Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, viime tiistaina herra Janssen van Raay käytti työjärjestyspuheenvuoron, jossa hän puhui vapaaehtoisesta eläkejärjestelmästä. Hän sanoi, että hänen asiansa on lyhyt, ja että pahaksi onneksi joukko hollantilaisia on ilmoittanut avustajansa välityksellä olevansa samaa mieltä tästä järjestelystä ja että tämä olisi pitänyt kirjata pöytäkirjaan. Arvoisa puhemies, kysyin herra Dankertilta, pitääkö tämä paikkansa. Hän on 31 hollantilaisen parlamentin jäsenen muodostaman ryhmän vastaava ja hän sanoi minulle, että asia ei pidä paikkaansa. Haluan siis sanoa, että se, mitä herra Janssen van Raay sanoi täällä tiistaina istunnon alkaessa, ei pidä paikkaansa.

Puhemies
Asia merkitään muistiin, rouva Maij-Weggen.

Breyer
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä huolehtimaan siitä, että hollantilaisten patenttidirektiivistä tekemä valitus tai kanne annetaan parlamentin jäsenten saataville.
Olemme keskustelleet tällä viikolla erittäin paljon avoimuudesta, mutta ei käy päinsä, että Euroopan parlamentti haastetaan oikeuteen, mutta yksittäiset parlamentin jäsenet eivät kuitenkaan saa tätä kannetta käsiinsä. Pyydän teitä siis erittäin ystävällisesti huolehtimaan siitä, että tämä kanne toimitetaan mahdollisimman pian niille parlamentin jäsenille, jotka sen haluavat, etenkin kun parlamentin oikeudellinen yksikkö jo valmistelee vastausta. Mielestäni meidän on todistettava myös oma uskottavuutemme, kun on kyse avoimuudesta.

Puhemies
Rouva Breyer, merkitsen muistiin myös tämän. Tutkimme, mitä on tehtävissä.

Hallam
Arvoisa puhemies, viittaan McCarthyn mietinnön tarkistukseen 49. Minut on merkitty tätä tarkistusta vastaan äänestäneeksi, kun itse asiassa halusin äänestää sen puolesta. Voidaanko tämä merkitä pöytäkirjaan?

Puhemies
Asia oikaistaan, herra Hallam.

Carnero González
Arvoisa puhemies, haluan vain todeta, että äänestin vahingossa McCarthyn mietinnön tarkistuksen 7 puolesta. Tarkoitukseni oli äänestää vastaan. Ilmoitin tästä puhemiehistölle, mutta en näe, että pöytäkirjassa olisi siitä merkintää, ja haluaisin, että tämä merkittäisiin siihen.

Puhemies
Myös se oikaistaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestykset
Nassauer
Arvoisa puhemies, minun täytyy huomauttaa siitä, että eri asiakirjoissa ja kieliversioissa on asioiden merkitystä muuttava painovirhe. Itse mietinnössä, jonka teksti on oikea, tarkistusehdotus 5, joka koskee 3 artiklan 2 kohtaa, on muotoiltu seuraavasti: " tämän menettelyn kesto, joka ei saa tässä vaiheessa ylittää kolmea vuotta ja joka voidaan pidentää uudella päätöksellä enintään viideksi vuodeksi" . Joissakin versioissa ja asiakirjoissa näiden kolmen vuoden kohdalla lukee viisi vuotta. Viiden vuoden pidentäminen viideksi vuodeksi ei tietenkään pidä paikkaansa, kuten jokainen ymmärtää. Pyydämme, että virhe oikaistaan. Tämä virhe esiintyy esimerkiksi myös tarkistusehdotusta 5 koskevien tarkistusten luettelossa, sielläkin kohta on väärin. Herra Wiebengan alkuperäistekstissä tarkistusehdotuksen 5 kohdalla se on oikein. Olisin kiitollinen, jos yksiköt ottaisivat tämän huomioon.

Puhemies
Kiitän teitä tästä huomautuksesta, herra Nassauer. Otamme sen huomioon.
(Parlamentti hyväksyi molemmat luonnokset lainsäädäntöpäätöslauselmiksi peräkkäisissä äänestyksissä.)

Deprez
Unionin ulkorajojen järjestäminen on ehdottoman tarpeellista. Ne eivät voi olla seuloja. Annettujen määräysten on kuitenkin noudatettava sekä Geneven yleissopimuksen että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen kirjainta ja henkeä.
Näihin kahteen ensimmäiseen tukipylvääseen voidaan lisätä kolmas. Kyse on Amsterdamin sopimuksessa määrätystä lisätoimenpiteestä, joka pannaan täytäntöön viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta ja jonka nojalla oikeutetaan ei ainoastaan henkilöiden vaan myös ryhmien tilapäinen oleskelu unionin alueella humanitaarisista syistä; kyse on sellaisista henkilöistä ja ryhmistä, jotka eivät vastaa jyrkästi mainittujen yleissopimusten ehtoja mutta joiden fyysinen ja psyykkinen hyvinvointi edellyttää tilapäistä oleskelua unionissa.
Tämä toimenpide on todella kiireellinen erityisesti siitä syystä, että unioni ei kykene harjoittamaan todellista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, edes omilla rajoillaan!
Näin ollen on ilmaistava selvästi, miten jokaisen pakolaistulvan aiheuttama taakka jaetaan; jakaminenhan on välttämätöntä. On pantava piste kaikille pitkille ja monimutkaisille kiistoille, joiden vastakkaisina osapuolina ovat jäsenvaltiot, jotka vakuuttavat kaikki tehneensä mahdollisimman paljon henkilöiden vastaanottamisen eteen, ja antavat enimmän aikaa ymmärtää, että muut tekevät aina liian vähän asian eteen. On määriteltävä tarkat arviointiperusteet.
Täsmentäkäämme vielä, että tilapäistä suojelua koskeva menettely on luonteensa vuoksi yhdistettävä siihen, että sopivalla hetkellä tarkastellaan ehtoja ja keinoja, joita alkuperämaahansa palaavien pakolaisten kunnollinen paluu ja onnistunut sopeuttaminen edellyttävät.

Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tilapäisen turvapaikan myöntämistä koskevien yhteisten sääntöjen, tilapäisen suojelun kohteena olevien henkilöiden vähimmäisoikeuksien ja jäsenvaltioiden välisen solidaarisemman pakolaisten jakamisen puolesta. Ongelmana on se, että useita siirtymään joutuneita henkilöitä, esimerkiksi entisen Jugoslavian alueilla käytyjä sotia paenneita henkilöitä, ei Geneven sopimuksen mukaan tunnusteta pakolaisiksi, ja että nämä pakolaiset jaetaan hyvin epätasaisesti jäsenmaiden välillä. Tarvitsemme yhteisiä sääntöjä siitä, ketkä tunnustetaan pakolaisiksi, kuinka kauan pakolaiset saavat oleskella unionin alueella ja mitkä ehdot heitä koskevat heidän oleskellessaan unionin alueella. Olemme äänestäneet sen puolesta, että tilapäistä suojelua käytettäisiin vain yhtäkkisen pakolaisten joukkotulvan edellyttämissä hätätilanteissa. Geneven sopimusta on edelleen pidettävä lähtökohtana ja ihmisoikeuksia on kunnioitettava.

Lindqvist
Ehdotus on asiasisällöltään aivan erinomainen ja tarpeellinen. Katastrofien aiheuttamista pakolaisista on Euroopassa kannettava kasvavaa yhteistä vastuuta. Ehdotuksen voidaan katsoa täydentävän Geneven sopimusta, jota on aina kunnioitettava.
Pakolaisiin kohdistuvaa solidaarisuutta ei voi säätää lailla eikä siihen voi pakottaa. Sen vuoksi yksityiskohtaisia sääntöjä ja pakolla tehtyjä määräenemmistöpäätöksiä ei voi suositella. Kun pakolaisia jaetaan jäsenmaiden kesken, lähtökohtana on oltava yhteinen vastuu, mutta sen on perustuttava vapaaehtoisiin sopimuksiin.

Theorin
On tärkeää painottaa, että yhteisen toiminnan puolesta on vedottava ainoastaan hätätapauksissa, kuten silloin, kun liikkeellä on suuria pakolaisvirtoja. Tilapäistä suojelua koskevien sääntöjen pitää aina perustua siihen periaatteeseen, että kansainvälinen suojelu on kansainvälisen turvapaikkaoikeuden ja ihmisoikeuksia koskevien sääntöjen mukainen velvoite. On myös tärkeää painottaa, etteivät tilapäistä suojelua koskevat säännöt saa estää ketään pääsemästä osalliseksi turvapaikkamenettelystä.
Lehnen mietintö (A4-0408/98)
Deprez
On tärkeää ratkaista mahdollisimman järkevästi kysymys, joka koskee sellaisten henkilöiden pääsyä alueelle, joilla ei ole minkäänlaista matkustusasiakirjaa tai joiden matkustusasiakirjaa ei tunnusteta siinä jäsenvaltiossa, jonne pääsemiseen lupaa on anottu. Tältä kannalta viisumin kiinnittämisessä tarvittavan yhtenäisen lomakkeen kaavan käyttäminen voi osoittautua hyödylliseksi. Pidän tätä tosin todella hyödyllisenä vain, jos tällaisten asiakirjojen käyttöönotto myötävaikuttaa tehokkaasti yhtenäisen eurooppalaisen viisumipolitiikan syntymiseen. Tältä kannalta lomakekaavan laatiminen voi olla vain erillinen vaihe.
Olen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenten kanssa valmis katsomaan, että viisumin kiinnittämisessä käytettävän tyyppilomakkeen käyttöönotto kuuluu osana yhteisön oikeuteen, viitaten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 c artiklaan pikemminkin kuin Euroopan unionin perustamissopimuksen K.3 artiklan 2 kohtaan.
Mitä lentokenttien kauttakulkujärjestelyihin tulee, tuomioistuin ratkaisi oikeudellisen kiistan, jonka vastakkaisina osapuolina olivat komissio, parlamentin tukemana, ja neuvosto, tämän viimeksi mainitun hyväksi, koska tuomioistuin katsoi, että kysymys kuuluu sittenkin kolmanteen pilariin. Voimme vain toivoa, ettei tuomioistuin toimi samoin tyyppilomakkeen kohdalla. Kyse on parlamentin uskottavuudesta tällä alalla.
Vakuutan kiistatta, että ulkorajojen järjestäminen on ehdottoman välttämätöntä, ja ettei tule kysymykseenkään antaa kenen tahansa päästä miten tahansa unionin alueelle. Haluan myös sanoa, että olen yhtä vakuuttunut kuin esittelijäkin siitä, että järjestelmän välttämätön yhdenmukaistaminen ei voi todellisuudessa viedä sisältöä määräyksiltä, jotka sisältyvät Geneven yleissopimukseen ja eurooppalaiseen yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi.
Tämän tultua täsmennetyksi kannatan kahta hanketta siinä muodossa, johon ne on muutettu.

Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet sen mietinnön puolesta, jossa käsitellään yhteistä toimintaa sellaisen yhtenäisen lomakkeen kaavasta, johon voidaan kiinnittää viisumi, ja lentokenttien kauttakulkujärjestelyjä. Olemme kuitenkin äänestäneet valiokunnan kantaa vastaan, koska sen mukaan yhteinen toiminta on korvattava direktiivillä ja asetuksella, jolla on oikeusperusta ensimmäisessä pilarissa. Olemme sitä mieltä, että tällaiset ehdotukset kuuluvat kolmannen pilarin yhteydessä tehtävään valtioiden väliseen yhteistyöhön.

Lindqvist
Pohjoismaissa on lähes puolen vuosisadan kokemus pohjoismaisesta passiunionista valtioiden välillä. Tästä mallista myös EU: n pitäisi voida ottaa oppia. Amsterdamin sopimus ei ole vielä astunut voimaan, eikä siihen sen vuoksi voi vedota. Oikeusperustaa ei pidä muuttaa määräenemmistöllä tehdyksi neuvoston päätökseksi. En voi tukea sitä, että komissio pyrkii jonkinlaiseksi EU: n " hallitukseksi" . Sen sijaan jäsenmaiden ja neuvoston on saatava lisää valtaa.

Falconer
Arvoisa puhemies, tein eilen istuntosalissa kuvaamassa olleeseen kameraryhmään liittyvän huomautuksen. Kysyin, oliko kameraryhmällä lupa työskennellä täällä ja voitaisiinko asiaa tutkia. Sihteeristönne ilmoitti, että asia tutkitaan. Voisitteko kertoa minulle, oliko heillä lupa kuvata täällä sillä tavoin?

Puhemies
Saamieni tietojen mukaan yksi parlamentin jäsen on antanut kuvata itseään lehterillä, mihin hänellä oli lupa.

Falconer
Kuvaaminen ei ole ollut sallittua istuntosalissa eikä lehterillä. En ymmärrä, miten tälle henkilölle myönnettiin siihen lupa. Haluaisin, että te puhemiehistön jäsenenä ottaisitte asian esiin puhemiehistössä, koska on hyvin tärkeää, että parlamenttia kohdellaan arvokkaasti. Kameramiehiä juoksee kaikkialla istuntosalin ulkopuolella, ja jos annamme heille luvan tulla parlamenttiin, tämä paikka on pian täynnä televisiokameroita. Pyytäisin teitä antamaan asian puhemiehistön tutkittavaksi.

Puhemies
Herra Falconer, mielestäni tästä huolestuminen ei ole kovin aiheellista, mutta annan tutkia asian vielä kerran.

Perry
Arvoisa puhemies, asiani liittyy jonkin verran edelliseen, sillä kun lähdin istuntosalista muiden jäsenten kanssa eilen ruokatunnille äänestysaikaan, T-paitoihin pukeutuneet ihmiset mainostivat tukemaansa asiaa ovella tyrkäten paperilappusia käsiimme. Eräät jäsenet melkein kompastuivat poistuessaan istuntosalista. Heitä pyydettiin allekirjoittamaan mielestäni täysin asianmukainen julistus, mutta tällainen mielenosoitus ei kuulu parlamentin alueelle. Haluaisin todellakin, että te puhemiehenä ottaisitte selvää siitä, millaisia sääntöjä ja määräyksiä meillä on tällaisten parlamentin alueella ja todellakin aivan parlamentin istuntosalin ovilla pidettävien mielenosoitusten lopettamiseksi. Asia, jonka hyväksi nämä ihmiset eilen toimivat, ei loukannut minua millään tavalla, mutta ensi kerralla kyse voi hyvinkin olla ihmisistä, joiden läsnäoloa minä ja parlamentin muut jäsenet voisimme pitää hyvinkin ei-toivottuna.

Puhemies
Olen merkinnyt tämän muistiin, ja pohdimme, kuinka meidän on meneteltävä tällaisissa tapauksissa.

Huumausaineiden laittomaan valmistukseenkäytettävät aineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pirkerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0367) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen käytettävien aineiden valmistamisesta ja saattamisesta markkinoille annetun neuvoston direktiivin 92/109/ETY muuttamisesta (KOM(98)0022 - C4-0081/98-98/0017(COD)).

