Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, haluaisin lausua ainoastaan pari sanaa ja sanon ne ranskaksi, jotta kaikki ymmärtävät ne nopeasti.
Otin eilen esille kysymyksen, jota " apottimme" , sillä pidän häntä tämän luostarin munkkina, piti henkilökohtaisena asiana. Olen velvollinen tottelemaan häntä ja teen sen mielelläni, sillä tunnen sympatiaa häntä kohtaan. Kyse ei kuitenkaan ollut henkilökohtaisesta asiasta, vaan kysymys oli poliittinen. Puhuessani poliitikkona poliittisessa yhteydessä ei kyse enää ole henkilökohtaisesta asiasta, jonka voin ratkaista käytäväkeskusteluissa, vaan kyseessä on poliittinen asia, jota en voi ratkaista parlamentin käytävillä.
Näin tapahtuu tavallisesti, arvoisa puhemies. Halusin puolustaa puolueeni kunniaa. Tiedän varsin hyvin, että kunnia ei ole muotiasia, mutta halusin kuitenkin puolustaa sitä. En halunnut, että puolueestani leviää valheita. Siinä kaikki. Päätän nyt tottelevaisena ja demokratiaa kunnioittavana munkkina, jollaisena itseäni pidän, puheen tästä aiheesta, kuuliaisuudesta apottia kohtaan.

Puhemies
Hyvä Rosado Fernandes, myönnän, että minulla oli vaikeuksia päästä selville siitä, käsittelikö puheenvuoronne henkilökohtaista asiaa, menettelyä koskevaa esitystä vai pöytäkirjaa, mutta puhuitte niin ystävällisesti, että merkitsen sen mielelläni pöytäkirjaan.

Rack
Arvoisa puhemies, puhemies luki eilen joukon mandaattien vahvistuksia, kun työjärjestysvaliokunta oli ne hyväksynyt. Nyt huomasin, että meillä on parlamentissa ilmeisesti uusi kollega, jota puhemies ei maininnut. Eilisestä lähtien on rouva Greenin vieressä istunut nuori mies. Haluaisin mielelläni tietää, mihin ryhmään hän kuuluu ja lisäksi haluaisin mielelläni tietää, mitä PSE on tehnyt herra Hänschille?

Puhemies
Arvoisa Rack, annan teille kaksinkertaisen vakuutukseni asiasta. Emme ole unohtaneet ilmoittaa uuden kollegan saapumisesta, sillä kyse ei ole uudesta kollegasta. Toiseksi, Klaus Hänsch ei ole kadonnut parlamentistamme.

Caccavale
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa parlamentille, että yritin eilen saada käsiini Fordin mietinnön, joka on tänään esityslistalla, valmistellakseni joitakin tarkistuksia, joiden jättämisen määräajaksi oli vahvistettu klo 19.00. Kello 18.00 mennessä Fordin mietintöä ei ollut vielä saatavilla parlamentin virallisilla kielillä, mikä ilmeisestikin teki meille kaikille mahdottomaksi valmistaa tarkistukset ajoissa. Kysyn itseltäni ja teiltä, arvoisa puhemies, onko tämä työjärjestyksemme mukaista ja eikö tämä itse asiassa tee tämänpäiväisen äänestyksen Fordin mietinnöstä mahdottomaksi, ottaen huomioon, ettei tarkistuksia ollut mahdollista esittää riittävässä ajassa?

Puhemies
Arvoisa Caccavale, uskon teitä kun sanotte, ettette löytäneet tätä mietintöä. Tarkistamme, onko se saatavana kaikilla kielillä ja ellei se ole, ei siitä luonnollisestikaan ole mahdollista äänestää. Vakuutan teille, että tarkistamme asian.
Onko pöytäkirjasta muuta huomautettavaa? Huomautan lisäksi, että juuri tehdyt kolme huomautusta eivät koskeneet pöytäkirjaa.

Andrews
Arvoisa rouva puhemies, haluan kiinnittää teidän ja parlamentin huomion siihen seikkaan, että Jimmy Goldsmithin brittiläinen kansanäänestyspuolue (Referendum Party) on lahjoittanut 150 000 Englannin puntaa Ulsterin unionistipuolueelle. Onkohan tämä 150 000 Englannin puntaa tukipylväs, joka pitää Nicholsonin edustamassa kansanäänestyspuoluetta tässä parlamentissa? Onko tämä se hinta, joka on maksettava tämäntyyppisestä kiihkoisänmaallisuudesta? Ulsterin unionistipuolue on saanut lukemattomia kertoja suuren määrän tukea tältä parlamentilta, kun samaan aikaan kansanäänestyspuolue tukee yhden Euroopan parlamentin jäsenen yleistä vaalikampanjaa 150 000 Englannin punnalla Britanniassa. Poliittinen ryhmä, kansanäänestyspuolue, jolla ei ole vaikutusta Britanniassa, puuttuu Irlannin sisäiseen politiikkaan. Haluan esittää tälle erittäin voimakkaan vastalauseeni.

Puhemies
Hyvä kollega, olette varsin tietoinen siitä, ettei kyse ollut pöytäkirjaa koskevasta huomautuksesta. Etenemme siis järjestyksen ja menetelmän mukaisesti pysyen pöytäkirjan aiheessa, jonka toivoisin voivani julistaa hyväksytyksi sen jälkeen, kun kukin teistä on ilmaissut mielipiteensä.
Onko muuta huomautettavaa?

Wynn
Arvoisa rouva puhemies, pöytäkirjaan kirjatussa nimenhuutoäänestyksessä valitin äänekkäästi sitä, että koneeni ei toimi, jolloin Harrison huomautti, että minulta puuttuu korttini. Tällöin pyysin, että vastustava ääneni kirjattaisiin, mutta sitä ei näy luettelossa. Voitaisiinko se kirjata sinne?

Puhemies
Arvoisa Wynn, minulle sanottiin nimenne esiintyvän luettelossa. Joka tapauksessa tarkastamme asian. Ellei nimenne esiinny luettelossa, merkitsemme julistuksenne tämän päivän pöytäkirjaan.
Onko muuta huomautettavaa pöytäkirjaan liittyen?
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Nicholson
Arvoisa rouva puhemies, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun Andrews on noussut puhumaan tässä parlamentissa ja esittänyt täysin virheellisiä lausuntoja. Tuntien Andrewsin tämä ei todennäköisesti ole myöskään viimeinen kerta. Arvoisa rouva puhemies, minusta on valitettavaa, että te sallitte hänen esittää tällaisen lausunnon. Suosittelen, että seuraavan kerran pidättäydytte parlamentin työjärjestyksessä ja varmistatte, että tällaisia perusteettomia syytöksiä ei esitetä. Haluan tehdä selväksi, että se, mitä hän esitti, on täysin virheellistä, täyttä valhetta. Kiellän kaiken sen, mitä hän sanoi.

Puhemies
Arvoisa Nicholson, tiedätte varsin hyvin, että kollegan pyytäessä puheenvuoroa ei koskaan voi tietää, onko todella kyse menettelyä koskevasta esityksestä vai ei. Eikä ole kovin kohteliasta keskeyttää kollegaa, joka puhuu parhaillaan.

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen Euroopan unionissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima vuosittainen kertomus (asiak. A4-0112/97) ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa (1995).

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ajatus vapaasta ihmisestä, joka elää ilman pelkoa ja hätää, voidaan toteuttaa vain luomalla olosuhteet, joissa jokainen voi toteuttaa taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksiaan sekä kansalaisoikeuksiaan ja poliittisia oikeuksiaan.
Tällainen ajatus on kirjattu kahden suuren YK-sopimuksen johdantoon: kansalaisten oikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen johdantoon sekä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan yleissopimuksen johdantoon. Molemmat ovat peräisin vuodelta 1966 ja yli 100 valtiota on allekirjoittanut ne.
Meidän Euroopan parlamentissa on siis lähdettävä tästä ihmisoikeuskäsitteestä, joka käsittää kolme keskeistä normiluokkaa. Ensinnäkin negatiiviset vapausoikeudet: ne takaavat, että kenenkään ei pidä joutua valtion harjoittaman epäoikeudenmukaisen pakottamisen tai muun väkivallan kohteeksi. Toiseksi positiiviset osallistumisoikeudet: ne takaavat yksilön osallistumisen poliittisiin ja yhteiskunnallisiin päätöksentekoprosesseihin. Kolmanneksi sosiaaliset osallistumisoikeudet ja kehittymisen oikeus, jota erityisesti kolmannen maailman maat tavoittelevat. Niissä todetaan, että kansalaisoikeuksiin ja poliittisiin oikeuksiin kuuluvat myös näiden oikeuksien käyttämisen edellytykset. Nämä ovat uuden, kolmannen sukupolven ihmisoikeuksia. Jos köyhillä ja rikkailla on yhtäläinen oikeus nukkua sillan alla, niin kyseessä on köyhän kannalta riittämätön ja kyyninen vapaus. Vapaus ei yksin riitä.
Sosiaalisten ihmisoikeuksien tarkoituksena on myös taata vapaus, tasa-arvoisuus ja päätöksiin osallistumisen oikeus teollisuusyhteiskunnan olosuhteiden vallitessa. Sosiaaliset ihmisoikeudet täydentävät perinteisiä liberaaleja vapausoikeuksia. Ja tämän tiedostaminen tuottaa tuskaa. Ne on syytä muistaa, kuten viime talvena voitiin todeta, kun useita ihmisiä paleltui kuoliaaksi. Todellisuudessa he kuolivat kuitenkin köyhyyteen.
On helppoa vaatia ihmisoikeuksia muualla, mutta on paljon vaikeampaa myöntää oman maansa puutteita. Olemme tarpeeksi usein syyttäneet muita rikkomuksista: Turkissa, Kiinassa, Iranissa. Tässä kertomuksessa on kyse omista laiminlyönneistämme. Uskottavuuteen kuuluu nimittäin se, että tutkimme tunnollisesti, miten vakaalla pohjalla ihmisoikeudet ovat Euroopan unionissa. Emme voi emmekä saa rauhoittaa itseämme sillä, että tilanne on muualla paljon, paljon pahempi. Bertolt Brechtiä mukaillen jokaista voidaan kehottaa puhumaan omasta häpeästään.
Laatiessamme kertomusta EU: n ihmisoikeustilanteesta emme saa sortua teeskentelyyn. Emme voi emmekä saa luoda itsellemme omaa eurooppalaista ihmisoikeuskäsitettä. Tämä on usein siteeratun lauseen " ihmisoikeudet ovat jakamattomia" todellinen sisältö. Kun puhumme Euroopan unionin ihmisoikeustilanteesta, meidän on tehtävä se kokonaisvaltaisesti eikä puhua kuin fariseus Luukkaan evankeliumin 18. luvun 11. jakeessa: " Jumala, minä kiitän sinua, etten minä ole niin kuin muut ihmiset" .
Kertomusta syytetään puolueellisuudesta. Tietenkin se on puolueellinen, puolueellinen ihmisoikeuksien puolesta! Ihmisoikeuksista ei voida tehdä etäistä, puolueetonta kertomusta. On vain kaksi mahdollisuutta: kertomus, jossa tilannetta pyritään kuvailemaan ottamatta huomioon arkoja asioita, tai kertomus, jossa vähätellään, valikoidaan, harhautetaan ja ollaan niin kuin se, mitä kotimaassa tapahtuu, olisi joka tapauksessa vähäpätöinen rikkomus kuten perustelun mukaan, joka kuuluu " Verrattuna x: ään Euroopan unionilla menee kuitenkin varsin hyvin." Suhteellisuusteoria kuuluu fysiikkaan, ei ihmisoikeuskertomukseen.
Tässä ihmisoikeuskertomuksessa puhutaan selväkielisesti yksittäisten Euroopan unionin maiden olosuhteista. Se, joka arvostelee tätä puuttumisena maiden sisäisiin asioihin, ei tunne tai ei halua tuntea kansainvälistä oikeutta. Viimeksi Wienin ihmisoikeuskonferenssissa vuonna 1993 yleisesti vahvistetun käsityksen mukaisesti ihmisoikeudet eivät enää ole valtioiden sisäinen asia. Mikään hallitus, ei myöskään mikään eurooppalainen hallitus, ei voi lain nojalla valittaa luvattomasta asioihin puuttumisesta, kun maassa vallitsevia epäkohtia arvostellaan. Sen, joka haluaa " laihduttaa" ihmisoikeuksia tai peräti " puolittaa" ne, on syytä muistaa Yhdysvaltain presidentti Rooseveltin vuonna 1941 muotoilema fasismin vastaisen sodan tavoite, jonka mukaan " aineellisesta puutteesta vapauttaminen" oli asetettava samanarvoiseksi tavoitteeksi kuin sanan- ja uskonnonvapaus sekä vapaus elää ilman pelkoa. Yksinkertaisemmin ja kauniimmin ei voida sanoa, miten ihmisoikeudet on määriteltävä. Roosevelt oli 25 vuotta edellä vuoden 1966 YK-sopimuksia. Emme saa jäädä tästä jälkeen vuonna 1997.
Kiitän kaikkia kollegoja, jotka ovat tähän mennessä osallistuneet tähän hyvin ristiriitaiseen keskusteluun. Toivon, että me saamme tänään suuren yksimielisyyden tämän mietinnön taakse. Toivon, että tulos tulee olemaan hyvä, vaikka se tekisi hieman kipeääkin, sillä ihmisoikeuskertomuksen on oltava arvosteleva, muuten se ei täytä varsinaista tehtäväänsä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluan käyttää puheenvuoron komission jäsenen van den Broekin läsnäolosta ja kiittää häntä mukanaolosta ja keskustelun seuraamisesta.
Ottaen huomioon keskustelumme aiheen, ihmisoikeudet Euroopan unionissa, ihmettelen kuitenkin, onko jo monesta asiasta vastaava Van den Broek toimivaltainen komission jäsen hoitamaan tätä asiaa.

Puhemies
Arvoisa Dell'Alba, olen vakuuttunut tämän kyseisen komission jäsenen olevan täysin pätevä hoitamaan kaikkia aiheita ja erityisesti aihetta, josta hän hetken kuluttua puhuu.
(Hermanin puheenvuoro: " Komissio on kollegio!" ) Juuri näin, Herman!

Schulz
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tänä aamuna on odotettavissa, että menneiden vuosien tapahtumat toistuvat Euroopan parlamentissa, eli että keskustelu vuosittaisesta kertomuksesta ihmisoikeustilanteesta Euroopan unionissa 1995 toistuu niin, että sille ovat ominaista perusluonteiset vastakohdat, täysin erilaiset tulkinnat siitä, mitä toisaalta pidetään ihmisoikeuksina ja mitä ei, sekä toisaalta kansalliset ja puoluekohtaiset erityisstrategiat. Viimeksi mainittu on varmasti myös tänään keskeisesti leimaa antava tämän parlamentin molemmilla puolilla, kaikissa ryhmissä. Tämä on mielestäni hyvin valitettavaa.
Rouva Roth toi oikeutetusti esille, kuten keskustelu ja äänestys valiokunnassakin osoittivat, että on olemassa suuntaus, että me Euroopan unionissa sallimme itsellemme sen ylellisyyden, että me laadimme kaksi ihmisoikeuskertomusta: toisen ihmisoikeustilanteesta tämän unionin ulkopuolelta ja toisen ihmisoikeustilanteesta unionin sisällä. Aivan kuin olisi kaksi eri lajia ihmisoikeuksia: eurooppalainen ja ei-eurooppalainen! On täysin järjetöntä, että me sanomme mietinnössä, josta tänään keskustelemme, että me kirjaamme kaiken ylös, mutta konkreettisessa ihmisoikeusloukkaustapauksessa ei saa mainita nimeltä mitään Euroopan unionin jäsenvaltiota. Mitään Euroopan unionin jäsenvaltiota ei saa syyttää siitä, että se ei ottaisi laajasti ja kokonaisvaltaisesti huomioon ihmisoikeuksia. Jos näin kuitenkin tapahtuu, on kaikissa ryhmissä viime vuosina käyty keskustelua, joka yrittää juuri estää viimeksi mainitun eli sen, että sanotaan, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia. Niiden kannan tarkastelulla ei ole mitään tekemistä jonkin valtion, jonkin poliittisen liiton tai jonkin muun valtioyhteisön jäsenyyden kanssa, vaan sillä on tekemistä sen kanssa, pystyvätkö minkä tahansa valtion poliitikot, hallitukset, hallinnot ei vain noudattamaan niiden itsensä muotoilemia perusoikeuksia, vaan myös valvomaan niiden noudattamista ja tarvittaessa toimeenpanemaan niitä.
Näin pääsen tämän kertomuksen kahteen ratkaisevaan kappaleeseen, joihin pyydän teitä kiinnittämään huomiota. Rouva Roth on käsitellyt kysymystä, millaiset ovat vangittujen ihmisten ihmisoikeudet. Sitä, kuinka inhimillinen jokin yhteiskunta on, sitä, kuinka tarkasti ja täsmällisesti se soveltaa ihmisoikeuksia, ei voi saada paremmin selville mistään muusta kuin siitä, millaiset ovat niiden oikeudet, jotka ovat rikkoneet tämän yhteiskunnan perussääntöjä vastaan.
Nimenomaan heidän osaltaan on tärkeää, että ihmisarvoisen käsittelyn perustekijät, oikeudenmukainen mahdollisuus oikeudenmukaiseen rangaistusmenettelyyn tai vankeudessa asianosaisten ihmisarvon perusperiaatteiden noudattaminen on turvattu. Demokraattinen valtio tai demokraattinen valtioliitto, kuten Euroopan unioni, joka - lainaan Rothin sanoja - heristää sormeaan maailman muille osille, missä asiassa me Euroopan parlamentissa emme ole kovin pidättyväisiä, vaan pyrimme pikemminkin vahvistamaan sen luonnetta, tällaisesta valtioliitosta tai jokaisesta yksittäisestä valtiosta voidaan ottaa mittaa sen mukaan, onko se oikeutettu arvostelemaan muita sen perusteella, kuinka se noudattaa kriteerejä omassa maassaan. Mitä vankeuteen tulee, ihmisoikeuskertomus osoittaa, että tilanne on lähes kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa melko huono.
Siis jo pelkästään tämä kappale riittäisi kertomaan, että meillä ei ole enää lainkaan varaa tähän keskusteluun, jolle on ominaista yksittäiset intressit, taktikointi, verukkeet sille, kuinka saadaan aikaan enemmistö epämiellyttävän asian estämiseksi, jos me haluamme pidemmän päälle säilyttää edes uskottavuuden rippeet.
Haluaisin, että te ajattelisitte toistakin asiaa. Meidän on viime vuosina täytynyt alistua osittain alentaviin äänestyskäyttäytymisiin ja äänestysmenettelyihin, koska juuri tämä taktikointi on johtanut siihen, että ihmisoikeuskertomuksesta on tullut ideologinen periaatetaistelu. Tähän meillä ei ole pitkän päälle enää varaa. Siksi pyydän vielä ajattelemaan sitä, miksi me vaatiessamme ihmisoikeuskertomuksissa, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia ja ne pätevät kokonaisvaltaisesti kaikkialla maailmassa, miksi me sitten tarvitsemme kaksi kertomusta. Miksi ei yhtä ihmisoikeuskertomusta, joka koskisi kaikkia, Euroopan unionia sekä muita valtioita, ja josta keskusteltaisiin täällä parlamentissa ja joka pitäisi hyväksyä täällä? Uskon, että tämä veisi taktikoinnilta hieman tuulta purjeista.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, tänä vuonna, kuten aikaisempinakin vuosina, Euroopan kansanpuolueen ryhmä on voimallisesti pyrkinyt edistämään tämän parlamentin keskuudessa lähentymistä ja konsensusta niin, että tämä vuosittainen kertomus unionin ihmisoikeuksista olisi yhtenäinen, jäsennelty, juridisesti korrekti asiakirja, joka kokoaisi puolueettomasti unionin ihmisoikeuksien todellisen tilanteen, mutta valitettavasti tulos ei ole ollut sellainen mitä odotettiin.
Kakki tietävät hyvin, ja se on osoitettu ei ainoastaan sanoin vaan myös teoin, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä edistää ja tukee ihmisoikeuksien kunnioittamista ja myötävaikuttaa aktiivisesti niiden puolustamiseen ja puolesta taistelemiseen, ilman pienintäkään epäröintiä, rikottiinpa niitä sitten missä tahansa tai millaisessa tilanteessa tahansa. On kuitenkin tarpeellista muistuttaa, Schulzin sanojen jälkeen, että unionin jäsenvaltiot kuuluvat niiden valtioiden joukkoon, jotka takaavat täysin ihmisoikeuksien kunnioittamisen poliittisten, demokraattisten ja pluralististen järjestelmien kautta, tehokkaiden parlamentaaristen toimielinten ja itsenäisten oikeusjärjestelmien avulla.
On kuitenkin totta, että unionissa on vielä olemassa riski siitä, että joitakin oikeuksia voidaan loukata. Nämä loukkaukset täytyy tämän parlamentin toimesta ilmiantaa, mutta aina selvästi ja tarkasti, niin että jokainen mahdollinen tapaus tutkitaan yksityiskohtaisesti, jotta voidaan varmistaa onko asianmukaisia mekanismeja oikeuksien suojelemiseksi ja kunnioittamiseksi todella loukattu tai ovatko kansalliset oikeus- ja hallintojärjestelmät rangaisseet tämän loukkauksen asianmukaisesti. On selvää, että Euroopan parlamentin tulee yhteisenä lainsäädäntöelimenä pitää huolta siitä, että unionin oikeus kehittyy ihmisten perusoikeuksien kunnioittamisen puitteissa, pitäähän myös todella demokraattisen yhteiskunnan jokaisen ohjelman ensisijaisena tavoitteena olla ihmisen vapaus ja ihmisarvo.
Meidän kuitenkin pitää tuoda esiin, että unionin ihmisoikeuskertomuksen laatimiseksi ihmisoikeuksista annettujen kansallisten ja kansainvälisten säädösten tunteminen on välttämätöntä, samoin on välttämätöntä ehdottoman terminologisen tarkkuuden lisäksi, että tunnetaan käytettävien juridisten käsitteiden täsmällinen merkitys. On myös tärkeää, että asiakirjan pohjana käytetään juridisia lähteitä eikä kertomuksia, joilta puuttuu juridinen perusta ja jotka pohjautuvat pelkkiin periaatelausumiin tai syytteisiin, jotka joskus ovat perusteettomia. Jos näitä käsitteellisiä ja toimituksellisia perusedellytyksiä ei oteta huomioon, saadaan aikaan tulva merkityksettömiä ohjelmallisia julistuksia, mielivaltaista oikeuksien luokittelua ja käsittelyä, epätarkasti käytettyjä juridisia käsitteitä ja poikkeuksellisille yksittäisille tapauksille omistettua liiallista huomiota.
Kaiken tämän vuoksi kertomuksen ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa pitää sijoittautua siihen ympäristöön, joka on ensisijainen ohjeemme Euroopan rakentamisessa: perustamissopimukseen perustuvaan oikeuteen. Perustamissopimus määrää, selvästi ja selkeästi, mitä kuuluu siihen ihmisoikeuksien käsitteeseen, jota unionin ja sen toimielinten pitää kunnioittaa. Kuten tiedätte, mikään toimi tai laki, joka on lähtöisin Euroopan unionista tai sen jäsenvaltioista ei voi olla vastoin unionin primäärioikeutta, eli sen perustamissopimuksia. Siksi kertomuksen ihmisoikeuksista pitää rakentua Rooman sopimuksen sisältämät periaatteet huomioon ottaen.
On aivan totta, että yhteiskuntaelämän synnyttämän oikeuden, politiikan ja talouden kehittymisen myötä jäsenvaltiot ovat poimineet muita, hyvinvointivaltioon liittyviä takuita. Siksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä on tuonut mukaan kaksi tähän liittyvää tarkistusta, vaatien parlamentin sosiaaliasioitten valiokuntaa ja ympäristövaliokuntaa kumpaakin laatimaan mietinnön omaan toimivaltaansa kuuluvien takuiden tilasta ja kunnioittamisesta, niin huolellisesti ja perinpohjaisesti kuin ne ansaitsevat.
Sallikaa minun, arvoisa puhemies, lopuksi pahoitella uudelleen sitä, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei voi antaa tukeaan tälle mietinnölle, mutta tunnemme olevamme pakotetut siihen, koska kertomusluonnosta ei ole laadittu sellaiselle juridiselle pohjalle, joka on olennaista ja välttämätöntä: Rooman sopimukselle. Samoin haluan tuoda julki toivomukseni siitä, että seuraava tämän parlamentin kertomus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta unionissa, olisi jäsennelty ja täsmällinen asiakirja, yhteisymmärrystä etsivä eikä ohjelmallinen, kertomus, joka ei esitä vääristynyttä kuvaa todellisuudesta todellisuuden politisoinnin vuoksi.

Schaffner
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää Rothia hänen tekemästään työstä ja ajasta, jonka hän on käyttänyt koettaessaan saada aikaan yksimielisyyttä tavoittelevan tekstin. Mutta alalla, jolla olisi todella vallittava yksimielisyys, vaikeudet syntyvät yksityiskohdista sovittaessa ja yhteensovittamattomia asioita on mahdotonta sovittaa yhteen, sillä törmäämme tällä hetkellä todellisiin yhteiskunnallisiin valintoihin.
Eräs kertomukseen kohdistamistani merkittävimmistä moitteista on se, että siihen on haluttu ottaa mukaan kaikki yhteiskunnallisen elämän näkökohdat, luetella kaikki tilanteet sekä laskea yhteen kaikki mahdollisuudet. Kyseessä ei ole enää kertomus vaan luettelo. Täydellisyyteen pyrkiessään kertomusta uhkaa epätäydellisyys. Sairaat ja terveet, työkykyiset ja vammaiset, nuoret ja vanhat, miehet ja naiset ja muut... vapaat ja vangitut, militaristit ja aseistakieltäytyjät, uskovaiset ja ei-uskovaiset, värilliset ja valkoiset jne. Sallinette, että lasken leikkiä näin tärkeästä aiheesta: entä punatukkaiset, Roth? Olette unohtaneet punatukkaiset! Vielä jokin aika sitten heitä vainottiin.
Vakavasti puhuen olen yhä vakuuttunut siitä, että vuoden 1789 ihmisoikeusjulistus on edelleen paras laatuaan. Seitsemäntoista, ei 171 artiklaa! Tarkat ja ytimekkäät artiklat, joita voidaan mainostaa kaikkialla. Kaikki on sanottu ensimmäisessä artiklassa: " Ihmiset - latinaksi homo eikä vir - syntyvät ja kuolevat vapaina ja samanarvoisina" .
Kun halutaan mennä liian pitkälle, on olemassa vaara, että puolustetaan jotakin, jota on mahdotonta puolustaa. Siten, halutessamme puolustaa 26 artiklassa riittien vapautta uskontojen ja kulttien rinnalla viittaamatta kansallisiin lainsäädäntöihimme, puolustamme myös erästä suurimmista vitsauksista, joka koskettaa pieniä afrikkalaistyttöjä: naisten sukupuolielinten silpomista.
On selvää, ettei Eurooppamme ole täydellinen. On selvää, että valtioidemme on vielä kehityttävä. Mutta täällä Euroopan parlamentissa minulla, kuten kaikilla Euroopan unionin valtioita edustavilla parlamentin jäsenillä, on eräs suurimmista olemassa olevista oikeuksista eli voin äänestää kertomustanne vastaan.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, Euroopalla on hyvä nimi säilytettävänä ihmisoikeuksien alueella. Euroopan unioni pyrkii oikeutetusti edistämään ihmisoikeustilanteen paranemista maailmalla. Mutta mikäli haluamme tehdä niin uskottavasti, meidän omien asioidemme on oltava ensin kunnossa ja siksi ELDR: n ryhmän mielestä on tärkeää keskustella ihmisoikeustilanteesta Euroopan unionin jäsenvaltioissa joka vuosi.
Arvoisa puhemies, toimintakertomuksessa on monia hyviä asioita. Mutta on mahdollista esittää jonkin verran kritiikkiä. Mainitsen kolme asiaa. Ensiksi ryhmämme on sisäisen keskustelun jälkeen sitä mieltä että päätöslauselma on liian pitkä, niin pitkä, ettei sitä sen takia edes juuri tulla lukemaan. Ja siksi ryhmämme haluaa lyhentää päätöslauselmaa poistamalla siitä muutaman kohdan.
Arvoisa puhemies, toiseksi päätöslauselmaa on muutettava hieman parista kohdasta. Tilannetta vankiloissa ei voida sanoa huonoksi kaikissa tapauksissa, vain joissakin tapauksissa.
Kolmanneksi päätöslauselmassa mainitaan muutamia asioita, joiden suhteen Euroopan unionilla ei ole valtuuksia, vaan ne ovat jäsenvaltioilla. Selvä esimerkki tästä on 18 kohta armomurhasta. Se ei kuulu Euroopan unionin toimivaltaan. Haluamme tämän kohdan poistettavaksi.
Arvoisa puhemies, toisin kuin kristillis-demokraatit, liberaalien ryhmä on sitä mieltä, että päätöslauselmassa voidaan mainita sosiaaliset perusoikeudet, kuten oikeus puhtaaseen elinympäristöön ja muut sellaiset. Mutta näillä sosiaalisilla perusoikeuksilla on toisenlainen luonne kuin klassisilla perusoikeuksilla. Niiden suhteen valtio on velvoitettu ponnistelemaan niiden saavuttamiseksi, mutta ei takaamaan niitä.
Kaiken kaikkiaan toivomme, että keskustelu ja tarkistuksista suoritettu äänestys johtavat harkittuun päätöslauselmaan.

Mohamed Alí
Arvoisa rouva puhemies, meidän demokraattisten yhteiskuntiemme pitää luoda tarvittavat olosuhteet sille, että jokainen ihminen, juuri siksi, että hän on ihminen, voi nauttia ihmisoikeuksista, joilla ei tarkoiteta ainoastaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia vaan myös taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia.
Tänään ei voida puhua ihmisoikeuksista puhumatta sosiaalisista ihmisoikeuksista. Kysymykset, jotka liittyvät työhön, palkkaan, työskentelyolosuhteisiin, vähemmistöjen kunnioittamiseen, rasismin vastaiseen taisteluun, jne., liittyvät hyvin läheisesti ihmisoikeuksiin. Köyhyys lisääntyy Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Niitä ihmisiä, jotka syystä tai toisesta ovat sen uhreja on aina yhä enemmän, ja sen voittamiseksi sosiaaliavun antaminen ja julkisen vallan tuki ovat ensisijaisia. Perusturvaa parantava ja tasa-arvoiset mahdollisuudet todella takaava politiikka on välttämätöntä.
Muukalaisvihan ja rasismin aalto leviää valtioissamme ja viime päivinä unionin eri puolilla sattuneet tapahtumat osoittavat kuinka vakavaksi rasismin ongelma on tullut. Euroopassa syrjitään yhä ulkomaalaisia ja laki käsittää nämä kansalaiset edelleen vaaraksi yleiselle turvallisuudelle ja järjestykselle - poliisin valvonnan kohteiksi eikä yhteiskuntaa sosiaalisesti ja kulttuurisesti rikastuttaviksi tekijöiksi. Monikulttuurisuus, joka syntyy siitä, että hyväksymme keskuuteemme ulkomaalaiset ja heidän kulttuurinsa, on epäilemättä lisä, joka edistää meidän eurooppalaista yhteiskuntaamme. Meidän pitää toimia niin, että ihmisten arvojärjestystä ei synny. Euroopan unionissa hyviä ulkomaalaisia ovat vain unionin jäsenvaltioista kotoisin olevat ulkomaalaiset. Muut, työhön liittyvistä syistä maahan muuttaneet, pakolaiset, jne. ovat toisen luokan ihmisiä, joiden perusoikeuksien nähdään aina tulevan yhä rajatuimmiksi.
Nyt Euroopan rotusyrjinnän vastaisena vuonna jäsenvaltioiden pitää, enemmän kuin koskaan, taata ulkomaalaisille yhteisöille suoja rasistista väkivaltaa ja kaikenlaista syrjintää vastaan. Yhteisön toimielinten täytyy pitää ensisijaisena rasismin vastaiseen taisteluun suunnattujen ohjelmien rahoitusta. Eurooppalainen yhteiskunta, joka haluaa estotta ylpeillä demokraattisuudellaan ja solidaarisuudellaan ja toteuttaa korkeassa määrin perusoikeudet, ei voi jättää takaamatta sosiaaliturvaa kaikille sen jäsenille. Se ei myöskään voi sallia halveksuntaa, joka kohdistuu siihen rikkauteen, jonka ulkomaalaisten yhteiskuntaamme integroitumisen suo.

Orlando
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, vuosittainen kertomus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa voi olla ja sen on oltavakin tärkeä hetki tietojen, tarkistusten ja esitysten kannalta. Esittelijä Claudia Roth sekä kansalaisvapauksien ja sisäasioiden valiokunta ovat sitoutuneet merkittävällä panoksella näihin vuosittaisiin kertomuksiin.
Haluaisin tehdä ensimmäisen huomion, joka on, että olen hyvin myönteisesti yllättynyt. Tämä mietintö ei todellakaan kuvasta Claudia Rothin henkilökohtaisia mielipiteitä. Esittelijä ei tuo esiin omia mielipiteitään - mielestäni toisinaan jopa äärimmäisyyksiin meneviä - vaan on yrittänyt, suurella vaivannäöllä, koota kokonaiskuvan ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa. Tästä syystä olen miellyttävällä tavalla hämmästynyt ja haluan lisätä, että vuosittainen kertomus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa ei voi eikä saakaan olla, kuten valitettavasti aiemmin on useasti tapahtunut, asiakirja, jossa asetetaan vastakkain kaksi eri ryhmittymää. Toivon, että tänä vuonna parlamentti ohittaisi tämän hedelmättömän kaavan, koska tutkiminen ja väittely ei ole tarpeellista saadaksemme tietoomme eri ryhmittymien määrä.
Tässä yhteydessä haluan ilmoittaa, että äänestän tämän kertomuksen puolesta, vaikka en olekaan samaa mieltä kaikista näkökohdista. Sitä vastoin olen samaa mieltä kertomuksen kokonaisajatuksesta ja olen vakuuttunut sen hyödyllisyydestä tarpeellisuudesta Euroopan kehityksen etenemiselle. Korostaakseni tarvetta päästä yli rajoista ja vastakkainasetteluista, olen useaan otteeseen komissiossa ilmaissut erimielisyyteni esittelijän esityksestä ja uskon voivani vakuuttaa, että loppujen lopuksi itse esittelijäkään ei ole täysin samaa mieltä kaikista kertomuksen kohdista.
Olen lukenut kertomusta yhä uudelleen ja uudelleen enkä ole löytänyt siitä yhtäkään kappaletta, joka olisi täysin yhteensopimaton omien mielipiteideni kanssa. Siinä on luonnollisesti joitakin kohtia, joista olen eri mieltä, mutta mikään niistä ei ole yhteensopimaton. Jos näin ei olisi, en varmastikaan äänestäisi kertomuksen puolesta.
Esittelijä ilmoitti tänä aamuna, että kyseessä on joidenkin kohtien osalta monitahoinen kertomus. Yhdessä suhteessa näin on aivan varmasti, koska kertomus ei rajoitu ihmisoikeuksiin sellaisina kuin ne määritellään kansainvälisessä ihmisoikeuksien yleissopimuksessa, vaan käsittelee laajemmin sosiaalisia ja turvallisuuteen liittyviä oikeuksia.
Tässä yhteydessä haluaisin tehdä tarkennuksen. Koska puhumme juuri ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa, olisi tuloksetonta jättää sosiaaliset ja turvallisuuteen liittyvät oikeuden aiheen ulkopuolelle. Lopuksi toivomus: tämänpäiväisessä äänestyksessä, juuri ihmisten kunnioittamisen ja Euroopan parlamentin tehtävän vuoksi voimme päästä yli toisaalta ihmisoikeuksien ja toisaalta sosiaalisten ja turvallisuuteen liittyvien oikeuksien välisistä ryhmittymistä ja erottelusta.
Jos meidän täytyisi äänestää ryhmittäin ja näin ollen rajoitetusti, meidän on kysyttävä itseltämme, mitä hyödyttää äänestää täysistunnossa, jos siellä vain kirjataan äänestyksen tulos, joka ei ota huomioon kertomuksen sisältöä, mutta päin vastoin edellyttää rajojen asettamista ja ryhmien muodostamista, kuten juuri äsken mainitsin. Ihmisten kunnioittamisen lisäksi on mielestäni kunnioitettava myös Euroopan parlamenttia ja sen tehtävää, joka ei voi olla passiivinen eikä tulokseton.

Pradier
Arvoisa puhemies, Rothin tekemä työ on erittäin tarpeellinen. On ymmärrettävää, että hänen työtään moitittiin sen hieman " sillisalaattimaisesta" luonteesta. Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että haluttiin tai ei, perusvapauksiin ja -oikeuksiin olisi liitettävä aikoinaan muodollisiksi vapauksiksi nimetyt vapaudet, joita ovat yhdistymis-, mielipiteen-, sananvapaus jne. Meidän on myös otettava huomioon oikeus sairauden hoitoon sekä kouluttamattoman oikeus koulutukseen ja opetukseen, oikeus kunnolliseen työhön, oikeus kunnollisiin vankilaoloihin sekä oikeus hengittää puhdasta ilmaa. Kaikki nämä ovat aivan yksinkertaisesti ainakin yhtä tärkeitä kuin aikaisemmatkin oikeudet.
On kuitenkin totta, että on olemassa raja-alueita ja olen hyvin tyytyväinen siitä, että esittelijä on kiinnittänyt huomiota niinkin perustavanlaatuiseen seikkaan kuin armokuolema. Elämän kanssa ei leikitellä, sillä se on alue, jolla todella toteutetaan yhteiskunnallisia valintoja, kuten täällä on todettu. Näin ollen kyseessä on lopullinen mielipide ja haluaisin koko parlamentin olevan samaa mieltä tästä aiheesta.
Mutta mitä me voimme todella toivoa tulevaisuudelta? Edistystä, luonnollisesti, ja oikeuksien paranemista. Olisi kuitenkin hyvä, jos pysyttäisiin edes nykytilanteessa palaamatta taaksepäin, sillä erityisesti meidän maassamme ulkomaalaisoikeutta murennetaan vähitellen. Tällä hetkellä ulkomaalaisten oikeuksien puolustaminen maaperällämme on osa tätä ihmisoikeustaistelua.
Joku on sanonut, että kyseessä on yhteiskunnan valinta. Tämä on totta, mutta muistakaamme, että halutessamme olla uskollisia sille, mitä meiltä vaaditaan, meidän on työskenneltävä sellaisen yhteiskunnan puolesta, jossa ihmiset ovat avoimia ja huomioivat toinen toisensa, eli veljellisemmän yhteiskunnan puolesta. Tästä seikasta haluan kiittää Rothia.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, Roth on venyttänyt käsitteen ihmisoikeudet hyvin laajaksi. Siitä huolimatta olen samaa mieltä joistakin sosiaalisista toiveista ja ilmauksista. Kiitän häntä armomurhaa koskevasta kappaleesta.
Silti vastustan mietintöä kokonaisuutena painavista syistä. Ensiksikin siitä syystä, että vastuu ihmisoikeuksien kunnioittamisesta unionissa jätetään valtiolle. Tietenkin valtio on velvollinen laatimaan oikeusjärjestyksen ja pitämään sitä yllä. Mutta jokainen yhteiskunnan jäsen on velvollinen hyväksymään säännöt ja noudattamaan niitä. Säännöt ja lait - ne pitää olla. Me itse kuitenkin määräämme yhteiskunnan laadun. Ajatellaan asioita, kuten suvaitsevaisuutta, tuhoamishalua ja epäsosiaalista käytöstä. Tässä on ongelman ydin. Tätä varten tarvitaan normeja ja arvoja. Se puuttuu mietinnöstä. Taistelemme vain oireita vastaan, mikäli vastustamme naisten ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja samanaikaisesti vaadimme miltei rajatonta vapautta pornolle ja mainoksille.
Toinen asia, jota en hyväksy, on se, että mietintö lähtee siitä, että olemme autonomisia lainsäätäjiä. Se näyttää olevan perusta humaanille yhteiskunnalle. Mutta ellemme tunnusta Jumalan oikeutta elämäämme, ihmisoikeudet eivät ole turvattuja. Niinpä sosiaalisesti heikkoja suojataan, mutta kaikkein heikoin ja vastustuskyvyttömin ihmiselämä, syntymätön lapsi, julistetaan vapaaksi. Lisäksi vaaditaan tilaa vaihtoehtoisille yhteiselämisen muodoille, samalla kun myönteinen suhtautuminen Jumalan säätämään miehen ja naisen väliseen avioliittoon puuttuu.

Féret
Arvoisa puhemies, tämä kertomus, tämä loppumaton luettelo, joka muistuttaa vähemmän Prévert'n runoa kuin suuren basaarin tuoteluetteloa, sisältää kaiken. En ole ainoa, joka toteaa saman tänä aamuna. Siinä on kaikki ja kaiken vastakohdat. Samalla kun jäsenvaltioita varoitetaan harkitsemasta kuolemanrangaistuksen ottamista uudelleen käyttöön iljettävissä rikoksissa, halutaan syntymättömien lasten murhaajille antaa täydellinen sananvapaus. Kotimaassani Belgiassa kuolemanrangaistus poistettiin vuosi sitten. Se unohdettiin Charleroi'ssa muutama kuukausi myöhemmin, jolloin siellä kaivettiin esiin kidutettujen ja murhattujen pikku tyttöjen ruumiit.
Tässä kertomuksessa esiintyy myös kuolematon sosialistinen klisee oikeudesta terveyteen, vaikka yksikään lääkäri, ei edes kaikkein lahjakkain, voi uskotella tarjoavansa terveyttä, vaan ainoastaan jakavansa parasta hoitoa kaikille. Näin ollen sen rinnalla, että puhutaan surrealistisesta oikeudesta terveyteen, pitäisi olla myös älykkyyden vaatimus meille kaikille. Tässä kertomuksessa sitä tarvittaisiin.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, omalta osaltani olen pahoillani siitä, että tämä merkittävä ihmisoikeuksia koskeva kertomus saa aikaan samoja loputtomia jahkailuja kuin aikaisempinakin vuosina, kun halutaan rajoittaa käsiteltävien aiheiden aluetta: paikoilleen juuttunut ihmisoikeuskäsitys vastaan kehittyvä ja dynaaminen ihmisoikeuskäsitys. Rothin erinomainen kertomus ei säästynyt väittelyltä ja olen siitä pahoillani. En tarkoita, että vasemmiston ja oikeiston välinen vastakkainasettelu olisi minusta järjestelmällisesti haitallinen, päinvastoin. Pelkään kuitenkin, että tämä vastakkainasettelu näin tärkeän kertomuksen yhteydessä saa aikaan toisella tasolla todellisen eron eli sellaisen, joka erottaa tämän salin suuren enemmistön, joka on tietoinen siitä, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on eräs Euroopan unionin tärkeimmistä arvoista, vähemmistöstä, joka edelleen aliarvioi tätä käsitystä. Ainoastaan sananvapaus saa armon äärioikeiston silmissä. Tämän oikeuden avulla halutaan häpäistä julkisesti lainsäädäntö, joka mahdollistaa rankaisemisen rotusyrjintään yllyttämisestä sekä kieltää ihmisyyttä vastaan tehdyt rikokset.
Tämän vuoksi haluaisin muistuttaa, että Yhdistyneiden kansakuntien komitea, joka vastaa kansainvälisen kansalais- ja poliittisten oikeuksien yleissopimuksen soveltamisen valvonnasta 133: ssa sopimuksen allekirjoittaneessa maassa, teki viime marraskuussa tärkeän päätöksen. Se hylkäsi kieltäytyjä Robert Frissonin kanteen, jossa hän väitti Gayssot'n lain hyökkäävän hänen sanan- ja opetusvapauttaan vastaan. Komitea arvioi, ettei asia ole näin ja että sananvapautta voidaan tarvittaessa rajoittaa lähimmäisen oikeuksien tai maineen kunnioittamiseksi. Tämän luulisi olevan sanomattakin selvää. Mutta sanottuna se on varmasti vieläkin selvempää.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tästä kertomuksesta päätettiin aikanaan, jotta annettaisiin Euroopan parlamentille oikeutus puuttua koko maailman ihmisoikeusloukkauksiin. Tästä alkuperäisestä tarkoituksesta tämä mietintö on hyvin kaukana. Se ei enää täytä tätä tehtävää. Sillä on hyvin vaikeaa todeta, että tämä mietintö voisi oikeuttaa Euroopan parlamentin arvostelemaan Kiinan tai Zairen ihmisoikeusloukkauksia. Kerron yhden esimerkin: Kertomuksessa lukee: " Tukee sitä, että kehitetään oikeudellisesti sitova yhteisötason väline, jolla määritellään ja taataan toimeentulo, sosiaalinen suoja, sairaanhoito ja asuntoa koskevat ihmisarvoisen elämän kannalta välttämättömät vähimmäisoikeudet" . Arvoisa rouva Roth, kaikella arvostuksella ja kaikella kunnioituksella, kuinka tällainen rajaton vaatimus oikeuttaisi Euroopan parlamentti huomauttamaan Zairen ihmisoikeusloukkauksista?
Tämän mietinnön ongelma on seuraava: Se ei käsittele konkreettisia ihmisoikeusloukkauksia, vaan se luettelee poliittisia vaatimuksia. Se sisältää poliittisen periaateohjelman. Se antaa enemmän tietoa esittelijän poliittisesta kannasta kuin Euroopan ihmisoikeustilanteesta. Se juuri on mietinnön heikkous. Se meidän täytyy muuttaa, jos haluamme, että tämä mietintö otetaan maailmalla vakavasti. Myös tästä on esimerkkejä.
Esittelijä suhtautuu arvostellen niin kutsuttuun nollasiirtolaisuuspolitiikkaan. Tämä tarkoittaa sitä, että hän arvostelee sitä, että missään Euroopan jäsenvaltiossa ei ole hyväksytty yleistä maahanmuuttoa. Ja tämä julistetaan ihmisoikeusloukkaukseksi! Hyvä rouva Roth, on todella merkillistä julistaa tällainen ihmisoikeusloukkaukseksi. Te ajaudutte hyvin kauas siitä, mistä kaikkialla ollaan poliittisesti yhtä mieltä.
Lisäksi esittelijä polemisoi turvapaikkalainsäädännössä käytettävää turvallisen kolmannen valtion käsitettä vastaan. Se, että asiasta voidaan kiistellä, on täysin selvää, mutta että siitä voidaan tehdä ihmisoikeusloukkaus, on, jos sallitte minun sanoa, merkillistä.
Minä ehdotan teille ulospääsytietä. Ehdotan, että me, tässä olen samaa mieltä kollega Schulzin kanssa, luovumme erottelemasta Euroopan ja muun maailman ihmisoikeusloukkauksia. Kun käsite on jakamaton, on sen koskettava yhtälailla Eurooppaa kuin Kiinaa ja Zaireakin. Ehdotan teille, että otamme mietintöön vain tällaisia konkreettisia ihmisoikeusloukkauksia, joista voidaan asettaa syytteeseen ihmisoikeustuomioistuimessa täällä Strasbourgissa.
Ehdotan harkitsemaan sitä, eikö meidän pitäisi antaa tämä tehtävä ihmisoikeuksien alivaliokunnalle. Tämä kiista, joka puhkeaa väistämättä, kun tällaisia poliittisia periaateohjelmia esitetään, ei auta meitä eikä ihmisoikeuksia eikä parlamenttia.

Caccavale
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, myös minä haluan kiittää Rothia hänen tarkasti ja yksityiskohtaisesti tekemästään työstä kertomuksen parissa. Myös minä olen samaa mieltä useammista kohdista, mutta kertomuksessa on joitakin, minun on sanottava suoraan, kiistanalaisempiakin kohtia. Keskustelu - myös tänään - tässä istuntosalissa on jähmettynyt kysymykseen staattisen ja dynaamisen ihmisoikeuskäsityksen määrittelemisestä. Tähän kohtaan minulla ei ole vastausta, en osaa sanoa olisiko tarkasteltava tätä vai tuota kahdesta erilaisesta ihmisoikeuskäsityksestä. Varmaa kuitenkin on, että meidän kaikkien on vertailtava niitä kehittyvän todellisuuden näkökulmasta. Ihmisoikeuskäsitys kehittyy, koska itse oikeudet kehittyvät myös niin sanottujen sosiaalisten oikeuksien osalta. Sosiaalisista, ja vielä enemmän turvallisuuteen liittyvät oikeuksista - kutsukaamme niitä tällä nimityksellä -, joita kertomuksessa esitetään, emme ole samaa mieltä. Sosiaaliturvaoikeuden laajentaminen ja vaatimus tehokkaasta sosiaali- ja talouspolitiikasta, jotka koskettavat oikeutta kotiin, terveyteen, perheeseen, kauneuteen, aviopuolisoon, rakastamiseen, oikeutta tehdä kaikkea, aliarvioi ilmiselvästi tämän kertomuksen ihmisoikeuskäsitystä. Sitä vastoin taloudelliset vapaudet ovat mielestäni perustavanlaatuisia, toisenlaisin perustein kuin mitä Roth esittää. Todellisuudessa juuri sosiaalivaltion ylitulvimisen vuoksi esiintyy huomiota herättäviä esimerkkejä köyhyydestä, syrjäytymisestä ja työttömyydestä.
Euroopan on varmasti oltava mallina, ja tässä Roth on oikeassa. Vankilaa ei voida nähdä rankaisevana tekijänä, tai vielä pahempaa kidutuksena, vaan kuntouttavana. Oikeudenkäynnin on oltava tasapuolinen ja siis turvattava pariteettinen edustus sekä kantaja- että vastaajaosapuolille, oikeusvaltiota on aina kunnioitettava, myös taisteltaessa terrorismia ja mafiaa vastaan. Kansalaista ei voida kasvattaa ilmiantoon. Oikeudenkäynnin on oltava tasapuolinen myös henkilölle, joka pyytää turvapaikkaa, pakenee sotaa tai nälkää ja pyytää apuamme. Tämä ei kuitenkaan tarkoita kokonaisvaltaista maahanmuuttoa. Tämän kaiken perusteella äänestämme varmasti Rothin kertomuksen puolesta. Italian edustusto äänestää kertomuksen puolesta, vaikka olemmekin hyvin hämmentyneitä monista artikloista, kuten aktiivista eutanasiaa koskevasta 18 artiklasta, jota emme ymmärrä, uskonnollisten lahkojen vapauden riistoa koskevasta 26 artiklasta - ymmärtämättä vieläkään, mitä lahkoilla tarkoitetaan - ja muun muassa homoseksuaalien adoptio-oikeuden hyväksymistä koskevasta 142 artiklasta.

Goerens
Arvoisa puhemies, mahtaako kyseinen kertomus olla liian uskalias ja röyhkeä? Tarkistuksista päätellen tämä tuntuu olevan monien kollegoiden mielipide. Mutta ihmisoikeudet eivät ole mikään muuttumaton asia. Niiden määritelmä voi kehittyä ajan kuluessa, kun ajatustavat ja käsitys ihmisestä sekä ihmisarvosta muuttuvat. Tämä ei merkitse sitä, että on syytä vähätellä klassista ihmisoikeuskokoelmaa. Sen arvo on säilynyt, mutta nyt on ehkä tullut hetki täydentää sitä.
Esittelijä kehottaa meitä tähän selvästi, tekemällä eron ensimmäisen sukupolven ja toisen sukupolven ihmisoikeuksien välillä. Hän kehottaa meitä kodifioimaan ja takaamaan kolmannen sukupolven ihmisoikeudet.
Voidaan luonnollisesti olla tätä vastaan ja väittää, että kun ihmisoikeuksia moninkertaistetaan ja laajennetaan, on olemassa vaara, että ne arkipäiväistyvät. Näin niille tyypillinen, hyvin voimakas symbolinen ja poliittinen merkitys saattaa heikentyä. Tämä vastalause on otettava vakavasti, mutta on kuitenkin totta, että ihmisoikeuksien laajentamisen pohtiminen on täysin oikeutettua ja epäilemättä tarpeellista. Se pakottaa meidät pohtimaan yhteiskuntamme tulevaisuutta ja mahdollistaa tietynsuuntaisen kehityksen korjaamisen hyvissä ajoin.
Tähän kehitystä kannattavaan lähestymistapaan oikeuttaa myös se tosiasia, että julistukset ja klassiset tekstit kehittyivät useiden vuosisatojen ajan, ennen kuin ne kodifioitiin oikeudellisesti velvoittaviksi. Tämä on erityisen totta kansainvälisen oikeusjärjestyksen osalta. Siinä ero niiden oikeuksien välillä, jotka kuuluivat pitkään sisäiseen järjestykseen sekä sen välillä, mitä sääntöjä valtioiden välisissä suhteissa sovelletaan, on erityisen näkyvä.
On tietysti olemassa myös toinen ero eli suurten periaatteiden juhlallisen julistamisen ja yhteiskuntapoliittisen todellisuuden välinen ero, joka usein johtaa siihen, että ihmisoikeudet ovat pelkkiä kuolleita kirjaimia.
Roth on ahkeroinut osoittaakseen meille, että kaikki ei ole parhaalla mahdollisella tavalla järjestetty, mitä tulee ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen Euroopan unionissa. Tämä melko masentava kertomus voi järkyttää joitakuita, mutta tällä alalla on tärkeää olla erityisen vaativa. Ei pidä antaa periksi ja ryhtyä salailemaan näkökohtia tai kääntää katsetta pois epämiellyttävistä asioista. On surullista todeta, että jopa meillä valtion etu voi voittaa sellaisten periaatteiden kunnioituksen, joiden pitäisi olla meille arvokkaita.

Pailler
Arvoisa puhemies, olen pahoillani Nassauerin poistumisesta. Millaista tekopyhyyttä! Poliittinen käsitys ihmisoikeuksista? Mutta kun Caccavale sanoo köyhyyden olevan sosiaalivaltion ja sellaisten tukien syytä, jotka estävät taloudellisesti hyödyllisten yritysten toiminnan, eikö tämä ole poliittinen käsitys ihmisoikeuksista? Mitä tulee käytännön tapauksiin, tiedätte varsin hyvin, että kun viitataan johonkin maahan, te teette muutoksen pyyhkiäksenne sen yli. Lopettakaamme siis tekopyhyys!
Päinvastoin kuin mitä suuri osa tämän salin oikeistosta väittää, valtio voi hyökätä vapauksia vastaan. Valtion valtaa voidaan käyttää väärin. Valtion valtaa käytetään usein väärin: epäinhimillisen kohtelun määrääminen vangeille, ihmisoikeuksien kyseenalaistaminen armeijassa jne.
Tämä oikeisto ei ole aina ymmärtänyt tiettyjen oikeuksien olevan yhteiskunnan itsensä antamia, kiistattomia oikeuksia. Esimerkiksi Ranskassa taloudelliset, sosiaaliset, kulttuuriset ja ekologiset oikeudet ovat vuodesta 1848 lähtien olleet ihmisoikeuksia.
Itse haluaisin keskittyä puheenvuorossani siirtolaisuuteen tai pikemminkin tapaan, jolla tietyt poliittiset voimat - ja valitettavasti tietyt hallitukset - käyttävät siirtolaisuutta sisäpoliittisiin tarkoituksiinsa. Ranskassa Pasquan ja Debrén lait ovat käytännön esimerkkejä tästä. Euroopan tasolla lukuisat päätökset asettavat kaikki siirtolaiset epäilyksen alaisiksi ja tähtäävät heidän asemansa epävakaistamiseen. Nämä lait, jotka on hyväksytty tai jotka ovat valmisteilla, ovat hyökkäys ihmisten perusoikeuksia vastaan.
Niin Pariisissa, Brysselissä kuin Strasbourgissakin on kieltäydyttävä Le Penin valitsemasta suunnasta. On tehtävä loppu siirtolaisten käyttämisestä kriisin syntipukkeina kaikkine rotu- ja muukalaissyrjintää aiheuttavine seurauksineen. Jos ulkomaalaisiin suhtaudutaan epäillen, uhataan silloin koko eurooppalaista yhteiskuntaa.
Todetkaamme asia vielä kerran. Siirtolaisuus ei aiheuta ongelmia vaan yhteiskunnallinen kriisi ja työttömyys, joka johtuu palkkakilpailuun ja sosiaaliseen syrjäytymiseen perustuvan talouspolitiikan toteuttamisesta. Mitä tulee siveyteen, tässä tilanteessa on kyse joidenkin ihmisten kyvyttömyydestä ottaa huomioon asioiden kehittyminen. He haluavat jatkaa homoseksuaalien ja homoseksuaalisten pariskuntien syrjintää, jotka heidän mielestään vaarantaisivat avioliiton ja perheen.
Niitä, jotka eivät halua äänestää tämän kertomuksen puolesta, kehotan pohtimaan Descartesin ajatuksia ja päätän puheenvuoroni hänen sanoihinsa: " En hyväksy sitä, että ihminen koettaa pettää itseään hekumoimalla väärillä mielikuvilla. Totuuden tietäminen antaa suuremman tyydytyksen, vaikka se olisi meille epäedullinenkin, kuin se, ettei sitä tiedä. Minusta on parempi olla vähemmän iloinen, mutta tietää enemmän" .

Ullmann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun on kyse Euroopan unionin ihmisoikeuksista, alkaa yhtäkkiä kansallinen herkkänahkaisuus hallita, jopa viitaten sisäisiin asioihin puuttumiseen, käsitteeseen, jonka muistan vielä oikein hyvin kommunististen valtioiden ihmisoikeuspolitiikan kulmakivenä. Euroopan ihmisoikeussopimus estää normatiivisena ja yksinomaisena puitteena Euroopan parlamentin keskustelut näiden oikeuksien turvaamisesta tai loukkaamisesta. Tätä varten sitä ei varmastikaan ole luotu!
Tämän politiikan taustalla on kaksinkertainen erehdys. Ensinnäkään EU-sopimuksen F artikla 2 kohta ei velvoita meitä vain noudattamaan Euroopan ihmisoikeussopimusta, vaan myös jäsenvaltioiden yhteistä valtiosääntöperinnettä, jolla on myös tarkasteltu ja paljolti muotoiltu ihmisoikeuksien sosiaalista ja kulttuurista perustaa, eikä kaikissa valtiosäännöissä niin rajoittavasti, kollega Nassauer, kuin Saksan liittotasavallan perustuslaissa.
Toisekseen me emme ole Euroopan ihmisoikeustuomioistuin emmekä me johda mitään oikeusjuttuja, jotka voivat käynnistyä luonnollisesti vain oikeudelliselta perustalta. Tässä on kyse kertomuksesta, johon on tietysti liitettävä myös YK: n julistusten, taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan sopimuksen, yleissopimuksen lapsen oikeuksista ja lopulta koko Euroopan unionin syrjimättömyyttä koskevan lainsäädännön ihmisoikeustulkinnat. Eli kaiken, mitä Helsingin asiakirjassa ja Pariisin peruskirjassa kutsutaan " inhimilliseksi ulottuvuudeksi" . Tämä kuuluu Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteiseen oikeuskäsitykseen. Kuinka sen siis voisi laiminlyödä!
Kertomuksen ihmisoikeustilanteesta Euroopan unionissa tarkoituksena ei ole vahvistaa ihmisoikeuksien tulkintaa ja käytäntöä vuoden 1950 tasolle, vaan kehittää niitä oman aikamme aivan erilaisten edellytysten mukaisesti.
Kun neuvosto antoi näin valitettavan esimerkin Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikan heikkoudesta, pitäisi tämän parlamentin ponnistella sen suhteen eikä vain osoittaa Euroopan suurelle yleisölle, että on tarpeeksi eurooppalaisia, jotka haluavat poistaa tämän heikkouden.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on hyvä, että keskustelemme täällä tänään ihmisoikeuksien noudattamisesta Euroopan unionissa. Roth vaatii oikeutetusti kaikenlaisen rotuun, sukupuoleen, seksuaaliseen identiteettiin, uskontoon, vakaumukseen, ikään ja vammaisuuteen pohjautuvan syrjinnän lopettamista ja hän vakuuttaa, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia. Mielestäni on myös oikeutettua, että hän vaatii näiden ihmisoikeuksien laajentamista, kuten esimerkiksi sosiaalisia oikeuksia, ympäristöoikeuksia ja oikeutta terveyteen. Mutta silti mielestäni hänen erinomaisessa mietinnössään on puute.
Oikeus omaan kulttuuriin, oikeus nauttia esteettä omasta kulttuuristaan. Kielien moninaisuus kuuluu Euroopan unionin rikkaaseen perintöön ja yhteisöillä on oltava oikeus ilmaista itseään kulttuurisesti ja niiden tulee saada käyttää tätä oikeutta eurooppalaisessa suojeluksessa. Euroopan unioni on tässä mielessä ottanut askeleita eteenpäin. On olemassa talousarvio niin sanottuja vähemmistökieliä ja -kulttuureja varten. Askel pidemmälle olisi ollut viidentoista jäsenvaltion allekirjoittama eurooppalainen alueellisten tai vähemmistökielien peruskirja. Myös ne ovat perusoikeuksia ja pahoittelen sitä, että kaksi Euroopan unionin jäsenvaltiota ei voi allekirjoittaa tätä peruskirjaa. Tämä on mielestäni todellinen perustavanlaatuinen puute pyrkiessämme yhtenäisyyteen tunnustamalla erilaisuuden. Vasta sitten, kun tämä erilaisuus tunnustetaan, saavutamme oikean, vakaan Euroopan unionin.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, me tällä puolella salia olevat seuraamme hieman huvittuneina tätä oikeiston ja vasemmiston eriävää käsitystä enemmän tai vähemmän laajasta ihmisoikeuskäsityksestä.
Katsomme kuitenkin, että ennen uusien oikeuksien luomista on huolehdittava siitä, että perusoikeuksia kunnioitetaan. On ensinnäkin kunnioitettava sananvapautta eli niitä ihmisiä, jotka eivät ajattele teidän tavallanne tai jotka eivät ajattele kuten vallassa olevat kulttuuriset tai poliittiset viranomaiset. Sillä todellisuudessa vapauksia olisi myönnettävä ensin poliittisille vähemmistöille ja puolustettava heidän vapauksiaan.
Oikeus sananvapauteen sekä myös opposition ja sellaisten ihmisten kokoontumisvapaus, jotka kerääntyvät yhteen sanomaan asioita, joista te ette pidä tai joista vallassa oleva enemmistö ei pidä.
Ihmisoikeudet tarkoittavat myös vaalioikeutta ja oikeutta ammattiyhdistystoimintaan. Ranskassa tapahtuu paljon väärinkäytöksiä ammattiyhdistystoimintaa koskevan vapauden kohdalla. Työntekijöiden ei ole mahdollista asettua ehdokkaiksi ammattijärjestövaaleihin, jos he eivät kuulu asianmukaisesti hyväksyttyihin ja laissa määrättyihin ammattiyhdistyksiin. Ranskassa ei ole mahdollista perustaa uusia ammattiyhdistyksiä, eikä asettua vapaasti ehdokkaaksi ammattiyhdistys- tai ammattijärjestövaaleissa ja tämä on todella erittäin vakava hyökkäys ihmisoikeuksia vastaan.
Perbenin laki vahvistaa entisestään tätä hyökkäystä rajoittaen vapauksia, joita julkisella alalla oli vielä olemassa tässä asiassa. Tätä vapautta rajoittavat tietyt, vallanpitäjien talutusnuorassa olevien tuomareiden tekemät päätökset, jotka ovat johtaneet joidenkin kansallisten ammattiyhdistysten kieltämiseen. Tällaisia ovat muun muassa Kansallinen voima -yhteinen liikenne -ammattiyhdistys (Force nationale - transports en commun), jonka tavoitteena oli itsenäisten työntekijöiden edustuksen mahdollistaminen liikenteen alalla.
On totta, että on puolustettava Euroopan ihmisoikeuksia, mutta ensin on puolustettava perusvapauksia: vaalivapautta, ammattiyhdistysvapautta, puhevapautta, sananvapautta ja kokoontumisvapautta.

Lambraki
Arvoisa puhemies, minäkin haluan omasta puolestani onnitella rouva Rothia hänen loistavasta mietinnöstään. Se antaa mielestäni sellaisen poliittisen ja sosiaalisen ulottuvuuden ihmisoikeuksien käsitteelle, joka mukailee tässä asiassa Euroopassa tapahtunutta kehitystä. Olemme yhden askeleen edellä siitä ihmisoikeuksien käsitteestä, joka muotoiltiin Ranskan vallankumouksessa.
Vuosi sitten lähetin kirjeen Kreikan uudelle puolustusministerille Akis Tsohatzopulosille. Kirjeessäni viittasin Euroopan parlamentin päätöksiin ja huolenaiheisiin ja pyysin häntä antamaan ratkaisunsa omaantuntoonsa vetoavien aseistakieltäytyjien asiassa. Olen iloinen siitä, että saatan tänään ilmoittaa parlamentille, että on jo annettu lakiesitys, joka sallii vaihtoehtoisen palvelun. Olen sitä mieltä, että tämä ratkaisee sen kysymyksen, joka on jo kauan hiertänyt Euroopan parlamenttia, mutta myös monia meistä.
Yhdessä rouva d'Anconan kanssa olemme esittäneet muutosesityksen, jonka toivon rouva Rothin suostumuksella tulevan hyväksytyksi, koska kysymys on Kreikassa kiistan kohteena. Kreikka on ainoa maa Euroopan unionissa, jolla ei ole unioniin kuuluvia rajanaapureita, ja perustuslakimme perusteella asevelvollisuus on pakollinen kaikille kreikkalaisille. Toivon, että esitetty ratkaisumalli tyydyttää pakollista asevelvollisuutta edellyttävää perustuslakia. Samalla se tarjoaa mahdollisuuden aseellista palvelua vastustaville palvella maataan omantuntonsa periaatteita rikkomatta.
Haluan korostaa, että Kreikan sotilasjuntan kaatumisen jälkeen vuonna 1974 ja sen aiheuttamien pahojen kokemusten jälkeen hyväksytty perustuslaki on hyvin edistyksellinen. Se tarkoittaa, että turvataan ja taataan kokoontumisvapaus ja yhdistymisvapaus kaikille kansalaisille, vähemmistöille ja ei-vähemmistöille. Johtuu ilmeisesti väärinymmärryksestä, että tähän liittyvä säädös on sisällytetty rouva Rothin esittämään kohtaan 47, koska Kreikan perustuslaki takaa nämä oikeudet.

Pirker
Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme oleva ihmisoikeuskertomus noudattaa oikeastaan viime vuosien perinteitä. Se ei varmastikaan ole kertomus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta unionissa, kuten kertomuksen otsikossa sanotaan, vaan verrattuna muihin kertomuksiin se on sosialistien, vihreiden, vasemmistolaisten, liberaalien jne. yritys syöttää parlamentille ja suurelle yleisölle ihmisoikeusasioiksi naamioiden sellaisia aatteellisia näkökantoja, joista ei muuten voitaisi keskustella näin laajalti.
Meidän mielestämme ihmisoikeuskertomus on yksinkertaisesti liian arvokas, ihmisoikeudet ovat liian arvokkaita tullakseen käytetyksi väärin ideologisten keskustelujen pelikenttänä. Siksi me Euroopan kansanpuolueessa olemme toimineet sen puolesta, että me palaamme keskusteluun tosiasiallisista ihmisoikeusloukkauksista, että osoitamme tämän selvästi, tuomme julki väärinkäytön ja yritämme kaikkemme, jotta unionissa ei tulevaisuudessa enää voida tehdä ihmisoikeusloukkauksia, sikäli kuin niitä nyt tehdään.
Rothin kertomuksessa, kuten aiemmissa kertomuksissa, keskustellaan kaikesta, mikä on rakasta ja kallisarvoista. Siinä vaaditaan niin oikeutta terveyteen kuin myös oikeutta sosiaaliseen perusturvaan ja terveeseen ympäristöön. Tästä täytyy myös keskustella, mutta toimivaltaisissa elimissä eli toimivaltaisissa valiokunnissa eikä ihmisoikeusasioiksi naamioiden.
Jos kaikki luulevat, että heidän on sanottava joka aiheesta jotakin, olemme vaarassa joutua joskus julkisuudessa tuomituiksi hölynpölykojuksi! Minä kannatan sitä, että siellä missä on toimivaltaa, siellä myös keskustellaan. Euroopan parlamentti on vaarassa menettää uskottavuuttaan. Kun ilmaisemme huolestuneisuuden raskaista ja hyväksymättömissä olevista ihmisoikeusloukkauksista, huonoista vankilaoloista, perusoikeuksien ja -vapauksien vähentämisestä, kun ilmaisemme kauhistuneisuutemme kidutuksesta ja julmasta, epäinhimillisestä kohtelusta, joka johtaa jopa kuolemaan, silloin ei voi käsittää että on puhe Euroopan unionista eikä Burundista tai Zairesta. Meidän pitäisi palata jälleen tosiasioihin, kun keskustellaan ihmisoikeuksista eikä pitäisi joutua ihmettelemään, mistä maailmankolkasta on kyse.
Toivon ja myös Euroopan kansanpuolue toivoo, että me palaamme oikeuksiin, joiden loukkauksista voidaan asettaa syytteeseen, keskusteluun todellisista ihmisoikeusloukkauksista ja vaatimaan ihmisoikeuksia tapauksissa, joissa ihmisoikeuksia ei ole kunnioitettu.

Andrews
Arvoisa puhemies, Rothin kaltaiselta henkilöltä, jota pidän erikoislaatuisena yksilönä, ei voitane odottaa yhtään vähempää. Roth on laatinut mietinnön, joka sisältää joitakin kohtia, joihin muutamat parlamentin jäsenet suhtautuvat varauksellisesti. Tästä huolimatta minun on sanottava, että tämän mietinnön painoarvo rohkaisee minua äänestämään sen puolesta.
Voisin mainita esimerkkinä viittaukset vankien kohteluun ja lasten suojeluun. Euroopan parlamentin velvollisuutena ei ole ottaa kantaa eutanasiaan. Rikoksen uhreille annettua puutteellista huomiota on jossain määrin hyvitetty valiokunnassa tehdyillä tarkistuksilla. Rikosten uhrien auttamiseksi on kuitenkin tehtävä paljon enemmän.
Vaikka hyväksyn täysin sen, että etusijalle asetetaan parantumattomasti sairaille tarkoitettujen yksikköjen perustaminen lieventävän hoidon antamiseksi, katson kuitenkin, että Euroopan parlamentin ei tulisi käsitellä eutanasiaa koskevaa arkaluonteista kysymystä.
Mietinnössä on arvosteltu oikeutetusti vankilahenkilöstön tai järjestysviranomaisten tutkintavankeihin kohdistamaa väkivaltaa sekä epäinhimillistä, julmaa ja halventavaa kohtelua ja rangaistuksia. Tällaisiin tekoihin syyllistyneitä henkilöitä ei tulisi jättää rankaisematta. Englannissa sijaitseva Belmarshin vankila, jossa vierailin äskettäin, on varsinainen betoniluola, jonne sijoitetaan vankeja pitkiksi ajoiksi. Vankilaan tuomittuja naisia on kohdeltava asianmukaisesti ja arvokkaasti kaikkialla yhteisössä.
Haluaisin kiittää kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa Hedy d'Anconaa siitä, että ne ovat hyväksyneet tarkistusehdotukseni raskaana oleville naisille vankiloissa järjestettävistä asianmukaisista palveluista. Kannatan d'Anconan ehdotusta vierailla Hollowayn vankilassa. Tapa, jolla Roisín McAliskeyta, tuomitsematonta tutkintavankia ja odottavaa äitiä, on kohdeltu Hollowayn vankilassa, on törkeä. Maaliskuussa Guardian-lehdessä kirjoitettiin, että McAliskeyn tapaus osoittaa, miten luovutus- tai karkotuskäsittelyä odottavia vankeja voidaan kohdella huonommin kuin tuomittuja vankeja. Guardian kertoi myös, että Saksan hallitus on luvannut McAliskeylle, että jos hänet luovutetaan, hän saa ottaa lapsensa mukaansa. Haluan kiittää Saksan hallitusta ja parlamentin saksalaisia jäseniä heidän ymmärtämyksestään tässä kyseisessä tapauksessa ja siitä tuesta, jonka he ovat antaneet kampanjalleni vankien asianmukaisesta kohtelemisesta Englannin vankiloissa.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin kahden esimerkin avulla näyttää, että mietintö ei minun käsitykseni mukaan ole edustava ja että se on lisäksi liian yleinen.
1) Tanska mainitaan monta kertaa, kun taas muita maita esiintyy huonosti. En halua salata Tanskassa vallitsevaa tilannetta, mutta Tanskasta annetaan yksinkertaisesti aivan vääristynyt kuva suhteessa muihin unionin valtioihin. Se johtuu kuitenkin ehkä siitä, että meillä ei ole valiokunnassa edustajaa ja että meistä voi tulla siksi syntipukkeja. Esimerkiksi kohta 159 on suorastaan virheellinen ja kohta 33 harhaanjohtava.
2) Jos ympäristö halutaan mukaan näihin vuosikertomuksiin, tulee korostaa ympäristölainsäädännön konkreettisia rikkomuksia eikä tuoda esiin aikomuksia koskevia yleisiä selityksiä.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona minun täytyy sanoa, että mietintö ei saavuta tavoitettaan ja on sopimaton ulospäin, ja pyydän, että tulevista mietinnöistä tulisi lyhyempiä, tarkempia ja oikeudenmukaisempia.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, me kannatamme rouva Rothin mietintöä, koska se on hiottu, rehellinen, rohkea ja objektiivinen. Toinen syy, miksi sitä kannatamme, on se tapa, millä eräät tahot tässä salissa sitä vastustavat.
Mutta kannatamme sitä vielä siitäkin syystä, että se ensinnäkin asettaa keskeiseksi asiaksi sen, että yhteisön on kunnioitettava ihmisoikeuksia, mikäli se haluaa olla uskottava. Näin asia ei ole, mikäli yhteisössä ja sen tärkeissä jäsenvaltioissa kukoistaa rasismi ja muukalaisviha on pahimmillaan, kuten viimeksi ilmeni albanialaisia pakolaisnaisia ja -lapsia kuljettaneen laivan upottamisessa Adrianmerellä.
Toiseksi kannatamme sitä, koska se mainitsee selkeästi perusoikeudet työhön ja elämään. Tämäkään ei pidä paikkaansa 25 miljoonan työttömän ja 50 miljoonan nälkärajalla elävän asukkaan unionissa.
Lopuksi kannatamme sitä, koska se korostaa, että luontoa ja ympäristöä on ehdottomasti kunnioitettava. Näin asia ei myöskään ole, sillä unionissa vahingoitetaan luontoa myös sairaiden lehmien ja geenimanipuloidun maissin tapauksissa, mistä eilen täällä keskustelimme, sekä ydinjätteiden kohdalla, joita tärkeät yhteisön jäsenvaltiot yhä tuottavat ja siirtävät varastoitavaksi Euroopan yhteisön syrjäseuduille tai sen ulkopuolellekin.
Mutta vielä lisäksi, arvoisa puhemies, kannatamme sitä, koska se arvostelee Kreikan politiikkaa tässä asiassa - vaikka jollakulla saattaisi olla varauksia. Pidämme tätä kritiikkiä hyvin hyödyllisenä kotimaani kannalta.

