Euroopan unionin rooli Lähi-idässä (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission lausunnot Euroopan unionin roolista Lähi-idässä. Minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi joukkoomme korkea edustaja, Javier Solana, ja pyytää häntä puhumaan meille.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen kerta, kun olen edessänne tänä vuonna, vuonna 2009. On suuri ilo olla täällä, ja toivon, että aikaisempi hyvä yhteistyömme jatkuu tänä vuonna.
Sota Gazassa päättyi kuukausi sitten, 18. tammikuuta, ja luulen, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että tuntuu kuin se olisi ollut eilen. Kärsimyksen ja tuhon laajuus oli suunnaton, ja se on jättänyt katkeran jälkimaun meille kaikille. Humanitaarinen tilanne on tällä hetkellä edelleen sydäntäsärkevä. Meidän on löydettävä nopeasti ratkaisut avun saamiseksi ja ihmisten kärsimysten vähentämiseksi.
Samalla meidän on tehtävä kaikki voitavamme päättääksemme konfliktin israelilaisten ja palestiinalaisten välillä ja Israelin ja arabimaailman välillä. Ratkaisun avaimet ovat itse asiassa hyvin tiedossa, ja ne ovat olleet tiedossa jonkin aikaa. Nyt tarvitaan poliittista tahtoa sen täytäntöönpanemiseksi israelilaisten ja palestiinalaisten kesken ja arabien ja laajemman kansainvälisen yhteisön kesken.
Euroopan rauhantahto Lähi-idän osalta on vahvempi kuin koskaan. Sitoutumisemme Israelin rinnalla elävän elinkelpoisen ja itsenäisen Palestiinan valtion luomiseen on täysimääräinen. Se on Lähi-idän politiikkamme ytimessä. Kaikissa toimissamme otetaan huomioon tämä strateginen tavoite. Tuemme lujasti kaikkia niitä, jotka haluavat ratkaista rauhanomaisesti Lähi-idän alueen monet haasteet.
Täällä parlamentissa tiedetään tarkoin, miten vaikealta ja hankalalta tilanne voi näyttää. Aluetta ovat liian usein vaivanneet väkivallan kierteet, nousevat ääriliikkeet ja taloudelliset vaikeudet. Samaan aikaan edellytykset eurooppalaisten ja amerikkalaisten yhteistyölle Lähi-idän rauhan aikaansaamiseksi ovat luultavasti paremmat kuin koskaan. Olen juuri palannut Washingtonista, jossa kävin hyviä keskusteluita kaikkien Obaman hallintoon kuuluvien kanssa. Sain heiltä mielestäni vakuutuksen, että ilmaistu voimakas sitoutuminen on totta. Olemme halukkaita ja valmiita työskentelemään heidän kanssaan menestyksen saavuttamiseksi tässä konfliktissa.
Minun mielestäni senaattori Mitchellin nimittäminen Yhdysvaltain lähettilääksi on antanut Lähi-idälle ja hänen ystävilleen uutta toivoa. Me tunnemme hänet. Olemme työskennelleet hänen kanssaan. Minulla oli kunnia työskennellä hänen kanssaan vuonna 2001 kuuluisan raportin osalta ja juuri äskettäin minulla oli tilaisuus työskennellä hänen kanssaan alueella.
Toivon todella, että nämä muutokset johtavat uuteen lähestymistapaan, joka antaa osapuolille paremmat mahdollisuudet vaikuttaa siihen, miten ne hoitavat asioitaan. Tiedämme, että ratkaisujen ja ehdotusten pitäisi tulla paikan päältä. Samalla syvempi kansainvälinen sitoutuminen on kuitenkin edelleen olennaista.
Siksi arabien rauhanaloite on niin elintärkeä. Tämä aloite on arabimaailman yhteinen näkemys siitä, miten se voi auttaa lopettamaan konfliktin Israelin kanssa. Se on arabimaailman vastaus kysymykseen, joka on jarruttanut sen kehitystä ja yhdentymistä yhteiseen maailmaamme. Se pysyy ja sen pitäisi pysyä esillä.
Israelissa oli juuri tärkeät vaalit. On tietysti Israelin kansan ja sen poliittisten johtajien tehtävä päättää uuden hallituksensa kokoonpanosta. Me puolestamme toivomme, että uusi pääministeri ja hallitus ovat vakaita kumppaneita rauhanneuvotteluissa.
Sanomattakin on selvää, että sama koskee palestiinalaisia. Myös heidän on saatava asiansa järjestykseen, myös sovinnon avulla. Kuten kaikki tietävät, kannustamme voimakkaasti presidentti Abbasin tukemaa Palestiinan sisäistä sovintoa ja kaikkia Egyptin ja arabiliiton siihen suuntaan vieviä ponnisteluja. Se on avain rauhaan, vakauteen ja kehitykseen.
Kuten sanoin, tiedän, että tämä parlamentti on ollut syvästi huolissaan Gazan kriisistä, kuten me kaikki. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ottaakseni esiin joitakin merkittävimpiä kansainvälisiä ponnisteluja, joissa keskityttiin siihen, että pyritään lopettamaan väkivalta ja helpottamaan kaikkien siviiliväestöön kuuluvien ahdinkoa.
Egyptin asema Gazan tilanteen ratkaisemisessa on palestiinalaisten itsensä ohella olennaisen tärkeä. Toivomme, että heidän ponnistelunsa johtavat pian pysyvään ja kestävään tulitaukoon, rajojen aukaisemiseen kaikille tavaroille ja henkilöille ja jonkinlaiseen Palestiinan sisäiseen sopimukseen. Ilman sitä on vaikeaa, ellei jopa mahdotonta, jälleenrakentaa Gazaa.
Odotamme saavamme myönteisiä ilmoituksia tulitauosta. Toissapäivänä oli hyviä tapaamisia, ja toivotaan, että ne jatkuvat tänään ja tulevaisuudessa, jotta tulitauko saadaan viipymättä aikaiseksi. Kuten tiedätte, Egypti toimii myös merkittävän jälleenrakennusta koskevan konferenssin isäntänä 2. maaliskuuta, ja odotamme, että koko kansainvälinen yhteisö antaa siellä sitoumuksen. Euroopan unioni teki myös osansa. Ilmaisimme välittömästi halukkuutemme edistää konkreettisesti kestävää tulitaukoa. Ilmoitimme myös valmiudestamme lähettää uudelleen valvontalaitteemme Rafahin rajanylityspaikkaan vuonna 2005 allekirjoittamamme sopimuksen mukaisesti. Olemme valmiita toimimaan Rafahissa tai missä tahansa muussa rajanylityspaikassa, jossa apuamme tarvitaan tai johon sitä pyydetään.
Monet Euroopan maat ilmaisivat myös valmiutensa auttaa Gazaan suuntautuvan laittoman kaupan ja erityisesti aseiden salakuljetuksen kieltämisessä. Euroopan parlamentin toimet kriisiin vastaamisessa ovat olleet merkittäviä, ja ne ovat tärkeä osa Euroopan unionin kokonaisvaltaista vastausta kriisiin.
Yhdistyneiden Kansakuntien osalta voimme kiittää lämpimästi UNRWA:a sen työstä ja sitkeydestä ja korostaa, että Euroopan unioni tukee edelleen kaikkia sen ponnisteluja.
On kuitenkin selvää, että yksikään maa tai järjestö ei voi käsitellä Lähi-idän konflikteja yksin. Hankaluuksien perimmäinen luonne edellyttää monenvälisiä ratkaisuja. Kvartetilla on elintärkeä tehtävä suoritettavanaan tulevina kuukausina. Yhdysvaltojen uusi hallinto on yhteistyössä meidän kanssamme varmistanut, että se aikoo hyödyntää kvartettia täysimääräisesti.
Gazan hirvittävien tapahtumien pitäisi myös pakottaa meidät käsittelemään Gazaa strategisemmin ja pidemmällä aikavälillä. Gazan alue on olennainen osa vuonna 1967 miehitettyä Palestiinan aluetta, ja epäilemättä se on osa tulevaa Palestiinan valtiota. Gazasta on tultava taloudellisesti ja poliittisesti elinkelpoinen. Gazasta on tultava osa poliittista ratkaisua.
Välittömänä painopistealana on edelleen kestävän ja täysimääräisesti noudatetun tulitauon varmistaminen ja humanitaarisen avun esteettömän toimittamisen mahdollistaminen. Rajanylityspaikkojen on oltava avoinna humanitaariselle avulle, kauppatavaroille ja ihmisille säännöllisesti ja ennakoitavasti.
Kuten tiedätte, Gazan konfliktin diplomaattinen vaikutus laajempaan alueeseen on ollut hyvin huomattava: Syyrian ja Israelin välisiä epäsuoria keskusteluja on lykätty, Mauritania ja Qatar ovat keskeyttäneet yhteydenpidon Israeliin, arabien rauhanaloitteen poisvetämisellä uhattiin.
