleisestä tuoteturvallisuudesta (KOM(2000) 139 - C5-0224/2000 - 2000/0073(COD)).

González Álvarez
. (ES) Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään yleistä tuoteturvallisuutta koskevasta ehdotuksesta. Euroopan parlamentin ympäristöasioiden valiokunta on pitänyt tätä yleisesti ottaen hyvänä ehdotuksena. Tämän vuoksi emme ole tehneet montaa muutosta. Laadukas ehdotus on varmaan osittain komission ansiota, sillä se on kuullut yli 14:ää yhteiskunnallista järjestöä, jotka ovat tuoneet esille vuoden 1992 direktiivin soveltamisessa ilmenneitä vaikeuksia. Mielestäni muutamia näistä yhteiskunnallisten järjestöjen tekemistä huomioista mainitaan myös komission ehdotuksessa. Mainitsen niistä esimerkkinä yhden; tiedän, että neuvoston voi olla hieman hankala hyväksyä sitä, mutta Euroopan parlamentti pitää sitä kuitenkin erittäin tärkeänä, ja kannatamme sitä ehdottomasti. Kyse on vaarallisina pidettävien aineiden vientikiellosta kolmansiin maihin. Näin ollen olemme tehneet asiakirjaan muita muutoksia, joita pidämme hyväksyttävinä. Tämän vuoksi emme siis ole tehneet kovin paljon muutoksia, mutta kuitenkin joitakin, joiden avulla uskomme pystyvämme takaamaan paremmin kuluttajien oikeudet.
Tämä mietintö hyväksyttiin parlamentin ympäristöasioiden valiokunnassa laajalla enemmistöllä, ja näin ollen kannatan tämän valiokunnan äänestyksen tulosta.
Ympäristöasioiden valiokunnan hyväksymissä ehdotuksissa pyritään parantamaan avoimuutta, kuluttajille tiedottamista, takaamaan tuotteiden palautus vielä siinäkin vaiheessa, kun ne on jo toimitettu kuluttajille, rajoittamaan liikesalaisuutta oleellisesti, selventämään turvallisen ja vaarallisen tuotteen määritelmää, ottamaan huomioon tuotteen turvallisuuden valvonta myös asennus- ja huolto-olosuhteissa koska toisinaan nämä asennus- tai huolto-olosuhteet saattavat aiheuttaa kuluttajille vaaratilanteita ottamaan huomioon ennalta varautumisen periaate, joka on hyvin kiinnostava mutta Euroopan unionissa vähän käytetty periaate päinvastoin, voisimme välttyä sellaisilta tapauksilta kuin hullun lehmän tauti, jota käsittelemme tänään iltapäivällä, sekä dioksiinia tai muita geneettisesti muunnettuja tuotteita koskevilta aiheilta takaamaan tietty yhdenmukaisuus valvonta- ja seurantaohjelmissa on tärkeää, että jäsenvaltioiden valvonta- ja seurantajärjestelmät ovat tietyissä määrin samanlaisia ja yleisesti ottaen ehdotuksessa pyritään antamaan kuluttajille tietoa sen maan kielellä, josta he ostavat tuotteita.
Arvoisa puhemies, valitettavasti emme voi hyväksyä eräitä tarkistuksia, jotka esitettiin alun perin ympäristöasioiden valiokunnassa ja joita esitetään nyt täällä ja jotka eivät ole näiden periaatteiden mukaisia. Mainitsen kaksi esimerkkiä. Ensimmäinen liittyy tarkistukseen 40. Siinä pyritään poistamaan kappale, jossa vain pyydetään valmistajia ja jakelijoita ilmoittamaan välittömästi jäsenvaltion viranomaisille, kun he tietävät jonkin tuotteen olevan vaarallinen. Emme voi hyväksyä tämän kappaleen poistamista. Toinen kappale, joka halutaan poistaa, liittyy liikesalaisuuteen, ja siinä sanotaan, että vaarallisten tuotteiden valvonta- ja seurantajärjestelmien tehokkuuden on mentävä liikesalaisuuden edelle. Emme voi hyväksyä myöskään tämän kappaleen poistamista.
Jotkin tarkistuksista, kuten tarkistukset 1 ja 18, liittyvät kysymyksiin, jotka koskevat pääasiassa Isoa-Britanniaa, ja on sanottava, että Ison-Britannian edustajat kaikissa poliittisissa ryhmissä, niin sosialistit, kansanpuoleen edustajat kuin vihreätkin, ovat puolustaneet näitä tarkistuksia erittäin voimakkaasti, joten ne hyväksyttiin ympäristöasioiden valiokunnassa. Tarkistukset liittyvät erityisesti Isoa-Britanniaa koskevaan kysymykseen, eli hyväntekeväisyysjärjestöjen kauppoihin ja lähinnä yksityishenkilöiden välillä käytävään tavarakauppaan. Jotkut muista maista tulevista kollegoistamme eivät täysin ymmärrä tätä brittiläisten kollegojemme huolenaihetta, mutta nämä tarkistukset hyväksyttiin ympäristöasioiden valiokunnassa, ja sen vuoksi minun on selitettävä asiaa.
Arvoisa puhemies, kiitän komissiota ja neuvostoa yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa. Mielestäni ympäristöasioiden valiokunta on laatinut mietinnön, jolla pyritään parantamaan kuluttajien oikeuksia ja turvallisuutta. Kun otetaan huomioon se, mitä viime vuosina on tapahtunut ennen kaikkea elintarvikealalla, pidän tätä erittäin tärkeänä direktiivinä ja toivon, että valtaosa parlamentista hyväksyy sen, vaikka kuten aiemmin sanoin jotkin esitetyistä tarkistuksista ovat sen periaatteen vastaisia, joka hyväksyttiin ympäristöasioiden valiokunnassa.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lausunnon antava oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta edustaa aivan toista näkökantaa kuin asiasta vastaava ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta. Meistä direktiiviehdotus vaatii useita tarkistuksia, joita ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta valitettavasti ei ole hyväksynyt. Siksi olen PPE-ryhmälle erittäin kiitollinen siitä, että se otti nämä tarkistukset mukaan ja toi ne taas täysistuntokäsittelyyn.
Haluaisin käsitellä vain kahta näkökohtaa: meidän mielestämme on ensinnäkin väärin, että mahdollisesta vastuusta palvelujen tarjoamisessa keskustellaan tuoteturvallisuusdirektiivin yhteydessä, koska olemme kerta kaikkiaan järjestelmällisesti sitä mieltä, että kysymyksillä, jotka koskevat mahdollista vastuuta palvelujen tarjoamisessa, ei ole mitään tekemistä tuoteturvallisuusdirektiivissä, vaan niitä on säädeltävä mahdollisesti rinnatusten toisessa yhteydessä.
Toinen näkökohta koskee hetki sitten niin ylistettyä vientikieltoa. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan enemmistö on sitä mieltä, että sille ei ole oikeusperustaa. Viime aikojen kokemusten perusteella avainsanat "Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös tupakan mainonnasta" voin oikeastaan vain suositella parlamentille sitä, että se kuuntelee, mitä tällaisista asioista vastaava oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta suosittelee täysistunnolle. Muuten pidän täysin mahdollisena, että yhteisöjen tuomioistuin tekee epämiellyttävän päätöksen tässäkin asiassa. Tästä yksinkertaisesta syystä olemme olleet toista mieltä, ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan enemmistön puolesta voimme vain neuvoa täysistuntoa hyväksymään erityisesti tarkistuksen 38 tai 41, jotka koskevat vientikiellon heikentämistä.
Saanen selittää omalle ryhmälleni: mikäli kumpaakaan näistä tarkistuksista ei hyväksytä, siitä seuraa PPE-ryhmän kannalta se, että torjumme koko mietinnön, koska olemme lopullisesti kyllästyneet äänestämään täällä jatkuvasti lainvastaisista esityksistä!

Rübig
teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, tämän vuoden maaliskuussa hyväksyimme direktiivin henkilöliikenteeseen käytettävistä köysiratalaitteistoista. Mikäli direktiivi olisi jo pantu täytäntöön, Itävallan onnettomuutta ei kenties olisi tapahtunut. Näemme, että lainsäädäntö on vastuullista työtä, ja olisi toivottavaa, että direktiivit pantaisiin täytäntöön mahdollisimman nopeasti erityisesti tuoteturvallisuuden kaltaisilla erittäin herkillä alueilla. Toivon, että niin tapahtuu ennen 3:tta päivää toukokuuta vuonna 2002.
Tämänpäiväinen tuoteturvallisuutta koskeva direktiivi on yleinen direktiivi, joka koskee erityisesti niitä alueita, joita nykyiset direktiivit eivät koske. Haluaisin kiittää komissiota, koska se on lisännyt ehdotukseen uuden tärkeän kohdan, vaatimustenmukaisuusoletuksen, mikä siis tarkoittaa sitä, että jos tuotteet vastaavat Euroopan standardeja, niitä pidetään turvallisina. Minusta tämä periaate on erittäin tärkeä juuri kuluttajansuojan kannalta, koska sen ansiosta voidaan aina tarkistaa, vastaako tuote standardeja vai ei. Siksi tarkistus 37 että suoritetaan ulkopuolista sertifiointia ja että yritykset eivät vain ilmoita vaatimustenmukaisuutta, vaan ulkopuoliset myös tarkastavat sen on erittäin tärkeä kuluttajansuojan kannalta, koska se tietysti lisää selvästi kuluttajien luottamusta näihin ilmoituksiin.
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistavia eurooppalaisia standardeja koskeva tarkistus 14 aiheuttaa tietysti ongelman, koska nykyiset tekijänoikeudet kuuluvat kansallisille standardointielimille, ja Euroopan unioni joutuisi siksi maksamaan lisenssimaksuja. Lisäksi on tietysti kysyttävä, minkälainen laajuus tämänhetkisillä standardeilla on ja unionin standardeilla olisi. Siksi suhtaudun tähän tarkistukseen erittäin pidättyvästi ja torjuisin mielelläni tämän määräyksen.
Vientikiellosta emme voi olettaa automaattisesti, että meidän standardimme ovat parhaita maailmanlaajuisesti. Monissa maissa on omat sääntönsä ja turvallisuusstandardinsa, jotka täyttävät tarkoituksensa huomattavasti paremmin kuin meillä Euroopassa tällä hetkellä voimassa olevat standardit.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen González Álvarez on laatinut sinänsä vakuuttavan mietinnön, mutta ryhmäni ei ole yhtä mieltä palvelujen sisällyttämisestä tuotevastuuseen, mitä komissiokin tosin ehdottaa. Esimerkki: monilla aloilla valmistaja ei enää nykyään kokoa tuotteita, vaan toimittaa ne jakelijoille erillisinä osina. Vastuussa olevana valmistajana pidetään nyt jakeluketjun jokaista sellaista elinkeinonharjoittajaa, joka voi vaikuttaa tuotteen turvallisuusominaisuuksiin, ja siksi kaikkia sellaisia jakelijoita pidettäisiin valmistajina, jotka tekevät vielä kokoonpanotöitä. Olemme sitä mieltä, että näissä tapauksissa jakelijoita ei pitäisi rasittaa tuoteturvallisuuslain valmistajavelvollisuuksilla. Muut siviilioikeuden säädökset, esimerkiksi sopimusvastuu ja vahingonkorvaukset, antavat kuluttajille riittävän suojan näissäkin tapauksissa. Oikeastaan olin jopa yllättynyt siitä, että komission asiantuntijat eivät ole ratkaisseet tätä ongelmaa, ja luotan siihen, että uusi komission jäsen pohtii tätä ongelmaa vielä uudelleen. Toivon, ettei komission kanssa tule ongelmia, kun on kyse hyväntekeväisyysjärjestöjen ja yleishyödyllisten järjestöjen jättämisestä tuoteturvallisuusdirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Vientimääräyksistä: vientikielto, mikäli komissio on kieltänyt tuotteen markkinoille saattamisen tai määrännyt sen takaisinsaannista kuluttajilta tai kuluttajien saatavilta. Olen samaa mieltä, silloin ei vientiä! Pelkkä komission vaatimus turvallisuustarkastuksesta ei voi kuitenkaan olla riittävä syy kokonaisten vientialojen pysäyttämiseen. Kuten edelläni puhuneet kollegat jo sanoivat, olisi hyväksyttävä ainakin todistus siitä, että vientimaassa pätevät toisenlaiset turvallisuusvaatimukset. Voin vain kehottaa komissiota pohtimaan tätä ongelmaa vielä kerran. Olemme vasta ensimmäisessä käsittelyssä. Toisessa tai kolmannessa käsittelyssä tarvitsemme nuo kuuluisat 314 ääntä, ja niitä emme varmasti saa mikäli mietintö säilyy tällaisena.

Whitehead
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen jäsen González Álvarezia, joka on ollut miellyttävä ja yhteistyöhaluinen esittelijä. Voi olla, että hänen on toisinaan ollut vaikea ymmärtää brittiläisten kirpputorien omituisuuksia, mutta hän suhtautui tähänkin asiaan suopeasti.
Koko parlamentin pitäisi suhtautua myönteisesti tähän direktiiviin, ja yleinen tuoteturvallisuus ja sen laajentaminen onkin suositeltava asia. Hyväksyimme ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa esittelijämme viisaiden neuvojen mukaisesti useita tarkistuksia, joita ryhmämme jälleen kerran suosittelee tänään parlamentille. Emme ole yhtä tyytyväisiä joihinkin myöhempiin tarkistuksiin. Olemme kuulleet perustelut niihin ja toistettuihin teollisuuden näkemyksiin, jotka kuulimme valiokunnassa. Emme edelleenkään ole vakuuttuneita asiasta, vaan äänestämme useimpia vastaan.
Ehkäpä jäsen Lulling tai joku hänen kollegoistaan kertoo meille ennen äänestystä tarkistuksen 42 - erityisesti sen englanninkielisen version - tarkan sanamuodon. Voisimme tukea sitä, jos sanamuoto olisi "installation and maintenance" eikä "installation as maintenance". Tämä on varmastikin virhe, ja jos näin on, me tuemme sitä.
Tässä ehdotuksessa on joitakin erittäin hyödyllisiä yleisiä periaatteita, joista yhtä parlamentin toinen laita tuntuu pitävän loukkaavana. Kyseessä on se periaate, ettemme vie muualle sellaisia tuotteita, joiden arvelemme olevan vaaraksi Euroopan unionin kansalaisille. Joudumme yhä useammin tekemisiin tämän ongelman kanssa maailmankaupan kehittyessä, ja meidän täytyy ratkaista se eikä perääntyä muka siksi, että muulla maailmalla ei ole väliä, olipa kyse sitten terveydestä tai elintarvikkeista tai viemiemme tuotteiden turvallisuudesta. Meidän täytyy tarkastella nyt tuotteiden ja palvelujen välisiä yhteyksiä. Komissio on ottanut varovaisen mutta myönteisen askeleen tähän suuntaan, ja ehkäpä komission jäsen puhuu tästä lisää vastauksessaan.
Haluaisin lopuksi sanoa pari sanaa hyväntekeväisyysjärjestöjen kaupoista ja suoraan autosta tapahtuvasta käytettyjen tuotteiden myynnistä ja kaikesta muusta lahjoitetun ja käytetyn tavaran vaihdosta. Hyväntekeväisyysjärjestöt pitävät tämän direktiivin tarjoamaa yleistä suojaa myönteisenä. Ne on kuitenkin vapautettava 2 artiklan mukaisesta velvoitteesta antaa tietoja, joita niillä ei yksinkertaisesti ole. Tarkistuksemme 1, 8 ja 18 koskevat tätä. Toivon, että parlamentti pystyy puoltamaan niitä, sillä tuskinpa kukaan haluaa tämän hyödyllisen ja yleensä voittoa tuottamattoman hyväntekeväisyystoiminnan loppuvan sellaisen tietoja koskevan määräyksen takia, jonka pitäisi koskea varsinaisia valmistajia ja uusia tai todistettuja tuotteita. Sen pitäisi riittää, että myyjä voi aina kertoa ostajalle tuotteiden laadusta ja tietojen puutteellisuudesta.

Maaten
Arvoisa puhemies, direktiivejä täytyy yksinkertaisesti silloin tällöin arvioida ja mukauttaa, mitä tapahtuu oikeastaan liian vähän. Se tapa, miten Euroopan komissio on tällä kerralla puuttunut asiaan, ansaitsee kiitoksemme. Käytetty menettely on erinomainen, ja se on ollut myös hyvin kattava. Olemme tämän direktiivin kanssa keskellä jännitteitä, joita syntyy kuluttajan suojelun ja sen välillä, mitä tuottajilta voidaan kohtuullisesti odottaa. Tältä osin olen eräässä mielessä samaa mieltä siitä, mitä Lehne sanoi, eli että EY:n tuomioistuimen hiljattain antamat päätökset ovat osoittaneet, että olemme tietynlaisella hämärällä alueella, kun on kysymys siitä, mitä unioni voi tehdä ja mitä ei. Erityisesti vientiä koskevia määräyksiä meidän täytyy tarkastella hyvin perusteellisesti.
Kun asioiden tilanne on nyt sellainen kuin se on, ryhmäni on taipuvainen kannattamaan ehdotuksia tällaisenaan, mutta pitäisin arvossa sitä, että komission jäsen syventyisi tähän näkökohtaan hieman enemmän. Me kannattamme muuten komission ehdotuksia, kun on kysymys direktiivin soveltamisalan laajentamisesta koskemaan palveluja ja myös vientituotteita, vaikka tällä alueella voisi tapahtua vielä paljon enemmän, mutta joudumme varmasti tekemisiin tämän asian kanssa vielä tulevaisuudessa. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, kun hän on painottanut riskeistä ja avoimuudesta tiedottamista kuluttajille erityisesti terveyden ja turvallisuuden alueilla. Tämän täytyy itse asiassa olla yleinen periaate.
Sitten kaksi loppuhuomautusta. Ensin hyvin erityisesti eräästä tarkistuksesta, joka liittyy komission ehdotukseen siitä, että tuottajien täytyy välittömästi ilmoittaa asiasta toimivaltaisille viranomaisille, jos ne havaitsevat tuotteen olevan vaarallinen. Tämä on mielestämme hyvin tärkeä elementti. Tämän poistamisesta on tehty ehdotus ja käytetty perusteluna muun muassa sitä, että tuottajien ei täytyisi syyllistää itseään. Ehdotus on tehty myös liikesalaisuuden valossa. Olemme sitä mieltä, että tämän asian ytimenä täytyy todellakin pitää kuluttajan suojelua ja että tuottaja, joka havaitsee tuotteensa olevan todellakin vaarallinen, ei saa jäädä toimettomaksi.
Lopuksi vielä Euroopan komissiolle pieni pyyntö 4 artiklasta, joka koskee eurooppalaisia normeja ja kysymystä siitä, pitäisikö ne tehdä tunnetuiksi. Haluaisin pyytää komissiota käsittelemään tätä asiaa hieman perusteellisemmin.

Nobilia
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevaa ehdotusta osattiin toki odottaa. Meidän on kuitenkin pohdittava, vastaako se täysin niitä tavoitteita, joiden vuoksi sen laatimista kahdeksan vuotta sitten harkittiin, vai lisääkö se sen sijaan hämmennystä entisestään. Ja tämä ei todellakaan liity kollega González Álvarezin työhön, sillä hän on ansiokkaasti pyrkinyt parantamaan käsiteltävänä olevaa säädöstä niin suuntaviivojen kuin joidenkin ehdotuksen sisällön piirteidenkin kohdalla. Ennen kaikkea komissio näyttää tässä erityistapauksessa muuntuneen lainsäädäntöprosessin alullepanijasta hallintoviranomaiseksi, ilman että olisi edes asianmukaista sääntelyä, joka takaisi tälle uudelle roolille oikeudelliset puitteet ja avoimuuden alkaen komission tutkimusalan määrittelystä ja nopeaa toimintaa koskevien päätösten valvonnasta.
Kun lisäksi otetaan huomioon se, että kiireelliset toimenpiteet saatetaan käynnistää automaattisesti, sekä se, että kestää luultavasti pitkään, ennen kuin niiden tarpeellisuus saadaan varmistettua, jo työllisyysnäkökohtia koskevan huolen vuoksi on pantava merkille, ettei huomiota ole kiinnitetty siihen, millaisia haittoja virheelliseksi osoittautuva päätös aiheuttaisi yrityksille ja ennen muuta niiden työntekijöille. Edessämme oleva vaarallisiksi luokiteltujen tuotteiden vientikielto kuvastaa varmasti unionin korkeata sivistystä, mutta ei ole selvää, onko tämä kielto juuri kansainvälisissä yleissopimuksissa mainitun ns. Prior Informative Concert -menettelyn mukainen.
Myös vastuun käsite, viitataanpa sillä tuotteen määritelmään, sen jäljitettävyyteen tai palvelujen sisällyttämiseen vastuun käsitteeseen, vaikuttaa tulkinnanvaraiselta, ja siihen liittyy joitakin kyseenalaisia seikkoja. Samaan aikaan on ajateltava mahdollisia tulkintoja, joiden mukaan tuote on raaka-aineista työstöprosessien kautta saatava tuote, ja tämän myönteisiä vaikutuksia työntekijöiden terveyttä koskevaan tutkimukseen, jota kuitenkin rajoittaa luotettavan eurooppalaisen tilastointijärjestelmän puute sekä se, että ammattitautien tunnustaminen tapahtuu useissa eri oikeusjärjestelmissä.
Lopulta on toivottavaa, että komissio aloittaa työt olemassa olevan yhteisön lainsäädännön kokoamiseksi yhteen sekä sen kehittämiseksi paitsi aina vain avoimemmaksi myös varmaksi ja sitä kautta todella käyttökelpoiseksi.

Blokland
Arvoisa puhemies, kuluttajien suojelun tietty perustaso on luonnollisesti tarpeen Euroopan unionissa, mutta onko täysin yhdenmukaistettu yhtäläinen suojelun taso myös tarpeen? Vaikka jätetään huomiotta suuret kustannukset, tiukka sääntely ja mukana seuraava byrokratia, tämä ei vaikuta minusta kovin hyvältä ajatukselta. Mielestäni on parempi ottaa huomioon toissijaisuusperiaate. Tanskalaisilla tai saksalaisilla kuluttajilla on toisenlaiset turvallisuusvaatimukset kuin alankomaalaisilla tai italialaisilla kuluttajilla. Meidän täytyy kiinnittää yleistä tuoteturvallisuutta koskevassa direktiivissä enemmän huomiota tähän moninaisuuteen.
Lisäksi olen sitä mieltä, että Euroopan komissiolla ei ole riittävästi syitä tehdä ehdotuksia palvelujen turvallisuudesta. Palvelujen suorittamisen luonne tarjoaa siihen myös vähemmän mahdollisuuksia. Tuottaja voi ottaa tuotteen takaisin, mutta palvelun suorittajan on kyllä vaikeaa toimia niin palvelun osalta.
Olen tyytyväinen poikkeuksiin, joita tehdään hyväntekeväisyysjärjestöjen kauppojen ja voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden kohdalla sekä myös sellaisten tuotteiden kohdalla, joita myydään käytettyinä markkinoilla tai suoraan autoista.
Sitten lopuksi, minua ihmetyttää onko ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistus 14 tarkemmin ajateltuna aivan oikein muotoiltu. Mielestäni siinä ei ole mitään ongelmaa, että standardointielimen ja viranomaisten välillä saadaan aikaan sopimus, jonka myötä eurooppalaiset normit tulevat vapaasti suuren yleisön saataville, mutta tämä on eri asia kuin se, että Euroopan komissio tekee eurooppalaiset normit tunnetuksi. Haluaisin kuulla tästä asiasta komission jäsenen mielipiteen.

Fatuzzo
Hyvä, äiti Eurooppa! Kiitos sinulle, äiti Eurooppa, joka huolehdit lapsistasi! Vai pitäisikö minun ehkä sanoa: kiitos, isä Byrne! Kiitos siitä, että kaikkien turvallisuutta koskevien direktiivien tarkoituksena on lisätä meidän Euroopan kansalaisten hyvinvointia aina nuorista ja lapsista vanhuksiin saakka. Tämä on varmasti myönteistä. Muistan kuitenkin tärkeän keskustelun, jonka kävin tyttäreni Elisabettan kanssa, kun hän yhdeksänvuotiaana pyysi lupaa mennä kadulle yksin. Sanoin hänelle tuolloin: "Ei, et saa mennä yksin, jonkun pitää olla mukana, siellä on vaarallista." Kun sitten joidenkin vuosien päästä annoin toisen tyttäreni, joka on kuusi tai seitsemän vuotta nuorempi, mennä yksin ulos, vanhempi tyttäreni protestoi: "Isä, isä, minua et päästänyt yksin ulos, mutta pikkusiskon, joka on minua nuorempi, kyllä päästät!" Kunnon perheenisän on todellakin muistettava, että lasten turvallisuudesta on toki pidettävä huolta, mutta heitä ei saa pitää pumpulissa, vaan heille pitää antaa myös mahdollisuus kokeilla omia siipiään.
Miksikö kerroin kaiken tämän? Siksi, että kaikkien turvallisuutta koskevien direktiivien täytyy olla tasapainoisia, niissä on löydettävä tasapaino. Meidän on toki oltava varmoja, mutta meidän ei tässä tapauksessa pidä tukahduttaa tuotantoa, vaan sen on oltava vapaata. Ennen kaikkea - osoitan sanani neuvoston edustajalle - mitkä turvallisuutta koskevat direktiivit voidaan panna käytännössä täytäntöön, jos neuvosto ei hyväksy turvallisuuteen tähtääviä tarkastuksia ja valvontaa koskevaa direktiiviä? Lopputulos on sama kuin hullun lehmän tapauksessa: turvatoimia on satatuhatta, ja nyt meidän täytyy kuitenkin valitettavasti teurastaa miljoonia eläimiä.

Damião
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen työstään, jossa käsitellään kuluttajayhdistysten jotka pitää hyväksyä rakentavan vuoropuhelun tasaveroisiksi kumppaneiksi pääasiallisia huolenaiheita. Me teollisuusvaliokunnan sosialistijäsenet kannatamme komission aloitetta selventää vaaralliseksi julistettuja tuotteita koskevia tiedottamis- ja palautusmenettelyjä siten, että tuotevastuu laajennetaan kattamaan palvelujen jakelijat ja tuottajat heidän toimintansa edellyttämässä määrin, sillä heidän on väistämättä vastattava tuotteidensa ennalta arvattavista riskeistä sekä heidän ylläpitämänsä laitteiston asennuksesta. Heidän pitää myös olla vastuussa viranomaisten ja kuluttajien tiedonsaannista sekä vahinkojen oikeudenmukaisesta korjaamisesta. Tuotteiden palauttamista riskitilanteessa ei voi käyttää vasta viimeisenä keinona, vaan se on aloitettava heti, kun uudet tieteelliset tiedot antavat siihen perusteltua aihetta.
Yhteisön standardien pitää perustua riittäviin tieteellisiin tietoihin, mitä varten jäsenvaltioita on kannustettava yhteistyöhön yleensä tuoteturvallisuuden ja erityisesti riskiryhmien - eli iäkkäiden - uusien nuorisokulttuurien, uusien elämäntapojen ja sairaiden tutkimuksessa. Luottamus tuotteiden turvallisuuteen ja myynninjälkeinen neuvonta ovat eurooppalaisen tuotemerkin lisäturva tänä erityisen vaikeana ja ratkaisevana aikana. Kaikki toimet, jotka lisäävät luottamusta ja antavat ymmärtää, että eurooppalainen tuote on valmistettu ja levitetty työntekijöiden terveyttä, sosiaalisia oikeuksia, ympäristöä, rehtiä kilpailua ja korkeita turvallisuusvaatimuksia kunnioittaen, ovat myönteisiä. Sellaiset tuotteet, jotka eivät ole tämän mallin mukaisia, on vedettävä markkinoilta ja tuhottava, sillä niitä tuotteita, joita me emme halua, ei voi myöskään viedä heikommassa asemassa oleviin maihin. Toivon, että tämän direktiivin avulla voidaan poistaa eurooppalaisten kaiken aikaa kasvavat kuluttajansuojaa koskevat huolet ja pelot.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yleistä tuoteturvallisuutta koskeva direktiivi on ollut olemassa vuodesta 1992. Nyt käytävän keskustelun tarkoituksena on tarkistaa alkuperäistä direktiiviä, perehtyä siitä saamiimme kokemuksiin ja korjata sen epäkohtia. Haluaisin epäillä sen riittävää onnistumista.
Kyse on varmasti vaikeista oikeudellisista asioista. Direktiivin soveltamisala on sovitettava lukuisiin kansallisiin ja yhteisöllisiin tuotemääräyksiin. Niissäkin säädellään samoja turvallisuusnäkökohtia. Olisi varmistettava, että takaamme aukottoman kuluttajansuojan säätelemättä asioita kuitenkaan moneen kertaan tai jopa mahdollisesti ristiriitaisesti. Mahdollisuus tuotteen määräysten mukaisuuden varmentamiseen ulkopuolisella sertifioinnilla auttaisi varmasti huomattavasti ja parantaisi selkeyttä ja yleiskuvaa. Olisi kuitenkin ollut parempi antaa asetuksella yleinen eurooppalainen lainsäädäntö ja lopettaa kansallisten määräysten rinnakkaiselo.
Esimerkiksi elintarvikkeisiin liittyy useita määräyksiä, joita uudistetaan ja tarkistetaan parhaillaan asetusehdotuksin, ja olen sitä mieltä, että siten me voimme saada aikaan korkean turvallisuustason. Muilla aloilla direktiiviä on laajennettu muille soveltamisaloille. Palveluihin liittyvien tuotteiden sisällyttäminen direktiiviin johtaisi siihen, että jakelua ja käsityötä rasitetaan yhä uusilla velvoitteilla, jotka kuuluvat oikeastaan vain valmistajien vastuulle. Kun kerran toisessa kohdassa kehotamme komissiota esittämään lähiaikoina ehdotuksen palvelujen turvallisuudesta, en ymmärrä, miksi haluamme säädellä palveluihin liittyviä näkökohtia tässäkin yhteydessä sen sijasta, että odotamme komission ehdotusta. Nyt on nimittäin jo nähtävissä, että yksittäisten direktiivien välinen rajanveto on vaikeaa ja että niihin liittyvä oikeudellinen epävarmuus lisääntyy ajan myötä.
Vientiin liittyvistä kysymyksistä lausun vain kaksi lausetta. Yhtäältä edellytämme monia erilaisia turvallisuusstandardeja ja vaadimme Bloklandin tavoin sitä, että alueelliset ja kansalliset vaatimukset on otettava huomioon, ja sitten siirrämme kansallisia määräyksiä muihin maihin. Minusta direktiivin lähestymistavassa on jo niin merkittävä ristiriita, että emme voi hyväksyä sitä.

Sacconi
Arvoisa puhemies, nykyään ei ole todellakaan kovin omaperäistä väittää, että kansalaisten ja Euroopan unionin välillä on edelleen syvä kuilu. Epäluottamus, joka kohdistuu esimerkiksi mahdollisuuteen taata elintarviketurvallisuus, laajenee kulovalkean tavoin ja haittaa lopulta sitä sinänsä myönteistä työtä, jota unioni tekee tällä alalla. Mutta tästä keskustelemme tänään.
Tässä yhteydessä minusta onkin tärkeää korostaa sen direktiivin poliittista arvoa, josta aiomme juuri äänestää. Kiitos komission hyvän ehdotuksen, joka on kollega Álvarezin työn ansiosta entistä parempi, käsiteltävänämme oleva teksti merkitsee viimeinkin hyviä uutisia kuluttajille, minkä osoittaa muuten myös heitä edustavien kansalaisjärjestöjen tuki. Tuoteturvallisuutta koskevasta sääntelystä, varsinkin sellaisten tuotteiden kohdalla, jotka tähän asti eivät ole kuuluneet olemassa olevan asiaa koskevan vertikaalisen lainsäädännön piiriin, tulee entistä parempi, tehokkaampi ja avoimempi. Paljon on ponnisteltu, jotta voitaisiin määritellä paremmin joihinkin tuoteluokkiin liittyvien vertikaalisten säännösten ja tämän uuden horisontaalisen direktiivin välinen suhde niin, että tulos on selkeästi tyydyttävä.
Haluaisin korostaa niiden ympäristövaliokunnan hyväksymien tarkistusten merkitystä, joilla parannetaan avoimuutta kuluttajaa kohtaan ja määritellään paitsi tuottajien myös jakelijoiden vastuu tapauksissa, joissa vaarallisiksi katsottuja tuotteita on vedettävä pois markkinoilta.
Siinä toivossa, että esittelijän määrittelemä linja vahvistetaan, ja täysistuntoa varten esitettyjä tarkistuksia tukien toivon, että tämä direktiivi saadaan pian käsiteltyä, jotta se voi mahdollisimman pian tarjota Euroopan kansalaisille takeet unionin ponnisteluista heidän turvallisuutensa edistämiseksi.

Byrne
. (EN) Haluaisin aivan ensiksi kiittää esittelijä González Álvarezia, lausunnon valmistelijoita eli jäsen Rübigiä ja jäsen Lehneä sekä valiokuntia erittäin perusteellisesta mietinnöstä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleisestä tuoteturvallisuudesta.
Käsittelemämme komission ehdotus on vastaus lukuisiin kuluttajien terveyttä ja turvallisuutta koskeviin ongelmiin, joita viime aikoina on tullut esille. Vaikka direktiivin uudelleentarkastelua ja muuttamista edellytetään itse direktiivissä, komissio sitoutuu samalla turvaamaan entistä paremmin kuluttajien terveyden ja turvallisuuden.
Muutettu direktiivi edistää elintarvikkeiden turvallisuutta vain rajoitetun ajan, mutta se parantaa pitkällä aikavälillä muuhun tuoteturvallisuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemismahdollisuuksia.
Lausuisin pari sanaa ehdotuksen päänäkökohdista. Direktiivin taustalla on yksinkertainen ajatus: se, että markkinoille saatetaan vain turvallisia tuotteita. Tämä koskee sekä eurooppalaisia tuotteita että tuontituotteita. Yleistä tuoteturvallisuutta koskevassa direktiivissä on kaksi keskeistä tavoitetta: kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelun korkean ja johdonmukaisen tason varmistaminen kaikkialla Euroopassa sekä sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistaminen.
Järjestimme asianosaisten kanssa laajoja kuulemisia - kuten esittelijä on todennut - nykyisen direktiivin täytäntöönpanosta, ja yritämme nyt korjata niissä paljastuneita puutteita.
Ensiksikin täsmennämme direktiivin soveltamisalaa. Tämän direktiivin tarkoituksena on antaa kuluttajille hyvät ja johdonmukaiset takeet tuotteiden turvallisuudesta. Sen tarkoituksena on myös täyttää mahdolliset aukot alakohtaisessa lainsäädännössä, esimerkiksi markkinoiden valvonnassa tai hätätoimenpiteissä, joista harvoin säädetään erityislainsäädännössä. Sitä ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun sovelletaan erityistä alakohtaista lainsäädäntöä, joka kattaa saman asian. Tämä tarkoittaa myös, että kun laaditaan uutta alakohtaista lainsäädäntöä, se menee tämän direktiivin vastaavien määräysten edelle.
Esimerkiksi sitten, kun meillä on elintarvikkeiden alalla - kuten te hyvin tiedätte - elintarvikeviranomainen, viranomaisen itsensä pitäisi luoda ilmoitusjärjestelmä, joka korvaa yleistä tuoteturvallisuutta koskevat määräykset. Halusimme varmistaa, että direktiivi kattaa mahdollisimman hyvin kuluttajien käyttämät tuotteet. Tämä tarkoittaa myös niitä tuotteita, jotka ovat siirtyneet ammattikäytöstä henkilökohtaiseen käyttöön: esimerkiksi laserpiirtimiä; ja toiseksi palvelun tarjoamiseen käytettäviä tuotteita.
Halusimme entistä tehokkaamman järjestelmän. Tämä tuo valmistajille ja jakelijoille lisää tietojen antamista koskevia velvollisuuksia. Nykytilanne ei todellakaan ole ihanteellinen. On esimerkiksi uskomatonta, että Yhdysvaltojen viranomaiset ilmoittavat joskus Euroopan unionin jäsenvaltioiden viranomaisille, että jokin eurooppalainen tuote on vaarallinen. Ilmoittaminen on pakollista Yhdysvalloissa mutta toistaiseksi ei Euroopan unionissa.
Kuten tiedätte, lainsäädännöstä ei ole mitään hyötyä, ellei sitä sovelleta asianmukaisesti. Jäsenvaltiot velvoitetaan nyt tehostamaan toimivaltaisten valvontaviranomaisten työtä. Ne velvoitetaan ottamaan käyttöön seuraamuksia. Niiden on kehitettävä yhteyksiä myös muihin jäsenvaltioihin; erityisesti jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaisten verkon kautta. Tämä on erittäin tärkeää myös elinkeinoelämän kannalta, jotta voidaan varmistaa, että kilpailijoilla on yhtäläiset kilpailuedellytykset erityisesti tuontituotteiden osalta.
Myös Rapex-järjestelmän (komission nopean tietojenvaihtojärjestelmän) parantaminen on välttämätöntä. Rapex-järjestelmän soveltamisalaa laajennetaan teollisuuden vapaaehtoisiin toimenpiteisiin tuotteen vetämiseksi pois markkinoilta. Järjestelmän käytännön toimintaa parannetaan. Esitämme nyt sitäkin mahdollisuutta, että järjestelmä annetaan kolmansien maiden, erityisesti ehdokasvaltioiden, käyttöön: hätätoimenpiteitä koskevia menettelyjä yksinkertaistetaan yhteisön tasolla niin, että voimme ryhtyä nopeisiin toimiin sääntelykomitean neuvosta. Olemme nyt ottaneet käyttöön yhteisön tasolla markkinoilta pois vedettyjä tuotteita koskevan vientikiellon.
Toinen seikka, johon haluaisin kiinnittää huomionne, on avoimuuden parantaminen. Kuluttajien luottamus on usein vähäinen siksi, etteivät he tiedä, mitä on tekeillä. Mikään ei horjuta kuluttajien luottamusta enemmän kuin se käsitys, että tekeillä on jotakin, mitä he eivät tiedä. Olemme sitä mieltä, että kuluttajilla on komission yleisen politiikan mukaisesti oikeus tietää, millaiset vaarat heitä todellisuudessa uhkaavat ja millaisiin toimiin niiden varalta on ryhdytty. Tätä rajoittaa perustamissopimuksen 287 artiklassa määritelty salassapitovelvollisuus, paitsi silloin, kun kansanterveydelliset syyt menevät sen edelle. Odotan, että tätä poikkeusta sovelletaan ja tulkitaan suppeasti.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että González Álvarezin mietinnössä kannatetaan komission ehdotuksen pääperiaatteita. Monet mietintöön esitetyistä tarkistuksista parantavat tekstiä, ja komissio voi näin ollen hyväksyä ne.
Haluaisin käsitellä ensin niitä tarkistuksia, joita komissio ei voi hyväksyä. Ensiksikin tarkistuksissa 1, 8 ja 18 hyväntekeväisyysjärjestöjen kauppojen, yleishyödyllisten järjestöjen ja yksityishenkilöiden myymät sekä suoraan autosta myytävät käytetyt tavarat - kuten jäsen Whitehead sanoi - vapautetaan velvoitteesta antaa tietoja ja toimittaa asiakirjoja tuotteiden aiheuttamista vaaroista ja tuotteiden alkuperästä. Jakelijan velvoitteet, jotka ovat olleet osa direktiiviä vuodesta 1992 lähtien, muotoillaan erittäin yleisluonteisesti ja joustavasti.
Ainoa uusi velvoite on, että jakelijoiden on oman toimintansa osalta varmistettava ja pyynnöstä toimitettava viranomaisille tarvittavat asiakirjat tuotteiden alkuperän jäljittämiseksi. Tämä ei tarkoita, että jakelijoiden olisi aktiivisesti selvitettävä tuotteen alkuperää, vaan että he eivät saisi tuhota tuotteen ja/tai valmistajan tunnistamista koskevia tietoja ja että heidän pitäisi jäljittää kaikki tuotteen alkuperää koskevat hyödylliset tiedot.
Tämä uusi velvoite ei juurikaan lisää tällaisten kauppojen vastuuta. Hyväntekeväisyysjärjestöille lahjoitetaan yleensä yksittäisiä käytettyjä tuotteita, jotka ne vuorostaan myyvät kuluttajille. Niiden harjoittama kauppa on luonteeltaan sellaista, ettei niitä voida velvoittaa olemaan aktiivisia tuotteiden jäljittämisessä. Sitä paitsi yksittäisten viallisten käytettyjen tuotteiden alkuperän jäljittämisen hyödyt ovat markkinoiden valvonnan kannalta olemattomat.
Jakelijoita koskevat direktiivin vaatimukset ovat kaiken kaikkiaan jo erittäin joustavia. Näitä vaatimuksia voidaan soveltaa tällaisiin kauppoihin niiden toiminnan luonteeseen soveltuvasti. Jotta voisimme vastata huoleen ja selventää tilannetta entisestään, voisimme kuitenkin harkita sitä, että tämän artiklan johdanto-osaan sisällytettäisiin sellainen lausunto, että yksityishenkilöiden lahjoittamien yksittäisten käytettyjen tavaroiden kohdalla voi olla mahdotonta antaa toimivaltaisille viranomaisille tietoja ja toimittaa heille asiakirjoja tuotteen mahdollisista vaaroista ja sen alkuperästä.
Toiseksi: tarkistuksessa 3 ehdotetaan poistettavaksi osa perustelusta, miksi direktiivin liitteessä asetetaan selkeät ehdot yritysten velvollisuudelle ilmoittaa viranomaisille vaaroista. Tätä perustelua tarvitaan, jotta voidaan välttää liiallinen byrokratia. Kolmanneksi: tarkistuksessa 4 ehdotetaan, että johdanto-osaan lisättäisiin, että jäsenvaltioilla on velvollisuus laatia hyvin perusteltuja raportteja yhteistyössä toimivaltaisten ja riippumattomien julkisten tai yksityisten elinten kanssa. On toissijaisuusperiaatteen vastaista vaatia jäsenvaltioita laatimaan raportteja yhdessä ulkopuolisten elinten kanssa.
Tarkistuksissa 6 ja 29 komissiota vaaditaan tarkastelemaan lähestymistapoja tai esittämään palvelujen turvallisuutta koskeva ehdotus ennen tarkistuksessa 29 täsmennettyä päivämäärää. Komissio itse asiassa analysoi ja tarkastelee jo tätä kysymystä, mutta olisi selvästi komission aloiteoikeuden vastaista sisällyttää direktiiviin määräyksiä tästä asiasta.
Tarkistuksessa 7 ehdotetaan tiettyjä muutoksia kohtia koskeviin viittauksiin. Komissio voi hyväksyä ensimmäisen osan, mutta yhteisön lainsäädäntötekstien yleisenä käytäntönä ei ole selvittää tällä tavalla mainittujen artiklojen sisältöä. Ilmauksen "jos palvelujen tarjoajana on valmistaja" korvaaminen ilmauksella "palvelun tarjoajan suorittama", mitä ehdotetaan tarkistuksessa 11, ei selkiyttäisi direktiiviä, sillä direktiivissä ei ole määritelty, mitä "palvelun tarjoajan suorittama" tarkoittaa. Valmistajan määritelmä kattaa jo ne palvelujen tarjoajat, joiden toiminta voi vaikuttaa tuotteen turvallisuusominaisuuksiin.
Tarkistuksessa 13 ehdotetaan ennalta varautumisen periaatetta koskevan viittauksen lisäämistä valmistajien yleiseen velvollisuuteen saattaa markkinoille ainoastaan turvallisia tuotteita. Ennalta varautumisen periaate on toimivaltaisten viranomaisten riskinhallintaan liittyvä yleisperiaate, eikä sitä voida soveltaa sellaisenaan suoraan valmistajia koskevana velvollisuutena. Komissio kuitenkin on samaa mieltä siitä, että periaate on tärkeä direktiivin muuttamisen taustalla olevana periaatteena, joten siihen voitaisiin viitata direktiivin johdanto-osan 1 kappaleessa.
Vaikka eurooppalaisten standardien koko tekstin julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä - kuten tarkistuksissa 14 ja 16 ehdotetaan - onkin ajatuksena ymmärrettävä, se edellyttäisi perusteellisia muutoksia yhteisön ja eurooppalaisten standardointielinten väliseen suhteeseen ja vaatisi luultavasti yhteisön talousarviosta annettavien tukien lisäämistä. Tähän on syynä se, että standardointielimet omistavat standardit ja että valtaosa niistä rahoittaa osan toiminnastaan myymällä standardeja. Tämä kysymys koskee valtaosaa yhteisön tuotelainsäädännöstä, joten sitä ei voida käsitellä tämän direktiivin muuttamisen yhteydessä.
Tarkistuksessa 19 ehdotetaan valvontaa koskevien toimintatapojen yhdenmukaistamista jäsenvaltioissa komission ja neuvoa-antavan komitean ohjeiden mukaisesti. Vaikka komissio kannattaa yhteistyötä ja yhteisiä periaatteita, ehdotettu sanamuoto on toissijaisuusperiaatteen vastainen. On mahdotonta hyväksyä, että jäsenvaltiot velvoitettaisiin ryhtymään toimiin myös niissä tapauksissa, joissa elinkeinoelämä on jo ryhtynyt tyydyttäviin toimiin riskin ehkäisemiseksi, mikä olisi seurauksena tarkistuksen 21 toisesta osasta. Tämä olisi myös sen tavoitteen vastaista, että elinkeinoelämää kannustetaan ryhtymään oma-aloitteisesti ennakoiviin toimiin.
Tarkistuksessa 23 ehdotetaan, että direktiiviin sisällytettäisiin vahinkojen hyvittämistä koskevia määräyksiä. Näistä siviilioikeudellisista seikoista on säädetty tuotevastuudirektiivissä, eikä niitä siis pitäisi käsitellä tässä yhteydessä.
Tarkistuksessa 24 ehdotetaan, että tiettyyn määräaikaan mennessä olisi perustettava tuoteturvallisuusverkko. Vaikka komissio kannattaakin verkon pikaista perustamista, siitä on sovittava jäsenvaltioiden kesken. Määräajan asettaminen ei siis ole realistista.
Tarkistuksen 27 ensimmäisessä osassa ehdotetaan, että vain todeksi osoitettuun vaaraan liittyvät tiedot olisivat yleisesti kansalaisten saatavissa. Tätä ei voida hyväksyä, sillä kuluttajilla pitäisi olla oikeus saada tietoja myös meneillään olevista tutkimuksista - edellyttäen, että nämä tiedot eivät kuulu aiemmin kuvaamani ja suppeasti tulkitun salassapitovelvollisuuden piiriin.
Lopuksi: tarkistuksessa 28 ehdotetaan, että komission pitäisi antaa raportti tämän direktiivin täytäntöönpanosta joka toinen eikä joka kolmas vuosi. Vaikka komissio suhtautuu tähän ajatukseen myötämielisesti, se ei ole mahdollista komission nykyisten resurssien rajallisuuden takia.
Komissio ei voi olla samaa mieltä useimmista täysistunnossa esitetyistä lisätarkistuksista. Haluaisin ensin selvittää komission kannan niihin tarkistuksiin, joita emme voi hyväksyä. Tarkistuksissa 30, 32 ja 42 sekä tarkistuksen 33 pääosassa ehdotetaan direktiivin nykyisen tekstin sanamuodon muuttamista, vaikka se ei kuulu tarkistamisen piiriin. Komissiolle ei ole ilmoitettu nykyiseen sanamuotoon liittyvistä ongelmista, ja muutokset heikentäisivät määräyksiä.
Tarkistuksessa 36 ehdotetaan tuotteeseen suoraan liittyvien palvelujen jättämistä direktiivin ulkopuolelle paitsi silloin, kun ne ovat alkuperäisen valmistajan tarjoamia. Neuvoston keskusteluissa on kannatettu palvelujen kattamista tuotteen määritelmän puitteissa, minkä me itse asiassa voimme hyväksyä.
Tarkistuksessa 43 tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätettäisiin kaikki tuotteet, joista on säädetty erityislainsäädännössä. Tätä ei voida hyväksyä, sillä näissä direktiiveissä ei useinkaan ole määräyksiä esimerkiksi markkinoiden valvonnasta tai ilmoitusjärjestelmistä.
Tarkistuksessa 37 ehdotetaan, että tuotteen vaatimustenmukaisuus olisi mahdollista osoittaa ulkoisen sertifioinnin avulla. Tällaista sertifiointia voidaan aina käyttää todisteena, mutta sitä ei voida itsessään pitää täysin varmana.
Tarkistuksessa 38 ehdotetaan hätätoimenpiteiden voimassaoloajan rajaamista kuuteen kuukauteen, joka ei useimmissa tapauksissa riitä pysyvien toimien hyväksymiseen. Siinä ehdotetaan myös poikkeuksen tekemistä vientikiellosta, kun valmistaja voi osoittaa tuotteiden täyttävän kohdevaltion turvallisuusvaatimukset. Tätä ei voida hyväksyä, koska muualle ei saisi viedä sellaisia tuotteita, joiden katsotaan yhteisön tasolla aiheuttavan vakavia vaaroja ja edellyttävän nopeita toimia. Tarkistuksessa niin ikään ehdotetaan, että asianosaisten mahdollisuus esittää näkökantansa yhteisön toimenpiteestä ei saisi vaikuttaa kansallisten oikeuskeinojen käyttöön. Kyse ei ole mistään valitusmenettelystä, joten tämä vaikuttaa tarpeettomalta.
Lisäksi tarkistuksessa 41 ehdotetaan, ettei vientikielto olisi voimassa silloin, kun tuote on kielletty lisätarkastusten ajaksi. Tuolloin on olemassa todellinen vaara, että tuotteita viedään muualle. Jos tarkastuksissa vahvistetaan, että tuote on turvallinen, kielto kumotaan automaattisesti.
Tarkistuksissa 39 ja 44 ehdotetaan, että vaarallisia tuotteita koskevien tietojen pitäisi olla yleisesti kansalaisten saatavissa vasta sitten, kun kielto- tai takaisinsaantipäätös on annettu, ja että markkinoita valvovat viranomaiset eivät voisi vaihtaa salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja. Tätäkään ei voida hyväksyä, koska kuluttajilla pitäisi olla oikeus saada tietoja myös niistä vaaroista, joita ei ole vielä aukottomasti osoitettu todeksi, myös niissä tapauksissa, joissa ei ole kyse kiellosta eikä takaisinsaannista. Myöskään markkinoita ei voida valvoa tehokkaasti, jos luottamuksellisia tietoja koskevat rajoitukset hyväksytään.
Tarkistuksessa 40 ehdotetaan poistettavaksi yritysten velvollisuutta ilmoittaa viranomaisille markkinoille saattamistaan vaarallisista tuotteista. Tätä ei voida hyväksyä, sillä ehdotus on nykyiseen direktiiviin verrattuna tärkeä parannus. Olemme ilmoittamisvelvollisuudesta sitä mieltä, että direktiiviä ei selkiytä sanan "varmistaa" käyttäminen sanan "todeta" asemesta määriteltäessä sitä hetkeä, jolloin tiedot on ilmoitettava, kuten tarkistuksen 34 ensimmäisessä osassa ehdotetaan.
Nyt, kun olen selvittänyt perusteellisesti, miksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3, 4, 6, 8, 11, 13, 14, 16, 18, 19, 23, 24, 28-30, 32, 33, 36-44, osaa tarkistuksesta 7, tarkistuksen 21 toista osaa eikä tarkistusten 27 ja 34 ensimmäistä osaa, voin ilmoittaa teille, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 2, 9, 10, 12, 15, 20, 22, 25, 26, 31 ja 35 sekä osan tarkistuksesta 7, tarkistuksen 21 ensimmäisen osan ja tarkistusten 27 ja 34 toisen osan, sillä nämä tarkistukset parantavat ja selventävät komission ehdotusta. Joidenkin tarkistusten - erityisesti tarkistusten 2, 15, 22, 25 ja 31 sekä tarkistuksen 27 toisen osan - kohdalla tekstiä voitaisiin parantaa hiomalla sanamuotoa.
Haluaisin lopuksi vielä kerran kiittää esittelijä González Álvarezia erinomaisesta mietinnöstä, jota komissio voi suurelta osin tukea.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Ryhmien kokoonpano
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, meillä on edessämme useita äänestyksiä, ja siksi pyydän kurinalaista yhteistyötä! Saanen ilmoittaa aluksi, että jäsen Claudio Martelli on siirtynyt sitoutumattomien ryhmästä sekaryhmään eli on vaihtanut teknisestä ryhmästä sekaryhmään.
Jäsen Martelli, tavallisesti teille annetaan puheenvuoro vasta äänestysten jälkeen, mutta annan teille poikkeuksellisesti lyhyen puheenvuoron. Siitä ei kuitenkaan käydä nyt keskustelua, vaan voitte antaa vain lyhyen henkilökohtaisen lausuman.

Martelli
Arvoisa puhemies, 30 vuotta olen edustanut sosialisteja Italiassa ja kansainvälisissä järjestöissä. Kun minut valittiin uudelleen parlamenttiin kesäkuussa 1999, liityin tietysti sosialistiryhmään. Elokuun 30. päivä 2000 puheenjohtaja Barón Crespo ilmoitti minulle puheenjohtajiston - johon kuuluin ja joka oli keskustellut tapauksestani salaisesti muutaman hengen kesken minun poissa ollessani ja tietämättäni - kokouksen päätteeksi, että olin eronnut hänen ryhmästään. Minun vastalauseitani ei katsottu edes kohteliaan vastauksen arvoisiksi. Mitä ilmeisimmin jäsen Crespo katsoo, että italialaiset sosialistit eivät voi enää kuulua Euroopan sosialistiryhmään. On oltava joko entinen kommunisti, kuten Veltroni, tai entisten kommunistien mielistelijä, kuten Boselli. Italialaista vasemmistoa kuvaa tarina käestä: kun käen, entisen kommunistin, maailma romahtaa, se sijoittaa munansa muiden pesiin ja emon silmän välttäessä pistää poskeensa alkuperäiset munat.

Puhemies
Jäsen Martelli, minuuttinne on kulunut. Henkilökohtaisiin lausumiin on varattu vain yksi minuutti. Voitte esittää lopun kirjallisesti, myös jäsen Barón Crespolle.

Hänsch
Arvoisa puhemies, torjun jyrkästi jäsen Martellin väitteet. Enrique Barón puhui sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta sääntöjemme mukaisesti, ja on valitettavaa, että jäsen Martelli on nyt liittynyt Euroopan oikeistoon!
  

ÄÄNESTYKSET
Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin selityksen sille, mitä tarkoititte, kun sanoitte "wir checken" (tarkistamme asian), koska checken-sana ei kuulu saksan sanavarastooni.

Jäsen Roth-Behrendt puhui eilen ihmisistä, jotka olivat "eingesqueezed" (ahtautuneet) hissiin. Koska on kyse kansalaisoikeuksista, haluaisin tietää, olemmeko joskus hyväksyneet tarkistuksia saksan kieleen.
(Naurua, suosionosoituksia)

Puhemies
Tyypillinen esimerkki englantilaisesta huumorista.
(Naurua, suosionosoituksia) - (DE) Käytitte muuten saksankielisessä puheessa sanaa eingesqueezed, sekään ei ole kunnon saksaa. Useimmat kuitenkin ymmärsivät sen, jäsen Watson, tekin.
  
Averoffin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0322/200) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi varojen myöntämisestä Kreikalle maanjäristyksen syyskuussa 1999 tuhoaman alueen uudelleenrakentamiseksi myönnetyistä EIP:n lainoista aiheutuvan korkorasituksen lievittämiseksi (KOM(2000) 632 - C5-0532/2000 - 2000/0255(CNS)) (menettely ilman keskustelua)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Erikssonin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0294/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi sukupuolten tasa-arvoa koskevaan yhteisön puitestrategiaan (2001-2005) liittyvästä ohjelmasta (KOM(2000) 335 - C5-0386/2000 - 2000/0143(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)Puhemies. Näin naisilla ja miehillä on lopultakin samat oikeudet!

Keskeytämme nyt äänestykset juhlaistunnon ajaksi.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.25.)
González Álvarezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0309/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleisestä tuoteturvallisuudesta (KOM(2000) 139 - C5-0224/2000 - 2000/0073(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Seppäsen laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0303/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi päätöksen 2000/24/EY muuttamisesta EY:n ja Turkin välisen tulliliiton vahvistamisen ja tiivistämisen tukemiseen tarkoitetun EIP:n erityistoimintaohjelman perustamiseksi (KOM(2000) 479 - C5-0454/2000 - 2000/0197(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Lagendijkin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0324/2000) muutetusta ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan jälleenrakennusvirastoksi (KOM(2000) 628 - C5-0526/2000 - 2000/0112(CNS))
Tarkistuksesta 32 äänestämisen jälkeen:

Lagendijk
. (NL) Arvoisa puhemies, tarkistuksista 12 ja 37, joista nyt ryhdymme äänestämään, näyttää syntyneen väärinkäsitys. Mielestäni tarkistuksen 12 ja tarkistuksen 37 välillä ei ole mitään ristiriitaa. Haluaisin siis pyytää, että sekä tarkistuksen 12 että tarkistuksen 37 - siis ei vain jommankumman vaan molempien - puolesta äänestettäisiin, koska ne molemmat yhdessä tarjoavat selkeän ratkaisun.

Puhemies
Hyvä esittelijä, luotamme teihin täysin. Vastoin sitä arviota, että tarkistukset ikään kuin tekisivät toisensa mahdottomiksi, te olette sitä mieltä, että voimme äänestää molemmista, ja niin me teemme.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Westendorp y Cabezan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0330/2000) muutetusta ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Albanialle, Bosnialle ja Hertsegovinalle, Kroatialle, Jugoslavian liittotasavallalle ja entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle annettavasta avusta ja asetuksen (ETY) N:o 3906/89, päätöksen 97/256/EY ja asetuksen (ETY) N:o 1360/90 muuttamisesta (KOM(2000) 628 - C5-0525/2000 - 2000/0111(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Garot'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0305/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi sianliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 2759/75 muuttamisesta (KOM(2000) 193 - C5-0225/2000 - 2000/0076(CNS))

Puhemies
Hyvät kollegat, Garot'n mietinnön äänestyksen yhteydessä huomasin asiapapereita tutkiessani virheen erään ryhmän, nimittäin PPE:n, äänestyslistassa mielestäni asia ei koske muita ryhmiä.
Pyydän teitä tutkimaan listaa vielä tarkasti, sillä mielestäni osat I ja II ovat vaihtaneet paikkaa. Siksi teidän on syytä tutkia listaa tarkasti. Mielestäni osien pitäisi olla PPE:n listassa juuri päinvastaisessa järjestyksessä; siinä, missä nyt lukee shall establish, pitäisi olla toiseksi, ja missä nyt lukee toiseksi, pitäisi lukea ensinnäkin. Tutkikaa kohdat tarkasti, kun pääsemme sinne asti.
(Välihuomautuksia)Mikäli virhe olisi ollut sosiaalidemokraattien listassa, olisin tehnyt aivan samoin, niin kuin muidenkin ryhmien listojen yhteydessä!
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Morillonin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0297/2000) komission vuoden 1999 määräaikaiskertomuksesta Turkin edistymisestä Euroopan unioniin liittymisen valmisteluissa (KOM(1999) 513 - C5-0036/2000 - 2000/2014(COS))

Katiforis
Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitamme, haluan huomauttaa, että kreikankielisen käännöksen 16 kohdan lopussa on virhe, koska siinä sanotaan, että neuvottelut käydään "NATOn valvonnassa", vaikka sen kuuluisi olla "YK:n valvonnassa". Pyydän yksikköjä korjaamaan virheen.

Puhemies
Voimme kysyä sitä nopeasti esittelijältä. Jäsen Wurtz haluaa kuitenkin ensin esittää vastaväitteen.

Wurtz
Arvoisa puhemies, kysymykseni koskee kohtaan 10 eli armenialaisten kansanmurhaan liittyvien tarkistusten äänestysjärjestystä.
Eilen istunnossa laaditussa äänestysluettelossa - sillä äänestys oli tarkoitus pitää eilen - järjestys oli toisenlainen ja looginen, jota tämänpäiväinen ei ole. Ehdotankin, että palaamme eiliseen äänestysjärjestykseen, eli pidämme ensin äänestyksen tarkistuksesta 13.

Puhemies
Meillä on avustajina ammattitaitoista väkeä. Ensimmäisessä arviossa oli virhe, joka on nyt korjattu, mutta olisin kiitollinen, mikäli esittelijä Morillon esittäisi lyhyesti kantansa molempiin kysymyksiin. Ensimmäisen kysymyksen esitti Katiforis, ja se koski NATO-sanaa, ja toinen kysymys koski sitä, onko nykyinen äänestysjärjestys oikea.

Morillon
Arvoisa puhemies, ensimmäisestä kysymyksestä toteaisin, että kyseessä on selvästi virhe, ei käännösvirhe vaan translitterointivirhe.
Mitä tulee äänestysjärjestykseen, annan päättämisen puhemiehen huoleksi ja muistutan, että vastustan joka tapauksessa jokaista kolmea tarkistusta.

Puhemies
Molempiin kysymyksiin saatiin siis vastaus. Mietimme tarkistuksen 16 muuttamista.
Tarkistuksesta 7 äänestämisen jälkeen:

Swoboda
Arvoisa puhemies, kollega Katiforisin suostumuksella ehdottaisin seuraavaa, alkuperäisestä tekstistä hieman poikkeavaa tekstiä minulla on se tässä nyt vain englanniksi. Luen sen nopeasti:
"Welcomes the start of negotiations on confidence-building measures agreed on 31 October 2000, by the Foreign Ministers of both Turkey and Greece." (Pitää luottamusta lisääviä toimia koskevien neuvottelujen, joista Turkin ja Kreikan ulkoministerit sopivat 31. lokakuuta 2000, alkamista myönteisenä.)
Suhtaudumme myönteisesti vain neuvottelujen alkamiseen, emme niiden tulokseen. Sitä emme valitettavasti voi vielä tehdä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
   Jové Peresin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0275/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan yhteisön osallistuminen alueellisten kalastusjärjestöjen toimintaan (KOM(1999) 613 - C5-0108/2000 - 2000/2068(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)Äänestysselitykset
Päätöslauselmaesitys (B5-0845/2000)

Muscardini

Arvoisa puhemies, annoin äänestysselitykseni kirjallisesti, mutta haluaisin pöytäkirjaan lisättävän, että minusta on todella merkillistä, että parlamentti tänä aamuna äänesti juuri tässä mietinnössä useita sellaisia tarkistuksia vastaan, joissa vaadittiin muun muassa ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittamista. Minusta se on merkillistä, koska äänestimme eilen perusoikeuskirjasta. Minusta vaikuttaakin, että poliittisten siipien ennakkoluulo toistensa tarkistuksia kohtaan merkitsee huomattavaa puutetta parlamentin demokratiassa.
  

Korakas
. (EL) Välimeri on ollut ja on edelleen erittäin herkkä alue, jolla esiintyy merkittäviä poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia. Kysymykset valtioiden ja kansojen rauhanomaisesta yhteiselosta ja kaikkia hyödyttävästä ja tasa-arvoisesta yhteistyöstä ilman sekaantumista valtioiden sisäisiin asioihin sekä valtioiden rauhalliset suhteet ovat aina pääasia missä tahansa valtioiden välisessä yhteistyössä. On totta, että EU:n ulkopuolisilla Välimerenmailla on erittäin kärjistyneitä ongelmia talouden kehittymisessä. Alueellinen epätasapaino pahenee jatkuvasti.
EU ja jäsenvaltiot kantavat raskaan vastuun tästä tilanteesta. Näemme joka päivä, kuinka varsinkin EU käyttää liiallisesti hyväkseen kehitysmaiden ihmisiä, luonnonvaroja ja yrityksiä ja pitää yllä ja kasvattaa niiden ulkoista velkaa.
Yritys viedä EU:n sosioekonominen malli EU:n ulkopuolisiin Välimeren maihin ja liittää ne osaksi uutta maailmanjärjestystä ja niin kutsuttua maailmanlaajuistumista, ilmentää imperialistista ajattelua. Tämä ei voi mitenkään muodostaa vakaata pohjaa yhteistyölle, koska EU haluaa pakottaa heikot taipumaan vahvojen tahtoon, se tahtoo niiden palvelevan suurten monopoliyritysten etuja, ei alueen maiden kansojen ja työntekijöiden etuja.
Tyypillinen esimerkki tästä käytöksestä on EU:n jäsenvaltioiden asenne näistä ja muista maista tulevia maahanmuuttajia kohtaan. Monet heistä tuntevat turvattomuutta ja pelkoa karkottamisesta, kun heille ei anneta yhtäläisiä oikeuksia muiden työntekijöiden kanssa, ja näin pidetään yllä ghettoa toisen luokan kansalaisille, nykyaikaisen orjakaupan uhreille.
Tyypillinen esimerkki yhteisön politiikasta ovat lisäksi eri kauppasaarrot ja jopa sotilaalliset interventiot sellaisia maita vastaan, jotka eivät suostu alistumaan EU:n ja uuden maailmanjärjestön päätöksiin, samoin kuin valtioiden sulkeminen Euroopan ja Välimeren alueen yhteistyön ulkopuolelle ja toisten valtioiden suosiminen sekä määrärahojen jako monikansallisen pääoman etujen mukaisesti, ei todellisten tarpeiden mukaan.
Lopuksi me emme saa unohtaa, että puhumme alueesta, jossa EU ja NATO pommittivat Jugoslaviaa, että EU antaa NATOn siunauksella ehdokasvaltion aseman Turkille, joka miehittää 40 prosenttia Kyproksesta ja kiistää Kreikan itsemääräämisoikeuden, emmekä saa unohtaa vastuutamme eräästä kansasta, palestiinalaisista, jotka elävät kurjissa oloissa Israelin valtionterrorismin alla ja taistelevat edelleen sankarillisesti oman maansa puolesta.
Valitettavasti päätöslauselmassa ei puututa edellä mainittuihin kysymyksiin, vaan noudatetaan EU:n tähänastista henkeä ja ajetaan eurooppalaisen monopolipääoman soluttautumista EU:n ulkopuolisiin Välimerenmaihin, selvästikin jatkamaan niiden rikkauksien ryöstämistä.

Muscardini
. (IT) Barcelonan prosessin käynnistämiselle ei ole riittäviä edellytyksiä. Sopimusten täytäntöönpanossa ilmenneet viivästykset ovat vain osittain perusteltavissa. Vastuu on kaksinkertainen: se kuuluu unionin maiden hallituksille, mutta myös Välimeren kumppanimaiden hallituksille. Prosessia haittaa poliittisen tahdon puute, joka toisinaan saa epäilemään tämän merkittävän Euro-Välimeri-hankkeen onnistumista. Juuri tämän kaksinkertaisen vastuun vuoksi olen esittänyt joitakin tarkistuksia, jotka koskevat Euro-Välimeri-alueen valtioiden hallituksia.
Ilman niiden vastuuta ja sitoutumista ei todellakaan ole mahdollista puhua Välimeren maiden alueiden välisen vapaakauppa-alueen toteuttamishankkeesta, jota Maltan konferenssissa esitettiin etelän ja pohjoisen välisten suhteiden kehittämiseksi.
Myös rahoituksen määrä heijastaa onnistumisen halua, ja vielä tätä halua ei ole osoitettu. Eri maantieteellisille alueille osoitettujen varojen suhteelliset osuudet on määriteltävä uudelleen demokraattisesti, avoimesti ja tehokkaasti, ja hajautettu yhteistyö on myös käynnistettävä uudelleen kestävältä pohjalta, kunhan ensin on tarkasteltu kriittisesti ja perusteellisesti entisten ohjelmien täytäntöönpanossa todettuja heikkouksia ja puutteita.
Mitä tulee laillisten maahanmuuttajien ihmisarvon kunnioittamiseen yhdenmukaistetun eurooppalaisen maahanmuuttopolitiikan hengessä, heidän tasavertaisen kohtelunsa takaavien oikeudellisten välineiden lisäksi olisi luotava taloudellisia tukivälineitä kaikkia niitä nuoria varten, jotka Euroopan maissa suoritettujen korkeakoulu- tai yliopisto-opiskelujen päätteeksi päättävät palata kotimaihinsa harjoittamaan ammattiaan. Jäsenvaltioiden tätä koskevia aloitteita on tarpeen koordinoida, ja tämä koordinointi voisi olla Euroopan komission tehtävä. Komissio voisi lisäksi esittää vastaavia, nuorille maahanmuuttajille suunnattua taloudellista tukea koskevia ehdotuksia AKT-maiden kanssa käytävää yhteistyötä koskevan politiikan puitteissa.
Toisenlainen koordinointi koskee kansainvälisen ja alueellisen avun mahdollisia lahjoittajia, valtioita ja rahoituselimiä, erityisesti Persianlahden maita. Välimeren alueella tarvitaan sopimuksiin perustuvaa sijoitusohjelmaa. Ilman sopimista ei ole dynaamisuutta, ja ilman dynaamisuutta kehitykseen ei saada tarvittavaa potkua.
Haluaisin lopuksi todeta, että tärkein koordinointiin liittyvä asia on unionin Välimeren aluetta koskeva yleisstrategia. Juuri tämä strategia voi viitoittaa optimaalisen kumppanuuden tavoitteet, juuri tämä strategia tarjoaa kunnolliset perustelut kaikille aloitteille ja kaikille toimenpiteille, ja juuri tämä strategia tekee kumppanuudesta elintärkeän välineen paitsi Välimeren alueen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen takaamiseksi myös sen mahdollistamiseksi, että Euroopalla voi olla tasapainottava rooli koko alueella. Näistä syistä äänestämme päätöslauselmaesityksen puolesta.
Averoffin mietintö (A5-0322/2000)

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Averoffin mietintöön, joka koskee ehdotusta varojen myöntämisestä Kreikalle maanjäristyksen syyskuussa 1999 tuhoaman Attikan alueen uudelleenrakentamiseksi myönnetyistä EIP:n lainoista aiheutuvan korkorasituksen lievittämiseksi. Tämä apu on murhenäytelmän takia enemmän kuin perusteltua.
Erikssonin mietintö (A5-0294/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta, jossa määritellään, mitä Euroopan yhteisön on tehtävä miesten ja naisten välisen todellisen tasa-arvon edistämiseksi.
Sunnuntaina, ennen kuin lähdin Strasbourgiin, tapasin rouva Rossin. Rouva Rossi - eläkeläinen ja leskirouva - sanoi minulle: "Kuinka kummassa on mahdollista, että kun jäin leskeksi, eläkkeeni pieneni puoleen siitä, minkä sain, kun rakas aviomieheni oli yhä elossa?" Haluaisin korostaa, että kun puhutaan tasa-arvosta miesten ja naisten välillä, on puututtava myös eläkelakeihin, jotka kohtelevat naisia miehiä huonommin. Jäsenvaltioiden on kunnioitettava naisia myös leskeksi jääneiden naisten ja avioliitossa elävien naisten eläkettä koskevissa laeissa.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, huolimatta Euroopan unionissa viime aikoina tapahtuneesta edistyksestä, ihmisoikeuksien esitaistelijana tunnetussa Euroopassa on edelleenkin sukupuoleen perustuvaa rakenteellista syrjintää. Naiset eivät nauti samoja oikeuksia kuin miehet, naisten osuus julkisissa viroissa sekä myös yksityisyritysten johtotehtävissä on edelleenkin pienempi kuin miesten, ja naiset ovat edelleenkin parisuhteessa tapahtuvan pahoinpitelyn sekä seksuaalisen väkivallan ensimmäisiä uhreja.
Haluaisin korostaa erästä asiaa, jota pidän suoraan sanoen ratkaisevana tekijänä tässä kysymyksessä; se on tasa-arvon puute työelämässä. Tasa-arvoa ei saavuteta koskaan, ellei naisella ole henkilökohtaista taloudellista riippumattomuutta ja jos hänen toimeentulonsa ja tulevaisuutensa on riippuvainen miehestä; se, mikä vaikuttaa eniten naisen mahdollisuuksiin olla todella vapaa ja tasa-arvoinen, on se, että hänellä on samanlaiset mahdollisuudet saada työpaikka kuin miehellä ja että hänen palkkansa ei ole alhaisempi kuin miehen. Olen vakuuttunut, että sinä päivänä, kun nainen saavuttaa työllään todellisen taloudellisen riippumattomuuden, hän on todella vapaa, ja muutkin eriarvoisuuden muodot ovat kadonneet.

Alyssandrakis
. (EL) Ehdotettu uusi sukupuolten välisen tasa-arvon viisivuotisohjelma on taantumuksellisin ohjelma, joka on laadittu moniin vuosiin, ja sen tavoitteena on naisten täydellinen liittäminen EU:n työväestön vastaisiin politiikkoihin.
Päätettävänä oleva yhtenäisten mahdollisuuksien politiikka ei ole muuttanut naisten suurempaa osuutta työttömistä, osa-aikatyötä, köyhyyttä eikä naisten vajaata osallistumista päätöksentekoon. Yhtenäisiä mahdollisuuksia työhön, sosiaaliseen osallistumiseen ja muuhun on mahdotonta ajatella osana taantumuksellisia politiikkoja, jotka koskettavat kaikkea ihmisarvoa ja jotka tarkoittavat työttömyyden, vajaatyöllisyyden yhteiskuntaa ilman valtion huolenpitoa, yhteiskuntaa, joka laskee hinnan inhimillisille arvoille ja kaupallistaa ne.
Olemme jyrkästi eri mieltä siitä tavasta, jolla termejä "yhtäläiset mahdollisuudet" ja "tasa-arvo" käytetään, koska kapitalismissa molemmat termit tarkoittavat vain yhtä asiaa: työntekijöiden enemmistön yhtäläistä kohtelua päivästä päivään pahenevassa sosiaalisessa kurjuudessa, yhtäläistä köyhyyden jakamista, yleistä työttömyyden kasvua ja osa-aikatyötä. Ne tarkoittavat valtion tarjoamien julkisten ja ilmaisten palveluiden vähenemistä sosiaalipolitiikan alalla ja perheiden taakan kasvamista kokonaisuudessaan.
Kun otetaan huomioon EU:n työväestön vastaiset politiikat, konkreettinen tavoite ja kaikki mahdolliset myönteiset toimet, joilla siihen pyritään, tähtäävät vain yhteen asiaan: naisten täydelliseen liittämiseen EU:n politiikkoihin, joista on tullut entistä taantumuksellisempia ja kansan etujen vastaisempia.
Tekstissä käsitellään EU:n laajojen politiikkojen toteuttamista, siinä määritellään selvästi, että tasa-arvopolitiikan pitää edistää naisten täyttä osallistumista uuteen talouteen, siis täyttä sopeutumista - yhtäläisin mahdollisuuksin - osa-aikatyöhön, pysyvän täystyöllisyyden kumoamiseen ja työn palkkakustannusten vähentämiseen.
Todellinen tasa-arvopolitiikka edellyttää toisenlaista talous- ja sosiaalipolitiikkaa, jonka huomion keskipisteenä ovat miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet hyvinvointiin, ei elämän kurjistumiseen, jonka huomion keskipisteenä on esimerkiksi molempien sukupuolten eläkeiän laskeminen: 60 vuoteen miehille ja 55 vuoteen naisille, sosiaalipolitiikan julkisen ja ilmaisen sektorin vahvistaminen ja kohentaminen, yksityisen sektorin poistaminen terveydenhuollosta ja osa-aikatyön poistaminen.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Äänestimme tämän mietinnön puolesta, koska siinä otetaan esiin eräitä sukupuolten tasa-arvoon liittyviä periaatteita, joista olemme tietenkin samaa mieltä. Kuitenkin "naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia" koskevia kaikkia väitteitä varjostaa ikävä kyllä se, että unionin direktiivillä sallitaan naisten yötyö.
Naisten yötyön kieltäminen oli yksi niistä harvoista seikoista, joiden kohdalla joidenkin maiden naisia suojeleva sosiaalilainsäädäntö oli hieman muita edistyksellisempi sekä mies- että naistyöntekijöiden kannalta.
Koska unionin toimielimet eivät pysty torjumaan sitä eriytymistä, josta naiset saavat kärsiä työllisyyden, palkan tai ylenemisen alalla, eli ne eivät näin ollen pysty luomaan ylhäältä käsin "yhtäläisiä mahdollisuuksia", ne ryhtyvät siihen "alhaalta" käsin. Ilmoitamme vastustavamme sitä sosiaalista taantumusta, jota naisten yötyön salliminen tarkoittaa.
Teollisuudessa ja yleisesti ottaen kaupan alalla harjoitetulle yötyölle, jota voidaan pitää sekä naisten että miesten terveydelle vaarallisena, ei löydy mitään sosiaalista ja inhimillistä oikeutusta. Ainoa syy sen yleistymiseen on yritysten harjoittama voittojen maksimointi.
Jotta tässä asiassa päästäisiin eroon kaikesta sosiaalisesta eriytymisestä, yötyö on kiellettävä sekä miehiltä että naisilta lukuun ottamatta tiettyjä julkisia palveluja, nimittäin sairaaloita ja julkista liikennettä, joiden kohdalla tämä työ on sosiaalisesti hyödyllistä, jos samalla korvataan yötyön haittapuolet vähentämällä varsin tuntuvasti työaikaa, millä suojellaan myös raskaana olevia naisia.