Pirker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, nyt on kyse huumausaineiden torjunnan keinosta, tarkemmin sanottuna keinosta, jonka pitäisi auttaa meitä tekemään laiton esiasteiden käyttö mahdollisimman vaikeaksi tai mahdollisesti auttaa estämään se. Näitä esiasteita tarvitaan valmistettaessa huumausaineita, kuten heroiinia ja kokaiinia, mutta erityisesti valmistettaessa synteettisiä huumausaineita, kuten ecstasya, metamfetamiinikiteitä (ice), LSD: tä ja amfetamiinia, sillä nämä huumausaineet valmistetaan yksinomaan esiasteista.
Syy siihen, että tarvitsemme sellaisen keinon, on se, että huumausaineiden, erityisesti synteettisten huumausaineiden, käyttö ei ole lisääntynyt vain Euroopan laajuisesti vaan maailmanlaajuisesti. Hankin uusimmat asiaa koskevat luvut, joiden mukaan vuonna 1997 pelkästään Euroopassa takavarikoitiin noin kaksi ja puoli miljoonaa ecstasy-pilleriä, puolet niistä Hollannissa. Samana vuonna takavarikoitiin 267 000 LSD-annosta, niistä jälleen puolet Hollannissa. Nämä takavarikointeja koskevat luvut ovat osoitus siitä, että huumeiden käyttö lisääntyy. Ne ovat kuitenkin myös merkki siitä, että huumeiden vastaiset strategiat ja poliisitoimet tehoavat, koska nimittäin synteettisiä huumausaineita takavarikoidaan enemmän.
Varovaisten arvioiden mukaan näitä synteettisiä huumausaineita käyttää Euroopassa tällä hetkellä enemmän kuin 5 miljoonaa nuorta. Kohtaamamme tilanne on siis levottomuutta herättävä, erityisesti sen vuoksi, että nämä nuoret eivät koskaan tiedä, mitä aineita he tosiasiassa nauttivat käyttäessään synteettisiä huumausaineita. Niiden sisältämät aineet nimittäin vaihtelevat jatkuvasti esiasteiden osalta sekä myös annosten vahvuuteen nähden. Se merkitsee sitä, että nuoret joutuvat äärimmäiseen vaaraan ja he ovat siten myös häikäilemättömien kauppiaiden koekaniineita. Juuri tästä syystä, nuorten suojelemiseksi, meidän täytyy tehdä kaikki mahdollinen, etsiä parhaat keinot, jotta huumausaineiden vastainen kamppailu onnistuu.
Meillä on nyt käsiteltävänämme neuvoston ehdotus vuodelta 1992 peräisin olevan direktiivin muuttamiseksi. Ehdotus sisältää erittäin käyttökelpoisen ehdotuksen, joka voi myös mahdollistaa menestymisen, erityisesti silloin, jos vielä sisällytämme siihen tarkistusehdotukset, kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan esittämät täydennykset, kuten pyydän. Ehdotus kehitettiin kuulemalla asiantuntijoita. Meillä oli kemianteollisuuden sekä viranomaisten edustajia täällä käyttökelpoisimpien mallien tutkimiseksi ja johtopäätösten tekemiseksi niiden perusteella. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on lähes kaikista aloista samaa mieltä neuvoston kanssa, koska tämä ehdotus on yksinkertaisesti erittäin johdonmukainen, erittäin yhtenäinen ja erittäin käyttökelpoinen.
Mitkä sitten ovat olennaisia kohtia? Haluaisin käsitellä tämän ehdotuksen viittä tärkeintä kohtaa. Ensiksikin meidän piti valita kahdesta mahdollisuudesta: laadimmeko kaavamaisen luettelon, jossa kaikki huumausaineiden tuotannossa käytettävät esiasteet jaotellaan ja jonka perusteella niitä valvotaan. Tällä hetkellä niitä on 22, realististen valvontatoimien käyttöönottamiseksi meidän täytyisi kuitenkin laajentaa tätä luetteloa suunnattomasti, sillä käytettävät aineet ovat muuttuneet ja aineita on runsaasti. Jos meillä olisi kaavamainen luettelo, valvonta olisi todella mahdotonta, niin että tehtiin toisensuuntainen päätös. Meillä on todellakin avainaineet, jotka ovat muuttumattomia, ja voimme laajentaa luetteloa joustavasti ja muuttaa sitä lisäämällä siihen sellaisia aineita, joita juuri kullakin hetkellä käytetään huumausaineiden tuotannossa.
Se merkitsee, että kyse on avainaineiden luettelosta, jota voidaan joustavasti laajentaa ja jota voidaan päivittää. Sen avulla voimme vastata kulloinkin ajankohtaiseen tilanteeseen parhaalla mahdollisella tavalla.
Toinen kohta on se, että tämä luettelo ei saa olla virallinen, sillä silloin huumausaineiden valmistajien olisi helppoa yksinkertaisesti kiertää valvonta, koska he ilman muuta tietäisivät, mitä valvotaan.
Kolmas kohta on antaa valtioille mahdollisuus kieltää esiasteilla käytävä kauppa silloin, jos on jo syytä olettaa, että näitä esiaineita käytetään huumausaineiden valmistukseen.
Neljäs kohta, joka onkin erittäin olennainen kohta, sillä muuten järjestelmä ei todennäköisesti toimi, on se, että yhtäältä taloudellisten toimijoiden - siis kemianteollisuuden - ja toisaalta viranomaisten yhteistyön täytyy olla vapaaehtoista, mutta valtioiden täytyy kuitenkin valmistautua tähän mahdolliseen vapaaehtoiseen yhteistyöhön. Se merkitsee sitä, että taloudellisten toimijoiden, siis kemianteollisuuden, pitäisi ilmoittaa viranomaisille oma-aloitteisesti, jos ne saavat epätavallisia tilauksia tai toimituksia, ja toisaalta viranomaisille annetaan tietenkin toimivalta hankkia tietoja tai myös tarkastaa elinkeinotoimintaan käytettäviä tiloja.
Tämä vapaaehtoiseen yhteistyöhön perustuva järjestelmä toimii jo muutamissa valtioissa, kuten Itävallassa, Saksassa, Hollannissa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa, ja se on erittäin onnistunut. Pelkästään viime vuonna Saksassa annettiin 6000 vihjettä, joita tutkittiin menestyksekkäästi laittoman käytön onnistuneeksi lopettamiseksi, siis myös huumausaineiden tuotannon lopettamiseksi.
Viides ja erittäin olennainen kohta on se, että meidän täytyy ottaa huumausaineiden vastaisessa kamppailussa, kun on kyse esiasteista, Keski- ja Itä-Euroopan maat mukaan Phare-ohjelman avulla ja laatia valvontajärjestelmä. Ehdotuksessa suunnitellaan, että kutsumme kemianteollisuudessa työskentelevien ja viranomaisten edustajat Eurooppaan ja koulutamme heitä täällä. Siten taataan ensinnäkin ainakin se, että rahaa ei käytetä väärin, kuten usein tapahtuu, ja että koulutamme ihmiset haluamallamme tavalla, ja samalla meillä on yhteyshenkilöt näissä maissa. Kyse on siis valvontajärjestelmästä, joka käytännössä estää aineiden hankkimisen muista maista ja mahdollistaa hyvän yhteistyön laittoman käytön vastustamiseksi.
Toivomme, että emme onnistu tämän paketin avulla valvomaan esiasteiden laitonta käyttöä vain Euroopan laajuisesti vaan, koska se on ollut kahden vuoden ajan mahdollista, myös maailmanlaajuisesti ja että saamme paketin ansiosta käyttöömme keinon, joka on erittäin tärkeä, jotta kamppailu sujuu menestyksekkäästi eikä epäonnistu, mikä on tärkeää nuorisomme suojelemiseksi. Pyydän tämän ehdotuksen täyttä tukemista ja rajoittamatonta toteuttamista.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, rave-juhlien lakkaamattomassa humussa ja nuorisojoukoissa, joilla näyttää olevan sen keskellä ehtymättömästi energiaa, voidaan havaita synteettisten huumausaineiden uuden ajan vaikutus. Nyt on muodissa houria, raivota ja riehua ja nähdä harhoja aamunkoittoon asti. Nämä nuoret ovat teknon ja house-musiikin heimolaisia ja he etsivät uusia rituaaleja, joissa esiin nousevat outoa yöllistä karismaa säteilevät johtajat, joita kutsutaan nimellä DJ .
Heidän uskontonsa perustuu siihen myyttiin, että uusia sähköisen musiikin lajeja voidaan tajuta vain huumausaineiden vaikutuksen alaisena. Näennäisesti tavallisten kansalaisten, tavallisten työssä käyvien ihmisten, tavallisissa perheissä kasvaneiden nuorten käyttäytymisessä tapahtuu äkillisiä muutoksia, joissa voidaan havaita noiden ihmeellisten kapseleiden vaikutus, kyky välittömään suoritukseen, fyysisten ja henkisten kykyjen hekumaan. Vielä ei perinteisille heroiinille, kokaiinille ja marihuanalle ole jätetty lopullisia hyvästejä. On kuitenkin syntynyt myös uusi todellisuus, joka nousee esiin kuin tulivuori maankuoresta, ja siinä etsitään uusia tunnetiloja, uusia tajunnan sisältöjä, uusia keinoja kääntää selkä tälle ristiriitojen maailmalle, jossa rikkaus ja kurjuus, oppineet ja lukutaidottomat, herrat ja orjat, etuoikeutetut ja syrjäytyneet elävät rinta rinnan.
Ja juuri tuosta uudesta vaarasta, synteettisten huumausaineiden tuotannosta, joka ei enää ole sidottu paikkaan, puhutaan täällä tänään. Enää ei riitä, että valvotaan huumausaineiden vanhoja kulkureittejä Etelä-Amerikasta, Pohjois-Afrikasta tai Kauko-Idästä. Ecstasyn ja sen korvikkeiden tehtaat ovat lähellä kuluttajia eräänlaisina paikallisen käsityötaidon uusina verstaina. Jopa Internet levittää reseptejä näiden mahdollisesti tappavien superhuumeiden valmistamiseksi. Siksi on niin tärkeää valvoa huumausaineiden laittomassa valmistuksessa käytettyjen kemiallisten aineiden, niin sanottujen esiasteiden kauppaa. Siksi on niin tärkeää vahvistaa viranomaisten ja kemian sekä farmasian alan yritysten vapaaehtoista yhteistyötä, jotta voitaisiin havaita, milloin on epäilyttävällä tavalla hankittu aineita, joita mahdollisesti käytetään psykotrooppisten aineiden valmistukseen ja jotka on mainittu näistä tuotteista laaditussa luettelossa. Nuo luettelot eivät saa olla julkisia, ja niiden on annettava myöten, sillä psykotrooppisten aineiden koostumus muuttuu kaiken aikaa, ja jatkuvasti löydetään uusia esiasteita, joita ei ole vielä luetteloitu.
Ecstasya on ollut saatavilla jo kymmenen vuoden ajan. Kaikki tietävät ne peruuttamattomat vauriot, joita se aiheuttaa aineen käyttäjien aivoissa. Markkinoiden uutuudet ovat kuitenkin nimeltään DOB , golden eagle , 4MTA ja flatliners , joista viimeksi mainittu on 33 kertaa vahvempaa kuin ecstasy. Keski- ja Itä-Euroopan maat on otettava mukaan tähän yhteiseen toimintaan, jotta sinne ei muodostuisi vaihtoehtoisia markkinoita, jotka ovat kaiken valvonnan ulkopuolella. Ja Euroopan parlamentin on osallistuttava vapaaehtoisen yhteistyön arviointiin. Sillä tämän asian osalta, kun koko yhteiskuntamme tulevaisuus ja hyvinvointi ovat vaarassa, emme halua kulkea silmät ummessa emmekä olla välinpitämättömiä, emmekä varsinkaan harhojen vallassa.

Eisma
Arvoisa puhemies, tietenkin on erittäin tärkeää, että ryhdytään valvomaan uusien synteettisten huumausaineiden valmistusaineita ja etenkin niiden kauppaa. Tietenkin vain silloin, kun se on tarpeellista, sillä on myös olemassa synteettisiä huumausaineita, jotka eivät ole vaarallisia. Mutta jos huumausaineet sisältävät haitallisia aineita, niitä on jäljitettävä. Meidän ei siis pidä tehdä ongelmasta liian suurta, pitää puuttua vain vaarallisiin seikkoihin. Tietenkin nuorille pitää antaa asianmukaista tietoa, jotta he tietävät, mitä saavat. Mielestäni on hyvä ajatus ulottaa valtion ja markkinaosapuolten vapaaehtoinen yhteistyö, jota tehdään kotimaassani ja monissa muissa maissa, muihinkin Euroopan maihin. Äänestämme tarkistusten puolesta. Minusta ei näytä kovinkaan realistiselta, että aineiden luetteloa ei saisi julkistaa. Mielestäni on harhaluulo, että voisimme toteuttaa sen. Lopuksi, arvoisa puhemies, minusta on hyvin tärkeää, että saadaan aikaan tiivistä yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa Phare-ohjelman puitteissa. Muuten ongelmaa vain siirretään Länsi-Euroopasta Itä-Eurooppaan.