Wolf
Arvoisa puhemies, kollegat, tarkastelkaamme asiaa laajan poliittisesti eikä oikeudellisesti. Oikeastaan on kyse kaikkien ihmisten tasa-arvoisesta vapaudesta eliöinä. Me hengitämme samaa ilmaa, juomme samaa vettä, kuten sanoi sofisti Antifon, joka ensimmäisenä muotoili tasa-arvoisen vapauden ajatuksen. Valistuksen ajan ajattelijat uudistivat ajatusta eikä koskaan ole ollut kyse vain abstrakteista oikeussubjekteista, pelkistä yksityisomistajista, vaan konkreettisista, ruumiillisista, historiallisista ja yhteiskunnallisista eliöistä. Tämä tarkoittaa sitä, että jako, joka täällä tehdään, on keinotekoinen. Se on keksitty jälkikäteen. Meidän on kehitettävä ihmis- ja kansalaisoikeuspolitiikka, kuten Etienne Balibar on uusimmissa julkaisuissaan tehnyt.
Sallikaa meidän vihdoin yhdessä tajuta, että ihmis- ja kansalaisoikeuspolitiikka on keskeinen eurooppalainen perintö, joka on luonteenomaista Euroopalle, joka haluaa tehdä erityisen, myönteisen ja rakentavan osuutensa ihmissivilisaation kehitykselle!

Hager
Arvoisa puhemies, kertomuksen, joka puolustaa ihmisoikeuksien kunnioitusta, pitäisi oikeastaan olla ongelmaton. Käsiteltävänä oleva kertomus on kuitenkin jo sen yksityiskohtaisen selvityksen luonteensa vuoksi luoksepääsemätön. Siksi minun on keskityttävä yleisen ihmisoikeuskertomuksen epäselvien piirteiden arvostelun ja jo esitettyjen arvostelukohtien lisäksi erityiseen kohtaan eli kohtaan 146, joka käsittelee Itävallan oikeudellista tilannetta. Mielestäni tämä kohta on kansainoikeudellisista pohdinnoista huolimatta epäoikeutettua sekaantumista Itävallan lainsäädäntökykyyn. Ehkäpä me itävaltalaiset olemme saksalaisten ehdotusten suhteen ylipäätään hieman herkkänahkaisia.
Kritiikki ei kuitenkaan ole asiallisestikaan oikeutettua. Itävallan parlamentin jäsenet tulivat vuonna 1996 perusteellisten ja ristiriitaisten rikosoikeuden muutoslakia koskevien keskustelujen ja asiantuntijoiden kuulemisen jälkeen sekä kaikki perustelut huomioon ottaen käsitykseen, että alaikäisten suojelu on erittäin tärkeää.
Kun kertomuksen kohdassa 54 todetaan, että sijoittumisvapauden noudattamatta jättäminen on johtanut siihen, että kansalaiset ovat menettäneet luottamuksensa Euroopan unioniin, voin vain sanoa, että luottamuksen menetys on paljon suurempi, jos kansalaiset saavat käsityksen, että Brysselin herrat, kuten aina sanotaan, haluavat pyyhkäistä pöydältä demokraattisesti aikaansaadut lait. Tämä aiheuttaa kansalaisissa todellista levottomuutta. Siten myös toissijaisuusperiaatteen tunnustaminen menettää uskottavuuttaan.
Minä toimin vuosikymmeniä rikosoikeuden tuomarina ja lisäksi olen neljätoistavuotiaan pojan isä. Molemmilta näkökannoilta katsottuna voin sanoa teille, että olen vakuuttunut, että jatkuvasti toistettu väite, että homoseksuaalinen taipumus johtuu geneettisestä perimästä, ei pidä tässä ehdottomuudessaan paikkaansa. Sen, kuinka vaikutuksille alttiita nuoret miehet ovat, kuinka kypsymättömiä he ovat, tietää jokainen, jolla on tällainen esimerkki kotona. Kertomuksessa vaadittua suvaitsevaisuutta homoseksuaaleja kohtaan en aseta kyseenalaiseksi, mutta on ymmärrettävä myös niitä kansalaisia, jotka haluavat suojella kasvavia poikiaan.

White
Arvoisa rouva puhemies, onnittelen Rothia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja pahoittelen syvästi sitä, että oikeisto ja keskusta-oikeisto ovat omaksuneet saman asenteen, jonka he omaksuivat muutama vuosi sitten Newmanin mietintöä kohtaan.
Me parlamentin edistysmieliset jäsenet ymmärrämme kollektiivisesti hankittujen yksilön oikeuksien merkityksen. Naiset eivät olisi saaneet äänioikeutta, jos suffragetti-liike ei olisi saanut aikaan kollektiivisia toimia. Ammattiyhdistysliikkeitä ei olisi koskaan tunnustettu, jos ihmiset eivät olisi liittyneet yhteen niiden tunnustamisen varmistamiseksi. Tämän vuoksi näkemyksemme eroaa oikeiston näkemyksestä ja siksi katsomme, että kollektiiviset oikeudet ovat yhtä tärkeitä kuin yksilön oikeudet, vaikka tunnustamme myös ne ja ymmärrämme niiden merkityksen tässä mietinnössä.
Vaikka Nassauer ei ole läsnä, voisinko muistuttaa häntä siitä, että itse asiassa tämän mietinnön otsikko on ihmisoikeuksien kunnioittaminen Euroopan unionissa, ei koko maailmassa.
Aikaisemmin totesin uskovani, että yksilön oikeudet voidaan hankkia kollektiivisesti, ja haluaisinkin korostaa kohtien 53-59 merkitystä, sillä ne koskevat Euroopan unionin kansalaisten oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen.
Uskon, että Schengenin sopimus ei poista jäsenvaltioiden velvollisuutta noudattaa perustamissopimuksen 7 a artiklaa mutta että sitä käytetään tässä tarkoituksessa. Vaikka muutamat jäsenvaltiot ovat liittyneet Schengenin sopimukseen, se ei paranna kansalaisten perusoikeutta liikkua vapaasti Euroopan unionissa. Tämä on erittäin valitettavaa, koska vain muutamat jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Schengenin sopimuksen, ja tämän vuoksi yksilön oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ei ole turvattu edes kollektiivisesti. Tämän vuoksi kannatan kohtia 53-59, ja mielestäni vapaa liikkuvuus on ihmisoikeus, joka on tärkeä sekä kansalaisten että Euroopan unionin toiminnan kannalta.

Moretti
Arvoisa puhemies, Eurooppa haluaa perustaa kansainvälisen tuomioistuimen, joka turvaa demokratian maailmassa, vaikka sillä ei ole itselläänkään aivan puhtaat paperit. Sen esitykset ja julistukset, jotka perustuvat kiistattomiin demokratian rakenteisiin, kuluvat hukkaan, kuten kuluvat hukkaan myös sen tuomiot, sen huomiot, sen valitukset, sen huolenaiheet, sen ärtymys, sen toteamukset ja sen toiminta lukemattomien hyväntahtoisten tarjousten vuoksi, joita järjestelmällisesti vahvistetaan seliteltäessä huomattavia ja jokapäiväisiä sosiaalisia jännitteitä, joihin uutterat tietotoimistot viittaavat.
Nykyisin on tullut tavaksi syyttää Euroopan kansoja itsekkyydestä jokaisen Euroopassa tai muualla maailmassa ilmenevän sosiaalisen jännitystilan yhteydessä. Niiden suuria uhrauksia ja merkittävää tuloksellista työpanosta ei juuri koskaan tunnusteta. Liian usein hallitusten ja suurten pääkaupunkien velvollisuudet lankeavat unionin asukkaiden harteille. Esittelijä mainitsee ne kaikkein pyhimmät oikeudet ja periaatteet, joita unioni ei voi laiminlyödä myös siitä syystä, että sen on vaadittava itselleen ihmisoikeuksien kansainvälisen takaajan tehtävä voidakseen naamioida todellisen demokratian vastaisen suurten kauppiaiden Euroopan. Kertomuksessa ei puhuta työntekijöiden ja pienten yrittäjien Euroopasta, joiden oikeuksia poljetaan päivittäin sortavilla laeilla, kuten ei puhuta myöskään Euroopan kansojen itsemääräämisoikeudesta eikä jokapäiväisistä oikeuksien loukkauksista, joiden kohteena ovat Sardinian, Korsikan, Po-joen laakson, Irlannin ja Skotlannin ja monien muiden alueiden asukkaat, joiden vapaudenvaatimukset järjestelmällisesti haudataan ja tuomitaan itsekkäinä pyrkimyksinä.

Malone
Arvoisa puhemies, esitän onnitteluni Rothille.
Useat meistä parlamentin jäsenistä käsittelevät säännöllisesti maailman ihmisoikeuskysymyksiä. Puhumme eri puolilla Aasiaa käytetystä pakko- ja lapsityövoimasta ja tuomitsemme sen aivan oikeutetusti.
Tänään keskitymme Euroopan ihmisoikeuksiin, ja pyytäisin teitä tarkastelemaan yhtä eurooppalaisen yhteiskunnan osa-aluetta, jonka tilanne ei ole sen parempi kuin muualla maailmassa: tarkoitan tällä naisten asemaa. Meillä, eli 50 prosentilla meistä, ei ole oikeutta kävellä kaduilla turvallisesti. Tämän lisäksi köyhyys ja työttömyys koko unionin alueella merkitsevät perustavien ihmisoikeuksien jatkuvaa rikkomista.
Tämän vuoksi pyydän kannatusta sellaisen sitovan oikeudellisen välineen käyttöönottamiseksi, jolla säädetään toimeentulon, sosiaalisen suojan, sairaanhoidon ja asumisen vähimmäistakeista, ja erityistä huomiota on kiinnitettävä vanhusten tarpeisiin. Lopuksi haluan kannattaa mietinnössä esitettyä pyyntöä, että jäsenvaltiot tunnustaisivat liikkuvan yhteisön oikeudet ja tarpeet, etenkin kansalaisten asuntoa, sairaanhoitoa ja koulutusta koskevat tarpeet. Meillä ei ole moraalista oikeutta arvostella muita maita, ennen kuin tunnustamme kyseiset oikeudet.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, ei ollut kovinkaan kummallista, että arvoisa edustaja Dell'Alba kysyi keskustelun alussa, kuinka pitkälle komission piti ottaa osaa keskusteluun, koska sillä ei ole unionin sisäisten ihmisoikeuksien suhteen muodollisia toimivaltuuksia. Ymmärrän kyseisen huomautuksen täysin. Siitä huolimatta, olen kiitollinen siitä, että olen saanut kuunnella eri puheenvuoroja, joista on käynyt ilmi, kuinka uskomattoman monimutkaista ja vaikeaa on päästä yksimielisyyteen unionin ihmisoikeuksia koskevassa keskustelussa. Tässä yhteydessä on tärkeää rajoittaa alue ja päästä yhteisymmärrykseen kysymyksestä, kuinka pitkälle tiettyjen toiveiden kohdalla on kyse toiveista tai todellisista väärinkäytöksistä, joista on mahdollista valittaa kansainvälisissä sopimuksissa määriteltyjen perusoikeuksien ja vapauksien pohjalta.
Arvoisa puhemies, komissio ymmärtää hyvin, että tätä erottelua on hyvin vaikea tehdä. Samalla saanen huomauttaa, että kun komissio on tekemisissä jäsenvaltioiden ja niiden hallitusten kanssa ulkopolitiikan alueella, johon sisältyy myös unionin ulkoinen ihmisoikeuspolitiikka, mielestämme on erittäin tärkeää osallistua myös sisäiseen keskusteluun, joka komission mielestä on etupäässä tarkoitettu itsekritiikkiin ja itsetutkiskeluun ulkoisen ihmisoikeuspolitiikan uskottavuuden parantamiseksi. Meille muistutetaan usein kansainvälisellä näyttämöllä, että olemme valmiit arvostelemaan eri maita ihmisoikeuksien loukkauksista, vaikka jäsenvaltioiden tilanteessa on paljon toivomisen varaa. Minusta tällaisella keskustelulla, joka todistaa valmiudesta unionin sisäiseen kritiikkiin, on erittäin myönteinen vaikutus.
Arvoisa puhemies, ottaen huomioon rajoitetun ajan, haluaisin sanoa muutaman sanan siitä, mikä on komission panos perusoikeuksien ja vapauksien suojeluun unionin sisällä. Voin mainita esimerkiksi - jotkut arvoisat edustajat ovat jo maininneet asiasta - erittäin tärkeän aiheen, eli miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun. Se on perustavanlaatuinen oikeusperiaate ja se on mielestämme osa demokraattista kansalaisuutta. Siitä syystä komissio on, muistaakseni lausunnossaan, joka laadittiin hallitusten välistä konferenssia varten, tehnyt esityksiä miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta. Voin mainita esityksen suositukseksi naisten ja miesten tasaarvoisuuden periaatteen sisällyttämisestä unionin tehtäviin. Muistutan myös esityksestä kieltää sukupuoleen perustuva syrjintä uudessa syrjinnän vastaisessa lausekkeessa, sillä tasa-arvoisuus on yksi perusoikeuksista. Muistutan myös siitä, mitä komissio on aikaisemmin suositellut ja sanonut samanlaisesta työstä saatavasta samasta palkasta ja samanarvoisesta kohtelusta työelämässä.
Ajattelen myös komission roolia rasismin ja muukalaisvihan torjunnassa. Eikö komissio esittänyt vuoden 1997 julistamista rasismin vastaiseksi vuodeksi? Mielestämme se on todellinen merkkipaalu Euroopan unionille, sillä ensimmäistä kertaa yhteisön toimielimet ovat sopineet konkreettisista toimenpiteistä vastustaa rasismia unionin institutionaalisissa puitteissa. Mielestämme tämä on myönteinen merkki. Tietenkin Euroopan rasismin vastainen vuosi on vain osa yleistä rasismin vastustamisstrategiaa ja Cannes'n huippukokouksen jälkeen tällä alueella on saavutettu edistystä. Toivon, että lähitulevaisuudessa voidaan avata eurooppalainen rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskus.
Lisäksi komissio on antanut lausunnon hallitusten väliselle konferenssille, jossa sanotaan, että konferenssin pitäisi sisällyttää sopimukseen asetuksia, joissa kaikenlainen syrjinnän muodot sekä rasismi ja muukalaisviha kielletään.
Toinen asia: ne sosiaaliturvan muodot, jotka on tarkoitettu köyhyyden ja syrjäytymisen estämiseen, jäävät jäsenvaltioiden vastuulle. Yhteisön sisällä on tehty 1970-luvulta lähtien erilaisia aloitteita köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastustamiseksi.
Toinen tärkeä aihe: ihmis- ja lapsikauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastustavat toimenpiteet. Neuvosto hyväksyi 26. tammikuuta 1997 yhteisen linjan pyrittäessä tietyn käytöksen rangaistavuuteen ja oikeudellisen yhteistyön parantamiseen tällä alueella. Tällaiseen toimintaan kuuluu muun muassa lasten hyväksikäyttö tuotantotarkoituksessa, tällaisen materiaalin myynti, levitys tai muunlainen kaupan muoto ja myös tällaisen materiaalin hallussapito.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni: ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelu ja edistäminen ovat ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtäviä. Mutta ne ovat myös tehtäviä, jotka koskevat koko kansainvälistä yhteisöä ja toiminnasta tulee tarkoituksenmukaisempaa, mikäli kaikki kansainvälisen yhteisön jäsenet, kaikki järjestöt, kaikki elimet, myös unionin toimielimet, panostavat tähän.
Lopuksi haluan ainakin kiittää Rothia, etenkin niistä suurista ponnisteluista, joita hän on suorittanut saadakseen taas tänä vuonna laadittua mietinnön, vaikka siitä ei vielä olekaan saavutettu yksimielisyyttä. Toivon siitä huolimatta, että on laskettu perusta, jotta voimme ensi vuonna keskustella rakentavasti tästä erittäin tärkeästä aiheesta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fordin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0110/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamisesta (KOM(96)0615 - C4-0070/97-96/0298 (CNS)).

Ford
Arvoisa puhemies, olen juuri keskustellut Caccavalen kanssa. Mietintö on nyt saatavilla kaikilla kielillä. Olen kuitenkin esittänyt tarkistuksen, joka ei ole vielä saatavilla, joten hyväksyn päätöksen äänestää huomenna, vaikka se aiheuttaa minulle tiettyjä vaikeuksia.
Olen puhunut rotusyrjinnästä ja fasismista, muukalaisvihasta ja antisemitismistä jo kohta kahdentoista vuoden ajan. Olin rotusyrjinnän ja fasismin kasvua Euroopassa käsittelevän tutkintavaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1984-1986 ja vuosina 1989-1990 olin rotusyrjintää ja muukalaisvihaa käsittelevän toisen tutkintavaliokunnan esittelijänä. Olen puhunut lukuisissa kiireellisissä keskusteluissa, joiden aihe on vaihdellut oikeistosiiven terroristien junapommituksista Italiassa juutalaisten hautausmaan häpäisyn kauheuksiin Carpentrasissa. Lisäksi olen osallistunut useita kertoja rotusyrjintää koskeviin vuosittaisiin keskusteluihin.
Eräässä suhteessa tämä on kuitenkin ensimmäinen kerta. Keskustelemme ensimmäistä kertaa kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan teknisestä mietinnöstä, joka sisältää budjettivaliokunnan lausunnon varteenotettavasta ehdotuksesta käsitellä rotusyrjintää ja muukalaisvihaa. Tämä mietintö koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamisesta. Tämän neuvoston ehdotuksen ovat saattaneet alulle edesmennyt François Mitterrand ja Helmut Kohl, jotka perustivat Korfun huippukokouksessa kesäkuussa 1994 rotusyrjinnän ja muukalaisvihan torjuntaa koskevien ongelmien käsittelemiseksi neuvoa-antavan komitean, johon kuuluvat viidentoista jäsenvaltion edustajat, komissio, Euroopan unionin neuvosto sekä Oostlander ja minä parlamentin edustajina.
Cannesissa ja Madridissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyytämän neljän mietinnön jälkeen, joissa on hahmoteltu tällaisen keskuksen tarvetta, neuvosto toimi neuvoa-antavan komitean mietinnön mukaisesti ja hyväksyi sen periaatteessa ja pyysi jatkamaan valmisteluja. Tämän jälkeen Firenzessä kokoontuneelle Eurooppaneuvostolle esiteltiin täydellinen ehdotus. Tutkimus hyväksyttiin ja neuvoa-antavaa komiteaa pyydettiin jatkamaan työtään. Dublinissa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa todettiin, että neuvosto oli halukas etenemään ja se halusi, että Amsterdamissa kokoontuva Eurooppa-neuvosto käynnistää tällaisen keskuksen toiminnan.
Euroopan parlamentti tukee täysin ajatusta tällaisesta seurantakeskuksesta, ja olemme osoittaneet sen useissa päätöslauselmissa. Haluamme kuitenkin esittää muutaman varauksen ja huomautuksen. Ensinnäkin Euroopan parlamentti haluaisi, että keskus ei ole ainoastaan toimisto, joka laatii vuosittain yksitoikkoisia, kuivia kertomuksia, joissa on luetteloitu rotusyrjintään liittyvien tapausten tai väkivaltaisuuksien määrä. Haluamme elimen, joka kykenee luomaan ja kokoamaan yhteen paikalliset, alueelliset, kansalliset ja kansainväliset resurssit, jotka ovat jo nyt käytettävissä eri puolilla Euroopan unionia ja Euroopan unionin ulkopuolella, hyödyntäen etenkin Euroopan unionin neuvoston asiantuntemusta; neuvosto järjesti viime vuonna onnistuneen kampanjan " kaikki erilaisia, kaikki tasa-arvoisia" . Haluamme koota nämä tahot yhteen, jotta saadaan todisteet parhaista käytännön tavoista estää ja torjua rotusyrjintää ja muukalaisvihaa ja jotta voidaan laatia luettelo suosituksista paikallisia, alueellisia ja kansallisia hallituksia sekä parlamenttia, komissiota ja neuvostoa varten.
Nämä ovat perusteina esittämillemme tarkistuksille 1-7. Haluan kiinnittää huomionne etenkin tarkistuksen 6 g kohtaan. Kyseisessä kohdassa vaaditaan sellaisen rotusyrjintää ja muukalaisvihaa koskevan eurooppalaisen tietoverkon perustamista ja yhteensovittamista, jolla saatetaan yhteen asiantuntijat alueellisella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla, jotta käyttöön saadaan yhteiset arviointiperusteet ja vertailukelpoista tietoa. Haluaisin myös mainita tarkistuksen 6 e kohdan, jossa esitetään, että keskus laatii päätelmät ja suositukset yhteisölle ja sen jäsenvaltioille pääasiassa Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä. Tarkistuksessa 7 vaaditaan tiedon keruuta etenkin ennalta ehkäisevistä toimista ja toimintamahdollisuuksista. Oostlander on myös esittänyt uuden tarkistuksen, jossa hän pyytää meitä tarkastelemaan uskonnonvapautta ja rotusyrjintää, etenkin islaminvastaisuutta.
Tarkistuksessa 14 ehdotetaan, että johtokuntaan kuuluisi Euroopan parlamentin edustaja, ei kuitenkaan parlamentin jäsen vaan joku Euroopan parlamentin nimeämä henkilö. Tarkistuksessa 17 käsitellään henkilöstökysymyksiä. Tarkistuksemme koskee kahta kohtaa. Ensinnäkin henkilöstö tulisi ottaa palvelukseen harjoittamatta minkäänlaista kansallisuuteen, rotuun, uskontoon tai ihonväriin perustuvaa syrjintää. Olisi selvästikin absurdia perustaa rotusyrjinnän vastainen seurantakeskus, joka harrastaisi syrjintää henkilöstönsä palvelukseenotossa.
Tätäkin tärkeämpää eräässä mielessä on, että henkilöstö otetaan palvelukseen ensisijaisesti määräaikaisen sopimuksen tai komennuksen pohjalta. Haluamme, että kyseinen elin on tietokeskus, asiantuntijaverkon keskus, joka muodostuu henkilöistä, jotka ovat jo toiminnassa mukana. Haluamme välttää byrokratian mukanaan tuomia ongelmia. Tarkistuksen 18 c kohdassa mainitaan ulkoisten rahoituslähteiden mahdollisuus. Joku kysyi, mistä rahoitus saataisiin. Voisimme katsoa Sveitsin suuntaan, sillä Sveitsin hallitus on äskettäin perustanut rahaston torjumaan rotusyrjintää ja syventyäkseen rotusyrjintää, muukalaisvihaa ja antisemitismiä koskevien kysymysten tutkimukseen.
Budjettivaliokunta on esittänyt muutamia muita tarkistuksia. Kannatan niitä ja samoin tekee kansalaisvapauksien ja sisäasian valiokunta. Lausunnon valmistelija Tappin tulee selvittämään ne yksityiskohtaisemmin. Haluaisin kuitenkin esittää yhden teknisen huomautuksen. Tarkistuksen 18 4 kohdan c alakohdan viimeinen osa tulisi merkitä tarkistuksen 18 13 artiklan 1 kohdan uudeksi a alakohdaksi. Tämä on hyvin tärkeää. Siinä sanotaan, että sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä esitettyjä säännöksiä, sovelletaan yhteisön tuloja ja menoja koskevia periaatteita ja säännöksiä. Tätä tulisi soveltaa yleisesti.
Lopuksi haluan mainita, että vuosi 1997 on rasismin vastainen vuosi. Sen on tarkoitus olla alku, ei loppu. Jos se tulee olemaan loppu, 12-14 miljoonaa kolmannen maailman kansalaista ja neljä miljoonaa mustaa eurooppalaista tulee pettymään raskaasti. Perustamissopimukseen on ehdotettu muutoksia rotusyrjinnän huomioon ottamiseksi, mutta vaikka nämä hyväksytään kesäkuussa, lainsäädännön laatiminen kestää useita vuosia. Seurantakeskus on edistyksen vertauskuva.
Yksi jäsenvaltio on ilmoittanut, että sillä on ongelmia 235 artiklan kanssa, vaikka huumausaine- sekä terveys- ja turvallisuustoimisto perustettiin molemmat sen pohjalta. Uskomme, että tarkistuksemme mahdollistavat rotusyrjinnän seurannan, joka on toinen kyseisen jäsenvaltion ongelmista. Oma puolueeni uskoo, että tällaisen elimen tunnustaminen ei aiheuta perustavanlaatuista ongelmaa, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus vaihtuisi 1. toukokuuta. Toivon, että parlamentti hyväksyy tämän mietinnön ja että se johtaa siihen, että tällainen seurantakeskus perustetaan Amsterdamissa heinäkuussa kokoontuvassa Eurooppa-neuvostossa.

Tappin
Arvoisa puhemies, parlamentilla on pitkä historia rotusyrjinnän vastaisen taistelun tukemisessa. Kuten kollegat tietänevät, budjettivaliokunta kannatti viime vuonna budjettikohdan kasvattamista 8 miljoonaan ecuun komission ehdottamasta 4, 7 miljoonasta ecusta. Ford on perustellut hyvin yksityiskohtaisesti, miksi tämä keskus tulisi perustaa. Me budjettivaliokunnassa annamme tälle täyden tukemme. Haluaisin vain esittää huomautuksen pariin Fordin esille ottamaan kohtaan, jotka oikeastaan koskevat itse komissiota.
Tämän keskuksen talousarviota koskevat huolemme ovat samat kuin muidenkin elinten osalta. On esitetty tarkistuksia, jotta varmistetaan, että sen toiminnassa noudatetaan yhdenmukaistettuja määräyksiä, muun muassa parlamentin oikeutta myöntää vastuuvapaus. Emme ole valmiit, budjettivaliokunnan tai parlamentin näkökannalta, myöntymään siihen, että johtokunta myöntää vastuuvapauden. Toivon, että komissio hyväksyisi tämän näkemyksen ilman, että meidän on joka kerta käytävä läpi tätä samaa menettelyä.
Toivomme myös parlamentin suurempaa myötävaikutusta, ja olemme pyytäneet, että johtokuntaan kuuluisi parlamentin nimeämä edustaja. Tähän on jo saatu kansalaisvapauksien ja sisäasian valiokunnan hyväksyntä.
Seuraava kysymykseni koskee omia varoja. Katsomme, että keskus tulisi perustaa varainhoitoasetuksen 142 artiklan mukaisesti ja että omia varoja tulisi käsitellä yhteisön varoina ja että niiden tulisi näkyä sellaisina itse talousarviossa. Kuten Ford on maininnut, keskuksen käytettävissä voi kuitenkin olla ylimääräisiä ad hoc -varoja. Pyydämme ainoastaan, että näitä ylimääräisiä varoja koskevat henkilöstöjärjestelyt ja työohjelma rahoitetaan ja pidetään erillään muista budjettikohdista.
Haluaisimme, että tulevaisuudessa, kun järjestö kehittyy, budjettikohtaamme B3-4114 vähennettäisiin vastaavasti. Budjettivaliokunta kannattaa kuitenkin kyseisen keskuksen perustamista niiden yleisten suuntaviivojen ja säännösten mukaisesti, jotka olemme asettaneet kaikille muille toimistoillemme. Kannatamme Fordin ehdotuksia.

d'Ancona
Arvoisa puhemies, äärioikeiston tulo parlamenttiin vuonna 1984 aiheutti sarjan toimintoja, joiden tarkoituksena oli vastustaa rasismia ja muukalaisvihaa. Yhdessä komission ja neuvoston kanssa olemme antaneet tälle Euroopan yhdentymisen kaikkein tärkeimmälle asialle, eli ei enää koskaan Auschwitzia, muodon päätöslauselmissa, vuosittaisissa keskusteluissa ja nimittämällä tärkeän Kahnin johdolla toimivan neuvoa antavan valiokunnan.
Ryhmäni toivoo kovasti, että tänä rasismin vastaisena vuonna, jolloin HVK päätetään, voitaisiin toteuttaa kolme komission lausuntoa. Ensiksikin syrjinnän vastaisen artiklan sisällyttäminen Amsterdamin sopimukseen. Toiseksi, käyttäytymiskoodi poliittisille puolueille, joka estää säädyllisiä puolueita lähestymästä vaaliteknisistä syistä äärioikeistoa. Kolmanneksi, se mistä tänään puhumme, eli rasismin seurantakeskus.
Toivomme myös, että Majorin hallitus ei enää vastusta seurantakeskusta, sillä väite, ettei sillä ole oikeudellista perustaa, on heikko ja vastuuton. Luovuutta käyttämällä voidaan 235 artiklan lisäksi nimetä muitakin artikloita oikeudellisen perustan löytämiseen, esimerkiksi 6 artikla: kansallisuuteen perustuvan syrjinnän kielto. Tai 49 artikla: työntekijöiden vapaa liikkuvuus, 160 artikla opetuksesta ja etenkin 213 artikla, jossa puhutaan tutkimuksesta. Jos yhdistetään 213 ja 235 artiklat, voi olla mahdollista, että voimme mahdollisimman pian aloittaa antamalla tämän tärkeän merkin. Sillä emme saa jättää mitään merkkiä käyttämättä näyttääksemme, että suhtaudumme vakavasti taisteluun rasismia, antisemitismiä ja muukalaisvihaa vastaan.

Oostlander
Arvoisa puhemies, seurantakeskuksen perustaminen kruunaa Kahnin valiokunnan työn, joka suuntautuu rasismia ja muukalaisvihaa vastaan. Valiokunta on ottanut Euroopan parlamentin panoksen mukaan lopullisiin ehdotuksiinsa. Esittelijä Ford ja minä olemme panostaneet siihen, että parlamentti todellakin tutkii aikaisemmin kehittelemiään ajatuksia. On hyvä, että olemme yrittäneet yhdistää kaikki Kahnin valiokunnan esittämät aloitteet niin pitkälle kuin mahdollista jo olemassa oleviin Euroopan unionin hankkeisiin ja ohjelmiin. Niitä on paljon sosiaalialalla, sekä opetuksen ja kulttuurin aloilla. On paljon mahdollista, että rasismi ja muukalaisviha voidaan yhdistää niihin. Näin teemme myös naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun suhteen. Olemme kehittäneet perinteen, että ajattelemme aina niitä, kun kysymyksessä ovat Euroopan kansalaisille tarkoitetut ohjelmat.
Rasismin ja muukalaisvihan vastustus ei saa tapahtua eristettynä muusta yhteiskunnasta. Sen täytyy olla osa kokonaisuutta. Komission esitys kohtasi parlamentin valiokunnassa melko paljon vastustusta, mutta ryhmässäni ja yhteistyössä kansalaisvapauksien valiokunnan kanssa, yhdessä esittelijän ja eri puolueiden kollegojen kanssa olemme päässeet erinomaiseen tulokseen ilman vastakkainasettelua. En usko vastakkainasetteluun ja viittaan edelliseen keskusteluun. Meidän mielestämme oli omituista, että komissio teki esityksen EU: n laitoksen luomisesta, jolla olisi kansalaisjärjestön itsenäinen luonne. Se on tunnetusti tyypillistä toimipisteille. Ja ehkä ajatus toimipisteestä ei olekaan niin hyvä, sillä parlamentaarinen valvonta sen suhteen on hyvin rajoitettua. Haluamme enemmän vastuuta komissiolle ja haluamme, että komissio johtaa politiikan tasolla sitä, mitä seurantakeskuksen suhteen tapahtuu. Siksi olemme esittäneet tarkistuksia. Haluamme myös, että parlamentin ja komission esittämät kysymykset saavat etusijan seurantakeskuksessa. Meidän täytyy valvoa talousarviota, eikä vain niellä sitä, mitä keskuksen hallitus esittää maksettavaksi tai antaa tiedoksi. Mitä siihen tulee, budjettivaliokunnalla on oltava meidän tukemme. On oikeastaan sääli, että hallitus on muodostettu siten, kuin kyseessä olisi hallitusten välinen neuvotteluelin. Se uhkaa oikeastaan keskuksen riippumattomuutta ja me yritämme saada sitä aikaan.
Painotamme seurantakeskuksen palvelualttiutta tutkimuslaitoksille. Talousarvio on valtava 6 miljoonaa ecua ja jotkut järjestöt, kuten United, ovat jo ilmaisseet levottomuutensa. Mielestämme 6 miljoonaa on oikeutettu, mutta meidän täytyy hyötyä siitä parhaalla mahdollisella tavalla ja rahat tulee käyttää etenkin jo olemassa olevien tutkimuslaitosten tutkimuksen edistämiseen. Mielestäni on tavoiteltava parasta mahdollista vaikutusta, kun ajatellaan rasismin vastustamisen tärkeyttä. Siksi olemme esittäneet työntekijöiden lähettämistä ja tilapäisiä työsuhteita keskuksen verkostosta, jotta ideoiden kulku olisi esteetöntä ja vaihtelevaa.
Arvoisa puhemies, keskuksen tärkeimmät tehtävät ovat yhteensovittaminen, yhdenmukaistaminen ja hankkeiden edistäminen. Toivomme, että se tulee panostamaan onnistuneesti rasismin ja muukalaisvihan vastustamiseen.

Caccavale
Arvoisa puhemies, uudet ja vanhat rotusyrjinnän ja muukalaisvihan ilmenemismuodot ovat ehdottomasti tuomittavia, ja tästä olemme kaikki samaa mieltä. Kuitenkin se tosiasia, että halutaan yhä edelleen jatkaa sormella osoittamista, kuten tehtiin myös tänä aamuna, tiettyjä poliittisia ryhmittymiä kohtaan kuten esimerkiksi äärioikeiston tapauksessa, saa minut uskomaan, että teemme virheen. Ei niinkään siksi, etteikö äärioikeisto ei ole yhdessäkään tapauksessa osoittanut rotusyrjinnällisiä tai muukalaisvihamielisiä piirteitä, vaan koska uskon, että tällä tavalla luodaan pohjaa rotusyrjintää ja muukalaisvihaa suosivalle keskustelulle sen sijaan, että sitä pyrittäisiin vähentämään. Mitä enemmän äärioikeistoa osoitetaan sormella, sitä suuremmassa määrin tämän tyyppiset ilmiöt kasvavat niiden laittomassa mielessä.
Mielestäni ajatus seurantakeskuksesta on teoriassa oikea, mutta käytännössä se vaikuttaa minusta vielä melko hämärältä. Määrittelen tämän näin, sillä se on valitettavasti vielä keskeneräinen suunnitelma, joka maksaisi eurooppalaisille veronmaksajille noin kuudesta seitsemään miljoonaa ecua - haluan muistuttaa - niiden tavoitteiden osalta, joita selvitetään Fordin mietinnössä, jota myös kiitämme hänen uutteruudestaan: tutkimustyöt, ad hoc - työryhmät, vuosittaiset kertomukset, loppupäätelmät ja suositukset, asiantuntijakokoukset, keskustelut, pyöreän pöydän keskustelut, vastaavanlaiset tapaamiset ja paljon muuta. Lyhyesti sanottuna, minusta tämä kaikki näyttää hyvin teoreettiselta menettelyltä ja jopa luultavasti turhaltakin. Olen sitä mieltä, että rotusyrjinnän ja muukalaisvihan perimmäinen syy on tietämättömyys, ennen kaikkea vastavuoroisen tunnustamisen puuttuminen, joka synnyttää epäilyksiä ja epäluuloisuutta. Siksi on siis löydettävä konkreettisia tilaisuuksia vastavuoroiselle tuntemusten ja tietojen vaihdolle, erityisesti nuorten keskuudessa. Tämä on todellinen tapa taistella rotusyrjintää ja muukalaisvihaa vastaan.

Pradier
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että tuon soraäänen tähän luultavasti laajaan yhteisymmärrykseen, mutta mielestäni tietynlaiset rakenteet kärsivät inflaatiosta. Toisin sanoen tämä seurantakeskus vaikuttaa minusta tarpeettomalta. Olemme hämmentyneitä, sillä tiedämme, mikä nyt käsittelemämme Euroopan unionin neuvoston laatiman aloitteen asema on sekä sen, että neuvosto on tehnyt huomattavan työn, joka pidettiin salassa, vaikka se saattoi koskea koko maanosaamme.
Valitun toimielimen laji on itse asiassa osa suuntausta, joka koostuu sellaisten rakenteiden lisäämisestä, jotka ovat vaarassa aiheuttaa kaksinkertaista työtä. Lisäksi se edistää siirtymistä pois poliittisesta ajattelusta ja toiminnasta antamalla Euroopan unionille tarkkailijan aseman. Tämä kuvaa hyvin sitä hieman pehmeää yksimielisyyttä, joka on tuttua parlamentillemme. Seurantakeskuksesta halutaan tehdä Euroopan unionin alueella toimivien yhdistysten ansiosta moninkertaistuneen kansalaistoiminnan vaihtoehto, mutta minusta yhdistysten toiminta on merkittävämpää.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, kollega Fordin ties kuinka mones rasismi- tai anti-rasismimietintö, joka on tänään työnnetty nenämme alle, käsittelee tällä kertaa niin sanotun eurooppalaisen rotusyrjinnän seurantakeskuksen perustamista. Tämä uusi lelu tulee maksamaan eurooppalaiselle veronmaksajalle arviolta kuudesta seitsemään miljoonaa ecua vuodessa ja sen päälle tulee vielä se kahdeksan miljoonaa ecua, jotka tuhlataan niin sanottuun rasismin vastaiseen vuoteen. Rasismin vastustamisen nimissä - ilmiö, joka muuten on olemassa marginaalisesti, mutta jolla ei ole missään Euroopan maassa sosiologisesti tai poliittisesti tärkeää merkitystä - sen nimissä perustetaan veronmaksajien kustannuksella jonkinlainen seurantakeskus vapaan mielipiteen ilmaisun ehkäisemiseksi, samanlainen keskus, kuin jo monissa jäsenvaltioissa on.
Kotimaassani on esimerkiksi jo sellainen valtion elin, sellainen Propaganda-Abteilung , jota johtaa eräs Isä Leman, joka sai lyhyessä ajassa lisänimen suurinkvisiittori Torquemada. Sillä siitä tässä on kysymys: nyt ei käydä taistelua suhteellisen olematonta rasismia vastaan, vaan taistelua vapaata mielipiteen ilmaisua ja sellaista politiikkaa vastaan, joka asettaa nationalismin ja eurooppalaisuuden etusijalle.
Kun luen kollega Fordin mietintöjä, tunne olevani toisessa ajassa. Siinä liikkuu Espanjan inkvisition totalitaarinen ja suvaitsematon henki, Natsi-Saksan kirjarovioiden tai Moskovan oikeudenkäyntien henki. Tämä kuulostaa ehkä liioitellulta. Mutta nyt, kun olen todennut, että täällä Strasbourgissa suhtaudutaan myönteisesti väkivaltaisiin mielenosoituksiin, jotka järjestettiin kahdeksan päivää sitten sellaisen puolueen puoluekokousta vastaan, joka saa alueella 26 prosenttia äänistä ja joita mielenosoituksia valtio ja Eurooppa tukevat taloudellisesti, en usko todellakaan liioittelevani.
Samanaikaisesti tavalliset ihmiset jäsenvaltioissamme joutuvat päivästä toiseen tekemisiin niin sanottujen monikulttuuristen asuma-alueiden todellisen kurjuuden kanssa, rikollisten ulkomaalaisjoukkioiden terrorin kanssa, jotka esimerkiksi tuhosivat viime viikonloppuna Antwerpenissa " Cafe Local" -nimisen kahvilan täysin. Sillä miltei kaikissa mantereemme suurkaupungeissa tikittää juurettomuuden ja köyhtymisen aikapommi, joka työnnetään kurkustamme alas " monikulttuurisen yhteiskunnan" nimissä. Tämä parlamentti voisi joskus laatia mietinnön siitä.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, tänä vuonna, joka Euroopassa on omistettu rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastaiseen toimintaan olisi myönteistä, että julkilausumien lisäksi perustaisimme pysyvän keskuksen, joka työskentelisi näiden kolmen tavoitteen hyväksi. On paljon ihmisiä, jotka työskentelevät näiden asioiden parissa, omasta yhteisöstään käsin, ja ennen kaikkea paikallisista ja alueellisista hallituksista käsin, joissa ensimmäiseksi ilmenevät kolmansista maista tulevien henkilöiden saapumiseen ja oleskeluun liittyvät ongelmat - sanon saapumiseen, koska erityisesti se koskee omaa maatani.
Mielestäni olisi tärkeää, että tällaisen seurantakeskuksen kautta voitaisiin työskennellä verkkona, vaihtaa tietoja ja auttaa niitä jotka ovat jo aktiivisia. Nämä sille varaamamme kuusi miljoonaa, eivät luullakseni vaikuta paljoa unionin talousarvioon ja lisäksi ne edistävät rasististen ilmiöiden varoitus - ja koordinointi tavoitteiden saavuttamista, niillä jopa voitaisiin säästää hieman rahaa ja rationalisoida varojen käyttöä.
Mielestäni tämä on esittelijän meille ehdottaman tekstin merkitys ja siksi mielestäni sitä pitää tukea. Toivon siis ainoastaan, että karit neuvostossa katoavat ja että täällä tänään ilmaistujen tavoitteiden kanssa sopusoinnussa luotu seurantakeskus näkee päivänvalon tänä Euroopan rotusyrjinnän vastaisena vuonna.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, seurantakeskus on teoreettinen väline rasismin vastustamisessa. Mielestäni käytännölliset toimenpiteet ovat kaikkein tehokkaimpia, kuten työttömyyden ja rikollisuuden vastustaminen, huumekaupan aisoihin saaminen, selkeä ja lopultakin toivottavasti yhteisöllinen suhtautuminen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan, mutta ennen kaikkea hyvä opetussuunnitelma rasismin vastustamiseksi. Minun onkin nähtävä, tuleeko keskuksesta muuta kuin niiden pienten järjestöjen summa, jotka toimivat oikealla tavalla rasismin vastustamiseksi. Toivon, että komissio voi antaa takuut tästä. En missään tapauksessa toivo, että siitä muodostuu ties kuinka mones suojatyöpaikkakeskus hyvine palkkoineen. Näin ei missään tapauksessa saa käydä, sillä tämän mantereen sisällä on suoritettu rasismista johtunut kansanmurha.
Euroopassa on muuten olemassa eräänlainen rasismin ja syrjinnän muoto, eli islamin vastaisuus. Tiettävästi eroa islamin ja fundamentalismin välillä on vaikea tehdä. Meidän on oltava selvillä tästä. Ehkä aiottu seurantakeskus voi tehdä jotain tämän asian suhteen. Rasismi on monimutkainen asia, josta seuraa sekaannusta. Esimerkiksi Turkki kokee Euroopan unionin suhtautumisen jonkinlaisena rasismina. Mutta se on looginen seuraus Ihmisoikeuksien julistuksesta. Olin muuten viime viikolla Genevessä ja totesin, että parlamentin yhteisiä kantoja käsitellään vieläkin YK: n ihmisoikeuskomissiossa hallitusten välisinä kantoina. Mikäli tämä on seurantakeskuksen näkökulma rasismiin, emme pääse askeltakaan eteenpäin.
Lopuksi, olen sitä mieltä, että talousarvion vastuuvapauden myöntämiseen seurantakeskukselle tarvitaan ehdottomasti parlamentin hyväksyminen.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, tänä aamuna puhuimme Euroopan unionin ihmisoikeuksista sekä erilaisista ihmisoikeusloukkausten muodoista. Tämä meni muutamilla kollegoillamme liian pitkälle ja toisilla taas ei riittävän pitkälle. Nyt esityslistan vuorossa olevassa Fordin mietinnössä on kyse rotusyrjinnästä ja muukalaisvihasta, mikä herättää minussa kysymyksen, onko tämä ihmisoikeusloukkausten muoto ihmisten kunnioittamattomuuden alku vai sen seurausta.
Rotusyrjinnän ja muukalaisvihan ilmiö ei valitettavasti ole mikään marginaalinen ilmiö nykymaailmassa, joka on rakennettu yhteisyydelle ja suvaitsevaisuudelle, vaan se pikemminkin lisääntyy. Oikeuskäytäntöön viittaavat, muukalaisvihamieliset lausunnot hyväksytään yhteiskunnassamme kysymättä mitkä ovat tällaisten lausuntojen seuraamukset. Juuri aikana, jolloin työttömyys, köyhyys ja järjestäytynyt rikollisuus horjuttavat sosiaaliturvaa, ei tämän ongelman syy kuormita vääristynyttä taloushallintoa ja hallitusten virheitä, vaan lähiympäristöä, joka on konkreettisempi ja läheisempi.
Yhteiskuntamme ihmisiä ei enää nähdä yhtenä kokonaisuutena. On ihmisiä, jotka saavat olla täällä kansalaisuutensa perusteella ja on ihmisiä, joita me kutsumme ulkomaalaisiksi ja joita siedämme vain, koska he ovat eläneet täällä jo kauan. Mutta muut, joilla ei vielä ole oikeutta jäädä, haluamme nähdä mahdollisimman nopeasti oman alueemme ulkopuolella. On vielä monia muita epätasa-arvoisen kohtelun muotoja, kuten sellaisten ihmisten, joilla on työtä, ja sellaisten, joille emme anna mahdollisuutta tehdä työtä, koska meillä ei ole antaa heille työtä, mutta myös sellaiset ihmiset, jotka kuuluvat toiseen uskontokuntaan, vanhemmat ihmiset, vammaiset jne. joutuvat usein syrjinnän kohteiksi.
Vuosi 1997 on Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan vastainen vuosi. Juuri tänä vuonna ei olisi pelkkä ele, vaan itsestäänselvä täydennys perustaa tämä Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskus.
Tällaisen keskuksen tehtävänä ei ole pelkästään kerätä tietoja ja käsitellä niitä, vaan erityisesti valistaa ja opettaa ihmisiä ja lisätä heidän tietoisuuttaan siitä, mistä tämä ilmiö syntyy ja mitä se aiheuttaa. Historia on opettanut meille, että rotusyrjintä ja muukalaisviha tuhoavat ihmisiä ja aiheuttavat paljon kärsimystä.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella komission puolesta Fordia sekä kansalaisvapauksien ja sisäasian valiokuntaa heidän erinomaisesta työstään ja erityisesti siitä, että he ovat käsitelleet tämän ehdotuksen näin nopeasti.
Minun tuskin tarvitse korostaa sitä, että komissio ja parlamentti taistelevat yhdessä rotusyrjinnän ja muukalaisvihan vastenmielistä ilmiötä vastaan ja että meillä ei ole peruserimielisyyksiä tämän ehdotuksen osalta.
On hyvin soveliasta, että kyseistä aihetta käsitellään täällä Strasbourgissa, missä ihmiset osoittivat inhonsa tätä ilmiötä kohtaan vain kaksi viikkoa sitten järjestetyssä mielenosoituksessa. Tämän seurantakeskuksen perustaminen korostaa yhteisön sitoumusta puolustaa ihmisoikeuksia ja erityisesti kunnioittaa ihmisoikeuksia lainsäädännössään ja poliitikoissaan. Tämän toteuttamiseksi yhteisöllä ja jäsenvaltioilla on oltava käytettävissään tarkkaa ja puolueetonta tietoa rotusyrjintään ja muukalaisvihaan liittyvistä ongelmista.
Mietinnössä esitettyjen erityisten tarkistusten osalta voin tyytyväisenä sanoa, että hyväksyn tarkistukset 1, 2, 4, 9, 10, 15, 16 ja 19 kokonaan ja tarkistukset 6 ja 14 osittain.
Tarkistukset, joita komissio ei voi hyväksyä, jakaantuvat laajasti ottaen kahteen ryhmään: ensimmäiseen ryhmään kuuluvat tarkistukset, jotka muuttavat keskuksen luonnetta tai poikkeavat ehdotuksen alkuperäisestä soveltamisalasta, ja toiseen ryhmään tarkistukset, jotka muuttavat standardikäytäntöä tai nostavat esille toimielinten välisten suhteiden yleistä luonnetta koskevia kysymyksiä, joita tulisi käsitellä toisessa, yleisemmässä kontekstissa. Tältä osin viittaan erityisesti tarkistuksiin 13, 18, 20 ja 21, jotka koskevat talousarviota.
Seuraavaksi käsittelen tarkistuksia yksityiskohtaisesti. Seuraavia tarkistuksia en voi hyväksyä: tarkistuksessa 3 tulkitaan väärin keskuksen tehtävää, sillä siinä puhutaan tutkimustyön hyödyttämisestä. Tarkistus 5 antaa harhaanjohtavan mielikuvan, sillä siinä ei ole otettu huomioon, että keskus tulee toimimaan itsenäisesti komissioon nähden. Tarkistus 7 laajentaisi 3 artiklassa esitettyä toiminta-alaa alueisiin, joilla ei ole erityistä perustaa perustamissopimuksessa ja jotka tämän vuoksi estäisivät ehdotuksen hyväksymisen neuvostossa, sillä, kuten Ford on maininnut, muutamat jäsenvaltiot ovat esittäneet huolensa oikeudellisesta perustasta. Tarkistusta 8 ei voida hyväksyä, sillä se on tarpeeton: komission ehdottama sanamuoto on täysin standardin ja asianmukaisen käytännön mukainen ja viittaus oikeushenkilöön ei rajoitu varainhoitoasetuksen soveltamiseen. Tarkistus 11 rajoittaa tarpeettomasti johtokunnan autonomiaa. Tarkistus 12 on komission mielestä tarpeeton.
Tarkistukset 13, 18, 20 ja 21 koskevat talousarviota ja, kuten aikaisemmin totesin, ne nostavat esiin laajempia toimielinten välisiin suhteisiin liittyviä kysymyksiä. Näiltä osin komission alkuperäinen ehdotus heijastaa tarkoin muiden toimistojen perustamisasiakirjoja, ja tämän vuoksi kyseisessä tapauksessa ei ole tarpeellista poiketa näistä asiakirjoista.
Lopuksi tarkistusta, joka koskee henkilöstön palvelukseenottoa, ei voida hyväksyä. Ehdotuksessa käytetty sanamuoto on täysin standardi ja sen muuttaminen tässä vaiheessa ei ole tarpeellista.
Toistan uudelleen, että kaikki meidän väliset erimielisyytemme ovat todella pieniä verrattuna siihen, miten monista tämän keskuksen perustavoitteisiin liittyvistä kohdista olemme yhtä mieltä.
Lopuksi haluaisin kiittää teitä uudelleen siitä, että olette käsitelleet tämän ehdotuksen näin nopeasti. Uskon, että komission ehdotus voi nyt edetä, tietenkin tarkistettuna, neuvostoon nopeaa hyväksyntää varten parlamentin lausunnon mukaisesti.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaaria kaikesta hänen keskuksen hyväksi tekemästään työstä. Otan yleisesti tyytyväisenä vastaan hänen antamansa selvityksen parlamentin lausunnosta. Ainoa kohta, jota pyytäisin häntä tarkastelemaan uudelleen komission puolesta, on tarkistus 17. Ymmärrän, että muodollisia sääntöjä on yleensä noudatettava, mutta kuten totesin johdantopuheenvuorossani, mielestäni olisi melko absurdia, jos rotusyrjintää vastaan taistelevan järjestön henkilöstön palvelukseenotossa syrjisimme sellaisia Euroopan unionissa laillisesti oleskelevia henkilöitä, joilla ei ole jonkin jäsenvaltion kansalaisuutta. Ymmärrän, että tämä ei ole standardi käytäntö, mutta kyseessä ei myöskään ole standardi laitos. Tästä syystä pyydän häntä tarkastelemaan kyseistä kohtaa uudelleen.
Lopuksi haluan vastata Vanhecken huomautukseen kirjojen polttamisesta. Alankomaiden kuningashuoneessa ei kirjoja ehkä polteta, mutta niitä takuulla viedään kirjastoista!

Flynn
Arvoisa puhemies, tunnen jossain määrin myötätuntoa Fordia kohtaan. Ymmärrän hänen ajatuksensa ytimen. Kunpa hän yrittäisi nähdä asian minun näkökannaltani; pyrimme käsittelemään kysymystä noudattaen voimassa olevaa järjestelmää, joka toimii ainakin henkilöstön palvelukseenoton kannalta. Hänen ajatuksessaan on järkeä, ja tulen harkitsemaan sitä. Hänen tulisi kuitenkin ymmärtää, että käytössä on jo tietty järjestelmä, jota sovelletaan johdonmukaisesti, ja että tämä merkitsisi muutosta, joka ei ehkä ole mahdollinen tällä kertaa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin kysyä komission jäseneltä, missä tilanteessa standardia voidaan muuttaa. Sillä emmehän voi sanoa, että kun meillä on standardi, niin siitä ei voida enää poiketa missään esityksessä. Ottaen huomioon tämän asian erityisen luonteen ja välttämättömyyden saada suurin mahdollinen hyöty ponnisteluistamme, meillä pitäisi olla mahdollisuus muuttaa standardia.

Flynn
Arvostan Oostlanderin esittämää ajatusta. Teidän on kuitenkin yritettävä ymmärtää, että kutakin muutosta pitäisi soveltaa johdonmukaisesti.
Olen valmis keskustelemaan asiasta kollegani Liikasen kanssa, joka on vastuussa henkilöstökysymyksistä. Uskon, että kyseisen keskuksen osalta ei ole tarkoituksenmukaista tehdä muutosta ilman, että tarkastelemme muutoksen yleistä soveltamista kaikkiin unionin toimiin. Ymmärrän kuitenkin ajatuksenne ytimen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo. 12.00.

Kasvu, työllisyys ja lähentyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Randzio-Plathin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0111/97) komission taloudellisesta kertomuksesta vuodelle 1997: Kasvu, työllisyys ja lähentyminen siirryttäessä EMU: un (KOM(97)0027 - C4-0078/97).

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan unionin suhdannekehityksen kanssa on vähän niin kuin tämän vuodenajan kanssa: kevät on tullut, mutta ilma pysyy viileänä. Erittäin hyvistä lähtökohdista huolimatta suhdanteet kangertelevat eivätkä pääse vauhtiin. Hevoset seisovat mahaa myöten vedessä, mutta silti ne eivät juo. Komission taloudellinen kertomus ei tee tälle Euroopan unionin arkipäivän realiteetille oikeutta. Sitä on kaunisteltu liikaa ja se on liian optimistinen huolimatta alkuvuoteen nähden parantuneesta tosiasioiden huomioon ottamisesta, huolimatta uusista aloitteista, mitä tulee teknisen kehityksen maailmanlaajuistumisen vaikutuksiin ja raha- ja valuuttapolitiikan rooliin.
Talouden toimijoiden luottamus Euroopan kehitykseen, tätä on korostettava, on valitettavasti edelleen alamaissa. Vain luottamuspulalla voidaan selittää sitä, että yritysten suurista voitoista, alhaisista koroista ja alentuneesta yritysverotuksesta huolimatta investointeja ei tehdä ja erityisesti ei yksityisellä sektorilla, eikä ole rohkaisevaa, että myös julkisella sektorilla investointien määrä on laskenut 3, 5 prosentista 2, 5 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen.
Minä kaipaan Euroopan talous- ja rahapolitiikan selkeitä suuntaviivoja ja varmoja, luotettavia päätöksiä, joiden puuttuminen on Euroopan talouspolitiikan heikkous ylipäätään.
Yli kahden vuoden ajan jäsenvaltiot ovat tehneet työtä niin kutsuttujen talouspoliittisten suuntaviivojen kanssa pääsemättä kuitenkaan yhteiseen talouspolitiikkaan. Tämä on myös yksi syy eurooppalaisen kehityksemme heikkouteen.
Edelleenkin Euroopan unioni on aivan liian kaukana siitä, että se antaisi aloitteita yhteisötasolla uudistusohjelmilleen ja innovaatio-ohjelmilleen. Euroopan unioni menettää kilpailukykyään ja sen työllisyys alenee, mikäli tällä alalla ei lopultakin yhdistetä voimia ja mikäli me emme mobilisoi eurooppalaisia välineitä tämän uudistamisen, tämän innovaatiovallankumouksen rahoittamiseksi. Meidän on saatava Euroopan unionissa aikaan innovaatiohenkeä, investointeja ja työpaikkoja. Tähän tarvitaan voimakkaampaa yhteisön toimintaa. Silloin myös taloudellinen kertomus voisi varmasti esittää toisenlaisia tuloksia.
On toivottava, että kasvu voimistuu ja työmarkkinoiden kuormitus lopultakin helpottuu. Tärkeää olisi kuitenkin myös muutettu poliittinen lähtökohta, joka tekee selväksi, että työllisyyspolitiikan on oltava käytännössä kaikkien politiikkojen osa, rakennepolitiikasta aluepolitiikkaan, innovaatiopolitiikasta sekä teollisuuspolitiikasta aina talousja rahapolitiikkaan ja palkkapolitiikkaan.
Varmasti myös Euroopan unionissa voidaan parantaa tarjonnan edellytyksiä, aina raskaista lupamenettelyistä pikaisesti tarvittaviin työn verohelpotuksiin. Tärkeämpää on kuitenkin investointien laimeuden voittaminen sekä sisämarkkinoiden kysynnän elvyttäminen Euroopan unionissa ja joukkojen ostovoiman vahvistaminen.
Kuitenkin me tiedämme, että suhdanneohjelmilla on kansallisissa puitteissa luonnollisesti vain vähäisiä vaikutuksia. Jos jopa kaksi kolmasosaa Euroopan kansantulosta tuodaan, kuluvat tietysti loppuun kysynnän impulssit, joita voidaan saada aikaan vain alueellisella tai kansallisella tasolla. Siksi juuri on tärkeää järjestää Euroopan talouspolitiikka todella niin, että se ansaitsee nimensä. Onnistunutta kysynnänhallintaa voidaan varmasti harjoittaa, kun yhteismarkkinoilla, jotka kattavat 90 % EU: n tuotannosta, on yhteinen valuutta.
Talouden toimijoiden puuttuva luottamus on kasvun ja investointien este. Sillä eivät pelkästään yksittäiset investoijat pidättäydy investoinneista. Lisäksi meidän on todettava, että siellä missä investoidaan, investoidaan rationalisointiin eikä laajentamiseen ja sikäli nämä investoinnit eivät johdat uusiin työpaikkoihin. Näitä heikkouksia taloudellinen kertomus ei korosta.
On erittäin häpeällistä, kun hallitusten välisen konferenssin valmisteluissa esitetään nyt työllisyyslukua, mutta työllisyyssopimus on vielä kaukana sen toteuttamisesta, ja Euroopan parlamentti pitää tätä taloudellista kertomusta ainoana perusteena Euroopan huippukokousten Essenistä Dubliniin päätösten toimeenpanolle, myös suhteessa työllisyyssopimukseen.
Euroopan unionin taloudellinen kehitys tarvitsee seuraavia toiminta-aloitteita: Pitkällä aikavälillä on saatava selvyys siitä, että rahaliitto toteutetaan. Se, että poliittinen eliitti jatkuvasti aiheuttaa epävarmuutta kansalaisissa ja markkinoilla, ei edistä investointipäätöksiä. Euroopan valuuttojen hajanaisuus on este matkalla kohti EU: n parempaa taloudellista vaikutusvaltaa.
Toiseksi yhteisössä tarvitaan sopivaa ja harkittua policy mix iä, koska kansallista politiikkaa voidaan yhä vähemmän harjoittaa tuloksellisesti maailmantaloudessa. Tarvitaan finanssipolitiikkaa, joka tukee horjuvaa taloudellista perustuslakia eikä heikennä sitä.
Kolmanneksi on budjettien vakauttamista jatkettava, mutta niitä on suunniteltava keskipitkälle aikavälille ja ne on toimeenpantava niin, että yhteistaloudelliselle tilanteelle ei koidu lisävaikeuksia, vaan että edelleen voidaan harjoittaa järkevää investointipolitiikkaa. Delorsin valkoisen kirjan toimeenpano on tähän päivään mennessä epäonnistunut, ei kuitenkaan Euroopan parlamentin päätöksenteon vuoksi.
Euroopan parlamentti on siksi toistuvasti muistuttanut oikeutetusti Euroopan tason rahoitusvälineistä. Miksi ei Euroopan investointipankista pitäisi myöntää 10 miljardia ecua vuosittain innovatiivisesti Euroopan unionin infrastruktuurialojen uudistamisohjelmille? Nyt olisi aika tehdä niin.
Euroopan parlamentti on Maastrichtin sopimuksen voimaanastumisesta lähtien pitänyt talouspoliittisia suuntaviivoja keinona konkretisoida 103 artikla ja voittaa talous- ja rahaliiton vinoutumat. Tähän mennessä yksikään puheenjohtajavaltio ei ole pystynyt vaikuttamaan voittamiseen, koska aina on sovittu pienimmästä poliittisesta nimittäjästä. Ehkäpä taloudellisen kertomuksen kriittinen analyysi voi lopulta vaikuttaa siihen, että yhteiseen poliittiseen toimintaan vaikutetaan ja unionissa näkee lopultakin markkinatalous päivänvalon, joka on pohjustettu sosiaalisidonnaiseen talousjärjestykseen ja työllisyyteen vaikuttavaan kasvuun. Ilman sosiaalivaltion tuotantotekijää ei ole vakaata taloutta ja siksi Euroopan unionilla on järjestämistehtävä, joka sen täytyy tunnustaa.

Hernandez Mollar
Arvoisa puhemies, Euroopan komission laatima taloudellinen kertomus vuodelle 1997 ilmestyy yhdellä mantereen yhdentymiskehityksen ratkaisevalla hetkellä, kehityksen aloitti Rooman sopimus, jonka nelikymmenvuotisjuhlallisuuksia olemme juuri viettäneet.
Tuon historiallisen perustamissopimuksen allekirjoittajat eivät varmaan voineet edes kuvitella, että 40 vuotta myöhemmin työttömyysongelma tulisi olemaan vakavin uhka suunnitelmalle saavuttaa yhtenäinen, kukoistava ja solidaarinen Eurooppa.
Tällä hetkellä kaikki yhteisön toimielinten toimet suoritetaan Euroopan talous- ja rahaliittoa ajatellen. Tällä uudella, yhdentymiskehitystä syventävällä askeleella tulee olemaan epäilemättä myönteisiä vaikutuksia työllisyysongelman ratkaisuun.
Siksi mielestäni tämän parlamentin vastuu rahaliiton osalta on työskennellä mahdollisimman tehokkaasti sen hyväksi, että rahaliittoon liittyisi perustamissopimuksen määräämänä ajankohtana mahdollisimman monta jäsenvaltiota. Komission kertomus on mielestäni pääosiltaan myönteinen, koska se tuo julki sen, mitä jäsenvaltiot ovat tehneet saapuakseen paremmassa kunnossa historialliseen tapaamiseen. Yhden esimerkin mainitakseni, oma maani Espanja, jossa on Euroopan unionin korkein työttömyysaste, toivoo pystyvänsä osoittamaan, että ainoastaan juuri hyväksyttävinä olevien taloudellisten toimenpiteiden ankaruudella - sekä esimerkillisen työmarkkinauudistusta käsittelevän yhteiskunnallisen sopimuksen avulla, joka on juuri saavuttamassa huippunsa - voidaan optimistisina ja luottavaisina kohdata työnhakijoiden toiveikas tulevaisuus.
Talousasioita käsittelevän valiokunnan hyväksymä mietintö sisältää joitakin kohtia, jotka tekevät sen puolesta äänestämisen ryhmälleni vaikeaksi. Haluan kuitenkin kiittää Randzio-Plathia siitä, että hän oli valmis ottamaan mietintöönsä mukaan joitakin valiokuntamme johtopäätöksiä. Minun tulee kuitenkin, koska esiinnyn nyt työllisyysja sosiaaliasian valiokunnan lausunnon valmistelijana, analysoida mietintöä työllisyysongelman näkökulmasta.
Investointi infrastruktuuriin, koordinointi eri hallintoelinten välillä, joilla on toimivaltaa työttömyyteen liittyvissä asioissa, keinojen luomien pienten ja keskisuurten yritysten avustamiseen, hallinnollisten ja byrokraattisten rasitteiden poistaminen, uusien työllistävien mahdollisuuksien hyväksi käyttö sellaisilla aloilla kuten ympäristönsuojelu, virkistys, kulttuuri ja kolmas ikä, työllisyyttä käsittelevän uuden luvun liittäminen perustamissopimukseen, jossa parlamentin osuus työllisyyspolitiikan suunnittelussa ja kehittämisessä on suurempi sekä komission kertomuksen esittämät uudet muodot työttömyyden kukistamiseksi, alistumisen vaihtoehtona on paljon eri toimintamahdollisuuksia.
Mutta meidän pitää toimia nopeasti, koska asia on kiireellinen. Komission taloudellinen vuosikertomus on kokonaisuutena hyvä asiakirja ja kaikkien meidän, jotka kannamme jossain määrin vastuuta, pitää käyttää sitä hyväksemme, kun pyrimme muuttamaan sen piirtämää skenaariota heikosta työpaikkojen lisääntymisestä seuraavien vuosien kuluessa.
Euroopan yhdentymiskehitys, joka on luonut siihen osallistuvien maiden välille kaikkein pisimmän rauhanajan, on vaarassa joutua syylliseksi työttömyyden aiheuttajana, jos emme onnistu voittamaan tätä ongelmaa yhdessä.

Donnelly
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ryhmäni puolesta Randzio-Plathia hänen erinomaisesta mietinnöstään, ja tulemme varmasti kannattamaan hänen mietintöään tämänpäiväisessä äänestyksessä.
Haluan kohdistaa sanani Euroopan komissiolle, sillä meidän on kiinnitettävä huomiomme taloudelliseen vuosikertomukseen ja kysyttävä itseltämme, miksi se on herättänyt niin vähän huomiota lehdistössä ja tiedotusvälineissä sekä Euroopan unionissa käytävissä keskusteluissa verrattuna OECD: n kertomukseen. Jälkimmäisestä kertomuksesta on kirjoitettu paljon laajemmin talousalan lehdissä ja keskusteltu vilkkaammin jäsenvaltioissa.
On kolme syytä, miksi Euroopan unionin taloudellisella vuosikertomuksella näyttää olevan niin alhainen profiili. Ensinnäkin se käsittelee laajalti fiskaali- ja rahapolitiikkaa. Sen soveltamisala on liian kapea. Se ei käsittele laajoja rakennepolitiikoita, jotka tasapainottavat fiskaali- ja rahapolitiikkaa. Se ei käsittele yksityiskohtaisesti investointeihin, tutkimukseen ja kehitykseen sekä koulutukseen liittyviä asioita. Odotamme komissiolta, että ensi vuoden vuosikertomuksessa on selvä tasapaino näiden aiheiden välillä. Haluamme, että kaikki Euroopan unionin taloustoimet analysoidaan kattavammin.
Toiseksi, komissaari, kasvun ja työllisyyden osalta haluan sanoa seuraavaa: tiedämme kaikki, ja olemme keskustelleet siitä monta kertaa parlamentissa ja valiokunnassamme, että Euroopan unionin kasvu on riittämätöntä ja työttömyyden taso liian korkea. Kertomuksessanne keskitytään kuitenkin valtaosin inflaatioon ja korkopolitiikkaan, jotka ovat tietenkin tärkeitä, mutta ne eivät itsessään ole ainoat huolenaiheet.
Entä investointien määrä? Olen keskustellut teidän II pääosastonne ekonomistienne kanssa ja tiedän, että he ovat hyvin huolissaan Euroopan unionin sijoitusten määrän riittämättömyydestä. Euroopan investointiaste on tällä hetkellä vain 19 % BKT: stä. Investointiasteen on oltava 25 %, jos haluamme edistää Euroopan unionin kasvupotentiaalia ja kasvumahdollisuuksia, jotta voimme luoda uusia työpaikkoja. Tulevaisuudessa meidän on keskusteltava enemmän tästä aiheesta.
Kolmas syy, miksi tämä kertomus ei ole saanut Euroopan talouspolitiikasta keskustelevien henkilöiden huomiota, on se, että sitä pidetään subjektiivisena eikä objektiivisena. Se nähdään pääasiassa komission tekemänä teoreettisena tekeleenä.
Meidän on tunnustettava, että kyse on talous- ja rahaliiton EMU: n talousaspektista ja että jos me emme anna EMU: n talousaspektille todellista merkitystä Euroopan unionissa, ihmiset uskovat sen olevan vain rahaliitto.
Tämän vuoksi haluaisin ehdottaa teille, komissaari, että järjestäisimme vuoden 1998 kertomusta varten asianmukaisen kuulemistilaisuuden, johon osallistuvat kaikki Euroopan unionin talouselämän toimijat, ja että ekonomistinne keskustelisivat itsenäisten asiantuntijoiden kanssa, kuten Saksassa ja USA: ssa sekä OECD: ssä tehdään. Tällä tavoin saamme aikaan kunnollisen keskustelun talouspolitiikasta Euroopan unionissa nykyisen melko yhdentekevän keskustelun sijasta.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, taloudellinen kertomus on Euroopan parlamentille tärkeä perusta tämän vuoden aikana käytäville lisäneuvotteluille työllisyystilanteen parantamisesta.
Talousvaliokunnassa käydyissä keskusteluissa me voimme todeta, että suurin osa talousvaliokunnan jäsenistä jakoi sen realistisen optimismin, joka leimaa tätä kertomusta. Tämä realistinen optimismihan vahvistui jo Nordwijkissa käydyissä neuvotteluissa. Siellä vahvistettiin ensinnäkin aikataulu rahaliiton toteuttamiselle. Toiseksi saatiin selvyyttä niiden maiden, jotka osallistuvat rahaliittoon alusta alkaen, ja niiden, jotka liittyvät siihen myöhemmin, väliseen suhteeseen sopimalla Euroopan valuuttajärjestelmästä ja sen muunnellusta jatkosta, ja kolmanneksi ministerineuvostossa päästiin yksimielisyyteen vakauttamissopimuksesta. Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana haluan kuitenkin selvästi muistuttaa siitä, että neuvotteluja vakauttamissopimuksesta ei ole vielä saatu päätökseen, että asia joutuu toiseen käsittelyyn Euroopan parlamentissa ja että me odotamme - tulemme tekemään parhaamme saadaksemme neuvottelut päätökseen tämän vuoden puoliväliin mennessä -, että Euroopan parlamentin käsitykset otetaan huomioon lopullisissa vakauttamissopimusta koskevissa neuvotteluissa.
Nyt ilmenneisiin ongelmiin. Me toteamme, että vienti on kehittynyt myönteisesti, mutta että, kuten esittelijä sanoi, sisämarkkinoiden kysyntä jättää vielä paljon toivomisen varaa. Me toteamme, että investoinnit ovat vähäisiä, vaikka talouden toimintaedellytykset ovat erittäin myönteiset, ja että tässä on kai kyse luottamuksen vahvistamisesta. Keskusteluissa talousihmisten ja investoijien kanssa totean toistuvasti, että luottamus selvään talouden kehitykseen puuttuu vielä monissa Euroopan unionin maissa. Ja lisäksi on vielä työttömyyden täysin epätyydyttävä tilanne, jonka suhteen me olemme selvillä siitä, että tämä on rakenteellinen ongelma ja että arvioitu 2, 3 prosentin kasvu ei riitä ratkaisemaan työttömyyden ongelmaa.
Sallikaa minun vielä ottaa kantaa muutamiin tämänhetkisen keskustelun tärkeisiin kohtiin. Ensinnäkin aiheeseen " säästäminen Maastrichtin vuoksi" . Monet sanovat, että meidän täytyy nyt säästää rahaliiton vuoksi ja Maastrichtin sopimuksen vuoksi. Meidän on todettava, että meidän olisi säästettävä myös, vaikkei mitään Maastrichtin sopimusta ja rahaliittoa olisi, että Euroopan yhteisön kokonaisvelkaantuminen on aivan liian korkea ja että lainojen korot muodostavat keskimäärin 20-30 % budjeteista. Tämä osoittaa sen, että meidän liikkumavaramme, meidän kilpailukykymme häviää ja että budjettien vakauttamista on jatkettava.
Toinen asia, josta puhutaan kollega Randzio-Plathin mietinnössä, on arvioinnin liikkumavara budjettivajeessa ja valtion velkaantumisessa. Tämä on asia, jota meidän on lähikuukausina varmasti tarkasteltava, sillä me tarvitsemme selvyyttä asiaan.
Haluaisin muistuttaa siitä, että on tehty muutamia tämänsuuntaisia ennakkopäätöksiä, jotka viittaavat siihen, että tätä arvioinnin pelivaraa käytetään vastuullisesti. Niinpä esimerkiksi Maastrichtin sopimus antaa mahdollisuuden osallistua rahaliiton ensimmäiselle kierrokselle 1.1.1999, jolloin päätös siitä on tehtävä joko arviointien tai todellisten lukujen perusteella. Olemme nyt todenneet, että tällä välin on päätetty, että päätös tehdään todellisten lukujen perusteella. Myös muutamia muita tämänsuuntaisia päätöksiä on tehty, ja oletan, että 23. huhtikuuta, kun komissio antaa oman arviointinsa vuoden 1996 luvuista, Euroopan parlamentilla on mahdollisuus pyytää tästä lisäselvityksiä asianomaisessa keskustelussa, josta oletan, että se järjestetään ennen lehdistötilaisuutta.

