Priprave na vrhunsko srečanje G20 2. aprila 2009  - s sodelovanjem Gordona Browna, predsednika vlade Združenega kraljestva, člana Evropskega sveta (razprava)
Predsednik
Gospe in gospodje, dragi kolegi, to popoldne z velikim zadovoljstvom pozdravljam predsednika vlade Združenega kraljestva, Gordona Browna. Dobrodošli v Evropskem parlamentu, gospod predsednik vlade.
(Aplavz)
Predsednik vlade bo podal izjavo za Evropski parlament glede priprav za vrh G20, ki bo naslednji teden. To srečanje na vrhu, ki bo 2. aprila 2009 potekalo v Londonu, prihaja v kritičnem času obravnave sedanje mednarodne gospodarske in finančne krize. Ponuja življenjsko pomembno priložnost, ki voditeljem industrializiranega sveta in gospodarstev, ki se uveljavljajo v svetu, omogoča, da sodelujejo pri skupni agendi za doseganje takojšnje gospodarske stabilnosti in dolgoročne oživitve gospodarstva. Londonski vrh se mora dogovoriti o makroekonomskih politikah in regulativnih strukturah, ki nas lahko popeljejo skozi trenutno krizo in v prihodnje vzpostavijo bolj vzdržen okvir.
Gordon Brown, kot predsedujoči G20, ponuja dejavno mednarodno vodstvo v času, ki dokazano velja za enega najtežjih v zgodovini. Hitrost, s katero je pomagal razviti G20 kot novo orodje mednarodnega gospodarskega vladanja, je vzpodbudno in prepričljivo. Predsednik vlade je prav tako močno in pozitivno vplival pri odkrivanju, kako lahko Združeno kraljestvo učinkovito dela s partnerji v Evropski uniji, kajti skupaj lahko najdemo inovativne rešitve številnih izzivov, s katerimi se vsi srečujemo.
Vedno sem bil prepričan, da je bistveno, da Britanija igra predano vlogo kot osrednji udeleženec v Evropski uniji.
(Aplavz)
Gospod predsednik vlade, zelo pozdravljamo vašo odločenost, da prevzamete to vlogo.
Z velikim zadovoljstvom predajam besedo britanskemu predsedniku vlade, Gordonu Brownu.
(Aplavz)
Gordon Brown
predsednik Vlade Združenega Kraljestva Velike Britanije in Severne Irske. - Gospod predsednik, naj se vam zahvalim za to posebno čast, da ste me povabili, da vam spregovorim, kot tudi za uspešno predsedovanje parlamentu. Naj se zahvalim vam, evropskim poslancem in članom Evropske komisije pod vodstvom predsednika Barrosa: zaradi vašega dela in dela vseh generacij, na katerih gradimo, lahko danes uživamo v Evropi miru in enotnosti, ki se bo resnično uvrstila med največje dosežke človeške zgodovine in ki je danes luč upanja za ves svet.
(Aplavz)
In če kdorkoli v katerikoli državi ali na celini kakorkoli dvomi o tem, kako človeška volja in pogum predstavnikov s poslanstvom lahko zgradita novo prihodnost po desetletjih obupa, naj se preprosto spomnijo, kako so pred 60 leti Evropejci govorili o sovražnosti, ki naj bi ji ne bilo konca, in odnosih, ki naj bi bili nepopravljivi. Govorili so o trdi, dolgi in trpki hladni vojni. Niso verjeli, da bi naša Evropa lahko kdajkoli živela povsem mirno in niso verjeli, da bi se lahko tako združila in sodelovala.
Potem naj razmislijo, kako danes po vseh teh letih sodelovanja in enotnosti le tisti, na skrajnih političnih polih dvomijo, da smo danes skupaj močnejši in varnejši kot tedaj, ko smo bili vsak zase.
(Aplavz)
Letos bomo 9. novembra proslavljali 20. obletnico nečesa, kar mora zagotovo vsem nam v tej dvorani predstavljati enega od najznačilnejših dogodkov v našem življenju - padec berlinskega zida. To je bil zid, ki ga je porušil sklep ljudi, odločenih, da nobena ovira, nobeno zastraševanje, nobeno zatiranje nikoli več ne bo delilo ljudi v Evropi.
Prijatelji, danes ni ne stare Evrope, ni nove Evrope in ni Vzhodne ali Zahodne Evrope. Je le ena Evropa in to je Evropa, naš dom.
Tu stojim ponosen, da sem Britanec, in ponosen, da sem Evropejec, da predstavljam deželo, ki se nima za otok, ki je odmaknjen od Evrope, ampak dežela v osrčju Evrope - ne v zavetrju Evrope, ampak znotraj dogajanja.
(Aplavz)
Zato sem prav tako ponosen, da je britanski parlament z veliko večino ratificiral Lizbonsko pogodbo.
(Glasen aplavz)
Prepričan sem, da imamo v Evropi enkratno izhodišče, da vodimo svet v soočanjih s povsem novimi in pomembnimi izzivi globalizacije, ki so pred nami. Ta edinstven položaj imamo zaradi tega, kar smo dosegli v naši Uniji. Rad bi se zahvalil poslancem tega Evropskega parlamenta. Vsi bi morali biti ponosni na to, kar smo skupaj dosegli - najpomembnejši in največji enotni trg na svetu, ki zdaj prinaša priložnosti 500 milijonom ljudi, in najuspešnejša prizadevanja v gospodarskem sodelovanju. Ponosni bi morali biti, da je to dosežek Evropske unije.
Prav tako bi morali biti ponosni na obsežen okvir varstva okolja, ki ga gradimo - izredno pomemben dosežek usklajevanja v Evropi, kot prvi celini, ki je odkrito stopila na pot do nizkoogljične družbe.
(Aplavz)
Tudi vi bi morali biti ponosni, da se je Evropska unija z največjim svetovnim programom pomoči zavezala reševati in spreminjati življenja kjerkoli po svetu.
Tako so številne pravice potrošnikov in pravice na delovnem mestu, ki jih uživamo povsod po Evropi, prav posledica kampanj, ki so jih vodili posamezniki ali skupine tega parlamenta.
Ne pozabimo, da ima Evropska unija najcelovitejši sistem socialne zaščite na svetu - sklop pravic in odgovornosti, ki je bil za Britance razširjen, in to s ponosom povem, ko je naša Vlada vodila Britanijo k podpisu socialne listine.
Gospod predsednik, ti uspehi bi ne bili doseženi brez sodelovanja med narodi, kar ste zagotovili vi in ta parlament. Da, vidimo lahko, kako je enotnost rasla, ko so se funkcionarji srečevali s funkcionarji preko meja. Da, enotnost lahko opazimo, ko se srečujejo voditelji. Toda enotnost, ki bo trajna, je demokratična enotnost, zakoreninjena v skupnih vrednotah ljudi, ki so zdaj zastopani v tem parlamentu, in bolj kot pogodbe, bolj kot institucije ter bolj kot posamezniki so prav te značilne vrednote tiste, ki nas tesno povezujejo - naše prepričanje kot prepričanje Evropske unije, da svoboda, gospodarski napredek in socialna pravičnost napredujejo skupaj ali pa sploh ne.
To so vrednote, zakoreninjene v učnih lekcijah, ki smo jih skupaj doživeli - resnica, da svoboda nikoli ne sme postati razpuščena, da morajo biti trgi svobodni, vendar nikoli brez vrednot in še prepričanje, da je pravičnost mnogo pomembnejša kot nevmešavanje vlade v gospodarstvo.
Ponovno smo se naučili, da bogastvo nima nobene velike vrednosti, če služi le premožnim. Obilje je nekaj vredno, ko to obogati ne samo nekatere skupnosti, ampak vse.
To ni le naša politična filozofija - v Evropi verjamemo v te resnice, ker smo jih živeli ob delu, ki smo ga opravili v svojih deželah.
Zdaj, sredi globalne krize, kakršne glede hitrosti, obsega in resnosti v zgodovini še ni bilo, pa z vami želim razpravljati o tem, kako bi lahko Evropa in svet z uporabo teh vrednot, ki so zdaj del naše DNK - teh lekcij, ki smo se jih v Evropi sčasoma naučili - vstala in se soočila s štirimi izzivi globalizacije: finančna nestabilnost v svetu takojšnjih globalnih kapitalskih tokov; razvrednotenje okolja v svetu pomanjkanja energije; ekstremizem in grožnja, ki jo ta predstavlja v svetu, ki je mobilen kot še nikoli prej; in naraščajoča revščina v svetu vse večje neenakosti.
Z vami želim razpravljati, kako bi z globalnim gospodarstvom, ustrezno upravljanim, in našim skupnim delom milijarde ljudi v Aziji in drugje, od katerih številni proizvajajo le to, kar potrebujejo zase, postali jutrišnji potrošniki naših dobrin, kako bomo v naslednjih dvajsetih letih lahko priča največjemu razmahu delovnih mest v srednjem razredu in največjem porastu dohodkov doslej, in o tem kako kljub problemom, ki jih imamo danes, lahko gledamo vnaprej, ko se bo svetovno gospodarstvo s svojo velikostjo podvojilo, ustvarjalo nove priložnosti za vse nas v vseh deželah.