Figueiredo
. (PT) Komissio on esitellyt, vaikkakin myöhäisessä vaiheessa, sukupuolten tasa-arvoa koskevaan yhteisön puitestrategiaan (2001-2005) liittyvän ohjelmansa, joka poikkeaa merkittävästi aikaisemmista ohjelmista, erityisesti neljännestä toimintaohjelmasta, joka päättyy tämän vuoden lopussa.
Ehdotuksen mukaan menetelmän muuttamisen tavoitteena on lisätä kansalaisjärjestöjen mahdollisuutta osallistua hankkeeseen aktiivisesti ja edistää sitä. Jotta se olisi mahdollista, tuota tehokasta osallistumista ei pidä vahvistaa ainoastaan yhteisön tasolla, vaan myös jäsenvaltioissa.
Kuten esittelijä toteaa, komissio toteaa myös todellisen demokratian edellyttävän sitä, että kaikki kansalaiset - sekä miehet että naiset - osallistuvat ja ovat yhtäläisesti edustettuina talouselämässä, päätöksenteossa, yhteiskuntaelämässä, kulttuurielämässä ja kansalaisyhteiskunnassa. On kuitenkin tarpeen ottaa huomioon, ettei millään ponnisteluilla miesten ja naisten välisen tasa-arvon parantamiseksi ole pysyvää vaikutusta, ellei samalla vahvisteta naisten oikeuksia, erityisesti arkipäivän käytännöissä kaikilla toiminta-aloilla.

Mann, Thomas
. (DE) Komissio on kehittänyt naisten ja miesten välisen tasa-arvon turvaamiseksi kulttuuri-, sosiaali- ja talouselämässä sekä sukupuoleen perustuvan syrjinnän vähentämiseksi ja torjumiseksi kaksijakoisen lähestymistavan, jota naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta kannattaa. Naisia suosivien toimien toteuttamista ei pidä asettaa toisarvoiseen asemaan, vaan sen pitäisi tapahtua politiikkaan integroinnin yhteydessä. Kyse on konkreettisesti viidestä toiminta-alasta, joihin kuuluvat muun muassa tasa-arvo talouselämässä, osallistumis- ja edustusoikeudet ja yhtäläiset sosiaaliset oikeudet.
Budjettikohdassa B34012 on varattu tähän 53,5 miljoonaa euroa huomattava, mutta välttämätön summa, jota lausunnon antava budjettivaliokunta kannatti, koska kyseessä on poliittinen painopistealue. Olisimme mielellämme arvioineet neljättä toimintaohjelmaa ennen viidettä toimintaohjelmaa koskevaa päätöksentekoa.
Toivon hartaasti, että komissio mahdollistaa tulevaisuudessa ajoissa ja vuosittain tapahtuvalla budjetin erittelyllä sen, että Euroopan parlamentti voi arvioida ja käsitellä asioita perusteellisemmin. Aikatekijästä vielä yksi asia: tässä mietinnössä on useita epäselviä ja epäonnistuneita sanamuotoja, koska jouduimme keskustelemaan ja äänestämään erittäin tiukassa aikataulussa, eikä tarkistusesityksiä ollut käännetty kaikille kielille.
Sisällöllisesti epäilen muutamaa kohtaa. Esimerkiksi se, että vaaditaan kuten niin usein parlamentissa tutkimuksia yleisen työajan lyhentämisen vaikutuksista. Meillä on yksiselitteisiä enemmistöpäätöksiä sen havainnon ansiosta, että jäsenvaltioissa voidaan elää paljon paremmin joustavien työaikojen kuin todellisuudelle vieraan kollektiivisen ratkaisun kanssa. En myöskään pidä joukkotiedotusvälineitä koskevien käyttäytymissääntöjen luomista mahdollisena. Mikäli naiset tuodaan esiin syrjivällä tavalla, siinä auttavat vain aktiivisten lukijoiden voimakkaat vastalauseet ja valppaat kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin jäsenet.
Äänestin kuitenkin mietinnön puolesta. Ensinnäkin siihen sisällytettiin useita ryhmäni tekemiä parannusehdotuksia. Toiseksi vaadittiin tutkimuksia, jotka paneutuvat naisten asemaan kansallisilla työmarkkinoilla ja riittämättömään pääsyyn sosiaaliturvajärjestelmien piiriin, mihin tarvitaan tilastoja, jotka sisältävät todistusvoimaisia, sukupuolen perusteella eriytettyjä tilastotietoja. Aivan oikeutetusti vaaditaan viidennen toimintaohjelman yhdenmukaisuutta rakennerahastojen yhteisömme kenties pysyvimpien välineiden kanssa, yhteisön Equal-aloitteen, Daphne-, Stop-, Phare- ja Meda-ohjelmien kanssa.

Sacrédeus
. (SV) Olen äänestänyt kompromissitarkistusten 61-74 puolesta, jotka hyväksyttiin yhdessä.
Samalla haluan ilmoittaa, että olen erittäin hämmästynyt siitä lapsiin ja ikääntyviin vanhempiin, perhe-elämään ja perheen yhteenkuuluvuuteen sekä yksinkertaiseen, kunnialliseen lähimmäisenrakkauteen liittyvästä näkökulmasta, joka käy ilmi perhe- ja työelämän yhteensovittamisen mahdollistavan infrastruktuurin (lasten ja vanhusten hoito) luomista koskevan kompromissitarkistuksen 72 (jonka tulkitsen koskevan myös lapsen omien vanhempien kotonaan suorittamaa lastenhoitoa) perustelusta, jossa sanotaan: "Lastenhoitoon ja perheen ikääntyneiden jäsenten hoitoon liittyvät velvollisuudet muodostavat ajoittain esteitä naisten ammatilliselle, poliittiselle tai yhteiskunnalliselle toiminnalle heidän elämänsä aikana". Olen erityisen huolestunut muotoiluista "muodostavat esteitä" ja "velvollisuudet".
Lisäksi: Onko "ammatillinen, poliittinen tai yhteiskunnallinen toiminta", kuten perusteluissa sanotaan, yksittäisen ihmisen korkein ja ainoa arvo? Pitävätkö poliittiset päättäjät sitä kaikkein korkeimpana arvona, kun perhe-elämää, yhteiskunnan perusyksikköä, ja niitä erittäin läheisiä ja inhimillisiä arvoja, joita siihen liittyy, laiminlyödään ja aliarvioidaan nyt jopa EU:n nimissä tällä tavalla?

Scallon
. (EN) Toteaisin Erikssonin mietinnöstä (A5-0294/2000), joka koskee ehdotusta neuvoston päätökseksi sukupuolten tasa-arvoa koskevaan yhteisön puitestrategiaan (2001-2005) liittyvästä ohjelmasta, että kannatan täysin sukupuolten välistä tasa-arvoa, mutta siihen liittyvää komission asiakirjaa KOM(2000) 335 tarkasteltaessa näyttäisi siltä, että rahoitusselvitys sisältää nykyisin budjettikohdasta A-3037 rahoitettavien Euroopan naisten lobbyn (EWL) hallinnosta johtuvien menojen perusrahoituksen.
Kuten tiedätte, budjettivaliokunta katsoo, että tällä kansalaisjärjestöllä on monopoli. Useilta eurooppalaisilta naisryhmiltä saatujen kirjeiden perusteella näyttäisi siltä, ettei tämä monopoli edusta ideologisesti kovinkaan huomattavaa osaa Euroopan naisjärjestöistä.
Koska tällä kansalaisjärjestöllä on tärkeä osuus ohjelman laatimisessa ja täytäntöönpanossa, sukupuolten välistä tasa-arvoa koskevan yhteisön puitestrategian puolueettomuus on mielestäni kyseenalainen, eikä sitä näin ollen voida tukea.
Onko sitä paitsi sopivaa rahoittaa monopolia tasa-arvon edistämiseen tarkoitetusta budjettikohdasta? Onko meillä itse asiassa oikeutta rahoittaa monopolia mistään EU:n budjettikohdasta?
Olenkin valitettavasti äänestänyt mietintöä vastaan.
González Álvarezin mietintö (A5-0309/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin González Álvarezin mietintöä vastaan useista eri syistä, mutta koska minulla on vain yksi minuutti tätä äänestysselitystäni varten, mainitsen niistä vain yhden. Kun lähdin tällä kertaa Strasbourgiin, lentokentällä oli useita ihmisiä saattamassa minua. Heidän joukossaan oli vanha eläkeläisnainen, jolla oli valitettavasti vakava fyysinen vamma, jonka oli aiheuttanut Euroopan unionissa myynnissä ollut erittäin vaarallinen tuote. Sanoin hänelle lähtiessäni: "Olkaa huoletta, sillä González Álvarezin mietinnössä puhutaan nimenomaan tuoteturvallisuudesta." Valitettavasti olen kuitenkin nähnyt, että tässä mietinnössä ei millään lailla määritetä selkeää velvoitetta korvata nopeasti niitä vahinkoja, joita vaaralliset tuotteet aiheuttavat ihmisille.

Titford
. (EN) Puolueeni suhtautuu erittäin suurin varauksin kulutustuotteiden myyntiä koskevaan yhteisön lainsäädäntöön, koska siinä vastustetaan standardien vastavuoroisen tunnustamisen käsitettä. Niinpä vastustamme periaatteessa alkuperäistä direktiiviä ja näin ollen myös sen laajentamista.
Vaikka asia ei olisikaan näin, suhtautuisimme ehdotukseen silti erittäin suurin varauksin. Yleistä tuoteturvallisuutta koskevassa komission ehdotuksessa on periaatteessa kyse direktiivin 92/59/ETY tarkistamisesta, eikä alkuperäisen direktiivin lähestymistapaa ole muka muutettu, mutta tämä ei näytä täysin pitävän paikkaansa.
Olemme erityisen huolissamme siitä, että komission jäsen Byrne paljasti suunnittelevansa täytäntöönpanoviranomaisten verkkoa, joka voisi auttaa tämän lainsäädännön täytäntöönpanossa.
Olemme nähneet muissakin yhteisön aloitteissa "verkkoja" koskevia ehdotuksia, ja tässä ehdotuksessa tähdätään kehitykseen, joka ei ole millään lailla tervettä - yhtenäiseen täytäntöönpanojärjestelmään, Euroopan unionin kuluttajalainsäädännön täytäntöönpanoyksikköön.
Yleisenä suuntauksena näyttää mielestämme olevan se, että kun komissio on ensin kyllästänyt jäsenvaltiot lainsäädännöllään, se keskittää kaiken huomionsa täytäntöönpanojärjestelmiin, jotta se voisi suoraan valvoa niitä.
Pelkästään näistä syistä puolueeni vastustaa tätä toimenpidettä.

Titley
. (EN) Kannatan yleistä tuoteturvallisuutta koskevaa mietintöä, mutta on tärkeää, ettemme mene liian pitkälle. On tärkeää, että tuotteemme ovat turvallisia, mutta emme saisi mennä liiallisuuksiin.
Euroopan kansalaiset ovat erittäin huolestuneita kulutustuotteiden turvallisuudesta, ja syystäkin. Tässä mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti tuoteturvallisuutta koskevan nykyisen eurooppalaisen direktiivin parantamiseen, mutta direktiiviä ei mielestäni pitäisi soveltaa hyväntekeväisyysjärjestöjen kauppoihin, jotka ovat tärkeä osa brittikaupunkien katukuvaa. On järjetöntä ajatella, että tavallinen hyväntekeväisyysjärjestön kauppa voisi antaa viranomaisille tietoja tavallisilta ihmisiltä saatuihin käytettyihin tuotteisiin liittyvistä vaaroista ja niiden alkuperästä.
Emme saa unohtaa, että Labour-puolueen kollegani Whitehead esitti tarkistukset, joissa hyväntekeväisyysjärjestöjen kaupat jätettiin direktiivin ulkopuolelle, ja meidän pitäisikin onnitella häntä hänen saavutuksistaan. Hyväntekeväisyysjärjestöjen kaupat olivat uhattuna, koska asiaa ei yksinkertaisesti ymmärretty Manner-Euroopassa. Nyt asia ymmärretään, ja Labour-puolueen tarkistuksilla taataan, että hyväntekeväisyysjärjestöjen kauppoihin ei kajota ja että ne jätetään direktiivin ulkopuolelle.
Direktiivin yleinen tavoite on erittäin tärkeä, koska siinä pyritään varmistamaan johdonmukainen ja korkea kuluttajansuojan taso sekä yhtenäismarkkinoiden tehokas toiminta. Kannatan täysin sitä, että myynnissä oleviin tuotteisiin liitettäisiin selväkielisiä ja ymmärrettäviä varoituksia mahdollisista vaaroista. Selkeät merkinnät ovat paras tapa vakuuttaa huolestuneet kuluttajat siitä, että heidän ostamansa tuotteet ovat turvallisia.
Kansalaisten luottamus ostamiemme tuotteiden turvallisuuteen on viime vuosina kokenut kovan kolauksen useiden - erityisesti lasten leluihin liittyneiden - tapausten takia. Voimme palauttaa kuluttajien luottamuksen ja varmistaa lastemme turvallisuuden ainoastaan siten, että asetamme turvallisuuden etusijalle ja myös osoitamme sen.
Lagendijkin mietintö (A5-0324/2000)

Berthu
Arvoisa puhemies, neuvosto on toivonut oikeutetusti Euroopan unionin Balkanin maille antaman tuen järkevöittämistä ja sitä, että samanaikaisesti uudistettaisiin unionin Kosovon jälleenrakennusvirastoa, jonka toimivalta voitaisiin asteittain ulottaa koko alueelle.
Tuemme ehdottomasti tätä pyrkimystä samoin kuin kahta sen toteuttamiseksi laadittua neuvoston asetusehdotusta, mutta emme voi tukea niitä Euroopan parlamentin tarkistuksia, joilla pyritään muuttamaan perusteellisesti järjestelmän tasapainoa komission eduksi. Tällä hetkellä Euroopan Kosovon jälleenrakennusvirastoa johdetaan johtokunnasta käsin, ja siinä jäsenvaltioiden ja komission edustajilla on kullakin yksi ääni, ja päätökset tehdään kahden kolmasosan enemmistöllä. Komissio suhtautuu erittäin kielteisesti tähän holhoamiseen ja valittaa, että jäsenvaltioiden liian suuri painoarvo hankaloittaa sen toimintavapautta, siis komission mielestä tuen tehokkuutta.
Euroopan parlamentti on kuullut vanhan ystävänsä vetoomuksen ja on äskettäin äänestänyt komission pyrkimyksiä tukevien tarkistusten puolesta. Tarkistuksessa 5 ehdotetaan, että viraston hoito palautetaan taas komissiolle, joka olisi vastuussa Euroopan parlamentille. Tarkistuksella 14 heikennetään johtokunnan asemaa komissioon nähden siten, että ehdotetaan päätösten tekemistä yksinkertaisella enemmistöllä. Tarkistuksella 10 laajennetaan komission näin johtaman viraston tehtäviä. Lopuksi tarkistuksen 15 avulla komissiolle annetaan vapaat kädet viraston kielijärjestelyissä, mitä pidämme erittäin huolestuttavana.
Näin ollen voidaan jälleen nähdä tyypillinen käsitys siitä, että komissio hoitaa paremmin ulkomaanavun, jos sillä on enemmän valtaa ja autonomiaa ja jos jäsenvaltiot valvovat vähemmän sen toimia. Tällainen näkemys on virheellinen, ja se voi valitettavasti johtaa harhaan tavalla, joka on hyvin tiedossamme. Vaadimmekin, että jäsenvaltiot pitävät avustamisen ja viraston tiukasti otteessaan. Yhtäältä jäsenvaltiot valvovat näin tehokkaammin, ja toisaalta ne pystyvät suhteuttamaan unionin jakaman avun ja kansalliset politiikat tällä hankalalla alueella edelleen toisiinsa, mikä on olennaisen tärkeää.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, sekä Euroopan kansanpuolueen että Italian eläkeläisten puolueen edustajana äänestin oikein mielelläni tämän tärkeän mietinnön puolesta, joka käsittelee tukea, jota Euroopan unioni on päättänyt antaa Albanialle, Kroatialle, Bosnialle, Montenegrolle, Serbialle ja Kosovolle, sekä tämän tuen täytäntöönpanoa. Tällä tuella on ennen kaikkea se vaikutus, että syntyy tunne siitä, että Eurooppa on olemassa ja että se on erityisesti lähellä sodan uhreiksi joutuneita kansoja, jotka ovat joutuneet kärsimään puutteesta ja köyhyydestä, ennen kaikkea vanhuksia ja vammaisia, joita on siis autettava ensimmäisinä, joskin muiden joukossa. Tämä saa tietysti minun mitä vankimman tukeni.

Posselt
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta, vaikka siinä ei tehdä tarpeeksi selvää eroa Kosovon, Serbian ja Montenegron välillä. Presidentti Kostunica antoi äskettäin verrata itseään eräässä haastattelussa presidentti De Gaulleen. De Gaulle saattoi esittää suurta rooliaan kuitenkin vasta Algerian-ongelman ratkaistuaan. Serbian Algerian-ongelma on mielestäni Kosovo. Kosovolla on oikeus päättää tulevasta kohtalostaan itsenäisesti ja kumppanuussuhteessa naapuriensa kanssa. Siksi meidän on annettava presidentti Rugovalle ja presidentti Kostunicalle demokratian kannattajina tilaisuus neuvotella keskenään. Siksi tarvitsemme nopeasti vaalit Kosovoon sekä kumppanuuteen perustuvaa yhteistyötä ja yhdessä sovitun ratkaisun tälle alueelle.

Alavanos
. (EL) Euroopan jälleenrakentamisviraston toiminta-alueen laajentaminen Jugoslavian liittotasavallan alueella olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten sitomatta sitä kyseisen maan sisäisiin muutoksiin. Hintaa kauppasaarrosta, kansainvälisen avun puutteesta ja ankarasta sodanjälkeisestä tilanteesta eivät ole maksaneet Miloeviæ kätyreineen, vaan kansalaiset - ja varsinkin heikommassa asemassa olevat kansalaiset.
Päätöksentekomenettelyn yksinkertaistaminen, hajautettujen toiminnallisten keskusten luominen (muuallekin kuin Pristinaan, mikä merkitsee Kosovon erottamista Jugoslaviasta) sekä johtokunnan ja komission päällekkäisten rakenteiden selvittäminen voivat osoittautua myönteisiksi toimiksi pyrittäessä selvittämään suurta byrokraattista tehottomuutta Euroopan jälleenrakennusvirastossa.
Samalla tarvitaan:
1. Lisää rahoitusta alueelle, jossa Euroopan unioni on fyysisesti ja moraalisesti vastuussa tuhoista.
2. Keskeistä sijaa paikallisille tekijöille, jotka byrokratia ja eri eurooppalaiset konsulttiyritykset ovat syrjäyttäneet.
3. Tukea alueen entisten vihollismaiden keskinäisille yhteistyöohjelmille.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön, jossa pyritään parantamaan EU:n Jugoslavian liittotasavallalle antaman avun toimitusta siten, että päätöksentekomenettelyjä yksinkertaistetaan ja niistä tehdään entistä avoimempia.
Garot'n mietintö (A5-0305/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Garot'n mietinnön puolesta, vaikka siinä onkin monia puutteita ja epätarkkuuksia, joita eläkeläisten puolue ei hyväksy. Pyydän ennen kaikkea, että komissio päättää esittää erilaisia uusia ehdotuksia maanviljelyyn ja karjanhoitoon liittyvien vaikeiden ongelmien ratkaisemiseksi. Ei voida todellakaan ajatella, että jatkossakin niitä maanviljelijöitä, jotka tarvitsevat Euroopan unionin tukea - joille toivon pelkkää hyvää! - autetaan tähänastisella tavalla, josta on aiheutunut pelkkää haittaa. Kiintiöjärjestelmä on ehdottomasti lakkautettava, ja on otettava käyttöön erilainen tapa tukea maanviljelyä, kalastusta sekä karjanhoitoa Euroopan unionissa.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin
. (SV) Emme kannata uusia siankasvatukseen liittyviä tukitoimia ja äänestämme sen vuoksi mietintöä vastaan.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat vastustaneet mietintöä, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön siankasvattajille maksettava tuki EU:ssa. Komissio on ehdottanut, että käyttöön otettaisiin siankasvattajia koskeva tukijärjestelmä perustamalla jäsenvaltioihin sääntelyrahastoja. Esitys on tarpeeton ja haitallinen, koska sen myötä käyttöön otettaisiin uusi tuki alalla, joka on tähän saakka selvinnyt hyvin ilman tukia. Sianliha-alan kriisi on ratkennut itsestään markkinatalouden avulla, ja juuri sen vuoksi, että käyttöön ei ole otettu tarpeettomia ja kalliita tukijärjestelmiä. Parlamentin laatimassa mietinnössä esitetään tukijärjestelmien määrän lisäämistä. Tuottajien on saatava 100 prosentin korvaus rahastosta, jos he vähentävät tuotantoaan, ja EU:n on osallistuttava järjestelmän rahoittamiseen. Vastustamme sen vuoksi sekä komission ehdotusta että parlamentin mietintöä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Kun tämä sianliha-alan yhteistä markkinajärjestelyä koskeva mietintö hyväksyttiin, sillä lisättiin entisestään yhteisiä maatalousmarkkinoita koskevan lainsäädännön tuhansissa laskettavaa paperimäärää.
On mielenkiintoista havaita, että huolimatta siitä, että esittelijä kannattaa markkinataloutta, hän puuttuu sianlihamarkkinoiden kausivaihtelujen aiheuttamiin "vääristäviin vaikutuksiin" ja huolestuu kriisien "turmiollisuudesta".
Vastustamme markkinataloutta, sillä sitä on pidettävä yhtä huonona ja vahingollisena sekä koko talouden että sianlihantuotannon sääntelyn kannalta. Emme kuitenkaan yhdy esittelijän kyynisiin käsityksiin, kun hän haikailee vanhoja hyviä aikoja, jolloin "pienten tuotantoyksiköiden toiminnan lopettaminen saattoi vaikuttaa hintojen nousuun". Olemme hänen kanssaan vielä vähemmän samaa mieltä, koska hän mainitsee pienten tuottajien toiminnan lopettamisen ennen kaikkea voidakseen vaatia Euroopan toimielimiltä lisärahoitusta suurille karjankasvatusyrityksille.
On siis estettävä se, että tuottajat joutuvat markkinoiden kausivaihteluiden armoille. Ainoita oikeita tuottajiahan ovat ne, jotka työskentelevät karjatiloilla ja pitävät ne toiminnassa, eli pienviljelijät ja maataloustyöntekijät, eivätkä missään tapauksessa ne, jotka ovat tässä mietinnössä pääasiallisen huomion kohteena ja joille riittää, että he saavat tälle alalle tekemistään sijoituksista mahdollisimman suuren hyödyn Euroopan toimielinten tukien avulla.

Figueiredo
. (PT) Yhteisen markkinajärjestelyn todellinen uudistaminen sianliha-alalla on tarpeellista ja kiireellistä sen pitkittyneen kriisin voittamiseksi, josta Euroopan unionin tuottajat ovat kärsineet. Komission ehdotus perustaa vapaaehtoinen ja ainoastaan tuottajien rahoittama solidaarisuusrahasto ei kuitenkaan ole ainoastaan vastoin yhteisessä maatalouspolitiikassa noudatettua rahoituksen yhteisvastuullisuuden periaatetta, vaan sen avulla ei myöskään ratkaista mitään alan perusongelmista.
Jäsen Garot'n laatimassa mietinnössä yritetään joiltakin osin parantaa komission ehdotusta yrittämällä päästä neuvoston kanssa sopimukseen erityisesti yhteisesti rahoitettavasta rahastosta. Ikävä kyllä tiedetään, että vaikka puheenjohtajavaltio Ranskakin on lämmennyt hieman asialle, komissio hylkää nämä ehdotukset, eikä neuvostosta tunnu löytyvän niiden hyväksymiseen tarvittavaa enemmistöä.
Niinpä on yhä keskeistä taistella sellaisen rahaston perustamiseksi, että yhteisen maatalouspolitiikan alalla on osallistuttava pakollisesti ja täysimääräisesti sen rahoitukseen ja maksujen mukautuksiin siten, että ne koskisivat useampia tuottajia, erityisesti pieniä ja keskisuuria maanviljelijöitä.
Pääkysymyksestä, yhteisön osallistumisesta yhdessä rahastoon, on syytä sanoa, että Garot'n mietintö parantaa tilannetta komission ehdotukseen verrattuna, mutta olemme vieläkin eri mieltä tämän osallistumisen liittämisestä yhteisen maatalouspolitiikan yhteisrahoitusperiaatteeseen, joka sitä paitsi hylättiin Agenda 2000 -ohjelmassa.

Lulling
. (DE) Kukaan tällä ei varmaa kiistäisi sitä, että sianlihan tuottajat kaikissa EU:n valtioissa kärsivät kahtena viime vuotena kriisistä, jolla oli monille tuhoisat seuraukset.
Sianlihalla ei ole muihin maataloustuotteisiin verrattavaa markkinajärjestelyä. Emme myöskään periaatteessa halua muuttaa tätä tilannetta. Meidän on kuitenkin toimittava, mikäli jollain alalla tapahtuu samanlaisia suuria rakennemuutoksia kuin on tapahtunut sianliha-alalla, jossa hinnat ovat romahtaneet jopa 30 prosenttia ja ovat pysyneet sillä tasolla paljon pitempään kuin yleensä. Kenenkään edun mukaista ei voi olla se, että erityisesti pienet siankasvattajat joutuvat luopumaan tuotannosta, koska ne eivät pysty kestämään tällaisia jatkuvia katastrofeja.
Siksi yhteisön lainsäädännön mukauttamista tällä alalla voidaan pitää oikeutettuna.
Mikäli sääntelyrahastoja luodaan, yhteisö voi ehdottomasti osallistua niiden rahoitukseen, varsinkin kun se ei rasita yhteisön talousarviota niin paljon kuin jotkut väittävät. Siksi olen äänestänyt mietinnön puolesta.

Raymond
, kirjallinen. (FR) Komission ehdotuksesta käy itsessään ilmi markkinoiden nykyisten sääntelyvälineiden riittämättömyys. Tuorein kriisi oli poikkeuksellisen pitkä ja vaikea. Sen myötä tiloja hävisi ja monet nuoret viljelijät joutuivat ahdinkoon. Sääntelyjärjestelmän puute voimistaa tätä suuntausta, joka hyödyttää suuria, usein yhdentyneitä yksiköitä. Ei voida vaatia lisäponnistuksia ainoastaan kasvattajilta: monet heistä ovat jo korvaavien rahastojen piirissä. Käsityksemme on, että on tarpeen tulla heitä vastaan ja luoda tehokkaita välineitä, joilla ei ainoastaan ratkaista kriisejä, vaan myös hallitaan markkinat paremmin laadun ja tuotteiden parantamiseksi.
Nykyisellään siankasvatus on edelleenkin pääosin vastuullisuuteen perustuvaa perhetoimintaa. Sillä tuetaan niiden maatalousalueiden taloudellista toimintaa, jotka sijaitsevat usein sellaisilla alueilla, joilla ei ole juurikaan muita vaihtoehtoja. Olemme päättäneet ponnistella elävien ja monimuotoisten maatalousalueiden puolesta: pienten ja keskisuurten yritysten säilyttäminen - olivatpa ne sitten maatalous-, käsityö- tai teollisuusyrityksiä - on tässä peruspilari. Sianlihantuotantoa varten perustettavalla sääntelyrahastolla sen tarkistetussa muodossa ei kyseenalaisteta markkinoiden vapautta, vaan tehdään mahdolliseksi perhetilojen suojelu.

Van Dam
. (NL) Sianlihamarkkinat ovat jaksoittaiset. Pieni vaihtelu tarjonnassa riittää aiheuttamaan kriisitilanteen. Kriisit ovat kuitenkin viime vuosina kestäneet pitempään, ja niistä on koitunut vakavia seurauksia erityisesti nuorille ja pienille siankasvattajille. Komissio etsii oikeutetusti ratkaisuja siankasvattajien tulojen turvaamiseksi.
Valitettavasti komission nykyinen ehdotus ei johda rakenteellisiin ratkaisuihin, ja esittelijä Garot on sitä mieltä, että viranomaisten on jälleen aika vahvasti ryhtyä vanhoihin sosialistisiin toimiin. Ei ole mitään järkeä perustaa rahastoja, jotka lievittävät kerta toisensa jälkeen puhkeavien kriisien seurauksia. Vaarana on, että tällainen rahasto ainoastaan pitkittää kriisijaksoja pehmentävän luonteensa vuoksi. Lisäksi rahasto tarjoaa jäsenvaltioiden yhteisrahoituksen muodossa mahdollisuuden myöntää enemmän tai vähemmän peiteltyä valtiontukea. Ne unionin maat, jotka ovat olleet aina anteliaita tukiasioissa, voivat käyttää tätä tilannetta kilpailun vääristämiseen. Tämä johtaa tilanteisiin, joissa George Orwellia lainataan kaikilla unionin 11 virallisella kielellä: "Kaikki siat ovat tasa-arvoisia, mutta jotkin niistä ovat tasa-arvoisempia kuin toiset."
Vaikka yhteisrahoitus poistettaisiinkin ehdotuksesta, ehdotettu rahasto ei vieläkään kykene tekemään mitään sektorin kriisien esiintymistiheydelle ja syvyydelle. Hintojen laskiessa tuotannon täytyy vähentyä. Tämä on luonnollinen reaktio siankasvatuksessa. Rahasto ei ratkaise silloin mitään, jos se ei ole sitova ja jos kaikki osallistujat eivät ponnistele tuotannon rajoittamiseksi. Näistä syistä olemme äänestäneet ehdotusta vastaan.
Tuotannon rajoittaminen on avaintekijä sianliha-alan kriiseissä. Siksi toivon, että neuvosto suhtautuu kriittisesti tähän mietintöön ja vakavasti alankomaalaisten siankasvattajien mielipiteisiin. Nämä kasvattajat, jotka pääasiassa vastustavat tulorahastoja, ovat sitä mieltä, että jos neuvosto sallii tällaisen rahaston perustamisen, sen täytyy tapahtua sillä ehdolla, että tuotantoa rajoitetaan jäsenvaltioittain.
Morillonin mietintö (A5-0297/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin kriittisesti Euroopan unionin ja Turkin suhteita koskeviin päätöksiin. Vaikka äänestinkin mietinnön puolesta, haluaisin korostaa joitakin seikkoja, jotka mielestäni on aina otettava huomioon tässä yhteydessä. Ensinnäkään, Eurooppa ei ole pyytänyt päästä osaksi Turkkia, vaan Turkki on pyytänyt päästä osaksi Eurooppaa, ja niinpä sen on mukauduttava ja hyväksyttävä ne oikeudelliset säännöt, joita Euroopan unioni pyytää sitä kunnioittamaan. Toiseksi Turkki ei ole enää yksinään Kreikkaa vastaan, vaan se on yksinään Euroopan unionia vastaan. Koko Euroopan unionin on puolustettava Kreikkaa, jolla ei ole enää tässä yhteydessä mahdollisuutta puolustaa omia oikeuksiaan ja omia etujaan.

Speroni
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta ja panin tyytyväisenä merkille, että hyväksytyksi tuli tarkistus, jossa tunnustetaan Armenian kansanmurha. Pahoittelen kuitenkin sitä, että äänestyksessä hylättiin minun esittämäni tarkistukset, joissa korostettiin tarvetta kunnioittaa kansojen itsemääräämisoikeutta. Parlamentissa puhutaan paljon oikeuksista - eilen hyväksyttiin perusoikeuskirja - mutta kun kyse on näiden oikeuksien soveltamisesta - en nyt tarkoita konkreettista soveltamista vaan niiden esille tuomista - parlamentti ottaa vain huolestuttavaa takapakkia, joka ei todellakaan ole sille kunniaksi.

Posselt
Arvoisa puhemies, armenialaisiin kohdistunut kansanmurha aloitti kansanmurhat 1900-luvulla, jota voi kutsua kansanmurhien vuosisadaksi. Franz Werfel loi niille kirjallisen muistomerkin teoksellaan "Die vierzig Tage des Musa Dagh" ("Musa Daghin neljäkymmentä päivää"). Franz Werfelillä oli juutalaisia ja saksalais-böömiläisiä sukulaisia. Juutalaissukulaiset joutuivat juutalaisten joukkomurhan uhreiksi, saksalais-böömiläiset, juutalaiset mukaan luettuina, karkotettiin toisen maailmansodan jälkeen Böömistä. Tämä osoittaa, kuinka yksi katastrofi voi aiheuttaa toisen. Kun Hitler valmisteli juutalaisten joukkomurhaa, hän kysyi: kuka enää puhui armenialaisista? Siksi oli tarpeen sanoa turkkilaisille ystävillemme, että nykyäänkään ei voida vaieta vääryyksistä. Emme halua sirottaa suolaa historian haavoihin, haluamme korjata yhdessä vääryydet, samantekevää, kenen nimissä ne on tehty.

Alavanos
. (EL) Vakavista puutteistaan huolimatta Morillonin mietintö on edistyksellisempi kuin komission ehdotus Euroopan unionin ja Turkin kumppanuussuhteesta.
Myönteinen asia on Loïzidoun tapauksen ja siihen liittyvän Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen maininta. Myönteistä, vaikka riittämätöntä, on maininta armenialaisten kansanmurhasta, mutta vaatimus kansanmurhan tunnustamisesta olisi pitänyt muotoilla selvästi Turkkiin kohdistuvaksi- tarkistuksissa tätä kohtaa korjataan varmasti paljon. Myönteistä on lisäksi kurdikysymyksen ja vähemmistöjen mainitseminen - joista vaietaan komission luonnoksessa kumppanuussuhteeksi.
Morillonin mietinnön suuri varjopuoli ja puute on kuitenkin kysymys Kreikan ja Turkin suhteista. Euroopan parlamentin pitäisi tehdä selväksi Turkin hallitukselle, että Turkin tie Eurooppaan edellyttää, että se lakkaa kiistämästä Euroopan unionin jäsenvaltioiden rajat ja että se siirtää erimielisyydet ratkaistavaksi kansainväliseen tuomioistuimeen. Tämä on myös Turkin kansan etujen mukaista, kansan, joka haluaisi elää rauhassa naapuriensa kanssa.
Äänestäminen päätöslauselman puolesta tarkoittaa tukea edistysaskeleelle verrattuna komissioon, ei täyttä yksimielisyyttä päätöslauselman kanssa.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin
. (SV) On erinomaista, että Euroopan parlamentti ottaa kantaa Turkin edistymiseen sen jäsenyyshankkeessa, erityisesti ihmisoikeuksien kunnioittamisessa.
Koska Ruotsi ei ole valmis osallistumaan yhteiseen sotilaalliseen puolustukseen, mutta kylläkin siviilikriisinhallintaan, emme voi kannattaa 15 kohtaa, jonka mukaan "Turkin hallituksen pyyntö tulla mukaan tavalla tai toisella yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämiseen" on myönteinen.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Morillonin Turkin liittymistä Euroopan unioniin käsittelevässä mietinnössä halutaan Turkin hallitusta muistuttaa ennen kaikkea siitä, että sen on taattava Turkin markkinoiden suurempi avoimuus eurooppalaiselle pääomalle ja ryhdyttävä "rakenteellisiin uudistuksiin", jotka vaihtelevat "valtiontukien poistamisesta eläkeuudistuksiin tai myös yksityistämisen vauhdittamiseen". Toisin sanoen vähennetään sosiaalibudjettia ja vaikeutetaan kaikkein varattomimpien väestönosien elinoloja.
Sen sijaan ihmisoikeuksista puhuttaessa mietinnössä tyydytään ainoastaan "kannustamaan Turkin hallitusta" ja "kehotetaan sitä" parantamaan toimintatapojaan, ilman että Euroopan maat uhkaisivat maata esimerkiksi asetoimitusten lopettamisella. Itse asiassa ei esittelijä eivätkä hänen taustallaan olevat Euroopan hallituksetkaan halua tuottaa pettymystä Turkkia tosiasiassa johtaville sotilaille, joiden takia osassa maata vallitsee hätätila. Euroopan hallitukset eivät halua tuottaa pettymystä Turkin taantumuksellisille puolueille, jotka kieltäytyvät poistamasta kuolemantuomiota ja vähät välittävät naisten oikeuksista, eivätkä ne halua tuottaa pettymystä niille samaisille Turkin viranomaisille, jotka tällä hetkellä sortavat kurdiväestöä tuhottuaan ensin armenialaiset.
Äänestäkööt tämän mietinnön puolesta ne, joille ainoastaan pääomien ja tavaroiden liikkuvuus on tärkeää, eivätkä ihmisten elämä ja oikeudet. Me äänestimme sitä vastaan.

Carlotti
Hyvät kollegat, tällä hetkellä kyse ei ole yhä verestävien vanhojen historiallisten haavojen repimisestä auki uudelleen. Kyse ei ole ikiaikaisen vihanpidon herättämisestä henkiin, eikä siitä, että lietsottaisiin suvaitsemattomuutta, kuten olen kuullut eri puolilla istuntosalia sanottavan.
Kyse ei ole edes armenialaisten kansanmurhan myöntämisestä todeksi, sillä parlamentillamme oli jo aiemmin tilaisuus ilmaista kantansa, eli kesäkuussa 1987 antamansa päätöslauselman yhteydessä. Vuonna 1987 Euroopan parlamentin jäsenet pyysivät Turkilta, että se katsoisi rohkeasti menneisyyttään silmästä silmään, jotta se pystyisi luomaan katseensa tulevaisuuteen. Historiallisen totuuden myöntäminen on tae demokratiasta, eikä siihen saa - eikä voikaan - liittyä kenenkään rahataloudellisia tai taloudellisia erityisetuja, olipa kyse sitten yksilöistä, hallituksista tai valtioista. Totuudesta ja muistoista ei voida tinkiä.
Riittää, kun pidetään mielessä se, mitä tapahtui Saksassa, sillä siellä Shoah, juutalaisten joukkomurha, myönnettiin, ja maasta tuli yksi toisen maailmansodan jälkeisistä suurista demokratioista.
Toivomme sitä tänään taas kerran, kun pyydämme, että Morillonin mietinnössä viitattaisiin kansanmurhaan. Kansanmurhan tunnustamista voitaisiin pitää kutsuna vuoropuheluun, jonka olisi jo synnyttävä nuorten armenialaisten ja turkkilaisten välille.
Koko armenialaisten yhteisö ja vuosisadan alussa maanpakolaisina maahamme tulleiden armenialaisten lapset odottavat nyt oikeuden toteutumista. He haluavat tarjota kansanmurhan uhriksi joutuneille esi-isilleen "moraalisen hautauksen". Koska viimeiset maanpaon todistajat, viimeiset joukkomurhista pelastuneet poistuvat hiljalleen keskuudestamme, muistamista on pidettävä entistä tärkeämpänä ja jopa velvoittavana.
Sen lisäksi, että kaikilta demokratioilta on vaadittava muistamista kaikki eurooppalaiset tietävät, että se on vaikeaa ja tuskallista, jopa niin vaikeaa, että jotkin Euroopan maat eivät ole onnistuneet siinä on tärkeää, että tällaiset barbaariset teot eivät toistu koskaan enää, teot, joilla on tuhottu etnisistä, uskonnollisista tai kulttuurisista syistä toisten ihmisten elämä ja jotka ovat iskostuneet koko maailman tietoisuuteen. Tätä sanomaa Euroopan on vietävä eteenpäin.

Caudron
Euroopan unioni päätti joulukuussa 1999 pidetyssä Helsingin neuvostossa lukea Turkin ehdokasvaltioksi, jonka on määrä liittyä Euroopan unioniin, ja luoda liittymiskumppanuuden sekä yhtenäisen rahoitusvälineen Turkin auttamiseksi Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä. On varsin ilmeistä, että liittymisneuvotteluja ei voida aloittaa niin kauan kuin näitä kriteerejä ei noudateta, ja tämä on pidettävä aina mielessä.
Euroopan komission laatimien edistymistä kuvaavien kertomusten tärkeyttä siis arvioidaan. Tänään keskustelemme vuoden 1999 edistymistä käsittelevästä kertomuksesta. Esittelijän tavoin meidänkin on myönnettävä, että Turkki on edistynyt tietyiltä osin ja että myönteisiä merkkejä on havaittavissa.
Tarkoitan ensinnäkin poliittisen vuoropuhelun aloittamista uudelleen assosiaationeuvostossa, joka kokoontui 11. huhtikuuta 2000 kolmen vuoden tauon jälkeen, sekä kahdeksan alivaliokunnan perustamista, joiden tehtävänä on prioriteettien määritteleminen saatettaessa yhteisön säännöstöä osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tarkoitan myös sitä, että Turkki allekirjoitti 15. elokuuta ja 8. syyskuuta 2000 neljä merkittävää YK:n yleissopimusta, jotka koskivat kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia sekä sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia nämä yleissopimukset on ratifioitava mahdollisimman pian, jotta voidaan taata ihmisoikeudet ja demokraattinen monimuotoisuus Turkissa. Tarkoitan lisäksi sitä, että Turkin ministerineuvosto hyväksyi Turkin ihmisoikeuksien koordinaationeuvoston esittelemän mietinnön "viite- ja työasiakirjana" vaikka onkin tarpeen, että siihen lisätään vähemmistöjen oikeuksien suojelua edistäviä konkreettisia toimia ja sitä, että hyväksyttiin lehtien ja sähköisten viestinten avulla tehtyjen rikosten vuoksi käynnistettyjen syytetoimien ja niistä tuomittujen rangaistusten täytäntöönpanon lykkäämisestä annettu laki.
On kuitenkin useita aloja, joilla kehitys on epätyydyttävää, jopa olematonta. Tarkoitan kuolemantuomion lakkauttavan lain puuttumista, Kyproksen ongelmaa ja sitä, että kolmasosa Kyproksen saaresta on Turkin armeijan miehittämä sekä etnisten vähemmistöjen, kuten kurdi- tai armenialaisvähemmistön oikeuksiin liittyviä ongelmia. Tämän vuoksi kannatin sitä tarkistusta, jolla pyrittiin sisällyttämään mietintöön viittaus Armenian kansanmurhaan. On tärkeää myöntää tämä historiallinen tosiasia. Kehotankin Turkin viranomaisia toimimaan samoin: tämä olisi merkittävä askel maan demokraattisessa kehityksessä!
Jos Turkki haluaa aloittaa liittymisneuvottelut, sen on siis ryhdyttävä varsin suuriin ponnisteluihin. Jos Turkki haluaa jonain päivänä liittyä unioniin, sen on omaksuttava kaikki ne arvot, "joille Eurooppa perustuu". Ja jälleen kerran herännee kysymys siitä, haluaako Turkki todella Euroopan unionin jäseneksi vai haluaisiko se mieluummin muodostaa muiden Lähi-idän maiden kanssa yhtenäisen "kokonaisuuden", jolla olisi varsin läheiset suhteet Euroopan unioniin kaupallisesti ja taloudellisesti, turvallisuuden ja vakauden alalla sekä ihmisoikeuksien ja demokratian sääntöjen saralla.
Tässä on ilman muuta kyse muusta kuin tämänpäiväisestä keskustelusta, mutta koska pidän Turkin kysymystä niin tärkeänä, halusin sanoa sen uudelleen tänäänkin.

Duff
. (EN) Minä ja kollegani vastustimme tätä tarkistusta, koska Leyla Zana korostaa, ettei hän vaadi itselleen erityiskohtelua eikä sitä, että hänet vapautettaisiin välittömästi vankilasta. Hän haluaa rikoslain muuttamista, kuten mekin. Lisäksi olemme sitä mieltä, että ei vain kurdeja vaan kaikki poliittiset vangit pitäisi vapauttaa.

Grossetête
Äänestin tämän päätöslauselmaesityksen puolesta.
Iloitsen siitä, että Euroopan parlamentti on avoimesti kehottanut Turkin hallitusta ja kansalliskokousta myöntämään julkisesti armenialaisvähemmistöön kohdistuneen kansanmurhan, joka tapahtui ennen uudenaikaisen Turkin valtion perustamista.
Vuodesta 1987 parlamenttimme on itsekin pyrkinyt tämän tunnustamiseen, ja tämän tarkistuksen hyväksyminen osoittaa parlamentin johdonmukaisuuden tässä keskustelussa.
Kuitenkaan tässä päätöslauselmassa ei anneta vastausta siihen todelliseen kysymykseen, joka koskee sitä, millaiset rajat todella haluamme Euroopan unionille.

Meijer
. (NL) Ehkä joskus tulee hetki, jolloin Euroopan unioni laajenee yhä kauemmaksi itään, kun Ukraina ja Venäjä tulevat jäseniksi. Silloin on itsestään selvää, että myös Turkille annetaan sellainen mahdollisuus. Tämä hetki on hyvin kaukana. Nykyinen Turkki on autoritaarinen valtio, missä sotilaat ovat vallassa, missä on poliittisia vankeja, sensuuria, kiellettyjä puolueita, rajavälikohtauksia ja missä vaalijärjestelmä sulkee pois vähemmistöt. 80 vuotta sitten tapahtuneesta kapinoineiden armenialaisten joukkomurhasta ei ole vieläkään otettu opiksi oikealla tavalla. Se on yksi syistä siihen, miksi pidetään normaalina, että toiselta kansalliselta vähemmistöltä yhä riistetään sen oikeudet. Kurdeja siirretään, pommitetaan ja sorretaan, samalla kun heidän kielensä käyttäminen on kiellettyä hallinnossa, koulutuksessa ja tiedotusvälineissä. Turkin täytyy ensin oppia Kreikan, Serbian, Bulgarian, Albanian, Syyrian, Irakin ja Jemenin historiasta. Nämä maat kuuluivat aikaisemmin Turkin alueeseen, ja niissä kapinat kukistettiin toistuvasti väkivallalla. Koska kansaa ei enää estetä käyttämästä itsemääräämisoikeutta, rauha on nyt siellä mahdollinen. Minulla ei ole mitään turhia kuvitelmia siitä, että tapa, miten Turkkia johdetaan, muuttuisi, jos sille maalailtaisiin tulevaisuudennäkymiä EU:n jäsenyydestä joustavin ehdoin. Välttämätöntä muutosta ei voida myydä vallassa oleville ulkopäin, vaan sen on tultava sisältäpäin.

Muscardini
. (IT) Turkista on mahdollisimman pian tultava kiinteä osa Euroopan unionia, jotta voidaan sekä edistää taistelua fundamentalismia vastaan ja rauhanprosessia että parantaa kehitystä ja tasapainoa Pohjois- ja Etelä-Euroopan maiden välillä.
Valitettavasti ratkaisematta on yhä monia konflikteja, jotka liittyvät kurdien ja armenialaisten tilanteeseen sekä kansalaisoikeuksien täyteen kunnioittamiseen, vaikka tällä saralla onkin jo otettu monia edistysaskelia.
Kansojen ihmisarvo ja perinteiden kunnioittaminen ovat keskeisiä seikkoja unionille, joka ei voi pitäytyä pelkissä kurdien tai armenialaisten tilannetta koskevissa periaatejulistuksissa. Unionin on oltava aloitteellisempi ja nähtävä laajentuminen Turkkiin välttämättömänä geopoliittisena strategiana. Tästä syystä esitämme uudelleen myös Turkin hallitukselle kehotuksen myöntää julkisesti Turkin vastuu Armenian kansanmurhasta. Tällainen julistus, joka on moraaliselta ja historialliselta kannalta välttämätön, on ehto, johon Turkin on suostuttava päästäkseen unioniin.
Näistä syistä Alleanza Nazionale, joka on jo aikaisemmin ilmaissut myönteisen kantansa unionin laajentumiseen Turkkiin, pidättäytyy tämänpäiväisestä äänestyksestä antaakseen Turkin hallitukselle ja kansalle jälleen yhden kehotuksen edetä nopeasti kohti näiden ongelmien ratkaisemista.

Roure
Meillä on edessämme hirvittävä vaara: unohdus.
Meidän on muistettava historian kauheudet, jos emme halua kokea niitä uudelleen. Armenian kansanmurha on yksi näistä kauheuksista, ja tällaista kipua ei voida lievittää, jos tapahtumaa ei tunnusteta.
Armenian kansanmurhan tunnustaminen merkitsee ihmisarvon tunnustamista.
Koko armenialainen väestö pakkosiirrettiin Mesopotamian aavikolle, itäisen Anatolian armenialaiset ajettiin pakkosiirrettäviksi 24 tunnissa, terveet miehet ammuttiin, naisia, lapsia ja vanhuksia ajettiin takaa ja he joutuivat kävelemään satoja kilometrejä huolenpidotta ja ruoatta, ja matkan varrella he saivat kestää varkauksia, raiskauksia ja tappamista. Vuonna 1915 Kilikian ja Länsi-Anatolian armenialaiset pakkosiirrettiin, 600 huomattavaa armenialaista murhattiin Konstantinopolissa, yli miljoona armenialaista surmattiin reilun vuoden aikana, eli lähes puolet ottomaanien ajan armenialaisväestöstä. Emme voi unohtaa heitä.
Kaikista todistuslausunnoista kuvastuvat samat armenialaisen siviiliväestön kokemat kärsimykset. Muistutan teitä vuoden 1987 päätöslauselmasta, jossa Euroopan unioniin liittymisen ehtona Turkkia vaadittiin tunnustamaan armenialaisten kansanmurha.
Äänestin tänään niiden tarkistusten puolesta, joissa tätä vaadittiin, jotta nämä todistukset saisivat jatkoa ja yhden kansakunnan tuskat tunnustettaisiin.
Turkin asema kansakuntien joukossa on entistä merkittävämpi, kun se suostuu kohtaamaan menneisyytensä.

Souchet
Morillonin mietinnöstä meille käy yksinkertaisesti ilmi vain se, ettemme ole lakanneet kärsimästä sen järjettömän päätöksen vuoksi, joka tehtiin Helsingin huippukokouksessa Turkin ottamisesta mukaan Puolan lailla niiden täysimääräisesti eurooppalaisten maiden joukkoon, jotka pyrkivät liittymään Euroopan unioniin kaikkine siitä seuraavine käytännön seurauksineen (liittymistä edeltävä strategia jne.). Lainaan sananmukaisesti puheenjohtajavaltion päätelmätekstin 12 kohtaa: "Turkki on ehdokasvaltio, jonka on määrä liittyä unioniin samojen kriteerien perusteella, joita sovelletaan muihinkin ehdokasvaltioihin."
Jokainen tietää hyvin, että tähän päätökseen liittyy tosiasiassa tekopyhyyttä. Joka tapauksessa käynnistetty prosessi jatkuu ja etenee oman logiikkansa mukaisesti, kunnes ongelmat ovat niin kestämättömiä, että edessämme on väistämättä syvä ja vakava suhteitamme Turkkiin järkyttävä kriisi.
Silti jotkut varmaan sanovat, että "kaikki hyvin -vaihetta" voidaan pitkittää, lisätä ehtoja ja jatkaa Kööpenhaminan kriteereitä hamaan tulevaisuuteen sen hetken lykkäämiseksi, jolloin Turkin kanssa olisi keskusteltava työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta.
Tällaiset taka-ajatukset eivät sovi Euroopalle, eivätkä ne tee oikeutta Turkille. Suurelle Turkin kansakunnalle ja suurelle Turkin kansalle meidän on puhuttava vilpittömästi ja kunnioittavasti, eikä harhaanjohtavasti, sillä sellainen antaisi aihetta pahimman laatuisille pettymyksille ja nöyryytyksille, joita ei voida hyväksyä.
Kyse ei ole missään nimessä siitä, että Turkkia työnnettäisiin etäämmälle Euroopasta, kuten jäsen Cohn-Bendit väittää. Kyse on vain siitä, että myönnetään, että maantieteen ja historian vuoksi nykyinen Turkki ei ole maana eurooppalainen. Kyse on siitä, että tosiasioiden vuoksi kunnioitetaan täysin Turkin kansan arvokkuutta, eikä yritetäkään käskeä sitä käyttäytymään jollakin tietyllä tavalla, vaan yritetään päästä tiiviiseen yhteistyöhön sen kanssa.
Liittymistä valmistelevan prosessin epämääräisyyden vuoksi Turkin ja Euroopan välille ei voi kehittyä todellista yhteistyötä terveeltä ja selvältä pohjalta, vaikka onkin merkittävässä määrin yhteisen edun mukaista, että Turkista tulisi oman vaikutusvaltansa ja painoarvonsa ja niiden erityissuhteiden vuoksi, joita sillä nykyään on Keski-Aasian turkinkielisiin maihin, merkittävä vakautta lisäävä tekijä alueella, joka tarvitsee vakautta mahdollisimman paljon.

Titley
. (EN) Totean Euroopan parlamentin Labour-puolueen puolesta, että suhtaudun myönteisesti Morillonin mietintöön. Turkkia pitäisi mielestämme kohdella samoin kuin kaikkia muita ehdokasvaltioita. On selvää, ettei Turkki vielä täytä Kööpenhaminan kriteereitä, mutta meidän pitäisi tehdä sen kanssa tiivistä yhteistyötä tuon tavoitteen saavuttamiseksi - kuten olemme tehneet kaikkien muiden ehdokasvaltioiden kohdalla.
Emme voi johdonmukaisesti etsiä uusia esteitä Turkin EU-jäsenyyden tielle. Vastustimme armenialaisten kansanmurhaa koskevia tarkistuksia juuri tästä syystä. Kansanmurha tapahtui ottomaanien imperiumin aikana. Enpä muista, että brittiläisen imperiumin aikaisia tapahtumia olisi käytetty Yhdistyneen kuningaskunnan EU-jäsenyyden estämiseen.
Johdonmukaisuuden ja rehellisyyden olisi leimattava suhteitamme kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa.
Jové Peresin mietintö (A5-0275/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, te tiedätte, että kalojen keskuudessa on jo laajasti tiedossa, että minä puolustan niitä. Itse asiassa, koska kalat ovat erittäin huolissaan hullun lehmän kriisistä ja tietoisia tästä Jové Peresin mietinnöstä - jossa hän on oikeutetusti huolissaan siitä, ettei ole mahdollista valvoa, kuinka monta kalastusalusta kullakin alueella kalastaa - ne pyysivät minua esittämään komissiolle, että nämä kalastusalukset olisi hyvä varustaa satelliittipaikantimella - jollainen on monissa ajoneuvoissa - jotta Euroopan unioni tietäisi, kuinka monta kalastusalusta kalastaa kullakin merialueella. Näin voitaisiin välttää se, että kalastajia on liikaa, koska kalat haluaisivat, että ne saavat rauhassa elää elämäänsä ja että nekin pääsevät aikanaan eläkkeelle.

Berthu
Äänestimme Euroopan yhteisön osallistumista alueellisten kalastusjärjestöjen toimintaan käsittelevää Jové Peresin mietintöä vastaan, sillä siinä esitetään, että tällä alalla valtaa siirrettäisiin pois kansallisilta elimiltä, mikä olisi kaikin puolin haitallista.
Olen voinut useiden vuosien ajan seurata suhteista Kanadaan vastaavan valtuuskunnan jäsenenä yhden tällaisen alueellisen järjestön toimintaa, eli Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön, johon kuuluvat tämän alueen valtiot, muun muassa Kanada sekä kaikki ne valtiot, jotka käyttävät perinteisesti tätä aluetta kalastusalueenaan, eli Ranska, Espanja ja muutama muu Euroopan maa. Kullakin jäsenvaltiolla on periaatteessa yksi ääni päätösprosessissa. Nyt, kun nämä Euroopan valtiot ovat päättäneet siirtää tämän asian yhteisölle ja esiintyä ainoastaan komission kautta, niillä ei ole enää kuin yksi yhteinen ääni. Näin ollen ensimmäinen seuraus voimien yhdistämisestä oli se, että äänimäärämme putosi kuudesta yhteen. Euroopan mailla on yhteensä sama määrä ääniä kuin esimerkiksi Kuuballa.
Tämä tilanne ei huolestuta liittovaltion kannattajia, joiden mielestä olemme vahvempia, koska komissiolla on yksi yhteinen kanta. Valitettavasti tämä "yksi kanta" tarkoittaa sitä sanan koko merkityksessä. Lisäksi sisäiset mekanismimme heikentävät usein kannanottojamme, erityisesti se, että lähtökohtana on toimiminen pienimmän yhteisen nimittäjän pohjalta. Kaiken kaikkiaan etujamme ei oteta riittävästi huomioon, eikä niitä puolusteta riittävän voimallisesti, ja komission tehtävänä on toimia ennen kaikkea vääpelinä, jotta jäsenvaltiot saataisiin soveltamaan velvoittavia päätöksiä, jotka on tehty kyseisessä alueellisessa järjestössä joskus jäsenvaltioiden tahdon vastaisesti.
Jové Peresin mietinnössä ei pyritä ainoastaan tekemään tästä yleistä käytäntöä nykyisissä ja niissä alueellisissa järjestöissä, joita ollaan perustamassa, vaan siinä pyritään vahvistamaan tätä käytäntöä niin, että luovutaan komission tavasta kutsua tarvittaessa apuun eri jäsenvaltioista kotoisin olevia asiantuntijoita. Esittelijän mielestä komission olisi palkattava tämän vuoksi henkilöstöä ja löydettävä tarvittavat määrärahat.
Emme voi hyväksyä mitään näistä suuntaviivoista. Katsomme, että nykyinen järjestelmä, jossa komissio toimii edustajana, heikentää meitä sen sijasta, että se vahvistaisi meitä, ja toivomme, että kukin Euroopan valtio olisi täysimääräisesti edustettuna alueellisissa kalastusjärjestöissä, vaikka onkin selvästi toivottavaa, että jäsenet koordinoisivat kantojaan.

Farage
. (EN) Vaikka Jové Peresin mietinnössä näennäisesti käsitellään kalastusta, sen tarkoitusperät ovat mielestäni paljon kavalammat. Siinä esimerkiksi sanotaan, että "...todellisen kalastuspolitiikan kehittyminen edellyttää, että kalatalouden valvontavalta ja -tehtävät kuuluvat komission toimivaltaan", että "...todellisen yhteisön valvontajärjestelmän luominen kalastusalalle edellyttää aina tiettyä vallan siirtoa unionin toimielimille" ja että "...Euroopan unioni ei ole liittovaltio vaan kansainvälisen oikeuden täysivaltainen subjekti, joka...pyrkii taloudelliseen, sosiaaliseen ja poliittiseen yhdentymiseen...".
Sitten siinä huomautetaan, että "inhimillisten ja aineellisten voimavarojen puute pakottaa yhteisön toimivallan jakamiseen jäsenvaltioille..." ja ettei tällainen tilanne voi pitkittyä loputtomasti.
Esittelijän vastauksena on, että yhteisölle annetaan voimavarat, jotta se voi ottaa kalatalouden valvonnan suoraan vastuulleen. Tämä paljastaa Euroopan unionin todellisen päämäärän - toimivaltuuksien jatkuvan kahmimisen, kunnes siitä tulee kaikkivoipa supervaltio. Se on tyytyväinen vasta sitten, kun sen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa valvovat sen omat tykkiveneet, joissa liehuu unionin oma "tähtilippu".
Puolueeni ei voi tukea tätä mietintöä.

Musotto
. (IT) Euroopan kalastusalalla on nyt edessään joukko haasteita, jotka johtuvat kalatuotemarkkinoiden maailmanlaajuistumisen mukanaan tuomasta lisääntyneestä kilpailusta. Havaittavissa on lisäksi suurempi tarve suojella meriympäristöä ja käyttää järkevästi hyödynnettäviä luonnonvaroja. Tässä kontekstissa on välttämätöntä lisätä kansainvälistä yhteistyötä ja varmistaa, että yhteisö osallistuu enemmän kalavaroja koskevan sääntelyn määrittelyyn.
Tärkein väline yhteistyön tiivistämisessä ovat alueelliset kalastusjärjestöt, jotka ovat avainasemassa kansainvälisellä foorumilla mutta joilta puuttuvat henkilöresurssit yhteisön riittävän edustuksen takaamiseksi.
Alueelliset kalastusjärjestöt ovat erityisen sopiva väline alueellisten erityispiirteiden mukaan määritettyjen päämäärien tavoittelussa, mutta ne antavat panoksensa etenkin luonnonvarojen järkevään käyttöön kalastusalueen erityispiirteet huomioivalla tavalla. Tässä kontekstissa, kun otetaan huomioon alueellisten kalastusjärjestöjen merkitys yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudelle ja niiden erilaiset hallinnolliset järjestelmät, toimivalta ja toimintatapa, yhteisön on omassa roolissaan otettava huomioon nämä erityispiirteet ja yhdenmukaistettava roolinsa nykyisissä 30 alueellisessa kalastusjärjestössä siten, että niiden antamien suositusten siirtämistä yhteisön oikeuteen voidaan nopeuttaa.

Souchet
Puuttumatta ystäväni Gallagherin erinomaisiin perusteluihin, jotka koskevat sitä tekstiä, josta olemme äänestäneet, haluaisin laajentaa keskustelua kaikkiin niihin tapauksiin, joissa maitamme edustaa kansainvälisissä neuvotteluissa täytäntöönpanokomissio. On varsin ilmeistä, että huomautukseni sopivat yhteen tämänpäiväisen aiheemme kanssa, joka on Euroopan yhteisön edustus alueellisissa kalastusjärjestöissä, mutta ne soveltuvat myös yhtä hyvin niihin neuvotteluihin, joita käydään esimerkiksi maailman kauppajärjestössä.
Jos täytäntöönpanokomissiolla on valtuudet edustaa yhteisöä ja neuvotella kansainvälisissä elimissä, se johtuu siitä, että se on saanut valtuutuksensa neuvostolta. Siksi on tarpeen, että tämä valtuutus määritellään selkeästi sekä aikakysymysten että sisällön puolesta ja että neuvosto huolehtii sen tinkimättömästä seurannasta.
Useissa aiheissa, kuten eräiden maapallon kalastusalueiden kohdalla, tärkeys jäsenvaltioiden kannalta vaihtelee erittäin paljon. Joitakin jäsenvaltioita jotkin kalastusalueet eivät koske millään lailla. On siis välttämätöntä, että ne jäsenvaltiot, joita asia koskee suoraan, voivat puolustaa itse omia etujaan olemalla läsnä neuvottelupöydässä komission toimiessa heidän rinnallaan hyödyllisessä teknisen tukijan tehtävässä. Jos näin ei ole, se, että otetaan huomioon ainoastaan Euroopan etu pelkästään komissiota hyödyttävästi, johtaa siihen, että Euroopan vaikutusvalta ja painoarvo heikentyvät näissä yhteyksissä. Euroopalla olisi ainoastaan yksi ainoa paikka, ja puolustettavana olisi kohtalokkaasti vain se kanta, joka perustuu pienimpään yhteiseen nimittäjään, johon on päästy kaikkien jäsenvaltioiden kantojen perusteella, vaikka asia koskee niitä varsin eri tavoin.
Tärkeintä ei ole siis tyydyttää komission hegemoniapyrkimyksiä heikentämällä Euroopan asemaa, mikä olisi täysin toissijaisuusperiaatteen asianmukaisen soveltamisen vastaista. Sitä vastoin on tärkeää, että kaikissa niissä kansainvälisissä neuvotteluissa, joissa Euroopan unioni on osapuolena, ryhdytään komissiolle kuuluvan tehtävän tiukkaan uudelleenarviointiin, sillä komissio ei saa missään nimessä syrjäyttää muita, vaan sen on toimittava asianosaisten jäsenvaltioiden rinnalla tuki- ja koordinointitehtävässä. En ole lainkaan varma siitä, että Nizzan huippukokouksessa aiotaan kulkea tätä tietä..., mutta jäsenvaltioilla on vielä aikaa kunnostautua.

Puhemies
Näin pääsimme äänestysten loppuun. Kiitän kaikkia niitä, jotka olivat läsnä loppuun asti!
(Istunto keskeytettiin klo 13.27 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Jätteenpoltto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bloklandin laatima mietintö (A5-0321/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jätteenpoltosta [C5-0371/2000 - 1998/0089 (COD)].

Blokland
. (NL) Arvoisa puhemies, kun minut kolme vuotta sitten nimitettiin esittelijäksi muutettaessa vaarallisten jätteiden polttoa koskevaa direktiiviä, en osannut odottaa, mitä kaikkea voisi tapahtua. Pienestä aiheesta tuli loppujen lopuksi laaja työ sen myötä, kun vaaralliset ja vaarattomat jätteet yhdistettiin yhteen direktiiviin. Suositustani yhdistämisestä tukivat silloinen neuvoston puheenjohtaja Trittin ja Euroopan komissio, joten Euroopan parlamentin päätös kolmen direktiivin yhdistämistä ei kohdannut paljoakaan vastarintaa. Tällä yhdistämisellä tehostettiin yhteisön lainsäädäntöä. Suurimmalle osalle niitä tarkistuksia, jotka Euroopan parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä, ei käynyt yhtä hyvin, sillä neuvosto ei hyväksynyt niitä.
Vaatimaton Euroopan parlamentti rajoittui toisessa käsittelyssä 16 tarkistuksen hyväksymiseen. Pian kävi ilmi, että sovittelu oli tarpeen, koska neuvosto ei aikonut hyväksyä näitä tarkistuksia.
Kalliin ja vaativan virallisen sovittelun välttämiseksi aloitettiin loppujen lopuksi epäviralliset neuvottelut, jotta voitiin selvittää, olisiko mahdollista päästä kompromissiin. Euroopan parlamentin valmius nopeuttaa menettelyä vaati kuitenkin neuvostolta joustavuutta. Poikkeavat kannat aiheuttivat pullonkaulan. Kovien neuvottelujen jälkeen on lopultakin päästy lopputulokseen, joka on puolustamisen arvoinen. Esittelijänä teen niin täysin vakuuttuneena asiasta. Olen voinut koko jakson ajan tehdä hyvää yhteistyötä neuvoston edustajien ja Euroopan komission kanssa, ja tiesin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ja sen sihteeristön tukevan minua. Haluan kiittää tästä kaikkia lämpimästi.
Haluan vielä kerran mainita kolme syytä, miksi jätteenpolttoa koskeva direktiivi on niin tärkeä. Ensinnäkin dioksiinipäästöjä, mutta myös muiden vaarallisten aineiden päästöjä vähennetään merkittävästi. Toiseksi tiedot jätteenpolttolaitoksista tulevat paljon paremmin suuren yleisön saataville. Kolmanneksi polttolaitosten ja jätteiden rinnakkaispolttolaitosten, kuten sementtiuunien, eriarvoinen kohtelu vähenee huomattavasti.
Vaikka suhtaudun myönteisesti tämän direktiivin lopputulokseen, tämä ei kuitenkaan peitä sitä tosiasiaa, että jätteenpoltto on hätäratkaisu. Emme ole tosiaankaan onnistuneet jätteiden välttämisessä, eikä uusiokäyttökään ole meiltä onnistunut. Onneksi on tapahtunut teknistä kehitystä. Sitä täytyy käyttää hyväksi erityisesti kestävyyden kannalta. Mainitsen yhden esimerkin: PVC muodostaa 0,7 prosenttia poltetun jätteen kokonaismäärästä. Euroopan komission vihreän kirjan mukaan PVC:n polttaminen aiheuttaa tiettyjä ongelmia. Emme saa epäröidä puuttua perusteellisesti näihin ongelmiin. Kestävä teknologia voi auttaa meitä siinä.
Sitten lopuksi, odotan, että voimme terävöittää edelleen jätteenpolttodirektiiviä parin vuoden kuluttua tiiviissä yhteistyössä liike-elämän kanssa. Laitosten ympäristön asukkaat olisivat siitä meille kiitollisia.

Grossetête
Arvoisa puhemies, olen esittelijämme ja kollegamme Bloklandin kanssa ainakin yhdestä asiasta varma: jätteenpoltto on ehkä merkittävä saastelähde, mutta nykyään se on tosiasiassa välttämätöntä, jos otetaan huomioon, miten vähän jätteitä kierrätetään. Tämä aihe on tullut entistä ajankohtaisemmaksi liha- ja luujauhon myötä niistä puhumme myöhemmin tänään iltapäivällä sillä ne on hävitettävä.
Niinpä tämän ehdotuksen, jolla pyritään korvaamaan kolme jätteenpoltosta annettua direktiiviä, tarkoituksena on parantaa ilman, veden ja maaperän laatua sekä ihmisten terveyttä vähentämällä niiden saastuttavien aineiden päästöjä, jotka liittyvät poltto- ja rinnakkaispolttotoimintaan ja erityisesti dioksiineihin, furaaneihin ja raskasmetalleihin. Tämän ehdotuksen avulla on lisäksi mahdollista ottaa huomioon vuoden 1990 jälkeen tapahtunut tekninen kehitys. Sovittelumenettelyn tulos on siis kaiken kaikkiaan erittäin tyydyttävä.
Poltto- ja rinnakkaispolttolaitosten päästörajoja on lähennetty, ja samalla on otettu huomioon näiden kahden toiminnan väliset tekniset erot. Olen aina ollut samaa mieltä yhteisestä tekstistä siltä osin, että näitä kahta järjestelmää pidetään toisiaan täydentävinä eikä keskenään kilpailevina. Tällä hetkellä ei voida sivuuttaa kumpaakaan näistä polttomenettelyistä. Sitä paitsi on pahoiteltava sitä, että nämä kaksi jätteenpolttomenettelyä on yhdistetty vaarallisten ja vaarattomien jätteiden kohdalla. Mielestäni käyty keskustelu on ollut varsin mutkikasta, ja olen aina tuonut sen ilmi. Työskentelymenetelmä ei ole minusta hyvä eikä mielestäni ole toivottavaa, että tällaisissa asioissa käyttäydymme näin.
Kuitenkin kolmas käsittely on mielestämme onnistunut sikäli, että siinä vahvistetaan toimintaedellytyksiä. Ryhmämme, joka pyrki välttämään vaarallisten ja vaarattomien jätteiden sekoittamisen toisiinsa, toteaa, että nykytekstiin on sisällytetty selvästi erilaisia eri jätetyyppeihin soveltuvia vastaanotto- ja käsittelymenettelyjä ja ylimääräisiä varotoimia, joihin olisi ryhdyttävä vaarallisten jätteiden kohdalla. Arvoisa puhemies, lopetan sanomalla, että PPE/DE-ryhmä on tyytyväinen siihen, mitä on saatu aikaan tämän kolmannen käsittelyn aikana.