Garosci
Arvoisa puhemies, tavanomaisen vuosittainen taloudellisen kertomuksen tarkastuksen yhteydessä Euroopan unioni valmistautuu yhteisön tulevaisuuden kannalta erittäin tärkeään tapaamiseen. Joka vuosi tästä keskustellessamme meidän velvollisuutenamme on pysähtyä pohtimaan sitä, mitä olemme tehneet viimeisten kahdentoista kuukauden aikana toteuttaaksemme todellisen taloudellisen yhteenkuuluvuuden jäsenvaltioiden kesken. Jos tämä toteutetaan oikein, näemme todellakin yhteisön tulevaisuudennäkymien paranevan kolmen kertomuksessa esiin tulevan pääasiallisen ongelman osalta: kasvu, lähentyminen kohti rahaliittoa ja työllisyys. Käytännön tulokset, joita Euroopan kansalainen, erityisesti yrittäjä, olipa hän sitten pieni tai keskisuuri, voi ennakoida näille kolmelle Euroopan talouden kannalta ensiarvoisen tärkeälle tekijälle, ovat sitä vastoin vielä vähäisiä.
Ennen kaikkea työttömyyskeskustelussa paljastuu yhteisön toimielinten toimien riittämättömyys tämän ongelman poistamiseksi, joka oli ja on edelleenkin suurin kaikista yksittäisten jäsenvaltioiden ja koko Euroopan unionin ongelmista. Emme voi olla vajavaisia talouden alalla ilman, että nämä puutteet heijastuvat väistämättömästi sosiaaliseen ympäristöön. Voimme aina löytää verukkeita, jos emme onnistu muodostamaan eurooppalaista armeijaa myötävaikuttamaan entisen Jugoslavian kriisin ratkaisemisessa, mutta emme voi esittää minkäänlaisia tekosyitä, jos emme tue yrityksiä pysymään kilpailukykyisinä markkinoilla, kasvamaan, kehittymään ja, mikä tärkeintä, luomaan uusia työpaikkoja.
Talousasiain valiokunta on laatinut päätöslauselmaesityksen, joka antaa yhtäältä kiitokset komissiolle tehdystä työstä ja toisaalta pyytää tältä suoraa ja välitöntä vastausta työmarkkinoiden elvyttämisen ongelmaan. Tärkein ratkaisu koskee pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Niiden tukeminen kasvuun tarkoittaa myös, että niiden toimintaa helpotetaan, byrokratiaa vähennetään, verotuskohtelua kevennetään nostamalla yrittäjän arvostusta niin, että heistä tulee nuorille sekä esimerkkejä että innoittajia. Muuten nuoria viehättävät enemmän mukavammat vaihtoehdot, jotka johtavat väistämättä työttömyyteen.
On vielä viimeinen näkökohta, eli väline, joka on sekä keino että päämäärä todelliselle yhteisön taloudelle: yhteisvaluutta. Euron avulla Euroopan kansalainen, myös kuluttajana, todellakin huomaa elävänsä suurilla sisämarkkinoilla, joilla voi ostaa, opiskella ja matkustaa viidessätoista eri valtioissa samalla valuutalla. Euron avulla yrittäjä, erityisesti pieni ja keskisuuri yrittäjä, voi tuoda omia tuotteitaan ja palveluitaan 370 miljoonan kuluttajan markkinoille. Euron avulla kaikki yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot saavat lopultakin, voitettuaan ensin ilmeiset alkuvaikeudet, välineen, joka velvoittaa ne viimeinkin ajattelemaan eurooppalaisittain.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, euroa ja Euroopan talous- ja rahaliittoa ajatellen Euroopan komission esittämä vuoden 1997 taloudellisen kertomuksen analyysi, on erityisen mielenkiintoinen tänä ratkaisevana vuotena mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi: Euroopan talous- ja rahaliiton ja euron.
Taloudellisen lähentymisen prosessissa Euroopan unionin taloudet käyttäytyvät erinomaisella tavalla, mitä tulee inflaation kehittymiseen, korkoihin ja valuuttojen vakauteen. Vaikeuksia on määritellä valtiontalouden alijäämien ja velkaantumisen rajoittamista vastaavat tavoitteet, joiden korjaamiseksi on ratkaisevaa talousarvion tarkkuutta ja ankaruutta lisäävien välttämättömien toimien lisäksi myös taloudellisen kasvun tavoitteiden saavuttaminen, joka - minun mielestäni - on tällä hetkellä merkittävin seurattava suuruus.
Jaamme kertomuksessa ilmaistun huolen siitä, että Euroopan unionin vaikeinta sosiaalista ongelma: työttömyyttä, pitää ehdottomasti hoitaa erittäin hyvin. Korkea työttömyys rajoittaa unionin mahdollisuuksia valtavasti, sen vuoksi on pakko pitää huolta, että voitetaan vakavat puutteet ja jäykkyys, jotka vaikuttavat kielteisesti Euroopan unionin tuotantorakenteeseen, vaatien - kuten kollegamme Randzio-Plath sanoo mietinnössään - avainalojen avautumisen ja vapauttamisen prosessin syventämistä, tutkimus- ja kehitysohjelmien tehokkaampaa soveltamista, Euroopan sisämarkkinoiden syventämistä ja Delorsin valkoisessa kirjassa esitettyjen toimenpiteitten toteuttamista - jotka ikävä kyllä ovat juuttuneet neuvostoon.
Halusin vain ottaa esille sen, että me kannassamme painotamme enemmän Euroopan sisämarkkinoiden toteutumista ja jäykkyyden poistamista, kuin joitakin Randzio-Plathin mietinnön esittämiä puuttumisaspekteja, jonka vuoksi tuemme tämän suuntaisia tarkistuksia, samalla kun tuemme vuoden 1997 taloudellista kertomusta käsittelevää mietintöä kokonaisuudessaan.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, aloitamme, ja oikein mielellämme, korostamalla sitä, että olemme samaa mieltä jäsen Randzio-Plathin kanssa siitä, että hän ottaa uudelleen käsittelyyn ylenpalttisen optimismin, joka pistää silmään viralliseksi tulevassa kannassa ja korostaa huoltamme siitä.
Meidän mielestämme tämä optimismi saa alkunsa pyrkimyksestä ja vaivannäöstä luoda suotuisa ilmapiiri sellaisen talouspolitiikan jatkamiseksi, joka ei millään tavalla ansaitse hyväksyntää nykyisyyden tulkinnassa, kuten tämän pyrkimyksen kannattajat eivät voi jatkaa kaiken perustamista positiiviseen tulevaisuuden näkymään. Ymmärrämme, että luottamus on välttämätöntä, jotta odotukset, kuten taloudellinen kehitys, edistäisivät suhdanteiden parantamista, mutta emme hyväksy sitä, että todellisuuden esityksen manipulointi on apuna tässä strategiassa ja politiikassa.
Mietinnöstä, jota tässä käsittelemme, näyttää meistä toisaalta ilmiselvästi puuttuvan yhteinen lähestymistapa, joka antaisi arvoa tarpeelliselle esitettyjen näkökantojen jäsentymiselle ja pohtia yleisten sijoitusten osuutta sekä omaa ehdonalaisuuttaan. Tämä sopimus on peräisin yleisen rahoituksen liioitellun valvonnan periaatteista, joka jäädyttää välttämättömän yleisen rahoituksen.
Tämä näkökohta on meistä paljon tärkeämpi kuin valtio, jossa tuottavasta taloudesta ja ennen kaikkea yhteiskunnallisesta tilanteesta seuraa poliitikkojen valinta tarjonnan ehdoilla, säästösyistä sekä ja hyökkäyksiä työja yhteiskunnallisia olosuhteista vastaan ja vaikka niistä on seurauksena se, etteivät ennustukset pidä paikkansa.
Tämän vuoksi meistä tuntuu, että meidän täytyy, taas kerran, paljastaa sellaisen strategian ja talouspolitiikan itsepintaisuus ja kiihtyvyys, jotka ovat saaneet aikaan tällaisia tilanteita. On selvää, että nämä samat politiikat ja strategiat eivät voi muuttaa kehityksen kulkua vaan vain pahentaa sitä.
On melkein välttämätöntä sanoa, että meidän näkökulmastamme yhteisen rahayksikön esittäminen suurena päämääränä tai suurena kansallisena tai eurooppalaisena suunnitelmana tai ihmelääkkeenä kaikkiin taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin ongelmiin on kohtalokkaiden edellytysten luomista uudelle turhautumiselle tiellä, jota Cechini julisti ja joka ei toteutunut. Maastricht mainosti päinvastaista kuin todellisuudessa tapahtui. Kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskeva valkoinen kirja ei estänyt työllisyyden jatkumista eikä pahenemista, ei kasvun olemattomuutta tai vähäisyyttä eikä heikkoa kilpailukykyä.
Uutta tässä mietinnössä on, että se asettaa vastakkain palkkaerojen merkityksen, lähtien Yhdysvaltojen esimerkistä, ja myyttisen joustavuuden pienimpiin palkkoihin mennessä. Emme voi olla korostamatta tätä viittausta, koska se jättää huomiotta sellaiset tilanteet, kuten Portugalin, jossa palkkaerot ovat samanlaiset kuin Yhdysvalloissa, joten jo pienistä palkoista joustaminen aiheuttaisi melkein sietämättömän yhteiskunnallisen epätasapainon, jollei taloudellisessa, niin ainakin yhteiskunnallisessa mielessä.
Olisi kiire harkita asiaa ilman tätä perusteetonta optimismia, ilman maailmanlaajuisen lähestymistavan ja jäsentyneen talousnäkemyksen puutetta, taloudellisten valintojen yhteiskunnallisia seurauksia ylenkatsomatta, peräänantamattomasti ja nopeasti.
Emme halua mennä tämän strategian ja politiikan suuntaan, koska se palvelee taloudellisia intressejä ja ryhmiä. Ymmärrämme sen, mutta se vaatii meiltä enemmän voimaa ja itsepäisyyttä. Väitämme, että on muita intressejä ja ryhmiä, joita kannattaa puolustaa. On muita yhteiskunnallisia tilanteita, joihin kohdistamme pääasiallisen huomiomme. Sen vuoksi toisenlainen talouspolitiikka ja ylipäänsä toisenlainen politiikka on tarpeen.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, komission taloudellisessa kertomuksessa tälle vuodelle korostetaan aivan liikaa kasvua ja tarjonnan mekanismien vahvistamista. Tässä on mielestäni rouva Randzio-Plathin mietinnön suurin ansio: hän haluaa muistuttaa, että kysyntä on erittäin tärkeää ja tällä hetkellä kysyntä on heikkoa Euroopan unionissa. Se estää talouden elpymistä ja myös niin sanottujen järkevien investointien tekemistä.
Rouva Randzio-Plath tekee muutamia hyvin luovia ja mielenkiintoisia ehdotuksia tässä mietinnössään, jota ryhmämme tukee. Hän toteaa, että investointeja pitäisi kohdella eri tavalla kuin sellaisia kulutusmenoja, jotka eivät luo innovaatioita eivätkä edistä tulevaisuuden kehitystä. Tämä on todellakin ajatus, joka pitäisi ottaa huomioon jo Maastrichtin kriteereissä. Kaikkien julkisten menojen vaikutuksia pitäisi tarkastella pitkäaikaisperspektiivissä. Ei ole mitään mieltä säästää nyt asioissa, jotka myöhemmin tulevat meille ja yhteiskunnillemme hyvin kalliiksi. Voitaisiin sanoa, että myös hyvä ja järkevä sosiaalipolitiikka voi olla hyvä ja järkevä investointi tulevaisuuteen.
Voisimme keskustella myös siitä, pitäisikö ajatus järkevästä tulevaisuuteen suuntautuvasta investoinnista ulottaa myös koko Euroopan unionin budjettiin. Sehän katsoo aika paljon menneisyyteen. Puolet budjetin koostumuksesta on tukia maataloudelle. Miksi emme tarkastelisi koko unionin budjettia, siten että se loisi edellytyksiä tulevaisuuden talouskehitykselle? Kaiken kaikkiaan olemme ehkä eri mieltä rouva Randzio-Plathin kanssa vain siitä, onko nyt aika siirtyä euroon. Omasta puolestani sanoisin, että se on hieman uskaliasta niin kauan kuin koko unionin talouspoliittinen konsepti on melko levällään ja siitä todellakin puuttuu näkökulma tulevaisuuteen.

Castagnède
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluaisin onnitella Randzio-Plathia hänen mietintönsä erinomaisuudesta. Se on yhtäältä diplomaattinen iloitessaan toimeenpanevan komission myönteisestä arviosta. Ennen kaikkea se on sisällöllisesti hyvä, sillä kyse on yhteiseen valuuttaan johtavan kehityksen tukemisesta. Siinä vaaditaan, muistuttamalla ensin Euroopan unionin dramaattisen heikosta kysynnästä, energisiä toimenpiteitä kasvun ja työllisyyden tukemiseksi.
Mitä meihin tulee - ja olemme ehkä hieman vähemmän diplomaattisia kuin Randzio-Plath - olemme kuitenkin hieman yllättyneitä kuullessamme komission ottavan erittäin tuoreessa, lujitetun yhteistyön suotuisaa tilaa koskevassa kertomuksessaan esille Euroopan unionin käytössä olevan " potentiaalisen työvoiman" . Se ei koostu ainoastaan 18 miljoonasta työttömästä, vaan vähintään 9 miljoonan henkilön ylimääräisestä reservistä, jotka astuisivat työelämään, jos heille olisi työtä. Todellisuudessa on syytä pelätä, ettei Euroopan unioni selviä, jos tällainen työttömyys jatkuu kauan.
Randzio-Plath on täysin oikeassa sanoessaan, että kun markkinoiden luottamus on voitettu uudelleen - mikä on jo melkein tapahtunut - on voitettava kuluttajien eli Euroopan unionin kansalaisten luottamus saattamalla työllisyys kasvuun. Kysymys kuuluu luonnollisesti, kuinka toimia, etenkin kun rahaa ei voida enää käyttää välineenä. Lisäksi jäsenvaltiot, joita sitoo vakaussopimus, eivät kykene muodostamaan tarvittavia vastauksia, sillä suhdanteet ehkäisevät niiden kaiken toiminnan. Vastauksen on siis oltava Euroopan laajuinen. Meidän mielestämme vahva kasvu- ja työllisyyspolitiikka on määriteltävä Euroopan unionin tasolla ensisijaisesti juuri Randzio-Plathin ehdottamin keinoin eli yksityisiä ja julkisia investointeja elvyttämällä. Olemme jo puhuneet yksityisten investointien elvyttämisestä helpottamalla pienten ja keskisuurten yritysten luotonsaantia. Julkisia investointeja elvytetään kehittämällä verkosto- sekä tutkimus- ja kehityspolitiikkaa ja yleisemmin rakennepolitiikkaa kehittämällä.
Tähän liittyen voimme ainoastaan olla erittäin huolestuneita vakautuksesta, joka tarkoittaa Euroopan unionin varojen supistamista. Se on unionin vuoden 1998 talousarvion, keskipitkän aikavälin talousnäkymien ja rakennerahastojen uudistuksen johtoajatus. Tämä on aivan ilmeisesti taloudellinen ja poliittinen väärinkäsitys ottaen huomioon suhdanteet sekä yleisen mielipiteen. Perusteiltaan tällainen tapa nähdä asiat on vastoin talous -, jota korostamme erityisesti, ja rahaliiton rakentamisen tavoitetta.
On selvää, että Euroopan unionilla on oltava vakaa ja varma valuutta, joka on kaikkien eurooppalaisten omaisuutta ilman minkäänlaista manipulointia. Siltä ei voida riistää sellaisen talouspolitiikan keinoja, jollaista jäsenvaltiot eivät kykene toteuttamaan.
Euroopan talouspolitiikka täydentää luonnollisesti talous- ja rahaliittoa. Emme saa haaskata aikaa, emmekä luoda taloudellisen vallan tyhjiön aikakautta Eurooppaan. Pyytäkäämme toimeenpanevaa komissiota valmistelemaan meille Euroopan unionin taloudellisen hallinnon toimintamuodot ja -keinot.

Berthu
Arvoisa puhemies, viime vuonna otimme parlamentissa esille sen seikan, ettei komission taloudellisessa kertomuksessa ollut juuri mitään olennaisista kasvun, työllisyyden ja investointien aiheista. Lisäksi ne harvat maininnat, joita niistä sieltä täältä löytyi, vaikuttivat oudon laimeilta.
Tämä aukko on korjattu uudessa kertomuksessa, mutta tälle aiheelle omistetut kohdat osoittavat, kuten pelkäsimme, huolestuttavan tilanteen. Itse asiassa nykyisellä investointivauhdilla yhteisön talous voisi kasvaa vain erittäin hitaaseen tahtiin, joka ei sovi yhteen työpaikkojen luomistarpeen kanssa. Euroopan maat lähentyvät varmasti toisiaan, mutta lähentyminen uhkaa tapahtua merkittävän ja kroonisen työttömyyden alalla.
Vaikuttaa siltä, ettei kertomuksessa kyetä selittämään tätä tilannetta, vaikka pääoman tuotto ei sen mukaan ole kaiken kaikkiaan huono. Mistä tämä voimattomuus siis johtuu? Meidän mukaamme selitystä on etsittävä investointien ja työllisyyden välisestä vuorovaikutuksesta. Johtuen työvoimamme korkeasta hinnasta aktiivisessa kilpailutilanteessa sekä suoraan tai epäsuoraan eräänlaisten maailmanlaajuisten työmarkkinoiden luomisen vuoksi sellaiset investoinnit, joilla tavoitellaan työvoimaan käytetyn pääoman korvaamista kilpailukyvyn parantamiseksi, ovat olleet erittäin suuria. Mutta koska tällainen kehitys itsessään vaikuttaa osaltaan työttömyyteen sekä alakuloisen henkisen ilmapiirin luomiseen, on kysyntä pysynyt heikkona eikä investointeja tuotantokyvyn lisäämiseksi ole tehty. Kaiken kaikkiaan investointivauhti on laahaavan hidas. Lisätkäämme myös, ettei ole riittävää todeta, kuten kertomuksessa, että investointiemme tuotto on tänään sama kuin se oli eilen. On myös osoitettava, että se on verrattavissa muihin maailman alueisiin, sillä myös pääomamarkkinat ovat nykyään maailmanlaajuiset. Tätä ei kuitenkaan ole todistettu varmasti eikä taloudellisessa kertomuksessa mainita siitä sanaakaan.
Näissä olosuhteissa meistä vaikuttaa, että päästäksemme tästä Euroopassa vallitsevasta voimattomuuden kriisistä on kiireellisesti muutettava politiikkaa ja uudistettava perusteellisesti ajatteluamme niistä syvistä muutoksista, joita maailmanlaajuistuminen edellyttää ja joita emme tähän mennessä ole kyenneet hallitsemaan.

Lang, Carl
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jokainen meistä on lukenut komission vuoden 1997 taloudellisen kertomuksen. Totuus on, että se on teknisesti kaunista tekstiä ja asioihin on perehdytty luvuin, käyrin ja taulukoin. Voi tuntea asiantuntijoiden olleen asialla. Haluaisimme todella uskoa siihen, mitä nämä komission jäsenet sanovat, mutta se on totta puhuen hyvin vaikeaa.
On vaikea uskoa, ettei maailmanlaajuistuminen ole työttömyyden aiheuttaja. Se on edellyttänyt yrityksiltämme epäluotettavaa kilpailua, hajauttanut yrityksiä ja aiheuttanut palkkoihin kohdistuvia alentamispaineita. Se on yhteiskunnallisen taantumisen tekijä. On vaikea uskoa, että työttömyydessä olisi kyse ainoastaan numeroista ja työmarkkinoiden joustavuudesta. Parlamentin mietinnön ansiona on lisäksi se, että siinä korostetaan maanosamme kurjistumista sekä epätasa-arvon kasvua. Vaatimanne työmarkkinoiden joustavuus tarkoittaa samaa kuin epävakaa työllisyys, työolosuhteiden heikentyminen ja yhteiskunnallinen taantuminen.
On vaikea uskoa, että tyrkyttämillänne deflationistisilla politiikoilla on myönteisiä vaikutuksia kasvuun ja työllisyyteen. On vaikea uskoa budjettivajetta, valuuttakurssia ja hintojen vakautta koskevaan dogmaattiseen pakkomielteeseenne. Ensisijaisena tavoitteenanne olisi oltava sisämarkkinoidemme toiminnan uudelleenkäynnistäminen ja suojelu, jotta eurooppalaisia tuotteita voidaan tuottaa Euroopassa eurooppalaisen työvoiman turvin.
Eurokraatit pitävät lisäksi hölmöinä niitä, jotka eivät ajattele kuten he. He olivat jopa riittävän röyhkeitä kirjoittaakseen sen, tietysti peitellysti, asiakirjan sivulle 31. Mutta heidän numeroidensa ja taulukkojensa maailmassa on valtava aukko. Ihmiset eivät ole enää ainoastaan muuttujia, vaan heidän pitäisi olla tärkein huolenaiheemme.
Mitä luulette markkinoiden arvelevan työllisyyden sitkeästä epävakaudesta silloin, kun on aika antaa arvosana yhteiselle valuutallenne, eurolle? Terve talous on sellainen, jossa julkinen velka on alle 60 prosenttia BKT: sta, jossa julkisen talouden alijäämä on alle 3 prosenttia ja jossa vallitsee täystyöllisyys. Tosiasiassa avoin Eurooppanne on epävakauden, yhteiskunnallisen taantumuksen, työttömyyden ja köyhyyden Eurooppa. Ajamallanne politiikalla on vain yksi tavoite: vakuuttaa markkinat yhteisen valuutan eduista. Teidän pitäisi rakentaa Eurooppaa eurooppalaisille, mutta sen te olette unohtaneet.

Puhemies
Keskeytämme keskustelun Randzio-Plathin mietinnöstä.
Siirrymme äänestykseen.

Äänestys
Ojala
Arvoisa herra puhemies, mietinnön esittelijänä pyytäisin, että mietintöäni koskeva äänestys siirrettäisiin huomiseen keskiviikkopäivään. Herra puhemies, haluan perustella tätä poikkeuksellista esitystä sillä, että meillä oli eilen täällä kuultavana komissaari Bjerregaard, mutta valitettavasti komissaari Flynn ei ollut paikalla. Vastaukset herättivät jonkin verran hämmennystä ja nyt meillä on tilaisuus saada komissaari Flynniltä ja muiltakin komission jäseniltä lisävalaistusta näihin asioihin. Parlamentin kannalta on erittäin tärkeää, että saamme nämä tärkeät lisätiedot ennen kuin äänestämme ja tämän vuoksi, herra puhemies, toivon, että äänestys voidaan siirtää huomiseen.

Puhemies
Rouva Ojala, pyydätte siirtämistä 131 artiklan perusteella. Haluan kysyä teiltä, siirretäänkö äänestys klo 12 huomiseksi vai torstaiksi.

Ojala
Arvoisa herra puhemies, arvioin, että huomenna keskiviikkona on sopiva aika äänestää. Meillä on tänään valiokunnan kokous, jolloin voimme keskustella asiasta, joten keskiviikko sopii hyvin.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, suonette anteeksi puuttumiseni asiaan, mutta minusta tuntuu, että teitte äänestyksen aikana virheen. Tarkistus ei ollut erillisen äänestyksen kohde, sillä se korvasi yksinkertaisesti lauseen ensimmäiset sanat toisilla sanoilla, jotka eivät olleet ainakaan erillisen äänestyspyynnön kohteena. Jos edetään ehdottamallanne tavalla, minusta tuntuu, että joudumme toistamaan jo tapahtuneet äänestykset. Teidän olisi pitänyt alistaa ensin tarkistus äänestykseen ja sitten järjestää erillinen äänestys kappaleen lopusta.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, kun alussa esitin kommentin äänestyksistä, joissa on poliittisten ryhmien esityksien aiheuttamia epäselvyyksiä, viittasin myös tähän kohtaan. Teidän ei tarvitse pyytää erillistä äänestystä ko. kohdasta. On toisia poliittisia ryhmiä, jotka ovat pyytäneet sitä, ja minun velvollisuuteni on äänestyksen toistaminen, koska istuntojärjestys määrää niin. Minun on toimittava poliittisten ryhmien haluamalla tavalla.
Kohta 39:

Schulz
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, eikö tarkistuksen 9 hyväksyminen tee mitättömäksi kohdan 39?

Puhemies
Herra Schulz, parlamentin toimielimillä ei ole tätä käsitystä, mutta haluaisin tiedustella myös esittelijän, rouva Rothin mielipidettä.

Roth
Arvoisa puhemies, aiemmin sovittiin, että hyväksyttäessä tarkistus 9 kohta 39 jää pois.

Puhemies
Minulla ei ole mitään syytä olla hyväksymättä esittelijän kantaa, vaikka parlamentin toimielimillä on eriävä mielipide. Siten meidän ei tarvitse äänestää kohdasta 39.
Tarkistus 3:

Schulz
Arvoisa puhemies, olen valitettavasti saanut vaikutelman, että tässä on aiheutettu hämminkiä, kuka sitten niin on tehnytkin. Käsiteltävänä on tarkistus numero 3. Tarkistuksesta on äänestettävä kokonaisuutena. Jos se hyväksytään, on alkuperäistekstiä muutettu, jos se hylätään, on lopuksi äänestettävä alkuperäisestä tekstistä. Kukaan ei kuitenkaan ole pyytänyt, että tarkistuksesta 3 äänestettäisiin osissa. En ainakaan ole kuullut. Esittelijä ei ole vaatinut sitä eikä ennen kaikkea tarkistuksen tekijä ole vaatinut sitä. Siksi pyydän teitä äänestyttämään tarkistuksesta 3 kokonaisuutena, kuten liberaalinen ryhmä on pyytänyt, ja sitten lopuksi äänestyttämään alkuperäisestä tekstistä.

Puhemies
Herra Schulz, sallikaa minun kertoa teille, mitä on meneillään, ellette tiedä, mitä muut ovat pyytäneet. Se, että te ette ole sitä pyytänyt, ei tarkoita, että sitä ei ole pyydetty. Vihreä ryhmä on pyytänyt äänestystä kohdittain ja lauseittain.
Tarkistus 15:

Roth
Arvoisa puhemies, ruotsinkielisessä ja tanskankielisessä versiossa tämä tarkistus on käännetty väärin. Niissä nimittäin lukee, että Ruotsissa ja Tanskassa valmistellaan oikeudellisia mahdollisuuksia. Tämä on väärin. Tämä mahdollisuus on jo olemassa Tanskassa ja Ruotsissa. Tämä on siis käännösvirhe. Tässä pitäisi siis lukea, että Tanskassa ja Ruotsissa on jo tällaiset oikeudelliset mahdollisuudet.

Puhemies
Tarkastamme käännöksen näille kielille.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Tamino
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että minä ja ryhmäni annamme puoltavan äänemme kollega Roth-Behrendtin mietinnölle, joka vahvistaa selkeästi sitä, mitä parlamentissa on ilmaistu jo useaan otteeseen, eli välttämättömyyttä sisällyttää direktiiviin tarkoin määriteltyjä kohtia eläinkokeiden käytön kieltämisestä kosmetiikka-alalla. Saamamme mietintö on kuitenkin vielä riittämätön; siinä on lisäksi aukkoja jäsenvaltioiden kohdalla, ja erityisesti Euroopan unionin direktiivin täytäntöön panemiseksi perustamat rakenteet eivät ole saavuttaneet niille asetettuja päämääriä. Tämä ei kuitenkaan saa oikeuttaa sitä, ettei direktiivin nykyisiä sitoumuksia pidettäisi voimassa. Näiden syiden perusteella ilmaistaksemme myönteisen mielipiteemme mietinnölle meidän on korostettava, viitaten myös siihen, mitä komission edustaja Bonino vaati, että on tärkeää, ei ainoastaan lopullisten valmisteiden, mutta myös kosmeettisissa valmisteissa olevien ainesosasten osalta, että 1. tammikuuta 1998 alkaen ei käytettäisi enää eläinkokeita, sillä joko niitä ei enää tarvittaisi tai olisi jo olemassa vaihtoehtoisia menetelmiä, ja että eurooppalainen rakenne menetelmien validoimiseksi ei ole toteuttanut sille uskottuja sitoumuksia ja tehtäviä. Tämän rakenteen on mahdollisimman lyhyessä ajassa tarkastettava, mitä aiheesta on löydettävissä kirjallisuudessa ja osoitettava, millä tutkimuksilla saadaan riittävät vastaukset sellaisten uskottavien ja luotettavien keinojen luomiseksi, jotka ovat kuluttajaystävällisiä ja välttävät eläinten turhia kärsimyksiä.

Carlotti
Kärsimysten, ei ainoastaan ihmisten vaan myös eläinten, vastaisen taistelun on oltava tärkein haasteemme joka päivä, jos haluamme rakentaa inhimillisempää Eurooppaa.
Eläinrääkkäys koskee vuosittain tuhansia " eläviä olentoja" , joita käytetään kokeissa. Tällaisia kokeita käytetään erityisesti kosmetiikkateollisuudessa. Tämän teollisuudenalan arvellaan käyttävän koe-eläimiä yli kolmessatoista erilaisessa menetelmässä.
Kesäkuussa 1993 hyväksytyssä direktiivissä 93/35/ETY määrättiin ensinnäkin sellaisten kosmeettisten tuotteiden, ainesosien tai aineyhdistelmien kieltämisestä 1. tammikuuta 1998 lähtien, joissa on käytetty eläinkokeita. Toiseksi komission on tämän direktiivin mukaisesti esiteltävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus saavutetusta edistyksestä sellaisten laillisten menetelmien kehittämisessä, validoinnissa ja oikeudellisessa hyväksymisessä, jotka voivat korvata eläinkokeet.
Roth-Behrendtin mietinnössä korostetaan oikeutetusti, että huolimatta vuoden 1994 kertomukseen liittyvistä arvosteluista vuoden 1995 kertomuksessa ei vieläkään esitetä mitään kiireellisiä toimenpiteitä sellaisten menetelmien suhteen, joilla eläinkokeet voitaisiin korvata.
Käyttäen tekosyynä sitä, ettei OECD: ssa tai Yhdysvalloissa ole ryhdytty tällaisiin toimenpiteisiin, komissio arvioi eläinkokeiden kieltämisen mahdottomaksi. Merkitseekö tämä, että meidän pitäisi seurattava Yhdysvaltojen esimerkkiä? Ei.
Parlamentin on toimittava saadakseen komissio tukemaan rajoituksetta 1. tammikuuta 1998 lähtien voimaan tulevaa kieltoa.
Komission on nyt sitouduttava toteuttamaan toimenpiteitä vaihtoehtoisten koemenetelmien kehittämiseksi.

Ephremidis
Joka vuosi 30 000 eläintä tapetaan edelleen kiduttavissa eläinkokeissa kosmetiikan tuottamiseksi, siitä huolimatta, että eläinaineita tai eläinkokein saatuja aineita sisältävien kosmetiikan tuotteiden kauppa on kielletty direktiivillä 93/95/EEC ja että on sitouduttu edistämään vaihtoehtoista tuotekehittelyä, joka korvaa eläinkokeet.
Tämä kestämätön tilanne jatkuu edelleen, koska komissio siirtää jatkuvasti kiellon täytäntöönpanoa alistuen yhä edelleen kaupallisten ja taloudellisten etujen valtavan painostuksen edessä ja pysyy suurten kosmetiikkayhtiöiden asettamien voiton ja kilpailun sääntöjen uskollisena edustajana. Voimakkaan julkisen mielipiteen ja Euroopan parlamentin päätösten jatkuva halveksiminen pitää yllä tuhansien eläinten barbaarista kiduttamista ja estää viemästä eteenpäin eläinkokeita korvaavia vaihtoehtoisia ja tieteellisesti tunnustettuja kosmetiikan tuotteiden kehittelymenetelmiä.
On selvää, että todellista painostusta teollisuutta kohtaan ei ole, jotta kehitettäisiin ja tutkittaisiin vaihtoehtoisia keinoja, jotka olisivat uskottavia ja turvallisia. Riittäviä taloudellisia varoja, joita vakava tieteellinen ja teknologinen tutkimus edellyttää, ei myöskään aseteta, jotta eläinkokeiden lopettaminen ei johtaisi kilpailutilanteen painostuksesta uusiin tuotteisiin, jotka sisältäisivät uusia riittämättömästi kokeiltuja aineita, joilla olisi tuntemattomia sivuvaikutuksia käyttäjille.
Näistä syistä valmiita tuotteita koskevan kiellon siirtämiselle 1. tammikuuta 1998 jälkeen ei ole mitään perusteita eikä tälle kiellolle tule hyväksyä poikkeuksia. Päinvastoin on tehtävä sitoumuksia ja otettava käyttöön sellaisia toimenpiteitä, joilla eläinkokeita tekevät yhtiöt ja teollisuus saataisiin osallistumaan tutkimukseen ja rahoittamaan vaihtoehtoisten kokeiden kehittämistä ja niihin tähtääviä projekteja.

Reding
EU tekee itselleen vaikeaksi eläinkokeiden rajoittamisen ylipäätään ja näiden kokeiden kiellon kosmetiikkateollisuudessa erityisesti.
Valitettavasti näyttää siltä, että komissio antaa periksi teollisuuden painostukselle eikä näytä missään tapauksessa valmiilta harjoittamaan politiikkaa vaihtoehtoisten testausmenetelmien edistämiseksi. Tämä merkitsee sitä, että myös tulevaisuudessa yli 15 miljoonaa eläintä " käytetään" eurooppalaisissa laboratorioissa.
Tämä on erittäin epämiellyttävä tilanne, varsinkin kun käytettävissä on tehokkaita vaihtoehtoisia menetelmiä, joita ei kuitenkaan tueta, koska yksiselitteisesti puuttuu poliittista tahtoa.
Selittääkseen toimimattomuuttaan EU: n komissio turvautuu USA: han, joka ei myöskään ole hyväksynyt eläinkokeiden kieltoa kosmetiikka-alalla. Minuun tällainen perustelu ei toimi, koska muutenhan EU ei ylipäätään voi säätää lakeja USA: sta riippumattomasti. Järjetöntä!
Koska Euroopan parlamentti Euroopan kansalaisten edustajana vaatii yksiselitteisesti eläinkokeiden kieltoa kosmetiikkateollisuudessa, ei ole pätevää perustelua sille, että tällaista kieltoa ei toimeenpantaisi käytännössä 1.1.1998, mikä on direktiivin 93/35/ETY mukaan mahdollista.
Tällaisen kiellon ei tarvitse olla kosmetiikkateollisuudelle haittatekijä. Aivan päinvastoin. Myönteisen kampanjan avulla eli merkitsemällä tuotteet etiketillä " ilman eläinkokeita" voitaisiin siis jopa saada lisämyyntiargumentti maailmanmarkkinoilla. Tuottajien, kuluttajien ja eläinten edun puolesta!

Sandbæk
Komission kertomus on puutteellinen eikä siinä pyritä määrätietoisesti toteuttamaan eläinkokeiden kieltoa. Kieltoa, joka täytyy toteuttaa lupauksen mukaisesti eikä lykätä edelleen. Kiellolla ei olisi mitään vahingollista vaikutusta kuluttajansuojaan, ja vaihtoehtoisten testausmenetelmien kehitys on jo edennyt erittäin pitkälle.
Olen sitä vastaan, että standardeja laaditaan alhaisimman yhteisen nimittäjän periaatteen mukaan. Kun komissio siis vihjaa, että eläinkokeilla testattujen kosmeettisten tuotteiden markkinointikielto ei ole mahdollinen, koska mm. USA: lla ei ola vastaavia sääntöjä, se on kehno tekosyy. Jos kielto toteutetaan Euroopassa, sillä voi olla sitä vastoin tartuttava vaikutus vaihtoehtoisten koemenetelmien kansainväliseen tunnustamiseen.
Mitä vaihtoehtoisia menetelmiä koskevaan tutkimukseen tulee, tulee laatia tärkeysjärjestysohjelma. Ilman "aikataulua" , jossa on määräajat, ei ole mahdollista viivyttää ketään tekemästä mitään. Tällä tavalla lykkäyksiä voi tulla loputtomasti, mihin komission kertomuksessa näytetään pyrkivänkin.
On kallista tutkia ja kontrolloida vaihtoehtoisia menetelmiä. Siksi ne rahat, jotka myönnetään ECVAM: lle (European Centre for the Validation of Alternative Methods) (9 miljoonaa ecua 3 vuoden kuluessa), tulee käyttää niille varattuihin tarkoituksiin. Euroopan parlamentin jäsenten valtuuskunta huomasi kuitenkin vuonna 1996, että myönnetty rahasumma ei pääse täysimääräisenä perille. Tälle ongelmalle tulee tehdä jotain. Tulee perustaa ryhmä tai valiokunta, joka valvoo vastaisuudessa tiiviisti, että myönnetyt rahat päätyvät oikeaan tarkoitukseensa. Muuten emme pääse asiassa mihinkään.
Vain aikataulu ja määrätietoinen ja kunnollinen panostaminen voivat edistää vaihtoehtoisia menetelmiä. Tehtiinpä kuitenkin mitä tahansa, eläinkokeet on lopetettava kosmetiikka-alalla - ja nyt heti!
Olen aivan samoilla linjoilla Roth-Behrendtin kritiikin kanssa ja äänestän siksi mietinnön puolesta.
Geneettisesti muunnetun maissin tuottamiseen liittyvä päätöslauselma
Hautala
Arvoisa herra puhemies, äänestysselitykseni koskee kannanottoa geneettisesti muunnettuun maissiin. Haluaisin kiinnittää huomiota kahteen seikkaan. Ensinnäkin, nyt ollaan selvästi luopumassa varovaisuusperiaatteesta. Varovaisuusperiaatteen pitäisi olla Euroopan unionin poliitikkojen keskeinen ohjaava periaate. Päätöksenteossa ei tulisi ottaa riskejä, joiden kuitenkin epäillään toteutuvan. Nyt komissio on selvästi myöntynyt kaupan ja teollisuuden edustajien vaatimuksiin ja unohtanut varovaisuusperiaatteen. Voin vain kuvitella, mihin tämä tulevaisuudessa johtaa, kun paineet entisestään kasvavat.
Toiseksi haluaisin kiinnittää huomiota kansalaisten oikeuteen saada tietoja päätöksistä, joita komissio geenitekniikan suhteen tekee. Tällä hetkellä julkisuusperiaatetta ei tunnusteta. Tieteelliset komiteat työskentelevät suljettujen ovien takana. Olen itse yrittänyt turhaan kolmatta viikkoa pyytää geneettisesti muunnetun maissin hyväksymiseen liittyviä asiakirjoja kansalliselta viranomaiselta Suomessa enkä ole niitä saanut. Katson, että jatkossa ei voida toimia tällä tavalla. Jokaisella kansalaisella on perusoikeus saada tietää, millä perusteella komissio päätyy ratkaisuihinsa.

Berthu
 - (FR) Geneettisesti muunnetun maissin tapaus vaikuttaa huolestuttavasti samanlaiselta kuin hullun lehmän tapaus. Se osoittaa, ettei komissio ole oppinut eikä ymmärtänyt mitään, tai sitten sitä painostavat salaiset voimat, joita on mahdotonta vastustaa. Komissio osoitti jälleen kerran, että kaupankäynti ja vapaa liikkuminen ovat sille tärkeämpiä kuin kuluttajiin kohdistuvat riskit. On todettava, että tällä kertaa taustalla oli lisäksi pelko, ettei kielteinen ratkaisu miellyttäisi Yhdysvaltoja, joka ilmeisesti epäili niin vähän liikekumppaninsa mukautuvaisuutta, että oli kuljettanut maissinsa satamiimme asti jo ennen kuin se oli edes saanut lupaa tuoda sitä Euroopan markkinoille. Jatko osoitti, että Yhdysvallat oli oikeassa. Komissio antoi kaikessa periksi sen jälkeen kun Leon Brittan oli selittänyt sille, ettei kauppasuhteita tähän suureen maahan saanut häiritä.
Kaupan ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan pakkomielteen lisäksi tässä on myös muita yhtäläisyyksiä hullun lehmän tapauksen kanssa. Ensinnäkin on paljastunut avoimuuden puutetta päätösten perusteiden suhteen, erityisesti mitä tulee rauhoitteleviin tieteellisiin lausuntoihin, jotka muka tukevat komission päätöstä, mutta jotka julkaistiin ainoastaan suppeassa muodossa. Toiseksi on korostettava, että komission eristäytynyt päätöksentekomenetelmä, jollaista se noudatti myös viime vuonna peruuttaessaan brittiläisen liivatteen vientikiellon, hyötyi voimassaolevista kohtuuttomista menetelmistä, jotka antavat sille oikeuden toimia neuvoston asemesta silloin, kun tämä ei onnistu päättämään asiasta yksimielisesti. On syytä kuitenkin huomauttaa, että tässä tapauksessa neuvoston viidestätoista valtiosta kolmetoista kannatti neuvostossa geneettisesti muunnetun maissin tuontikieltoa ja ettei komissio epäröinyt uhmata tätä musertavaa enemmistöä asettumalla kahden lievemmin suhtautuvan valtion, joista toinen oli Ranska, puolelle.
Kolmanneksi näimme, kuten hullun lehmän tapauksessakin, joidenkin jäsenvaltioiden puolustavan kansalaisiaan komissiosta huolimatta. Itävalta ja jopa Luxemburg kielsivät geneettisesti muunnetun maissin levittämisen markkinoilleen väestönsä suojelun nimissä. Lopuksi totean, että tässä asiassa on yleisesti nähtävissä komission pyrkimys hyökätä uppiniskaisia valtioita vastaan, jotka yrittävät estää tavaroiden vapaan liikkuvuuden.
Olemme siten jälleen kerran pahoillamme siitä, että komissio käyttää Euroopan maiden sille antamaa valtaa hyväkseen tuhotakseen suojautumiskykymme, jota sen päinvastoin pitäisi lujittaa. Tämä häpeällinen käytös, sillä komissionhan pitäisi taata eurooppalaisten tulevaisuus, selittyy epäilemättä täydellisellä isänmaallisuuden tunteen puuttumisella sekä suurella sallivuudella ulkopuolisia paineita kohtaan. Nämä puutteet eivät ole sattumaa, vaan ne johtuvat nykyisen Euroopan institutionaalisesta rakenteesta. Vallassa on teknokratia, joka pitää itseään kansakuntia suurempana ja joka tarkalleen sanoen niistä liian kauaksi etääntyneenä menettää lopulta kaikki kiinnekohdat todellisuuteen ja ihmisten tarpeisiin.

Deprez
Haluan ilmaista lujan tukeni geneettisesti muunnettua maissia koskevalle päätöslauselmalle, josta edustajakokouksemme äänesti.
Kuluttajat ovat tällä hetkellä hyvin huolestuneita geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista. Tässä yhteydessä minusta vaikuttaa välttämättömältä, mikäli periaate geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden tuomisesta markkinoille hyväksytään, noudattaa seuraavia kahta ehtoa:
1.otetaan käyttöön riippumattomiin ja kaikkein parhaimpiin tieteellisiin tosiseikkoihin perustuvat tiukat arviointimenettelyt, jotta tuotteen vaarattomuudesta ihmisten ja eläinten terveydelle sekä ympäristölle varmistutaan ennen markkinoille saattamista; 2.heti, kun tämä vaarattomuus on todistettu, on tärkeää varmistaa, että kuluttajat saavat asianmukaista tietoa. Tästä voidaan huolehtia sekä levittämällä kyseisiä tieteellisiä lausuntoja että tuotteiden sopivalla merkitsemisellä. Jokaisen on voitava turvallisesti käyttää sellaisia tuotteita, joita tietoisesti haluaa käyttää.Ciba-Geigyn pyytäessä lupaa saattaa geneettisesti muunnettua maissia markkinoille komissio päätti 18. joulukuuta 1996 antaa sille tämän luvan, vaikka yhtäkään näistä ehdoista ei oltu täytetty. Tosiasiassa
tämän tuotteen vaarattomuudesta ei ole yksimielisyyttä, sillä on olemassa mahdollisuus, että antibioottien vastustuskyky siirtyy ihmiseen; -komission päätöksen perustana olevia kolmen tiedekomitean täydellisiä analyyseja ei ole julkaistu; -riittävä merkitseminen on osoittautunut mahdottomaksi johtuen direktiivin 90/220 riittämättömistä säännöksistä sekä siitä, että uusia elintarvikkeita koskeva asetus ei ole vielä tullut voimaan.Tästä johtuen pyydän tätä tuotetta koskevan hyväksymismenettelyn poikkeuksellista keskeyttämistä siihen asti, kunnes:
1.tuotteen vaarattomuus ihmisten ja eläinten terveydelle sekä ympäristölle on ilman epäselvyyksiä arvioitu täydellisesti uudelleen; 2.kaikki komission tähän aiheeseen liittyen kuulemat tieteelliset lausunnot on julkistettu; 3.komissio kertoo tarvittaessa selvästi, aikooko se ja millä tavoin soveltaa ja valvoa uusia elintarvikkeita koskevan asetuksen säännöksiä, mitä tulee Ciba-Geigyn geneettisesti muuntaman maissin merkitsemiseen.Lopuksi haluaisin lisätä kolme seikkaa:
henkilökohtaisesti haluaisin mielelläni kuulla komission kannan siitä, kuinka merkitseminen käytännössä tapahtuu, kun tällainen maissi ja ennen kaikkea sen johdannaiset saapuvat kuluttajalle; -ottaen huomioon ne suuret määrät, joita tätä maissia on nyt tuotu pakkaamattomana Eurooppaan, ei ehkä ole turhaa harkita GATT: n asiantuntijaryhmän määrittelemien ja maailmanlaajuisesti tunnustettujen ankarien sääntöjen käyttöönottoa; -lopuksi uskallan toivoa, että komissio osoittaa direktiivin 90/220 muutosmenettelyssä oppineensa jotakin tästä arkaluontoisesta tapauksesta. Tämäntapaisia pyyntöjä markkinoille saattamisesta tulee varmasti esiintymään tulevaisuudessa.
Holm
Komission toiminta Ciba-Geigyn asiassa on ollut lievästi sanottuna epäilyttävää ja vastuutonta, muttei erityisen hämmästyttävää. Komissio näyttää jälleen kerran sortuneen taloudelliseen ja kaupalliseen painostukseen sen sijaan, että olisi suojellut ympäristöä ja ihmisten terveyttä. Siihen nähden se on kuitenkin hämmästyttävää, että 13 EU: n 15 jäsenmaasta on vastustanut tämän maissin päästämistä markkinoille.
On myönteistä ja rohkaisevaa kuulla, että Itävalta ja Luxemburg eivät hyväksy noin vain komission päätöstä, vaan ovat ryhtyneet toimiin estääkseen geneettisesti muunnetun maissin myynnin markkinoilla. Toivon kuitenkin muidenkin EU-maiden, kuten kotimaani Ruotsin, toimivan samoin.
Ihmisten huoli geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden syömisestä on oikeutettu, ja se tulisi ottaa vakavasti. Geneettisesti muunnetun ravinnon viljelyn ja myynnin välitön kielto olisi enemmän kuin toivottava ja tulisi mielestäni heti toteuttaa. Valitettavasti näin ei näytä käyvän.
Euroopan parlamentin yhteinen päätöslauselma on hyvä, vaikkei kaikilta osin kyllin kriittinen, ja äänestän epäilyksittä ehdotuksen puolesta.

Jackson
Britannian konservatiivipuolueen jäsenet kannattavat voimakkaasti kaikkiin sellaisiin tarpeellisiin suojatoimiin ryhtymistä, joilla varmistetaan, että markkinoillemme tuodaan ainoastaan turvallisia elintarvikkeita. He tunnustavat myös, että geneettinen muuntelu on tieteellinen väline, josta on mahdollisesti hyötyä ihmiskunnalle ja jota ei tulisi hylätä suoralta kädeltä. Sen potentiaalista hyötyä elintarvikkeiden saatavuuden lisäämisen ja torjunta-aineriippuvuuden vähentämisen kannalta tulisi tutkia huolellisesti.
Uskomme, että kaksi näkökantaa on etusijalla tarkasteltaessa geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita: kuluttajien turvallisuus ja kuluttajien valinta.
Kuluttajien turvallisuuden osalta panemme merkille, että komissio kuuli kolmea asiantuntijakomiteaa, ennen kuin se hyväksyi tämän tuotteen saattamisen markkinoille. Näiden komiteoiden tutkimusten tulokset ja luettelo niiden jäsenistä ovat parlamentin jäsenten saatavilla: esimerkiksi elintarvikealan tiedekomitean jäsenten nimet on annettu Euroopan unionin virallisessa lehdessä C 218, 23. elokuuta 1995, ja myös myöhemmät muutokset on julkaistu virallisessa lehdessä. Komissiota voidaan kuitenkin syyttää siitä, että se ei ole ollut läheisemmässä yhteistyössä parlamentin jäsenten, varsinkaan ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan kanssa, jotta nämä saisivat varhaisessa vaiheessa kopion tällaisten asiantuntijakomiteoiden kertomuksista ja päivitetyn luettelon niiden jäsenistä. Niin kauan kuin parlamentti tuntee, että se on suljettu pois tällaisten komiteoiden työstä, toimielinten välinen epäluulo ja luottamuspula kasvaa.
Kuluttajien valinnan osalta panemme tyytyväisenä merkille, että komissio aikoo ehdottaa, että kaikki tuotteet, jotka sisältävät geneettisesti muunnettuja organismeja, on varustettava tuotemerkinnöillä, millä laajennetaan nykyisiä tietovaatimuksia. Jos eurooppalaiset kuluttajat eivät halua geneettisesti muunnettuja tuotteita, he ilmaisevat sen ostopäätöksillään ja näitä tuotteita markkinoivat yritykset tulevat huomaamaan, että Euroopan markkinat eivät ole kannattavia näille tuotteille.
Otamme myös tyytyväisenä vastaan tiedon, että komissaari Fischler aikoo esittää ehdotuksen eläinruokien samankaltaisesta merkinnästä.
Uskomme, että näillä toimenpiteillä eurooppalaiset kuluttajat ja eurooppalaiset maanviljelijät ovat parhaassa asemassa taistellakseen USA: sta tulevaa kilpailua vastaan ja päättääkseen itse, haluavatko he geneettisesti muunnettuja tuotteita vai eivät.
Katsomme, että yhteinen päätöslauselmaehdotus on puutteellinen hylätessään annetun valtuuden eikä se enää ole ajanmukainen, sillä siinä ei oteta huomioon komission 2. huhtikuuta antamia, kaikkien geneettisesti muunnettujen tuotteiden merkintöjä koskevia tiedoksiantoja. Se sisältää kuitenkin muutamia hyödyllisiä kohtia, jotka koskevat Euroopan parlamentin tarvetta osallistua läheisemmin geneettisesti muunnettujen tuotteiden hyväksyntämenettelyyn, ja olemme kannattaneet kyseisiä kohtia. Tämän vuoksi katsomme, että koko asiakirjaa koskevassa lopullisessa äänestyksessä ainoa rehellinen menettelytapa on pidättäytyä äänestämästä.

Lindqvist
Ei voida hyväksyä sitä, että komissio sallii geneettisesti muunnetun maissin levittämisen Euroopan markkinoille. Jäsenmaiden suuri enemmistö on sitä vastaan, ja yleinen mielipide on hyvin kriittinen. EU: n olisi pitänyt oppia BSE-kriisistä se, että terveyden ja kuluttajan suoja on asetettava lyhytnäköisten kaupallisten etujen edelle. Tieteelliset tutkimukset eivät ole riittäviä. Maissista voi tulla antibiooteille resistentti ja siten suuri vaara kansanterveydelle. Kaikkien geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden merkintä on itsestäänselvyys, jotta kuluttaja tietää, mitä ostaa ja syö.

Pery
Euroopan parlamentti tuomitsee ankarasti komission vastuuttomuuden, kun se salli jäsenvaltioiden tuoda ja pitää kaupan geneettisesti muunnettuun maissiin pohjautuvia tuotteita huolimatta kaikista Euroopan parlamentin kielteisistä lausunnoista, välittämättä kuluttajien terveyttä ja ympäristönsuojelua koskevasta varovaisuusperiaatteesta.
Ranska on tämän valtuutuksen avulla sallinut amerikkalaisten tuotteiden tuonnin maahansa, mutta kieltänyt kuitenkin geneettisesti muunnetun maissin viljelyn maaperällään. Tällaisen kannan epäjohdonmukaisuus on tuomittava.
On totta, että joitakin päiviä aiemmin tämän maissin kaupanpito sallittiin, jotta selvittiin kriisistä amerikkalaisten kanssa, joiden " Corn gluten feed" -lasti oli pysähdyksissä eräässä satamistamme.
Kyseessä ovat suuret intressit. Muistuttaisin lyhyesti, että geneettisesti muunnetusta maissista on tehty vastustuskykyinen erään tuhoisan hyönteisen toukille. Tämän maissin viljely, jota Yhdysvalloissa ja Kanadassa jo harjoitetaan, on tuottoisampaa ja vahvistaa tuotannon kilpailukykyä voimakkaan kilpailun maailmanmarkkinoilla. Tämän me tiedämme.
Monien tarkkailijoiden arvion mukaan Ranskan epäjohdonmukaiseen ja vaaleja edeltävään päätöksentekoon vaikuttivat epävarmuus pitkäaikaisvaikutuksista sekä halu rauhoitella kuluttajia, jotka kärsivät vielä hullun lehmän kriisistä.
En kannata tieteellisten keksintöjen hylkäämistä, sillä kehitys kuuluu elämään. Lisäksi alueeni, Lounais-Ranska, on hyötynyt laajalti siementen alalla tapahtuneesta edistyksestä. Mutta viime aikoina koettujen skandaalien ja surullisten tapahtumien vuoksi on oltava varovaisempia.
Vaikka asiantuntijat torjuvat muunnettuun maissiin liittyvät riskit, elintarvikealan tiedekomitea myönsi, että on olemassa vaara antibiooteille vastustuskykyisen markkerigeenin siirtymisestä ihmiseen.
Sitä ennen kyseistä uudelleenarviointia on jatkettava ja näille tuotteille myönnettyä tuonti- ja kaupallistamislupaa on lykättävä.
Mielestämme ensimmäinen vaatimus on avoimuus kuluttajien tiedonsaannin suhteen. Heidän on kannettava vastuu asiasta tietoisina ja tämä on mahdollista, kun kaikilta geneettisesti muunnettuja tuotteita sisältäviltä elintarvikkeilta edellytetään selkeää merkintää. Tästä laista äänestettiin Euroopan parlamentissa tammikuussa 1997 ja se otetaan lähitulevaisuudessa käyttöön kaikissa 15 maassa.

Souchet
Arvoisa puhemies, yhteisen päätöslauselman puutteista huolimatta äänestin sen puolesta, sillä siinä tuomitaan komission vastuuttomuus. Komissio päätti yksimielisesti sallia geneettisesti muunnetun maissin saattamisen markkinoille huolimatta jäsenvaltioiden hyvin suuren enemmistön sekä Euroopan parlamentin kielteisistä lausunnoista. Olisi kuitenkin pitänyt edetä vielä pidemmälle ja vaatia komissiota peruuttamaan 18. joulukuuta 1996 tekemänsä päätös, kunnes riittävän luotettavat ja riippumattomat tieteelliset vakuudet sen seurauksista ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun kannalta on saatu.
Geneettisesti muunnetun maissin tuonnissa Yhdysvalloista toistuvat samat virheet kuin vientikiellon lopettamisessa brittiläisistä naudoista peräisin olevalta liivatteelta, talilta ja spermalta. Aivan samat menettelyt mahdollistavat sen, että komissio toimii neuvoston asemesta valtioidemme kansanterveyden ja ympäristön kustannuksella. " Hullun lehmän" kriisistä ei opittu mitään. Komissio puolustaa jälleen kerran sellaisia taloudellisia etuja, jotka eivät ole unionin jäsenvaltioiden etuja.
Olen hyvin pahoillani siitä, että Ranskalle kuuluu suuri vastuu meneillään olevista tapahtumista. Ranskalaisen ministerin ääni mahdollisti määräenemmistön neuvostossa ja vastuu siirtyi tästä johtuen komissiolle. Juuri Ranskan hallitus salli ensimmäisenä, ja toistaiseksi ainoana, 4. helmikuuta antamallaan määräyksellä geneettisesti muunnetun maissin kaupanpidon (josta 30 000 tonnia oli yllättäen ollut jo kuukauden Ranskan satamissa), vaikka muut Euroopan maat, kuten Itävalta, Sveitsi ja Luxemburg päättivät suojella väestöään. Kaksi ranskalaista komission jäsentä noudatti luonnollisesti kollegoidensa, nimenomaan anglosaksisten kollegoiden, esimerkkiä salliessaan epäröimättä geneettisesti muunnetun maissin saattamisen markkinoille.
Tilanne Ranskassa on näin ollen vakava. Maanviljelijöitämme estetään käyttämästä tuottavampia siemeniä, samalla kun kolmansista maista tulevia geneettisesti muunnettuja siemeniä pidetään Ranskassa vapaasti kaupan. Yhtenäisyyden vuoksi unionin olisi pitänyt lykätä luvan antamista (vaarana on, että maissia seuraavat pian geneettisesti muunnettu soija ja rapsi) siihen asti, kunnes tutkimustuloksissa on vakuututtu siitä, onko tällaisten siementen saattaminen markkinoille vaaratonta vai vaarallista. Miksi pelätä niin paljon kiistaa Yhdysvaltojen kanssa Maailman kauppajärjestössä (WTO)? Eikö Euroopan unionin tehtävänä ole enää jäsenvaltioiden etujen puolustaminen? Vai onko siitä tulossa Valéryn sanojen mukaan " amerikkalainen komissio" ?
Rothin mietintö (A4-0112/97)
Le Gallou
Arvoisa puhemies, äänestimme Rothin kertomusta vastaan toisaalta sen aiheen ulkopuolelle menevien näkökohtien vuoksi, mutta myös sen puutteiden ja laiminlyöntien vuoksi.
Rothin kertomuksessa ei nimittäin kerrota ajojahdeista, joiden kohteeksi kansalliset ammattiyhdistykset ovat joutuneet Ranskassa. Niinpä heinäkuussa 1996 perustettiin ammattiyhdistys nimeltä Kansallinen voima - yhteinen liikenne (Force nationale-transports en commun). Kun ammattiyhdistys nimitti ammattiyhdistyksen edustajat RATP: ssä, Pariisin alueen suuressa julkisen liikenteen yrityksessä, yrityksen johto haastoi nämä oikeuteen. Muutamaa viikkoa myöhemmin ammattiyhdistyksen edustajat esittelivät ammattijärjestövaalien ehdokasluettelon. Luettelo hylättiin ja seurasi uusi oikeudenkäynti, jossa osapuolina olivat yrityksen johto ja ammattiyhdistyksen edustajat ja jonka itsenäiset ammattiyhdistyksen edustajat hävisivät oikeuden taipuessa vallanpitäjien ja johtavien ammattiyhdistysten vaatimusten edessä.
Tämä oli vakava hyökkäys työntekijöiden ammattiyhdistys- ja vaalivapautta vastaan. Tämän suuren yrityksen johto uhkaa vapauksia hyökkäämällä kansallisia ammattiyhdistyksiä vastaan. He uhkailevat ammattiyhdistyksen edustajia ja antavat osastojen vastuuhenkilöille määräyksiä heidän ahdistelemisestaan. Valitamme sitä, ettei Rothin kertomuksessa esiinny näitä hyökkäyksiä ammattiyhdistysvapautta kohtaan.

Andersson, Hulthén ja Waidelich
Pidämme Schengenin sopimusta tervetulleena ja merkittävänä askeleena toteutettaessa unionin kansalaisten vapaan liikkuvuuden oikeutta. Mielestämme kuitenkin mietinnön kohdan 57 muotoilu voi sallia sellaiset tulkinnat muun muassa mahdollisuudesta voimakkaasti vastustaa huumekauppaa, joita emme voi hyväksyä.
Anttila, Lindqvist, Ryynänen, Virrankoski ja Väyrynen (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Lindholm (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN), kirjallisesti. (SV) Taistelu ihmisoikeuksien puolesta on erittäin tärkeää kaikkialla. EU: lla ei ole millään muotoa yksinoikeutta tällä alueella.
Tässä mietinnössä on paljon ihmisoikeusmietinnön kannalta täysin tarpeetonta. Miksi EU: n tulisi olla juridinen henkilö ja allekirjoittaa sopimuksia? Miksi niin monet toimenpiteistä tulisi viedä federalistiselle EU: n tasolle? Miksi valvontaa toteutettaisiin yhteisön tasolla?
Olemme tätä vastaan ja pidämme sitä tarpeettomana muuten melko hyvässä mietinnössä. Luonnollisesti äänestämme myös sitä ehdotusta vastaan, että EY: n tuomioistuin saisi lainsäädäntövallan Schengenin sopimuksen toteuttamisessa.
Hyvää mietinnössä on edistyksellisyys monessa kohdassa ja useiden asioiden osoittaminen, joita EU: n jäsenmaat nykyisin hoitavat huonosti. Se ei tarkoita sitä, että ne hoidettaisiin paremmin yhteisön tasolla. Päin vastoin EU: n demokratiavaje kasvaisi.
Mielestämme kritiikki sortavaa ja monesti rasistista turvapaikkapolitiikkaa kohtaan on paikallaan.

Banotti
Äänestin tarkistusta 43 vastaan, joka koskee raskauden keskeyttämiseen liittyvää tietoa - nykyisessä sanamuodossa sitä ei voida hyväksyä.
Edes radikaaleimmat valinnan vapautta tukevat eivät suosittele aktiivisesti raskauden keskeyttämistä. Raskauden keskeyttäminen on valinta, jonka naiset valitsevat monista eri syistä - usein traagisista.
Meillä Irlannissa aborttien määrä on suuri, suhteettoman suuri verrattuna muihin EU: n jäsenvaltioihin.
Uskon, että meidän olisi keskitettävä resurssimme ei-toivottujen raskauksien ehkäisemiseen ja tuen antamiseen niille, jotka tuntevat itsensä pakotetuksi tekemän tämän ratkaisun.
Perustuslaillisessa kansanäänestyksessämme laajaa kannatusta saivat informaatio ja vapaa liikkuvuus. Ne saavat myös minun kannatukseni.

Berthu
Valitamme sitä, että Euroopan parlamentti hyväksyi kielteisistä äänistämme huolimatta Rothin kertomuksen, joka sisältää joukon mielettömiä ajatuksia, kuten vaatimuksen tunnustaa homoseksuaaliset parit jäsenmaissa ja antaa heille oikeus adoptoida lapsia. Haluamme myös tuoda esille sen, että Euroopan parlamentti on jälleen julistanut, ettei vapaa liikkuvuus ole vielä voimassa Euroopassa, sillä tekosyyllä, että rajojen henkilövalvontaa ei vielä ole täysin poistettu. Totean jälleen kerran, ettei asia mielestämme ole näin, sillä liikkuessamme nykyään Euroopassa meistä ei vaikuta siltä, että nämä tarkastukset häiritsisivät liikkumisvapauttamme.
Haluaisin kuitenkin keskittyä äänestysselityksessäni erityiseen tekniseen seikkaan. Euroopan parlamentti pyysi juuri, että Schengenin sopimus kuuluisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan. Me emme kannata ajatusta kahdesta syystä, jotka liittyvät muoto- ja sisältöseikkoihin.
Muotoseikkojen osalta emme ymmärrä, miksi tuomioistuimen, joka on viidelletoista jäsenvaltiolle kuuluva yhteisön toimielin, pitäisi käsitellä erityisiä sopimuksia, joita valtiot tekevät keskenään, elleivät valtiot erityisesti pyydä tätä. Mutta näin ei tässä tapauksessa ole. Tämän huomautuksen olisi siirryttävä hallitusten välisen konferenssin keskusteluihin eriytyneistä yhteistyömuodoista, joiden emme toivo kuuluvan ensisijaisesti ja järjestelmällisesti tuomioistuimelle.
Mitä tulee sisältöön, on epätodennäköistä, että henkilöiden ja erityisesti ulkomaalaisten liikkumista koskevat kysymykset, jotka koskettavat läheltä yleisiä vapauksia ja kansallista riippumattomuutta, voidaan antaa sellaisen toimielimen hoidettavaksi, jota ei ole demokraattisesti valittu ja joka ei ole kunkin valtion demokraattisten sääntöjen alainen kansallinen ja perustuslaillinen tuomioistuin.
Tuomioistuimen aseman vääristyminen on tällä hetkellä vakava ongelma, jota kukaan ei halua myöntää. Tuomioistuin oli alunperin toimielin, jonka tavoitteena oli hoitaa hyvin rajoitetun sopimuksen tulkintaan liittyviä teknisiä ongelmia, mutta nyt sille haluttaisiin antaa laaja toimivalta, joka johtaisi vakavasti kansallisen demokratian ja ylipäätään demokratian supistumiseen.
Toivomme hallitusten välisen konferenssin osoittavan todellisuudentajua ja ennen tuomioistuimen toimivallan mahdollista laajentamista tarkistavan sen aseman ja antavan kansallisille parlamenteille tavalla tai toisella muutoksenhakuoikeuden periaatekysymyksissä.

Imaz San Miguel
Rothin kertomus kokoaa merkittäviä Euroopan unionin ihmisoikeuksia puoltavia aspekteja. Niiden joukosta ansaitsee tulla mainituksi Euroopan neuvoston kidutuksen vastaisen komitean lausuntojen uudelleen vahvistaminen, tuki väkivallan ja terrorismin uhreille, sekä useita muita.
Kuitenkin, mitä tulee vangittujen oikeuksiin, kappale 76 ilmaisee, että "Vahvistaa toistamiseen, että vankeusrangaistus on USEIMMISSA TAPAUKSISSA pantava toimeen siinä paikassa, joka on mahdollisimman lähellä perhettä ja muuta sosiaalista ympäristöä" . Kansalaisvapauksien valiokunnassa lisätty ilmaisu "useimmissa tapauksissa" rajoittaa erästä universaalia oikeutta, joka on viitteellisesti tunnustettu eurooppalaisessa yleissopimuksessa ihmisoikeuksien suojaamiseksi, ja siten asettaa sen noudattamisen hallitusten harkinnan varaan.
Tästä syystä en osallistunut lopulliseen äänestykseen.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet ihmisoikeuksien kunnioittamista Euroopan unionissa (1995) koskevan parlamentin vuosittaisen kertomuksen puolesta lukuun ottamatta kohtaa 159.
Olemme sitä mieltä, että kertomus on yleisesti ottaen tyydyttävä. Kohdan 159 vastustaminen johtuu yksinomaan siitä, että siinä on tosiasiallinen virhe. Tanskan rikosoikeuteen sisältyy niin ollen selkeä kielto, joka koskee seuraavanlaisen aineiston hallussapitoa: "yhdynnässä olevista tai muussa sukupuolisessa kanssakäymisessä kuin yhdynnässä olevista lapsista otetut valokuvat, elokuvat tai vastaavat" (Rikosoikeuden 225 pykälä, 2 kohta). Tämä kielto kattaa myös pedofiilien lehdet.

Lucas Pires
Vastustin, kuten ryhmäni Euroopan kansanpuolueen ryhmä, Rothin päätöslauselmaa, vaikka kannatamme yli 90 prosenttia kohdista ja vaikka arvostimme monia kohtia. Mietintö sisältää kuitenkin epätarkkuuksia ja poikkeaa välillä aiheesta. Aiheen pitäisi ennen kaikkea auttaa julkistamaan Euroopan Unionissa ihmisten perusoikeuksia, niiden, joita oteta huomioon ja jotka eivät saa kunnollista kohtelua. Toisaalta minun mielestäni yhteiskunnallisilla oikeuksilla ja ympäristöoikeuksilla on sama merkitys Euroopan parlamentille kuuluvien valiokuntien erikoistutkimuksen kohteena.
Yleinen kriteeri auttoi minua määrittelemään lopullisen kantani koko mietintöön. Arvosteluperiaatteeni mietinnön eri kohdille olivat seuraavat:
Kannatin useita kohtia, jotka vahvistivat ihmisoikeuksia: oikeutta elämään, kokonaisvaltaiseen fyysisyyteen, liikkumiseen, oikeuden saatavuuteen, pidätettyjen ihmisten oikeutta, taistelua rasismia ja muukalaispelkoa vastaan, oikeutta yksityisyyteen ja syrjimättömyyteen sekä lasten oikeutta.
Vastustin kohtia, joissa yksityisillä nimeltä mainituilla jäsenvaltioilla ei ollut mahdollisuutta esittää omaa versiotaan tosiasioista ja heidän täytyi olettaa, että he käyttäytyvät kuten oikeusvaltiot. Vastustin myös kohtia, joissa vahvistetaan kansallinen turvapaikka ja maahanmuuttopolitiikka kun itseasiassa tällä alalla ei ole yhtenäistä eurooppalaista politiikkaa.
Jätin äänestämättä kohtia, jotka koskivat Euroopan unionin ulkopuolisten ihmisoikeuksia tai jotka liittyvät muiden vuosien kuin vuoden 1995 tapahtumiin, samoin kohtia, jotka sekoittavat totuuden ja perättömyyden ja päätyvät puolitotuuksiin.

Miranda
Meidän mielestämme on erittäin positiivista, että Euroopan parlamentti tutkii vakavasti ja syvällisesti Euroopan unionin ihmisoikeuksia, kun yhä enemmän ilmenee liioiteltua ja ylimalkaista taipumusta levittää tuomitsevia näkemyksiä tällä alalla ja muilla aloilla. Ihmisoikeuksien alalla on erilaisia ja tärkeitä ongelmia, itseasiassa, joita voi havaita Euroopan unionissa.
Perusoikeuksia ja -vapauksia käsitellään harvoin. Rasismin ja muukalaispelon ilmiöt levittäytyvät. Taipumus vähentää turvapaikkaoikeuksia kasvaa. Kaikenlainen syrjintä lisääntyy. On myös tärkeätä korostaa, että ennen kaikkea kielteiset ilmiöt kasvavat yhteiskunnassa. Niitä ei voi, päinvastoin kuin niitä, jotka suojelevat tämän laitoksen tiettyjä aloja, jättää huomiotta. Oikeus työhön, vakaaseen työpaikkaan, kelvolliseen sosiaaliturvaan ja lopulta ihmisarvoiseen elämään ovat ilmiselvästi ihmisoikeuksien perusarvoja. Täytyy myös ilmoittautua taistelemaan yhteiskunnan kielteisiä ilmiöitä: työttömyyttä, köyhyyttä ja syrjintää vastaan.
Jäsen Claudia Roth käsitteli perinpohjaisesti, positiivisesti ja oikealla tavalla tätä aihetta mietinnössään. Onnittelemme häntä tästä ja siis äänestämme mietinnön puolesta. Samoista syistä vastustamme esityksiä jotka ovat erimieltä tämän lähestymistavan kanssa.

Reding
Ihmisoikeusasioissa Euroopan on puolustettava hyvää mainettaan maailmalla. Siksi olen äärimmäisen pahoillani, että muutamien EU-maiden oppositio, joka vastusti päätöslauselmaa, jossa arvioitiin Kiinan ihmisoikeustilannetta kriittisesti, johti siihen, että Eurooppa ei nyt esitä YK: lle ihmisoikeuspäätöslauselmaa.
Kaupankäynnin etujen huomioon ottaminen syrjäytti ihmisoikeuskeskustelun. Myös tätä häpeällistä käyttäytymistä haluaisin korostaa äänestäessäni vastaan!
Ihmisoikeudet eivät tunnusta puoluepoliittista väriä. Ne eivät ole kristillisdemokraattisia tai sosialistisia. Pikemminkin ne pätevät yleismaailmallisesti, mistä pidetään kiinni kansainvälisissä sopimuksissa. Siksi käsitteet on määriteltävä selvästi ja näitä yleisiä periaatteita on sitten sovellettava ankarasti.
Valitettavasti näin ei tehdä Rothin mietinnössä. Mietintö on aatteellisesti värittynyt ja se sisältää lukuisia elementtejä, joilla on kovasti tekemistä talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan kanssa, mutta ei puhtaasti ihmisoikeuksien kanssa. Se on kokoelma luetelmia, luettelo aiheista ja ongelmista, jotka tarkoittavat kaikkea ja eivät mitään.
Minä olisin sitä vastoin toivonut puuttumista perusluonteisiin oikeuksiin, kuten esim. oikeuteen elämään, koskemattomuuteen, sopivaan puolustukseen tuomioistuimen edessä, vapaaseen mielipiteenilmaisuun, yksityiselämään, syrjimättömyyteen?

Wibe
Tämän alan mietinnön tulisi käsittääksemme käsitellä sellaisten perusluonteisten ihmisoikeuksien loukkauksia kuin sananvapaus, painovapaus, uskonnonvapaus ja järjestäytymisvapaus. Samoin sen tulee selvittää ja panna merkille, mikäli esimerkiksi oikeus asianajoapuun tai oikeus suorittaa aseeton palvelus ei toteudu EU: n jäsenmaiden parissa. Mutta tämän mietinnön tapa laajentaa käsitettä ottamalla mukaan vapaa liikkuvuus unionissa, sosiaaliturva, oikeus lääkärinhoitoon ja vastaava kuuluu toisiin politiikan osa-alueisiin. Johdonmukaista jatkoa tälle vuotuiselle mietinnölle olisi noteerata kaikki puutteet hyvän elämänlaadun mallissa, kuten kansalaisten oikeudessa lähiympäristössään nauttia upeista kunnallisista puistoistutuksista.
Ei tietenkään ole koskaan väärin vaatia esim. parempaa lääkärinhoitoa. Mutta tämä ei ole jutun kärki. Kritiikkimme ydin on siinä, että tämä laajennus samastaa ihmisoikeuksien käsitteen elämänlaadun käsitteeseen. " Ihmisoikeuksilla" on kansainvälisessä yhteydessä suhteellisen yksiselitteinen sisältö.
Päätöslauselmaehdotuksen kohdassa 119 valitetaan, että yhä useammat kunnat, erityisesti Ranskassa ja Saksassa, kieltävät kerjäämisen. Tällainen ilmaisu mietinnössä merkitsee, että kerjuu hyväksytään joidenkin kansalaisten tulonsaantikeinona. Sitä me emme voi hyväksyä.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto päättyi klo 13.35 ja se jatkui klo 15.00.)