Lindholm
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Pirkeriä hyvästä mietinnöstä. Huumausaineiden ja huumausaineiden väärinkäytön vastaista taistelua on käytävä alituisesti ja kaikkialla. Erityisesti synteettiset huumausaineet aiheuttavat jatkuvasti kasvavan ongelman, koska niiden kemiallinen sisältö, niin kutsutut esiasteet, voidaan muuttaa erittäin helposti ja nopeasti ja siten niitä koskevaa lainsäädäntöä voidaan kiertää.
Komission ehdotus nykyisen direktiivin muutokseksi ei luonnollisestikaan ratkaise asiaa, mutta se voi olla tärkeä askel huumausaineiden valmistuksen vastaisessa taistelussa ja siten se myös vähentää huumausaineiden saatavuutta. Se on myös täysin samansuuntainen kuin YK: n yleiskokouksen kesällä New Yorkissa pidetyssä kokouksessa tekemä päätös. Asian luonteesta johtuu, ettei joustava luettelo voi olla julkinen, jos sen pitää olla toimiva. Mielestäni on erittäin myönteistä, että kyse on rakentavasta ja vapaaehtoisesta jäsenmaiden ja kemianteollisuuden välisestä yhteistyöstä. Tämän tyyppisiä järjestelmiä käyttävistä maista saadut kokemukset nimittäin osoittavat, että järjestelmä toimii erittäin hyvin.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi onnitella herra Pirkeriä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hänellä on sitä paitsi tapana esittää meille luotettavia tekstejä, jotka ovat tulosta kovasta työstä.
Käsitelty aihe on erittäin tärkeä Euroopan nuorison tulevaisuuden kannalta. Synteettiset huumausaineet - esittelijä muistutti meitä tästä - koskevat viittä miljoonaa nuorta, mikä antaa kuvan vaaran laajuudesta. Vaara on vakava, varsinkin kun näiden huumausaineiden kemiallinen koostumus vaihtelee lakkaamatta, ja nuoremme ovat näin vaarassa joutua koekaniineiksi, erityisen häikäilemättömien huumekauppiaiden tutkimuskohteiksi.
Äskettäinen tutkimus, joka koskee kansallisen koulujärjestelmän oppilaiden hasiksen käyttöä, osoittaa, että vain 16 % näistä käyttäjistä on vielä koulussa 18 vuoden iässä, kun taas muiden koululaisten osalta vastaava luku on 75 %, ja että 60 % näistä käyttäjistä ei ole päässyt peruskoulun yläastetta ja lukiota pitemmälle. Tämä kyseenalaistaa jälleen niin sanottujen mietojen huumausaineiden ja muiden huumausaineiden välisen epäilyttävän eron. Tämä petollinen ero koskee tietenkin synteettisiä huumausaineita, joiden vaarallisuus on näytetty toteen, mutta jota jotkut viihdemaailman tai poliittisen maailman merkkihenkilöt, joiden vastuuttomuus on kuohuttavaa, ovat vähätelleet ja jonka ne ovat jopa kieltäneet.
Kehotan sitä paitsi niitä, jotka liehuttavat yksilönvapauden lippua puolustellakseen huumausaineiden vapaata käyttöä, ottamaan huomioon, että todellinen vapaus on vastuunalaista, ja että se alkaa siitä, että vapaudutaan vieraantumista aiheuttavien aineiden vaikutuksesta.
Komission esittämät ja herra Pirkerin mietinnössä esitetyt periaatteet vaikuttavat tosiaankin realistisilta. Toimijoiden, teollisuusyritysten ja kaupan vapaaehtoisen yhteistyön periaate vaikuttaa oikealta tieltä. Periaate perustuu haluun saattaa kaikki toimijat vastuuseen, ja kaikki sellainen politiikka, jossa on kyse ihmisten saattamisesta vastuuseen, on hyvää politiikkaa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että tässä keskustelussa on tosiaankin otettava ennen kaikkea huomioon nuorten etu, nuorten, jotka ovat näiden synteettisten huumausaineiden pääasiallisia uhreja, koska heillä on vääristynyt käsitys muka leikinomaisesta tai kollektiivisesta mielihyvästä, ja tämä kaikki syistä, jotka ovat, sanon sen kiertelemättä, alhaisen voitonhimoisia ja joilla vähätellään nuorten todellista etua. Niinpä on vedottava nuorten vastuuntuntoon, mutta myös niiden vastuuntuntoon, jotka vääristyneen vapauskäsityksen nimissä saavat nuoret vähättelemään sitä, että huumeiden käyttö aiheuttaa vieraantumista ja että se on alentavaa. On itse asiassa puolustettava nuorisomme arvokkuutta, ja tämä kamppailu on meidän, vastuuntuntoisten poliitikkojen, harras velvollisuus.

Seppänen
Arvoisa puhemies, olemme seuranneet kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan toimintaa täällä parlamentissa ja me olemme panneet merkille, että valiokunnan kannanotot ovat sangen liberaaleja, viittaan d'Anconan mietintöön. Nyt on kyseessä vielä vakavampi asia kuin miedot huumeet eli synteettiset huumeet ja niiden esiasteet, kemialliset aineet. Vapaaehtoinen valvonta on sangen lievä valvonnan muoto.
Kiinnitän kuitenkin huomiota siihen, että mietinnön esittelijä on ehdottanut yhteistyötä kolmansien maiden kanssa, mutta vain KIE-maiden osalta. Suomen rajanaapuri on Venäjä. Venäjä kuuluu niin sanottuihin IVY-maihin ja yhteistyö sen kanssa on kuitenkin vähintään yhtä tärkeää kuin KIE-maiden kanssa. Sieltä tulee hyvin suuri määrä transit- ja muita kuljetuksia Euroopan unionin alueelle. Tämän toivoisin mietinnön esittelijän ottavan seuraavalla kerralla huomioon.

Hager
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään uudestaan synteettisten huumausaineiden vastaista kamppailua koskevista parannusehdotuksista. Olen toistuvasti tuonut esiin näiden huumausaineiden erityisen vaarallisuuden. Mietinnön sisältämät ehdotukset, ennen kaikkea luettelon muuttaminen joustavammaksi, ovat edistystä kivisellä tiellä. Valiokunnassa keskusteltiin asiasta harvinaisen sopuisasti, mikä ilmeisesti johtui myös asiantuntijoiden kuulemisessa esitetyistä yksiselitteisistä kannoista, ja haluaisin olla yhtä sopuisa. Tämä sopusointu ei kuitenkaan saa rauhoittaa meitä eikä suunnata huomiota todellisesta kehityksestä.
Olen nimittäin erittäin huolestuneena seurannut sitä, että Saksan uusi hallitus aloittaa Hampurissa ja Frankfurtissa mallikokeilut, joiden puitteissa kovia huumausaineita jaetaan valvotusti, ja se aikoo tehdä päätöksiä liittovaltion laajuisista lainsäädännöllisistä reunaehdoista, jotka koskevat heroiinin jakamista. Epäonnistuneista pilottiprojekteista olisi todellakin pitänyt oppia enemmän. Huumausaineet ovat vaarallinen uhka lastemme terveydelle. Niiden vapauttaminen vielä kärjistää tätä vaaraa.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva herra Pirkerin mietintö puuttuu hyvin ajankohtaiseen aiheeseen eli huumausaineisiin. Niiden kauppa on kasvanut räjähdysmäisesti. Siihen on vaikuttanut muun muassa rajavalvonnan vähentyminen. Kiellettyjen aineiden salakuljetus on entistä helpompaa. Arvioidaan, että vain vähäinen osa huumausaineista saadaan takavarikoitua.
Euroopan unioni on ollut esitaistelija kansainvälisen vapaan liikkuvuuden edistäjänä. Siksi sillä on poikkeuksellisen suuri vastuu myös haittavaikutusten estäjänä. EU: n toinen pilari, yhteistyö sisä- ja oikeusasioissa, saa ehkä suurimman oikeutuksen juuri huumausaineiden vastaisessa taistelussa. Huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden esiasteiden kuljetus ja kauppa osoittavat myös sen merkityksen, mikä yhteisen passitusjärjestelmän kehittämisellä EU: ssa on. Paitsi että sen kehittäminen vähentäisi tullien ja verojen kiertoa, se edistäisi myös huumausaineiden esiasteiden parempaa seurantaa ja kontrollointia. Tästäkin syystä järjestelmän kehittämisellä olisi kiire.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, synteettisten huumausaineiden, kuten ecstasyn, käyttö on levinnyt nopeasti erityisesti nuorten keskuudessa. Tämän vahvistaa tosiasia, jonka mukaan ne ovat marihuanan jälkeen käytetyimpiä huumausaineita Euroopan unionissa.
Pidän myönteisenä komission ehdotusta ulottaa vuoden 1992 direktiivi laittomien huumausaineiden valvonnasta koskemaan näiden uusien huumeiden valmistuksessa käytettäviä esiasteita. Ymmärrän, että tämä ei ole helppo tehtävä, koska kemiallisia esiasteita käytetään myös laillisesti, ja samalla ne kuitenkin ovat myös avaintekijä laittomien huumeiden tuotannossa. Yhteistyö tähän ongelmaan tarttumisen osalta on välttämätöntä. Kesäkuussa 1998 pidetyssä YK: n yleiskokouksessa päätetty toimintasuunnitelma on askel oikeaan suuntaan. Euroopan unionin on jatkettava siitä eteenpäin.
Esittelijä korostaa aivan oikein kansainvälisen yhteistyön merkitystä, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan osalta, missä voimme käyttää merkittävää vaikutusvaltaa. Synteettisten huumausaineiden valmistukseen liittyvä liiketoiminta kasvaa Keski- ja ItäEuroopassa. Voimme esittelijän ehdotuksen mukaisesti käyttää Phare-ohjelmaa sopivan valvontajärjestelmän perustamiseksi. Voimme kuitenkin mennä asiassa vielä hieman pitemmälle tekemällä selväksi Euroopan unionin jäseniksi pyrkiville maille, että odotamme niiltä täydellistä yhteistyötä ja että niiden on sitouduttava ryhtymään päättäväisiin ja lujiin toimiin. Epäonnistuminen siinä vaikuttaisi niiden mahdolliseen unionin jäseneksi hyväksymiseen.
Tuen mietintöä ja sen sisältämiä ehdotuksia. Toivon, että tämä on tärkeä lisä huumeongelman vastaisessa taistelussa, koska huumausaineet tuhoavat niin monien nuorten kansalaisten elämän.

Van Miert
Arvoisa puhemies, sallinette minun aivan aluksi kiittää komission nimissä vilpittömästi herra Pirkeriä hänen laadukkaasta mietinnöstään ja hänen mielestäni hyvin vakuuttavasta tuestaan direktiiviehdotuksellemme.
On muun muassa hänen ponnistustensa ansiota, että tämä ehdotus on saatu ripeästi Euroopan parlamenttiin ensimmäistä käsittelyä varten. Synteettisten huumausaineiden kehittyminen on tosiaankin äärimmäisen vakava ongelma Euroopan yhteisölle, mutta myös muulle maailmalle. Voimassa olevan yhteisön lainsäädännön, joka koskee synteettisten huumausaineiden esiasteita, avulla ei voida valvoa kuin 22: ta kemiallista ainetta, jotka on luokiteltu YK: n yleissopimusten mukaisesti. Näiden huumeiden laittomassa valmistuksessa käytetään kuitenkin entistä enemmän muita tuotteita, jotka ovat helposti korvattavissa ja joita ei ole luokiteltu. Niiden ankarien määräysten, joita tällä hetkellä sovelletaan 22: een luokiteltuun huumausaineiden esiasteeseen, ulottamisella koskemaan muita mahdollisia esiasteita ei olisi kuitenkaan toivottua vaikutusta, koska näitä kemiallisia tuotteita käytetään laajalti kaupallisesti.
Vain yksi sopiva järjestelmä on käyttökelpoinen. Komission ehdottaman tarkistuksen tavoitteena on siis pakottaa jäsenvaltiot ottamaan käyttöön sellainen yhteistyöjärjestelmä, jossa taloudelliset toimijat paljastaisivat toimivaltaisille viranomaisille vapaaehtoiselta pohjalta sellaisilla aineilla harjoitettavista toimista, joita ei tällä hetkellä mainita direktiivissä mutta joita kuitenkin käytetään laajamittaisesti synteettisten huumausaineiden laittomaan valmistukseen.
Vaikka kyseenalaisten aineiden määrä onkin hyvin suuri, ainoastaan kohdistettu lähestymistapa on hyväksyttävä. Jo nyt komissiota avustavan, esiasteita käsittelevän komitean tehtäväksi tulee laatia ja pitää ajan tasalla luetteloita arkaluonteisista tuotteista, joita on valvottava. Tämän komitean työt ovat tietenkin luottamuksellisia.
Tarkastelkaamme nyt Euroopan parlamentin ehdottamia tarkistuksia. Komissio, joka haluaa Euroopan parlamentin tavoin pyrkiä suurempaan turvallisuuteen huumausaineiden esiasteiden ja huumausaineiden valvonnan osalta, on tyytyväinen tarkistuksiin 1 ja 3, ja siis hyväksyy ne. Mitä tarkistukseen 4 tulee, komissio ymmärtää, että Euroopan parlamentti haluaa, että sillä olisi käytössään työväline, jonka avulla arvioida huumausaineiden esiasteiden valvontajärjestelmää. Komissio laatii jo nykyään niiden tietojen perusteella, joita jäsenvaltiot sille välittävät, vuosittaisen kertomuksen kansainväliselle huumevalvontaviranomaiselle, joka on, kuten hyvin tiedätte, eräs YK: n järjestö. Komissio ihmettelee näin ollen, onko aiheellista laatia ylimääräistä kertomusta, ja missä määrin tämä Euroopan parlamentin erityiskertomus eroaisi kansainväliselle huumevalvontaviranomaiselle laaditusta tai laadittavasta kertomuksesta.
On sitä paitsi tiedettävä, että jäsenvaltioiden tällä hetkellä antamat tiedot ovat valitettavasti hajanaisia, eikä niiden avulla voida arvioida olemassa olevan direktiivin puitteissa käyttöön otetun järjestelmän tehokkuutta. Sitäkin suuremmalla syyllä sellaisen järjestelmän arvioiminen, joka ei ole vielä toiminnassa, olisi varsin uskaliasta. Komissio ei voi näin ollen sitoutua laatimaan tällaista erityiskertomusta, mutta on edelleen valmis antamaan Euroopan parlamentille vuosittaisen kertomuksen, joka on tarkoitettu kansainväliselle huumevalvontaviranomaiselle. Esittelijä on sitä paitsi saanut nämä tiedot tänä vuonna.
Tarkistuksessa 5 ilmaistut Euroopan parlamentin huolenaiheet, jotka liittyvät valvottavien tuotteiden luetteloiden salassa pidettävyyteen, on jo epäsuorasti otettu huomioon komission ehdotuksessa. Kun otetaan nimittäin huomioon, että esiasteita käsittelevä komitea laatii nämä luettelot ja että sen töitä ei julkaista, tämä lisäys vaikuttaa tarpeettomalta. Tarkistuksen toinen osa, joka koskee yhteisön säännösten ja kansallisten säännösten jatkuvaa mukauttamista, vaikuttaa meistä sitä vastoin erittäin hyödylliseltä. Komission kannalta sellaisen tarkistuksen hyväksyminen, jolla sallitaan valvontajärjestelmän vaihtoehtoinen käyttöönotto, vastaisi komission ehdotuksen tyhjäksi tekemistä. Lisäksi sellainen järjestelmä, jossa jotkin jäsenvaltiot soveltaisivat direktiiviä ja toiset eivät, loisi väistämättä kilpailun vääristymiä sisämarkkinoilla. Näistä syistä komissio ei siis voi hyväksyä tätä viimeistä tarkistusta.
Muilta osin haluan vielä kerran onnitella hyvin lämpimästi esittelijää ja hänen kollegoitaan mietinnöstä, joka on tänään annettu käsiteltäväksemme äärimmäisen vakuuttavalla tavalla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kun siirrymme Pirkerin mietintöä koskevaan äänestykseen, haluaisin kertoa teille eräästä asiasta, joka on varmasti teille mieluinen. Puhemiehistö on viime maanantaina, 16: ntena päivänä pitämässään kokouksessa hyväksynyt ne tekniset ja taloudelliset toimenpiteet, joilla varmistetaan se, että myös perjantaiaamuisin pidettävät täysistunnot televisioidaan. Tämä oli vaatimus, jota te olitte toistuvasti esittäneet ja johon puhemiehistö on antanut mielestäni erittäin oikeudenmukaisesti myönteisen vastauksen.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