Lund
Arvoisa puhemies, olen ensiksikin sitä mieltä, että on syytä kiittää esittelijä Bloklandia, komissiota ja neuvostoa siitä yhteistyöstä, jota direktiivin laatimisen yhteydessä on tehty. Me kaikki tiedämme, että sekä vaarallisten että vaarattomien jätteiden polttoa koskevien vaatimuksien kokoaminen on ollut pitkä ja hyvin vaikea prosessi. Haluaisin korostaa vain kolmea olennaista tavoitetta, jotka voimme saavuttaa direktiivin avulla. Nyt on ensiksikin olennaisesti edistetty polttamisen yhteydessä syntyvien vaarallisia ja saastuttavia aineita sisältävien päästöjen vähentämisessä. Kyse on aineista, jotka ovat ihmisen terveydelle erittäin haitallisia ja jotka ovat ympäristölle haitallisia. Vähentäminen tapahtuu laitoksille asetettavien käyttövaatimusten avulla, mutta myös niiden päästöraja-arvojen avulla, joista olemme nyt päättäneet ja jotka koskevat raskasmetalleja, dioksiinia ja muita aineita. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että uutena asiana on tärkeää korostaa sitä, että kyse ei enää ole pelkästään ilmaan kohdistuvista päästöistä vaan kyse on myös vesistöihin ja maahan kohdistuvista päästöistä.
Toiseksi haluaisin korostaa, että kansalaiset saavat nyt, mitä esittelijä Bloklandkin käsitteli, vuosittain julkaistavien kertomusten välityksellä parempaa tietoa polttolaitosten päästöistä. Mielestäni se on erittäin tärkeä tulos. Kansalaiset vaativat, että he saavat näistä asioista tietoja. Lopuksi haluaisin korostaa, että voimme todennäköisesti tehdä lopun niin kutsutusta jäteturismista, jos asetamme yhteiset vaatimukset, jotka kaikkien on nyt täytettävä. Enää ei ole taloudellisesti yhtä kannattavaa kuin ennen viedä jätteitä yhteisön muille alueille, missä jätteiden käsittelyä koskevat vaatimukset ovat tarkoituksenmukaisempia. Kuten esittelijä Blokland mainitsi, jätteenpoltto ei ole kovinkaan ihanteellinen tapa käsitellä jätteitä. On tärkeää, että panostamme jatkuvasti parempiin tuotantomenetelmiin, kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön. Se on selvästi asetettava etusijalle ja sitä on pidettävä polttamista parempana keinona. On kuitenkin hyvä, että olemme nyt saaneet joitakin tiukempia sääntöjä jätteenpolton osalta. Uskon, että se osoittautuu olennaiseksi osaksi ympäristön parantamista.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää Bloklandia tämän tärkeän asian valmistelusta. Direktiivin tekeminen on ollut vaikea prosessi, koska jäsenvaltioiden olosuhteet ja käytännöt vaihtelevat ja tämä koskettaa monia eri intressiryhmiä. Lopputuloksena meillä on nyt kohtuullisen tasapainoinen esitys, joka asettaa tiukat rajat sekä vaarallisten että vaarattomien jätteiden poltolle, parantaa ympäristön tilaa ja tekee mahdolliseksi jätteiden hyödyntämisen myös sähkön ja lämmön tuotannossa.
Yksi vaikeimmista asioista oli määritellä niin sanottu rinnakkaispoltto. Joissakin maissa on myös ympäristön kannalta paras vaihtoehto, että huolellisesti lajiteltu polttokelpoinen jäte voidaan polttaa sähköä ja lämpöä tuottavissa pienissä kunnallisissa laitoksissa. Ensimmäisissä luonnoksissa näiltä laitoksilta vaadittiin tarpeettomia, teknisesti kalliita ja osin mahdottomiakin mittauksia. Käsittelyn aikana esitys on parantunut. Merkittävää on myös, että teollisuus voi edelleen hyödyntää vaaratonta jätettä omassa energiatuotannossaan. Ongelmana oli mielestäni myös se, että direktiivi meni tarkkoihin teknisiin yksityiskohtiin, joista asiantuntijoiltakin oli vaikea saada yksiselitteisiä kantoja. Parlamentissa pitäisi mielestäni pysyä päälinjojen määrittelyssä, jolloin jäsenvaltiot voisivat ottaa huomioon erilaiset olosuhteet ja jatkaa ympäristön kannalta parhaita käytäntöjä.
Jätteenpolttodirektiivi lisää jätteenpolton kustannuksia, mutta vähentää haitallisia päästöjä ja parantaa ympäristön tilaa. Parlamentin käsittelyssä saatiin aikaan kohtuullisen tasapainoinen esitys, jonka pohjalta voidaan toimia koko unionin alueella.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Bloklandia hänen erinomaisesta työstään tämän mietinnön parissa ja todeta, että ryhmäni tukee kompromissitekstiä. Kaatopaikkoja koskevan lainsäädännön kiristyessä jätteenpoltto on lisääntynyt merkittävästi, ja tiedän vaalipiiristäni Walesissa saamieni kokemusten perusteella, että vaarallisten ja tavanomaisten jätteiden poltto on terveys- ja ympäristövaikutuksiltaan yhtä suuri huolenaihe kuin kaatopaikat.
Emme saa korvata yhtä epäterveellistä ja kestämätöntä jätteenkäsittelytapaa toisella. Jätteenpoltto ei ole kierrättämistä. Se ei ole puhdas eikä turvallinen jätteenkäsittelytapa. Meidän on rahoitettava ja edistettävä aidosti kestäviä vaihtoehtoja sekä investoitava paljon nykyistä enemmän tutkimukseen ja jätteiden ehkäisemisen, uudelleenkäytön ja kierrätyksen kehittämiseen. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti yhdyskuntajätteen rinnakkaispolttoa ja jätteen kuljetusta koskeviin normeihin, joiden pitäisi tehdä loppu jätteillä nykyisin käytävästä kaupasta, jossa niistä alueista, joilla on halvimmat yrittäjät ja alhaisin taso, tulee Euroopan rinnakkaispolton pääkaupunkeja.
Pidän myönteisenä erityisesti sitä, että yleisön tiedonsaantia polttolaitoksista sitoudutaan parantamaan ja että laitosten käyttäjillä on velvollisuus julkaista vuosittain kertomus laitoksen päästöistä. Polttolaitosten läheisyydessä asuvat ihmiset haluavat ilman muuta lisää avoimuutta, mutta sen avulla voidaan myös varmistaa, että laitosten käyttäjät pysyvät sovituissa päästörajoissa.
Myös paljon entistä tiukempien raja-arvojen käyttöönotto uusien rinnakkaispolttolaitosten, kuten sementtiuunien, typpioksidipäästöille on sellainen edistysaskel, joka kannustaa vähentämään päästöjä, vaikka ehdotettu taso ei kuvasta parhaita saatavilla olevia tekniikoita. Kaiken kaikkiaan tämä kipeästi kaivattu lainsäädäntö suojelee jätteenpolton pahimmilta terveys- ja ympäristövaikutuksilta ja toivottavasti ehkäisee voiton saamiseksi tapahtuvaa jätteenpolttoa, joka edellyttää jätteiden määrän jatkuvaa lisääntymistä.

Korhola
Arvoisa puhemies, haluan kiittää erityisesti Bloklandia yhteistyöstä tämän prosessin aikana. Direktiivin soveltamisalan poikkeuksista sopiminen oli direktiivin käsittelyn ja myös sovittelun vaikeimpia kysymyksiä. Tavoitteena oli tiukasti rajatut poikkeukset ja mahdollisimman selkeät määritelmät. Tässä on mielestäni onnistuttu niin, että ekologiset tavoitteet ja yhteensopivuus yhteisön muun politiikan kanssa toteutuvat vieläpä helposti toteutettavalla tavalla. Parlamentti ajoi myös avoimuuden lisäämistä ja yleisön tiedonsaantimahdollisuuksien parantamista. Siten sovittelussa kyettiin sopimaan siitä, että enemmän kuin kaksi tonnia tunnissa polttavat laitokset julkaisevat vuosittain laitoksen päästöjä koskevan kertomuksen ja pienemmät polttolaitokset sisällytetään yleisölle avoimiin luetteloihin. Direktiivin liitteessä olevat päästöjen raja-arvot olivat varmasti direktiivin vaikein kohta. Tältäkin osin sovittelussa saavutettiin hyvä lopputulos, kun parlamentin esitys kaikkien uusien rinnakkaispolttoon käytettävien sementtiuunien tiukemmista typen oksidien päästörajoista tuli hyväksytyksi. Itse onnistuin saamaan mietintöön joitakin muutoksia, jotka olivat elintärkeitä Suomessa jo vuosia sitten omaksuttujen, nyt hyväksyttävää direktiiviäkin ekologisempien, rinnakkaispolton käytäntöjen jatkumiselle. Olen siitä erittäin iloinen siksi, että uutena, suoraan toiseen käsittelyyn tulleena jäsenenä tehtävä ei ollut helppo.
Nyt kolmanteen käsittelyyn tullut parlamentin jäsenen Bloklandin mietintö oli monelle parlamenttiin ensimmäistä kertaa valitulle ympäristövaliokunnan jäsenelle samalla ensimmäinen tosikoitos, jonka yhteydessä parlamentin käytäntöjä opeteltiin. Hämmästyttävän hyvin toimielimissä valitut menettelytavat kuitenkin toimivat. Lopputulosta voi pitää perustellusti hyvänä. Tärkeä osuus tässä kuitenkin oli kaikkien kolmen instituution aidolla halulla yhteistyöhön. Puheenjohtajavaltioiden Portugalin ja Ranskan toiminta oli rakentavaa ja ennen kaikkea on mainittava komission rooli, joka ratkaisevasti auttoi hyvän lopputuloksen syntymisessä. Mielestäni tästä on opittava jatkoa varten ja pidettävä huoli siitä, että yhteistyö ekologisemman Euroopan unionin puolesta toimii.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, suokaa anteeksi - erityisesti esittelijä Blokland - se, että olen muutaman minuutin myöhässä. En kuullut johdantoanne, mutta voin arvata, mitä siinä sanottiin. Haluan aivan ensiksi kiittää teitä erinomaisesta työstänne tämän mietinnön esittelijänä.
Se, miten juoheasti direktiivi eteni lainsäädäntömenettelyssä, osoittaa, miten tärkeä se on kaikille asianosaisille. Tämän direktiivin myötä useiden merkittävien saasteiden päästöt vähenevät huomattavasti Euroopan unionissa, vaikka poltettavien jätteiden volyymi kasvaakin lähivuosina. Tämä ei edistä ainoastaan ilmansaasteiden torjuntaa, vaan se kattaa myös pakokaasujen puhdistuksesta vapautuvan jäteveden - kuten jäsen Lund on sanonut - ja itse jätteenpolttoprosessissa syntyvän jätteen laadun.
Sovitteluprosessi oli vaativa, mutta siinä saatiin aikaan tasapainoinen kompromissi, ja direktiiviä on parannettu parlamentin ja neuvoston tarkistuksilla. Direktiivin soveltamisala on nyt paljon entistä selkeämpi. Yleisön tiedonsaantia on parannettu. Uusien sementtiuunien päästöille on otettu käyttöön tiukemmat raja-arvot kuin rinnakkaispolttojätteelle, kuten jäsen Evans huomautti. Tämä on suurelta osin Euroopan parlamentin ja esittelijä Bloklandin erinomaisen työn ansiota.
Olen vakuuttunut siitä, että yhteisessä tekstissä on löydetty oikea tasapaino - tämä näkemys tuli esille eilisissä puheenvuoroissanne - yhdistämällä korkea ympäristönsuojelun taso kaikkien asianosaisten oikeutettuihin etuihin. Haluaisin muistuttaa teille siitä, että direktiivi on vain yksi väline jätteenkäsittelyä koskevassa komission kokonaisstrategiassa. Jätteenpoltto on jätehierarkiassa jätteenkäsittelyn viimeinen vaihe, ja komissio pyrkii aktiivisesti vähentämään ja kierrättämään jätteitä ja edistämään integroitua tuotepolitiikkaa koskevaa lähestymistapaansa. Yleisenä tavoitteena on ilman muuta ehkäistä jätteiden muodostumista.
Toteaisin lopuksi, että tämä direktiivi vähentää merkittävästi jätteiden haitallisia ympäristövaikutuksia ja ihmisten terveydelle aiheuttamia riskejä.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Täydentävä sairausvakuutus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rocardin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0266/2000) täydentävästä sairausvakuutuksesta [2000/2009 (INI)].

Rocard
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, yhteisön toimielimet ovat nyt jo lähes 10 vuoden ajan työstäneet sosiaaliturvaan liittyviä kysymyksiä, joista sairausvakuutus on selvästikin yksi tärkeä osa-alue.
Vaikka jäsenvaltioilla onkin edelleen oma vastuunsa toissijaisuusperiaatetta suoraan sovellettaessa, jäsenvaltioissa on tällä hetkellä nähtävissä yhteisiä ongelmia, joiden vuoksi kannattaa käydä Euroopan laajuista keskustelua. Sosiaalisten järjestelmien nykyhaasteisiin kuuluu siis niiden toimintaan suoraan vaikuttaviin yleisiin suuntauksiin vastaaminen. Näitä ovat erityisesti 25 vuotta jatkuneen hitaan kasvun seuraukset, aiheutunut työttömyys ja sosiaalinen syrjäytyminen sekä veronmaksukyvyn heikkeneminen; myös väestön ikääntymisen seuraukset; uusien sairauksien ilmaantuminen ja lopuksi tutkimuksen ja hoitojen kehittyminen, mikä on aiheuttanut hoitokustannusten lisääntymistä.
Vaikka tilanne jäsenvaltioissa vaihteleekin, voidaan siis todeta, että kaikissa Euroopan unionin valtioissa lakisääteistä sairasvakuutusta on lähes yleisluonteisesti supistettu niin sanottujen täydentävien sairausvakuutusjärjestelmien roolin kasvaessa, ja syrjintätekijät ovat korostuneet.
Tässä mielessä terveydenhuoltoon tarvittaisiin mielestäni globaalimpaa lähestymistapaa, jossa tietenkin institutionaalinen yhteys on otettu huomioon: se, että sosiaaliturvajärjestelmien järjestäminen ja rahoittaminen on jäsenvaltioiden velvollisuus, sekä se, että on olemassa historiallisesti perittyjä kansallisia sosiaalisia malleja ja että vapaa kilpailu on vakuutusalan johtava voima.
Se, että Euroopan kansalaisille taataan oikeus asianmukaiseen ja korkeatasoiseen hoitoon kohtuullisessa ajassa on ensisijainen tavoite, johon on pyrittävä lakisääteisten ja täydentävien järjestelmien alalla tehtävillä ponnisteluilla sekä niiden rahoituksella. Jos lähdetään siitä periaatteesta, että jokaisella ihmisellä on oikeus lääkärinhoitoon ja että tämä terveydenhoito on sellainen sosiaalinen hyödyke, jonka tarjoaminen on jokaisen jäsenvaltion velvollisuus, ei voida enää hyväksyä sitä, että joidenkuiden on yksinkertaisesti vain pakko katkaista sopimuksensa, jolloin syntyy yhteiskuntiemme kannalta kohtalokkaita ja turmiollisia tilanteita.
Luxemburgissa pidetyssä työllisyys- ja sosiaaliasioiden neuvostossa hyväksyttiin yksimielisesti 17. lokakuuta unionin strategia sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Nizzan huippukokouksessa annettavassa juhlallisessa julistuksessa unionin perusoikeuskirjasta myönnetään, että oikeus sosiaaliturvaan ja terveydenhuoltoon on meitä kaikkia yhdistävä perusarvo. Syrjinnän estämiseksi ja syrjäytymisen torjumiseksi sekä kunkin velvollisuuksia kunnioittaen Euroopan parlamentti on ottanut tehtäväkseen vauhdittaa sellaisen välineen ottamista käyttöön, jonka avulla voidaan käytännössäkin toteuttaa tärkeää solidaarisuuden periaatetta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tässä yhteydessä pyysin valtaenemmistön äänin hyväksytyssä tiedonannossa talous- ja sosiaalikomitealta lausuntoa, joka oli meidän kannaltamme varsin valaiseva. Talous- ja sosiaalikomitean lausunto ja lausunnon valmistelija Ioannis Marinosin ehdotukset johtivat useisiin keskusteluihin ja edistivät kompromissitekstien hyväksymistä. Lopulta työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, jota minulla on kunnia johtaa, päästiin laajaan yksimielisyyteen asiassa.
Ehdotettuun välineeseen liittyy useita tavoitteita. Ensimmäinen on sellaisen yleismaailmalliseen palveluun perustuvan yhteisen vision kehittäminen, jonka avulla taataan oikeus olennaisiin hoitoihin kohtuullisessa ajassa. Toinen tavoite on terveydenhuoltojärjestelmiä ja niiden toimivuutta tarpeiden täyttämisessä koskevan yhteisön seurantajärjestelmän käynnistäminen, johon kuuluu vertailukelpoisten tilastotietojen kerääminen, yhteistyöhön pyrkiminen ja hyvien käytäntöjen omaksuminen yhteisesti. Tämä seurantajärjestelmä olisi voitava järjestää laajentamalla jonkin jo perustetun yhteisön viraston tehtäviä. Kolmas tavoite on, että Euroopan komissio esittelee kuuden kuukauden kuluessa pyydämme sitä komissiolta, ja arvoisa komission jäsen, se merkitsee paljon työtä vihreän kirjan, jossa määritetään kehys täydentäville sairasvakuutusjärjestelmille ja ehdotetaan asiaan liittyviä lainsäädäntöaloitteita.
Kyse on mieluummin suositusehdotuksesta, johon sisältyy seuraavia seikkoja: jäsenvaltiot tunnustavat yhteiseksi lähtökohdaksi yleismaailmallisen palvelun, jolla tarkoitetaan sellaista peruspalvelua, jonka avulla kaikki kansalaiset voivat saada tarpeellista hoitoa, syrjimättömyyden periaate on taattava yhteistyössä yksityisten vakuutuksenantajien kanssa; kustannusten jakoon perustuvan keskinäisen korvausjärjestelmän luominen olemassa olevista vakavista sairauksista kärsivien henkilöiden tai ryhmien korvauksia varten ja yksityisten vakuutuksenantajien kannustaminen kehittämään ennalta ehkäiseviä toimia. Toisaalta kyse on direktiiviehdotuksesta, joka koskisi seuraavia seikkoja: henkilökohtaisten lääketieteellisten geneettisten tietojen käytön kieltäminen; avainasiana olisi, että vakuutussopimuksen allekirjoittaminen ei saa edellyttää terveystarkastusta; vakuutuksenantajalla on velvollisuus tarjota elinikäinen vakuutussuoja; unionissa työskenteleviä ja liikkuvia henkilöitä koskevat korvaukset sovitetaan paremmin yhteen ja lopuksi, luodaan sovittelujärjestelmä.
On edistettävä ja tuettava kansallisesti tai valtioiden rajojen yli sovittavia yhtiöiden välisiä menettelysääntöjä, ja vuosittain järjestettävässä foorumissa olisi käsiteltävä näitä kysymyksiä.

Marinos
Arvoisa puhemies, kiitän työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajaa Rocardia ylistävistä sanoista, joilla hän kuvasi lausuntoani.
Täydentävät terveydenhoitojärjestelmät ovat syntyneet muun muassa - sen lisäksi, mitä esittelijä Rocard sanoi -tarpeesta parempaan terveydenhoitoon, joka liittyy hoitomenetelmien kehittymiseen ja niiden korkeampiin kustannuksiin, joihin kansallisten terveydenhoitojärjestelmien on vaikea vastata. Täydentävät terveydenhoitojärjestelmät ovat kuitenkin osoittautuneet tarpeellisiksi, koska kansalliset terveydenhoitojärjestelmät käyvät yhä riittämättömämmiksi, koska ne ovat luonteeltaan julkisia ja kalliimpia, mutta myös siksi, että niiden rahoitusta valtioiden talousarvioista on pienennetty niin, että rahoitus on vähentynyt jatkuvasti kaikissa jäsenvaltioissa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. Nämä aukot ja parempien terveyspalveluiden kasvava kysyntä on katettu ja katetaan yhä enenevissä määrin toissijaisilla ja vapaaehtoisilla täydentävillä terveydenhoitopalveluilla, joita tarjoavat julkiset tai yksityiset järjestelmät, jotka joko tavoittelevat tai eivät tavoittele voittoa.
Eri maiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja, ja saatavilla ei ole yksityiskohtaisia ja vertailukelpoisia tilastotietoja, jotta voitaisiin uskottavasti todeta, mikä on tilanne, mitkä palvelut ovat parempia ja miksi, mitkä ovat heikkoudet jne. Juuri tästä syystä lausunnossani, jonka laatimisen sain tehtäväksi talous- ja raha-asiain valiokunnalta, korostuu tarve, että ennen kuin säädetään mitään yleispäteviä säännöksiä täydentävistä sairausvakuutuksista, komissio laatii vihreän kirjan, jossa esitellään yksityiskohtaisesti kaikki hajallaan olevat tiedot. Vihreän kirjan havaintojen pohjalta voimme sitten säätää kaikille jäsenvaltioille joitakin yleisiä säännöksiä, jotta täydentävä sairausvakuutus olisi laadukkaampi ja kattaisi riittävästi myös heikompien kansankerrosten tarpeet. Näiden säännösten pitää joka tapauksessa kunnioittaa toissijaisuutta, helpottaa hyvää tarkoittavaa kilpailua, eivätkä ne saa haitata yksityisen sektorin tehokkuutta ja nopeutta tai sen taloudellista elinkelpoisuutta.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa, että esittelijä Rocard on ottanut laajalti huomioon tieteelliset seikat ja monet lausuntoni vihjeet. Haluaisin lisäksi kiittää kollega Pronkia ja Karasia heidän arvokkaasta panoksestaan mietinnön laatimisessa.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää lämpimästi Rocardia ja myös Marinosia heidän uraauurtavasta mietinnöstään, joka on tänään käsiteltävänämme. Sairausvakuutuskysymys askarruttaa eurooppalaisten mieliä vielä hyvin pitkään, mutta Kohlia ja Deckeriä koskevat tuomiot, joissa EY:n tuomioistuin päätti, että vakuuttajien täytyy korvata myös ulkomailla saatu hoito, on tuonut kuitenkin hieman uusia ulottuvuuksia tähän keskusteluun.
Käsiteltävänämme oleva Rocardin mietintö vaikuttaa myös siihen, että keskustelua Euroopan sosiaaliturvan edelleen kehittämisestä lisääntyvän kilpailun puitteissa ja yhteisten terveydenhuoltomarkkinoiden syntymisen puitteissa edistetään edelleen. Nykyisessä sosiaaliturvan uudistamisessa on tärkeänä tavoitteena, että taataan myös edullinen terveyden suojelu. Erityisesti terveydenhuollon edullisuus täytyy ottaa huomioon, koska keskustelua sosiaaliturvasta ei niinkään määrää laatu vaan terveydenhuollon kustannukset. EY:n tuomioistuin on Kohlia ja Deckeriä koskevilla tuomioillaan antanut selkeän viestin Euroopan unionin jäsenvaltioille. Suhtaudumme yhä myönteisemmin rajat ylittävään hoitoon, ja siten markkinavoimat ovat lisääntyvässä määrin sovellettavissa terveydenhuoltoon. Missä määrin ja milloin, se on vielä epäselvää. Tutkimukset ja kokeilut osoittavat, että hoitomatkailuun ei tule mitään ryntäystä. On kuitenkin selvää, että tulevaisuudessa hoitoa hankitaan yhä enemmän rajojen yli. Silloin on hyvin tärkeää, että kansalainen on tässä prosessissa keskeisessä asemassa.
Tällä on meidän kannaltamme erinäisiä seurauksia, mutta tällä on merkitystä myös kansallisten järjestelmien kannalta. Olemme tekemisissä toissijaisuusperiaatteen kanssa. Kansalliset terveydenhuoltojärjestelmät ja jopa sairausvakuutusten valvonta ovat kansallisesti säänneltyjä, mutta tämä ei tarkoita, ettemmekö me kaikki olisi tekemisissä samanlaisten ongelmien kanssa. Juuri siksi on niin tärkeää - tämä on oikeastaan tämän mietinnön tärkein tulos - että komissio laatii pikaisesti vihreän kirjan täydentävästä sairausvakuutuksesta. Tämä on oikeastaan se kysymys, joka meidän on esitettävä komissiolle: kykenettekö tähän, ja mikäli kykenette, kuinka kauan tähän kuluu aikaa, koska tämä on hyvin tärkeä asia? Tämän alan luvut eivät ole kaikista yrityksistä huolimatta vertailukelpoisia, joten on hyvin tärkeää, että tällainen vihreä kirja saadaan aikaan.
Lisäksi terveydenhuollon alalla toimii hyvin paljon ihmisiä. Merkittävä osa näistä ihmisiä on kansallisissa tehtävissä, mutta se ei tarkoita, että meidän ei pidä tehdä vertailuja keskenämme. Tähän saakka asia on ollut tietyssä määrin jonkinlainen tabu. Kohlia ja Deckeriä koskeva päätös on saanut aikaan läpimurron. Olen myös sitä mieltä, että tämä Rocardin mietintö on saanut tässä asiassa aikaan läpimurron, mutta on hyvin tärkeää, että komissio ymmärtää nyt nämä toiveet ja laatii vihreän kirjan. Sen jälkeen katsomme, millä tavalla meidän täytyy jatkaa eteenpäin tämän asian parissa.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on mukava kuunnella kaikkia ryhmiä edustavia sosiaalipoliittisesti vastuullisia ihmisiä, jotka ovat valmiita löytämään yhteisymmärryksen. Kiitän esittelijää, kiitän sinua, Michel, aloitteestasi, sairausvakuutusongelman ottamiseksi keskusteltavaksi jo nyt, vielä hyvissä ajoin.
Teen aluksi muutamia yleisiä huomautuksia. Meillä ei ole vielä milloinkaan mennyt yhtä hyvin kuin nyt. Näemme sen siitäkin, että odotettavissa oleva elinikämme lisääntyy kolmella vuodella joka kymmenes vuosi, mikä ei tapahdu sen vuoksi, että elämme terveemmin. Me elämme pitempään, koska lääketieteellinen tieto kaksinkertaistuu joka viides vuosi. Lääkehoito tulee kuitenkin yhä kalliimmaksi! Terveyspalvelujen pitää kuitenkin olla kaikkien saatavilla. Se on tärkeää sosiaaliselle Euroopalle, ja se erottaa meidät kaikista muista. Esimerkiksi Yhdysvallat on meille usein "esimerkki" vapaasta markkinataloudesta. Olisi kohtalokas virhe pitää sitä esimerkkinä terveyspolitiikassa.
Yhdysvaltojen järjestelmä osoittaa esimerkiksi, että terveydenhuoltokustannukset muodostavat lähes kaksi kertaa niin suuren osan bruttokansantuotteesta kuin Euroopan unionissa keskimäärin ja että noin 40 miljoonaa amerikkalaista voi edelleen turvautua vain puutteelliseen tai riittämättömään vakuutusjärjestelmään. Sillä ei ole mitään tekemistä järkevän sosiaalipolitiikan kanssa.
Siksi Euroopan unionin on pyrittävä kehittämään sairausvakuutusta ja täydentävää sairausvakuutusta rinnan, mikä ei saa kuitenkaan tapahtua laadun kustannuksella eikä saa syrjäyttää sosiaalisesti heikkoja.
EU:n sairausvakuutuskeskustelu ei saa johtaa umpikujaan. Niin kauan kuin täydentävien sairausvakuutusten vaatimuksia ei ole määrätty Euroopan laajuisesti, meidän on käsiteltävä olemassa olevia järjestelmiä erittäin varovasti. Yhteiskunnan kehitykselle ei ole hyväksi, mikäli sairaat kansalaiset ja vanhukset voivat suuren riskinsä tähden vakuuttaa itsensä yksityisesti vain rajoitetusti. Tällaisilla ajatusvirheillä ei ole sijaa Euroopan unionissa. Ensimmäisessä vaiheessa on tarpeen ja järkevää laatia mahdollisimman nopeasti vihreä kirja, jossa tutkitaan täydentävien sairausvakuutusten tarjoamia palveluja Euroopassa. Seuraava tehtävämme on määrittää täydentävien vakuutusten vähimmäistaso edellyttäen, että haluamme toteuttaa ja kehittää EU:ssa jokseenkin tasa-arvoisen, sosiaalisesti tasapainoisen terveydenhuollon ja siten puolustaa sosiaalista unionia. Luulen, että sitä me haluamme, vai mitä?

Jensen
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijä Rocardia hänen valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään, vaikka en ollutkaan samaa mieltä hänen alkuperäisestä tarkoituksestaan luoda täydentäviä solidaarisia sairausvakuutusjärjestelmiä kaikkiin EU:n maihin kyseisiä järjestelmiä koskevien yhteisten sääntelyjärjestelmien avulla. Voin kuitenkin kannattaa sitä, että komissio esittäisi vihreän kirjan sairausvakuutuksiin liittyvistä politiikoista ja kiinnittäisi siinä erityistä huomiota sairausvakuutuksiin ja rajat ylittäviin toimiin ja tarkastelisi siten sitä, tarvitaanko lisää aloitteita. Sairausvakuutuksethan ovat kansallisella vastuulla, järjestelmät ovat erilaisia, mutta pitää paikkansa, että vanhusten kasvava määrä ja terveysalaan kohdistuvat kasvavat vaatimukset merkitsevät sitä, että järjestelmät joutuvat taloudellisen paineen kohteeksi. Se on ongelma, joka vaatii useita erilaisia ratkaisuja, mukaan luettuna terveydenhuollon ja sairaanhoidon parempi järjestely ja tehostaminen, jotta samoilla rahoilla saataisiin korkeatasoisempaa hoitoa, ja uudet lääketieteelliset menetelmät voivat todellakin johtaa myös sekä parempiin että halvempiin hoitomuotoihin.
Kannatan yleisesti sitä, että potilas pystyy hyötymään rahoista mahdollisimman paljon, jotta huomion kohteena olisi potilas eikä järjestelmä, ja tässä yhteydessä vakuutuksenkaltaiset sairausvakuutusjärjestelmät ja täydentävät vakuutusjärjestelmät ovat varmasti paikallaan. Yksittäisten valtioiden on kuitenkin itse päätettävä siitä, mitä ne pitävät parhaimpana. On väärin, jos EU:n on laadittava esimerkiksi terveystietoja koskevat säännöt tai jos ne sisältävät vaatimuksia kaikkien saattamisesta vakuutuksen piiriin ja tuhoavat siten sen täydentävien sairausvakuutusjärjestelmien moninaisuuden, joka on nykyään voimassa monissa valtioissa ja joka toimii vakuutusmatemaattisten periaatteiden mukaisesti. Pitää paikkansa, että vakavien sairauksien, esimerkiksi syövän ja aidsin yhteydessä tarvitaan pakollinen ja solidaarinen järjestelmä, jonka avulla kaikille varmistetaan mahdollisuus hyvään hoitoon. Täydentävien sairausvakuutusten on oltava nimenomaan täydentäviä, esimerkiksi niille, jotka haluavat maksaa erityispalvelusta, tai jotta niillä pystyttäisiin kattamaan arkisempien ja usein toistuvien kärsimysten kustannukset, joiden osalta voidaan laatia järkeviä vakuutusmatemaattisia laskelmia.

Flautre
Arvoisa puhemies, tätä valiokunta-aloitteisen mietinnön esittelyä seuranneessa keskustelussa on lopulta käynyt ilmi kaksi käsitystä, joista toinen ja valitettavan yleinen käsitys on se, että kaikkien elämän osatekijöiden kaupallistumista edistetään ja pyritään saattamaan täydentävä sairausvakuutus markkinavoimien toimijoiden ja pelkästään markkinoiden sääntöjen armoille. Tämän käsityksen mukaan voittoa tavoittelevat täydentävät sairausvakuutusmarkkinat pyrkivät yhä enemmän ja määrätietoisemmin toimimaan julkisten perusjärjestelmien täydentäjänä. Tällaisessa näkemyksessä ei ole sijaa voittoa tavoittelemattomille sairausvakuutusyhtiöille, jotka ovat olennaisen tärkeitä toimijoita useiden jäsenvaltioiden täydentävissä vakuutusjärjestelmissä.
Toinen näkökulma, jota käsiteltiin esittelijän alkuperäisessä ehdotuksessa ja josta useat kollegat olivat samaa mieltä, tarkoitti sitä, että edistetään sellaisia säännöksiä ja menettelysääntöjä, jotka ovat välttämättömiä, jotta luotaisiin vakuutuksenantajien välille kustannusten jakoon perustuvia keskinäisiä korvausmuotoja, joilla taattaisiin kaikille korkeatasoinen hoito ja torjuttaisiin vaaraa syrjivien käytäntöjen kehittymisestä sekä riskien ja asiakkaiden valikoimisesta.
Valiokunnan tarkistamassa asussa meille tänään esitellystä Michel Rocardin mietinnöstä käy ilmi, miten vaikeaa on päästä näiden ristiriitaisuuksien yli. Vihreiden ryhmän puolesta esittämissämme tarkistuksissa suositellaan sitä, että seuraavat huolenaiheet otetaan huomioon.
Aivan ensiksi sanottakoon, ettemme alistu siihen, että terveydenhuoltomenojen julkisista varoista katettavaa osuutta alennetaan. Väestöpohjan kehittyminen, ikääntymisen seuraukset ja hoitojen kysynnän kasvu edellyttävät julkista keskustelua. Unionin asukkaiden on itse päätettävä, mihin tässä yhteiskunnallisessa keskustelussa päädytään ja kuinka paljon keinoja on otettava käyttöön perusoikeudeksi katsottavan sosiaaliturvan takaamiseksi. Perusjärjestelmiin liittyvien velvollisuuksien jatkuva siirtäminen osaksi täydentäviä järjestelmiä on kahdessakin mielessä haitallista: näiden järjestelmien velvoitteita vähennetään ja samalla heikennetään voittoa tavoittelemattomia vakuutusjärjestelmiä, joissa valinta ei perustu riskien seulontaan.
Ehdotamme, että mietintöön sisällytettäisiin se, että tunnustetaan pikemminkin kaikkien oikeus hoitoihin, eikä ainoastaan kaikkien oikeutta peruspalveluihin, ja ehdotamme, että huolehdimme siitä, ettei ole minkäänlaista vaaraa syrjinnästä tai riskien seulonnasta, jotka aiheutuisivat meidän mielestämme siitä, että sallittaisiin ennen täydentävän vakuutussopimuksen allekirjoittamista tehtävät terveystarkastukset, kuten 11 kohdan b alakohdassa sanotaan.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, jokin aika sitten sain vakavan nivelkierukkavamman. Käännyin silloin sairaanhoidon puoleen ja sain kuulla, että minun pitäisi odottaa kolme viikkoa päästäkseni tutkimukseen ja sen jälkeen vielä ainakin kuukausi ennen kuin pääsisin leikkaukseen, joka oli aivan välttämätön. Sanoin silloin: "Voin tuskin kävellä! Minun on saatava heti apua! Eikö tapaustani voitaisi käsitellä kiireellisenä?" Vastaus kuului: "Kaikki jonossa olevat tapaukset ovat yhtä kiireellisiä".
Sitten kävi ilmi, että minulla oli kuitenkin mahdollisuus päästä hoitoon. Sain yhtäkkiä tietää, että jos minulla on yksityinen sairausvakuutus tai jos voisin itse maksaa kaikki kulut, pääsisin heti saman lääkärin tutkittavaksi, jonka vastaanotolle pääsemistä joutuisin muuten odottamaan kaksi kuukautta. Minua hieman hävettää myöntää, että valitsin tämän vaihtoehdon. Minut leikattiin välittömästi, ja sen vuoksi voin olla täällä nyt. Muuten makaisin kotona jalka paketissa.
Se ei tunnu kuitenkaan hyvältä, koska joka kerta, kun minunlaiselleni maksavalle asiakkaalle annetaan etusija, muut ihmiset joutuvat odottamaan vaivoineen pitempään. Kysehän on samoista lääkäreistä, samoista sairaanhoitajista, samoista hoitopaikoista ja samoista sairaanhoitoalan resursseista, jotka ovat käytössä riippumatta siitä, onko kyse tavallisista vai maksavista potilaista. Tämä merkitsee sitä, että mitä suuremmaksi sairausvakuutusala kasvaa, sitä pienemmät resurssit jäävät yleisen sairaanhoidon käyttöön.
Mielestäni on aivan väärin, että raha ratkaisee siinä, kuka pääsee jonon ensimmäiseksi. Kun saamme laajennetun täydentävän sairausvakuutusjärjestelmän, joka koskee maksukykyisiä henkilöitä tai maksukykyisiä työnantajia, johtaa se juuri siihen tulokseen, joka mietinnössä mainitaan, nimittäin "tavallisten ihmisten" perushoidon ja maksukykyisten asiakkaiden korkeatasoisen hoidon väliseen eroon.
Ryhmäni on sitä mieltä, että meidän on vastustettava tätä luokkien mukaan määräytyvää järjestelmää. Haluamme yhteisen solidaarisen järjestelmän, joka on kaikille sama. On tietenkin hyvä, että olemassa olevia järjestelmiä yritetään valvoa, kuten esittelijä Rocard ehdottaa, mutta kaikkein tärkeintä on, että yksityiset järjestelmät eivät saa kasvaa yhteisten järjestelmien kustannuksella.

Bernié
Arvoisa puhemies, se, mitä Michel Rocard totesi oikeudesta terveyteen ja sosiaaliturvaan, on varsin huolestuttavaa, mutta valitettavasti se pitää paikkansa. Sairauskassat ovat joutuneet kärsimään 1990-luvun aikaisesta maksujen voimakkaasta vähentymisestä. Sen tuloksena miltei kaikkialla Euroopassa on nostettu omavastuuosuutta (otettu käyttöön "ticket modérateur") potilaiden vahingoksi ja ennalta ehkäisevää hoitoa on vähennetty. On siis päästävä siihen, että menot korvataan paremmin. Uskallan tuoda esiin Ranskan vakuutusalan erityisluonteen, sillä Ranskassa keskinäisten vakuutusyhtiöiden avulla taataan hoidon järjestäminen hyvin ja solidaarisesti.
Jos yhä useammat eurooppalaiset valitsevat itselleen täydentäviä vakuutuksia saadakseen korvauksia, keskinäiset yhtiöt ovat paras tae kaikkien yhtäläisestä oikeudesta terveydenhoitoon. Tarkoitan erityisesti huonoimmin korvattuja hoitoja, eli hammashoitoja ja optikkopalveluja jne. Pysyvyyden varmistamiseksi tällä alalla minusta olisi välttämätöntä antaa keskinäisille yhtiöille oikeusperusta täydentävän vakuutuksen saralla. Minusta olisi yhtä lailla ehdottoman tärkeää välttää sitä, että komissio puuttuisi tämän alan toimintaan kilpailuvääristymien takia.
Kuka voi varmasti väittää, että syrjintä terveyssyiden, vamman tai geenin vuoksi on kielletty ja ettei sitä harjoiteta, jos täydentäviä vakuutusjärjestelmiä ohjaa ainoastaan kilpailun logiikka? Ihmisen geenikartoituksen myötä on kiellettävä geneettiset testit ja niiden tulosten käyttö ennen täydentävän sairausvakuutussopimuksen tekemistä tai sen voimassaoloaikana. Kyseessä on kaikkien jäsenvaltioidemme kansalaisten terveys ja alueidemme yhteenkuuluvuus.
Alueelliset kehityserot ovat jo riittävän räikeitä. Älkäämme lisätkö niihin Eurooppaa, jossa terveysasioissa edetään kahta eri tahtia. On ilmeistä, että lainsäädäntöä siis tarvitaan, mutta on kunnioitettava kunkin jäsenvaltion erityispiirteitä ja vakuutusperinteitä.

Menrad
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, lisääntyvä vapaa liikkuvuus ja jäsenvaltioiden terveydenhuollon kustannusten nousu pakottavat ensinnäkin omavastuuosuuksien nostamiseen lakisääteisten järjestelmien sisällä tai täydentävien sairausvakuutusten avulla, sekä toiseksi näiden yksityisten vakuutusten tehokkaampaan yhdenmukaistamiseen Euroopan unionissa.
Esitän sydämelliset onnittelut esittelijä Michel Rocardille. Hänen analyysinsa on erinomainen. Hänen ehdottamansa lääkkeet synnyttävät meissä joitakin kysymyksiä. Teen eron hänen käytännön vaatimuksiensa ja ratkaisun etsimiseen pyrkivän lähestymistapansa painopisteiden välillä, jotka perustuvat tärkeisiin periaatteisiin, nimittäin solidaarisuuteen, toissijaisuuteen ja vähimmäisvaatimuksiin. Hyväksymme ne täysin. Kuten jäsen Pronk sanoi, vastustamme sitä, että pyrkisimme heti laatimaan direktiivin. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta teki uuden hyvän ehdotuksen siitä, että tekisimme ensin tilannekartoituksen vihreän kirjan muodossa ja päättäisimme vasta sitten, tarvitsemmeko direktiivin vai suosituksen.
Järjestelmien monimuotoisuudesta: joissakin jäsenvaltioissa omavastuu on suuri, esimerkiksi 40 prosenttia avohoidosta. Niissä täydentävillä järjestelmillä on suurempi merkitys kuin esimerkiksi Saksassa, jossa 90 prosenttia väestöstä kuuluu lakisääteisen sairausvakuutuksen piiriin, ja sen velvollisuutena on ollut tähän asti taata tarvittava lääkärin antama hoito jokaiselle. Määrittäkäämme nopeasti Euroopan tuleva suunta: sosiaalisesti kohtuullinen oma ennalta varautuminen, olemassa olevien vaatimusten turvaaminen, mahdollisesti irtisanomattomin täydentävin sairausvakuutuksin. Tällöin ihmiset tarvitsevat aikaa sopivaan ennalta varautumiseen. Tämä on vaihtoehto vakuutusten omavaltaiselle käsittelylle ja muille lakisääteisiin järjestelmiin kohdistuville tempuille.

Van den Burg
Arvoisa puhemies, yhdyn niiden sanoihin, joilla on kiitetty Michel Rocardia tästä erinomaisesta aloitteesta, joka on tämän parlamentin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan parhaiden perinteiden mukainen.
Mietinnön perustana on neuvoston vuonna 1992 tekemä aloite tavoitteiden ja politiikan lähentämisestä sosiaaliturvan alalla, ja mietintö sitoo tämän lähentämisen Lissabonin huippukokouksessa ilmaistuihin ajankohtaisiin tavoitteisiin, jotka koskevat sosiaalista yhteenkuuluvuutta suhteessa taloudelliseen kehitykseen. Mielestäni tämä suhde näiden kahden elementin välillä on oikein hyvä.
Omassa panoksessani valiokunnassa lisäsin tähän erityisesti kolmannen elementin, joka mielestäni tuo mukanaan vielä yhden vahvan perusteen eurooppalaiselle toiminnalle sairausvakuutuksen alalla. Tämä elementti on vapaan liikkuvuuden esteiden poistaminen, eikä kysymys ole pelkästään palvelujen vapaasta liikkuvuudesta, josta Bartho Pronk puhui, vaan myös henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan unionin sisällä. Tämä asia näkyy nyt erityisesti tämän mietinnön johdanto-osan J kappaleessa sekä 11 kohdan e- ja f-alakohdassa ja 14 kohdassa. Monet, joskus tuskalliset käytännön ongelmat ja esimerkit, ovat saaneet minut esittämään näitä tarkistuksia. Olen tyytyväinen siihen, että esittelijä ja valiokunta ovat hyväksyneet ne.
Ei ole sattumaa, että olen joutunut tekemisiin tämäntyyppisten ongelmien kanssa juuri alankomaalaisen taustani vuoksi. Meillä on Alankomaissa käytössä erikoinen yhdistelmä yksityisestä ja julkisesta - yksilöllisestä ja yhteisestä - sairauskulujärjestelmästä, jota on viime aikoina muutettu melkoisesti. Erillään siitä kysymyksestä, ovatko muutokset olleet hyväksi, on joka tapauksessa kiinnitetty liian vähän huomiota siihen, millaisia vaikutuksia muutoksista koituu rajatyöntekijöille, alankomaalaisille eläkeläisille ulkomailla ja esimerkiksi Alankomaissa työskenteleville saksalaisille ja belgialaisille.
Eurooppalaisen koordinoinnin näkökulmasta nykyinen yhdistelmä, joka koostuu maassa asuville tarkoitetusta verovaroilla rahoitetusta kansanvakuutuksesta, pakollisesta vakuutuksesta työntekijöille tiettyyn tulorajaan saakka, sekä lisäksi yksityisestä vakuutuksesta, on yhteisine ja yksilöllisine järjestelyineen suoranainen katastrofi. Kansanvakuutus ei vastaa koordinointisääntöjä, koska se ei ole työntekijän vakuutus ja koska se kattaa vain maassa asuvat. Yksityinen osuus liittyy säännöksiin, jotka koskevat vakuutusyhtiöitä kilpailutilanteessa.
Tällä hetkellä Alankomaissa käydään keskusteluja järjestelmän rakenteellisesta muuttamisesta. Alankomaiden yhteiskunnallisten asioiden neuvostossa valmistellaan asiasta lausuntoa. Näyttää siltä, että työnantajien ja työntekijöiden välillä päästään nyt vihdoinkin sopuun perusvakuutuksesta, jossa markkinavoimat ja vakuuttajien välinen kilpailu yhdistetään sopimuksiin pakollisesta peruspaketista ja sen lisäksi laajasta paketista, johon sisältyy valintamahdollisuuksia, joihin täytyy liittyä joka tapauksessa hyväksymisvelvollisuus ja keskivertomaksu. Tätä tarvitaan riskien valinnan ja hyväksymättä jättämisen välttämiseksi ja optimaalisen saatavuuden takaamiseksi kaikille.
Onneksi osapuolet ovat yhteiskunnallisten asioiden neuvostossa ymmärtäneet, että tällaisen yksityisten ja julkisten elementtien sekamuodon luomisessa voidaan mahdollisesti törmätä ristiriitaan Brysselin lainsäädännön kanssa. Tästä on hankittu tietoja jo aikaisessa vaiheessa ja tehty sellainen järkevä johtopäätös, että koko järjestelmän täytyy nyt joka tapauksessa vastata sosiaalivakuutuksen systemaattisuutta. Tämä tekee koordinoinnista eurooppalaisessa yhteydessä joka tapauksessa hieman helpompaa niiden osalta, jotka työskentelevät tai asuvat rajan toisella puolella.
Mielestäni tämä sopii yhteen sen lähentymisstrategian kanssa, joka esittelijällä on mielessään. Olen myös sitä mieltä, että lisääntyvä liikkuvuus työn mukana Euroopassa on tarpeen ja että tämä liikkuvuus on lisäperustelu sille, että sairauskulujen tapauksessa tarvitaan tällainen vihreä kirja sekä toimenpiteitä.

Markov
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijä Rocard vaatii komissiota määrittämään vihreässä kirjassa lakisääteisten sairausvakuutusten tarjoaman perusturvan tunnusmerkit. Tämän logiikan mukaan kaikki palvelut, jotka eivät kuulu perusturvaan, pitäisi kattaa täydentävin yksityisin sairausvakuutuksin. Tämä merkitsee sitä, että tähän asti solidaarisuusperiaatteeseen perustunut lakisääteinen sairausvakuutus kutistetaan valittavissa olevia osia sisältäväksi terveydenhoitojärjestelmäksi. Kansalaisten pitäisi investoida yhä suurempia summia täydentäviin yksityisiin sairausvakuutuksiin, jotta he voisivat rahoittaa kalliita hoitoja, jotka lakisääteiset sairausvakuutukset tähän asti ovat korvanneet. Esimerkiksi sellaisilla kroonisesti sairailla ihmisillä, jotka ovat samanaikaisesti pienituloisia, on näin tulevaisuudessa tuskin enää varaa tarpeellisiin hoitoihin. Se merkitsee puhdasta sosiaaliturvan purkamista ja luopumista tasa-arvoisesta, kaikille tarpeen mukaan suunnatusta terveydenhuollosta.
Torjumme tällaisen epäsosiaalisen uudistuksen. Perusoikeuskirjan 35 artiklassa vaaditaan, että jokaiselle annetaan oikeus ehkäisevään terveydenhoitoon ja että ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelu määritetään ja toteutetaan. Tältä pohjalta komission pitäisi tehdä aloite ja määrittää jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmien suuntaviivojen konkreettiset kulmakivet. Sillä tavalla EU saattaisi vakiintua sosiaalisen Euroopan ja kaikkien kansalaisten, riippumatta heidän tuloistaan, korkeatasoisen terveydenhuollon edelläkävijäksi.
Täydentävien yksityisten sairausvakuutusten yhdenmukaistamissäännöt EU:ssa ovat järkeviä, mikäli kyseessä on henkilöiden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden turvaaminen. Tuemme myös vaatimusta kieltää riskien erottelemiseksi tehtävät geenitestit tai lääketieteelliset tutkimukset. Täydentävien sairausvakuutusten pitää antaa turvaa vararikkoa, maksukyvyttömyyttä ja epärehellisiä kepulikonsteja vastaan, mutta niitä ei saa käyttää lakisääteisen sairausvakuutuksen tarjoamien palvelujen purkamiseen.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää hänen valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään etenkin siksi, että se on juuri sitä: valiokunta-aloitteinen mietintö. Hän korostaa erityisesti 17 kohdassa, että julkisesti rahoitettujen terveydenhuoltojärjestelmien olisi kuuluttava edelleen jäsenvaltioiden yksinomaisen toimivallan piiriin, ja olen hänen kanssaan paljolti samaa mieltä. Hän korostaa, että toisessa jäsenvaltiossa käyvien turistien terveysongelmia on tarkasteltava pikaisesti, ja tiedän, että tämä on todellinen ongelma, koska saan äänestäjiltä paljon kirjeitä tästä asiasta.
Esittelijä kuitenkin kiinnittää huomiota - esimerkiksi 3 kohdassa - ennen kaikkea niihin merkittäviin ongelmiin, jotka liittyvät EU:n jäsenvaltioiden julkisten terveydenhuoltojärjestelmien ylläpitämiseen pitkällä aikavälillä ja joihin ovat syynä hoitomahdollisuuksien kehityksen aiheuttama kustannusten nousu ja väestön ikääntymisestä johtuva kysynnän kasvu.
Tämä on suuri huolenaihe. Tarvitsemme todellakin tähän asiaan tuoreita lähestymistapoja, joihin kuuluvat ehdottomasti yksityisen ja julkisen terveydenhuollon uudet yhteistyötavat. Esittelijän mietintö on hyödyllinen panos tähän keskusteluun, vaikka toivonkin, että hän puolestaan myöntää, että valiokunnan antama panos, myös parlamentin tämän laidan antama panos, on tehnyt siitä kenties vieläkin hyödyllisemmän.
Mietintö ei ole enää läheskään niin ohjaileva, mikä on hyvä asia. Terveydenhuoltoa rahoitetaan eri tavalla eri jäsenvaltioissa, ja yksityisten sairausvakuutusyhtiöiden rooli on vastaavasti erilainen. Jopa "täydentävän" ja "vaihtoehtoisen" määritelmillä on hieman poikkeavat merkitykset eri kielissä. Niinpä vakuutuksiin tuskin löydetään ehdotonta "yhden koon" ratkaisua.
Mikäli parlamentti hyväksyy tarkistukset 2 ja 3, joissa hyväksytään ajatus vihreästä kirjasta mutta joissa ei sanella, mitä siinä on oltava, kehotan ilman muuta Yhdistyneen kuningaskunnan kollegojani äänestämään mietinnön puolesta, vaikka ehdotankin, että pidättäytyisimme äänestämästä tarkistuksesta 16.

Alavanos
Arvoisa puhemies, uskon, että esittelijä Rocardin aikeet ovat hyvät, mutta minulle välittyi kuitenkin kuva ihmisestä, joka yrittää tasapainoilla nuorallakävelijänä.
Kun hän toisaalta sanoo "solidaarisuus", hän uskoo siihen sosialistina, mutta ei halua kantaa suurta vastuuta sosiaalivaltion ja sosiaaliturvajärjestelmien suojelemisesta, joihin nykyään kohdistuu hyökkäyksiä sekä objektiivisten tapahtumien että konkreettisten politiikkojen taholta. Toisaalta hän ei halua heittäytyä myöskään toiselle puolelle, hän haluaa soveltaa reaalipolitiikkaa menemättä kuitenkaan täysin amerikkalaiseen malliin.
Minun mielestäni meidän pitää olla hyvin varovaisia. Olemme todellakin nuorallakävelijöitä, ja mielestäni meidän pitää tehdä päätökset täydentävästä sairausvakuutuksesta hyvin varovaisesti ja huolellisesti harkiten. Jos täydentävä sairausvakuutus on yleinen, silloin ainoastaan lisätään työntekijöiden maksuja, jos se on valikoiva, silloin se on syrjivä, ja sitä haluamme välttää. Tätä taustaa vasten olen sitä mieltä, että olennaisin asia on saada komissiolta tutkimus nykyisistä järjestelmistä sekä tutkimus amerikkalaisesta järjestelmästä ja muiden maiden järjestelmistä, jotta meillä olisi selkeämpi kuva kaikesta, mikä asiaan liittyy.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, me, jotka olemme elämämme aikana tutkineet yhteiskunnallisia kysymyksiä, muistamme, että vanhoissa käsikirjoissa sosiaaliturvalla tarkoitettiin yleensä kaikkia valtion tukitoimia, joilla pyritään auttamaan yksilöitä ja perheitä silloin kun ne joutuvat taloudelliseen kriisiin, josta yksilöt tai perheet eivät kykene itse selviytymään. Terveys on tietenkin yksi esimerkki sellaisesta pääomasta, jota yksilöt arvostavat suuresti, vaikkakin usein vasta silloin, kun olemme sen menettäneet tai olemme vaarassa menettää sen.
Muilta osin on totta, että sosiaaliturvajärjestelmät ovat kärsineet muun muassa taloudellisten, väestöllisten, terveydenhoidollisten ja muiden vastaavien olojen vaikutuksista ja seurauksista. Sekin on totta, että taloudellinen taantuminen, työttömyys, sosiaalinen syrjäytyminen, uusien sairauksien ilmaantuminen, väestön ikääntyminen kuten myös tutkimusten kehittyminen, hoitojen paraneminen, taudinmääritys- ja hoitotekniikoiden kehittyminen ovat myös vaikuttaneet voimakkaasti lakisääteiseen sosiaali- ja terveydenhoitokulujen kattamiseen.
On selvä tosiasia, että eurooppalaisten suojelu sairauksiin, äitiyteen tai vanhuuteen tämäkin on saanut nykyisin uusia muotoja väestön ikääntymisen myötä liittyviltä riskeiltä ei ole ainoastaan valtion, ja sellaisina tietenkin pakollisten ja lakisääteisten, sosiaalivakuutus- ja sosiaaliturvajärjestelmien varassa.
Aivan äskettäin julkaistun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 ja 35 artiklassa tunnustetaan oikeus sosiaaliturvaetuuksiin ja sosiaalipalveluihin ja ilmoitetaan samalla, että jokaisella, jolla on asuinpaikka unionissa, sekä siellä laillisesti liikkuvalla on oikeus sosiaaliturvaetuuksiin ja sosiaalietuihin yhteisön oikeuden ja kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti.
Julkisen ja lakisääteisen järjestelmän rinnalla on yksityinen täydentävä vapaaehtoinen tai muu sairausvakuutusjärjestelmä, joka voi olla keino, jolla voidaan taata korkeatasoisen hoidon saanti määrätyn ajan sisällä. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että meidän on kannatettava Rocardin jota onnittelemme mietintöä, sillä hän pyytää komissiota tekemään palveluksen ja antamaan vihreän kirjan, jossa meille kerrotaan vakuutusten nykytilasta jäsenvaltioissa ja jonka avulla voimme myös suunnitella tulevaisuutta.

Cauquil
Arvoisa puhemies, tällä mietinnöllä ja sitä seuranneilla selityksillä on masentava lähtökohta. Jo 20 vuoden ajan Euroopan asukkaiden lakisääteinen sairausvakuutusturva on supistunut jatkuvasti ja heidän maksettavakseen lankeavien terveydenhoitokulujen osuus on kasvanut kasvamistaan. Yhä suurempi osa väestöstä on saanut huomata, että heidän elintasonsa on alentunut huonosti palkattujen töiden, työttömyyden, epävarmuuden ja syrjäytymisen vuoksi, eikä heillä ole enää mahdollisuuksia hankkia itselleen asiaankuuluvia hoitoja puhumattakaan oikeudesta kaikkein perusluonteisimpiin hoitoihin.
Näinkin sietämättömässä tilanteessa mietinnössä ehdotetaan ainoastaan yksityisten tai keskinäisten yhtiöiden tarjoamien täydentävien vakuutusten ottamista yleiseksi käytännöksi, minkä väitetään olevan ratkaisu ongelmaan. Mutta kenen kannalta? Ei varmastikaan niiden kannalta, joiden olisi maksettava hoidoistaan vielä enemmän samalla, kun nyky-yhteiskunta kieltäytyy tarjoamasta siihen keinoja, vaan pikemminkin vakuutuksenantajien kannalta, joiden käsiin valtio on antanut terveydenhoitomarkkinat.
Tässä mietinnössä ja tarkistuksissa pyritään siihen, että sääntönä olisi, että valikointia ei sallittaisi terveyssyistä eikä vamman vuoksi voitontavoittelijoille, joista mainitsen esimerkkinä Axan, joka nosti henkisesti vammaisten lasten vanhempien maksut kymmenkertaisiksi. Tällaisesta huolehtiminen olisi vähintä, mitä voisimme tehdä, ja äänestämme sen puolesta, mutta emme aio hyväksyä sitä, että tällä ehdotuksella jäsenvaltiot vapautetaan kirjaimellisesti elintärkeästä velvollisuudestaan huolehtia julkisista terveydenhuoltopalveluista.
Samalla kun lääketiede on kehittynyt merkittävästi, pienet lauseet, kuten kaikkien oikeus korkeatasoiseen hoitoon, jäävät vain tyhjiksi aikeiksi, sillä valtioiden välinpitämättömyyden ja terveydenhuollon lisääntyvän yksityistämisen vuoksi tuloksena on väistämättä varallisuuteen perustuva valikoituminen ja lisääntyvä eriarvoisuus, jonka seurauksena...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fatuzzo
Kun olen ensin kiittänyt esittelijä Rocardia hänen valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään, kysyn teiltä, arvoisa puhemies, olisinko minä eläkeläisten puolueen edustajana - jota pidetään lähes syypäänä tähän sairaanhoidon kriisiin kansalaisten ja eläkeläisten pitkäikäisyyden vuoksi - muka voinut olla käyttämättä puheenvuoroa tässä asiassa. Minun onkin oikeastaan sanottava, että aihe on vaikuttanut minuun, koska te, arvoisa puhemies, näytätte minusta sairaalan ylilääkäriltä, jolla on valkoinen takki, stetoskooppi ja vasara, jolla hän napauttaa potilasta polveen.
Keskustelemme siis sairaanhoidosta, julkisesta ja yksityisestä. Mutta jos kerran julkinen sairaanhoito toimii niin hyvin, miksi esimerkiksi Italiassa - vox populi, vox dei - kansa tapasi sanoa viitaten julkiseen hoitojärjestelmään: "lähdette pois valittaen ja vailla terveyttä"? Miksi Alberto Sordi, suuri italialainen näyttelijä, teki menestysfilmin nimeltä "Il medico della mutua" (julkisen sektorin lääkäri)? Miksi merkittävä lääkäri Christian Barnard - joka minulla oli viikko sitten ilo tavata ystäväni Nisticòn järjestämässä kokouksessa - kertoi minulle tehneensä ensimmäisen sydämensiirron Etelä-Afrikassa yksityisellä klinikalla? Miksi kuolevat ihmiset sijoitetaan yhteen muiden sellaisten potilaiden kanssa, jotka nauttivat iloisina lounasta tai illallista, kuten saatoin todeta vieraillessani rakkaan äitini - joka on, Jumalan kiitos, yhä elossa - luona eräässä erittäin arvostetussa, julkiseen järjestelmään kuuluvassa sairaalassa Roomassa?
Tämä tarkoittaa sitä, että on pohdittava tarkoin syitä, miksi julkinen hoitojärjestelmä on epäonnistunut surkeasti. Luullakseni se johtuu siitä, että julkinen hoitojärjestelmä saa maksun, ennen kuin se parantaa sairaan, kun taas yksityinen hoitojärjestelmä saa maksun, kun ja jos se parantaa potilaan. Siksi pyydän yhdessä eläkeläisystävieni kanssa komission jäsen Diamantopoulouta laittamaan ylleen valkoisen takin ja tervehdyttämään Euroopan unionin sairaan sairaanhoitojärjestelmän ja tuomaan meille paremman voinnin.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, aluksi haluaisin kiittää sydämellisesti kollegoitani Marinosia, Pronkia ja Menradia sekä kollega Ettliä siitä, että he tukivat minua tarkistusteni toteuttamisessa ja mietinnön suunnan muuttamisessa.
Lakisääteisen terveydenhuollon rahoitus ja eläkejärjestelmien rahoitus ovat Euroopan sosiaalipoliittisen ja budjettipoliittisen keskustelun tärkeimpiä aiheita. Molempiin on samankaltaiset syyt, demografinen kehitys yhtäältä ja lääketieteen ammatillinen ja tekninen kehitys toisaalta. Molemmat perustuvat kolmen pilarin malliin: valtion, yritysten ja yksityisen. Me kaikki tiedämme, että nämä järjestelmät ovat rakentuneet ja verkottuneet eri tavoin ja että niiden tarjoamat palvelut vaihtelevat jäsenvaltioissa.
Molemmilla järjestelmillä on myös kansalliset määrittäjänsä, jotka estävät työntekijöiden liikkuvuutta ja joustavuutta Euroopassa ja lisäävät työnantajien kustannuksia. Siksi olen iloinen siitä, että esittelijä oli valmis luopumaan direktiivivaatimuksestaan vihreän kirjan muodostaman perusteellisen analyysin hyväksi. Olen iloinen, että olemme päässeet eroon ranskalaisen mallin siirtämisestä sellaisenaan Eurooppaan, mikä olisi tässä tapauksessa mahdotonta. Meidän pitää määritellä käsitteet, se, mitä ymmärrämme täydentävällä vakuutuksella. Minun mielestäni täydentävä vakuutus tarkoittaa vapaaehtoista, yksityistä tai yrityksen ja lakisääteistä perusturvaa täydentävää ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Smet
Arvoisa puhemies, aluksi kiitokset esittelijä Rocardille hänen mietinnöstään, joka on yhtä tärkeä kuin käynnistynyt täydentävää sairausvakuutusta koskeva menettely. Väärinkäsitysten välttämiseksi haluan vielä kerran painottaa sitä, että käsiteltävänämme oleva mietintö koskee täydentävää sairausvakuutusta eikä terveydenhuoltoa sellaisenaan, vaikka onhan tietysti niin, että näitä asioita ei saa erottaa toisistaan. Täydentävä sairausvakuutus käsittää lainmukaisen oikeuksien ja palvelujen järjestelmän. Tämän viranomaisten takaaman järjestelmän tulee tarjota asianmukainen, riittävä, helppopääsyinen ja myös edullinen terveydenhuolto. Mitä parempi lainmukainen järjestelmä on, sitä vähemmän on tarvetta täydentävälle sairausvakuutukselle. Siitä huolimatta teknisen kehityksen ja väestön ikääntymisen vuoksi täydentävästä sairausvakuutuksesta ei tule tarpeetonta, vaan siitä tulee joissakin tapauksissa jopa välttämätön. Sen merkitystä vielä lisäävät sosiaaliturvajärjestelmien muutokset joissakin jäsenvaltioissa. Lisäksi tämä on myös erinomainen tilaisuus viitata kansalaisille ja kansalaisryhmille niiden omaan vastuuseen tässä asiassa, koska kuten emme saa sysätä kaikkea yksittäisen kansalaisen harteille, emme myöskään saa odottaa kaikkea viranomaisilta. Yhteisten solidaarisuusmekanismien täydentäminen yksityisillä tai ryhmävakuutuksilla on täysin sopusoinnussa toissijaisuusperiaatteen kanssa.
Euroopan unioni on jo laatinut lainsäädäntöä täydentävistä eläkkeistä. Unioni on tehnyt tämän laatimalla vihreän kirjan, joka on sitten johtanut direktiiviluonnokseen. On siis kerätty tietoa, suoritettu tutkimuksia, ja tutkittu järjestelmiä eri jäsenvaltioissa, ja niin edelleen, mikä on myös hyvä tie. On itsestään selvää, että jäsenvaltioilla täytyy edelleen olla lopullinen vastuu sosiaaliturvajärjestelmistään. Jos kuitenkin vakuutukset ja siten myös täydentävät sairausvakuutukset sidotaan yhteismarkkinoihin, silloin voi olettaa, että kilpailusta, maksukyvyttömyydestä, syrjinnästä, avoimuudesta ja muusta vastaavasta on olemassa myös yhteisiä sääntöjä.

Helmer
Arvoisa puhemies, Rocardin mietinnön alkuperäinen luonnos sisälsi ehdotuksia, jotka olisivat voineet tuhota Euroopan sairausvakuutusmarkkinat. Vakuutusyhtiöiden kannalta on keskeistä, että vakuutusmaksut ovat suhteessa ennustettavissa oleviin riskeihin. Tämä koskee kaikenlaisia vakuutuksia, myös henki-, auto- ja kotivakuutuksia. Jos alkuperäisten ehdotusten mukaisesti olisi kielletty syrjintä henkilön aiempien sairauksien perusteella, vakuutusmaksut olisivat olleet houkuttelevia kroonisesti sairaiden mutta eivät terveiden kannalta. Tällöin lähinnä kroonisesti sairaat olisivat hankkineet vakuutuksia. Tämä puolestaan olisi synnyttänyt noidankehän, jossa vakuutusmaksut kohoaisivat yhä enemmän ja vakuutuksenottajia olisi yhä vähemmän ja he olisivat yhä sairaampia. Se olisi tuhonnut vakuutusalan ja kuormittanut lisää valtiollisia järjestelmiä. Tämä on klassinen esimerkki sosialistisesta interventionismista. Poistamalla syrjinnän terveydentilan perusteella esittelijä Rocard olisi tappanut kultamunia munivan hanhen.
Mieleeni muistuu tarina hallituksen edustajasta, joka meni liikemiehen luokse ja kysyi: "Miten hallitus voi auttaa teitä?" Vastaus kuului: "Voitte parhaiten auttaa meitä, jos jätätte meidät rauhaan." Koska me oikein opimme tämän? Meidän pitäisi ilman muuta edistää Euroopassa elinvoimaisia ja aktiivisia sairausvakuutusmarkkinoita. Meidän täytyy tukea myös sitä, että valtio huolehtii ainakin niistä vaikeista terveysongelmista kärsivistä, jotka eivät saisi vakuutusta yksityiseltä sektorilta. Pääsemme parhaiten näihin tavoitteisiin, jos valtio antaa yksityisen sektorin hoitaa työnsä.
Käsittelemässämme uudessa ehdotuksessa kannatetaan vihreää kirjaa. Se on alkuperäistä ehdotusta parempi, mutta tässäkin mennään liian pitkälle. Nykypäivän vihreä kirja on huomispäivän tungettelevaa ja haitallista lainsäädäntöä. Voimme parhaiten auttaa vakuutusalaa ja niitä potilaita, joita se palvelee, jos jätämme sen rauhaan.

Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ja onnitella esittelijä Rocardia hänen mietinnöstään ja onnitella jäsen Marinosia hänen valiokuntansa lausunnosta.
Komissio suhtautuu aloitteeseen myönteisesti, ja se on tehty ratkaisevalla hetkellä, koska olemme juuri käynnistäneet Euroopan tasolla poliittisen keskustelun sosiaalisen suojelun uudistamisesta. Olemme ensimmäistä kertaa päättäneet, että sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamiseksi tarvitaan yhteistyötä Euroopan tasolla.
Mietinnössä korostetaan täydentävään sairausvakuutukseen liittyviä taloudellisia ja sosiaalisia haasteita, ja täydentävä terveysvakuutus onkin nykyisin erittäin tärkeä, koska perusvakuutusjärjestelmä kaipaa uudistusta ja terveydenhuollon tarpeet kasvavat kasvamistaan.
Mietinnössä sanotaan, että komission on ryhdyttävä toimiin, ja olemme tästä toki samaa mieltä. Meidän on ensiksikin otettava huomioon Euroopan tasolla vallitseva monimuotoisuus. Julkisen ja yksityisen sektorin yhdistämisessä on valtavia eroja jäsenvaltioiden välillä niin määritelmissä kuin järjestelmien toimivuudessa. Jos otetaan esimerkiksi vapaaehtoisen tai täydentävän sairausvakuutuksen yleisyyden erot, vapaaehtoisten tai täydentävien sairausvakuutusmekanismien kattavuus väestöstä vaihtelee Ruotsin alle 0,5 prosentista Ranskan yli 85 prosenttiin. Nämä prosenttiluvut ovat kuitenkin hieman harhaanjohtavia, sillä niin käsitteessä kuin järjestelmän kattavuudessakin maiden välillä on merkittäviä eroja. Komissio ryhtyy toimiin välittömästi toimivaltansa puitteissa, ja pyrin vastaamaan mietintönne johtopäätöksiin.
Toteaisin ensiksikin vihreästä kirjasta, että kysymykset ovat niin monimutkaisia, että vihreän kirjan esittäminen voi tuntua ennenaikaiselta. On kuitenkin välttämätöntä laatia perusteellinen tilanneraportti, ja voimme tehdä näin mahdollisimman pian. Otamme toki huomioon kansallisten järjestelmien erilaisuuden ja Euroopan terveydenhuoltojärjestelmien monimutkaisuuden. Komissio käynnistää välittömästi täydentävää sairausvakuutusta koskevan tutkimuksen. Kysymyksen monimutkaisuuden takia arvelemme, että voimme julkaista tulokset vuoden 2001 loppuun mennessä.
Tämä tutkimus voi olla pohjana neuvostolle ja Euroopan parlamentille annettavalle komission tiedonannolle, jossa ehdotetaan aloitteita tai toimenpiteitä. Pyrimme parlamentin pyyntöjen mukaisesti esittämään kehyksen, puolueettoman ja perustellun analyysin, jossa otetaan huomioon erilaisuus ja monimuotoisuus ja jossa keskitymme kysymysten eri osa-alueisiin. Viittasitte useisiin osa-alueisiin. Voimme edetä yleisluonteisista kysymyksistä, kuten terveydenhuollon takaamisesta kaikille, erityiskysymyksiin, kuten niiden ihmisten oikeuksiin, jotka haluavat asettautua toiseen jäsenvaltioon tai työskennellä siellä.
Kahta muuta ehdotusta - direktiiviä eli oikeudellisia toimia ja eurooppalaista foorumia - voimme todellakin harkita. Se voisi olla tutkimusta seuraava askel vuoden kuluttua, jolloin olemme voineet tehdä vertailuja jäsenvaltioiden välillä ja jolloin meillä on myös vertailukelpoisia indikaattoreita, joita tarvitaan kaikissa eurooppalaisissa yhteistyöehdotuksissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Sosiaalisen syrjäytymisen torjunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Figueiredon laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0307/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelman käynnistämisestä sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevan jäsenvaltioiden yhteistyön edistämiseksi (KOM(2000) 368 - C5-0317/2000 - 2000/0157(COD)).

Figueiredo
, esittelijä. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, kuten tiedetään, eriarvoisuus Euroopan unionissa on lisääntynyt viimeisen vuosikymmenen aikana, ja pienten tulojen varassa elävien lukumäärä on 65 miljoonan luokkaa eli noin 18 prosenttia väestöstä, mikä on todellinen häpeä erityisesti, jos otamme huomioon viime vuosien talouskasvuasteen. Kyse on todellisesta hyökkäyksestä perusihmisoikeuksia vastaan, sillä se estää miljoonia ihmisiä saamasta sosiaalisia perusoikeuksia, erityisesti asuntoa, terveydenhuoltoa, kasvatusta, koulutusta ja kulttuuria, hyvää työpaikkaa ja oikeudenmukaista palkkaa.
Vaikka eri jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja, on varmaa, että tilanne on vakavin Portugalissa, jossa 24 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella, mikä johtuu ennen kaikkea matalista palkoista, epävarmoista työpaikoista sekä eläkkeistä, jotka ovat niin matalia, etteivät ne takaa ihmisarvoista elämää työntekijöille ja heidän perheilleen eikä myöskään vanhuksille. Tämä anteeksiantamaton köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen, jonka Lissabonin 23. ja 24. maaliskuuta pidetty Eurooppa-neuvosto tunnusti vaativan kiireellisiä toimia, edellyttää makrotalouspolitiikkojen perusteellista muutosta yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla. Vakaussopimusten edellyttämälle monetarististen politiikkojen valta-asemalle on tultava loppu, ei vain tämän nykyisen köyhyystilanteen torjumiseksi, vaan myös, jottei se pahenisi lisää tulevaisuudessa, myöskään uusien teknologioiden alalla tai etenkään naisten, lasten ja nuorten kohdalla, vaan että kaikille ihmisille taattaisiin mahdollisuus kunnolliseen tulotasoon ja kunnollisiin elin- ja työoloihin.
Vaikka neuvosto kuinka antoi sitoumuksia vielä aivan äskettäin Lissabonin huippukokouksessa ja vaikka se kuinka painotti taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen välistä suhdetta, esitetyt ehdotukset eivät kuitenkaan ole juuri muuta kuin yritys pelastaa kasvot niiden lukemattomien lupausten edessä, jotka on annettu köyhyyden poistamisesta. Itse asiassa komission ehdotus yhteisön toimintaohjelman käynnistämisestä sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevan jäsenvaltioiden yhteistyön edistämiseksi ei ole juuri sen enempää kuin opinto-ohjelma. On siis keskeistä, että monia kohtia ohjelmasta vahvistetaan, erityisesti uusia ajatuksia avoimen koordinaatiomenetelmän soveltamiseksi, olipa kyse sitten yhteisökumppaneista, tällä alalla harjaantuneista kansalaisjärjestöjen edustajista sekä Euroopan parlamentin, neuvoston ja talous- ja sosiaali- sekä aluekomiteoiden edustajista koostuvan Euroopan tasolla toimivan mietintäryhmän perustamisesta, jäsenvaltioiden tutkimuslaitoksien ja muiden vastaavien elimien verkottamisesta tai sitten erityishuomion kiinnittämisestä köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla siten, että ohjelmaan otetaan mukaan ongelman pahimmin koskettamat väestöryhmät, tai ne, joita se voi pahimmin koskettaa tulevaisuudessa.
Yhtä tärkeitä ovat ehdotukset rahoituksen nostamisesta 70 miljoonasta 100 miljoonaan euroon sekä ehdotukset siitä, että komission politiikkojen on oltava johdonmukaisia, erityisesti talouden, raha-talouden, verotuksen, kilpailun, kuluttajasuojan, kalastuksen ja maatalouden aloilla, jotta köyhyys ja taloudellinen syrjäytyminen voitaisiin kansallisella tasolla poistaa. Sitä varten komission on arvioitava politiikkojensa mahdollisia vaikutuksia köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Lisäksi toivon sellaisten ehdotusten hyväksymistä, joissa tunnustetaan, että ammattitaito ja työelämään osallistuminen ovat erityisen tärkeitä asioita, mutta että on tärkeää ottaa huomioon yhä useammin esiintyvä ilmiö, sosiaalinen syrjäytyminen ja köyhyys työssäkäynnistä huolimatta. Olennaista on taata työntekijöille laadukkaita työpaikkoja, joissa heillä on oikeuksia ja oikeudenmukaiset palkat, ja luoda olot, joissa heillä olisi mahdollisuus myös laadukkaisiin julkisiin palveluihin. Keskeistä on, että neuvosto ei täytä ainoastaan ohjelmaa koskevia lupauksiaan, vaan myös asettaa vuoden loppuun mennessä ne tavoitteet ja asianmukaiset päämäärät, joista on tarkoitus sopia, jotta se ei pettäisi odotuksia, jotka virisivät sen Lissabonin huippukokouksen päätelmissä ilmaistusta paneutumisesta köyhyyden, työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen.
Lopuksi haluaisin kiittää erinomaisesta yhteistyöstä niitä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kollegoitani, muiden valiokuntien lausuntojen valmistelijoita, talous- ja sosiaali- sekä aluekomiteoita, yhteiskunnallisia kansalaisjärjestöjä ja teknisiä henkilöitä, jotka komission, puheenjohtajavaltio Ranskan ja parlamentin tasolla työskentelivät kanssani. Saavutimme tässä yhteispäätöksen alaisessa työssä yhteisymmärryksen, joka yksinkertaistaa lopullisen mietinnön laatimista ja auttaa neuvostoa hyväksymään sen nopeasti. Niinpä ehdotukset, jotka esitämme huomenna äänestystä varten, ovat tulosta valiokunnan sopuratkaisusta, mukaan luettuina uudet korvaavat ehdotukset ja hylättävät, lievästi itseään toistaneet, vanhat ehdotukset. Kiitän teitä osoittamastanne ymmärryksestä tätä prosessia kohtaan, jonka myötä edistämme sitä, että Euroopan unioni saa jälleen tätä osa-aluetta koskevan ohjelman, vaikka se onkin joiltakin osin rajallinen ja puutteellinen. Se on kuitenkin jälleen yksi väline, jonka avulla pysymme tietoisempina suuremman sosiaalisen oikeudenmukaisuuden vaatimuksesta.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Figueiredoa hänen mietinnöstään. Toiseksi haluaisin myös sanoa olevani iloinen siitä, että on saatu tosiaankin aikaan kompromissi tästä tärkeästä mietinnöstä, mikä on mahdollistanut sen, että ensimmäinen käsittely voidaan päättää menestyksekkäästi.
Budjettivaliokunnan tarkistuksista voin ilokseni sanoa, että ne kaikki on hyväksytty. Oikeastaan on kysymys kolmesta asiasta. Ensimmäinen asia on se, että budjettivaliokunta oli sitä mieltä, että tähän ohjelmaan sisältyi muihin ohjelmiin verrattuna liian vähän parlamentin osuutta ja liikaa neuvoston osuutta ja että ohjelma oli laadittu liikaa neuvoston mittojen mukaan.
Toinen ja samalla oikeastaan tärkein asia liittyy komitologiaan. Tämä johtuu joissakin asioissa liikaa jäsenvaltioista. Pelkästään komitean perustaminen johtaa jo puolen vuoden viivytykseen ohjelman toteuttamisessa. Tämän komitean perustamiseen ja koolle kutsumiseen tarvitaan aikaa puoli vuotta, ja silloin ei tarvitse edes käyttää tavanomaista viivytystaktiikkaa, koska aikaa kuluu kyllä koko vuosi. Komitologia on tosiaan valtava taakka, myös tässä ohjelmassa. Haluaisin pyytää komissiota sen perusteella, mitä komission jäsen Patten on tehnyt, vielä kerran ajattelemaan, eikö jäsenvaltioiden suuntaan voitaisi toimia vastaavalla tavalla.
Sitten lopuksi teknisen tuen ongelmasta. Budjettivaliokunta pitää kiinni siitä, että ohjelmaan sisällytetään tekninen tuki. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on lopultakin vahvistanut summaksi 100 miljoonaa. Siitä täytyy varata sopiva summa teknistä tukea varten, jotta ohjelma saisi myös todellakin riittävää tukea. Komission tästä esittämät vastalauseet ovat parlamentin mielestä perusteettomia, jos tekninen tuki sisällytetään itse ohjelmaan.