Kasvu, työllisyys ja lähentyminen (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkokeskustelu Randzio-Plathin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0111/97) komission taloudellisesta kertomuksesta vuodelle 1997: "Kasvu, työllisyys ja lähentyminen siirryttäessä EMU: un" (KOM(97)0027 - C40078/97).

Metten
Arvoisa puhemies, samalla kun hallituksemme pyrkivät konvergenssikriteerien täyttämiseen, työttömyys ei ole laskussa. Tiedämme, mistä se johtuu. Taloudellinen kasvu unionissa on liian alhainen. Tarvitaan noin 2, 5 prosentin kasvu, jotta voidaan vastata tuotannon lisääntymiseen ja työn tarjonnan lisääntymiseen. Emme kuitenkaan saavuta tätä prosenttilukua ja tulevaisuuden näkymät ovat huonot. Mistä se johtuu, että unionin talous ei kasva vauhdikkaasti. Komissiolla ei ole tähän vastausta. Kuten viime vuonna, se toteaa, että kaikki tekijät, kuten inflaatio ja korkotaso ovat suotuisia kasvulle, mutta komissio kieltäytyy uskomasta sitä, että ne noin 1, 5 prosentin bruttokansantuotteen supistukset, jotka jäsenvaltiot haluavat toteuttaa vuonna 1997, vaikuttavat alhaiseen kasvuun. Se väittää esimerkiksi taloudellisen toimintakertomuksen sivuilla 77 ja 78, että koron lasku ja luottamusarvopaperit kompensoivat säästöistä johtuvan kysynnän laskun. Tämä näkökanta vapauttaa komission epäoikeudenmukaisesti velvoittamasta niitä jäsenvaltioita, jotka pystyvät suuntaamaan politiikkansa kasvun ylläpitämiseen ja lisääntymiseen, todella tekemään niin. Työllisyyden edistäminen kasvua edistämällä pitää asettaa koko unionissa yhtä tärkeälle sijalle kuin konvergenssikriteerien toteuttaminen. Kasvun edistäminen ja konvergenssikriteerien toteuttaminen eivät luonnollisestikaan ole keskenään ristiriidassa. Suurempi kasvu ei luo vain työllisyyttä, vaan tekee konvergenssikriteerien täyttämisestä helpomman. Koko Euroopan unioni on vastuussa molemmista päämääristä, työllisyydestä ja konvergenssista. Siksi niitä jäsenvaltioita, jotka nyt jo täyttävät EMU: n kriteerit ja joissa kasvu on hyvää, voidaan pyytää pitämään tätä kasvua yllä toisten jäsenvaltioiden hyödyksi.

Cassidy
Arvoisa puhemies, viime vuonna toimin vuoden 1996 taloudellisen kertomuksen esittelijänä, ja olen hyvin tietoinen niistä ongelmista, jotka sekä komissio että esittelijä ovat joutuneet työssään kohtaamaan. Haluan onnitella komissiota siitä, että se on tänä vuonna laatinut taloudellisen vuosikertomuksensa jonkin verran yhtenäisemmin ja aikaisemmassa vaiheessa kuin viime vuonna. Haluaisin myös onnitella komissiota tämän vuoden taloudellisen kertomuksen realismista.
Kahtena aikaisempana vuotena Euroopan yhteisön talouden tulevaisuudennäkymiin on suhtauduttu hieman liian toiveikkaasti. Tänä vuonna komissio on aivan oikein korostanut, että yhteisön yleisessä työllisyystilanteessa ei ole tapahtunut minkäänlaista parannusta. Tämä on yhä perusongelma, joka vaivaa Eurooppaa. Kuten The Economist -lehden kansisivulla oli tällä viikolla: Eurooppa ei tee töitä! Tämän ongelman ratkaisu ei tietenkään ole Euroopan komission tai vielä vähemmän Euroopan parlamentin käsissä vaan jäsenvaltioiden viranomaisten käsissä.
Vaikka en ole esittelijän kanssa samaa mieltä kaikesta, mitä hän mietinnössään esittää, panen tyytyväisenä merkille, että päätöslauselman 8 kohdassa on tunnustettu " lakisääteisten välillisten työvoimakustannusten korkean tason" vahingolliset vaikutukset, jotka johtavat haluttomuuteen palkata uusia työntekijöitä. Toisaalta mietintö ei kuitenkaan ole realistinen: aikaisemmassa viittauksessa 5 kohdan ix alakohdassa esitetään vasemmistosiiven tavanomaiset vastalauseet keinottelijoiden toimille. Harvoin ymmärretään, että keinottelijat voivat olla jäsenvaltioiden hallituksia, jotka esimerkiksi lykkäävät maksuja Euroopan yhteisölle, koska ne odottavat kansallisten valuuttakurssiensa paranevan suhteessa ecuun.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne yhteen kohtaan: 26 kohtaan, jossa vaaditaan " EU: ssa vallitsevan laittoman verokilpailun" lopettamista. Jos verotus on " laiton" , syy on se, että muutamat jäsenvaltiot ylläpitävät liian korkeaa verotasoa, ja verokilpailun tulisi pienentää veroastetta, esimerkiksi lentoliikenteen hinnoissa ja kaikessa muussa. Tämä lisäisi Euroopan kilpailukykyä ja johtaisi Euroopan työllisyysmarkkinoiden elpymiseen.

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ottaa kantaa tarkistuksemme keskeiseen asiaan, ja nimenomaan tarkistukseen 9 kilpailusta, työllisyydestä ja lähentymisestä matkalla kohti EMU: a. Taloudellinen kasvu yksinään on riittämätön indikaattori kohdata työttömyys ja vähentää sitä. Kun ajattelee, että Saksassa luvataan, että työttömyys puolitetaan vuoteen 2000 mennessä, on tällainen liioittelu osittain mahdollista myös Euroopalle.
On täysin nurinkurista tarkastella kasvua Euroopan talousjärjestelmien ainoana tavoitteena ja eteenpäin vievänä voimana. Talous on nähtävä sopusoinnussa ekologian kanssa. Tällainen näkemys tapahtuu valitettavasti aivan liian hitaasti sen sijaan, että siitä tulisi selvempi ja enemmistön näkemys.
Taloudellisesta kertomuksesta puuttuu, tämä on nyt uusi asia tämänpäiväisessä keskustelussa, tulevaisuuteen suuntautunut eurooppalainen talousfilosofia. Käytän tarkoituksellisesti sanaa filosofia. Siitä puuttuu nimittäin yksinkertaisesti se, että me tarvitsemme Euroopassa talousjärjestelmien sopeuttamista toisiinsa. Meillä Saksassa on 51 prosentin valtiollisella luvulla täysin eri tilanne kuin esim. Englannissa tai Kreikassa. Tämä tarkoittaa, että meidän pitäisi ja täytyy esittää itsellemme kysymys näistä valtion luvuista ja talousjärjestelmien sopeuttamisesta.
Sallikaa minun sanoa rahaliitosta seuraavaa: Me emme haluaisi eikä meidän pitäisi aloittaa rahaliittoa valehtelemalla kansalaisillemme. Tämän haluaisin osoittaa erityisesti herra de Silguylle. Taloudellisen kertomuksen kohdassa 12 viitataan eläkesitoumuksiin ja niiden rahastointiin. Jos tapahtuu kuten Saksassa, että eläkevelvoitteet eivät tule esiin, ei edes EMU: n kriteerien kohdalla, on tämä niin sanotun valheen alku, ja siten kriteerejä ei ole yksiselitteisesti täytetty. Meidän on oltava uskottavia ja pysyttävä sellaisena, sillä viimeistään postin virkailijat tulevat Saksan liittotasavallassa huomaamaan, että jokin ei pidä nyt aivan paikkaansa.
Haluaisin huomauttaa vielä yhdestä asiasta: saksankielisessä käännöksessä tarkistuksessa 5 lukee " in einer unzureichenden Regulierung" (riittämättömässä sääntelyssä), tämä on väärin käännetty ja sen pitäisi kuulua " in einer ineffektiven Regulierung" (tehottomassa sääntelyssä).

Lis Jensen
Arvoisa puhemies, Randzio-Plathin mietinnössä ilmoitetaan mm., että komission ehdotusta, joka koskee palkkojen nykyistä suurempaa erilaistamista alueittain, ei voida kannattaa. Suhtaudun tähän erittäin myötämielisesti, koska sehän ei ole komission eikä parlamentin päätettävä asia, vaan asia, joka tulee ratkaista paikallisella tasolla joko työmarkkinaosapuolten kesken tai kansallisessa parlamentissa yksittäisten valtioiden sääntöjen mukaisesti. Komission taloudellisessa vuosikertomuksessa ilmaistaan myös toive palkkojen suuremmasta erilaistamisesta eri sektoreiden ja alojen sisällä. On vahinko, ettei puheenjohtaja ole paikalla, sillä olisin kernaasti halunnut kuulla hänen kantansa asiaan.
Mietinnössä annetaan täysi tuki Delorsin kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevalle valkoiselle kirjalle, ja se kyllä ihmetyttää minua hiukan, koska siinähän kannatetaan niin ikään suurempaa palkkojen erilaistamista. Ja minun täytyy sanoutua selkeästi irti sen ehdotuksen tukemisesta, joka koskee alhaisimman koulutuksen saaneille, nuorille tai pitkäaikaistyöttömille tarkoitetun tutustuttamispalkan käyttöön ottamista, koska se ainakin minun kotimaassani merkitsee työmarkkinaosapuolten noudattaman neuvotteluoikeuden selvää nujertamista. Ja se, että ehdotetaan eräänlaista EU-tason taloushallitusta, merkitsee aivan väärille raiteille joutumista. Syökäämme leipää tulevaisuudessakin, ja keskustelkaamme sen sijaan siitä, eikö EMU: n lähentymiskriteerien toteuttaminen olekin varsinainen syy kaikkien EU: n jäsenvaltioiden kohtuuttoman suureen työttömyyteen, sen sijasta että uskottelemme itsellemme ja muille, että työttömyysongelma voidaan ratkaista EMU: n toteuttamisella. Kuunnelkaamme EMUsuunnitelmia vastustavia voimakkaita protesteja, joita kuuluu eri puolilla Euroopan unionin valtioita.

Lukas
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että taloudellinen kertomus on liian optimistinen ja se ottaa lisääntyvän massatyöttömyyden liian vähän vakavasti. Kilpailukyky liitetään liian yksipuolisesti työn aiheuttamiin kuluihin, kun taas tärkeät alat luovuus ja innovaatiot niin tuotannossa kuin myynnissäkin hivenen laiminlyödään.
Julkisen ja yksityisen sektorin vakauttamisinto on suuntautunut liikaa poisrationalisointiin ja liian vähän investointiin. Ranska on esimerkki siitä, että työn kustannusten alentaminen ei voi yksinään parantaa kilpailukykyä, sillä siellä työttömyys ei ole vähentynyt työn kustannusten alentamisesta huolimatta, ja tämä on pikemminkin johtanut markkinaosuuksien lisämenetyksiin. Siksi tulevaisuudessa on tärkeää tarkastella Euroopan unionin tehtävärakennetta kriittisesti.
Niin kauan kuin jäsenvaltioiden maksut käytetään maatalouden ylituotannon tukemiseen ja tutkimukseen ja kehitykseen käytetään verrattain pieniä summia, ei pitäisi ihmetellä, jos Euroopan unionin kilpailukyky heikkenee.

Fayot
Arvoisa puhemies, suuri keskustelunaihe, joka heittää varjon komission taloudellisen vuosikertomuksen ylle, on tietysti työllisyys.
Tiedämme, ettemme voi tässä suhteessa tyytyä pelkkään ajatteluun, vaan on tehtävä jotakin. Emme voi tyytyä kansallisen tason talouspolitiikkaan, kun valuuttapolitiikkaa tehdään Euroopan tasolla. Emme voi antaa työttömyyden, köyhyyden ja syrjäytymisen kehittyä ja heittäytyä täysin markkinoiden armoille. Kollega RandzioPlathin erinomaisessa mietinnössä halutaan tähän liittyen antaa opetus voluntarismista ja teidän luvallanne haluaisin selvittää kahta ajatusta.
Ensimmäinen ajatus on se, että on tarpeen antaa talouspolitiikalle eurooppalainen ulottuvuus. Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, olen kotoisin Luxemburgista, maasta, joka on kymmenen vuoden ajan luonut joka vuosi tuhansia uusia työpaikkoja ja jossa työttömyys silti väistämättä lisääntyy. Miksi? Koska tämä maa sijaitsee rajat ylittävien työpaikkojen alueella, jossa työttömyys on 10-15 prosenttia tai jopa enemmän. Tämä osoittaa hyvin, että naapureitaan nopeampaa kasvupolitiikka harjoittava maa tukee ennen kaikkea naapureidensa taloutta. Jos haluamme kansallisten politiikkojen onnistuvan, on vähintäänkin valvottava niiden koordinointia Euroopan tasolla.
Toinen ajatus koskee yhteisen kasvupolitiikan tarpeellisuutta. Piintyneet dogmaatikot sanovat, ettei tämä ole mahdollista. Yhteistä valuuttaa tavoitellessaan lähentymisperusteisiin täysin nauliintuneina he eivät halua antaa yhtään lisävaroja yhteisön talousarvioon, eivätkä huolehtia naapureistaan. Sosialistit sanovat kyllä. Sortumatta autuaaseen keynesilaisuuteen he katsovat, että on mahdollista toimia kysynnän mukaisesti, jopa yhteisön talousarvion avulla, joka vastaa ainoastaan 1, 27 prosenttia BKT: sta.
Jos sallitte, arvoisa puhemies, toteaisin Jacques Delors'ia mukaellen, että eikö Euroopan unioni, joka ottaa lainaa antaakseen lainaa Bulgarialle tai Unkarille, sijoita näin oman elämisen laatuunsa sekä nuorisonsa tulevaisuuteen?
Arvoisa puhemies, mielestäni meillä on siis oltava, kuten esittelijä ehdottaa, Euroopan laajuinen talouspolitiikka ja ennen kaikkea kasvun talouspolitiikka.

Fourçans
Arvoisa puhemies, Fayot'ta miellyttääkseni vaikutan ehkä ainutlaatuisen ajattelun puolustajalta, mutta jatkan siitä huolimatta. Haluaisin kommentoida sekä taloudellista vuosikertomusta että parlamentin mietintöä.
En ole yhtä kriittinen taloudellisen vuosikertomuksen suhteen kuin Randzio-Plath, vaikka haluankin huomauttaa komissiolle joistakin tekstiä koskevista seikoista.
Komission tavoin uskon, että Euroopan unionin taloudellisia suorituksia on parannettava ja että meneillään olevan nousukauden on kannustettava meitä jatkamaan viitoitetulla tiellä. Tämä merkitsee, ja uskon kaikkien olevan samaa mieltä asiasta, että emme voi jäädä lepäämään laakereillemme, sillä olemme kaukana kasvua ja yhä erittäin korkeaa työttömyyttä koskevista tavoitteista.
Miksi Euroopan kasvuvauhti on alhainen ja miksi keskimääräinen työttömyysaste on korkea? On todettava tämän johtuvan suurelta osin huonosta talouspolitiikasta, jota on toteutettu 90-luvun alusta lähtien. Talousarviopolitiikka on ollut liian hölläkätistä, valuuttapolitiikkaa on hoidettu huonosti ainakin viime aikoihin asti ja työmarkkinat ovat liian jäykät.
Ottakaamme siis, hyvät kollegat, opiksemme näistä menneisyyden esimerkeistä. Emme onnistu ratkaisemaan kasvun ja työllisyyden ongelmia talousarviokuria lieventämällä, emmekä myöskään valuuttapolitiikkaa höllentämällä. Randzio-Plathin esittelemässä mietinnössä, jossa ehdotetaan tällaisia toimenpiteitä, erehdytään kohteista.
Tällainen höllentäminen ei johda reaalikorkojen laskuun, kuten esittelijämme toivoo. Siihen päästään jatkamalla talousarvioiden tervehdyttämistä, poistamalla korkoriskit eli siis vakaan valuutta- ja verotusympäristön avulla.
Päinvastoin kuin meille ehdotetaan, meidän on alennettava julkisia menoja sekä pakollisia veroja ja sosiaaliturvamaksuja. Tätä varten meidän on tehtävä tiettyjä rakenteellisia uudistuksia, jotta alenemista todella tapahtuu ja jotta se on pysyvää.
Tähän pyrkiessämme meillä on Euroopassa kaksi suurta työmaata. Ensimmäinen koskee työmarkkinauudistuksia. Työmarkkinat on saatava yleisesti ottaen, vaikkei ehkä kaikissa maissa, joustavammiksi. Meidän on ennen kaikkea nopeutettava työn, erityisesti vähän koulutusta vaativan työn, kustannusten alenemista, toisin kuin aiemmat puhujat sanoivat. Tämä on ratkaisu vähän koulutetun työvoiman työttömyyteen, joka on eri jäsenmaissa kaikkein suurin työttömyyden alue. Tähän pääsemiseksi ei ole muuta ratkaisua kuin alentaa pakollisia veroja ja sosiaaliturvamaksuja. Olen hieman pahoillani siitä, ettei komissio lainkaan painottanut tätä kysymystä, vaan ainoastaan mainitsi sen.
Toinen työmaa koskee maailmanlaajuistumisen ja teknisen edistyksen ongelmaa. Taloudellisessa vuosikertomuksessa sille on omistettu mielenkiintoinen luku. Myös tätä aihetta olisi minusta pitänyt kehittää pidemmälle. Ehkä sitä käsitellään enemmän seuraavassa esityksessä. Haluaisin korostaa erästä seikkaa tähän aiheeseen liittyen. Ei ole mitään ensisijaista syytä epäillä, etteikö maailmanlaajuistuminen johtaisi työpaikkojen luomiseen, vaikka kuten tiedämme, lyhyellä aikavälillä se aiheuttaa joitakin ongelmia.
Päätän puheenvuoroni tähän, arvoisa puhemies. Haluaisin vain sanoa ehdottaneeni yhdessä PPE-ryhmän ja Hermanin kanssa joitakin tarkistuksia. Näiden tarkistusten kohtalo määrää luonnollisesti ryhmän äänestyksen.

Svensson
Herra puhemies! Kahdenkymmenen vuoden ajan on Euroopan unionissa vallinnut joukkotyöttömyys. Yksi sen syistä on ollut puhdasoppisten talousteorioiden hallitsevuus taloudellisessa ajattelussa. Siksi Randzio-Plathin mietintö edustaa hyvää tekevää käännettä. Se ennustaa offensiivista ja ekspansiivista politiikkaa. Se viittaa näkemykseen julkisten rakenteiden aktiivisesta roolista finanssipolitiikassa. Mietintö murtaa siten sitä mielipiteiden konformismia, joka on muuten leimallista keskustelulle Euroopan unionissa ja sen instansseissa.
Sen sijaan on esitettävä vastalause mietinnön uskolle rahaliiton rooliin. Juuri EMU: n sääntelyjärjestelmä on suuressa määrin syypää lamauttavaan politiikkaan. Lähentyminen on pitkällä aikavälillä hylättävä, jotta kriisiä voitaisiin torjua. Uusi, vapaampi valuuttayhteistyö maailmanlaajuisemmalla pohjalla on perustettava. Näistä huomautuksista huolimatta mietintö on kuitenkin valonpilkahdus dogmaattisuuden pimeydessä.

Moretti
Arvoisa puhemies, valittelu ei riitä ratkaisemaan työttömyyden aiheuttamia ongelmia Euroopassa. Todellisen ja oikean taloudellisen kasvun esteet on nyttemmin tunnettu ja suurin osa jäsenvaltioista ehdottavat kilpaa ratkaisuja pystymättä panemaan niitä kuitenkaan täytäntöön. Italia on kielteinen esimerkki, joita ei tule jäljitellä ja jossa säännöt, joiden mukaan tappiot jaetaan, mutta voitot pidetään omissa käsissä, on yhä muodissa. Integraatiokassa hyödyttää ainoastaan suuria yrityksiä, kun taas se on kokonaan suljettu pieniltä yrittäjiltä. Mitä tämä unioni aikoo konkreettisesti tehdä, suunniteltujen ohjelmien pohjalta, pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi?
Käytössämme olevat tiedot vahvistavat, että lukuisat taloudelliset ja työllisyysongelmat on ratkaistavissa ainoastaan tukemalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Älkäämme menettäkö enää aikaa ja sijoittakaamme infrastruktuureihin, liikenneverkkoihin, ympäristöön, energiatuotantoon; järjestäytykäämme paremmin, jotta pienet ja keskisuuret yritykset voivat hyötyä suunnitelluista tutkimussijoituksista ja jäsenvaltiot vähentäkööt verotustaakkaa verojen ja sosiaaliturvamaksujen osalta.
Olemme kulkeneet hetken matkaa väärään suuntaan, mutta voimme korjata tämän lopettamalla epäoikeidenmukaisen kilpailun verotuksen alalla Maastrichtin sopimukseen liitettävän verotuspöytäkirjan avulla, joka sisältää jäsenvaltioiden menettelytapasäännöt yritys- ja pääomaverotuksesta.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission taloudellisesta vuosikertomuksesta tänään iltapäivällä käyty keskustelu antaa minulle ensinnäkin tilaisuuden onnitella lämpimästi kollegaamme RandzioPlathia, hänen erinomaisesta työstään, samoin kuin siitä tarkkuudesta ja älykkyydestä, jotka ovat ominaisia kaikille hänen töilleen. Tämä kertomus saa minut myös toteamaan, arvoisa Herman, toimeenpanevan komission työskennelleen hyvin meitä hallitsevien sopimusten sekä neuvoston päätösten mahdollistamalla tavalla unohtamatta tietenkään johtavaa liberaalia ideologiaa, joka unionissamme vallitsee.
Mutta koska meillä on 18 miljoonaa työtöntä ja 9 miljoonaa henkilöä, jotka voisivat astua työelämään, jossa työpaikkoja olisi olemassa, emme voi tyytyä enemmän tai vähemmän keinotekoisiin yhteisen rahan edellyttämiin lähentymisperusteisiin. Emme myöskään voi tyytyä alhaiseen kasvuun, jolla ei ole todellista vaikutusta työttömyyteen. Emme voi kulkea ainoastaan kohti työn joustavuutta, alhaisempaa sosiaaliturvaa ja suurempaa liberalismia.
Vaikka hyväksyn toimeenpanevan komission tietyt ehdotukset koulutukseen ja opetukseen sekä paikallisiin työllisyyshankkeisiin liittyen, totean monien muiden tavoin, että tarvitsemme työttömyyden shokkihoitoa, tavaroiden ja palveluiden sisäisen kysynnän tehokasta lisäämistä, korkojen laskua, tutkimuksen ja kehityksen kasvua, lähentymisperusteiden vähemmän dogmaattista ja ideologista lähestymistapaa. Tämä on epäilemättä pehmeämpi tapa edetä kohti jälleenrakentamista ja kohti tahtoa teollisuuden todelliseen kehittämiseen.
Lopuksi totean yleisesti, että kaikkien päättäjien olisi ennen jokaista päätöstä analysoitava päätöksen vaikutukset työllisyyteen lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. Siten, ja ainoastaan siten, voimme saavuttaa uudelleen luottamuksen ja saada vähittäisen työajan lyhentämisen avulla työttömyyden lopulta laskuun.

Langen
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, minusta on valitettavaa, että kollega ei ollut enää tänään iltapäivällä läsnä keskustelussa. Minä en kuitenkaan olisi onnitellut häntä siitä, sillä niin hyvä kuin muut ovat sanoneet mietinnön olevan, se ei ole. Se sisältää nimittäin joukon ristiriitaisuuksia.
Haluaisin kiittää komissiota hyvästä ja kokonaisuutena realistisesta taloudellisesta kertomuksesta. Kaikki arvostelu, jota teihin, herra komissaari de Silguy, on kohdistettu, ei ole oikeutettua, sillä viime kädessä jäsenvaltiot ovat vastuussa raha- ja talouspolitiikasta. Tällöin ei komissiota voi saattaa vastuuseen kaikista jäsenvaltioiden laiminlyönneistä.
Euroopan pääongelma on - tämän ovat jo monet sanoneet - suuri työttömyys, ja nimenomaan sekä rakenteellinen työttömyys että suhdanteista johtuva työttömyys. Voimakas talouskasvu ei pelkästään riitä korjaamaan näitä rakenteellisia puutteita. Sitä tarvitaan tosin uusien työpaikkojen aikaansaamiseksi, mutta se ei riitä. Eurooppa on valinnut selkeän markkinataloudellisen tien, kuten komissaari oikein esitti kertomuksessaan. Sisämarkkinaohjelmalla, Maastrichtin sopimuksella ja talous- ja rahaliitolla on osoitettu yksiselitteisiä ja lupaavia keinoja Euroopan työpaikkojen kilpailukyvyn parantamiseksi.
Ydinkohtia ovat tavaroiden, palveluiden ja ihmisten vapaa liikkuvuus, kilpailukyvyn parantaminen vapauttamisella ja yksityistämisellä sellaisilla tärkeillä aloilla kuin teleliikenne, liikenne, posti, energia ja Euroopan laajuisten verkkojen rakentaminen, joilta puuttuu vielä rahaa. Myös valtion vararahastot ja valtion menojen vähentäminen ovat aiheena, jota säänneltiin Maastrichtin sopimuksessa, tärkeitä kohtia, samoin kuin inflaation torjuminen ja lähentyminen talous- ja rahapolitiikassa.
Valuutan vakaa arvo sisämarkkinoilla taataan erityisesti edullisella inflaatiotasolla. Tässä Euroopalla on monia hyviä esimerkkejä. Me olemme yhtä mieltä siitä, että me voimme saavuttaa ilman kolmannen vaiheen sopimuksen mukaisessa euron liikkeellelaskussa ilman kriteerien lieventämistä, siten mietinnön esitys talous- ja rahaliitosta on oikea. Me emme kuitenkaan voi, tässä on Randzio-Plathin mietinnön ristiriita, luoda suhdanteita piristävällä, lyhytaikaisesti vaikuttavilla keynesiläisillä suhdanneohjelmilla auttaa asiaa, joka saa aikaan roihun väärässä paikassa, vaan meidän täytyy purkaa rakenteellisia puutteita oikeissa kohdissa, kuten kollega Fourçans sanoi ja toi tarkistuksissaan esille, esimerkiksi kun on kyse julkisista investoinneista yksityisen toiminnan perustana eikä korvaajana.
Meidän on tuettava erityisesti työmarkkinoiden joustavuutta ja poistaa mahdollisimman pian sisämarkkinoiden ongelmat, esim. vielä olemassa olevat esteet. Siksi, herra komissaari, minulla on teille pyyntö: älkää poiketko tältä hyvältä tieltä, vaan jatkakaa politiikkaanne samoin kuin olette sen aloittanut.

Theonas
Arvoisa puhemies, komission kertomuksen ylioptimistisuus on ärsyttävä: siinä puhutaan myönteisestä EMU: un vievästä kehityksestä, BKT: n todellisesta kasvusta, uusista työpaikoista ja voimakkaasta talouden elpymisestä.
Arvoisa puhemies, kotimaassani me käytämme ilmaisua " Herra tekee typeräksi sen, jonka Hän haluaa tuhota" korostaaksemme jonkun itsetuhoista etäisyyttä todellisuudesta. Tuntuu siltä, että tämä kansanomainen kreikkalainen sanonta pätee täysin Euroopan unionin toimielinten kohdalla. Pitäytyminen politiikassa, joka johtaa joka päivä Euroopan kansoja yhä syvemmälle työttömyyteen, köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjintään tekee kyllä vaikutuksen. Eurooppalainen yhteiskuntamalli sortuu, työntekijä muuttuu päivittäin pelkäksi työllistetyksi yksilöksi, kokonaisen vuosisadan aikana saavutetut työsuhteet tuhotaan täysin, pankkiirien vaatimukset nousevat kansalaisten demokratian yli.
Mielestäni muuta tietä ei ole kuin kansalaisliikehdintä ja työväen taistelu oikeuksien puolustamiseksi. Ainoastaan silloin Euroopan unioni saattaa ehkä tehdä oikeat johtopäätökset.

Katiforis
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, olin valmistellut erään kohdan, mutta en aio lukea sitä teille, koska vastaan mieluummin eräisiin vastakkaisen puolen esittämiin kannanottoihin.
Kuulin esimerkiksi, että emme saa levätä laakereillamme. Millä laakereilla, herra Fourçans? Missä näitte laakereita? Piikkipensaita maanne työntekijät näkevät, ja niiden päällä on vähän vaikea levätä.
Kuulin myös, että veroja ja lentolippujen hintoja on laskettava. Mihin pisteeseen asti niitä on laskettava? Siihenkö pisteeseen asti, että lentokoneet alkavat pudota? Onko tarkoitus tehdä kustannus- ja hyötyanalyysi yhtiöiden lisävoitoista ja menehtyneiden matkustajien elämän lisäarvosta? Taloudellisesti sellainen olisi järkevää: matkustajien elämän arvo on rajoitettu. Ylijäämä kustantaisi ilman muuta menetetyn elämän. Teemmekö tällaisen arvoanalyysin? Taloustiede ei ole objektiivista tiedettä. Se on arvoja määrittelevää tiedettä ja ennen teknisten kysymysten käsittelyä haluamme teidän kertovan, mitkä ovat ne arvot, joita me täällä puolustamme ja joita taloustiede tukee.
En kuulu niiden joukkoon, joiden mielestä työttömyyttä on käytettävä inflaation torjumiseksi. Mietintönne edustaa täysin tätä kantaa. Se ei kuitenkaan ilmaise sitä näin selkeästi, koska se olisi kovin provokatiivista, mutta olennaisesti se ilmaisee sen, että työttömyyttä on käytettävä pysäyttämään inflaatio. Haluaisimme toisen mietinnön, sillä on olemassa toisenlaisiakin keinoja inflaation torjumiseksi kuin antaa työttömyyden kukoistaa ja yltää tänään 12 prosenttiin, huomenna 20 prosenttiin ja ylihuomenna 30 prosenttiin. Mihin tämä tarina päättyy? Mihin päättyy tämä tarina, joka alkoi vuonna 1970, jolloin haluttiin hillitä pysyvää inflaatiota työntekijöiden kustannuksella. Tässä on kaikkien meille kantamienne papereiden keskeinen olemus. Vuodesta toiseen meille on kerrottu samoja asioita. Ette milloinkaan ryhdy oikeaan yritykseen toisenlaisen ratkaisun löytämiseksi.
Haluaisin lopettaa esitykseen, jonka herra Donnelly teki aamulla, että toisenlaisiakin ääniä pitäisi mietinnössä kuulla, jotta emme aina palaisi samaan henkiseen umpikujaan, johon olette meidät tuominneet.

Van Welzen, Wim
Arvoisa puhemies, komissio vaatii toimintakertomuksessaan, mielestäni melko yllätyksellisesti, enemmän palkkaeroja eri alueiden välille. En löytänyt sitä puoltavia argumentteja. Tiedän, että todellisuudessa Euroopan kansalaisilla on erittäin paljon ongelmia niiden palkkaerojen suhteen, jotka vallitsevat eri maiden välillä ja sen epärehellisen kilpailun suhteen, joka on seurauksena tästä. En voi nähdä asiaa muuten, kuin että komission esitys johtaa palkkojen ja lopulta myös työttömyyskorvausten laskuun, jotka monissa maissa on sidottu palkkoihin ja etenkin minimipalkkoihin. Mielestäni komission esitys on oikeastaan törkeä, sillä komissiolla ei ole rohkeutta esittää direktiiviä minimipalkoista. Toisin sanoen esitetään sellaista, mikä johtaa laskuun, mutta kieltäydytään esittämästä direktiiviä, joka tarjoaisi välttämättömän perussuojan Euroopan kansalaisille. Mielestäni ainoa järkevä asia, jonka voimme tehdä, on peruuttaa esitys.
On vielä toinenkin syy vastustaa sitä ja se on se, että tällainen kehitys heikentäisi suuresti ammattiliittojen asemaa, eikä meillä ole mitään syytä tehdä niin. Sen työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun puitteissa, josta me jatkuvasti puhumme, tarvitaan enemmänkin huolta siitä, kuinka voimme vahvistaa ammattiliittojen asemaa, kuinka voimme antaa asialle enemmän sisältöä.
Lopuksi, yksi suurista ongelmista on unionissa toimivien yritysten siirtyminen muualle. Komission esitys voi johtaa vain siihen, että yhä useammat yritykset siirtyvät muualle. En ymmärrä, että tätä ei ole otettu huomioon. Mielestäni tässä on kysymys yrityksestä kiinnittää huomiota niin sanottuun valitukseen työntekijöiden liikkuvuuden puuttumisesta.
Mikäli halutaan lisätä työntekijöiden liikkuvuutta, on huolehdittava siitä, että lopultakin tapahtuu jotakin palkkojen ja sosiaaliturvan yhdenmukaistamiseksi. Silloin meidän on lopultakin tarjottava tosissamme ratkaisu esimerkiksi niihin ongelmiin, joita rajatyöntekijöillä on Hollannin ja Saksan sekä Hollannin ja Belgian välillä, ja jota on tutkittu jo 10 vuotta ja johon komissio ei näytä pystyvän tarjoamaan mitään järkevää ratkaisua.

Willockx
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa ensiksi jotakin Maastrichtin sopimuksesta, rahaliitosta ja konvergenssikriteereistä. Me sanomme " kyllä" konvergenssikriteereille, " kyllä" niiden oikealle tulkinnalle. Sanomme samalla " ei" yksinkertaistuksille ja symbolikeskustelulle ja luettuani lehtiä viime päivinä Ecofinneuvoston kokouksen jälkeen pelkään, että keskustelemme vain symboleista ja että vakava tulkinta Maastrichtin sopimuksen hengessä on käymässä yhä hankalammaksi. Toiseksi, meidän on valmistauduttava rahaliiton kolmannen vaiheen voimaantuloon. Tässä haluaisin puuttua Cassidin huomautukseen verokilpailusta. Hyvä kollega Cassidi, pelkään verokilpailua, joka kohdistuu verotusperiaatteisiin, jotka muuttavat sujuvasti jäsenvaltioiden välillä. Pelkään, että tämän takia sosiaaliturva heikkenee ja pelkään myös, että jos rahaliitto toteutetaan ilman verotuksellista yhteensovittamista, mutta siten, että siihen sisältyy verokilpailu, sosiaaliturva joutuu yhä kovemmalle koetukselle. Kolmanneksi, viime viikolla vakaussopimus sai viimeisen silauksen ja nyt sitä sanotaan kasvu- ja vakaussopimukseksi.
Hyvä komission jäsen, haluaisin pyytää teitä sanomaan, missä vakaussopimuksen kohdissa " kasvua" kuvataan vapaaehtoisena päämääränä. Vakaussopimus lähtee oikeutetusti siitä, että konvergenssikriteerit täytetään myös kolmannen vaiheen jälkeen. Olen samaa mieltä tästä. Mutta vakaussopimuksesta puuttuu kasvutekijä.
Pyydän teitä tekemään asialle jotakin. Mikäli ette tee mitään ja me koemme sen seuraukset omassa maassamme, mikäli väitätte, että vapaat rahamarkkinat tulevat huolehtimaan Euroopan asukkaiden tulevaisuudesta, se tarkoittaa ehkä eurooppalaisen hankkeen itsemurhariskiä ja se on pahinta, mitä voisi tapahtua.

Wibe
Herra puhemies! Haluan vain kiinnittää huomiota siihen, että komission raportissa on joukko karkeita virheitä Ruotsin taloudellisen tilanteen kuvauksessa. Sanotaan esimerkiksi, että korot eivät ole koskaan olleet yhtä alhaalla kuin nykyisin ja että korkoero Saksaan nähden ei ole koskaan ollut näin pieni, mutta tämä on suorastaan virheellistä. Komissio lähtee nimelliskorosta, mutta kuten jokainen ekonomi tietää, näissä yhteyksissä relevantti on reaalikorko, ja se ei ole koskaan ollut Ruotsissa niin korkea kuin nyt.
Edelleen todetaan, että säästäminen kasvoi Ruotsissa kasvun hidastumisen seurauksena, ts. jonkinlainen käänteinen keynesiläinen yhteys. Totuus on kuitenkin jälleen päinvastainen: Toteutimme Ruotsissa verouudistuksen, joka lisäsi säästämisen kannattavuutta. Säästäminen kasvoi, kysyntä aleni ja kasvu myöskin aleni. Tämän tietää Ruotsin jokainen ekonomi.
Näiden virheiden pohjalta komissio välittää sellaista kuvaa, että Ruotsin talouskehitys on ollut suotuisa, kun on noudatettu komission suosittelemaa politiikkaa, kun taas perinteinen sosiaalidemokraattinen politiikka on ollut epäonnistunutta. Totuus on kuitenkin tarkalleen päinvastainen: Juuri silloin, kuin Ruotsi lakkasi noudattamasta keynesiläistä kysyntäpolitiikkaa, kun aloimme asettaa inflaationvastaisen taistelun työttömyydenvastaisen taistelun edelle , kun aloimme soveltaa lähentymisvaatimuksia, lyhyesti sanottuna kun siirryimme komission suosittamaan uusliberaaliin politiikkaan, Ruotsi joutui ongelmiin. Silloin meidän työttömyysprosenttimme kasvoi 2: sta 12: een. Ruotsin kehitys on siis loistava esimerkki siitä, että perinteinen sosialistinen politiikkaa toimii, politiikka, joka asettaa työttömyydenvastaisen taistelun inflaationvastaisen taistelun edelle .
Minun traaginen ennustukseni on, että unionin työttömyys ei tule alenemaan, ennen kuin tämä näkemys saavuttaa komission ja neuvoston. Raportin monet virheellisyydet saavat minut kuitenkin pelkäämään, että tällä näkemyksellä on hyvin pitkä tie kuljettavana.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, taloudellisen vuosikertomuksen näkyvin piirre on komission osoittama itsetyytyväisyys, kun se käsittelee unionin taloudellista tilannetta.
Siitä voimme päätellä, että komissiolla on passiivinen asenne luottaa talouden varmuuteen, kun ylläpidetään eräitä terveitä makrotaloudellisia perusteita tai tasapainosuhteita erityisesti julkisen talouden ja inflaation osalta, ikään kuin se riittäisi takaamaan kasvun ja työpaikkojen lisääntymisen.
Erilaisten talouksien antamat todisteet eivät vahvista tätä analyysia. Makrotalouden perusteet paranevat, nimellisessä lähentymisessä edetään, mutta kasvun pysähtyneisyyttä ei onnistuta voittamaan ja työttömyys pysyy sietämättömällä tasolla. Selityksenä kaikkeen komissio yhä edelleen turvautuu luottamuksen puutteen moniselitteiseen käsitteeseen. Tavallinen kansalainen puolestaan elää tilannetta taloudellisena kaaoksena, josta on äskettäin saanut nimensä eräs tunnettu ranskalainen best seller.
Omasta puolestamme meidän pitää tuoda julki, että unionin taloudellinen tilanne osoittaa, että sen ratkaisevissa osatekijöissä on eräitä merkittäviä puutteita. Korkeasta säästöasteesta huolimatta, investointi on vähentynyt kunnioitettavassa määrin menneisyyteen verrattuna. Julkiset investoinnit ovat merkittävästi vahingoittaneet eri jäsenvaltioiden julkisen talouden tervehdyttämisprosesseja.
Siksi ehdotamme, että kun käsitellään liiallisia julkisia alijäämiä, otettaisiin huomioon perustavaa laatua oleva ero juoksevien kulujen ja pääomakulujen välillä, juoksevien kulujen rahoitusalijäämän ja investoinnin kulujen rahoitusalijäämän välillä.
Vielä huolestuttavampaa on jälkeenjääneisyys tutkimus- ja kehitystyössä, erityisesti informaatioyhteiskunnan osalta. On välttämätöntä välittömästi käynnistää tätä alaa koskeva eurooppalainen toimintaohjelma, jonka ansiosta unionin tasolla yhdistyneen talousalueen etuja voidaan hyödyntää. Koska tällä alueella, jossa julkisten voimien toiminta on määräävää, yhä edelleen toimitaan hajaantuneesti, kukin jäsenvaltio yksinään, koordinoinnin taso on hyvin alhainen ja vielä vähäisempää on yhteisön toimielinten suora toiminta.
Lopuksi yhteenvetona haluan sanoa, että me sosialistit olemme sitä mieltä, että ei ole oikein tiivistää kaikkea talouspolitiikkaa tavoitteeseen luoda terve makrotaloudellinen ympäristö. Sen lisäksi on välttämätöntä sitoutua myös aktiiviseen työllisyys-, koulutus-, investointi-, tutkimus ja kehitysstrategiapolitiikkaan, aktiivisempaan kysyntäpolitiikkaan ja samoin lisääntyvän kysynnän suuntaamiseen. Toivomme, että nämä johtopäätökset otetaan huomioon talouspolitiikan yleisiä suuntaviivoja laadittaessa.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sallikaa minun ensin osoittaa sanani Randzio-Plathille, joka erinomaisessa esityksessään osoitti tai yritti osoittaa, että kevät on toistaiseksi ollut hyvin viileä. Hän vihjaili epäilemättä tämänaamuisiin kuumiin tunteisiin Strasbourgin kaduilla. Hän ehkä huomasi lounaan jälkeen, kuten itsekin huomasin, että lämpötila oli noussut. Tämä sai minut ajattelemaan, ettei kylmä kevät merkitse sitä, etteikö sen jälkeen voisi tulla kaunis kesä ja syksyllä runsas sato.
Mutta jotta voi kerätä hyvän sadon, rouva Randzio-Plath, on myös työskenneltävä hyvin. Säätieteelliset olosuhteet eivät selitä kaikkea. Juuri tähän halusimme taloudellisen vuosikertomuksen avulla vaikuttaa, sillä tämä kertomus sisältää kaikki tarvittavat osatekijät yhteisen talouspoliittisen strategian luomiseksi. Yhteinen strategia ei sisällä ainoastaan lähentymistä ja Euroopan unionin talous- ja rahaliittoa, vaan myös kasvun ja työllisyyden, jotka ovat ne kaksi aihetta, joita haluaisin nyt käsitellä.
Sallikaa minun kuitenkin tehdä sivuhuomautus Donnellylle, joka ei valitettavasti ole täällä kuulemassa vastaustani, jonka kertonette hänelle edelleen. Hän pyysi, että taloudellisesta kertomuksesta tehtäisiin julkinen ja että sitä selitettäisiin julkisuudessa. Henkilökohtaisesti pidän tätä ajatusta mielenkiintoisena. Harkitsemme sitä ja arvelen, että meillä on useita tapoja edetä asiassa. Ensinnäkin seuraavan taloudellisen vuosikertomuksen esittelijä voitaisiin nimittää nopeammin. Voisimme lisäksi keskustella joidenkin parlamentin jäsenten kanssa ennen taloudellisen vuosikertomuksen julkaisemista. Voisimme myös käydä julkista keskustelua taloustieteilijöiden, tutkimuslaitosten, toimittajien ja parlamentin jäsenten kanssa. Olen valmis harkitsemaan kaikkia näitä ratkaisuja ja työskentelemään niiden toteuttamiseksi. Tässä vastaukseni Donnellylle.
Jotta en haaskaisi aikaanne, palaan siis kahteen aiheeseen, joita haluan korostaa. Ensinnäkin kasvu. Luulen monien kysymysten tässä salissa käsitelleen seuraavaa ongelmaa: kuinka lisätä kasvua?
Ensinnäkin toteaisin, ettei kasvua valitettavasti voida käskeä. Se on pääasiassa terveen taloudellisen perustan tulosta. Olen pahoillani, arvoisa Willockx, mutta julkinen vaje ei ole koskaan luonut työpaikkoja. Jos näin tapahtuisi, meillä vallitsisi ylityöllisyys. Olette syyttäneet meitä ennen kaikkea liialliseen vakauteen pyrkimisestä työllisyyspolitiikan kustannuksella. Haluan nyt todeta, mitä ajattelen asiasta. Mielestäni terve talouspolitiikka on kasvua edistävän taloudellisen ympäristön ennakkoedellytys. Olen kuitenkin samaa mieltä kanssanne siitä, ettei se auta meitä ratkaisemaan täysin työttömyysongelmaa ja että näitä ongelmia on täydennettävä muilla politiikoilla.
Miksi kohti vakautta suunnattu talouspolitiikka on tarpeen? Koska se mahdollistaa kasvun takaamisen keskipitkällä aikavälillä kysyntään perustuen ja investointeihin tukeutuen.
Ensinnäkin kysynnän on tuettava kasvua ja tähän liittyen haluaisin korostaa seuraavaa: komissio ei kiistä sitä tosiasiaa, että kasvu edellyttää kysyntää ja että nykyisen sisäisen kysynnän riittämättömyys selittää osaltaan nykyisen elpymisen varovaisuutta. Muistutan teille, että vuonna 1996 kasvu oli 1, 6 prosenttia ja että vuonna 1997 se on 2, 25-2, 5 prosenttia. Mutta kysynnän keinotekoinen tukeminen, joka uhkaisi talouden pohjaa talousarvion laajenemisella tai liian nopealla palkkakehityksellä, olisi tuottavuuden vastaista eikä siten kovin pitkävaikutteista. Miksi? Koska kasvun tärkeä moottori sijaitsee tuottavuudella aikaansaaduissa voitoissa ja koska suhteellisten hintojen alentaminen aloilla, joilla tuottavuus kasvaa voimakkaasti, mahdollistaa tuotteiden ja palvelujen ostokysynnän lisäämisen aloilla, joilla tuottavuus kasvaa hitaammin ja joilla kuitenkin luodaan työpaikkoja. Tätä koetamme osoittaa taloudellisen vuosikertomuksen sivulla 34.
Kuten edustajakokouksenne suosittelee, uudistusten tiellä olevien esteiden poistaminen sekä paremmin kohdennettu tutkimus- ja kehityspolitiikka helpottavat tätä kehitystä. Mutta haluaisin lisätä, että terveellä pohjalla oleva kysyntä Euroopassa on elpymässä. Ensimmäiseksi kysyntää on tukenut vienti. Sen tilalle pitäisi nyt olla tulossa yksityinen kulutus, jonka pitäisi kasvaa 2 prosenttia vuonna 1997 ja 2, 5 prosenttia vuonna 1998. Näiden kysynnän parempien näkymien pitäisi kiihdyttää myös investointeja. Tästä pääsenkin toiseen aiheeseeni eli investointien tukemaan kasvuun.
Komissio jakaa edustajakokouksenne ja Randzio-Plathin huolen investointien pysähdyksestä Euroopassa. On totta, että kokonaisinvestointien elpyminen on toistaiseksi ollut heikkoa. Voimme kuitenkin jo nyt todeta pääomahyödykkeisiin kohdistuneiden investointien lisääntyneen, vaikka rakennusala onkin vielä hieman taantunut. Luulen kuitenkin, enkä usko olevani liian optimistinen, arvoisa Ribeiro, että nyt on kaikki kohdallaan yritysten investointien todellista elpymistä ajatellen. Yritysten investoinnit muodostavat 85 prosenttia kaikista investoinneista johtuen erityisesti investoidun pääoman sopivasta tuotosta ja löyhemmistä politiikoista.
Muistutan kuitenkin, että komissio on aina korostanut, myös vuoden 1997 vuosikertomuksessa, että julkiset investoinnit on säilytettävä. Ne ovat nimittäin tärkeä tekijä pitkän aikavälin kasvua ajatellen. Komissio on myös jatkuvasti tukenut yhteisön investointihankkeita Euroopan laajuisista verkoista lähtien.
Tässä se, mitä halusin sanoa teille nopeasti kasvusta, joka on työpaikkojen luomisen ehdoton edellytys.
Nyt hyvin lyhyesti, sillä aikaa ei ole paljon, muutama sana toisesta kysymyksestä eli työpaikkojen luomisesta: kuinka helpottaa työpaikkojen luomista Euroopassa? Vuoden 1997 taloudellinen vuosikertomus sisältää tärkeitä analyyseja ja suosituksia myös tähän aiheeseen liittyen. Muistutan teitä, että toimenpiteet tällä alalla kuuluvat lähinnä kansallisen toimivallan alaisuuteen. Langen sitä paitsi korosti tätä seikkaa aivan perustellusti. Myös komissio kehottaa jäsenvaltioita kantamaan vastuunsa asiassa.
Haluaisin käsitellä hyvin lyhyesti kahta ongelmaa - työmarkkinoita ja palkkapolitiikkaa - jotka on tänä aamuna ja iltapäivällä otettu esille tässä toimielimessä.
Ensin muutama sana työmarkkinoista. On toteutettava aktiivisempaa työmarkkinapolitiikkaa. Itse asiassa ajanjaksolla, joka seurasi ensimmäistä öljykriisiä, työn kustannusten, sekä palkkakustannusten että muiden, korkea taso ja joissakin tapauksissa jäykkien työllisyysturvaa koskevien sääntöjen olemassaolo vähensivät työn merkitystä tuotantotekijänä. Pysyäkseen kilpailukykyisinä yritykset ovat siis jatkaneet työhön sijoitetun pääoman korvaamista. Euroopan unionin työmarkkinat ovat kuitenkin vähitellen sopeutuneet tähän ja tämä on johtanut tuottavuuden huomattavaan paranemiseen.
Berthu ja Lukas, mutta tietyssä määrin myös Randzio-Plath, ottivat esille kysymyksen rationalisointiinvestoinneista. Ne ovat tärkeitä kilpailukyvyn säilyttämiseksi, mutta ne voivat tuhota työpaikkoja päinvastoin kuin laajennusinvestoinnit, jotka lisäävät kasvukykyä ja siten työllisyyttä. Vuosittaisessa taloudellisessa kertomuksessa analysoidaan näitä ongelmia suhteessa työn korvaamiseen pääomalla. Se, mitä tarvitsemme, on voimakas laajennusinvestointien eli työpaikkoja luovien investointien lisääminen suhteessa rationalisointi-investointeihin. Silloin kehitysedellytykset ovat paljon suotuisammat. Mutta tämä kasvu ei luo välittömästi työpaikkoja. Komissio suosittelee myös työmarkkinoiden ominaisuuksien parantamista. Erityisesti olisi parannettava kykyä sopeutua taloudellisiin muutoksiin nimenomaan nykyaikaistamalla työorganisaatiota ja lisäämällä maantieteellistä ja ammatillista liikkuvuutta.
Komissio on vakuuttunut siitä, että olisi toivottavaa toteuttaa käytännöllisiä ratkaisuja, jotta työn kustannusten asteikkoa laajennetaan pätevyyden ja alueiden sekä tietyssä määrin alan mukaan. Tämä voitaisiin toteuttaa esimerkiksi alentamalla muita kuin palkkakustannuksia, helpottamalla vähän koulutettujen työntekijöiden palkkojen verotusta - yhdyn siihen, mitä Fourçans tähän liittyen totesi - sekä luomalla erityinen ensimmäisen työpaikan palkkajärjestelmä heikompiosaisille työntekijöille. Mutta tämä työmarkkinoiden mukauttaminen edellyttää myös tiettyä palkkojen erilaistamista, josta työmarkkinaosapuolten on sovittava.
Teidän päätöslauselmaesityksenne mukaan, mikäli ymmärsin oikein, tietty palkkojen erilaistaminen vain voimistaa palkkojen alentamispaineita ja johtaa uusiin sijaintipaikkojen vaihtoihin. Komissio ei ole samaa mieltä asiasta. Voin rauhoittaa Lis Jenseniä ja Wim van Velzeniä. Asia on täysin päinvastoin! Sillä ehdolla, että tämä erilaistaminen perustuu erilaisiin tuottavuustasoihin alueittain, se ei aiheuta yritysten toiminnan siirtoja yhdeltä alueelta toiselle. Sen sijaan se mahdollistaisi uuden toiminnan ja uusien työpaikkojen luomisen alueilla, joilla työttömyys on korkea.
Sallikaa minun, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, korostaa lopuksi, että vuosittaisessa taloudellisessa kertomuksessa luodaan globaalin ja yhtenäisen kasvun, työllisyyden ja Euroopassa kehittymässä olevan yhteenkuuluvuuden strategia. Todisteena tällaisesta kehityksestä ovat lyhyen aikavälin korkojen lasku Euroopassa, lähes 500 basispistettä vuodesta 1993 lähtien eli historiallinen 70 prosentin lasku. Osoituksena on myös pitkien korkojen merkittävä lasku, joka on luultavasti taloudellisesti paljon merkittävämpi.
Keskustelu, jota olemme tänään käyneet, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, auttaa meitä hiomaan analyysiamme talouspolitiikan suurten suuntaviivojen työstämiseksi, jotka esittelen teille 23. huhtikuuta eli samana päivänä, jolloin komissio hyväksyy ne. Teille ilmoitetaan asiasta ajallaan ja tuolloin, tähän analyysiin perustuen, voimme uudelleen käynnistää yhdessä keskustelun Euroopan talouspolitiikasta.

Randzio-Plath
Minulla olisi yksi lisäkysymys, herra komissaari: te viittasitte mm. myös talouspoliittisten suuntaviivojen laatimiseen. Voisitteko te selittää parlamentille, kuinka valmiita te olette jo ryhtymään vuoropuheluun talouspoliittisten suuntaviivojen laatimisesta, niin että me tiedämme, missä asioissa Euroopan parlamentin täällä huomenna päätettävä kanta on otettu huomioon, niin että vielä hyvissä ajoin ennen 23. huhtikuuta voidaan vaihtaa mielipiteitä parlamentin ja komission välillä?

de Silguy
Arvoisa Randzio-Plath, minulla ei ole tässä asiassa kuin kaksi huolenaihetta: perustamissopimuksen noudattaminen ja lujittaminen yhteistyössä edustajakokouksenne ja komission kanssa. Aivan ensiksi olen sitä mieltä, että taloudellisesta vuosikertomuksesta käyty intensiivinen ja aktiivinen keskustelu antaa meille jo paljon tietoa. Olen kuitenkin valmis, jos niin toivotte, järjestämään työkokouksen parlamentin valtuuskunnan ja osastojeni välillä ennen kuin pyydämme komissiota hyväksymään taloudellisen vuosikertomuksen. Perustamissopimuksen noudattamiseksi olen kuitenkin velvollinen järjestämään epämuodollisen kokouksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Maksutaseita koskeva rahoitustukijärjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mettenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0105/97) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille luodun järjestelyn uudelleentarkastelusta - Neuvoston asetus 88/1969/ETY (KOM(96)0545 - C4-0588/96).

Metten
Arvoisa puhemies, mietinnössäni käsitellään kahta kysymystä. Ensinnäkin sitä, että pitääkö olemassaolevaa maksutaseiden rahoitustukijärjestelmää jatkaa EMU: n 1. tammikuuta 1999 tapahtuvan voimaantulon jälkeen. Toiseksi, onko tällainen apuväline maksuvaikeuksien kohdalla myös hyödyllinen niille talous- ja rahaliiton jäsenvaltioille, jotka kokevat näille maille tyypillisiä shokkeja.
Aloitan ensimmäisestä kysymyksestä: rahoitustuki maksutaseisiin liittyvissä ongelmissa on osoittautunut hyödylliseksi. Se on ollut hyödyllistä jäsenvaltioille, joiden piti pyytää sitä, koska näin saadut lainat olivat halvempia kuin ne, jotka ne itse olisivat saaneet. Muut jäsenvaltiot saivat vakautta yhteismarkkinoille ja saivat lainoihin liittyvien ehtojen kautta takuut takaisinmaksusta. Koska nämä lainat myönnetään yleensä erissä, on mahdollista valvoa niiden ehtojen täyttämistä, jotka tervehdyttävät taloutta.
Näiden tukien kohdalla on tärkeää, että sekä unioni kokonaisuudessaan että tuen saava jäsenvaltio hyötyvät niistä. Kokonaiskustannukset tulevat tukea saavien jäsenvaltioiden maksettaviksi. Ainoa riski, jonka unioni ottaa on se, että lainaa ei pystytä maksamaan takaisin. Mutta sitä ei ole koskaan tapahtunut. Pitääkö tällainen tukijärjestelmä lopettaa kun EMU astuu voimaan 1. tammikuuta 1999? Parlamentin talousvaliokunta ei puolla tätä. Kaikki nykyiset jäsenvaltiothan eivät liity heti talous- ja rahaliittoon, niin sanotut " pre-ins" ja " outs" eivät osallistu EMU: un alusta lähtien ja ne voivat joutua vaikeuksiin maksutaseiden suhteen. Näiden maiden pitää saada käyttää tukea, kunnes ne ovat liittyneet EMU: un.
Mutta vaikka kaikki nykyiset jäsenvaltiot olisivat EMU: n jäseniä, minkä pitäisi tapahtua vuoteen 2002 mennessä, tällä tukijärjestelmällä olisi silti selkeä merkitys. Vuodesta 2002 lähtien ensimmäiset Keski- ja Itä-Euroopan maat tulevat todennäköisesti liittymään Euroopan unioniin. Ja ainakin yksi niistä, Unkari, on jo ilmoittanut, että EMU: un liittyminen kestää vielä muutaman vuoden sen jälkeen. Näiden vuosien aikana, jolloin maat ovat unionin jäseniä, mutta eivät vielä EMU: n, ne voivat kohdata maksutasevaikeuksia. Tämä tukijärjestelmä on siis hyvä, eikä sitä saa toistaiseksi lopettaa. Tästä pääsemmekin toiseen kysymykseen.
Eikö tällainen tukijärjestelmä, jonka avulla myönnetään lainoja pääomamarkkinoille yhteisön takuita vastaan, olisi hyödyllinen EMU: n kolmannessa vaiheessa? Ainakin maille, joita uhkaavat niille tyypilliset vaikeudet. Maastrichtin sopimus antaa tähän mahdollisuuden 103A artiklan 2 kohdan mukaisesti. Mutta toistaiseksi ei ole tehty mitään asian hoitamiseksi. Yksi mahdollisista ongelmista, joita EMU voi aiheuttaa, on se, että jäsenvaltioilla on vähemmän mahdollisuuksia ratkaista maakohtaisia ongelmia, eli ongelmia, jotka kohtaavat jotakin tiettyä maata, mutta eivät toista. Vaihtokurssijärjestelmää ei enää ole ja talousarvion käyttö puskurina ei ole mahdollista vakaussopimuksen takia. Olisi hyödyllistä omata jokin myönteinen keino, jolla voitaisiin auttaa jäsenvaltioita yllättävän taantuman sattuessa. Ei ole syytä pelätä jäsenvaltioiden kurin höltymistä sellaisen keinon olemassaolon vuoksi. Neuvoston on hyväksyttävä se yksimielisesti. Siihen sidotaan tiukat ehdot ja tukea saavat jäsenvaltiot vastaavat kaikista kuluista.
Tähän liittyy vielä se, että vakaussopimus, joka on suunniteltu terveitä valtiontalouksia varten, pikemminkin pahentaa tilannetta, jossa valtiota kohtaa jokin sille tyypillinen ongelma, joka on vähemmän vakava, eli joka aiheuttaa alle kahden prosentin supistuksen. Periaatteessa niitä nimittäin rangaistaan pitkäaikaistalletuksella tai sakolla. ECOFIN-neuvoston puheenjohtaja ministeri Zalm vertasikin vakaussopimusta atomipommiin, jonka tarkoituksena on pelotella, mutta jota ei pidä käyttää. Tai kuten komission puheenjohtaja Santer sanoi, että se on kuin avioehto, sitäkään ei ole tarkoitettu sovellettavaksi käytännössä. Tätä taustaa vasten olisi näihin tavoitteisiin pyrkivä väline, jota voidaan myös soveltaa käytännössä, erittäin hyödyllinen. Haluaisinkin kuulla komissiolta lupauksen, että se laatii 103A artiklan 2 kohdan mukaisen esityksen ja lähettää sen parlamentille ja neuvostolle.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onko rahoitustuki laajennettava koskemaan maksutaseita sen päivän jälkeen, kun talous- ja rahaliitto on tullut voimaan? Kuten Metten osuvasti totesi, ainakin ensimmäisinä vuosina, jolloin kaikki jäsenvaltiot eivät ole talous- ja rahaliiton jäseniä, voi tästä järjestelystä olla vielä hyötyä.
Tekisin tässä kuitenkin eron, jota Metten ei tehnyt. En haluaisi asettaa samalle jalustalle niitä maita, jotka haluaisivat liittyä talous- ja rahaliittoon, mutta jotka eivät siihen nyt kykene sekä niitä maita, jotka voisivat liittyä, mutta kieltäytyvät siitä. On selvää, että jos jäsenvaltioita halutaan houkutella pysymään talous- ja rahaliiton ulkopuolella, on tietysti tähdättävä edellä mainitun järjestelyn edullisten säännösten soveltamiseen myös jälkimmäisiin maihin. Luulen, ettei tämä ole meidän näkemyksemme asiasta. En usko sen olevan myöskään Mettenin näkemys, sillä meille on ehdottomasti edullista saada laajennettujen sisämarkkinoiden sekä talous- ja rahaliiton alue yhtymään toisiinsa.
Näin ollen emme lähinnä poliittisista syistä aio antaa ylimääräistä lahjaa niille, jotka täyttävät ehdot, mutta eivät halua liittyä, toteamalla näille maille tukevamme niitä ikävyyksien sattuessa. Emme ole masokisteja emmekä sadisteja, mutta on kuitenkin pidettävä jalat maassa. Jos luomme yhdessä rakenteen, johon haluamme kaikkien osallistuvan, emme kai aio rohkaista ulkopuolelle jääviä pysymään siellä! Henkilökohtaisesti en ole samaa mieltä Mettenin kanssa tästä asiasta.
Toinen kysymys, joka herää on seuraava: onko meidän Mettenin ehdotuksen mukaisesti luotava tällainen järjestely ja jatkettava sitä, kunnes talous- ja rahaliitto on valmis ja kaikki ovat liittyneet siihen? Hän nimittäin toteaa jäsenvaltioiden joutuvan vielä shokkitilanteisiin, joissa ne vaativat meiltä apua. Tällainen tapaus on kuitenkin hyvin rajallinen. Miksi?
Sen vuoksi, että kun meillä on yhdet suuret markkinat, yksi raha ja lähentymisperusteiden lisäksi myös vakaussopimukset, on selvää, että suurin osa shokeista on ulkopuolelta tulevia shokkeja. Arvelen sisäisten shokkien vähenevän. Kyse on onnettomuuksista, jotka voivat olla joko luonnonmullistuksen tai poliittisen katastrofin, kuten pitkittyneen yleislakon seurausta. On sallittua kuvitella tällaisia tilanteita, mutta tässä tapauksessa Mettenin ehdottama tekniikka ei vaikuta minusta soveliaalta.
Tämän vuoksi esitän varauksia hänen esityksensä jälkimmäisestä osasta ja epäilen, onko 103 artiklan 2 kohdan perusteella keksittävä nykyisen järjestelyn kaltainen mekanismi, joka tähtää jäsenvaltioiden tukemiseen talousarvion sopeuttamisongelmissa. Minä en usko tähän.
Uskon, että tässä tilanteessa on järkevämpää hyödyntää joitakin vakaussopimuksessa olevia joustavuustekijöitä, sillä Metten luokittelee nämä analyysissaan talousarviotasapainoon vaikuttaviksi ongelmiksi. Talousarvion tasapainon ongelmia varten tarvitaan kuitenkin muunlaista järjestelyä kuin maksutaseille luotua järjestelyä. Olen täysin valmis tukemaan ajatusta siitä, että jonkinlainen järjestely olisi ehkä laadittava. Meillä on kuitenkin aikaa, oli tämä järjestely mikä tahansa, sillä ongelma ilmenee vasta vuoden 2000 jälkeen.

Katiforis
Arvoisa puhemies, herra Mettenin mietintö tuo keskustelun alaiseksi hyvin vakavan aiheen: Euroopan taloudellinen vakaus yhtenäisvaluutan käyttöönoton aikana ja sen jälkeen. Vaikka vakauttaminen on nykyisen taloustieteen mukaan talouspolitiikan peruskysymyksiä, siitä puhutaan hyvin vähän virallisella tasolla. Herra Mettenia on siten syytä onnitella ja kiittää häntä hänen merkittävästä panoksestaan sekä siitä, että hän halusi kiinnittää huomiomme tähän asiaan.
Arvoisat kollegat, on tunnettua, että valuutan vakaa arvo on ehto sen liittämiseksi valuuttakorimekanismiin ja myöhemmin yhtenäisvaluuttaan. Vaikkakin valuuttamekanismi sallii tällä hetkellä 15 prosentin heilahtelun keskiarvosta, on tunnettua, että ne valuutat, jotka haluavat liittyä Euroon, pitävät kiinni paljon tiukemmasta yhtenäisyydestä, niin että muutamat niistä ovat jo alkaneet kohdata ongelmia ja paineita maksutaseessa. Kysymys on pulmallinen sikäli, että ongelmat kärjistyvät, kun erottelu karitsoihin ja lampaisiin alkaa, nimittäin erottelu valtioihin, jotka ovat Euron jäseniä, sekä niihin, jotka eivät ole. Se vaihe tulee olemaan hyvin herkkä, ja sen vuoksi vakautusjärjestelmiä on vahvistettava eikä niitä pidä vähentää eikä pidä lopettaa, kuten perussopimuksessa pyritään tekemään, Euron ulkopuolelle jääville maille tärkeää vakautusjärjestelmää. Vakautusongelmia tulee esiintymään Euron sisäpuolellakin, koska sen muodostavat eritasoisen tuottavuuden omaavat taloudet. Kuten on tunnettua, sisäisiä shokkeja saattaa esiintyä, mikäli tuottavuuseroja esiintyy, ja niitä voidaan hoitaa ainoastaan jäsenvaltioittain budjetin keinoin. Herra Mettenin ehdotukset tämän asian suhteen ovat joustavia. Ne hyödyntävät perussopimuksen antamat mahdollisuudet, ja mielestäni ne ansaitsevat tukemme.

Cox
Arvoisa puhemies, liberaalipuolueen ryhmän puolesta haluaisin kertoa, mistä Mettenin analyysissään esittämistä painotuksista olemme samaa mieltä ja mistä eri mieltä.
Ensinnäkin olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että maksutasejärjestelyn tulisi jatkua euron käyttöönoton jälkeenkin III vaiheessa, mutta vain niiden valtioiden osalta, jotka täyttävät liittymisedellytykset. Olen samaa mieltä Hermanin kanssa. Meidän on tarkasteltava huolellisesti, mitä me olemme solidaarisuuden nimissä velkaa niille, jotka täyttäisivät vaaditut edellytykset mutta jotka tekevät selvän poliittisen ratkaisun olla liittymättä.
Emme ole velvollisia osoittamaan heille solidaarisuutta. He eivät osoita solidaarisuutta meitä kohtaan. Mikäli Metten on kuitenkin samaa mieltä tästä seikasta ja mikäli hän ehdottaa, että sitä jatketaan liittymisedellytysten osalta, hyväksyn tämän, koska perustamissopimuksessa määrätään näin. Perustamissopimuksen 109 k artiklan 6 kohdassa määrätään juuri tällaisesta mahdollisuudesta. Sitä en kuitenkaan voi hyväksyä, jos Metten kierrättää takaoven kautta - sillä tästähän on kysymys - maksutasejärjestelyn jonkinlaiseksi vakauspaketin nopeuttamis/hidastusmalliksi, jolla puututaan talouden sykleihin. En halua käsitellä näin tärkeää asiaa käyttämällä takaovea.
Vaikeus piilee siinä, että kyseessä on takaovimekanismi, sillä maksutasejärjestely on selvästi sallittu euron vaatimukset jo täyttävien valtioiden osalta; euromekanismissa sitä ei enää ole. Tämä johtuu siitä, että maksutaseeseen liittyvät rasitukset ja ongelmat poistuvat. Tämä on täysin loogista. Jos me siis haluamme keskustella talousohjelmasta, jolla selvitetään syntyvät ongelmat, tehkäämme se avoimesti. En pidä takaoven hyödyntämisestä. Otan huomioon esittelijän uuden, innovatiivisen ehdotuksen, mutta en kannata sen toteuttamista takaoven kautta.

Castagnède
Arvoisa puhemies, haluaisin hyvin lyhyesti ilmaista ryhmäni täyden suostumuksen, mitä tulee Mettenin ehdotuksiin toisaalta nykyisestä maksutaseille luodusta tukijärjestelystä, josta hyötyvät ne valtiot, jotka eivät voi liittyä talous- ja rahaliittoon heti 1. tammikuuta 1999 ja toisaalta yhteisön lainajärjestelyn luomisesta, joka mahdollistaisi hieman pehmeämmän sopeutumisen makrotaloudellisiin shokkeihin, joita voi ilmetä EMU: n kolmannen vaiheen käynnistymisen jälkeen.
Meidän mielestämme on nimittäin välttämätöntä täydentää rahoitusjärjestelyjä ja lisätä niihin muita taloudellisen ohjauksen järjestelyjä. Me emme edelläänkään tiedä, ainakaan vielä tänään, ohjaako meitä tulevina vuosina kukaan, mutta Mettenin ehdotuksen avulla tiedämme ainakin suunnan, jota kohti kuljemme.

Blokland
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat ja komission jäsen, komission asiakirja ja Mettenin mietintö käsittelevät laajasti maksutaseiden tukijärjestelmän säilyttämistä EMU: n käynnistämisen jälkeen. Esittelijä on oikeutetusti huolestunut maakohtaisten ongelmien hoidosta EMU: un liittyneiden jäsenmaiden kohdalla. Mitä tarkoitamme muuten maakohtaisilla ongelmilla? Luonnonmullistuksia, tietyn talouden alan huonoa hallintoa, vai yleisemmin tietyn alan taloudellista kriisiä, joka on tyypillinen jollekin jäsenvaltiolle.
Hän päättelee, että puolustuskeinot maakohtaisia ongelmia vastaan joutuvat vaaraan EMU: n myötä. Sen jälkeen vakuutetaan, että jäsenvaltioiden altistuminen näille ongelmille on todennäköisesti vähentynyt. Tässä on kysymys spekuloinnista. Kaikenlaiset perustelut puuttuvat. Mainitsemieni esimerkkien kohdalla ei ole nähtävissä, miksi altistuminen näillä aloilla olisi vähentynyt. Ongelmana on se, että EMU: sta puuttuvat automaattiset vakaustekijät. Vakaussopimus ei saa aikaan vakautta niin kauan kuin talousarviot eivät ole tasapainossa. Suurten vajausten ollessa kyseessä jäsenvaltioiden on maksettava suuria summia sakkoina.
Euroopan keskuspankilta ei myöskään ole odotettavissa apua. Sen päätavoitteena on hintojen vakaus. Hyvä tavoite, mutta maakohtaisten ongelmien ollessa kyseessä täytyy hyväksyä korkeampi työttömyys ja korkeampi korkotaso. Muistutan vain Saksan liittotasavallan Bundesbankin menettelystä Länsi- ja Itä-Saksan taloudellisen yhdentymisen tapahtuessa. Välttääkseen inflaation vaaran, Bundesbank väänsi rahahanat kiinni. Inflaatio saatiin kuriin, mutta korkotaso ja työttömyys nousivat komeetan lailla 1990-luvun alussa.
Vuoden 1991 marraskuun ja vuoden 1995 maaliskuun välillä on tapahtunut kymmenen kertaa niin, että jokin jäsenvaltio on joutunut devalvoimaan, etupäässä siksi, että maan valuutta oli yliarvostettu Saksan markkaan nähden. Taloudelliset perusteet osoittivat sen. Niitä on kuunneltava. Se on vaihtokurssien voima, jonka avulla voidaan estää työttömyys ja maahanmuutto suorittamalla tarvittavat toimenpiteet. Maksutasetukijärjestelmä on keinotekoinen korvaustekijä, joka poistaa lyhyellä tähtäimellä tiettyjä jännityksiä, mutta ei tarjoa rakenteellisia ratkaisuja, mikäli niitä tarvitaan. Ongelmalla ei ole taloudellista syytä, vaan pikemminkin poliittinen syy.

Willockx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin sanoa kaksi asiaa. Ensiksi, maksutase ja sen tila on yksi peruste määritellä rahan arvo. Kun astumme EMU: n kolmanteen vaiheeseen toisten jäsenvaltioiden ollessa mukana ja toisten ulkopuolella, tai toistaiseksi ulkopuolella, on normaalia, että olemassa oleva tukijärjestelmä, eli makutaseita koskeva tukijärjestelmä, on voimassa, vaikka se olisikin vain niiden maiden auttamiseksi, joille maksutase merkitsee perustusta ja jotka voivat joutua vaikeuksiin, kuten Katiforis sanoi, yhtenäisvaluutan astuttua voimaan, ja solidaarisuuden osoittamiseksi niitä maita-jäsenvaltioita kohtaan auttaaksemme niitä matkalla lähentymiseen.
Toinen asia, matka lähentymiseen, hyvä komission jäsen, eikä tämä ole kritiikkiä vaan toteamus, on välttämättömyys ja sillä on joitakin deflatorisia vaikutuksia. Olen todennut tämän kotimaassani, jossa viime vuosina on ponnisteltu lähentymistä kohti. Meidän oli suoritettava ne ponnistelut, kannatan sitä ja olen vaatinut sitä, mutta siihen liittyy deflaatio. Toisin sanoen maksamme siitä hinnan.
Olen sitä mieltä, että eräs Mettenin idea, nimittäin yhteisön lainojen myöntäminen, ei maakohtaisia ongelmia varten, kollega Herman, vaan yhteisiä ongelmia varten osana antisyklistä politiikkaa, jota voidaan tarvita huomenna, voisi olla merkityksellinen ja komission pitäisi työstää sitä. Pyytäisinkin komission jäsentä tekemään asian suhteen jotakin konkreettista. Perustamissopimus antaa tähän mahdollisuudet ja mielestäni tällainen väline voi täydentää rahapolitiikan klassisia malleja tärkeällä tavalla.