WTO: rahoituspalveluala
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kittelmannin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0420/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Maailman kauppajärjestön alaisuudessa käytyjen rahoituspalvelualan neuvottelujen tulosten hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta (KOM(98)0440 - C4-0489/98-98/0239(CNS)).
Puheenvuoro on ensimmäisenä herra Kittelmannin sijaisella herra Habsburg-Lothringenilla.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, saanen puhua herra Kittelmannin, esittelijän, puolesta, joka on käsitellyt tätä mietintöä erittäin taajaan taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa ja lopuksi myös vienyt sen yksimielisesti - siitä täytyy pitää kiinni - läpi.
Kun tarkastelee mietintöä, kun tarkastelee sitä kehitystä, jonka myötä WTO-neuvottelut ovat tältä osin venyneet, pitäisi oikeastaan pitää lähtökohtana sitä, että hitaasti myös lopultakin hyvä tulee, luojan kiitos ainakin tässä tapauksessa.
On nähty jälleen kerran, kuinka alussa juuri Yhdysvallat oli jykevästi tätä alaa vastaan, mutta sitten se vuoden 1995 väliaikaisen sopimuksen jälkeen otti joustavamman kannan. Nähtiin, että heti kun parlamentti ja myös komissio painostivat USA: ta tarpeeksi, se antoi periksi, se ei ole leikkinyt maailman poliisia, kuten on usein muulloin tapahtunut monilla WTO: n aloilla, vaan se on myöntynyt järkevään ratkaisuun.
Mistä tässä mietinnössä on kyse? Kyse on periaatteessa kaupan esteiden purkamisesta ja myös siitä, että rahoituspalveluja voidaan tarjota myös kansainvälisesti ilman syrjintää. Olemme käsitelleet tätä asiaa jo muutamia kertoja eri mietinnöissä täällä parlamentissa, erityisesti myös tällä viikolla käsitellessämme Erika Mannin mietintöä transatlanttisista suhteista. Myös siinä todettiin lopultakin, että nimenomaan vain kaupan esteitä purkamalla voidaan luoda kokonaisuudessaan parempi tilanne kaupan ja siten myös työpaikkojen kannalta.
Viime kuussa käsittelimme esimerkiksi myös rouva Mosiek-Urbahnin mietintöä, joka koski vakuutusdirektiiviä ja jossa puhuttiin jälleen varsin samaan tapaan Euroopan sisäisen ongelman osalta syrjintää vastaan. Mielestäni meille on erittäin tärkeää, että emme sovella direktiivejä vain Euroopan unionin valtioissa, vaan ponnistelemme myös sen hyväksi, että ne otetaan huomioon WTOneuvotteluissa.
Mietinnössä on kyse yksinomaan WTO-sopimuksen puhtaasti teknisestä toteuttamisesta. Ehkä muutama sana menettelyn kulusta: yleisten neuvotteluiden lisäksi neuvoteltiin yksittäisten palvelujen osalta tietyistä markkinoille pääsyä koskevista tarjouksista, jotka ovat voimassa GATS-sopimuksen ohella. Tämä koskee erityisesti televiestinnän peruspalveluja ja rahoituspalveluja. Jo ennen määräajan umpeutumista kävi ilmi, että USA piti niitä tarjouksia, joita WTO: n noin 30 sopimuspuolta - joista yhtenä EU jäsenvaltioineen - oli esittänyt, riittämättöminä eikä ollut valmis laajentamaan tarjoustaan WTO: n kaikkiin osapuoliin suosituimmuusperiaatteen mukaisesti. Siltä osin USA asettui käytännössä vahvasti poikkiteloin. Sopimusta koskevat neuvottelut saatiin onnistuneesti päätökseen 12. joulukuuta 1997. 70 sopimusosapuolta esitti parannettuja tarjousluetteloita markkinoille pääsystä ja kansallisesta käsittelystä. Koko sopimus nykyisessä muodossaan on merkittävä parannus vuoden 1995 väliaikaiseen sopimukseen verrattuna. USA: n mukanaolon ohella monet muut WTO: n sopimuspuolet osallistuvat sopimukseen, ja sopimuksen laajuus on todella huomattava. Sopimus takaa ulkomaisille rahoituslaitoksille olennaisilta osin vapaan pääsyn markkinoille ja kansallisen käsittelyn yli 95 %: ssa kaikista maailmanlaajuisesti tarjotuista rahoituspalveluista. Yksinään vapauttamisvelvoitteiden alaisuuteen saatettu osakekauppa muodostaa merkittävät markkinat. Sopimuksen perustana ovat vuoden 1996 luvut. Siten yksinomaan osakekauppa on suuruudeltaan 14, 8 miljardia dollaria, pankkien omaisuus on noin 41, 2 miljardia dollaria.
Samalla sopimuksen avulla taataan myös se, että Euroopan unionin rahoituslaitokset voivat toimia kolmansien maiden markkinoilla samanlaisten edullisten ehtojen mukaisesti kuin kolmansien maiden rahoituslaitokset Euroopan unionin alueella. Euroopan parlamentti voi varmasti siinä tapauksessa hyväksyä komission ehdottaman menettelyn, johon kuuluu Euroopan parlamentin kuuleminen EY: n perustamissopimuksen 228 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti. En haluaisi lisätä tähän paljon enempää, koska perusteluissa on myös asianmukaiset selvitykset.
Sallikaa minun käsitellä vielä yhtä kohtaa. Minusta on erityisen tärkeää, että parlamentti käsittelee asiaa tänään menestyksekkäästi, jotta voimme yksinkertaisesti noudattaa määräaikaamme ja ajallisia rajoja. Päätös täytyy tehdä ripeästi, jotta voidaan noudattaa suunniteltua voimaantulon ajankohtaa 31. maaliskuuta 1999.

Iversen
Arvoisa puhemies, maailmantalous on muuttunut merkittävästi viimeisen vuosikymmenen aikana. Markkinavoimat ovat irrottautuneet yhä enemmän poliittisesta päätöksentekoprosessista. Tänään käsiteltävänä oleva rahoituspalveluja koskeva sopimus palvelumaksuista on mielestämme pohjimmiltaan hyvä sopimus. On tärkeää, että muut sopimukset, joita EU: n ja WTO: n välillä solmitaan, eivät huononna eurooppalaisen kuluttajan asemaa. Vaarana on, että kansalaisten ymmärrys EU: n ja WTO: n välillä solmittavia sopimuksia kohtaan heikkenisi. Mielestäni on tärkeää korostaa juuri tätä asiaa: kansalaisten ymmärrystä. Tämä sopimuksen solmiminen sattuu muutenkin sopivaan ajankohtaan. Aasian maiden nykyiset talouskriisit korostavat entisestään, miten tärkeää on, että annamme viestin siitä, että taloudellinen vakaus on aivan ratkaisevaa, jotta koko maailmassa voidaan luoda uutta kasvua. Sen vuoksi on erityisen ilahduttavaa, että useat maat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.
Kansainvälisen yhteistyön välttämättömyyttä ei voi painottaa tarpeeksi paljon. On useita esimerkkejä asioista, jotka on paras ratkaista kansainvälisen yhteistyön avulla: vihreät verot ja maksut, ympäristömerkinnät, ympäristöllisiä tavoitteita hyödyntävät kaupan välineet, kehitysmaiden markkinoille pääsyn helpottaminen, teollisuus- ja tekijäinoikeuksien varmistaminen ja teknisten kaupankäynnin esteiden vastainen taistelu. Vastuumme poliitikkoina on taata, että yksittäisen kuluttajan oikeuksia ei myydä. Sen vuoksi meidän on tehtävä yhteistyötä sen hyväksi, että WTO: hon kohdistuva demokraattinen valvonta on yhtä tiukka kuin EU: n demokraattinen valvonta. Se on tehtävämme tulevaisuudessa.

Thors
Arvoisa puhemies, voimme mielestäni täällä nyt todeta, ettei tätä pysyvää sopimusta olisi syntynyt ilman EU: ta. Meidän on kuitenkin myös muistettava, että oli olemassa rahoituslaitosten johtoryhmä, joka teki rajat ylittävää työtä tämän asian puolesta. Uskon, että meidän on otettava tämä taktiikka huomioon tulevissa WTO-neuvotteluissa. Näyttää siltä, että on helpompi tehdä yhteistyötä, kun kyseessä ovat taloudelliset edut ja että eri asioihin ei silloin kohdistu niin paljon poliittista valtaa.
Kollega Iversenin tavoin uskon, että tämä on tärkeää tasapainon säilyttämiseksi. Markkinamme ovat tällä hetkellä kummalliset, toisaalta meillä on osittain suljetut kotimaanmarkkinat, toisaalta melko paljon kansainvälisellä tasolla liikkuvaa pääomaa, joka hakeutuu paikkoihin, joissa keinottelu on mahdollista. Avoimuuden ja vakauden luominen on tärkeää, jotta pääsisimme eroon keinottelusta. On esimerkiksi tärkeää, että Kaakkois-Aasiaan luodaan toimivia kotimaisia säästömahdollisuuksia. Tämä sopimus on hyvin merkittävä myös Euroopan kannalta, jos saamme sijoittaa esimerkiksi Japanin eläkemarkkinoihin ja kun ajatellaan kaikkia niitä infrastruktuureihin tehtäviä sijoituksia, joita usealla taholla on mahdollista tehdä.
On selvää, että tämä sopimus on hyvin merkittävä niille kehitysmaille, joilla on jonkinasteinen kehitystaso ja joissa säästämisen lisääminen on mahdollista. Siihen liittyy kuitenkin myös ongelmia. Mielestäni olisi hyvin tärkeää, että rahanpesua koskevat kysymykset saataisiin liitettyä sopimukseen ja että saamme todellakin niin kutsutut kansainväliset pelisäännöt toimimaan. Japaniin liittyvä ongelma oli nimittäin se, että emme tienneet, mitkä säännöt siellä olivat voimassa, toisin sanoen, kuinka sääntöjä siellä sovelletaan. Juuri sehän on osaksi kasvavan kilpailun tarkoitus. Siten saamme myös tietää, mitkä säännöt ovat voimassa. Lisäksi toivon todella, että asiat etenevät uuden neuvottelumandaatin osalta ensi syksynä, kun Suomi on puheenjohtajamaa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, politiikkojen tehtävä näyttää tänä päivänä helpolta. Tuntuu siltä, että meitä tarvitaan vain tavaroiden ja palvelujen kaupan liberalisoimiseen. Meidän pitää mahdollisimman nopeasti purkaa mahdollisimman paljon niistä suojarakennelmista, joita eri maissa on pystytetty ihmisten ja luonnon suojaksi. Niinpä näyttää siltä, että politiikalla hallitaan tänä päivänä vain ihmisiä, mutta ei asioita tai pääomia. Politiikka on menettänyt sen takia uskottavuutensa. Vapaat kansalaiset eivät voi luottaa politiikkaan, joka valaa kaikkia ihmisiä samaan muottiin ja tekee täysivaltaisista kansalaisista pelkkiä kuluttajia.
Kun tavaroiden ja palveluiden liberalisoinnista neuvotellaan WTO: ssa, se on oikea paikka kansainvälisille sopimuksille. Siksi meillä ei luonnollisestikaan ole muuta vaihtoehtoa kuin hyväksyä nyt käsittelyssä oleva sopimus aivan niin kuin herra Kittelmannin mietinnössä ehdotetaan.
Haluan kuitenkin tässä yhteydessä kiinnittää huomion asian toiseen puoleen. Ei ole itsestään selvää, että vapailla rahoitusmarkkinoilla toimivat sokeat markkinavoimat noudattavat yleisesti hyväksyttyjä pelisääntöjä. Joukossa on myös niitä, jotka tekevät vilppiä ja petoksia. Nykyisessä reaalikapitalismissa, joka on globaalista ja sähköistä, eivät rahoituslaitosten valvontamenetelmät ole kehittyneet samaa tahtia markkinoiden vapauttamisen kanssa. Siitä syystä markkinat eivät ole vapaat. Rahoitusmarkkinat ovat myös markkinavoimien diktatuuri, sillä niiden toiminnalle ei ole todellista julkista valvontaa. Tämä on ongelma, josta ei puhuta missään kansainvälisissä kokouksissa eikä sitä varten ole yhtään YK: n erityisjärjestöä.

Telkämper
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuvitelkaa, mielipidettänne parlamentin jäseninä halutaan kuunnella. Kuvitelkaa, kyse on tärkeästä asiasta. Tarkemmin sanottuna kyse ei ole mistään vähäisemmästä kuin GATS-sopimuksesta, palvelukauppaa koskevasta yleissopimuksesta WTO: n, Maailman kauppajärjestön, alaisuudessa, ja siinä toisaalta rahoituspalveluista. Kuvitelkaa sitten, että teidän pitäisi leikkiä palkattua kättentaputtajaa. Olen varma, ettette suostuisi siihen. Tänään tilanne on kuitenkin nimenomaan se. Kyse on avaimet käteen -periaatteen mukaisesta valmiista sopimuksesta, joka takaa yli 95 %: ssa kaikista maailmanlaajuisesti tarjotuista rahoituspalveluista vapaan pääsyn markkinoille ja kansallisen käsittelyn.
Pankkien ja muiden rahoituslaitosten esteetön ja valvomaton omavaltainen toiminta on siten lisääntynyt melkoisesti, vieläpä tarkalleen maailman 102 maassa. Mutta se ei ole ainoa asia. Myös osakkeet voivat kiertää vielä nopeammin. Lainaan herra Kittelmannia, joka kirjoittaa niin kauniisti: " Yksistään vapauttamisvelvoitteiden alaisuuteen saatettu osakekauppa oli vuonna 1996 suuruudeltaan 14, 8 miljardia dollaria. Pankkien omaisuus sopimukseen osallistuvissa maissa oli vuonna 1995 yhteensä 41, 2 miljardia dollaria." Silloin kokonaiset maat joutuvat perikatoon, koska hallitsemattomat rahoitusvirrat kaatavat valtion talouden.
Silloin me vaadimme kansainvälisen rahoitusjärjestelmän pikaista uudistusta. Puhumme turvaverkkojen rakentamisesta, ennakkovaroitusjärjestelmien laatimisesta, suojelutoimiin ryhtymisestä tai myös halusta tukea kehityspolitiikkaa. Samalla meidän on määrä osoittaa suosiota, koska komissio on jälleen kerran onnistunut edistämään vapauttamista kysymättä meidän mielipidettämme. Tältä osin tarvitaan pikaista uudistusta. Tarvitsemme Euroopan unionissa parlamentin vaikutusta mandaattien jakoon ja hyväksymismenettelyyn kaikissa maailmantaloudellisesti olennaisissa sopimuksissa. WTO: ta puolestaan täytyy myös uudistaa. Se, että sen tehtävänä on vapauttaminen hinnalla millä hyvänsä, on väärä tie. Viime kuukausien rahoituskriisit kertovat paljon. Tästä syystä emme kannata tämän mietinnön sisältöä emmekä äänestä sen puolesta.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella herra Kittelmannia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja herra Habsburg-Lothringenia erittäin vakuuttavasta esityksestä.
GATTin rahoituspalvelualan neuvottelujen menestyksekäs päätös viime vuoden joulukuun 12. päivänä oli todellakin merkittävä saavutus, joka lujitti Maailman kauppajärjestön asemaa palvelualan monenkeskisten neuvottelujen puitteiden tarjoajana. Voimme nyt nähdä, mitä hyötyä on sellaisesta ympäristöstä, jossa voimme päättää ja keskustella asioista sen sijaan, että meidän olisi tultava toimeen yksipuolisilla toimilla.
Liittämällä rahoituspalvelualan pysyväksi, suosituimmuuslausekkeen mukaiseksi ja syrjintää vastustavaksi perustaksi WTO: n maiden välille, mikä on tämän hankkeen perusta, ja turvaamalla markkinoille pääsyn 96 %: lle WTO: n markkinoista, EY: n neuvotteluille asettamat päätavoitteet on saavutettu.
Sopimuksen ratifiointi ja voimaan saattaminen on nyt tärkeää EU: lle. Teemme kaikkemme varmistaaksemme, että ETY ja sen jäsenmaat ratifioivat sopimuksen nopeasti, jotta sopimus voidaan saattaa voimaan sovittuna ajankohtana ensi vuoden maaliskuun 1. päivänä. Odotamme myös muiden neuvotteluihin osallistuneiden maiden saattavan omat sisäiset menettelynsä päätökseen ennen määräaikaa, joka on ensi vuoden tammikuun 29. päivänä.
Rahoituspalveluiden vapauttaminen tulee olemaan keskeisellä sijalla, kun kehitetään tehokkaita maailmanlaajuisia rahoituspalveluja, mikä on terveen talouskehityksen edellytys. Olemme sen vuoksi varmoja siitä, että tiettyihin maihin vaikuttavat talouskriisit eivät nyt tai tulevaisuudessakaan estä vuonna 2000 alkavia tulevia neuvotteluja, eivätkä ne lisää protektionismia.
Kuuntelin tarkasti, mitä muutamat parlamentin jäsenet sanoivat. Meidän olisi tehtävä ero vapaiden hyvin ja tehokkaasti toimimaan suunniteltujen markkinoiden ja niitä koskevien välttämättömien sääntöjen sekä sääntöjen valvomisen välillä. Osa Aasian ja muiden maiden ongelmaa on riittävien sääntöjen puuttuminen. Vaikka sääntöjä on olemassa, niiden toimeenpanoa ei valvota tarpeeksi. Säännöt ovat puutteellisia jopa sellaisissa maissa kuin Japanissa, eikä kansainvälisille instituutioille ole tähän asti annettu tarpeeksi valtaa varmistua siitä, että jos säännöt ovat olemassa, niiden toimeenpanoa valvotaan tehokkaasti. Tämä on melkoinen haaste, mutta siitä ei pidä tehdä sellaista johtopäätöstä, ettei rahoituspalvelualan vapauttamista pitäisi jatkaa. Se on aivan eri asia. Olisin valmis hyväksymään sen, mitä jotkut teistä sanoivat, eli että tarvitsemme tehokkaampia maailmanlaajuisia tai kansallisia sääntöjä ja viranomaisia - tarpeeksi riippumattomia viranomaisia - määräämään pelisäännöt. Tämän joudumme maksamaan vakaasta järjestelmästä ja siitä, että vapauttamisesta hyödytään mahdollisimman paljon, mistä onkin keskusteltu ja päästy sopimukseen.
Kiitos kaikille parlamentin jäsenille heidän avustaan, ja haluaisin lopettaa sanomalla, että pidän itsestään selvänä sitä, että kaikki jäsenmaat ja Euroopan unioni ratifioivat sopimuksen aikanaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän huomiotanne vielä hetkiseksi. Haluan välittää herra Habsburg-Lothringenin kautta onnittelumme herra Kittelmannille hänen laadukkaan mietintönsä johdosta. Koska mainitsin sukunimen Habsburg, haluan kuitenkin muistuttaa teitä kaikkia siitä, että tänä perjantaina myöskään herra Otto von Habsburg ei poikkeuksellisesti ole joukossamme. Tiedämme, että hän ei ole joukossamme sairauden takia. Tiedämme myös, että hän on toipumassa. Tämä on kuitenkin erittäin merkittävä päivä herra Otto von Habsburgille. Tänään on hänen syntymäpäivänsä. Hän täyttää kunnioitettavat ja täydet 86 vuotta. Tämän vuoksi saanen lähettää hänelle meidän kaikkien puolesta onnittelut ja samalla myös meidän toivomuksemme, että hän paranee heti, sillä perjantaisinkin me tarvitsemme häntä täällä joukossamme.
Herra Van Miertillä on puheenvuoro.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluan mielelläni yhtyä sanoihinne Euroopan komission nimissä. Olen varma siitä, että kollegani osaavat antaa sanoillenne niiden oikean arvon, ja voin myös yhtyä niihin heidän nimissään.