Kuten tiedätte, arabien väliset jaot ovat syventyneet. Ilman arabien yhtenäisyyttä edistyminen Gazassa ja laajemmassa Lähi-idän rauhanprosessissa on hyvin vaikeaa. Lähi-idän rauha edellyttää yhtenäistä arabimaailmaa. Arabiliiton tuleva huippukokous on olennainen arabien yhtenäisyyden palauttamiselle erityisesti arabien rauhanaloitteen kannalta.
Tulevina kuukausina myös Iranissa ja Libanonissa on vaalit. Iranilaiset äänestävät 12. kesäkuuta uudesta presidentistä. Olemme toistuvasti ilmaisseet syvän kunnioituksemme Irania kohtaan ja halumme muodostaa täysin toisenlaiset suhteet tämän maan kanssa. Se on selvästi kaikkien etujen mukaista, mutta sen saavuttamiseksi tarvitaan luottamusta, ja tuo luottamus on rakennettava uudelleen.
Haluaisin päättää puheenvuoroni sanomalla, että vuosi 2009 on Lähi-idälle ratkaiseva vuosi. Olemme ehkä risteyksessä. Voimme valita saman politiikan jatkamisen samalla tavalla tietäen, että se johtaa samoihin tuloksiin, tuloksiin, jotka näemme nyt. Toisaalta voimme yrittää työskennellä energisesti ja päättäväisesti mukauttaaksemme omaa politiikkaamme, mukauttaaksemme tapaa, jolla pyrimme saavuttamaan tuloksia.
On tehtävä työtä sekä kriisinhallinnassa että konfliktinratkaisussa, siitä ei ole epäilystäkään. On tullut kuitenkin aika keskittyä ratkaisevasti konfliktinratkaisuun. Se on ainoa tapa päättää tämä kuoleman ja tuhon loputon ketju.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Kiitos paljon, arvoisa korkea edustaja. Arvoisat kollegat, haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että tänä sunnuntaina johdan Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen puhemiehenä valtuuskuntaa Gazaan, Ramallahiin, Sderotiin ja Jerusalemiin kahden ja puolen päivän ajan. Matkan aikana muun muassa järjestetään tapaamisia presidentti Peresin ja pääministeri Olmertin kanssa Jerusalemissa ja palestiinalaishallinnon presidentin Mahmoud Abbasin ja pääministerin Fayyadin kanssa Ramallahissa. Gazassa valmistellaan Yhdistyneiden Kansakuntien vierailua, joka sitten toteutetaan.
Benita Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, tällä hetkellä Lähi-idässä on käynnissä siirtymäaika. Israelilla on mitä luultavimmin pian uusi hallitus. Yhdysvalloissa on jo uusi hallinto, joka tällä hetkellä määrittelee ulkopolitiikan painopistealojaan. Ja pian myös miehitetyllä palestiinalaisalueella voi olla käynnissä muutos. Joten muuttuva dynamiikka voi luoda mahdollisuuksia uudelle sitoutumiselle.
Ei voida kuitenkaan kieltää, että viimeaikainen konflikti aiheutti valtavia inhimillisiä kärsimyksiä ja tuhoa. Se on jättänyt Lähi-idän rauhanprosessin - se on tunnustettava - erityisen hauraaseen tilaan. Tässä parlamentissa se tiedetään liiankin hyvin, ja viittaan täällä jo käytyihin keskusteluihin ja väittelyihin.
Emme selkeästikään halunneet olla tässä tilanteessa vuoden 2009 aluksi. Mutta jos israelilaisten ja palestiinalaisten välillä on jonakin päivänä oleva rauha, ainoa tie eteenpäin on tehdä kaikkemme keskustelujen saamiseksi uudelleen käyntiin. Tämä inhimillinen tragedia Gazassa on vaikuttanut valtavasti alueeseen. Palasin vasta viime yönä matkaltani Syyriaan ja Libanoniin ja sanon siitä varmasti vielä jotakin, mutta erityisesti haluaisin sanoa, että meidän on tehtävä selväksi kaikille Israelin johtajille, että EU odottaa kestävää sitoutumista rauhanprosessiin ja kahden valtion ratkaisuun.
Meidän on toistettava palestiinalaisille viestimme siitä, että vahva palestiinalaishallinto, jolla on voimakas johtajuus koko miehitetyllä palestiinalaisalueella, on olennaista sekä Länsirannan ja Gazan yhdistämiselle uudelleen että rauhanprosessin jatkamiselle. Siksi Euroopan unioni tukee Egyptin, Turkin ja muiden ponnisteluja sen saavuttamiseksi.
Meidän on sovittava Yhdysvaltojen uuden hallinnon kanssa yhteisestä etenemistavasta. Puhuin siitä ulkoministeri Clintonin kanssa puhelimessa vasta viime viikolla. Hän oli samaa mieltä siitä, että on saatava aikaan kestävä tulitauko ja palattava rauhanprosessiin, mikä on ehdottomasti elintärkeää. Sovimme myös siitä, että kvartetin pitäisi neuvotella tiiviisti näistä asioista ennen kuun loppua. Olen iloinen siitä, että Yhdysvaltojen hallinto pitää kvartettia hyvin tärkeänä elimenä rauhan edistämisessä.
Lopuksi meidän on vahvistettava omaa sitoumustamme arabiliiton maiden kanssa. Yhteisymmärrys rauhasta on heikkenemässä ei vain Israelissa ja miehitetyllä palestiinalaisalueella vaan myös arabiliitossa, jossa on näkyvissä huolestuttavia jakoja.
Siksi, kuten juuri sanoin, olen juuri palannut Syyriasta ja Libanonista, jossa tapasin presidentti Assadin Syyriassa, presidentti Sleimanin Libanonissa ja muita tärkeimpiä kumppaneita. Äskettäinen konflikti on vahingoittanut suuresti neuvotteluja palestiinalaisten lisäksi myös syyrialaisten puolella. Siksi keskustelimme pitkään rauhanprosessista. Toistin Euroopan unionin hyvin vahvan tuen arabien rauhanaloitteelle ja kehotin kumppaneita pitämään yllä sitoumustaan siihen, sillä se tarjoaa vakavat puitteet alueellisille rauhanneuvotteluille.
Korostin myös Syyrian ja Libanonin tekemää merkittävää päätöstä diplomaattisten suhteiden luomisesta ja kannustin kaikkien vaiheiden päättämiseen tässä prosessissa. Keskustelimme molemmissa maissa käytännön tavoista, joilla Euroopan unioni voisi tukea uudistusprosessia. Libanonissa toistin periaatteellisen valmiutemme lähettää EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunta, ja olen jo päättänyt, että tiedusteluvaltuuskunnan pitäisi mennä sinne välittömästi.
Euroopan unioni on kokonaisuudessaan ollut erittäin aktiivinen viime viikkoina sekä politiikassa että käytännössä. Sen jälkeen, kun viimeksi raportoin teille tammikuussa, olemme politiikassa jatkaneet intensiivistä diplomaattista toimintaa. Olemme olleet ensimmäisinä vaatimassa tulitaukoa ja olemme työskennelleet Egyptin ja muiden kanssa mahdollistaaksemme pysyvän tulitauon.
Neuvoston tammikuussa tekemissä päätelmissä ilmaistiin, että EU on kehittämässä kestävää tulitaukoa koskevaa "työsuunnitelmaa". Kyseisessä asiakirjassa määritellään kuusi toiminta-alaa, joihin kuuluu humanitaarinen vastaus, Gazaan suuntautuvan salakuljetuksen estäminen, Gazan rajanylityspaikkojen uudelleen avaaminen, jälleenrakennus, Palestiinan sisäinen sovinto ja rauhanprosessin jatkaminen.
Käynnissä on paljon hyvin arkaluonteista työtä. Valaisen vain vähän tahtia siitä toiminnasta, jossa olemme kaikki olleet mukana: minä olin esimerkiksi Pariisin yhteispuheenjohtajien työlounaalla 15. tammikuuta, huippukokoustapaamisissa Sharm el-Sheikhissä ja Jerusalemissa 18. tammikuuta ja EU:n ministerikokouksissa Israelin kanssa 21. tammikuuta ja Egyptistä, palestiinalaishallinnosta, Jordaniasta ja Turkista koostuvan ryhmän kokouksessa 25. tammikuuta. Humanitaarisesta avusta vastaava komission jäsen Louis Michel vieraili lisäksi Gazassa 24. ja 25. tammikuuta.
Pidämme säännöllisesti yhteyttä kvartetin kollegoiden kanssa. Meillä oli merkittäviä kokouksia troikkana Moskovassa. Kävin tämän puhelinkeskustelun ulkoministeri Clintonin kanssa, Javier Solana kävi Washingtonissa, ja sovimme, että rauhanprosessia on uudistettava. Jatkamme etenemissuunnitelman valvontatyötämme ja käynnistämme myös tuen valtiorakenteiden kehittämiselle, myös oikeusvaltion ja rajaturvallisuuden kaltaisilla arkaluonteisilla aloilla.