Z vami se želim pogovoriti, kako lahko svet, ki je danes videti netrajnosten, nevaren in neenak, zgradimo v resnično globalno družbo, ki je za vse vzdržna, za vse varna in do vseh pravična.
Naj ponovim: verjamem, da ima Evropska unija edinstven položaj, da vodi izgradnjo te prihodnosti prav zato, ker smo v zadnjih 60 letih dokazali, da se mi kot Evropa lahko spoprimemo in obvladamo izzive sodelovanja preko meja, usklajevanja med ljudmi in izgradnje enotnosti na podlagi raznolikosti.
Nekateri veste, da sem več let deloval za globalno Evropo in si prizadeval za gospodarske reforme. Vem, da so nekateri kritiki napeljevali na to, da sem bolj podpiral globalne dejavnosti, ker sem manj podpore namenjal evropskim dejavnostim. Vendar sem se v zadnjih letih s tem tako veliko ukvarjal prav zato, ker sem si strastno želel, da bi bila Evropa vodilna na svetovnem odru in zato, ker verjamem, da lahko dežele v Evropi, ki so se združile okrog vrednot, kot so svoboda, poštenost in odgovornost, toliko ponudijo ostalemu svetu, ko se bo tudi ta povezal.
Želim, da je globalizacija odprta, s prosto trgovino in prožnostjo, vendar ta hkrati prinaša prenovo, vključenost in trajnost. To je sporočilo tega najbolj preizkušenega gospodarskega obdobja, ki ga Evropa lahko pošlje in deli z ostalim svetom.
Danes, kot veste, mednarodni orkan pometa s svetom. Nobena evropska država ni imuna na njegove učinke. Prizadene vsako podjetje, vsakega delavca, vsakega lastnika hiše in prav tako vsako družino.
Bodimo pošteni drug do drugega: naš globalni gospodarski sistem se je razvil in postal popačen na načine, ki niso skladni z vrednotami, ki jih slavimo in ohranjamo v naših družinah, skupnostih in v vseh drugih delčkih svojega življenja - vrednote kot so poštenost v odnosu do drugih in prevzemanje odgovornosti, spoštovanje trdega dela in ne nagrajevanje neodgovornih dejanj.
Celoviti produkti, kot so bančni izvedeni finančni instrumenti, ki naj bi porazdelili tveganje, so namesto tega širili škodljiv vpliv. Nič več ne moremo dopustiti, da bi se tveganje prenašalo po svetu brez vsakršne odgovornosti. Pravim, da mora biti vse, kar je bilo del bančništva v senci, zdaj vključeno v mrežo nadzora.
(Aplavz)
Uveljavljene omejitve na trgih, dogovorjene v eni državi ali regiji, prevzema tudi globalna konkurenca med vsemi državami. Pravim, da ni dovolj spodbujati samoregulacijo in dopuščati tekmo proti dnu dogovoriti se moramo o mednarodnih standardih preglednosti, razkritja in - da - tudi nagrajevanja.
(Aplavz)
Tako kot je globalizacija prešla nacionalne meje, je prešla tudi moralne omejitve. Kar smo na svoji koži odkrili, je, da je problem nebrzdanih svobodnih tržišč na nenadzorovanem trgu v tem, da lahko vse odnose skrčijo zgolj na transakcije, vse motivacije na lastni interes, vse občutke vrednot pa na izbiro potrošnika in vse občutke vrednosti na listek s ceno.
Vendar dobra družba in dobro gospodarstvo potrebujeta močan občutek za vrednote. Pa ne vrednote, ki izhajajo iz trga, temveč vrednote, ki jih vnašamo na trg, trdne vrline poštenja, odgovornosti, poštenosti in vrednotenje trdega dela - kreposti, ki ne prihajajo s trga, ampak izvirajo iz srca.
Zato na začetku te razprave danes, ko se pripravljamo na londonski vrh naslednji teden, predlagam, da mi, Evropa prevzame osrednjo vlogo pri nadomeščanju tistega, kar smo nekoč poimenovali Washingtonski konsenz z novim načelnim gospodarskim konsenzom za vse čase.
Ob soočanju s temi globalnimi problemi ne moremo obstati, kjer smo. Ukrepati moramo. Seveda lahko izbiramo in vem, da bi lahko nekateri v soočenju s to negotovostjo zapadli v skušnjavo in se umaknili - poskusili bi začutiti varnost s tem, da bi dvignili dvižni most in čas obrnili nazaj.
Vendar naj vam povem, da če smo se iz zgodovine kaj naučili, je to dejstvo, da je protekcionizem politika poraza, politika umika in politika strahu in da na koncu sploh nikogar ne ščiti.
(Aplavz)
Namesto, da se podamo v osamo, skupaj začrtajmo smer sodelovanja. To je v naših nacionalnih interesih. Zato predlagam, da Evropa prevzame vodilno vlogo v drznem načrtu, da zagotovi, da vse celine zdaj vnesejo spremembe v svoje bančne sisteme, ki bodo odprli pot skupni blaginji in omogočili, da se vsaka država udeležuje in sodeluje pri postavljanju globalnih standardov za finančno ureditev in da vsaka celina injicira sredstva, ki so potrebna za varno gospodarsko rast in delovna mesta.
Kakšna je agenda? Prvič, trg je tisti, ki nam mora služiti; nismo mi tisti, ki naj bi služili trgu. Zato smo v Britaniji, drugih državah v Evropi in včeraj tudi v Ameriki iz bančnega sektorja odstranili negotovost, da bodo posojila spet na voljo tistim, ki jih potrebujejo, da bodo lahko nadaljevali svoj vsakdan sredi tega nenavadnega časa. Menim, da bodo skupna načela v načrtih ZDA, Združenega kraljestva in Evrope za očiščenje bančnih bilanc pomagala ponovno zgraditi zaupanje ter ponovno vzpostaviti sistem posojil za širše gospodarstvo.
Kot kažejo poročilo de Larosièra, poročilo G30 Paula Volckerja, Turnerjevo poročilo v Združenem kraljestvu in reforma finančne stabilnosti, smo prvič uspeli doseči soglasje o tem, da je treba v interesu varovanja prihrankov ljudi postaviti stroge regulativne standarde po celi Evropi in po celem svetu, ki jih je treba izvajati in v celoti nadzorovati, ne le v eni državi, ampak na vseh celinah sveta.
Mislim, da se bomo tudi prvič uspeli dogovoriti o velikih spremembah, potrebnih za koordinirano delovanje, ki bo pomenilo začetek konca "offshore” davčnih oaz in "offshore” središč.

Skupaj povejmo, da bodo naši predpisi veljali za vsako banko, povsod in vedno, brez možnosti izvzetja za bančni sistem v senci, in brez skrivališč v katerem koli delu sveta za tiste, ki se izogibajo plačilu davkov in nočejo plačati svojega deleža.
Vemo tudi, da bi bil fiskalni in monetarni pospešek našemu gospodarstvu na svetovni ravni dvakrat tako učinkovit v vsaki državi, če bi ga sprejele vse države. Mislim, da letos vidimo največje padce obrestnih mer, kar jih je svet doslej doživel, in vidimo izvajanje največje fiskalne spodbude o kateri se je svet kadarkoli dogovoril.
Verjamem, da bo sestanek na vrhu v Londonu lahko gradil na aktivnostih, o katerih so se pred nekaj dnevi dogovorili Evropski svet in finančni ministri G20. Storili bomo vse, kar je treba, da bi ustvarili delovna mesta in dosegli rast, ki jo potrebujemo. Verjamem, da se bo celotna Evropa strinjala s predsednikom Obamo, ko pravi, da morajo biti naša dejanja trajnostno naravnana in robustna, dokler ne dosežemo izboljšanja.
Odgovornost nosimo tudi do brezposelnih. Mislim, da nihče ne bi smel biti brezposeln več mesecev, ne da bi dobil možnost za usposabljanje, delo ali pomoč pri iskanju dela, in da nihče, ki je končal šolo, ne bi smel biti izven šole in brez dela dolgo časa, ne da bi dobil možnost naučiti se veščin, ki jih potrebuje za prihodnost.
Verjamem tudi, da moramo v tej krizi storiti nujna, resna in širokopotezna dejanja, da bi dosegli nizkoogljično okrevanje in poskrbeli, da bodo naša gospodarstva trajnostna. Evropa je vodila industrijsko revolucijo in zdaj lahko vodi nizkoogljično revolucijo - s pomočjo vlaganj v energetsko učinkovitost, širše uporabe obnovljivih virov in jedrske energije, prikaza zajemanja in shranjevanja ogljika, razvoja pametnih omrežij, in komercializacije električnih in ultra nizkoogljičnih vozil. Zato sem ponosen, da sem sodeloval pri Evropskem okoljsko-energetskem paketu 2020, o katerem smo se dogovorili decembra 2008 - odločitvi tega Parlamenta, ki je določila najvišje standarde za globalno vodstvo na poti k sporazumu o podnebnih spremembah, ki si ga vsi želimo doseči v Köbenhavnu kasneje letos.