Saksan ja Itävallan välinen kirjanhintojen sääntely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
B4-0704/98 Hawlicek, Junker ja Tannert PSE-ryhmän puolesta komissiolle valitusmenettelystä Saksan ja Itävallan välisestä kirjanhintojen sääntelystä; -B4-0706/98 Ebner, Günther, Pack ja Habsburg-Lothringen PPE-ryhmän puolesta komissiolle komission tekemästä valituksesta Itävallan ja Saksan välisestä rajat ylittävästä kirjojen hintojen sitomisesta; -B4-0707/98 Frischenschlager ELDR-ryhmän puolesta komissiolle valituksesta Saksan ja Itävallan välisestä kirjanhintojen sääntelystä; -B4-0708/98 Pailler GUE/NGL-ryhmän puolesta komissiolle kirjojen hintajärjestelmästä; -B4-0709/98 Kerr, Soltwedel-Schäfer, Voggenhuber, Cohn-Bendit, Lagendijk ja Wolf V-ryhmän puolesta komissiolle Saksan ja Itävallan välistä kirjojen nettohintajärjestelmää koskevasta valituksesta.Olen vastaanottanut kolme työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä .
Herra Elchleppillä on kysymyksen laatijana ensimmäinen puheenvuoro, joka on neljän minuutin mittainen.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensi näkemältä kirjanhintojen sääntely saksankielisellä alueella saattaakin vaikuttaa vanhanaikaiselta; jos kuitenkin miettii sitä, mitä kauaskantoisia seurauksia siitä luopuminen aiheuttaisi, tätä kulttuuripoliittisesti ensisijaista asiaa pitäisi käsitellä huomattavasti hienovaraisemmin. Olisin periaatteessa odottanut komissiolta, joka on kulttuurien monimuotoisuuden puolestapuhuja ja myös Euroopan työpaikkojen tukija, sitä, että se ottaa tarkastelussaan huomioon kaikki Euroopan sopimusten sisältämät tavoitteet.
Vapaa kilpailu ei ole mikään ehdoton arvo, tavoite sinänsä. Kulttuurien monimuotoisuuden säilyttäminen, josta on määrätty 128 artiklan 4 kohdassa, on minulle tässä tapauksessa kallisarvoinen asia. Onko komissio kilpailulainsäädännöllisessä analyysissaan ajatellut sitä, että kirjakaupan paljon työvoimaa vaativissa pienrakenteissa voitaisiin hintasäännöstelyn poistamisen vuoksi menettää mahdollisesti jopa 200 000 työpaikkaa ja myös tuhansia koulutuspaikkoja? Tieteellisissä tutkimuksissa pelätään kuitenkin sitä, että kirjakauppojen määrä laskisi tästä määräyksestä luovuttaessa 4 000: sta vain 800: aan. Arvoisa komissaari, myös siinä kylässä Schwarzwaldissa, jossa minä asun, ei varmasti enää pidettäisi kirjakauppaa.
Myös kustantamoiden lukumäärä voisi kutistua rajusti, koska hintasäännöstelyn alaisista bestseller-kirjoista saatavat suuremmat tuotot vähentävät kulttuurituotteiden tukemisen kaupallista riskiä. USA: n pitäisi olla meille varoittava esimerkki; siellä eivät ainoastaan ammattikirjojen ja kaunokirjallisuuden hinnat ole korkeampia kuin Saksassa vaan siellä kirjakauppatoiminta on myös rajoittunut pienelle kauppiasjoukolle, joka kuuluu kauppaketjuihin, jotka puolestaan ovat riippuvaisia suurista kustantamoista.
Kirjoja ei siis saa alistaa villille kilpailulle! Tärkein tavoite ei kai voi olla kulttuurin halpahintainen myyminen, vaan kyse on sen monimuotoisuuden suojelemisesta. Kuluttajat haluavat laadukasta neuvontaa ja suuren kirjavalikoiman, jonka kirjanhintojen sääntely takaa. Yksinomaan omassa kotimaassani ilmestyy vuosittain 75 000 uutta kirjaa, kun taas USA: n paljon suuremmilla markkinoilla uusia kirjoja julkaistaan 55 000. Lukijat haluavat myös, että kirjat ovat nopeasti saatavilla, ja meidän järjestelmämme takaa sen.
Jotta minua ei ymmärrettäisi väärin, arvoisa komissaari: en vastusta EU: n kilpailulainsäädäntöä tai Euroopan sisämarkkinoiden täydellistä toteutumista. Mutta juuri sen vuoksi myös kirjanhintojen sääntelyn säilyttäminen on välttämätöntä. Hintojen sääntely mahdollistaa sen, että tarjoajia on paljon ja kirjavalikoima on suuri, ja se takaa kilpailun. Se takaa kulttuurin ja kirjallisuuden monimuotoisuuden, joka on markkinataloudellisella perustalla, muuten ja ilman tukia. Toistan: kyse on myös kielialueiden kulttuuri-identiteetistä ja Euroopan kulttuurisesta monimuotoisuudesta.
On muuten huomattavia epäilyksiä siitä, pitäisikö komission pyytää asiantuntijalausuntoja, joiden toteutuminen synnyttää enemmän kysymyksiä kuin on saatu vastauksia. Komission täytyisi myös selvittää, miksi se ei pyydä tukea pysyvältä neuvoaantavalta kirjakomitealta, kuten se jo oikeastaan kymmenen vuotta sitten halusi tehdä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, mikäli noudatetaan muutamien kauppaketjujen ja valitettavasti myös Euroopan komission tahtoa, niin sanotusta kirjanhintojen sääntelystä on määrä luopua. Itävallassa ja muutamissa muissa unionin jäsenvaltioissa kirjankustantamoilla on nimittäin mahdollisuus myydä tuotteitaan kiinteään vähimmäishintaan. Tämä on Euroopan unionin sopimusten hengen vastaista, koska siten syntyy kartellien kaltaisia rakenteita. Puhtaasti taloudellisesti ajatellen tämä perustelu onkin oikea. Niin sanotut bestseller-kirjat antavat kustantamoille suurten painosten ansiosta huomattavaa tuottoa alhaisemmista hinnoista huolimatta. Erikoisaiheita käsitteleviä kirjoja tuskin myytäisiin edes alhaisemmalla hinnalla. Kirja ei kuitenkaan ole sellainen tuote kuin muut kotitaloustavarat. Kirjat ovat osa maan kulttuuria.
Viime vuosisadasta lähtien työntekijöiden sivistysyhdistykset, kunnalliset kirjastot, koulujen kirjastot, kirjakerhot ynnä muut ovat yrittäneet innostaa ihmisiä hankkimaan enemmän sivistystä kaunokirjallisuuden lukemisen kautta. Monet kirjat eivät ilmestyisi lainkaan, jos kustantamot eivät voisi hankkia bestseller-kirjoilla voittoa, jonka avulla tuetaan muita kustantamojen tuotteita. Kirjallisuuden monimuotoisuus on merkki henkisestä itsenäisyydestä. Aivan kuten kaikilla asuinalueilla huolehditaan palveluista arkielämään kuuluvien asioiden avulla, kirjakauppa kuuluu henkisten palvelujen tuotantoon. Se on - kuten me Itävallassa sanoisimme - henkisten tarpeiden tyydyttämisestä huolehtiva " pikkukauppa" tai, kuten Saksassa sanotaan, henkisten tarpeiden tyydyttämisestä huolehtiva " Maija-tädin kulmakauppa" . Pyydän kääntäjiltä anteeksi tätä omaperäistä ilmaisua.
Toisin kuin paperituotteiden tavaratalot kirjakauppiaat tarjoavat myös palveluja, kuten asiantuntevaa neuvontaa, tai he tilaavat teoksia, jotka eivät kuulu nimenomaan suosituimpien artikkelien joukkoon. Ilman kiinteitä hintoja kirjakauppias ei kuitenkaan voisi selviytyä, koska hän ei, toisin kuin suuret ketjut, voi ostaa tuotteita niin edullisesti ja joutuu sen vuoksi myymään ne korkeammalla hinnalla. Siitä huolimatta kirjanhintojen sääntely ei ole velvoite. On kirjoja, jotka tulevat markkinoille ilman hintojen sääntelyä. Monissa tapauksissa jo vuoden kuluttua tarjolla on huomattavasti halvempia taskukirjapainoksia; on " valkoiset kirjaviikot" , on nykyaikaisia antikvariaatteja, on siis paljon mahdollisuuksia, joiden ansiosta sääntelyn perusteella määrätyt hinnat laskevat erittäin nopeasti.
Kun pidän kädessäni kirjaa, kuten tätä kirjaa tässä, minulla on tietenkin ensiksikin kädessäni tavara. Mutta heti kun selaan teosta ja alan lukea sitä, käytössäni ei ole enää mikään kodinkone vaan käytössäni on lukemiskulttuuriin liittyvää tekniikkaa, josta hankin itselleni tietoa. Tässä tapauksessa teos on kollegani Paul Rübigin tietoliikennettä käsittelevä kirja, joka on melko paksu teos. Luen sen ehdottomasti saadakseni tietoa, mutta mahdollisesti myös viihdyttääkseni itseäni, sivistääkseni itseäni, toisinaan tietenkin myös ärsyyntyäkseni.
Niin kauan kuin pidämme kirjaa vain tavarana, on täysin oikeutettua vastustaa hintojen sääntelyä - samantekevää, onko se kansallista vai rajat ylittävää - tai poistaa se. Tämä olisi kuitenkin erittäin rajoittunut ajattelutapa, joka ei tee oikeutta kirjan todelliselle arvolle. Itse tuotepakkaus, joka edustaa kirjan todellista olemusta, ei olekaan ratkaiseva vaan sen sisältö, joka liittyy yksiselitteisesti kulttuuriin, tieteeseen. Kirjojahan ei osteta välttämättä tai pelkästään niiden kannessa olevan kauniin kuvan vuoksi vaan ennen kaikkea siksi, että halutaan lukea, mitä kirjaan on painettu.
Kirjamarkkinoiden monimuotoisuus ilmentää maan ja kielialueen kehittynyttä kulttuuria. Jotta tämä monimuotoisuus on kuitenkin mahdollista, tarvitaan kustantamojen ja kirjakauppojen monimuotoisuutta. Kaikista kirjoista ei tule bestsellereitä. On teoksia, jotka on tarkoitettu asiantuntijapiireille tai erityiselle tietystä aiheesta kiinnostuneelle ryhmälle. Pienillä painoksilla ei voi tienata. Tienaamisen täytyy tapahtua niiden teosten avulla, jotka myös käyvät hyvin kaupaksi. Bestsellerien avulla järjestelmässä tuetaan kulttuuripoliittisesti välttämätöntä monimuotoisuutta.
Jos yritys onnistuu nykypäivänä myymään nelikulmaisen keittokattilan erittäin hyvän markkinointistrategian ansiosta ja jos sitten kaikkien pyöreiden keittokattiloiden valmistajien täytyy lopettaa toimintansa, sillä ei ole vaikutusta ruokakulttuurin monimuotoisuuteen. Mutta jokainen kustantamon lopettaminen merkitsee niiden kirjojen menettämistä, joita ei enää paineta, koska muut kustantamothan noudattavat muita ohjelmia. Jokainen kirjakaupan sulkeminen, joka tapahtuu sen vuoksi, että kirjakauppias ei pysty kilpailemaan suuren paperituotteiden kauppiaan halpojen tarjousten kanssa, on menetys alueen henkisiin perustarpeisiin liittyvän huolenpidon kannalta.
Arvoisa komissaari, te ymmärrätte, että pyydämme teitä - ja tiedän, että meillä on käytännössä koko parlamentin tuki - todella huomioimaan tässä parlamentin ajatukset, jotta maanosamme kulttuurinen ulottuvuus otetaan todella huomioon.