Peijs
Arvoisa puhemies, se tukijärjestelmä, josta tänään puhutaan, on todistanut vuodesta 1974 kahdeksan kertaa hyödyllisyytensä. Suluissa, neljä kertaa Italialle. Taloudellinen apu vaikuttaa siihen, että markkinat luottavat enemmän jonkin maan kykyyn saada aikaan taloudellisen tilanteensa parannus. PPE: n ryhmä onkin komission kanssa sitä mieltä, että tällä tuella voi olla hyödyllinen rooli kun siirrytään EMU: n kolmanteen vaiheeseen. Sillä sinä aikana voi esiintyä ongelmia maksutaseissa huolimatta konvergenssikriteerien täyttämisessä saavutetusta menestyksestä ja huolimatta markkinoiden yhdentymisestä. Tukijärjestelmällä voi olla tärkeä merkitys maille, jotka eivät voi liittyä EMU: un vuonna 1999, eli pre-ins -maille ja uusille tulokkaille. Optingout -maiden kohdalla tämä on mahdollista vain niin pitkälle kun kriteerejä ei ole täytetty ja sen jälkeen solidaarisuutemme niitä kohtaan yltää yhtä pitkälle kuin niiden solidaarisuus muita kohtaan.
PPE: n ryhmä mielestä tukijärjestelmää ei voida soveltaa euro-jäsenvaltioihin. Taloudellinen tukijärjestelmä ei auta rahaliiton välttämättömän kurinalaisuuden ja vakauden synnyssä. Sillä tavoin hankaloitetaan viime vuonna Dublinissa kehitettyä vakaussopimusta. Siksi olemme esittäneet Mettenin mietintöön tarkistuksen, jota olemme hieman lieventäneet kompromissiin pääsemiseksi, mutta meidän mielestämme se ei ole vaihtoehto vakaussopimukselle, meidän mielestämme se ei ole oikeastaan edes tuki ja se tuki on se kompromissi, johon olemme päässeet.
Euro-maille annettavan taloudellisen tuen turhuus ja ei-toivottavuus seuraavat siitä tosiseikasta, että vakaussopimuksessa tehdään poikkeuksia niiden maiden kohdalla, jotka kamppailevat suurten vajeiden kanssa, jotka ovat poikkeuksellisten ja tilapäisten ongelmien seurauksia. Sellaisia ovat ongelmat, jotka aiheutuvat epätavallisista tapahtumista, joihin jäsenvaltiot eivät voi vaikuttaa ja joilla on erittäin kielteinen vaikutus niiden taloudelliseen asemaan tai jotka ovat seurausta hyvin vakavasta taloudellisesta taantumasta. Molemmissa tapauksissa kansallisilla hallituksilla on mahdollisuus edistää talouttaan ilman, että sitä hankaloitetaan vakaussopimukseen liittyvillä sakoilla.
Arvoisa puhemies, lopuksi ryhmäni haluaa antaa komissiolle neuvon, kun se arvioi tukijärjestelmää, ottaa huomioon vakaussopimuksen merkitys siihen liittyneille maille. Tukijärjestelmä ei voi olla sopimuksen vaihtoehto, se ei edes voi tukea sitä, koska sopimus sisältää jo lausekkeen vaikeuksissa olevia maita varten. PPE: n ryhmä tulee, kuten Herman jo sanoi, äänestämään päätöslauselman puolesta vain tukeakseen komissiota ja se jättää mietinnön sisällön Mettenin harteille.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Mettenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan nimissä laatimassa keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämistä jäsenvaltioiden maksutaseille luotua järjestelyä koskevassa mietinnössä korostetaan aivan oikein tämän lainajärjestelyn hyödyllisyyttä.
Esittelijänne ottaa esille kaksi erilaista asiaa, jotka tulivat esille myös keskustelussa. Ensimmäinen asia kuuluu: 109 h artiklassa määrätyn maksutaseiden rahoitustuen säilyttäminen erivapauden saaneille maille EMU: n voimaantulon jälkeen. Tämä on sopimuksen hienovarainen sanamuoto, joka määrittelee ne maat, jotka eivät kuulu euroalueeseen 1. tammikuuta 1999. Toinen kysymys koskee 103 a artiklan 2 kohdassa mainituille vaikeuksissa oleville euroalueeseen kuuluville maille määrätyn rahoitustuen täytäntöönpanoa.
Erotan nämä kaksi osatekijää välittömästi toisistaan. Mitä tulee nykyisen järjestelyn säilyttämiseen, myöntänette, ettei komissio voi muuta kuin pitäytyä sopimuksessa. Komissio muistuttaa kuitenkin Euroopan unionin sopimuksen 109 k artiklan 6 kohdan mukaisesti, että erivapausmaat hyötyvät edelleen tästä rahoitustukijärjestelystä, josta 109 h artiklassa on määrätty. Komissio tarkastelee nykyistä järjestelyä uudelleen vuonna 1998. Meidän on ensin odotettava, että kolmanteen vaiheeseen siirtymistä koskevat päätökset on tehty ja siihen osallistuvien maiden nimet ovat tiedossa. Tämä tapahtuu vuoden 1998 huhti-toukokuun vaihteessa. Meillä on pian tilaisuus puhua tästä raha-asioista vastaavan komission jäsenen kanssa.
Kyse on siis siitä, että komission on ensinnäkin tarkistettava, voidaanko nykyisin voimassa olevaa, 24. heinäkuuta 1988 annettua asetusta vielä soveltaa ja toiseksi, hyväksytäänkö yhteisön talousarviota koskevaan muistioon kirjattu 14 miljardin ecun eli euron budjettikohta. Voin vakuuttaa teille toiveidenne mukaisesti, että komissio tiedottaa edustajakokouksellenne ajoissa työnsä etenemisestä, kun se ensin saa pohdintansa päätökseen.
Toinen ongelma koskee euroalueen valtioiden rahoitustukea. Komissio haluaa tehdä kaksi huomiota Mettenin ehdotukseen. Ensinnäkin 103 a artiklan 2 kohdassa pyritään eri tavoitteeseen kuin 109 h artiklassa. Itse asiassa siinä luodaan poikkeuksellinen järjestely, joka mahdollistaa sopimuksen sanoin sen, että jäsenvaltio kykenee kohtaamaan vaikeudet tai suurten, sen hallinnan ulottumattomissa olevista tapahtumista johtuvien vaikeuksien vakavan uhan. Se ei siis voi liittyä vakautta ja kasvua koskevaan sopimukseen. Tätä sopimusta voidaan soveltaa jatkuvasti ja muistutan, että ennaltaehkäisevien näkökohtiensa avulla sen tarkoitus on erityisesti antaa jäsenvaltioille talousarvioon liittyvä riittävä toimintamarginaali, jotta ne voivat selviytyä sellaisista vaikeuksista, jotka eivät ole poikkeuksellisia.
Toiseksi huomautan, ettei 103 a artiklan 2 kohtaa ole laadittu maksutasekriisejä varten, vaan hyvin poikkeuksellisia tapahtumia ajatellen. Tällaisia ovat esimerkiksi maanjäristys, tulva tai johonkin jäsenvaltioon syöksyvä komeetta. Luettelo ei tietenkään ole kattava. Komissio kuitenkin tutkii ensi vuonna tämän maksutaseille luodun lainajärjestelyn uudelleentarkastelun yhteydessä yhdessä neuvoston ja parlamentin kanssa sitä, kuinka 103 a artiklan 2 kohdan määräykset voidaan panna täytäntöön.
En voi tarjota teille tänään ratkaisua asiaan. Voin kuitenkin todeta, että meidän olisi tarkasteltava tässä tilanteessa neljää seikkaa. Ensimmäinen asia koskee yhteisöasetuksen soveliaisuutta poikkeuksellisissa luonnonmullistuksissa. Eikö olisi parempi antaa neuvostolle mahdollisuus tehdä päätökset tapauskohtaisesti?
Toinen asia liittyy 103 a artiklan 2 kohdan kattamien järjestelyjen määrittelyyn. Se ei rajoitu lainoihin. Käsite yhteisön rahoitustuki - tämä on sopimuksessa käytetty ilmaisu - ei itse asiassa sulje todellisia, talousarvioon liittyviä toimia ulkopuolelle.
Kolmas asia koskee 103 a artiklan 2 kohdan soveltamisasetusta.
Neljäs ja viimeinen asia liittyy tämän rahoitustuen mahdollisiin rahoituskeinoihin, jotka on määriteltävä.
Lopuksi, sillä en halua pitkittää tätä aihetta koskevaa keskustelua, haluaisin kiittää esittelijää sekä parlamenttia ehdotuksesta, joka avaa tien kohti 103 a artiklan 2 kohdan soveltamista, sen jälkeen kun Euroopan raha- ja talousliiton kolmas vaihe on tullut voimaan. Voin vakuuttaa teille, että komissio hyödyntää kaikin tavoin tämän järjestelyn ensi vuonna tapahtuvaa uudelleentarkastelua ja että meillä on tilaisuus puhua asiasta uudelleen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan teollisuuden kilpailukyky
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana García-Margallo y Marfilin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0113/97) komission tiedonannosta Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn esikuva-analyysista (KOM(96)0463 - C4-0622/96) sekä komission työasiakirjasta Euroopan kilpailukyvyn parantamiseksi suoritettavaksi politiikaksi (SEK(96)2000).

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission parlamentille lähettämän tiedonannon ja tämän mietinnön, joka minulla on kunnia teille esitellä, lähtökohtana on eräs melko ilmeinen huomio: eurooppalainen teollisuus on tällä hetkellä vähemmän kilpailukykyinen kuin amerikkalainen ja japanilainen teollisuus. Komission tiedonanto esittää väitteen ilmeisenä todisteena sen, että eurooppalainen teollisuus menettää markkinaosuuksia erityisesti kaikkein näkyvimmillä markkinoilla - kaikkein voimakkaimmin kasvavilla markkinoilla - samalla kun amerikkalaiset ja japanilaiset pääkilpailijamme säilyttävät asemansa.
Komission tiedonanto pyrkii vastaamaan kysymykseen "mistä tämä kilpailukyvyn menetys johtuu?" Ja siihen vastatakseen se käyttää vertailumenetelmää - tai benchmarkingia - eurooppalaisen teollisuuden ja sen kilpailijoiden teollisuuden välillä. Benchmarkingia - tai vertailumenetelmää - voidaan käyttää monella eri tasolla: sitä voidaan käyttää järjestelmien, puite-ehtojen, julkisen vallan vastuulla olevien rakenteellisten tekijöiden vertailuun; sitä voidaan käyttää vertailtaessa koko teollisuuden, jonkun sen osasektorin tai sektoreiden tehokkuutta; ja lopuksi vertailtaessa joidenkin - tai kaikkien siihen kuuluvien - yritysten tehokkuutta.
On ilmeistä, että tämän parlamentin ja julkisten toimielinten, vaikka niitä huolestuttaa vertailu kaikilla tasoilla, pitää analyysissään keskittyä puite-ehtoihin, julkisen vallan vastuuseen. Ennen kuin lopetan tämän, sanokaamme "metodologisen" tai "johdanto" -osan, haluan sanoa, että komission vakaana lähtökohtana on, että kilpailukyky ei ole tavoite sinänsä, vaan keino saavuttaa parempia elintasoja ja kohottaa hyvinvoinnin asteita. Ja tämä ajattelutapa, joka on yhteneväinen nk. "Reinin kapitalismin kanssa" , pyrkii määrittelemään elintasot muilla kuin kvantitatiivisilla kriteereillä - joita ei voi mitata - mutta jotka osoittaisivat kansalaisten hyvinvoinnin: yksi niistä on eri ryhmien painottama kestävä kehitys.
Komission tutkittavaksi osoitettuja aloja, joihin tämä mietintö pohjimmiltaan keskittyy on neljä: palvelut ja infrastruktuuri, siltä osin kuin ne vaikuttavat kilpailukykyyn; toisella sijalla on työmarkkinat, sosiaalilainsäädäntö ja työntekijöiden ammatillinen koulutus; kolmannella sijalla on pääomamarkkinat; ja viimeisenä eurooppalaisen teollisuuden tutkimus- ja kehitystyön tilanne sen kilpailijoihin verrattuna.
Kolme perushuomiota palvelujen alalta: palvelujen ostoon kuluu 20 prosenttia eurooppalaisten teollisuusyritysten kokonaiskustannuksista; kilpailukykyyn vaikuttavat eurooppalaiset palvelut ovat kalliimpia kuin palvelut Yhdysvalloissa ja Japanissa; on olemassa - kolmas huomio - kilpailulta suojattuja sektoreita, jotka suojauksen seurauksena ovat vähemmän tehokkaita. Näihin lähtökohtiin perustuen - joista olen samaa mieltä - se suosittaa kahta toimenpidettä: palvelujen vapauttamista - käynnissä olevien vapauttamisprosessien nopeuttamista - ja toiseksi, kilpailulle avaamista - vielä toistaiseksi suojeltujen palvelusektorien avaamista markkinoille -.
Infrastruktuurista mietinnössä esitetään kaksi huomiota: ensinnäkin, sijoitukset infrastruktuuriin, kuten on itsestään selvää, vaikuttavat teollisuuden kilpailukykyyn ja toiseksi on toivottavaa lieventää epätasapainoa unionin eri alueiden välillä sen kilpailukyvyn parantamiseksi ja pääsyn parantamiseksi suosiollisille alueille.
Näiden huomioiden perusteella, mietintö - ja tiedonanto jota se käsittelee - puoltaa benchmarkingin - vertailutekniikan - käyttöä meidän investointitasojemme ja amerikkalaisten investointitasojen vertailussa; julkisenja yksityissektorin yhteistyömuotojen etsimistä näiden vaikeiden aikojen investointien rahoittamiseksi; ja kolmanneksi vaatii kaikkia unionin toimielimiä pienentämään eri alueiden infrastruktuurieroja, niin että koheesio ja solidaarisuus muuttuvat periaatteista todellisuudeksi.
Työmarkkinoista teen vain yhden huomion: työllisyys- ja tuotantoasteemme ovat alhaisempia kuin kilpailijoillamme ja sen seurauksena meidän kapasiteettimme työpaikkojen luomiseen on pienempi. Siksi pyydetään painottamaan enemmän aktiivisia toimenpiteitä ammatillisen koulutuksen ja liikkuvuuden suosimiseksi kuin työttömyyden seurausten lieventämiseen suunnattuja passiivisia toimenpiteitä; pitää uudistaa työtulojen verotusta - joka erityisesti sen alemmilla portailla jarruttaa siirtymistä työmarkkinoille -; pysyvyys ja jousto eivät ole vastakkaisia käsitteitä ja lopuksi, tutkintotodistusten ja ammatillisen pätevyyden tunnustamista pitää voimistaa työntekijöiden vapauden toteuttamiseksi - joka on yksi keinoista, joilla voidaan voittaa nyt keskustelun kohteena oleva epäsymmetrinen kriisi.
Viimeiseksi puhun pääomamarkkinoista: on välttämätöntä poistaa näiden markkinoiden kaikki rajoitukset - perinpohjaisesti, kiinnelainat, eläkerahastot, jne. -. Ja T&K toiminnasta yksi huomio: meidän lukumme ovat alempia kuin amerikkalaisten, yksityisen sektorin toimet tällä alalla ovat vähäisempiä ja se saavuttaa parempia tuloksia verotuksellisten kannustimien kuin suoranaisten tukien avulla - edellinen on Yhdysvalloissa käytössä oleva menetelmä, toisin kuin täällä meillä.
Paljon kiitoksia kaikille tarkistuksia esittäneille, joiden käytännöllisesti katsoen lähes kaikki tarkistukset olemme hyväksyneet, sekä valiokunnille, jotka ovat tehneet työtä tämän mietinnön hyväksi; mietinnöstä käsittääkseni voi olla hyötyä komissiolle, jotta se voi seurata tekniikkaa, jonka toivomme ulottuvan kaikille tasoille.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esikuva-analyysi on suhteessa toisaalta kilpailukykyyn ja toisaalta suuntautumiseen uuteen, ajanmukaisempaan kestävään kehitysmalliin. Juuri tässä on huomattava, että kilpailukyky on myös markkinamenetelmä, jolla mitataan tehokkuutta, säästäväistä varojen käyttöä ja luetettavaa tavoitteen saavutusta, mutta se on kuitenkin vain epäsuora menetelmä. Tämä tarkoittaa sitä, että ei saa antaa uusliberaalisen virhetulkinnan jyrätä itseään, että pelkästään markkinaindikaattori on jo realiteetti ja että kilpailukyky tulee luotettavimmin esiin kestävissä viennin suurissa määrissä, vaan tarvitaan molemminpuolista hyötyä, mistä varmasti myös herra Bangemann on samaa mieltä. Maailmaa, jossa kaikilla on kestäviä viennin suuria määriä, ei voi olla olemassa. Tämä tarkoittaa, että kyse on juuri siitä, että pitkällä aikavälillä ollaan muille hyödyksi, ja siksi tämä suuntautuminen kilpailukykyyn ilman yhteistyötä on väärä suunta.
On tärkeää, että samoja kriteerejä käytetään myös julkisissa palveluissa ja julkisten tuotteiden tuotannossa, sillä myös siinä on kyse säästäväisestä varojen käytöstä ja luotettavasta tavoitteen saavuttamisesta. On myös hyvin tärkeää, että nykyaikaisia laadullisen hallinnan menetelmiä sovelletaan laajalti.
Ja jos benchmarkingia ei ymmärretä talouden itsehallinnon illuusiona politiikan sijaan, vaan metodisena pääsynä, millä tavoin laadullisia tavoitteita voidaan saavuttaa järjestäytyneellä toiminnalla, silloin voimme tässä vedota hyvin tuottavalla tavalla Delorsin valkoiseen kirjaan, jossa molemmat puolet olivat vielä tasaamatta, ja voimme käyttää todella esikuva-analyysia politiikan sisällölliseen ja menetelmälliseen uudistamiseen. Tässä mielessä rouva Schörling, jonka puolesta puhun, vaatii esikuva-analyysimenetelmää työllisyys- ja ympäristöpolitiikkaan sekä teollisuuteen tavoitteena nopeuttaa parhaiden politiikkojen ja menetelmien valvontaa ja leviämistä, mikä vahvistaisi kestävää kehitystä.

Murphy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään sekä komissiota sen ehdotuksista. Tämä on mietintö, jolla on todellista merkitystä monelle eurooppalaiselle pienelle ja keskisuurelle yritykselle ja etenkin edustamani alueen kaupunkien - kuten teollistuneen Keski-Englannin länsiosassa sijaitsevien Wolverhamptonin, Dudleyn tai Halesowenin - pienille yrityksille. Minun on korostettava, että tämän prosessin on oltava kattava, jotta se voisi onnistua. Kaikki asiasta kiinnostuneet osapuolet on saatava mukaan. Jos prosessi koetaan uhkaavana, se ei yksinkertaisesti toimi: meidän on saatava kaikki osallistumaan kumppanuuteen. Jos onnistumme siinä, niin esikuva-analyysi voi olla meille todellinen mahdollisuus lisätä yritystemme kilpailukykyä, lisätä yritystemme voittoja ja ennen kaikkea lisätä yritystemme mahdollisuuksia luoda työpaikkoja.
Haluaisin kiinnittää huomiota kolmeen tai neljään pääkohtaan. Ensiksi, kuten 5 kohdassa todetaan, on tärkeää, että luomme erityismekanismeja, joilla autamme pieniä yrityksiä hyötymään esikuva-analyysistä. Toiseksi haluaisin, että komissio kertoo meille, miksi tietyt Euroopan teollisuuden alat itse asiassa menestyvät paremmin kuin vastaavat alat Amerikassa ja Japanissa. Meidän tulisi tutkia omia menestyksekkäitä alojamme ja oppia niistä ja ottaa myös oppia niistä menestyneistä Euroopan maista, joissa työttömyysluvut on alhaisemmat kuin tärkeimmissä kilpailijamaissamme Japanissa ja Amerikassa.
On myös tärkeää, että parlamentti osallistuu komission järjestämiin kolmenkeskisiin vierailuihin Amerikkaan ja Japaniin esikuva-analyysin arviointia varten, jotta voimme nähdä, mitä voimme oppia muilta mailta. Toivon, että komissio hyväksyy tämän myönteisenä kehityksenä. Lopuksi 14 kohdassa parlamentti pyytää komissiota tutkimaan johtamistaitojemme laatua Euroopassa. Tehottomuus ei useinkaan johdu työntekijöistä vaan johtorakenteidemme heikkouksista. Meidän on tutkittava asiaa, ja esikuva-analyysistä voisi tässä olla apua.
Jos omaksumme kumppanuuteen perustavan lähestymistavan, joka edellyttää kaikkien työmarkkinaosapuolien osallistumista, se onnistuu ja merkitsee meille etua, kun rakennamme kilpailukykyistä Eurooppaa.

Peijs
Arvoisa puhemies, siitä on jo pari viikkoa, kun aamulehti otsikoi " Eurooppa on kovasti jäljessä Amerikasta ja Japanista" . Tämä uutinen kiinnosti viikon ajan, mutta Euroopan huono kilpailuasema muihin OECDmaihin ja joihinkin nouseviin Aasian maihin nähden näyttää taas jääneen taka-alalle. Mutta tosiasia on: jopa vientimme OECD-maihin on vähentynyt vuodesta 1985. Olemme sulkeneet luukut Euroopassa. Meillä on kiire, kiire, kiire, mutta ennen kaikkea itsemme kanssa. Ja näin muodostamme poikkeuksen, sillä kukaan muu ei ole kiinnostunut meistä. Sijoittajat eivät katso Eurooppaan. Liikaa sääntöjä, liikaa työlevottomuutta, ei tarpeeksi joustavuutta, liian pitkät päätöksentekomenettelyt, lyhyesti, sanoja, sanoja, muttei tekoja. Hollannissa kestää sijoitushanke suunnittelupöydältä juhlallisiin avajaisiin 26 vuotta. 26 vuotta. Millainen yritys ryhtyy siihen? Kansainvälisen yritysmaailman kokouksissa sana Eurooppa mainitaan vain, kun puhutaan siitä, miten ei pidä menetellä. Tällä välin puuhailemme konvergenssikriteerien kanssa, prosenttien kymmenyksiä ylä- vai alapuolella. Mistä keskustelemme? Saksan markka on ankkuri, vaikka vaje olisi 3, 5 prosenttia ja vaikkei eurosta tulisi mitään, D-markka on yhä ankkurimme. Me aiheutamme toisillemme turhaa työtä ja ravistelemme joka päivä tärkeiden rahamarkkinoiden luottamusta. Sanon tarkoituksella, että D-markka on toistaiseksi ankkurimme. Kansainvälisesti Saksan katsotaan olevan kriisissä. Saksan keskuspankin korkea virkamies antoi Global Forumin tärkeässä kokouksessa maalleen kolme vuotta saada uudistukset aikaan, muuten Saksa menettäisi yhteytensä.
Työntekijöiden ja ammattiliittojen pitäisi vertailla saksalaista tuottavuutta, joustavuutta ja työttömyyttä sen kilpailijoiden vastaaviin tekijöihin: bench-marking . Puut eivät kasva Saksassa enää taivaisin. Ne eivät kasva enää lainkaan.
On selvästikin suuri erehdys liimata etiketti " sosiaalinen" vanhentuneeseen sosiaalisen markkinatalouden laitokseen, joka on peräisin siltä ajalta kun Eurooppa ja Yhdysvallat johtivat maailmaa. Se aika on ohi. Siihen pohjautuva politiikka ei ole kestävää. Se ei sovellu kaikkiin ilmasto-olosuhteisiin ja on siksi epäsosiaalista, josta ovat todisteena neljä miljoonaa työtöntä Saksassa ja miltei 18 miljoonaa Euroopassa. Ja Hollannilla, joka saa katsojilta arvosanan välttävä, on OECD: n mukaan suuri ei-osallistuvien ongelma. Ero on siinä, että Hollannin talous kasvaa ja että Hollanti on tehnyt järjestelmästään pikku hiljaa kestävämmän, mutta se onkin ainoa ero. García-Margallo y Marfillon mietintö on erinomainen. Asianmukaiset vertailut voivat saada silmämme avautumaan. Ei siksi, että markkinaosuutemme laskee. Myös amerikkalaisten osuus laskee. Osamme kakusta ei voi koskaan kasvaa niin nopeasti kuin itse kakku. Uudet teollistuneet maat ovat liian suuria voidakseen astua maailman näyttämölle huomaamatta. Meillä on kehittynyt talous ja meidän pitää verrata itseämme muihin kehittyneisiin talouksiin, kuten Yhdysvaltain talouteen. Siitä on kysymys bench-marking -menetelmässä. Vertailusta vertailukelpoisten suurten tekijöiden välillä. Jonka jälkeen on tutkittava miksi toinen menestyy paremmin kuin toinen. Ja kehittyneisyyden suhteen voimme hyvin vertailla itseämme amerikkalaiseen talouteen. Kysymys kuuluu: miksi työllisyys kasvaa Amerikassa, vaikka meillä se ei vain ole pysähtynyt, mutta sitä voidaan kuvailla surkeaksi?
Tietenkin väestötekijät eivät ole edullisia Euroopassa, mutta antaakseni esimerkin, miksi yhä vain puhumme työntekijöiden pysyvästä koulutuksesta, vaikka amerikkalaiset toteuttavat sitä käytännössä? Ehkä meidän pitää istua bench-marking -tuloksia lukiessamme, ettemme kaadu säikähdyksestä.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme tukee teollisuuden kilpailukyvyn esikuvaanalyysia (benchmarking) koskevaa mietintöä. Toivoisin benchmarkingin asemesta käytettävän ranskankielistä ilmaisua.
Komission asiakirjassa kuljetaan mielestämme oikeaan suuntaan, sillä siinä korostetaan asian kolmea mahdollista tasoa. Nämä ovat puite-edellytykset, joiden pitäisi mahdollistaa Euroopan viehätysvoiman arviointi teollisuustuotannon alueena perustuen sen kustannuksiin ja infrastruktuureihin sekä toiminta-alojen ja yritysten kykyihin tai innovaatioihin, jotta Euroopan teollisuuden kyky sopeutua maailmanlaajuistumiseen voidaan mitata. Kyvyt ja innovaatiot ovat ensisijaisesti yritysten vastuulla, mutta yhteisön toimet voivat olla hyödyllisiä pk-yrityksille ja ne voivat vaikuttaa käytettyjen menetelmien yhdenmukaistamiseen. Komissio ehdottaa kuitenkin tietoisesti toiminnan tasolla ja teollisuuden ja jäsenvaltioiden yhteistyökumppanuuden perusteella kokeiluhankkeista lähtöisin olevan työohjelman luomista vuodelle 1997. Se on tarkoitettu kilpailukyvyn esikuva-analyysin (benchmarking) soveltamisen validiteetin ja toteuttamiskelpoisuuden testaamiseen Euroopan unionin tasolla.
Ryhmämme ottaa Garcia-Margallo y Marfilin erinomaisen mietinnön, kuten kaikki Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävät aloitteet, suopeasti vastaan. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että teollisuuden osalta tällaiset hankkeet kuuluvat pääasiassa yksityisen sektorin vastuulle ja että niitä on laajennettava varovaisesti puite-edellytysten tasolle.
Tosiasiassa meillä olisi joitakin varauksia puite-edellytysten kilpailukyvyn esikuva-analyysistä, jos sen seurauksena olisi lähinnä toissijaisuuteen pohjautuvien kysymysten eli jäsenvaltioiden toimivallan analysointi yhteisön tasolla. Tällaisia ovat muun muassa julkisen vallan suhteiden järjestely teollisuuden kanssa, kuten esimerkiksi energiapolitiikkaa koskeva tapaus.
Meidän mielestämme on kuitenkin vaikeaa verrata järkevällä tavalla makrotaloudellisia tekijöitä ottamatta huomioon kunkin valtion omaa poliittista, taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista ympäristöä. Meidän mielestämme olisi myös järkevämpää antaa etusija ennemminkin teollisuuden alojen kilpailukyvyn esikuva-analyysille. Tähän liittyen on syytä onnitella puheenjohtajamaa Hollannin elektroniikka-alalla toteuttamaa työtä.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, kollegat, haluan onnitella esittelijää hänen mietinnöstään. Hän on oikeassa sanoessaan, että voimme säilyttää eurooppalaisen sosiaalisen mallimme ja siis elintasomme vain, mikäli voimme luottaa vahvaan teollisuuteen, joka on kilpailukykyinen. Muistutan siitä, että European Round Table of Industrialists on pyrkinyt jo kolmen vuoden ajan saamaan Euroopan talouden kilpailukyvyn poliittiselle esityslistalle. Myös Delors'n valkoinen kirja käsitteli kilpailukyvyn, työllisyyden ja kasvun vaikutusta toisiinsa.
Olen muuten tyytyväinen siitä, että puheenjohtajavaltio Hollanti asettaa bench-marking in etusijalle. Työllisyyden bench-marking on ehkä Euroopan ja kansallisten hallitusten kiireellisin tehtävä. Tähän sisältyy edullisten reunaehtojen luominen, jotka parantavat talouden kilpailukykyä. Uskon, että Yhdysvallat tai jopa meitä lähempänä oleva Hollanti voivat opettaa meille paljon. Molemmat maat ovat onnistuneet parantamaan kilpailukykyään ja samalla luomaan uusia työpaikkoja.
Valtiovallan on kaikilla tasoilla vertailtava politiikkaa ja yrittämisilmastoa parhaiten menestyviin maihin. Sen lisäksi on suoritettava tarvittavat toimenpiteet, kuten työmarkkinoiden joustavaksi tekeminen, valtion laitosten liberalisointi, inhimilliseen pääomaan sijoittaminen, kehityksen ja tutkimuksen edistäminen ja laadukkaan politiikan toteuttaminen. Vasta sitten voimme toivoa, että pystymme parantamaan teollisuutemme kilpailukykyä ja elintasoamme kestävällä tavalla.
Hyvät kollegat, liberaalit tukevat komissiota sen aikomuksessa esittää tänä vuonna aloitettavaksi kiinteässä yhteistyössä teollisuuden ja jäsenvaltioiden kanssa bench-marking -ohjelma avainalojen kilpailukyvyn parantamisen seuraamiseksi. Muistutan myös siitä, että pieniä ja keskisuuria yrityksiä ei saa unohtaa.
Lopuksi odotamme komission aloittamien pilottihankkeiden tuloksia, joista teollisuusministerit tulevat puhumaan 24. huhtikuuta.

Katiforis
Arvoisa puhemies, herra komission jäsen, hyvät kollegat, haluan puheenvuoroni alussa ilmoittaa, että olen " benchmarkingin" puolesta ja että äänestän mietinnön puolesta. Ilmoitan sen heti, sillä en halua käyttää aikaani kehumiseen, vaan haluan kantani selvitettyäni esittää muutaman kriittisen huomion.
Arvoisa puhemies, ensimmäinen koskee näkemystä siitä, että ko. aihetta käsiteltäessä on erotettava toisistaan keinot ja tavoitteet. On mahdollista vertailla keinoja keskenään, mutta ei ole aina helppoa eikä toivottavaa vertailla keskenään tavoitteita. Juuri niin. BKT on kuitenkin tavoite eikä keino, ja siksi sitä ei ole helppoa asettaa benchmarking- vertailutaulukoihin.
Sitten on olemassa houkutteleva " liiketalous-kansantalous" -esimerkki. Nimittäin koska benchmarking soveltuu hyvin liiketalouteen, sitä voidaan soveltaa kansantalouteenkin. Asia ei ole näin yksinkertainen, koska kahdella samantyyppisellä yhtiöllä on sama " objective function" . Kahdella taloudella ei kuitenkaan ole samaa objective functionia. On itsessään hyvin ongelmallista määritellä, mikä on kansantalouden oma objective function. Se mikä lisää toisen kansantalouden objective functionia ei ole välttämättä sama, mikä lisää toisen vastaavaa. Esimerkiksi joku voi mennä Brasiliaan ja nähdä yläluokan asuntoalueilla kulkevia kanaaleja, jotka ovat avoimia viemäreitä. En tiedä, haluaisivatko hollantilaiset Amsterdamin kanaalien muuttuvan avoimiksi viemäreiksi kilpailukyvyn nimissä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kilpailukyvyn vahvuus ei ole yhtenäisyydessä. Benchmarkingin käytössä vertaillaan samantyyppisiä asioita, muuten se on merkityksetöntä. Kilpailukyvyn vahvuus ei ole yhtenäisyydessä vaan erilaisuudessa. Se on uuden luomisessa eikä siinä auta mikään. Mikään tutkimus siitä, mitä muut tekevät, ei anna meille ideoita luoda uutta, jotta voisimme tehdä jotain sellaista, josta saisimme etulyöntiaseman. Näin ollen, kyllä benchmarkingille, mutta tiukasti ja harkitusti liiketoimintaan eikä tietenkään kansantalouteen sovellettuna.

Malerba
Arvoisa puhemies, komission tiedonanto Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä saa minut tekemään joitakin huomioita. Mielestäni on myönteistä, että kilpailukyvyn parametreja yritetään analysoida järkiperäisesti ja tieteellisesti, ja olen samaa mieltä esittelijän kanssa voimakkaan eurooppalaisen tuotantokoneiston ylläpitämisen sekä tehottomuuksien ja epätaloudellisuuden välttämisen tärkeydestä säilyttämällä kuitenkin ensisijaisen tärkeät voitot heikoimmassa asemassa olevien sosiaaliturvan alalla.
Haluaisin pysähtyä hetkeksi erääseen toiseen kohtaan, joka on lähellä sydäntäni, nimittäin teknologian ja teollisuuden kilpailukyvyn väliseen suhteeseen, josta olisi laadittava benchmarking -analyysi. Tällä hetkellä minusta näyttää siltä, ettei enää ole olemassa korkean ja matalan teknologian teollisuutta ja palveluita. Uskon, että teknologia, tuotannon edistämisen lisäksi, mutta valitettavan usein myös korvaamalla käsin tehtävän työn, myötävaikuttaa parannuksiin tuotteen ja palveluiden laadussa ja luo siis arvonlisää sekä, pidemmällä aikavälillä, uusia työmahdollisuuksia.
Mielestäni olisi tehtävä enemmän ja paremmin, jotta voitaisiin käyttää julkista tutkimusta hyväksi teollisuuden kilpailukyvyn parantamiseksi, ja kysynkin, eikö olisi syvennettävä benchmarking -analyysiä myös tässä suhteessa. Toisaalta on välttämätöntä jatkaa sijoituksia perustutkimukseen, jota ilman tulevaisuuden näkymämme hämärtyvät. Toisaalta taas tarvitaan laajempaa synergiaa jäsenvaltioiden tutkimuslaitosten kustannusten ja unionin ohjelmien ja teollisuuden välillä.
Minusta näyttää, että ajatukset viidennestä puiteohjelmasta on keskitetty tähän suuntaan, mutta olen sitä mieltä, että lisäanalyysi tämän tiedonannon esittämin edellytyksin voisi olla hyödyllinen muiden verotuksellisia näkökohtia, ammatillista motivaatiota ja liikkuvuutta koskevien toimenpiteiden hyödyntämiseksi ja tutkimiseksi siten, että teknologian ja teollisuuden kilpailukyvyn välistä suhdetta voitaisiin parantaa.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, yksi asia on varma. Jos haluamme parantaa taloudellisia suorituksiamme ja siten mahdollisesti vähentää työttömyyttä, tarvitsemme kilpailukykyistä taloutta ja kilpailukykyisiä yrityksiä. Voisiko joku olla asiasta toista mieltä?
Myös toinen asia on varma. Tarvitsemme keinoja tämän kilpailukyvyn mittaamiseksi sekä sen syihin ja mahdollisiin esteisiin vaikuttamiseksi. Minulla ei siis ole mitään sitä vastaan, että välineenä käytetään kilpailukyvyn esikuvaanalyysiä eikä minulla myöskään ole mitään parhaiden ratkaisujen valitsemiseen tarkoitettuja vertailuja vastaan.
Onko silti tarpeen, että samanaikaisesti meille suodatetaan uudelleen kaikki vanhat liberaalin talouden reseptit ja kaikista vaikeuksistamme syytetään liian vähäistä liberalismia: julkinen vaje, valtion tuet, joustavuus, työvoimakustannukset... päätän luettelon tähän.
En tietenkään, kuten tiedätte, hyvä komission jäsen, ajattele näin! Kuten monet kollegoistani, myös minä totean, ettei kilpailukyky ole lopullinen päämäärä. Lopullinen päämäärä on työttömyyden vähentäminen, väestölle tarjottavat palvelut, yhteiskunnallinen vakaus, yhä suurempien joukkojen parempi elämänlaatu ja tietysti se, ettei työttömyys lisäänny, vaikka tavoitteeksi ilmoitetaankin tuottavuuden parantaminen.
Tarvitaan siis enemmän erityisesti taloudellista ja verotuksellista yhteisvastuullisuutta. Jos kilpailukyvyn esikuvaanalyysi osoittautuu hyödylliseksi hallintavälineeksi, on sitä ehkä sovellettava myös viidentoista jäsenvaltion työllisyyspolitiikkojen vertailussa pyrkien näiden valtioiden todelliseen kumppanuuteen.
Lopuksi totean, arvoisa puhemies, että taloustiede tarvitsee luonnollisesti välineitä, jotka hyväksyn, mutta pitäkäämme varamme, ettei väline korvaa tavoitetta. Tavoite on saavutettava välineen avulla, jonka puute heikentää kaiken aikaa yhdenmukaisuutta. Tässä palataan edelliseen keskusteluun unionin taloudellisesta tilanteesta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää ja myös muita parlamentin jäseniä, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun, sillä niin vähänsanomaton kuin tämä sana benchmarking onkin, niin tärkeää voi olla kehitys, kun me kehitämme menetelmän todetaksemme, miksi joku onnistuu luomaan työpaikkoja ja siten taistelemaan työttömyyttä vastaan.
Tämä on ehdotuksemme varsinainen tausta, ja me olemme erittäin iloisia siitä, että Alankomaiden puheenjohtajuus on tarttunut näihin ajatuksiin. Mitä tämä merkitsee? Tietenkään ei sitä, että esikuva-analyysi on itsessään jotakin, joka voidaan määritellä niin sanotusti tieteelliseksi tai taloudelliseksi tavoitteeksi. Se on menetelmä, jolla voidaan todeta tiettyjä asioita. Menetelmä, jolla on se etu, että päästään ideologisista kiistoista, joita herra Caudron jatkuvasti haluaa aloittaa kanssani, ja että kysytään kerrankin käytännön esimerkeistä, mikä tekee jostakin paremman kuin me.
Tuloksissa on eroja, aivan selvästi - unionin sisällä, verrattaessa unionia ja jäsenvaltioita ja suhteessa muihin maihin - ja juuri tämän me haluamme lähtökohdaksi ja nimenomaan kolmella tasolla. Eninnäkin yritystasolla. Tietysti voidaan ja pitäisi ensisijaisesti ottaa mukaan myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja tietysti kaikissa näissä pohdinnoissa on huomioitu myös työmarkkinaosapuolet eli ei vain teollisuutta itseään. Tämä voi auttaa jo paljon. On yrityksiä, joilla on parempia sopimuksia henkilöstön tai ammattiyhdistysten kanssa esimerkiksi joustavista työajoista. Ne ovat tuottavampia ja voivat siksi jopa luvata työpaikkatakuita. Esimerkiksi Saksan liittotasavallan kemianteollisuus on sopinut ammattiyhdistysten kanssa tietyistä työaikasäännöistä ja se pystyi näiden sopimusten perusteella lupaamaan, että vuoteen 2000 mennessä ei tehdä yrityskohtaisia irtisanomisia. Tämä tarkoittaa sitä, että jos asia hoidetaan oikein, voidaan todellakin päästä tuloksiin, jotka tyydyttävät varmasti kaikkia.
Toiseksi teollisuussektorien tasolla. Tämän olemme muuten tehneet jo aiemmin, kun harkitsemme, mitä politiikkaa pitäisi soveltaa autoteollisuuteen ja sisämarkkinoihin. Tässä oli yksi tärkeimmistä kysymyksistä, onko autoteollisuus ylipäätään vielä kilpailukykyistä. Mitä pitää tehdä, jotta siitä tulee mahdollisesti kilpailukykyisempi? Tämän me tutkimme vasta suhteessa muihin teollisuuden aloihin. Olemme antaneet tästä tiedonantoja, valmistelleet suosituksia ollaksemme mm. suojelematta teollisuutta yli kiintiöiden ulkomaisilta kilpailijoilta. Sillä protektionismi johtaa valitettavasti siihen, tämä minun on valitettavasti sanottava herra Caudronille, vaikka vapaakauppa on liberaali resepti, mutta protektionismi johtaa siihen, että suojellut heikkenevät ja menettävät kilpailukykyään ja joutuvat siksi rajoittumaan joko vain omiin markkinoihin tai, jos markkinat jonakin päivänä vapautetaan, eivät pysty enää lähentymään muita kilpailijoita. Siis, näin on jo tehty. Kuten sanottu, teemme näin nyt kemianteollisuuden kanssa tavoitteena muuten myös työntekijöiden pätevyyden parantaminen, jotka voivat siis jatkossakin teollisuuden parissa toimiessaan olla tuottavampia, ja jos he saavat paremman pätevyytensä ansiosta toisen työpaikan, parantaa se myös heidän omia tulevaisuuden mahdollisuuksiaan.
Lopuksi myös poliittisten järjestelmien tasolla unionin sisällä ja ulkopuolella. Meillä on jäsenvaltioita, kuten Irlanti, jotka kehittyvät erinomaisesti. Irlanti on maa, joka sijaitsi oikeastaan reuna-alueilla ja on sitä fyysisesti edelleenkin, mutta on tiiviiden taloudellisluonteisten suhteidensa johdosta kehittynyt erittäin hyvin. Miksi? Miksi Irlanti kehittyy paremmin kuin jotkin suuremmista jäsenvaltioista? Saksahan mainittiin jo. Tätä meidän pitäisi tarkastella rauhassa.
Jos joki suuri teollisuusvaltio investoi esimerkiksi rahaa teollisuuteen, joka ei enää ole kovin kilpailukykyistä, herra Caudron, en voi mitään sille?
(Samlandin välihuomautus) Ajattelin tällä kertaa hiilipolitiikkaa, herra Samland, mutta voimme ottaa esimerkiksi myös maatalouspolitiikan, jonka suhteen teidän pitäisi ehkä kysyä kerran itseltänne, vastaavatko tarkistuksenne komission esityksiin aina sitä, mitä te sillä hetkellä selvästi ajattelette. Minä olen asiasta joskus hieman eri mieltä, mutta me voimme myös keskustella asiasta.
Jos rahaa ei siis sijoiteta oikein, jos valtion taloudessa, herra Caudron, sallitaan mustia aukkoja, koska valtion yritykset tuottavat järjettömästi tappiota, ei voi ihmetellä, että tämä raha puuttuu, kun halutaan luoda tulevaisuuden työpaikkoja. Nämä ovat yksinkertaisia totuuksia. Tällä ei ole ylipäätään mitään tekemistä ideologian kanssa. Jos te ja minä, jos me yhdessä heitämme rahamme ulos ikkunasta, ei sitä voi käyttää järkevään tarkoitukseen.
Tämä on oikeastaan asian ajatus. Se ei ole tavoite sinänsä, vaan väline saavuttaa päämääriä työttömyyden vastaisen taistelun edun nimissä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ajokortti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A40087/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön ajokortista annetun direktiivin 91/439/ETY muuttamisesta (C4-0011/97-96/0040(SYN)) (Esittelijä: Farassino).

Farassino
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, meillä on tänään toisessa käsittelyssä direktiivi yhtenäistetyn säännöstön määrittelemisestä jäsenmaiden myöntämien ajokorttien tekstien yhdenmukaistamisesta.
Olemme jo keskustelleet pitkään tästä esityksestä ja koko ajokorttikysymyksestä, ehkäpä hiukan liikaakin. Parlamentti ilmaisi kantansa ensimmäisessä käsittelyssä 5. syyskuuta 1996 vaatimalla muun muassa jäsenvaltioiden välisen keskeyttämistoimenpiteiden vastavuoroisen tunnustamisen laajentamista ja ajokortin peruuttamista muussa jäsenvaltiossa kuin myöntäjävaltiossa suoritetusta rikkomuksesta sekä neuvoa-antavan komitean perustamisesta komission avuksi.
Parlamentin suurella enemmistöllä kokoamista kahdeksasta tarkistuksesta vain kaksi on hyväksytty neuvostossa: tarkistus 1, jolla lisätään tekstiin viittaus lain alakohtiin sekä osa tarkistusta 5, joka tähtää tarkastelemaan yhdenmukaistettuja lakeja, eli 02 kohta kuulolaitteista, 03 kohta tukiproteeseista täsmentämään näiden yhtenäisiä tekstejä sekä 70 ja 71 kohta, joihin lisättiin viittaus Euroopan yhteisöjen/YK: n tunnuksiin kolmansien valtioiden osalta. Lisäksi osa tarkistuksesta 5 lisätään kohtaan 79 määrittelemään vastaavuustapauksia eri luokkiin kuuluvien ajokorttien välillä ennen direktiivin 91/439/ETY soveltamisen aloittamista 1. heinäkuuta 1996 sekä saman direktiivin 3 artiklassa määriteltyihin luokkiin. Tämän lisäksi neuvosto on muuttanut komission esitystä säätelevän valiokunnan, jota kutsuttaisiin ajokorttivaliokunnaksi, perustamisesta. Esitys on hyväksytty liikenne- ja matkailuvaliokunnassa.
Minun on sanottava, että en ole kovinkaan tyytyväinen komission ja neuvoston menettelyyn, sillä ne ovat hylänneet suurimman osan esitetyistä tarkistuksista, hyvin tärkeistä tarkistuksista, jotka laadittiin yhteisymmärryksessä kaikkien läsnäolleiden parlamentin eri puolueiden edustajien kanssa kollegojeni ja erityisesti muiden ryhmien aktiivisella tuella. Liikenne- ja matkailuvaliokunnan osalta olen päättänyt itse asiassa ehdottaa uudelleen kahta tärkeintä mietintöäni koskevaa tarkistusta, jotka on jo hyväksytty, kuten jo mainitsin, parlamentin enemmistöllä ensimmäisessä käsittelyssä. Muutoksilla pyritään laajentamaan ajokorttien vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä sekä niiden mahdolliseen keskeyttämiseen. Minusta on todellakin luonnollista, että jos joku suorittaa hyvin vakavan rikkomuksen lakia, ihmisoikeuksia, kulttuuriperintöä tai muuta vastaan jossakin muussa jäsenvaltiossa, sama rikoksen on oltava lainvoimainen myös toisessa jäsenvaltiossa ja että sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen päätös, jossa rikos on suoritettu, on oikeudellisesti lainvoimainen koko Euroopan unionin alueella. Tämä on mielestäni yksi perusasioista. Verrattuna sitä vastoin tekosyihin, joita tarkistukset hylännyt neuvosto esitti huomauttaessaan, että ongelma kuuluu kolmannelle peruspilarille, en tunne voivani tehdä muuta kuin vahvistaa vakaata vakaumustani yhdenmukaistamisperiaatteen tärkeydestä eurooppalaisella tasolla ajokorttien peruuttamistapauksissa. Katson, että tämä on välttämätön ehto henkilöiden vapaan liikkumisen konkreettisen toteuttamisen turvaamiseksi Euroopan yhteisön sisällä. Minua kuitenkin lohduttaa, huomaan, parlamentin suositus toiseen käsittelyyn: en siis voi kuin suositella parlamentille ensimmäisessä käsittelyssä muodostetussa kannassa pysymistä ja toivoa, että komissio tarkistaa kantansa ja hyväksyy nämä tarkistukset.

Morris
Arvoisa puhemies, me otamme ilman muuta tyytyväisenä vastaan tämän mietinnön, sillä se palvelee myös ajokorttien yhdenmukaistamista ja sellaisen koodijärjestelmän kehittämistä, jota kaikkien viranomaisten on helppo ymmärtää koko EU: n alueella. Se on myönteinen askel käännös- ja viestintäongelmien poistamiseksi kuljettajien ja lukuisten viranomaisten välillä, ja se poistaa " aggressiivisuuden" monista tapauksista.
Se vähentää myös ajamiseen liittyviä ongelmia, ja toivomme, että näin tapahtuu koko Euroopassa. Jotta tämä direktiivi olisi mahdollisimman tehokas, on hyvin tärkeää, että vastavuoroinen tunnustaminen ulotetaan myös - ja tämä on olennaista - tapauksiin, joissa ajokortti on otettu pois määräajaksi tai kokonaan. Nyt meillä on absurdi tilanne, jossa on mahdollista, että esimerkiksi italialainen kuljettaja, joka matkustaa Isoon-Britanniaan, on siellä osallisena vakavassa onnettomuudessa. Hän joutuu syytteeseen ja saa kymmenen vuoden tai jopa elinikäisen ajokiellon Isossa-Britanniassa. Hän voi kuitenkin palata takaisin Roomaan, istua autoonsa lentokentän parkkipaikalla ja ajaa tiehensä ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tämä ei ole hyväksyttävää Euroopan unionissa.
Sen tähden olisi loogista, että parlamentti kannattaa niitä kahta tarkistusta, jotka olen esittänyt ensimmäisen käsittelyn jälkeen. Näissä vaaditaan, että vastavuoroinen tunnustaminen ulotetaan myös ajokieltoihin. Tämä on looginen askel, jonka jokaisen meistä tulisi hyväksyä itsestään selvyytenä.

Stenmarck
Herra puhemies! Saanen aloittaa kiittämällä esittelijä Farassinoa hänen tähän mietintöön käyttämästään työstä. Se direktiiviehdotus, johon olemme ottamassa kantaa, käsittelee niiden asioiden luettelosta päättämistä, jotka otetaan yhteisön ajokorttimalliin. Kysymykseen tulevat esimerkiksi kuljettajan silmälasien käyttö tai jokin rajoitus, joka koskee vammaista kuljettajaa, tai saako kuljettaja lääketieteellisistä syistä saa vain tietyin ehdoin. Kyseessä voivat olla myös ajokortin haltijan ajoluvan edellytyksenä olevat tekniset muutokset autossa, esim. vaihdelaatikon, kytkimen, jarrun tai kaasupolkimen taikka hallintalaitteiden muuttaminen tai jokin muuhun ajoneuvoon liittyvä rajoitus.
Ehdotuksen tarkoituksena on saavuttaa välttämätön ja tärkeä yhdenmukaistaminen. On itsestään selvästi huomattava etu, jos voimme päästä samoihin säännöksiin kaikissa EU: n jäsenmaissa tällä alalla ja siten tehdä mahdolliseksi ajokortin tunnistaminen riippumatta siitä, missä maassa kuljettaja on ja millä kielellä ajokortti on myönnetty. Tämä on erityisen merkittävää, kun yhä useammat ihmiset matkustavat yhä useampien rajojen yli ja yhä useammin ajavat autoa muualla omassa asuinmaassaan. Juuri nämä toimenpiteet voidaan nähdä pieninä, mutta ne ovat kuitenkin tärkeitä yhteisessä tavoitteessamme, joka on vapaa liikkuvuus yhteismarkkina-alueella.
Me PPE-ryhmässä katsomme kuitenkin alustajan menneen yhden askeleen liian pitkälle, kun hän haluaa tulla myös rikosoikeuden alueelle. Siksi aiomme PPE-ryhmässä äänestää ehdotettuja muutoksia vastaan. Teemme näin yhdenmukaisesti sen kannan kanssa, jota olemme esittäneet koko työn ajan. Se merkitsee samalla, että kannatamme sitä yhteistä näkökohtaa, johon olemme tässä ottamassa kantaa.
Esittelijä tekee, minun nähdäkseni, kaksi erehdystä: Ensiksikin hän haluaa tehdä lisäyksen, jolla oman mielipiteeni mukaan ei oikeastaan ole mitään tekemistä itse ydinkysymyksen kanssa. Jos haluamme, että EU: n jäsenmailla on yhteiset säännöt ajokortin menettämisestä, joka on sinänsä mahdollinen näkökanta, on vaikutettava tällaisen ehdotuksen esittämisen puolesta. Asian esittäminen lyhyenä lisäyksenä on tuskin suositeltavaa. Yhteistyö rikosoikeuden alueella ei ole aivan helppoa. Mielestäni tämäntyyppiset ehdotukset tulee valmistella tavattoman huolellisesti. Siksi on hyvä, että neuvosto vastustaa tätä koskevaa ehdotusta, ja tänään on järkevää äänestää esittelijän tätä koskevaa muutosehdotusta vastaan.
Toinen virhe, jonka esittelijä nähdäkseni tekee, koskee itse asiakysymystä, ts. sitä, tuleeko meillä EU: ssa olla yhteiset säännöt ajokortin menettämisestä. Meidän parlamentin jäsenten täytyy, tämä on näkemykseni, joskus istua miettimään sitä, mihin käytämme sitä demokraattista työvälinettä, joka EU on. On helppoa Euroopan parlamentin jäsenenä pitää vauhtia ja ehdottaa monia asioita, joissa EU: n tulee olla aktiivinen. On kuitenkin kysyttävä, onko tämä kehitys suotavaa. Minun näkemykseni on, että EU: n tulee keskittyä rajalliseen määrään erityisen painavia kysymyksiä. Toissijaisuus on sana, jota usein käytämme. Sen tulisi todella olla muistilehtiömme ylimmällä rivillä joka päivä. Tämä asia ei käsittääkseni ole mikään poikkeus. Meidän tulee vetää raja niiden asioiden välille, joista pitää päättää EU: ssa ja niiden, joista päättävät jäsenmaat itse. Rangaistukseen tuomitseminen on yksittäisten jäsenmaiden tehtäviä eikä EU: n kohtuuden nimessä pidä siihen puuttua.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää. Kyseessä on mietintö, joka todella käsittelee yhteisiä säädöksiä. Olen myös erittäin pettynyt, en ainoastaan neuvostoon, vaan myös komission jäseneen. Ehkä hän voi selittää vielä kerran, miksi neuvosto otti tällaisen, sanoisinpa käsittämättömän kannan ja sanoi: sanktioiden käyttö kuuluu kolmanteen pilariin ja emme voi tehdä sitä. Kun komissio on tehnyt esityksen yhtenäisestä ajokortista - minun ja komission jäsen Bangemannin vanhan oppimestarin edesmenneen Cornelis Berkhouwerin toive - ja olemme lopultakin niin pitkällä, että voimme toteuttaa asian yhteisesti sanomme: niin, mutta jos kyseessä on pisteillä varustettu ajokortti ja pisteitä poistetaan, sitä ei voida soveltaa yli rajojen. Tämä on täysin käsittämätöntä: komissio, antakaa tähän selitys.

Belleré
Arvoisa puhemies, 16. syyskuuta 1996, jolloin neuvosto määräsi, että ajokorteista annettu direktiivi 91/499/ETY, jota muutettiin jo vuonna 1994 ottamalla mukaan Suomea ja Ruotsia koskeva väliaikainen poikkeus, on muutettava, on nyt saatettu ajan tasalle. On huomattava, että kesäkuussa 1996 oikeusasiain valiokunta päätti olla ilmaisematta kantaansa. Nyt olemme loppusuoralla, suositukset ovat toisessa käsittelyssä. Farassino on tehnyt mielestäni hyvää työtä ja saavuttanut osittain asetetut tavoitteet, erityisesti koska on saatu hyväksyttyä, jos ei kaikkia tarkistettuja esityksiä, niin ainakin yhdenmukaistettu säännöstö, joka koskee merkintöjä ajokorttiin, maininta piilolinssien käytöstä sekä sopeuttaa ajoneuvot liikuntarajoitteisille autoilijoille soveltuviksi.
Haluaisin tässä kuitenkin kysyä neuvostolta ja komission edustajalta, mitä on tapahtunut AN: n esittämälle tarkistukselle, joka koskee lievästä sokeritaudista kärsivien ajokorttia. Tämä on tarkistus, joka olisi otettava käsittelyyn. Minusta on aiheellista, että parlamentti laajentaa jäsenvaltioiden välistä ajokorttien peruuttamista ja poistamista koskevien toimenpiteiden vastavuoroista tunnustamista. Neuvosto on jo ottanut ensimmäisen askeleen määräämällä perustettavaksi eurooppalaisen komitean, " ajokorttikomitean" , jonka tehtävänä on yhdenmukaistaa käsityksiä ajoturvallisuuden parantamiseksi eri jäsenvaltioissa.
Liikennerikkomuksista annettujen rangaistusten tunnustaminen on ensiarvoisen tärkeä henkilöiden vapaan liikkumisen toteuttamiseksi sisämarkkinoiden alueella.

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, ajokortti oikeuttaa omistajansa liikkumaan moottoriajoneuvolla vapaasti, myös Euroopan unionin alueella. Jos EU: n kansalainen on päättänyt elää tai tehdä työtä jossakin toisessa jäsenvaltiossa, on hänen tähän asti täytynyt vaihtaa ajolupa tietyn ajan kuluessa. Tämän on määrä nyt muuttua ja siksi tarvitaan eurooppalaista ajokorttia ja vanhaa direktiiviä vuodelta 1991 täytyy muuttaa.
Vastavuoroisen tunnustamisen toteuttamiseksi on säännöstön oltava luettavissa ja ymmärrettävä kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä auttaa valvontahenkilökuntaa, mutta myös itse kuljettajia. Ei riitä, että asiakirjaan painetaan sana " Eurooppa" , myös sisältö on sovitettava vapaaseen henkilöliikenteeseen ja vapaaseen asuinpaikan valintaan. Tämä koskee erityisesti vammaisia ajokortinhaltijoita, koska yhdenmukaistetut säännöstöt kirjoitetaan selvästi eisyrjivinä. Sikäli neuvoston kanta on mielestämme ilahduttava.
Me kannatimme parlamentissa ensimmäisessä käsittelyssä, ja uudelleen myös liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, sitä, että mahdollistetaan myös rangaistustoimenpiteiden vastavuoroinen tunnustaminen eli ajokortin peruuttaminen. Valitettavasti ei neuvosto eikä komissio ottanut näitä tarkistuksia huomioon. Me teemme nämä tarkistukset nyt uudestaan.
Ei toki voi olla vapaan liikkuvuuden tarkoitus, että liikennehuligaanit, joiden ajokortti on peruttu jossakin valtiossa, voivat ajaa ajokortillaan rohkeasti toisessa valtiossa. Jos tällainen väärinkäytös mahdollistetaan perustelemalla sitä toissijaisuusperiaatteella, eivät Euroopan kansalaiset ymmärrä sitä. EU: n kansalaisia ei kiinnosta, mikä EUsopimuksen pilari on toimivaltainen, vaan he haluavat konkreettisia ehdotuksia.

Koch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minusta neuvoston ja komission yhteinen kanta yhtenäisen yhteisön mallin luomisesta yksittäisten valtioiden ajokorteille on tervetullut. Näin helpotetaan ensinnäkin yhteisön henkilöliikennettä ja toiseksi myös lisätään turvallisuutta tieliikenteessä, eikä muuten vain oikeus- ja siten kuluttajan turvallisuutta, vaan myös liikenneturvallisuutta, ja kolmanneksi helpotetaan mahdollista muuttamista toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, jossa ajokortti on hankittu.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan kaikista kielistä riippumatonta luetteloa kaikista seikoista eli kaikista lisätiedoista ja rajoituksista, jotka on merkittävä ajokorttiin. Tällainen luettelo yhtenäisistä säännöistä sekä merkinnöistä edellytyksille ajaa autoa ja merkinnöistä hallintomenettelyistä ajokorttien yhdenmukaistamiseksi helpottaa ajokorttimerkintöjen ymmärtämistä ja yksinkertaistaa myös edelleen voimassa olevien valtiollisten ajokorttien tarkastusta.
Tämä on hyvä. Kuitenkaan en ymmärrä osaa tämän parlamentin edustajista: kuinka te voitte hyväksyä tämän edelleen voimaan jäävän valtiollisten ajokorttien myöntämisen, vaikkakin yhtenäisen yhteisön mallin perusteella, ja samalla vaatia yhteisön oikeutta ajokorttien keskeyttämiseen ja peruuttamiseen?
Tämä tarkoittaa kai sitä, että asia nähdään kahdella eri tavalla. Eivätkö sisäisen turvallisuuden oikeusasiat ole edelleenkin Euroopan unionin kolmannen pilarin asioita, jotka kuuluvat valtioiden väliseen yhteistyöhön? Voin vain kehottaa hylkäämään tarkistukset, jotka ovat voimassa olevan Euroopan oikeuden vastaisia ja jotka liikenne- ja matkailuvaliokunta valitettavasti hyväksyi enemmistöpäätöksellä.
Kiitän neuvostoa yhteisestä kannasta, jossa se on ottanut huomioon parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymät ja komission kannattamat tarkistukset.

Ferber
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, oletan, että herra Wattsin on taisteltava Isossa-Britanniassa 1. toukokuuta asti. Toistamiseen me keskustelemme aiheesta ajokortti ja meidän pitäisi vihdoin saattaa keskustelu päätökseen. Ensinnäkin, koska ajokortti pitäisi saada myönnettäväksi 1. heinäkuuta 1996, minulla on myös malli, joka kaavailee tätä. Nyt puhutaan 1. heinäkuuta 1997! Toiseksi, koska meidän on nyt päätettävä vain säännöistä, joista me olemme oikeastaan samaa mieltä. Siksi meidän pitäisi todella harkita, haluammeko ajokortin peruuttamista koko unionin alueelle vai vain valtiollisella tasolla.
Minä vastasin ryhmässäni ajokortin mallista ja muodosta ja olen aina kannattanut yhtenäistä eurooppalaista ajokorttia. Mutta kuten kollega Koch aivan oikein mainitsi on kukin jäsenvaltio yksin vastuussa ajokortin myöntämisestä, ja siksi sen on oltava sitä myös ajokortin peruuttamisessa. Näin on myös oltava!
Esimerkki italialaisesta Isossa-Britanniassa, jonka kollega Morris esitti, oli hyvin mielenkiintoinen. Tämä on juuri pääongelma! Niin kauan kuin meillä ei ole kaikkialla oikeusliikennettä, voimme myös puhua eurooppalaisesta ajokortin peruuttamisesta. Tässä meillä on jo selvä vääristymä Euroopan unionissa.
Meidän pitäisi nyt hyväksyä neuvoston yhteinen kanta eikä viivästyttää lisää yhtenäisen ajokortin myöntämistä täysin tarpeettomalla sovittelumenettelyllä.

White
Arvoisa puhemies, en väitä, että koko Euroopan unionin alueella tulisi olla sama oikeus- tai rikosoikeusjärjestelmä. En usko, että näin tulee käymään. On kuitenkin mahdollista, että yhdessä unionissa tai pelkästään yhdessä maassa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on useita oikeusjärjestelmiä.
Olen englantilainen lakimies. Minulla ei ole oikeutta harjoittaa ammattiani Skotlannissa, ja tämä tarkoittaa, että en voi ajaa asiaa skotlantilaisessa tuomioistuimessa, jollen käy läpi tiettyjä menettelyjä.
Tästä huolimatta skotlantilaisen tuomioistuimen määräämä ajokielto tunnustetaan Englannissa. Haluamme ainoastaan sanoa tässä mietinnössä, tai ainakin kaikissa tarkistuksissa, että tällainen kielto tulisi tunnustaa koko Euroopan unionin alueella.
En voi uskoa, että tässä sähköpostin ja tietokoneiden maailmassa kieltojen ja pistejärjestelmän keskinäinen tunnustaminen ei ole mahdollista. Toivon todella, että komissio on kuunnellut tarkkaan kollegani Morriksen asian ja kannatan täysin hänen tarkistuksiaan.

Bangemann
Arvoisa puhemies, koska tämänpäiväinen keskustelu on käyty saman asian ympärillä kuin jo ensimmäisessä käsittelyssä, muustahan me olemme yksimielisiä, aion keskittyä tähän seikkaan. Tietysti voi ihmisen logiikan perusteella sanoa, että siinä ei voi olla eroa, kun joltakin peruutetaan ajokortti jossakin maassa, joka ei ole asuinmaa. Kuten te tiedätte, ehdotuksessa on esitetty, että tapauksessa, että ajokortti peruutetaan asuinmaassa, peruutus pätee koko unionissa. Tämä ei päde tapauksessa, jolloin ajokortti peruutetaan toisessa maassa eli maassa, jossa kuljettaja ei asu.
Komissio ymmärtää täysin näitä perusteluita. Kuitenkin oikeusjärjestelmissä käy niin, että tämä aiheuttaa perustuslaillisia ja muita oikeudellisia ongelmia, kuten neuvosto on toistuvasti selittänyt ja minkä vuoksi se ei ole ottanut tarkistusta yhteiseen kantaan. Tätä perustelua ei komissiokaan voi kumota. Minä pyydän kärsivällisyyttä.
Ilmeisestikään, rouva Schmidhuber, tämä ei saa tukea myöskään parlamentissa. Olen kuunnellut liberaalisen ryhmän ystäviäni hyvin huolellisesti, mutta en ole aivan pystynyt ymmärtämään, mitä he haluavat tehdä, mutta silti ilmeisesti kristillisdemokraatit tulevat hylkäämän tämän tarkastuksen liberaalien tuella. Ja vaikka liberaalit eivät tässä tapauksessa voisikaan yhtyä kristillisdemokraatteihin, ei synny enemmistöä, joka hyväksyisi tämän tarkistuksen. Tämän minä hyväksyn. Siis siten me keskustelemme tällä hetkellä asiasta, jolla on todennäköisesti vain teoreettista merkitystä.
Kuitenkin sillä voi olla tietysti käytännön merkitystä sillä hetkellä, kun neuvosto ja ehkä myös hallitusten välinen konferenssi päättävät siirtää tiettyjä asioita yhteisön toimivaltaan. Sitten tästä voidaan puhu uudelleen. On täysin totta, mitä herra Ferber sanoi: jos parlamentti esittää nämä tarkistukset uudelleen, esittelijähän kannatti tätä kiivaasti, haluaisin myös kiittää häntä työstään, johtaisi tämä tietysti siihen, että koko juttu pysähtyisi jälleen. Kaikki jäsenvaltiot eivät kannata tätä yhtä innokkaasti kuin parlamentti. Silloin emme pääse mihinkään tulokseen. Näissä olosuhteissa ei ehkä ole syytä yrittää saada läpi parlamentin mielipidettä, mutta todellisuudessa se ei muuta mitään. Ei edes ajokortin peruuttamisen mahdollisesta tunnustamisesta asuinmaassa tule mahdollista. Tämä on varmasti epätyydyttävä tulos, kun tämä ehdotus on ensimmäinen askel ja sillä on siksi hyviä vaikutuksia, jos kaikki saavat siitä järkeviä kokemuksia. Tämä on komission näkökanta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitettujen kysymysten käsittely (B4-0164/97).

Puhemies
Kysymys nro 30 Konstantinos Hatzidakis (H-0225/97):
Aihe: Tarkastukset ja tarkastusjärjestelmät maataloustuotteisiin liittyvien petosten ja muun sääntöjen vastaisen toiminnan paljastamiseksi
Komissio on perustellut puuvillan - ja hiljattain myös oliiviöljyn - yhteisen markkinajärjestelyn tarkistamisen tarpeellisuutta " petosten" esiintymisellä. On kuitenkin outoa, että lähes kaikki julkistetut sääntöjen vastaisen toiminnan tapaukset koskevat Välimeren alueen maataloustuotteita. Lisäksi on odotettavissakin, että petokset paljastuvat siellä, missä valvontajärjestelmät (valvovat viranomaiset jne.) ovat vahvimmat, ja missä valvonta on erityisen tiukkaa. Siellä, missä ei juuri ole järjestelmiä satunnaisia tarkastuksia ja ennalta ehkäisyä varten eikä siis tarkastuksiakaan, ei sääntöjen vastainen toiminta voi paljastua.
Voiko komissio ilmoittaa, onko viimeisinä viitenä vuotena tehty tasapuolisesti sekä pohjoisessa että etelässä tuotettuja maataloustuotteita ja tehtyjä toimenpiteitä (esimerkiksi vientitukia ja interventioita jne.) koskevia tarkastuksia? Onko näissä tarkastuksissa havaittu, että petokset liittyvät vain edellä mainittuihin Välimeren alueen tuotteisiin, vai eikö ole?

Gradin
Eräät tuotteet rajoittuvat maantieteellisesti tiettyihin jäsenmaihin. Siksi ei ole ihme, että tietyntyyppisillä tuilla keinottelua esiintyy juuri näissä maissa. Oliiviöljy ja puuvilla ovat esimerkkejä tuotteista, joita tuotetaan yksinomaisesti joissakin maissa. Komissio haluaa painottaa, että ensi sijassa jäsenmaat vastaavat niiden sijoitusten valvonnasta, jotka yhteisö rahoittaa. On olemassa erityistä yhteisölainsäädäntöä, joka koskee valvontaa maatalousrahaston takuuosaston toimesta. Komission tehtävänä on huolehtia siitä, että kontrollointi tapahtuu yhtenäisellä tavalla. Tämä tapahtuu tekemällä omia selvityksiä itse paikalla ja kansallisten valvontaohjelmien avulla. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevan asetuksen lisäksi on koko joukko määräyksiä, jotka koskevat vientitukea ym. toimenpiteitä. On myös tiettyjä tuotteita koskevia erityismääräyksiä. On erityiset toimistot tarkastamassa esim. oliiviöljy- ja tupakka-alaa sekä tutkimuselin hedelmiä, vihanneksia ja viiniä varten. Eräs itse paikalla tapahtuvia tarkastuksia, so. on the spot controls , koskevan asetuksen tavoitteista on varmistaa yhtenäinen turvataso yhteisön budjetille kaikissa jäsenmaissa. Jäsenvaltioilla on asetuksen 595/91 mukaisesti velvollisuus tiedottaa komissiolle niistä petos- ja säännönvastaisuustapauksista, joita niiden valvontaelimet havaitsevat.
Komission petoksia koskeva vuosiraportti osoittaa selvästi ne monenlaiset toimet, joihin on ryhdytty, ja yleisesti ottaen - tämä meidän tulee muistaa - harjoitetaan vilppiä kaikissa EU: n jäsenmaissa. Yhteisten markkinaelinten uudistus ei siis rajoitu vain oliiviöljyyn ja puuvillaan, vaan kattaa esimerkiksi ne muutokset, joita on hiljattain tehty pellavan, hampun ja kuivarehun osalta. Vientitukien kontrollin määräyksiä on myös tiukennettu perusteellisesti.

Hatzidakis
Arvoisa komission jäsen, en halua sanoa - ja sanon tämän myös kysymyksessäni - että petoksia tapahtuu ainoastaan Pohjoismaissa. niitä tapahtuu varmasti myös etelässä. Komissio osoittaa kuitenkin kritiikkinsä ainoastaan etelää kohtaan ja tämä näkyy myös yhteismarkkinoiden perussopimukseen liittyvässä muutoksessakin, joka koskee oliiviöljyä. Toki asetus 595/91, joka velvoittaa jäsenvaltiot luovuttamaan ilmi tulleen petoksen asiakirjat, on minulle tuttu. Toisaalta minua tyydyttää täysin komission vastaus, että petokset eivät liity ainoastaan etelän tuotteisiin, vaan myös pohjoisen.
Kuitenkin minun on huomautettava seuraava seikka: ensiksi, komissio ei anna minulle tietoja omista tutkimuksistaan, omistaan eikä jäsenvaltioiden, sillä sen tiedot petoksista perustuvat ainoastaan sen omiin tutkimuksiin. Mitä tietoja tutkimuksissa on saatu esimerkiksi pohjoisen tuotteista? Toiseksi, koska petoksia ilmenee pohjoisenkin tuotteiden kohdalla, minua ihmetyttää, miksei komissio ryhdy niitäkin koskevien yhteismarkkinoiden säädösten muutoksiin. Miksi oliiviöljy on ainoa esimerkki, johon komissio nojaa petoksia käsitellessään.

Gradin
Arvoisa jäsen on ehdottomasti käsittänyt komission väärin tässä kohden. Olemme kirkkaasti ja selvästi osoittaneet joka vuosi esitettävässä raportissa, niin tälle kamarille kuin yleisöllekin, että vilppiä esiintyy sekä pohjoisessa että etelässä Euroopan unionin alueella. Sitten voi olla niin, että on ajankohtaista tarttua asiaan tiettyjen tuotteiden osalta eri alueilla. Hiljattain komissio on omaksunut uuden tavan käydä käsiksi juuri oliiviöljyn tukimuotoihin, ja myös täällä on esiintynyt vilppiä.

Redondo Jiménez
Haluaisin esittää komissiolle kaksi kysymystä lähtökohtanani oletus, että petoksia ei ainoastaan pidä valvoa, vaan sen lisäksi petoksen kautta hankitut summat pitää saada takaisin - yhteisön petoksista on selvittämättä ikävä kyllä yli 90 prosenttia, niistä selvitetään vain 10 prosenttia.
Ensimmäinen kysymys kuuluu, onko komissio valmis pitämää kaikissa valtioissa yhden ainoan välittävän elimen näiden petosten paljastamiseksi. Ja toinen kysymys: minkä kriteerien mukaisesti komissio soveltaa oikeuksiaan tilapäisesti vähentää tai pidättää EMOTR: n kuukausittaisia tukiennakkoja - tämän järjestelmän avullahan se voisi saada takaisin nämä rahat ja minun tietojeni mukaan sitä on käytetty ainoastaan joissakin aivan erikoisissa etelän valtioiden tapauksissa, mutta minun tietääkseni niin ei ole tehty nautapetosten tai viljapetosten tai muun tyyppisten petosten suhteen?

Gradin
On totta, että unionin jäsenmaat ovat erittäin huonosti huolehtineet siitä, että vääriin taskuihin joutuneet rahat palautetaan. Tässä tarvitsemme parempaa yhteistyötä, jotta takaisinmaksuosuus kasvaa. Siihen kuuluu myös se, että komission Financial Control on alkanut laatia sopimuksia yksittäisten jäsenmaiden kanssa. Nämä sopimukset pyrkivät juuri siihen, että löytäisimme järjestelmiä kaikkien projektien seurantaan, varojen käytön seurantaan kussakin maassa ja siihen, että ylipäätään pääsisimme parempaan yhteistyöhön, mikä johtaa sen kunnioittamiseen, että veronmaksajien varoja käytetään vastuullisella tavalla.