To, kar zdaj doživljajo nekatere vzhodno in srednjeevropske države kaže, zakaj moramo nanovo postaviti mednarodno gospodarsko sodelovanje, da bomo lahko pomagali državam, ki potrebujejo pomoč.
Nov, reformiran Mednarodni monetarni sklad, v katerem pozdravljamo večjo zastopanost hitro rastočih držav, in ki mora imeti na voljo vsaj 500 milijard ameriških dolarjev virov - dvakrat toliko kot danes - mora imeti dovolj pooblastil, da pomaga državam, ki se soočajo z begom kapitala, jim pomaga pri prestrukturiranju zmogljivosti bank in pri ponovnem večjem zagotavljanju posojil njihovim gospodarstvom. Hočem tak Mednarodni monetarni sklad, ki ne bo le reagiral na krize, ampak jih bo preprečeval, in hočem Svetovno banko, ki bo imela vire za preprečevanje revščine in ki bo sposobna, v času kolapsa svetovnega kreditiranja, pomagati krepiti trgovino po svetu.
Ko se spominjamo in praznujemo kako sta Evropska unija in Parlament uspešno razširila in sprejela nove članice v našo družino, naj povem državam članicam EU iz vzhodne Evrope, da vas ne bomo pustili samih v času, ko nas potrebujete. Storili bomo vse, kar je v naši moči, da vam pomagamo.

Ne smemo tudi pozabiti, da za stotine milijonov ljudi v najrevnejših državah, ki živijo v največji revščini, ta kriza ni nič drugega kot vprašanje življenja in smrti. Žalostna resnica je, da ker banke lahko propadejo in trgi ter trgovina doživijo kolaps, bo dodatnih pol milijona otrok - vse skupaj deset in pol milijona ljudi - leto umrlo, ker so dobesedno preveč revni, da bi živeli. Deset milijonov in pol otrok ni le statistični podatek. Gre za enega otroka, drugega otroka, tretjega otroka, četrtega otroka; vsak od njih ni le otrok, ampak je otrok nekoga; vse to so pogrebi, ki jih ne bi smelo nikoli biti; vsako življenje bi lahko rešili - tragedija, za katero verjamem, da se dotakne vaše duše tako kot moje.

Težki časi, ki nas doletijo, ne smejo nikoli biti izgovor, zaradi katerega bi obrnili hrbet najrevnejšim tega sveta ali dovolili propadlim bankam, da bi opravičevale prelomljene obljube o pomoči. Namesto, da dovolimo, da se naše evropske obljube o pomoči spremenijo zgolj v namen, nato v neopredeljena hotenja in navsezadnje v tragično tiho izdajo, bi morali podvojiti svoja prizadevanja in poskrbeti, da bo naša generacija tista, ki bo končno potisnila revščino v zgodovino.

Skupaj lahko pripravimo največjo fiskalno spodbudo, največje znižanje obrestnih mer, največjo reformo našega mednarodnega finančnega sistema, prva mednarodna načela o nadomestilu bank in bančnih standardih, prvo temeljito akcijo na svetu proti davčnim oazam in, prvič v svetovni krizi, novo in dodatno pomoč revnim.
Kako pa pridemo do tega svetovnega soglasja o globalnih spremembah, ki jih potrebujemo? Ena največjih priložnosti pred nami je, da mi iz Evrope in z vseh drugih celin delujemo skupaj. Danes bi rad tudi poudaril, da bi Evropa in Amerika lahko še tesneje sodelovali.
Včeraj sem govoril s predsednikom Obamo o temi, o kateri vam bom danes spregovoril: novo obdobje tesnejšega sodelovanja med Evropo in Ameriko. V zadnjih letih nikoli nismo imeli v Ameriki vodstva, ki bi bilo bolj pripravljeno sodelovati z Evropo na vseh ravneh glede finančne stabilnosti, podnebnih sprememb, varnosti in razvoja. Le redko je bilo tako sodelovanje v tako očitno dobro sveta.
Začnemo lahko že s sestankom na vrhu med EU in ZDA, ki se bo začel čez nekaj dni, ko predsednik Obama pride v Prago, tako da spremenimo ta sestanek na vrhu iz še enega letnega sestanka v neustavljivo napredno partnerstvo, ki bo zagotovilo globalne spremembe, ki jih svet potrebuje.
Pomislite na ves napredek, ki ga lahko mi - Evropa in Amerika - dosežemo skupaj v novem obdobju čezatlantskega sodelovanja. Sodelujmo na novem svetovnem sporazumu o podnebnih spremembah - sporazum o podnebnih spremembah, ki ga je leta 2005 na sestanku G8 napovedala kanclerka Merklova - o največjih znižanjih ogljikovih izpustov, kar jih je svet kdaj videl. Sodelujmo skupaj, Evropa in Amerika, da premagamo vedno večjo grožnjo terorizma iz Pakistana in Afganistana, ki lahko kadarkoli udari na ulici katere koli od naših držav.
Zdaj, ko se bo Francija pod vodstvom predsednika Sarkozyja ponovno pridružila centru NATA, bi morali Evropa in Amerika sodelovati, da bi dosegli nekaj, kar so bile nekoč le sanje, zdaj pa je po mojem mnenju mogoče: svet, v katerem se uporaba jedrskega orožja ne širi in v katerem se jedrske sile dogovorijo o resničnih zmanjšanjih v svojih arzenalih jedrskega orožja.

Skupaj delajmo še na enem velikem cilju, ki ga vsi želimo doseči še za časa naših življenj in za katerega verjamem, da ga želijo videti vse stranke v tem Parlamentu: mir na Bližnjem vzhodu, z varnim Izraelom, ki sobiva ob palestinski državi, sposobni preživetja.

A najhitrejše in najbolj nujno potrebno darilo, ki ga naše evropsko in ameriško sodelovanje lahko prinese, je da bo rezultat naših skupnih aktivnosti več delovnih mest, več podjetij in več trgovanja, saj skupaj obvladamo te velike finančne izzive našega časa
Citat enega najslavnejših Evropejcev, Michelangela, pravi, da je boljše ciljati previsoko in biti prekratek, kot ciljati prenizko in uspeti. To je izbira, ki jo je zapisal Michelangelo, s katero se soočamo zdaj, kajti ko danes gledam po tej dvorani, vidim, da vsi mi danes tukaj nismo le priče in gledalci, ampak potencialno tisti, ki bomo spremembe dosegli, svobodni, da oblikujemo našo usodo.
Ljudje Evrope moramo biti gospodarji dogodkov. Ne glede na to, za kakšne dogodke gre, jih lahko obvladamo. Naj se o nas govori, da nam je v najhujših časih, v največji krizi, uspelo ohraniti vero v prihodnost in da smo skupaj preoblikovali in obnovili svetovni red za naš čas.
Verjamem, da šele ko bodo enkrat napisane zgodovinske knjige, bomo zares uspeli dojeti širino in obseg izjemnih izzivov, s katerimi se mora zaradi globalizacije soočati vsaka država in vse celine. To je več kot le trenutek spremembe v naši zgodovini. Tukaj gre za svet, ki se spreminja, in spomniti se moramo, da najbolj epohalnih desetletij evropske zgodovine nikoli niso popolnoma razumeli takrat, ko so se zgodila.
Če se ozremo v renesanso, eno največjih obdobij, kar jih je svet doživel, ne moremo pripisati njenega vpliva na svet enemu datumu ali osebi ali odkritju. Ali razsvetljenstvo - ne moremo reči z gotovostjo kdaj ali kdo ali kako ga je začel, rečemo lahko le, da današnja Evropa in današnji svet brez njega ne bi mogla živeti. Ko se ozremo nazaj na industrijsko revolucijo, ne moremo pokazati na dan, ko je zažvižgala piščalka in se je začela, ali pokazati le na enega izumitelja ali podjetnika ali upravni odbor, ki bi jo nadzoroval. Danes lahko za dogodke, ki jih takrat niso dobro razumeli, rečemo le, da imamo vsi koristi od njih.
Ta generacija se sooča s svetom sprememb, ki ga ne razumemo dobro, in v katerem lahko pospešimo ali upočasnimo napredek z množico odločitev, ki jih sprejemamo vsak dan. V tem svetu neverjetnih sprememb - podnebnih sprememb, okoljskih zahtev, energetskih potreb, terorističnih tveganj, revščine in neenakosti, s katerimi se moramo soočati - pravim, ne umikajmo se v protekcionizem, ki vodi v uničenje.
Naj bo to naša dediščina: da smo predvideli in oblikovali resnično globalno družbo za naše nove čase; namesto da bi bila globalizacija povzročiteljica nepravičnosti in neenakosti smo poskrbeli, je globalizacija gonilna sila pravičnosti na svetovni ravni; in da je ob soočanju z najtežjimi izzivi Evropa našla in delila ideale ter pomagala zgraditi svet nanovo na teh skupnih vrednotah.