Larive
Arvoisa puhemies, joskus näyttää siltä, että Euroopan unionissa vain yksi asia on tärkeä: meidän taloutemme. Mikäli euro vain onnistuu, yhdentyminen on lähellä. Mutta Euroopan unionissa on paljon muita asioita, jotka tekevät siitä kansalaisille ainutlaatuisen. Niinpä myös perustamissopimuksen 128 artiklan kulttuuria käsittelevässä kohdassa korostetaan, että Euroopan unionissa on kyse muustakin kuin taloudesta. Keskustelu kirjojen kiinteistä hinnoista jatkuu yhä. Komissio on tähän mennessä soveltanut hyvin yksipuolisesti vain taloudellista näkökulmaa määritellessään kantansa. Komissio kohdistaa vakavaa kritiikkiä sekä Saksan ja Itävallan välisiin että Alankomaiden sisäisiin kiinteisiin hintoihin. Ne ovat komission mukaan ristiriidassa perustamissopimuksen kilpailusääntöjen kanssa. Olen jo vuosia vaatinut yhdessä monien kollegojen kanssa kirjallisissa kysymyksissä, artikkeleissa, kirjeissä ja päätöslauselmissa, että kirjojen kiinteiden hintojen arvostelun on tapahduttava tasapainoisesti sekä taloudellisten että kulttuuristen argumenttien pohjalta. Kahdessa edeltävässä puheenvuorossa käsiteltiin jo laajasti kiinteiden hintojen etuja. Ajatelkaa myös pieniä kielialueita, joilla kirjakauppojen tarjoama kirjavalikoima on hyvin tärkeä ja sen on oltava laaja, koska sen avulla taataan kulttuurinen moninaisuus, ajatelkaa erityisiä kirjoja, joita pitää olla saatavilla parhaiten myyvien kirjojen lisäksi, joita ostetaan joka tapauksessa. Sitten paljon puhuttu ja myös käytännössä toteutettu politiikka pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi. Heti kun kirjojen hinnat vapautetaan, kuten eräs kollegani jo mainitsi, pienet kirjakaupat katoavat. Katsokaa vaikka Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Lyhyesti sanottuna, kirjojen kiinteät hinnat edistävät Euroopan kulttuurista kehitystä ilman, että pitää vaatia tukia. Siinäkin on argumentti, jonka pitäisi miellyttää herra komissaaria. Ei keskittämistä, joka tapahtuu kulttuurisen moninaisuuden kustannuksella. Tämän haittapuolia on se, että tutkimuksista on käynyt ilmi, että kirjojen kiinteillä hinnoilla tai niiden puuttumisella ei ole taloudellista vaikutusta kirjamarkkinoihin. Mutta jos sääntelystä on selviä kulttuurisia etuja, miksi se pitäisi lopettaa? Onneksi, ja olemme tyytyväisiä siihen, komissio päätti odottaa lopullisen päätöksen tekemistä sekä Saksan ja Itävallan että Alankomaiden asiassa, kunnes tämän tutkimuksen tulokset ovat tiedossa. Olin nimenomaan pyytänyt tätä kirjallisessa kysymyksessä. Nyt näyttää siltä, hyvät kollegat, että asiaan tulee ehkä muutos. Sanon ehkä, sillä lopullista päätöstä ei ole vielä tehty.
Komissaari Van Miert ja komissaari Oreja ovat erään tutkimuksen seurauksena kulttuuriministereille osoittamassaan kirjeessä ilmoittaneet, että mikäli on olemassa todistettavia kulttuurisia perusteita, on olemassa myös mahdollisuus säilyttää kirjojen kiinteät hinnat, jotka koskevat myös rajat ylittäviä sopimuksia saman kielialueen sisällä. Komissio sallii kansalliset käytännöt, kuten Alankomaissa, mikäli voidaan osoittaa, että niillä ei ole merkittävää vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Suhtaudumme myönteisesti tähän kehitykseen. Toivon, että komissaari Van Miert jatkaa tätä linjaa ensi vuoden alussa tehtävissä päätöksissä.
Myös minun ryhmäni kannattaa neuvoa-antavan kirjakomitean perustamista. Pysyvä neuvoa-antava elin, joka neuvoo komissiota ja koostuu kaikista eri alojen asianosaisista, on hyödyllinen. Toivon sydämestäni, että komissio sisäistää hyvin viiden ryhmän, joiden joukossa on myös liberaaliryhmä, yhteisen päätöslauselman sävyn. Tämä ei ole ensimmäinen kerta. Olemme ilmaisseet asian selkeästi, kuten olemme aina tehneet. Kirjanhintojen sääntelyn on oltava mahdollista, myös rajat ylittäen saman kielialueen sisällä, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla annettavan vapautuksen pohjalta ja kansalaisten edun mukaisesti.
Tulkkien ei tarvitse kääntää viimeistä lausettani: Why do we only support agriculture and don't want to do anything for culture .

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa komissaari Van Miert, tiedän tietenkin sen, että markkinoiden kaiken ratkaiseva, kaikkea ohjaava näkymätön käsi ei voi löytää luottavaisempaa yhteisöä kuin komissio. Se on niin sanotusti vapaan kilpailun Vatikaani, ja tiedän tietenkin, että te itse olette tämän vapaan markkinatalouden johtava inkvisiittori. Tiedän tietenkin myös sen, että tämän johtavan inkvisiittorin tiukka katse kohdistuu päivittäin Euroopan markkinoihin, jotta kaikenlaiset harhaoppia tunnustavat henkilöt, kartelleja muodostavat suuntaukset ja pyhään kilpailuun kohdistuvat häiriöt löydettäisiin, ja heti kun hänen tiukka katseensa osuu johonkin vääränlaiseen toimintaan, johonkuhun, joka haluaisi kovasti vastustaa tätä markkinoiden näkymätöntä voimaa, pyhän inkvisiittorin toteuttama prosessi aloitetaan.
Toivoisin tätä terävää katsetta, arvoisa komissaari, joskus ympäristönsuojeluasioihin, sosiaalialalle tai kansalaisoikeusasioihin. Valitettavasti komissio ei pidä itseään unionin johtavana inkvisiittorina, kun on kyse niistä. Nyt komission katse on kohdistunut pieneen asiaan, kirjaan. Nyt komissio on katseellaan erehtymättä havainnut, että siihen liittyy väärää toimintaa. Se teillä on yhteistä Vatikaanin kanssa. Te liitätte kirjan vapaan kilpailun luetteloon, sillä ihmiset eivät toimi sen kanssa oikein. He eivät myy sitä, kuten myydään kiinnitysnastoja tai tietokoneita, vaan heillä on siihen monimutkainen, mitä läpinäkymättömin, etten sanoisi vaikea eroottinen suhde.
Arvoisa komissaari, kun Beckettille myönnettiin Nobelin palkinto teoksesta Huomenna hän tulee, tätä kirjaa myytiin saksalaisella kielialueella täydet 300 kappaletta. Ymmärrän, että olette sitä mieltä, että panostus ei kannata ja että olisi varmaan ollut parempi, jos näitä 300: aa kappaletta ei olisi julkaistu, koska ei ilmeisestikään ole kysyntää. Olette kyllä oikeassa, kirjalla on jotakin yhteistä tavaroiden kanssa, sitä tarjotaan; se ei kuitenkaan alistu kysynnälle. Kirjan tie lukijoiden luo on mutkikas ja salaperäinen prosessi. Joskus se kestää vuosikymmeniä, ja luulen, että on sivistymätöntä saattaa tämä monimutkainen prosessi yksinomaan markkinoiden toiminnan alaiseksi, ja se, mikä on sivistymätöntä, muuttuu pian barbaariseksi.

Van Miert
Arvoisa puhemies, sallinette minun puhua omalla kulttuurikielelläni. On todellakin etu, kun voi puhua useampia kieliä. Se on etu myös eurooppalaisessa mielessä, se liittyy myös kulttuuripuoleen, että ei puhuta vain yhtä kieltä. Se liittyy todellakin myös kulttuuriin. Haluan sanoa tämän niille, jotka luulevat, että on puhuttava vain yhtä kieltä ollakseen kulttuurin kannattaja. Minua imartelee tietenkin, että vertasitte minua paaviin. Ikävä kyllä, on olemassa toinenkin ehdokas. Olen ymmärtänyt, että Oscar Lafontainekin haluaa nyt paaviksi. En haluaisi häntä vastustajakseni, en haluaisi kilpailla hänen kanssaan. Jättäkäämme tämä tähän. Haluaisin mielelläni sanoa, mistä tässä tarkalleen ottaen on kyse.
Ensiksikin komission ja minun kantani on ehdottomasti se sama, joka edelliselläkin komissiolla oli ja jonka oikeellisuuden Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on toistuvasti vahvistanut. Komission ensisijainen tehtävä on todellakin kunnioittaa tuomioistuimen päätöksiä tällaisissa asioissa. On liian helppoa pyytää kulttuurin nimissä, että ei noudatettaisi oikeutta. Siis, ensiksi meidän velvollisuutemme on kunnioittaa tuomioistuimen päätöksiä, jotka on tehty monta kertaa. Toiseksi saanen muistuttaa siitä, että minun valpas katseeni ei osunut eräänä päivänä kirjoihin, vaan että olemme ryhtyneet toimeen, koska olemme saaneet valituksia, etenkin Itävallasta. Valituksia on tullut Liberolta, tietyistä yliopistoista, jotka todellakin ovat vaikeuksissa sellaisten kirjojen nopean hinnan nousun vuoksi, jotka yliopistojen täytyy hankkia. Valituksia on siis tullut tieteellisiltä laitoksilta, mutta myös kirjakaupoilta. Kun valituksia tulee, komission täytyy tutkia asia. Myös se kuuluu tehtäviimme. Minkälainen oikeusjärjestelmä meillä olisi, jos voisin sanoa: siirrän valitukset syrjään, emme käsittele niitä. Mitä te haluatte nyt? Olkaamme rehellisiä, elämme oikeusvaltiossa ja myös oikeusyhteisössä.
Toiseksi emme ole minkään muun tapauksen yhteydessä sinä kuutena vuotena, jona olen vastannut kilpailupolitiikasta, käyttäneet niin paljon aikaa ja olleet niin paljon käytettävissä keskustellaksemme asianosaisten kanssa. Olen jopa tehnyt jotakin, mikä oli ehkä oikeudellisesti katsottuna väärin. Olen yhden kerran antanut myönnytyksen tietyksi ajaksi saadakseni riittävästi aikaa asiasta keskustelemiseen ja oikeudellisesti asianmukaisten ratkaisujen löytämiseen. Mikä oli kiitoksena tästä komission osoittamasta hyvän tahdon eleestä? Ensiksi se, että kustantajat eivät kunnioittaneet tiettyjä myönnytykseen liittyviä ehtoja ja toiseksi sen sijaan, että olisi pyritty löytämään ratkaisu, harjoitettiin kahden tai kolmen vuoden ajan vain poliittista edunvalvontaa kaikissa mahdollisissa paikoissa. Edunvalvontaryhmät ottivat yhteyttä jokaiseen, jotta komissio sulkisi silmänsä tilanteelta ja muun muassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiltä. En todellakaan ole valmis tällaiseen. Sen on oltava selvää. Olemme kuitenkin valmiit, kuten olemme aina sanoneet, ottamaan huomioon sekä kulttuurisen puolen että tosiasiat sellaisina kuin ne ovat, ei sellaisina kuin niiden väitetään olevan, siis todellisuuden. Niin teki EY: n tuomioistuinkin aikoinaan, ja lainaan nyt yleistä syyttäjää, Lenziä:
" Sama pätee viittauksiin siitä, että komission piti päätöksensä hyväksymisen yhteydessä ottaa huomioon tämän tapauksen kulttuuriin liittyvät näkökohdat. Velvollisuus pitää kiinni näistä näkökohdista seuraa jo tuomioistuimen oikeuskäytännöstä EU: n perustamissopimuksen nojalla. Tämä velvollisuus on vastedes kirjattu selvästi EY: n perustamissopimukseen. Kuten komission päätöksen 75 kohdasta käy ilmi, komissio ei ole kuitenkaan mitenkään vähätellyt näitä kulttuuriin liittyviä näkökohtia."
(NL) Näin sanoo tuomioistuin. Tarkastelkaamme tosiasioita. Ensiksi: sanotaan, että mikäli tämä järjestelmä puretaan, korkealuokkaisten kirjojen ja korkealuokkaisen kirjallisuuden julkaisu kärsii suuresti. Tämä ihmetyttää minua, sillä maailmassa on paljon maita, joissa ei tunneta kiinteitä kirjanhintoja, näitä ovat Yhdysvallat, nyt myös Iso-Britannia ja myös joukko Euroopan maita. Muissa maissa järjestelmä on purkautumassa. Saanko kysyä, eikö näissä maissa ole korkeatasoista kirjallista tuotantoa? Saanen muistuttaa, että Saksassa julkaistavat kirjalliset työt ovat 40-45 -prosenttisesti käännöksiä anglosaksisesta kirjallisuudesta. Nämä ovat tosiasioita. Voinko lisäksi esittää kysymyksen, että jos tuo järjestelmä on niin arvokas, miksi kustantajia ei velvoiteta noudattamaan sitä. Niitä ei velvoiteta mihinkään. On kustantajia, jotka eivät ole vuosikausiin julkaisseet sellaista kirjaa, jolla olisi jotakin tekemistä kirjallisuuden tai arvokkaiden asioiden kanssa, ja nekin nauttivat kirjojen kiinteiden hintojen tuomista eduista. Ei ole olemassa mitään velvoitteita. Pitäisi aloittaa velvoittamalla kustantajat, jotka nauttivat kiinteiden hintojen aiheuttamista eduista, julkaisemaan arvokkaita töitä. Tällaista velvoitetta ei ole nykyään olemassa.
Sitten väitetään, että kirjojen kiinteät hinnat takaavat riittävän nimikevalikoiman. Ikävä kyllä, tosiasiat eivät todista sitä. Olivatpa hinnat kiinteitä tai eivät, markkinoille tuodaan yhä enemmän eri nimikkeitä. Se liittyy teknologiaan. Nykyään on helpompi julkaista kirjoja pienempinä painoksina kuin ennen. Ovatpa hinnat sitten joka puolella kiinteitä tai eivät, kehityssuunta on tällainen. Siihen ei tarvita kiinteitä hintoja. Tämä on yleinen kehityssuunta. Vielä kerran, minun on pitäydyttävä tosiasioissa, sillä ennen kuin voimme sallia poikkeuksia, meillä on oltava argumentteja ja tosiasioita, jotta voisimme vastustaa tuomioistuimen päätöksiä, mikäli on olemassa uusia tosiasioita, jotka sallivat meidän tehdä niin. Muutoin se ei ole mahdollista.
On myös sanottu: mikäli kirjojen hinnat eivät ole kiinteitä, monet pienet kirjakaupat joutuvat lopettamaan toimintansa. Hyvät naiset ja herrat, tarkastelkaa tosiasioita kaikissa maissa. Myös siellä, missä hinnat ovat kiinteitä, pienten kirjakauppojen määrä vähenee, näin on joka puolella, myös Alankomaissa, myös Ranskassa, kaikkialla. Kehityssuunta on nyt sellainen. Hämmästyksekseni olen jopa todennut - olin jokseenkin hämmästynyt - että Francis Fishwickin hiljattain Ison-Britannian tilanteesta laatimassa raportissa sanotaan: luen, mitä siinä sanotaan, en väitä, että se on totuus, jotta ymmärtäisimme toisiamme. Se, mitä sanotaan hiljattain tehdyssä raportissa, on, että suurin hyöty kiinteiden hintojen hylkäämisestä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut parantunut jakelu, joka on hyödyttänyt etenkin pienempiä kirjakauppoja, jotka pystyvät nyt täydentämään varastojaan ja toimittamaan erityistilaukset hyvin lyhyessä ajassa laajennetun ja uudistetun tukkukauppajärjestelmän vuoksi.
Hyvät naiset ja herrat, pienet kirjakaupat on sidottu käsistään ja jaloistaan. Miksi ne eivät voisi tarjota huonosti myyviä kirjoja halvempaan hintaan? Miksi eivät? Miksi niiden täytyy pinota nuo kirjat kellareihinsa? Miksi emme antaisi niille mahdollisuuksia? Jos kerran on kyse pienistä kirjakaupoista, miksi emme antaisi niille suurempia vähennyksiä sen sijaan, että annamme niitä suurimmille kirjakaupoille? On hyvä, että harjoitetaan pienten kirjakauppojen etujen mukaista politiikkaa. Mutta sitä ei tehdä tällä tavalla.
Saanko muistuttaa teitä siitä, että maissa, joissa kirjoilla on kiinteät hinnat, kuten Ranskassa, 25 % kirjoista myydään suurten liikkeiden kautta. Espanjassa halvemmat kirjat, joiden markkinaosuus lisääntyy, myydään kioskeista. Sillä mitä kauemmin tuo tiukka järjestelmä on käytössä, sitä useammin se johtaa käytäntöihin, joilla yritetään kiertää järjestelmä. Puhuitte yritysten keskittymisestä. Komissio on vastustanut suurta keskittymää Alankomaissa. Onko tämä totta vai ei? Suuri fuusio, jonka piti tapahtua suurten kustantamoiden Elsevierin, Woltersin ja Kluwerin välillä, jotka te kaikki tunnette, ei onnistunut komission vastustuksen vuoksi. Meidän on todennäköisesti ryhdyttävä ensi tilassa tutkimaan Bertelsmannin ja Springerin uusia toimia. Kirjojen kiinteiden hintojen keskitys jatkuu kuitenkin. Ainoa, joka voi tehdä asialle jotakin, on komissio. Paavi ja Vatikaani, näin ovat asiat.
Hyvät naiset ja herrat, oletteko jo ajatelleet sitä, miltä asia näyttää tulevaisuudessa Internetin myötä? Ja mitä minun pitää sanoa Bertelsmannin kaltaiselle yritykselle, joka hyötyy Saksassa kirjojen kiinteistä hinnoista ja sanoo: haluamme olla ensimmäisellä sijalla maailmassa, kun on kyse kirjojen myynnistä Internetin kautta. Minulla ei ole mitään sitä vastaan. Mutta voitteko olla vilpittömiä ja ajatella hieman niitä seurauksia, joita tästä syntyy? Äänestätte säännöllisesti erilaisten päätöslauselmien puolesta tällaisen kehityksen edistämiseksi. Nyt halutaan tehdä jotakin sen vastustamiseksi, samalla kun yritykset näissä maissa ovat valmiita menemään niille markkinoille ja valloittamaan ne. Pitäisi katsoa totuutta silmiin.
Haluan keskustella tästä. Olen halunnut sitä jo vuosia, mutta keskustelua ei ole aloitettu. Esitetään valmiita ideoita. Puolustetaan pyhiä lehmiä. Vältetään keskustelua tosiasioiden pohjalta. Olen valmis, myös kulttuuriartiklan pohjalta - kuten olen aina sanonut - etsimään ratkaisuja, jotka ulottuvat myös rajojen yli, sillä tässä ei ole kyse kansallisista hallituksista. Sen komissio on hyväksynyt jo kauan sitten. Kyse ei ole siitä. Kyse on rajat ylittävistä vaikutuksista tai käytännöistä, kuten Alankomaiden tapauksessa, joita ei missään tapauksessa voida hyväksyä. Kyseessä oli täysin protektionistinen järjestelmä alankomaalaisten yritysten hyväksi. Kuinka komission pitäisi suhtautua asiaan, kun puhutte ikään kuin kyseessä eivät olisi myös taloudelliset edut? Nämä ovat tosiasioita. Mikäli haluatte keskustella tästä, olen käytettävissänne. Kuten olen ollut viiden vuoden ajan kustantajien käytettävissä keskustellakseni asiasta. Mutta kaikki, mitä on saatu aikaan, on poliittinen painostus, jotta komissio sulkisi silmänsä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiltä ja tosiasioilta. En suostu siihen!