Filippi
Arvoisa puhemies, halusin vain muistuttaa eräästä kysymyksestä, joka esitettiin aikaisemmin ja johon ei vielä ole vastattu. Eittämättä Maailman kauppajärjestön oliiviöljyä koskevat uudistusesitykset tuovat esiin erityisen huomion Etelä-Euroopan tilanteeseen. Näiden esitysten perustana on yksi ainoa perustelu, nimittäin vilpillisen toiminnan vastainen taistelu. Haluaisin tietää, mitä tietoja käyttäen ja minkä tutkimusten perusteella on hyväksytty tällainen kysymyksenasettelu oliiviöljyn suhteen ja millainen on tässä tapauksessa tehtyjen tutkimusten ja muita tuotteita koskevien tutkimusten määrän välinen suhde, esimerkkinä mainitsen Hollannin merentakaisilta alueilta tuotavan riisin tai Antwerpenin satamaan tuotavat banaanit.

Gradin
Komissaari Fischlerin mukaan, joka on vastuussa maataloussektorista, oli monestakin syystä välttämätöntä muuttaa oliivintuottajien tuen muotoa, koska tämä tuki ja sen organisaatio oli epätäydellistä. Siksi on nyt ehdotus uudeksi tavaksi puuttua esimerkiksi siihen huijaukseen, jota valitettavasti esiintyy myös oliivialalla.

Puhemies
Kysymys nro 31 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 32 Staffan Burenstam Linder (H-0252/97):
Aihe: Itään laajentumisen kustannukset
Arviot itään laajentumisen varainhoidollisista seurauksista EU: lle ovat herättäneet paljon kiinnostusta, ja nämä kustannukset esitetään usein esteenä uusien jäsenvaltioiden liittymiselle.
Paremman turvallisuuspoliittisen tilanteen edut voidaan ilmaista ainoastaan laadullisesti. Varojen siirtoja nykyisistä jäsenvaltioista uusiin jäsenvaltioihin edellyttävien varainhoidollisten kustannusten vastapainona on kuitenkin huomattavia taloudellisia etuja lisääntyneen kasvun muodossa.
On tehty tieteellisiä tutkimuksia, jotka osoittavat itään laajentumisen johtavan suuriin etuihin unionille.
Yleinen keskustelu muuttuisi tasapainoisemmaksi, jos komissio antaisi tehdä luotettavan selvityksen niistä taloudellisista eduista, joita itään laajentuminen antaisi sekä nykyisille jäsenvaltioille että uusille valtioille. Mitä mieltä komissio on edellä mainitusta ja aikooko komissio laatia tällaisen selvityksen?

Van den Broek
Vastauksena Burenstam Linderin kysymykseen haluaisin sanoa seuraavaa. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasjäsenet käsittävä laajennus on historiallinen haaste Euroopan unionille. Laajennus on poliittisesti välttämätöntä ja se tarjoaa lisäksi valtavasti uusia mahdollisuuksia. Ja mikäli tämä prosessi valmistellaan ja toteutetaan hyvin, rauha, turvallisuus ja vakaus lisääntyvät ja Euroopan talous saa virikkeitä. Arvoisa parlamentin jäsen muistutti oikeutetusti siitä, että laajennuksen talousarviolle aiheuttamia seurauksia on tarkasteltava sen koko unionin taloudelle aiheuttamien seurauksien yhteydessä. Yhtenäismarkkinoiden laajentaminen sadalla miljoonalla kuluttajalla tarkoittaa merkittävää voittoa nykyisille jäsenvaltioille kaupan ja talouden kasvun merkeissä. Jotta laajennuksen taloudellisista eduista voitaisiin hyötyä täysin, jäsenehdokkaiden ja unionin on valmistauduttava ajoissa ja mahdolliset sopeutumisongelmat, jotka aiheutuvat laajennuksesta on ratkaistava.
Neuvoston pyynnöstä komissio suorittaa tutkimusta laajennuksen seurauksista unionin politiikalle ja sen odotettavissa olevasta kehityksestä. Komissio tulee antamaan niin sanotun vaikutustutkimuksen ja muut siihen liittyvät asiakirjat, joita neuvosto on pyytänyt, neuvostolle välittömästi HVK: n päättymisen jälkeen. Laajennuksen EU: n politiikalle aiheuttamat muutokset suhteutetaan odotettavissa oleviin taloudellisiin seurauksiin laajemmassa mielessä ja myös niitä tullaan arvioimaan. Komission omien työntekijöiden tekemän työn lisäksi se ottaa huomioon myös muun laajennusta koskevan tieteellisen tutkimuksen, johon sisältyy tutkimus odotettavista taloudellisista eduista.

Burenstam Linder
Pyydän kiittää komissaari Van den Broekia vastauksesta. Itäänlaajenemisen eduista on varmasti keskusteltu usein, mutta on hyvä, että Van den Broek tekee niin jälleen. Toivon, että tämä impact study antaa tuloksenaan kokonaisanalyysin, jossa pyritään myös näiden etujen määrälliseen arviointiin. Vaikka Euroopan unioni perustuu sille aatteelle, että vapautta ja rauhaa edistetään integraatiolla, ei keskustelussa ole itsestään selvää, että nämä edut ovat kiistattoman suuria. Nykyisin keskustellaan laajenemisen kustannuksista tämän laajenemisen vakavana esteenä. On riski, että itäänlaajenemisen toteuttaminen vaikeutuu. Odotan siksi paljon tältä impact study lta ja toivon sen sisältävän myös nämä määrälliset yritykset etujen laskemiseen.

Van den Broek
Ymmärrän arvoisa edustajan toiveen saada määrällisiä tietoja, jotka tekisivät laajennuksen seurauksista paremmin ymmärrettävät, mutta mielestäni on jokseenkin spekulatiivista esittää tarkkoja määrällisiä tietoja sellaisen monimutkaisen prosessin, kuin Euroopan unionin laajentumisen laajemmista taloudellisista eduista ja kustannuksista, koska siihen sisältyy hyvin epävarmoja tekijöitä. Siksi en mielelläni esitä mitään määrällisiä arvioita. Mutta lupaan arvoisalle edustajalle, että tulemme hyödyntämään jo tehtyjä tutkimuksia omassa analyysissämme, kuten jo sanoinkin. Mutta on tietenkin otettava huomioon Euroopan unionin taloudellisen kehityksen epävarmuus ja laajennuksen vaikutukset tiettyyn eurooppalaiseen politiikkaan ja talouspolitiikan epävarma kehitys tulevaisuudessa niissä maissa, jotka pyrkivät jäseniksi. Tämä monimutkainen kokoelma tietoja tekee täsmällisten lukujen antamisen vaikeaksi.
Haluaisin lopuksi huomauttaa, että niitä, jotka epäilevät sitä, kuinka paljon uusien tulokkaiden yhdentyminen lisää taloudellisia mahdollisuuksia, voidaan muistuttaa siitä, että kauppa näiden maiden kanssa on lisääntynyt valtavasti murroksen, eli vuoden 1989 muutosten jälkeen. Voimme nähdä, että monilla kaupan aloilla, maatalous mukaanlukien, voidaan puhua tällä hetkellä huomattavasta ylituotannosta Länsi-Euroopan kannalta katsottuna ja on suotavaa Itä-Euroopan maille, että tähän saadaan ajanmittaan aikaiseksi tasapaino, mutta sijoitustuotteiden suuri vientiaste etenkin niissä Itä-Euroopan maissa, jotka nykyaikaistavat talouttaan, selittää osaksi tämän epätasapainon.

Hardstaff
Koska olen yksi niistä, jotka ovat menossa Puolaan ensi viikolla parlamentaarisen sekavaliokunnan kanssa, haluaisin myös korostaa hakijamaiden Puolan ja Tsekin tasavallan suuria kasvulukuja. Kuten kysymyksen alkuperäinen esittäjä, minäkin haluaisin saada komissiolta selvityksen siitä, miten monta maata tulee osallistumaan EU: n kokonaistalouteen, kun otetaan huomioon sekä markkinoiden laajentuminen nykyisten EU-maiden osalta että näiden maiden osuus kokonaistalouden laajenemisessa.
Otetaanko komission tekemässä laajentumisen vaikutuksia koskevassa tutkimuksessa huomioon sekä nämä myönteiset puolet että mahdolliset kustannukset?

Van den Broek
Voin vastata lyhyesti ja minun tuleekin tehdä niin, sillä kaikkiin niihin kysymyksiin, jotka arvoisa edustaja esitti löytyy vastaukset niistä lausunnoista, jotka komissio tulee antamaan, toivoakseni kesäkuun puolessa välissä, ja joiden pohjalta hallitusjohtajamme vuoden loppuun mennessä, ehkä EU: n huippukokouksessa tulevat päättämään jäseneksiliittymisneuvottelujen aikataulusta. Pyytäisin siis jonkin verran kärsivällisyyttä, sillä arviointi ja lukujen tutkinta ovat käynnissä tällä hetkellä ja toivon, että näistä saadaan enemmän selvyyttä komission laatimista seikkaperäisistä lausunnoista, jotka koskevat kaikkia kymmentä jäsenehdokasvaltiota.

Redondo Jiménez
Haluan tuoda esille idän valtioiden integroitumisen yhteisön maatalouspolitiikalle antaman sysäyksen merkityksen, joka on jäänyt syrjään niiden Euroopan unioniin liittymisen poliittisen merkityksen rinnalla.
Haluaisin kysyä teiltä, onko tuossa meille lupaamassanne selvityksessä vaikutuksista arvioitu yksityiskohtaisesti maatalouspolitiikan alan tuotteita ja määräaikoja.

Van den Broek
Minun on pyydettävä ymmärrystä tähän. Ymmärrän hyvin, että nämä kysymykset ovat oikeutettuja laajennusta silmällä pitäen. Mutta juuri siksi, että hallitusjohtajat ovat pyytäneet meitä esittämään kaikki laajennuksen liittyvät seikat, mukaanlukien laajennuksen unionin politiikkaan ja etenkin sellaisiin tärkeisiin politiikan muotoihin, kuten yhteisön maatalouspolitiikkaan ja rakennepolitiikkaan tekemä vaikutus, keskinäisessä yhteydessään heinäkuun puolivälin paikkeilla, en voi nyt muuta kuin vastata kysymyksiin asiayhteyksistä irrallaan. Ja siinä mielessä, että arvoisa edustaja tietää, että yhteisön maatalouspolitiikan uudistus on ollut jo jonkin aikaa käynnissä unionin sisällä. Osittain Macsherry-esitysten toteuttamisen seurauksena ja osittain Uruguayn kierroksella tehtyjen sopimusten seurauksena ja nämä uudistukset jatkuvat. Myös pidettäessä silmällä mahdollista uutta maailmankauppakierrosta maatalouden mahdollisen vapauttamisen alueella, konferenssia, joka järjestettäneen tämän vuosisadan loppuun mennessä. Mikäli otamme sen huomioon tulevan Itä-Eurooppaan suuntautuvan laajennuksen suhteen, on siis selvää, ettei voida puhua maatalouspolitiikan radikaalista muutoksesta, vaan siitä, että tarvitaan sopeutumista ja jäseneksi tulevia maita neuvotaankin sopeutumaan huolehtimalla ensiksi siitä, että maa yksityistetään, ellei sitä vielä ole tehty ja niitä neuvotaan myös muuttamaan maataloutensa rakennetta ja nykyaikaistamaan se, jotta järjestelmät voisivat lähentyä toisiaan.

Puhemies
Kysymykset 33 ja 34 jätetään väliin, koska niiden laatijat eivät ole läsnä.

Puhemies
Kysymys nro 35 Felipe Camisón Asensio (H-0214/97):
Aihe: Sopimus WTO: n tietotekniikoista (ITA)
Voiko komissio kertoa viimeisimmässä, Singaporessa pidetyssä WTO: n kokouksessa hyväksytyistä ehdoista, jotka koskevat maailmanlaajuisen tietotekniikkasopimuksen (Global Information Technology Agreement, ITA) mukaista kansainvälistä kauppaa?

Brittan, Sir Leon
Sopimuksen muotona on ministerijulistus, joka annettiin 13 joulukuuta 1996 Singaporessa ja jossa on 14 osapuolta, mukaan lukien Euroopan yhteisö. Siinä asetetaan yleiseksi tavoitteeksi lueteltuja tietotekniikan tuotteita koskevien tullien poistaminen vuoteen 2000 mennessä. Jollei muuta sovita, tullit poistetaan asteittain 1. heinäkuuta 1997 alkaen 1. tammikuuta 2000 mennessä.
Tietotekniikkasopimuksessa (ITA) asetettiin kaksi ehtoa sopimuksen voimaansaattamiselle. Tietotekniikan maailmankaupasta 90 % oli kuuluttava sopimuksen soveltamisalaan ja sopimuksen asteittaisesta etenemisestä koskevista poikkeuksista oli sovittava, toisin sanoen tullien pienentäminen tai niiden poistaminen olisi mahdollista joko ennen 1. tammikuuta 2000 tai sen jälkeen. Nämä kaksi ehtoa on nyt täytetty. 24. maaliskuuta neuvosto päätti muodollisesti EY: n puolesta, että ITA saatetaan päätökseen. Se pani merkille, että yli 90 % maailmankaupasta kuului sopimuksen soveltamisalaan, ja suostui joidenkin osapuolten asteittaista etenemistä koskeviin vaatimuksiin. 26. maaliskuuta 25 osapuolta, jotka edustavat 92 % tietotekniikkatuotteiden maailmankaupasta, tapasivat, tutkivat ja hyväksyivät yksimielisesti heitä koskevat lueteltujen tietotekniikkatuotteiden tullien poistamista koskevat suunnitelmat ja saattoivat täten tietotekniikkasopimuksen voimaan.

Camisón Asensio
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä näistä tiedoista, mutta toivoin että olisitte käyttäneet tätä tilaisuutta hyväksenne selvittääksenne, mitä myönnytyksiä tietotekniikan tullimaksuihin teidän piti mainitussa kokouksessa tehdä alkoholin kaupan edistämiseksi, koska se ei tullut selväksi.
Haluaisimme tuntea kokonaisuudessaan, avoimuuden periaatteen mukaisesti, paljonko kukin vaakakuppi painaa sekä kansallisten hallitusten reaktiot tämän sopimuksen suhteen, miten edistyy sopimus vuoteen 1999 ulottuvasta kolmivaiheisesta puolijohteiden kaupan tariffien alentamiskompromissista, onko yhä edelleen toiveita siitä, että teollisen valmistuksen seurauksena työpaikat Euroopan unionissa tulevat lisääntymään voimakkaasti, kuten on oletettiin ja onnistuuko lupausten mukainen eurooppalaisen teollisuuden pääsy kilpailukykyisemmillä hinnoilla laadukkaimpiin laitteisiin. Yksikertaisesti, arvoisa komission jäsen, haluaisimme täydellisimmät tiedot näistä asioista.

Brittan, Sir Leon
Alkoholijuomia koskeva sopimus tehtiin samanaikaisesti Yhdysvaltojen kanssa Singaporessa, ja se johti sellaisten tiettyjen alkoholijuomien tullien poistamiseen, jotka eivät aikaisemmin olleet kuuluneet Uruguayn kierroksen alaan. Tämä ei tietenkään liity muodollisesti mitenkään tietotekniikkasopimukseen (ITA), mutta sopimus saatiin aikaan lisämyönnytyksenä Euroopan unionille näissä neuvotteluissa. Tämän sopimuksen soveltaminen rommiin aiheutti erityisen ongelman, mutta yksityiskohtaiset menettelytavat saatettiin loppuun 1. maaliskuuta Euroopan teollisuuden tyydytykseksi.
Itse ITA: n osalta mainitsin, että osapuolet sopivat erityisestä asteittaisesta etenemisestä. ITA: ssa päästiin Yhdysvaltojen kanssa yhteisymmärrykseen puolijohteita koskevista kysymyksistä. Tämä yhteisymmärrys mahdollistaa puolijohteita koskevien ETY: n tullien poistamisen nopeammin kuin ITA: ssa sovittu sääntö, mutta vastineena tälle poistetaan myös Euroopan yhteisön edun mukaiset tietyt USA: n tullit yhdellä kertaa. Neuvottelu oli tiukka ja tämä oli sen tulos.
Tämän seurauksena Euroopan teollisuus osallistuu maailman puolijohdeneuvoston avajaisistuntoon. Tämän neuvoston perustivat alun perin Yhdysvallat ja Japani, ja olimme halukkaita liittymään siihen; me jopa vaadimme tätä edellytyksenä sille, että aloitamme neuvottelut ITA-sopimuksesta. Tämä tavoite on saavutettu. Neuvosto valvoo teollisuudenalojen välisiä yhteistyöhankkeita. Olimme erittäin huolestuneita siitä, että japanilaiset ja amerikkalaiset kulkisivat kehityksen kärjessä ilman meitä. Nyt myös me olemme mukana siinä.
Kaiken tämän seurauksena Euroopan teollisuus ottaa ITA: n lämpimästi vastaan ja katsoo, että se sekä vähentää monien sellaisten teollisuusalojen kustannuksia, jotka käyttävät maahantuotuja tietotekniikkatuotteita, että tarjoaa uusia mahdollisuuksia Euroopan unionin tietotekniikkatuotteiden viejille.

Puhemies
Kysymys nro 36 Hugh McMahon (H-0221/97):
Aihe: Norjan harjoittama lohen polkumyynti
Voiko komissio ilmoittaa parlamentille, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä siihen mennessä, kunnes se on saanut päätökseen tutkimuksensa, joka liittyy Norjan lohentuottajien ja jalostajien harjoittamaan vilpilliseen menettelyyn heidän viedessä lohta Euroopan unioniin?
Kannattaako komissio sitä, että niille norjalaisille lohenviejille, jotka vievät lohta Euroopan unioniin, asetettaisiin määrällisiä rajoituksia vai puoltaako komissio ennemminkin verojen muodossa langetettavia sakkoja ja aikooko komissio ottaa kysymyksen käsiteltäväksi ETA: n tuomioistuimessa?

Brittan, Sir Leon
Komissio aloitti 31. elokuuta 1996 kaksi erillistä tutkimusta. Toisessa tutkitaan Norjasta peräisin olevan kasvatetun Atlantin lohen väitettyä polkumyyntiä, toisessa väitettä, jonka mukaan sille myönnetään valtionapua. Molemmat tutkimukset ovat edistyneet hyvin. Koska niille on asetettu lakisääteiset määräajat, komission määräämät mahdolliset väliaikaiset toimenpiteet on julkaistava 31. toukokuuta mennessä. Komissio ei ole vielä tehnyt lopullista päätöstä, mutta parlamentille tullaan kertomaan lopputuloksesta.
Jos komissio päättää ryhtyä toimenpiteisiin, ne suoritetaan yleensä CIF-vientihinnan perusteella laskettuna tullina. Koska yksikään jäsenvaltio ei ole esittänyt suojatoimenpiteitä koskevaa pyyntöä komissiolle, määrärajoituksia ei tällä hetkellä ole suunnitteilla. Koska tällaiset toimenpiteet kuuluvat asiaa koskevan polkumyynnin ja valtiontuen torjuntaa koskevan yhteisölainsäädännön alaan, joka pohjautuu WTO-sopimuksiin eikä ETA-sopimukseen, katsotaan, että asiaa ei ole soveliasta ottaa esille ETA-sopimuksen yhteydessä. EFTAn valvontaviranomaisten kanssa on käyty epävirallisia keskusteluja.

McMahon
Arvoisa puheenjohtaja, kiitän komissaaria hänen vastauksestaan, mutta haluaisin hänen antavan meille vähän enemmän tietoa - jos vain saisin hänet houkuteltua siihen.
Lehdistön mukaan eilen pidettiin neuvoa-antavan komitean kokous, jossa - niin väitetään - useat jäsenvaltiot päättivät olla tukematta komission toimintaehdotusta: erityisesti mainittiin 12-15 %: n vero. Haluaisin kysyä komissaarilta, mitä eilen pidetyssä kokouksessa itse asiassa tapahtui.
Toiseksi hän sanoo, ettei yksikään jäsenvaltio ole tehnyt esitystä. Voisiko hän myös vahvistaa tai kieltää, onko Norjan hallitus tehnyt esityksen ja voisiko hän vahvistaa tai kieltää, ovatko Raymond Robertson, kalastuksesta vastuussa oleva skotlantilainen ministeri, tai Michael Forsyth, skotlantilainen ministeri, tehneet esityksen? Onko hän ollut yhteydessä Robertsoniin sen jälkeen, kun hänellä oli epäonnistunut tapaaminen ja erimielisyyksiä kalastusasioista vastaavan komissaarin Boninon kanssa? Haluaisin vastaukset näihin kysymyksiin.

Brittan, Sir Leon
Teen parhaani antaakseni kaikki tiedot, jotka suinkin on mahdollista antaa. Arvoisan herran on täytynyt kuulla väärin, sillä en sanonut, ettei yksikään jäsenvaltio olisi lähestynyt minua, vaan sanoin, etten ollut saanut yhtään suojatoimenpiteitä koskevaa pyyntöä. Tämä on aivan eri asia kuin polkumyynnin tai valtionavun vastaisia toimenpiteitä koskeva pyyntö. Voin vakuuttaa arvoisalle herralle, että hallitus, johon hän viittasi, on ollut aktiivinen hänen viittaamansa asian eteenpäinviemisessä ja on kiinnostunut asiasta. Siis, lyhyesti sanottuna, tässä ei ole lainkaan kyse äänien kalastamisesta.
Haluaisin myös lisätä, että norjalaiset ovat tehneet kantansa selväksi. Jotta asia ei jää epäselväksi, sanon vielä, että koska kalastus nimenomaisesti suljettiin ETA-sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, osittain Norjan hallituksen vaatimuksesta, yhteisön tavanomaiset valtiontuen ja polkumyynnin vastaiset toimenpiteet pätevät, emmekä hyväksy, että Norja suljetaan niiden soveltamisalan ulkopuolelle sen ETA-jäsenyyden takia.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, sallikaa minun pyytää teiltä kunnioittavasti, että kun esitetään kysymys, minä annan teille puheenvuoron. En sano näin ainoastaan siksi, että pyydän kunnioitusta omalle työlleni, vaan myös siksi, että meidän, jotka emme osaa kieltänne pitää odottaa, että kysymykset ja vastaukset kerrotaan meille tulkkikopeista. Olisin teille kiitollinen, jos työni ja palkkani oikeuttamisen lisäksi sallisitte minun antaa teille puheenvuorot.
Niinpä annankin puheenvuoron Thorsille lisäkysymyksen esittämistä varten. Aikaa on yksi minuutti.

Thors
Tiedämme oikeastaan enemmän tästä asiasta sen perusteella, mitä World Fisheries' Report on viime päivänä kirjoittanut, siellä näet sanotaan, että suunnitellaan sekä vastatulleja että rangaistusveroa. Toivon lehdessä kerrotun pitävän paikkansa, sillä on ilmeistä, etteivät vain Skotlannin kalankasvattamot ole kärsineet paljon. Esimerkiksi meidän saaristossamme Suomessa ei ole haettu ensimmäistäkään markkaa investointitukea Pesca-ohjelmasta kalankasvatuslaitoksia varten, koska tilanne on se, että hinnat ovat pudonneet 25 markasta 15 markkaan kilolta. Norjalaisen lohen tuonti on kaksinkertaistunut. Siksi tiedustelen minäkin: Onko mitään mahdollisuuksia siitä rangaistusverosta, joka toivoakseni astuu voimaan, korvata kalankasvattajille niitä vahinkoja, joita he ovat kärsineet Norjasta tuonnin vuoksi?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa rouva on aivan oikeassa, kun hän epäsuorasti kiinnittää huomiomme siihen tosiasiaan, että jos toimenpiteisiin ryhdytään, ne eivät koidu minkään maan tai minkään kalastajaryhmän hyödyksi. Ne ovat Euroopan unionin asettamia toimenpiteitä niitä vastaan - jos toimenpiteisiin yleensä ryhdytään - jotka ovat syyllistyneet polkumyyntiin tai valtiontuen myöntämiseen, ja ne asetetaan kaikkien niiden eduksi, jotka kärsivät polkumyynnistä, koska ne toteutetaan tullina, jonka tulevaisuudessa maksavat ne, joiden havaitaan syyllistyneen polkumyyntiin tai valtiontuen myöntämiseen.

Puhemies
Kysymys nro 38 Glenys Kinnock (H-0261/97):
Aihe: Panam-hanke
Kun muistetaan Euroopan parlamentin vuonna 1994 esittämät Panam-hankkeeseen liittyvät varaukset, onko komissio tyytyväinen siihen, miten huolenaiheemme on otettu huomioon nykyisessä hankesuunnitelmassa?
Onko kansalaisjärjestöjä kuultu ja onko ne otettu mukaan hankkeeseen? Onko tehty täydellinen ympäristövaikutusten arviointi? Ovatko tiibetiläiset hankkeen ainoat edunsaajat?

Brittan, Sir Leon
Tiibetissä työskentelevien kansalaisjärjestöjen kanssa neuvoteltiin hankkeen jokaisessa valmisteluvaiheessa. Lisäksi asiantuntijat, jotka ovat aikaisemmin työskennelleet kansalaisjärjestöjen kanssa, vaikuttivat osaltaan hankkeen laadintaan. Kansalaisjärjestöt osallistuivat täysipainoisesti hankkeen uudelleenarviointiin syyskuussa 1995. Siitä lähtien komissio on pitänyt säännöllisesti yhteyttä niihin kansalaisjärjestöihin, jotka ovat ilmaisseet erityisen kiinnostuksensa osallistua hankkeeseen.
Syyskuun 1995 hankkeen arvioinnin johtopäätöksenä esitettiin, että hankkeella ja siihen liittyvillä erityispiirteillä, eli jokien vakauttamisella, puiden istutuksilla ja laidunmaan lisäämisellä, olisi myönteinen vaikutus ympäristöön. Osana perustutkimusta on suunnitteilla täydellinen ympäristövaikutusten arviointitutkimus, joka tehdään välittömästi hankkeen käynnistymisen jälkeen, jotta varmistetaan, että hankkeen vaikutus on vastakin myönteinen.
Komissio voi vahvistaa, että hanke on suunniteltu siten, että siitä on vain hyötyä Tiibetin paikalliselle väestölle. Tiibetiläisten kanssa käydyissä neuvotteluissa he saivat mahdollisuuden ilmaista kantansa vapaasti hankkeen suunnittelu- ja arviointivaiheessa, ja he vastaavat myös hankkeesta, jos sitä jatketaan sen jälkeen, kun se on saatettu loppuun, mikäli he ovat päteviä toimimaan hankkeeseen liittyvissä eri johto- ja suunnittelutehtävissä.

Kinnock, Glenys
Kiitos, arvoisa puhemies, ja kiitos, komissaari. Olen varma, että ymmärrätte, että minun on ehdittävä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan menevään lentokoneeseen.
Olen kiinnostunut esittämistänne asioista. Olen iloinen siitä, että kansalaisjärjestöjä on kuultu. Se on hyvä, mutta tiedän toki, että todellisuudessa jotkin tärkeimmät kansalaisjärjestöt eivät ole lainkaan osallistuneet hankkeeseen. Haluan kysyä komissaarilta, mitkä hänen mainitsemansa kansalaisjärjestöt tarkalleen ovat, ja onko näihin otettu yhteyttä viimeisen kuuden kuukauden aikana.
Haluaisin myös tietää, miksi ympäristövaikutusten arviointi suoritetaan vasta hankkeen käynnistämisen jälkeen. Varmaan olisi järkevämpää, jos se suoritettaisiin ennen hankkeen toteuttamista, koska sillä varmistettaisiin, että mahdolliset epäsuotuisat tilanteet ja ongelmat voitaisiin välttää.
Olen myös iloinen siitä, että sanoitte suunnittelusta olevan hyötyä Tiibetin kansalle. Se on hyvä. Haluaisin kuitenkin myös tietää, varmistetaanko, että myös hankkeen toteutuksesta on hyötyä Tiibetin kansalle, eikä vain sen suunnittelusta. Haluaisin myös pyytää komissaaria varmistamaan, että tämä on avoimempi ja julkisempi prosessi kuin hankkeen edellinen vaihe ja että asiaa koskevat asiakirjat ovat parlamentin ja muiden asiasta kiinnostuneiden saatavilla.

Brittan, Sir Leon
Olen kiitollinen siitä, että arvoisa jäsen on edelleen kiinnostunut hankkeesta.
Voinen ensimmäiseksi käsitellä ympäristövaikutusten arviointitutkimusta. Kuten sanoin, tämä toteutettaneen osana perustutkimusta, joka suoritetaan heti hankkeen käynnistymisen jälkeen. Tavallaan tämä tapahtuu ennen kuin hanke pääsee todella käyntiin, mutta tutkimusta ei kuitenkaan voida tehdä muuten kuin osana hanketta. Siinä mielessä se suoritetaan heti alussa, jotta varmistetaan, että hankkeen aikana ei tapahdu mitään sellaista, joka pahentaa tilannetta siitä, mitä se oli ennen kuin toimenpiteisiin ryhdyttiin paikan päällä. Luulenkin siis, että meillä on tässä yhteinen päämäärä, joka saavutetaan arvoisan jäsenen hyväksymällä tavalla.
Olen toki samaa mieltä siitä, että on tärkeää varmistaa, että hankkeen suunnittelun ohella hankkeen toteutuksesta on hyötyä Tiibetin kansalle, ja juuri tähän päämäärään pyritään hankkeen seurannalla.
Pyrin ainoastaan avoimuuteen ja tiedotan edelleen parlamenttia kaikista prosessiin liittyvistä asioista. Lopuksi, mikä on ehkä kaikkein tärkeintä, esitän viimeiset keskeneräiset kohdat, jotka on saatettava loppuun ja joita ilman en olisi valmis antamaan lopullista suostumusta hankkeen jatkamiseksi. Ensiksi meidän tulisi olla varmoja siitä, että hanke hyödyttää Tiibetin etnistä väestöä. Toiseksi kansalaisjärjestöjen osallistuminen hankkeen toteuttamiseen tulisi sallia, joten me olemme viimeisen kuuden kuukauden aikana olleet yhteydessä sellaisiin kansalaisjärjestöihin kuin Médicins sans Frontières ja Pelastakaa lapset -säätiö, ja meidän tarkoituksemme on, että ne kansalaisjärjestöt, jotka haluavat osallistua, voivat tehdä niin. Tiedän, että asia on kiinnostanut arvoisaa parlamentin jäsentä koko ajan.
Luulen, että tämä on nyt lopullisesti varmistettu, mutta en anna lopullista suostumustani, ennen kuin olen täysin varma, että asian laita on näin.

Puhemies
Kysymystä 39 ei käsitellä, koska sen aihe on jo tämän istuntokauden esityslistalla.
Kysymys nro 37 Richard Howitt (H-0224/97), sijaisena Cunningham:
Aihe: Tekstiilialan polkumyynnin vastaiset tullit
Komissio on määrännyt polkumyyntitulleja valkaisemattomalle kankaalle ja nostanut siten Yhdistyneen kuningaskunnan tekstiilialan yritysten, muun muassa vaalipiirissäni Benfleetissä sijaitsevan Greigen hintoja. Miten komissio erottaa toisistaan eurooppalaiset tavaran tuojat, jotka soveltavat ja valvovat omia eettisiä normejaan vastustaakseen lapsityötä ja muita poikkeamia hyväksytyistä työelämän käytännöistä, ja vähemmän omantunnontarkat yritykset, jotka eivät yritäkään valvoa, toimivatko heidän toimittajansa näiden normien mukaisesti?
Voiko komissio myös selittää, kuinka se varmistaa, että tämä ei estä vähemmän kehittyneiden maiden hyvämaineisten tuottajien oikeudenmukaista pääsyä Euroopan markkinoille? Onko komissiolla asiaa koskevia suunnitelmia?

Brittan, Sir Leon
Kun komissio tekee polkumyyntitutkimuksia, joihin kuuluu muun muassa kysymyksessä oleva valkaisemattoman kankaan tuontia koskeva tutkimus, sitä sitoo neuvoston direktiivin 384/96/ETY määräykset, jotka myötäilevät alalla tehtyä WTO-sopimusta. Tällä keinolla on tarkoitus poistaa polkumyyntihintaisten tavaroiden tuonnin aiheuttamia kaupan vääristymiä eikä se siksi estä eri maiden, teollisuusmaan tai vähemmän kehittyneen maan, tuottajien oikeudenmukaista pääsyä yhteisön markkinoille.
Lapsityövoiman osalta yhteisön uudistetulla yleisellä tullietuusjärjestelmällä (GSP) voidaan poistaa väliaikaisesti kokonaan tai osittain suosituimmuusaseman edut niiltä mailta, jotka käyttävät kaikkein räikeimpiä lapsityövoiman muotoja, nimittäin orjuutta ja pakkotyövoimaa.
Lisäksi järjestelmässä myönnetään lisäetuuksia eli alennettuja etuustulleja ensi vuoden tammikuun 1. päivästä lähtien niille maille, jotka kunnioittavat tiettyjä kansainvälisen työjärjestön sopimuksia, mukaan lukien lapsityövoimaa koskevaa yleissopimusta 138.
Komissio tulee aikanaan antamaan tällaisia lisäetuuksia koskevan ehdotuksen neuvoston päätökseksi ja menettelytapoja niiden toteuttamiseksi.

Cunningham
Minulla on hyvin yksinkertainen kysymys. Minkä vastauksen komissaari antaisi esim. vaalipiirissäni Kendalissa sijaitsevalle yritykselle J.W. Wilkinsonille ja Carlislessä sijaitsevalle Steadman McAlpinelle, jotka pelkäävät kovasti, että korkeiden tullien määrääminen valkaisemattomalle kankaalle aiheuttaa työttömyyttä, inflaatiota ja korvaamatonta vahinkoa tekstiiliteollisuudelle ei ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa vaan kaikkialla Euroopan unionissa?

Brittan, Sir Leon
En ole samaa mieltä kyseisen mielipiteen esittäneiden henkilöiden kanssa, vaikka kunnioitankin heidän aitoa huoltaan asiasta. Olemme harkinneet asiaa hyvin tarkkaan. Meidän on ensin ratkaistava, onko polkumyyntiä ollut, ja mielestäni on selvää, että näin on tapahtunut. Sen jälkeen meidän tulee arvioida, onko tästä aiheutunut vahinkoa eurooppalaiselle teollisuudelle, joka valmistaa kyseisiä maahan polkumyyntihintaan tuotuja tuotteita. On selvää, että vahinkoa on aiheutunut.
Tämän jälkeen meidän on tarkasteltava, onko asian eteenpäinvieminen yhteisön etujen mukaista, toisin sanoen, onko olemassa muita, jotka todennäköisesti kärsisivät tullien määräämisestä enemmän kuin kilpailuun osallistuvat henkilöt hyötyisivät. On oikeudenmukaista sanoa, että olemme valvoneet yhteisön etuja huolellisemmin tässä tapauksessa kuin aikaisemmissa.
Olemme tutkineet tarkkaan niiden henkilöiden esittämät huomautukset, jotka mielestään tarvitsevat suojaa omalle tuotannolleen, ja meidän mielestämme tämä on aiheeton pelko. Me emme ole sitä mieltä, että tullit rajoittavat heidän omia liiketoimintamahdollisuuksiaan. Jos tasapaino olisi mielestäni toisinpäin, en olisi esittänyt ehdotusta.

Titley
Komissaari, mikäli olen ymmärtänyt oikein, päätöstä käsiteltiin polkumyyntikomiteassa, jossa äänet jakautuivat 7-7 ja Saksa pidättäytyi äänestämästä. Voitteko vahvistaa tämän? Toiseksi olen ymmärtänyt, että asia on viety jäsenvaltioiden käsiteltäväksi neuvotteluja varten. Voisitteko kertoa, miten kauan luulette prosessin kestävän? Jatketaanko polkumyyntitullien soveltamista väliaikaisesti neuvotteluvaiheen aikana, kunnes päätös lopulta tehdään?
Jos ministerineuvosto lopulta poistaa polkumyyntitullit, saavatko ne yritykset, joille asia on aiheuttanut vahinkoa, hyvitystä? Lopuksi kun otetaan huomioon, että polkumyyntitullit ovat vääristäneet tekstiiliteollisuuden markkinoita ja kehrääjien, kutojien ja viimeistelijöiden välisiä suhteita ja että polkumyyntitullit ovat aiheuttaneet huomattavia haittoja eurooppalaisille viimeistelijöille, eikö ole aiheellista, että polkumyyntitulleja sovelletaan koko tekstiiliteollisuuteen eikä vain sen yhteen osaan?

Brittan, Sir Leon
En ole samaa mieltä viimeisestä kohdasta. En hyväksy sitä, että on mahdollista määrätä polkumyyntitulleja tuotteille, joista ei ole valitettu. Tämä vaihtoehto ei tule kyseeseen. Itse menettelyn osalta minun ei ole soveliasta kommentoida komiteoita, joihin arvoisa jäsen viittasi. Komission tehtävänä on tehdä ehdotus neuvostolle 20. huhtikuuta mennessä. Näin tehdään. Neuvoston on päätettävä kuukauden kuluessa, 20. toukokuuta mennessä, ryhdytäänkö toimenpiteisiin.

Smith
Kiitän komissaaria vastauksesta. Muistanette, että kolme viikkoa sitten kysyin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa saman kysymyksen The Financial Times -lehdessä ilmestyneen artikkelin pohjalta. Sanoitte, että The Financial Times syyllistyi kyseenalaiseen raportoimiseen. Oletteko yhä samaa mieltä vai oliko The Financial Times aivan oikeassa kyseisessä artikkelissa?
Sanoitte, että olette tutkinut tarkoin polkumyyntikysymystä. Tähän kuuluu myös vahingon osoittaminen. Ehkä meitä auttaisi, jos tietäisimme, kuka on kärsinyt vahinkoa, sillä, kuten kollegani sanoivat, meidän saamamme tiedon mukaan tietyt teollisuuden osat ovat ehkä kärsineet vahinkoa ja työttömyys on ehkä pahentunut.

Brittan, Sir Leon
Sen sijaan, että keskitymme The Financial Times -lehteen, sen erinomaisuudesta huolimatta, haluaisin keskittyä arvoisan jäsenen esille ottamiin kysymyksiin. Tiedämme kaikki, että eilispäivän lehtiä, niiden erinomaisuudesta huolimatta, käytetään kalan käärepaperina. Siksi meidän ei mielestäni tule enää keskustella The Financial Times -lehdestä. Kysymyksen sisältö on kuitenkin tärkeä.
Vastaus on, että näitä tulleja ei ehdotettu mielivaltaisesti, koska komissio haluaisi niin tehdä, vaan koska asiasta on tehty valitus. Valituksen ovat tehneet ihmiset, jotka valmistavat tuotetta, jota on tuotu maahan. He väittävät, että tuotetta on tuotu maahan polkumyyntihintaan ja että tämä vahingoittaa heidän laillista elinkeinoaan.
Meillä ei ole mitään syytä puuttua oikeudenmukaiseen kaupankäyntiin. Sen tähden sanoin, että ensimmäinen kysymys kuuluu: onko polkumyyntiä ollut? Ovatko hinnat polkumyyntihintoja? Toinen kysymys kuuluu: onko tämä vaikuttanut teollisuuteen tai onko tällainen vaara olemassa, johon vastaus on 'kyllä'. Kolmas kysymys kuuluu: onko olemassa muita ihmisiä joko kuluttajia tai muita teollisuuden aloja, jotka kärsivät enemmän vahinkoa kuin valituksen tehneet ihmiset? Olemme tutkineet erittäin tarkkaan tätä kolmatta kohtaa. Komission mielestä ei ole tarpeeksi todisteita siitä, että on aiheutunut vahinkoa, joka oikeuttaisi olemaan puuttumatta asioihin, vaikka alkuperäinen polkumyyntitapaus, kun otetaan huomioon sekä polkumyynti että sen aiheuttamat vahingot, on ilmeisesti näytetty toteen.

Puhemies
Kiitos, paljon kiitoksia teille, arvoisa komission jäsen. Kaksinkertainen kiitos, ensinnäkin vastauksistanne ja toiseksi siitä kärsivällisyydestä, jota teillä on ollut tätä puhemiestä kohtaan, joka on useaan otteeseen rikkonut tämän istunnon rytmin, jota te yrititte ohjata kysymysten ja vastausten käsittelyssä.

Puhemies
Kysymys nro 40 Gerard Collins (H-0246/97):
Aihe: Irlannin aluepolitiikka
Ottaen huomioon Irlannin talouden yleisen kasvun ja ottaen huomioon arvioinnit siitä, mitkä maan alueet luetaan kuuluviksi tavoitteen 1 alueiksi vuoden 1999 jälkeen, onko komissio tehnyt tutkimuksia, joissa tarkastellaan Irlannin eri alueiden tai osa-alueiden välillä vallitsevia taloudelliseen kehitykseen liittyviä eroavaisuuksia ja jos ei ole, aikooko se tehdä kiireellisesti tällaisen tutkimuksen?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, koko Irlannin valtion alue on rakennerahaston tason Nuts II alue. Koska tavoite 1: n mukainen oikeus tukeen vahvistettiin tasolla Nuts II, sitä voidaan arvioida tilastotietojen perusteella, jotka on tehty koko Irlannin osalta eikä alueita tai osa-alueita koskevien tilastojen perusteella.
Komissio on kuitenkin vähän aikaa sitten teetättänyt EU-Rostatilla ensimmäistä kertaa arvioita Irlannin Nuts-IIIyksikköjen tason alueiden bruttokansantuotteesta henkeä kohti käyttäen koko kansantalouden laskennassa niin sanottua ESA-menetelmää. Vuosille 1992-1994 tehtyjen arvioiden mukaan muutamat Irlannin alueet jäisivät alle bruttokansantuotteen henkeä kohti yhteisön keskiarvon 75 %: n raja-arvon. Nämä arvot olivat kuitenkin 1995 selvässä nousussa lähes 8 %: n kansallisen kasvun ansiosta.
Sallikaa minun vielä kerran kuitenkin muistuttaa siitä, että nämä Nuts III -tason arvioidut arvot eivät vastaa tavoitteen 1 tukikriteerejä, jotka ovat Nuts II: n mukaisia.

Collins, Gerard
Kiitän vilpittömästi komissaaria hänen vastauksestaan. Voiko hän sanoa, mitä hän tietää maan eri osa-alueiden kehitystasosta, ja voiko hän kertoa tämän tiedon meille? Voiko hän kertoa, kuinka laajoja keskusteluja on käyty Irlannin hallituksen kanssa mahdollisuudesta jakaa Irlanti useisiin eri osa-alueisiin nykyistä vuonna 1999 päättyvää ohjelmaa seuraavan aluepolitiikan ohjelman yhteydessä?
Voiko hän kertoa, minkälaisesta aikataulusta on kysymys järjestelyssä, jossa Irlanti - joka tällä hetkellä kuuluu kokonaan tavoitteen 1 alueeseen - jaetaan useampaan kuin yhteen alueeseen siten, että Irlannin länsiosassa sijaitsevat alueet Donegalista rannikkoa pitkin alas South Kerryyn tai West Corkiin voidaan katsoa kuuluvan edelleen tavoitteen 1 alueeseen vuoden 1999 jälkeisessä ohjelmassa?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, tähän mennessä ei Irlannin hallitus ole esittänyt minkäänlaista pyyntöä muuttaa jotakin Nuts-luokittelussa. Muuten tämä edellyttäisi asianomaisia hallinnollisia muutoksia, ja uskon myös, että tämänhetkiset säännökset tukikaudelle vuoteen 1999 ovat Irlannille epäilemättä edullisempia.
On totta, että käytettävissämme olevien lukujen mukaan, joissa border counties -luku on 66 %, mid east 58 %, midland 63 % ja east 78 %, mutta kuten sanottu nämä ovat vuoden 1994 lukuja, ja uusi rakennerahastokausi alkaa vuonna 2000, ja jos kehitys on edelleen näin myönteistä, voitte havaita, että nämä luvut eivät ole enää niin kaukana 75 prosentista. Emme ole saaneet mitään ehdotuksia Irlannin hallitukselta menetellä toisin; mikäli tällaisia ehdotuksia kuitenkin tulee, komissio tulee tutkimaan ne samoin kuin muiden jäsenvaltioiden ehdotukset.

Puhemies
Kysymys nro 41 Hans Lindqvist (H-0258/97):
Aihe: Rakennerahastojen tehostaminen
EU: n rakennerahastojen käytännön toteutusta arvostellaan paljon sen byrokraattisuuden ja maksumenettelyjen hitauden takia. Ensin rahat kulkevat jäsenvaltioilta EU: lle jäsenmaksujen muodossa ja sitten takaisin jäsenvaltioille rakennerahastotuen muodossa. Tällainen on tarpeetonta kiertokulkua. Ehkä olisi parempi alentaa jäsenmaksuja ja antaa jäsenvaltioiden itsensä järjestää ja rahoittaa rakennetukensa?
Millä tavoin komissio aikoo yksinkertaistaa, tehostaa ja voimistaa tukea haja-asutusalueille ja äärialueille sekä vähentää byrokratiaa ja ehkäistä rahan liikkumista edestakaisin?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, herra edustaja, sopimuksen Euroopan unionista 130 a artiklassa on määritetty taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteet. Yhteisö on siinä asettanut erityisesti tavoitteeksi vähentää eri alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden, maaseutu mukaan luettuna, jälkeenjääneisyyttä. Tämä koskee myös suhteellisen hyvin voivia jäsenvaltioita ja niiden heikoimpia alueita.
130 b artiklan mukaan rakennerahastot ja koheesiorahasto ovat rahoitusvälineitä, joilla yhteisö tukee taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämispyrkimyksiä. Eurooppa-neuvosto hyväksyi varat ajalle 1994-1999 joulukuussa 1992. Rakennerahastojen tavoitteista ja tehtävistä sekä investointimenettelystä, mukaan lukien määräykset taloudelliselle kehitykselle, päätettiin yksimielisesti. Hallinnollisten menettelyjen monimutkaisuus ja hitaus varojen maksussa ovat osittain seurausta siitä välttämättömyydestä, että varmistetaan Euroopan veronmaksajien vaatima tehokas raha-asioiden hallinto, tehokas maksujen valvonta ja arviointi. Ne johtuvat kuitenkin myös usein komission yksikköjen pitkistä päätöksentekoteistä, jotka liittyvät SEM 2000 -prosessiin, mutta myös jäsenvaltioiden hallintojen heikkouksista ja jäsenvaltioiden budjettimenettelyistä, jotka aiheuttavat viivästyksiä varojen siirtämisessä keskustasolta alueelliselle tai paikalliselle tasolle. Koska rakennerahastot rahoittavat kansallisia toimia, aiheuttaa tämä myös sen, että kansallinen rakennepolitiikka ei yleisesti ottaen ole missään tapauksessa tehokkaampaa.
Lisäksi yhteisön rahoitus auttaa myös strategisia projekteja, joita ei voitaisi muuten toteuttaa tai jotka voitaisiin toteuttaa vasta myöhemmin. Koheesiokertomus osoittaa Euroopan rakennepolitiikan huomattavaa menestymistä EU: n heikoimmilla ja jälkeenjääneillä alueilla. Siihen sisältyy kuitenkin myös tulevaisuuden näkymiä, jotta Euroopan varoja voitaisiin tulevaisuudessa käyttää vielä tehokkaammin ja avoimemmin ja jotta niukkojen rahavarojen vuoksi tukea voidaan keskittää, menettelyjä yksinkertaistaa ja onnistumista vahvistaa.
Tämä koskee kaikkia rakennerahastojen tukitavoitteita, myös teidän, herra Lindqvist, tarkoittamianne hajaasutusalueita ja äärialueita. Komissio esittää ehdotuksensa rakennepolitiikan uudistamiseksi Santerin paketin yhteydessä heinäkuussa 1997 ja konkretisoi ne ehdotuksissaan rakennerahastoasetuksen muuttamiseksi vuoden 1998 alussa.

Lindqvist
Suurkiitos perusteellisesta vastauksesta. Ajatukseni siitä, ettei ehkä pitäisi tarpeettomasti liikutella rahaa edestakaisin jäsenmaiden ja EU: n välillä, vaan kenties, kuten olen ehdottanut, alentaa jäsenmaksuja ja sen sijaan antaa jäsenmaiden pitää nämä rahat, on yksi ajatus monien joukossa.
Toinen ajatus olisi se, että EU omaksuisi muutamia pääperiaatteita mm. työllistämisestä, maidenvälisistä integraatioprojekteista, ts. integraatioyhteistyöstä, ja ympäristöstä, ne pääperiaatteet joiden mukaan rakennerahastoja käytettäisiin, tietenkin pyrkimyksenä tasoittaa alueellista eriarvoisuutta. Jäsenmailla olisi kuitenkin näissä puitteissa itsellään täysi oikeus päättää, miten rahoja käytettäisiin.
Kolmas ajatus olisi se, että EU: n tuet ja kansalliset tuet koordinoitaisiin paremmin, esim. siten, että paikalliset luottamuselimet, kuten Ruotsin maakuntapäivät, ja kunnat saisivat päättää varojen käytöstä. Olisin kiitollinen kommentista tähän ehdotukseen.

Wulf-Mathies
Ensinnäkin Euroopan unionilla ja komissiolla ei ole toimivaltaa veropolitiikassa, kuten tiedätte. Myös veropolitiikalla voidaan tukea aluekehitystä, mutta tämä ei ole osa yhteisön aluepolitiikkaa.
Lisäksi aluepolitiikan kumppanuuteen perustuva lähtökohta sisältää juuri tämän, herra edustaja, mitä te vaaditte eli että projekteista päätetään paikan päällä. On olemassa seurantakomiteoita, joihin kuuluu alueellisia ja paikallisia hallintoviranomaisia ja joissa päätetään projekteista. Juuri sillä tosiasialla, että Suomi ja Ruotsi eivät vielä ole varojen sitomisessa ja maksuissa unionin keskimääräisellä tasolla, on myös hieman tekemistä sen kanssa, että meillä on tällä alalla meneillään yhteinen oppitunti, joka kantaa muuten myös hedelmää ja joka perustuu nimenomaan myös kumppanuuden vahvistamiseen. Kumppanuus tarkoittaa kuitenkin, että kaikki tuovat siihen jotakin, ja uskon, että Euroopan unionin ja komission kokemukset aluepolitiikasta voisivat olla varsin hyödyllisiä myös Suomessa ja Ruotsissa. Tämän osoittavat ainakin myös monet keskustelut, joita olemme käyneet paikan päällä.

Wibe
Minulla on hyvin spesifinen kysymys komissaarille. Olen kritisoinut rakennerahastoja erityisestä näkökulmasta, nimittäin siitä, että eri alueiden tulotaso lasketaan mittaamalla BKT per capita, eikä sitä soviteta ostovoiman tasoon. Jos se nimittäin sovitetaan eri maiden hintatasoon, pienenevät maiden ja alueiden väliset erot olennaisesti. Onko komissaari ajatellut tätä ja sisältyykö tämä kenties siihen parannukseen, josta nyt puhutte?

Wulf-Mathies
Herra jäsen, on väistämättä niin, että kaikki ostovoimapariteetit perustuvat bruttokansantuotteeseen, mikä tarkoittaa sitä, että juuri tämä tilanne otetaan jo nyt huomioon. Yleisesti ottaen kaikista arvioinnin perusteena olevista kriteereistä voidaan aina kiistellä osuvasti. Erittäin keskeinen perustelu, jota ei aina tulla ajatelleeksi, on se tosiasia, että me voimme kerätä ja verrata vain osaa alueellisen tason kriteereistä Euroopan laajuisesti, ja siksi on myös esim. päädytty tiettyihin kriteereihin, varsinkin kun on kyse alueellisesta kehityksestä eikä kansallisista keskivertoarvoista.

Puhemies
Kysymys nro 42 Gary Titley (H-0262/97):
Aihe: Rakennerahastoja koskeva politiikka vuoden 1999 jälkeen
Voisiko komissio kertoa, miten se on edistynyt neuvotteluissaan EU: n rakennerahastojen järjestämisestä vuoden 1999 jälkeen?

Wulf-Mathies
Herra Titley, ensinnäkin haluaisin tehdä selväksi, että komissio esittää ehdotuksensa Santerin paketista ja samalla myös keskeiset päätökset yhteisön tulevista rakennetuista hallitusten välisen konferenssin päätyttyä toivottavasti heinäkuussa 1997 ja että me käymme komissiossa tällä haavaa sisäistä keskustelua.
Koska oletan, että kysymyksenne tähtää hieman myös viivästymiseen ja aikaan, jolla on erityisesti ollut merkitystä tukijaksolle 1994-1999, haluan kuitenkin lisätä, että me pystymme nyt tekemällämme aikataululla vielä mahdollisesti vuonna 1998 päättää ehdotuksista uusiksi rakennerahastoasetuksiksi sen jälkeen, kun Santerin paketista on päätetty, jolloin jäsenvaltioilla olisi noin vuosi aikaa valmistella ohjelmansa mahdollisimman hyvin ja esittää ne hyvissä ajoin.
Ehdotukset, joita komissio tulee tekemään, perustuvat ensinnäkin koheesiokertomuksen tuloksiin ja toiseksi keskusteluihin, jotka on käyty niin kutsutussa koheesiofoorumissa, joka järjestetään tämän kuun lopussa ja johon myös Euroopan parlamentti osallistuu. Meidän pitäisi odottaa kunnes meillä on konkreettisia esimerkkejä, joista sitten voidaan keskustella parlamentissa yksittäin.

Titley
Kiitän komissaaria hänen vastauksestaan. Minulla on kaksi kysymystä. Ensinnäkin kun päätetään rakennerahastojen kelpoisuuskriteereistä, työttömyysluvut ovat tärkeä osatekijä. Onko komissio saanut Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselta mitään esitystä, jossa sanotaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan virallisten työttömyystilastojen perusteella ei voida päättää rakennerahastojen kelpoisuuskriteereistä, koska niistä ei käy ilmi todellinen työttömyysaste? Käsitykseni mukaan komissio on saanut tällaisen esityksen.
Toiseksi kun päätetään tavoitteen 2 alueiden tulevaisuudesta, ottaako komissio huomioon, että tukea saaneet tavoitteen 2 alueet ovat selvinneet aikaisemmasta teollisuuden heikkenemisen ongelmasta mutta eivät vielä ole onnistuneet luomaan tuotannon lisäarvoa, ja sen tähden ne tarvitsevat jatkuvaa tukea vuoden 1999 jälkeenkin, jos ne aikovat elvyttää perinteisiä teollisuuden aloja?

Wulf-Mathies
Herra edustaja, te ymmärrätte varmasti, että oletettavasti tällaisia ehdotuksia ei tule brittihallitukselta. Olen kuitenkin saanut tieteellisiltä instituutioilta asiakirjoja, jotka koskevat Yhdistyneen kuningaskunnan työttömyystilastojen lausuntovoimaa. Me tulemme varmasti myös käsittelemään näitä tilastoasioita. Pyydän teitä kuitenkin muistamaan, että meillä on tietysti työttömyystilastoja Euroopan laajuudelta ja että on sovittu, mitä näkökohtia niissä on otettava huomioon. Me tutkimme varmasti myös keskustelun yhteydessä, kuinka päteviä meidän tilastollinen aineistomme on voidaksemme arvioida myös tulevaisuuden tukien ongelmia mielekkäästi.
Mitä tulee aiheeseen tavoite II, pyydän teiltä ymmärrystä, etten voi antaa yksittäisille tavoitteille niin sanottuja kestotakuita. Meidän on keskusteltava koko rakennetukipaketista ja meidän on keskusteltava myös perusteena käytettävistä kriteereistä. Minun näkökulmastani ei ole yleisesti ottaen tarpeellista tukea myös tulevaisuudessa rakenteellisesti heikoimpia jälkeenjääneitä alueita niin sanotuissa köyhimmissä jäsenvaltioissa, vaan edelleenkin käyttää eurooppalaista solidaarisuutta rakennemuutosten aiheuttamiin ongelmiin rikkaammissa jäsenvaltioissa. Mutta siitä pitääkö näin tapahtua ja milloin ja missä muodossa on keskusteltava rakenneuudistuksen kokonaisuuden yhteydessä.

McCarthy
Haluan vain pyytää komissaaria tarkastelemaan työttömyyskriteereitä toisesta näkökulmasta. Olemme juuri äänestäneet aluepoliittisessa valiokunnassa mietinnöstäni, joka koskee rahastojen käyttöä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja olemme hyvin tietoisia siitä, että työllisyysaste on korkeampi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. En puhu nyt piilotyöttömyydestä vaan siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta on maa, jossa on eniten matalapalkkaisia, osa-aikaisia työpaikkoja.
Tämä tietysti vääristää työllisyysperusteita ja työttömyyslukujamme. Sen tähden olemme päättäneet pyytää komissiota ottamaan huomioon teollisuuden muutokset, bruttokansantuotteen sekä laskevan työttömyysasteen ja matalapalkkaisten osa-aikasektoreiden kestämättömän työllisyyden välisen suhteen, kun se hyväksyy Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevat tulevat valintakriteerit.
Kysyn komissaarilta, onko mahdollista tarkastella näitä kriteerejä vertailevan menetelmän avulla, sillä pelkään, että emme täytä tavoitteen 1 kriteereitä pelkän bruttokansantuotteen osalta eikä meitä kelpuuteta määriteltyjen työttömyystilastojen perusteella tavoitteeseen 2 vuoden 1999 jälkeen, jolloin putoamme näiden kahden tavoitteen väliin.

Wulf-Mathies
Rouva McCarthy, tietysti me tutkimme tarkoin tiedot jäsenvaltioiden työttömyyden kehittymisestä, joita meille lähetetään. Mutta on selvää, että meidän on vahvistettava kriteerit, jotka takaavat yleisen vertailtavuuden, ja että me emme voi tulevaisuudessa asettaa valintakriteerien perustaksi erityiskiintiöitä joillekin maille. Siksi pyydän teitä ymmärtämään, että meidän on tutkittava saamiemme tietojen yleispätevyys ja että meidän on aivan yleisesti vedottava Eurostatin tilastoihin, sillä vain ne takaavat myös oikeudenmukaisen vertailun, koska ne perustuvat aina samoihin perustietoihin.

Pomés Ruiz
Wulf-Mathies, odotamme täällä toiveikkaina tietoja siitä, mitkä tulevat olemaan rakennerahastojen kriteerit tulevaisuudessa yhteisön laajentuessa köyhempiin maihin ja osoitan suosiota sille ajatukselle, että apu eniten sitä tarvitseville olisi yhdenmukainen niin, että säilytetään unionin sisäinen solidaarisuus siihen kuuluvissa maissa, niiden alueiden kanssa, joilla on kehittyneen talouden valtioissa työttömyyttä synnyttäviä rakenteellisia ongelmia.
Onko niissä selvityksissä, joita olette tehneet, tutkittu mahdollisuutta asettaa jonkinlaisia rajoituksia sisäisen bruttokansantuotteen mukaisesti myönnettäville avustuksille, niin että vältyttäisiin suurelta yhteisön tuelta äskettäin liittyneille valtioille - joissa ilmenee selvää köyhyyttä - jota niiden omat taloudet eivät välttämättä voi vähentää? Koska tämä on luultavasti rakennerahastojen tulevaisuuden hahmotelman haaste vuodesta 1999 eteenpäin.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, herra edustaja, ensinnäkin olemme lähiaikoina alkamassa keskustelun kaikkien osallisten kanssa menneen kauden kokemuksista ja tarpeellisista johtopäätöksistä tulevaisuuden aluetuelle ja uskon, että on oikein, että komissio käy ensin laajaa keskustelua eikä heti tee ehdotuksia ja määritelmiä, jotka ovat myöhemmin vaikeita muuttaa.
Olette kuitenkin oikeassa: Tietysti me tulemme pohtimaan kokemuksiamme ja ottamaan huomioon, missä muodossa tulevat jäsenvaltiot pystyvät hallinnoimaan aluetukea, hankkimaan keinoja ja rahoittamaan asianomaisia keinoja. Nämä kolme asiaa ovat edellytys sille, että aluepolitiikka ylipäätään voi olla tuloksellista, ja me tulemme ottamaan huomioon tämän tosiseikan myös itälaajenemisen osalta Santerin paketista tehtävissä ehdotuksissa.

Puhemies
Koska kyselytunnin komissiolle esitettävien kysymysten osalle varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 43, 44 ja 45 vastataan kirjallisesti.
Kiitän Wulf-Mathiesia, en ainoastaan sen vuoksi, että hän on täällä läsnä, vaan myös vastausten merkityksellisyyden vuoksi.

Puhemies
Kysymys nro 46 Robin Teverson (H-0197/97), sijaisena Mulder:
Aihe: BSE ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuotetun naudanlihan vientikiellon kumoaminen
Milloin komissio aikoo antavaa Isolle-Britannialle maan maatalousministeriön komissiolta pyytämän luvan viedä sertifioiduista karjoista peräisin olevaa naudanlihaa? Aikooko komissio asettaa muista jäsenvaltioista vietävälle naudanlihalle yhtä tiukat laatuvaatimukset kuin Ison-Britannian tuottamalle?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa herra edustaja, hyvät naiset ja herrat, kuten tiedätte, menettelytapa ja säännöt siitä, kuinka Yhdistyneen kuningaskunnan vientikiellon kumoamisen kanssa tulee menetellä, vahvistettiin Firenzen huippukokouksessa. Nyt Yhdistynyt kuningaskunta on esittänyt komissiolle asiakirjan, jonka on tarkoitus osoittaa Firenzessä vahvistettujen edellytysten tulleen täytetyiksi. Siinä selvitetään vientitodistussääntöjä ja annetaan tieteellinen perustelu brittiläisen naudanlihan viennille näiden sääntöjen puitteissa.
Firenzen sopimuksen mukaan tarvitaan enää kolme vaihetta. Ensinnäkin tiedekomiteoita on kuultava brittien asiakirjan suhteen ja ehdotusta on selvitettävä pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa. Toinen edellytys on, että yhteisön tarkastuksen lopputulos on myönteinen ja kolmanneksi komission päätöslauselmaluonnoksen esittäminen pysyvän eläinlääkintäkomitean hyväksymisen perusteella.
Komissio ei tietenkään voi puuttua etukäteen kuulemisten ja selvittelyjen tuloksiin ehdottamalla ajankohtaa, jolloin ruvetaan taas käymään kauppaa brittiläisellä naudanlihalla. Muiden jäsenvaltioiden suhteen on komissio päättänyt BSE-tarkastusohjelmista Ranskassa ja Portugalissa. Irlannissa vastaavanlainen menettely on meneillään. Vaikka riski näissä maissa on huomattavasti pienempi kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ryhdytään kuitenkin tiukkiin toimenpiteisiin kansanterveyden turvaamiseksi.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan kollegani Teversonin kysymykseen. Haluaisin tehdä vielä yhden lisäkysymyksen, joka koskee valvontamenetelmää. Tietyissä maissa, joissa sairautta on esiintynyt, teurastetaan yksittäiset eläimet ja eläimet, joilla on oireita. Toisissa maissa teurastetaan koko karja. Onko komissiolla mielipidettä eri valvontamenetelmistä ja mitä johtopäätöksiä se tekee tästä vahingonkorvausjärjestelmän suhteen, jonka maksajana on osittain Euroopan unioni.

Puhemies
Anteeksi arvoisa komission jäsen, mutta minun täytyy pitää huolta siitä, että tiedottaminen 11 kielellä saadaan tulkkikopeissa päätökseen. Toisin sanoen, jos te vastaatte välittömästi, osa kysymyksestä jää meiltä kuulematta. Nyt tulkkaus on jo päättynyt ja pyydän, että vastaatte Mulderille.

Fischler
Arvoisa puhemies, on tietysti harmi, jos osa kysymyksestä meni hukkaan. Haluaisin sanoa herra Mulderin kysymykseen seuraavaa: Ensinnäkin eri jäsenvaltioissa toteutetaan luonnollisesti toimia, joita voidaan tietyssä määrin pitää lisävarovaisuustoimenpiteinä ja jotka menevät osittain pidemmälle kuin, mitä komissio on vaatinut.
Lisäksi herää korvausmaksuista kysymys, maksetaanko näitä korvauksia jossain määrin otsikolla terveydenhuollon ehkäisevät toimenpiteet vai markkinoita sääntelevien toimien puitteissa. Molempia tapoja esiintyy, ja tietysti jokaisen jäsenvaltion on ennen toimien aloittamista sovittava mahdollisista korvauksista tai myös kysymyksestä, korvaako unioni ylipäätään jossakin tietyssä tapauksessa. Tämä on tämänhetkinen sääntö.
Ei ole mitään yksiselitteistä tieteellistä perustelua sille, mikä toimenpide olisi juuri se ainoa oikea. Asia riippuu nimittäin myös hyvin oleellisesti siitä, mitä tietyllä toimenpiteellä halutaan saavuttaa. Myös tapauksissa, joita kotimaassanne on tapahtunut, herra edustaja, ei ole aina ehdottomasti tehty riittävää tieteellistä selvitystä. Te tiedätte myös, että tietyillä aloilla ei edelleenkään ole käytettävissä riittäviä tietoja yksinkertaisesti siksi, että tieteelliset tutkimukset ja tieteellinen tuntemus eivät ole vielä edenneet niin pitkälle. Tämä tekee toisaalta tarpeellisiksi varovaisuustoimenpiteistä, joista täytyy sanoa, että niillä on varmasti myönteinen vaikutus, mutta sitä kuinka ehdottoman tarpeellisia ne ovat tieteellisestä näkökulmasta tarkasteltuna, ei voida parhaalla tahdollakaan sanoa kaikissa tapauksissa.

Hardstaff
Haluaisin pyytää komissaaria palaamaan Teversonin alkuperäisen kysymyksen ensimmäiseen osaan. Hän antoi lukuisia suuntaviivoja ja vaiheita, joita tulisi käsitellä, mutta ei antanut minkäänlaista aikataulua. Voiko komissaari antaa jonkinlaisen aikataulun, milloin BSE-vapaista karjoista peräisin olevaa lihaa voidaan viedä Yhdistyneestä kuningaskunnasta?

Fischler
Sanoin jo, että ajankohtaa päätökselle ei varmasti voida nyt mainita, koska on käytävä läpi erilaisia menettelyvaiheita. Voin kuitenkin sanoa sen verran, että ensinnäkin tarvitaan tarkastuksia, joista selviää, että tällä välin kaikki ennakkoehdot, joista sovittiin ja jotka ovat edellytys sille, että ylipäätään ensimmäinen askel vientikiellon kumoamisen suuntaan voidaan edes ottaa, ovat täyttyneet.
Lähetimme jokin aika sitten Isoon-Britanniaan valvontaryhmän vakuuttuaksemme siitä, kuinka pitkälti lisäteurastusohjelmaa toteutetaan. Silloisen tarkastuksen tulos oli, että tätä teurastusohjelmaa oli silloin pääosin toteutettu tosiasiassa vain Pohjois-Irlannissa.
Siksi me sanoimme lähettävämme uuden tarkastusryhmän, tämä on yksi asia. Ja mitä tulee Ison-Britannian konkreettiseen ehdotukseen, poikkitieteellisen komitean seurantakomitea tutkii sitä paraikaa, ja se tulee myös toteamaan, minkä asiantuntijoiden on käsiteltävä tätä aihetta.
Me emme voi asettaa tiedemiehille tarkkaa aikarajaa sille, kuinka kauan he saavat käyttää ehdotuksen tieteelliseen arviointiin. Vain jos tiedemiesten lausunto on myönteinen, tuomme erittäin nopeasti ehdotuksen komissioon, jolloin päätöksenteko alkaa edetä normaaliin tapaan eli komissio tekee pysyvälle eläinlääkintäkomitealle ehdotuksen. Jos pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa tehdään päätös määräenemmistöllä, tapaus on ratkaistu. Jos ei, niin komission on tehtävä muodollisesti ehdotus neuvostolle ja sitten asia riippuu siitä, kuinka neuvosto suhtautuu ehdotukseen. Jos ministerineuvostossa määräenemmistö kannattaa ehdotusta, ministeri tekee siten päätöksen. Mutta jos enemmistö jäsenvaltioista vastustaa tätä ehdotusta, ehdotus on hylätty eikä sitä voida enää toteuttaa. Jos jäsenvaltioiden yksinkertainen enemmistö kannattaa ehdotusta, se palaa komissiolle ja komissio tekee lopullisen päätöksen. Tämä on sovittu menettelytapa ja siksi on erittäin vaikeaa ilmoittaa nyt jostakin tarkasta ajankohdasta.

Puhemies
Kysymys nro 47 Astrid Thors (H-0209/97):
Aihe: Teurastettavista eläimistä maksettava vientituki
Eläinkuljetuksia koskevista uusista säännöistä huolimatta eläimiä, erityisesti teurastettaviksi vietäviä nautoja, kohdellaan edelleen julmasti. Suomen televisiossa esitettiin äskettäin asiaa koskeva järkyttävä dokumenttifilmi. Annettujen tietojen mukaan EU: n talousarviosta tuettiin komission asetuksen 3846/87 nojalla 16.10.1995 ja 15.10.1996 välisenä aikana elävien nautaeläinten vientiä yhteensä 296 miljoonalla eculla (noin 1, 8 miljardilla Suomen markalla).Tämä summa oli viidesosa kaikesta nautaeläimiä varten myönnetystä vientituesta. Vastaavaa tukea ei makseta lampaista eikä sioista.
Johdonmukaisin tapa saada julmuudet loppumaan on, että EU lakkaa maksamasta tukea teurastettaviksi tarkoitettujen elävien eläinten viennille. Milloin ja miten komissio aikoo ehdottaa tämän tuen lakkauttamista?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio, tämän haluan tuoda ensiksi esille, jakaa Euroopan parlamentin kasvavan huolen niiden eläinten hyvinvoinnista, joilla käydään kauppaa unionin ja kolmansien maiden välillä, ja se on tuonut sen esille jo myös vastauksissaan useisiin kirjallisiin sekä suullisiin kysymyksiin.
Tässä yhteydessä lupasin joulukuun 1996 kyselytunnilla tutkia, missä muodossa voitaisiin yhdistää elävien nautojen vientitukia kuljetusdirektiivin noudattamiseen myös yli Euroopan unionin rajojen menevissä kuljetuksissa.
Olen iloinen siitä, että voin tänään ilmoittaa teille, että tämän asian valmistelut on saatettu päätökseen ja neuvostolle ja Euroopan parlamentille esitetään ehdotus tämän kuun loppuun mennessä.
Komissio on puolestaan selvittänyt jäsenvaltioiden kanssa sellaisten nautojen viejien tukien poistamista, jotka todistettavasti eivät täysin noudata eläinten hyvinvointia kuljetusten aikana koskevia määräyksiä.
Nämä toimenpiteet vaativat kuitenkin yhteistä naudanlihan markkinajärjestöä koskevan asetuksen 805/68 muuttamista sekä muutamien toimeenpanomääräysten muuttamista.

Thors
Minua ilahduttaa, että komissio jakaa parlamentin huolen eläinten hyvinvoinnista. Se ohjelma, johon kysymyksessäni viittasin, on oikeastaan täydennetty versio samasta ohjelmasta, joka esitettiin Manner-Euroopassa viime syksynä ja joka tuolloin herätti paljon keskustelua. Valitettavasti täydennys osoittaa, ettei sittemmin ole tapahtunut mitään parannuksia. Siksi miltei kaikki Euroopan parlamentin suomalaisjäsenet haluavat kirjeessään komissiolle juuri ehdottaa, että vientituki elävien eläimien kuljetuksiin unionin ulkopuolelle lopetettaisiin. Kysyn siksi: Onko komissio kokonaisuudessaan keskustellut asettamastamme kysymyksestä? Toiseksi: Onko mahdollista, että hallintokomitea myös omalta osaltaan yksittäisellä päätöksellä lakkauttaisi vientituen? Onko tällaista ehdotuta tehty naudanlihan hallintokomiteassa?

Fischler
Kun me puhumme elävistä naudoista tai teurastettavista naudoista maksettavien tukien poistamisesta, on mielestäni kyse kahdesta eri asiasta. Asia, johon vastaukseni viittasi, koski sitä, että kaikissa tapauksissa, joissa voimme todeta, että elävien eläinten kuljettaja rikkoo unionin direktiivejä ja erityisesti eläinkuljetusdirektiivejä, kuljetustuet poistetaan.
Muuten meillä olisi tässä yhteydessä pidemmällä tähtäimellä vielä toinen, ehkä vielä tehokkaampi toimenpide, sillä kuten tiedätte, jokainen elävien eläinten kauppias tai kuljettaja tarvitsee uuden kuljetusdirektiivin mukaan siihen oman lisenssin. Olisi aivan mahdollista myös toistuvissa rikkomuksissa peruuttaa tällaisen kuljettajan lupa, niin että tämä ei enää ollenkaan saa kuljettaa eläviä eläimiä.
Toinen asia, josta puhuitte, kuuluu, eikö pitäisi ylipäätään lopettaa tukien maksaminen elävien eläinten osalta. Me tiedämme kokemuksesta, että on erilaisia kolmansia maita, jotka tuovat mieluiten eläviä eläimiä. Tukien poistaminen kokonaan tarkoittaisi Euroopan unionin osapuolille, että eläviä eläimiä näihin maihin ei enää ostettaisi Euroopan unionista, vaan meren takaa ja muista kolmansista maista. Jo nyt, antaakseni teille konkreettisen esimerkin, merkittävä osa Egyptiin tuotavista elävistä lampaista ei ole enää peräisin Euroopan unionista, vaan Australiasta ja Uudesta-Seelannista. Kukaan tuskin väittää, että näin pitkä merimatka olisi eläimille siedettävämpi kuin merkittävästi lyhyemmät meritiet Euroopan unionin maista.
Lisäksi mielestäni pitäisi olla selvää, että me, myös vaikka emme maksaisi tukia, tarvitsemme silti sääntöjä, jotta myös eläinkuljetuksissa, joista ei makseta tukia, kohdellaan eläimiä kunnolla. Siksi lähtökohta, jonka komissio on valinnut, eli liittää kuljetus niin sanotusti edellytyksiin, on se, jota ensisijaisesti pitäisi noudattaa.