(Bučen aplavz)
Predsednik
Predsednik vlade, v imenu Evropskega parlamenta bi se vam rad zahvalil za pomemben govor tu, v Evropskem parlamentu.
(Aplavz)
Zdaj pa z zadovoljstvom vabim predsednika Evropske komisije, Joséja Manuela Barrosa, da poda svoj prispevek.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, vrh G20 v Londonu bo mejnik v globalnem odzivu na globalno krizo. Trdno sem prepričan, da bo pod vodstvom predsednika vlade, gospoda Browna, uspešen.
Pobuda za globalni odziv na globalno krizo je prišla iz Evrope. Spomnim se, kako sva s predsednikom Sarkozyjem šla v Camp David, da bi predsedniku Bushu predlagala globalni odziv. In vrh G20 novembra 2008 v Washingtonu je bil rezultat prav teh skupnih naporov.
Zato je Evropa v sedanjem procesu G20 še zlasti odgovorna. Želimo, da vrh v Londonu uspe, in prepričan sem, da bo uspešen. Evropa bo v Londonu enotna in z enotnim sporočilom. Kot se je 27 držav članic v Evropskem svetu prejšnji teden dogovorilo, bomo za London pripravili proaktiven dnevni red. Želimo si konkretnih rezultatov glede spodbujanja svetovnega gospodarstva in ureditve vseh finančnih akterjev, od bank do hedge skladov do novih pravil o bonitetnih agencijah.
Jasno nam mora biti, da med spodbujanjem gospodarstva in izboljšanjem pravne ureditve ni dihotomije - potrebujemo oboje. Pravzaprav je treba iti še naprej: prav tako moramo zavrniti vse oblike gospodarskega nacionalizma in protekcionizma ter obnoviti svojo zavezo manj razvitemu svetu, pri čemer je treba paziti, da bo Evropa upoštevala razvojne cilje tisočletja.
Še zlasti močna je upočasnitev gospodarstva. Zato je treba zagotoviti usklajeno oživljanje gospodarstva s spodbujanjem splošnega povpraševanja. Tu je Evropska unija že zelo dejavna: naša celotna davčna prizadevanja, ki združujejo diskrecijske ukrepe in avtomatične stabilizatorje, se približujejo 4 % BDP.
Naše sanacijske načrte moramo zdaj učinkovito izvajati. Vemo, kaj moramo storiti: ponovno vzpostaviti kreditni sistem; ohraniti delovna mesta; izboljšati usposobljenost ljudi za čas, ko bo prišlo do ponovne rasti; še naprej vlagati v produktivnost in konkurenčnost Evrope. Komisija bo spremljala in ocenjevala dejavnosti držav članic, da se tako uskladi naš skupen odziv na krizo.
Glede ureditve finančnega trga želi Evropska unija še naprej premikati meje: noben finančni produkt, nobena institucija, noben trg in nobena jurisdikcija naj bi pri tem ne bili izvzeti. Vendar to ne pomeni regulacije zgolj zaradi regulacije same - potrebujemo nadaljnjo regulacijo, ker potrebujemo pravilno delovanje trgov, financiranje delovnih mest in naložbe. Samo tako se bo ponovno vzpostavilo zaupanje, zaupanje pa je ključno. Ponovna vgraditev etike v finančni sistem je tudi pogoj za zaupanje, ki ga potrebujemo v odprtih gospodarstvih.
V Evropski uniji se stvari na tem področju že premikajo: Komisija je že predstavila predloge glede kapitalske ustreznosti in agencij za ocenjevanje bonitete, o katerih trenutno razpravlja tudi Parlament. V prihajajočih tednih bo Komisija pripravila predloge glede hedge skladov, skladov zasebnega kapitala ter nagrajevanja vodilnih delavcev, pravočasno za junijski Evropski svet pa bo Komisija predlagala paket za novi evropski sistem finančnega nadzora. Evropska unija se premika: to bomo v Londonu glasno in jasno povedali, da bomo lahko sodelovali z našimi partnerji, in sicer našimi ameriškimi prijatelji.
Želimo, da se nam pridružijo tudi drugi; potrebujemo globalna pravila za globalno gospodarstvo. Vzemimo kot primer oslabljena sredstva: če se bančni sistem ne očisti, je jasno, da se krediti ne bodo usmerili nazaj v gospodarstvo. Evropska unija ima okvir, ki ga je Komisija zagotovila za obravnavo tega vprašanja. Finančni ministri G20 so se pred manj kot dvema tednoma na dolgo pogovarjali o obravnavi oslabljenih sredstev. Sklop načel, ki so jih sprejeli, v veliki meri odraža poglede Evropske unije glede te zadeve. To je bila ponovno enkratna izkušnja pri opredeljevanju nadnacionalnih in transnacionalnih pravil in dokaz, da je Evropska unija bolje pripravljena kot drugi, vendar s tem ne želi vsiljevati, ampak predlagati pravila za to globalizacijo.
V Londonu mora Evropska unija prav tako ostro zavrniti protekcionizem. Doma bomo ščitili svoj notranji trg in ga pri tem ohranjali odprtega, prav tako pa bomo podpirali tudi odprte globalne trge. Ne smemo se odreči Dohi in moramo kmalu doseči dogovor. Prav tako ne smemo pozabiti na države, ki najbolj potrebujejo pomoč: vztrajati moramo pri svojih zavezah glede razvojnih ciljev tisočletja.
Nikoli ne smemo pozabiti, da so sprejeti ukrepi le sredstva za dosego cilja, ki pa je večja blaginja ljudi. Ti ukrepi niso namenjeni finančnemu sistemu - niti posameznemu segmentu gospodarstva -, ampak ljudem. V sedanjem kritičnem času to pomeni, da je treba omiliti in ublažiti učinke gospodarskega nazadovanja v Evropski uniji na zaposlovanje. Zaposlovanje je sedaj vsekakor naša prva skrb. Dne 7. maja bo potekal vrh o zaposlovanju, kjer bomo zbrali zamisli in ukrepe za ohranitev zaposlitev ljudi ter njihovo preusposabljanje za prihodnja delovna mesta. Sodelujemo s socialnimi partnerji, ker verjamemo, da je to del našega modela v Evropi - zamisel o sodelovanju s socialnimi partnerji - in prepričani smo, da lahko tako pomagamo našim delavcem, da se pripravijo za delovna mesta prihodnjega vzdržnega in nizkoogljičnega gospodarstva, ki si ga v Evropi želimo.
Srečanje G20 v Londonu se bo moralo zato dotakniti številnih področij - to je zelo ambiciozen program. Prepričan sem, da bo G20 pod vodstvom Gordona Browna in z močnim prispevkom Evrope uspešen in bo doseženo soglasje glede mednarodnega gospodarstva.
(Aplavz)
Joseph Daul
v imenu skupine PPE-DE. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, želel bi pozdraviti britanskega predsednika vlade, Gordona Browna, ki bo čez nekaj dni gostil vrh G20, ki ga Evropa pričakuje kot le redkokdaj doslej.
Prvo spoznanje, do katerega naj bi prišli v tej krizi, je, da so gospodarstva zdaj tako med seboj povezana, da si ni več mogoče zamisliti nacionalnih rešitev. Težave, in treba je povedati, da prihajajo nad nas predvsem iz Združenih držav kot posledica pomanjkanja regulacije, se vse bolj širijo, in Evropa, gospod Brown, mora uvideti, da bo v bran svojih interesov močna le, če bo pri tem enoglasna. Prav tako mora biti dovolj močna, da bo vsa regionalna gospodarstva spravila na pot nove rasti. Kar ne morem pozabiti gospoda Manuela Barrosa in dejstva, da gre za pobudo Evrope - in še zlasti gospoda Sarkozyja - da je skupina G20 pozvana, naj pomaga ponovno vzpostaviti red v finančnem sistemu, ki je popolnoma izgubil razsodnost.
Solidarnost in odgovornost sta najpomembnejši načeli Evrope. Skupaj smo pripravljeni nuditi pomoč in podpreti tiste, ki so v najtežjih razmerah. Čeprav vaši državi želim vse najboljše, predsednik vlade, pa so najnovejši podatki MDS o njej zelo zaskrbljujoči, tako kot za druge države v Evropski uniji, še posebej za Madžarsko.
Več let sem deloval kot prostovoljni gasilec in vem, da ko hišo zajame požar, ognjeni zublji zelo hitro ogrozijo tudi sosedovo hišo.
Moji kolegi poslanci, vaši prijatelji na levi strani parlamenta bodo, ko jaz končam, brez dvoma pozivali k bolj socialni Evropi in večji zaščiti. Preden to storijo, naj ponovim, da so ti poenostavljeni slogani, ki vključujejo potrošnjo sredstev, ki jih sploh nimamo, prav posledica neuspešnih politik iz osemdesetih let prejšnjega stoletja v številnih evropskih državah.