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Van Miert, hyvät kollegat, herra Voggenhuber kutsui komissaari Van Miertiä kilpailun johtavaksi inkvisiittoriksi. Se on tietenkin erittäin kaunis kuva Karel Van Miertistä. Mielestäni se ei kuitenkaan vastaa todellisuutta, sillä olen sitä mieltä, että Karel Van Miertin toiminta on palvelus Euroopan unionin ihmisille. Mitä hyötyä kilpailusta sitten oikein on? Kilpailun tarkoitus on, että monopolien valta murretaan, että tavaroita ja palveluita tarjoavat eri tahot ja että tällä tavalla ihmisille tarjotaan tavaroita ja palveluita edullisin ehdoin, ja tähän kuuluvat myös kirjat. Sikäli olen samaa mieltä Karel Van Miertin kanssa.
Siksi en myöskään nimittäisi häntä johtavaksi inkvisiittoriksi vaan jonkinlaiseksi välimieheksi, jota me kannatamme erityisesti aina silloin, kun hän taistelee ihmisten puolesta monopoleja vastaan. Sitä vastaan, että tiettyjä tavaroita ja palveluita tarjoaa vain yksi taho, koska se johtaa siihen, että me kansalaiset, kuluttajat, olemme voimattomia sen edessä. Siksi haluaisin myös talous- ja rahaasioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana antaa kovasti tunnustusta Karel Van Miertille hänen työstään. Keskustelimme näistä kysymyksistä paljon talousasioita käsittelevässä valiokunnassa. Toisinaan olemme samaa mieltä, joskus mielipiteemme myös eroavat toisistaan. Se kuuluu demokratiaan.
Haluaisin tässä yhteydessä sanoa, että olen eri mieltä Karel Van Miertin kanssa kirjanhintojen sääntelystä. Itse kannatan kirjanhintojen sääntelyä. Se liittyy pitkään keskusteluun. Olemme toistuvasti kysyneet itseltämme: täytyykö meidän käsitellä kulttuurituotteita samalla tavalla kuin tavaroita ja palveluita? Siihen on erittäin vaikea vastata esimerkiksi, kun on kyse televisiosta. Televisio on kulttuurituote. Se on yleinen mielipide. Tosin kun kytken television päälle, minua toisinaan epäilyttää, voiko sitä nimittää kulttuurituotteeksi. Mutta kirjojen osalta on selvää, että kirjat ovat kulttuurituotteita ja että ne kuuluvat erottamattomasti eurooppalaiseen kulttuuriimme. Sanoisin, että siihen eivät kuulu vain kirjat vaan myös pienet kirjakaupat.
Tässä yhteydessä minun täytyy selvittää myös omaa kiinnostustani. Ainoat vähittäiskauppaliikkeet, joissa viivyn mielelläni pitemmän aikaa, ovat pieniä kirjakauppoja. Pidän niitä myös erittäin olennaisena osana kulttuuriamme. Mielestäni nämä pienet kirjakaupat ovat erittäin vahvasti riippuvaisia kirjanhintojen sääntelystä. Olen sitä mieltä, että kirjanhintojen sääntely kyllä tietyssä määrin suojaa näitä pieniä kirjakauppoja. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että meidän pitäisi säilyttää kirjanhintojen sääntely. Talousja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana olisin erittäin iloinen, jos Karel Van Miert pohtisi tätä kysymystä vielä kerran erittäin huolellisesti.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, toivon, että te ja komissaari nautitte eilen, kaiken tarkistusten ja äänestysten aiheuttaman poliittisen jännityksen jälkeen, päivänne päätteeksi hyvän lasillisen ranskalaista, saksalaista, espanjalaista tai italialaista viiniä, eli hieman maatalouden tuotoksia. En usko, että oikaisitte sen jälkeen jalkojanne ja asetuitte tietokoneen ääreen etsiäksenne tietoja Internetistä. Ehkä luitte kuitenkin kirjaa, kappaleen kirjallista kauneutta, jota löytyy vain laatukirjallisuudesta. Mikäli ette tehneet niin, haluan nyt muistuttaa teitä siitä kauneudesta lainauksen muodossa ja pyydän tulkkeja kääntämään sen. Arvoisa puhemies: " Koti-ikävän aalto isoisäni luokse sameutti silmäni. Nousin suuresta nahkanojatuolista ja aloin harhailla kotini huoneissa. Kotini oli suuri huvila, jonka olin ostanut tultuani aikuiseksi, haudattuani isoisäni ja hänen toverinsa puutarhaan, rikastuttuani ja jätettyäni kylän. Yksi ainoa lause, 'vain sinulla ja Baruchilla on vielä toisenne', nousi toistuvasti esiin muistoissani ja kieltäytyi uppoamasta muistini pohjalle. Kuulin aaltojen loiskeen, kävelin ulos ja asetuin makaamaan leikatulle nurmikolle kasvot rantaan päin."
Arvoisa puhemies, tuo oli lainaus Meir Shalevin venäläisen romaanin käännöksestä. Tällä viikolla on puhuttu transatlanttisen kumppanuuden yhteydessä paljon oman kulttuurimme suojelun välttämättömyydestä. Toisissa keskusteluissa, joita käydään esimerkiksi työllisyydestä, puhutaan pienten yritysten tukemisesta, koska niillä on merkittävä osa työllistämisessä. Arvoisa puhemies ja hyvä komissaari, mielestäni myös kaiken sen jälkeen, mitä sanoitte kirjojen kiinteistä hinnoista, luopuminen merkitsee kuoliniskua pienille kirjakaupoille, laatukirjoille ja työllisyydelle. Suuret kirjakauppaketjut tekevät itsestään alan johtajia hintasodilla. Arvoisa puhemies, Alankomaissa ei voida puhua rajat ylittävistä kirjanhinnoista siinä mielessä kuin niistä puhutaan täällä. Siellä ollaan kuitenkin huolestuneita. Meidät on jo vapautettu. Bertelsmannin ja Smithin kaltaiset ketjuja on jo Amsterdamissa ja Alkmaarissa. Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, emme voi antaa lastemme kasvaa vain sarjakuvien, televisiosarjojen, sähköpostin, Internetin, esikeitetyn riisin ja perunoiden avulla, perehtymättä hyviin kirjoihin. Olen huolissani siitä. En pidä teitä suurinkvisiittorina, arvoisa komissaari. Pidän teitä paremminkin erotuomarina, kuten von Wogau sanoi. Te olette sanonut: vapauttamista on hyödynnettävä, mutta se ei saa vallata liiaksi alaa. Vapauttaminen ei ole, kuten parlamentin toiselta laidalta oleva kollega sanoi, päämäärä sinänsä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, puhuitte jo paljon Alankomaiden tilanteesta. Koska kiinteitä kirjanhintoja koskeva tutkimus on vielä kesken, haluaisin saada tietää, mitä komissio vielä haluaa. Aiotteko ottaa Alankomaiden kiinteät kirjanhinnat uudelleen esille? Mikä on tilanne? Olette itse omalta kielialueeltani ja toivon, että vastaatte tähän pian.

Maes
Arvoisa puhemies, hyvä komissaari, monikielisyyttä koskeva argumentti oli mielestäni ainoa todella hyvä argumentti, jonka kuulin komissaarilta. Muilta osin hän ei saanut minua vakuuttuneeksi. Kannatan kiinteitä kirjanhintoja, koska olen sitä mieltä, että kirjat ovat ensisijaisesti kulttuurituotteita ja monissa tapauksissa kulttuurin siirtäjiä. Kirjamaailmassa on olemassa myös vähäisemmässä määrin kulttuuria siirtäviä tekijöitä.
Belgiassa ei ole koskaan ollut kiinteitä kirjojen hintoja, huolimatta siitä seikasta, että Flanderilla olisi ollut kulttuurisesti katsottuna hyötyä niistä, koska se on osa pientä kielialuetta. Koko Flanderin hallitus, joka vastaa kulttuurista, kannatti kuitenkin asiaa. Voitte tulla katsomaan, mitä seurauksia siitä on ollut. Siitä on ollut seurauksena erikoistuneiden kirjakauppojen, en sano vain, että pienten kirjakauppojen, vaan erikoistuneiden kirjakauppojen ja kustantamoiden palvelujen katastrofaalinen vähentyminen Flanderissa. Sillä Nolensin runoja ei myydä kioskeissa.
Kuljemme kohti tilannetta, jossa kirjoja myydään tavarataloissa ja erikoistuneet kirjakaupat häviävät. Sen myötä häviää myös mahdollisuus myydä erityisjulkaisuja. Vähemmän kaupallisten tuotteiden ja erityisjulkaisujen tuotanto vaikeutuu tämän vuoksi. Kiinnostuksen kohteet Belgian ranskankielisessä osassa ovat aivan päinvastaisia ja talousministeri on ranskankielinen. Ranskankielinen alue on osa suurta kielialuetta, jonka sisällä löydettiin markkina-alue halvoille kirjoille, joita vietiin Belgiasta Ranskan markkinoille, sillä siellä kirjanhinnat ovat kiinteät. Niin tehtiin muuten myös Flanderista käsin. Kirjoja vietiin Alankomaihin, mutta oikeastaan kyse oli näennäisestä viennistä, sillä alankomaalaiset kustantamot painattivat kirjansa meillä häiritäkseen markkinoita. Kulttuurisesta näkökulmasta katsottuna meille on etua kiinteistä kirjojen hinnoista. Se, että Belgiassa ei tunneta niitä, on saanut aikaan vain häiriöitä Alankomaiden ja Ranskan kirjamarkkinoilla. Toivomme, että komissio lopettaa yrityksensä hyökätä kirjanhintojen sääntelyä vastaan ja ryhtyy pitämään sitä sen sijaan välineenä lähellä toisiaan sijaitsevien kielialueiden yhdentymiseksi ja sellaisen eurooppalaisen kulttuuritilan luomiseksi, jossa eurooppalaisen kulttuurin rikkaus kaikissa muodoissaan voi päästä oikeuksiinsa.
Toivommekin, että neuvosto tekee asiasta totta puheenjohtajavaltion tukemana, sillä se asettaa kerrankin kulttuurin etusijalle. Arvoisa herra Van Miert, markkinoita ei tule oikaista vain sosiaalisesti, niitä on oikaistava myös kulttuurisesti. Kiinteät kirjanhinnat ovat ehdoton välttämättömyys rajat ylittäville homogeenisille kielialueille, kuten hollantilaiselle kielialueelle, jotka myös muodostavat markkina-alueen kyseisellä kielellä kirjoitetuille kirjoille.
Me tuemme siis tätä päätöslauselmaa, vaikka siinä vain toistetaan se, mitä on jo niin usein pyydetty kulttuuriministereiltä ja vaikka se on hieman irrallaan siitä, mitä todellisissa päätöksentekoelimissä tapahtuu, sillä, arvoisa puhemies, me keskustelemme täällä päätöslauselmasta, vaikka neuvoston 17. marraskuuta pitämän kokouksen esityslistalla oli nimenomaan kiinteät kirjojen hinnat. Toivon silti, että parlamentti ei ole vain huutavan ääni erämaassa.