EU:n Lähi-itää koskevassa toimintastrategiassa myös määrätään EU:n tuesta erityisille lopullista asemaa koskeville aiheille, esimerkiksi Jerusalemille, pakolaisille ja turvallisuusjärjestelyille.
Käytännön tasolla EU on asettanut ensisijaiseksi tavoitteekseen humanitaarisen avun toimittamisen gazalaisille. Komissio on jo toimittanut kymmenen miljoonaa euroa käytännöllisesti katsoen yhdessä yössä, ja toiset 32 miljoonaa euroa on nyt osoitettu tulevalle kaudelle.
Egyptin hallitus järjestää maaliskuun alussa kansainvälisen konferenssin Sharm el-Sheikhissä Palestiinan talouden tukemiseksi Gazan jälleenrakentamista varten. Me olemme komission ominaisuudessa tämän tapahtuman osarahoittajia. Olen iloinen, että minulla oli tilaisuus keskustella sitoumuksesta, jonka komissio aikoo antaaä, ulkoasiainvaliokunnan ja budjettivaliokunnan puheenjohtajien kanssa aikaisessa vaiheessa täällä parlamentissa 2. helmikuuta. Kiitos jälleen tuestanne.
Tällä hetkellä ongelma ei ole rahoitus vaan pääsy, erityisesti Gazaan. Olemme puhuneet sekä yksityisesti että julkisesti hyvin suureen ääneen siitä, että on mahdotonta hyväksyä Gazan rajanylityspaikkojen sulkemista. Tämä parlamentti haluaa tänään varmasti kehottaa kanssani jälleen kerran avaamaan rajanylityspaikat kokonaan.
(Suosionosoituksia)
Kun pääsy todella paranee - enkä epäile yhtään, etteikö se paranisi - meidän on ehkä tarkistettava rahoitusennustettamme. Siinä vaiheessa minun on ehkä tultava jälleen keskustelemaan tästä kanssanne. Toivon, että voin edelleen luottaa tukeenne.
Arvoisat parlamentin jäsenet, voitte luottaa komission sitoumukseen - sekä henkilökohtaiseen sitoumukseeni - että teemme kaiken voitavamme auttaaksemme saamaan rauhan aikaan mahdollisimman nopeasti yhdelle maailman levottomimmista alueista. Jatkamme ehdottomasti tiivistä yhteistyötä tämän parlamentin kanssa.
(Suosionosoituksia)
Joseph Daul
Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja Vondra, korkea edustaja Solana, komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät kollegat, tilanne Gazassa pahenee päivä päivältä. Väestö kärsii suunnattomasti. Kaikesta on puutetta.
Gazaan määrätty saarto tarkoittaa, että humanitaarista apua on toimitettava monien esteiden kautta. Vaikka se onnistuttaisiin toimittamaan, humanitaarinen apu ei riitä tarpeiden täyttämiseen itse paikalla. Sairaalat eivät enää voi toimia asianmukaisesti. Väestöstä ei voida enää huolehtia. Gazassa on nyt käynnissä suurimittainen humanitaarinen katastrofi.
Euroopan unionilla on jo tärkeä tehtävä alueella. Taloudellinen tuki, jota se on antanut ja antaa edelleen palestiinalaisille, on huomattava. Se on tehnyt paljon etukäteen estääkseen humanitaarisen katastrofin, jota tällä hetkellä todistamme. Esteistä huolimatta se jatkaa humanitaarisen avun ja tuen antamista Gazan alueen väestölle. Vasta tänään Euroopan unioni on osoittanut 41 miljoonaa euroa Yhdistyneiden Kansakuntien Palestiinan pakolaisten avustus- ja työelimen tueksi. Nyt ei ole siksi hetki, jolloin meidän on aloitettava suumme sulkeminen.
Minun mielestäni EU:n viestin on oltava selkeä. Emme voi sietää sitä, että humanitaarinen apu otetaan tässä konfliktissa panttivangiksi. On olennaista, että kyseinen apu voi liikkua vapaasti, rajoituksetta, ja että rajanylityspaikat avataan.
Annamme lisäksi varoituksen Hamasille. Viime kuukausien tapahtumat, jolloin Hamas takavarikoi, eikä palauttanut, Yhdistyneiden Kansakuntien alueella toimivan elimen toimittamaa humanitaarista apua, ovat skandaalimaisia, niitä ei voi sietää, eivätkä ne saa toistua. Kaikkien asianosaisten toimijoiden on edistettävä jälleenrakennusvaihetta ja valmistauduttava siihen aktiivisesti arvioimalla tuhot itse paikalla ja laatimalla suunnitelma Gazan alueen rahoituksen, talouden ja yhteiskunnan elvyttämiselle. Tämä elvyttäminen on olennaista alueen vakaudelle. Se on tavoite avunantajien konferenssissa, joka järjestetään Sharm el-Sheikhissä 2. maaliskuuta.
Tehdään kuitenkin yksi asia selväksi. Jälleenrakennusta - vielä yhtä - ei voida toteuttaa ennen kuin on saatu aikaan pysyvä tulitauko. Tulitauko ja sotilaallisten toimien lopettaminen, myös Israelin puolelta, ovat ehdottomia edellytyksiä sille, että alueelle saadaan jälleen aikaan rauha. Hamasin osalta se alkaa myös - ja tämän sanon erittäin lujasti - lopettamalla ehdottomasti rakettien ampuminen Gazasta Israeliin.
On myös ryhdyttävä kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin Gazan ja Egyptin yhdistävien tunnelien kautta tapahtuvan aseiden ja ammusten tuonnin torjumiseksi. Keskustelun elvyttäminen kaikkien Palestiinan yhteiskunnan osien välillä ja nykyisen neuvotteluprosessin uudelleenaloittaminen ovat olennaisia. Egyptillä on erityinen vastuu, koska se sijaitsee Gazan vastaisella rajalla, ja sen on toimittava aktiivisesti tässä neuvotteluprosessissa. Kaikissa tulevissa diplomaattisissa ponnisteluissamme on otettava tämä Egyptin erityinen asema huomioon.
Voimme vain toivoa, että konfliktiin löydetään ratkaisu pitämällä diplomatian tie avoinna. Kehotan kaikkia asianosaisia osapuolia, myös kvartettia, arabiliittoa ja jäsenvaltioiden diplomaatteja, jatkamaan sitoutumista neuvotteluihin lujasti ja päättäväisesti.
Martin Schulz
Kiitos, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelumme viestinä voi olla vain yksi asia: Lähi-idän ongelman ratkaisu ei ole väkivaltainen. Ratkaisu ei ole sotilaallinen. Ratkaisua ei saada aikaan terrorismilla.
Voi olla, että yksi osapuoli saa lyhytaikaista sotilaallista etua. Voi olla, että terrori-isku aiheuttaa paljon kaaosta. Kokemus kuitenkin osoittaa, että kaikilla väkivallan teoilla tuotetaan enemmän väkivaltaa ja jatketaan väkivallan kierrettä. Siksi vuoropuhelu on olennaista, ja se on erittäin vaikeaa Lähi-idässä, erityisesti epävarmoina aikoina ja jossain määrin epätasaisina aikoina.
Yhdysvalloista virtaa kuitenkin myös toivoa. Presidentti Obama, Hillary Clinton ja heidän ryhmänsä tarjoavat yhteisymmärrystä ja vuoropuheluun suuntautuvaa mallia, jotakin aivan erilaista kuin edellinen hallinto, joka nyt on onneksi päättänyt toimikautensa. Joten Washingtonissa on toivoa. Entä sitten Jerusalem? Se, mitä Benjamin Netanyahulla oli sanottavanaan vaalikampanjan aikana, ei varmasti ollut uhka rauhanprosessille, kun taas Avigdor Liebermann on varmasti uhka Lähi-idän rauhanprosessille. Tämä epätasaisuus on uhka.
Mitä tapahtuu Libanonissa? Miten Hizbollah vaikuttaa tulevaisuudessa? Miten valmis se on sitoutumaan rakentavaan vuoropuheluun ennen Libanonin vaaleja ja niiden jälkeen? Entä länteen suuntautunut enemmistö? Pystyisikö enemmistö vastaamaan vaalivoittoon ottamalla Hizbollahin mukaan? Onko Hizbollah valmis siihen, että se otetaan mukaan? Tämä riippuu olennaisesti siitä, kuka hallitsee Teheranissa. Iranin vaalien tulosta koskeva kysymys on keskeinen. Se on totta myös Hamasin asenteen osalta.
Kysymys siitä, onko siellä jyrkkä presidentti, joka kieltää Israelin oikeuden olemassaoloon - kuten nykyinen viran haltija tekee - vai saako se hallituksen, joka on valmis keskustelemaan, ja tämä valmius ulottuu Teheranista Beirutiin ja edelleen Rafahiin, on olennainen asia koko alueen vakauttamiselle. Me kannatamme palestiinalaisten yhtenäisyyden hallitusta. Rauhanprosessia ei voi hallita ilman palestiinalaisten yhtenäisyyden hallitusta. Siksi Hamasin on nyt osoitettava, että se on halukas ja kykenevä liittymään sellaiseen hallitukseen.