(Aplavz)
Seveda ne vaše, predsednik vlade; priznam, da v osemdesetih letih prejšnjega stoletja vaša vlada ni sodila mednje. Isti poslanci bodo seveda ponovili, da se je trenutna kriza porodila iz globalizacije in tržnega gospodarstva. Že vnaprej bi jim odgovoril, da se je prav zaradi tega tržnega gospodarstva povprečen dohodek naših sodržavljanov v zadnjih 40 letih dvignil za 40 %. Prav tako bi jih rad spomnil, da medtem ko so se ljudje v državah brez tržnega gospodarstva in pod zaščito berlinskega zidu soočali s svojo izčrpno dokumentirano usodo, sta globalizacija in tržno gospodarstvo zahodnim Evropejcem omogočala napredek v obliki povprečne 2 % letne rasti. Vse to kaže, da zagovorniki socialne Evrope niso nujno tisti, ki jih imamo v mislih.
Ministrski predsednik, evropsko povezovanje je bilo vedno vprašanje solidarnosti med državljani posameznih držav in v težkem obdobju, ki ga trenutno doživljamo, je bolj kot kdaj koli prej naloga Evrope, da to še enkrat dokaže s svojimi dejanji. Podpora bankam je bila nujna, saj je preprečila, da bi tisti, ki so jim zaupali, izgubili vse, in to je nekaj, ni pa dovolj. Pomagati moramo predvsem tistim, ki izgubijo delo, in družinam, ki se le težko prebijajo. Samo s ponovno rastjo in ponovno vzpostavitvijo gospodarskega in davčnega okolja, ki bo naklonjeno podjetnikom, se bo povrnilo zaupanje in s tem delovna mesta. Evropski program pomoči v višini 400 milijard EUR nam bo pomagal prebroditi krizo. Omogočil bo nova vlaganja, okrepil povpraševanje in s tem podprl rast ter ustvarjal nova delovna mesta.
Notranji evropski trg lahko deluje kot pomemben vzvod, nasprotno pa lahko vsak protekcionistični ukrep stvari le še poslabša. Gospod Brown, ni dovolj le obsoditi protekcionizem v tujini. Tudi doma se moramo izogniti odobravanju sloganov, kot je "britanska delovna mesta za britanske delavce", kajti sicer se bomo z njimi ujeli v zelo nevaren gospodarski nacionalizem. Vendar pa zaupam Komisiji, skrbnici pogodb, da bo zagotovila spoštovanje zakonov in bodo naša podjetja lahko trgovala na prostem in poštenem trgu. Naša prednostna naloga je vzpostaviti novo globalno finančno arhitekturo z večjo stabilnostjo, več nadzora in predvsem večjo preglednostjo. Zato moramo pospešiti reforme "Basel II" in špekulativne sklade podvreči strogemu nadzoru.
Ministrski predsednik, cenim, da ste se nam pridružili, ne zato, da bi nam vsiljevali zamisli, temveč prisluhnili pričakovanjem državljanov. Ne pozabite, gospod predsednik vlade, še zlasti naslednji teden, da ste resnični Evropejec.
(Aplavz)
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, kako pogumen govor in kako sijajen opis potreb našega časa. Prav to je pot, ki jo moramo ubrati, in mi evropski socialisti in socialdemokrati - pri tem namreč ne govorim le v imenu poslancev moje skupine, temveč tudi v imenu gospoda Rasmussena, vodje socialdemokratskega gibanja v Evropi - soglašamo s prav vsako besedo v vašem govoru, predsednik vlade. To je odlična usmeritev.
(Aplavz)
(FR) Kar zadeva pripombe mojega kolega poslanca, gospoda Daula, je najmanj, kar bi človek pričakoval od predsednika parlamentarne skupine to, da je sposoben ločiti med protekcionizmom in socialno zaščito. Med njima je ogromna razlika.
(Aplavz)
Kar se tiče vašega imenitnega predsednika, gospoda Sarkozyja, ta morda nekaj ve o protekcionizmu, vendar pa zagotovo nič ne ve o socialni zaščiti.
(DE) Prav imate, gospod predsednik, to je resnično pomemben trenutek. Na predvečer vrha G20 se nam je pridružil Gordon Brown, da spregovori v Evropskem parlamentu. Ta obisk kaže na to, da je forum evropskih narodov, torej ta Parlament, tisto mesto, kjer se predstavijo pogledi, tako kot ste jih vi, predsednik vlade, danes predstavili nam.
Zato je vaš obisk več kot le preprosto obisk Evropskega parlamenta. S tem se kaže pot naprej, kajti pokazali ste, da kot predsednik vlade vaše države in gostitelj vrha G20 Evropskemu parlamentu priznavate pomen, ki si ga zasluži. To pomeni, da ga imate za kraj, kjer je o večnacionalni in mednarodni politiki treba razpravljati v okviru odnosov naše celine ter odnosov Evrope z drugimi deli sveta. Za to se vam, gospod Brown, najlepše zahvaljujem. Prav ste ravnali.
(Aplavz)
Predsednik vlade, omenili ste tri osnovna načela, ki bi se jih rad dotaknil, ker so to tudi osnovna načela našega gibanja. Pri tem pohlep, pohlep posameznika ni bil odločilni dejavnik. Ta je namreč stalna značilnost človeške zgodovine in bo kot taka vedno obstajala. Gre za sistem, znotraj katerega se lahko ta pohlep posameznika razbohoti in postane uničevalen. In ta sistem je napačen. Ta sistem nebrzdanega tržnega radikalizma in liberalizma je odpovedal in se zrušil. Zato ga je treba spremeniti.
Zato imate prav, ko pravite, da potrebujemo evropsko in svetovno ureditev skladov zasebnega kapitala, hedge skladov ter offshore središč, ki jih je treba zapreti, prav tako pa potrebujemo pravila za bonitetne agencije. Prepovedati je treba tudi prodajo brez kritja. To predstavlja celo vrsto ukrepov, ki jih mi pod vodstvom gospoda Rasmussena in ob nasprotovanju drugih skupin že dolgo zahtevamo. To je točno tisto, kar je treba storiti.
(Aplavz z leve)
Vem, kolegi poslanci na desni, da se težko sprijaznite s tem, da se je politika, ki ste jo podpirali 10 let, izkazala za napačno. Težave imate, ker ne morete slediti dogajanju. To sicer lahko razumem, vendar to ne spremeni dejstva, da ste vedno nasprotovali politiki.
Prav imate, ko trdite, da je treba ustaviti jedrsko oboroževalno tekmo. Prav imate, ko pravite, da nam bo sodelovanje z Združenimi državami Amerike omogočilo vstop v novo dobo jedrske razorožitve. Prav tako imate prav, ko trdite, da je potrebna solidarnost med ljudmi v družbi kot tudi solidarnost med državami. Zato bom v imenu svoje skupine podpisal, da se bodo nove države v tej uniji lahko nanjo zanesle. To je res prava pot, predsednik vlade.
Še zadnje, kar bi rad povedal. Prosim vas, da skupini G20 predate sporočilo, da vsak, ki v trenutni gospodarski krizi poskuša okoljsko politiko naščuvati zoper gospodarsko politiko, dela pogubno napako. Gospodarska kriza bo minila, podnebne spremembe pa bodo ostale. Zato potrebujemo oboje. Predvsem pa se je treba učinkovito boriti za boljšo podnebno politiko. Ta boj bo prav tako zagotovil priložnosti za nova delovna mesta. Združevanje teh dveh stvari je tisti pravi pristop.
(Aplavz)
Gordon Brown je imel odličen govor. Bolj ko tisti na desni nasprotujejo povedanemu, bolj iz vašega govora izhaja, gospod Brown, da smo na pravi poti. Zadovoljni smo, da nam je danes spregovoril resnični socialdemokratski predsednik vlade.
(Aplavz)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. Gospod predsednik, pozdravljam predsednika vlade na tem prvem kraku "Brownove svetovne turneje G20". Za G20 ste začrtali obsežen dnevni red, predsednik vlade, od boja zoper svetovno revščino do jedrskega razoroževanja in miru na Srednjem vzhodu in pri tem vam želim uspeha. Moja skupina vam in vašim sodelavcem v Evropskem svetu čestita za načrtovanje skupnega pristopa, čeprav v omejenem obsegu, za vrh naslednji teden.
Priložnosti za sodelovanje z vlado predsednika Obame ne bi smeli zapraviti s čezatlantsko besedno vojno. Vem, da smo podobnega mnenja, vendar je Amerika še naprej naklonjena skeletni regulativi, stvarnost te recesije pa kaže, da so prav tisti, ki se namerno niso zmenili za slabo prakso, zdaj najbolj prizadeti. Potrebujemo evropski organ za finančne storitve. Vsekakor je treba druge pripraviti, da bodo podprli iste standarde, vendar pa njihova opreznost ne more opravičiti naše nedejavnosti. Kot pravite, je treba v našem finančnem sistemu učvrstiti poštenost, preglednost in vladavino prava. Potrebna je tudi reforma globalnih finančnih institucij za zaustavitev presežkov tekočih računov in prevelike likvidnosti, kar povzroča cikle visoke konjunkture in recesije.