Hager
Arvoisa puhemies, perustelut on esitetty jo kauan sitten. Wienin asianajajapiireissä lasketaan suorastaan leikkiä siitä, onko kirjanhintojen sääntelystä jo laadittu asiantuntijalausunto. Monet maineikkaat asianajotoimistot ovat esittäneet asiantuntijalausunnon tästä asiasta, tarkemmin sanottuna puolet lausunnoista ovat olleet puoltavia, puolet vastaan, toimeksiantajasta riippuen.
Yksinomaan tästä voi toki tehdä johtopäätöksiä tämän aiheen monimutkaisuudesta. Jos siksi lähtökohtana pidetään sitä, että molempien osapuolten perustelut ovat suurin piirtein yhtä hyviä, ongelma pelkistyy sen arviointiin, onko kirja kauppatavara vai kulttuurituote.
En pidä itseäni missään tapauksessa kirjakauppojen puolestapuhujana, vaan kirjan puolestapuhujana. Olen siksi päättänyt kannattaa kulttuuria kilpailua ja kulttuuria koskevassa kiistassa, joka perustuu 128 artiklan 4 kohtaan. Haluaisin nimittäin mielelläni saada kirjakaupassa edelleen asiantuntevaa neuvontaa enkä haluaisi penkoa kirjoja kasasta ikään kuin olisin pikaruokaketjun myymälässä. Haluaisin edelleen löytää kirjakaupoista arvokkaita niteitä enkä vain pehmeäkantisia bestsellereitä.
Arvoisa komissaari, te ette kyennyt vakuuttamaan minua siitä, että kirjanhintojen sääntely tai siitä luopuminen ei muuttaisi mitään. Ehkä olen kuitenkin myös lukenut väärän puoliskon asiantuntijalausunnoista.
Jos tunnustaa sen, että unionin yhteen kasvamiseen taloudelliseksi vallaksi tarvitaan kulttuurin monimuotoisuutta ja erilaisuutta, voi vain vastustaa kirjanhintojen sääntelystä luopumista, jota pitäisin unionin kulttuuriin kohdistuvana konkurssi-ilmoituksena.

Van Miert
Arvoisa puhemies, olen viiden viime vuoden aikana valitettavan usein huomannut, että asiallinen keskustelu tästä asiasta näyttää olevan erittäin vaikeaa. Se ei ole teidän asianne, hyvä rouva, luenko minä kirjaa ennen nukkumaan menoani. Se on henkilökohtainen asia. Minulla on kirjasto ja luen todellakin mielelläni. Mutta olen myös todennut, että kun menen kirjakauppoihin, kaikenlaisiin kirjakauppoihin, korkeatasoisten kirjojen tarjonta on yleensä rajoitettua, myös Euroopassa. Täällä annetaan ymmärtää, että kaikki kirjat ovat hyvää kirjallisuutta. Tällä tavalla vääristellään totuutta. Emmekö voisi kerrankin tarkastella lähemmin sitä, mistä oikeastaan on kyse? Olenko ymmärtänyt oikein, että siellä, missä kirjojen hintoja ei säännellä, ihmiset ovat kulttuurinvastaisia eikä korkeatasoisia kirjoja ole tarjolla? Kierrelkää sitten vähän maailmalla, niin huomaatte, että todellisuudessa asia on aivan toisin. Silloin voitte todeta, että siitä huolimatta, tapahtuuko kirjanhintojen sääntelyä vai ei, keskittymistä ilmenee kaikkialla, pienet kirjakaupat ovat puolustuskannalla ja haluaisin sanoa siitä vielä jotakin. Se on harmillista, herra von Wogau, sillä yksi elämän ilonaiheista on todellakin se, että on aikaa kierrellä ja katsella kirjoja ja ostaa ja lukea niitä vaikkapa autossa matkalla Strasbourgiin. Minulla on se etuoikeus, että minulla on autonkuljettaja, jolloin voin lukea autossa eikä minun tarvitse tehdä sitä ennen nukkumaan menoa. Se tuottaa mielihyvää, se on nautinnollista ja rikastuttaa kulttuurisesti. Mutta niin voi tehdä yhtä hyvin maassa, jossa ei tunneta kirjanhintojen sääntelyä. Väitetäänkö täällä, että niin ei voi tehdä Ruotsissa, Suomessa, Isossa-Britanniassa tai Yhdysvalloissa? Keskustelkaamme lopultakin vakavasti. Silloin sanon: missä ovat nyt esitykset pienten kirjakauppojen hyväksi? Lukuunottamatta sitä tosiasiaa, että nyt on korkea aika, rouva Maes, poistaa ne kilpailua häiritsevät tekijät, jotka kulkeutuvat Alankomaista myös muihin maihin. Sillä Alankomaissa vallitsi, hyvä rouva, täysin protektionistinen järjestelmä. Kyse ei ollut vain kiinteistä kirjanhinnoista vaan jonkinlaisesta sisäsiittoisuudesta. Sillä oli pakko olla tietyn klubin jäsen, jotta pystyi tekemään töitä. Vaikka kirjakauppiaalla olisi ollut kuinka korkealuokkaisia kirjoja tahansa, jos hän ei hyväksynyt klubin sääntöjä, hän ei päässyt mihinkään eikä voinut myydä kirjojaan. Järjestelmä oli tällainen. Onneksi asia on nyt ymmärretty ja järjestelmää on alettu muuttaa. Miksi? Koska komissio todellakin tutkii asiaa. Siksi, ja se on todellisuutta. Nyt on aloitettu muutosten tekeminen poistamalla joitakin järjestelmän osia, se on todellisuutta.
Olen mielelläni valmis keskustelemaan jokaisen kanssa siitä, miksi tämä oli välttämätöntä ja miksi alankomaalaiset asianosaiset järjestöt ovat lopultakin alkaneet toimia. Niiden kannalta kyseessä ei ollut kirja eikä kulttuuri vaan taloudelliset edut. Piste. Järjestelmä oli sellainen. Ja nyt pienistä kirjakaupoista, olen jo vuosia pyytänyt, että messuilla tehtäisiin jotakin pienten kirjakauppojen hyväksi, annettaisiin niille enemmän joustavuutta, enemmän mahdollisuuksia ottaa asiakkaat huomioon ja mikäli niille sopii, myydä kirjoja halvempaan hintaan. Oletteko joskus tutkineet, kuinka vaikeaa monien ihmisten on maksaa noita korkeita hintoja? Saanko myös ajatella hieman ostajien asemaa? Ostavatko he mielellään kirjoja? Voimmeko ajatella myös sitä? Sisältyykö tämä ehkä siihen lauseeseen, jossa mainittiin Vatikaani? Saammeko edes ajatella niitä ihmisiä, joiden pitää ostaa kirjat? Myös se puoli on otettava huomioon ja kun keskustellaan kulttuuriministerien kanssa, rouva Maes, se jää liian usein huomiotta. Ajatellaan kustantajia ja kirjailijoita, mutta liian vähän niitä, jotka lukevat kirjoja. Tällainen on oma kokemukseni.
Pyydän teitä vielä kerran, tehkää päätöslauselma pienten kirjakauppojen aseman todellisesta vahvistamisesta. Antakaa niille enemmän joustavuutta velvollisuuksien sijaan. Antakaa niille suurempia säästöjä kuin suurille kaupoille. Saanko pyytää teiltä sitä? Mikäli olette vakavissanne pienten kirjakauppojen suhteen, tehkää sitten jotakin, sen sijaan, että tulette tänne valittamaan ja syyttämään komissiota. Pyydän teiltä sitä ja, hyvä herra von Wogau, suostun mielelläni pyyntöönne keskustella lisää asiasta, mutta sillä välin, hyvä rouva Maes, valituksia on tehty ja komissiota on uhattu syyttää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa tehottomuudesta, vastuumme laiminlyömisestä. Se uhka on päämme yläpuolella. Se ei haittaa minua niin kauan kuin minulla on tunne, että voimme vielä löytää ratkaisun. Olen pyytänyt jo viiden vuoden ajan esityksiä asioiden järjestämiseksi pienten kirjakauppojen hyväksi, mutta odotan niitä yhä. Ainoa, mitä tunnen, on poliittinen painostus, jotta sulkisin silmäni oikeudelta ja kieltäisin tosiasiat. Olen jo sanonut: en tee sitä!

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sallikaa minun esittää vielä yksi kysymys: oletteko valmis vielä kerran miettimään sitä - ja myös keskustelemaan siitä niiden kanssa, joita asiaa koskee - voisiko hintojen sääntelyn poistuminen vaikuttaa kielteisesti pienten kirjakauppojen kustannuslaskelmiin, kuten väitetään, ja sitä, että siten ei enää olisi kilpailua vaan syntyisi myyntiketjujen vuoksi monopoliasemia, kuten joillakin vähittäiskaupan aloilla on jo tapahtunut? Voisitteko vielä kerran ottaa huomioon sen, että jos näin tapahtuu, erittäin paljon paikallisia kirjakauppoja häviäisi, neuvonnan tarjonta voisi heikentyä ja että erittäin monet - ja se koskee nimenomaan omaa kotimaatani - koulutuspaikat, joita me kipeästi tarvitsemme, ja puolipäivätyöpaikat häviäisivät?

Puhemies
Kiitoksia, herra Elchlepp. Hyvät jäsenet, olette pyytäneet minulta lisää puheenvuoroja, mutta emme enää avaa keskustelua uudelleen. Keskustelu on jo päättynyt. Annoin kuitenkin poikkeuksellisesti puheenvuoron herra Elchleppille kysymyksen laatijana, mutta emme avaa keskustelua uudelleen.
Hyvät jäsenet, herra Elchleppin puheenvuoron myötä keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Hyvät jäsenet, ilmoitan, että päätöslauselmaesitykset B4-0984/98 ja B4-0986/98 on peruttu. Totean myös, hyvät jäsenet, että rouva Maes ARE-ryhmän puolesta on myös allekirjoittanut tämän päätöslauselmaesityksen B4-0991/98, josta toimitan äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Schulz
Arvoisa puhemies, koska minulle ei tarjoutunut muuta mahdollisuutta, minun täytyy turvautua äänestysselitykseen. En ole osallistunut tähän keskusteluun, koska asia koskee itseäni, ja silloin pitäisi yleensä pidättäytyä puuttumasta asiaan. Toimin 12 vuotta kirjakaupan omistajana Saksan liittotasavallassa, ennen kuin minut valittiin parlamenttiin. Aihe, josta te niin innokkaasti olette keskustelleet, koskee siis minua. Minun täytyy sanoa teille, että teidän käsityksenne todellisuudesta on toisenlainen kuin omani. Keskeinen väärä käsityksenne - sen halusin selvittää teille tässä tilanteessa - on seuraava: hintojen sääntely tietenkin suojelee pieniä kirjakauppiaita, sillä on aivan selvää, että sillä hetkellä, kun kilpailun rajoittaminen, joka nyt koskee hintoja, poistuu - pientä kauppiasta ei voida kukistaa suuren hinnoilla - kun hintojen sääntely poistuu, tämä kilpailu alkaa. Silloin millään pienellä yrityksellä ei ole mahdollisuuksia kilpailla Bertelsmannin kustantamon kanssa. Asia on niin!
Nyt te sanotte - ja teillä on siihen periaatteessa oikeus: miksi pienille kirjakauppiaille ei voi sitten antaa suurempia alennuksia, jotta ne ovat hinnoittelussa joustavampia? Ettekö te tiedä, kenen täytyy myöntää alennukset pienille kirjakauppiaille? Bertelsmannin! Nimenomaan suuret kustantamot myöntävät nämä alennukset!
Uskotteko sitten, että ne antavat kirjakauppiaille yhtäkkiä enemmän alennusta vain sen vuoksi, että te poistatte hintojen sääntelyn? Tulos on seuraava: hintojen sääntelystä luovutaan, alennuksia annetaan edelleen niukasti, kuten nykyään, ja lopuksi 5000-7000 kirjakauppaa Saksassa " siirtyy Jordan-virran toiselle rannalle" . Miksi? Jotta lopuksi - olen siitä erittäin vakuuttunut - myös pienet kulttuurinalat säilyvät. Kalliit isot kirjat säilyttävät paikkansa, mutta tiedättekö, missä muodossa? Hienoina ja kalliimpina kuin nyt! Ja siten te ette loppujen lopuksi ajattele niitä, joita teidän oli tarkoitus ajatella - kuluttajia - vaan lopulta, vaikka ette oikeastaan sitä lainkaan halunneet, pidätte yllä suurten yritysten liiketoimintaa. Kenties mietitte asiaa vielä kerran.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Schulz.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin julistan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi, haluaisin, koska niin on tapana ja koska se on lisäksi mieluinen velvollisuus, esittää muutamalla sanalla kiitokset kaikille parlamentin yksiköille, ja kuten minulla on toisinaan tapana tehdä, esittää kiitokset erityisesti niille yhteistyökumppaneillemme, jotka eivät toimi suoraan meidän kanssamme: tulkkausyksikön edustajat me näemme konkreettisesti, vaikka ne toimivatkin noissa " akvaarioissa" , ja noiden lämpimien akvaarioiden kalseudesta huolimatta olemme heidän kanssaan suorassa yhteydessä, samoin kuin vahtimestareiden kanssa, jotka täyttävät meidän tarpeemme niin avuliaina. Puheenjohtajiston pääosaston yksiköt parantavat meidän työskentelyämme, ja joka tapauksessa ne myötävaikuttavat siihen, että teemme vähemmän virheitä kuin jos työskentelisimme ilman apua.
On kuitenkin yhteistyökumppaneita, joiden kanssa olemme kosketuksissa materiaalien kautta: tarkoitan käännösyksiköitä, joissa käännetään päivittäin 4 000 sivua, ja niitä nimeltä mainitsemattomia yhteistyökumppaneita, jotka taistelevat päivästä toiseen ja yrittävät tehdä puheistamme ymmärrettäviä kirjallisten istuntoselostusten muodossa. Esitän kiitoksemme kaikille heille, ja varsinkin näille viimeksi mainituille.
Hyvät parlamentin jäsenet, espanjalaisen kansanviisauden mukaan runsasluminen vuosi merkitsee vaurasta vuotta. Tällä viikolla on satanut lunta, ja minä uskon hyvin vahvasti kansanviisauteen. Olen varma, että tämä lumisade tuo mukanaan rikkauksia, ei koko vuodelle - koska todellisuudessa lunta on satanut vähän - mutta ainakin täksi viikonlopuksi, jonka toivon olevan teille miellyttävä.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 11.42.)