Tämän perusedellytys on kuitenkin keskustelu Hamasin kanssa ja se, että niitä palestiinalaisia, jotka haluavat keskustella Hamasin kanssa, tuetaan ja että heitä ei pakota puolustuskannalle sellainen Jerusalemin hallitus, joka osaa vain siirtokuntien jatkamista koskevan politiikan. Sivuhuomautuksena on sanottava, että jos 163 hehtaarin vapauttaminen uudelleen siirtokuntia varten on totta, se aiheuttaa epävakautta, ja se meidän on tehtävä ehdottoman selväksi ystävillemme Israelissa.
Lähi-idässä kaikki liittyy kaikkeen. Ei ole mahdollista vain poimia yksittäisiä osia ja uskoa, että yksittäinen ongelma voidaan ratkaista sotilaallisin keinoin. Siksi kaiken perusta on valmius keskusteluihin. Arabiliiton suunnitelmassa, Saudi-Arabian rauhansuunnitelmassa, ennakoidaan väkivallan loppua ja tunnustetaan samalla Israelin oikeus olemassaoloon. Se on rohkea ja kunnianhimoinen suunnitelma, ja siitä on keskusteltava. On jo itsessään edistystä, että Arabiliitossa, arabileirissä, on ihmisiä, jotka ovat valmiita kyseiseen keskusteluun. Sitä on tuettava. Pommittajilla sitä ei tueta, ja voisin lisätä, että Euroopan unionin työn tukeminen ei myöskään ole sitä, että rakentamamme tuhotaan uudelleen mistä tahansa sotilaallisesta syystä. Tämän takia viestimme voi olla vain se, että edellytyksenä on vuoropuhelu.
Arvoisa korkea edustaja Solana, te sanoitte, että tämä on ensimmäinen kertanne edessämme tänä vuonna. Tämä on ehkä myös viimeinen vierailunne ennen kesäkuussa pidettäviä vaalejamme. Koska vuoropuhelu on jotakuinkin välttämätön menestyksen edellytys, haluaisin sanoa teille ryhmäni puolesta, että te olette vuoropuhelun henkilöitymä. Teidän työnne ansaitsee enemmän kuin kunnioitusta. Se ansaitsee paljon ihailua ennen kaikkea siksi, että edistätte jatkuvasti vuoropuhelua. Siksi arvostamme teitä vilpittömästi.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Kiitos paljon, hyvä Martin Schulz. Me tietysti toivomme - ja tästä me kaikki olemme samaa mieltä - että arvoisa korkea edustaja Solana tulee eteemme vielä muutaman kerran ennen tämän vaalikauden loppua.
Graham Watson
Arvoisa puhemies, keskustelemme jälleen kerran raskain mielin siitä, mitä unionimme voi tehdä helpottaakseen tuskaa Lähi-idässä.
Kun tarkastellaan äskettäistä Gazan konfliktia, voidaan soveltaa kaikkia vanhoja tuttuja fraaseja: molempien puolten syy, Hamasin yllytys, Israelin suhteeton vastaus. Mutta toistuvan väkivallan edessä olemme kierrättäneet noita väsyneitä fraaseja niin usein, että ne ovat menettäneet voimansa, jos niillä joskus jotakin voimaa oli. Emme voi jatkaa näin. Moraalinen velvollisuutemme on tietysti tukea Gazan jälleenrakentamista. On tietysti järkevää pyytää takeita Israelilta. On kyllin paha nähdä lentokenttien, koulujen ja viemäröintijärjestelmien räjähtävän, on pahempaa rakentaa ne uudelleen eurooppalaisella rahalla ja tietää, että ne luultavasti tuhotaan uudelleen.
Onko mahdollista, onko uskottavaa kuvitella, että Israel voi vakuuttaa meidät siitä, että sitä ei tapahdu? Joka tapauksessa, jälleenrakennuksella ja humanitaarisella avulla Euroopan unionista ei estetä tulevaa konfliktia. Tarvitsemme uuden ja myönteisen lähestymistavan, mahdollisesti yhdessä Yhdysvaltojen kanssa, mutta ilman sitä, jos se ei ole mahdollista.
Viime kuun väkivalta ja tämän kuun vaalien tulos ovat muuttaneet keskustelun ehtoja. Hamas on poliittisesti vahvempi, se on sotilaallisesti hyvässä kunnossa, se vastustaa edelleen Israelin tunnustamista, ja Israelissa odotettavissa oleva yhteenliittymä soveltaa kovempaa linjaa kuin koskaan ja vastustaa laajasti erillistä Palestiinan valtiota. Samalla Länsirannan ja Gazan välinen kuilu laajenee koko ajan, ja siitä uhkaa tulla pysyvä jako.
Neuvosto ja komissio eivät oikeastaan ole sanoneet, mikä niiden vastaus näihin tapahtumien käänteisiin on, ja puheenjohtajavaltio Tšekki näyttäisi haluavan poistaa kysymyksen asialistalta, mutta emme voi odottaa kauemmin. Koska meneillään olevassa tilanteessa Hamas ja Israel eivät puhu toisilleen, meidän on luotava sellaiset ehdot, jotka voidaan täyttää ja joiden nojalla me voimme puhua molemmille. Eristäminen on johtanut vain epätoivoon.
Nyt on aika diplomatialle, hienotunteiselle mutta päättäväiselle. Millä foorumilla? Kvartetissako, arvoisa korkea edustaja Solana? No, ehkä, mutta tunnustakaamme ensin, että poliittiset epäonnistumiset, murskaantuneet toiveet ja nousevat ääriliikkeet ovat seitsemän viime vuoden aikana heikentäneet kvartettia. Sen lähettiläs Tony Blair ei edes ikinä ole ollut Gazassa. Jos hän menisi sinne, hän voisi vierailla yhdellä lempihankkeistaan, teollisuusalueella, jonka tarkoitus on luoda työpaikkoja mutta joka on pantu viime kuussa matalaksi.
(Suosionosoituksia)
Kvartetin on oltava avoinna uudelle lähestymistavalle, ja jos kumppanimme kvartetissa eivät pysty kyseistä askelta ottamaan, meidän pitäisi etsiä uusia tapoja, jolla se onnistuisi.
Lopuksi haluan sanoa, että voimme olla valmiita tulevaisuuteen vain, jos tunnustamme rehellisesti, mitä menneisyydessä on tapahtunut. Siksi väitetyistä sotarikoksista Gazan konfliktin aikana pitäisi järjestää riippumaton ja oikeudenmukainen kansainvälinen tutkimus. UNRWA ja oma parlamentin valiokuntamme ovat molemmat kertoneet hälyttävistä sotarikoksia koskevista todisteista, ja väitteet ovat todellakin vakavia. Jos Israelia syytetään väärin perustein, sen nimi pitäisi puhdistaa, mutta jos se on syyllistynyt kyseisiin rikoksiin, sen on vastattava teoistaan. Tavoitteenamme on oltava sopimuksen aikaansaaminen, jotta jakolinjan molemmilla puolilla olisi rauhallinen ja vauras tulevaisuus ja jotta vihollisista voisi jälleen tulla kumppaneita. Tähänastisen lähestymistapamme epäonnistuminen on kuitenkin kirjoitettu maahan vuodatetulla verellä. Arvoisa korkea edustaja Solana, meidän on raivattava uusi tie rauhaan, ja Euroopan unionin on tarvittaessa otettava johto.
(Suosionosoituksia)
Brian Crowley
UEN-ryhmän puolesta. - (GA) Arvoisat puhemies, korkea edustaja ja komission jäsen Ferrero-Waldner, pidän hyvin myönteisenä tämän päivän sopimusta humanitaarisen avun antamisesta Gazan alueelle. Tämä on Euroopan unionilta askel oikeaan suuntaan.
Gazan tämänhetkinen humanitaarinen tilanne on paha, ja Euroopan unionin on autettava.
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) On puhuttu paljon siitä, että tarvitaan rauhaa, vuoropuhelua, ymmärrystä, kohtuullisuutta - jos joku haluaisi käyttää tätä sanaa - eri tapahtumiin reagoinnissa ja vastareagoinnissa. Kolme asiaa nousee kuitenkin esiin välittömästi Lähi-idästä puhuessamme.
Ensinnäkin kyseessä ei ole yhdenvertaisten neuvottelu. Toisella puolella on voimaa, toisella heikkoutta ja jakaantumista. Toiseksi, ulkopuolinen vaikutus ja ulkopuolisten tiedotusvälineiden kattavuus ei ole yhdenvertaista. Toinen puoli saa myönteisempää suojelua kansainvälisiltä tiedotusvälineiltä ja mailta, toinen puoli kärsii halventavista käsitteistä "terrorismi" ja "taantumuksellinen".