Bullmann
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan onnitella esittelijää hänen ehdotuksestaan myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta. Hän esitteli jo skandaalin: 18 prosenttia Euroopan väestöstä elää suhteellisen köyhyysrajan alapuolella! Se ei ole pelkästään työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan huolenaihe, se on nimenomaan talous- ja raha-asioiden valiokunnan huolenaihe, koska nämä 65 miljoonaa ihmistä eivät ole vain ilman rahavaroja, koska he eivät ole vain ilman sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia, vaan koska heille ei myöskään anneta mahdollisuutta osallistua heidän kykyjensä mukaan yhteiskunnan kehittämiseen ja koska heille ei anneta mahdollisuutta kehittää omia kykyjään, omia taitojaan ja harjoittaa niitä ammatteja, joihin he ovat pätevöityneet.
Siksi annoimme talous- ja raha-asioiden valiokunnassa suurella yksimielisyydellä lausunnollemme johtavan periaatteen, jonka ilmaisemme siten, että jokaiselle ihmiselle pitäisi antaa mahdollisuus ansaita työllään olennainen osa toimeentulostaan. Heille pitäisi tarjota tilaisuus hankkia ammattitaito ja kehittää ammattitaitoaan. Tiedämme hyvin, että meillä nyt oleva ongelma ei korjaannu kertakaikkisella toimella, kertakaikkisella korjauksella, vaan että kyse on jatkuvasta tilanteesta, joka tuottaa jokaisen uuden teknisen kehitysaskeleen yhteydessä uusia voittajia ja häviäjiä. Siksi yhteiskunnissamme on oltava avoimia mekanismeja, jotka antavat asianosaisille mahdollisuuden pysyä mukana kehityksessä.
Esitän kolme meille tärkeää näkökohtaa: sosiaalinen integraatio pitää määrittää kaikkiin politiikkoihin kuuluvaksi tehtäväksi, ja siksi ponnistelujemme tuloksetkin on sisällytettävä kevään yhteenvetokertomukseen. Avoimen koordinaatiomenetelmän pitää toiseksi saada paikalliset ja alueelliset toimijat liikkeelle ja antamaan panoksensa. Kolmanneksi jäsenvaltioiden pitää lopultakin kuten Lissabonissa vaadittiin, ja se aloitettiinkin sopia konkreettisista tavoitteista ja kiintopisteistä, jotta parlamenttikin voi hoitaa valvontatehtävänsä ja roolinsa tämän prosessin edistäjänä.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, poliittinen ryhmäni hyväksyi erittäin tyytyväisenä ehdotuksen yhteisön ohjelman laatimisesta sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi, ja mielestämme tämä ehdotus nostaa ilmiön tulkinnan, analyysin ja hoitamisen seuraavalle tasolle, ilmiön, joka on laaja ja syvä ja vahingoittaa kaikkia eurooppalaisia yhteiskuntia sekä esiintyy myös uusissa muodoissa, jotka liittyvät uusiin taloudellisiin ja teknisiin tosiseikkoihin ja joiden edessä monet hallitukset ovat avuttomia ja hitaita tiedostamaan ja hoitamaan sosiaalisia ongelmia, joita nämä laajat muutokset aiheuttavat.
Tuemme ohjelman piirteitä, joita ovat ilmiön monien ulottuvuuksien selvittäminen, terveys-, koulutus- ja asutustoimet, johdonmukaisuus muiden asianomaisten politiikkojen kanssa ja niiden täydentäminen sekä kansalaistahojen ja sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivien ihmisten oma osallistuminen.
Tuemme talousarvion kasvattamista 100 miljoonaan euroon ja pidämme hyvin tärkeänä, että ohjelma tulee lähelle kansalaisia. Nyt Euroopan kansalaisilla on loistava tilaisuus tuntea, että sosiaalinen Eurooppa on syntymässä, eikä se ole enää pelkkä toive ja iskulause vaan todellisuutta. Korostamme siis erityisesti tarvetta yhteistyöhön paikallisten, alueellisten ja rajat ylittävien tahojen kesken. Tästä syystä olemme esittäneet erilaisia tarkistuksia, joihin kaikki ryhmät ovat onneksi suhtautuneet myönteisesti.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta korosti tarvetta ottaa ohjelmassa huomioon, että naiset ovat erityisen alttiita sosiaaliselle syrjäytymiselle ja varsinkin tietyt naisryhmät, kuten maahanmuuttajat, vammaiset, työttömät, vailla nykyaikaista ammattikoulutusta olevat naiset ja perhe-elämän taakan yksinään kantavat naiset. Ongelma ei ole ainoastaan, että nämä naisryhmät ovat jääneet sosiaalisen verkon ulkopuolelle, vaan heille on myös vaikea löytää edellytyksiä takaisinpaluulle.
Arvoisa komission jäsen, seuraamme erittäin tarkasti ohjelman täytäntöönpanoa ja arviointia, koska uskomme sen palvelevan meidän kaikkien yhteistä tavoitetta, sosiaalista Eurooppaa, kansalaisten Eurooppaa.

Puhemies
Keskustelu keskeytetään nyt, ja sitä jatketaan klo 21.00.

Saksan, Suomen ja Alankomaiden vakausohjelmien saattaminen ajan tasalle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto suosituksista neuvoston lausunnoksi Saksan, Suomen ja Alankomaiden vakausohjelmien saattamisesta ajan tasalle.

Solbes Mira
. (ES) Arvoisa puhemies, komissio on hyväksynyt tänään kolme suositusta neuvoston lausunnoksi Saksan, Alankomaiden ja Suomen vakausohjelmien saattamiseksi ajan tasalle; nämä ovat ensimmäiset jakson 20002001 ohjelmat, jotka on toimitettu tarkistettuina.
Kuten ehkä muistatte, vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyy jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusaseman valvonnan tehostaminen ja jatkaminen talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa. Tässä valvontaprosessissa ovat keskeisessä asemassa vakausohjelmat, jotka euroalueen jäsenvaltioiden on esitettävä joka vuosi. Euroalueen muut valtiot esittävät lähentymisohjelmansa, jotka vastaavat hyvin pitkälti vakausohjelmia, vaikka niiden tavoitteet ovatkin erilaisia.
Vakausohjelmiin sisältyvät julkista taloutta koskevat keskipitkän aikavälin strategiat. Kuinka julkisen talouden rahoitusasema sitten saatetaan keskipitkällä aikavälillä lähelle tasapainoa tai ylijäämäiseksi? Kuten ehkä muistatte, tämän aloitteen tavoitteena on pyrkiä luomaan riittävä marginaali, jotta julkisen talouden alijäämä ei ylitä kriisitilanteessa budjettialijäämän viitearvoa, joka on 3 prosenttia bruttokansantuotteesta ja joka voitaisiin kriisivaiheessa epäilemättä saavuttaa. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on hyödynnettävä suhdanteen nousuvaiheita, jotta julkistalouden rahoitusasema voidaan palauttaa jälleen tasapainoon tai ylijäämäiseksi. Kun jäsenvaltiot ajantasaistavat joka vuosi ohjelmaansa, ne jatkavat ohjelmaa yhdellä vuodella, analysoivat edellisen vuoden aikana sovellettua budjettipolitiikkaa, selittävät ja kuvailevat toteutettavia budjettipoliittisia toimia ja ajantasaistavat myös talousarvioennusteitaan ja -tavoitteitaan. Tämä on toinen kerta, kun saatamme näitä ohjelmia ajan tasalle; teimme sen jo vuonna 1999 ja teemme sen uudelleen nyt vuonna 2000 ja jatkamme ohjelmia yhdellä vuodella.
Jäsenvaltioiden esittämän asiakirjan pohjalta komissio tekee ohjelmasta arvion, jonka perusteella neuvosto voi hyväksyä komission esittämän suosituksen. On totta, että prosessin loppuun saattamiseksi talous- ja rahoituskomitea analysoi tätä ennen komission suosituksen ja itse ohjelmat erittäin tarkkaan. Tämän huomioon ottaen ja pitääkseen parlamentin ajan tasalla komissio pitää välttämättömänä, että myös prosessin senhetkiseen vaiheeseen kiinnitetään huomiota.
Säännöllisesti joka vuosi tekemässään talousarviota koskevassa arviointimenettelyssä komissiolla on myös mahdollisuus laatia sellaisia suosituksia nämä eivät ole samanlaisia kuin edellä kuvatut joilla voidaan tarvittaessa korostaa joidenkin jäsenvaltioiden laiminlyöntejä alijäämän korjaamisessa. Tähän asti tätä talouspolitiikkojen koordinointivälinettä ei ole tarvittu; tähän mennessä talousarviota on noudatettu vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti. Yhä useammat jäsenvaltiot onnistuvat talousarvion osalta saattamaan julkistaloutensa tasapainoon tai jopa selkeästi ylijäämäiseksi. Tämä on herättänyt meissä uusia ajatuksia, ja kysymmekin, onko vakaus- ja kasvusopimus käynyt tarpeettomaksi, kun tietyn loppuluvun osoittama määrällinen tavoite on saavutettu, vai olisiko tulevissa ohjelmissa tarkoituksenmukaista ottaa huomioon muita julkisen talouden ominaisuuksiin liittyviä näkökohtia. Komissio on valinnut jälkimmäisen vaihtoehdon; sen vuoksi kiinnitämme tällä hetkellä itsekin vuotuisissa arvioinneissamme huomiota sellaisiin näkökohtiin, joita emme aiemmin huomioineet: ensinnäkin budjettipolitiikan suuntaviivoihin kussakin jäsenvaltiossa niiden suhdannetilannetta silmällä pitäen, eli ovatko tällaiset budjettipoliittiset toimet suhdannevaihtelua kärjistäviä vai sitä lieventäviä, ja missä määrin ne helpottavat markkinatilannetta tai aiheuttavat markkinoilla paineita.
Toiseksi yritämme arvioida myös sitä, missä määrin määrärahojen leikkaukset ja verojen vähentäminen ovat yhdenmukaisia, noudattamalla sellaisia periaatteita, joiden avulla voisimme hyväksyä asiaa koskevan yhteisen kannan.
Kolmanneksi arvioimme ja tämä on erittäin tärkeä kysymys missä määrin julkisten menojen rakennetta on uudistettu siihen suuntaan, että se tukee kasvua ja tuotantoa ja että sen avulla voidaan näin ollen välttää inflaatiopaineita tulevaisuudessa.
Lopuksi arvioimme, missä määrin joka vuosi esitettävät jäsenvaltioiden talousarviot vastaavat kaikkein kunnianhimoisimpia julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategioita. Tässä mielessä väestön ikääntymisen kaltaiset ongelmat tulevat yhä tärkeämmiksi. Tämän osalta muistutan vain, että edellisessä Ecofin-neuvostossa komissiolta pyydettiin, että ensi vuoden alusta vakausohjelmien arvioinneissa otettaisiin huomioon erityisesti tämä pitkällä aikavälillä julkiseen talouteen vaikuttava väestön ikääntyminen. Yhteen näistä kolmesta ohjelmasta, joita aion seuraavaksi kommentoida, eli Alankomaiden ohjelmaan, on jo lisätty liite, jossa analysoidaan erityisesti tätä ongelmaa.
Nyt aion käsitellä hyvin nopeasti äskettäin ajan tasalle saatettua kolmea ohjelmaa. Ensinnäkin ne kolme jäsenvaltiota, joiden vakausohjelmia komissio on tänään tarkastellut, ovat ottaneet merkittäviä edistysaskelia kohti tervettä julkista taloutta vuodesta 1997 lähtien, jolloin ne päättivät liittyä yhtenäisvaluuttaan; itse asiassa Suomessa julkisen talouden rahoitusasema oli ylijäämäinen jo vuonna 1998 ja Alankomaissa tähän päästiin vuonna 1999. Uusissa ohjelmissaan, jotka ovat voimassa vuoteen 2004 asti, Suomi pyrkii säilyttämään julkisen talouden ylijäämän yli 4 prosentissa BKT:stä; Alankomaat pyrkii pieniin ylijäämiin, mutta nämä voivat olla myös suurempia, riippuen maan talouskasvun jatkumisesta ja joistakin talouspoliittisista päätöksistä, joita ei ole vielä hyväksytty; Saksan tapaus on erilainen: yleinen tasapaino saavutetaan vähitellen. Kaikissa kolmessa tapauksessa on kuitenkin riittävästi marginaalia suhdannevaihtelujen vaikutusten lieventämiseen; toisin sanoen kaikissa kolmessa tapauksessa voitaisiin mahdollisesta talouskriisistä selvitä, ilman että alijäämä ylittää 3 prosentin ylärajan.
Kaikki kolme valtiota pyrkivät vähentämään määrärahoja merkittävästi vuonna 2001 ja sitä seuraavina vuosina, ne aikovat vähentää veroja, mikä alentaa työhön kohdistuvia verotuspaineita ja edistää työllisyyttä ja investointeja, ja tämän vuoksi nämä vähennykset ovat myönteisiä ja tarpeellisia, niin kauan kuin julkinen talous pysyy vakaana. Saksassa ja Alankomaissa julkisen talouden rahoitusaseman ennustetaan ensi vuonna heikkenevän tämän verojen vähenemisen tuloksena. Tämä seikka on tärkeää ottaa huomioon erityisesti Saksan kohdalla, koska se merkitsee sitä, että julkisen talouden alijäämän asteittainen pieneneminen keskeytyy. On selvää, että yhtenä Saksan ohjelmaan liittyvänä huolenaiheenamme on korostaa sitä, että tämän kehityksen suunnanmuutoksen on koskettava verojen vähentämisen vuoksi tarkasti vain yhtä vuotta ja että sillä ei tule olemaan vaikutuksia tulevaisuudessa. Alankomaiden osalta komissio on huolissaan muista asioista, kuten esimerkiksi talouspolitiikkayhdistelmän soveltuvuudesta sekä niistä riskeistä, jotka liittyvät siihen, että verojen vähentäminen toimii vahvasti noususuhdanteisessa taloudessa verokannustimena, mikä voisi johtaa Alankomaissa talouden ylikuumenemiseen. Pääasiallisena viestinämme on siis se, että verojen vähentämiseksi hyödynnettävää marginaalia on täydennettävä tiukalla julkisten menojen valvonnalla.
Saksa ja Alankomaat ovat saanet tänä vuonna huomattavia tuloja myymällä kolmannen sukupolven matkaviestimien toimilupia. Saksan tapauksessa esimerkiksi näiden osuus on 2,5 prosenttia BKT:stä ja Alankomaiden tapauksessa se on 0,7 prosenttia BKT:stä. Molemmat maat ovat hyvin yhtenäisesti käyttäneet näitä tuloja oikein julkisen velan supistamiseen.
Tämän ja ennen kaikkea parempien budjettisaldojen sekä vahvemman talouskasvun ansiosta, julkisen talouden velkasuhde tulee pienenemään huomattavasti tulevina vuosina. Esimerkiksi tänä vuonna Saksan odotetaan laskevan velkasuhteensa viitetasolle, joka on 60 prosenttia BKT:stä, ja Alankomaissa velkasuhteen odotetaan laskevan tämän tason alapuolelle tämän vuoden kuluessa. Suomessa julkisen velan osuus on jo selvästi tämän tavoitteen alapuolella, ja lisäksi se laskee jatkuvasti. Tällainen velan kehitys johtaa pienempiin korkomenoihin, mikä puolestaan luo edellytykset verojen vähentämiselle ja joissakin tapauksissa myös julkisten menojen erityiselle kasvulle.
Yksi myönteinen piirre Alankomaiden ohjelmassa on se, että siinä kiinnitetään erityistä huomiota kuten aiemmin sanoin siihen, millaisia vaikutuksia väestön ikääntymisellä on tulevien vuosien aikana julkiseen talouteen. Tämä ongelma tulee koskemaan enemmän tai vähemmän myös muita jäsenvaltioita, kuten Euro 11 -ryhmän ja Ecofin-neuvoston viimeisimmissä kokouksissa on korostettu. Kun otetaan huomioon, että menot kasvavat tulevaisuudessa, on tehtävä pikaisesti muutamia päätöksiä, joilla menot voidaan pitää kurissa ja varmistaa niiden hallinta pitkällä aikavälillä.
Alankomaiden hallituksen on tehtävä oman ohjelmansa pohjalta tärkeitä päätöksiä, jotka koskevat sen talousarvioon jäävän liikkumavaran käyttöä, ja sen olisi tarkoituksenmukaista käyttää näitä varoja julkisen velan nopeampaan supistamiseen, minkä ansiosta sillä olisi paremmat mahdollisuudet selviytyä näistä ongelmista tulevaisuudessa.
Suomen hallituksen asettamien julkisen talouden ylijäämää koskevien kunnianhimoisten tavoitteiden taustalla on juuri tämä väestön ikääntyminen, josta aiemmin puhuin. Toivomme myös, että kun Saksan vakausohjelmaa seuraavan kerran saatetaan ajan tasalle, siinä kiinnitettäisiin enemmän huomiota tähän näkökohtaan ja otettaisiin huomioon parhaillaan toteutettavan eläkeuudistuksen vaikutukset.
Lopuksi komissio onnittelee Saksaa, Alankomaita ja Suomea siitä, että ne ovat esittäneet niin nopeasti ajan tasalle saatetut ohjelmansa. Kahdessa viimeksi mainitussa maassa ohjelmat hyväksyttiin samaan aikaan
seuraavan vuoden talousarvioesitysten kanssa. Komissio pitää tätä käytäntöä sopivampana kuin niitä, joita sovellettiin aiemmin, jolloin ohjelmia saatettiin ajan tasalle sen jälkeen, kun valtiot olivat jo esittäneet talousarvionsa. Tämä takaa sen, että vuotuiset talousarviota koskevat päätökset hyväksytään monivuotisten strategisten puitteiden mukaisesti, ja se tarjoaa yhteisön toimielimille ajan tasalla olevan kokonaisnäkemyksen, joka perustuu uusimpiin tietoihin kunkin valtion julkisen talouden tilanteesta.
Näin ollen komissio suosittelee niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä saattaneet ohjelmiaan ajan tasalle, noudattamaan tätä esimerkkiä, ei tosin enää tänä vuonna, sillä se ei valitettavasti ole enää mahdollista, vaan tulevina vuosina.
Nämä ovat ne tärkeimmät kommentit, jotka halusin esittää näistä kolmesta tänään esittelemästämme ohjelmasta. Olen nyt käytettävissänne, jos haluatte minun antavan lisäkommentteja, kuuntelen mielipiteitänne ja vastaan tarvittaessa kysymyksiinne.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme teille kiitollisia tästä tiedonannosta, jonka annoitte meille Euroopan unionin nettomääräisen lisävelkaantumisen kehityksestä. Minusta voimme tehdä kokonaisuudessaan myönteisen yhteenvedon. Kun Maastrichtin sopimus laadittiin, oletettiin, että lisävelkaantuminen saisi olla korkeintaan 3 prosenttia. Nyt se on, jos lasketaan euroalueen keskiarvo, laskenut noin 1 prosenttiin, ja siirrymme tasapainoisten talousarvioiden suuntaan eli aivan oikeaan suuntaan.
Arvoisa komission jäsen, ettekö ole huolestunut siitä, että Saksan liittotasavallan kehitys näyttää sellaiselta, että nettomääräistä lisävelkaantumista ei pienennetä ensi vuonna, vaan se kasvaa vielä puolella prosentilla, vaikka UMTS-toimiluvat ovat vaikuttaneet Saksan talouteen tänä vuonna elvyttävän sateen tavoin? Me näemme, että tässä euroalueen suurimmassa maassa tapahtuu tällaista kehitystä, kun taas Alankomaissa ja Suomessa on jo saavutettu meidän vaatimuksemme, nimittäin ylijäämäinen talous suurten velkojen maksamiseksi. Kysyn vielä uudelleen: ettekö ole huolestunut siitä? Haluaisin painottaa vielä sitä, että juuri me Euroopan kansanpuolueessa pidämme Euroopan keskuspankin riippumattomuuden ohella vakaus- ja kasvusopimuksen johdonmukaista toteuttamista Euroopan hintavakauden yhtenä olennaisena perustana.

Solbes Mira
. (ES) Arvoisa puhemies, kuten totesin aiemmin, tämä on todellakin yksi niistä kohdista, joita toimme esille Saksan tapauksessa, ja siihen liittyy kaksi kiinnostavaa näkökohtaa. Toisaalta kuten sanottua UMTS-toimiluvista saatuja tuloja on käytetty velan supistamiseen, minkä ansiosta julkisen velan osuus on käytännössä 60 prosenttia.
Laskentatekniikasta johtuvista syistä kolmannen sukupolven matkaviestinten toimiluvista saatavat tulot on otettava huomioon myös alijäämän pienenemisessä. Tästä syystä Saksan tapauksessa julkisen talouden ylijäämä tulee olemaan varainhoitovuoden 2000 tuloksen perusteella 1,5 prosenttia BKT:stä. Jos tästä 1,5 prosentista vähennetään matkaviestinten toimiluvista saadut tulot, jää budjettialijäämäksi 1 prosentti, ja tämä on se luku, jota käytämme vakausohjelmassa. Näin ollen vastatakseni kysymykseenne vuoden 1999 alijäämä oli 1,4 prosenttia, vuoden 2000 alijäämä on 1 prosentti ja vuonna 2001 kuten sanoitte aivan oikein sen sijaan, että alijäämä pienenisi, se kasvaa jälleen 1,5 prosenttiin.
Miksi komissio hyväksyy sen, että alijäämä kasvaa entisestään? Pääasiassa niiden myönteisten vaikutusten vuoksi, joita saattaa olla Saksassa sovellettavilla verotustoimilla. Saksan verotaso on keskiarvoa korkeampi. Kaikki Saksassa käyttöön otetut verotustoimet kohdistuvat enemmän tarjontaan kuin kysyntään, lisäksi niillä on joitakin vaikutuksia myös kysyntään, ja mielestämme ne lisäävät keskipitkällä aikavälillä Saksan talouden kasvumahdollisuuksia. Tämän vuoksi olemme sitä mieltä, että vaikka nämä toimet merkitsevätkin taantumista aiempaan tilanteeseen verrattuna, ne ovat siitä huolimatta myönteisiä.
Kaikesta huolimatta, ja tämä vahvistetaan ohjelmassa hyvin selkeästi, olemme huolissamme tästä taantumisesta ja olemme tietoisia siitä, että näitä taantumisia on korjattava jälkikäteen. Sen vuoksi vaadimme, että Saksan hallitus kiinnittäisi vuoden 2002 työohjelmia laatiessaan erityisesti huomiota tulojen lisäämiseen ja menojen supistamiseen, jotta budjettialijäämä jälleen pienenisi.
Nykyisen ohjelman mukaisesti vuonna 2002 budjettialijäämä laskisi 1 prosenttiin, vuonna 2003 se laskisi 0,5 prosenttiin ja vuonna 2004 Saksan julkisen talouden rahoitusasema olisi tasapainossa. Tämä tapahtuisi siis vähän myöhemmin ja vähän eri tavalla kuin olisimme ehkä toivoneet, mutta joka tapauksessa liikkumavara olisi riittävän suuri, jotta mahdollisen talouskriisin sattuessa voitaisiin välttyä vaikeuksilta.

Jensen
Arvoisa puhemies, myös minusta on mukava nähdä, että julkinen rahatalous on kehittynyt hyvin kyseisissä valtioissa, mutta olen huomannut, että monet alkavat vähitellen huolestua Euroopan hintavakauden tulevaisuudennäkymien vuoksi. Te mainitsette, että yksi suurimmista valtioista, joka on myös Euroopan talouden kannalta yksi tärkeimmistä valtioista, nimittäin Saksa, on vaarassa joutua tilanteeseen, joka muistuttaa ylikuumenemista. Haluaisin kuulla arvionne Saksan inflaatiokehityksestä ja kysyä, oletteko sitä mieltä, että EU:n yleinen inflaatiokehitys antaa aihetta huoleen.

Solbes Mira
. (ES) Puhuessani ylikuumenemisesta tarkoitin lähinnä Alankomaiden ja Suomen talouksia, en niinkään Saksan taloutta. Ylikuumenemisongelmaa ei esiinny Saksassa samalla tavalla kuin näissä valtioissa.
Olemme tietenkin huolissamme inflaatiosta. On muistettava, että viime kaudella olemme kärsineet kahdenlaisista negatiivisista vaikutuksista, jotka ovat olleet seurausta siitä, että vähän yli vuosi sitten öljyn hinta kolminkertaistui. Jos lisäämme tähän euron vaihtokurssin kehityksen dollaria vastaan, olemme kärsineet selvästi negatiivisista inflaatiovaikutuksista.
Kuten tiedätte, hyvät parlamentin jäsenet, tällä hetkellä inflaation taso on 2,8 prosenttia, joka on selvästi korkeampi kuin Euroopan keskuspankin määrittelemä tavoite. Siitä huolimatta pohjainflaatio on vielä 1,4 prosenttia, eli voimme pitää öljyn hintaa tärkeimpänä syynä tähän tilanteeseen.
Millaiset ovat inflaationäkymämme? Voisin kommentoida tätä asiaa teille yksityiskohtaisemmin 22. marraskuuta jälkeen, jolloin esittelemme talousnäkymämme tulevaksi vuodeksi, mutta ensimmäisten arvioidemme mukaan vuoden 2000 lopussa inflaatio on keskimäärin hieman korkeampi kuin Euroopan keskuspankin asettama inflaatiotavoite, vaikka se onkin selvästi korkeampi kuin arvioimme huhtikuussa tekemissämme ennusteissa tuolloin puhuimme 1,8 prosentista. Vuonna 2001 inflaatio tulee myös olemaan korkeampi kuin keväällä esittämissämme ennusteissa, jolloin arvoimme sen olevan noin 1,8 tai 1,7 prosenttia. Kaikesta huolimatta keskiarvo tulee olemaan lähempänä 2:ta prosenttia kuten aiemmin sanoin joka on Euroopan keskuspankin rahapolitiikan tavoitteena.
Tämä kaikki tulee tietenkin tapahtumaan siinä tapauksessa, että emme kohtaa uusia yllätyksiä öljyn hintojen ja dollarin vaihtokurssin osalta.

Della Vedova
Arvoisa komission jäsen, kiinnititte puheenvuorossanne aivan aiheellisesti - minun mielestäni - huomiota väestön ikääntymistä koskevaan ongelmaan kyseisissä kolmessa maassa, mutta myös kaikissa muissa Euroopan maissa, ja viittasitte myös tarpeeseen puuttua väestön ikääntymistä koskevaan ongelmaan ja siten eläkejärjestelmien velkaantumisongelmaan, joka on ja tulee yhä enemmän olemaan Euroopan maiden julkisen talouden tervehdyttämistä rasittava tekijä.
Viime elokuussa julkaisemassaan tiedotteessa Euroopan keskuspankki esitti suuntaviivat, jotka koskevat sosiaaliturvajärjestelmien uudistamista, eli siirtymistä nykyisestä jakojärjestelmästä pääomarahoitteiseen järjestelmään myös lakisääteisessä sosiaaliturvassa, mikä voisi vapauttaa voimavaroja ja taata tulevaisuudessa Euroopan sosiaaliturvajärjestelmien kannattavuuden. Arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää, onko komissiolla tähän jotakin näkökantaa vai ei.

Solbes Mira
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia, jäsen Della Vedova. Komissio esitti aikanaan ja Lissabonin Eurooppa-neuvosto hyväksyi sen että on tarpeen analysoida tarkkaan Euroopan väestön ikääntymiseen liittyvää ongelmaa; itse asiassa talouspoliittinen komitea on yhdessä komission kanssa työskennellyt kahden viime kuukauden ajan tämän asian parissa. Edellisessä Ecofin-neuvostossa esitettiin talouspoliittisen komitean raportti, jonka perusteella voidaan yleisesti todeta, että Euroopassa on yleinen ikääntymiseen liittyvä ongelma, joka ei ole täysin samanlainen kaikissa maissa; erot ovat hyvin suuria, kun verrataan esimerkiksi Irlantia, jossa väestö on hyvin nuorta ja jossa työllisyydellä on vielä varaa kasvaa, ja sellaisia maita, joissa työllisyysaste on kaikkein korkein ja joissa väestö on kaikkein ikääntyneitä.
Raportissa korostetaan, että tähän mennessä tehdyt sosiaaliturvajärjestelmien uudistukset auttavat parantamaan tilannetta. Siinä korostetaan myös, että julkisen velan supistaminen voi auttaa ongelman ratkaisemisessa, koska siten voidaan pienentää alijäämää tulevaisuudessa. Keskimäärin voin sanoa, että 20 seuraavan vuoden aikana tilanne tulee vaihtelemaan maittain, mutta se merkitsee kuitenkin julkisen talouden alijäämän kasvua 27 prosentilla riippuen kunkin maan erityispiirteistä; kaikesta huolimatta nämä kaksi tekijää eivät kuitenkaan riitä ratkaisemaan ongelmaa.
Mahdollinen ratkaisu olisi selvästikin jokaisen jäsenvaltion tekemä kansallinen päätös; komissio ei tee minkäänlaista ehdotusta tässä asiassa. Tällä hetkellä olen siinä käsityksessä, että eri jäsenvaltioissa sovellettavat käytännöt jakaantuvat kolmeen ryhmään. Toisilla käytännöillä pyritään löytämään jonkinlaista rahoitusmuotoa jakojärjestelmiä varten, mikä saattaa merkitä jonkinlaisten rahastoitujen järjestelmien käyttöönottoa; viittasin aiemmin esimerkiksi Alankomaiden järjestelmään, jossa on selviä merkkejä rahastoiduista järjestelmistä. Toisilla käytännöillä taas pyritään tekemään julkisista jakojärjestelmistä yksityisten rahastoitujen järjestelmien kaltaisia, ja tietenkin käytäntöjä yhdenmukaistetaan myös erityisten sijoitusrahastojen perustamiseen maksettavien tukien kanssa, joiden avulla voidaan saada pitkällä aikavälillä veroetuja ja joiden avulla voidaan torjua väestön ikääntymisestä aiheutuvaa ongelmaa. Loppujen lopuksi tämä asia on kuitenkin jokaisen jäsenvaltion itsensä ratkaistavissa, sillä kuten aiemmin sanoin, jokainen jäsenvaltio vastaa siitä itse.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.

BSE ja liha- ja luujauhon käytön kieltäminen kaikessa eläinten ravinnossa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat BSE:stä ja liha- ja luujauhon käytön kieltämisestä kaikessa eläinten ravinnossa.

Patriat
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, toivoitte kuulevanne puheenjohtajavaltiota tämän täysistunnon yhteydessä Ranskassa ja Euroopassa ajankohtaisesta asiasta, eli hullun lehmän taudin ehkäisemisestä ja torjunnasta.
Te tiedätte, että Ranskan hallitus hyväksyi eilen terveysturvaa lisääviä kansallisia toimenpiteitä, joihin sisältyy liha- ja luujauhon käytön lopettaminen sikojen ja siipikarjan ruokinnassa. Olin itse pääministeri Jospinin rinnalla hänen ilmoittaessaan tästä toimintasuunnitelmasta. Euroopan unionin neuvosto on myös aktiivisesti mukana parlamenttinne ja Euroopan komission kanssa tämän taudin ehkäisemistä ja torjuntaa koskevien unionin toimien saattamisessa ajan tasalle ja niiden jatkuvassa lujittamisessa.
Oletan, että halusitte kuulla meitä tänään nimenomaan näiden kahden aiheen tiimoilta: BSE:n torjunnan nykytilanteesta Euroopassa ja Ranskan tapahtumista.
Niinpä aloitan kertomalla, millaisia päätöksiä Ranskan hallitus teki eilen, sen jälkeen puhun puheenjohtajavaltion tekemistä aloitteista ja vireillä olevista yhteisön toimista. Onkin tärkeää yhdessä teidän kanssanne suhteuttaa BSE:n torjunnan nykytilanne Euroopan elintarviketurvallisuuden yleisiin kehityssuuntiin.
Ranskan hallitus siis ilmoitti eilen Pariisissa lisäävänsä kansallisia toimenpiteitä terveysturvan alalla. Tämän toimintaohjelman avulla toteutetaan kansanterveyden ja avoimuuden ensisijaisuutta, minkä hallitus on asettanut itselleen vaatimukseksi.
Tilanteen ollessa epävarma - sillä kansanterveyttä uhkaa mahdollisesti suuri vaara - kaikki terveysturvan kannalta tarpeelliset päätökset on tehtävä ja niitä on arvioitava pitkäjänteisesti sitä mukaa kuin tieteellinen tietämys ja käsitykset tarkentuvat. Tämä on siten meitä ohjaava kolmas periaate, eli ennalta varautumisen periaate.
Yksi turvallisuuteen liittyvä lisävaihe näytti välttämättömältä. On todellakin kaksi sellaista tosiseikkaa, jotka ovat johtaneet jonkinlaiseen huolestumiseen liha- ja luujauhon turvallisuudesta eläinten ruokinnassa.
Ensimmäinen on se, että BSE-tapauksia on ilmennyt jauhojen kieltämisen jälkeen syntyneissä märehtijöissä. On esitetty olettamus, että näissä eläimissä kyse olisi lihajauhojen kautta tapahtuneesta tahattomasta tai petoksesta johtuneesta kontaminaatiosta.
Toiseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistu raportti havainnollisti, miten vaikeaa on valvoa näiden jauhojen käyttöä.
On pakko lisätä, että terveyskysymysten ohella kuluttajat ovat nähneet nämä jauhot 40 vuoden ajan vallalla olleen eräänlaisen maatalouden tuotantotavan ylilyöntien symbolina. Tällä tavalla on voitu tuottaa elintarvikkeita halvalla, mutta olemme nähneet, että silläkin on omat rajansa, ja tällainen tapa on kyseenalaistettu viime vuosina.
Tästä syystä Ranskan hallitus on päättänyt lopettaa liha- ja luujauhon käytön sikojen, siipikarjan ja kalojen sekä kotieläinten ruokinnassa. Ainoastaan kalajauhoa voidaan edelleen antaa kalojen ravinnoksi.
Samaan aikaan Ranskan elintarvikevirasto (AFSSA) ryhtyy arvioimaan uudelleen tieteellisesti sitä, millainen mahdollinen terveysriski liittyy näihin jauhoihin, ja se ottaa siinä huomioon tietämyksen tarkentumisen ja turvatoimien tehon.
Samanaikaisesti Ranskan hallitus jatkaa toimia riskikudosten poistamiseksi. Uusien tieteellisten suositusten mukaisesti on päätetty poistaa selkäranka sallittujen osien joukosta.
AFSSA:n, joka on kansallinen ja riippumaton tieteellinen arviointivirasto, neuvoa noudattaen hallitus on päättänyt kieltää ns. T-luupihvin. Myöskään nautojen nikamia ei sallita liivatteen ja talin valmistuksessa ja koko teurastusta koskeviin tarkistuksiin ryhdytään, jotta voidaan tehdä ruhojen leikkaaminen vielä turvallisemmiksi.
Koko elintarvikeketjun kattavia valvontakeinoja vahvistetaan.
Ranska on lisäksi aloittanut tärkeän ohjelman, johon sisältyy 48 000 riskinaudoiksi katsottaville populaatioille tehtävää testiä, joista 8 000 testiä kuuluu yhteisön ohjelman piiriin. Nyt on päätetty ulottaa tämä ohjelma koskemaan koko maata. Samaan aikaan myös testataan sattumanvaraisesti elintarvikeketjuun siirtyviä nautoja.
Ehdotamme Euroopan komissiolle ja kumppaneillemme unionissa, että nämä tahot valmistelisivat testien ulottamista koko Eurooppaan tiedemiesten kehotusten mukaisesti.
Yksi erityinen osa-alue koskee taudin ihmisissä esiintyvää muotoa ja hoitotoimia. Sangen nopeasti ryhdytään toteuttamaan ohjelmaa, jolla tehostetaan lääkinnällisten välineiden desinfiointia ja sterilisointia ja kertakäyttömateriaalien käyttöä sairaaloissa. Verituotteiden valmistusta ja käyttöä koskevien varo- ja turvatoimien uudelleenarviointi on käynnissä. Erityistä huomiota osoitetaan näiden laitosten työntekijöiden hygienia- ja turvallisuusoloihin.
Tutkimuksen kehitys on ratkaisevan tärkeää BSE-tietämyksen, -ehkäisyn ja -hoidon parantamiseksi. Tästä syystä vuodesta 1997 saakka tutkimuksen alalla tehtyjä ponnisteluja jatketaan ja laajennetaan.
Nykyinen naudanlihan kulutuksen väheneminen johtaa huomattaviin markkinahäiriöihin. On ryhdyttävä toimiin, joilla tuetaan naudanliha-alaa nykykriisissä. Ranska on pyytänyt, että Brysselissä 20. ja 21. marraskuuta pidettävän maatalousasioiden neuvoston esityslistalle merkittäisiin aiheeksi naudanlihamarkkinoiden tilanne. Jo nyt Ranska on pyytänyt, että otettaisiin käyttöön naudanlihaa koskeneessa yhteisessä markkinajärjestelyssä sovittu yksityinen varastointi. Ei voida sulkea pois sitäkään, että interventiojärjestelyissä mentäisiin pitemmälle ja katsottaisiin, voidaanko valkuaiskasvien tuotantoa lisätä Euroopassa.
Pääministeri Lionel Jospinin eilen Pariisissa ilmoittama kansallinen toimintaohjelma perustuu siihen, että kuluttajilla on oikeus vaatia elintarvikkeiden turvallisuutta ja että turvallisuus on aina hallituksen toimien johtotähti, sillä hallitus aikoo jatkossakin taata sen määrätietoisella valvonnalla.
Arvoisa puhemies, näkemykseni on, että unionin toimielimet, olipa kyse sitten Euroopan parlamentista ja komissiosta tai neuvostosta, ovat yhtä huolestuneita asiasta ja että asia pyritään ottamaan täysimääräisesti huomioon unionin toimissa.
Juuri tänään Euroopan komission pysyvän eläinlääkintäkomitean asiantuntijat kokoontuivat Brysseliin valmistelemaan sitä, kuinka unionin nautojen testausohjelmaa laajennetaan. Tämä komission eläinlääkintäasiantuntijoiden kokous on erityisen hyödyllinen 21. ja 22. marraskuuta pidettävää kollegani ja ystäväni Jean Glavanyn johtamaa seuraavaa maatalousasioiden neuvostoa silmällä pitäen.
Tässä kokouksessa voidaan juuri silloin verrata niitä kokemuksia ja lähestymistapoja, jotka koskevat testausohjelmaa, liha- ja luujauhon kieltämistä ja muita toimia, joita tullaan oletettavasti tehostamaan unionissa. Tämän ensimmäisen keskustelun tulokset esitellään neuvoston kokouksessa 20. marraskuuta. Kyseessä on nimenomaan Euroopan kuluttajien luottamuksen palauttaminen naudanlihaan.
Lisäksi puheenjohtajavaltio on aikonut tämän saman kokouksen aikana käydä avointa keskustelua elintarviketurvallisuudesta, ensinnäkin käynnissä olevista valmisteluista, mutta myös kriisin viimeaikaisesta kehittymisestä ja komission uusista hygieniaa ja elintarvikeoikeutta koskevista ehdotuksista ja erityisesti Euroopan elintarvikeviraston perustamisesta.
On muistettava, että tällä hetkellä keskustellaan useista säädösesityksistä, joilla edistetään yhteisön järjestelyjen tehoa ja toimivuutta ja näin ollen toivoakseni myös kuluttajien luottamusta.
Muistuttaisin myös siitä, että tällä hetkellä neuvostossa käsitellään puitetekstin luonnosta tarttuvan subakuutin spongiformisen enkefalopatian (ESST) torjunnasta, ja tavoitteena on, että joulukuun maatalousasioiden neuvostossa päästään asiasta sopimukseen.
Tämän tekstin päätavoitteeksi on asetettu sellaisen oikeusperustan luominen, jonka avulla voidaan käytännössä ryhtyä yhteisen tekstin puitteissa tarttuvien eläintautien kaikkiin valvontatoimenpiteisiin sekä tarkastus- ja riskikudokset kieltäviin toimenpiteisiin ja myös niihin toimenpiteisiin, jotka koskevat markkinoille saattamista, kauppaa, elävien eläinten ja niistä valmistettujen tuotteiden tuontia ja vientiä. Kaikkia näitä toimenpiteitä sovelletaan erotuksetta nautojen ja lampaiden BSE-tautiin, sekä pienten märehtijöiden kutkatautiin. Näiden järjestelyjen piiriin lasketaan elintarvikkeet ja rehut, muita ESST:n ongelma-alueisiin liittyviä kysymyksiä käsitellään alakohtaisen lainsäädännön yhteydessä (lääkkeet, kosmetiikka ja muut).
Samoin komissio on ehdottanut elintarvikehygienisiä toimia, joiden käsittely on alkanut sekä neuvostossa että parlamentissa.
Varsin tuoreesta elintarvikeoikeutta ja Euroopan elintarvikevirastoa koskevasta komission ehdotuksesta keskustellaan perusteellisemmin johtamassani 30. marraskuuta pidettävässä sisämarkkina-, kuluttaja- ja matkailuasioiden neuvostossa, jossa pyritään määrittelemään ne päälinjaukset, joiden olisi ohjattava tämän viraston toimintaa. Uskoisin, että siinä avoimessa keskustelussa, jota käydään ensi viikon elintarviketurvallisuutta käsittelevässä maatalousasioiden neuvostossa, käy selvästi ilmi muun muassa se, että tieteellinen arviointi on unionin elintarviketurvallisuutta koskevien järjestelyjen kulmakivi.
Parlamentti ilmaisi äskettäin kantansa komission valkoisesta kirjasta, jossa pohjustetaan sitä, millainen tästä virastosta tehdään. En epäile lainkaan, etteikö parlamentin aikataulusta käy täysin ilmi, että on tarpeen edetä nopeammin, jotta meillä olisi komission ehdotusten mukaisesti toimiva Euroopan elintarvikevirasto vuodesta 2002 lähtien.
Puheenjohtajavaltio aloitti valmistelun neuvostossa komission esiteltyä 8. marraskuuta Euroopan elintarvikeviraston perustamista koskevan ehdotuksensa.
Neuvoston ryhmä pitää kaksi kokousta 9. ja 14. marraskuuta, joissa valmistellaan 30. marraskuuta neuvostossa pidettävää periaatekeskustelua.
Euroopan elintarvikeviraston tehtävänä on ennen kaikkea toimittaa meille erittäin korkeatasoisia riippumattomia tieteellisiä lausuntoja kaikista niistä kysymyksistä, joilla on suoraa tai välillistä vaikutusta kuluttajien terveyteen ja jotka johtuvat ravinnon nauttimisesta, mikä kattaa kaikki vaiheet alkutuotannosta lopulliseen kuluttajaan asti.
Euroopan elintarvikevirasto toimittaa myös selkeitä tietoja kaikkien ulottuville kaikista toimenkuvaansa liittyvistä kysymyksistä. Siten tehokkuus, riippumattomuus ja avoimuus ovat ne avainperiaatteet, jotka ohjaavat selkeästi elintarvikkeisiin liittyvien riskien arviointia Euroopassa.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että minulla on tilaisuus antaa teille tuoreet tiedot BSE-kriisin viime vaiheista. Olin arvellut, että puhuisin teille Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen aiemmin tässä kuussa julkistamasta Phillipsin raportista. On kuitenkin selvää, että meidän on ensin keskusteltava Ranskan viimeviikkoisista tapahtumista.
Vain vaarallisen omahyväiset tai naiivit ihmiset voivat olettaa, että BSE-kriisi on turvallisesti takanapäin. Olemme jälleen kerran saaneet muistutuksen siitä, että BSE ei ole historiaa vaan todellinen ja tämänhetkinen vaara. Ranskassa kuluvana vuonna havaittujen BSE-tapausten määrä on kasvanut huolestuttavasti, mikä johtuu osittain kohdennettujen testien käyttöönotosta. Myös se, että markkinoille pääsi naudanlihaa laumasta, jossa havaittiin kliininen BSE-tapaus, sai kansalaiset pelkäämään, ettei tarkastuksilla pystytä suojelemaan kansanterveyttä.
Meidän on selvästikin tarkasteltava tätä kehitystä ja otettava siitä oppia. Tämä prosessi on aloitettava tarkastelemalla tosiasioita. Ranskassa on nykyisin suurin piirtein seitsemän BSE-tapausta miljoonaa yli kaksivuotiasta nautaa kohden. Tämä on selvästi vähemmän kuin 100 tapausta miljoonaa nautaa kohden eli kansainvälisesti käytetty kriteeri maille, joiden BSE-tapausten määrä on korkea. Vaikka tapausten määrä onkin suhteellisen alhainen, meillä ei kuitenkaan ole aihetta omahyväisyyteen. Asia on niin, että BSE-tapausten määrä on nousussa useissa jäsenvaltioissa. Niin kauan kuin meillä ei ole selkeää ja avointa näyttöä siitä, että BSE-tapausten määrä olisi laskussa kaikissa jäsenvaltioissa, meidän on oltava erittäin valppaita. Vieläkin tärkeämpää on ottaa oppia viimeaikaisista kokemuksista.
Haluaisin lyhyesti selvittää keskeiset näkemykseni asiasta. Ensiksi: BSE-tapausten määrän nousu Ranskassa johtuu suurelta osin Ranskan viranomaisten käyttöön ottamista satunnaistesteistä. Tämä on seurausta komission päätöksestä, jonka mukaan kaikkien jäsenvaltioiden on otettava testit käyttöön 1. tammikuuta 2001 mennessä. Kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi noudattaa Ranskan esimerkkiä.
Toiseksi: on aivan välttämätöntä toteuttaa tiukkoja tarkastuksia BSE:n varalta, eikä tätä voida liiaksi korostaa. Asia on niin, että lainsäädännössä on kokonainen arsenaali tarkastuksia. Jos tällaisia tarkastuksia toteutetaan, kansalaisille aiheutuva riski voidaan minimoida. Palaan myöhemmin tähän kohtaan.
Kolmanneksi: meidän täytyy olla täysin avoimia BSE:tä koskevassa lähestymistavassamme. Kuluttajien reaktiota BSE:hen on usein kuvattu hysteriaksi, irrationaaliseksi tai paniikin synnyttämäksi reaktioksi. Kysymystä ei ole käsitelty selkeästi eikä avoimesti, mikä on selvästi pahentanut tätä valitettavaa tilannetta.
Lopuksi: emme saa unohtaa, että viime vuosina, erityisesti kuluneena vuonna, on edistytty valtavasti sellaisen kehyksen luomisessa, että BSE voitaisiin poistaa. Olemme samalla pyrkineet varmistamaan, että EU:ssa on järjestelmiä, jotta tulevaisuudessa voidaan välttyä vastaavilta murhenäytelmiltä.
Olin suoraan sanottuna pettynyt siihen, ettei pääministeri Jospin tunnustanut eilisessä julkilausumassaan, että yhteisöllä on viime vuosina ollut erittäin myönteinen osuus tässä asiassa. Komissio on parlamentin innoittamana ollut ensimmäisenä vaatimassa BSE:n poistamista koskevia toimia. Se teki niin, vaikka se ei ole useinkaan saanut jäsenvaltioiden tukea.
Tämä työ ei ole ohi. Neuvosto ja parlamentti käsittelevät parhaillaan tärkeitä ehdotuksia, jotka koskevat esimerkiksi eläinjätettä ja tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita. Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskeva aloite, jonka komissio hyväksyi viime viikolla, on vieläkin merkittävämpi aloite.
Emme saa antaa viimeaikaisten tapahtumien horjuttaa tätä kehitystä. Toivon, että Nizzan Eurooppa-neuvostossa tuetaan voimakkaasti elintarvikeviranomaista koskevia komission ehdotuksia - ja panen merkille sen, mitä te, arvoisa puhemies, sanoitte äskettäin tästä kysymyksestä. Parlamenttikin voi osoittaa sitoutuneensa ehdotukseen siten, että se pitää sitä ensisijaisena asiana ja hyväksyy sen mahdollisimman nopeasti.
Palaisin käsiteltävänä olevaan kysymykseen ja toteaisin, että jo viime viikkojen tapahtumat edellyttävät meiltä toimia. Ranskasta saadut testitulokset ovat osoittaneet oikeaksi komission näkemyksen, jonka mukaan kohdennetut testit ovat välttämättömiä, jotta BSE-tapausten todellisesta määrästä yhteisössä saadaan todenmukainen käsitys. Näiden testien on kuitenkin ehdottomasti oltava paljon nykyistä laajempia.
Kansalaiset on saatava vakuuttuneiksi siitä, että jo käytössä olevat tarkastukset ovat tehokkaita. Nyt näyttää siltä, että laajat testit ovat tehokkain tapa vakuuttaa kansalaiset tästä. Komissio aikoo tehdä ehdotuksia ensi maanantaina kokoontuvalle maatalousministerien neuvostolle ja vastata näin täysin kansalaisten vaatimuksiin. Euroopan parlamentti on tukenut johdonmukaisesti ja voimakkaasti näitä testejä, ja luotan siihen, että tuette komission lähestymistapaa.
Parhaillaan keskustellaan myös viimeaikaisten tapahtumien vaikutuksista liha- ja luujauhoa koskeviin yhteisön toimenpiteisiin. Selvästikin tarvitaan selityksiä siihen, miksi BSE-tapausten määrä on nousussa paitsi Ranskassa myös muissa jäsenvaltioissa. Jälleen kerran syyttävä sormi osoittaa saastunutta liha- ja luujauhoa.
Ranska päätti eilen kieltää väliaikaisesti liha- ja luujauhon. Odotan saavani piakkoin Ranskan elintarvikeviraston AFSSA:n lausunnon, jota käytetään apuna, kun Ranskan viranomaiset päättävät, onko tätä väliaikaista toimenpidettä syytä jatkaa.
Todisteet viittaavat edelleenkin vahvasti siihen, että BSE-tapausten määrän nousu joissakin jäsenvaltioissa juontaa juurensa aikaan ennen valvonnan tehostamista vuonna 1996 ja sen jälkeen. Asia on todellakin niin, että nykyiset tarkastukset ovat erittäin tiukkoja. Esimerkiksi: nisäkäsperäisen liha- ja luujauhon syöttäminen märehtijöille, erityisesti naudoille, on kielletty. Liha- ja luujauho on käsiteltävä, toisin sanoen painekypsennettävä, erittäin huolellisesti. Erikseen määritelty riskiaines on poistettava ja tuhottava. Parhaillaan toteutetaan aktiivisia valvontatoimenpiteitä, mukaan lukien satunnaistestit, jotta BSE-tapauksia estettäisiin pääsemästä elintarvike- ja rehuketjuun.
Tarkastukset voivat kuitenkin olla tehokkaita vain, jos ne toteutetaan asianmukaisesti. Monissa komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tekemissä tarkastuksissa on paljastunut, että tarkastusten toteutuksessa on ollut puutteita. Joissakin tapauksissa jäsenvaltiot eivät suhtaudu tarpeeksi vakavasti tällaisten tapausten seurantaan. Tätä on suoraan sanottuna mahdotonta hyväksyä. Sitä on mahdotonta hyväksyä kansanterveydellisistä syistä. Sitä paitsi se on uhkarohkeaa, koska tarkastusten vaihtoehtona on liha- ja luujauhon kieltäminen kokonaan, mistä on valtavia taloudellisia ja ympäristöllisiä seurauksia.
Sekä kansanterveydelliset että taloudelliset näkökohdat siis puoltavat tehokasta valvontaa. Komissio puolestaan korostaa jäsenvaltioille vastedeskin tämän kysymyksen merkitystä. Komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto pitää ensisijaisena jäsenvaltioiden suorittamaa valvontaa, joka liittyy BSE:n varalta toteutettuihin suojatoimenpiteisiin.
Kehotan elintarvike- ja eläinlääkintätoimistoa toteuttamaan vielä jäsenvaltioissa perusteellisen ja kattavan tarkastuksen. Esimerkiksi vaatimus, joka koskee erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista ja tuhoamista, tuli voimaan vasta 1. lokakuuta 2000, ja haluan paikan päältä pikaisen vahvistuksen, että vaatimusta noudatetaan. Parlamentin tuesta olisi erittäin paljon hyötyä, sillä se voisi saada jäsenvaltioiden kansalaiset vakuuttuneiksi näiden tarkastuksen välttämättömyydestä.
Parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä on parhaillaan myös tärkeä ehdotus eläinjätettä koskevaksi asetukseksi. Ehdotuksen ansiosta voidaan ottaa käyttöön kattava kehys sen varmistamiseksi, että kaikkia eläinjätteeseen liittyviä olennaisia kysymyksiä käsitellään. Toivon jälleen yhteistyötä parlamentin kanssa, jotta tämä ehdotus olisi pian lakikirjoissamme.
Useat puhujat ovat ottaneet esille liha- ja luujauhon täydellistä kieltämistä koskevan kysymyksen. Lisäisin pari kommenttia siihen, mitä sanoin aiemmin tästä asiasta.
Tällaisissa tilanteissa on aina houkuttelevaa toivoa jonkinlaista ihmelääkettä, joka voisi yhdellä iskulla poistaa riskin ja palauttaa luottamuksen. Olen todennut julkisesti, että olen täysin avoin kuluttajia kohtaan. Tähän kuuluu mielestäni se, ettemme saa uskotella heille, että tähän erittäin vaikeaan ongelmaan olisi olemassa jokin ihmelääke. Liha- ja luujauhon kieltäminen kokonaan on tästä yksi esimerkki.
Liha- ja luujauhon käytöstä haluan vain tietää, onko sitä turvallista käyttää rehussa vai ei. Jätän muiden päätettäväksi, onko sen käytön jatkaminen taloudelliselta ja ympäristölliseltä kannalta järkevää. Toistaisin liha- ja luujauhon turvallisuudesta, että käytössä on jo nyt monenlaisia tarkastuksia, joilla varmistetaan, ettei BSE leviä liha- ja luujauhon kautta. Olen jo sanonut, että saattaa olla, ettei liha- ja luujauhoa voida syöttää märehtijöille. Tieteellisten neuvojen mukaan turvallisissa oloissa tuotetusta liha- ja luujauhosta ei aiheudu vaaraa.
Parlamenttikin myöntää, että turvallisissa oloissa tuotetulle liha- ja luujauholle on käyttöä. Parlamentti totesi sen BSE:tä koskeneessa mietinnössään vuonna 1997, ja lainaan tekstiä: "Eläinten ruhojen ja teurastuksen sivutuotteiden 'kierrättäminen' liha- ja luujauhoa valmistamalla on taloudellisesti, ekologisesti ja terveyspoliittisesti paras uusiokäyttötapa." Kuten aiemmin totesin, liha- ja luujauhon turvallinen käyttö edellyttää kuitenkin, että vaaditut tarkastukset toteutetaan täysimääräisesti. Jos tarkastuksissa on puutteita, asia on selvästikin ongelmallinen. Vaadin jälleen kerran, että kaikki jäsenvaltiot ottavat oman osansa vastuusta.
Komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto tehostaa pyrkimyksiään, jotta jäsenvaltiot noudattaisivat velvoitteitaan. Lisäisin tähän, että jos Ranska päätti kieltää liha- ja luujauhon siksi, että se pelkäsi tarkastusten olleen puutteellisia, kannatan täysin tätä päätöstä. Pidän tältä osin myönteisenä myös sitä, että pääministeri Jospin ilmoitti eilen, että elintarvikeketjun valvontaa tehostetaan tuntuvasti ja että henkilöstöä lisätään selvästi. Kysyn jäsenvaltioilta maanantaina, arvelevatko ne, että tarkastusten toteutuksessa viime vuosina ilmenneet puutteet ja yhteisön lainsäädännön laiminlyöminen ovat yhtenä syynä BSE-tapausten määrän nousuun.
Arvoisa puhemies, lisäisin lopuksi, että komissio on äskettäin antanut parlamentille yhteispäätösmenettelyn alaisen ehdotuksen eläinjätettä koskevaksi asetukseksi. Tässä ehdotuksessa pyritään ottamaan käyttöön yhteisön kehys, jossa käsitellään kaikkia eläinjätteen käsittelyyn liittyviä olennaisia kysymyksiä, erityisesti sen käyttöä rehussa. On syytä panna merkille, että niissä keskusteluissa, joita jäsenvaltioiden kanssa on jo käyty tästä ehdotuksesta, eläimille syötettävän liha- ja luujauhon kieltämistä ei ole pidetty välttämättömänä toimenpiteenä. Tarkoitan tässä niiden kieltämistä kokonaan. Sen sijaan yleinen näkemys on, että yhteisön täytyy varmistaa, että liha- ja luujauhon tuotantoon käytetään vain ihmisravinnoksi kelpaavaa eläinperäistä ainesta. Jää nähtäväksi, miten viimeaikaiset tapahtumat vaikuttavat tähän.
Arvoisa puhemies, haluaisin tältä osin muistuttaa, että sain vasta viisi kuukautta sitten neuvoston hyväksymään sen, että erikseen määritellyn riskiaineksen käyttö kielletään elintarvike- ja rehuketjuissa. Vaikka sitä saattaakin olla vaikea uskoa, kesti todellakin neljä vuotta sopia toimenpiteestä, joka on mielestäni keskeinen kansanterveyden suojelun kannalta. Liha- ja luujauhon kieltämisen tiellä olevia esteitä olisi tarkasteltava tältä kannalta. Vakuuttaisin kuitenkin teille, että jos ja kun katson, että kaikille eläimille syötettävän liha- ja luujauhon kieltäminen on kansanterveyden suojelun kannalta välttämätön toimenpide, annan tällaisen ehdotuksen esteistä huolimatta.
Parlamentilla on nyt tilaisuus vaikuttaa ratkaisevasti jätettä koskevan yhteisön politiikan tulevaan suuntaan. Kaikki vaihtoehdot ovat avoimia tässä eläinjätettä koskevassa ehdotuksessa, myös liha- ja luujauhon kieltäminen kokonaan, jos se katsotaan välttämättömäksi. Odotan mietintöänne ja tarkistuksianne ja vakuutan teille, että teen yhteistyötä ehdotettujen parannusten hyväksi.

Böge
Arvoisa puhemies, todella, meidän ei tarvitsisi käydä tätä keskustelua tänään, mikäli kaikki jäsenvaltiot olisivat toteuttaneet heti kaikki BSE-tautia käsitelleen väliaikaisen tutkintavaliokunnan ja BSE:tä koskevien suositusten seurannasta vastanneen väliaikaisen valiokunnan helmi- ja marraskuussa vuonna 1997 esittämät vaatimukset. Haluan myös myöntää komissiolle, että se varmasti myös Euroopan parlamentin voimakkaan painostuksen ansiosta on edistynyt viime vuosina huomattavasti ennalta ehkäisevän kuluttajansuojan periaatteen toteuttamisessa. Toteuttaminen jäsenvaltioissa tapahtuu kuitenkin edelleen liian hitaasti.
Molempien pitää silti olla mahdollista, nopean toiminnan ja samanaikaisesti luotettavuuden säilymisen. Kansalaiset eivät ymmärrä sitä, että lainsäädäntö kestää niin kauan kriisiaikoina. Senkin vuoksi sanon nyt, että komissiolla pitää olla tällaisina kriisiaikoina valtuudet tehdä päätöksiä ja toimia nopeammin, jos yhteisön oikeutta rikotaan tai viivyttely aiheuttaa vaaratilanteen, jos yhteinen hyvä, kansanterveys sitä vaatii.

Senkin haluan sanoa, että tuontikielloilla pitää olla sisämarkkinoilla painavat perusteet. Päätetyt toimet, jotka koskevat eläinten tunnistamista ja lihan merkitsemistä, muodostavat turvallisuuden ja luottamuksen tärkeän perustan. Pahan torjuntaan on aina parempi ryhtyä siellä, missä sitä esiintyy, eikä ryhtyä populistisiin toimiin.
Murtakaamme nyt lopultakin tämä spekuloinnin ja keskinäisen syyttelyn kehä, missä BSE on nykyään oikeastaan lyhenne sanoista blame somebody else (syytä jotain toista)! Siksi tuen ponnekkaasti yhteistä päätöslauselmaa, että sanomme täältä epäilysten vaikutusalueelta: ei kattavia BSE-pikatestejä vain kuolleille eläimille, vain yli 18 kuukauden ikäisille eläimille, vaan mahdollisuuksien mukaan kaikille kuolleille eläimille.
(Suosionosoituksia)
Tältä pohjalta saamme lisää puolueettomia kriteerejä BSE-riskin tai jäsenvaltioiden BSE-tartuntavapauden arvioimiseen ja voimme tehdä uusia, paremmin vaikuttavia päätöksiä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän hartaasti, että neuvosto ilmoittaa lopultakin kantansa TSE-asetukseen.
(Suosionosoituksia)
Päätimme ensimmäisen käsittelyn toukokuussa. Mikäli BSE:n syy liittyy skrapieen, on häpeä, että vieläkään ei ole saatu aikaan yhteisiä torjuntamääräyksiä.
Ranskalla on todellakin oikeus kieltää liha- ja luujauho sisäpoliittista syistä. Mutta sen, mikä näyttää olevan oikein Ranskalle tässä tilanteessa, ei pidä sopia kaikkiin jäsenvaltioihin. On hyvä, että noudatamme tässäkin yhteydessä vuoden 1997 yhteisiä päätöslauselmia, kuten komission jäsen Byrne kertoi. Yksityiskohtiaan myöten toimiva kierrätysjärjestelmä tuhottiin turvamääräysten huomiotta jättämisen vuoksi. Sanon avoimesti, että se, mitä vaadimme huomenna päätöslauselmassa yleistä väliaikaista liha- ja luujauhon valmistuksen ja eläimille syöttämisen kieltoa, kunnes kaikki puhtaaseen alkuperään viittaaviin standardeihin liittyvät määräykset on täytetty, ja sen komission ehdotuksen täytäntöönpanoa, että kuolleiden eläinten kierrätys liha- ja luujauhon tuotantoon ja ravintoketjuun kielletään ehdottomasti on rankkaa monille jäsenvaltioille, mutta me teemme niin, koska ilman yhteiskunnallista hyväksyntää meillä on ajan mittaan ongelmia. Ihmisravintona käytettäväksi sallittuja eläinten osia pitää kuitenkin voida käyttää tulevaisuudessakin.
Meidän on huolehdittava myös talousarviosta. BSE-testi kaikille eläimille, yhteisön osallistuessa rahoitukseen, maksaa 130 miljoonaa. Samanaikaisesti meidän on tehtävä riittävät varaukset siltä varalta, että tarvitaan tervehdyttämistoimia. Se mielessämme käymme myös kolmikantaneuvottelut ja budjettineuvottelut komission ja neuvoston kanssa, jotta komission vuoden 2001 talousarvioesitystä koskevaa oikaisukirjelmää voidaan muuttaa näiden varausten vaatimalla määrällä.
(Suosionosoituksia)

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, en pysty edes laskemaan, kuinka monta kertaa olemme keskustelleet tästä asiasta neljänä viimeksi kuluneena vuonna, kuinka monta kertaa minä olen puhunut tästä asiasta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kunnioitan rohkeuttanne, että olette tullut tänne tänään, sillä saatte tänään kollega Bögen retoristen korvapuustien lisäksi varmasti muutamia muitakin edustaessanne ja korostan sitä neuvoston kollegojanne.
Siitä alkaen, kun havaitsimme BSE-skandaalin, olemme luoneet lainsäädäntöä, jonka neuvosto halusi vuosia jättää huomiotta. Olemme luoneet lainsäädännön se on erinomainen. Mainitsen teille muutamia esimerkkejä: liha- ja luujauhon ruokintakielto märehtijöille, liha- ja luujauhon valmistusmenetelmät, suuririskisten aineiden erottelu. Mitä neuvosto teki, kun tätä lainsäädäntöä piti panna täytäntöön? Miten kauan komissio tuli torjutuksi neuvostossa, ennen kuin riskiaineiden erottelusta tehtiin säädös? Miksi tämä kuluttajansuojaan myötämielisesti suhtautuva neuvosto, joka nyt on olevinaan niin kuin ihmisten terveys olisi kaikkein tärkein asia maailmassa, ei puuttunut asiaan jo aikaisemmin ja sanonut, että me teemme niin ilman lainsäädäntöäkin? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te ja kolleganne olisitte voineet päättää asioista jo kauan ennen kuin komissio valitettavasti hieman myöhään teki ehdotuksen siitä, että liha- ja luujauhossa voidaan käyttää enää vain sellaisia eläinten osia, jotka sopivat ihmisravinnoksi. Te olisitte voinut tehdä sellaisen aloitteen. Kysyn todellakin itseltäni, miksi meidän piti kiistellä neuvoston kanssa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa naudanlihan merkinnästä? Oliko se tarpeellista? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, koska viittasitte Ranskan politiikkaan, kysyn teiltä myös sitä, miksi Ranskassa kesti niin pitkään panna täytäntöön liha- ja luujauhon valmistusmenetelmiä koskevat määräykset? En ymmärrä sitä. En ymmärrä, miksi Ranska ei voinut panna nopeammin täytäntöön liha- ja luujauhon valmistuksessa käytettävää painetta, lämpötilaa ja kuumentamisaikaa koskevia määräyksiä.
Jäsen Böge sanoikin olimme molemmat TSE-asetusta koskevan mietinnön valmistelijoita jo, että ensimmäinen käsittely oli 17. toukokuuta. Missä viipyy neuvoston yhteinen kanta, jos asia on kerran niin tärkeä? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallikaa minun esittää hieman kerettiläinen oletus: olette varmasti itse erittäin kiinnostunut ihmisten terveydestä ja kuluttajien turvallisuudesta, mutta minulle syntyy edelleen sellainen käsitys, että neuvosto ottaa paljon kiireellisemmin huomioon markkinajärjestelyn ja taloudelliset näkökohdat; ja heti kun syntyy julkinen hysteria, kuten te sitä kutsuisitte, pelätään naudanlihamarkkinoiden romahtamista. Siihen reagoidaan kyllä heti. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanon teille pienin varauksin, että olen erittäin utelias näkemään, milloin maat, jotka päättävät tänään liha- ja luujauhon täydellisestä ruokintakiellosta, avaavat taas ovensa selälleen ja sanovat: nythän me olemme varmistaneet liha- ja luujauhon turvallisuuden, nyt voimme taas ruokkia sillä eläimiä. Silloin nojaudun kuitenkin oikein rennosti taaksepäin; silloin odotan, että kerrotte minulle jotain uutta siitä.
Hyvät kollegat, sanon teille aivan selvästi, että tarvitsemme kahta asiaa. Ensinnäkin hyvää lainsäädäntöä. Sitä me olemme jo melko paljon luoneetkin, ja pyrimme tekemään niin edelleenkin, ja meidän on luotava sitä nopeasti. Teidän tehtävänne on luoda sitä nopeasti. Tähän asti neuvosto on jarruttanut. Se on ollut mahtava jarru. Neuvoston kaikki 15 jäsentä ovat seisoneet jarrun päällä. Voin vain sanoa, että tehokkaasti, erittäin tehokkaasti. Sitten kun meillä on hyvää lainsäädäntöä, tarvitsemme valvontaa. Siksi olen erittäin kiitollinen siitä, että yhteisessä päätöslauselmassamme, josta huomenna päätetään toivottavasti lähes yksimielisesti, vaaditaan, että jäsenvaltiot tiedottavat valvontatoimistaan. Haluaisin tietää, milloin Saksassa, Ranskassa, Ruotsissa, Itävallassa ja kaikkialla muualla on järjestetty eläinten rehun valmistuksen hygieniatarkastuksia ja milloin eläinten tarkastuksia ja miten monia eläinlääkäriparkoja ne ylikuormittavat, vai palkataanko peräti uusia.
Mikäli tarkoitatte totta tällä kaikella, ette tarvitse verukkeeksi elintarvikevirastoa, joka voi kenties valmistella lainsäädäntöä elintarvikkeiden turvallisuudesta, mutta ei voi antaa sitä, mitä me annamme: hyvää lainsäädäntöä ja valvontaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, se on teidän tehtävänne. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisin iloinen, jos tämä voisi olla viimeinen puheenvuoroni parlamentissa tästä aiheesta, koska joskushan tämän aiheen käsittely täällä todella loppuu!

Olsson
Arvoisa puhemies, Ranska kielsi lihajauhon käytön rehuissa aivan liian myöhään. Tällä hetkellä ainoa tapa katkaista BSE-tartunnan kiertokulku on kieltää täysin lihajauhon käyttö rehuna. Niin kauan kun ei voida taata, että kuolleesta karjasta tuotettua liha- ja luujauhoa ei sekoiteta puhtaaseen lihajauhoon, kaiken lihajauhon käyttäminen rehuna on kiellettävä.
Ei pidä olla jälkiviisas, mutta tämän keskustelun yhteydessä minun on vaikea olla muistamatta, miten 1990-luvun alussa, jolloin minä vastasin Ruotsin maatalousneuvotteluista, minun oli neuvotteluteitse yritettävä saada aikaan Ruotsia koskeva poikkeus, koska kuolleesta karjasta tuotetun liha- ja luujauhon käyttäminen oli meillä Ruotsissa kiellettyä. Töin tuskin saimme aikaan tällaisen poikkeuksen, mutta saimme sen kuitenkin, vaikka meille hieman naurettiinkin ja sanottiin, että liha- ja luujauhon käyttäminenhän oli vaaratonta. Nykyään ei enää naureta. Näin asia todellakin oli, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Tehän mainitsitte, että se johtui väärästä tuotantotavasta, ja että sen vuoksi lihajauho on kielletty Ranskassa. Sen vuoksi me kielsimme sen Ruotsissa kauan sitten. Väärät tuotantotavat osoittautuivat vääriksi, ja ne on torjuttava alusta alkaen.
Haluan lisäksi korostaa muutamaa asiaa: siinä päätöslauselmassa, joka toivottavasti hyväksytään huomisessa äänestyksessä, on muutama tärkeä kohta. Ensimmäinen niistä on se, että kaikkien elintarvikkeiden kaikki raaka-aineet on voitava jäljittää elintarviketuotantoketjussa. Siinä tilanteessa, johon Ranska on nyt joutunut ja johon monet muut ovat joutuneet jopa aikaisemmin, on tärkeää, että kuluttajille voidaan kertoa, mistä heidän saamansa tuotteet ovat peräisin ja kuinka nämä tuotteet voidaan jäljittää. Se on erittäin tärkeä vaatimus, erityisesti juuri BSE-kysymyksessä.
Toiseksi on tärkeää korostaa - eikä se ole mikään uutinen - että henkilö, joka tietoisesti antaa sairaan tai sairaaksi epäillyn eläimen päästä elintarvike- tai rehuketjuun, syyllistyy rikokseen. Tästä jokaisen elintarviketuottajan on oltava tietoinen. On tietenkin selvää, että tämä tilanne aiheuttaa kärsimystä useille ihmisille, erityisesti maanviljelijöille. Tietyssä tilanteessa on välttämätöntä teurastaa kokonaisia karjakantoja, mikä on kova isku. Siinä yhteydessä on myös tärkeä muistaa, että niihin kansallisiin järjestelmiin, joiden tarkoituksena on hävittää tämä kaamea tartunta, on sisällyttävä toimia, jotka korvaavat hyvin ne maanviljelijöille aiheutuvat taloudelliset haitat, joista he tässä yhteydessä joutuvat kärsimään. Tähän liittyen haluan ilmoittaa, että liberaaliryhmämme on laatinut tarkistuksen, joka toivottavasti hyväksytään äänestyksessä.
Haluan lopuksi vain kiittää komission jäsen Byrneä, joka tekee mielestäni hyvää työtä tässä asiassa.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission ja Euroopan parlamentin on reagoitava kuluttajien ja Euroopan maanviljelijöiden elintarviketurvallisuutta koskeviin huolenaiheisiin.
Hullun lehmän tauti näyttäytyy tällä hetkellä kansanterveydellisenä ongelmana, jopa yhteiskunnallisena ongelmana. Komissio ja neuvosto eivät pysty reagoimaan ongelmaan vilpittömästi ja ennalta varautumisen periaate mielessään, jos ongelma jää vain kokousvimman ja epämääräisten päätösten tasolle. Vaikka yhteisössä on ryhdytty monenlaisiin toimiin, niitä joko sovelletaan huonosti tai riittämättömästi. On siis päästävä käytännön ehdotuksiin ja löydettävä keinot niiden toteuttamiseksi.
Ryhmämme pyytää, että ensimmäinen toimenpide olisi järjestelmällisten BSE-testien käynnistäminen välittömästi kaikissa unionin valtioissa yli puolitoistavuotiaista naudoista lähtien ja että samalla liha- ja luujauhon käyttö eläinten ruokinnassa lopetettaisiin tilapäisesti kaikkialla.
Jäsen Böge, tällä hetkellä ne, jotka väittävät, ettei heidän alueellaan ole hullun lehmän tautitapauksia, eivät ole osanneet etsiä niitä.
Tehomaatalouden käytännöt ovat olleet kaikkialla samat. Lisäksi meidän on tarpeen saada tarkka maakohtainen tilannekatsaus.
Ryhmämme pyytää sitä, että liha- ja luujauho kielletään välittömästi kaikkien kotieläinten ravintona niin kauan kuin jäsenvaltiot eivät voi taata BSE:n ehkäisemistä ja unionin direktiivien ehdotonta soveltamista koskevien lakien toteuttamista.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, tarvitaan keinoja, joilla päästään tiukkaan valvontaan, joilla voidaan taata se, että riskiainekset erotetaan koko eläinten ravintoketjusta. On myös sovellettava komission ehdotusta ihmisravinnoksi soveltumattomien eläinperäisten ainesten poistamisesta eläinten rehuista.
Liha- ja luujauho, josta tulee lähinnä vaikka vain väliaikaisesti uudenlainen jätemuoto, voidaan polttaa sementtiuuneissa tai sitä voidaan käyttää biokaasujen valmistuksessa. Kotieläimille on olemassa korvaavia rehuratkaisuja, jauhot ovat vain pieni osa eläinten ravintoa, mikä usein unohdetaan. Niittyjemme ruohot, valkoapila ja virna jotka on jätetty pois nykyisessä maatalouspolitiikassa voisivat olla tyydyttävä ratkaisu eläinten ja ihmisten ravinnon turvallisuuden kannalta.
On mahdollista pelastaa karjankasvatus uudistamalla taloudellista maatalousjärjestelmää, jonka vuoksi vielä nytkin maanviljelijät ja kuluttajat joutuvat monikansallisten yhtiöiden vangeiksi, ja yhtiöitä kiinnostaa enemmän huipputuotto kuin elintarviketurvallisuus.
Tämän on muututtava politiikkojen avulla niin, että kriisin todelliset vastuuhenkilöt joutuvat vastaamaan tekosistaan ja että täsmällisten päätösten avulla voidaan ottaa ensiaskeleet tämän kohtalokkaan kriisin lopettamiseksi. Yhteisessä päätöslauselmassa osoitettiin oikea suunta. Vastuu on raskas, mutta meidät on valittu, jotta otamme sen kokonaan kannettavaksemme.