Anttila
Arvoisa herra puhemies, kiitoksia komissaarille vastauksesta. Vastauksen mukaan ollaan menossa oikeaan suuntaan, mutta itse kuitenkin pelkään, että nämä jatkuvat julmuudet ja säädösten rikkomukset vaikuttavat kuluttajien asenteisiin ja tulevat vähentämään naudanlihan kulutusta entisestään. Nämä ongelmat voitaisiin välttää vain luopumalla teuraseläinten kuljetuksista ja suorittamalla teurastukset Euroopan alueella.
Sen tähden kysynkin, aikooko komissio edes selvittää kuljetuksista luopumista ja tarvittavan teurastuskapasiteetin käyttöönottoa EU: n alueella, ottaen huomioon myös tarvittavat rituaaliteurastukset? Eikö olisi mitään tehtävissä sen suhteen, että näistä eläinkuljetuksista voitaisiin luopua ja tehdä teurastukset unionin alueella? Mikä on perussyy siihen, että eläimet pitää kuljettaa nimenomaan elävinä?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva Anttila, meidän on oltava selvillä yhdestä asiasta: jos me puhumme teurastuskapasiteeteista, ei teurastuskapasiteetti ole aina sama teurastuskapasiteetti, sillä jotkin maat, joihin Euroopan unionista viedään naudanlihaa, vaativat aivan tietyn teurastustavan. Euroopan unionissa on myös teurastamoita, jotka ottavat tällaiset uskonnolliset riitit huomioon, mutta tällaisia teurastamoja ei ole kaikkialla Euroopan unionissa, niin että kuljetuksia tarvittaisiin joka tapauksessa Euroopan unionin sisällä.
Lisäksi voin kertoa teille konkreettisen esimerkin, jota minä kannatan: Keskeinen osa elävien eläinten kuljetuksista menee Libanoniin. Me olemme tarjoutuneet rakentamaan jäähdyttämöitä Libanonille MEDA-ohjelman puitteissa, koska Libanon on väittänyt, että se tarvitsee elävien eläinten kuljetuksia, koska sillä ei ole tarvittavia jäähdytyslaitoksia. Olen juuri kolme viikkoa sitten saanut ensimmäisen myönteisen reaktion Libanonista. Jos emme luo siellä myös asianomaisia logistiikkajärjestelmiä, joita tarvitaan, jottei jäähdytysketju katkea, jatketaan siellä edelleen elävien eläinten kuljetuksia, koska niin kauan kuin eläin elää, ei ole säilöntäongelmia. Siksi myös tämä näkökohta on otettava huomioon, kun pohditaan ratkaisuja.

Eisma
Arvoisa puhemies, on sinällään ilahduttavaa, että komission jäsen ilmoitti, että tämän kuukauden kuluessa tullaan tekemään uusi esitys, jossa yhteisön tuen antaminen yhdistetään olemassa olevien direktiivien noudattamiseen. Tällöin tarkoitamme luonnollisesti lepo- ja ajoaikoja ja vastaavia. Kysymykseni kuuluu: kuinka komissio aikoo valvoa tätä, ja todistaa, että liikennöitsijä ei noudata direktiivejä? Tämä on aina ollut suuri puute: meillä ei ole hyviä keinoja direktiivien noudattamisen valvomiseksi. Aikooko komissio nimittää uusia tarkastajia valvomaan sitä, noudattavatko liikennöitsijät sääntöjä vai ei? Jos he eivät tee niin, he eivät saa tukea.

Fischler
Arvoisa herra edustaja, tietysti on välttämätöntä, että me myös valvomme näitä säännöksiä asianomaisesti. Jos on kyse, kuten mainitussa tapauksessa, kuljetuksista kolmansiin maihin, olemme myös tässä asiassa riippuvaisia jäsenvaltioiden yhteistyöstä. Esimerkiksi niiden laivojen varustelu, joilla kuljetukset tehdään, ne voidaan erittäin hyvin tarkastaa lähtösatamassa esimerkiksi lastattaessa. Siellä voidaan valvoa, käsitelläänkö eläimiä lastattaessa asianomaisesti, samoin eläinten kuntoa jne.
Toinen asia on, kuinka määränpäässä lastia purettaessa käsitellään eläimiä. Tähän liittyviä pohdintoja me olemme tehneet valmistellessamme direktiiviehdotusta, josta teille mainitsin. Lisäksi saanen muistuttaa siitä, että komissio vaati kaksi vuotta päätettäessä eläinkuljetusdirektiivistä, että on palkattavaa kolme erikoistunutta tarkastajaa, jotka hoitavat kolmansissa maissa vain tätä asiaa. Valitettavasti tätä henkilökohtaista lupausta, sikäli kuin se koskee minun toimivaltaani, ei ole vielä lunastettu.
Lopuksi haluaisin muistuttaa siitä, että me olemme laatimassa säännöksiä, joiden on määrä mahdollistaa hallituksista riippumattomien järjestöjen eli aivan konkreettisesti eläinsuojelujärjestöjen ottamisen myös mukaan näiden kuljetusten valvontaan. Tätä varten meidän pitäisi luoda asianomaiset oikeudelliset säännökset.

Puhemies
Kysymys nro 48 Lyndon Harrison (H-0211/97):
Aihe: Sianruokaan lisätyt antibiootit
Onko komissio sitä mieltä, että Ruotsissa käytössä olevassa järjestelmässä, jonka mukaan antibiootteja ei saa lisätä sianruokaan, otetaan paremmin huomioon elintarvikkeiden turvallisuus kuin EU: ssa tällä hetkellä käytössä olevassa järjestelmässä, jota Ruotsin ei tarvitse soveltaa ennen vuoden 1998 loppua?
Onko komissio samaa mieltä siitä, että tällaisten antibioottien käyttö voidaan rinnastaa kasvua lisäävien aineiden käyttöön, jolloin tuotannon lisäämistä korostetaan mahdollisesti kuluttajien turvallisuuden kustannuksella?
Onko komissio lisäksi huolestunut siitä, että muutamat antibiootit eivät enää tuhoa bakteereja ja että geneettistä mukauttamista koskevat ehdotukset saattavat kärjistää tilannetta?

Fischler
Arvoisa jäsen, hyvät naiset ja herrat, komissio ei tällä hetkellä pysty vastaamaan lopullisesti kysymykseenne. Se tulee kuitenkin hyvin pian käsittelemään hyväksyttyjen antibioottien käyttämistä rehussa. Ruotsissa on voimassa liittymissopimuksen mukainen poikkeussäännöstö, jonka seurauksena Ruotsi saa säilyttää 31. joulukuuta 1998 asti omat valtiolliset oikeusmääräyksensä, jotka kieltävät antibioottien käytön rehussa.
Ruotsia on myös kehotettu antamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille käyttöön ne tieteelliset tiedot, joilla se perustelee hakemustaan tämän kiellon laajentamiseksi koko yhteisön alueelle ja asianomaiseksi yhteisön oikeusmääräysten yhdenmukaistamiseksi. Komissio voi kuitenkin vakuuttaa teille, herra edustaja, että lisäaineiden hyväksynnät on annettu hyvin tiukkojen arviointimenettelyjen jälkeen, jolloin kuluttajien turvallisuus on ollut keskeisenä lähtökohtana.
Komissio on tutkinut erittäin perusteellisesti antibioottien jäämien ongelmaa eläimissä, niiden mahdollista siirtymistä ihmisiin ja omien antibioottien tehon häviämistä äskettäin erään tietyn antibiootin eli Avorparcinin yhteydessä. Tämän tutkimuksen perusteella komissio päätti tämän vuoden 30. tammikuuta kieltää Avorparcinin käytön. Kyse on varotoimenpiteestä, jota voidaan tutkia uudelleen 31. joulukuuta 1998 uusien tutkimusten valossa. On kuitenkin muistutettava siitä, että Avorparcinin käytön ja vastaavan ihmisten lääkkeenä käytetyn antibiootin vastustuskyvyn välillä ei ole voitu todeta ehdotonta yhteyttä.
Komissio aikoo kuitenkin aloittaa tutkimuksia tästä aiheesta ja se on kehottanut myös teollisuutta aloittamaan ohjelman antibioottijäämien valvomiseksi eläimissä. Voin vakuuttaa teille, että komissio tutkii vastustuskykyongelman huolellisesti, kun se myöntää lupia geneettisesti muunnelluille tuotteille.

Harrison
En ole varma, tyydyttääkö teidän vastauksenne täysin vaalipiirini jäsentä, P. Adamsia Nantwichista. Te ette vastannut viimeiseen kysymykseen eli siihen, pahentaako geneettinen muuntelu bakteeriongelmaa, sillä heikentyneet antibiootit eivät ehkä tuhoa bakteereja. Sain myös tietää teiltä, että tarkoituksena on, että teollisuus ryhtyisi tutkimaan näitä kysymyksiä. Voitteko vakuuttaa meille, että valvotte teollisuuden toimia näissä tutkimuksissa?
Kolmanneksi puhutte Avorparcinin kieltämisestä. Tarkemmat tiedot tästä varotoimenpiteestä, kuten te sitä nimitätte, voisivat olla tarpeen. Lopuksi mainitsitte myös, että Ruotsilla on velvollisuus antaa tieteellisiä todisteita siitä, miksi sen sallitaan jatkavan kieltoa, joka koskee antibiootin lisäämistä sianrehuun. Varmaankin asian pitäisi olla juuri päinvastoin. Meidän tulisi seurata Ruotsin esimerkkiä, kunnes asiassa on saatu varmuus.

Fischler
Arvoisa edustaja, ehkä en pystynyt ajan vähyyden vuoksi perustelemaan riittävästi, mitä me suunnittelemme. Viittasin kuitenkin siihen, että me emme jätä asiaa teollisuudelle, vaan että myös komissio itse tekee tutkimuksia, mutta me olemme lisäksi kehottaneet teollisuutta tekemään tutkimuksia. Toiseksi on varmasti meidän kaikkien edun mukaista, jos komissio pyytää Ruotsia ilmoittamaan perusteet, miksi tällainen kielto on otettu käyttöön Ruotsissa, ja on tietysti myös Ruotsin edun mukaista, että tämä kielto tulisi tulevaisuudessa voimaan koko unionissa. Koska tämän jälkeen on lopulta myös ministerineuvoston käsiteltävä asiaa, on minusta sopivaa, että myös jäsenmaihin luodaan tässä asiassa sopivat yhteydet Ruotsin edun mukaisen maaperän valmistelemiseksi. Minusta tämä vaikuttaa vain loogiselta.
Mitä tulee aiheeseen geneettisesti muunnetut organismit, esitetään myös siinä, että tietyissä tuotteissa, ja nimenomaan geneettisessä muunnetussa maississa, voisi ristikkäissaastumisessa, jos näin nätisti saa sanoa, osuutensa. Mutta uskon, että me emme voi todella toimia spekuloinnin tasolla, vaan minusta näyttäisi olevan ratkaisevaa, että suoritamme asianomaisia tutkimuksia tai asetamme kokeneiden tiedemiesten joukon käsittelemään jo suoritettuja tutkimuksia. Minun mielestäni ei olisi nimittäin hyvä, jos tällä alalla luovuttaisiin tieteellisestä perustasta etukäteen tutkimatta ja tehtäisiin mielivaltaisia päätöksiä.

Sjöstedt
Aluksi sanon, että olen samaa mieltä Harrisonin kanssa siitä, että todistustaakan pitäisi olla komissiolla ja että pitää noudattaa yleistä varovaisuusperiaatetta rehun luonnottomien lisäaineiden suhteen. Sitten haluan kysyä komissaarilta, ollaanko valmiita pidentämään Ruotsin poikkeusta antibioottilisien suhteen, jos komissio on edelleen uusimassa säännöstöään määräajan mennessä umpeen, niin että Ruotsi voi tuolloin pidentää kieltoa, kunnes uudistus on valmis. Haluaisin myös tehdä toisen kysymyksen, joka on ajankohtainen tässä yhteydessä. Parin vuoden ajan on nimittäin Ruotsissa ollut voimassa toinen rehun lisäaineen kielto. Se on kaikenlaisten jauhettujen ruhon osien täyskielto rehussa. Voitteko tänä iltana luvata, ettei komissio koskaan tule asettamaan kyseenalaiseksi Ruotsin ruhojauheen täyskieltoa?

Fischler
Herra edustaja, mielestäni pitäisi pitää kiinni oikein niistä seuraamuksista, jotka liittyvät niihin päämääriin, jotka olivat olemassa Ruotsin jäsenyysneuvottelujen aikana. Jo jäsenyysneuvottelujen aikana Ruotsissa vaadittiin tätä kieltoa, joka on voimassa 31. joulukuuta 1998 asti. Tästä Ruotsi oli samaa mieltä. Ei ollut ensisijaisesti kyse siitä, että tätä kieltoa jatketaan tämän määräajan kuluttua, vaan taustalla oli ajatus, että tänä aikana päästäisiin mahdollisesti niin pitkälle, että tämä Ruotsissa voimassa oleva kielto laajenisi koko unionin alueelle. Päätöstä Ruotsin toivomaan suuntaan helpottaakseni tein nämä esitykset. Minä en näe edelleenkään mitään syytä, miksi Ruotsi ei asettaisi muiden jäsenvaltioiden käyttöön kokemuksiaan, tietoa ja perustelujaan.
Siksi minusta on pikemminkin vaikutukseltaan päinvastaista keskustella nyt tästä asiasta, pidennettäisiinkö Ruotsin poikkeusjärjestelyä vuoden 1998 jälkeen. Mielestäni tämä kysymys voidaan tehdä sitten, jos järkevissä ajallisissa puitteissa vuoden 1998 loppuun mennessä ei ole onnistuttu saavuttamaan päätavoitetta eli, että tiettyjä aineita ei enää sallita unionin alueella. Mielestäni meidän pitäisi siksi pysytellä tässä menettelytavassa.

Puhemies
Koska kyselytunnin neuvostolle esitettävien kysymysten osalle varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 49-91 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti on päättynyt.

Eisma
Arvoisa puhemies, yksi työjärjestysasia. Pahoittelen sitä, että vaikka kyselytunti on jaettu selvästi ja siihen sisältyy kolmas osa, te ette noudata tätä jakoa, jolloin kolmas osa jää automaattisesti pois. Mielestäni meidän pitää voida luottaa siihen, että kolmas osa on 20 minuuttia ennen kyselytunnin päättymistä.

Puhemies
Eisma, noudatin vain kellon ohjeita. Joka tapauksessa, jos jokin osista oli pidempi, valvon sitä tulevaisuudessa. Jäljelle jääneisiin kysymyksiin vastataan kirjallisesti, ja tutkin tulevaisuutta varten tarkkaan sen, mitä sanoitte. Jos olisi tapahtunut jokin virhe, vakuutan teille, että tulevaisuudessa pidämme huolen siitä, että niin ei tapahdu uudestaan.
Pidemmittä puheitta ilmoitetaan, että istuntoa jatketaan klo 21.00, istunto on keskeytetty.
(Istunto keskeytettiin klo 19.28 ja se jatkui klo 21.00.)

Selvityksen lopullisuus ja vakuudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0097/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi selvityksen lopullisuudesta ja vakuuksista (KOM(96)0193 - C4-0306/96-96/0126(COD)).

Lehne
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, tämän direktiivin otsikko on hieman vaikeaselkoinen. Komissio ehdottaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi selvitystä lopullisuudesta ja vakuuksista maksujärjestelmissä. Mistä tässä monimutkaisessa otsikossa on kysymys?
Ongelma on se, että Euroopassa on jo nyt joukko niin kutsuttuja pankkien välisiä maksujärjestelmiä. Näiden pankkien välisten maksujärjestelmien tarkoituksena on hoitaa ja myös tasata kaikkia pankkien välillä tapahtuvia rahansiirtoja. Euroopan yhtenäisvaluutan euron toteuttamisen jälkeen jo olemassa olevien järjestelmien rinnalle tulee tulevaisuudessa suuri eurooppalainen pankkien välinen maksujärjestelmä, nimittäin maksujärjestelmä Target. Tämän yhteydessä maksujärjestelmiä täydennetään ehkä vielä joukolla muita sen tapaisia järjestelmiä.
Ongelma-alue, jota tällä direktiivillä tullaan käsittelemään, on se aina toistuva tosiasia, että pankki menee mahdollisesti konkurssiin. Tämän konkurssin seurauksena mahdollisesti myös pankkien väliset maksujärjestelmät saisivat osakseen sellaisia rasitteita, jotka voisivat puolestaan haitata näiden maksujärjestelmien toimintakykyä. Erityisen vaikeissa olosuhteissa tämä voisi lopulta johtaa myös siihen, että muut pankit itse joutuisivat vaikeuksiin. Yhdestä konkurssista voisi seurata niin sanotusti lisää konkursseja.
Tämä direktiiviehdotuksella halutaan välttää. Kysymys on siis pohjimmiltaan direktiiviehdotuksesta, jonka päämääränä on antaa pankkien välisille maksujärjestelmille etuoikeus konkurssiin, ja antaa se samalla myös viime kädessä sellaisille pankeille, jotka ovat mahdollisesti syntyvissä tarkkaan määrätyissä tilanteissa.
Tästä käyvät selväksi myös ristiriidat, joista tässä on pääasiassa kysymys. Toisaalta on kysymys maksujärjestelmien ja samalla myös pankkien suojelusta. Toisaalta kysymys on myös siitä, kuinka pitkälle näiden toimien täytyy mennä, ilman, että mahdollisessa konkurssimenettelyssä velkojainsuojaa kuitenkaan vahingoitetaan liikaa.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta, jonka esittelijä olin, oli sitä mieltä, että tällainen direktiivi on periaatteessa järkevä. Olimme kylläkin sitä mieltä, että ehdotetut turvajärjestelmät ja toimenpiteet ovat olleet kokonaisuudessaan kuitenkin liiaksi pankeille suunnattuja. Lainsäätäjinä meidän olisi lisäksi järkevää antaa rajoituksia velkojainsuojan vahvistamiseksi.
Pääasiallisesti olemme ehdottaneet seuraavia asioita täydennykseksi. Tämä direktiivi ei suojaisi automaattisesti jokaista pankkien muodostamaa maksujärjestelmää, vaan ainoastaan sellaisia, jotka on talletettu tai ilmoitettu kulloisellekin valvovalle viranomaiselle. Toinen ehdottamamme täydennys koski kysymystä sellaisen ajankohdan vahvistamisesta, joka on ratkaiseva tai määräävä sille, mistä lähtien tämän pankkien välisen maksujärjestelmän suojavaikutusten ja konkurssiturvan pitää toimia. Komissio ehdotti alunperin, että konkurssiin asettamisen ajankohdalla pitää olla ratkaiseva merkitys. Tämä ei ollut mielestämme oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa hyvä ratkaisu, koska siitä seuraisi se, että päätös konkurssiin asettamisesta tapahtuisi hyvin usein tuomarin hiljaisessa kammiossa, ja ulkopuolella kukaan ei sitten tietäisi, koska päätös oli tehty. Tällä ei vältettäisi jo toteutuneiden kauppojen purkamisesta aiheutuvia ongelmia, vaan niitä esiintyisi pakostakin jokaisessa konkurssitapauksessa.
Niinpä me oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa sitten lopulta päätimme valita toisen ajankohdan, nimittäin ajankohdan, joka on ratkaiseva maksujärjestelmään kuuluville pankeille asiasta tiedotettaessa. Neuvottelimme PPE-ryhmässä viime viikolla vielä kerran tästä kysymyksestä ja olimme sitä mieltä, ettei tämäkään ehkä ole kaikista paras ajankohta, koska silloin saattaisi mahdollisesti syntyä vaatimuksia siitä, että tiedoksiannon esittämisestä yksittäisille maksujärjestelmän jäsenille on esitettävä todistus. Se voi tuottaa suuria hankaluuksia useiden tuhansien pankkien eurooppalaisessa maksujärjestelmässä.
Siksi olemme nyt esittäneet vielä tarkistusta 21, jonka toivomme hyväksyttävän. Tarkistus tähtää siihen, että todistuksen on saavuttava valvovalle elimelle - joka voi olla keskuspankki tai valvova viranomainen - tiedoksiannon ajankohtana, ja elimellä on sitten velvollisuus tiedottaa siitä välittömästi pankkijärjestelmän kaikille muille jäsenille.
Toinen vielä avoin kysymys koski sitä, mitä lainsäädäntöä pitäisi soveltaa riitatapauksissa, siis joissa syntyy oikeusriita. Komissio ehdotti alunperin, että maksujärjestelmän lainsäädännön pitää olla aina ratkaiseva eikä sen maan lainsäädäntö, jossa konkurssi on tapahtunut. Oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa näemme ongelmana sen, että tässä yhdistelmässä lainsäädäntöjen ristiriitaisuuden todennäköisyys on suurempi. Tämän takia olemme sitä mieltä, että jos ristiriita on syntynyt, pitäisi sen valtion lainsäädännön aina olla voimassa, jossa konkurssi on tapahtunut.
Nämä ovat ne kolme oleellista asiaa, joita täällä esitetyt tarkistukset käsittelevät. Vielä viimeinen näkökohta, jolla on merkitystä: Me emme käsittele tässä vain pelkkiä maksujärjestelmiä, vaan olemme ehdottaneet täydennyksenä myös kaikkien arvopapereiden selvityslaitosten sisällyttämistä tämän direktiivin suojavaikutuksen piiriin. Tässä oli kaikki, mitä esittelijänä halusin tuoda esiin.

Rothley
Arvoisa puhemies ja arvoisat edustajat, en kuulu niihin, jotka ovat lumoutuneita läheisyysperiaatteesta. Vastaavasti voi kysyä itseltään: " Cui bono?" Esittelijän täytyy palata vuoden 1974 tapahtumaan pystyäkseen edes osittain todistamaan, miksi tällainen direktiivi näyttää olevan tarpeellinen. Komissio ei esitä mitään tietoja, miksi se on tarpeellinen, vaan puhutaan vain teoreettisesta vaarasta. Minusta on hieman ongelmallista, että ensin keksitään kirjoituspöydän ääressä vaaroja ja sitten tarpeellisia toimenpiteitä niitä vastaan. Tämä on kyllä hieman ongelmallista.
Kuten aina, myös tämä on laaja alue. Voin esittää asian lyhyesti. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä. Hyväksymme oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tarkistukset, muuten myös uuden tarkistuksen 21.
Tästä tulen kuitenkin komission lainsäädäntöpolitiikkaa koskevaan keskeiseen ongelmaan. Se mihin esittelijä viittasi varovaisin sanakääntein, on toki selvä ongelma. Kummassakin esittelijän käsittelemässä kohdassa on kysymys siitä, että komission ehdotuksella pankeille annetaan laaja toiminta-alue päätösten suhteen. Toisin sanoen tämä tarkoittaa, että pankit vapautetaan normaalista lainsäädännöllisestä sääntelystä, jotta he saisivat laajemman liikkumavaran. Tämä on ongelma. Tämä koskee sovellettavaa lainsäädäntöä ja tämä koskee kysymystä, milloin maksujärjestelmästä ollaan sovittu. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitsemme selviä lainsäädännöllisiä sääntelyjä, joiden rajoissa asianomaisten pankkien täytyy toimia. Ne eivät voi asettua lainsäädännön yläpuolelle. Pyytäisin myös komissiota huolehtimaan tulevissa ehdotuksissaan siitä, että laki koskee kaikkia.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minulla on kunnia ja ilo ilmoittaa, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee aukottomasti toimivaltaisen valiokunnan esittelijän Lehnen mietinnössä esitettyjä näkemyksiä.
Ryhmäni vankkumaton tuki johtuu myös esittelijän työlle tunnusomaisesta hyvästä laadusta, sillä hänen työnsä on moitteeton paitsi teknisistä syistä myös sen vuoksi, että esittelijä on osannut selvittää kaikkien ymmärtämillä termeillä, miksi direktiiviä tarvitaan ja miksi esitetyt tarkistukset ovat aiheellisia; kaksi asiaa, jotka ovat yhtä tärkeitä kuin moniulotteisiakin.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä siis äänestää täysistunnossa kaikkien tarkistusten puolesta, joita ovat esittäneet niin oikeusasioiden valiokunta kuin talousasioiden valiokunta ja joiden joukossa on myös meidän esittämämme tarkistus 21.
Sallinette nyt, arvoisa puhemies, että korostan aluksi direktiivin tarpeellisuutta ja ennen kaikkea tarkistusten merkitystä, joiden muotoutumista esittelijä on ohjannut vakaalla kädellä ja jotka varmasti tulevat hyväksytyiksi parlamentissa. Erityisesti on mainittava arvopaperien selvitysjärjestelmien lisääminen direktiivin soveltamisalaan, kuten myös ne tarkistukset, jotka liittyvät parlamentin huoleen oikeuksien turvaamisperiaatteen ehdottomasta noudattamisesta - joka viime kädessä takaa markkinoiden asianmukaisen toiminnan - ja ne, jotka liittyvät sovellettavaan oikeuteen, voimaantulopäivään ja tarpeeseen tallettaa maksujärjestelmiä ja arvopaperijärjestelmiä koskevat sopimukset niitä valvovan viranomaisen huostaan.
Olen päättämässä puheenvuoroani, arvoisa puhemies. Näinä aikoina, jolloin pyritään toteuttamaan sisämarkkinoita, kaikilla tahoilla nousee esiin ongelmia. Niillä voi olla lamaannuttava vaikutus tai ne voivat houkutella tekemään heikkoja ratkaisuja, jotka ovat luonteeltaan usein heikosti määriteltävissä ja johtavat vain kuvitteelliseen yhdenmukaistamiseen ja vakavaan hajaannukseen siinä vaiheessa, kun säännöksiä siirretään kansallisiin lainsäädäntöihin. Tästä syystä komission aloite, jonka päätelmät ovat lujia ja moniulotteisia, vakuuttaa laatunsa ja tasonsa puolesta parlamenttia lakia säätävänä elimenä.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, on huono merkki, että esittelijän ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan on pitänyt esittää tarkistus direktiivin nimestä. Direktiivin nimi on nimittäin jo käsittämätön. Selvityksen lopullisuus ja vakuudet ei sano yhtään mitään. Onneksi esittelijä esitti tarkistuksen, joka ainakin selventää asiaa ja kannatamme sitä, mistä tässä on kysymys. Tämän esityksen ympärillä leijuva sumu, jonka esittelijä on onneksi hälventänyt tarkistuksillaan, on oikeastaan jonkinlainen epäuskon symboli, jonka parissa monet juristit, herra Monti, ovat työskennelleet. Mutta en puutu nyt siihen. Esittelijä on tehnyt hyvää työtä, komissio on antanut oman panoksensa ja toivon, että tuloksena on hyvä rakennusaine. Tärkeintä on, ja olen aina iloinen, kun näen komission jäsenen täällä, jolloin voin sanoa sen hänelle henkilökohtaisesti, kaikkein tärkeintä on, että kaikissa direktiiveissä, jotka liittyvät konkursseihin, kuten tämä direktiivi, painotetaan välttämättömyyttä yhdenmukaistaa konkurssilainsäädäntö. Rothley muistutti oikeutetusti siitä teoreettisesta vaaran mahdollisuudesta, joka sisältyy tähän direktiiviin, mutta on aika yhdenmukaistaa lait yritysten edun mukaisesti. Tiedän että se on vaikeaa, tunnen ne ongelmat, komission jäsen Monti, ne eivät ole yksinkertaisia. Olen myös hyvin tietoinen ongelmista listan suhteen, etuoikeutettujen velallisten lista ei ole yksinkertainen asia. Mutta joka kerta kun joudumme tekemisiin tällaisten asioiden kanssa, törmäämme siihen tosiasiaan, että kansainvälinen yritysmaailma joutuu vastatusten niiden erojen kanssa, joita kansallisessa konkurssilainsäädännössä esiintyy. Sillä kysymys kuuluu, ja samanaikaisesti epäily, että vaikka tuemmekin esittelijää ja mietintöä, kuten oletan, pidämmekö riittävästi silmällä sitä, että pankkien asemaa ei uhata.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan ilmaista kiitokseni ja arvostukseni oikeusasiain valiokunnalle ja erityisesti sen esittelijälle Lehnelle sekä talous- ja raha-asiain valiokunnalle ja erityisesti sen esittelijälle Katiforikselle heidän huomattavasta panoksestaan tämän esityksen valmistelussa; esitys on hyvin tekninen ja vaikea mutta tärkeä.
Esitys edustaa itse asiassa tärkeää askelta kohti pääoman liikkeiden lopullista vapauttamista Euroopan unionissa. Todellakin, jos pääomien vapaa liikkuvuus onkin teoriassa täysin turvattu, käytännössä on kuitenkin yhä vielä paljon esteitä: viittaan maksujärjestelmiin ja arvopaperien selvitysjärjestelmiin, jotka ovat vielä riittämättömiä turvaamaan tehokkaan liikkumisen vapauden rajat ylittävän toiminnan tasolla juuri jäsenvaltioiden erilaisten oikeusjärjestelmien vuoksi. Lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen edes vähimmissä määrin, johon kyseinen direktiivi tähtää, poistaa tärkeimmät esteet luomalla todellisia rajat ylittäviä pääomien valtateitä koko Euroopan unionissa.
Olen erityisen tyytyväinen asiasta vastaavien valiokuntien esitykseen ottaa direktiivin alaan mukaan sellaiset arvopaperien selvitysjärjestelmät, jotka ovat saaneet sekä Euroopan rahapoliittisen instituutin että talous- ja sosiaalikomitean hyväksynnän. Tarkastellessamme yksittäisiä tarkistusesityksiä huomaamme, että tarkistukset 4, 5, 7, 8, 9, 11, 14, 15, 16, ja 17 ovat tämän suuntaisia.
Tarkistus 1 esittää direktiivin otsikon muuttamista, vaikka tällainen muutos on komission hyväksyttävissä, sen tehtävänä on osoittaa otsakkeessa, että direktiivi koskee järjestelmiä sellaisissa tapauksissa, joissa niiden osallistujat ovat asianosaisina selvitysmenettelyssä. Kuitenkaan tarkasteltava säännöstö ei ole selvitykseen liittyvä direktiivi, vaan käsittelee tätä aihetta ainoastaan silloin, kun on olemassa huomattava järjestelmää koskeva riski. Voitaisiin ehkä hyväksyä seuraava otsikko: " Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi järjestelmää koskevasta riskistä maksujärjestelmien ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä" .
Tarkistukset 2 ja 3 - jotka komissio on hyväksynyt - lisäävät hyödyllisiä tietoja direktiivistä: lisäys säädökseen, joka koskee ilmoitusmenettelyä, jota käsitellään tarkistuksessa 6, sekä toinen tarkistus, joka tähtää laillisen varmuuden parantamiseen, edistämällä samalla direktiiville asetetun tavoitteen saavuttamista, eli järjestelmään liittyvien riskien poistamista. Kuitenkaan sellaisen sopimuksen tallettaminen, jolle perustuu toimivaltaisten viranomaisten järjestelmä mukana olevien yhteisöjen valvomiseksi ja sitä seuraavien tiedonantojen julkaisemiseksi kyseisistä asioista, näyttää meistä turhan monimutkaiselta. Lisäksi eri jäsenvaltioissa näiden yhteisöjen valvonnasta vastaavat eri viranomaiset kuin koko järjestelmän valvonnasta, mikä määrittelisi keinotekoisen toimivallan jakautumisen ja aiheuttaisi sekaannusta. Komission mielestä on siis vaikea hyväksyä tätä tarkistusta. Sama pätee myös seuraavien sanojen lisäämiseen: " jonka tulee sisältää sääntöjä säännöstöstä aiheutuvan epätasapainon korvaamiseksi" , eli 10 artiklaan, koska tällaiset sanat voisivat aiheuttaa epäselvyyksiä määritelmäämme maksujärjestelmistä. Esityksen mukaan järjestelmää kutsutaan yhteisölliseksi järjestelmäksi, jos sopimuksen perustavana oleva ja siihen sovellettava lainsäädäntö on jonkin jäsenvaltion lainsäädäntö. Tämä on komission edellytyksenä esityksen hyväksymiselle. Maantieteellisen edellytyksen soveltaminen ei näytä mahdolliselta. Tarkistuksessa 11 pyritään siitä huolimatta tuomaan esiin tällaisia maantieteellisiä käsitteitä ja ehdotetaan, että järjestelmä sijoitetaan siihen jäsenvaltioon, jossa kirjanpito on rekisteröity. Kuitenkin yksi toimenpide saattaa vaatia useampiakin kirjanpidollisia rekisteröintitoimia useissa eri elimissä, kuten korvaustoimisto ja sääntöasiamies. Siis olisi ainakin tarpeen selventää, mitä nämä kirjanpidollisilla rekisteröintitoimilla tarkoitetaan: tällaisten tarkennusten puuttuessa tätä tarkistusta on vaikea hyväksyä.
Tarkistus 12 laajentaa kolmannen maan maksujärjestelmän käyttäen alkuperäistä määritelmää yleisluontoisempaa ilmausta "kolmannen maan järjestelmä" , jotta siihen sisällytettäisiin myös arvopaperien selvitysjärjestelmät. Periaatteessa voimme hyväksyä tämä muutoksen, mutta meidän on täydennettävä sitä lisäämällä sanat "arvopaperien selvitysjärjestelmät" . Koska keskuspankit toteuttavat rahoituksellisia toimenpiteitä, näiden viimeksi mainittujen on sisällyttävä rahapoliittisten toimien määritelmään, kuten tarkistuksessa 13 esitetään.
Tarkistus 16 sisältää kolme kappaletta, joista ensimmäinen ei herätä meissä minkäänlaista huolestuneisuutta. Toinen korvaa sanat "tulleiden sopimusten" (contracts entered into) sanoilla "yhteisön järjestelmään tulleiden sopimusten" (contracts entered into the EC system) . Kuitenkin ilmaisua entered into käytetään komissiossa juuri "tulleiden" merkityksessä eikä siinä viitata maksujärjestelmissä tehtyjen sopimusten rekisteröintiin. Mitä tulee asetuksen unwinding ja arvopaperien selvitykseen liittyviin uusiin laskelmiin, esitetty tarkistus näyttää tarkoittavan, että maksuja tai arvopaperiselvityksiä ei enää ensimmäisen laskelman jälkeen voi muuttaa. Kuitenkin direktiivi tähtää suojelemaan ainoastaan hyvitysmääräyksiä uudelleen laskennan varalta järjestelmän puitteissa, koska juuri tällaisissa tilanteissa syntyy järjestelmää koskeva vaara. Sen jälkeen, kun säännöstö on kerran laadittu, mitään järjestelmään liittyvää vaaraa ei enää ole eikä täten siis mitään syytä kieltää nyttemmin säädeltyjä maksuja koskevia uudelleenlaskelmia.
Tarkistuksen 16 kolmas kappale esittää, että maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisajankohdaksi määritellään hetki, jolloin toimivaltainen viranomainen virallisesti ilmoittaa muille järjestelmään osallistuville maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisesta. Tämä vaikuttaa hyvin kalliilta menettelyltä, koska järjestelmässä mukana olevien maksukyvyttömyyttä koskevat tiedot pyrkivät leviämään hyvin nopeasti rahoitusmarkkinoille. Sitä paitsi tämä määrittää myös etuoikeutetun ja direktiivillä säädetyn järjestelmän laajenemista, myös sen jälkeen, kun mukana olevat ovat todella saaneet tietää kyseessä olevasta maksukyvyttömyydestä, mitä ei voida oikeuttaa edes perustelemalla siten, että tarkoituksen on poistaa järjestelmää koskeva vaara. Täten on siis vaikea hyväksyä tarkistusta 16, kuten myös tarkistusta 21.
Tarkistus 17 kieltää maksumääräysten tai arvopaperiselvityksiin liittyvien sääntöjen peruuttamisen selvitysmenettelyn avaamisen jälkeen. Näyttää kuitenkin ilmeiseltä, että mukana olevan maksukyvyttömyystapauksessa viimeksi mainitun varat jäädytetään ja peruuttaminen ei siis täten ole mahdollista. Minusta ei ole tarpeellista selventää asiaa tämän enempää. Esityksensä yhteydessä komissiolla oli myös toinen tavoite, eli estää kolmansia osapuolia peruuttamasta järjestelmään kuuluvia hyvitysmääräyksiä, ottaen huomioon, että kyseessä olevat kolmannet yhtiöt eivät voi tehdä sitä toisen asianosaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. On todellakin selvää, että jos näin tapahtuisi suuren rahasumman ollessa kyseessä, voi syntyä järjestelmään liittyvä vaaratekijä; tarvitaan siis viittaus kolmansiin osapuoliin.
Tarkistus 18 on hyväksyttävä, koska se selventää tekstiä. Tarkistuksessa 19 ehdotetaan, että poistetaan artikla, jonka mukaan jonkin järjestelmässä mukana olevan maksukyvyttömyystapauksessa sovellettava selvitysmenettelyä koskeva lainsäädäntö on sen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa järjestelmä sijaitsee. Tällainen poisto olisi kuitenkin vastoin direktiiville asetettua tavoitetta vähentää järjestelmään liittyviä vaaratekijöitä, ja tämä erityisesti kahdesta syystä: tarve turvata oikeudellinen varmuus sekä tarve välttää lainsäädännöllisiä selkkauksia. Kaikki tämä saa ajattelemaan, että direktiivi onnistuu saavuttamaan tavoitteensa eli suojelemaan järjestelmää siihen liittyviltä vaaratekijöiltä vain siinä tapauksessa, että tarkistus 19 hylätään. Komissio hyväksyy sitä vastoin tarkistuksen 20, joka selventää tekstin merkitystä.
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, toivon, että tämän esittämäni perusteella voitte harkita uudelleen näiden tarkistusten aiheellisuutta, erityisesti tarkistusten 17 ja 19 osalta, joita komissio ei katso voivansa hyväksyä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lainsäädännön yksinkertaistaminen (SLIM)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Crowleyn oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0108/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistamisesta (SLIM): kokeiluhanke (KOM(96)0204 - C4-0446/96).

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaaria siitä, että hän on täällä kuuntelemassa keskusteluamme tästä mielestäni erittäin tärkeästä ja ajankohtaisesta aiheesta. Yhtenäismarkkinat perustuivat ajatukseen dynaamisesta liikkuvuudesta Euroopan unionissa, ja vuonna 1985, jolloin komissio esitti ajatuksensa yhtenäismarkkinaohjelmasta valkoisessa kirjassa, uskottiin, että nämä markkinat toteutettaisiin vuoteen 1992 mennessä. Valitettavasti emme ole onnistuneet niin hyvin kuin suunnittelimme. Optimismimme ja halumme onnistua ja edetä on kuitenkin säilynyt, ja meidän tulisi edelleen pyrkiä saavuttamaan tämä tavoite, joka hienoin ja tehokkain päämäärä Euroopan unionin kannalta.
Kokeiluohjelma SLIM, sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistaminen, syntyi tarpeesta varmistaa, että lainsäädäntö, jonka komissio, parlamentti ja neuvosto hyväksyvät ja jonka jäsenvaltiot sisällyttävät omaan lainsäädäntöönsä, olisi mahdollisimman tehokas käsiteltäessä niitä erityisiä aiheita, joita varten se laadittiin. Euroopan unionin haittapuolena on aina ollut se, että sen käyttämä lainsäädäntömuoto on tehnyt sen saavuttamattomaksi tavallisen Euroopan kansalaisen näkökulmasta.
Huolimatta siitä, että olen työskennellyt järjestelmässä kolme vuotta ja minulla on oikeustieteellinen koulutus, olen vain harvoin nähnyt tapahtumasarjan, joka päättyy lopullisen lain laatimiseen. Lakeja säädettäessä on tärkeää, että niillä on tosiasioihin pohjautuva perusta, jonka jokainen yksilö, olkoon hän sitten ammatinharjoittaja, liikemies, valtion virkamies tai yksittäinen kansalainen, voi ymmärtää.
Tarkastelkaamme vielä muutamaa esimerkkiä. Haluan kiinnittää huomionne siihen, että Isä meidän -rukouksessa on kuusikymmentä sanaa, kymmenessä käskyssä on 128 sanaa ja Amerikan perustuslaissa 457 sanaa sekä lisäksi 142 sanaa, jotka on lisätty siihen tehdyissä muutoksissa viimeisten viidentoista vuoden aikana. Äskettäin julkaistussa EU-direktiivissä, joka koskee tiettyjen tuotetyyppien käyttöönottoa ja myyntiä, on 29 547 sanaa. Onko meidän lainsäädäntömme oltava välttämättä niin monisanaista? En usko.
Olen mietinnössäni esittänyt joitakin yksinkertaisia perusehdotuksia, jotka voisivat auttaa ongelman ratkaisussa. Ensiksi, kun tarkastelemme koko kodifiointialuetta, voimme koota aikaisemmat samaa asiaa koskevat lait ja yhdistää ne yhdeksi laiksi. Lain soveltajien, liikemiesten ja työnantajien, joiden on noudatettava näitä lakeja, olisi näin helpompi löytää juuri se kohta, jota he etsivät.
Toiseksi tästä päivästä lähtien meidän tulisi tehdä uusi lainsäädäntömme yksinkertaisemmaksi. Näyttäkäämme esimerkkiä. Määrittäkäämme mittapuu, jonka mukaan jokaisen tulevan komission ja parlamentin tulee toimia oikean ja yksinkertaisemman lainsäädäntöprosessin varmistamiseksi. Tässä mielessä haluaisin kiinnittää jokaisen parlamentin jäsenen huomion mietintöni pituuteen. Päätelmissä on kymmenen kohtaa. Mietinnössä, jota käsittelimme tänä aamuna, oli 178 kohtaa. Meidän on johdettava näyttämällä esimerkkiä. Tehkäämme mietinnöstä yksinkertainen ja selkeä, mutta niin, että sen tarkkuus ei kärsi ja ettei sillä voi olla montaa tulkintamahdollisuutta.
Meidän on kannustettava jäsenvaltioita siihen, etteivät ne tee Euroopan unionista syntipukkia, kun ne haluavat ottaa käyttöön huonoa lainsäädäntöä kansallisella tasolla. Jäsenvaltioiden ei tulisi käyttää direktiivejä väärin sisällyttämällä niihin asioita, joita niillä ei ole rohkeutta säätää erillisellä kansallisella lailla, kuten niiden pitäisi tehdä toissijaisuusperiaatteen perusteella. Meidän on myös pyydettävä kansallisia hallituksia varmistamaan, että ne omaksuvat yksinkertaisemman lainsäädäntöprosessin, jotta yksittäiset kansalaiset voivat ymmärtää koko prosessin.
Lopuksi haluaisin kiinnittää komissaarin huomion siihen, että olen hyvin pettynyt niihin uusiin hankkeisiin, joita komissio toivoo toteutettavan tässä SLIM-hankkeessa. Pyydän, että muutamme hankkeita siten, että ne liittyvät läheisemmin ja välittömämmin yhtenäismarkkinoihin, erityisesti finanssipalvelujen välitykseen ja jakeluun, julkisiin hankintoihin, konedirektiiviin ja direktiiviin vaarallisten aineiden markkinoinnista. Me voimme tehdä sen todelliseksi, kiinnostavaksi ja ymmärrettäväksi Euroopan kansalaisille.

Murphy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissiota sen SLIM-hankkeeseen liittyvistä ehdotuksista sekä Crowleya hänen erinomaisesta mietinnöstään.
Uskon, että yksinkertaisella sisämarkkinalainsäädännöllä voidaan parantaa yritysten kilpailukykyä, kannattavuutta ja, mikä on kaikkein tärkeintä, mahdollisuuksia luoda työpaikkoja kaikkialla Euroopan unionin alueella. Talousja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan jäsenenä voin sanoa, että tämä on tärkeä alue, jota meidän on tutkittava SLIM-hankkeen yhteydessä.
Voimme kuitenkin onnistua tällä alalla ainoastaan, jos kaikki omaksuvat kyseisen lähestymistavan. Monet pelkäävät ja ovat huolestuneita siitä, että tietyt avainalat, etenkin pk-yritykset ja vähemmässä määrin myös ammattiliitot, eivät ole täysipainoisesti osallistuneet SLIM-prosessiin. Haluan korostaa, että jokaisen on oltava luottavainen, jotta tämä toimisi. Päämäärämme on jotakin aivan radikaalia ja tavoittelemisen arvoista.
Haluaisin lyhyesti puuttua kahteen tai kolmeen alueeseen, joista tuli kantaa erityistä huolta. Ensinnäkin meidän on otettava lainsäädäntömme käyttöön siten, että kansalliset hallitukset eivät voi antaa lainsäädännölle " kultaisen silauksen" . " Kultaisen silauksen" antaminen Euroopan lainsäädännölle itse asiassa vahingoittaa yhtenäismarkkinoita, kilpailukykyä ja yritysten mahdollisuuksia luoda työpaikkoja.
Toiseksi meidän on myönnettävä selkeästi, että vihollinen on pikemminkin kansallinen lainsäädäntö kuin Euroopan unionin lainsäädäntö. Meidän pitäisi ottaa rohkeasti vastaan kansallisen lainsäädännön antama haaste. Viime vuoden helmikuussa komissio laati erinomaisen asiakirjan nimeltään " National Regulations Affecting Products in the Internal Market: a Cause for Concern" . Komissio ei koskaan omaksunut sitä muodollisesti, mutta siinä osoitetaan selvästi, että ongelmia aiheuttavat sekä kansallinen lainsäädäntö että yhteisölainsäädäntö.
Uskon, että SLIM-prosessi voi merkitä erinomaisia uutisia vaalialueellani hiili- ja rautateollisuusalueella Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä koko Euroopan unionin alueella sijaitseville pienille yrityksille. Jokaisen on kuitenkin omaksuttava tämä lähestymistapa, ja meidän on korostettava " kultaisen silauksen" ja kansallisen lainsäädännön vaaroja.
Haluaisin vielä kerran toivottaa komission ehdotukset tervetulleiksi ja kiittää Crowleya hänen mietinnöstään.

Cot
Arvoisa puhemies, haluaisin lyhyesti onnitella esittelijää näinkin kapean aiheen suhteen onnistumisessa kuin SLIM. Kukapa ei allekirjoittaisi ajatusta yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamisesta?
Mutta se, mikä minua tässä asiassa hämmästyttää, on keinojen runsaus ja tulosten vaatimattomuus. Komissio on valinnut neljä aihetta. Intrastatissa kyse on tavarakoodien määrän laskemisesta 10 700: sta 7 000: een, mikä on epäilemättä kiitettävä ajatus. Mitä tulee rakennustuotteisiin, haluan esittelijää lainaten todeta, ettei tilanne ole kovin selkeä. Teette ehdotuksia tutkintotodistusten tunnustamisen suhteen. Mitä tulee tärkeään kysymykseen koristekasveista, on kyseessä ehdottomasti paikoilleen jumiutunut tilanne.
Millaiset näkymät meillä näin ollen on edessämme, arvoisa komission jäsen? Onko tämä SLIM-hanke kokeilu, kokeellinen lainsäädäntömalli, josta tulee menetelmä, vai onko se jo itsessään lainsäädäntöuudistusmenetelmä? Tarvitaanko kymmenen, sata vai useampia vuosia?
SLIM ei tietenkään edusta Euroopan komission toteuttaman Eurooppa-oikeuden yksinkertaistamisen ja kodifioimisen koko strategiaa. Haluaisin, että annatte meille joitakin tietoja lopusta strategiasta ja yleisistä suuntaviivoista. Menetelmä on jälleen kerran todella huomattava, mutta keinojen runsaus johtaa kuitenkin melko vaatimattomiin tuloksiin, jos otetaan huomioon kaikki asiat, joista olette vastuussa.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, jo Montesquieu sanoi, että kohtuullisuuden hengen täytyy olla lainsäätäjän henki. Esittelijä on aivan varmasti käyttänyt tätä kohtuullisuuden henkeä. Komission täällä äänestettävänä oleva pilottihanke todistaa, että tämä kohtuullisuuden henki on nyt myös vakavasti ottaen löytänyt tiensä eurooppalaiseen lainsäädäntöprosessiin.
Molitor-ryhmän kertomuksen jälkeen SLIM-aloitteella otetaan seuraava tärkeä askel yhteisöoikeuden parantamiseksi ja yksinkertaistamiseksi. Sen takia aloitetta on nimenomaisesti puollettava. Nyt muutamia huomioita.
Komission olisi pitänyt selvästi perustella SLIM-ryhmien tutkimien alojen valinta. Sellainen perustelu olisi ollut sikäli paikallaan, kun se ei juurikaan valinnut kansalaisten kannalta kiireellisiä aiheita. Nimeän vain avainsanan koristekasvit. Perusteluksi ei varmastikaan riitä, että jäsenvaltio on toivonut tätä alaa. Se on liian vähän. Kiireellisesti tutkittaviin aloihin pitäisi tulevaisuudessa kuulua julkinen hankintatoimi ja rahoituspalveluala, koska niillä on kansantaloudellisesti erityisen huomattava merkitys.
Komission pitäisi ensin keskittyä aloihin, jotka ovat olleet todella pitkälti säänneltyjä. Sen takia SLIM-aloite ei ole ensisijaisesti kovinkaan sopiva sellaisiin aiheisiin kuten esimerkiksi siirtotyöläiset tai verot. Ryhmien kokoonpanon pitäisi olla avoin ja tasapainoinen, jotta ne voisivat työskennellä mahdollisimman tehokkaasti. Juuri sen takia komission pitäisi perehtyä ajatuksella myös SLIM-aloitteen suhteen parlamentin mietintönsä yhteydessä laatimaan Molitor-ryhmän kertomusta koskevaan tarkastuslistaan. Siitä pitäisi tulla ehdoton osa uuden lain valmistelua tai olemassa olevien lakien tarkastamista, jotta liiallisen sääntelyn suuntaukset voitaisiin tunnistaa.
SLIM-aloitteen merkitys ja tavoite on vähentää kansan- ja liiketaloudellisia kustannuksia, joita monimutkaiset määräykset aiheuttavat. Kilpailukykyä pitää vahvistaa, ja ennen kaikkea pitää parantaa kykyä työpaikkojen luomiseen. Tämä tavoite saavutetaan SLIM-aloitteen avulla vain, jos se todellakin johtaa johtopäätöstensä perusteella lainsäädännön yksinkertaistamisessa konkreettisiin ja tunnistettaviin tuloksiin, jotka vaikuttavat välittömästi jäsenmaissa saakka.
Komission pitäisi yrittää kaikkensa saavuttaakseen tämän päämäärän ja tehdäkseen sen näkyväksi julkisuudessa. Tässä mielessä haluaisin rohkaista ponnekkaasti komissiota jatkamaan tätä hanketta.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, totuuden nimessä on sanottava, että komissio tekee usein selkeitä ja luettavia esityksiä, joista kansallinen byrokratia tekee tilkkupeiton, josta ei enää ymmärrä mitään. Korostan tätä.
Toinen asia, johon haluan puuttua on se, että meidät on valitettavasti johdettu harhaan monitori-ilmoituksella. Se ei ollut etsimämme ratkaisu. Ja siksi olen iloinen, että komissio on tehnyt tämä aloitteen ja olen erittäin tyytyväinen esittelijän sanoihin, joita tuen sataprosenttisesti. Ensisijaisesti on kysymys siitä, että ne jotka ovat tekemisissä lain kanssa ymmärtävät sen ja pystyvät tulkitsemaan sitä. Mikäli te, herra Monti, jos saan poiketa asiasta, näkisitte mahdollisuuden kirjoittaa Maastrichtin sopimuksen teksti uudestaan muuttamatta sen sisältöä, siten että oikeusoppineet ymmärtäisivät sitä, olisitte astuneet tärkeän askeleen eteenpäin. Palaan takaisin ja toivotan teille menestystä. On erittäin tärkeää, että ainakin juristit ymmärtävät, että tässä laaditaan uutta lainsäädäntöä. Toivotan teille paljon onnea. Olen vaikuttunut esittelijän esittämistä esimerkeistä, mutta meidän on tehtävä työtä tekstin yksinkertaistamiseksi, jotta se olisi ymmärrettävämpää. Se on hyvä asia. Toivotan teille onnea.

Thors
Herra puhemies, arvoisat jäsenet! Kotimaassani toteutimme 1990-luvun alussa kampanjan lainsäädännön yksinkertaistamiseksi, joka kampanja oli todellakin melko onnistunut. Se hävitti säännöstöä etenkin lakia alemmilta hierarkian tasoilta. Uskon sen olevan tärkeää myös SLIM-projektissa. Kyseessä ei ole niinkään tämän talon lainsäädäntötyö. Kyynikot sanoivat, että kun onnistumme yksinkertaistamisessa kansallisella tasolla, se on kuin normien poiskuljetusta kottikärryillä - sitten tulee kuorma-auto EU: sta. Vertaus on kyllä osoittautunut melko osuvaksi. Ja siksi toivon, että SLIM-projekti onnistuu.
Kuten monet aiemmat puhujat ovat todenneet, ei se ole vielä ollut kovin tuloksekasta. Jonkinlaisia tuloksia on oikeastaan nähty vain kahdessa pilottiprojektissa. Me, jotka parlamentissa olemme kuitenkin olleet hiukan sivussa, kysymme: Miksi aloitettiin juuri niiltä aloilta, joilta aloitettiin? Tähän myös alustaja viittasi. Miksi yritimme rakennustuotteita, kun tiedämme, että yhteisö on vuosikaudet yrittänyt toteuttaa yksinkertaistuksia tällä sektorilla?
Avoimemmassa valmistelun hengessä peräänkuulutan myös oikeudenmukaista osanottoa alueen eri osista. Kuten toteamme valiokunnan mietinnössä, on huutava tarve yksinkertaistamiselle julkisten hankintojen alalla, niiden menettelyjen yhdenmukaistamiselle, jotka ovat eri direktiiveissä. Mikä mielekkyys on siinä, että nykyisin on jäljellä erityyppisiä hankinnan muotoja? Oikeusvaliokunta peräänkuuluttaa siksi sitä, että hankintoja laihdutettaisiin sellaisella menetelmällä, joka on pysyvämpi kuin naistenlehtien keväiset laihdutusmenetelmät. Tiedämme, että myös monet tavarantoimittajat ja julkinen sektori toivovat yksinkertaistamista.
Lainsäädännön soveltamisen varmistaminen, mihin ymmärtääkseni komissio on toisessa yhteydessä viitannut, ei ole täydellinen vastaus. On esimerkkejä tilanteista, joissa direktiivejä on muutettu jopa ennen niiden voimaantuloa.
Toivon myös komission johdon huomaavan, että vastarinta alemmalla tasolla komission virkamiesten joukossa voi olla merkityksellinen. Voisi esim. tällä sektorilla ja muillakin sektoreilla noudattaa sitä periaatetta, että jokin säännöstö on voimassa viisi vuotta, ellei sitä ole uusittu. Uskon, että tällä tavoin saataisiin todella vauhtia lainsäädäntöön.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan onnitella komissiota SLIM-hankkeesta, jonka periaatteen hyväksymme, vaikka kokeiluhanke muistuttaakin tällaisenaan esteettis-juridista kirurgista leikkausta.
Tosi asiassa olen pahoillani siitä, että neljä valittua alaa ovat niin kaukana Euroopan kansalaisten huolenaiheista. Lisäksi sisämarkkinoihin liittyvän lainsäädännön yksinkertaistamisesta ei missään tapauksessa saa tulevaisuudessa tulla Euroopan säännöstelystä vapautumisen Troijan hevosta, jonka aiheuttamat yhteiskunnalliset ongelmat ja työttömyyden kasvu ovat mitattavissa päivittäin.
Lopuksi totean pettymyksellä, ettei toimeenpanevalla komissiolla, " sisämarkkinoiden neuvostolla" ja oikeusasioita käsittelevällä valiokunnalla ole minkäänlaista yhteistä näkemystä SLIM-hankkeen tulevaisuudesta. Ei ole epäilystäkään siitä, arvoisa komission jäsen, etteikö vähempi, mutta parempi toimiminen Euroopan kansalaisten hyvinvoinnin eteen ole ainoa yhteinen haaste yhteismarkkinoiden saavuttamiseksi.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, koska minulla on vai minuutti aikaa, haluan onnitella esitelijää lyhyesti.
Ensimmäinen kohta: ymmärrettävyys. Olemme esittäneet siitä tarkistuksen, koska meidän mielestämme jäsenvaltioiden väliset kompromissit aiheuttavat sellaista kielenkäyttöä ja monimutkaisia rakennelmia, joita komission alkuperäisissä esityksissä ei ole.
Toiseksi: yhtenäistäminen. Koska on niin paljon erilaista eri asioita koskevaa lainsäädäntöä eri paikoissa, se on ryhmiteltävä.
Kolmas kohta. Meidän mielestämme on erittäin tärkeää, että verotuksen yhdenmukaistamisen yhteydessä pyritään yksinkertaisuuteen ja ymmärrettävyyteen. Verotuksen erilaisuushan juuri tekee yhtenäismarkkinoista niin hankalat ja sen myötä työttömyys nousee.
Arvoisa puhemies, päätän toteamalla, että jäsenvaltiot ovat enemmän vastuussa monimutkaisesta lainsäädännöstä kuin eurooppalaiset toimielimet. Komission jäsen Bangemann on huomauttanut tässä salissa, että vuonna 1994 jäsenvaltiot olivat ottaneet lainsäädäntöönsä 80 prosenttia 440 uudesta säädöksestä.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, ensimmäiseksi haluaisin kiittää Crowleyä ja toimivaltaisia valiokuntia heidän työstään sekä osoittamastaan tuesta SLIM-aloitteelle ja siis kertoa lyhyesti, missä vaiheessa nyt olemme ja mitä suunnittelemme jatkossa tekevämme.
Ennen kaikkea, mitä tulee SLIM-aloitteen ensimmäiseen vaiheeseen, on esitetty huomioita neljän tutkimusalan valinnasta ja tosiasiasta, että kyseessä ovat alat, jotka ovat hieman etäällä tavallisen kansalaisen elämästä. Haluaisin pyytää huomiotanne seikkaan, että tämä ajatus SLIM-hankkeesta syntyi vuoden 1986 helmikuun loppupuolella. Uskon, että olemme saaneet sen aikaan, jo tässä kokeilualoite vaiheessa, hyvin nopeasti suhteessa aiempiin Euroopan toimielinten aloitteisiin, kuten hyvin tiedätte, ja juuri tässä yksinkertaistamisen hengessä olemme epäilemättä vakuuttaneet jäsenvaltiot siitä, ettei jokaisen valtion läsnäoloa tarvita jokaisessa SLIMtyöryhmässä, mikä ei ollut lainkaan helppoa. Jäsenvaltiot jakoivat tehtävät ja voivat siis muodostaa työtyhmiä, jotka pystyivät työskentelemään melko nopeasti. Alojen valinta kärsi kuitenkin tästä nopeudesta, jolla halusimme edetä tässä ensimmäisessä kokeessamme. Ovatko nämä alat liian etäällä tavallisen kansalaisen elämästä? Minun mielestäni eivät. Ehkä koristekasvit saattavat herättää joitakin huomioita, mutta INTRASTAT on jotakin, jota yritykset pitävät hyvin raskaana jokapäiväiselle toiminnalleen. Mitä sitten tulee tutkintotodistusten tunnustamiseen, ette sano minulle, että se on kansalaisille etäinen ongelma ja myös rakennustuotteet ovat lähellä yhtä Euroopan talouden tärkeintä alaa, jolla olemme saaneet aikaan pienempiä edistysaskeleita.
Missä sitten olemme ensimmäisen vaiheen töiden suhteen? Koristekasvien osalta jäsenvaltioiden selvä enemmistö on myötämielinen direktiivin yksinkertaistamiselle ja vastustaa valinnaista direktiivijärjestelmää. On myös löydetty yhteisymmärrys yksinkertaistamisen asteesta ja niistä direktiivin näkökohdista, joihin yksinkertaistamista sovelletaan. Komissio aikoo esittää konkreettisen ehdotuksen toukokuun aikana, laaditun aikataulun mukaisesti. INTRASTATIn osalta toistan vielä, että se saattaa näyttää kaukaiselta kansalaisten elämästä, mutta on hyvin lähellä yritysten, ja aivan erityisesti pienten yritysten, jokapäiväisiä huolia. Myös tällä alalla on käynnissä huomattavaa edistystä: on tehty paljon työtä INTRASTAT-tietoja koskevien velvollisuuksien yksinkertaistamiseksi ja konkreettisten muutosten aikaan saamiseksi, joilla voidaan panna täytäntöön INTRASTAT-nimikkeistö. Komissio tapaa teollisuuden edustajia säännöllisin väliajoin kesäkuun loppuun saakka, jolloin esitetään esitys, joka toivottavasti hyväksytään marraskuussa.
Mitä tulee tutkintotodistusten tunnustamiseen, tällä alalla komissio aikoo esittää ehdotuksia vuoden loppuun mennessä saadakseen aikaan yksinkertaistetun lykkäysmenettelyn luetteloista, jotka sisältävät ne tutkinnot, jotka kuuluvat automaattisen tunnustamisen piiriin, sekä nopeuttaakseen neuvoa-antavien komiteoiden menettelyjä. Tässä on siis jo osittainen vastaus Cotin kysymykseen, ja jossakin tapauksessa kyseessä on sen sellaisen menetelmän, eräänlaisen purkinavaajan, luominen, jota sitten olisi voitava käyttää kerta toisensa jälkeen. Suositus, jossa pyydetään opetusta ja koulutusta koskevien alakohtaisten direktiivien säädösten uudelleen käsittelyä sellaisten pätevyyteen perustuvien edellytysten määrittämiseen, joilla on pikemminkin suurta painoarvoa opetusja koulutustuloksille kuin tiukoille sisältöä koskeville säännöille, on parhaillaan sairaanhoitajien koulutuksesta vastaavan neuvoa-antavan komitean käsittelyssä.
Rakennustuotteiden osalta en kiellä, etteikö tämä olisi ala, jolla olemme joutuneet kohtaamaan suuria ongelmia. Niistä vaihtoehdoista, joita on esitetty tämän ongelmallisen direktiivin parantamiseksi, komissio piti parhaimpana ratkaisua, jossa yhdistetään lyhyen aikavälin toiminta sellaisten tarvittavien sääntöjen laatimiseksi, joilla voidaan mahdollistaa direktiivin toimivuus, samasta direktiivistä keskipitkällä aikavälillä tehtäviin tarkistustoimiin. Tällä alalla komissio on kohdannut, asiasta vastaavassa valiokunnassa, voimakasta vastustusta jäsenvaltioiden taholta koskien direktiivin muuttamista. Ja haluaisin esittää tästä yhden huomion: periaatteessa puollamme kaikki yksinkertaisuutta ja yksinkertaistamista, mutta yksi tämän menettelytavan ansioista toivoakseni on, että onnistumme osoittamaan, kuinka vaikeaa yksinkertaistaminen todellisuudessa on ja kuinka monet yksinkertaistamiselle annetut suulliset kunnianosoitukset törmäävät yhteen jäsenvaltioiden samojen yksinkertaistamista vastustavien ryhmien vastarinnan kanssa. Uskon kuitenkin, että toimenpide itsessään on hyödyllinen, toivon niin, ja myös hieman pedagoginenkin ja että se osoittaa, että yksinkertaistamisesta puhumisen ja sen onnistuneen toteuttamisen välillä on suuri ero.
Vielä muutama sana, arvoisa puhemies, vaiheesta 2, joka koskee alojen valintaa, johon Crowley kiinnitti huomiota. Sisäisten keskustelujen ja jäsenvaltioiden ja parlamentin sekä talous- ja sosiaalikomitean ja asianomaisten alojen edustajien esittämien vaatimusten perusteella aikomuksenani on ehdottaa komissiolle piakkoin, että SLIMohjelman seuraava vaihe koskisi seuraavia aloja: muutamia näkökohtia nykyisestä ALV-järjestelmästä, rahoituspalveluista, arvoisa Mosiek-Urbahn, pankkialalta aloittaakseni, yhdistetyn nimikkeistön määrittäminen ulkoiselle kaupalle ja markkina-alalle.
Minulla ei ole enää aikaa selittää syitä, joiden vuoksi olemme menetelleet tällä tavalla tai miksi aion esittää komissiolle juuri näitä mainittuja aloja. Muutamat teistä ovat maininneet, oikeutetusti, julkiset urakat: ilmoitan, että yksinkertaistamistoimet tällä alalla ovat parhaillaan komission käsiteltävänä ja niistä neuvotellaan julkisista urakoista annetun erityisen vihreän kirjan mukaisesti.
Päätän kiittämällä teitä tuestanne ja myös ymmärryksestänne tätä vaikeaa asiaa kohtaan sekä pyydän tarkastelemaan tätä pragmaattisena ja konkreettisena harjoituksena, joka auttaa meitä kaikkia siirtymään yksinkertaistamista koskevista helpoista sanoista kohti yksinkertaistamisen vaikeaa toteuttamista.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omat varat arvopaperimarkkinoilla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0093/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä annetun neuvoston direktiivin 93/6/ETY ja sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY muuttamisesta (C4-0005/97-95/0188(COD)) (Esittelijä: Oddy).

Oddy
Arvoisa puhemies, mietinnön perimmäisin ajatus on melko yksinkertainen. Siinä on kyse vain päätöksen 87/373/ETY mukaisen komitean perustamisesta. Tämä aiheuttaa kuitenkin laajoja menettelytapaa ja etenkin komitologiaa koskevia kysymyksiä.
Alkuperäisessä ehdotuksessaan komissio ehdotti menettelyn III vaihtoehdon a mukaista komiteaa. Parlamentti suositteli ensimmäisessä käsittelyssään menettelyn II vaihtoehdon b mukaista komiteaa. Neuvosto päätti viisaudessaan jättää huomiotta sekä komission että parlamentin toiveet, ja se on esittänyt yhteisessä kannassaan suosituksen menettelyn III vaihtoehdon b mukaisesta komiteasta. Yhteinen kanta ei myöskään sisällä viittausta modus vivendiin , josta sovittiin näiden kolmen toimielimen kesken vuonna 1995. Sopimus sitoo kutakin kolmea toimielintä, ja sen tulisi olla ratkaiseva tässä tilanteessa.
Yhteinen kanta sisältää myös muutamia epätavallisia piirteitä. Kyseinen komitea esimerkiksi vahvistaisi oman työjärjestyksensä, mikä on vastoin päätöstä 87/373, ja komissio voisi kuulla komiteaa uusista ehdotuksista. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta katsoo yksimielisesti, että tämä yhteinen kanta ei ole parlamentaarisen demokratian tai avoimuuden edun mukainen ja että se ei ole demokraattinen. Sillä yksinkertaisesti heikennetään parlamentin asemaa.
Näin ollen oikeusasioita käsittelevä valiokunta äänesti yksimielisesti, että alkuperäiset tarkistukset säilytetään ensimmäisessä käsittelyssä ja että niihin palataan toisessa käsittelyssä. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta katsoo päättäväisesti, että neuvoston ei tulisi pyrkiä heikentämään parlamentin asemaa tällä tavoin, ja toivomme, että asia viedään sovittelumenettelyyn näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi.
Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan äänestyksen jälkeen olen saanut tietää muutamista muista huolenaiheista. Neuvoston antamat julistukset ovat saatavilla vasta nyt, ja haluan arvostella tätä viivästystä. Julistus 1 on vastoin päätöksessä 87/373 annettuja yksityiskohtaisia sääntöjä, sillä komitea avustaa komissiota eikä puheenjohtajaa, kuten yleensä. Lisäksi jäsenvaltioilla tulisi olla mahdollisuus kutsua koolle kokouksia ja lisätä kohtia komitean esityslistalle. Tässä tapauksessa julistuksessa kuitenkin todetaan, että ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä tekee komissio ja vain komissio, mikä on vastoin päätöstä 87/373.
Julistuksessa, joka koskee 1 artiklan 6 kohtaa, puhutaan noudatettavasta käytännöstä sekä arvopaperikomitean järjestelmällisestä käytöstä ja kuulemisesta, kun komissio suunnittelee uuden ehdotuksen tekemistä. Nämä eivät ole laillisia päätöksen 87/373 mukaan, ja parlamentti menettelisi selvästi vastoin omaa etuaan, jos se hyväksyisi tämän pseudo-laillisen ja mahdollisesti laittoman käytännön.
Komission odotetaan toimivan perustamissopimusten suojelijana. Väitän, että Euroopan unionin kansalaisten suojelija on parlamentti. Me olemme viimeinen raja. Me olemme organisaatio, joka suojelee eurooppalaista yleisöä. Jos komissio ja neuvosto pitävät pilkkanaan tämän parlamentin toiveita, kyse on diktatuurimaisesta byrokratiasta. Euroopan unionin kansalaiset eivät hyväksy tätä. Komission ja neuvoston on tarkasteltava asiaa uudelleen ja niiden on kuunneltava sekä parlamenttia että Euroopan kansalaisia, jotka ovat oikeutettuja julkiseen ja avoimeen päätöksentekoon ja lainsäädäntöön.

Alber
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja hyvät edustajat, oikeastaan minun ei tarvitsisi käyttää puheenvuoroa. Voisin myös vain sanoa, että PPE-ryhmä tukee täysin edustaja Oddyn mietintöä ja että sen takia puollamme kaikkien uudelleen käsiteltäväksi annettujen tarkistusten hyväksymistä. Yhdymme myös kritiikkiin, jonka hän toi esiin puheenvuorossaan. Mekin olemme sitä mieltä, että tässä on ensisijaisesti kysymys avoimuudesta.
Olemme jälleen tekemisissä valitettavan komitologiamenettelyn kanssa. Luonnollisesti on laillista ja tietyssä määrin myös ymmärrettävää, että jokainen puoli valitsee itselleen parhaiten sopivan järjestelmän, joka antaa suurimmat vaikutusmahdollisuudet. Mutta komission ja neuvoston pitäisi todellakin miettiä sitä, että myös osa kansalaisten eurooppakielteisyydestä perustuu juuri siihen, että monet eivät hyväksy näitä salaisia neuvotteluja, joista ei tiedoteta ulkopuolelle. Meidän pitäisi valita ehdotettu menettelytapa jo tästäkin etunäkökohdasta, että teemme Euroopan myös kansalaisille avoimeksi ja ymmärrettäväksi, kun siis asetamme hallintokomitean parlamentin numeron 2 b mukaisesti eikä sääntelykomiteaa 3 b mukaisesti. 3 b on niin kutsuttu contre filet - menettely. Myönnän, että tähän aikaan minulle sopisi paremmin faux filet . Me olemme contre filet -menettelyä vastaan ja myös sitä mieltä, että tämä yhteistoimintatapa pitäisi säilyttää, kuten siihen viitataan Oddyn mietinnössä. Jos me emme viimeinkin sääntele koko komitologiamenettelyä erityisesti avoimuuden näkökulmasta, niin päädymme komitologiamenettelystä kriminologiamenettelyyn. Se ei olisi hyväksi komissiolle, ei neuvostolle, ei meille eikä Euroopalle. Lopuksi vielä kerran - me puollamme täysin Oddyn mietintöä.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, olen täällä vain sanoakseni, että hyvä Christine! Kannatamme sinua. Jatka samalla tavalla!

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, kiitän oikeusasiain valiokuntaa ja esittelijä Oddya erinomaisesta työstä näin monimutkaisesta direktiiviehdotuksesta arvopaperikomitean perustamiseksi. Tämän komitean perustaminen, joka toimii neuvoa-antavan pankkikomitean ja vakuuskomitean rinnalla, on jälleen yksi askel kohti sisämarkkinoiden loppuun saattamista.
Kuten tiedätte, arvopaperikomitealla on kaksi tärkeää tehtävää: sille on annettu niin sanottua komiteamenettelyä vastaava tehtävä, sijoituspalveluista ja varojen riittävyydestä annetun direktiivin puitteissa. Sen tehtävä, eli tuoda näihin kahteen direktiiviin teknisiä sopeutuksia on hyväksytty komissiossa arvopaperikomitean tuella. Tällaisessa toimintaympäristössä on väistämättä otettava huomioon vaatimus parlamentin mukaan ottamisesta direktiivin lykkäysmenettelyyn sellaisena kuin se säädettiin modus vivendissa vuonna 1994. Toiseksi, uudella komitealla on neuvoa-antava tehtävä. Tällainen toimintaympäristö todellakin kehittää hyödyllistä näkemysten vaihtoa jäsenvaltioiden edustajien ja komission kesken arvopaperimarkkinoiden alojen kehityksestä.
Mitä tulee parlamentin tekemiin tarkistusesityksiin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä, voin vakuuttaa, että komissio on valmis hyväksymään tarkistuksen no. 3. Muutettu ehdotuksemme on jo tuonut esiin vaatimuksen johdantokappaleen lisäämisestä aiemmin mainittuun modus vivendiin . Olen sitä vastoin pahoillani, että en voi hyväksyä, komission nimissä, parlamentin esitystä komitean työskentelystä menettelyn vaihtoehdon II b menettelytapasääntöjen mukaisesti, vaan vaihtoehdon III a mukaisesti. Katsomme, ettei ole syytä antaa arvopaperikomitealle valtuuksia tehdä kiireellisyyspäätöksiä, kuten vaihtoehdon II b mukainen menettelytapa edellyttää. Meidän mielestämme menettelytapa III a on kattavin määrättyjen tehtävien suorittamiseksi. Tästä syystä komissio voi vain hylätä tarkistukset 2, 6 ja 9, jotka liittyvät kaikki komitean menettelytapasääntöihin. Toivon, että parlamentti osoittautuu halukkaaksi pohtimaan uudelleen alkuperäistä kantaansa kysymyksessä ja tukee siis näin komission esittämää tekstiä.
Tarkistuksia 1, 7 ja 10 ei voida hyväksyä, sillä niissä ehdotetaan komitean neuvoa-antavan tehtävän poistamista. Tämä tehtävä on komission mielestä sitä vastoin komitean pääasiallinen tehtävä. Tarkistuksessa 4 ehdotetaan muutamien yhteistyötä koskevien velvoitteiden poistamista arvopaperikomitean ja muiden komiteoiden, kuten esimerkiksi neuvoa-antavan pankkikomitean väliltä. Sitä vastoin, ottaen huomioon ne erilaiset kysymyksenasettelut, jotka yhdistävät luottolaitosten ja sijoitusyritysten säännöksiä, haluaisin tässä korostaa, että on erittäin tärkeää, että tällainen selvä viittaus velvoitteisiin säilytetään. On kuitenkin itsestään selvää, ettei tällaista muutosesitystä ei voida hyväksyä komissiossa.
Lopuksi haluaisin korostaa, että tarkistuksen 5 hyväksyminen johtaisi rahoituspalveluista ja varojen riittävyydestä annetussa direktiivissä säädetyn järjestelmän nyrjähtämiseen, jossa määrätään, arvopaperikomitean lakkauttamistapauksessa, että määritellyt tehtävät annetaan neuvoston hoidettavaksi. Sitä vastoin näyttää aiheelliselta, että tällainen komitea, sen perustamisen jälkeen, vastaa sille kahden direktiivin alunperin antamasta tehtävästä, josta mainitsin, ja jota varten se perustettiinkin.
Tänään käsittelemämme esityksen teksti on kuitenkin looginen ja välttämätön seuraus siitä, mitä jo voimassa olevissa direktiiveissä säädetään.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Jälleenmyyntikorvaus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0030/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi alkuperäisen taideteoksen tekijän hyväksi tulevasta jälleenmyyntikorvauksesta (KOM(96)0097 - C4-0251/96-96/0085(COD)).