Kolmas ja kaikkein tärkein seikka on se, että kaikista poliittisista erimielisyyksistä, maantieteellisistä erimielisyyksistä ja historiallisista kiistoista huolimatta samat ihmiset kärsivät päivä toisensa jälkeen: naiset, lapset, syyttömät siviilit, ihmiset, joilla ei ole mitään tekemistä poliittisten ryhmien, poliittisten järjestöjen tai puolisotilaallisten ryhmien tai terroristijärjestöjen kanssa. He ovat syyttömiä raukkoja, jotka ovat joutuneet keskelle raketti-iskua, pommitusta ja niin sanottua - ja nauran aina, kun kuulen näitä sanoja käytettävän - kohdennettua älykästä pommitusta. Ei ole olemassa "älykästä" tai "turvallista" pommia. Kun se osuu, se räjähtää - se tappaa ihmisiä.
Meillä on runsaasti todisteita, jotka osoittavat, että Hamasin Israeliin menevät raketit eivät ole ainoita, jotka tappavat syyttömiä ihmisiä, vaan että sata kertaa enemmän Israelin joukkojen pommit ja luodit ovat tappaneet tuhansia ja haavoittaneet tuhansia ihmisiä Gazassa ja miehitetyillä alueilla. Meillä on todellakin todisteita irlantilaiselta John Kingiltä, joka työskentelee UNRWA:ssa Gazassa, ja ne osoittavat, että kun he ilmoittivat Israelin viranomaisille, että Israelin pommeja osuu lähelle Gazassa sijaitsevaa YK:n asuinaluetta, jonne varastoidaan polttoainetta ja elintarvikkeita ja joka oli myös turvapaikka lapsille, joiden kouluja oli pommitettu aiemmin päivällä, pommit tulivat lähemmäksi, ja kun he olivat soittaneet viranomaisille toisen kerran, pommit osuivat YK:n asuinalueella sijaitsevaan polttoainevarastoon.
Ehkä se on välinpitämättömyyttä, väärää tietoa tai tahallista tähtäystä, mutta joka tapauksessa se on toimi - ehkä ei kaikkien mielestä aivan sotarikos - jossa hyökätään rauhaa, ihmisyyttä ja vapautta edustavia elimiä vastaan. Sota-aikana taistelusta on sääntöjä, on tiettyjä asioita, joita ei voi tehdä.
Meidän on tietysti saatava apua ja tukea palestiinalaisille heidän alueidensa jälleenrakentamiseksi. Meidän on tietysti varmistettava ja vaadittava, että keskusteluja käydään ja että rauhan annetaan kukoistaa, mutta se edellyttää, että ryhdymme rohkeampiin toimiin myös Euroopassa. Onnittelen Martin Schulzin tavoin Javier Solanaa siitä, että hän on kulkenut tuota yksinäistä polkua ja puhunut ihmisille, joille kukaan muu ei puhu, avannut ovia vuoropuhelulle, koska loppujen lopuksi vain vihollisten välisellä vuoropuhelulla voidaan saada aikaan rauha, ja vain rauhan avulla voidaan rakentaa perusta vakaalle kahden valtion ratkaisulle, jolla taataan rauha, oikeudenmukaisuus, turvallisuus ja oikeus Lähi-idässä.
Jill Evans
Arvoisa puhemies, olin jäsenenä Euroopan parlamentin valtuuskunnassa, joka matkusti viime viikolla Gazaan nähdäkseen tuhon, ja tämänpäiväisessä parlamentin päätöslauselmassa keskitytään humanitaariseen toimintaa, jota tarvitaan kipeästi.
Tämä on todellinen humanitaarinen kriisi, ja miten aiomme puuttua siihen välittömästi? Yhdeksänkymmentä prosenttia Gazan ihmisistä on riippuvaista YK:n avusta. Tämä ei liity mihinkään neuvotteluihin. Meidän on varmistettava, että kyseinen apu pääsee läpi, ja ratkaisu siihen on saarron poistaminen ja rajanylityspaikkojen avaaminen. Miten 1,5 miljoonan ihmisen tiheästi asuttu alue, jota on pommitettu 22 päivää ja jolla on tapettu yli 1 000 ihmistä, voi edes alkaa elpyä, kun vain 15 humanitaarisen avun luokkaa päästetään sinne: elintarvikkeita, joitakin lääkkeitä ja patjoja? Koteja ja toimistoja ei voida rakentaa uudelleen ilman sementtiä ja lasia, jotka on kielletty. Lapsia ei voi opettaa kouluissa, joissa ei ole paperia, koska se on kielletty. Ihmisiä ei voi ruokkia, jos elintarvikkeita ei päästetä riittävästi alueella. Kyse ei ole siitä, että siellä ei ole apua, mutta sitä ei päästetä läpi. Meidän on painostettava Israelin hallitusta lopettamaan saarto ja avaamaan rajanylityspaikat.
Kaikessa Gazassa aiheutettujen tuhojen arvioinnissa on kiinnitettävä huomiota siihen, että on pyritty tarkoituksella tuhoamaan infrastruktuuri ja talous. Kouluihin, tehtaisiin, koteihin ja sairaalaan iskettiin tarkoituksella. Olemme jälleen kerran todistaneet, miten Israel on tuhonnut Euroopan unionin rahoittamia hankkeita, ja sen sijaan, että ryhtyisimme sen takia toimenpiteisiin, puhumme mieluummin kauppasuhteiden päivittämisestä, kun ihmisoikeuksia koskevia ehtoja tällä hetkellä rikotaan nykyisten sopimusten nojalla.
Korkea edustaja Solana puhui siitä, miten saman politiikan jatkaminen voi viedä meidät takaisin samaan paikkaan. No, olen samaa mieltä. Euroopan unioni kieltäytyi vuonna 2006 tunnustamasta Palestiinan yhtenäisyyden hallitusta, johon kuului Hamasin jäseniä, ja silti olemme valmiita tunnustamaan Israelin uuden hallituksen, johon saattaa kuulua jäseniä, jotka hylkäävät kahden valtion ratkaisun ja jotka eivät tue Palestiinan valtiota.
Nyt on elintärkeää, että EU:n on oltava valmis tekemään yhteistyötä seuraavan muutaman viikon päästä Kairon neuvotteluissa toivottavasti aikaansaatavan Palestiinan väliaikaisen kansallisen konsensushallituksen kanssa ja tunnustamaan se, ja meidän on annettava selkeä osoitus aikeistamme kansainväliselle yhteisölle. Meidän on tuettava Palestiinan sovintoprosessia osana pitkäaikaisen ratkaisun saavuttamista, ja se tarkoittaa, että meidän on varmistettava, ettemme toista aiempia virheitämme.
(Suosionosoituksia)
Francis Wurtz
Arvoisat puhemies, korkea edustaja Solana ja komission jäsen, kun kuuntelin miltei kuukausi sitten, kun Gazan lapset puhuivat kotiensa raunioiden keskellä siitä, miten he olivat vapisseet pommien pudotessa, tai kun heidän vanhempansa kuvailivat noiden 22 päivän ja yön helvettiä, joka jättää ikuiset jäljet heidän elämäänsä ja tulevien sukupolvien muistiin, en ollut ylpeä Euroopasta.
Ajattelin jäsenvaltioidemme joitakin johtajia, kaikkia niitä, jotka vastaavat historialle poliittisen rohkeutensa puutteesta, hukatuista mahdollisuuksista, näkemyksensä puutteesta. Kysyin itseltäni tämän kysymyksen: mihin äärimmäisyyksiin Israelin johtajien on ajettava epäinhimillisyytensä palestiinalaisia kohtaan ja ylenkatseensa lakia ja perustavimmanlaatuisia arvoja kohtaan ennen kuin Euroopan tärkeimmät poliittiset johtajat uskaltavat nostaa sormensa ja sanoa lopultakin "liika on liikaa"?
Niiden, jotka kutsuvat itseään Israelin ystäviksi oikeuttaakseen Israelin nykyisen johtavan luokan rankaisemattomuuden ja sille osoitetun rajattoman avuliaisuuden, pitäisi muistella näitä suuren israelilaisen kirjailijan David Grossmanin sanoja, joita haluaisin lainata: Kansaa nyt villitsevän kansallismielisen kiihkon keskellä ei tekisi pahaa muistaa, että loppujen lopuksi tämä viimeisin Gazan operaatio on vain uusi vaihe tulta, väkivaltaa ja vihaa levittävällä tiellä. Tie, jolla joskus on koettu voittoja, joskus tappioita, mutta joka johtaa meidät väistämättä perikatoon.
Tai annetaan heidän kysyä samat kysymykset kuin Shlomo Sand, kuuluisa israelilainen historioitsija, jota lainaan myös: Me kylvimme hävitystä. Olemme todistaneet, että meillä ei ole moraalisia rajoituksia. Olemmeko vahvistaneet rauhan kannatusta palestiinalaisten keskuudessa? Hän jatkaa: Israel on ajanut palestiinalaiset epätoivoon.