Ainardi
Arvoisa puhemies, mielestäni vuonna 1996 puhjennut hullun lehmän tauti on paljastanut meille, että äärimmäinen liberalismi voi johtaa kuluttajien terveyden ja karjankasvattajien etujen uhraamiseen.
Parlamenttimme tutkintavaliokunnassa tehdyllä työllä on vaikutettu puolestaan sellaisten toimien soveltamiseen, joilla kuluttajien terveyttä suojellaan. Näitä toimia ovat nimittäin liha- ja luujauhon kieltäminen märehtijöiden ravinnossa ja pakollinen naudanlihan merkintäjärjestelmä. Kuitenkaan petosten, laiminlyöntien ja myös riittämättömien toimenpiteiden vuoksi BSE:n aiheuttama kriisi ei ole vieläkään hallinnassa, koska uusia tapauksia tulee yhä ilmi. Tunnustakaamme ilman hysteriaa, että kuluttajien huolestuminen on täysin oikeutettua. Ryhmäni katsoo, että kuluttajien terveys on kaiken muun yläpuolella. On siis kiireellisesti ryhdyttävä toimiin kuluttajien rauhoittamiseksi ja heidän luottamuksensa palauttamiseksi elintarvikkeiden turvallisuuteen.
Arvoisa komission jäsen, en tiedä, onko kyseessä ihmelääke, mutta mielestäni kokemus on ennalta varautumisen periaatteen nojalla osoittanut, että liha- ja luujauhon käyttö on kiellettävä välittömästi kaikkien kotieläinten ruokinnassa, siat, siipikarja ja kalat mukaan luettuina.
Myös testejä on laajennettava niin, että ne koskevat kaikkia ihmisten ravintoketjuun tulevia nautoja. Nykyinen kriisi on johtanut huomattaviin myyntiongelmiin sekä hintojen laskuun, jotka ovat vahingollisia nautatilallisten ja kaikkien nauta-alan toimijoiden kannalta. On välttämätöntä palauttaa yhtä aikaa kuluttajien luottamus ja tukea vaikeuksiin joutuneita kasvattajia. Tarkasti kohdennetut tuet, kuten markkinatuki tai nurmipalkkio ovat välttämättömiä.
Eikö olisi näiden välittömien toimien lisäksi pohdittava yhteisen maatalouspolitiikan mekanismeja? Eivätkö ne ole ongelman aiheuttaneetkin?
Niiden myötä on ajauduttu ympäristön ja tuotteiden laadun kannalta vahingolliseen ylitehokkaaseen tuotantoon. Olisi siis tarkistettava näitä mekanismeja. Oikeastaan ei olisi pahitteeksi, jos eläimille alettaisiin taas syöttää perinteisempää ravintoa. Tarkoitan siis, että syötettäisiin vähän enemmän ruohoa.
Euroopan unionin on edistettävä myös öljy- ja valkuaiskasvien tuotantoa, jotta eläinjauhot voitaisiin korvata kasvijauhoilla. Tästä syystä olisi myös tarkastettava vuoden 1993 GATT-sopimusta, jossa Euroopan unionia kiellettiin tuottamasta 25:tä prosenttia enempää kasvivalkuaistarpeestaan, jotta amerikkalaiselle tuonnille olisi tilaa.

Pasqua
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hullun lehmän tauti on äitynyt joukkohysterian asteelle. Kuluttajien oikeutettu epäluulo uhkaa koko nauta-alaa, ja perikadon haamu piinaa karjankasvattajiamme ja käsityöläisiämme.
Olemme ajautuneet tähän, koska hallitusten taitamattomuutta on pahentanut se, ettemme ole itse kyenneet vastaamaan kahteen haasteeseen, joista toinen koskee terveydenhoitoa ja toinen taloutta. En aio luetella yksityiskohtaisesti kaikkia niitä hirveyksiä, joihin itse kukin on syyllistynyt. Mielestäni parlamentissa aloitettu keskustelu siitä, kuka on tehnyt asian hyväksi eniten tai vähiten, neuvosto, komissio vai parlamentti, on minusta jotenkin turhaa. Todellisuus on toisenlainen. Tosiasiat on esitetty, ja ne ovat masentavia. Liha- ja luujauhon vaarat olivat tiedossa ja ne tunnettiin, samoin riskiainesten vaarat olivat tiedossa. Tiedeviranomaiset osoittivat yksiselitteisesti, että taudin kehittyminen naudoissa ei ollut hallinnassa, ja samalla he toivat esiin sen, miten huolestuttavan nopeasti sairastuneiden eläinten määrä kasvoi.
Mielestäni komissio on ilman muuta toiminut riittämättömästi. Naudanlihan merkinnät, joista päätettiin, jäivät vähimmäismerkintöjen tasolle, ja ne tulivat voimaan vasta kaksi ja puoli kuukautta sitten, ja niiden avulla ei voida jäljittää asianmukaisesti eläinten alkuperää, ja riskiaineksetkin olemme kieltäneet varsin myöhään.
Kriisin hallinta on ollut kauhistuttavan heikkoa, ja ennalta arvattavien seurausten ennakointi kohtalokkaan riittämätöntä. Missä ovat ohjelmat unionin valkuaisvajeen vähentämiseksi, joihin muutama minuutti sitten viitattiin? Entä jauhon ja eläinjätteiden polttaminen ja testien tekeminen pakollisiksi unionissa? Itse asiassa ongelma koskettaa unionia kokonaisuudessaan eikä yhtä ainoata maata. On totta, että elintarvikkeiden laatu on uhrattu tuottavuuden, elämäntapojen samanlaistamisen ja mauttomien tuotteiden alttarille.
Kuluttajilla oli epäluuloja laadusta, ja tällä hetkellä he ovat huolissaan omasta terveydestään. Kansalaisemme tietävät, että kriisi on luonteeltaan vakava, sillä kansalle ei voi valehdella rangaistuksetta. He tietävät, että jos me Ranskassa löydämme sairastuneita eläimiä, se johtuu siitä, että olemme osanneet etsiä niitä, kuten äsken todettiin. Tarvitaan laajamittaisia toimia sekä kansallisella että unionin tasolla, jos haluamme estää taloudellisen konkurssin ja vakavat terveysseuraamukset. On hyväksyttävä unionin puheenjohtajavaltion esittämät ehdotukset, eli liha- ja luujauho on kiellettävä eläinten ruokinnassa kaikilla eläintuotannon aloilla.
Kuitenkin tarvitaan kahta muutakin kokonaissuunnitelmaa, joiden välitöntä toteuttamista vaadin, sillä epäröinnistä johtuvalla viivyttelyllä lisäämme terveysriskejä ja taloudellisia riskejä. Sanon vielä, että ne toimet, joihin Ranskan hallitus on tässä mielessä ryhtynyt, ovat riittämättömiä. Ensinnäkin, ja muut ovat sanoneet sen ennen minua, on ryhdyttävä testaamaan järjestelmällisesti kaikki eurooppalaisten ravinnoksi teurastettavat naudat. Reilu vuosi sitten Euroopan viranomaiset arvioivat kolmea testaustapaa, joista ranskalaista pidettiin kaikkein luotettavimpana ja tarkimpana. Luultavasti testiä voidaan pian valmistaa teollisesti. On toimittava näin epäröimättä, viipymättä ja laajassa mittakaavassa. Kuulin äskettäin puhuttavan satunnaistesteistä. Satunnaistesteillä ette onnistu palauttamaan kuluttajien luottamusta, ettekä tuottajien luottamusta.
Kansalaisille on tiedotettava kattavasti kyseisen testin ominaispiirteistä. Ranskalaisten testi kehitettiin valtion tutkimuslaitoksessa (Institut de recherche publique). Euroopan komission kuluttajansuojasta vastaava XXIV pääosasto arvioi sen kesäkuussa, ja heinäkuussa 1999 se annettiin teollisen kumppanin käsiin. Tämä testi kehitettiin kuluttajien suojelua silmällä pitäen, jotta sitä voitaisiin käyttää laajassa mittakaavassa teurastamoissa, jotta estettäisiin ihmiselle vaarallisten eläinten joutuminen ravintoketjuun. Unionin arvioinnin tuloksista, jotka julkaistiin heinäkuussa 1999, kävi ilmi, että testi oli kolmea muuta samanaikaisesti arvioitua testiä 10300 kertaa tarkempi.
Syyskuussa 2000 Euroopan komissio sai uuden tutkimuksen arvioitavakseen. Aiemmat tarkkuudesta saadut tulokset saivat vahvistuksen. Tämä testi on niin tarkka, että voidaan siis taata se, etteivät tartunnan saaneet eläimet kulkeudu ravintoketjuun. Testitulos saadaan viidessä tunnissa, ja testin saatavuus on hyvä, koska testejä voidaan valmistaa ongelmitta satoja miljoonia kappaleita vuodessa. Testin ottaminen välittömästi käyttöön erittäin laajassa mittakaavassa alueellisissa eläinlääkintälaboratorioissa edellyttää ainoastaan sitä, että teollista valmistusta odotettaessa huolehditaan riittävistä henkilöresursseista. Testi on olemassa, se on luotettava ja sitä voidaan valmistaa suuria määriä. Näin on toimittava, ja toivon, että olen saanut teidät vakuuttumaan siitä.
Toiseksi on järjesteltävä yhteisön maatalous uudelleen, jotta kesantomaillamme voitaisiin taas tuottaa soijaa, sinimailasta ja hernettä, joista saamme ne korvaavat valkuaisaineet, joista meillä on puutetta ja jotka ovat parempaa ravintoa eläimillemme kuin amerikkalaisten geenimuunnellut organismit. Uhrasimme soijamme, sinimailasemme ja herneemme Marrakechissä pidetyissä Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa. No, huonojen sopimusten hyvä puoli on, että ne voidaan kyseenalaistaa, varsinkin kun kansanterveys edellyttää sitä.
Jos osoitamme olevamme rohkeita ja kunnianhimoisia, voimme yhdistää eurooppalaisten terveydellisen edun ja tuottajiemme taloudelliset edut ja voimme siten palauttaa luottamuksen. Se on mahdollista ainoastaan, jos kansalaisilla ei ole syytä epäilyyn, eli siinä tapauksessa, että testaus on toistan vielä järjestelmällistä. Ilman kaikille pakollista testaamista luottamus ei palaudu, sillä sitä ei voida synnyttää säädöksin, vaan se pitää ansaita.
Tästä syystä johtamassani ryhmässä hyväksyttiin huomenna parlamentille esiteltävä päätöslauselmaesitys, jonka puolesta toivon kaikkien äänestävän yksimielisesti tai ainakin valtaenemmistön, jotta jokainen voi itse todeta, että parlamentti on kerrankin hyvin perillä Euroopan kansalaisten ongelmista.
(UEN-ryhmän suosionosoituksia)

Gollnisch
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, käytän hyväkseni tätä tilaisuutta tuodakseni taas julki, miten hirvittävä skandaali kollegani Jean-Marie Le Penin erottaminen parlamentista oli. Hänhän olisi voinut muistuttaa meitä siitä, että Euroopan oikeistoryhmä kertoi ensimmäisenä parlamentille jo kauan sitten, eli syyskuussa 1990, että BSE-tautia aiheuttava tekijä siirtyisi oletettavasti lajista toiseen ja myös ihmiseen. Millainen oli reaktio silloin? Riveiltä kantautui vain sarkastisia ja kriittisiä huomautuksia, koko poliittinen luokka oli tässä mukana, ja tiedotusvälineet olivat ylimielisesti vaiti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tuolloin te ette ollut tehnyt mitään tai juuri mitään, kuten kaltaisenne poliitikot eivät tehneet Tsernobylin laskeumienkaan tapauksessa puhumattakaan AIDS-epidemiasta tai saastuneesta verestä, ja syy on ollut aina sama: kansalaisia ei saa ajaa paniikkiin. Edellinen komission jäsen MacSharry perusteli tätä tuomittavaa hiljaisuutta väittäen, ettemme saaneet vaarantaa naudanliha-alaa emmekä ajaa kuluttajia paniikkiin. Tällä hetkellä olemme ajautuneet pahimman laatuiseen terveyttä ja taloutta koettelevaan katastrofiin ja kaikki kuluttajat ovat joutuneet paniikkiin.
Kansalaisten arvattavan reaktion pakottamana kerrotte kiireesti liha- ja luujauhon kieltämisestä kaikkien eläinten ravinnossa kuuluisan ennalta varautumisen periaatteen nojalla. Vaikka asiantuntijoiden ja tiedemiesten lausunnoista käy ilmi, että juuri nämä jauhot olivat BSE-tautitekijän kehittymisen ja siirtymisen syy, te unohdatte mainita analyysissanne, että tilanne on ennen kaikkea englantilaisten jauhojen valmistajien aiheuttama, sillä kilpailukyvyn vuoksi he laskivat jauhojen kuumennuslämpötilaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, unohdatte myös mainita, että Ranska jatkoi mahdollisesti saastuneiden liha- ja luujauhon tuontia Yhdistyneestä kuningaskunnasta vuonna 1989 tapahtuneen kiellon jälkeen erityisesti Belgian kautta. Tulos on osoitus poliittisen luokan kykenemättömyydestä: lähes sata BSE-tapausta Ranskassa vuonna 2000, ja tällä hetkellä Yhdistyneessä kuningaskunnassa 80 ihmistä ja Ranskassa kaksi on menehtynyt Creutzfeldt-Jakobin taudin epätyypilliseen muotoon.
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, miksi oli odotettava vuoden 2000 lokakuun ensimmäiseen päivään asti, ennen kuin riskiainekset saatiin Euroopan unionissa kielletyiksi, vaikka niihin liittyvä infektioriski on suuri? Miksi on odotettava vuoden 2001 tammikuun ensimmäiseen päivään asti, ennen kuin jäsen Pasquan äsken mainitsemat nopeat testit tehdään kaikkialla pakollisiksi? En viitsi edes puhua merkintäjärjestelmästä ja jäljitettävyydestä, jotka toimivat kunnolla vasta vuonna 2003 kuluttajiin kohdistuvista riskeistä ja kasvattajille annettavien kattavien takeiden puuttumisesta huolimatta.
Tällä hetkellä suostutte paniikkitilassa reagoimaan. Kuitenkin kriisitilanteessa on taattava sekä kuluttajien terveyden ja elintarvikkeiden turvaaminen että kasvattajien, kuten myös teurastajien, sisäelinkauppiaiden ja tukkukauppiaiden tulotaso, sillä he ovat kaikki julkisen vallan, sekä kansallisten että yhteisön vallanpitäjien, välinpitämättömyyden uhreja. Toistan vielä, että ensin mainitut eivät ole mitenkään vastuussa kriisistä. Tästä syystä Euroopan unionin on osoitettava heitä kohtaan solidaarisuutta.
On paljastettava, ketkä ovat todella vastuussa kriisistä, ja ryhdyttävä tarvittaessa rankaiseviinkin oikeustoimiin englantilaisia liha- ja luujauhon valmistajia vastaan, jos he olivat tietoisia aiheuttamistaan vaaroista. On myönnettävä komission erityinen vastuu, kuten parlamenttimme tutkintavaliokunta näytti toteen. On myös lausuttava julki tämän tilanteen todelliset syyt, joita on neljä: hillitön tuottavuuden maksimointi, luonnonlakien rikkominen, mikä tarkoittaa kasvinsyöjien tekemistä lihansyöjiksi, vastuun katoaminen vähennettäessä jäsenvaltioiden täysivaltaisuutta Brysselin eurokratian hyväksi ja lopuksi vielä teidän pidäkkeetön vapaakauppanne. Nämä ovat ne seikat, jotka ovat todella kriisin takana, ja ainoastaan, jos tartutte näihin syihin, voitte ratkaista kestävästi sen ongelman, jota olette olleet itse aiheuttamassa.

Farage
Arvoisa puhemies, haluaisin kaikkien karjankasvattajien puolesta tuoda julki syvän huoleni Ranskan hallituksen päätöksestä kieltää liha- ja luujauhon käyttö rehussa. Vaikka se onkin Ranskan toimenpide, siitä on laajat kansainväliset seuraukset. Liha- ja luujauhon tärkein korvike on soijaproteiini. Ranskan kieltopäätös lisää valtavasti tämän hyödykkeen kysyntää, vaikka sen tarjonta on rajallista. Niinpä hintoihin kohdistuu poikkeuksellisen suuri paine. Valmisrehun kustannukset voisivat nousta Euroopassa jopa 20 tai 30 prosenttia. Koska rehun osuus yleiskustannuksista on 60 prosenttia, karjankasvattajat joutuvat erittäin ahtaalle. Tämä voi olla viimeinen pisara tuhansille pienille sikatilallisille. Lisäksi kielto aiheuttaa huomattavia paineita teurastusalalle. Jätettä voitaisiin myydä jalostajille 25 punnalla tonnilta. Sen hävittämisestä maksetaan nyt 75 puntaa tonnilta. Keskikokoisessa teurastamossa, jossa teurastetaan 2 500 sikaa viikossa, tämä lisää vuosikustannuksia 120 000 punnalla, josta voidaan saada takaisin vain vähän.
Maatalousalan rahoituksen lisääminen ei ole oikea ratkaisu. Tarvitsemme tietynlaiselle karjalle tarkoitettuja lajikohtaisia rehuja niin, että sika- ja siipikarjamarkkinoille voidaan edelleen toimittaa liha- ja luujauhoa ilman nautoihin liittyvän ristikontaminaation vaaraa. Jos tämä on mahdollista, kieltoa ei tarvitse jatkaa eikä tarvita myöskään ylimääräisiä tukia.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tämän keskustelun ansioksi on luettava ainakin se, että se on osoittanut näkökulmaerot meidän kaikkien, yhtäältä neuvoston ja toisaalta komission välillä.
En hyväksy myöskään sitä, että jotkin jäsenvaltiot ovat niin röyhkeitä, etteivät ne edellytä säännöksiä, koska ne eivät harjoita testausta. Tällaista ei voida hyväksyä. Jos Ranska on tällä hetkellä ajautunut nykytilanteeseen, se johtuu siitä, että se on aloittanut valvonnan, jota muualla ei harjoiteta
Siis tällä hetkellä kyseessä ei ole vain nauta-alaa koskeva kriisi, vaan kyse on todellisesta kansanterveysongelmasta ja myös meitä koettelevasta taloudellisesta kriisistä. Euroopan kuluttajien terveyttä on pidettävä ehdottomasti ensisijaisena asiana kaikessa päätöksenteossa. Tämä ongelma koskettaa läheisesti koko ravintoketjua. Kuluttajat ovat menettäneet luottamuksensa, ja on ryhdyttävä kaikkien nautojen ja lampaiden BSE-testeihin taudin saamiseksi aisoihin. Maataloustuottajat vaativat sitä itsekin. Nyt on ryhdyttävä kiireellisiin ja järkeviin toimiin ja kiellettävä liha- ja luujauhon käyttö mielestäni todella kaikkien eläinten kohdalla. Tässä käytännön esimerkki ennalta varautumisen periaatteen soveltamisesta!
Arvoisa komission jäsen, olen aina lujasti luottanut teihin, mutta en ymmärrä vastusteluanne. Kuinka voitte kuvitella soveltavanne ennalta varautumisen periaatetta, jos ette suostu kieltämään liha- ja luujauhoja? Arvoisa komission jäsen Byrne, tiedätte, ettei vaarattomia jauhoja ole olemassa. Juuri tällaisilla määräyksillä kuluttajat saadaan rauhoittumaan ja maataloustuottajat, jotka kannattavat tätä ajatusta varsinkin puhemiehinä toimivien ammattijärjestöjen kautta, saadaan ymmärtämään se solidaarisuuden viesti, jonka haluamme heille välittää.
Meillä ei ole tällä hetkellä tieteellistä varmuutta taudin siirtymisestä toisiin lajeihin. Kuitenkin voimme olla varmoja siitä, että meidän on palautettava kuluttajien luottamus ja toisaalta tuettava maatalousalaa. Älkää tulko sanomaan minulle, ettei liha- ja luujauhoja osata hävittää.
Olemme hukanneet paljon aikaa, sillä meidän olisi pitänyt jo vuosia sitten ottaa näiden jauhojen polttamiselle välttämättömät välineet käyttöön. Ja älkää tulko sanomaan minulle, että liha- ja luujauhoa ei pystytä korvaamaan!
Arvoisa komission jäsen, olen pahoillani siitä, että maatalousasioista vastaava kolleganne ei ole paikalla ja ettei hän uskaltautunut kohtaamaan meitä eikä selittämään sitä, että on todellakin välttämätöntä muuttaa perusteellisesti yhteistä maatalouspolitiikkaa. Haluan tuoda julki tämän politiikan rajat ja sen, miten huolestuttavia seurauksia tällä politiikalla on. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen ei ole pelkästään tarpeen, vaan se on välttämätöntä, koska ei voida hyväksyä, että yksi maa ryhtyy äärimmäisiin toimiin ja asettaa taloutensa vaakalaudalle. Myös Euroopan solidaarisuutta tarvitaan, sillä politiikkamme on osoittanut epäjohdonmukaisuutensa: kesannoinnin, liha- ja luujauho märehtijöille, nitraatit, tuholaismyrkyt. Yhteinen maatalouspolitiikka on saatettava uusille urille maanviljelijöiden kannustamiseksi. On tuotettava paremmin, ja politiikka on saatettava uusille urille yhteisen maatalousbudjetin avulla.

Kindermann
Arvoisa puhemies, ei ole kulunut edes neljää viikkoa siitä, kun komissio esitti ehdotuksen asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä. Sen avulla on tarkoitus välttää tulevaisuudessa rehujen mikrobiologiset ja kemialliset kontaminaatiot.
Ehdotus on mielestäni jo erittäin perusteellinen ja ottaa huomioon ennalta varautumisen periaatteen. Kestävän kierrätystalouden toteuttamiseksi pitäisi edelleen olla mahdollista käyttää ihmisravinnoksi kelpaavia eläinten jäännöksiä rehuntuotannossa. Olkaamme toki realistisia. Ei ole olemassa tieteellisiä perusteita liha- ja luujauhon yleiselle käyttökiellolle kaikilla eläimillä, siis myös sioilla, siipikarjalla ja kaloilla, mitä monet jäsenvaltiot ja jotkut kollegatkin jo vaativat.
Jos jatkamme ajattelua näiden joidenkin kollegoiden logiikan mukaisesti, myös villisian lihan markkinointi pitäisi kieltää. Tärkeämpää on nyt komission ehdotuksen mukaisesti toimia sen hyväksi, että liha- ja luujauhot ovat tiukimpien vaatimusten mukaisia. Jäsenvaltioiden niiltä yrityksiltä, jotka eivät noudata nyt tiukimpia teknisiä vaatimuksia eläinten rehun tuotannossa, pitäisi evätä valmistuslisenssi siihen asti, kunnes ne todistettavasti täyttävät vaatimukset. Teknisten vaatimusten säännöllisen ja tiukan valvonnan sekä lainsäädännöllisten määräysten noudattamisen eläinten rehun tuotannossa pitää olla osa laajaa turvallisuussuunnitelmaa.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, olemme kokeneet monia asioita tämän BSE-kriisin aikana. Komissio kaatui, Ison-Britannian hallituskaan ei voinut jatkaa tästä syystä ja Ranskassa on sisäpoliittinen kriisi kuka tietää, miten se päättyy. On olemassa ihmisiä, maita, jotka käyttävät tätä BSE-kriisiä välineenä. Jonkin maan presidentti ilmoittaa, että liha- ja luujauhoa ei saa enää käyttää ruokintaan, liha- ja luujauhoa, jota ei olisi milloinkaan saanut käyttää ruokintaan, koska Ranska ei ole täyttänyt vaatimuksia. Saksan erään osavaltion terveysministeri ilmoittaa vaativansa taas tuontikieltoa englantilaiselle tai ranskalaiselle naudanlihalle. Tämä ministeri on kieltäytynyt ottamasta käyttöön testejä, mitä vaadimme tuontikiellon poistamisen yhteydessä. Jos ne olisivat käytössä, Saksassa olisi käytössä testit ja samalla tieteellinen todiste joko siitä, että BSE:tä ei esiinny tai siitä, että BSE-tapauksia kuitenkin esiintyy. Silloin siellä ei tarvitsisi nyt vaivata päätä sillä, että se luokitellaan luokkaan, jonne se ei haluaisi joutua, koska siellä on yksinkertaisesti oletettu, että siellä ei esiinny BSE:tä. Sitten minun pitää kuunnella jäsen Gollnischin puhuvan parlamentissa, että hänen ryhmänsä olisi ollut etunenässä BSE-kriisin selvittämisessä. En edes havainnut hänen ryhmäänsä BSE-tautia käsitelleessä väliaikaisessa tutkintavaliokunnassa! Ette edes osallistuneet siihen!

Sitten neuvoston puheenjohtaja tulee ja kertoo meille, mihin kaikkiin toimiin hän aikoo ryhtyä. On tietysti oikein, että sanotte niin. Mutta se, mitä kerrotte meille, on itsestään selvää, itsestään selvää! Se on Euroopan unionin lainsäädäntöä! Meidän on kiireellisesti annettava komissiolle välineet siihen, ja tämä on vaatimus Nizzallekin, että komissio voi viivytysten aiheuttaessa vaaran jäsen Böge viittasikin jo siihen lopettaa, toimia ja rangaista välittömästi, jottei ensin kulu vuosia, kunnes lopulta nyt pannaan täytäntöön se, minkä me olemme todenneet tieteellisesti ja poliittisesti välttämättömäksi! Siinä on varsinainen skandaali, eikä se ainakaan nyt ole komission syytä, se on todettava, arvoisa komission jäsen Byrne, ja olen iloinen teidän tämänpäiväisestä puheestanne. Aiemmin se kyllä oli komissionkin syytä! Nyt se on niiden jäsenvaltioiden syytä, jotka eivät halua panna täytäntöön määräyksiä. Meidän on painostettava niitä siihen!
Me toimimme Euroopan tasolla. Siksi olen sallinut itseni puhua Ranskasta ja Saksasta, koska käsitämme tämän ongelman eurooppalaiseksi ongelmaksi ja meidän pitää pysytellä erossa kansallisista kahakoista, joita täällä käydään! Meidän on varmistettava ennalta varautumisen periaatteen toteutuminen kaikille Euroopan kansalaisille, ja sen me olemme tehneet täällä vilpittömästi ja järkevästi. Siksi äänestän myös päätöslauselman puolesta. Emme ole antaneet houkutella itseämme kieltämään liha- ja luujauhoa kokonaan, koska silloin olisimme joutuneet vaatimaan lihan täyskieltoa, koska se ei ole enää vain järjetöntä, vaan se on poliittista populismia, jos sillä, mitä saa syödä, ei saa enää ruokkia eläimiä! Meidän on kartettava sitä ja jatkettava työtämme vilpittömästi kuten tähänkin asti!
(Suosionosoituksia)

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluaisin kehottaa komissiota olemaan vähemmän varma kannoissaan ja erityisesti tulevaisuutta koskevissa ennusteissaan. Jätin joulukuussa 1995 kysymyksen BSE-taudin vaarasta, kolme kuukautta ennen kuin skandaali puhkesi. Silloin komissio vastasi, että ei ole mitään vaaraa eikä mitään syytä huoleen. Niinpä mielestäni vaaditaan hieman suurempaa nöyryyttä.
Vielä yksi kysymys komissiolle: onko komissio laskenut nykypolitiikan eli halpojen liha- ja luujauhon kustannukset ja sen käytöstä luopumisen sekä kasvituotannon tukemisen kustannukset? En ole enää vakuuttunut, että liha- ja luujauho yhdessä valvontakustannusten ja vaarojen kanssa on halvempaa.
Kolmanneksi, kaikki kollegat ovat puhuneet valvonnasta. Milloin komissio on harjoittanut valvontaa? Onko sillä siihen mahdollisuus? Mitkä valtiot ovat vedonneet Euroopan tuomioistuimeen, että lainsäädäntöä ei noudatettaisi? Arvoisa puhemies, esimerkiksi naudanlihan merkitsemisestä, asia, jonka esittelin parlamentille. Noudattavatko kaikki maat sitä? Ateenassa minä en vielä ole nähnyt merkintöjä. Onko kukaan komission jäsen vedonnut Euroopan tuomioistuimeen? Olisi hyvin mielenkiintoista saada tietää tämä, jotta voisimme jatkaa keskustelua.
Mitä tulee muihin asioihin, yhdyn täysin siihen, mitä kollegat Ainardi, Auroi ja Grossetête sanoivat - yksi kerta ei tee tapaa.

Berlato
Arvoisa puhemies, yhden Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston päätavoitteista on edelleen oltava elintarviketurvallisuuden takaaminen tehokkaalla sääntelyllä, ja siihen liittyvä tiukka valvonta, jotka yhdessä voivat palauttaa kuluttajien luottamuksen. Kaikki tämä täytyy tehdä avoimesti ja korrektisti niin, ettei kuluttajista tunnu, että heitä huijataan tai että heidät uhrataan suurten taloudellisten etujen alttarille. On estettävä BSE-tartunnan saaneiden eläinten pääsy ravintoketjuun. Kaikkiin Euroopan unionin jäsenvaltioihin on siis mahdollisimman pitkälti ulotettava tehokas valvontajärjestelmä. Liha- ja luujauhon käyttö on kiellettävä, kunnes kiistatta todistetaan, ettei sen käyttö edistä tartunnan leviämistä.
Yleisessä mielipiteessä vallalla oleva turha pelottelu on romahduttamassa kokonaisen elinkeinoalan, ja pahimmat seuraukset kohdistuvat niihin, jotka ovat vähiten syyllisiä - karjankasvattajiin, jotka eivät todellakaan ole syypäitä siihen, mitä on tapahtumassa. Karjankasvattajat syöttävät eläimilleen teollisuuden tuottamia tuotteita, kuten tapahtui muutama kuukausi sitten Belgian dioksiinikanan tapauksessa. Jotta kriisin kustannukset eivät lankeaisi yksin karjankasvattajien kontolle, pyydämme, että heitä varten varattaisiin taloudellista tukea. Katsomme myös, että kaikki taudin esiintymäalueet rajataan ja niitä kielletään viemästä lihaa siihen asti, kunnes sen turvallisuus on varmistettu.

Maat
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä tämän asian rahoituksellista puolta myös maatalousbudjetin esittelijänä. On puhuttu tarpeeksi menettelystä ja koko BSE-ongelman sisällöstä. Huomenna alkaa kolmikantaneuvottelu vuoden 2001 budjetista. Eri osapuolten koordinaattorit pääsivät eilen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa sopuun ehdotuksesta, että maatalousbudjetissa vielä olevasta 1,3 miljardin euron liikkumavarasta osoitettaisiin 600 miljoonaa euroa BSE:n torjuntaan. Olen ymmärtänyt, että kaikkien yli kaksi vuotta vanhojen teurastettujen nautojen testaamiseen Euroopan unionissa tarvitaan reilut 150 miljoonaa euroa. Neuvostolla ja komissiolla on siis hyvä rahoitusperusta toteuttaa vahvaa politiikkaa. Ei pitäisi käydä niin, että parlamentin, neuvoston ja komission välisissä neuvotteluissa syntyy uudelleen keskustelua näistä 600 miljoonasta. Tämä liikkumavara on budjetissa, parlamentti on kannattanut sitä, ja pallo on nyt teillä, niin että voitte todellakin myös käynnistää rahoituksen tehokasta BSE-politiikkaa varten.
Toinen huomautukseni koskee menettelyjä. On merkillistä, että BSE:tä ei ole otettu vieläkään virallisesti ensi maanantaina ja tiistaina kokoontuvan maatalousministerien neuvoston viralliselle esityslistalle. Asia tulee esityslistalle, mutta asia ei ole vielä virallisesti esityslistalla. Minua ihmetyttää, kuinka tämä on mahdollista, kun viime viikon keskiviikkona 8. marraskuuta eurooppalaiset karjankasvattajat pitivät COPAn (EU-maiden tuottajajärjestöjen keskusjärjestön) puitteissa hätäkokouksen ja ehdottivat voimakkaita toimenpiteitä. Kuinka kuluttajajärjestöt voivat saada äänensä vahvasti esille? Eihän voi olla niin, että tässä julkisessa keskustelussa näyttäisi selvästi siltä, että neuvoston ja komission politiikan toteuttaminen tapahtuu hitaasti. Pyydän teitä toteuttamaan voimakasta ja joka tapauksessa toisenlaista politiikkaa.
Säännösten sisällyttämisestä kansalliseen lainsäädäntöön on sanottu muutamia asioita. Haluan kuitenkin viitata siihen, että kukaan ihminen ei tule yhtään päivää toimeen ilman elintarvikkeita. Eihän saa olla niin, että korostamme tätä painopistettä riittämättömästi myös poliittisessa mielessä. Jos siitä tulee ongelma, että valkuaisaineita ja muita tuotteita on liian vähän, voin vakuuttaa teille, että Euroopan peltoviljelyllä on riittävästi voimavaroja niiden korvaamiseksi myös rehun osalta.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluan monen muun puhujan tavoin kiittää komission jäsen Byrneä hänen tavanmukaisesta valppaudestaan ja myös Ranskan ministeriä siitä, että hän on täällä tänään läsnä. Olen englantilainen ja suhtaudun myönteisesti Ranskan toimenpiteisiin. Yleisesti tunnustetaan, että BSE, joka oli aluksi brittiläinen tauti ja jota käsitellään tänään ranskalaisena kriisinä, on todellakin eurooppalainen tauti - eurooppalainen ongelma - ja että se on myös ratkaistava yhdessä.
Kansallisvaltioiden tai eri hallitusten ei pitäisi syytellä toisiaan tässä kysymyksessä. Meidän täytyy ratkaista tämä. Ministeri sanoi, että liha- ja luujauho on edullinen ravintoaine. Se ei ole edullinen ravintoaine, jos se edistää BSE:n ja sen ihmisessä esiintyvän johdannaisen leviämistä. Tästä ongelmasta on tänään kysymys.
Monet puhujat ovat sanoneet, että meidän täytyy laajentaa liha- ja luujauhon kieltoa, koska se on nisäkäsperäinen ravintoaine. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on jo kielletty sen käyttö kaiken karjan ravintoaineena. Oma elintarvikevirastomme antaa hyvin pian lausuntonsa lajien välisestä kierrätyksestä, ja toivon, että sekin tuomitsee sen. Meidän täytyy ryhtyä näihin varotoimiin ja meidän täytyy ryhtyä niihin nopeasti kaikkien Euroopan maiden eduksi.
Komission jäsen Byrne ei puhunut tänään kovinkaan paljon testeistä, toisin kuin yleisesti uskottiin. Olen iloinen, että harkitsemme edelleen testien jatkamista kokeilupohjalta. Testien soveltuvuus etenkin nuoriin eläimiin herättää yhä epäilyksiä, ja olemme kuulleet muilta puhujilta, miten valtava määrä eläimiä Euroopassa olisi testattava, vaikka vanhat eläimet onkin määrä poistaa elintarvikeketjusta.
Lopuksi: meidän on entistä enemmän kehotettava neuvostoa ryhtymään toimiin. Kaikki ovat sanoneet ja kaikki tietävät, että tämä pitää paikkansa. Teidän täytyy mennä eteenpäin. Kuulimme juuri, että kesti neljä vuotta sopia erikseen määritellyn riskiaineksen kieltämisestä elintarvikeketjussa. Emme voi odottaa enää neljää vuotta. Emme ehkä voi odottaa enää vuottakaan. Meidän on ryhdyttävä varotoimiin heti, ei vain kaikkien asiasta huolestuneiden puolesta vaan myös jäsenvaltioiden tyytyväisen vähemmistön puolesta. Teemme sen heidän hyväkseen.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen iloinen kuullessani, että täällä istuntosalissa katsotaan, että yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) on ehdottomasti muutettava. Haluaisin vain muistuttaa eräille läsnäolijoille, että vihreät olivat ainoita, jotka vaativat joukolla ja kovaäänisesti tämän YMP:n muuttamista.
BSE:stä minun on omasta puolestani sanottava, että iloitsen Ranskan päätöksestä, mutta puheenjohtajavaltio ei saa unohtaa myöskään vastuutaan unionin elintarviketurvallisuuden alalla, ja haluaisin tässä mielessä korostaa kahta seikkaa.
Olen itse asiassa pahoillani siitä, että neuvosto ei sen paremmin kuin komissiokaan pitänyt kiinni siitä, että on aivan pakko nopeasti tarkistaa nurmipalkkiota ja öljy- ja valkuaiskasveja koskevia palkkioita viljakasveihin verrattuna, jotta vältettäisiin se, että valkuaispulan vuoksi seuraavana vuonna unioniin on tuotava geneettisesti muunnettua soijaa.
Katson myös, että rikollisista ja vilpillisistä toimista on rankaistava. On kerta kaikkiaan järkyttävää, että 10 vuoden aikana koettujen kolmen BSE-kriisin jälkeen yhtään syyllistä ei ole löydetty eikä haastettu oikeuteen. Tällainen rankaisematta jättäminen ei voi jatkua. Tästä syystä vaadin, että unioni ottaa myös liha- ja luujauhon valmistajat ja lihanleikkaajat tarpeellisen tutkinnan kohteeksi näiden terveydellisten, taloudellisten ja sosiaalisten katastrofien vastuuhenkilöiden löytämiseksi.

Souchet
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esiin kolme seikkaa. Ensinnäkin vastatakseni siihen perusteltuun ja erittäin polttavaan tarpeeseen, joka koskee Euroopan kuluttajien elintarviketurvallisuutta, sanoisin, että viemme valvonnan ja varotoimet varsin pitkälle. Mutta, jos teemme testit kaikille pakollisiksi, jos hävitämme liha- ja luujauhon, jos määräämme, että koko lauma on teurastettava yhden sairaustapauksen vuoksi, meidän on vaadittava tarkalleen vastaavia terveysnormeja kauppakumppaneinamme olevilta kolmansilta mailta, jotka pyrkivät tuomaan unioniin eläviä eläimiä, ruhoja ja lihavalmisteita.
Toiseksi sanottakoon, että yhteisössä on vallinnut jo ennen tätä kriisiä suuri pula kasvivalkuaisesta sen jälkeen, kun Yhdysvaltoja ja sen soijanviejiä miellyttääksemme hyväksyimme Blair Housessa sen, että öljy- ja valkuaiskasvien tuotantoa rajoitetaan käsittämättömästi 30 prosenttiin todellisesta tarpeestamme. Tällä hetkellä yhteisö ei voi - eikä sillä ole oikeuttakaan - viljellä öljy- ja valkuaiskasveja 5,5:tä miljoonaa hehtaaria enempää, vaikka tarpeemme olisi 18 miljoonaa hehtaaria. Tästä syystä elintarvikkeiden tuottajien on täytynyt käyttää suuria määriä liha- ja luujauhoa tuotteissaan. Ja, kun nämä jauhot tulevaisuudessa kielletään, meillä on miljoonia hehtaareja liian vähän öljy- ja valkuaiskasviviljelyksiä.
Tämä kriisi siis osoittaa, miten luonteeltaan vääriä Euroopan unionin GATT-neuvotteluissa tekemät myönnytykset olivat. Toimme sen täälläkin julki Jimmy Goldsmithin ollessa mukana. Meillä on maata, meillä on riittävät ilmasto-olot ja taitotieto, joita tarvitaan liha- ja luujauhon korvaamiseksi välittömästi geneettisesti muuntelemattomalla kasvivalkuaisella, ja vaikka saamme maksaa kesannoinnista, olemme silti joutuneet sellaiseen tilanteeseen, että olemme luopuneet itse oikeudestamme viljellä omilla maillamme kasvivalkuaista, jota niin pakottavasti tarvitsisimme eläintemme ja väestömme ruokkimiseksi.
Tästä syystä ryhmämme on jättänyt tarkistuksen, jossa pyydetään neuvostoa ja komissiota etsimään keinoja kasvivalkuaisen viljelyn aloittamiseksi uudelleen Euroopassa, minkä avulla voidaan korvata sekä prionien saastuttama liha- ja luujauho että amerikkalaisten geenimuunnettu soija onnistuneesti omalla kasvivalkuaisellamme. Vaadimme myös, että Maailman kauppajärjestössä neuvotellaan uudelleen tästä turmiollisesta Blair Housen sopimusartiklasta, jonka myötä öljy- ja valkuaiskasvien tuottajiemme viljelymahdollisuuksia supistettiin.
Lopuksi toteaisin, että yhteisön velvollisuutena on tukea kaikkia nauta-alan toimijoita, jotka ovat saaneet kärsiä markkinoidensa romahduksesta, ja auttaa heitä selviytymään taloudellisesti pakollisten testien kustannuksista ja ravintoketjusta poistettujen eläinperäisten jäännösten hävittämisestä. Tarvitaan myös välttämättömiä edistäviä toimia, sillä muutoin ei ole enää syytä puhua yhteisestä maatalouspolitiikasta.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun aloitimme BSE-tautia käsittelevässä väliaikaisessa tutkintavaliokunnassa BSE:tä koskevan toiminnan, jouduimme aluksi oikeastaan tutkimaan ja korjaamaan peittelyä, salailua ja vilppejä ja ottamaan käyttöön toimia, jotka olivat erittäin onnistuneita ja tarjoavat myös lähestymistavan BSE-ongelman ratkaisemiseksi. Tämä on sanottu tänään jo useasti: tekemiemme päätösten täytäntöönpano on tässä asiassa oikeastaan varsinainen ongelma.
Arvoisa komission jäsen, kiitän sydämellisesti siitä, että olette tähän asti erinomaisesti toteuttanut lupausta, jonka annoitte virkaan astuessanne. Olette tehnyt ehdotuksia muistan valkoisen kirjan ja terveyssäännöt. Lupaan teille myös, että terveyssäännöt käsitellään parlamentissa nopeasti. Toimimme niin nopeasti, että ne voidaan panna tehokkaasti täytäntöön lähivuosina. En kuitenkaan näe neuvoston toimivan tällä tasolla. Näen vain julistuksia ja lausuntoja, mutta en päätöksiä, jotka olisivat tämän direktiivin tai näiden asetusten suuntaisia.
Pidän neuvoston tempoilua lihan viennin ja tuonnin yhteydessä uskomattomana. Se vetosi ainoastaan tunteisiin. Kansaan vedottiin oikein kunnolla, oikeastaan vain oman naudanlihan markkinoiden turvaamisen vuoksi. Mitään muuta ei tapahtunut! Nyt herätellään tunteita uudelleen ilmoittamalla aivan yllättäen jotain, kieltämällä liha- ja luujauhon käyttö kaikkien eläinten rehuna. Pankaa mieluummin täytäntöön kaikki se, mitä me olemme päättäneet, niin näistä asioista ei tarvitse enää puhua. Tämä muistuttaa keskiajan noitavainoja. Nyt etsitään syyllisiä, jotka eivät kuitenkaan ole syypäitä mihinkään. Syyt ovat aivan muualla.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin ehdottaa, että otamme oikein nopeasti käyttöön nämä testit, joita tekin ehdotatte, ei pistokokeina, vaan kaikille teurastetuille eläimille iästä riippumatta. Silloin voimme sanoa kansalaisillemme: tässä on liha, se on tutkittu ja voit syödä sen. Parempaa ratkaisua ei ole. Laskin kustannukset: 10 senttiä kiloa kohti. Meidän ei siis tarvitse riidellä täällä miljoonista. Jokainen kansalainen maksaa sen. Olen vakuuttunut siitä!

Lavarra
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, meidän kaikkien on lähdettävä liikkeelle perustavasta ja sitovasta oletuksesta. Ei voida hyväksyä sitä, että raaka-aineet tai elintarvikkeet voivat olla riskitekijä eläimille ja ihmisille. Ruoan on oltava ihmiselle turvallista ravintoa. Huolimatta lainsäädäntömme kehityksestä ja edistysaskelista meidän on nyt välitettävä kansalaisille voimakas ja selkeä viesti. Meidän on vakuutettava yleinen mielipide siitä, että oikeuksien Eurooppa todella suojelee sen perustamissopimuksiin ja Euroopan perusoikeuskirjaan kirjattuja oikeuksia.
Arvoisa komission jäsen, olen varma, että parlamentti antaa uusille aloitteille kaiken tarvittavan tuen. Tarvitaan selkeitä toimenpiteitä. Minusta liha- ja luujauhon täydellinen kielto siihen asti, kunnes sen turvallisuus todistetaan, on nyt välttämätön toimenpide. On myös otettava käyttöön laajat testit sekä yhdenmukaistettava ja pantava käytännössä täytäntöön yhteisön säännöstö kaikissa jäsenvaltioissa. Niin ikään on tarpeen paitsi valvoa uusien tuotemerkintöjä koskevien säännösten soveltamista myös valmistella mahdollisimman hyvin näiden säännösten hyväksyminen.
Päätän puheeni tähän periaatteeseen: näistä toimista aiheutuvat varmasti erittäin suuret kulut, mutta tärkeintä meille on terveys. Ja toiseksi, ilman näitä varotoimia kulutuksen romahtaminen vaikuttaa kielteisesti koko tuotannonalaan. Tästä syystä kuluttajien ja tuottajien on yksissä tuumin edistettävä tiukempia varotoimia ruoan terveellisyyden rikkomattoman periaatteen vaalimiseksi.

Breyer
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen siitä, että komissio on lopultakin siirtynyt voimakkaasti laajojen testien kannalle. Ranska on nimittäin nyt osoittanut: etsivä löytää!
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä hartaasti pitämään huolta siitä, että testejä tehdään muissakin jäsenvaltioissa. Ei käy päinsä, että esimerkiksi Saksassa ei tehdä laajoja testejä muualla kuin Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, koska pelätään, että sen jälkeen ei voitaisi enää kehua omaa aluettaan BSE-taudittomaksi. Näin ei saa tietenkään olla, ja siksi voin vain toivoa, että komissio painostaa voimakkaasti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät käytä testejä pelätessään sitä, etteivät olisikaan BSE-taudittomia. Se on tahallista kuluttajien vaarantamista, eikä sitä saa hyväksyä. Meidän on ryhdyttävä laajaan tiedotuskampanjaan.
Vastustan kuitenkin päättäväisesti komission lausuntoa siitä, että liha- ja luujauholla ruokinnan kieltäminen olisi nyt paniikin lietsomista. Päinvastoin! Minusta on esimerkillistä, että Ranska uskalsi ryhtyä siihen. Arvoisa komission jäsen, puhutte mielestäni suorastaan kyynisesti, kun sanotte, ettei siihen pidä ryhtyä ympäristönsuojelusyistä. Ette kai voi aivan vakavissanne toivoa, että syömme vaarallista jätettä, jotta ratkaisisimme sillä tavalla jätehuolto-ongelman!
Minusta on kaiken kaikkiaan jo hieman häpeällistä, että täällä puhutaan paljon maanviljelijöille ja kasvattajille maksettavista korvauksista. Meidän pitäisi kenties ajatella välillä uhrejakin ja Creutzfeldt-Jakobin tautiin kuolleiden ihmisten lukuisia omaisia.

Trakatellis
Arvoisa komission jäsen, kuuntelin hyvin tarkasti, mitä sanoitte, ja minuun teki vaikutuksen, kun jossakin kohtaa puhettanne sanoitte, että teillä ei ole taikasauvaa, jolla voisitte heti ratkaista tämän ongelman. Haluaisin vastata teille, että me emme tarvitse taikasauvaa, tarvitsemme kaksi asiaa: ensiksi täytyy ymmärtää että terveys on prioriteetti, joka kulkee kaikkien muiden politiikkojen edellä. Jos ymmärrämme tämän syvällisesti emmekä vain julista niin, vaan todella uskomme siihen, silloin pääsemme toiseen asiaan, joka on poliittinen tahto. Jos meillä olisi ollut poliittista tahtoa, vakuutan teille, että tätä ongelmaa ei olisi nykyisin, koska ongelma tunnetaan hyvin. Tiedämme myös liha- ja luujauhosta ja tiedämme, että on olemassa testejä ja että voimme löytää eläimet, jotka ovat peräisin karjasta, joka pitää hävittää, jotta voisimme selvittää ongelman. Me tiedämme kaiken tämän. Mikä meitä estää toimimasta ja miksi joka kerta pitää syntyä kriisi, jotta me parlamentissa vakuuttelisimme uskovamme, että terveys on aina kaikkein ensimmäisellä sijalla?
Te sanotte niin, mutta en tiedä, missä määrin neuvostossa asia on ymmärretty. Johonkin sen täytyy perustua, että me emme toimi. Emme pysty soveltamaan kaikkia tietojamme. Tiedetään hyvin, että ennaltaehkäisy on parempi kuin muut vaihtoehdot, varsinkin tässä tapauksessa, jossa ei ole hoitoa. Tiedetään, että tästä eläinkulkutaudista aiheutuu hirveitä asioita ja sen seuraukset ovat traagisia, emmekä tiedä, mihin se meidät johtaa, koska kaikkia puolia ei ole vielä kuvattu epidemiologisesti. Me siis leikimme tulella. Minuun tekee vaikutuksen, että me kaikki täällä puhumme samoin. Kuuntelin kollegoita. Kaikki puhuvat oikein. Tarkoitus on panna politiikka täytäntöön. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, haluamme täytäntöönpanoa, haluamme toimintaa ja haluamme sitä koko Euroopan unionissa, emme tahdo, että Ranska tai kuka tahansa muu panee sen täytäntöön erillään. Haluamme, että se pannaan täytäntöön nyt ja heti.

Campos
Arvoisa puhemies, minun syvä vakaumukseni on, että kaikkialta Euroopan unionista puuttuu poliittista, moraalista ja ohjaavaa vaikutusvaltaa puhua elintarvikkeiden laadusta ja turvallisuudesta. Ei ollut sattumaa, että neuvoston puheenjohtaja tai komission jäsen jättivät mainitsematta kaikkien näiden ravintoketjua raastaneiden ongelmien pääasiallisen aiheuttajan, joka on selvääkin selvemmin yhteinen maatalouspolitiikka. Parlamentti äänestää, että puolet varoista on käytettävä tuotannon tukemiseen. Nykyään maanviljelijä ei ole se, joka vain tuottaa, vaan se, joka tuottaa laadukkaita ja turvallisia tuotteita. Mutta te ette häntä auta! Te autatte vain niitä, jotka tuottavat suuria määriä ja kuluttavat siten suuren osan talousarviosta noiden ongelmien synnyttämiseen! Niin nykyisten kuin tulevienkin! Mutta te ette halua hyväksyä sitä ajatusta, että eläinten ruokkiminen toisten eläinten jäännöksillä lopetettaisiin...
Olemme puhuneet täällä jo Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Portugalista, ja nyt on Ranskan vuoro. Minä jään odottelemaan komission jäsenen ilmaantumista seuraavan kerran, koska vuoden kuluttua puhumme täällä jostakin toisesta maasta, jossa on esiintynyt uusia tapauksia. Keskeinen asia on nimittäin se, että neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsenen on vakuututtava siitä, että nykyään ei ole enää mahdollista eikä hyväksyttävää harjoittaa sodanjälkeisten periaatteiden viitoittamaa politiikkaa. Teidän on lopetettava tuotantotuet ja siirryttävä tukemaan elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta ja voimavarojen säilyttämistä. Ilman sitä ei ole olemassa ravintoketjua, josta voidaan antaa takeet kuluttajille. Nyt vain petkutamme kaiken aikaa maanviljelijöitä ja kuluttajia.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, BSE tuskin katoaa tiedotusvälineistä sen enempää kuin ne kauheat kuvat ihmisistä, jotka ovat sairastuneet Creutzfeld-Jakobin tautiin huolimatta monista toimenpiteistä, joihin jäsenvaltioissa ja myös Euroopan tasolla on ryhdytty. Keskustelu, jota käymme tänään BSE-kriisin seurauksista ja siitä, kuinka voimme tosiasiassa torjua näitä seurauksia, liittyy hyvin oleellisiin asioihin. Ensinnäkin kysymys on testeistä, joita täytyy suorittaa, ja tässä yhteydessä minusta on myönteinen asia, että emme määrittele mitään erityistä ikää. Toiseksi on kysymys siitä, käytetäänkö rehussa luujauhoa vai ei, mistä tässä salissa myös käydään vilkasta keskustelua.
Yhteys luujauhosta valmistetun rehun - tämä on muuten hyvin luonnoton tapa ruokkia eläimiä - ja BSE:n välillä on nyt kaikille selvä. On siis ryhdyttävä toimiin. Eläinten teurastusjätteiden käyttämistä rehussa koskeva lainsäädäntö on Alankomaissa tällä hetkellä jo melko tiukka. Nisäkkäistä ja märehtijöistä peräisin olevia valkuaisaineita ei ole vuodesta 1989 lähtien saanut enää käyttää märehtijöille tarkoitetussa rehussa. Tätä lainsäädäntöä on lisäksi tiukennettu jatkuvasti, ja siinä noudatetaan sitä, mitä Euroopasta pyydetään. Myös rasvan ja veren käyttö on tiukasti säänneltyä. Siksi minua hämmästyttää, että näissä oloissa vielä saa käyttää ja käsitellä ruhoja.
Vaikka mitään ehdotonta riskiä ei ole osoitettu, pidän Alankomaiden aikomusta kieltää täysin ruhojen käyttö rehussa 1. heinäkuuta 2001 lähtien myönteisenä asiana. Kun ajatellaan menneisyyden tapahtumia, emme voi myöskään enää sallia, että ruhot tuodaan vielä tavalla tai toisella ravintoketjuun. Pyydän yhdessä kaikkien kollegojeni kanssa, että ei odotettaisi vuoden 2001 heinäkuuhun saakka, vaan että huolehdittaisiin siitä, että tätä kieltoa alettaisiin noudattaa nyt lähes välittömästi.
On selvää, että tiukat eurooppalaiset toimet ovat välttämättömiä. Pelkästään kansalliset toimenpiteet eivät riitä, koska sisämarkkinoiden toiminta häiriintyy pahasti, jos yhä vaan jätämme kansallisten viranomaisten harteille sen, missä määrin ne kieltävät ruhojen käytön myös rehussa. Sisämarkkinoiden edun nimissä ja eurooppalaisten kuluttajien luottamuksen vahvistamiseksi toivon välitöntä täyskieltoa. Ruhojen ja niiden keräämisen osalta pyydän nyt myös komission jäsentä saamaan aikaan tässä asiassa eurooppalaista yksimielisyyttä. Näemme yhä useammin myös kotimaassamme, että kuollut lammas tai vasikka yksinkertaisesti jätetään johonkin, koska hakukustannukset ovat liian suuret.
Pyydän tässä asiassa Euroopan komissiota saamaan aikaan jonkinasteista yhdenmukaistamista. Jos komissio ei tee sitä nyt, meidän pitäisi joka tapauksessa saada kirjallinen vastaus pian, jotta tiedämme, kuinka pitkällä olemme.

Parish
Arvoisa puhemies, puhun tänään sekä Euroopan parlamentin jäsenenä että Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevana karjatilallisena. Ison-Britannian maatalous on kärsinyt suuresti BSE-kriisistä sekä taloudellisesti että kuluttajien luottamuksen kannalta. Olemme kuitenkin vuosien saatossa oppineet paljon siitä, miten asiat saatetaan kuntoon. Meillä on nyt järeä järjestelmä naudanlihamme turvallisuuden takaamiseksi. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on äskettäin julkaistu BSE:tä käsitellyt Phillipsin tutkimus. Olen iloinen, että olette lukenut tuon raportin, komission jäsen Byrne. Toivon, että toimitte sen pohjalta.
Myös Ranskan hallituksen pitäisi lukea tuo raportti, koska se on vaarassa tehdä täsmälleen samat virheet kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtiin BSE-kriisin aikaan. Voimme nyt kuitenkin olla jälkiviisaita. Kehottaisinkin Ranskan hallitusta ottamaan meistä oppia. En ole koskaan ollut vakuuttunut Ranskan väitteestä, että kokonaisen lauman teurastaminen oli oikea tapa estää BSE-epidemian puhkeaminen maassa.
Äskettäin Normandiassa ilmennyt tapaus, jossa tartunnan saanutta eläintä väitettiin terveeksi, tuo esille sen, että viljelijäyhteisö vastustaa kokonaisten laumojen teurastamista. Lisäksi Ranskassa on äskettäin testattu kuollutta karjaa, jolloin on tullut ilmi useita piileviä BSE-tapauksia. Olen jo kauan epäillyt, että Ranskan maatiloilla on salaa ammuttu ja haudattu eläimiä, jottei kokonaista laumaa tarvitsisi teurastaa.
Ison-Britannian järjestelmä, jossa tartunnan saaneet eläimet eristetään laumasta ja jossa niistä maksetaan kunnon korvaus, rohkaisee karjankasvattajia ilmoittamaan BSE-tapauksista. Kehotankin Euroopan komissiota tarkastelemaan uudelleen niitä järjestelmiä, jotka ovat käytössä Ranskassa BSE-tapausten varalta.
Olemme Isossa-Britanniassa oppineet myös, että on erittäin vaikeaa estää sikojen ja siipikarjan rehuun lisättävää liha- ja luujauhoa päätymästä - joko vahingossa tai tarkoituksellisesti - karjan ja märehtijöiden rehuun. Rehutehtaan on erittäin vaikea taata, että sen tuotantolinjat on puhdistettu täysin liha- ja luujauhosta, ennen kuin ne alkavat valmistaa sikojen ja siipikarjan rehua. Olen jo kauan ollut sitä mieltä, että liha- ja luujauhon käyttö rehussa pitäisi kieltää kokonaan kaikkialla Euroopassa.
Ranskassa on äskettäin kielletty luuta sisältävä naudanliha, ja monissa Ranskan provinsseissa ei enää anneta koululaisille kotimaista naudanlihaa. Yhtenä toimenpiteen tärkeimmistä syistä on, että Ranskan elintarvikevirasto suhtautuu erittäin vakavasti ennalta varautumisen periaatteeseen. Kehottaisinkin myös Euroopan komissiota soveltamaan ennalta varautumisen periaatetta Ranskasta tuotavaan naudanlihaan. Komission pitäisi kieltää kaiken Ranskasta peräisin olevan naudanlihan - erityisesti yli 30 kuukauden ikäisen lihakarjan lihan - vienti muuhun yhteisöön, kunnes Ranskan hallitus voi taata, että naudanliha on täysin turvallista.
Yhdistyneen kuningaskunnan lihanjalostusteollisuudessa käytetään nykyisin kahden miljoonan punnan arvosta ranskalaista naudanlihaa. Tätä ei missään nimessä voida hyväksyä Ranskan BSE-ongelmien takia.
Yli vuosi sitten 16 Euroopan parhaimmistoon kuuluvaa tutkijaa, joista yksi oli ranskalainen, julisti, että brittiläistä naudanlihaa voi turvallisesti nauttia kaikkialla Euroopassa, mutta Ranska on silti pitänyt laittomasti voimassa brittiläisen naudanlihan tuontikieltoa. On silkkaa tekopyhyyttä, että Ranska pitää sitä voimassa.

Paisley
Yhdistynyt kuningaskunta on kärsinyt tästä hirvittävästä vitsauksesta. Haluaisin sanoa viljelijäyhteisön puolesta, että syyttävä sormi osoittaa usein maanviljelijöihin, mutta he eivät ole syypäitä. Komission jäsen Byrne oli tänään avauspuheenvuorossaan erittäin voimakassanainen, kun hän totesi parlamentille, että hän on valmis tarkastelemaan liha- ja luujauhokysymystä ja selvittämään sitä.
Kun hän kerran on kuunnellut tänään tätä keskustelua, haluaisin sanoa hänelle seuraavaa: eikö hän ymmärrä, että tämä asia on selvitettävä välittömästi? Kuten edellinen puhuja juuri sanoi, ainoa ratkaisu on kieltää liha- ja luujauho kokonaan, koska muuten sitä ei voida valvoa. Muuten myrkky pääsee leviämään järjestelmään ja tuhoamaan sen.
Vetoan tänään erityisesti komission jäseneen, jotta hän panisi merkille, mitä lähes kaikki puhujat ovat sanoneet tässä keskustelussa, ja jotta hän toimisi nopeasti ja pikaisesti sen hyväksi, että liha- ja luujauho kiellettäisiin kokonaan Euroopan yhteisössä.

Patriat
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen kuunnellut kiinnostuneena kaikkia teidän puheenvuorojanne.
Tämän hetken ongelmana ei ole haastaa jotakuta oikeuteen lainsäädäntöviivyttelyjen tai vastuukysymysten vuoksi, ja sanon teidän kaikkien puoleen kääntyen, että ongelman ydin on siinä, että meitä kaikkia velvoittaa yksi yhteinen velvoite, eli elintarviketurvallisuus. Tämä on kaikkien Euroopan kuluttajien oikeutettu vaatimus taholta. Tämä velvoittaa julkisia viranomaisia, olivatpa ne sitten kansallisia tai eurooppalaisia. Mielestäni meidän olisi tänään yritettävä keskustelujemme myötä päästä sekä menetelmiä että keinoja koskeviin päälinjauksiin, jotta onnistuisimme tämän velvoitteen täyttämisessä.
Puheenjohtajavaltio katsoo, että menetelmä on seuraavanlainen: se perustuu tieteelliseen arviointiin ja kuulemiseen. On saatava heti tietoa tieteellisistä seikoista ja tarvittavista toimenpiteistä, sillä meillä on epävarmuustekijöitä. Ja toiseksi on otettava selvää näiden toimien toteutettavuudesta, johon sisältyy jauhojen käsittely ja testaaminen. Lisäksi näihin toimenpiteisiin on ryhdyttävä nopeasti, ja viimeinen seikka koskeekin valvontaa. Ja te olette kaikki kukin vuorollaan käsitelleet näitä ongelmia.
Nyt puhuisin valvonnasta. Arvoisa komission jäsen, tarttuakseni viimeiseen kohtaan sanoisin, että kiitän teitä sanoistanne, joista kävi ilmi, että komissio on hengeltään avoin, että kaikki ongelmat voidaan selvittää ja että toiveittenne mukaisesti Euroopan elintarvikevirasto perustetaan varsin nopeasti. Kuitenkin valvonta on vain valvontaa, ja koska yhä on olemassa pienen pieni mahdollisuus siihen, että petoksia, varojen väärinkäyttöä tai käyttöön liittyviä virheitä ilmenee, tämä epäilys, vaikkakin häviävän pieni, jää ihmisten mieliin ja voi toisinaan saattaa koko alan ikävään valoon.
Testien tekemisestä pakollisiksi sanoisin, että tietysti minäkin olen sitä mieltä, että testien määrää on lisättävä, ja te kaikkihan vaaditte sitä. Useat maat ovat jo ryhtyneet siihen laajasti. Toivomme, että testien määrä moninkertaistetaan ja että niitä lisätään ja että ne suunnataan tarkasti kohdennettuihin nauta- ja lammaspopulaatioihin. Kuitenkaan en pysty tällä hetkellä ymmärtämään, miten olisi teknisesti, taloudellisesti tai tehokkaasti mahdollista, kun otetaan huomioon tällä hetkellä kunkin jäsenvaltion käytössä olevien varat, tehdä 28:aa miljoonaa uutta testiä vuodessa varsinkin, kun näihin testeihinkin niiden erinomaisuudesta huolimatta liittyy yhä epävarmuustekijöitä, koska parhaimmillakin testeillä ja asia on mainittu teille sairaus voidaan todeta vasta itämisajan viimeisinä kuukausina juuri ennen sen puhkeamista, eikä yhtään aikaisemmin. Epäilyille ja epävarmuudelle on siis perusteita, mutta uskoisin, että pääsemme eteenpäin yhteisen hankkeemme ja tämänpäiväisten keskustelujemme avulla.
Näin pääsemme eteenpäin, ja tästä syystä kuuntelin varsin tarkkaavaisena kaikkia teidän puheenvuorojanne hetkellä, jona mielestäni on asianmukaista ja välttämätöntä, että tämä kansalaistemme terveyttä koskeva keskustelu johtaa tuloksiin unionin tasolla. Ilman muuta onkin vaikeaa sovittaa kansallista ja yhteisön lainsäädäntöä yhteen tässä asiassa. Mielestäni tarvitaan yhtenäistä, täydellistä ja sovellettavaa lainsäädäntöä, jotta voimme vastata tähän tarpeeseen ja välttää siten kilpailun vääristymät ja mahdollistaa yhtenäismarkkinoiden täydellisen soveltamisen.
Uskokaa pois, että pidän kaiken tämän mielessäni neuvoston tulevia valmisteluja ja komission kanssa käymääni mielipiteiden vaihtoa varten, koska tiedämme, että toimielinten näkökulmien lähentäminen on yksi parhaimmista keinoista käsitellä elintarviketurvallisuuden kaltaista yhtä monimutkaista ja laajaa ongelmaa. Marraskuun 30. päivänä pidettävässä neuvostossa puheenjohtajavaltio Ranska aloittaa merkittävän periaatteellisen keskustelun, jonka avulla päästään luultavasti ensimmäisiin vastauksiin nykytilanteessa, jossa epäilykset ovat saaneet ylivallan ja jossa toimielintemme uskottavuus on kyseenalaistettu kansalaistemme silmissä. Puhumme tässä kohdin kansanterveydestä, siis huolestuttavista tapahtumista, joihin on tärkeää suhtautua sellaisina tiukasti, luottavaisesti ja avoimuutta pelkäämättä.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, voitte luottaa siihen, että pyrin tässä kaksitahoisessa tehtävässämme, ja neuvosto on siinä täysin mukana huolehdin siitä palauttamaan määrätietoisesti kuluttajien luottamuksen ja vahvistamaan unionin toimielinten uskottavuutta. Meistä jokainen pyrkii myös kyseenalaistamaan yhteisen maatalouspolitiikan tai puhumaan sen säilymisen puolesta: jotkut ovat viitanneet tehokkuusajatteluun ja Blair Housen sopimusten tarkistamismahdollisuuteen, mihin voidaan ryhtyä vasta Maailman kauppajärjestön uuden neuvottelukierroksen yhteydessä.
Lisäksi sanoisin, että kuulin kyllä kaikki ehdotuksenne, enkä suhtaudu niihin välinpitämättömästi. Odotan keskustelujenne tuloksia ja olen vakuuttunut siitä, että voimme yhdessä onnistua tässä turvallisuusvelvoitteessa ja löytää yhdessä sellaiset tavat ja keinot, joiden avulla voimme taata kansalaistemme turvallisuuden.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, kun katson ympärilleni istuntosalissa, näen monia kasvoja, jotka olen ilokseni oppinut tuntemaan erittäin hyvin kuluneen vuoden aikana. Voin sanoa varmasti, että tiedän, että kaikki edessäni olevat ihmiset ovat elintarvikkeiden turvallisuuden asiantuntijoita. Monet teistä ovat työskennelleet tämän kysymyksen parissa jo useita vuosia, erityisesti siinä valtavassa valiokunnassa, joka käsitteli tätä kysymystä muutama vuosi sitten. Olette itse asiassa työskennelleet tämän kysymyksen parissa minua kauemmin. Tiedän, miten sitoutuneita te kaikki olette siihen. Niinpä keskustelu on ollut erittäin kiinnostava ja hyödyllinen minulle kansanterveydestä ja kuluttajansuojasta sekä erityisesti elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavana komission jäsenenä.
Kiinnitin huomiota yhteen seikkaan, joka on erityisen tärkeä tässä yhteydessä, nimittäin siihen, että keskustelun kirjo - erityisesti siinä kysymyksessä, pitäisikö liha- ja luujauho kieltää kokonaan - on ollut kaikkea väliltä "pitäisi" ja "ei pitäisi" tässä istuntosalissa, joka on täynnä elintarvikkeiden turvallisuuden asiantuntijoita. Tämä on yksi niistä kysymyksistä, joita meidän on käsiteltävä.
Meidän täytyy pitää mielessä kysymystä käsitellessämme, että liha- ja luujauhon syöttäminen karjalle on jo kielletty. Sellainen kielto on voimassa. Laki sanoo niin, ja sitä pitäisi noudattaa. Lisäksi on olemassa lainsäädäntöä, jossa säädetään, miten liha- ja luujauho ja rehu pitää käsitellä - tämä on toinen järjestelmään sisällytettävä varotoimenpide, jolla suojellaan kansanterveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta.
Kun sanotte, että liha- ja luujauho on kiellettävä sikojen ja siipikarjan rehussa, vaikka ne eivät voi saada BSE-tartuntaa tätä kautta, ette sano suojelevanne sikoja ja siipikarjaa vaan nautakarjaa. Sanotte siis, että voimassa oleva lainsäädäntö on tavallaan riittämätöntä tai että sitä ei noudateta. Jos vallalla on sellainen uskomus, että asiaa koskevaa lainsäädäntöä laiminlyödään yleisesti, mitä se kertookaan viime kuukausina ja vuosina nautakarjan rehun kohdalla toteutetuista toimista? Tällöin herää kysymys, jota en edes uskalla esittää. Kysykää itseltänne, mikä on vastaus tuohon kysymykseen.
Uskon, että lainsäädäntöä on noudatettu, ja jos uskon niin - enkä ole omasta mielestäni naiivi - en pidä sikojen ja siipikarjan ruokintaan tarkoitetun liha- ja luujauhon kieltämistä välttämättömänä. Olen kuitenkin halukas kuuntelemaan todisteita tästä asiasta. Jos jäsenvaltioiden kansalaiset kertovat minulle, ettei lainsäädäntöä ole pantu täytäntöön asianmukaisesti tai täysimääräisesti, meidän on kenties harkittava asiaa uudestaan. Emme kuitenkaan tee niin siksi, että tutkijat sanovat sen olevan välttämätöntä, vaan siksi, että Euroopan unionin lainsäädäntöä ei ole noudatettu. Meidän on harkittava vakavasti sellaista kysymystä.
Siirtyisin nyt testejä koskevaan kysymykseen.
Jäsen Whitehead pyysi minulta tarkempia tietoja tästä asiasta, ja hän on mielestäni oikeassa siinä, että minun olisi pitänyt korostaa sitä puheenvuorossani hieman enemmän.
Kyse on kahdenlaisista testeistä. Ensiksikin on jo käytössä olevia testejä, sillä komissio antoi jokin aika sitten parlamentin käsiteltäväksi lainsäädäntöä, joka koski yhteensä 170 000:n kuoleman jälkeen tehtävän satunnaistestin toteuttamista jäsenvaltioissa. Testien tarkoituksena oli selvittää tarttuvuuden taso Euroopan unionissa. Tarkoituksena oli siis saada tietoa. Pidän myönteisenä sitä, että Ranska ryhtyi nopeasti toimiin ja aloitti nämä testit ensimmäisenä jäsenvaltiona lainsäädännössä edellytettyä tehokkaammin. Nyt se saa tarvitsemaansa tietoa. Niinpä se on nyt tässä tilanteessa. Se on tiedottanut näistä testeistä täysin avoimesti. Sitäkin on syytä pitää myönteisenä ja arvostaa.
Tarkastelkaamme toista kysymystä, joka herättää minussa jonkin verran huolta. Jos Ranskan viranomaisiin suhtaudutaan yleisesti ottaen tylysti, vaikka ne toimivatkin oikein, toivon, etteivät muut jäsenvaltiot silti arastele toimia samoin. Jos ne toteuttavat testit samoin kuin Ranskassa eli jos ne keskittyvät riskieläimiin ja toteuttavat vaaditun määrän testejä, saamme kaikkialta Euroopan unionista täsmälleen samanlaista tietoa kuin Ranskasta on saatu, jolloin voimme tehdä tarvittavat päätökset ja siirtyä eteenpäin.
Nyt tarkoittamani testit ovat hieman erilaisia. Niiden tarkoituksena ei ole antaa tietoa tarttuvuuden tasosta. Niissä keskitytään enemmänkin siihen kysymykseen, että mahdollisesti tartunnan saaneiden eläinten ruhot pyritään pitämään erillään elintarvikeketjusta. On sanottu, että tämä on erittäin kallista ja että kyse on suuresta määrästä ruhoja ja niin edelleen.
Keskittykäämme tosiseikkoihin. Kolmessa käytössä olevassa testissä - ranskalaisessa, sveitsiläisessä ja irlantilaisessa testissä - ei pystytä havaitsemaan BSE:tä tiettyä ikää nuoremmista eläimistä. Tulos on siis negatiivinen. Ensin toteutetaan kalliit ja vaivalloiset testit, ja sitten saadaan negatiivinen tulos. Mitä hyötyä siis on soveltaa näitä testejä nuoriin eläimiin? Mielestäni ei mitään. Meillä on lisäksi painavaa tieteellistä näyttöä siitä, että tiettyä ikää nuoremmissa eläimissä ei näy BSE-taudin oireita. Olenkin pyytänyt pysyvää eläinlääkintäkomiteaa - joka on parhaillaan koolla - tarkastelemaan tätä kysymystä ja selvittämään, minkä ikäisiin eläimiin testejä pitäisi soveltaa. Tarkoitan, että näitä testejä sovelletaan tietyn iän ylittäneiden eläinten ruhoihin, jotta voidaan havaita mahdollinen tartunta ja poistaa eläin elintarvikeketjusta.
Tilanne on se, että nuoret eläimet, joissa ei tutkijoiden mukaan ole BSE:tä, ja tuon tietyn iän ylittäneet vanhat eläimet täytyy testata, jotta voidaan selvittää mahdollinen BSE-tartunta ja poistaa ne elintarvikeketjusta. Tämä on kuluttajansuojatoimenpide, jolla pyritään myös lisäämään kuluttajien luottamusta. Tästä syystä olen ehdottanut, että etenemme tätä tietä, ja odotan, että saamme pysyvältä eläinlääkintäkomitealta tänä iltapäivänä neuvoja, jotka aion välittää ministerineuvostolle, joka keskustelee ensi viikolla erityisesti siitä kysymyksestä, mihin ikään raja olisi vedettävä.
Tämä on mielestäni oikea tie eteenpäin. Tästä asiasta kiistellään paljon ja parlamentissakin vallitsee siitä erilaisia käsityksiä, mutta on tärkeää, että löydämme sovun. On tärkeää, että yritämme päästä yksimielisyyteen oikeasta etenemistavasta ja löytää suhteutettuja ratkaisuja ja välttää syyttämästä niitä, jotka jonkin suhteutetun ratkaisun keksiessään sanovat, ettette suojele tarpeeksi hyvin kansanterveyttä ja kuluttajia. On oikein tehdä rajanvetoa niissä tilanteissa, joissa ollaan jokseenkin varmoja siitä, minkälainen viiva vedetään hiekkaan - varmoja siitä, että viivan toisella puolella on turvallista ja toisella ei. Meidän täytyy varmistaa, että olemme reiluja toisiamme kohtaan etsiessämme näitä toimia, jotka ovat meidän kaikkien mielestä välttämättömiä, sillä tarkoituksenamme on suojella kansanterveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta sekä lisätä kuluttajien luottamusta.
Sanoisin lopuksi, että kuuntelin erittäin kiinnostuneena ystäväni, neuvoston puheenjohtaja Patriat'n kommentteja sekä aikaisemmin että hetki sitten, ja odotan sitä, että saan lähiviikkoina työskennellä tiiviisti hänen kanssaan näiden kysymysten parissa. Haluaisin kertoa teille, että keskustelimme juuri tästä kysymyksestä viime viikolla Pariisissa, joten luotan siihen, että parlamentti, neuvosto ja komission jäsen voivat työskennellä yhdessä ja sopuisasti ja etsiä vastauksia tähän vakavaan ja vaikeaan asiaan.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää varsin nopeasti oman tarkennukseni, koska kollegamme Graefe zu Baringdorf syytti ryhmäni jäseniä siitä, että he eivät ole osallistuneet BSE:tä tutkineen tutkintavaliokunnan toimintaan. Haluaisin vain esittää seuraavan täsmennyksen: parlamentissa on ollut kaksi tutkintavaliokuntaa. Jäsen Martinez oli mukana niistä ensimmäisessä, ja minulla on tässä kollegallemme esitettävissä Martinezin vähemmistömielipide, jonka hän laati kirjallisena ensimmäisen Bögen tutkintavaliokunnan yhteydessä.
Emme olleet mukana toisessa tutkintavaliokunnassa, koska meidät yksinkertaisesti jätettiin ulkopuolelle Hondtin lain ja parlamentin minkä lie työjärjestyksen kohdan nojalla tai sellaisen puuttumisen vuoksi.
Se, että meitä ei oteta mukaan, on paras tapa olla kuulematta meitä. Joka tapauksessa jäsen Martinez esitti varoituksensa juhlallisesti vuonna 1990, eli kuusi vuotta ennen ensimmäistä tutkintavaliokuntaa.