To vlogo mora prevzeti MDS. Lahko s povečanim dostopom do sredstev za krizne razmere zbere več sredstev? Ali bi moral postati pravi upravljavec premoženja za dele globalnih varčevalnih rezerv, špekulantov, ki napovedujejo, kaj bo kdo storil, ter preprečevati paniko in stabilizirati trge? Kako lahko prenovimo njegove odločevalske strukture, da bi odražale zahteve po bolj demokratičnem nadzoru in moč hitro rastočih gospodarstev?
Prav tako je ključnega pomena, da se kljub težavam zaradi recesije spopademo z izzivom podnebnih sprememb in problemi, ki jih prinaša revščina.
Predsednik vlade, govorili ste o nujnih ukrepih, pa boste MDS in Svetovni banki dali jasna pooblastila za spopad s sušo, poplavami in boleznimi, ki spremljajo globalno segrevanje v državah v razvoju? Boste poskrbeli, da se sredstva ne bodo zagotavljala, posojala in načrtovala zgolj za doseganje tržnega uspeha, ampak za doseganje družbenega napredka in tudi zelenih ciljev? Potrebujemo novo in vzdržno gospodarstvo, vključeno v globalno družbeno pogodbo. Obdobje lahkega zaslužkarstva je preteklost. Pri prihodnji rasti naj bi preživljanja ne enačili z lahkim zaslužkom.
V ta namen mora Evropa doseči soglasje, pri čemer mora Združeno kraljestvo biti del tega. Predsednik vlade, vi in jaz sva na politični paleti različno obarvana, vendar vem, da oba kot Škota z gorečim prepričanjem v napredno politiko razumeva, kar je zapisal Burns: "Ko bi nam neka sila dala videti sebe, kot nas vidijo drugi". In stranke, ki sebe in Britanijo potiskajo na rob Evrope, bodo državo drago stale.
Zato naj bo Britanija pozitiven partner, odlitek evropskega kalupa. Predsednik vlade, pričakujem, da bo skupna valuta iz krize izšla močnejša. Vlagatelji so pred hladnimi vetrovi recesije našli zavetje pod okriljem evra. Zasnovali ste pet bizantinskih preizkusov, ki so v zadnjih 10 letih preprečevali britanski vstop. Si boste zdaj prizadevali za vključitev Združenega kraljestva v evro v obdobju po recesiji? Združeno kraljestvo ne bi smelo biti postavljeno ob zid, medtem ko so drugi uspešni. To je ples, ki se mu mora Britanija pridružiti.
(Glasen aplavz)
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, namesto da se ujamem v zanko socializma, liberalizma, konservatizma ali kateregakoli drugega ideološkega "izma", s katerimi se v tem Parlamentu redno obmetavamo, bi najprej želel čestitati predsedniku vlade za njegovo pripravljenost priti k nam in nam predstaviti svoje stališče ter ga močno zagovarjati, pri čemer pa je od vsega najpomembnejše, da je glede možnosti reševanja problemov in težav, s katerimi se soočamo, ponudil most med Evropo in Ameriko, še zlasti sedaj v obdobju globalne krize. Vendar ne smemo dopustiti, da bi ob tej globalni krizi pozabili na uspehe v preteklosti.
V zadnjih 15 letih smo doživljali gospodarsko rast brez primere, rast zaposlovanja kot še nikoli prej, ustvarjanje bogastva kot še nikoli prej in ukrepe pomoči in podpore državam v razvoju kot nikoli poprej. S predlaganimi novimi načrti pa z izločitvijo slabega ne smemo zavreči tudi tistega, kar je dobro. Graditi je treba na preteklih uspehih, priznavajoč storjene napake, in pri tem zagotoviti ambiciozen načrt obnove globalnega gospodarstva, ki temelji na skupnih ciljih s skupnimi vrednotami ter skupno potjo. Ta skupna pot mora v vsakem trenutku temeljiti na potrebi zagotavljati boljše stvari za ljudi, ne pa boljše stvari za trg ali boljše stvari za gospodarstvo.
Predsednik vlade, prej ste v svojem govoru navajali Michelangela, prav tako pa je dober citat irskega pesnika, Oscarja Wilda, ko je dejal: "Vsi ležimo v jarku, vendar nekateri zremo v zvezde." In sedaj lahko zares posežemo po zvezdah! Nova kriza predstavlja priložnost. Barrack Obama upravičeno vidi priložnost, da se Amerika vrne na svetovni oder. Vendar v primerjavi z Marshallovim načrtom po drugi svetovni vojni zdaj na svetovnem odru ne obstaja velika zverina, ki bi lahko rešila svetovno gospodarstvo. Medsebojno smo odvisni glede izzivov, s katerimi se spopadamo, kot tudi glede rešitev, do katerih lahko pridemo.
Mislim, da je najbolj potrebno začrtati pot naprej, seveda pa lahko govorimo tudi o nizkoogljičnem gospodarstvu in delovnih mestih, ki jih to ustvarja - to je zelo pomembno - kakor tudi preusposabljanje in pridobivanje novih veščin, kar je bistvenega pomena. Za razvoj je nujna socialna zaščita za tiste, ki jo najbolj potrebujejo, vendar se ne obešajmo na izrek, ki pravi, da je denar, ki ga bo zaslužil bankir, odločilni dejavnik, ki določa vrsto rešitve, ki se je bomo domislili. Boljša ureditev, boljši nadzor - pa tudi boljše uveljavljanje teh predpisov - kajti v številnih primerih pri bančni krizi ni šlo za pomanjkanje regulative, temveč za pomanjkanje nadzora ter uveljavljanja pravil.
Menim, da je eden ključnih elementov, ki jih moramo sedaj poiskati in oblikovati za prihodnost, vlivanje gotovosti glede načina delovanja trgov, vrste zaščit, ki se jih je treba znebiti, odprave davčnih oaz in bančništva v senci, hkrati pa je treba ljudem povrniti zaupanje. Pokazati jim je treba, da obstaja izhod iz krize in da je luč na koncu tunela, najpomembnejše pa je, da jim damo vedeti, da so del te rešitve.
V irščini imamo izraz meitheal, ki pomeni, da se ljudje zberejo in delujejo skupaj, da zaščitijo pridelek. Zdaj je čas, da stopimo skupaj in zaščitimo ne le ta pridelek, ampak rešimo planet.
Monica Frassoni
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, vesela sem, da je z nami predsednik vlade. Glede na majhno pozornost, ki jo je dolgo časa namenjal EU in Evropskemu parlamentu, njegovo današnjo prisotnost tukaj razumem kot dober znak, da se ljudje lahko spremenijo.
Prav tako sem prepričana, da boste morda že po današnjem dnevu naznanili umik kar nekaj izvzetij ali celo, kot je dejal moj prijatelj Graham Watson, naznanili vstop Združenega kraljestva v evrsko območje.
Vendar pa vas moram spomniti, da je bila vaša vlada glede večine vprašanj, ki ste jih omenili - demokratične reforme, socialna vprašanja, direktiva o delovnem času, davki - na napačni strani.
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, predsednik vlade, vi ste skupaj s precejšnjim številom svojih kolegov in našim predsednikom Barrosom odgovorni za dejstvo, da Evropska unija nima nikakršnih finančnih regulativnih instrumentov oziroma davčnih ali proračunskih politik, ki bi bile danes tako dragocene in bi nam omogočale spopad s krizo. Tega se je dobro spomniti, kajti kadar je cilj predlagati verodostojne rešitve, je olikano priznati napake, ki so bile prvotno storjene.
Pa si poglejmo verodostojnost kampanje zoper davčne oaze. Zdijo se zelo lahka tarča - vsi jih sovražijo - vendar je stvarnost nekoliko drugačna. Obstaja celo sum, da se o njih toliko pogovarjamo zato, ker se ne moremo dogovoriti, da bi se pogovarjali še o čem.
Predsednik vlade, mislimo, da je pomembno, da prenehamo razmišljati o tem, da je nemogoče omejiti prost pretok kapitala in da milijonov evrov, zapravljenih v špekulacijah, ni mogoče povrniti. Treba je zaustaviti, ne pa regulirati aktivnosti špekulativnih skladov. Banke je treba privesti na točko, kjer bodo spet opravljale to, za kar so bile v Toskani pred mnogimi stoletji tudi oblikovane: financiranje realnega gospodarstva.
Okrepitev nadzora na trgu ni dovolj, znižati je treba dobičke tistih, ki špekulirajo. Poudariti je treba, da ima mafija danes 120 milijard EUR skritih v davčnih oazah. Odločno si moramo prizadevati za dvojno napoved in dvojno preglednost: tisti, ki denar naložijo v drugi državi, morajo to prijaviti. Banke, ki depozite sprejmejo, jih morajo prijaviti. Vmesne poti tu ni. Vse drugo je le prazno govorjenje in bojim se, da nas bo prazno govorjenje pokopalo, če G20 ne bo dala rezultatov, ki bodo močnejši od besedičenja, ki se sliši okrog nas.