Jasser Arafat ja palestiinalaishallinto tunnustivat Israelin valtion 20 vuotta sitten, eikä vastineeksi ole annettu mitään. Hyvät kollegat, Israel torjui arabiliiton tarjouksen vuonna 2002. Kaikki puhuvat arabiliitosta ja arabiliiton rauhanhankkeesta. Se on ollut olemassa seitsemän vuotta. Mitä EU on tehnyt tarttuakseen tähän tilaisuuteen?
Siksi palaan Shlomo Sandiin: Israel torjui vuonna 2002 arabiliiton tarjouksen vuotta 1967 edeltävien rajojen mukaisen Israelin täysimääräisestä tunnustamisesta. Israelilainen historioitsija tekee siten tällaisen johtopäätöksen: Israel tekee rauhan vain, jos sen politiikkaa painostetaan.
Arvoisa korkea edustaja Solana, tämä johtaa yhteen kysymykseen, koska te ette sanonut mitään kansainvälisestä oikeudesta. Miten unioni on valmis painostamaan Israelia Gazan ja Länsirannan, myös Jerusalemin, osalta muistuttaakseen sen nykyisiä ja tulevia johtajia siitä, että kansainvälisen yhteisön jäsenyydellä yleisesti ja Euroopan unionin etuoikeutetulla kumppanuudella erityisesti on hintansa, että sotilaalliselle miehitykselle, sotarikoksille tai politiikalle, jolla joka päivä edistetään Euroopan ja arabi- ja muslimimaailman välistä eroa, ei ole sijaa?
Eurooppalaisena en haluaisin asettaa toiveitani Lähi-idän politiikan muutoksesta vain Valkoisen talon hallitsijaan. Haluaisin edelleen uskoa Euroopan täyskäännökseen.
(Suosionosoituksia)
Kathy Sinnott
(IND/DEM). - (EN) Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään humanitaarista apua koskevasta päätöslauselmasta. Ennen oman panokseni antamista haluaisin korostaa, että en puhu IND/DEM-ryhmän puolesta, koska sillä ei ole kantaa tähän aiheeseen. Sen sijaan puhun Euroopan parlamentin jäsenenä omasta ja kansani puolesta.
Gazalaisten suuren enemmistön on turvattava humanitaariseen apuun selvitäkseen - elintarvikkeisiin, veteen, asuntoihin, vaatteisiin ja erityisesti lääkkeisiin. Tämä kansa on ollut saarrettuna hyvin kauan. Kaikki rajanylityspaikat ovat olleet suljettuina 18 kuukautta, ja nyt viimeisimmän gazalaisia kohdanneen hirvittävän hyökkäyksen takia he ovat vielä epätoivoisempia. Koska saartoa ei ole purettu ja rajanylityspaikat ovat edelleen kiinni, on hyvin vaikeaa saada perushyödykkeitä ihmisille.
Huomautin tämän päätöslauselman johdanto-osan E kappaleessa, että me eurooppalaiset taputamme itseämme kauniisti selkään humanitaarista apua koskevien ponnistelujemme takia. Arvoisa komission jäsen, te puhuitte tekemistänne poliittisista ponnisteluista, mutta ansaitsemmeko tämän ylistyksen? Israelin ja EU:n välisen kaupan arvo on 27 miljardia euroa vuosittain. Jos todella haluaisimme toimia Gazassa, käyttäisimme tämän kaupan meille antamaa voimaa säätämällä talouspakotteita. Se, että kieltäydyimme tekemästä sitä, jopa silloin, kun pommitukset olivat tammikuussa kiivaimmillaan, osoitti, että säilytämme mieluummin vallitsevan tilan ja jatkamme vanhaan tapaan, ja panoksemme humanitaariseen apuun lievittää mahdollisesti omatuntoamme. Emme ole vain haluttomia vaarantamaan hyvien liiketoimintamarkkinoiden kaatumisen epäoikeudenmukaisuuden lopettamiseksi Gazassa, vaan olemme myös olleet tähän asti haluttomia purkamaan tai edes lykkäämään EU:n ja Israelin välistä sopimusta.
Tunnen suurta rakkautta juutalaisia kohtaan. Yliopistolla käytin hyväkseni tilaisuuden opiskella monilla kursseilla heidän historiaansa ja kirjallisuutta rabbin johdolla. Ystävyys ei kuitenkaan tarkoita sokeutta vaan halua olla rehellinen. Israelin suurimmissa kaupungeissa järjestettyjen mielenosoitusten perusteella itse asiassa näyttää, että monet Israelin kansalaiset vastustavat julkisesti hallituksensa toimia.
Palaan humanitaarisen avun kiireellisyyteen: fyysisen infrastruktuurin jälleenrakentaminen on tärkeää, mutta on ymmärrettävää, että virastot saattavat suhtautua epäröiden jälleenrakentamiseen, koska näyttää siltä, että Israelissa on ottamassa vallan vielä uhkaavampi hallinto. Inhimillisen infrastruktuurin jälleenrakentaminen ei kuitenkaan voi odottaa. Meidän on saatava tarvikkeita sisään. Haluaisin erityisesti panna merkille, että tammikuussa käytetyt erityisen vahingolliset aseet ovat jättäneet monet ihmiset ilman raajoja ja aiheuttaneet hirvittäviä palovammoja. Tiedän itse, millaista on, kun terve lapsi vammautuu.
Meidän on saatava apua - sekä lääkintään että opetukseen liittyvää - kaikille noille tuhansille ihmisille, erityisesti lapsille, jotka uuden vuoden jälkeen ovat vammautuneet pysyvästi. Auttaessamme heitä meidän on kirjattava ylös heidän tarinansa, jotta voimme aloittaa todisteiden keräämisen kohdennetuista hyökkäyksistä ja mahdollisista sotarikoksista.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Israelin ja Palestiinan tapauksessa välittäjänä ei ehdottomasti voi toimia EU, vielä vähemmän ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Javier Solana, Naton entinen pääsihteeri. Enintään heitä pyydetään rahoittamaan Gazan alueen jälleenrakentamista, kuten he tekevät nyt Kosovossa, Libanonissa ja Afganistanissa.
Yhdysvallat ja Israel pommittavat, ja EU rahoittaa jälleenrakentamisen. Näin tehtävät jaetaan liittolaisten kesken. Niiden, jotka tuhoavat, pitäisi kuitenkin maksaa. Egypti on keskeisellä sijalla rauhanneuvotteluissa, joissa käsitellään laajennettua tulitaukoa Hamasin kanssa. Haaste on kuitenkin suunnaton, koska Israelin uusi hallitus saattaa kolmannen miehen, Israelissa demokraattisesti hyväksytyn äärioikeiston johtajan Avigdor Liebermannin painostamana monimutkaistaa yksipuolisesti tehtäväänsä näissä neuvotteluissa. Benjamin Netanyahu, joka esitellään tulevana pääministerinä, on itse asiassa aina vastustanut aselepoa Hamasin kanssa.
Toinen vaikeus on siinä, että Mahmud Abbasin palestiinalaishallinnosta on Länsirannalla kehittynyt jonkinlainen kansainvälinen suojelualue, jonka legitiimiys on vähentynyt huomattavasti väestön keskuudessa.
Viimeinen tekijä, joka meidän on otettava huomioon, on se, että Israelin siirtokuntien vuodesta 1967 alkaen jatkunut laajentuminen tekee Palestiinan valtion luomisesta Länsirannalle erityisen hankalaa. Pallo on nyt Israelin kenttäpuoliskolla, mutta hyväksyvätkö kaikkien osapuolten haukat tämän Jumalan aselevon, jota kaksi puolta vaatii ilman resursseja?
Haluaisin lisätä keskusteluun ajatuksen Ranskan paluusta Naton integroituun sotilaalliseen järjestelmään, josta keskustellaan Ari Vatasen mietinnön yhteydessä. Tämä paluu johtaa raskaisiin velvoitteisiin Ranskalle. Liitymme itse asiassa uudelleen Natoon, vaikka kylmä sota loppui vuonna 1990. Presidentti Sarkozy näyttää unohtaneen, että Berliinin muuri on sortunut ja Venäjä palannut vapaiden kansojen joukkoon. Tarvitseeko ajatusten blokkijakoa vahvistaa moninapaisuuden aikana ja nousevien talouksien voiman lisääntymisen aikana, myös sotilaallisella tasolla?
Ranskan jäsenyys integroidussa rakenteessa velvoittaa sen lisäksi vahvistamaan joukkojaan Afganistanissa, vaikka sillä on siellä jo 3 300 miestä. Mitä varoja se aikoo käyttää rahoittaakseen tämän operaation, kun sen puolustusbudjetti on laskemassa alle kahteen prosenttiin BKT:stä ja yli 30 rykmenttiä aiotaan lakkauttaa?