Puhemies
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti seitsemän päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle esitetyt kysymykset (B5-0553/2000).
Olette varmaan huomanneet, että järjestelyt ovat pettäneet pahan kerran, sillä meidän pitäisi olla nyt lopettelemassa kyselytuntia. Minun on sanottava, että valtuuteni ja kykyni eivät riitä ihmeiden tekemiseen. Näin ollen meidän on tehtävä yhteistyötä, jotta voimme hyödyntää tämän puolituntisen, koska tulemme laiminlyömään monia asioita. Me emme käytä tähän puoltatoista tuntia emmekä lopeta klo 19.00. Emme käytä tähän edes tuntia, sillä komission jäsenten on lähdettävä matkalle klo 19.30.
Koska meidän on jaettava kysymykset käytettävissä olevan ajan mukaisesti, ainoa ratkaisu on nähdäkseni se, että esitämme kaksi kysymystä ensimmäisestä osasta meillä ei ole aikaa sen useampaan kysymykseen. Pyydän, että kysymyksen esittänyt jäsen esittää vain yhden lisäkysymyksen ja että joka tapauksessa esitetään poikkeuksellisesti vain yksi lisäkysymys tämän lisäksi. Tämän jälkeen esitetään kullekin komission jäsenelle osoitetut kysymykset, jotta kaikki voisivat osallistua ja jotta kenenkään ei tarvitse tuntea kokevansa vääryyttä. Kaikki komission jäsenet ovat hyvin kunnianarvoisia, ja mielestäni heillä kaikilla on oikeus vastata johonkin kysymykseen. Suorittamamme jako on oikeudenmukainen.

Puhemies


Carmen Cerdeira Morterero
Kysymys nro 17 (H-0848/00):
Aihe: Laittomien maahanmuuttajien karkottamista koskevat vähimmäisnormit Neuvosto hyväksyi 18. joulukuuta 1997 pitämässään kokouksessa päätöslauselman oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijaisten alojen vahvistamisesta 1 päivästä tammikuuta 1998 alkavaksi kaudeksi Amsterdamin sopimuksen voimaantulopäivään saakka. Päätöslauselmassa vahvistettiin selvästi tavoite parantaa laittomien maahanmuuttajien karkottamista koskevaa yhteistyötä.
Jäsenvaltioissa on äskettäin ollut useita esimerkkejä siitä, että laittomien maahanmuuttajien karkottamisessa ei ole noudatettu tärkeimpiä ihmisoikeuksia. Tämän vuoksi komission olisi kiinnitettävä asiaan erityistä huomiota. Esimerkkeinä mainittakoon siirtolaisen kuoleman Belgiassa aiheuttanut tyyny, voimakkaiden rauhoittavien lääkkeiden käyttö Espanjassa, siirtolaisten kuljettaminen laivojen ruumissa Italiassa ja Espanjassa, 58 kiinalaisen traaginen kuolema Doverin satamassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen jälkeen, kun heidät oli pidätetty useaan otteeseen Euroopassa, ja karkotettuihin siirtolaisiin suuntautuvien erilaisten pakko- ja pelottelukeinojen yleistynyt käyttö.
Onko komissiolla maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan puitteissa ehdotusta, jonka avulla voidaan välttää nämä kauhistuttavat tilanteet sekä yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden karkottamispolitiikat ja koordinoida niitä ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja YK:n aihetta koskevien yleissopimusten mukaisesti?

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin osallistua tähän meitä kaikkia ihmetyttävän asian käsittelyyn ja sanoa, että unionin turvapaikkapolitiikan yhdenmukaistamista koskevia pääasiallisia toimia ei määritellä ainoastaan Wienin toimintasuunnitelmassa ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, vaan myös toimintasuunnitelmassa, jonka komissio esitteli neuvostolle ja Euroopan parlamentille, ja ne etenevät kahden keskeisen vaiheen mukaisesti. Ensimmäisessä vaiheessa, josta toivon, että se on saatettu kokonaisuudessaan loppuun ensi vuoden kesäkuussa, kyse on yhteisten vähimmäisvaatimusten määrittelemisestä turvapaikkapolitiikan keskeisiksi määriteltäville kohdille. Sitä seuraavassa pitemmän aikavälin vaiheessa tavoitteena on kehittää kokonaisvaltaisesti kattava turvapaikkajärjestelmä. Komissio esittää tuon kokonaisvaltaisen turvapaikkajärjestelmän kehittämistä silmällä pitäen ennen tämän vuoden loppua tiedonannon edistääkseen aiheesta käytävää keskustelua, erityisesti oikeusperustasta, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan b alakohdasta, jossa puhutaan laittomaan maahantuloon ja sääntöjenvastaiseen oleskeluun unionin jäsenvaltioiden alueella liittyvistä toimista, mukaan luettuna laittomasti maassa oleskelevien palauttaminen.
Neuvostossa on parhaillaan käsiteltävänä puheenjohtajavaltio Ranskan tekemä ensimmäinen aloite, jonka tarkoituksena on säätää kolmansien maiden kansalaisten karkottamispäätösten vastavuoroista tunnustamista koskeva direktiivi, ja tämä direktiiviluonnos tulee myös parlamentin käsiteltäväksi.
Jäsenvaltioissa ollaan yleisesti sitä mieltä, että nykyiset palauttamispolitiikat on yhteensovitettu huonosti ja että ne ovat pitkälti tehottomia. Komission mielestä takaisinottoa koskevat sopimukset ovat merkittävässä osassa noiden politiikkojen selventämisessä ja yhteensovittamisessa, ja parhaillaan käydään neuvotteluja yhteisön ensimmäisistä takaisinottoa koskevista sopimuksista Venäjän, Sri Lankan, Pakistanin ja Marokon kanssa. Komissio toivoo, että vuoden 2001 talousarvion osaksi hyväksytään lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa tehtävään yhteistyöhön tarkoitettu rahoitusväline, joka parantaa noiden maiden takaisinoton ja vapaaehtoisen paluun kapasiteetteja.
Komission mielestä kotiinpaluupolitiikan on oltava tulevaisuudessa yhteistä ja johdonmukaista, ja on suosittava ennen kaikkea vapaaehtoista kotiinpaluuta. Sitä ajatellen muistuttaisin tämän edustajainhuoneen jäsenille, että Euroopan pakolaisrahastossa on suunniteltu rahoitukseen liittyviä erityistoimia, joilla tuetaan jäsenvaltioiden kotiinpaluupolitiikkojen kehittämistä ja joihin sisältyvien kotiinpalauttamisen toteuttamisolojen osalta yhdyn niihin toivomuksiin, jotka te esititte yhteisistä vähimmäisvaatimuksista, joiden avulla kotiinpalauttamismenettely ja olot, joissa se tapahtuu, olisivat ihmisarvoa kunnioittavia ja inhimilliset. Olen vakuuttunut, että se on hyvä aihe komission työohjelmaksi vuodeksi 2001.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, minäkin haluan osaltani auttaa ihmettä tapahtumaan, jotta onnistumme jakamaan ajan komission ja Euroopan parlamentin jäsenten kesken.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, tiedätte hyvin, että yhdymme teidän huolenaiheisiinne, tuemme sitä työtä, jota itse selvititte kansalaisvapauksien valiokunnalle, kannatamme "tulostaulua" ja niitä ensisijaisia tavoitteita, joita yksikkönne ovat asettaneet kaikille näille aloille. Työskentelemme edellä mainitussa valiokunnassa näiden asioiden hyväksi. Sellaisten tapausten, joihin viittasin esittämässäni kysymyksessä, on saatava kaikki eurooppalaiset ja ennen kaikkea meidät, joiden vastuulla asia on, joilla on poliittinen velvoite ja jotka työskentelemme näiden asioiden hyväksi, tuomaan näitä tapauksia jatkuvasti esille ja vaatimaan, että ponnistuksia vahvistetaan sen hyväksi, että mikään näistä mainitsemistani tapauksista, siirtolaisten karkottaminen mukaan luettuna, ei pääse enää toistumaan, sillä eurooppalaisina ja varsinkin poliittisina vastuuhenkilöinä tämä on meille häpeäksi.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että yhdyn jäsenen huolenaiheisiin ja toivon, että vetoomus ei ole osoitettu ainoastaan komissiolle, vaan myös neuvostolle, jotta voimme hyväksyä oikeudellisen kehyksen kokonaisuudessaan ensi vuoden kesäkuuhun mennessä. Tämä on minun lupaukseni, josta minä vastaan omasta puolestani.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, haluan sanoa vain kaksi asiaa. Kysymyksessä lueteltujen esimerkkien osalta muisti on toiminut valikoivasti, ja se ei ole mielestäni kovin sopivaa tällaisissa tapauksissa. Arvoisa komission jäsen, tähän päivään mennessä tulostaulua ei ole todellakaan saatettu ajan tasalle, eikä meillä ole myöskään lainsäädännöllistä välinettä, jolla säänneltäisiin karkotukseen liittyviä aineellisia edellytyksiä. 12. joulukuuta Yhdistyneet Kansakunnat allekirjoittaa Palermossa järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan maailmanlaajuisen yleissopimuksen sekä ihmiskauppaa koskevan pöytäkirjan. Järjestäytyneen rikollisuuden ja siirtolaisuuden välillä on suora yhteys. Mitä ehdotuksia komissiolla on tässä asiassa Euroopan unionin perustamissopimuksen 31 artiklan huomioon ottaen?

Vitorino
Toistan anteeksipyyntöni liiallisesta yhteistyöinnokkuudesta tämän meitä kaikkia ihmetyttävän asian yhteydessä; haluaisinkin sanoa jäsenelle toivovani, että komissio voi ennen tämän vuoden loppua esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille kaksi kolmanteen pilariin pohjautuvaa puitepäätöstä, jotka sisältävät ihmiskauppaa sekä seksuaalista ja taloudellista hyväksikäyttöä koskevia yhteisiä määritelmiä, syytöksiä ja rangaistuksia. Ne ovat ensimmäinen eurooppalainen rikosoikeudellinen keino järjestäytyneeseen rikollisuuteen tavallisesti liittyvän ihmiskaupan vastustamiseksi. Komission ratkaisuehdotukset ovat Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen joka toivoakseni allekirjoitetaan 12.-15. joulukuuta Palermossa sisällön mukaisia.

Puhemies


Efstratios Korakas
Kysymys nro 18 (H-0860/00):
Aihe: YK:n raportti naisten hyväksikäytöstä YK:n laatimassa raportissa luodaan pessimistisin sävyin erittäin synkkä kuva naisten asemassa maailmassa: kymmeniä miljoonia ei-toivottuja raskauksia, vaarallisia abortteja, raiskauksia, pahoinpitelyjä, lastenmurhia ja niin sanottuja kunniarikoksia. Raportissa mainitaan, että 60 miljoonaa tyttöä on kadoksissa, 5 000 naista murhataan vuosittain kunniasyistä ja noin neljä miljoonaa naista joutuu ihmiskaupan uhriksi seksiteollisuuden palvelukseen. Ne, jotka onnistuvat pakenemaan, päätyvät työskentelemään erittäin kurjissa olosuhteissa. Huomattakoon, että raportissa mainitaan, että joka kolmas nainen maailmassa joutuu pahoinpitelyn, raiskauksen tai seksiin pakottamisen uhriksi ainakin kerran elämänsä aikana, kun taas näihin tekoihin syyllistyneet selviävät ilman minkäänlaista rangaistusta.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä korjatakseen tämän hyväksikäytön, pahoinpitelyjen ja valkoisen orjakaupan leimaaman sietämättömän tilanteen ja poistaakseen naisiin kohdistuvan syrjinnän?
Toinen osa
Solbesille osoitetut kysymykset
Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, on selvää, että naisten pahoinpitely, naisiin kohdistuva väkivalta, on yksi aikamme suurista sosiaalisista ongelmista, jolla on valtavat taloudelliset vaikutukset, koska maailmanlaajuisella tasolla tällä alalla syntyy paljon laitonta taloudellista toimintaa. Naisiin kohdistuvalla väkivallalla on monia muotoja: on perheväkivaltaa, joka on vaiettu rikos, on seksuaalista hyväksikäyttöä, on ihmiskauppaa.
Haluan muistuttaa, että Pekingin jälkeen ja viime vuonna New Yorkissa toistui maailmanlaajuinen yksimielisyys siitä, että kaikki nämä kysymykset liittyvät ihmisoikeuksiin, ja sellaisina niihin pitäisi suhtautua, ihmisoikeusloukkauksina. Valiokunta on vuonna 1996 hyväksynyt koko Eurooppaa koskevan politiikan ihmiskaupan torjumiseksi erityisesti kysymyksissä, jotka koskevat naisia, jotka tästä vitsauksesta erityisesti kärsivät. Haluan palauttaa mieliin Daphne-ohjelmat ja Stop-ohjelman ja sanoa, että viime vuonna toteutettiin kampanja koti- ja perheväkivallasta, joka on mittava eurooppalainen ongelma, ja että vuonna 1997 hyväksyttiin yhteinen toimi, joka koskee ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja jonka pohjalta jäsenvaltioita kehotetaan uudistamaan lainsäädäntöään, ottamaan huomioon tiettyjä käytösmuotoja ja rohkaisemaan oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä.
Komission ohjelmalla, joka koskee sukupuolten välistä tasa-arvoa seuraavalla viisivuotiskaudella, on viisi painopistettä: yksi näistä painopisteistä koskee väkivaltaa ja ihmisoikeuksia, ja tässä asiassa odotamme hallitusten, paikallisviranomaisten ja kansalaisjärjestöjen työskentelevän yhdessä, jotta seuraavalla viisivuotiskaudella ohjelmia olisi kaikissa jäsenvaltioissa.

Korakas
Kiitän arvoisaa komission jäsentä vastauksista, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että hän puhui kauniisti, mutta ilman sisältöä. Haluaisinkin kysyä: ettekö olekin sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, että kaikki tuomitsemamme häpeälliset - niin kuin tekin täydensitte- ilmiöt liittyvät Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja muissa Euroopan ja maailman valtioissa nykyään vallitsevaan taloudelliseen tilanteeseen, kurjistumiseen, politiikkaan, joka muuttaa voitontavoittelun mihin hintaan hyvänsä korkeimmaksi hyveeksi? Euroopassa nykyajan orjat, joiden määränpää voi olla mikä hyvänsä, tulevat pääasiassa entisistä sosialistisista maista, sieltä, missä naisilla oli ennen heille kuuluva yhteiskunnallinen asema. Nykyään niiden traagisten muutosten jälkeen, joita te toivoitte ja tavoittelitte - tarkoitan teidän järjestelmäänne - naiset ja lapset ovat näiden maiden suurin vientituote omiin maihimme...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna: ei ole totta, että naisia tulee vain entisistä sosialistisista maista tai että enemmistö tulee sieltä. Valitettavasti meidän täytyy sanoa, että valtikkaa pitelevät Aasia sekä Afrikan maat. Siellä, missä köyhyyttä esiintyy, se on pääsyy, päätekijä, joka tämän ilmiön aiheuttaa.

Puhemies
Pyydän anteeksi komission jäsen Schreyeriltä ja Fischleriltä, mutta teillä ei ole mahdollisuutta vastata kysymyksiin. Kysymyksiin 19, 20 ja 21 vastataan kirjallisesti.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 22 (H-0809/00):
Aihe: Rahapolitiikka ja komission rooli Eräässä Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa käydyssä keskustelussa entinen komission puheenjohtaja Jacques Delors totesi, että komission olisi otettava vastuu yhtenäisvaluutan asemaan ja vaihtokurssien kehitykseen liittyvää yhteisön politiikkaa koskevista julkilausumista.
Aikooko komissio ryhtyä toimiin tämän euron kehitykselle erittäin haitallisen spekuloinnin lopettamiseksi?
Wallströmille osoitetut kysymykset
Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, sanoisin jäsen Nogueiralle, että määrittelemämme rahapolitiikan malli on tietenkin Euroopan keskuspankin määräysten mukainen, ja se taas toimii perustamissopimuksessa annettujen kriteerien mukaisesti.
Suurempi ongelma on se, miten yhteisestä rahapolitiikasta tehdään yhdenmukainen sellaisten talouspolitiikkojen kanssa, jotka perustamissopimuksen mukaisesti ovat kansallisia. Tämä on siis kokonaisuudessaan se tehtävä, johon keskitytään talouspolitiikan koordinoinnissa, jolla on kaksi tärkeää tavoitetta: ensinnäkin se, että eri jäsenvaltioiden talouspolitiikat eivät olisi keskenään ristiriidassa, ja toiseksi se, että nämä politiikat eivät olisi ristiriidassa myöskään rahapolitiikan kanssa ja että ne eivät johda tilanteeseen, jossa rahapolitiikka olisi liian rajoittunutta.
Pyrimme toteuttamaan tätä koordinointia pääasiassa sellaisten laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen avulla, joita voidaan soveltaa jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa ne hyväksytään. Tähän liittyy laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen lisäksi myös erityissuosituksia jokaista jäsenvaltiota varten. Vakaus- ja kasvusuunnitelman tuloksena olemme kuitenkin käynnistäneet myös edellä mainittuja vakausohjelmia. Tältä osin näkökulmamme on paljon tarkemmin määritelty ja paljon täsmällisempi, sillä otamme huomioon ainoastaan julkisen talouden.
Tällä jaksolla tavoitteena on ollut julkisen talouden alijäämän pienentäminen, jotta rahapolitiikasta saataisiin tarkoituksenmukaisempi, jotta korot alenisivat ja jotta kasvu olisi voimakkaampaa. Asetettuja tavoitteita ollaan saavuttamassa tyydyttävällä tavalla. Toivottavasti saavutamme ensi vuonna alijäämässä nollatason.
Näissä oloissa talouspolitiikkojen koordinoinnin tärkeimpänä vastaavana elimenä Euro 11 -ryhmä ehdottaa, että verovelvoitteissamme mentäisiin pitemmälle ja ennen kaikkea parannettaisiin julkisen talouden laatua ja kestävyyttä, mikä johtaisi varmasti parempaan vakaus- ja kasvusopimukseen sekä siihen, että käsiteltävät asiat olisivat tarkemmin määriteltyjä ja sisältörikkaampia.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, annoitte minulle vastauksen, joka koski unionin talouspolitiikkaa sekä siihen liittyviä jäsenvaltioiden ja komission käytäntöjä. Mielestäni euron tämänhetkisessä tilanteessa ongelma ei ole kuitenkaan talouspolitiikka, vaan tarvitsemme muunlaisia vastauksia.
Jos ymmärtäisin vastauksenne, lisäisin, että Euroopassa ostetaan järjestelmällisesti dollareita. Kyse on niin huomattavasta sijoittamisesta Yhdysvaltoihin, että jos olisin tuon maan johtaja, olisin todella huolissani. Joka tapauksessa euron kurssin lasku edistää voimakkaasti eurooppalaista vientiä, mikä ei ole Euroopan kannalta mitenkään huono asia.
Te ette taida kuitenkaan osata tai sitten ette uskalla selittää tätä asiaa. Joka tapauksessa euron kurssin laskeminen juontaa juurensa nimenomaan siitä, että yhteiseen politiikkaan ei luoteta, sillä Yhdysvallat ei suostu myöntämään euron olemassaolon strategista ja poliittista todellisuutta.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Solbes, tämäkään ei ollut kysymys. Huomaatte varmaan, että lähes kaikilla parlamentin jäsenillä on komission jäsenen kutsumus, sillä he haluavat selittää meille asioita. Me kaikki tiedämme, ettei tähän ole aikaa. Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän, että esitätte kysymyksen ettekä selitystä.

Rübig
Arvoisa puhemies, minusta on erittäin tärkeää erottaa julkisuudessa sisäinen ja ulkoinen vaikutus, ja minua kiinnostaisi tietää: aikooko komissio käynnistää vielä nyt vähän ennen euron todellista käyttöönottoa toiminnan rahan vakauden sisäisen ja ulkoisen vaikutuksen selvittämiseksi?

Solbes Mira
. (ES) Arvoisa puhemies, yritän vastata nopeasti molempiin kysymyksiin. Ensinnäkin on totta, että on olemassa sekä sisäinen että ulkoinen euroilmiö. Yleisesti ottaen euroilmiötä on pidettävä täydellisesti onnistuneena, olemme onnistuneet lisäämään kasvua, parantamaan taloutemme vakautta, olemme olemassa olevista riskeistä huolimatta onnistuneet säilyttämään inflaatiotason suhteellisen alhaisena ja saavutamme vähitellen myös päätavoitetta, joka on inflaation säilyttäminen hallinnassa.
Kun tarkastelemme tilannetta ulkoa päin, ja vastaan epäsuorasti jäsen Nogueiralle, meillä todellakin on ongelma, joka liittyy siihen emmekä saa unohtaa tätä että Euroopassa on paljon enemmän säästöjä kuin Yhdysvalloissa. Osa näistä Euroopan säästöistä käytetään eurooppalaisten yritysten toiminnan ulkomaille siirtämiseen ja kansainvälistämiseen; toisaalta kyse on eurooppalaisista investoinneista, joita tehdään ulkomailla, toisaalta kyse on yksinkertaisesti valtioista tai liikkeeseenlaskijoista, jotka toimivat Euroopassa, jossa on helpompaa hankkia varoja ja siirtää ne sen jälkeen ulkomaille.
Vastaan kuitenkin konkreettiseen kysymykseenne siitä, mitä aiomme tehdä. Vuonna 1999 käynnistimme parlamentin kanssa useita erityisohjelmia, joiden tarkoituksena oli levittää tietoa eurosta mahdollisimman tehokkaasti. Sanon edelleenkin, että euroa ei oteta käyttöön 1. tammikuuta 2002, sillä euro on jo taskussamme; se on olemassa erilaisten kolikkojen rinnalla, mutta se on jo taskussamme. Nyt on kiinnitettävä huomiota erityisesti tähän asiaan. Jos huomiomme keskittyi vuonna 2000 lähinnä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, vuonna 2001 on kansalaisten vuoro. Teemme sen yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, sillä ne ovat vastuussa erityisistä euron käyttöön siirtymiseen liittyvistä ohjelmista; parlamentti on mukana tässä prosessissa (muistatte 23. ja 24. lokakuuta pidetyt kokoukset), ja me puolestamme tiedotamme Ecofin-neuvostolle tilanteesta joka kuukausi varmistaaksemme sen, että jäsenvaltiot edistyvät ja että saavutamme kaikkien toivoman näkyvyyden. Myös teille annetaan tietoja siitä, missä vaiheessa fyysiseen euroon siirtymistä koskevat ohjelmat ovat kussakin jäsenvaltiossa, jotta kaikki voisivat valita kuhunkin jäsenvaltioon parhaiten soveltuvat käytännöt ja jotta voisimme yhdessä edetä mahdollisimman paljon ja päästä parhaisiin mahdollisiin tuloksiin ensi vuoden loppuun mennessä.

Puhemies
Kysymykseen nro 23 vastataan kirjallisesti.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 24 (H-0787/00):
Aihe: Ilmansaasteet Kreikassa GREENPEACEN arvioista, jotka saatiin Maailman terveysjärjestön metodologiaa soveltaen, ja asiasta vastaavien valtiollisten tahojen viimeisimmistä ilmansaasteita koskevista laskelmista (1997-1999) ilmenee, että ilmansaasteet aiheuttavat Kreikalle yhtä paljon ihmishenkien menetyksiä kuin liikenneonnettomuudet (vuosittain 1.342 lyhytaikaisista ja 7.247 pitkäaikaisista haitoista johtuvaa kuolintapausta), ja arvioidut yhteiskunnalle aiheutuvat kustannukset ovat vastaavasti 548-2.096 miljardia drakmaa. Erityisesti Ateenan ilmassa esiintyy suurina pitoisuuksina pienhiukkasia, otsonia, hiilimonoksidia, typpidioksidia ja rikkidioksidia.
Voiko komissio kertoa, onko Kreikka ilmoittanut sille täytäntöönpanotoimista direktiivien 96/61/EY ja 96/62/EY sisällyttämiseksi oikeusjärjestykseen, ja soveltaako se asianmukaisesti edellä mainittuja direktiivejä? Mikä on komission yleinen käsitys ilmanlaadusta Kreikassa, erityisesti kun otetaan huomioon, että se on rahoittanut lukuisia tutkimuksia kyseisen ongelman ratkaisemiseksi?
Montille osoitetut kysymykset
Wallström
. (EN) Toteaisin ensiksi, että Kreikka ei ole vielä pannut täytäntöön ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettua direktiiviä 96/61, joka jäsenvaltioiden oli määrä siirtää osaksi kansallista lainsäädäntöään 30. lokakuuta 1999 mennessä. Komissio onkin äskettäin lähettänyt lausunnon Kreikan viranomaisille. Ellei Kreikka ryhdy toimiin, jatkamme jo vireillä olevaa menettelyä.
Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta annetun direktiivin 96/62 osalta komissio on haastanut Kreikan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, koska se ei ole saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kreikan viranomaiset ilmoittivat menettelyn aikana, että direktiivi on nyt saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio kehottikin Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta luopumaan Kreikan viranomaisia vastaan vireille pannusta oikeusjutusta.
Ateenan ilmanlaatua koskenut tutkimus, joka toteutettiin komission yksiköiden ja Ateenan kunnan yhteisessä ohjelmassa, johti seurantaverkoston perustamiseen, jotta direktiivin 96/62 johdannaislainsäädännön vaatimuksia noudatettaisiin. Tutkimuksessa arvioitiin myös Ateenan nykyistä ilmanlaatua. Mittauskampanjan aikana havaittiin paikoitellen kohonneita rikkidioksidimääriä. Typpidioksidin ja lyijyn nykyisiä raja-arvoja ei ylitetty. Direktiivin 92/72 mukaisia otsonin raja-arvoja ei ylitetty Ateenan kaupungissa, mutta on syytä muistaa, että mittauksia ei tehty lainkaan keskikesällä. Muut seurantatiedot osoittavat, että otsonin raja-arvot ylitetään usein Ateenan taajaman ulkopuolella.
Toivon, että tähän tilanteeseen saadaan parannus muiden yhteisön toteuttamien aloitteiden myötä, joihin kuuluu äskettäin hyväksytty komission ehdotus päästöjen kansallisia enimmäisrajoja koskevaksi direktiiviksi. Lisäksi jäsenvaltioiden on siirrettävä johdannaisdirektiivi 99/30 osaksi kansallista lainsäädäntöään 19. heinäkuuta 2001 mennessä. Siinä asetetaan rikkidioksidin, typpidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn tulevat raja-arvot.
Tutkimus osoitti, että nykyiset typpidioksidipitoisuudet ovat suurempia kuin typpidioksidille vuodeksi 2010 asetettu raja-arvo ja että hiukkasille vuodeksi 2005 asetettu uusi raja-arvo ylitetään nykyisin selvästi. Myös bentseenille äskettäin hyväksytty raja-arvo ylitetään. Tähän tilanteeseen odotetaan parannusta esimerkiksi liikenteen alalla täytäntöön pantavan yhteisön lainsäädännön myötä. Kreikan viranomaisten on kuitenkin ryhdyttävä lisätoimenpiteisiin paikallisella tasolla, jotta uusia ilmanlaatunormeja noudatetaan.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, suurkiitokset antamistanne hyvin tarkoista ja yksityiskohtaisista tiedoista. Arvoisa puhemies, taitaa olla ensimmäinen kerta, kun minulla ei ole esitettävänä kantaa; haluaisin vain esittää arvoisalle komission jäsenelle kaksi kysymystä. Sanoitte, että on ollut tapauksia, joissa rajat on ylitetty. Onko teille ilmoitettu joistakin toimista, joihin on ryhdytty silloin, kun nämä rajat on ylitetty? Toiseksi, onko koheesiorahaston määrärahoihin tai yhteisön kolmannen tukikehyksen määrärahoihin kirjattu investointeja, oletteko keskustelleet investoinneista, jotka korvaisivat koko Kreikassa eikä vain Ateenassa yhteisön lainsäädännön edellyttämät mittausverkostot?

Wallström
. (EN) Jos arvot ylitetään, jäsenvaltion - tässä tapauksessa Kreikan - on ryhdyttävä toimiin. Pyrimme varmistamaan, että seuranta- ja mittausjärjestelmä on olemassa. Jos arvot ylitetään, kehotamme jäsenvaltiota ryhtymään toimiin ja seuraamme tilanteen kehittymistä. Yhteisön varoja voidaan käyttää verkostojen perustamiseen ja Kreikassa toteutettaviin toimiin. On erittäin tärkeää pitää silmällä ilmanlaadussa tapahtuvaa kehitystä koko Kreikassa, ei vain Ateenassa.

Puhemies
Kysymyksiin 2528 vastataan kirjallisesti.

Puhemies


Geneviève Fraisse
Kysymys nro 29 (H-0811/00):
Aihe: Audiovisuaalialalle myönnettävä valtiontuki Puheenjohtajavaltio Ranskan järjestämässä kulttuurialan seminaarissa eräs Euroopan komission kilpailun pääosaston edustaja katsoi, että televisiokanaville asetetut lakisääteiset investointivelvoitteet ovat itse asiassa valtiontukia, koska lainsäätäjä on tehnyt kyseisistä investoinneista pakollisia.
Voiko komissio vahvistaa, noudattaako se todella tätä lähestymistapaa arvioidessaan elokuva- ja audiovisuaalialalle myönnettyjä valtiontukia?

Monti
. (FR) Televisiokanavien lakisääteisen velvollisuuden vuoksi investoimat varat ovat tästä syystä valtion varoja. Se, että televisiokanavilla on lakisääteisiä investointivelvoitteita, ei tarkoita välttämättä sitä, että nämä investoinnit olisivat ETY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan tarkoittamaa valtiontukea, mutta se tarkoittaa silti sitä, että komission on valvottava ETY:n perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamista.
Se periaate, jonka nojalla komissio päättää, ovatko nämä investoinnit tukea ja lasketaanko ne tarpeen tullen, on sama kuin tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimivaa yksityistä sijoittajaa koskeva periaate. Audiovisuaalisten tuotteiden ostaminen muita radio- ja televisio-ohjelmia varten kuuluu televisiokanavien tavanomaiseen liiketoimintaan. Tällaisten tuotteiden rahoittamiseksi tehdyt investoinnit sisältävät valtiontukea vain, jos televisiokanavat eivät saisi niistä riittävää korvausta ja/tai palkkiota. Tällainen palkkio voisi tarkoittaa toimituksia ja audiovisuaalisten tuotteiden tai yhteistuotanto-osuuksien tai ohjelmaoikeuksien ostamista. Myös muunlaisia tapoja näiden sijoitusten korvaamiseksi voisi olla olemassa. Toisin sanoen investointien voisi katsoa sisältävän valtiontukea, jos niillä rahoitetaan sellaisia tuotantohankkeita, joihin televisiokanavat eivät olisi saaneet rahoitusta ilman lakisääteistä velvollisuutta.
On varsin selvää, että näitä hankkeita edistävällä tukiosalla ei tarkoiteta televisiokanavien saamaa koko rahoitusta, vaan pikemminkin kyseessä on rahoitetun ohjelmatuotteen tavanomaisen tuoton ja todellisen tuoton välinen ero. Lopuksi on korostettava, että joillekin näille investoinneille annettavan tuen luonne ei viime kädessä rajoita niiden soveltuvuutta perustamissopimuksen normeihin. Niitä voitaisiin pitää soveltuvina, koska ne ovat kulttuurituotannolle myönnettävää erityistä tukea.

Fraisse
Arvoisa komission jäsen, voisitteko täsmentää, eikö tässä tapauksessa ole ristiriitaista, että televisio ilman rajoja -ohjelmalla edistetään myös teosten sisällöntuotantoa.
Koska kyseessä on ero kansallisen tukimäärän ja sen alueellisen käytön välillä, ettekö usko, että tämä ero uhkaa tietyn ajan kuluttua kansallisten tukien mahdollisuutta, eli niiden olemassaoloa? Mikä on komission käsitys tästä asiasta? Oikeastaan ongelmani on siinä, etten ymmärrä, miksi työstätte kahdenvälisiä tiedonantoja, ettekä sellaista virallista tekstiä, jonka avulla voisimme pohtia ongelmaa kokonaisuutena, kuten äsken esititte perustamissopimusten kohdalla.

Monti
Komissio asetti Ranskan elokuvatuotannon tukijärjestelmää koskevan päätöksen hyväksyessään neljä erityistä soveltuvuuskriteeriä. Samassa päätöksessään komissio ryhtyi ottamaan selkoa kaikkien jäsenvaltioiden tukijärjestelmistä ja tukeutui siinä näihin erityisiin soveltuvuuskriteereihin, joiden voimassaolosta sovittiin vuoteen 2004 asti, jolloin Ranskan tukijärjestelmä lakkaa olemasta voimassa. Komission toimenpiteellä pyritään oikeusvarmuuteen ja lainsäädännölliseen pysyvyyteen, joita ala tarvitsee kehittyäkseen ja jotka siltä puuttuivat aikaisemmin, määräämällä soveltuvuudelle vähimmäiskriteerit yhdenmukaistamatta kuitenkaan tukijärjestelmiä, joiden väliset erot heijastavat sitä kulttuurista erilaisuutta, jonka komissio sitä paitsi pyrkii säilyttämään. Arvoisa parlamentin jäsen, niinpä tällä kahdenvälisellä lähestymistavalla pyritään vain ottamaan selvää siitä, missä määrin nykyiset eri järjestelmät ovat sen prototyypin mukaisia, josta sovittiin, kun päätettiin hyväksyä Ranskan tukijärjestelmä näiden erityisten soveltuvuuskriteerien perusteella.

Puhemies
Kysymyksiin nro 3059 vastataan kirjallisesti.
Tänään voisimme sanota vulgaarilatinaksi ite cuestiones sunt, eli siinä olivat kysymykset.
Julistan komission kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.30 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Sosiaalisen syrjäytymisen torjunta (jatkoa)
Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan johdannossa sanotaan: "Se asettaa ihmisen toimintansa keskipisteeksi ottamalla käyttöön unionin kansalaisuuden ja luomalla vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen", ja sen ensimmäisessä artiklassa tähän lisätään: "Ihmisarvo on loukkaamaton. Sitä on kunnioitettava ja suojeltava".
Otin tämän perusoikeuskirjasta otetun lainauksen esille, koska jotkut tässä erinomaisessa mietinnössä josta onnittelen esittelijää kuvatuista tilanteista eivät vastaa tätä julistusta, jonka parlamentti otti vastuulleen aivan äskettäin.
Näistä vakuutteluista huolimatta todellisuus on peräänantamaton. Eurostatin tietojen mukaan 18 prosenttia EU:n väestöstä joutuu tulemaan toimeen tuloilla, jotka ovat alle 60 prosenttia maan mediaanituloista, eli vastaavasti voidaan sanoa, että 65 miljoonaa eurooppalaista elää köyhyydessä. On totta, että köyhyysaste vaihtelee jäsenvaltioiden välillä, samoin kuin köyhyyden lajit ovat erilaisia: kaupunkiköyhyys, teollisuusalueilla ja kaukaisilla maaseuduilla esiintyvä köyhyys ja niin edelleen, tai sitten köyhyys voi johtua sukupuoleen tai ikään kohdistuvasta syrjinnästä tarkoitan tietenkin naisten ja lasten köyhyyttä.
Nykyisessä maailmassa, maailmanlaajuistuvan talouden, tiedon ja teknologisen kehityksen leimaamilla yhteiskunnilla ei ole ainoastaan äärimmäisen positiivisia vaikutuksia, vaan ne voivat myös luoda uusia köyhyyden muotoja tai ne voivat vaikuttaa näiden syntymiseen. Tällaisille yhteiskunnille on nimittäin tyypillistä, että ne eivät pysty helpottamaan työpaikkojen saantia, jota pidän kuitenkin keskeisenä keinona yhteiskunnallisen integraation ja osallisuuden toteuttamisessa, ja näissä yhteiskunnissa on parannettava työllisyystilannetta ja työpaikkojen laatua.
Eurooppa on luonut työpaikkoja merkittävällä tavalla. Kotimaassani Espanjassa José María Aznarin johtama hallitus on ponnistellut saadakseen aikaan asiaa koskevan sitoumuksen: alun perin työttömyysaste oli korkea, mutta sitä on onnistuttu madaltamaan. Tämä tavoite on säilynyt ennallaan ja sitä saavutetaan koko ajan. Myös sitoumus on säilynyt ennallaan. Mielestäni emme saa kuitenkaan tyytyä saavutettuihin tuloksiin.
Kuten Lissabonin Eurooppa-neuvostossa sanottiin, osallisuutta edistävän Euroopan rakentaminen edellyttää yhteistä ponnistelua ja toimintaa. Tämän vuoksi on tarpeen tuntea ne erityispiirteet ja keinot, joiden avulla kaikki voidaan saada mukaan sekä yhteiskunnassa kokonaisvaltaisesti ajateltuna että eri hallituksissa, lisäksi on tarpeen suunnitella tavoitteita ja poistaa lapsiköyhyys, sillä lapsiköyhyys aiheuttaisi muunlaista köyhyyttä ja jatkaisi myös sosiaalista syrjäytymistä, mikä estäisi köyhyyden ja ehkä myös ahdingon torjumista. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi pyytäisin, että lapsiköyhyyden poistamiseksi ponnisteltaisiin aivan erityisesti.

Désir
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijäämme ja iloita hänen aloitteestaan vuoropuhelun aloittamiseksi neuvoston ja komission kanssa tästä ensimmäisestä käsittelystä lähtien, jotta työstäisimme sitä, että parlamentin toivomat tarkistukset otettaisiin paremmin huomioon.
1980- ja 1990-lukujen joukkotyöttömyyden jälkeen syrjäytymisestä uhkaa muotoutua uusi Eurooppaa seuraavan vuosikymmenen aikana piinaava vaiva. Kun kasvu on taas palannut, se on haaste, johon meidän on tartuttava, jos haluamme, että kaikki pääsevät todella hyötymään tästä kasvusta. Tällä hetkellä se ei ole itsestään selvää, sillä tämä kasvu on varsin epäoikeudenmukaista ja siihen voi liittyä, kuten olemme voineet nähdä tapahtuneen Yhdysvalloissa noin kymmenen vuoden aikana, jatkuvaluonteista epävarmuutta, syrjäytymistä, köyhyyttä ja kaupunginosien gettoutumista. Tällaisissa oloissa kasvussa kytee kriisin siemen: paljon työpaikkoja syntyy, mutta koskaan aiemmin ei ole ollut yhtä paljon epätyypillisiä työpaikkoja, pätkätöitä ja työnantajan määräämiä osa-aikatöitä. Mielestäni meidän olisi toimittava niin, että työtätekevät köyhät (working poors) eivät ilmiönä yleistyisi meilläkin. Tähän taloudelliseen syrjäytymiseen liittyy monien kohdalla kunnollisen asunnon, terveydenhoidon samoin kuin koulutuksen ja kulttuuripalvelujen puute, ja tietyt väestöryhmät ovat muita enemmän ilmiölle alttiita.
Tämän yhteisön ohjelman tavoitteena ei ole siirtää yksinään unionin vastuulle koko syrjäytymisen torjuntaa unionissa, mutta ohjelman avulla Euroopan olisi voitava harjoittaa näitä toimia määrätietoisemmin, tehokkaammin ja koordinoidummin. Tästä syystä ohjelman on liityttävä tiiviisti valtioiden ja hallitusten päämiesten maaliskuussa vuonna 2000 Lissabonissa tekemään sitoumukseen siitä, että lainaan tekstiä "on toteutettava toimenpiteitä, jotka merkittävästi vaikuttavat köyhyyden poistamiseen, asettamalla riittäviä tavoitteita, jotka neuvosto hyväksyy vuoden loppuun mennessä", eli Nizzan Eurooppa-neuvostoon mennessä, joka on määrä pitää parin viikon päästä. Mielestäni ohjelma pääsee täysin oikeuksiinsa vasta, kun se liittyy tämän tavoitteen saavuttamiseen.
Kuinka?
Ensiksi on parannettava syrjäytymisilmiöiden tuntemusta asettamalla indikaattoreita ja arviointiperusteita, jotka perustuvat erityisesti kohderyhmiin.
Toiseksi niin, että otetaan paremmin huomioon kentän toimijoiden, kansalaisjärjestöjen, paikallisten yhteisöjen, sosiaalialan järjestöjen ja syrjäytyneiden itsensä kokemukset.
Kolmanneksi edistämällä eri jäsenvaltioissa harjoitettavien julkisten politiikkojen vaikutusten arviointia voimme oppia niistä jotakin, pääsemme hyviin käytäntöihin ja voimme pohtia hyviä strategioita ja erityisesti sitä, että johdonmukaisuus muiden talous- ja sosiaalipolitiikkojen kanssa säilyisi.
Neljänneksi ja viimeiseksi on edistettävä sitä, että määritellään Luxemburgin työllisyysprosessin tavoin suuntaviivat ja kansalliset toimintasuunnitelmat siten, että lähtökohtana ovat sellaiset indikaattorit ja tavoitteet, jotka eivät ole vähimmäistasoisia, vaan erittäin vaativia ja sellaisia, että ne ovat sen ihanteen mukaisia, jonka olemme muodostaneet Euroopan sosiaalisesta mallista.
Esittelijän ehdottamilla tarkistuksilla joita tuemme pyritään vahvistamaan ohjelmaa tämänsuuntaisesti. Mielestäni ne ovat monin paikoin samansuuntaisia sosiaaliturvaa käsitelleen korkean tason ryhmän tekemien ehdotusten kanssa nämä ehdotukset tehtiin työllisyysasioiden neuvostolle Nizzan huippukokousta silmällä pitäen ja erityisesti sen ajatuksen kohdalla, että on edistettävä oikeutta pysyvään ja korkeatasoiseen työpaikkaan sekä sosiaaliturvaan ja terveydenhoitoon samoin kuin jokaisen oikeutta kunnolliseen ja terveysnormit täyttävään asuntoon sekä peruspalveluihin. Tähän liittyvänä korkean tason ryhmä mainitsee sähkön, veden, lämmityksen ja myös todellisen oikeuden koulutukseen, oikeudenmukaisuuteen ja julkisiin palveluihin.
Lopuksi toteaisin, että mielestäni pystymme torjumaan syrjäytymistä tehokkaasti ainoastaan takaamalla perusoikeudet kaikille, sillä nämä oikeudet ovat jokaisen ihmisarvon ja todellisen kansalaisuuden ehto.

Jensen
Arvoisa puhemies, sosiaalisen syrjäytymisen torjunta on poliittinen toive, jota me kaikki voimme tukea, mutta mitä sosiaalisella syrjäytymisellä tarkoitetaan ja miten sitä voitaisiin parhaiten torjua? Mikä pitäisi olla EU:n asema? Vastaukset näihin kysymyksiin on löydettävä toimintaohjelmasta, jossa käsitellään sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevan jäsenvaltioiden yhteistyön edistämistä. Tarkoituksena on se, että kaikki asianosaiset ja asiasta kiinnostuneet osapuolet otettaisiin mukaan työhön, jossa yksittäiset valtiot laativat kuvauksen sosiaalisen syrjäytymisen laajuudesta ja niiden panoksesta sen torjumiseksi. Tämän perusteella pystymme luomaan yhtenäisemmän kehyksen asian tarkastelulle. Sosiaalisen syrjäytymisen käsitteen määritteleminen ei ole nimittäin kovin helppoa. Tarkoitammeko pitkäaikaistyöttömiä - niin nuoria kuin vanhojakin - tarkoitammeko fyysisesti tai psyykkisesti vammaisia, tarkoitammeko mielenhäiriöstä kärsiviä, tarkoitammeko köyhiä tai vähävaraisia? Meillä kaikilla on kyllä omat ajatuksemme siitä, mitä käsite kattaa. Yhteinen määritelmä meiltä kuitenkin puuttuu.
Komissio yritti Lissabonin huippukokouksen alustuksessaan antaa määritelmän, jonka mukaan syrjäytyneet ovat niitä, joiden tulot ovat alle 60 prosenttia kyseisen valtion keskituloista. Jäsenvaltioiden hallitukset eivät hyväksyneet tätä määritelmää, koska se on hieman yksinkertaistettu ja liian mitäänsanomaton. Ongelmia on kuvattava tarkemmin. Neuvoston tapa lähestyä kysymystä erittäin avoimesti on mielestäni täysin oikea. Meidän on kerättävä tilastoja, laadittava analyyseja ja konferenssien ja muun kommunikaation avulla pystyttävä yhtenäistämään käsitystämme siitä, mitä me ymmärrämme sosiaalisella syrjäytymisellä. Varsinaisen mietinnön osalta: esittelijä Figueiredo toivoo, että sana "köyhyys" lisättäisiin lainsäädäntötekstiin. Ryhmäni vastustaa sitä yleisesti muodollisten seikkojen, nimittäin perustamissopimusperustaa koskevan kysymyksen vuoksi. Tunnustamme tietenkin, että köyhyys on sosiaalisen syrjäytymisen lähde, mikä käy ilmi tekstistä. Luulen, että me kaikki olemme samaa mieltä siitä. Osa ELDR-ryhmästä suhtautuu myös epäillen siihen, että mietintäryhmä lisättäisiin lainsäädäntötekstiin ja että määrärahoja korotettaisiin, mutta muuten voimme tukea esittelijä Figueiredon mietintöä.

Lambert
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää siitä, miten sitoutuneesti hän on käsitellyt tätä mietintöä, joka koskee yhteisön toimintaohjelmaa sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Kuten monet ovat sanoneet, köyhyys voi olla tärkeä tekijä sosiaalisessa syrjäytymisessä. Olemme kuulleet, että ansiotyö on paras keino estää sosiaalista syrjäytymistä, mutta olisin samaa mieltä niiden kanssa, joiden mukaan meidän pitäisi ottaa huomioon se tosiseikka, että ansiotyö ei yksinään ole tae sosiaalisesta osallistumisesta. Monet iäkkäät ihmiset olisivat tästä samaa mieltä, kuten myös ne, jotka ovat työskennelleet tuntikausia matalilla palkoilla, jotka eivät takaa kohtuullista toimeentuloa - esimerkiksi maataloustyöntekijät.
On sääli, että köyhyyden lisääminen tämän ohjelman otsikkoon on kiistanalaista siksi, että sitä ei mainita perussopimuksissa. Olisi kiinnostavaa kuulla neuvostolta jossakin vaiheessa, ehdottaako se tämän laiminlyönnin korjaamista Nizzan huippukokouksessa.
Köyhyyden torjuminen on kiistanalaista siksi, että se nostaa esille sosiaalisen suojelun tuotantotekijänä ja uusjaon - nämä ovat erittäin epämuodikkaita käsitteitä joissakin jäsenvaltioissa. Olisi erittäin hyödyllistä käyttää osa mietinnössä pyydetystä lisärahoituksesta vertaileviin tutkimuksiin, joissa osoitettaisiin, miten tällaista kehitystä voidaan hallita. Olen varma, että monet kansallisjärjestöt ja paikallis- ja alueviranomaiset - jotka esittelijä Figueiredo haluaa ottaa mukaan ohjelmaan ja sen arviointiin - antaisivat huomattavan asiantuntemuksensa mielellään muiden käyttöön.
Jos haluamme välttää sosiaalisen syrjäytymisen, meidän täytyy varmistaa, että omat makrotalouspolitiikkamme eivät pahenna sosiaalista syrjäytymistä. Olisi todella haitallista, jos politiikkamme heikentäisivät paikallista talouskehitystä ja lisäisivät työn epävarmuutta mutta myös sen vaativuutta ja jos meidän pitäisi sitten paikkailla uhreja köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan tarkoitetuilla ohjelmilla.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, elämme paradoksaalisessa yhteiskunnassa. Talouspolitiikassa teemme nimittäin kaiken voitavamme tehokkuuden, nopeuden ja dynamiikan lisäämiseksi. Syntyvässä kovassa ilmapiirissä yhä useampi putoaa kyydistä, marginalisoituu ja töytäistään ulos. Siis: mitä enemmän talous kukoistaa sitä useammat töytäistään köyhyyteen.
Tämä voi johtaa pessimismiin. Vaikka rahaa onkin ja vaikka Eurooppa ei ole koskaan ollut nykyistä rikkaampi, tuntuu siltä, että on aina vain vaikeampi suojella heikkoja ja antaa todellisia mahdollisuuksia marginaaliryhmään kuuluville. Sen vuoksi esittelijä Figueiredon mietintö on erittäin tärkeä ja myönteinen. Haluan onnitella häntä lämpimästi mietinnön johdosta. Kyse on siitä, miten jäsenvaltioita voidaan kannustaa tekemään jotakin köyhyyden ja syrjäytymisen torjumiseksi. Erityisen hienoa on se, että hän korostaa niin voimakkaasti sitä, että kauniit sanat eivät riitä ja että solidaarisuus maksaa.
Paras vaihtoehto olisi tietenkin se, että mahdollisimman monille voitaisiin tarjota työtä, mutta moni ei selviä kovassa kilpailutaloudessa. Mietinnön mukaan kyse voi olla kaksinkertaista työtä tekevistä naisista, jotka siis tekevät töitä sekä kotona että kodin ulkopuolella. Kyse voi olla vanhuksista, joiden taitoja ei enää tarvita. Kyse voi olla ihmisistä, joilla on psyykkisiä vaikeuksia. Kyse voi olla suurista ryhmistä, joilla ei ole tarpeeksi kielitaitoa työpaikan saamiseksi. Erityisesti kyse on kaiketi niistä useista ihmisistä, jotka tekevät töitä, mutta joiden palkka on liian pieni, jotta he voisivat selviytyä sen varassa. Näitä kaikkia ryhmiä uhkaa sosiaalinen syrjäytyminen, ellei ryhdytä tukitoimiin. Jäsenvaltioiden on siis myönnettävä huomattavasti nykyistä enemmän rahaa sosiaalisiin panoksiin, jotka kohdistuvat syrjäytymistä, köyhyyttä ja sosiaalista kurjuutta vastaan.
Mainitsin yhteiskunnan paradoksaalisuuden. Vallitsevan ideologian mukaanhan ihmisten pitää itse ottaa vastuu omasta elämästään. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhteiskuntaolot luovat syrjäytymistä ja köyhyyttä ja että vastuu on sen vuoksi yhteinen. Hyvässä yhteiskunnassa kaikille on oltava tilaa, mistä olemme yhteisesti vastuussa.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, parlamentissa saamme hyvin usein kuulla sen saman virren, jossa ylistetään Euroopan sosiaalista mallia, markkinoiden sosiaalitaloutta, jota voimme - monien mielestä - ylpeinä verrata Amerikan yhdysvaltojen villiin järjestelmään. Euroopan köyhyyttä koskevat luvut, jotka ovat tämän mietinnön perustana ja joihin on vedottu - 18 prosentin suhteellinen köyhyys - näyttävät kuitenkin todellisuuden, joka on kaikkea muuta kuin mieltä ylentävä. Keskeinen ongelma on ymmärtää, mikä Euroopan maiden taloudessa ja yhteiskunnissa ei toimi ja mitä uudistuksia aiotaan toteuttaa, jotta voidaan konkreettisesti vähentää köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä, jota esiintyy runsaasti useilla unionin alueilla.
Mitä tässä keskustelumme aiheena olevassa päätöksessä ehdotetaan? Siinä ehdotetaan oikeuksien takaamista, koordinoinnin sekä sellaisten komiteoiden luomista, jotka analysoivat tilannetta ja laativat toimintasuunnitelmia sosiaalista syrjäytymistä vastaan, vuoropuhelun edistämistä asianosaisten välillä ja kansalaisjärjestöjen verkostojen luomista Euroopan tasolla. Tähän varaamme 70 tai ehkä 100 miljoonaa euroa. En nyt puutu tämän päätöksen taustalla oleviin hyviin aikomuksiin, mutta olen huolissani siitä, mitä tuloksia tältä viisivuotissuunnitelmalta voidaan odottaa. Sen päättyessä tunnemme luultavasti paremmin sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden tilastollisen profiilin - ja hyvä niin - takaamme avun muutamalle kymmenelletuhannelle ihmiselle Euroopassa - ja tämäkin on ihan hyvä - mutta emme etene kohti tiettyjä rakenneuudistuksia, joilla kuitenkin voitaisiin vähentää merkittävästi syrjäytymistä ja köyhyyttä.
Mietinnössä kiinnitetään huomiota kahteen kysymykseen: työttömyyteen ja joidenkin ihmisryhmien huonoon eläkekohteluun. On varmasti totta, että nämä kaksi tekijää aiheuttavat syrjäytymistä ja köyhyyttä, mutta meidän ei pidä hoitaa oireita vaan itse tautia. Jos työpaikkoja halutaan lisää, eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä on parannettava, ja ennen kaikkea on oltava rohkeutta vapauttaa työmarkkinat. Siellä missä Euroopassakin on tehty näin, työttömyys on vähentynyt huomattavasti. Yhdysvalloissa joustavampi työllisyys takaa sen, että köyhyysjaksot ja työttömyysjaksot ovat hyvin lyhyitä. Jos halutaan löytää varoja sellaisille eläkeläisille, joilla on kaikkein surkeimmat eläkkeet, on oltava rohkeutta sanoa, että on estettävä eläkkeelle jääminen 50-vuotiaana ja luultavasti uudistettava sosiaaliturvajärjestelmän perusteita.
Pelkään, että jos ei toteuteta uudistuksia työmarkkinoilla ja sosiaaliturvassa, jonka uutena perustana on oltava vapaus ja henkilökohtainen vastuu valtion ja ammattiliittojen holhouksen sijasta, meidän komiteamme ja koordinointimme eivät juurikaan edistä Euroopan unionin köyhien asemaa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, tekniikkaa uhmaten haluaisin pitää puheenvuoroni. 18 prosenttia Euroopan unionin väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella. Nämä 65 miljoonaa ihmistä unohdetaan usein. He eivät sovi kuvaan hyvinvoivasta, suuria kasvumahdollisuuksia omaavasta Euroopasta. Köyhyyden syynä ovat työn puute, riittämätön palkka, avainsanat "working poor", ja turvattomat työpaikat. Tavoitteena olevan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aikaansaamiseksi tarvitaan korkean työllisyystason lisäksi myös korkeaa sosiaaliturvan tasoa. Arvoisa komission jäsen Diamantopoulou, olen iloinen siitä, että komissionne ...
(Tekninen häiriö)
Arvoisa puhemies, minua boikotoidaan.
Sen on tarkoitus auttaa tunnistamaan syrjäytymisilmiöitä ja vaihtamaan kokemuksia tarkkojen laadullisten ja määrällisten tietojen pohjalta. Sen on tarkoitus ohjata eturyhmien ja keskeisten kansalaisjärjestöjen välistä vuoropuhelua. Kansalliset tutkimuslaitokset sekä alueelliset ja paikalliset viranomaiset on otettava mukaan toimintaan. Kun jäsenvaltioiden toimia verkotetaan yhteisön politiikkoihin, toimiin ja välineisiin, Euroopan rakennerahastoihin, saadaan aikaan yhteisvaikutus. Yhtenä tuloksena ovat mallina toimivat parhaimmat käytännöt. Toisena tuloksena on verkkojen rakentaminen ja parantaminen. Kolmantena tuloksena on innovatiivisten hankkeiden tukeminen.
Minusta vaikuttaa tärkeältä Euroopan tasolla toimiva mietintäryhmä, jossa on kansalaisjärjestöjen, työmarkkinaosapuolten, neuvoston ja Euroopan parlamentin edustajia, jotka osallistuvat vuotuisiin pyöreän pöydän neuvotteluihin. Luxemburgin Eurooppa-neuvoston jälkeen työllisyyspolitiikassa noudatetun avoimen koordinaatiomenetelmän mukaisen lähestymistavan pitää koskea myös syrjäytymistä, ja sen pitää heijastua myös jäsenvaltioiden kansallisiin toimintasuunnitelmiin. Neuvosto kehotti vuonna 1992 jäsenvaltioita ryhtymään sosiaalisen syrjäytymisen vastaisiin toimiin. Vuonna 1999 se päätti edistää sosiaalista integraatiota. Vahvistakaamme tätä aktiivista roolia vuodesta 2001 alkaen, jotta köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivät voisivat osallistua taloudelliseen, sosiaaliseen ja kulttuurielämään!

De Rossa
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission jäsenen aloitteeseen ja tähän mietintöön, jossa pyritään parantamaan aloitetta. Eurooppa on onnistunut välttymään talouskriiseiltä, jotka ovat viime vuosina iskeneet moniin maailmankolkkiin. Kasvu on elpymässä ja inflaatio on alimmillaan kokonaiseen sukupolveen, mutta köyhyys ja syrjäytyminen eivät ole vieläkään hellittäneet otettaan. Euroopan työttömyysaste on vielä aivan liian korkea, 8,3 prosenttia. Eurostatin tuoreimpien lukujen mukaan selvästi yli puolet 14 miljoonasta työttömästä on ollut yli vuoden vailla työtä.
Lisäksi EU:n tilastotoimiston mukaan 18 prosenttia Euroopan kansalaisista elää köyhyysrajan alapuolella ja kolmasosa köyhyydessä elävistä käy työssä. Omassa maassani noin 75 prosenttia työssäkäyvistä ja köyhyysrajan alapuolella elävistä on naisia.
Tilanne näyttää olevan pahenemaan päin. Eriarvoisuus lisääntyi jäsenvaltioissa vuosina 1980-1995. Globaalistuminen, teknologiset innovaatiot ja tietopohjaisen talouden kehitys vaikuttavat meihin samalla, kun perherakenteet ja sukupuoliroolit muuttuvat ja yhteiskunnista tulee yhä monimuotoisempia. Yksinkertainen tosiseikka on, että sosiaalinen syrjäytyminen jarruttaa talouskasvua, kun taas osallisuutta edistävä yhteiskunta lisää kasvua ja kaikkien hyvinvointia. Komissio arvioi, että saatavilla olevien henkilöresurssien vajaakäytön ja muun muassa pahoinvoinnin ja rikosten hinta voisi olla vuosittain 1-2 miljardia euroa. Se on valtava summa.
Euroopan on aivan ehdottomasti puututtava nykyiseen kahtiajakoon ja estettävä uusien juopien muodostuminen. Meillä on yhteinen raha ja entistä koordinoidumpi talous- ja veropolitiikka, joten sosiaalipolitiikat eivät voi kuulua jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin ehdottomasti sitouduttava täysin tähän ohjelmaan ja kuultava laajasti kansalaisyhteiskuntaa, jotta voisimme asettaa kunnianhimoisia tavoitteita köyhyyden ja syrjäytymisen poistamiseksi. Jäsenvaltioiden sitoutuminen testataan ensimmäisen kerran siinä, hyväksyykö se parlamentin päätöksen, jonka mukaan rahoitusta olisi lisättävä 70 miljoonasta eurosta 100 miljoonaan euroon. Tämäkin on mitätön summa, kun ajatellaan ongelman laajuutta.
Haluaisin lopuksi onnitella esittelijää mietinnöstä, jossa selvitetään köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen todellinen laajuus ja kyseenalaistetaan käsitys, jonka mukaan Eurooppa olisi sitoutunut puolustamaan yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta, elleivät kaikki eurooppalaiset toimielimet ja kansalaisyhteiskunta puutu aktiivisesti näihin kysymyksiin.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, annan tunnustusta esittelijälle, jäsen Figueiredolle, paitsi niistä runsaista ponnisteluista, joita hän on hänelle ominaiseen tapaansa tehnyt tämän mietinnön hyväksi, myös siitä, että hän on hyväksynyt joitakin minun tarkistuksiani, joista yhdessä todetaan, että köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat seurausta jäsenvaltioiden surkeista eläkelaeista, jotka myös jäsen Della Vedova mainitsi viitaten juuri Fatuzzon tarkistukseen, josta on tullut osa Figueiredon mietintöä.
Kunpa Jumala vain soisi, että voisimme torjua sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä! Kunpa Jumala vain soisi, että voisimme rajoittaa näiden ilmiöiden laajuutta! Joka vuosi yhdessä ystävieni Thomas Mannin ja Mario Mantovanin kanssa käymme Brysselin vähävaraisten avustuslaitoksella jakamassa ruoka-annoksia kaupungin kodittomille raukoille, ja sydäntämme raastaa ja tunnemme syyllisyyttä siitä, että teemme näin vain kerran vuodessa: haluaisimme tehdä niin joka päivä, mutta emme todellakaan voi.
Tämä on tärkeä tehtävä, joka meidän täytyy yrittää toteuttaa, ainakin osin. Olen tietoinen jäsen Figueiredon, komission ja erityisesti komission jäsen Diamantopouloun hyvästä tahdosta, mutta toistan kuitenkin vielä kerran sen, minkä sanoin jo työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, eli että meidän on tehtävä loppu ohjelmista, joilla torjutaan sosiaalista syrjäytymistä. Tämän on oltava viimeinen ohjelma. Toivon, että viiden vuoden päästä - toivon olevani silloin yhä Euroopan parlamentissa - esitetään muita ohjelmia: nyt on saatu tarpeeksi yrityksistä voittaa köyhyys, köyhyydestä on tehtävä kerralla loppu!

Andersson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää aivan erinomaisesta mietinnöstä. Olemme kaikki puhuneet alueellamme vallitsevasta erittäin hyvästä taloudellisesta kehityksestä, hyvästä kasvusta, työttömyyden vähentymisestä ja työllisyyden parantumisesta. Saman aikaisesti voimme uskoakseni kaikissa EU:n valtioissa huomata sen, miten yhteiskunnassa vallitsevat erot kasvavat, ja että eroja on vielä jäljellä vallinneen matalasuhdanteen jäljiltä. Se kertoo meille, että työmarkkinapolitiikka ja perinteinen työllisyyspolitiikka eivät riitä, vaan meidän on saatava mukaan useampia politiikan aloja, jotta voisimme torjua syrjäytymistä ja köyhyyttä. Tämä on monitahoinen ongelma.
Työmarkkinapolitiikka on tietenkin osa sitä. On tärkeää, että työttömyys vähenee ja työllisyys paranee, mutta se ei riitä, sillä myös koulutuspolitiikkaan on puututtava, erityisesti kun ajatellaan nyky-yhteiskuntaa; kun tieto on tärkeää, sen on oltava kaikkien saatavilla. Lisäksi sosiaalisen suojelun politiikka on tärkeä ala. Eri elämäntilanteissa, esimerkiksi pienten lasten vanhempana, työttömänä, sairaana tai vanhana, ei tarvitse olla köyhä tai syrjäytynyt vaan silloinkin voi osallistua yhteiskuntaan. Myös asuntopolitiikka on tärkeä ala, esimerkiksi oikeus omaan asuntoon on tärkeä, jotta voisi kuulua yhteiskuntaan.
Lisäksi kaikki poliittiset tasot on otettava mukaan. Olemme tottuneet paikalliseen tasoon, olemme tottuneet alueelliseen tasoon ja kansalliseen tasoon. Tiedämme kuitenkin myös, että nykyisessä taloudellisessa tilanteessa, jossa talous on rajat ylittävää, on välttämätöntä, että toimimme Euroopan tasolla lisäarvon luomisen puolesta emmekä pyri ottamaan hoitaaksemme muita asioita. Sen vuoksi tätä ohjelmaa koskeva prosessi on tärkeä, samoin kun on myös tärkeää liittää toisiinsa politiikan eri alueita, mistä Lissabonissa käytiin keskustelua, jota jatketaan Tukholman huippukokouksessa, mikä merkitsee, että liitämme sosiaalisen suojelun politiikan, työmarkkinapolitiikan ja koulutuspolitiikan talouspolitiikkaan. Siihen tällainen ohjelma soveltuu aivan erinomaisesti, toisin sanoen syrjäytyneisyyden ja köyhyyden vastaiseen taisteluun.

Bastos
Arvoisa puhemies, Eurostat on ilmoittanut erittäin selkeästi, että noin 18 prosenttia Euroopan unionin väestöstä joutuu tulemaan toimeen tuloilla, jotka ovat alle 60 prosenttia asuinmaan mediaanituloista. Tämä koskee noin 75 miljoonaa Euroopan kansalaista. Yleisesti ottaen kymmenen viime vuoden aikana jäsenvaltioiden köyhyysaste on vaihdellut Tanskan ja Alankomaiden 10-11 prosentista Portugalin huolestuttavaan 24 prosenttiin. Se, että yli 10 miljoonaa ihmistä on riippuvaisia sosiaaliapujärjestelmistä, pahentaa vielä tilannetta suurimmassa osassa jäsenvaltioita.
Tämä mietintö on erittäin tärkeä, koska sen avulla pyritään parantamaan kaikkein heikoimmassa asemassa olevien elinoloja ja otetaan jälleen yksi askel sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi. Haluaisin siksi onnitella esittelijää. Kyseessä on kunnianhimoinen yhteisön toimintaohjelma, jota varten komission ehdotuksen mukaan varataan talousarviossa 70 miljoonan euron määräraha ja jonka on oltava voimassa viisi vuotta. Kun ajatellaan ohjelmaan liittyviä menettelyjä ja tosiasioita, tätä määrärahaa pitää nostaa. On lisättävä vuoropuhelua kansalaisjärjestöjen ja työmarkkinaosapuolten kanssa, jotta köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen pesäkkeet kyetään havaitsemaan tarkasti ja määrittelemään tehokkaimmat keinot niiden torjumiseksi. On kuitenkin moitittava kansalaisjärjestöjä taloudellisen valvonnan puutteesta ja vaadittava niitä tarkastamaan tilinsä paremmin, jotta voidaan varmistua julkisten varojen perustellusta ja huolellisesta käytöstä.
Tämän ohjelman kohderyhmän on muodostuttava köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen uhreista, ja meidän on vältettävä sitä, että siitä tulisi käytännössä ainoastaan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmakenttää tutkivien tahojen käyttämä rahoituskanava.

Damião
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen erinomaisesta panoksestaan köyhyyden tämä sana kuvaa hyvin sosiaalista tilaa, jonka raakuutta ei saa mitätöidä sellaisen yhtä aikaa kattavan ja abstraktin käsitteen avulla kuin sosiaalinen syrjäytyminen syiden ja laajuuden tunnistamiseksi. Kannatan komission aloitetta laatia ohjelma, joka täyttää perustamissopimuksessa mainitun uuden sosiaalisen toimintaohjelman tavoitteet ja jonka puitteissa Lissabonin päätökset pannaan täytäntöön. Lisäksi toivon, että ohjelmaan sisällytetään tämän mietinnön ehdotukset, joista päästiin suurelta osin yhteisymmärrykseen.
Pyydän neuvostoa asettamaan määrällisiä tavoitteita sekä liittämään ohjelmaan syrjäytymisen torjumiseksi erityis- ja monialaisia toimia, jotka pohjautuisivat runsaasti tietoa sisältäviin mittareihin, jotta tiiviimpi yhteistyö voisi ilmetä tehokkaina käytännön toimina, enemmänkin yhteiskunnallisina seurauksina kuin vaalitarpeita silmällä pitäen. Kannatan köyhyyden syiden tutkimista ja yrityssulautumien seurauksena syntyvän syrjäytymisen, teollisuuden muutosten, toimipaikan siirtojen, maaseudun autioitumisen sekä ylikaupungistumisen ehkäisemistä sellaisten innovatiivisten ja käytännönläheisten keinojen avulla, jotka ottavat mukaan työmarkkinaosapuolet, paikalliset ja kansalliset hallinnot sekä kansalaisten yhteistoiminnan.

Mantovani
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi minäkin onnittelen jäsen Figueiredoa hänen tekemästään työstä, joka hyväksyttiin muuten yksimielisesti valiokunnassa, sekä hänen innovatiivisesta mietinnöstään, joka koskee yhteisön toimintaohjelman käynnistämistä sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Korostan siis yhdessä esittelijän kanssa, että ohjelma, joka on kohdistettu tietyille köyhien ja syrjäytyneiden ryhmille, tai pikemmin ohjelman rooli, edistää laajempaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Kuten jo ilmaisin valiokunnassa esittämissäni tarkistuksissa, jotka sittemmin hyväksyttiin, olen vakuuttunut siitä, että tehokkaalla ja konkreettisella köyhyyden torjunnalla on kuitenkin oltava toiminta-aikataulu ja tavoitteet. Onhan niin, että jos ohjelmalla on määräajat ja valvonta, se on määrällisesti ja laadullisesti paremmin arvioitavissa.
On otettava huomioon, että Euroopan unionissa yli 65 miljoonaa ihmistä - joista 7,5 miljoonaa kotimaassani Italiassa - elää pienten tulojen varassa, ja, arvoisa komission jäsen, kun puhumme pienistä tuloista Italian yhteydessä, puhumme 750 euron perhekohtaisista tuloista elämistä varten. Tämä saa minut sille kannalle, että tälle ohjelmalle varattu talousarvio on ehkä täysin riittämätön. Toivon siis, että sitä vahvistetaan.
Arvoisa puhemies, lopuksi minun on todettava uudelleen, että jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden on oltava perusarvo, joka tarjoaa uudenlaiselle köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnalle varman perustan, kuitenkin niin, että otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden taloudellinen kehitys ja siten niiden hyvinvoinnin parantaminen suurtuotannon etuja hyödyntämällä mahdollistaa varmasti laajemman ja paremman sosiaalisen oikeudenmukaisuuden toteuttamisen.

Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ja onnitella esittelijä Figueiredoa, ja haluaisin kiittää niitä muita parlamentin jäseniä, jotka eivät ole nyt läsnä ja jotka esittelivät muiden valiokuntien lausunnot.
Tämä on erittäin tärkeä ja rakentava mietintö, jossa tuetaan komission ehdotusta neuvoston ja parlamentin yhteiseksi päätökseksi yhteisön toimintaohjelman käynnistämisestä sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Me kaikki tiedämme Amsterdamin sopimuksen jälkeen ja muutama kuukausi Lissabonin Eurooppa-neuvoston jälkeen, että yhteisön toimille on luotu uudet puitteet sosiaalipolitiikkojen, sosiaalisen syrjäytymisen ja sosiaalisen suojelun alalla. Euroopan tason poliittisessa keskustelussa on tapahtunut käänne, ja voimme nähdä, että tahto sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kilpailun yhdistämiseen on voimakas.
Ehdotetulla toimintaohjelmalla on oikeusperusta, Amsterdamin sopimuksen 137 artikla, ja saimme uudet valtuudet Lissabonin Eurooppa-neuvoston jälkeen. Ohjelman tarkoituksena on tukea avoimen koordinointimenetelmän toteutusta, jolloin voidaan parantaa tietämystä, kehittää tietojenvaihtoa ja parhaita käytäntöjä ja arvioida kokemuksia ja näin parantaa sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa.
Työllisyyden osuudesta sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa ja sosiaali- ja rakenneuudistusten osuudesta on käyty erittäin kiinnostava keskustelu. Myös "köyhyyden" ja "sosiaalisten tulojen" määrittelemisestä käytiin keskustelua. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on selvästikin syvenemässä, mutta valitettavasti en pysty osallistumaan näihin keskusteluihin, koska minun on keskityttävä ehdotettuun ohjelmaan ja siihen, miten voimme tehdä yhteistyötä ohjelman toteuttamiseksi Euroopan tasolla.
Haluaisin ilmoittaa parlamentin jäsenille, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa keskustellaan 4. joulukuuta uudesta sosiaalipoliittisesta ohjelmasta ja viimevuotisista aikaansaannoksistamme. Siellä käydään erittäin kiinnostavaa poliittista keskustelua, jossa keskitytään sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Ehdotetun ohjelman ja parlamentin mietinnön kohdalla olen erityisen iloinen siitä, että tuette yleisesti ottaen voimakkaasti tätä ehdotusta. Voin hyväksyä valtaosan ehdotuksistanne joko kokonaisuudessaan tai periaatteessa. Olen samaa mieltä ehdotuksestanne, jonka mukaan viittausta Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiin vahvistetaan. Olen samaa mieltä myös siitä, että on tärkeää parantaa sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden ymmärtämistä sekä edistää vertailukelpoisia indikaattoreita ja arviointiperusteita. Olen samaa mieltä myös siitä, että niin kansalaisjärjestöjen kuin paikallisten ja alueellisten toimijoidenkin merkitystä korostetaan, kuten ehdotatte, ja että niiden paikan päältä saamat kokemukset huomioidaan entistä paremmin.
Tekstissä viitataan sanan "köyhyys" käyttöön. Tiedätte, että sanasta "köyhyys" käydään poliittista ja teoreettista keskustelua. Sosiaalinen syrjäytyminen on ilman muuta sitä laajempi käsite, jolla on kolme pääasiallista ulottuvuutta: köyhyys, syrjintä ja mahdollisuuksien puuttuminen. Olen kuitenkin samaa mieltä, että "köyhyys" on poliittisesti erittäin voimakas sana ja että voimme lisätä köyhyyden sosiaaliseen syrjäytymiseen silloin kuin se on mahdollista ehdotuksen tekstissä. Emme valitettavasti voi käyttää sitä ohjelman otsikossa. Tähän liittyy oikeudellinen ongelma, koska perustamissopimuksen sanamuodon mukaan viittaus koskee vain sosiaalista syrjäytymistä eikä köyhyyttä.
Pidän myönteisenä myös tarkistusta, jossa korostetaan kaikkien asianomaisten politiikkojen yhdenmukaisuuden merkitystä. Pidän myönteisinä tarkistuksia, joissa viitataan sosiaalisen suojelun komiteaan. Erittäin tärkeää on, että komissio on poikkeuksellisesti hyväksynyt sen, että yhteisön yhteisrahoitusta nostetaan 90 prosenttiin köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi toimivien kansalaisjärjestöjen eurooppalaisissa verkoissa. En kuitenkaan pysty hyväksymään määrärahojen nostamista 70 miljoonasta eurosta 100 miljoonaan euroon.
Ehdottamamme määrärahat on sovitettu ohjelman tavoitteeseen, ja ohjelman tavoitteena on edistää rajat ylittävää yhteistyötä ja vastavuoroista oppimista eikä rahoittaa toimia paikan päällä. Jäsenvaltioiden kansalaisjärjestöjen erityishankkeita, jotka liittyvät paikan päällä toteutettaviin erityistoimiin, voidaan rahoittaa sosiaalirahastosta ja EQUAL-aloitteesta.
En pysty hyväksymään muita tarkistuksia useista syistä: jotkin tarkistukset eivät ole oikeudellisten vaatimusten mukaisia; joihinkin tarkistuksiin liittyy kysymyksiä, jotka eivät kuulu ohjelman käynnistämistä koskevan päätöksen soveltamisalaan; ja jotkin tarkistukset aiheuttaisivat sekaannuksia.
Haluaisin lopuksi käsitellä ehdotustanne, jonka mukaan komissio perustaisi ohjelmakomitean lisäksi mietintäryhmän. Emme voi hyväksyä tätä ehdotusta, koska se on komitologiasääntöjen vastainen. Haluaisin kuitenkin vastata huoleenne ja tehdä seuraavanlaisen käytännön ehdotuksen, koska olen täysin samaa mieltä siitä, että meidän on löydettävä keino tiiviiseen ja jatkuvaan yhteistyöhön. Olemme jo sopineet, että sosiaalisen suojelun komitea kokoontuisi säännöllisesti parlamentin jäsenten yhteysryhmän kanssa. Sosiaalisen suojelun komitealla on keskeinen tehtävä Eurooppa-neuvoston politiikkojen kehittämisessä. Yhteysryhmän ja sosiaalisen suojelun komitean tiiviillä yhteistyöllä varmistetaan näkemysten vaihto neuvoston ja parlamentin välillä.
Toisaalta yhteysryhmän ja komission virkamiesten välillä voisi olla säännöllinen yhteys. He voisivat vaihtaa näkemyksiä ja tehdä yhteistyötä säännöllisesti, ja olemme jo muodostaneet vastaavan yhteyden parlamentin ja komission välille työttömyysrahaston ja Euroopan sosiaalirahaston yhteydessä. Olemme saaneet erittäin onnistuneita ja tyydyttäviä tuloksia.
Haluaisin lopuksi vastata huoleenne, joka koskee eri toimijoiden ja instituutioiden osuutta ohjelman toteutuksessa. Ehdottaisin, että esittämiämme vuotuisia pyöreän pöydän neuvotteluja valmisteltaessa kuultaisiin kaikkien Euroopan tasolla toimivien instituutioiden edustajia: Euroopan parlamentin, alueiden komitean, talous- ja sosiaalikomitean, työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen eurooppalaisten verkkojen edustajia. Nämä ehdotukset ovat mielestäni käytännöllinen vastaus pyyntöönne. Menettelyihin liittyvistä ja institutionaalisista syistä niitä ei voida sisällyttää päätöksen tekstiin.
Toteaisin yhteenvetona, että voin hyväksyä 75:stä ehdottamastanne tarkistuksesta joko sellaisenaan tai periaatteessa 48 tarkistusta, nimittäin tarkistukset 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 15, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 31, 37, 42, 46, 48, 51, 58, 59, 60, 61, 65, 66, 68 ja 74. Voin myös hyväksyä osittain tarkistukset 14, 36, 40, 45, 53, 63, 64, 70, 71, 72 ja 73.
Haluaisin lopuksi korostaa, että on tärkeää yksinkertaistaa menettelyjä. Olette keskittyneet siihen keskustelun aikana. On totta, että koko menettely on monimutkainen, mutta kaikki kolme toimielintä haluavat päästä sopimukseen mahdollisimman pian. Komissio pyrkii omasta puolestaan tekemään niin. Yritämme lyhentää menettelyjä mahdollisimman paljon.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Diamantopoulou.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothen laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0320/2000) ehdotukseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisestä sähkön sisämarkkinoilla (KOM(2000) 279 - C5-0281/2000 - 2000/0116(COD)]).

Rothe
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt käsiteltävänä olevassa mietinnössä on kyse kuten juuri sanottiin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisestä sähkön sisämarkkinoilla. Tämä on näin ollen ensimmäinen lainsäädäntömenettely uusiutuvien energialähteiden alalla. Arvoisa komission jäsen de Palacio, haluaisin antaa teille ja komission avustajille tunnustusta tämän direktiiviehdotuksen esittämisestä.
Direktiiviehdotus on johdonmukaista seurausta Euroopan unionin strategiasta, jonka mukaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian osuus energiankulutuksesta kaksinkertaistetaan vuoteen 2010 mennessä. Valiokunnan mietinnöstä näkyy, että kannatamme ehdotuksessa esitettyä strategiaa, jonka mukaan aluksi ei yhdenmukaisteta tukijärjestelmiä Euroopan tasolla, vaan jäsenvaltioiden annetaan suunnata tukijärjestelmät kansallisten tavoitteiden mukaisesti. Strategian hyväksyminen ei tarkoita kuitenkaan välttämättä yksityiskohtien hyväksymistä. Valiokunnan mietinnössä ehdotetaan mielestäni tärkeitä ja välttämättömiä tarkistuksia direktiiviehdotukseen.
Aluksi kuitenkin muutamia alustavia huomautuksia. Kyse on uusiutuvien energialähteiden tukemisesta. Se kuulostaa monen mielestä subventiolta, tuelta, taloudelliselta kehitysavulta. Todellisuudessa esimerkiksi auringosta, tuulesta, biomassasta tuotettavan sähkön tukijärjestelmiä tarvitaan vain siksi, että me subventoimme nykyään edelleen suoraan tai epäsuorasti muita energiamuotoja. Subventiot, joita energia-alalla on maksettu ja maksetaan osittain nykyäänkin useimmiten ympäristöä kuormittaville fossiilisille tai riskialttiille ydinpolttoaineille, vääristävät kilpailua. Uusiutuvien energialähteiden tukemisella korvataan siis muiden energialähteiden ulkoisia kustannuksia, otetaan huomioon tämän energian tuotantotavan myönteiset ympäristövaikutukset ja tasapainotetaan samalla nykyisiä kilpailun vääristymiä.
Niin kauan kuin ei oteta huomioon fossiilisten ja ydinpolttoaineiden ulkoisia kustannuksia, niin kauan kuin subventoidaan muita energialähteitä, niin kauan tarvitaan korvausjärjestelmiä uusiutuville energialähteille.
Käsiteltävänä olevasta direktiiviehdotuksesta ja mietintöluonnoksesta: komissio ehdottaa jäsenvaltioille alustavia tavoitteita. Vasta kun välikertomukset ovat osoittaneet, että tavoitteiden täyttyminen ei vastaa Euroopan unionin kokonaisstrategiaa, käyttöön otetaan jäsenvaltioita sitovat yksityiskohtaiset tavoitteet. Meillä ei ole niin paljoa aikaa! Tarvitsemme sitovia tavoitteita nyt. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat hyväksyneet Kiotossa sitoumuksia, koska siellä tunnustettiin ilmastonmuutoksen kohtalokkuus. Läntiset teollisuusmaat ovat parhaillaan Haagissa taas häpeäpaalussa, koska ne noudattavat lupauksiaan innottomasti. Uusiutuvat energialähteet voivat epäilemättä auttaa olennaisesti saavuttamaan Kiotossa määritetyt kasvihuonekaasujen sitovat päästörajat.
Jos hyväksytyt sitoumukset on annettu tosissaan, miksei sitouduta välineisiin, jotka auttavat täyttämään sitoumukset, varsinkin kun rakensin valiokunnan tuella neuvostolle tai jäsenvaltioille sillan sitä varten? Nämä sitovat kansalliset tavoitteet on laadittava vuoden aikana jäsenvaltioiden asiantuntijoiden avustamana. Tällöin jäsenvaltioilla on mahdollisuus ilmoittaa jäsenvaltioiden välisen selkeän taakan jakautumisen, jota kutsun mietinnössä myös mahdollisuuksien jakautumiseksi, periaatteen mukaisesti unionin tavoitteen täyttämiseen antamansa panoksen tarkka määrä.
Toinen tärkeä tarkistusehdotus: komissio ehdottaa eri tavoitteiden rinnakkaisuutta viiden vuoden ajaksi. Mikäli määritämme jäsenvaltioille selkeän, sitovan kehyksen, eri järjestelmien, joiden pitäisi siis olla näiden vaatimusten mukaisia, pitäisi säilyä pitempään. Kymmenen vuoden kuluttua voimme arvioida jo oikein hyvin, mikä järjestelmä on onnistunein ja tehokkain.
Haluamme saada eurooppalaiset vakuuttumaan siitä, että heidän kannattaa siirtyä energialähteisiin, jotka antavat luonnon joka päivä uudelleen käytettäväksi, jotka eivät aiheuta ympäristö- ja ilmastovahinkoja, jotka auttavat vähentämään CO2-päästöjä. Oikeastaan ei pitäisi siis olla mitään erimielisyyttä siitä, mitä energiantuotantomuotoja me tarkoitamme ja määrittelemme uusiutuviksi. Emme kai halua joutua vakavissamme väittämään alueellamme asuville ihmisille, että pidämme uusiutuvana energialähteenä kotitalousjätettä, joka on nykyään pääasiassa muovijätettä. Pitääkö meidän kenties vielä vaatia heitä tuottamaan yhä enemmän sitä, jotta saavutamme varmasti meille asetetut tavoitteet? Minun ei tarvitse sanoa, että se pilaisi meidän ja EU:n politiikan maineen.
En vastusta jätteen polttamista. Vaadin mietinnössä sille jopa omaa direktiiviä. Vastustan samoin kuin valiokunta sitä, että laissa harrastetaan nimilapuilla petkuttamista. Te näette, että mietintöluonnokseen sisältyvät kotitalouksien erotetut biojätteet, koska ne kuuluvat sinne. Te näette, että käsittelemätöntä puu- ja korkkijätettä pidetään uusiutuvana energialähteenä. Vaikka vesivoima on tarkoitus ottaa tukijärjestelmän piiriin vain 10 megawatin voimaloihin asti, kaikki vesivoima on tietysti uusiutuvaa energiaa ja otetaan huomioon tavoitteen saavuttamisessa. Sanoakseni selvästi vielä yhden asian: jätteenpoltto ei ole uusiutuva energialähde eikä sitä voi siksi ottaa huomioon tavoitteen saavuttamisessa.
Toinen tärkeä kohta, jota valiokunta puolsi, on uusiutuvien energialähteiden verkkoon liittymiseen ja pääsyyn liittyvä ongelmat. Keskustelua ei herätä komission ehdotus taata uusiutuville energialähteille verkkoonpääsy. Siitä vallitsee luullakseni yksimielisyys. Komission yleisluonteista tekstiä kustannusten jakamisesta on kuitenkin konkretisoitu mietinnössä selvästi. Se on tarpeen, koska vain selkeys luo oikeusvarmuutta ja estää kiistat.
Nämä olivat tärkeimmät kohdat, joista halusin nyt esittää kantani. Toivon, että parlamentti pääsee huomenna eteenpäin tämän direktiiviehdotuksen käsittelyssä ja lausuntomme käsittelyssä ja että te voitte kertoa meille komission puolesta, että voitte hyväksyä tarkistuksemme ja että neuvosto voi sitten seuraavaksi kantaa vastuunsa!

Ayuso González
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, näinä päivinä osapuolet kokoontuvat Haagissa kuudenteen ilmastomuutosta koskevaan konferenssiin. Tässä huippukokouksessa pyritään jarruttamaan ilmastomuutosta ja Kioton pöytäkirja joutuu tulikokeeseen. Lisäksi hallitustenväliseen ilmastonmuutosta tutkivaan paneeliin kuuluvien tiedemiesten tekemät johtopäätökset varoittavat meitä ilmastomuutoksen hälyttävistä vaikutuksista.
Uusiutuvat energiamuodot eivät ole yleislääke tähän ongelmaan. Kukaan ei kuitenkaan epäile, etteivätkö ne voisi lieventää suurelta osin tätä ongelmaa ja myös monipuolistaa energialähteitä sekä vähentää riippuvuuttamme hiilivedyistä, mikä toisaalta sopisi meille vallan hyvin.
Haluan korostaa, että sekä komissio että komission jäsen toimivat viisaasti ehdottaessaan tätä direktiiviä, joka koskee uusiutuvien energialähteiden avulla tapahtuvan sähköntuotannon edistämistä. Uskomme siihen, että direktiivin avulla pystytään kehittämään näitä vielä alkuvaiheessa olevia energiamuotoja ja tekemään niistä kilpailukykyisiä, ja että komissio esittelee meille lähiaikoina samantyyppisen ehdotuksen biopolttoaineista. Haluan myös kiittää jäsen Rothea hänen tehokkaasta työskentelystään ja onnitella häntä siitä.
Mietinnöstä, josta äänestämme huomenna, käy epäsuorasti ilmi, että parlamentti kannattaa päättäväisesti tätä aloitetta, ja pyydän arvoisaa komission jäsentä kertomaan tästä kannatuksesta komissiolle, sillä juuri tuossa toimielimessä eikä parlamentissa tämä direktiivi ja myös tulevat tätä arvokasta aihetta käsittelevät direktiivit voi kohdata voimakkainta arvostelua.
Tarkoitan konkreettisesti ympäristönsuojelua koskevaa yhteisön kehystä tai tukia koskevaa luonnosta. Tässä asiakirjassa ehdotettua uusiutuvien energiamuotojen tukemista ja yhdistettyä sähkön ja lämmöntuotantoa koskevaa lähestymistapaa ei voida hyväksyä, sillä siinä ei myönnetä, että uusiutuvat energialähteet eivät ole kilpailukyvyltään tasavertaisia perinteisten energiamuotojen kanssa. Siinä ei myönnetä myöskään sitä, että tällaisilla energiamuodoilla vältetään ulkoisia kustannuksia. Lisäksi on käsittämätöntä, että kilpailun pääosasto sääntelee tällaisia tukia jo etukäteen ottamatta huomioon tätä direktiiviä koskevan keskustelun tulosta, ja tämä merkitsee vähintäänkin parlamentin aliarvioimista. Näin ollen haluan sanoa, että on tarpeen liittää näiden asiakirjojen käsittely toisiinsa.
Olemme sitä mieltä, että ellei tätä kehystä muuteta, sen aiheuttamat ympäristövaikutukset tulevat olemaan hyvin kielteisiä. Konkreettisesti kotimaassani Espanjassa tämän kehyksen noudattaminen johtaisi siihen, että tästä hetkestä vuoteen 2010 mennessä ilmakehään päästettäisiin 225 miljardia tonnia enemmän hiilidioksidia ja että emme pystyisi täyttämään Kioton tavoitteita.
Uusia energiamuotoja koskeva direktiivi merkitsee panostamista tulevaisuuteen ja investointia ympäristöön. Ympäristöön tehtävä investoinnit eivät ole ilmaisia eikä niillä voida myöskään kilpailla.

McNally
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijä Rothea.
Uusiutuva energia on selvästi suurin maailmassa nykyisin käytettävä energialähde. Miten me muuten näemme, minne me kuljemme päivän aikana? Halkoja käytetään enemmän kuin mitään muuta polttoainetta. Puhumme tänä iltana kuitenkin uusiutuvan energian käytön laajentamisesta.
Aion toistaa kolme esittämäämme vaatimusta. Selkeys on välttämätöntä, kun esitämme näkemyksemme neuvostolle. Haluamme sitovia tavoitteita, emme ohjeellisia tavoitteita; uusiutuvan energian järkevää määrittelyä - muutenkin poltettavaksi aiotuista jätteistä saatava energia on hyvä ajatus. Sekalaiset talousjätteet, vanhat siveltimet, polystyreenipakkaukset ja poisheitetyt muovilelut eivät kuitenkaan ole uusiutuvaa energiaa. Jätteistä saatavalle energialle tarvitaan toinen direktiivi, kuten esittelijä Rothe ehdottaa. Kolmanneksi: haluamme kohtuullisen ja näin ollen ehdotettua pitemmän varmuusajan, jolloin uusiutuvalle energialle voidaan edelleen maksaa korvausta niistä yhteiskunnalle aiheutuvista ulkoisista kuluista, jotka vältetään sitä käyttämällä.
Kertoisin lopuksi erään hätkähdyttävän tosiseikan. Yhdistynyt kuningaskunta voisi saada neljä kertaa energiantarvettaan suuremman määrän energiaa pelkästään rannikolla puhaltavasta tuulesta - neljä kertaa energiantarvettaan suuremman määrän energiaa! Hyvät kollegat, tässä direktiivissä on mieltä. Arvoisa komission jäsen, kiitos pyrkimyksistänne. Toivon, että tuette meidänkin pyrkimyksiämme.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, ei voi muuta kuin olla iloinen komission ehdotuksesta luoda puitteet, joiden myötä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus voi lisääntyä huomattavasti Euroopan unionissa keskipitkällä aikavälillä. Ponnistelut, joita esittelijä Rothe on suorittanut Euroopan parlamentin aseman tekemiseksi selväksi tässä asiassa, ansaitsevat siksi kaiken arvostuksen. Tämä direktiivi on nimittäin yhtäältä tärkeä elementti toimenpiteiden sarjassa, jonka avulla pyritään toteuttamaan Euroopan unionin Kiotossa tekemät sitoumukset kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä, ja toisaalta ansiokas yritys vähentää Euroopan unionin riippuvuutta öljyntuottajamaista. Nykyoloissa tulee ymmärtää, että uusiutuvat energialähteet tarvitsevat jonkinlaista rahoitustukea, jotta voidaan huolehtia rehellisestä kilpailusta. Näiden tukien täytyy mielestäni kuitenkin olla kohtuullisia, ja niitä saa antaa vain tietyn aikaa. Ristiriitainen asia tässä mietinnössä on tietysti sitovien tavoitelukujen vahvistaminen. Oleellista tässä mietinnössä on itse asiassa se, ovatko nämä sitovat tavoiteluvut järkeviä vai eivät. Toivon realistista lähestymistapaa, joka perustuu siihen tietoon, että uusiutuvista energialähteistä saatava tuotanto ei voi koskaan olla oleellinen osa koko energiantuotantoa. Realististen tavoitelukujen vahvistaminen voi pelkästään vahvistaa kansalaisten luottamusta toteutettavaan energiapolitiikkaan. Jos tavoiteluvuista ei voida tehdä sitovia, luodaan vääriä odotuksia ikään kuin pyrkimällä ympäristön tilan parantamiseen voimatta toteuttaa sitä. Tämä tapahtuu ympäristön kustannuksella ja kansalaisten politiikkaa kohtaan osoittaman luottamuksen kustannuksella.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin kotitalousjätteiden käsittelyn osalta viitata siihen, että jos siirrytään eriytettyyn kotitalousjätteiden keruuseen, silloin voidaan myös siirtyä eriytettyyn kotitalousjätteiden käsittelyyn, ja että tämän eriytetyn kotitalousjätteiden käsittelyn täytyy voida ilman muuta toimia jonkinlaisena uusiutuvana energialähteenä.

Turmes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, eniten tarvitsemme selkeää määritelmää siitä, mikä on uusiutuvaa. Muovi ei ole uusiutuva voimavara, eikä myöskään turve. Vaarana on, että menetämme "vihreän" sähkön ostamista haluavien Euroopan kansalaisten luottamuksen, jos aiheutamme epäselvyyttä naurettavia määritelmiä laatimalla. Tarvitaan selkeitä kansallisia tavoitteita, enkä ole jäsen Beysenin kanssa samaa mieltä, sillä liberaalin luulisi kannattavan sitä, että markkinoilla olisi mahdollisimman vähän vääristymiä. Jos tavoitteet eivät ole selviä, eri maiden välille tulee vääristymiä joidenkin tehdessä jotakin uusiutuvien energialähteiden hyväksi ja toisten toimiessa riittämättömästi.
Nyt pääsemme tukivälineisiin. Komission jäsen yhtyi parlamentin kantaan, jossa sanottiin, että on liian aikaista tässä vaiheessa päättää näiden kahden välineen, eli ympäristömerkintäjärjestelmän ja toisaalta takuuhintajärjestelmän välillä. Julkisasiamiehen Luxemburgin tuomioistuimelle esittämän vaatimuksen jälkeen ei ole enää niin suurta vaaraa siitä, että takuuhintajärjestelmä kaatuu valtiontukisäännösten vuoksi. Kuitenkin vaara sisämarkkinoihin soveltumattomuudesta on aina olemassa.
Mielestäni poliitikon on ennakoitava ongelmat. En halua, että sähkömiehet aiheuttavat interferenssiä kahden järjestelmän välillä ja luovat sekasotkua ja epäilyjä Euroopan sijoittajien keskuudessa aiheuttamalla toimillaan sen, että takuuhintajärjestelmä ajautuu oikosulkuun. Takuuhintoja ei ole pelkästään siedettävä, vaan niitä on suojeltava direktiivin avulla. Tätä on poliitikkona toimiminen, eli sitä, että tehdään mahdolliseksi kahden välineen välinen kilpailu turvaamalla takuuhinnat ja yhdenmukaistamalla kaiken sen, mikä koskee merkintöjä. Uusiutuvat energialähteet ovat aiheena sellainen, että ne yhdistävät Euroopan kansalaisia näinä aikoina, jolloin Euroopalla on vaikeuksia saada kansalaisia mukaan yhdentämisen syventämiseen. Mielestäni luja politiikka uusiutuvien energialähteiden alalla on huomisen Euroopan symboli.

Seppänen
Arvoisa puhemies, unionin jäsenvaltioiden riippuvuus tuontienergiasta on suuri ja se kasvaa kaiken aikaa. Riippuvuus fossiilisista polttoaineista on riippuvuutta tuontienergiasta ja vieraiden valtioiden poliittisista päätöksistä. Uusiutuvien energialähteiden käyttö lisää kansojen vapautta ja itsenäisyyttä ja on sopusoinnussa ekologisesti ja sosiaalisesti kestävän kehityksen periaatteiden kanssa.
Mietinnön valmistelun yhteydessä on vedetty rajaa siihen, mitkä ovat uusiutuvia energialähteitä. Ottamatta kantaa siihen, onko turve uusiutuva energiavara, turvetta pitää voida käyttää polttoaineena energiantuotannossa, mieluiten sähkön ja lämmön yhteistuotannossa. Turvetta on etupäässä Pohjoismaissa, ja meidän maissamme pitää olla mahdollisuus turpeen polttoon, koska se on oma energiavara ja vähentää EU:n tuontiriippuvuutta. Sen poltossa syntyy hiilidioksidia, mutta sitä syntyy poltettaessa fossiilisia polttoaineita. Niiden maiden, jotka itse polttavat öljyä tai kaasua, ei pidä kieltää meiltä turpeen polttoa. Jos me emme polta turvetta, me poltamme öljyä tai kaasua. Meillä päin ei uskotella muille, että turvetta polttamalla hiilidioksidi vähenisi, mutta se on oma polttoaine, kun taas öljy ja kaasu ovat tuontitavaraa.
Jäte ei ole uusiutuva luonnonvara, vaikka sitä syntyy joka päivä yhä enemmän ja enemmän. Kaatopaikkojen kaasua voidaan polttaa, mutta jätteen määrää ei pidä lisätä, jotta kaasua voidaan polttaa entistä enemmän.

Belder
Arvoisa puhemies, komissio ja esittelijä muotoilevat oikeutetusti pitkän aikavälin tavoitteet uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotannon edistämiseksi. Tässä tarvitaan muuten tehokasta lähestymistapaa.
Haluaisin tässä yhteydessä pyytää kiinnittämään erityistä huomiota ehdokasvaltioiden odotettavissa olevan kilpailun vaikutuksiin. Niillä on kustannusetuja matalampien palkkakulujen sekä tasoltaan heikomman ympäristönsuojelun ansiosta. Tämä saattaisi painaa energian hintoja alaspäin. Johdonmukaista seurausta tälle on sitten jälleen kestävän energian tukitoimenpiteiden rahoituksen kasvu.
Samalla - ajatelkaa energialähteiden moninaisuutta - kestävän energian hyvä määritelmä on oleellisen tärkeä. Siten jätteenpolttoa ei saa ilman muuta nimittää kestäväksi. Tässä prosessissa pääsee nimittäin ilmaan myös haitallisia aineita. Siksi olen myös esittänyt tarkistusta siitä, että jätteenpolttoon sovellettaisiin muutetun direktiivin liitteen 5 tiukkoja päästönormeja. Innovaatiot saavat tarvittavan liikkumavaran päästöjen määrittelyn myötä.
Sitten lopuksi, näillä sopimuksilla Euroopan maiden täytyy osoittaa, että ne aikovat vaikuttaa Kioton tavoitteiden toteuttamiseen. Kannatan tätä lämpimästi, koska ilmastonmuutokset ovat uhka maapallon kasvi- ja eläinkunnalle. Lisäksi Jumalan luomia lähteitä ei saa jatkuvasti tyhjentää vain rajoitettu joukko rikkaita maita.

Kronberger
Arvoisa puhemies, OPEC-ministerit kokoontuivat viikonloppuna Wienissä ja päättivät, että tuotantomääriä ei lisätä. Olemme nähneet viimeksi kuluneen puolentoista vuoden aikana, että raakaöljyn hinta on noussut 9,75 dollarista 33 dollariin barrelilta. Minusta on todellisuuden kieltämistä, että nyt ei tunnusteta, että meillä on nyt kolmas öljykriisi toisen maailmansodan jälkeen. Ensimmäinen öljykriisi vuonna 1973 oli poliittinen, vuoden 1979 kriisikin oli poliittinen ja nykyinen on pysyvä kriisi, koska kaikki viittaa siihen, että varannot eivät ole läheskään niin suuret kuin meille uskotellaan.
Sen osoittavat myös yksittäiset tutkimukset. Valitsen todistajaksi kenties jopa Saudi-Arabian entisen öljyministerin, seikki Jamanin, joka totesi äskettäin Itävallan televisiossa: öljyn aikakausi päättyy, ei kenties öljypulan tähden, mutta eihän kivikausikaan päättynyt kivien puutteeseen. Emme voi korvata primaarienergian lähdettä, raakaöljyä, muilla energialähteillä, koska niistäkin tulisi pian puutetta.
Raakaöljyä ei voi korvata hiilellä, maakaasulla tai uraanilla. Siksi tämä direktiivi on nyt pakostakin ajankohtainen. Tämä on kuitenkin samalla monistakin syistä historiallinen tilaisuus antaa jatkuvasti uusiutuville energialähteille, nimittäin tuulelle, vedelle, auringolle ja biomassalle niiden merkitys tulevassa energiahuollossa: ympäristönsuojelusyistä, sosiaalisista syistä, koska ne luovat työpaikkoja, rauhanpoliittisista syistä, koska käymme sotaa näistä primaarienergian lähteistä, koko vuosisadan ajan, ja lopulta, koska ne tarjoavat suuren taloudellisen mahdollisuuden teollisuusmaille.

Chichester
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kannatamme lämpimästi uusiutuvista energialähteistä saatavaa sähköä koskevaa direktiiviluonnosta. Mielestämme se perustuu kollegamme Mombaurin työhön sikäli, että siinä edistetään näistä lähteistä saatavan sähkön ja energian käytön lisäämistä Euroopan unionissa.
Parlamentissa kiistaa aiheuttavat kysymykset ovat todellakin varsin jyrkkiä: esimerkiksi uusiutuvan energian määritelmää koskeva kysymys. Monet meistä ovat sitä mieltä, että määritelmään pitäisi sisällyttää jätteistä saatava energia. Se on arvokas energialähde ja se todellakin uusiutuu päivittäin, joten sen pitäisi kelvata määritelmän piiriin. On sääli, että jätämme ulkopuolelle ryhmän, joka voi yleensä edistää energian saamista jätteistä - olipa kyse sitten pienimuotoisista hankkeista tai kokonaislaskelmista.
Keskeinen kiistakysymyksemme liittyy kuitenkin tavoitteiden sitovuuteen. Suhtaudumme tähän suurin varauksin, koska se on ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa. Vasemmistoa ja vihreitä edustavat ystävämme pyytävät mielestämme liikaa. Se voisi romuttaa tämän direktiivin, mutta ajattelemme sitä myös käytännön kannalta. Jos näihin tavoitteisiin kerran pyritään, prosenttiosuudet vaihtelevat jäsenvaltioissa 6 prosentin ja lähes 80 prosentin välillä. Tämä on erittäin kummallinen tapa edetä, joten komissio on mielestämme oikeassa ehdottaessaan ohjeellisia tavoitteita.
Kolmas kiistanalainen asia on tukiohjelmien kesto. Puollamme lyhyttä kestoa ja sen jälkeen tehtävää tarkistusta, ja sanoisin kollegalleni McNallylle, että hän maalailee kauniita näkymiä merellä olevista tuulimyllyistä, mutta minun on kerrottava hänelle, että suunnitteluun liittyvien vaikeuksien ja kustannusten takia joudumme odottamaan tuota teknologiaa - kuten auringosta saatavaa energiaa - varsin pitkälle tulevaisuuteen. Kannatan kuitenkin lämpimästi tätä ehdotusta.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, kiitän Rothea hyvästä mietinnöstä ja ymmärtäväisestä toiminnasta. On tietysti kannatettavaa lisätä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käyttöä. Tuo osuus pyritään siis kaksinkertaistamaan kymmenessä vuodessa; se voisi olla enemmänkin. Kuitenkin unionin riippuvuus tuontienergiasta kasvaa nyt liikaa. Se on parissakymmenessä vuodessa jopa 70 prosentin tasolla. Se luo epävarmuutta meidän elämäämme, niin talouselämään kuin muutenkin. Mielestäni tarvitsemme uusiutuvien energialähteiden kehittämisen lisäksi ja rinnalle myös modernin energiansäästöohjelman, koska tämä riippuvuus alkaa olla meille myös turvallisuuskysymys.
Turvetta kertyy jatkuvasti. Turvemassan muodostuminen yhteyttämisessä ja kariketuotannossa on samanlaista kuin muiden kasvibiomassojen. Sadan vuoden sijasta, kuten puu, turve tarvitsee tuhansia vuosia uusiutuakseen. Tarvitsemme turvetta varsinkin oman maani itä- ja pohjoisosissa, jonne kaikki muut polttoaineet paitsi puu tuodaan kaukaa.
Me emme halua polttaa ja olla riippuvaisia pelkästään hiilestä ja öljystä. Meille riittää turpeessa oikein hyvin vuotuinen kasvuraja. Sekin on paljon ja liikaa. Me suomalaiset pidämme sekä metsää että suota miltei pyhinä ja osaamme käyttää niitä kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti.

Caveri
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, uusiutuvien energialähteiden käytön on oltava yksi uudenaikaisen energiapolitiikan keskeisistä tavoitteista myös Euroopassa, mutta siinä on otettava huomioon terveen järjen mukaiset velvoitteet ja tosiasiat.
Tässä mielessä vesivoimalla tuotettu sähkö on tärkeää, ja se on ollut yhtä aikaa risti ja siunaus vuoristoalueiden asukkaille, jotka ovat maksaneet hyvin korkean hinnan omasta maastaan ja jotka ovat olleet todistamassa juuri tähän energialähteeseen liittyvien paikallisten teollistumisprosessien alkuvaiheita. Nyt tätä voimavaraa - joka on uusiutuvaa energiaa sanan varsinaisessa merkityksessä - on hyödynnettävä mahdollisimman hyvin: ympäristöä ei tietenkään saa vahingoittaa enempää, ja on hahmoteltava myös tapoja korvata vuoristoalueiden asukkaille voimavarojen käyttö. Tietysti tämä direktiivi vie toivottuun suuntaan: siihen, että uusiutuvia energialähteitä viimeinkin hyödynnetään tosimielessä.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Rothea erinomaisesta mietinnöstä, joka on erittäin ajankohtainen tällä viikolla, kun yritämme ratkaista ilmastonmuutokseen liittyvää kriisiä. Arvoisa komission jäsen, meillä on ongelma: sellaisen verkkoinfrastruktuurin tarjoaminen, joka edistää uusiutuvan energian pääsyä verkkoon. On olemassa vaara, että uusiutuvat energialähteet tukahtuvat alkuunsa, jos monopoliasemassa olevat laitokset voivat veloittaa valtavia summia verkkoon pääsystä.
Eräältä kotipaikkakunnallani asuvalta viljelijältä, jolla oli tuulivoimahanke, vaadittiin yli kahta miljoonaa euroa verkkoon pääsystä, ja haluaisinkin, että tähän ongelmaan löydettäisiin ratkaisu. Haluaisin myös ilmoittaa komission jäsenelle, että Irlanti voi erittäin pian olla kilpailukykyinen tuulivoiman alalla. Uskomme, että voimme olla kilpailukykyisiä, jos saamme alussa asianmukaista tukea, johon kuuluu verkkoon pääsy.
Haluaisin ilmoittaa jäsen Chichesterille, että kotipaikkani rannikon edustalla merellä on jo pitkälle kehitettyjä tuulimyllyjä. Tämä hanke on todellakin käynnistymässä erittäin pian, joten haluaisin kutsua hänet katsomaan sitä, kun se käynnistetään. Uskon, että hän arvostaa sitä.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, ensiksikin uusiutuvista energianlähteistä tuotetun energian osuuden kasvu on myönteinen asia. Ehdotettu uusiutuvien energialähteiden 22 prosentin osuus vuoteen 2010 mennessä nykyisen 13,9 prosentin sijasta vaikuttaa erittäin kunnianhimoiselta, ja voidaan kysyä, riittääkö tavoitteen saavuttamiseksi yksi direktiivi, joka liittyy vieläpä markkinoihin ilman vastaavia toimia esimerkiksi tutkimuksen tukemiseksi.
Yksi tärkeä kysymys on, kuinka tuotannon lisäkustannukset hoidetaan. Direktiivissä puhutaan tukijärjestelmistä, käytännössä palkkioista alalla toimiville yrityksille, ja lopullisena ratkaisuna siinä nojaudutaan niin kutsuttuihin markkinamekanismeihin. Käytännössä tämä tarkoittaa, että työntekijät maksavat yritysten kustannusten lisäksi myös niiden voitot, mitä ei tietenkään tapahtuisi, jos energian tuotanto ja jakelu kuuluisivat julkiselle sektorille, niin kuin Kreikan kommunistinen puolue vaatii, eikä niitä olisi yksityistetty väkivaltaisesti suurpääoman toimesta. Näistä syistä uskomme, että asetettuja tavoitteita on mahdoton saavuttaa käsiteltävänä olevan direktiivin avulla.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Rothea arvokkaasta työstä mietinnön laatimiseksi. Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkönkäytön edistäminen on erittäin kannatettavaa. EU:n riippuvuus tuontienergiasta nousee joka tapauksessa merkittävästi seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana. Koska samalla EU:n on pidettävä kiinni Kioton ilmastotavoitteista, on erityisen tärkeää, että uusiutuvien energialähteiden tutkimukseen panostetaan enenevässä määrin. Olen tyytyväinen, että uusi direktiivi huomioi muun muassa biomassan, turpeen ja muiden puupohjaisten raaka-aineiden merkityksen.
Keskustelu uusiutuvista energialähteistä ei saa kääntyä populismiksi ydinvoimalla tuotettua sähköä vastaan. Pitää muistaa, että vain ydinvoiman käyttö yhdessä uusiutuvien energialähteiden kanssa mahdollistaa Kioton ilmastosopimuksen velvoitteiden täyttämisen. Väittely ydinvoimasta luopumisesta muun muassa Ruotsissa ja Saksassa on osoittanut, että ilman näköpiirissä olevia ympäristöystävällisiä ja kilpailukykyisellä hinnalla tuotettavia energiavaihtoehtoja keskustelu jää pakostakin torsoksi.
Sähkömarkkinoiden täydellinen vapauttaminen on myös yksi ennakkoedellytys uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämisessä. Monopoliyhtiöiden ylläpitämät keinotekoiset kaupan esteet ja kaupan rajoitteet on purettava, esimerkiksi pohjoismaisella vesivoimalla tuotettu edullinen sähkö ei vielä nykyoloissa pääse esteettä Keski-Euroopan markkinoille.

Corbey
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, te kaikki tunnette Don Quijoten taistelun tuulimyllyjä vastaan. Hänen taistelunsa tuulimyllyjä vastaan kuvaa järjetöntä tai mahdotonta taistelua kaikkea itsestään selvää vastaan. Valitettavasti tuulimyllyt eivät ole nyt itsestäänselvyys. Yksi nykyisistä itsestäänselvyyksistä on juuri fossiilisen energian tukeminen. Taistelu näitä tukia vastaan on vaikuttanut toivottomalta työltä. Tällä kertaa se on kuitenkin taistelua tuulimyllyjen puolesta, ja siksi siitä tulee myös menestyksekästä.
Sosiaalidemokraatteina olemme sitä mieltä, että kestävän energian täytyy saada oikeudenmukainen mahdollisuus. Kestävä energia voi vaikuttaa oikeudenmukaiseen jakoon maiden välillä. Kuluttajilla täytyy olla oikeudenmukaisia valintamahdollisuuksia. Kestävä energia tarjoaa lisäksi vankan pohjan taloudelle. Taistelussa tuulimyllyjen puolesta ei ole siis häviäjiä. Emme olisi voineet valita parempaa hetkeä tälle keskustelulle. Haagin ilmastokonferenssi on juuri alkanut. Tavoitteemme kestävän energian alalla ovat kunnianhimoiset, mutta ilmasto-ongelman puitteissa olemme kuitenkin vielä vaatimattomia. Tarvitaan perinpohjaisia teknisiä muutoksia. Silloin ei saa ryhtyä peukaloimaan kestävän energian määritelmää, jotta tavoitteet voitaisiin saavuttaa mahdollisimman helposti. Kestävä energia yhdistetään usein pienimuotoisiin ratkaisuihin: kaikille aurinkopaneeli katolle ja tuulimylly jokaiseen kylään. Se on hienoa, mutta kestävä energia vaatii myös suuria investointeja. Rahoituksen toteuttamiseksi tarvitaan viranomaisten sitoutumista asiaan. Kestävällä energialla täytyy olla tietyt markkinat. Sitoutumattomuus ei riitä tässä tapauksessa. Siksi jäsenvaltioilla täytyy olla sitovia tavoitteita. Niiden täytyy olla kulutukseen liittyviä tavoitteita, koska kestävää energiaa saa tuoda ja viedä, jotta kaikki maat voisivat hyödyntää etujaan optimaalisesti. Lisäksi tuotantotavoitteiden osalta täytyy nimetä tavoiteluvut, koska se on myös jäsenvaltiolle kannustin hyödyntää kaikkia mahdollisuuksia.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin kiittää esittelijää hänen hyvästä panoksestaan tässä asiassa.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää erinomaisesta työstä tämän mietinnön yhteydessä. Yhteistyöllä on saatu aikaan todella hyvä esitys. Valiokunnassa hyväksytty määritelmä uusiutuvista energialähteistä on kohtuullisen onnistunut ja kattava, myös turve on pidettävä siinä mukana, kuten monet kollegat ovat täällä vakuuttavasti perustelleet. Uusiutuvan energian lisäämisellä voidaan vähentää riippuvuutta öljystä ja luoda työpaikkoja myös harvaanasutuille alueille. Lisäksi se on tärkeä keino vähentää yhteisön kasvihuonepäästöjä.
Mielestäni on hyvä, että tavoitteet asetetaan korkealle, mutta tärkeintä on, että yhteisistä tavoitteista voidaan sopia uskottavasti ja myös sitovasti, mihin esittelijä täällä jo aikaisemmin viittasi. Pidän hyvänä periaatetta, jonka mukaan direktiivillä luodaan puitteet uusiutuvien energialähteiden lisäämiseksi sähkön tuotannossa. Vaikka edistämistoimenpiteistä päättäminen ja toteuttaminen jätetään jäsenvaltioille, tarvitaan myös unionin kasvavaa panosta.

Wijkman
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa selvästi, että uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen tehtävät investoinnit ovat ainoa realistinen tapa, jolla Euroopan unioni pystyy täyttämään Kioton pöytäkirjan velvoitteet ja vähentämään voimakasta riippuvuuttaan fossiilisista polttoaineista.
Onnittelen komission jäsentä hänen aloitteestaan ja esittelijä Rothea hänen mietinnöstään. Toivoisin vain, että tämä direktiivi olisi osa unionin johdonmukaista pitkän aikavälin energiastrategiaa. Se ei kuitenkaan ole sitä. Niinpä energiaan liittyviä ehdotuksia tehdään yksi kerrallaan, eivätkä ne ole kovinkaan johdonmukaisia. Se ei ole teidän vikanne, arvoisa komission jäsen. Se on lähinnä jäsenvaltioiden syytä. Emme onnistu unionin energiajärjestelmän muuttamispyrkimyksissämme, ellemme tee energiapolitiikasta - myös verotuksesta - yhteisen politiikan osaa. Jäsen Chichesterin mainitsema ongelma, joka liittyy jäsenvaltioiden erilaisiin tukijärjestelmiin, on vain yksi esimerkki siitä, että tarvitsemme tällä alalla yhteisen lähestymistavan.
Sanoisin lopuksi pari sanaa kustannuksista. Kaikki uudet tekniikat ovat alussa kalliita. Melkein kaikilta mahdollisilta aloilta saatu kokemus kuitenkin osoittaa, että aina, kun kysyntä kasvaa 100 prosenttia, kustannukset laskevat arviolta 10-15 prosenttia. Uusiutuva energia ei ole poikkeus. Voisin näyttää teille kaavioita ja käyriä, jotka osoittavat, että tämä matemaattinen kaava pätee sekä tuulivoimaan että aurinkokennoihin. Suhtaudunkin toiveikkaasti uusiutuvien energialähteiden tuleviin mahdollisuuksiin, mikäli käyttöön otetaan oikeanlaisia kannustimia.
Toivon teille mitä parhainta menestystä, arvoisa komission jäsen.

Caudron
Arvoisa komission jäsen, tämäniltainen keskustelumme sattuu sopivaan aikaan monet meistä ovat todenneet sen samalla, kun Haagin ilmaston lämpenemistä koskeva konferenssi on käynnissä. Tällä hetkellä kaikki ovat hyvin tietoisia siitä, että se, mikä uhkaa tapahtua ihmiskunnalle, ei ole enää useiden sukupolvien päästä tapahtuva asia. Jo tällä hetkellä voimme tuntea, millaisia ovat kasvihuoneilmiön kielteiset seuraukset, eli ilmaston rajujen muutosten ja planeetan lämpenemisen vaikutukset eli lyhyesti sanottuna kaikkien näiden toinen toistaan seuraavien vaikeuksien seuraukset. Tällä hetkellä ne ovat todella tulleet ajankohtaisiksi ja edellyttävät kiireellisiä, määrätietoisia ja lujia toimia. Arvoisa komission jäsen, tekemänne hieno ehdotus ja haluaisin kiittää teitä realismistanne energia-asioissa sekä kollegamme Rothin erinomainen mietintö ovat oikeansuuntaisia, koska niillä tehdään uusiutuvien energialähteiden edistäminen mahdolliseksi.
Tätä asiaa tarkasteltaessa nähdään erilaisia etunäkökohtia, koskivatpa ne sitten toimitusvarmuutta, ympäristönsuojelua, kasvihuoneilmiön torjuntaa tai työpaikkojen luomista. Kuten ranskaksi sanotaan "ei ole kuvaa", mikä tarkoittaa, että meillä ei ole siis vaihtoehtoja, mikäli tietenkin rahoituksesta sovitaan, ja tässä kohdin myös markkinoiden rajoitukset käyvät ilmi. Vapaalla kilpailulla ei ratkaista kaikkia ongelmia, eikä varsinkaan kasvihuoneilmiön tai tuhlaamisen torjuntaa. Jäsenvaltioiden on nyt hyväksyttävä niille esitetyt ehdotukset. Meidän on äänestettävä erittäin runsaslukuisesti esittelijä Rothin ehdotusten puolesta. Ja lopuksi haluaisin vain ottaa esiin kolme tämän keskustelun aikana ilmennyttä ongelmaa.
Ensimmäinen koskee turvetta, joka on yksi tärkeä energialähde, mutta minusta se ei ole uusiutuva energialähde. Toinen ongelma liittyy kotitalousjätteisiin: kyseessä ei ole varsinaisesti uusiutuva energialähde, mutta on kartettava sitä, että välitettäisiin kielteinen viesti kotitalousjätteiden polttamisesta. Lopuksi sitovuuden asteesta toteaisin vain, että koska minulla ei ole enää aikaa tavoite ei ole itsessään koskaan sitova: se on tavoite ja siitä seuraa, että sen saavuttamiseksi on tehtävä kaikki mahdollinen. Näin meidän olisi toimittava koko unionissa.

Rübig
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää jäsen Rothea harkitsevasta ja eläytyvästä toiminnasta tämän asiakirjan yhteydessä. Minusta vaaditaan erittäin paljon rohkeutta asettaa uusiutuvat energialähteet yhä uudestaan siihen asemaan, jonka ne ovat ansainneet. Saavuin juuri OPECin kokouksesta, ja raakaöljyn 30 dollarin hinta antaa meille tilaisuuden oikeastaan aivan uusiin investointeihin tällä alalla. Juuri tutkimuksessa ja kehittämisessä on tärkeää, että panostamme tulevaisuudessa voimakkaammin uusiutuviin energialähteisiin ja että niihin sisällytetään ennen kaikkea myös kaasut, olkoonpa ne peräisin kaatopaikoilta tai selkeytyslaitoksista.
Minusta ei pitäisi kuitenkaan unohtaa koulutustakaan, koska juuri energiatehokkuus ja energian säästäminen ovat ehdottoman tärkeitä tulevaisuudessa, samoin kuin tehokkaan infrastruktuurin hyödyntäminen.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella jäsen Rothea siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt tätä mietintöä laatiessaan, ja lisäksi hänen yksimielisyyteen pyrkivästä asenteesta. Olen vakuuttunut, että kaikissa energiaan liittyvissä asioissa meidän on tiedostettava, että joko parannamme energialähteitä tai sitten teemme maapallosta asuinkelvottoman vain muutaman sukupolven sisällä. Minun mielestäni on erittäin tärkeää, että varmistamme tällaisten energialähteiden tukemisen huomattavan pitkäksi aikaa, jotta teollisuudellamme olisi mahdollisuus investoida tähän energiavaihtoehtoon päättäväisesti ja pitkällä aikavälillä. Mielestäni uudistuville energialähteille on taattava vakaa lainsäädännöllinen kehys vähintään kymmeneksi vuodeksi; meidän kaikkien on kannatettava tätä ehdotusta.
Tämän alan tavoitteidemme osalta meidän on kuunneltava kansalaisia ja mentävä komission ehdottamaa noin 21 prosentin tavoitetta pitemmälle, jota pidän kokonaisuudessa erittäin myönteisenä, ja lisättävä uusiutuvien energialähteiden avulla tuotettavan sähkön osuutta sähkön kokonaistuotannosta. Toisaalta yhdenmukaisuuden periaatteen vuoksi näiden kansallisiksi parametreiksi muutettujen tavoitteiden on oltava sitovia, sillä muutoin direktiivi olisi sisällöltään ja merkitykseltään puutteellinen. Tämä sitovuus on tärkeää myös siksi, että voidaan osoittaa, että Euroopan unioni suhtautuu kansainvälisiin sitoumuksiinsa vakavasti myös ympäristöalalla.
Lopuksi tiedostan sen, että tämä kaikki on helpommin sanottu kuin tehty, mutta ellemme toimi välittömästi, joudumme maksamaan siitä muutaman sukupolven jälkeen, mikä vie meidät perikatoon. Kantakaamme vastuuta yhdessä ja jättäkäämme lapsillemme elinkelpoinen maailman.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella jäsen Rothea hänen erinomaisesta työstään sekä kaikkia niitä jäseniä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun ja joista monet ovat myös esittäneet tarkistuksia parlamentille ja neuvostolle ehdotettuun tekstiin.
Tämä komission ehdotus esitellään tilanteessa, jota pidän taloutemme ja elämämme kannalta monella tavoin kielteisenä, mutta kuitenkin juuri tämän aloitteen esittämisen kannalta myönteisenä. Öljyn hinnan räjähdysmäinen nousu tuo kieltämättä entistä raaemmin esille ne ongelmat, jotka liittyvät riippuvuutemme fossiilisista energialähteistä.
Direktiivin strategisena tavoitteena on luoda vakaa lainsäädännöllinen kehys, jonka puitteissa keskipitkällä aikavälillä voidaan Euroopan unionissa kehittää huomattavalla tavalla uusiutuviin energialähteisiin perustuvaa sähköntuotantoa, ympäristöystävällistä sähköntuotantoa, ja helpottaa sen pääsyä sähkön sisämarkkinoille. Se on kuitenkin tehtävä tässä järjestyksessä: ensin on lisättävä ympäristöystävällistä sähköntuotantoa ja sen jälkeen tulevat markkinoihin liittyvät kysymykset.
Tämä ehdotus luo tietynlaista oikeusvarmuutta samalla kun siinä noudatetaan toissijaisuusperiaatetta antamalla jäsenvaltioille riittävästi itsemääräämisoikeutta, jotta ne voivat ottaa erityisolot huomioon niin pitkälle kuin mahdollista sen mukaan, miten asiat etenevät, ja tämä on paras keino edistää sähköenergian lähteiden käyttöönottoa.
Haluan kiittää jäsen Rothea siitä, että hän tukee näitä periaatteita, samoin kuin kaikkia niitä puhujia, jotka ovat osoittaneet tukevansa niitä.
Kuten tiedätte, komissio aikoo hyväksyä lähiaikoina vihreän kirjan energian toimitusvarmuudesta ja Kioton tavoitteiden saavuttamisesta eli Euroopan unionin Kiotossa tekemien sitoumusten täyttämisestä. Nämä kaksi asiaa ovat mielestämme erittäin tärkeitä, ne ovat erilaisia, mutta kuitenkin aivan yhtä tärkeitä. Euroopan unioni, joka on lipunkantajana ilmastomuutoksen torjunnassa ja päästöjen vähentämisessä, ei voi olla ensimmäisenä laiminlyömässä omia tavoitteitaan ja omia sitoumuksiaan.
Toinen kysymys koskee toimitusvarmuutta, ja se on avaintekijä taloudellisen kehityksen sekä valtioidemme ja koko Euroopan hyvinvoinnin takaamisessa. On keskusteltava siitä, mikä merkitys kullekin energialähteelle on annettava tässä vihreässä kirjassa. Ensinnäkin energiansäästö. Haluan korostaa kuten eräs puhujista sen merkitystä, mutta haluan myös sanoa, ettei kyse ole siitä, että jotain energialähdettä vastustetaan tai sitä vastaan ryhdytään taistelemaan toisen energialähteen puolesta. Yksi Kioton velvoitteiden täyttämisen ja unionin energiantuotannon tulevaisuuden peruspilareista on uusiutuvien energialähteiden käytön kehittäminen ja lisääminen.
Tämänpäiväisellä asiakirjalla komissio pyrkii tekemään selväksi, että uusiutuvien energialähteiden käyttöönotolle ei ole tällä hetkellä samanlaisia edellytyksiä kuin aikoinaan muunlaisilla energialähteillä, kuten ydinvoimalla, hiilellä tai öljyllä, mainitakseni niistä vain muutamia.
Uusiutuvien energialähteiden tukeminen on perusteltua lisäksi sen vuoksi, että jotkin perinteisten energialähteiden käytöstä aiheutuvat ulkoiset kustannukset jäävät enimmäkseen maksamatta. Lisäksi uusiutuvat energiamuodot voivat osaltaan taata toimitusvarmuuden, koska Euroopan unionissa on niiden osalta valtavasti tuotantopotentiaalia.
Ehdotettujen tarkistusten osalta haluaisin sanoa teille, että jo niiden lukumäärä on vaikuttava, mikä osoittaa parlamentin suurta kiinnostusta tätä aihetta kohtaan. Ne osoittavat myös, että on olemassa erilaisia mielipiteitä siitä, mikä olisi tarkoituksenmukaisin keino edistää tällaista sähköntuotantoa. Kaikesta huolimatta olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Euroopassa on nopeutettava ja tehostettava tällaisten energiamuotojen käyttöä ja että se vaatii ponnisteluja.
Ponnistellessamme vahvojen ja dynaamisten ympäristöystävällisen sähkön markkinoiden luomiseksi, meidän on ensin kuunneltava, jotta voimme oppia toinen toisiltamme. Olen huomannut, että on olemassa kaksi ajatussuuntaa, joiden lähestymistavat tähän aiheeseen ovat vastakkaisia. Ensimmäinen korostaa pikaista markkinavoimien mukaan tuomista, kun taas toinen korostaa tarvetta siirtymäkausien käyttöönottoon ja aktiiviseen valtiontukeen.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio yrittää ehdotuksessaan säilyttää parhaimmat ominaisuudet näistä kahdesta lähestymistavasta, jotta tekstistä saataisiin tasapainoinen, mutta minun on sanottava myös hyvin selkeästi, että ensisijainen tavoite tällä hetkellä on uusiutuvien energiamuotojen edistäminen, niiden kehittäminen. Näin ollen markkinoita koskevat kysymykset jäävät toissijaiseksi. Ne ovat kyllä tavoitteita, joita ei sovi unohtaa, mutta ne eivät ole ensisijaisena tavoitteena tässä aloitteessa, jolla pyritään pääasiassa kehittämään ja edistämään uusiutuvien energiamuotojen käyttöä.
Tarkistuksissa 1, 2, 8, 20 ja 21 korostetaan, että tarvitsemme politiikkaa, joka suosii ympäristöystävällistä sähköntuotantoa ja sen monia etuja, ja komissio hyväksyy ne suoralta kädeltä. Samasta syystä hyväksymme myös osittain tarkistuksen 3, mutta emme kuitenkaan tarkistusta 7, joka on liian tekninen tähän ehdotustekstiin.
Tarkistuksen 5 osalta voin tyytyväisenä todeta, että koska tämä kysymys on hyvin tärkeä, komissio tutkii mahdollisuutta esittää uutta direktiiviä uusiutuviin energialähteisiin perustuvista biopolttoaineista, tarkemmin sanottuna biomassasta, maataloustuotteista, mikä yksinkertaistaa joitakin muita kohtaamiamme ongelmia. Kun alamme puhua uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotannon tavoitteista, meidän on ensinnäkin sovittava siitä, mitä tarkoitamme uusiutuvilla energialähteillä. Tämä on erittäin tärkeää, jotta voimme luoda perustan tulevaisuuden markkinoille, ja monet teistä ovat viitanneetkin tähän. Tämä tarkoittaa sitä, että voimme noudattaa enimmäkseen Euroopan parlamentin tarkistuksessa 27 esittämää määritelmää, mutta kun puhumme biomassan käytön laajentamisesta vaikka se voitaisiinkin ehkä hyväksyä siinä muodossa kuin se on esitetty sillä ei missään tapauksessa voida tarkoittaa talousjätettä. Enimmäkseen se ei kelpaa uusiutuvaksi energialähteeksi.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä turvetta, koska kyseessä on selvästi fossiilinen polttoaine. Tosin se lisääntyy muita nopeammin, mutta se on silti fossiilinen polttoaine. Biomassaa ei saa väärinkäyttää myöskään kuten sanoin pilaantumattoman puun kohdalla, ja kannatamme tarkistusta 24.
Jätteiden pitäminen uusiutuvana energialähteenä ilman sen kummempaa luokittelua kuten juuri äsken sanoin ei ole riittävä ja se on myös ristiriidassa kiinteiden jätteiden hävittämistä koskevan politiikan kanssa. Komissio hylkää tähän viittaavan osan tarkistuksesta 27 sekä tarkistukset 11, 54, 55, 61 ja 57, jotka liittyvät kaikki tähän kysymykseen.
Komissio on myös sitä mieltä, että kaikkea uusiutuvista energialähteistä tuotettua ja hybridivoimaloissa käytettävää sähköä on pidettävä ympäristöystävällisenä sähkönä eikä ainoastaan sitä, jota käytetään varavoimana. Näin ollen emme voi hyväksyä tarkistusta 28. Komission ehdotukseen sisältyvässä liitteessä on mainittu jäsenvaltioiden ohjeelliset tavoitteet uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuudelle, jotka ovat tarpeen, jotta ympäristöystävällisen sähkön osuus Euroopan unionin kokonaissähkönkulutuksesta nousisi vuoteen 2010 mennessä 22,1 prosenttiin niiden tavoitteiden mukaisesti, jotka vahvistettiin valkoisessa kirjassa vuonna 1997.
Tässä tilanteessa minun on tuotava esille kaksi kysymystä. Ensinnäkin näiden tavoitteiden on oltava ohjeellisia. Hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin asettaa pakollisia tavoitteita, mutta meidän on oltava realistisia, ja vaikka olenkin tästä pahoillani, en voi silti tässä vaiheessa hyväksyä teidän ehdotustanne, koska jäsenvaltiot hylkäisivät sen heti.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun unionin direktiivissä asetetaan tällaisia kansallisia tavoitteita. Ne eivät ole velvoitteita, jotka pitää täyttää, vaan kansallisia tavoitteita. Totta kai harkitsemme tätä mahdollisuutta, mutta erään neuvottelun vuoksi, joka käytiin toisen osapuolen eli neuvoston kanssa, en voi periaatteessa hyväksyä näitä tarkistuksia, vaikka ymmärränkin teidän näkökantojanne ja vaikka pidänkin niitä erittäin myönteisinä. Tämän vuoksi korostan, että 3 artiklan 4 kohdalla on hyvin ratkaiseva merkitys. Kun siinä kertomuksessa, joka jäsenvaltioiden täytyy laatia uusiutuvien energialähteiden käyttöön liittyvien tavoitteiden saavuttamisesta ja käytön kehittymisestä, käy ilmi, että jokin jäsenvaltioista laiminlyö selvästi näitä tavoitteita, laaditaan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia tilanteen korjaamiseksi. Nämä olisivat tietenkin pakollisia tavoitteita tälle jäsenvaltiolle, jotka sen täytyy saavuttaa, jotta se voisi saavuttaa tällä tavoin ne tavoitteet, jotka ovat vain tavoitteita eivätkä velvoitteita.
Sen matkan, joka tämän direktiivin myötä alkaa, täytyy perustua avoimiin toimiin, jotka vahvistavat luottamusta, mutta on todennäköistä, että tämä prosessi ei pääse koskaan alkamaan, jos asetamme tekstissä sitovia tavoitteita. Monet jäsenvaltiot eivät halua hyväksyä enää edes ohjeellisia tavoitteita, joten olisi täysin mahdotonta saada niitä hyväksymään sitovia tavoitteita.
Mitä laskelmiin tulee, meidän laskemamme 22,1 prosentin tavoite vuonna 1997 asetetun 23,5 prosentin tavoitteen sijaan perustuu uskottavuuteen. Emme ole valinneet näitä lukuja sattumalta tai hetken mielijohteesta, vaan ne vastaavat käsittelemiämme tosiasioita. Tämän vuoksi emme voi hyväksyä niitä tarkistuksia, joissa ehdotetaan oikeudellisesti sitovia tavoitteita neuvoa-antavan komitean perustamista tai 23,5 prosentin tavoitetta ja tämän vuoksi meidän on hylättävä tällä hetkellä tarkistukset 6, 9, 12, 25, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 50, 51, 52, 67 ja 68.
Tukijärjestelmien osalta tässä on toinen joukko tarkistuksia, joiden osalta komissio piti ennenaikaisena ehdotusta yhdenmukaistetusta tukijärjestelmästä, mutta totesi kuitenkin, että se esittää tarvittaessa tätä asiaa koskevan ehdotuksen tiettyjä periaatteita noudattaen. Komission mielestä monet parlamentin esittämistä tarkistuksista vahvistavat komission käytännöllistä lähestymistapaa samalla kun ne myös selventävät, parantavat ja täydentävät sitä. Näin ollen kannatamme tarkistuksia 36 ja 56 ja myös joitakin näkökohtia tarkistuksissa 4, 15 ja 62, joihin sisältyy ajatus ulkoisten kustannusten sisällyttämisestä ja maksamatta jäävien ulkoisten kustannusten korvaamisesta uusiutuvien energialähteiden hyväksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, emme voi kuitenkaan hyväksyä niitä kohtia, joissa valtiontukia koskevien sääntöjen soveltaminen tuomitaan ennalta. Emme voi hyväksyä myöskään sitä osaa tarkistuksesta 37, jossa vaaditaan, että tuleva yhdenmukaistettu tukijärjestelmä tyydyttäisi ulkoisten kustannusten sisällyttämisen tarpeen, sillä tämä voitaisiin tehdä vain yhdenmukaisen verotuksen avulla, joka puolestaan menee tulevan ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Toisaalta voisimme hyväksyä tarkistukset 10 ja 59, joissa täsmennetään, että suuriin vesivoimaloihin kohdistuvia investointeja voitaisiin tukea vain siinä tapauksessa, että niillä edistetään ympäristön parantamista. Suurille vesivoimaloille maksettavia tukia ei voida missään tapauksessa sisällyttää ympäristöystävälliselle sähköntuotannolle maksettaviin tukiin. Suuret vesivoimalat on pääosin erittäin kannattavia jo itsestäänkin ja niiden ympäristökustannukset ovat hyvin korkeita.
Tarkistus 53 merkitsisi sitä, että kaikki kilpailukykyiset uusiutuvat energiamuodot jäisivät tukien ja muiden etujen ulkopuolelle, minkä vuoksi komissio ei voi hyväksyä sitä tässä muodossa.
Niiden periaatteiden osalta, joihin tulevan yhdenmukaistetun tukijärjestelmän täytyy perustua, komissio voi hyväksyä tietyt osat tarkistuksissa 37 ja 38, joiden mukaan tässä järjestelmässä on otettava huomioon perustamissopimuksen ympäristötavoitteet, tehokkaiksi ja myönteisiksi osoittautuneista tukijärjestelmistä saadut kokemukset sekä maantieteelliset olot. Sen sijaan komissio ei voi hyväksyä niitä osia tarkistuksissa 37, 38 ja 39, joissa ratkaistaan ennalta, millaisia tukijärjestelmiä ei pidä soveltaa, tai joissa vaaditaan, että biomassamarkkinoita ei saa vääristää. Samasta syystä hylkäämme tarkistuksen 23.
Komissio voi hyväksyä tarpeen soveltaa siirtymäkausien aikana nykyisiä tukijärjestelmiä, ja se on jo otettu jo huomioon ehdotuksen 4 artiklan d kohdassa. Komissio pitää kuitenkin tarkasti mielessään sen, että käytetyt määräajat eivät heikennä sen aloiteoikeutta ja että niiden täytyy olla yhteensopivia sähkön yhtenäismarkkinoiden kanssa. Komissio voi hyväksyä osittain yhdistetyt tarkistukset 17 ja 18, sikäli kuin kymmenen vuoden siirtymäkausi liittyy investoijien luottamuksen säilyttämiseen eikä pelkästään tukijärjestelmien jatkamiseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, on tietenkin edettävä rauhallisesti. Kuten jotkut teistä äsken sanoivat, tuulienergiasta on hyvin pian tulossa kilpailukyinen, mutta myös jatkossa on annettava todellista tukea uusiutuvien energiamuotojen kehittämiseen. Joku teistä sanoi, että nämä tuet synnyttävät suurempaa kysyntää, parempaa teknologista kehitystä ja näin ollen parempaa kilpailukykyä, ja tähän me luotamme. Näin ollen myöhemmin, kun aika on sopiva, on otettava vähitellen huomioon myös markkinanäkökohtia, mikä kuten sanoin on seuraava askel, sillä ensin meillä on oltava riittävästi uusiutuvia energiamuotoja. Edellä mainitsemistani syistä komissio kuitenkin hylkää tarkistukset 13, 32, 40, 41, 63 ja 64.
Markkinavoimiin ja kilpailuun liittyvien tarkistusten osalta, komissio voi hyväksyä asianomaiset kohdat tarkistuksissa 17 ja 18 sekä tarkistuksen 22, sillä niissä korostetaan tarvetta luoda ympäristöystävälliset sähkömarkkinat, mutta hylkää tarkistuksen 19, jossa vaaditaan kansallisten tukijärjestelmien yhdenmukaistamista. Meidän on ymmärrettävä tukijärjestelmä laajasti, emmekä näin ollen voi hyväksyä tarkistuksia 16 ja 19.
Teknisten toimien osalta ja ympäristöystävällisen sähkön alkuperän takaamisen osalta emme voi valitettavasti hyväksyä tarkistuksia, joissa tämän takuun piiriin halutaan kaikilla eri menetelmillä tuotettu sähkö tai kolmansista maista peräisin oleva sähkö, sillä tämä menee ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Hylkäämme tarkistukset 14, 42, 43 ja 44 sekä tarkistuksen 58, jossa pyritään alkuperätodistusten rajat ylittävään kauppaan. Se on vielä tässä vaiheessa ennenaikaista eikä sitä voida tällä hetkellä hyväksyä.
Emme voi hyväksyä tarkistusta 45, joka heikentäisi ehdotusta velvoittamalla jäsenvaltiot tarkistamaan oikeudellista kehystä, emmekä myöskään tarkistusta 46. Emme hyväksy myöskään tarkistuksia 26, 47 ja 60 emmekä tarkistusta 65, sillä niissä annetaan pakollisia sääntöjä, jotka koskevat liittymiskustannusten ja muiden verkosta aiheutuvien kustannusten jakamista yhteisön tasolla.
Tarkistusten 48, 49 ja 66 osalta komissio voi hyväksyä sen, että aikanaan asetetaan kansalliset ympäristöystävällistä sähköä koskevat tavoitteet jaksolle 20102020, mutta ei kuitenkaan voi hyväksyä näissä tarkistuksissa niitä osia, joiden perusteella voitaisiin päättää ennalta valtiontukiin liittyvien kilpailuoikeutta koskevien sääntöjen soveltamisesta.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, että venytin puheenvuoroani, mutta mielestäni tämä keskustelu vaatii sen verran huomiota. Haluan onnitella vielä kerran esittelijä Rothea ja kaikkia teitä parlamentin jäseniä tekemästänne työstä ja korostaa, että on ehdottoman tärkeää, että annamme viimeinkin todellisen sysäyksen uusiutuvien energiamuotojen käytölle Euroopan unionissa. Tähän me pyrimme tällä aloitteella.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Naisten osallistuminen konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Theorinin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0308/2000) naisten osallistumisesta konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen (2000/2025(INI)).

Theorin
. (SV) Arvoisa puhemies, kylmän sodan loppumisen jälkeen taistelukenttänä ovat nyt kylät, kadut ja kodit. Konfliktit ovat pikemminkin valtioiden sisäisiä kuin niiden välisiä. Sota ja konfliktit ovat aina liittyneet miehiin, mutta suurin osa uhreista, 90 prosenttia, on siviilejä. Naiset ja tytöt joutuvat lisäksi erityisten hyökkäysmuotojen kohteiksi. Heitä raiskataan, ryöstetään ja pidetään seksiorjina. Konflikteissa leskeksi jääneiden on itse kasvatettava lapset ja elätettävä vanhemmat. Naisia ei kuitenkaan oteta mukaan rauhanneuvotteluihin, eikä heidän tarpeitaan ja tärkeinä pitämiään asioita oteta huomioon.
Tad&#x017E;ikistanin, jossa asuu 25 000 leskeä, kansallisen sovittelukomission 26 jäsenestä vain yksi oli nainen. Ensimmäisissä rauhanneuvotteluissa, jotka pidettiin Burundin konfliktin ratkaisemiseksi, 126 valtuutetusta vain kaksi oli naisia. Bosnian konfliktin lopettaneessa rauhanprosessissa ei ollut mukana yhtään naista. Tämä siitäkin huolimatta, että koko maailma oli tietoinen niistä järjestelmällisistä raiskauksista, joiden kohteeksi naiset joutuivat, ja siitä vastuusta, jonka he joutuisivat ottamaan yhteiskunnan jälleenrakentamisesta. Neljä vuotta myöhemmin pidetyissä NATOn Kosovon-pommituksia edeltäneissä neuvotteluissa valtuuskuntaan osallistui vain yksi kosovolainen nainen. Kun Kaakkois-Euroopan jälleenrakentamista koskeva vakaussopimus luotiin, naisia ei ylipäänsä mainittu, vaikka heillä olikin ainutlaatuista kokemusta ruohonjuuritason rauhanrakentamisesta. Sitäkin vähemmän he osallistuivat jälleenrakentamisesta vastaavaan komiteaan.
Taloa ei voi rakentaa puolikkaalle perustalle! Jos jätämme huomioimatta 50 prosenttia väestöstä, emme saa aikaan kestävää rauhaa. Naisten on osallistuttava täysin kaikkiin rauhanneuvotteluihin, kaikkeen jälleenrakentamistyöhön ja rauhanturvaoperaatioihin. Siinä missä muodolliset rauhanprosessit ovat lähes poikkeuksetta miesten alaa, kansainväliset kokemukset ja julistukset osoittavat, miten tärkeää on, että naiset osallistuvat konfliktien ratkaisemiseen ja rauhanrakentamiseen. Niissä harvoissa tapauksissa, joissa kansalaisyhteiskunnan edustajat ja naiset ovat osallistuneet muodollisiin rauhanneuvotteluihin, se on kuitenkin osoittautunut tulokselliseksi, esimerkiksi Etelä-Afrikassa, Guatemalassa ja Kambod&#x017E;assa. Tämä käy ilmi myös YK:n asiakirjojen sarjasta, esimerkiksi viimeksi siitä naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevasta päätöslausumasta, jonka turvallisuusneuvosto hyväksyi kaksi viikkoa sitten.
Kyse on siviiliväestön, pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden turvaamisesta, siitä, että taistellaan sodan aikana tapahtuneiden raiskausten rankaisemattomuutta vastaan, edistetään naisten aktiivista osallistumista konfliktien ratkaisemiseen ja rauhanrakentamiseen kaikilla tasoilla. Siitä mietinnössäni on kyse, ja se on saanut laajaa tukea valiokunnalta. Jotta PPE-DE-ryhmä voisi äänestää päätöslauseen puolesta, olen suostunut 12 kohtaa koskevaan kompromissitarkistukseen 19, jota siis sekä PSE-ryhmä että PPE-DE-ryhmä kannattavat. Ehdotan neljänteen Geneven pöytäkirjaan tehtävää lisäystä siten, että siinä rinnastettaisiin raiskaukset, pakotettu raskaaksi saattaminen ja seksiorjuus terrorismiin ja kidutukseen verrattavissa oleviin sotarikoksiin. Kehotan jäsenvaltioita ratifioimaan Rooman sopimuksen, jolla perustetaan pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin. Tällainen tuomioistuin on välttämätön, jotta voisimme murtaa trendin raiskauksien järjestelmällisestä käytöstä sotastrategiana. Lisäksi kaikkien rauhanturvaajien, niin miesten kuin naistenkin, on osallistuttava tasa-arvokoulutukseen. Tämä koskee erityisesti rauhanturvajoukkoja. Tavoitteen on oltava, että kaikista rauhaan ja jälleenrakentamistyöhön osallistuvista vähintään 40 prosenttia olisi naisia.
Paikallisten tahojen osallistuminen rauhan- ja sovitteluprosesseihin on tärkeää. Kehotan sen vuoksi jäsenvaltioita ja komissiota teknisesti, taloudellisesti ja poliittisesti tukemaan yksittäisiä järjestöjä, jotka työskentelevät konfliktien ehkäisemisen ja rauhantyön parissa. Vaikka naisten määrä on ollut rajoitettu, tutkimukset osoittavat, että naisten osallistuminen YK:n rauhanturvajoukkoihin parantaa suhteita paikalliseen väestöön ja yleistä moraalia. Miespuolisten rauhanturvaajien läsnäolo lisää sen sijaan seksuaalista väkivaltaa ja prostituutiota leirien läheisyydessä. Rauhanturvaajia, myös Euroopan unionin jäsenvaltioista peräisin olevia rauhanturvaajia, on lähetetty kotiin heidän syyllistyttyään seksuaaliseen väkivaltaan Somaliassa ja Mosambikissa.
Rauha on aivan liian raskas taakka vain yhden ainoan toimielimen, yhden hallituksen tai yhden sukupuolen harteilla kannettavaksi. Kestävää rauhaa ei voida luoda, jos puoli ihmiskuntaa jätetään huomioimatta. Rauha voidaan saavuttaa vain, jos naiset osallistuvat täysin rauhanprosessiin.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän jäsen Theorinia, esittelijää siitä, että hän käsitteli tätä aihetta "naisten osallistuminen konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen" Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteisena mietintönä. Sodat ja sotatilanteet koskevat naisia erityisesti sen tähden, että he ovat vastuussa perheistä, lapsista ja vanhuksista, mutta myös siksi, että he ovat usein vastuussa yksin miesten tai isien puuttuessa ja joutuvat näin ollen myös huolehtimaan yksin perheen selviämisestä.
Tilanne on naisten kannalta erityisen vaikea, mikäli he joutuvat edelleen kamppailemaan tunnustuksesta ja oikeudesta tasa-arvoiseen osallistumiseen. Avustustoimien toteuttamista ja täytäntöönpanoa koskevat päätökset ovat kriisinhallintaryhmien vastuulla, ja naisten asiantuntemusta siellä ei huomata tai tunnusteta. Tuntuu kuitenkin aivan liian itsestään selvältä hyödyntää tällaisissa vaikeissa tilanteissa sellaisia ihmisiä, jotka ovat vastuussa paikan päällä, niin sanotusti kotirintamalla, ja käyttää konfliktien ratkaisemisessa hyväksi heidänkin kokemustaan. Koska se ei valitettavasti kuitenkaan ole itsestään selvää, mietinnössä vaaditaan konkreettisesti sitä, että naiset on otettava mukaan elimiin, että heidän on saatava vaikuttaa.
Mietinnössä valitetaan sitä, että konfliktitilanteissa päädytään yhä väkivaltaisuuksiin ja pelottavasti myös seksuaaliseen väkivaltaan. Sitä on ehkäistävä ennalta, suojelemalla naisia pakolaisleireilläkin järjestämällä heille erilliset tilat. Seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneita naisia on autettava. Siitä olemme yksimielisiä. Tämä konflikteissa ilmennyttä seksuaalista väkivaltaa käsittelevä osa hajottaa mietintöä, ja sitä olisi pitänyt käsitellä aiheen arkaluonteisuuden ja tärkeyden tähden erikseen. Theorinin mietinnössä käsitellään tätä asiaa erittäin yksityiskohtaisesti ja sitä toistetaankin, minkä Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä pyytää poistamaan, koska kyse on julkisesta asiakirjasta.
Meidän on myös huolehdittava siitä, että vaatimukset ovat sellaisia, että ne voivat toteutua. Siksi toivon, että täysistunnon enemmistö tukee löydettyä kompromissia jäsen Theorin viittasi siihen 12 kohdan yhteydessä. Siltä osin kuin jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia tekemään päätöksiä, Euroopan parlamentti voi tuoda esiin tarkistuksia, toivottavia parannuksia. Emme voi kuitenkaan vaatia niitä. Jäsenvaltioiden on tehtävä omalla vastuullaan myös pakolaisleirien naisia koskevia päätöksiä. Näette mietinnön arkaluonteisuuden. PPE-DE-ryhmän ei ollut helppo tehdä sopivia tarkistuksia, ja pyydän kollegoja tukemaan myös esittelijän tekemää, 12 kohtaa koskevaa kompromissitarkistusta. Jos haluamme, että meitä kuunnellaan ympäri maailmaa, meidän on käsiteltävä ja edistettävä asioita diplomaattisesti ja herkkätunteisesti.