Predsednik vlade, tako kot vaš predhodnik, ste uporabili močne in čustvene besede v Shakespearjevem jeziku, vendar imate prav tako zelo malo konkretnih predlogov. Govorili ste o ekološki sanaciji okolja. Vendar se v načrtih vaše vlade samo 7 % naložb namenja za okoljske projekte, medtem ko Južna Koreja, Kitajska in celo Združene države dajejo takt, ki mu z lepimi besedami ne bomo mogli slediti.
Govorili ste o Köbenhavnu, vendar se Evropski svet prav tako ni mogel dogovoriti o skladu za podnebne spremembe za države v razvoju. Vendar sami še predobro veste, da je brez velike finančne zaveze Köbenhaven obsojen na neuspeh, s tem pa tudi naše ambicije glede obvladovanja podnebnih sprememb.
Lep govor, gospod Brown, ampak kaj ste zares pripravljeni storiti?
(Aplavz)
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospod predsednik, gospod Barrot, gospod Brown, kot ste nas spomnili, je pred dvajsetimi leti padel Berlinski zid in se s tem za vselej zaključil model, ki ga je sam poosebljal in ki je že tako ali tako kar nekaj časa odmiral.
V takšnih okoliščinah je bila skušnjava, da bi kapitalizem popolnoma spustili z vajeti, prevelika. Evropska unija je pri tem sledila drugim in podlegla tej skušnjavi. Očete tega novega modela ali njihove naslednike je zdaj nadomestil neukrotljiv stvor. Da bi se prebili skozi to, tudi eksistencialno krizo, pa si moramo upati podvomiti. Nimam občutka, da smo na takšni poti.
Na zadnjem Evropskem svetu je predsednik Komisije dejal, da smo kos razmeram. Predsednik Sveta je povedal, da je z doseženimi rezultati izredno zadovoljen, prva nagrada pa je šla, tako kot se to pogosto zgodi, gospodu Berlusconiju, za katerega je Evropska unija zdravo telo, ki ga je prizadel virus. Čas bo pokazal.
Zaenkrat so le redki iz gospodarskih krogov izrekli besede samokritike, tako kot Morgan Stanley v Aziji, ki je dejal, da smo odgovorni vsi: finančne institucije, zakonodajalci, bonitetne agencije, upravni odbori, politiki in centralne banke. Zato moramo vse to sprejeti skupaj. In to nas bo spremenilo.
Menim, gospod predsednik vlade, da ste prvi evropski politični voditelj, ki se je v grobih potezah lotil mea culpe. To se navezuje na stališče, ki ste ga zavzeli pred desetimi leti po azijski krizi: držo, ki jo danes pojmujete kot ne dovolj trdno do vseh tistih, ki so menili, da so bile to le prehodne težave.
Rekli ste, da staro mnenje o tem, da so trgi učinkoviti in se lahko sami regulirajo, ne drži več. Povedati moram, da mi je ta gesta ponižnosti bolj všeč kot neprimeren govor, ki ga je v tem parlamentu imel vaš predhodnik v nekem prejšnjem mandatu.
Vendar pa sem prepričan, da je problem nekje drugje. Kot navaja nedavno poročilo sekretariata konference Združenih narodov za trgovino in razvoj, je treba zapreti veliki kazino. Doktrina, ki se je izvajala zadnjih 20 let, je spektakularno propadla.
Zato so tisti, ki so pompozno najavili G20 kot novi Bretton Woods, ki bi preoblikoval kapitalizem, ali so celo moralizirali, zavajali naše sodržavljane. Nikakršnega "predvečera revolucije” ne bo 2. aprila v Londonu.
Unit, velik sindikat v vaši državi, je po mojem mnenju iznašel zelo preprosto in natančno frazo, ki govori o tem, kje je čevelj preozek. Njihov slogan za pohod, organiziran za naslednjo soboto v britanski prestolnici, bo, citiram: "Postavite ljudi na prvo mesto". Morda se zdi očitno, vendar to v primerjavi s tem, kar je postalo prevladujoč sistem, meji na Kopernikovo revolucijo.
To govori o obsegu in naravi izzivov našega časa.
(Aplavz)
Nigel Farage
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, predsednik vlade je bil danes popoldne zaradi svojega komentarja "britanska delovna mesta za britanske delavce" deležen kritike, vendar lahko to ignoriramo, kajti mislim, da od trenutka, ko je to izrekel, nihče nikoli ni resno pomislil, da bo kot britanski predsednik vlade interese britanskih delavcev postavil nad lastne evropske sanje. Moj Bog, vendar ste nam s tem postregli danes popoldne, predsednik vlade.
Prav škoda je, da se razen tistih iz UKIP (Neodvisna stranka Združenega kraljestva) dejansko nihče drug ni potrudil priti, da bi vam prisluhnil. Tu ste zelo priljubljeni. Tu ste zares zelo priljubljeni, ker ste le v nekaj dneh po irskem "ne” Lizbonski pogodbi to pogodbo na hitro spravili skozi britanski parlament in pri tem prelomili javno izjavo, da boste britanskemu ljudstvu omogočili referendum glede Ustavne pogodbe.
Za to naj vas bo sram, gospod predsednik vlade. V naši deželi ste razvrednotili demokracijo; razvrednotili ste zaupanje, ki so ga volivci imeli v vas kot britanskega predsednika vlade. Seveda vemo, kakšen je razlog za to. Razlog je v tem, da bi se mi izrekli za "ne”. V svojem govoru ste rekli, da samo tisti na skrajnih robovih nasprotujejo Evropski uniji. To morda drži med profesionalnimi kariernimi politiki, velika večina Britancev pa si želi, da bi z Evropsko unijo gojili prijateljske vezi in prosto trgovino, ne želijo pa biti člani te politične unije.
Evropske unije ne morete še naprej graditi v nasprotju z javnim mnenjem. Če boste to počeli zoper voljo ljudi, si za v prihodnje kopičite ogromne socialne in politične probleme. Pustite, prosim, da narodi Evrope odločajo o svoji usodi. Naj se to ne počne v parlamentih, kot je ta, in v parlamentih, kot je westminstrski. To ne bo uspešno!
Kar zadeva gospodarstvo, ste nam povedali, da ste neke vrste gospodarski guru; ste mož, ki lahko reši svet. Zelo dobro se spomnim vašega prvega velikega dejanja kot ministra, ko ste na svetovnih borzah prodali 400 metričnih ton zlata po 275 USD za unčo. Glede na današnje vrednotenje, bi to pomenilo 10 milijard USD več. Ne gre le za dejstvo, da ste se zmotili, kajti zmotimo se lahko vsi. Gre za dejstvo, da ste vnaprej najavili, koliko nameravate prodati in kdaj nameravate prodati. Šlo je za tako osnovno napako, ki je še povprečen študent ekonomije - celo v tem času, ko je izobraževanje razvrednoteno - ne bi zagrešil na zaključnem izpitu na visoki ravni. K temu naj še dodam, da ste uničili naš zasebni pokojninski sistem, Bank of England pa ste odvzeli sposobnost reguliranja bank in jo izročili birokratom FSA in Canary Wharf, ki le vnašajo ustrezne oznake v prazna okenca.
Nismo pa slišali opravičila. Vaša Vlada se je opravičila za pokol v Amritsaru; opravičili ste se za suženjstvo; opravičili ste se pravzaprav za vse. Se boste, prosim, opravičili za to, kar ste storili kot britanski finančni minister, potem pa vam bomo morda prisluhnili?
Daniel Hannan
Gospod predsednik, ugotavljam, da predsednik vlade že obvlada osnovno veščino evropskega politika, in sicer je sposoben v tej dvorani govoriti eno, svojemu volilnemu telesu pa nekaj povsem drugega.
Gospod predsednik vlade, tu ste govorili o prosti trgovini in s tem se strinjam. Le kdo bi ob tem, ko vas je pravkar poslušal, uganil, da ste vi avtor fraze "britanska delovna mesta za britanske delavce” in ste subvencionirali - kjer niste brez premisleka podržavili - bistvene dele našega gospodarstva, kar vključuje avtomobilsko industrijo in številne banke?
V tem Parlamentu bi morda uživali večjo veljavo v moralnem smislu, če bi se vaša dejanja ujemala z besedami. Morda bi imeli večjo veljavo v različnih svetih po svetu, če Združeno kraljestvo ne bi zapadlo v to recesijo v najslabših pogojih med vsemi državami G20.
Resnica je, da vam je zmanjkalo našega denarja. Država kot celota je zdaj v stanju, ko ima premoženje nižjo tržno vrednost, kot znašajo odprte obveznosti za to premoženje. Vsak britanski otrok se rodi z dolgom, ki znaša okrog 20.000 GBP. Že odplačevanje obresti pa bo stalo več kot izobraževanje tega otroka.