Ristiriitaista kyllä, aiomme lisätä rahoitusosuuttamme liittyäksemme Natoon ja samalla vähentää sotilaallista läsnäoloamme Afrikassa. Presidentti Sarkozyn niin suuresti rakastama eurooppalainen puolustus on siten Atlantin liiton pilari. Tarvitsee vain lukea Lissabonin sopimus ja sen lisäpöytäkirjat vakuuttuakseen tästä.
Olipa sitten kyseessä ulkopolitiikka tai yhteinen turvallisuus, EU:n tie on umpikuja, joka voi johtaa vain yhtymiseen Yhdysvaltojen ja sen liittolaisten kanssa. Tämän peruutuslogiikan me torjumme kansallisen riippumattomuuden ja itsenäisyyden nimissä, sillä ne nojaavat erityisesti omaan ydinasepelotteesemme.
Puhemies
(DE) Muut jäsenet ovat myös ylittäneet hieman aikaansa, ja meidän on sovellettava samaa kohtelua kaikkiin.
Javier Solana
yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja. - (ES) Arvoisa puhemies, en pysty vastaamaan kaikille, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tässä keskustelussa, käytettävissäni olevana lyhyenä aikana. Haluaisin ilmaista sydämelliset kiitokseni siitä, mitä sanoitte henkilökohtaisesti minusta ja siitä, mitä teen. Haluaisin vain kertoa teille, että voitte olla varmoja, että jatkan työtäni yhtä päättäväisesti - jos mahdollista vieläkin päättäväisemmin - koska tilanne vaikeutuu päivä päivältä.
Minun mielestäni viidestä asiasta voidaan saada aikaan yhteisymmärrys kaikkien minua ennen puhuneiden kesken.
Ensinnäkin humanitaariset kysymykset: ei voi olla epäilystäkään, että humanitaarinen kysymys on pakottavin ja tärkein. Viime päivien ja viikkojen väkivalta on saanut hätäavussa aikaan joitakin suunnattomia aukkoja siinä, mitä tarvitaan väestön kärsimysten lievittämiseksi erityisesti gazalaisten keskuudessa. Teemme siksi kaiken voitavamme lievittääksemme Gazan jokapäiväisen elämän suuria vaikeuksia. Komissio tekee niin epäröimättä yhtään, ja niin tekevät myös neuvoston jäsenvaltiot, koko kansainvälinen yhteisö tekee niin.
Toiseksi, Gazan ja Israelin välisten ja Gazan ja Egyptin välisten rajanylityspaikkojen avaaminen on tässä ehdottoman olennaista. Ne on lisäksi avattava nopeasti, viipymättä. Meidän kannaltamme kaikki apu toimitetaan minne tahansa, missä sitä tarvitaan, ja erityisesti Rafahin osalta olemme valmiita sen aloittamiseen mahdollisimman pian. Siellä on jo Euroopan unionin tarkkailijoita käytettävissä, joten heti, kun raja avataan Rafahissa, olemme valmiita toimimaan.
Kolmas kysymys - ja se on hyvin merkittävä - Palestiinan yhtenäisyys. Arvoisat parlamentin jäsenet, uskon, että on selvää, että tällä hetkellä ei saada ratkaisua ilman palestiinalaisten välisen sovinnonteon aloittamista. Siksi, kuten viimeisimmässä yleisten asioiden neuvoston päätöslauselmassa on todettu, Euroopan unioni tukee, ja tukee jatkossakin, sekä presidentti Abbasin että presidentti Mubarakin toteuttamia ponnisteluja, jotta palestiinalaisten välisessä sovittelussa edistyttäisiin.
Monet puhujat ovat maininneet velvoitteet, joita meille saattaa tulla, riippuen siitä, saadaanko uusi Palestiinan konsensushallitus aikaan. Arvoisat parlamentin jäsenet, minusta näyttää - ja tämä on henkilökohtainen mielipiteeni - että jos on olemassa Palestiinan konsensushallitus, hallitus, jonka tavoitteena on kaksi valtiota, hallitus, jonka tavoitteena on perustaa nämä kaksi valtiota rauhanomaisin keinoin, hallitus, jolla Gazan jälleenrakentamista koskeva ohjelma, ja hallitus, joka pyrkii aloittamaan vaaliprosessin vuonna 2009, minun mielestäni sellaista hallitusta Euroopan unionin pitäisi tukea.
Neljänneksi, Israelia koskevasta kysymyksestä: vaalien perusteella on kaksi merkittävää kysymystä. Ensinnäkin vaalien tuloksena saatu hallitus, tai hallitus, joka saadaan vaalien enemmistön nojalla, on meidän mielestämme velvollinen jatkamaan rauhanprosessia. Tämän takia, riippumatta siitä, mikä hallitus todella saadaan vaalien tuloksena, jatkamme työtä ja kaikkemme tekemistä varmistaaksemme, että se vakiintuu ja että se toimii ja edistää rauhanprosessin jatkamista ja tekee kaiken voitavansa saattaakseen kyseisen prosessin loppuun mahdollisuuksien mukaan vuoden 2009 aikana.
Viidenneksi, meidän mielestämme kysymys siirtokunnista on ehdottoman perustavanlaatuinen. Minun mielestäni Israelin hallituksen julkaisemien siirtokuntien tilaa vuonna 2008 koskevien viimeisimpien tietojen pitäisi saada meidät kaikki tuntemaan vastuuta.
Haluaisin kertoa teille, että vuonna 2001 työskentelin silloisen senaattori Mitchellin kanssa hänen nimeään kantavan kuuluisan raportin osalta. Olin yksi neljästä kyseisessä ohjelmassa työskennelleestä ihmisestä. Arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin, että olisitte niin hyviä, että lukisitte uudelleen kyseisen vuonna 2001 julkaistun raportin, jossa sanottiin valitettavasti asioita, jotka on sanottava edelleen tänään esimerkiksi siirtokuntia koskevasta aiheesta. Jos me Euroopan unionissa emme voi yrittää muuttaa tapaa, jolla siirtokuntia perustetaan, on vain vähän mahdollisuuksia sille, että mikään rauhanaloite olisi uskottava. Siksi tämä kysymys on otettava vakavasti. Meidän on puhuttava vakavasti ystäviemme kanssa Israelissa varmistaaksemme, että siirtokuntia koskevaa kysymystä käsitellään täysin erilaisella tavalla.
Lopuksi, arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet: arabiliitto. Arabivaltioiden yhtenäisyys on elintärkeää. On olennaista, että teemme yhteistyötä kaikkien arabiliiton maiden kanssa varmistaaksemme, että arabiliiton allekirjoittama rauhanaloite pysyy voimassa. On ratkaisevaa, että tämän rauhanprosessin on päätyttävä palestiinalaisten ja israelilaisten väliseen mutta myös arabien ja israelilaisten väliseen sovintoon. Siksi tuemme täysin niitä, jotka työskentelevät tehdäkseen rauhanaloitteesta todellisuutta.
Arabiliitossa on syviä jakoja. Meidän on tehtävä diplomatian avulla kaikki voitavamme estääksemme näiden erojen syvenemisen ja sen sijaan rohkaista harmoniaa ja yhteistyötä koskevan prosessin jälleenrakentamista suuressa arabiperheessä.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kuten olen sanonut, vuosi 2009 on äärimmäisen tärkeä vuosi. Meidän on jatkettava kriisinhallintaa, humanitaarisen avun tuomista, kaiken voitavamme tekemistä varmistaaksemme, että tulitauko astuu voimaan, ja tehtävä kaikki voitavamme varmistaaksemme, että Israelin ja Gazan välillä ja Egyptin ja Gazan välillä käydään neuvotteluja. Arvoisat parlamentin jäsenet, jos emme kuitenkaan vaihda ajatustapaamme kriisinhallinnasta syvälle juurtuneeseen konfliktinratkaisuun, olemme samassa tilanteessa, johon olemme valitettavasti palanneet vuoden 2009 alussa.
Arvoisa puhemies, toivon lopuksi, että jos me kaikki työskentelemme yhdessä, vuosi 2009 on vuosi, jolloin voimme todella ratkaista tämän valtavan konfliktin, joka on valitettavasti painanut meitä liian kauan.
Benita Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, halusin vain sanoa uudelleen, että viime vuonna sanoimme selkeästi, että epäonnistuminen ei ole vaihtoehto. Me kaikki olimme toiveikkaita Annapolisin prosessin suhteen ja olimme toiveikkaita rauhanprosessin suhteen. Sotilaallinen hyökkäys Gazaan sen jälkeen, kun Gazasta laukaistiin raketit Israeliin, ovat valitettavasti muuttaneet tasapainoa. Nyt me kaikki tiedämme, että on monia täysin välttämättömiä elementtejä, jotta voimme palata rauhansopimuksiin. Yksi asia on kuitenkin joka tapauksessa varmaa: sotilaallinen ratkaisu ei ole ratkaisu. Tästä olen samaa mieltä teidän kaikkien kanssa. Siksi meidän kaikkien on työskenneltävä mihin hintaan hyvänsä saadaksemme rauhan aikaan.