Swiebel
Arvoisa puhemies, kysymys naisista sodan ja rauhan problematiikkaan nähden on viime aikoihin saakka saanut ainoastaan vähäistä huomiota kansainvälisissä elimissä. Tätä aihetta käytetään liian usein riitelevien osapuolten poliittisena tilapäisperusteluna. Tällainen on tilanne myös selvästi ollut vuodesta 1975 lähtien järjestetyissä YK:n toistuvissa maailmankonferensseissa erityisesti Lähi-idän konfliktin yhteydessä. Koska kysymyksellä naisista ja rauhasta on ollut itsessään vain vähäistä poliittista painoarvoa, keskustelua ovat voineet hallita myös utopistiset virtaukset.
Vuonna 1995 Pekingissä järjestetystä naisten maailmankokouksesta lähtien tilanne on muuttunut huomattavasti. Siellä aloitettiin tämän aiheen käsittely kypsällä tavalla. Sitä seuranneiden vuosien aikana erityisesti YK:ssa ja siihen sidoksissa olevissa organisaatioissa on pantu käyntiin monenlaista. Oli siis jo aika, että tälle asialle annettiin muoto myös EU:ssa, ja kuten monissa naisten oikeuksiin liittyvissä asioissa, Eurooppa tulee hieman jälkijunassa. Vastahakoisuus, jota jotkut miehet ovat tässä parlamentissa osoittaneet tämän aiheen vakavaa käsittelyä vastaan, on enne. He haluavat tunnetusti pitää itsellään valta-asemansa ulkopolitiikassa ja puolustuksessa ja katsovat, että miehet voivat huolehtia naisten eduista. Kollega Theorin ansaitsee kunnian siitä, kuinka päättäväisesti hän on puolustanut tätä aihetta painostuksesta huolimatta.
Turvallisuusneuvosto hyväksyi 31. lokakuuta kaksipäiväisen keskustelun jälkeen päätöslauselman, jonka otsikkona oli "Nainen, rauha ja turvallisuus". Theorin ilmoitti jo tästä. Tämä päätöslauselma muistuttaa tarkoitukseltaan suurelta osin tätä, mikä meillä on edessämme. Myös tämä on osoitus asian tärkeydestä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan ilmaista pettymykseni mielestäni epämääräisiin toimiin, jotka ovat johtaneet 12 kohdan heikentämiseen. Tämä kohta koskee sellaisten naisten oikeuksia ja vapaata valintaa, jotka ovat joutuneet raiskauksen ja sotatilanteiden uhreiksi. Mielestäni näistä oikeuksista ei ole syytä tinkiä. Poliittisessa mielessä voin tulkita nykyisen tarkistuksen 19 pikemminkin taktiseksi tappioksi tai taktiseksi vetäytymiseksi kuin sisällölliseksi kompromissiksi, mikä on oikeastaan sopimatonta naisasian kannalta.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin muiden puhujien tavoin onnitella esittelijää erittäin kattavasta ja hyvästä mietinnöstä, joka sisältää useita ehdotuksia, joista päättäjien kaikkialla maailmassa olisi innostuttava ja otettava oppia. Tällaisen mietinnön ongelmana on kuitenkin se, että siinä esitettyjä useita ehdotuksia ei laiteta tärkeysjärjestykseen. Myönnän ilomielin, että se ei ole ollut tarkoituskaan. Sen vuoksi on kuitenkin myös helposti vaarana, että äänestyksen jälkeen siirrymme suoraan seuraavaan asiaan. Ehdotan sen vuoksi, että korostamme seuraavaa vaihetta ja aloitamme sillä, mitä voimme konkreettisesti tehdä sen käytännön toteuttamisen osalta, joka koskee EU:ssa näinä kuukausina tapahtuvaa ei-sotilaallisen ja sotilaallisen valmiuden rakentamista. Sen vuoksi kehottaisin, että neuvosto, korkea jäsen Solana ja komissio, mukaan lukien komission jäsen Chris Patten, kävisivät läpi mietinnön sisältämät monet ajatukset ja ottaisivat niistä vaikutteita ja sisällyttäisivät nämä ajatukset ja ehdotukset siihen työhön, joka on parhaillaan käynnissä silmiemme edessä ja jonka lopullisesta konkreettisesta muodosta emme valitettavasti tiedä kovinkaan paljon.
Tästä voi muodostua erittäin hyvä koetinkivi sen osalta, mitä kaikki sanat tasa-arvosta, valtavirtaistamisesta, naisten aseman vahvistamisesta ja niin edelleen merkitsevät käytännössä. Aloittakaamme konkreettisista toimista. Seuraavaksi neuvoston ja komission on annettava parlamentille selonteko siitä, mitä on tehtävissä. Varastossa on useita asioita, joihin meidän on puututtava, esimerkiksi poliisien koulutus tai sotilaallisen henkilöstön koulutus, lisäksi on varmasti syytä saada ihmiset paremmin ymmärtämään, että raiskaus on todellakin hyökkäys, jota ei voi hyväksyä, ja samaa mieltähän olemme myös kidutuksesta, jota ei myöskään voi hyväksyä. Opetusta voitaisiin antaa myös kansalaisjärjestöjen mukaan ottamisessa, kriisien kohteeksi joutuneita henkilöitä varten rakennettavien tilojen osalta ja niin edelleen. Voisimme sen jälkeen järjestää näitä asioita koskevia kuulemistilaisuuksia, seminaareja ja niin edelleen. Lisäksi koko prosessista ja näiden ennalta ehkäisevien panosten luomisesta tulisi avoimempia, ja jos lähtökohtana olisi naisten mukaan ottaminen, olisimme ehkä yhtäkkiä täysin odottamatta saaneet annettua EU:lle inhimilliset kasvot yhdessä asiassa.

Fraisse
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sanoa, miten kiinnostunut olen tästä mietinnöstä, jonka erinomaisuuden, jopa tavattoman erinomaisuuden haluaisin tuoda esiin. Vastedes, jos se teille sopii, meidän on ryhdyttävä käytännön työhön, ja puhuisin teille kahdesta ajankohtaisesta seikasta.
Koska naiset ovat vaikuttaneet historian kulkuun, naistoimijoiden näkökulmasta toteaisin, että heitä tarvittaisiin tästä lähin myös rauhanprosessin toimijoina. Niinpä tämä on ajankohtainen viittaus kymmenen Euroopan parlamentin jäsenen Lähi-itään tekemään valtuuskuntavierailuun joka tehtiin kaksi viikkoa sitten, ja jäsen Morgantini voisi puhua teille siitä pitkään jonka aikana pyrittiin siihen, etteivät naiset olisi ainoastaan mukana rauhanprosessissa, vaan että olisi myös olemassa eurooppalaista politiikkaa, ja me naiset kannatamme eurooppalaista politiikkaa Lähi-idän rauhan hyväksi. Pysykäämme siis käytännönläheisinä.
Toinen seikka puolestaan ei liity rauhan puolesta toimijoihin, vaan sodan uhreihin, koska kahden viikon päästä kansalaisjärjestöt kokoontuvat järjestämäänsä Tokion tuomioistuimeen. Joulukuussa 2000 yritetään siis tuomioistuimessa ja pyydän parlamentilta tukeamme hankkeelle tuoda julki toisen maailmansodan aikaisten "naislohduttajien" kysymys. Tämä on erittäin tärkeää, koska tuomioistuin haluaa tehdä uraauurtavaa työtä ja ottaa ensimmäisenä esille nämä naisiin kohdistuneet rikkomukset ihmiskuntaa vastaan.
Naislohduttajat, jotka olivat enimmäkseen korealaisia, raiskattiin ja heitä johdettiin harhaan, jotta Japani, joka ei halua tunnustaa tätä rikosta, sai heistä toisen maailmansodanaikaisia seksiorjia. Heitä pidettiin vankeina. Asiasta on tehty jo elokuvakin, lisäksi on olemassa todistuslausuntoja, jotka esitellään tuomioistuimelle. Arvoisa jäsen Theorin, toivoisin, että tekisimme naisten oikeuksien valiokunnan puolesta aloitteen, jolla tuemme tätä tempausta tunnustuksen saamiseksi ja jotta tämä naisiin kohdistunut rikos ihmiskuntaa vastaan hyvitettäisiin.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, naisten osallistuminen konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen on tärkeää ja valitettavasti sen vuoksi, että konflikteilla on vaikutuksia naisten elämään ja että he eivät perinteisesti ole olleet niissä aktiivisena osapuolena.
Suurin osa pakolaisista on naisia ja lapsia. Naisista tulee aseellisissa konflikteissa kaksinkertaisia uhreja, sillä he altistuvat raiskauksille ja seksuaaliselle väärinkäytölle, joita on käytetty toisinaan sotatilanteessa aseena. Tästä naisille aiheutuvat vakavat ongelmat lisääntyvät, sillä heidän oma yhteisönsä hylkää heidät. On näytetty toteen, että naisten osallistumisella konfliktien ratkaisuun ja pakolaisleirien organisaatioon on erittäin myönteisiä vaikutuksia.
Olemme samaa mieltä siitä, että raiskaukset, pakotettu raskaaksi saattaminen, pakkosterilisaatio ja kaikenlainen muu seksuaalinen väkivalta määritellään rikoksiksi ihmisyyttä vastaan, minkä vuoksi lainsäädäntötekstit on saatettava ajan tasalle, jotta naisia voidaan suojella tehokkaasti. Tarvitaan myös rahoitusta, jonka avulla tällaisen tilanteen uhriksi joutuneita naisia voidaan auttaa.
Naisten osallistuminen konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen ja jälleenrakennusaloitteisiin auttaisi suuresti näiden tavoitteiden saavuttamisessa. Myös miesten kouluttaminen kaikissa sukupuoleen liittyvissä näkökohdissa olisi tehokasta auttamista.
Tässä mietinnössä, jota pidämme tärkeänä käsiteltävän aiheen merkityksen vuoksi, on kuitenkin liikaa toistoa ja joitakin elementtejä, joista emme pidä, mutta myönnämme, että kyseessä on todellinen ongelma, joka on ratkaistava, ja tämän vuoksi ryhmämme kannattaa sitä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 90 prosenttia sodan uhreista ja neljä viidesosaa kaikista maailman pakolaisista on nykyään siviilejä, pääasiassa naisia ja lapsia. Siitä huolimatta, kun kyse on naisten osallistumisesta aseellisten selkkausten ehkäisemiseen ja torjuntaan tai rauhanaloitteisiin koskevaan päätöksentekoon, saamme havaita, että heidän mukanaolonsa on hyvin vähäistä. Emme voi sallia tämän jatkuvan, sillä naisten oikeuksia, prioriteetteja ja etuja ei useinkaan oteta huomioon rauhanneuvotteluissa. Siksi näissä asioissa päätösvaltaisten naisten antamat vähälukuiset esimerkit ovat osoittautuneet äärimmäisen tehokkaiksi.
Mainitsen vain kaksi esimerkkiä, jotka valaisevat hyvin äskeisiä sanojani: Yhdistyneiden Kansakuntien humanitaarisen avun johtotehtävissä toimiva Mary Roberts on hoitanut tehtäviään suunnattoman rohkeasti ja päättäväisesti käyden vaarallisissa paikoissa vaarallisina aikoina, tuoden julki häpeällisiä tilanteita sekä pakottaen valtiot ja kansainväliset tahot luopumaan hiljaisesta rikoskumppanuudestaan ja ryhtymään vaadittuihin toimiin. Myös Portugali, jossa diplomaatin ura avautui naisille vasta vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen, osoitti äsken Itä-Timorin ja Indonesian suurlähettiläs Ana Gomesin avulla, kuinka yksi nainen ja hänen herkkyytensä 25 vuoden ajan yksinäisyydessä kärsineen ja taistelleen kansan ongelmille ja kärsimyksille voi saada koko maailman ja erityisesti Euroopan parlamentin tietoiseksi niistä.
On tullut aika sanoa "riittää" naisten jäämiselle pois tämänkaltaisten ongelmien ratkaisemisesta. Se voidaan tehdä järkevästi mutta päättäväisesti, jotta poliittiset vastuunkantajat olisivat tulevaisuudessa riittävän tietoisia siitä seikasta, että sodat ovat kaikkien ongelma, ei ainoastaan miesten, ja että naiset kärsivät niistä eniten; juuri siksi naisten pitää olla edustettuina kaikissa elimissä, joissa käsitellään aseellisia selkkauksia. Ennen kaikkea selkkausten ehkäisemiseksi ja jos suinkin mahdollista, niistä kehittyvien sotien estämiseksi, mutta ainakin noiden tilanteiden lieventämiseksi ja ihmisarvon palauttamiseksi niiden viattomille uhreille: naisille ja lapsille. Nämä ovat muutamia niistä syistä, joiden takia me äänestämme tämän sangen tärkeän mietinnön puolesta.

Morgantini
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Theorinia hänen ainutlaatuisesta mietinnöstään ja hänen ehdottamistaan aloitteista. Minä, feministi ja pasifisti, joka olen muiden naisten kanssa ponnistellut suhteiden ja rauhansiltojen rakentamiseksi konfliktialueelle, panin merkille tässä mietinnössä kaikkien niiden kokemusten rikkauden, joita naiset kaikkina näinä vuosina ovat saaneet sellaisen rauhan rakentamisessa, joka ei merkitse vain sodatonta tilaa vaan taloudellisen ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden tunnustamista. On totta, että me naiset olemme suurimpia uhreja sotaa käyvillä alueilla, mutta emme ole pelkästään uhreja, vaan tarjoamme vaihtoehtoja sodalle ja väkivallalle ja olemme muutoksen rakentajia ja tekijöitä. Tästä on esimerkkinä sotaa ja väkivaltaa vastustava kansainvälinen verkosto "Naiset mustissa", joka on Israelissa jo 12 vuotta osoittanut mieltä Palestiinan miehitystä vastaan vuoropuhelun ja solidaarisuuden hengessä palestiinalaisten naisten kanssa. Myös me naisparlamentaarikot saatoimme nähdä tämän, kun kävimme tuolla alueella noina traagisina päivinä. Vastaavasti entisessä Jugoslaviassa sodan aikana Belgradin "Naiset mustissa" -verkosto solmi suhteita kroatialaisiin ja bosnialaisiin naisiin, ja eri puolilla maailmaa olemme ylittäneet rajoja ja torjuneet yhdessä nationalistisia aatteita.
Tätä naisten tekemää työtä ja heidän hankkimaansa tietoa, ruohonjuuritason diplomatiaa, joka tarjoaa toisen vaihtoehdon valtioiden väliselle diplomatialle, ei saa enää jättää huomiotta, vaan se on otettava huomioon siellä, missä päätöksiä tehdään, ja kaikilla diplomatian tasoilla. Tästä syystä ratkaisevan tärkeää on osallistuminen neuvotteluihin, ennalta ehkäisevään toimintaan, ylläpitoon...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Smet
Arvoisa puhemies, nyt on sanottu jo paljon, enkä aio ryhtyä toistamaan asioita. Haluaisin kiittää Theorinia, koska hän on tuonut Euroopan tasolle ongelman, josta olemme keskustelleet harvoin. Kuunnellessani eri huomautuksia ajattelen, että ne, jotka sanovat, että olisi hyvä, jos tarkastelisimme vielä painopisteitämme ja jos hieman vähentäisimme niiden asioiden määrää, joita haluamme toteuttaa, ovat oikeassa. Mietintöön sisältyy hyvin runsaasti asioita, ja kaikkea ei voida välittömästi toteuttaa. Mainitsen omasta puolestani pari painopistettä.
Ensimmäinen on se, että meidän täytyy painostaa kaikkia jäsenvaltioita ratifioimaan Rooman sopimus. Hyvin harvat jäsenvaltiot ovat tähän mennessä tehneet sen. Minulle on sanottu, että vain kaksi tai kolme jäsenvaltiota on ratifioinut sen. Jos voisimme tehdä sen, se olisi ensimmäinen askel. Tässä sopimuksessa mainitaan, että sodan aikana tapahtuvaa raiskausta ja kaikkia sen seurauksia täytyy pitää sotarikoksena. Tämä kuulostaa nykyisin ehkä normaalilta, mutta tämä ei ollut vielä hetki sitten todellakaan normaalia eikä itsestään selvää.
Sitten toinen asia. Turvallisuusneuvosto hyväksyi 31. lokakuuta päätöslauselman 1325, jossa "kehotetaan naisia osallistumaan laajasti rauhan rakentamiseen ja konfliktien jälkeiseen jälleenrakentamiseen". Tämän siis hyväksyi Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto. Mielestäni olisi hyvä - kun ajatellaan, että tämä hyväksyttiin siellä - että myös Euroopan unioni selvittäisi, mitä asioita siellä pyydettiin, koska ne on hyväksytty YK:ssa, ja ne täytyy voida hyväksyä myös Euroopan tasolla. Asioita pyydettiin noin 18, mikä on runsaasti.
Vielä kerran kiitokset, ja toivokaamme, että jotakin saadaan aikaan.

Karamanou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi onnitella Theorinia, joka on aloitteentekijä tässä erinomaisessa mietinnössä, joka käsittelee tärkeää ja ajankohtaista kysymystä. Kuinka siis naisten olennainen osallistuminen neuvotteluihin yhteenottojen ratkaisemiseksi voisi muuttaa maailmaa ja muuttaa vallitsevan vastakkainasetteluiden ja väkivallan kulttuurin rauhan, vuoropuhelun ja erimielisyyksien demokraattisen ratkaisemisen kulttuuriksi? Tämä on mahdollista, koska historiallisesti naiset kokonaisuutena yhdistetään väkivallattomuuteen, heillä on erilaisia kokemuksia miehistä sodan ja yhteenottojen asioissa samalla, kun heidän koko elämänsä on kietoutunut yhteen elämän suojelun, vuoropuhelun, sovittelun ja neuvottelun kanssa. Nämä naisten rauhaa rakastavat arvot voivat muodostaa vaihtoehtoisen ratkaisun, pohjan uuden kulttuurin rakentamiselle, rauhan ja kaikilla tasoilla tapahtuvan vuoropuhelun lujittamisen kulttuurin, jonka keinoihin erimielisyyksien ratkaisemiseksi eivät kuulu sota ja väkivalta.
Naisten rauhaa rakentavan järjestelmän puuttuminen on erityisen tuntuva, kun käy kriisialueilla, kuten Lähi-idässä, jossa itse kävin äskettäin. Olen vakuuttunut, että jos naisilla, sekä palestiinalaisilla että israelilaisilla, olisi ollut rooli rauhanprosessissa, Palestiinan kysymyksen olisi mitä todennäköisimmin löytynyt ratkaisu eikä olisi nykyistä kriisiä, joka on seurausta kaikkiaan seitsemän vuoden epäonnistuneista neuvotteluista. Irakin tapauksessa, jossa kävin kauppasaarron käytännössä kyseenalaistavan valtuuskunnan mukana, naiset eivät missään tapauksessa pitäisi mitään poliittisia ja sotilaallisia tavoitteita ihmiselämää tärkeämpinä eivätkä uhraisi joka kuukausi 6000:ta viatonta lasta minkään poliittisten, taloudellisten tai sotilaallisten etujen alttarille. Tästä syystä on tarpeen ottaa huomioon myös tämä ulottuvuus, kun hahmotellaan Euroopan unionin tulevaa politiikkaa.

Sörensen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, haluan aluksi yhtyä muiden kollegojen moniin puheenvuoroihin ja kiitoksiin sekä erityisesti myös Joke Swiebelin sanoihin Maj Britt Theorinin mietinnöstä, joka koskee naisten roolia konfliktien rauhanomaisessa ratkaisemisessa. Mietintö on valaiseva, ja sen perustana on runsaasti asiantuntemusta. Mietintö on myös uskalias ja rehellinen sekä joidenkin mielestä jopa järkyttävä, mutta siinä kerrotaan kyllä totuus. Siksi tuen lähes alkuperäistä koko mietintöä, ja olemme sitä mieltä, että suurin osa kollegojemme tarkistuksista on heikentäviä ja joskus jopa suorastaan tekopyhiä. Kollega Theorin on laatinut taisteluhenkisen mietinnön, ja toivomme, että adoptiokeskuksen avustamista, tarkistus 19 c, ei poisteta. Vihreät eivät hyväksy kompromissitekstiä, jonka kollegamme ovat laatineet tarkistukseen 19 liittyen. Kiitokset teille Theorin uskalluksestanne ja päättäväisyydestänne.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, jäsen Theorinin mietinnössä esitetty vaatimus naisten sosiaalisesta tasa-arvosta on mielestäni erittäin rohkea. Tarkoilla sanavalinnoilla syytetään naisten arvon loukkauksista ja vaaditaan muutoksia. Mietinnössä ei viitata vain naisten sosiaalisen syrjäytymisen muodostamaan ongelmaan sinänsä, vaan siinä korostetaan myös perustellusti sitä, että rikollisuudelta suojelua ja henkilökohtaista turvallisuutta ei voida taata vain kansallisten rajojen sisäpuolella. Siksi kannatan mietinnössä esitettyjä vaatimuksia siitä, että naisten pitäisi saada oikeus diplomaattiseen vaikuttamiseen. Kannatan mietinnön aloitetta sekä siihen sisältyvää toteamusta, että yhteiskunnan on tuettava seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneita naisia ja että siihen syyllistyneet miehet eivät saa enää jäädä rankaisematta. Naiset ja miehet, ihmiset ovat sinänsä erilaisia. Aito tasa-arvo vaatii toisenlaista kohtelua millaista, sen ihmiset määrittelevät yhä edelleen itse.

Van Orden
Arvoisa puhemies, Theorinin mietintö sisältää monia outoja ja kummallisia kohtia, ja minun on sanottava, että meidän pitäisi välttää sitä ajatusta, että armeijoissa on kyse jonkinlaisesta sosiaalipalvelusta ja että niiden päävaikuttimena pitäisi olla poliittinen korrektius.
Haluan keskittyä lyhyesti vain yhteen mietinnön kohtaan: 3 kohtaan, jossa tuomitaan niin sanottujen lapsisotilaiden käyttö. Valitettavasti käsitteitä ei määritellä eikä asioiden välille tehdä eroa. Me kaikki tuomitsemme varauksetta sen, että joskus jopa alle teini-ikäisiä lapsia siepataan julmasti tietyissä Afrikan maissa, erityisesti Sierra Leonessa ja Ugandassa, ja että heidät raaistetaan murhaamaan ihmisiä ja osallistumaan julmuuksiin, kuten ihmisten silpomiseen ja vahingoittamiseen. Nämä eivät ole sotilaita, eikä heitä pitäisi sekoittaa omissa asevoimissamme oleviin nuoriin. Ongelmana on, että kun puhumme lapsisotilaista, jotkin eturyhmät käyttävät tilaisuutta hyväkseen ja arvostelevat brittiarmeijan kaltaisia arvovaltaisia instituutioita, kuten äskettäin tapahtui. Johtavana periaatteenamme on välttää lähettämästä nuoria operatiivisille alueille, mutta joskus näin tapahtuu ja nämä nuoret suorittavat palveluksensa ylpeinä kurinalaisissa yksiköissä.
Meidän pitäisi todellakin välttää sekoittamasta tällaista kunniakasta toimintaa - jota olisi syytä rohkaista - sellaiseen barbaarisuuteen, joka tämän mietinnön laatijalla varmastikin on mielessään.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, onnittelen puheenjohtaja Theorinia tästä erinomaisesta mietinnöstä ja olen sitä mieltä, että lisäksi kaikkien meidän naisten pitäisi onnitella itseämme, sillä tulemme hyötymään suorasti tai epäsuorasti hänen esittämistään arvokkaista ja uudistuksellisista ehdotuksista ja esityksistä.
Arvoisa puhemies, tämä mietintö avaa yhteisön politiikassa tien, jota ei ole ennen kuljettu, ja se on naisten osallistuminen rauhan rakentamiseen. Tällä tiellä on mielestäni paljon mahdollisuuksia, ja se voisi todellakin muuttaa sitä synkkien epäonnistumisten leimaamaa satoa, jota miesten poissulkeva määräysvalta on niittänyt jo vuosisatojen ajan. Tällä alalla on vain häpeällisiä epäonnistumisia, ja siitä huolimatta naiset jätetään edelleenkin ulkopuolelle. Mietintöä varten on tehty paljon tutkimustyötä, se on perusteellinen, kurinalainen, ja siinä pystytään tuomaan perusperiaatteita esille hyvin selkeästi, kuten esimerkiksi 17 artiklassa, se on rohkea, mutta samalla se on hyvin käytännönläheinen ja siinä on todella tärkeitä ehdotuksia. Arvoisa puhemies, on todella harmillista, että se on täytynyt alistaa yksimielisyydelle! Ainoa lohtu on se, että tämähän on vain suurenmoinen osoitus jäsen Theorinin parlamentaarisista kyvyistä.
On häpeällistä, ettei paikalla ole yhtään neuvoston edustajaa. Arvoisa puhemies, sanoisitteko, kuka edustaa tällä hetkellä neuvostoa, tai YUTP:n korkeaa edustajaa? Uutta yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei voida toteuttaa huomioimatta parlamentin ehdotusta, eikä myöskään huomioimatta niiden eurooppalaisten naisten tahtoa, jotka haluavat osallistua tähän politiikkaan. Olkaa hyvä ja välittäkää neuvostolle meidän vasalauseemme. Neuvoston poissaolo tästä keskustelusta on suuri virhe.

Carlsson
Arvoisa puhemies, puheenvuoro aloitetaan yleensä kiittämällä hyvästä työstä. Minun on kuitenkin mahdotonta tehdä niin, sillä mielestäni esittelijä Theorinin mietintö pitäisi hylätä. Olen myös sitä mieltä, että naisten oikeuksien valiokunnan puheenjohtaja on heikoilla jäillä väittäessään, että mietintö on saanut laajaa tukea, sillä se hyväksyttiin kahdeksalla äänellä viittä vastaan.
Parlamenttia ajatellen on hävytöntä, että valiokunta-aloitteista mietintöä käytetään ajamaan sellaisia kysymyksiä, jotka eivät kuulu sen tehtävien piiriin. Esittelijä Theorinin piti kirjoittaa valiokunta-aloitteinen mietintö naisten osallistumisesta konfliktien rauhanomaiseen ratkaisemiseen. Sen sijaan mietinnössä käsitellään niin naisten asemaa pakolaisleireillä kuin naisten osoittamaa lujuutta ja voimaakin. Kaiken pahan vastustamisen innoittamana järjestelmälliset raiskaukset ja seksiorjuus tuomitaan. Itse haluaisin tuomita kaikki raiskaukset ja kaiken orjuuden!
Mietinnössä on kohtia, jotka mahdollisesti voisivat olla osa sellaista mietintöä, josta voisimme keskustella vakavasti kaikissa valiokunnissa ja josta käytävään keskusteluun voitaisiin saada mukaan jopa ulko- ja turvallisuuspoliittisia sidosryhmiä, esimerkiksi kun kyse on diplomaattiyksiköistä. Esittelijä Theorin on taistellut pitkään sen puolesta, että Ruotsi ei olisi unionin jäsen. Nyt hän yhtäkkiä taistelee sen puolesta, että EU saisi päättää siitä, millaisia virkamiehiä ulkoasiainhallintomme saisi palkata. Tämä ei ole ollenkaan johdonmukaista! Tehkäämme sen sijaan konfliktien ratkaisemisesta sellainen kysymys, jonka avulla voimme vahvistaa rauhan mahdollisuuksia kaikilla tasoilla ja kaikkien toimijoiden parissa, ja olkaamme takertumatta sukupuolikysymyksiin.
Vastustan voimakkaasti sitä toiseen sukupuoleen kohdistettua syyllisyyden kollektivisoimisen henkeä, jota on ilmennyt tänä iltana. Mielestäni se on niiden miesten pilkkaamista, jotka ovat kuolleet vapauden, rauhan ja demokratian säilyttämiseksi omissa maissaan, tai rauhanturvaamistoimissa. Sukupuolten välisten jännitteiden luominen, johon täällä tänä iltana keskitytään, ei ole mielestäni rauhanomaista tai rakentavaa. Sen vuoksi niin minä kuin useat muutkin aiomme huomenna äänestää tätä mietintöä vastaan. Minusta sitä ei nimittäin voi ottaa vakavasti.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, mielestäni kyseessä on uutta luova mietintö ja päätöslauselma, joka antaa hyvin konkreettisella tavalla uuden ulottuvuuden ulkopolitiikan harjoittamiseen.
Kukaan ei voi väittää, että naiset olisivat parempia kenraaleja tai parempia neuvottelijoita. Kukaan ei voi väittää, että naiset ovat demokraattisempia tai rauhantahtoisempia. Päätöslauselmasta käy kuitenkin selväksi, että kaikista kriisinhallintapolitiikoista, kaikista politiikoista, joilla hallitaan yhteenottoja ja sodan yhteiskunnallisia vaikutuksia, puuttuu yksi yhteiskunnan peruskomponentti, niistä puuttuu sukupuoliulottuvuus. Naisten yhteiskunnalliset kokemukset ovat erilaisia, eivät heidän mahdollisuutensa ole suurempia tai pienempiä. Heillä on erilaista kokemusta, joka on välttämätöntä politiikan harjoittamiselle erityisesti yhteenottojen hallinnassa. Mietinnössä tätä todellisuutta kuvataan monilla mielenkiintoisilla ja usein järkyttävillä tiedoilla. Olen kuitenkin samaa mieltä joidenkin puhujien kanssa siitä, että tarvitaan hyvin konkreettisia tavoitteita ja toimia, jotta sukupuoliulottuvuus konkretisoituisi politiikoissa, ohjelmissa ja toimissa.
Sallinette, että puhun joistakin päätöslauselman perussuosituksista, jotka vaativat toimia komissiolta. Ensiksi, se, että suosituksessa molempien sukupuolten valistustyöstä aloitteissa, jotka koskevat rauhaa ja turvallisuutta, nopean reagoinnin helpottamisen osalta on olemassa jotain, joka sisältyy asetukseen, josta äänestetään 4. joulukuuta. Asetuksessa sanotaan selvästi, että Euroopan unionin rajojen ulkopuolisessa turvallisuudessa ja vakaudessa pitää ottaa huomioon naisten ja miesten ruumiillinen loukkaamattomuus silloin, kun se on uhattuna.
Toiseksi, mitä tulee ihmisoikeussäännöksiin. Nämä säännökset edellyttävät oikeusperustaa sille, että EU ryhtyy poliittisiin toimiin kolmansien maiden suhteen yhteenottojen ehkäisemiseksi, niiden seurausten hoitamiseksi, luottamusta herättävien toimien mahdollistamiseksi, inhimillisen oikeudenkäytön edistämiseksi ja yhteenottojen ehkäisemiseksi toimivien kansainvälisten alueellisten ja paikallisten järjestöjen tukemiseksi. Kaikissa näissä komission rahoittamissa hankkeissa sukupuoliulottuvuus on jo esillä. Mainitsen esimerkkinä Angolan, joka sai viime vuonna rahoitusta siihen, että myös naiset ja naisjärjestöt voisivat osallistua yritykseen saavuttaa kriisiin lopullinen ratkaisu.
Kolmas kohta on Euroopan yhteisön osallistuminen kidutuksen uhrien kuntouttamiseen. Yksi tavoitteistamme on pitää erityistä huolta naisten erityistarpeista, ja viime vuonna saimme ensimmäisen esimerkin, jossa ryhdyttiin aloitteisiin terveydellisen, psykologisen ja sosiaalisen avun tarjoamiseksi Bosnian kodeistaan karkotetuille naisille.
Neljäs esimerkki on naisten tärkeä rooli rauhanprosessissa, jota Euroopan yhteisö on tukenut Balkanilla ja Välimeren ympärillä.
Viides kohta on ECHO, Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto, jota parlamentti on pyytänyt ja yllyttänyt ottamaan huomioon myös sukupuoliulottuvuuden. Meidän on sanottava, että ECHO-ohjelmissa sukupuoliulottuvuus otetaan säännönmukaisesti huomioon ja että monissa ECHOn rahoittamissa ohjelmissa, joissa vastaanottajat ovat muita järjestöjä, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisjärjestö, Kansainvälinen Punainen Risti jne., pyritään aina ottamaan huomioon sukupuoliulottuvuus. Viime vuosina on ryhdytty konkreettisiin toimiin, jotka koskevat naisten suojelua, terveyttä ja sosiaalista tilannetta ja joihin suuri osa ohjelmista on suunnattu.
Lopuksi haluaisin puhua Euroopan pakolaisrahastosta. 4.2 artiklassa edellytetään, että turvapaikkaoikeuden myöntämisen ehtojen osalta erityistoimiin voidaan ryhtyä silloin, kun kyseessä ovat erityisen haavoittuvassa asemassa olevat yksilöt, kuten naiset. Koska tämä ohjelma on mainittu myös päätöslauselmassa, siitä on erikseen sanottava, että hankkeista vastaavat jäsenvaltiot. Komission aloitteesta 5 prosenttia varoista voidaan osoittaa erityistoimiin, kuten vastaanottokeskuksissa työskentelevien virkamiesten, poliisien ja terveydenhoitohenkilökunnan kouluttamiseen, jotta voitaisiin vastata naismaahanmuuttajien erityistarpeisiin. Kuten myös päätöslauselmassa korostetaan, myös pakolaisrahaston toiminnassa otetaan mahdollisimman hyvin huomioon sukupuoliulottuvuus.
Arvoisa puhemies, on varmaa, että edessämme on ensimmäinen vaihe, jolloin sukupuoliulottuvuus, naisten osallistuminen, joka tapauksessa ilmenee eri ohjelmissa, ellei se ala olla peräti jo sääntö. Tämä ei tietenkään riitä. Tämä on tietenkin ensimmäinen vaihe, mutta uskon, että poliittisella toiminnalla ja tämän kaltaisilla päätöslauselmilla ja konkreettisilla tavoitteilla, jotka sekä parlamentin että komission pitää omaksua, pystymme muuttamaan tilanteen.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Ennen kuin siirrymme eteenpäin esityslistalla, haluan tehdä kaksi huomautusta. Kollega Izquierdo Rojo valitteli äsken sitä, että neuvosto ei ole enää läsnä. Hyvä kollega, neuvosto ei ole milloinkaan läsnä yöistunnoissa. Ongelma johtuu osittain siitä, että siirrämme esityslistaa laatiessamme tärkeitä asioita yöistuntoon. Se johtuu puheenjohtajakokouksesta, ja jos sitä halutaan muuttaa, on huolehdittava siitä, ettei uusiutuvista energialähteistä tai tärkeistä naisasioista keskustella tähän aikaan, koska kuten sanottu, neuvosto ei ole milloinkaan paikalla tähän aikaan.
Jos sallitte, teen henkilökohtaisen huomautuksen: minusta edistyisimme, mikäli kiinnittämättä huomiota siihen, mitä mieltä olemme sen ainoan miehen mielipiteistä, joka tähän keskusteluun osallistui tällaiseen keskusteluun osallistuisi useampia miehiä.

Kotitaloustyön sääntely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Smetin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0301/2000) epävirallisen talouden piirissä tehtävän kotitaloustyön sääntelystä (2000/2021(INI)).

Smet
. (NL) Arvoisa puhemies, siirrymme nyt maallisemman asian pariin, nimittäin sellaisen kotitaloustyön sääntelyyn, jota kolmannet osapuolet tekevät yksittäisissä perheissä. Siitä on nyt kysymys. Ongelmana on se, että miljoonat ihmiset, ennen kaikkea naiset, tekevät tällaista työtä ja että sille on myös hyvin runsaasti kysyntää mutta että tätä työtä ei ole säännelty lainkaan. Osittaisista saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että kysymys on hyvin laajasta sektorista. Olen yrittänyt selvittää eri maiden osalta mutta myös Euroopan tasolla, kuinka paljon ihmisiä - siltä osin kuin tätä voi selvittää, koska usein on luonnollisesti kysymys pimeästä työstä - tällä sektorilla työskentelee. Heitä on monta miljoonaa. Olen turhaan etsinyt Euroopan tasolla kattavaa tutkimusta, joka voisi tarjota meille kuvan sektorin laajuudesta, sektorilla esiintyvistä ongelmista, Euroopan maissa toimivista järjestelmistä, olivatpa ne miten suppeita tahansa, käynnissä olevista kokeiluhankkeista sekä kokeiluista, joita siellä täällä tehdään, mutta minun täytyy sanoa, että Euroopan komissiosta ei löytynyt mitään. Sen vuoksi ensimmäinen suositukseni komissiolle on, että teettäkää tutkimus, ja jos tarvitsette siihen rahoitusta, ottakaa rahoitus esimerkiksi naistutkimukseen osoitetuista varoista, koska kysymys on pääasiassa naisista, tai köyhyystutkimukseen osoitetuista varoista, koska usein köyhät naiset tekevät tätä työtä. Mielestäni nämä molemmat varat tulevat kysymykseen, jotta voitaisiin suorittaa kattava tutkimus näistä ongelmista ja tarkastella, mitä tietyissä maissa yritetään saada aikaan. Tämän on ensimmäinen konkreettinen pyyntö.
Sitten tulen toiseen asiaan. Jos tätä sektoria halutaan säännellä, silloin täytyy tietysti tutkia muutamia asioita. Ensimmäinen näkökohta on kysynnän ja tarjonnan tasapainottuminen. Ei ole pelkästään kysymys siitä, että kotitaloustyön kysyntä kasvaa ja työstä kiinnostuneiden tarjonta vähenee. Kuka tosiaan haluaisi työskennellä tällä sektorilla, jos olisi tiedossa, että sen täytyy tapahtua pimeästi ilman sosiaaliturvaa ja niin edelleen. Lisäksi ei ole paikkaa, missä kysyntä ja tarjonta voivat kohdata. Tämä on ensimmäinen näkökohta. Toinen näkökohta on se, että kustannukset työnantajalle, siis yksittäiselle perheelle, joka työllistää kotiapulaisen säännellyillä, laillisilla markkinoilla, eivät saa olla juurikaan suuremmat kuin kustannukset epävirallisilla markkinoilla, koska muuten pimeä työ jää tietysti vallitsevaksi. Kolmas näkökohta on se, että hyödyn, joka koituu työntekijälle, siis kotiapulaiselle, täytyy olla suurempi kuin nykyinen pimeästä työstä saatava hyöty. Neljäs näkökohta on se, että täytyy tutkia, mitä sosiaalijärjestelmää tähän voidaan soveltaa. Loppujen lopuksi tähän kaikkeen sisältyy välttämättä viranomaisten rahoitustoimia, verotuksellisia tai veroluonteisia, koska yksittäiset perheet eivät voi maksaa koko järjestelmää - eivät edes rajoitettua - ja silloin kaikki työntekijät jäävät epävirallisille markkinoille.
Mielestäni jäsenvaltiot täytyy saada sääntelemään tätä asiaa työllisyyssuuntaviivojen kautta, mitä on jo pyydetty Euroopan parlamentin näitä suuntaviivoja koskevassa lausunnossa. Kysynkin komissiolta, missä määrin komissio ponnistelee sen hyväksi, että työllisyyssuuntaviivoja muutettaisiin tulevaisuudessa ja, kun on kysymys palveluista, myös näihin palveluihin viitattaisiin ja että jäsenvaltioita pyydettäisiin etsimään tästä ratkaisun alkua.
Sitten tulen viimeiseen asiaani, maahanmuuttajanaisiin. Tässä on luonnollisesti kysymys hyvin erityisistä ongelmista. Monet maahanmuuttajanaiset oleskelevat täällä laittomasti, tulevat tänne turistiviisumilla ja palaavat kolmen kuukauden kuluttua takaisin esimerkiksi itäblokin maihin uusiakseen viisumin, ja samalla he ovat täällä töissä kotitaloudessa. Joissakin tapauksissa heitä riistetään ja käytetään hyväksi. He eivät saa mistään apua. He pelkäävät, että jos he kääntyvät jonkun puoleen, heidän laiton asemansa tulee ilmi. Siksi tähän asiaan täytyy ehdottomasti kiinnittää erityistä huomiota. Olen viime viikkojen aikana havainnut, että sekä kansainväliset ammattiliittopiirit että jotkin kansalliset ammattijärjestöt ovat hyvin kiinnostuneita tästä asiasta. Luonani on käynyt alankomaalaisia, belgialaisia sekä myös italialaisia näiden ongelmien tiimoilta. Haluaisin siis neuvoa komissiota ainakin aloittamaan ratkaisun etsimisen.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kotitaloustyö on kaikkein vanhin naisten tekemistä töistä. Se on työtä, jota ei ole tunnustettu eikä arvostettu ei taloudellisesti eikä yhteiskunnallisesti. Nykyisin se on osa niin sanottua harmaata taloutta, ja sillä on kielteisiä vaikutuksia sekä niille, jotka sitä harjoittavat, että myös valtioiden talouteen. Tässä työssä on kuitenkin joustava aikataulu, mikä helpottaa suunnattomasti perhe- ja työelämän yhteensovittamista.
Perheolosuhteiden muuttumisen myötä tämän työn merkitys työelämässä on kasvanut jatkuvasti, ja sen vuoksi on tärkeää, että se voidaan määritellä ja että sen todellista laajuutta tutkitaan. Kyse on työstä, joka on tunnustettava täysin ja joka olisi sisällytettävä työllisyyttä käsitteleviin direktiiveihin, jotta työntekijän sosiaalisia oikeuksia voidaan säännellä.
Nykyisin jäsenvaltioissa on hyvin erilaisia tilanteita, joita pitäisi yhtenäistää. Työntekijöille, joista suurin osa on naisia, pitäisi antaa mahdollisuudet koulutukseen. Siirtolaisväestö on yleensä tällä alalla merkittävä ryhmä, mikä edellyttää erityistoimia, kuten erityisiä tukikeskuksia, jotka tarjoaisivat tarvittavaa apua.
Tämä valiokunta-aloitteinen mietintö on hyvin onnistunut, sillä siinä otetaan huomioon kasvava tarve työmarkkinoilla. Jäsen Smet on tehnyt erinomaista työtä, jota aiomme tietenkin tukea.

Swiebel
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni nimissä sanoa arvostavani Smetin aloitetta tämän mietinnön laatimiseksi. Tässä on itse asiassa kysymys poliittisen tabun rikkomisesta, koska jos ollaan sitä mieltä, että kotitaloustyö täytyy tunnustaa täysiarvoiseksi ammatiksi - Smet sanoi niin, ja minä sanon sen hänen jälkeensä - silloin törmätään aluksi epäuskoon ja harhaluuloihin. Tarkastelen erikseen muutamia näistä vastalauseista.
Vastalause yksi. Kuuluuko kotitaloustyö käsitteeseen työ? Voidaanko sitä mitata työtilastoilla? Vastaus on kyllä, mutta silloin täytyy saada aikaan eurooppalainen määritelmä, ja maiden ja viranomaisten täytyy ponnistella enemmän, jotta pimeä työ saataisiin paremmin esiin.
Vastalause kaksi. Kannatatteko sitten kotirouvan palkkaa? Vastaus on ei. Se, joka kysyy tällaista, sekoittaa kaksi asiaa. Tässä on kysymys kotitalouspalveluista, joita kolmannet osapuolet suorittavat maksusta kotitaloudessa. Alankomaissa puhumme työntekijästä. Belgiassa puhutaan siivoojasta ja joskus myös sisätilojen hoitajasta. Kuinka vitsikästä.
Vastalause kolme. Työntekijän työn säänteleminen on pimeän työn muuttamista viralliseksi, ja siitähän tulee silloin liian kallista. Vastaus on, että nyt olemme pääsemässä asian ytimeen. Kotitaloustyötä tekee ryhmä, jolla on kaikkein heikoimmat mahdollisuudet työmarkkinoilla. Siihen kuuluu naisia, joilla on riittämätön tai vanhentunut koulutus, ja niin edelleen. He ovat joutuneet tähän kotitaloustyöhön, jossa on hankalat työajat ja jossa ei ole lainkaan oikeusturvaa eikä sosiaaliturvaa.
Tällaista riistoa tapahtuu, koska työnantajat, jotka ovat siis perheitä, joissa kotiapulaiset työskentelevät, voivat pestä viattomina kätensä lainsäädännön puuttuessa. Nyt kun yhteiskunnallisten muutosten myötä kuitenkin kotitalouspalvelujen kysyntä lisääntyy, tulee aika korjata suhdetta kotitaloustyöntekijöiden, työnantajien ja viranomaisten välillä. Tarvitaan vielä runsaasti tutkimuksia ja neuvotteluja, jotta voidaan selvittää, kuinka tämän täytyy tapahtua. Joka tapauksessa tämäntyyppiselle työlle täytyy saada aikaan juridinen ja yhteiskunnallinen asema, joka tuo mukanaan asianosaisille tunnustuksen ja sosiaaliturvan sekä itse työn laadullisen parantumisen. Tämä olisi parempi myös työnantajien kannalta, ja siksi heiltä voidaan odottaa suhteellista osallistumista kustannuksiin.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää. Sallikaa meidän todeta, että kotitaloustyö on tärkeää; sitä on kunnioitettava ja sen arvostusta on lisättävä. Me liberaalit voimme sen vuoksi tukea suurinta osaa mietinnön päätelmistä. Toissijaisuusperiaatteeseen viitaten äänestämme kuitenkin koko mietintöä vastaan. Tämä on jäsenvaltioille kuuluva kysymys. Tietyt ehdotukset ovat aivan liian yksityiskohtaisia.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin otettava huomioon seuraavat kohdat: naisten kahden työn tekemiseen on kiinnitettävä huomiota, kotitaloustyön tekeminen monen muun työn ohella on usein raskasta, palkka on liian huono, pimeä työ lisääntyy ja usein hyväksi käytetään ensi sijassa naisia, erityisesti siirtolaisia. Monet jäävät sosiaaliturvan ulkopuolelle. Sosiaalisen Euroopan kannalta on ehdoton velvollisuus, että jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että siirtolaisnaiset, jotka tulevat usein ehdokasvaltioista, saavat siedettävät työehdot.
Kotitaloustyön tarkasteleminen avarammasta näkökulmasta antaa useille, muun muassa nuorille ja siirtolaisille, hyvän mahdollisuuden päästä työmarkkinoille. "Valkoisten" suorittamat kotitaloustyöt ovat nykyään usein liian kalliita, koska niistä on maksettava arvonlisäveroa ja työnantajamaksuja. Verovähennyksiä ja yksinkertaistamisia koskevia kokeiluja pitää tehdä. Kotitaloustyön parissa toimivan yrityksen aloittamisen ja hoitamisen on oltava helpompaa.
Kotimaassani Ruotsissa palkallisen kotitaloustyön helpottamista vastustetaan usein pääasiassa kahden väitteen perusteella: Ensiksikin sen väitetään heikentävän miesten ja naisten tasa-arvoa. Väärin! Se auttaa monia perheitä ja lisää tasa-arvoa. Monet naiset voivat valita uran ja osallistua työelämään, jos he saavat apua käytännön asioissa - eiköhän niin ole asian laita muutamien parlamentin naistenkin kohdalla.
Toiseksi väitetään, että se loisi B-ryhmän työmarkkinoilla. Väärin! Kaikki tällä hetkellä pimeää työtä tekevät saisivat työtä, johon liittyy kohtuulliset sosiaaliehdot. Niin taloudelliset kuin moraalisetkin syyt puhuvat siis mietinnön pyrkimysten puolesta, mutta asia on ratkaistava kansallisella tasolla, ei EU:n tasolla.

Schörling
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä Smet on laatinut erittäin mielenkiintoisen mietinnön, jossa käsitellään kotitaloustyön sääntelyä, mutta se herättää minussa hieman ristiriitaisia tunteita.
On tietenkin aivan välttämätöntä pyrkiä selviytymään pimeästä työstä yhteiskunnan eri aloilla, erityisesti kotitaloustyön osalta. Meidän on myös aika arvostaa enemmän kotityötä ja tunnustaa kotitaloustyö täysiarvoiseksi ammatiksi. On myös tärkeä huolehtia siitä, että siirtolaisnaisia ei käytetä hyväksi; kyse on niin huonosta palkasta, sosiaaliturvan puuttumisesta kuin suoranaisesta sorrostakin.
Se, mitä mietinnössä ehdotetaan, toisin sanoen, että jäsenvaltioiden olisi direktiivin tai muun lainsäädännön avulla mukautettava sekä kotitaloustyön hinnat että tehtävä kotitaloustyö verovähennyskelpoiseksi, antaa kuitenkin täysin väärän signaalin. Siinä mennään liian pitkälle ja se on sitä paitsi vääränlainen tapa edetä. Se on ristiriidassa sen pyrkimyksen kanssa, että kotitaloustyön pitäisi olla täysiarvoista työtä. Miten voidaan nimittäin perustella se, että lattioiden kiillottamisen on oltava verovähennyskelpoista työtä mutta roskien viemisen ei? Kotitaloustyön tarkasteleminen sellaisena työnä, jonka luonne eroaa täysin muista töistä, ei todellakaan paranna kotitaloustyön asemaa.
Lopuksi haluan vain lisätä, että kaipaan mietintöä, jossa tunnustetaan, että lähitulevaisuudessa meillä on suurta tarvetta siitä työvoimasta, jota siirtolaisemme tarjoavat.

Prets
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kotiapulaisista, joita oli aiemmin lähes yksinomaan hyvin ansaitsevien kotitalouksien palveluksessa, on tullut nyt tarpeellisia ja välttämättömiä työssä käyvien naisten ja miesten sekä ennen kaikkea yksinhuoltajaäitien ja vanhusten apulaisia.
Tarve on moninkertaistunut viime vuosina, mutta tätä tosiasiaa ei kuitenkaan juuri huomioitu normaalissa työelämässä ja siihen liittyvissä oikeuksissa ja velvollisuuksissa. Mutta minne ja miten tämä toiminta pitäisi luokitella? Tarvitaan sellainen oikeusperusta, joka tunnustaa kotitaloustyön, jota kutsutaan monilla eri nimillä, kaikissa jäsenvaltioissa täysiarvoiseksi ammatiksi ja panee täytäntöön työlainsäädännölliset määräykset. Kotitaloustyö on määriteltävä ammattina Euroopan laajuisesti työmarkkinajärjestöt määrittelyyn mukaan ottaen, ja mikäli sitä ei ole otettu vielä mukaan työllisyyspoliittisiin suuntaviivoihin, se on otettava sinne.
Kotitaloustyön määrittely on kuitenkin varmasti vaikeaa. Kun töitä on niin paljon, mihin vedetään raja? Onko kotitaloustyötä vain siivous tai ruoanlaitto, vain lastenhoito tai vain puutarhatyöt? Tosiasiassa on tuhansia naisia, jotka tekevät vuosia kaikki nämä tehtävät ilman vakuutusturvaa tai oikeutta eläkkeeseen. Myönnän, että sekä työnantajat että työntekijät suostuvat usein tähän tilanteeseen, koska niin säästetään kustannuksia.
Tiedottamista ja toimintaedellytyksiä, jotka joissakin maissa jo on olemassa, on lisättävä ja parannettava houkuttimien antamiseksi nyt olemassa olevan epävirallisen talouden purkamiseksi. Itävallassa, erityisesti minun kotiseudullani, on ollut kolme vuotta käynnissä EU:n tukema hanke, jossa naisten neuvontapiste toimii erittäin onnistuneesti kotiapulaisten välittäjänä. Monet naiset ovat saaneet sen ansiosta pysyvän työpaikan. Kaksi tai kolme perhettä on hankkeen ansiosta myös usein palkannut yhteisen kotiapulaisen. Kyse on jokaisen työsuhteen ilmoittamisesta ja lopulta kotiapulaisten työn imagon arvonnoususta.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa, että parlamentin jäsen Smetin, jota onnittelen, parlamentille jättämän mietinnön jälkeen olen siinä epämieluisassa asemassa, että minun on sanottava, että komissiolla ei ole mitään erityistä politiikkaa tai tietoja kysymyksessä, joka koskee epävirallisen talouden piirissä tehtävän kotitaloustyön sääntelyä ja tämän toiminnan siirtämistä laillisen talouden piiriin.
On tietysti olemassa komission tiedonanto pimeästä työstä, jonka parlamentti hyväksyi äskettäin ja jota myös jäsenvaltioiden pitää käyttää perustana yhteistyössä komission kanssa politiikoille, joilla tämä toiminta voidaan siirtää laillisen talouden alueelle. Niinpä tiedonannon mukaan kaksi ensimmäistä perusasiaa ovat, ensiksi ilmiön kuvaaminen ja tilastollinen analyysi - kuten myös Smet sanoi, nykyään tiedot puuttuvat paitsi Euroopan tasolla myös Monissa jäsenvaltioissa, joissa ongelmaa ei ole kirjattu - toiseksi ilmiön hoitaminen liittämällä se osaksi työllisyyden kokonaisstrategiaa. Tämä strategia, joka tarkoittaa, että pimeät työntekijät pitää siirtää laillisen talouden piiriin, vaatii eri osapolitiikkojen yhdistämistä, ja nämä politiikat voivat olla sakkoja silloin, kun esiintyy hyväksikäyttöä, ne voivat olla tiedotuskampanjoita, joita tarvitaan kaikilla tasoilla niistä hyödyistä, joita näiden työntekijöiden laillistamisella on, ja kolmanneksi jatkuvaa pyrkimystä lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi ja nykyaikaistamiseksi.
Kokemusta on vähän ja kotiapulaiset ovat vain harvojen erityisongelma jäsenvaltioissa. Tällä hetkellä on vaikeaa sitoutua siihen, että voisimme puuttua ongelmaan vuoden 2002 työllisyyden suuntaviivojen kautta. Minun täytyy kuitenkin sanoa, että vuoden 2001 suuntaviivoissa mainitaan ensimmäistä kertaa selvästi pimeä työ, ja meistä olisi parempi työskennellä päätelmäehdotuksen pohjalta ja edetä tilastollisiin tutkimuksiin ja ongelman kuvaamiseen, jotta toisessa keskustelussa voisimme nähdä, mikä Euroopan tasolla on seuraava askel.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)

Jugoslavian liittotasavallan presidentin Kostunican puhe
Puhemies
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti ottaa teidät tänään vastaan suurta iloa tuntien ja teitä sekä Jugoslavian kansaa syvästi kunnioittaen ja odottaen tulevaisuudessa paljon teidän maaltanne ja uudenlaisilta suhteiltamme.
Esitin teille tämän kutsun samana päivänä, kun demokraattisten vaalien tulos ei antanut meille aihetta epäillä kansan tahtoa, sillä sehän oli ilmaissut kantansa vapaasti ja runsaslukuisesti teidän puolestanne.
Nyt, kun edellisen vuosikymmenen synkät luvut ovat jääneet taakse, läsnäolonne parlamentissamme on osoitus siitä, että pyrimme yhdessä siihen, että näkisimme Jugoslavian palaavan varsin pian eurooppalaisen perheen huomaan. Te itsekin toivoitte sitä heti virkaan astuessanne, ja Euroopan unioni teki välittömästi ensimmäisen merkityksellisen luottamusta kuvaavan eleen, jota osasitte odottaa, poistaessaan kansainväliset pakotteet.
Olimme pitämässä lokakuun ensimmäisen istuntojakson täysistuntoa, kun saimme kuulla Jugoslavian tilanteesta keskustellessamme Serbian kansan rohkeasta reaktiosta, ja, hyvät kollegat, te muistatte sen, että pyysimme välittömästi kansainvälisten pakotteiden poistamista.
Kuitenkaan ilo tästä suuresta vapauden voitosta, jonka saavutitte rauhanomaisesti oman vapautenne vaarantaen, ei saisi johtaa aliarvioimaan edessänne olevia valtavia haasteita: demokratian lujittamista, Jugoslaviassa asuvien kaikkien kansojen keskinäisen yhteisymmärryksen palauttamista, Jugoslavian jälleenrakentamista vaurauden saavuttamiseksi, rauhanomaisia suhteita naapureihin, siirtymään joutuneiden ihmisten paluuta kotikyliinsä, sodassa kadonneita ihmisiä, joista perheet odottavat epätoivoisina tietoja, välttämätöntä yhteistyötä, kun hetki koittaa, Haagin kansainvälisen tuomioistuimen kanssa, jotta menneet tapahtumat eivät voisi koskaan enää toistua ja lopuksi tietysti hallinnollista tulevaisuutta Kosovossa, jossa haavat ovat vielä avoimia, sekä Montenegron tulevaisuutta.
Tietenkin Euroopan parlamentti tietää, että 10 konfliktivuoden päättymisen jälkeen kaikki ei ole Jugoslaviassa mahdollista tai ei ole mahdollista ainakaan heti ja että asiat on nähtävä eri tavoin kiireellisinä, koska Balkan, jossa te asutte, sijaitsee suurten sivilisaatioiden ja suurten uskontojen rajakohdassa, mikä on liian usein jättänyt traagisesti leimansa yhteiseen eurooppalaiseen menneisyyteemme, sekä teidän että meidän menneisyyteemme.
Myös hankalimmista ratkaistavana olevista kysymyksistä, erityisesti Kosovon kysymyksestä, sanoisin, että Euroopan parlamentti on aina toivonut, että löydettäisiin rauhanomaisia ratkaisuja niiden Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien mukaisesti, jotka koskevat Jugoslavian koskemattomuutta ja täysivaltaisuutta ihmisten perusoikeuksia kunnioittaen.
Arvoisa presidentti, tässä mielessä voitte olla varma siitä, että Euroopan parlamentti, joka on mukana päättämässä yhteisön talousarvioista, antaa teille kaiken tukensa, jotta unionin antama apu maanne jälleenrakentamiseksi olisi todellisten tarpeiden mukaista.
Puhuakseni tarkemmin tarpeellisista hätätoimista, maanantaina, kuten tiedätte, ensimmäinen Euroopan unionista lähtenyt lämmityspolttoainetta ja polttoöljyä kuljettava säiliöautosaattue saapuu maahanne. Kuten kaivoksista ja energiasta vastaava ministeri Antic totesi, pitäisin sitä osoituksena siitä, että Jugoslavialla on ystäviä Euroopassa.
Päätän sanomalla, että Euroopan unioni valmistautuu ottamaan vastaan yli 10 vapautensa ja demokratian takaisin saanutta Keski- ja Itä-Euroopan maata. Näiden maiden liittyminen on solidaarisuuden hengessä suuri askel kohti niiden valtioiden ja kansojen muodostaman perheen yhdistymistä, joista Eurooppa koostuu. Olen lisäksi varma, ettei moni parlamentissa epäile sitä, että jonain päivänä, jos Jugoslavia sitä itse toivoo, unionin ovet avataan sille, mikä on luonnollista, koska asumme saman Euroopan alueella ja kunnioitamme samoja arvoja.
Arvoisa presidentti, odotamme paljon puheenvuoroltanne, jotta voisimme selkiyttää tämän yhteistyön ja uudelleen löydetyn veljeyden toteuttamistapoja, joita tästä lähin toteutamme yhdessä. Olen iloinen voidessani antaa teille nyt puheenvuoron.
(Erittäin voimakkaita suosionosoituksia)

Kostunica
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, onko olemassa mitään poliittista instituutiota, jonka edessä voisimme puhua pienen eurooppalaisen kansan historiallisista toiveista ja poliittisista päämääristä avoimemmin ja vilpittömämmin kuin Euroopan parlamentin edessä? Eurooppa on onnekas, kun sillä on tällainen kansalaisten suoraan valitsema edustuksellinen elin, vaikka kyse onkin toistaiseksi varsin pienestä määrästä maita. Olen myös erittäin iloinen, että voin tässä lyhyessä puheenvuorossani kertoa tälle foorumille sellaisen maan sisäisistä ongelmista, joka on selvinnyt oman historiansa myrskyistä ja jonka edessä häämöttää vihdoin rauhan ja vapauden ranta. Jugoslavian liittotasavallan valtiollisen elämän elpymiselle ja sosiaaliselle kehitykselle ei ole olemassa parempaa maamerkkiä kuin Euroopan unioni. On päivänselvää, että kestää aikansa, ennen kuin maamme pystyy todella tulemaan osaksi tätä suurta monikansallista rakennelmaa. Nyt, kun olemme ottaneet ratkaisevan poliittisen suunnanmuutoksen 24. syyskuuta tai kokeneet sitäkin ratkaisevamman käänteen 5. lokakuuta, Jugoslavian ulkopolitiikan keskeisenä päämääränä on lähentyä kokonaisvaltaisesti Euroopan unionin kansakuntien perhettä ja myöhemmin liittyä siihen.
Juuri Euroopan unionin kokemus on loistavana esimerkkinä paitsi niille Euroopan maille, jotka eivät ole vielä liittyneet Euroopan unioniin, myös koko maailmalle, kun ajatellaan, mikä suunta ihmiskunnan olisi valittava, jos se haluaa hylätä pakkokeinot, sodat ja ylivallan tiettyjen kansallisten etujen tavoittelussa. Euroopan unioni on kansallisvaltioiden yhteisön luotuaan mahdollistanut koko ihmiskunnan uuden aikakauden. Kyse ei ole pelkästään saavutetuista tuloksista vaan - tätäkin enemmän - niistä keinoista, joilla tulokset saavutettiin. Eurooppa on näin osoittanut sekä sivilisaationsa elinvoimaisuuden maailmanhistoriassa että poliittisen luovuutensa ja mielikuvituksensa tulevan kehityksensä hyväksi. Aivan kuten Eurooppa keksi viime vuosisadan alkaessa uuden poliittisen foorumin - kansallisvaltion - ja selvisi keskiaikaisen partikularismin kriisistä, se keksi tänä postmodernina aikana korkeamman poliittisen järjestäytymisen muodon, monikansallisen yhteisön, jonka avulla se pystyi vastaamaan globaalistumisen haasteisiin.
Euroopan unionin malli merkitsee Jugoslavialle Balkanin maana kahta haastetta. Ensiksi: kannatamme periaatteessa vapaaehtoista yhdentymistä Euroopan taloudellisiin, kulttuurisiin ja poliittisiin rakenteisiin, koska olemme lähihistoriamme aikana kokeneet monenlaisia suurvaltojen yliherruusstrategioita.
Toiseksi: meidän olisi Balkanin maiden yhdentymisprosesseissa sovellettava samaa asteittaista lähestymistapaa, jota Länsi-Euroopan maat ovat noudattaneet yhdentymisessään, jotta meidät kelpuutettaisiin Euroopan unionin jäseniksi. Tiedostamme, ettei yksikään Balkanin maa pysty yksinään liittymään Euroopan unioniin, joten on selvää, että meidän on ensin kehitettävä hyviä naapuruussuhteita, vapaakauppaa ja yhteisiä turvallisuusrakenteita. Olemme varmoja, että Euroopan unioni tukee nimenomaan tällaista kehitystä Kaakkois-Euroopassa ja että se edistää näiden maiden historiasta periytyneiden puutteiden ratkaisemista Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen ja muiden keinojen avulla.
Olemme sitoutuneet vahvasti astumaan eurooppalaisen kehityksen maaperälle, joten haluamme mahdollisimman pian allekirjoittaa Euroopan unionin kanssa assosiaatiosopimuksen ja suunnata sopimuksen määräysten mukaisesti maamme poliittista ja taloudellista elpymistä ja myöhempää kehitystä kohti Euroopan yhdentymistä. Tiedostamme, että meidän olisi tuossa toivottavassa tilanteessa muutettava monia politiikkamme ja talouselämämme tapoja ja instituutioita sekä kansana että valtiona. Meidän ei pitäisi ainoastaan rakentaa demokraattisia instituutioita, mihin olemmekin jo ryhtyneet, vaan myös puhaltaa niihin demokraattista henkeä, mikä voi osoittautua paljon vaikeammaksi tehtäväksi. Meidän on paitsi yksityistettävä keskitetty taloutemme myös luotava sellainen oikeusjärjestelmä, joka takaisi liiketoiminnan vapauden ja koko talousprosessin. Meidän on paitsi luotava vapauteen ja rauhaan perustuva sisäinen järjestelmä myös sovitettava se niihin sääntöihin ja tapoihin, joita Euroopan yhteisössä ja Euroopan unionissa on noudatettu vuosikymmenien ajan. Samalla, kun rakennamme kansalaistemme luottamusta valtiollisiin instituutioihimme, meidän on saatava heidät luottamaan eurooppalaisiin instituutioihin, jotka ovat lähes 50-vuotisen olemassaolonsa aikana tuoneet kansalaisilleen pysyvän rauhan ja hyvinvoinnin.
Jugoslaviassa 5. lokakuuta alkaneet demokraattiset muutokset ovat hämmästyttävän nopeasti tuottaneet tulosta kansainvälisellä poliittisella tasolla. Jugoslavia on saanut takaisin paikkansa Yhdistyneissä Kansakunnissa ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä sekä liittynyt Kaakkois-Euroopan vakaussopimukseen, ja menettelyt on pantu vireille sen liittymiseksi Euroopan neuvostoon. Tärkeimpänä tehtävänämme on nyt ryhtyä selvittämään demokraattisesti Jugoslavian liittotasavallan sisäisiä suhteita. Kosovo on kiistatta kaikkein vaikein ongelmamme. On täysin selvää, että Kosovon asemaa koskeva kysymys on demokraattinen kysymys. Olemme lähteneet siitä, että YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1244 tarjoaa mahdollisuuden monien tärkeiden humanitaaristen ja demokraattisten prosessien tehostamiseen. Tarvitsemme Euroopan apua ja tukea, jotta kosovolaispakolaiset voisivat mahdollisimman pian palata kotiinsa parhaiden demokraattisten perinteiden mukaisesti. Tarvitsemme ilman muuta paljon apua heidän tuhottujen kotiensa kunnostamiseen, jotta pakolaisilla olisi paikka, minne palata. Vetoamme Eurooppaan, jotta se auttaisi määrätietoisesti meitä luomaan sellaiset turvallisuuteen liittyvät ja taloudelliset edellytykset, että maanpaosta palanneet kokisivat olevansa täysin turvassa kotonaan. Uskon, että Euroopalla on sekä kykyä että halua auttaa meitä toteuttamaan jokaisen ihmisen perusoikeuden elää omassa kodissaan.
Tarvitsemme Euroopan apua myös ratkaistaksemme ne suuret ekologiset ongelmat, joita on aiheutunut Jugoslavian pommituksissa käytetystä köyhdytetystä uraanista.
Olemme valmiita aloittamaan albaaniosapuolten kanssa avoimen vuoropuhelun poliittisista, humanitaarisista, turvallisuuteen liittyvistä ja muista keskeisistä kysymyksistä, jotta serbien ja albaanien suhteisiin Kosovossa saadaan demokraattinen ratkaisu.
Kun on kyse Serbian ja Montenegron suhteista liittovaltiossa, sanoisin, että Jugoslavian liittotasavallan entinen, epädemokraattinen järjestelmä uhkasi vakavasti valtion toimintaa. Kun pyrimme uudistamaan liittovaltion perustuslaillista rakennetta, ensimmäisenä askeleena on sellaisen kehyksen määrittely, että voimme käydä mahdollisimman laajaa demokraattista vuoropuhelua näiden kahden tasavallan välisten suhteiden luonteesta.
Tarvitsemme paljon kärsivällisyyttä ja viisautta, jotta pystymme tasavaltojen ja liittovaltion parlamenteissa käytävän vuoropuhelun ja laajan kansalais- ja asiantuntijakeskustelun myötä selvittämään, miten Jugoslavian liittotasavallasta pystytään parhaiten rakentamaan hyvä, toimiva, varakas ja oikeudenmukainen valtio, joka huolehtii kansalaistensa eduista ja turvaa kansakuntaa muovaavien perinteiden tasavertaisuuden Montenegrossa ja Serbiassa.
On tärkeää sanoa, että Serbiassa ja Montenegrossa asuu merkittävä määrä muslimeja ja albaaneja. Ei ole yhtäkään hyvää syytä, miksi heitä ei pitäisi ottaa mukaan Jugoslavian yhdentymiseen. Demokraattinen yhteinen valtio mahdollistaa sen, että Montenegron ja Serbian muslimit ja albaanit voivat elää yhdessä valtiossa ja että voimme yhdistää voimamme niin ikään yhteisen valtiomme rakentamisessa.
Euroopan tuki on välttämätöntä, kun pyrimme löytämään ratkaisuja vilpittömän vuoropuhelun avulla ja täysin demokraattisesti ilman minkään osapuolen painostusta tai uhkavaatimuksia. Toisaalta haluaisimme tilaisuuden osoittaa Euroopalle, että pystymme itse kehittämään Serbian ja Montenegron perustuslaillista tasavertaisuutta Jugoslaviassa siten, että tunnustamme aidot demokraattiset periaatteet.
Kiinnitämme erityistä huomiota paikallisen itsehallinnon kehittämiseen Jugoslaviassa. Tiedostamme, että se on kaikkien demokraattisten järjestelmien ydin, ja arvioimme eurooppalaisia ja omia kokemuksiamme paikallisen itsehallinnon kehittämisessä.
Jugoslavian vakavasta taloudellisesta tilanteesta on keskusteltu pitkään. Se humanitaarinen apu, jota maallemme on alettu antaa, on korvaamatonta, mutta toivomme, että Eurooppa voisi sen asemesta aloittaa investointiohjelmia, jotta voisimme tehdä työtä ja ansaita itse toimeentulomme.
Kun muistamme kaikki nämä valtavat ongelmat, on selvää, että tiemme Eurooppaan, jossa Serbialla ja Montenegrolla oli aikoinaan niiden arvolle sopiva asema, tulee olemaan pitkä. On kuitenkin varmaa, että mahdollisuutemme ovat nyt paljon realistisemmat kuin puolitoista kuukautta sitten. Ehkäpä Euroopan unionin kansalaiset pystyvät parhaiten ymmärtämään sen, jos he muistelevat historiaansa ja kauan sitten taakse jääneitä toisen maailmansodan jälkeisiä vuosia, jolloin Manner-Euroopan ja muun Euroopan sivilisaation tulevaisuudennäkymät olivat erittäin epävarmat. Silloin urheat edeltäjänne aloittivat epävarman hankkeen, joka on ajan myötä kantanut hedelmää. Te Euroopan parlamentin jäsenet, jotka edustatte suoraan unionin jäsenvaltioiden kansalaisia, Euroopan kansalaisia, pystytte parhaiten ymmärtämään, miksi pelkkä mahdollisuus liittyä Eurooppaan tuntuu meistä nykyisen Jugoslavian liittotasavallan kansalaisista erittäin epävarmalta. Niinpä käännynkin puoleenne ensimmäisenä demokraattisesti valittuna Jugoslavian presidenttinä, en niinkään siksi, että tarvitsemme kipeästi tukea maan jälleenrakentamiseen, vaan siksi, että pystytte tukemaan ja ymmärtämään maamme ja valtiomme tilannetta. Eurooppahan on meidän yhteinen kotimme.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
Arvoisa presidentti, kiitän teitä tästä puheenvuorosta, joka teki vaikutuksen parlamenttiin, kuten voitte huomata.
Tuona syyskuun 24. päivänä soitin teille, minkä ehkä muistatte. Uskaltauduin jo silloin onnittelemaan teitä ja lupaamaan teille tukeni. Minun on sanottava, että teitä kuunnellessani minuun vaikutti voimakkaasti se, miten hyvin hallitsitte niinkin mahdottoman vaikean tilanteen, samoin kuin määrätietoisuutennekin vuoksi. Jos sallitte, minun tekisi mieli käyttää ilmausta "teidän rauhallinen voimanne"...
(Naurua ja suosionosoituksia)
minusta tuntuu siltä, että olemme saaneet uuden osoituksen tästä rauhallisesta voimasta, joka johdattaa teidät toivoakseni kehittämään välillemme uudenlaisia suhteita.
Olette ilmoittanut useaan otteeseen, että Euroopan unioni on malli. Arvoisa presidentti, toivomme, että se pysyisi sellaisena ja työstämme asiaa tällä hetkellä kiihkeästi, millä tarkoitan tunnetusti Nizzassa lähiviikkoina pidettävää erittäin tärkeää Euroopan huippukokousta.
Mainitsitte demokraattisen prosessin kehittymisen, ja kuulimme kaiken sen, minkä siitä meille kerroitte. Ja sen lisäksi käsittelitte sangen vilpittömästi teitä odottavia suuria haasteita, jotka mainitsin lähes kaikki itsekin.
Vetositte kaikkien näiden haasteiden kohdalla Euroopan, sen toimielinten ja tarkemmin ottaen Euroopan parlamentin tukeen. Arvoisa presidentti, katson voivani vakuuttaa teille, että tämän tuen, tämän yhteistyön takana on lähes koko parlamenttimme ja että meillä on pitkä matka yhdessä kuljettavanamme.
Toivotamme teille paljon rohkeutta, ja uskaltautuisin sanomaan, että "olemme teidän rinnallanne".
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)
(Juhlaistunto päättyi klo 12.25.)