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö mietinnöstä, jonka käsittelyn aloitan näillä sanoilla, muodostuisi tutkimuskohdetta Euroopan yhdentymiskehityksen teoreetikoille, sillä harvoissa tilanteissa, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, yhteisön toiminnan käsittelyyn liittyy niin paljon ristiriitaisia mielipiteitä, vastakkaisia näkemyksiä, legitiimien etujen joskus raivokastakin puolustamista ja yltiöpäisiä tunteita mutta myös vakaita kantoja, joiden perustana on viime kädessä todellisuudentaju ja yhteinen etu vastakohtana yksittäisille peloille ja eduntavoitteluille. Haluan antaa tunnustusta kollegoilleni asian käsittelystä oikeusasioiden valiokunnassa.
Tämän jälkeen ensimmäinen asia, jota katson esittelijänä olevani velvollinen käsittelemään, on se, että yhteisön toiminta tällä alalla on välttämätöntä ja oikeutettua. Tarkasteltaessa asiaa perustamissopimusten mukaisesti on otettava huomioon sekä puhtaasti oikeudelliset tekijät että taloudelliset tekijät, joihin liittyy vielä sekin vaikeus, että markkinoiden todellisuudessa oikeus ja talous ovat sulautuneet yhteen vaikeasti selvitettävällä tavalla. Yrittäkäämme kuitenkin selvitellä näitä tekijöitä.
Oikeudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna jälleenmyyntikorvaus on luovuttamaton oikeus, joka koskee kaikkia taiteilijoita ja kaikkia ainutkertaisten, katsottavaksi tarkoitettujen teosten tekijöitä. Heillä on oikeus saada korvausta luomansa työn jälleenmyynnistä lukuun ottamatta ensimmäistä myyntikertaa.
Tämä oikeus syntyi Ranskassa 1920-luvulla, jolloin se liittyi selvästi hyväntekeväisyyteen. Nykyisin oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen, joka kuuluu osana tekijänoikeuksiin, säädellään laeilla yhdessätoista viidestätoista jäsenvaltiosta Bernin yleissopimuksen ohella. Kyse on siis henkisen omaisuuden piiriin liittyvästä oikeudesta. Se ei ole mikään vero tai muu vastaava maksu.
Koska kyseessä on henkinen omaisuus, se liittyy Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklaan, minkä nojalla tuomioistuin antoi päätöksensä 13. heinäkuuta 1995 Espanjan ja neuvoston välisessä tapauksessa. Toisella tavalla ilmaistuna jälleenmyyntikorvauksen yhdenmukaistaminen kuuluu Euroopan unionisopimuksen 7 a artiklassa mainittavien tavoitteiden toteuttamiseen eli sisämarkkinoiden toimintaan.
Oikeudellisten pohdintojen jälkeen on aihetta tarkastella taloudellisia näkökohtia. Nykyisiin taidemarkkinoihin kuuluu itse asiassa kahdet erilaiset markkinat: kysynnän näkökulmasta yksityisten ostajien markkinat - jonka muodostavat ne meistä, jotka käyvät huutokaupoissa tai gallerioissa ostamassa tauluja seinillensä - ja investoivien laitosten ja suurten keräilijöiden markkinat ja tarjonnan näkökulmasta kansainvälisesti suuntautuneiden taiteilijoiden markkinat.
Viimeksi mainitut markkinat ovat lisäksi laajentumassa, sillä viime vuosikymmenien aikana niistä on muodostunut eräällä tavalla turvattu sijoituskohde. Taloudellisen epävarmuuden lisääntyessä maailmassa, jossa on vain vähän pysyviä viitearvoja, plastisen alkuperäisteoksen ehdoton ainutkertaisuus muodostaa vakaan realiteetin, joka saa näiden töiden arvon nousemaan suunnattomiin summiin, joihin liittyy joskus myös keinottelua.
Näitä kaksia markkinoita on vaikea määritellä hintojen avulla. Asian esittelijänä, luettuani eri raportteja ja perehdyttyäni taiteen edustajien, taiteilijoiden, gallerioiden ja huutokauppojen käymään keskusteluun ja mielipiteiden vaihtoon, katson, että kansainvälisen ja keräilijöiden kysyntään perustuvien markkinoiden kynnys sijoittuu niiden töiden tasolle, joiden hinta liikkuu 50 000 ja 100 000 ecun välillä. Kaksien markkinoiden ohella taideteosten ostolla ja myynnillä on Euroopan unionissa eräs ominaispiirre, jota emme voi emmekä saa unohtaa: Euroopassa on yksi nykytaiteen kahdesta huomattavimmista myyntikeskuksista, Lontoo, ja se on yhteistä perintöämme, jota meidän on sen vuoksi vaalittava.
Meidän on suojeltava kuvataiteilijoiden etuja, koska taiteellisen työn tunnustaminen ja tekijänoikeuksien käyttöönotto on yksi eurooppalaisen kulttuurin keskeisistä piirteistä. Euroopassa katsotaan, että luomistyö ansaitsee kollektiivisen tunnustuksen, ja se, eikä mikään muu, on perustana henkisen omaisuuden suurelle arvokkuudelle. Kirjallisten, musiikillisten ja audiovisuaalisten teosten osalta taiteilijoiden tunnustaminen ja heidän erityisoikeuksiensa käyttöönotto luomistyön perusteella eivät aiheuta kiistoja Euroopan unionissa. Sama ei kuitenkaan päde kuvataiteilijoihin, mikä johtuu monista eri syistä, joita on mahdoton muistuttaa mieliin tässä puheenvuorossa. Haluaisin kuitenkin luovuttavan siitä vakiintuneesta asenteesta, että tekijänoikeuksia koskevaa lainsäädäntöä kehitettäessä jälleenmyyntikorvaukset muodostuvat vain taiteilijoiden satunnaiseksi oikeudeksi saada korvausta plastisista töistä sen arvon mukaan, joka niillä oli alunperin, vaikka kollektiivien tunnustaminen tapahtuu vähitellen.
Taiteilijoiden lisäksi meidän on vastattava myös kauppiaiden etujen suojaamisesta, sillä muistakaamme, että ilman jompaa kumpaa ei ole olemassa markkinoita ja että kauppiaiden keskeisiin etuihin ei voida puuttua ilman että se vaikuttaisi negatiivisesti myös taiteilijoihin.
Seuraavaksi on tarkasteltava yhteisön toiminnan oikeutusta yhdenmukaistamistarpeeseen liittyvistä konkreettisista tekijöistä käsin. Tältä osin jo esille tulleiden, aloitetta tukevien oikeudellisten syiden ohella on vaikea jättää huomiotta sitä tosiasiaa, että kansallisten säädösten erilaisuus erityisesti jälleenmyyntikorvausten osalta, jotka puuttuvat kokonaan neljästä jäsenvaltiosta, johtaa vääristymiin sisämarkkinoilla. Tämä asia on jäänyt muiden asioiden ja myös komission tutkimuksessa esitettyjen näkemysten jalkoihin, ja - pidittepä siitä tai ette - se on tukahdutettu niillä väitteillä, joiden mukaan komission ei pidä ryhtyä toimiin tällä alalla. Itse asiassa ne, jotka perustavat väitteensä siihen, että jälleenmyyntikorvauksen käyttöönotto johtaisi siihen, että myynti siirtyisi Euroopan unionin ulkopuolelle, eivät voi jättää huomiotta sitä, että saman logiikan mukaan, jos sitä sovelletaan Euroopan unionin sisällä, tuloksena on se, että niiden jäsenvaltioiden myyntikeskukset, joissa ei ole jälleenmyyntikorvausta, houkuttelevat ostajia kyseistä oikeutta säätelevissä jäsenmaissa sijaitsevien myyntikeskusten kustannuksella.
Puheenvuoroni yleinen osuus voidaan tiivistää seuraavasti: esittelijän yleinen näkemys esille tulleista asioista, joka on käytännössä sama kuin oikeusasioiden valiokunnassa pitkien keskustelujen ja eri eturyhmien kuulemisten jälkeen äänin 20 puolesta ja 3 tyhjää omaksuttu kanta, on se, että komission aloite on legitiimi ja se perustuu täysin perustamissopimusten teksteihin. Toisin sanoen esittelijä ja oikeusasioiden valiokunta ovat sitä mieltä, että direktiivi on oikeutettu ja välttämätön ja se sisältää ne tärkeät periaatteet, jotka siinä kuuluukin olla. Erilainen korostus tulee esille vasta siinä vaiheessa, kun arvotetaan markkinoilla kilpailuasemassa olevien legitiimien etujen painottamista, jotta yhteisön säännöstely ei johtaisi kilpailun vähenemiseen.
Sallin itselleni vielä yhden yleisen pohdinnan ennen kuin käsittelen lyhyesti direktiiviehdotuksen sisältöä. Vastustan esittelijänä sitä, että direktiivin tekstiin lisätään määräys, joka sitoo direktiiviin voimaantulon komission laatimaan vaikutusselvitykseen eli taloudelliseen tutkimukseen kyseisen toimenpiteen vaikutuksista markkinoihin. Tämä ei johdu vain siitä, että olen monien keskustelujen pohjalta sitä mieltä, että ei ole olemassa luotettavia tietoja näiden piirteiden tutkimiseksi sen pitemmälle kuin mitä komissio on jo niitä tutkinut, vaan myös siitä, että kyseinen määräys ei ole johdonmukainen parlamentin lainsäädäntötehtävän kanssa. Mainittu tarkistus olisi mielestäni vastoin sitä vastuuta, joka meillä nykyisin on perustamissopimusten perusteella. Direktiiviehdotuksen tekstistä olen esittelijänä yhtä mieltä komission kanssa jälleenmyyntikorvauksen voimassaolon ja tämän oikeuden haltijoille asetettujen rajoitusten osalta, joita myös oikeusasioiden valiokunta varmasti tukee. Koska jälkimmäinen asia on kiistanalainen, haluan selventää sitä. Siinä on kyse toissijaisuuteen liittyvästä ongelmasta, koska tekijänoikeuden haltijoiden määrittely on jäsenvaltioiden tehtävä, eikä yhteisön toimielimillä on perustamissopimusten antamaa oikeudellista perustaa rajoittaa tätä oikeutta laillisille perijöille. Lopuksi olen samaa mieltä komission kanssa myös sovellettavasta kynnysarvosta, jota käsitellään 3 artiklassa.
Vaikka esittelijänä tuenkin edellä mainittuja komission esittämiä asioita, olen kuitenkin eri mieltä joistakin komission perusteista keskeisissä tekstikohdissa. Näitä ovat käsikirjoitusten rajaaminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, alkuperäisteoksen määrittelyyn tehdyt lisäykset ja poikkeuksen tekemisen niiden käytäntöjen kohdalla, joita ammattislangissa nimitetään " alennusmyynneiksi" . Haluaisin kuitenkin parlamentin ja oman valiokuntani jäsenten pohtivan erityisesti 4 artiklaa, joka on direktiivin oikea Gordionin solmu. Esittelijänä kannatan Euroopan kansanpuolueen tarkistuksen 57 tai hyvin samanlaisen, oikeusasioiden valiokunnan esittämän tarkistuksen 21 hyväksymistä, koska se olisi järkevä ratkaisu, joka vastaa eurooppalaisen kulttuuri-identiteetin perusperiaatteita - eli taiteellisen luomistyön suojelua - ja koska sillä voitaisiin korjata sisämarkkinoilla vallitsevat vääristymät ja säilyttää unionin kilpailukyky suhteessa sen ulkopuolisiin markkinoihin.

Kerr
Arvoisa puhemies, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin sanoa, että valiokuntamme hyväksyi yksimielisesti taiteilijoiden oikeutta jälleenmyyntikorvauksiin koskevan periaatteen. Tämä on mielestäni tärkeää muistaa. Neuvottelin itse aiheesta laajasti taidejärjestöjen, taidegallerioiden ja huutokauppakamareiden kanssa. Vaikka, kuten Cox ehkä sanoo osallistuessaan myöhemmin tähän keskusteluun, emme ehkä aloittaisi tästä, jos haluaisimme auttaa taiteilijoita, tunnustamme kuitenkin Euroopan poliittisen realiteetin: kahdeksassa jäsenvaltiossa lainsäädäntö on jo voimassa, yksitoista on hyväksynyt sen ja neuvostossa on määräenemmistö. Parlamentin tehtävänä on pyrkiä muokkaamaan ja tuottamaan paras mahdollinen tulos, jonka toivon meidän saavuttaneen kulttuurivaliokunnan mietinnössämme. Toivon, että huomisessa äänestyksessä - ensimmäisessä käsittelyssä, mikä kannattaa muistaa - parlamentti ottaa kannan, josta voimme myöhemmin neuvotella neuvoston ja komission kanssa varmistaaksemme, että parannamme direktiiviä ja testaamme sen jälkeen sen vaikutuksen markkinoilla.
Coxin tarkistus on tuhoisa tarkistus, jossa ehdotetaan, että teemme vaikutusanalyysin ennen direktiiviä. Minusta on vaikea hahmotella, miten sen voisi tehdä muutoin kuin käyttämällä jotain taloudellista mallia. Sen tarkoituksena on ainoastaan viivyttää. Jos hän olisi rehellinen, hän tunnustaisi sen.
Brittihallituksen argumentit ovat hyvin tiedossa, mutta brittihallituksen argumentit ovat valtaosin Sothebysin ja Christiesin argumentteja. Haluaisin huomauttaa, että Sothebys on todettu äskettäin syylliseksi laajamittaiseen kansainväliseen taideteosten salakuljetukseen. Tämän vuoksi sen sanaa ei ehkä tulisi ottaa täydestä. Se on amerikkalaisen miljonäärin omistuksessa, joten sen eurooppalainen luonne on kyseenalainen. On myös huomauttamisen arvoista, että suurimmat huutokauppakamarit New Yorkissa, Genevessä ja Hongkongissa voivat myydä maalauksia siellä, missä niistä saa parhaan hinnan. Meidän tulisi suhtautua asiaan jälleen epäillen.
Minusta avaintekijä on se, että itse taiteilijat haluavat tätä. Neljännesmiljoona eurooppalaista taiteilijaa haluaa tämän direktiivin useista eri syistä, eikä vähiten siitä syystä, että he saisivat takaisin osan omaisuudestaan ja ymmärtäisivät markkinoidensa luonnetta. Meidän parlamentin jäsenten tulisi asettua taiteilijoiden eikä huutokauppakamareiden puolelle.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää komissiota tästä aloitteesta. Mielestäni oli tullut hetki, jolloin komission on yhtenäistettävä taiteilijoiden henkinen omistusoikeus teoksiinsa jälleenmyyntikorvauksen avulla.
Olemme omasta puolestamme ja parlamentin puolesta paneutuneet oikeusasioiden valiokunnassa vakavasti tähän direktiiviehdotukseen, ja rouva Palacio Vallelersundi on tehnyt paljon työtä saavuttaen hyvin laajan hyväksynnän. Uskon, että oikeusasioiden valiokunnan hyväksymät yli 20 tarkistusta ja sosialistiryhmän esittämät lisätarkistukset parantaisivat komission esittämää tekstiä. Kiinnittäisin erityistä huomiota eritoten tarkistukseen 4, joka liittyy kansainvälisiin sopimuksiin. Yhteisön oikeuden yhdenmukaistaminen on hyvä asia, mutta jos yhdenmukaistamme yhteisön oikeuden ja yhteisön ulkopuolelle jää maita, joissa ei edelleenkään ole tekijänoikeuksia henkiseen omaisuuteen, joudumme tilanteisiin, joissa vallitsee piratismi. Siinä vaiheessa, kun koko kauppaa ja palveluita koskeva oikeus yhdenmukaistetaan, on ryhdyttävä pohtimaan tarvetta kansainvälisen yleissopimuksen aikaansaamiseksi, joka syrjäyttäisi Bernin sopimuksen, jonka mukaan jälleenmyyntikorvaus on pelkästään fakultatiivinen oikeus.
Haluan kiinnittää huomiota myös komission tekstiin tarkistuksissa 2, 3 ja 18 - ja osittain myös tarkistuksessa 9 - joissa jälleenmyyntikorvauksen soveltamisala määritellään siten, että se ei koske käsikirjoituksia vaan että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen koskee teosta, jolla on tietyt alkuperäisyyspiirteet ja joka on lisäksi tarkoitettu katseltavaksi.
Kyseessä on siis luotu työ, josta ilmenee eksplisiittinen halu luoda ja jota tästä syystä suojellaan oikeudella henkiseen omaisuuteen. Lopuksi, arvoisa puhemies, toivon, että oikeusasioiden valiokunnan tarkistukset ja muutamat sosialistien esittämät tarkistukset, joiden toivomme tulevan hyväksytyiksi, hyväksytään myös komissiossa, jotta asia voi siirtyä neuvoston toiseen käsittelyyn sen hyväksymistä varten.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies ja arvoisat edustajat, aluksi haluaisin ilmaista esittelijälle täyden kunnioitukseni ottaen huomioon kestävyyden ja kärsivällisyyden, jota hän on osoittanut tämän mietinnön laatimisen yhteydessä. Hän esittää tällä mietinnöllä tasapainoisen ja asiallisen tuloksen. Ottaen huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa viimeksi käydyn keskustelun haluaisin ennen kaikkea vielä kerran korostaa, että jälleenmyyntikorvauksessa on kysymys tekijänoikeudesta taiteilijoiden hyväksi eikä verosta jäsenvaltioiden hyväksi. Tämä on minusta aivan erityisen tärkeää.
Keskustelu on sittemmin keskittynyt ennen kaikkea kahden aihealueen ympärille. Erityisesti kysymykseen tarvitsemmeko ylipäätänsä jälleenmyyntikorvauksen yhtenäistämistä, ja jos tarvitsemme, kuinka tämä jälleenmyyntikorvaus pitäisi ilmaista prosenttiosuuksina erityisesti yksittäisissä hintaryhmissä?
Ensimmäiseen kysymykseen: Tarvitsemmeko jälleenmyyntikorvauksen yhtenäistämistä? Tähän kysymykseen on vastattava yksiselitteisen myöntävästi. Taidemarkkinoilla äärimmäisyydet kuvaavat luonteenomaisesti Euroopan sisämarkkinoita. Meillä on jäsenvaltioita, joissa ei ole jälleenmyyntikorvausta ja jäsenvaltioita, joissa jälleenmyyntikorvaus on viisi prosenttia. Me tarvitsemme tätä yhdenmukaistamista.
Argumentit sitä vastaan ovat ensisijaisesti seuraavanlaisia. Jälleenmyyntikorvaus tai jälleenmyyntikorvaukseen liittyvä hallinnollinen työ kuluttaisi tuoton. Vastaperusteluna voidaan vedota esittelijän tasapainoiseen ehdotukseen, nimittäin siihen, että kynnysarvoksi asetetaan vasta 1000 ecua. Toisena vastaperusteluna voidaan vedota moniin toimiviin realisointijärjestelmiin, jotka heikentävät esitettyä perustelua.
Seuraava yhä uudelleen esitetty perustelu siitä, että taidemarkkinat siirtyisivät Yhdysvaltoihin, ei ole todistettavissa. Kaliforniassa on jo olemassa jälleenmyyntikorvaus, ja Yhdysvalloissa on päinvastoin pyrkimyksiä toteuttaa jälleenmyyntikorvaus koko maassa.
Kun käsittelemme hintaryhmiä, jälleenmyyntikorvauksen prosenttiosuuksia, niin meillä on suuria eroja jäsenvaltioissa. Keskustelimme pitkään, mihin asiallisesti ottaen oikeudenmukainen raja pitäisi vetää. Tulimme vakuuttuneiksi siitä, että 1000 ecun kynnysarvo on asiallisesti ottaen oikeudenmukainen juuri suhteessa kaikkiin vastaperusteluihin. Tästä pitäisi pitää kiinni. Myös ylempi ala vastaa taidekaupan todellisuutta ja kyseessä olevien taiteilijoiden etua.

Schaffner
Arvoisa puhemies, tämä direktiiviesitys tähtää valtioiden välisten merkittävien oikeudellisten erojen poistamiseen alkaen Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden jälleenmyyntikorvauksen puuttumisesta aina Portugalin korkeampiin hintoihin asti. Tähän eroon perustuen komissio on pyrkinyt tekemään keskimääräisen ehdotuksen unohtaen, että joissakin valtioissa jälleenmyyntikorvaus esiintyy teksteissä, mutta ei käytännössä sekä unohtaen, että tietyissä unionin maissa ei ole tai ei ole enää todellisia taidemarkkinoita.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on Palacion aloitteesta pyrkinyt realistisempaan lähestymistapaan. Taiteilijalta ei tietenkään saa poistaa hänen todellista oikeuttaan teokseensa. Jälleenmyyntikorvaus on keino mahdollistaa, että taiteilija hyötyy siitä arvonnoususta, joka hänen teokseensa ajan myötä kohdistuu sekä taata hänelle riittävä ja yhtäläinen suoja. Mutta numeroiden osoittama todellisuus on armoton: alle 10 prosenttia jälleenmyyntikorvauksista hyödyttää eläviä taiteilijoita.
Lisäksi, sen sijaan, että jälleenmyyntikorvaus suosisi nuoria taiteilijoita, sillä on eräs sivuvaikutus. Se alentaa hintaa, jonka mahdollinen ostaja on valmis maksamaan ja mitä tulee jo suosittujen nykytaiteilijoiden töihin, se houkuttelee myyjiä siirtymään ulkomaille. Tällä hetkellä he matkustavat Lontooseen ja Geneveen, mutta on pelättävissä, että markkinat siirtyvät New Yorkiin ja kaikki hyvä taide poistuu näin ollen Euroopan unionista. Näin Euroopan lainsäätäjien asettamaa yhteiskunnallisen suojelun tavoitetta ei saavutettaisi.
Minusta vaikuttaa myös tärkeältä luoda huomattava jälleenmyyntikorvaus aloittelevien tai vähän suosiota saaneiden taiteilijoiden töille. Kansainvälisesti tunnetuille taiteilijoille jälleenmyyntikorvauksen on oltava lähellä nollaa tai hyvin pieni, sillä myynnin hajauttamisen kustannukset ovat naurettavan pienet verrattuna jälleenmyyntikorvauksiin, joita on mahdollista saada. Älkäämme kuitenkaan olko liian innokkaita tälläkään alalla, sillä liika on aina liikaa.

Thors
Herra puhemies! Haluan nähdä, että nuorilla taiteilijoilla on hyvät työskentelymahdollisuudet Euroopassa. Haluan nähdä heidän työnsä tuloksia täällä. Haluan nähdä meillä hyvin toimivat taidemarkkinat, joiden tuottama voitto voi sitten tulla taiteilijoiden hyödyksi. Niin tapahtuu, jos meillä on monentyyppisiä taidekauppiaita ja gallerioita sekä luotettavia taidekauppiaita.
Jos meillä olisi kansainvälisesti sitovia määräyksiä ja jälleenmyyntikorvaus olisi voimassa kaikissa niissä maissa, jotka ovat allekirjoittaneet tekijänoikeussopimuksen, tilanne olisi toinen. Silloin voisimme kannattaa tätä direktiiviä, mutta niin ei ole nyt asian laita. Voin vakuuttaa Kerrille, että kokemukset muistakin maista kuin Isosta-Britanniasta osoittavat, miten käy jälleenmyyntikorvauksen käyttöönoton myötä. Niin tehtiin maassani, ja nykyisin on nähtävissä, että taidekauppa aiempaa laajemmin tapahtuu muualla kuin luotettavien taidekauppiaiden ja huutokauppakamarien kautta, ts. harmailla markkinoilla, mikä ei ole hyvä.
Toinen seuraus jälleenmyyntikorvauksesta on ollut se, että gallerioilla on alkanut mennä entistä heikommin ja niiden toiminta vaikeutuu, mikä on johtanut nuorille taiteilijoille tarjottavien hintojen alenemiseen. Kuten olemme sanoneet, eivät nuoret taitelijat ole hyötymässä tästä, minkä Schaffner mielestäni ilmaisi erinomaisesti.
Me liberaaliryhmässä haluamme kunnioittaa toissijaisuusperiaatetta, mikä on lisäsyy siihen, että monet meistä suhteutuvat kriittisesti käsiteltävään ehdotukseen. Haluamme kriittisesti tarkastella sitä, johtaako direktiiviehdotus todellakin yhteisön periaatteiden parantumiseen ja onko markkinoilla " disfunktioita" , jotka vaativat sääntelyä.
Ei siis ole olemassa kansainvälisesti sitovia normeja, jotka pakottaisivat meidät tähän lainsäädäntöön. Mielestämme komissio ei ole vakuuttavasti osoittanut sitä, että direktiivi tarvitaan ja että sen puute johtaisi vakaviin häiriöihin.
Saanen sanoa - vaikka Mosiek-Urbahnin mukaan asiaa ei voi verrata verotukseen - että niiden, jotka vaativat jälleenmyyntikorvausta sisämarkkinoille, pitäisi myös vaatia yhtenäistä tuloveroa unioniin. Me omasta puolestamme edellytämme, ettei direktiivin pidä tulla voimaan, ennen kuin komissio on laatinut ja esittänyt tyhjentävän vaikutusarvion siitä, miten taidemarkkinat todellisuudessa toimivat ja miten ne toimivat suhteessa kolmansiin maihin. Sellaisesta selvityksestä saa toivoakseni myös käsityksen siitä, miten taidemarkkinoiden monimuotoisuuteen voidaan vaikuttaa. On yhtä lailla ostajan kuin taiteilijankin etu, että toimijoita on monia ja että todellinen kilpailu vallitsee. Samalla on ilmeistä, ettei ehdotus johtaisi taiteilijoiden aseman parannuksiin niissä maissa, joissa jälleenmyyntikorvaus jo on voimassa.

Sierra González
Arvoisa puhemies, lainsäädännön yhdenmukaistamisen puute taiteilijan oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen hänen töistään saatavista voitoista on yksi syy kilpailun vääristymiselle, jonka uhkaa vaarantaa sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan. Tämä direktiiviehdotus, jota on jo korkea aika käsitellä, on nähtävä yrityksenä korjata tämä nurinkurinen tilanne. Komissio aikoo sen avulla säädellä liiketoimintaa, johon liittyy maksuja, kynnys jälleenmyyntikorvausoikeuden soveltamiselle ja jälleenmyyntikorvauksen määrä.
Olemme yhtä mieltä säätelyä edellyttävien asioiden valinnasta ja direktiivin yleisestä perustasta. Sen sijaan emme ole vakuuttuneita siitä, yhdistetäänkö direktiivissä asianmukaisella tavalla sisämarkkinoiden vaatimukset ja luovien taiteilijoiden elin- ja työolosuhteet. Mistä epäilyksemme johtuvat? Ne johtuvat siitä tavasta, jolla säädellään jälleenmyyntikorvauksen käytännöllisiä puolia. Emme hyväksy joitakin säätelyä varten keksittyjä toimia, kuten kynnysarvoa ja taiteilijoiden saamia prosenttiosuuksia heidän teostensa myynnistä.
Ensiksi mainitun näkökohdan osalta olemme sitä mieltä, että kynnysarvo on erittäin suuri rajoitus, sillä jos sitä ei madalleta, jäävät jälleenmyyntikorvauksen ulkopuolelle ne taiteilijat, joiden vähemmän tunnettuja tai arvostettuja teoksia myydään vaatimattomalla hinnalla. Vahvistetuksi tulisi poissulkeva jaottelu, joka on mielestämme korjattava alentamalla kynnysarvoa, jotta jälleenmyyntikorvauksen piiriin saadaan suurin osa taiteilijoista. Prosenttiosuuksien osalta esitetyillä toimilla pyritään siihen, että taiteilija saa osan työnsä myynnistä saadusta voitosta. Näin ollen tuntuu jo maalaisjärjelläkin ajatellen selvältä, että prosenttimääriä on nostettava, jotta esitettyjen toimien tavoitteena oleva voitonjako toteutuisi. Muussa tapauksessa voitonjako on enemmän symbolista kuin todellista. Tästä syystä puollamme niitä tarkistuksia, joissa ehdotetaan korotuksia prosenttimääriin. Lopuksi haluan todeta, että direktiivin tavoitteiden ei tule olla vain taloudellisia vaan myös kulttuurisia. Sen tulee pyrkiä vahvistamaan taiteellista luomistyötä, joka on ja aina ollut yksi eurooppalaisen kulttuurin tunnusomaisista piirteistä.

Ullmann
Arvoisa puhemies, herra komissaari ja hyvät naiset ja herrat, koska tämä direktiiviehdotus on joutunut osittain voimakkaan kritiikin kohteeksi, haluan käsitellä vielä kerran oikeudellista perustaa. En käsittele unionisopimusta, sillä esittelijä on selvittänyt sitä riittävästi tänä iltana. Mielestäni on enemmänkin kysymys kahdesta lainsäädännöllisestä kiireellisyydestä, joita tällä ehdotuksella halutaan noudattaa.
Ensimmäinen - tässä yhdyn aikaisempiin puhujiin - koskee lainsäädännöllisten epätasa-arvoisuuksien perusteella syntyneen markkinavääristymän poistamista, joka muodostuu kansallisen lainsäädännön perusteella etuoikeutetun aseman saaneiden markkinoiden kautta, koska niiden ei tarvitse ottaa huomioon jälleenmyyntikorvausta. Oli vain yksi mahdollisuus korjata tämä vääristynyt tilanne, nimittäin toteuttaa unionin laajuinen jälleenmyyntikorvaus kaikin seuraamuksin, joita sillä täytyy olla. Alueen ilman sisärajoja täytyy olla myös markkina-alue ilman etuoikeuksia.
Toinen kiireellisyys koskee kuvataiteilijoiden epätasa-arvoista kohtelua verrattuna kirjallisuuteen ja musiikkiin. Tekijänoikeus suojaa viimeksi mainittuja suhdanteilta ja markkinoiden mielivaltaisuudelta. Kuvataiteilijat ovat taidekaupan markkinointistrategioiden armoilla, mikäli heillä ei ole vielä henkilökohtaista arvo- ja vastaavaa vaikutusvaltaa. Jälleenmyyntikorvaus palvelee tässä osittaisena tasoituksena ja oikeuden tunnustamisena, jota ei saa kieltää taiteilijoilta.
Sallikaa minun tehdä vielä yksi huomio jälleenmyyntikorvausta koskevaan tarkistukseen, jonka olen antanut muiden kanssa käsiteltäväksi. Ajatuksena siinä on toisaalta noudattaa komission ehdotuksia mutta myös taiteilijayhdistysten ehdotuksia niin pitkälle kuin mahdollista. Lopuksi haluaisin kiittää komissiota rohkeasta aloitteesta, esittelijää päättäväisyydestä ja avarakatseisuudesta, jolla hän on käynyt asiaan käsiksi, sekä myös kulttuurivaliokunnan lausunnon valmistelijaa omasta työpanoksestaan.

Krarup
Tämä jälleenmyyntikorvausta koskeva ehdotus kuvastaa yleistä poliittista sanomaa, ja se on yksinkertaisesti Euroopan unionin kyltymätön halu laajentua kansallisten demokratioiden kustannuksella eli EUkielellä sanottuna: ehdotus loukkaa sekä läheisyys- että suhteellisuusperiaatetta.
Se, mikä on keskustelussa pinnalla, ja se, minkä varassa ehdotus on - niin sanotusti sen perusta - on pelko kilpailun vääristymisestä sen seurauksena, että joissakin valtioissa on jälleenmyyntikorvaus, joissakin ei. Olemassa olevat tutkimukset osoittavat kuitenkin, että jälleenmyyntikorvauksella on vaikutusta myyntivaltion myyntiin vasta sitten kun asianomaisen taideteoksen myyntihinta on vähintään 50 000 ecua. Jos on kysymys vähemmän arvokkaista taideteoksista, muualla myyminen jälleenmyyntikorvauksen välttämiseksi ei voi yksinkertaisesti kannattaa kuljetus- ja vakuutuskustannusten takia. Olemassa olevissa raporteissa viitataan taideteosten myyntihinnoista tehtyyn tutkimukseen, joka osoittaa, että 95 prosenttia taideteoksista myydään alle n. 20 000 ecun hintaan, joka on tarkemmin sanottuna 25 000 dollaria. Harmonisointipyrkimykset, joiden varassa tämä ehdotus on, saavat tukea toisin sanoen vähän alle 5 prosentin verran, luultavasti vain 2-3 prosenttia koko myynnistä laskettuna. Jälleenmyyntikorvaus on pääkohdiltaan kansallinen asia, ja sellaisena sen tulee pysyäkin.
Pohjoismaalaisille kuvataiteilijoille, joiden osalta jälleenmyyntikorvaus on ollut olemassa - Tanskassa useita vuosia - ehdotus merkitsee yksinkertaisesti tilanteen merkittävää huonontamista. Pohjoismaalaiset kuvataiteilijat ovat protestoineet yhteisessä julistuksessa ehdotusta ja tätä huonontamista vastaan, mitä Marianne Eriksson käsittelee myöhemmässä puheenvuorossa.
Yhteenvetona tästä voi sanoa sen, että voin omalta osaltani ja ryhmäni osalta tukea kollega Coxin tarkistuksia, joissa yksinkertaisesti peräänkuulutetaan tarpeen vakavaa tutkimusta, erityisesti tarkistusta nro 40.

Cot
Arvoisa puhemies, haluan osoittaa kunnioitukseni komissiolle, joka on ottanut tämän hyödyllisen hankkeen esille sekä erityisesti Palaciolle, joka on panostanut asiaan paljon ja joka on osoittanut huomattavia kykyjä tässä toisinaan epäkiitollisessa työssä.
Valiokuntamme on mielestäni tehnyt perusteellista työtä. Se on järjestänyt kuulemistilaisuuksia, neuvotteluja ja pitkiä keskusteluja. Niiden perusteella olen tehnyt seuraavat johtopäätökset.
Ensinnäkin jälleenmyyntikorvaus on yhdenmukaistettava. Tämä korvaus esiintyy tietyissä valtioissa, mutta sitä ei ole olemassa kaikissa valtioissa. Tällainen tilanne vääristää sisämarkkinoita. On tärkeää, että päädymme pohdintojemme avulla sopimukseen jälleenmyyntikorvauksen periaatteesta sekä alhaisimmasta vähimmäishinnasta.
Toiseksi on tunnustettava taiteilijoiden laillisen korvauksen tarpeellisuus erityisesti nuorten taiteilijoiden ja sellaisten teosten kohdalla, joiden rahallinen merkitys ei ole huomattava.
Kolmanneksi meillä ei ole oikeutta aliarvioida taidemarkkinoiden maailmanlaajuistumista ja nykyisin Lontooseen, huomenna New Yorkiin, Tokioon tai muualle suuntautuvan hajautumisen vaikutuksia.
Sosialistiryhmä on ottanut nämä osatekijät huomioon ja ehdottaa laajaa hintavalikoimaa. Hinnat alkavat vaatimattomien tai vähemmän kaupallisten töiden viidestä prosentista nuorten taiteilijoiden kohdalla ja jatkuvat aina merkittävimpien töiden yhteen prosenttiin asti. Näin myös nuorille taiteilijoille taataan riittävä korvaus. Tarkennan, ettei yhtä prosenttia ole hyväksytty, mutta periaatteessa, arvoisa Kerr, kuulemistilaisuudessa mukana olleet suuret brittiyritykset, joita lainasitte, eivät vastustaneet sitä. Meidän mielestämme hinnoissa on siis oltava suuria eroja. Kynnysten osalta olemme lisäksi sitä mieltä, että on lähdettävä 500 ecusta ja noustava aina 250 000 ecuun asti eli on laajennettava komission ehdottamaa valikoimaa.
Totean, että asiasta on vaikea päästä sopimukseen - oma ryhmäni mukaan lukien - perinteiden ja etujen erilaisuuden vuoksi. Teen nyt kysymyksen, joka on tehtävä. Haluammeko vai emmekö halua direktiiviä? Omalta osaltani toivon, että huomattava enemmistö vetäytyy esitetyistä ehdotuksista. Muuten pelkään, että antamalla asioiden edetä omalla painollaan tapahtuu entistä enemmän hajaantumista niin taiteilijoiden kuin kaikkien Euroopan taidemarkkinoiden välikäsien ja toimijoidenkin kustannuksella.

McIntosh
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen työstään. Vaikka en olekaan hänen kanssaan samaa mieltä, se ei vähennä sen valtavan työn arvoa, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön eteen. Lähtökohtani on yksinkertaisesti seuraava. Perustamissopimuksen 108 artikla on väärä oikeudellinen perusta. Kyseessä ei ole yhdenmukaistamistoimenpide. Yhdenmukaistamistarvetta ei todellakaan ole osoitettu. Jos tavoitteena olisi yhdenmukaistaminen, sekä komission direktiivi että Palacio Vallelersundin mietintö epäonnistuisivat tavoitteessaan.
Toimenpide, sellaisena kuin se on esitetty meille tänään, tulee selvästi ajamaan taidekaupan kokonaan pois Euroopasta ja siirtämään sen Sveitsiin ja New Yorkiin. Kuten Krarup totesi, näistä ehdotuksista puuttuu joka tapauksessa suhteellisuus. Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että jos tarkastellaan yksinään Ranskan markkinoita, 75 % esitetyistä jälleenmyyntikorvausvaatimuksista (droit de suite) koskee vain kuutta sukua. Mielestäni toissijaisuusperiaatetta tulisi selvästi soveltaa kyseisessä tapauksessa.
Haluaisin kiinnittää sekä komission että parlamentin huomion siihen, että kolme jäsenvaltion hallitusta on selvästi tämän direktiivin soveltamista vastaan. Nämä ovat Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Tähän on useita syitä: toissijaisuusperiaate, johon jo viittasin; se, ettei yhdenmukaistaminen ole oikeutettu tässä tapauksessa; kolmanneksi se, ettei ole saatu riittäviä todisteita siitä, että oikeuden puuttuminen muutamassa jäsenvaltiossa ja ero muiden jäsenvaltioiden välillä muodostaisi esteitä kaupalle. Taiteilijoiden oikeudesta jälleenmyyntikorvauksiin olisi säädettävä kansallisessa lainsäädännössä.
Haluaisin myös lisätä, että tekijänoikeuksista tehty kansainvälinen yleissopimus - Bernin yleissopimus - jossa kaikki jäsenvaltiot ovat osallisena, antaa vapauden päättää, sovelletaanko tätä oikeutta. Tätä vapautta on kunnioitettava. Aiheutuvat kustannukset ja riskit ovat suuremmat kuin mitkään mahdolliset edut. Ennen kuin nykyiset ehdotukset ja Palacio Vallelersundin mietintö tulevat voimaan, komission on tehtävä täydellinen arviointi taideteosten jälleenmyynnin vaikutuksista sekä Euroopan unionin markkinoilla että Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisillä markkinoilla ja annettava niistä selvitys. Neuvoston tulisi tutkia tätä mietintöä ja Euroopan parlamenttia tulisi kuulla siitä.
Haluaisin tehdä ennusteen. Jos tämä direktiivi ja Palacio Vallelersundin esittämät tarkistukset hyväksytään, se merkitsisi nettohäviötä Euroopan unionille - Euroopan unioni menettäisi tuloja ja työpaikkoja. Emme yksinkertaisesti voi antaa tämän tapahtua. Lainatakseni Kerrin sanoja lopetan sanomalla: antakaamme markkinoiden päättää ja antakaamme markkinoiden olla. Kuten edellinen puhuja, suosittelen parlamentille Coxin esittämiä tarkistuksia, etenkin tarkistusta 40. Meidän olisi hyväksyttävä nämä tarkistukset eikä Palacio Vallelersundin ja muiden kollegoiden esittämiä tarkistuksia eikä etenkään komission kertomusta.
Kaikki jäsenvaltiot voivat menettää suuren määrän työpaikkoja ja tuloja, ja minusta se on valitettavaa, sillä Kerr sanoi tehneensä täydellisen tutkimuksen. Hän ei kuitenkaan vieraillut kaikissa Yhdistyneen kuningaskunnan gallerioissa, jotta niillä olisi ollut mahdollisuus hyötyä hänen tämäniltaisesta esityksestään.

Ryynänen
Arvoisa herra puhemies, on mielestäni kiistaton tosiasia, että nykytilanne taideteosten jälleenmyyntikorvausten suhteen on epätyydyttävä ja aiheuttaa kilpailun vääristymistä nykytaiteen markkinoilla. Suurin ongelma on kuitenkin taiteilijoiden eriarvoinen asema riippuen lainsäädännön tilasta siinä maassa, missä heidän työnsä myydään. Toinen eriarvoisuustekijä on kuvataiteilijoiden asema suhteessa muihin luoviin taiteilijoihin, joiden oikeus tekijäkorvaukseen työnsä toistuvasta käytöstä on turvattu kaikkialla.
Direktiivin käsittelyssä on kohdistettu aiheellista kritiikkiä niin sanottuun kynnysarvoon. Vaaranahan on, että vain niin sanotut asemansa vakiinnuttaneet taiteilijat tai heidän perikuntansa pääsisivät hyötymään kyseessä olevasta korvauksesta. Siksi kannatan kulttuurikomitean lausunnossa esitettyä kynnysarvon alentamista viiteensataan ecuun ja myös korkeampaa korvaustasoa alimmassa hintaryhmässä, sillä tämä toisi tukea ja rohkaisua myös nuorille aloitteleville taiteilijoille.
Sääntelyn vähentäminen ja toissijaisuusperiaate on kannatettavaa kaikkialla, missä se on perusteltua ja mahdollista. Korvausoikeuden harmonisointi on kuitenkin perusteltua nimenomaan taiteilijoiden tasa-arvoisen kohtelun kannalta, mutta tämä harmonisointi on toteutettava taiteilijoita ja kulttuuria tukevalla tavalla.

Eriksson
Herra puhemies! Valitettavasti en voi onnitella mietinnön johdosta, vaikka ymmärrän sen vaatineen suuren ja vaikean työn. Käsittääksemme tämä direktiiviehdotus sisältää kuitenkin määräyksiä, jotka muun muassa ovat laajempia kuin mitä olisi välttämätöntä ilmoitetun tavoitteen saavuttamiseksi.
Jos tämä direktiivi hyväksytään, eivät vain kolme pohjoismaista jäsenmaata Ruotsi, Suomi ja Tanska joudu muuttamaan nykyistä lainsäädäntöään, vaan myös Norja ja Islanti joutuvat tekemään niin. Kyseinen muutos aiheuttaa hyvin huomattavan huononnuksen niihin oikeuksiin, joita pohjoismaiset kuvataiteilijat näissä viidessä maassa nykyisten kansallisten säädösten mukaan nauttivat.
Direktiivi ei nykyisessä muotoilussaan ota lainkaan huomioon pieniä kansallisia markkinoita. Sen muotoilussa on sivuutettu Pohjoismaiden olot. Jos direktiivi hyväksytään nykymuodossaan, se merkitsee Ruotsin tilanteessa sitä, että nyt aktiiviset taiteilijat suurelta osin jäävät ilman korvauksia ja sen sijaan niistä hyötyvät tunnetut ulkomaiset taiteilijat. Kokonaiskorvaus alentuisi puoleen ja hallintokulut kasvaisivat huomattavasti. Koska minulla on niukalti puheaikaa, viittaan tekemääni muutosehdotuksen ja antaisin valitettavasti, kuten Ruotsissa sanomme, laiskanläksyä sekä komissiolle että valiokunnalle.

Barzanti
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kulttuuripolitiikat merkitsevä askelta eteenpäin: ne eivät ole onnellisessa vaiheessa, pikemminkin päinvastoin. Ei ole riittävästi hyvää tahtoa niiden edistämiseen, eikä riittävästi varoja niiden toteuttamiseen. On siis ensiarvoisen tärkeää, että edes todellisille sisämarkkinoille välttämätön sääntökehys ottaa huomioon taiteen - tässä tapauksessa kuvanveisto- ja maalaustaiteen - ominaispiirteet ja tukee oikealla tavalla luovuutta sen kaikissa muodoissa.
Meidän katsomuksemme tukee jälleenmyyntikorvausoikeuden laajentamista, tasa-arvoista yhdenmukaistamista ja tehokasta soveltamista sekä poliittista linjausta, jota olemme aina suureen ääneen vaatineet. Ana Palacion hyvä mietintö tuo esiin oikeusasiain valiokunnan tiiviin keskustelun tulokset ja ilmaisee myönteisen kannan, johon minä yhdyn, komission ja komission edustajan urheasti esittämästä esityksestä. On oikein, että tunnustetaan oikeus - tämä ei koske lahjoituksia - taideteosten tekemiseen, joista usein maksetaan ainoastaan kertakorvaus, joka on kaukana toistuvasta käytöstä maksettavista korvauksista. Taiteilijoiden menestyksen konkreettisten hedelmien ei tulisi päättyä kauppiaiden ja suurten gallerioiden yksinomaiseksi voitoksi, vaan myös, sopivan muutoksen mukaisesti, ensisijaisten sankareiden, nuorten ja vanhempienkin taiteellisten kykyjen eduksi. Toivomme siis hyvin laajaa parlamenttimme yhteisymmärrystä ja äänestystä, ja puollamme erityisesti tarkistuksia 53, 54 ja 55, jotka ovat erittäin tärkeitä. Taistelemme, koska olemme alakynnessä virheellisille perusteille, jotka kaikin tavoin yrittävät estellä väliaikaisen direktiivin aikaan saamista, joka on välttämätöntä ja hyödyllistä, jotta huomattavaa osaa markkinoista voitaisiin hallita ottamalla huomioon alkuperäisyyttä, aitoutta ja jäljittelemättömyyttä koskevat tekijät, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä rakastamamme Euroopan perinnölle ja perinteille.

Casini C.
Arvoisa puhemies, myös minä onnittelen kollega Palaciota. En onnittele häntä vain muodosta, vaan myös sisällöstä, koska olen täysin samaa mieltä esitetyn mietinnön kanssa, ja toivon, yhdessä kollega Barzantin kanssa, että se saa laajan yksimielisyyden tässä parlamentissa.
Uskon, että kaikki on jo sanottu, erityisesti kollega Palacion taholta, ja rajaan siis puheenvuoroni yhteen ainoaan huomioon. Loppujen lopuksi, erimielisyyttä ei synny yksityiskohdista, kynnyksestä eikä prosenttiosuuksista. Jos erimielisyyttä on, se koskee jälleenmyyntikorvausoikeutta. Ja siis koska kuulen puhuttavan myös markkinoista, kilpailusta ja myyntialueiden siirtämisestä Euroopan mantereelta Amerikan mantereelle, minun on mielestäni sanottava, että tämä on ennen kaikkea oikeudellinen ongelma. Puhumme täällä parhaillaan henkisestä omaisuudesta, eli abstraktista ja aineettomasta omaisuudesta: ideasta. Ja taiteilijan idealla on esittävässä taiteessa aivan erityinen piirre: sitä ei voi kloonata, muoti-ilmaisua käyttääkseni. Romaanikirjailijan idea on, tietyssä määrin, kloonattava, koska siitä voidaan tehdä satoja ja tuhansia ja satojatuhansia markkinoille saatettavia kirjoja. Myös ooppera on enemmän tai vähemmän tämän kaltainen. Esittävä taide sen sijaan tuottaa yksittäiskappaleita. Idea pysyy sellaisena ja sen omistaja, henkisen omaisuuden haltija, on aina sama, sillä ideaa ei voida myydä. Syntyy siis ongelma tämän idean käytöstä, joka muun muassa tuo esiin ainakin kaksi erilaista piirrettä, jos esimerkiksi haluamme pitää kiinni rinnastuksesta romaanikirjailijaan. Kirjan myynti aiheuttaa paljon tuotantokustannuksia ja osa lankeaa kirjan kirjoittajalle, kun taas esittävä taiteilija myy ensimmäisen kerran teoksensa ja koko palkkio tulee hänelle itselleen. Kuitenkin seuraavassa vaiheessa kirjojen myynti suurissa määrissä tuo mukanaan myöhempiä voittoja. Mitä taas tulee taideteokseen, sen arvo kulkee kädestä käteen, teos on tehtävä tunnetuksi, se on laitettava näytteille, toisin sanoen juuri alkuperäisteoksen on liikuttava, ja arvo on yhdistettävä tähän liikkumiseen. Minun mielestäni siis lainsäädännön velvollisuutena on turvata idean omistajalle, eli taiteilijalle, vastaava taloudellinen hyöty, joka on juuri se, mitä jälleenmyyntikorvausoikeudella tarkoitetaan.
En usko, että taiteilijalta voidaan riistää tämä oikeus kynnysprosentin määrittämisellä. Mitä tulee niihin muutamiin esitettyihin yksityiskohtaisiin vastaväitteisiin, en keskity tässä nyt niihin lainkaan, sillä ne ovat mielestäni vähempiarvoisia. Tärkein kysymys on se, mitä juuri esitin ja uskon sen olevan ensiarvoisen tärkeä perustelu Palacion mietinnön hyväksymiselle.

Gebhardt
Arvoisa puhemies ja hyvät edustajat, haluaisin aluksi kiittää erityisesti komissiota tästä aloitteesta. Se mitä täällä tapahtuu, on mielestäni hyvin tärkeää. Tämä direktiivi on hyvin tärkeä. Euroopan unionin sääntelyjen eroavaisuudet ovat este sisämarkkinoille ja taiteilijoiden yhtäläiselle kohtelulle Euroopan unionissa. On täysin epäoikeudenmukaista, että taideteoksen Saksassa tai Portugalissa myyvä britti saa jälleenmyyntikorvauksen, mutta portugalilainen tai saksalainen ei saa tätä jälleenmyyntikorvausta taideteoksen myynnistä Isossa-Britanniassa. Tämä epäoikeudenmukaisuus on poistettava juuri tältä näin herkältä alalta.
Mistä oikeastaan on kysymys? Taiteilijoiden osuudesta teoksiensa jälleenmyyntiin. Tämä ei ole liikaa vaadittu, kun ajatellaan, että esim. Saksan liittotasavallassa taiteilijoiden ansiot ovat noin 2000 DM. Sillä ei tule toimeen. Markkinat niin kuin markkinaehdotkin ovat erittäin kovat taiteilijoille. Puolet myyntihinnasta menee taidegallerioiden omistajille tai taidekauppiaille. Ei ole liikaa vaadittu, että nämä taidekauppiaat tai taidegallerioiden omistajat myös luovuttavat osan eteenpäin myymiensä taideteosten voitoista.
Tässä yhteydessä on erityisen tärkeä merkitys sillä, että tämä osuus on huomattavan suuri erityisesti nuorille taiteilijoille, jotka eivät ole vielä kovin tunnettuja ja joilla ei ole vielä niin monia mahdollisuuksia. Sen takia meille sosialisteille ja sosiaalidemokraateille on erityisen tärkeää, että sääntely jälleenmyyntikorvauksesta tulee voimaan viiden prosentin suuruisena juuri alimmassa hintaryhmässä. Me asetamme tälle erityisen suuren arvon ja myös sille, että tämä hintaryhmä alkaa jo 500 ecusta.
Toinen ongelma syntyy myös tarkistuksesta 57, joka koskee näitä suunniteltuja matalia hintaryhmiä. Ranskalaiset huutokauppojen järjestäjät ovat laskeneet meille, että vuosittain myydään kokonaiset 120 kappaletta yli 250 000 ecun hintaista teosta. Kyseessä on oikeastaan vain harvoja teoksia. Tämä merkitsee siis, että yleisesti kysymys ei voi olla todella suurista rahoista, mutta yksittäisten taiteilijoiden osalta kysymys on luonnollisesti suuresta rahamäärästä. Minunkin mielestäni komission ehdotus on erittäin hyvä. Taiteilija tulisi saamaan komission tai meidän ehdotuksen mukaan 110 000 ecua maksavasta taideteoksesta 3 300 ecua. Palacion ehdotuksen mukaan summa olisi kokonaiset 1 100 ecua. Onko tämä sitten oikeudenmukaista? Uskotteko te, että taideteokset matkaavat 3 300 ecun takia Yhdysvaltoihin, kun ajatellaan, mitä vakuutukset ja kuljetukset maksavat? En voi uskoa tätä! Sen takia haluaisinkin pyytää, että tämä runsaskätinen sääntely hyväksytään ja ettei saksalaisille taiteilijoille, jotka ovat oikeastaan tottuneet saamaan aina viisi prosenttia, aiheutuisi liikaa haittoja.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies, tekijänoikeuskorvaukset pakottavat, enkä sano, että sallivat, vaan siis pakottavat yhteisölliseen väliintuloon. Vain tekijänoikeuskorvausten yhtenäistäminen mahdollistaa kaikenlaisen taiteen levittämisen. Viittaan nyt uniikkeihin, alkuperäisiin teoksiin ja veistotaiteeseen, joista on kyse, ja toistettuun taiteeseen, kirjoihin, äänilevyihin ja audiovisuaaliseen taiteeseen. Älkäämme unohtako kuitenkaan, että multimedia avaa uusia näkökohtia veistotaiteen monistamiseen. Jälleenmyyntikorvaus on varsin tärkeä, jotta kunnioittaisimme plastista taidetta tekeviä taiteilijoita, jotka ovat vähiten suojeltuja taiteilijoita koska heidän taiteensa luonne on ainutkertainen ja jäljentämätön.
Palacio Vallelersundin mietintö on vakava ja tasapainoinen työ, koska se pyrkii löytämään sopuratkaisun sekä taidekauppiaiden että taiteilijoiden eriävien ja vastakkaisten etujen välille. Bernin sopimus antaa jäsenmaille vapauden ottaa käyttöön tämän oikeus. Vaikka se on yhdentoista jäsenmaan tunnustama oikeus, käytännössä melkein kaikki soveltavat sitä puutteellisesti. Yhdistynyt kuningaskunta, joka Yhdysvaltojen kanssa tekee 80 prosenttia kansainvälisestä taidekaupasta, on yksi niistä neljästä, jotka eivät ole koskaan sisällyttäneet tätä oikeutta lakeihinsa.
Kaksi syytä tekee lakien yhtenäistämisen kiireelliseksi tällä alalla. Ensiksikin sisäisen markkina-alueen, joka edellyttää samanlaisia myynti- ja ostoehtoja koko yhteisön alueella, täytyy toteutua, jotta estettäisiin taidemarkkinoiden karkaaminen kolmansiin maihin. Toinen mutta yhtä tärkeä syy on taiteiden yhteiskunnallisen roolin tunnustaminen kehityksen liikkeellepanijana. Tunnustaminen täytyy toteuttaa taiteilijoiden tukemismuotojen perustamisena. Portugalissakin laki on paljon vaativampi kuin tämänhetkinen direktiiviehdotus ja korostaisin selvää etua ottaa huomioon kulttuurivaliokunnan esittämä tarkistus, joka sisältää taiteilijoiden yksimieliset huolenaiheet: alentaa kynnysarvoa, jota 3 artikla koskee, muuttaa porrastettua prosenttitaulukkoa, jota 4 artikla koskee, ja edistää jälleenmyyntioikeuden yhteisomistusta, jota 6 artikla koskee. Haluaisin vielä muistuttaa, niin kuin olen jo monta kertaa tehnyt, että taas on todistettu 128 artiklan muutoksen kiireellisyys, jotta se voisi olla kaikkien kulttuurillisesti merkitsevien tekstien perustana. Vain tällä tavalla saamme järkevyyttä ja tarvitsemamme yhteyden unionin kulttuuripolitiikkaan.

Rothley
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella esittelijää sydämellisesti. Hän on tehnyt tapansa mukaan erinomaista työtä. Mutta lyriikasta tosiasioihin. Taiteilijoille omistautuminen on ihmeellisen yksinkertaista, mutta koko jälleenmyyntikorvauksesta vain yhdeksän prosenttia menee eläville taiteilijoille. Yhdeksän prosenttia! Oikeudenhaltijat eli oikeudenomistajat saavat 91 prosenttia ja elävät taiteilijat yhdeksän prosenttia!
Tästä ei puhuta. Komissio ei myöskään puhu tästä ehdotuksissaan. Realisointiyritykset muuten hankkivat luonnollisesti myös vielä tästä, nimittäin 10-20 prosenttia. Sen takia ne ovat myös niin omistautuneita tälle asialle. Ne, jotka saavat vähiten, ovat elävät taiteilijat. Komissio vahvistaa tämän vielä ehdotuksellaan. On selvää, että meidän täytyy yhdenmukaistaa. Jotta pääsemme lyriikasta tosiasioihin, haluan antaa esimerkin siitä, miltä oikeusvaliokunnan ehdotus olisi näyttänyt todellisuudessa viimeisten 25 vuoden aikana. Kerron mielelläni myös lähteen, johon olen turvautunut, mutta se vie nyt liikaa aikaa. Tämä on hyvin perusteellista työtä.
On siis kysymys vuodesta 1970 ja Ison-Britannian markkinoista. Siellä myytiin 3 072 yli 100 000 ecun arvoista taideteosta. Samalla aikavälillä vuodesta 1970 vuoteen 1996 Yhdysvalloissa myytiin 3 630 työtä. Tämä merkitsee hyvin kapeita markkinoita ja erittäin kovaa kilpailua! Jos meillä olisi oikeusvaliokunnan ehdotus, saati sitten siitä pidemmälle menevät fantastiset ehdotukset, jos meillä olisi vaikka vain oikeusvaliokunnan ehdotus, niin silloin nämä 3 072 yli 100 000 ecun hintaista taideteosta olisivat rasittaneet Euroopan markkinoita 1 033 856 359 eculla. Ja te uskotte tosissanne, ettei tämä johtaisi markkinoiden siirtymiseen? Te uskotte yhä vielä tosissanne, että tällaisella markkinoiden rasituksella Euroopassa vielä myytäisiin pirteästi jatkossakin? Sellainen kuvitelma on järjetön! Te pidätte siitä huolen, että Euroopan unionissa ei myydä enää yhtään Picassoa, ei van Goghia eikä yhtään mitään muutakaan, eikä Euroopan unionissa enää puhuta taiteesta. Tämä tulee olemaan seuraus!

Mouskouri
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella ja tukea esittelijää hänen mietinnöstään.
Jälleenmyyntikorvausta koskeva järjestely taiteilijan hyväksi on mielestäni oikein hyvä ja oikeudenmukainen asia. Valitettavasti aloite kohtaa voimakasta vastustusta. Usein se johtuu toisaalta tietämättömyydestä ja siihen liittyvistä perusteluista ja toisaalta pelosta, että jälleenmyynti siirretään kolmansille maille, joissa korvausoikeutta ei ole virallistettu.
Jälleenmyyntikorvaus on perusteltavissa sillä, että se vähentää sitä epäoikeudenmukaisuutta, jota tietyt alkuperäisteosten luojat kokevat. Muiden taiteilijoiden tavoin heillä ei ole mahdollisuutta hyötyä tuloista, joita heidän teostensa jälleentuottaminen ja esittäminen synnyttävät.
Meidän on tehtävä selväksi, että jälleenmyyntikorvaus on todella taiteilijan oikeus eikä jonkinlainen vero, kuten sen vastustajat haluavat osoittaa. Korvaus menee taiteilijoille eikä valtion laitoksille. Sitä paitsi Bernin sopimuksen 14 artiklassa asia todetaan näin.
Mitä taas tulee vaaraan, että taideteosten myynti siirretään kolmansiin maihin, jotka eivät tunnusta korvausoikeutta, niin tämä ei vaikuta kovin todennäköiseltä. Käytännössä tilanne ei muutu paljon, koska toisiaan seuraaviin luokkiin liittyvä laskeva myyntihintoihin sovellettu prosenttiyksikkö vähentää kiinnostusta vientiin, kun lasketaan mukaan kuljetus- ja vakuutuskulut. On myös huomautettava, että jälleenmyyntikorvaus ei ole ratkaiseva tekijä siirtämisessä, vaan ainoastaan yksi tekijä muiden joukossa. Ison-Britannian kohdalla markkinoiden siirtämisen vaara on pieni, koska Lontoon tultua valituksi paikaksi on siihen vaikuttanut siellä olevien ammattiihmisten kokemus ja perinteinen asiantuntemus. Ihmiset tietävät, että siellä saa laatua ja takuut sijoituksilleen.
Tämän lisäksi haluan korostaa, että ehdotettu järjestely voisi täyttää tehtävänsä vain, jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön jälleenmyyntikorvauksen. Näin ei nykyään kaikkien kohdalla tapahdu.
Yhteenvetona haluan lopuksi alleviivata, että on kiinnitettävä huomiota taidemarkkinoiden kansainvälisyyteen. Mikäli eurooppalainen kokemus tällä saralla on myönteistä taidemarkkinoiden yleisen kehittämisen sekä erityisesti nuorten taiteilijoiden tukemisen kannalta, on meidän pyrittävä tekemään jälleenmyyntikorvaus pakolliseksi kaikissa maissa, koska Bernin sopimus ei siihen velvoita, vaan ainoastaan antaa jäsenvaltioille harkintaoikeuden sen sisällyttämiseksi omaan lainsäädäntöönsä.

Oddy
Arvoisa puhemies, puhun Euroopan parlamentin brittiläisen työväenpuolueen puolesta. Haluan tehdä selväksi, että emme ole taiteilijoita vastaan. Emme vain ole vakuuttuneita siitä, että tämä ehdotus on perusteltu ja että se todella auttaa taiteilijoita. Olemme huolestuneita siitä, että taidemarkkinat voivat siirtyä New Yorkiin tai Sveitsiin. Olemme huolissamme työpaikkojen häviämisuhasta. Olemme huolissamme pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuvista rasituksista. Olemme huolissamme siitä, että tämä ehdotus voi aiheuttaa vaikeuksia turistialueiden pienille antiikki- ja taidekaupoille.
Näin ollen ryhmäni tulee tukemaan Coxin tarkistusta, jossa vaaditaan taideteosten jälleenmyyntimarkkinoiden arviointia. Olen erityisen huolissani siitä, että komissio ei ole täysin miettinyt veistos- ja muovailutaidetta koskevaa määritelmää ja sitä, missä määrin ekstraterritoriaaliset vaikutukset tulevat vaikuttamaan ehdotukseen.
Ryhmäni ei kannata kynnysarvon alentamista 500 ecuun, koska siitä aiheutuisi rasituksia pienille ja keskisuurille yrityksille, emmekä myöskään kannata prosenttiosuuksien suurentamista. Lopullisessa äänestyksessä ryhmäni tulee pidättäytymään äänestämästä, sillä emme ole täysin vakuuttuneita siitä, että komission yhdenmukaistamistoimenpide on täysin perusteltu.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, komission nimissä onnittelen Palaciota ja Kerriä yksityiskohtaisesta ja pitkäjännitteisestä työstä, jossa he esittelevät oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevälle valiokunnalle ja kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevälle valiokunnalle näin tyhjentävän mietinnön ongelmasta, joka on ratkaiseva sisämarkkinoiden loppuun saattamiseksi taiteen alalla. Ehdotus direktiiviksi, kuten lukuisat käytetyt puheenvuorot ovat selvästi tuoneet esiin, pyrkii poistamaan kilpailin vääristymät yleistämällä ja yhdenmukaistamalla jälleenmyyntikorvausoikeuden koko unionin alueella ja poistamalla nykytaiteen tekijöihin kohdistuvan syrjinnän. Komissio antaa suurta painoarvoa tälle aloitteelle, joka ei ole yksittäinen, vaan siihen yhdistyy myös muita komission hyväksymiä toimenpiteitä taidemarkkinoiden vapauttamiseksi.
Komissio voi hyväksyä lähes kaikki oikeusasiain valiokunnan esittämät tarkistukset. Ainoa sisältöä koskeva tarkistus, jonka komissio tällä hetkellä, periaatesyistä, haluaa hylätä, koskee direktiiviehdotuksen 4 artiklassa määriteltyä jälleenmyyntikorvausosuutta. Komissio ei pysty myöskään hyväksymään monia muita eri poliittisten ryhmien ja yksittäisten edustajien tekemiä tarkistusesityksiä jälleenmyyntikorvauksen soveltamisen vähimmäiskynnyksestä laskemalla tai korottamalla sovellettuja prosentteja ja muuttamalla esitettyä korvaushaarukkaa.
Samaa on sanottava esityksestä jälleenmyyntikorvauksen laskemisesta arvonlisän perusteella, eli vähittäismyyntihinnan ja hankintahinnan välisen eron perusteella. Ne harvat tapaukset, joissa on jo yritetty ottaa käyttöön tämän tyyppinen arvonlisään perustuva järjestelmä, ovat epäonnistuneet käytännön ongelmien vuoksi.
Lisäksi komissio ei katso voivansa hyväksyä päätöstä olla panematta täytäntöön sellaisten teosten tai toimenpiteiden yhdenmukaistamismenettelyä, joihin sovelletaan jälleenmyyntikorvauksia. Jos tällaiset kysymykset jätettäisiin jäsenvaltioiden harkinnan varaan, silloin toimittaisiin nykytaiteen alan sisämarkkinoiden tavoitteiden vastaisesti. Haluaisin tarkentaa, että periaatteessa taidegallerioiden olisi kuuluttava jälleenmyyntikorvausten piiriin kuten kenen tahansa muunkin 20. vuosisadan taiteenalan osto- ja myyntiammattilaisen. Ei ole hyväksytty yhtäkään poikkeusesitystä, joka koskisi teoksen hankkimisesta kolmen seuraavan vuoden aikana harjoitetun ammatillisen liiketoiminnan edistämistä.
Olen pahoillani, että perustuslaillisista syistä ei ole mahdollista, taiteilijan kuoleman jälkeen, rajata jälleenmyyntikorvausoikeutta tämän perikuntaan.
Lopuksi komission on hylättävä useita esitettyjä tarkistuksia, joilla pyritään sisällyttämään yhteisön välineeseen johdantokappaleita, joissa väitetään, ettei kyseistä välinettä olisi saanut hyväksyä.
Tarkistuksen 40 osalta, jossa direktiivin voimaantulon edellytykseksi määrätään komission ylimääräinen arviointi taideteosten vähittäismyyntimarkkinoiden tilanteesta - joka on vahvistettava muissa lainsäädäntömenettelyyn osallistuvissa yhteisön toimielimissä - minun on pakko huomauttaa, että tämä ei kuvasta oikealla tavalla Euroopan unionin perustamissopimuksessa määriteltyä yhteisön toimielinten välistä tasapainoa.
Olen vakuuttunut siitä, että toisella kerralla voidaan varmasti saada aikaan laaja yhteisymmärrys esityksestä, joka ottaa huomioon kaikki mahdolliset riskitekijät Euroopan taidemarkkinoiden tulevaisuudelle.
Kiitän vielä tästä keskustelusta, joka oli mielestäni hyvin mielenkiintoinen, sillä se toi esiin tehdyn esityksen monimutkaisuuden, tyhjiön, jonka esitys itse pyrkii täyttämään.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen massat ja mitat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0102/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyihin luokkiin kuuluvien moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen massoista ja mitoista ja direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta (C4-0632/96-00/0348(COD)) (Esittelijä: Barton).

Barton
Arvoisa puhemies, kiitän tämän mietinnön erittäin mieleenpainuvasta johdannosta. Muutama vuosi sitten ryhdyimme laatimaan koko Euroopan laajuista sopimusta tiettyjen ajoneuvojen ja niiden perävaunujen massoista ja mitoista vapaan liikkuvuuden ja sisämarkkinoiden ja näiden kansalaisille mukanaan tuomien kaikkien etujen toteuttamiseksi. Meidän on todettava, että asiassa on menty huomattavasti eteenpäin. Selkeä sopimus asiasta olisi päättänyt tämän prosessin, mutta tähän päivään mennessä lopullista vaihetta ei ole saavutettu.
Neuvosto ei valitettavasti ole kyennyt esittämään erityisiä toimenpiteitä, joiden avulla prosessi saataisiin lopulta päätökseen. Viiden vuoden jälkeen ensimmäisestä käsittelystä meillä on ainoastaan yhteinen prosessi, joka koskee sitä, miten kansallisten viranomaisten tulisi päättää näistä rajoista, suurimmista sallituista arvoista. Toivomme ja odotamme, että yhteinen prosessi johtaa lopulta yhdenmukaistettuihin tuloksiin. On valitettavaa, että emme voi vielä päästä sopimukseen kaikilta osin.
Tämän mietinnön on heijastettava tätä todellisuutta. Meidän ei kannata haaveilla näistä asioista. Teemme kaksi " ystävällismielistä" tarkistusta mietintöön. Ne edellyttävät, että kansalliset viranomaiset kiinnittävät tätä menettelyä käyttäessään paljon huomiota turvallisuustekijöihin. Haluaisin muistuttaa komissiota ja neuvostoa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esitetyistä huolenaiheista, erityisesti sellaisten enintään 750 kg: n painoisten perävaunujen käytöstä, joissa ei tarvitse olla jarrujärjestelmää. Parlamentti on todella huolestunut tästä asiasta. Emme ole esittäneet tarkistusta, sillä menettelyssä on määrätty, että asiasta olisi päätettävä kansallisella tasolla - ainakin välivaiheessa.
Toivon vilpittömästi, että neuvosto ja komissio voivat ottaa huomioon asiaa koskevat rakentavat tarkistuksemme. Toivottavasti neuvosto ja komissio voivat kertoa parlamentille, että asiaa seurataan, ja jos tämä prosessi ei näytä tuottavan haluttuja tuloksia kahden vuoden kuluessa tai jos siinä ei näy mitään etenemisen merkkejä, odotamme komission esittävän uusia ehdotuksia prosessin nopeuttamiseksi.
Jotkut skandinaaviset parlamentin jäsenet ovat oikeutetusti tuoneet esille erityisajoneuvoja, erityisesti metsäteollisuuden ajoneuvoja, koskevat huolenaiheensa. He ovat esittäneet kysymyksen, tuleeko yhdenmukaistaminen vaarantamaan heidän oikeuttaan käyttää heidän erityisajoneuvojaan. Tämä parlamentti vastaa yksinkertaisesti ja lyhyesti, että tällaista vaaraa ei ole. Riippumatta siitä, mitä menetelmää käytämme eurooppalaisen standardin laatimisessa, ne eivät mitenkään estä kansallisia viranomaisia hyväksymästä erityisajoneuvojen käyttöä sopivaksi katsomallaan tavalla. Ainoa rajoitus on, että näillä ajoneuvoilla ei ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen tai käyttöön muualla Euroopassa.
Lopuksi toivon, että voimme nyt edetä tämän ehdotuksen pohjalta ja että kansalaiset voivat pian nauttia turvallisten sisämarkkinoiden eduista myös ajoneuvojen ja perävaunujen osalta.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin kiittää Bartonia erinomaisesta mietinnöstä ehdotuksesta direktiiviksi tiettyihin luokkiin kuuluvien moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen massoista ja mitoista. Komissio puoltaa kahta Bartonin esittämää tarkistusta pienin muotoilua koskevin muutoksin. Haluaisin lisäksi ilmoittaa parlamentille, että, jos osoittautuu aiheelliseksi, komissio on valmis tarkastelemaan ajoneuvojen turvallisuustilannetta uudelleen kahden vuoden kuluttua.
Haluaisin myös onnitella parlamenttia ja kiittää sitä tämän direktiivin eteen tekemästä työstä. Kyseessä on hyvin tärkeä askel kohti jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista ajoneuvojen ja niiden perävaunujen, lukuun ottamatta henkilöautoja, mittojen ja massojen vahvistamismenettelyn osalta. Tässä ovat kaikki ne ehdot, joiden vuoksi esitys on hyväksyttävä ja sitä on voitava täten soveltaa rakentajiin jo etukäteen direktiivin voimaantuloon nähden, joka on suunniteltu toteutettavaksi kaksikymmentäneljä kuukautta esityksen hyväksymisen jälkeen.
Toivon vilpittömästi, että parlamentti hyväksyy esityksen toisessa käsittelyssä, kuten Barton esitti.

Barton
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen komissaarin vastaukseen. Toivon, että aiemmin mainitut tekstiin tehdyt muutokset eivät tarkoita, että asia on vietävä sovitteluun. Haluaisin muistuttaa komissaaria, että keskustelimme näistä asioista aikaisemmin ja muutimme sanamuotoa komission mieleiseksi. Olen varma, että komission tarkoituksena ei ole käynnistää sovittelumenettelyä. Jos niistä tekstimuutoksista, jotka teidän mielestänne olisivat nyt välttämättömiä, voidaan päästä yksimielisyyteen käynnistämättä sovittelumenettelyä, en näe asiassa ongelmaa. Jos komissio haluaa käynnistää menettelyn, pyytäisin sitä harkitsemaan asiaa uudestaan.

Monti
Luen nyt ehdotetut muutokset. Toivon, että esittelijä on samaa mieltä kanssani siitä, että muutokset ovat " vähäisiä" . Rohkenin käyttää tätä sanaa. Haluaisimme, että johdanto-osan 6 kappaletta muutetaan - luen neljä viimeistä riviä, joissa sanotaan: " ... sekä tavoitella turvallisuuden jatkuvaa parantamista, erityisesti tiettyjen vaunu- tai perävaunutyyppien käytön osalta." Haluaisimme, että siinä lukee " ... sekä tavoitella turvallisuuden jatkuvaa parantamista, erityisesti tiettyjen perävaunutyyppien osalta" . Tämä merkitsisi, että sanat " käytön" ja " vaunu- tai" poistetaan. Toivon, että nämä katsotaan vähäisiksi muutoksiksi.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.27.)