Toimijoita on monia: Euroopan unionissa, kansainvälisessä yhteisössä - olkoon se Amerikan yhdysvallat, YK tai Venäjä - mutta arabiystäviä ja -kollegoita on myös paljon. Voin vain toivoa että kun Israelin uusi hallitus on toiminnassa, kaikki kyseiset toimijat haluavat sopia rauhasta. Meidän perussyymme on selkeä, mutta jää nähtäväksi, saavatko tunteet meidät oikealle tielle. Voitte olla varmoja, että teemme työtä sen hyväksi.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Keskustelun päätteeksi on esitetty päätöslauselma työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Bairbre de Brún  
Humanitaarista tilannetta Gazassa ei voida hyväksyä. Kahdeksankymmentäkahdeksan prosenttia väestöstä tarvitsee elintarvikeapua, sairaaloista puuttuu elintärkeitä lääketarvikkeita ja tuhansia tonneja apua ei voida tuoda Gazaan, koska sinne ei päästetä tarpeeksi rekkoja.
Ihmiset kaikkialla maailmassa olivat kauhuissaan vähäisestä kansainvälisestä reaktiosta, kun yli 1 000 palestiinalaista - mukaan luettuna yli 300 lasta - tapettiin Israelin viimeisimmän Gazaan kohdistuneen hyökkäyksen aikana.
EU:n ja Yhdysvaltain uuden hallituksen ennakoivaan, pitkän aikavälin strategiaan on kuuluttava palestiinalaisten oikeus kestävää valtioon, joka perustuu vuotta 1967 edeltäviin rajoihin. Siinä on lopetettava siirtokuntatoiminta miehitetyillä alueilla ja siinä on tuhottava apartheid-muuri.
On luotava Israelin turvallisuus ja Palestiinan vapaa valtio, mutta tilanne, jossa Israel käyttää turvallisuutta tekosyynä syyttömien palestiinalaisten elämän tuhoamiseen, on lopetettava. On aloitettava aito neuvotteluprosessi.
EU:n on peruttava Euroopan unionin ja Israelin välinen assosiaatiosopimus siihen asti, kunnes Israel noudattaa kansainvälistä oikeutta ja humanitaarista oikeutta.
Pedro Guerreiro  
Mikä "Euroopan unionin roolin Lähi-idässä" pitäisi olla (tai ei pitäisi olla)? Minkä periaatteiden mukaan sitä pitäisi ohjata?
Siinä on vaadittava hyökkäysten lopettamista ja Gazan alueen palestiinalaisten epäinhimillisen saartamisen lopettamista, ja siinä on varmistettava, että heille annetaan kiireellisesti humanitaarista apua.
Siinä on tuomittava raa'at hyökkäykset, rikokset, perustavimmanlaatuisten ihmisoikeuksien loukkaukset ja Israelin palestiinalaisia kohtaan harjoittama valtion terrori, joita ei voi oikeuttaa mitenkään.
Siinä on yksiselitteisesti ilmoitettava, että Palestiinassa on miehittäjiä ja miehitettyjä, hyökkääjiä ja uhreja, sortajia ja sorrettuja ja hyväksikäyttäjiä ja hyväksikäytettyjä.
Siinä on peruttava assosiaatiosopimus ja kahdenvälisten suhteiden kaikki vahvistaminen Israelin kanssa, esimerkiksi ne, joita ulkosuhteiden neuvosto kannatti 8. ja 9. joulukuuta.
Siinä on vaadittava, että Israel noudattaa kansainvälistä oikeutta ja YK:n päätöslauselmia ja lopettaa miehityksen, siirtokunnat, turvamuurin, salamurhat, pidätykset ja palestiinalaisia rasittavat lukemattomat nöyryytykset.
Siinä on vaadittava kunnioittamaan Palestiinan kansan luovuttamatonta oikeutta riippumattomaan ja itsenäiseen valtioon, jolla on vuoden 1967 rajat ja jonka pääkaupunki on Itä-Jerusalem, ja siinä on taisteltava tuon kunnioituksen puolesta.
Pohjimmiltaan siinä on lopetettava osallistuminen Israelin miehitysvallan rankaisemattomuuteen.
Alexandru Nazare  
Israelin viimeaikaiset vaalit ja Yhdysvaltain uusi hallinto tarjoavat tilaisuuden uudelle alulle Lähi-idän rauhanprosessissa. Minun mielestäni EU:n välitettävä selkeä viesti tuestaan Tel Avivin uudelle hallitukselle ja samalla ilmaistava selkeästi, mitä sen israelilaisilta kumppaneilta odotetaan kestävän rauhan edistämistä koskevien toimenpiteiden osalta, mihin kuuluu Länsirannan siirtokuntien sulkeminen ja vahvan tuen tarjoaminen kahden valtion ratkaisulle, sekä sotilaallisten ylilyöntien ja niistä aiheutuvien vakavien humanitaaristen seurausten välttämisen osalta.
EU:n Lähi-itää koskevan lähestymistavan on perustuttava moniin vahvoihin periaatteisiin. Ensimmäinen periaate on tiivis yhteistyö Yhdysvaltojen kanssa, koska ilman sitä emme pysty saamaan aikaan pitkän aikavälin ratkaisua alueella. Toinen on se, että lähestymistapamme on tähdättävä mahdollisuuksien mukaan molempien osapuolten väkivallan välttämiseen tuomitsemalla palestiinalaiset ääriliikkeet ja Israelin omaksumat liialliset toimet sekä tukemalla molempien puolten maltillisia hallintoratkaisuja, joilla voidaan edistää rauhanprosessia.
Haluan ilmaista tukeni Euroopan parlamentin päätöslauselmalle, josta tänään äänestettiin. Siinä vahvistetaan EU:n sitoutuminen Gazan jälleenrakennusprosessiin ja tarjotaan perusta keskusteluille, joita käydään maaliskuussa Kairossa kansainvälisten avunantajien konferenssin aikaan.
Daciana Octavia Sârbu  
Demokratia, rauha ja ihmisoikeuksien kunnioitus ovat Euroopan unionin perusarvoja, ja sen tehtävä ja velvollisuus on puolustaa ja edistää niitä sekä EU:ssa että sen suhteissa toisiin valtioihin.
Gazan väestöön vaikuttava tilanne on traaginen, ja se on ratkaistava kiireellisesti. Ihmisoikeuksien ja vapauksien räikeä rikkominen tällä alueella on syy Euroopan unionin huoleen sekä sen Israelin suhteiden että Lähi-idän turvallisuuden ja vakauden kannalta.
Euroopan unionin on ryhdyttävä kiireellisiin toimenpiteisiin tarjotakseen humanitaarista apua Gazan alueen väestölle ja samalla mietittävä keskipitkän ja pitkän aikavälin toimia, joilla pyritään edistämään rauhaa, turvallisuutta ja vakautta alueella.
EU:n on tämä mielessä pitäen tehostettava diplomaattisia ponnistelujaan konfliktien ratkaisemiseksi ja vuoropuhelun ja sovinnon edistämiseksi alueella. Sen on samalla määrättävä epäröimättä ankaria seuraamuksia kaikista demokratian vastaisista asenteista tai ihmisoikeuksien ja vapauksien loukkauksista.
Czesław Adam Siekierski
EU:n ja Lähi-idän välisen sopimuksen saavuttamiseksi vakauden palauttamista koskevien yritysten ja Gazan alueen rauhanohjelman toteuttamisen tukemisen pitäisi tällä hetkellä olla edelleen ensisijaista.
Euroopan unionin pitäisi myös tehdä kaikki voitavansa lopettaakseen kiistat, joissa syyttömät kansalaiset menettävät henkensä. Ponnisteluissa pitäisi myös keskittyä avun tuomiseen ihmisille ja sen varmistamiseen, että heillä on elämän perusedellytykset. Gazan alueen väestöllä on käytettävissään vain 60 prosenttia päivittäisestä elintarvikkeiden tarpeestaan, mikä tarkoittaa, että tautivaara on suurempi ja että heillä ei ole suojaa vaikeilta olosuhteilta. Juomaveden puute ei ole yhtään pienempi uhka kuin elintarvikkeiden puute. Minun ei luullakseni tarvitse mainita terveydenhuollon puutetta tai koulujen ja julkisten laitosten tuhoamista, millä haitataan huomattavasti järjestyksen palauttamista ja paluuta normaaliin.
Meidän pitäisi muistaa, että vain silloin, kun monet jokapäiväisen elämän perusongelmat on ratkaistu, pystymme keskittymään Lähi-idän talouskehitykseen ja alueen tiiviiseen kaupalliseen yhteistyöhön. Euroopan unionilla on tilaisuus auttaa arabimaailmaa ja kaikkia Lähi-idän maita kehittymään alueeksi, jolla vauraus vallitsee, mikä luo puolestaan puitteet tiiviimmälle yhteistyölle Lähi-idän ja EU:n kesken.