Danes ponovno skušate krivdo za to porazdeliti. Govorili ste o mednarodni recesiji, mednarodni krizi. Drži, da skupaj plujemo v teh nevihtah, vendar pa niso vsa plovila v konvoju v enako razdejanem stanju. Druge ladje so dobra leta izkoristila za to, da so v ladijskem trupu zasmolile vse luknje - kar pomeni, da so odplačale dolg - vi pa ste si v dobrih letih le še naprej izposojali. Posledično je naš ladijski trup pod vašim poveljstvom zaradi nakopičene teže vašega dolga pogreznjen globoko v vodo.
Zdaj naš primanjkljaj sega do 10 % BDP - skorajda neverjeten podatek. Večji je kot v Pakistanu in večji kot na Madžarskem - državi, ki sta že poklicali MDS.
Ne gre za to, da se vi ne opravičite. Tako kot vsi drugi sem se tudi sam že zdavnaj sprijaznil, da ste patološko nesposobni prevzeti odgovornost za te stvari. Gre za to, da s tem namerno nadaljujete, tako poslabšujete razmere in zlohotno zapravljate, kar nam je malega še ostalo.
V zadnjih 12 mesecih je bilo v zasebnem sektorju izgubljenih 100 000 delovnih mest, vi pa ste v javnem sektorju ustvarili 30 000 delovnih mest. Gospod predsednik vlade, to vaše izžemanje proizvodnega dela gospodarstva z namenom financirati požrešni neproduktivni del, ki mu doslej ni bilo para, se ne more nadaljevati v nedogled. Iz recesije se ne da izkopati s še večjim trošenjem sredstev in dolgov se ni mogoče rešiti z zadolževanjem in ko na svoj okoren in površen način ponavljate, da so pri nas razmere boljše kot drugje in so naše možnosti, da previharimo viharje, dobre, moram reči, da zvenite kot brezpogojno zvest podrejeni v obdobju Brežnjeva, ki govori o partijski liniji.
Vi veste in mi vemo in vi veste, da mi vemo, da je to nesmisel. Vsak ve, da je Britanija v teh težkih časih na slabšem kot druge države. MDS je tako rekel. Tako je povedala Evropska komisija. Tako so rekli trgi, kar je razlog, da je naša valuta devalvirala za 30 %, in prav kmalu bodo tudi naši volivci dobili priložnost, da povedo svoje.
Vidijo, kar so trgi že spregledali - da ste devalvirani ministrski predsednik devalvirane vlade.
Gordon Brown
Predsednik Vlade Združenega Kraljestva Velike Britanije in Severne Irske. - Gospod predsednik, Evropski parlament si zasluži priznanje, da lahko toliko ljudi v tako kratkem časovnem obdobju izrazi toliko različnih pogledov in za vaše poglede se vam zahvaljujem.
Vendar upam, da se bomo po umiku strankarske politike spominjali treh stvari. Najprej je pomembno, da se svet v spopadanju s krizo združi . Če ostajamo vsak na svoji strani, brezbrižni, če ne sodelujemo z drugimi državami, to pomeni recept za neuspeh in nezmožnost rešiti problem, ki je dejansko neuspeh globalnega bančništva, ki se je razširil v industrijsko gospodarstvo. Če ne razumemo problema, ne bomo mogli doumeti rešitve.
Do izpada energije je prišlo v bančnem sistemu po vsem svetu. Ugotovili smo, da so bile banke, za katere smo mislili, da so neodvisne, povsem zapletene z drugimi bankami v različnih deželah, in s tem problemom se moramo ukvarjati. Ne glede na strankarske politične linije, ki jih ljudje s tem v zvezi želijo sprejeti, je resnica naslednja: moramo se ukvarjati s problemom prestrukturiranja globalnega bančništva.
Evropa je bila na čelu. Dokapitalizirali smo svoje banke. Druge države so to zdaj storile. Po svetu se je za dokapitalizacijo bank namenilo več kot 1000 milijard dolarjev. Da bi ukrepali glede oslabljenih sredstev, smo zdaj oblikovali sistem zavarovanj in druge sheme. Tega se je treba lotiti in lotiti se ga je treba z globalnim sodelovanjem.
Drugo, česar se moramo kljub vsem različnim pogledom v tem parlamentu zavedati, je, da mora globalno sodelovanje - ne le na področju bančnih institucij, ampak tudi globalno sodelovanje na drugih področjih, na davčnem področju in področju monetarne politike ter trgovine - predstavljati pomemben del v našem pristopu k prihodnosti. Če nam je všeč ali ne, svet se neverjetno hitro spreminja. V Aziji poteka več proizvodnje kot v Evropi. Trgovanje po svetu poteka s hitrostjo, ki je doslej vse do te krize še nismo doživeli, in stvari se moramo lotiti z ustvarjanjem globalnega okolja za trgovanje, ki bo svobodno in tudi pravično. Ne glede na stališče tega parlamenta, mislim, da se morajo tudi ljudje s tem pogumno soočiti.
Tretje, kar po mojem izhaja iz današnje razprave, je, da globalne rešitve globalnih problemov zahtevajo ne le močne evropske institucije, ampak tudi močne globalne institucije. Ljudje, ki so se odzivali na moj govor, so me spraševali, kaj lahko storimo, da bi prenovili te globalne institucije. MDS, Svetovna banka in Svetovna trgovinska organizacija so institucije, ki so bile ustanovljene v štiridesetih letih prejšnjega stoletja, da so se ukvarjale s problemi štiridesetih let. Zdaj pa smo v letu 2009. Imeli smo nacionalne kapitalske trge. Zdaj imamo globalne kapitalske trge. Imeli smo domačo konkurenco. Zdaj imamo globalno konkurenco. Svet se je temeljito spremenil in potrebujemo institucije, ki bodo s svojim načinom delovanja in obravnavanja problemov, ki jih imamo, odražale svetovno gospodarstvo.
Vprašali so me, če lahko zagotovim ali poskušam zagotoviti, da ima Mednarodni denarni sklad sredstva, ki so potrebna za spoprijemanje s težavami gospodarstev, ki v trenutku bega kapitala niso vzdržala. Odgovor se glasi: to moramo storiti. Vprašali so me, ali lahko Svetovna banka in druge mednarodne institucije pomagajo državam, kjer je kot posledica krize prišlo do velike revščine. To moramo storiti. Mislim, da je lekcija te krize to, da smo zdaj v globalnem gospodarstvu. Globalni problemi pa zahtevajo globalne rešitve. To bo od nas zahtevalo prilagoditev globalnih institucij in moje sporočilo temu parlamentu je zelo jasno. Evropa je bila vodilna na številnih drugih področjih: zdaj pa je treba voditi pot v oblikovanju globalnih institucij, ki se bodo spoprijemale z globalnimi problemi, ki jih imamo, in zagotavljale globalne rešitve.
To je po tem, ko smo v zadnjih 60 letih ustvarjali Evropo, ki zagotavlja socialno zaščito in gospodarski napredek, preizkušnja, ali lahko pomagamo izoblikovati svet, v katerem bi obenem gospodarsko napredovali, skrbeli za okolje in zagotavljali socialno pravičnost. Prepričan sem, da imajo narodi tega sveta ne glede na različne poglede, izražene v tem parlamentu, voljo, da to storijo in mi, Evropa, lahko pri tem igra glavno vlogo.
(Glasen aplavz)
Predsednik
Kolegi, današnja živahna razprava je pokazala, kakšen pomen v Evropskem parlamentu pripisujemo uspešnosti rezultatov vrha G20. Vem, da nas mora predsednik vlade v kratkem zapustiti, saj odhaja v New York na nadaljnje priprave za vrh naslednji teden.
Gospod predsednik vlade, veseli smo, da ste se nam danes to popoldne uspeli pridružiti in vam pri vašem delu želimo veliko uspeha. Obisk britanskega predsednika vlade v Evropskem parlamentu je vedno zelo vznemirljiva priložnost. In današnja odlična razprava ni bila nikakršna izjema. Gospod predsednik vlade, najlepša hvala.
(Aplavz)
Ilda Figueiredo  
Dajejo se izjave, ki bi bile še pred letom dni nepojmljive. Vendar pa obenem še vedno obstajajo različna mnenja glavnih voditeljev. To je po eni strani dokaz poskusa izogibanja odgovornosti za resne posledice neoliberalnih politik, po drugi strani pa se dviguje prah, da bi se zakrile poti, ki se ubirajo in ki so pravzaprav iste kot prej z le nekaj manjšimi spremembami. To pomeni, da se načelo 'stvari se morajo spremeniti, da vse lahko ostane isto', ki ga je Luchino Visconti v svojem filmu 'Leopard' tako dobro obravnaval, ponovno zagovarja.
Skladno s tem je, medtem ko je britanski predsednik vlade, Gordon Brown, zatrjeval, da je 'trg tu zaradi nas' in pri tem dodal 'da nismo mi tisti, ki naj bi služili trgu', vendar pa se pri tem ne uvajajo osnovni ukrepi za učinkovit nadzor trga, je pa vztrajal pri usklajevanju in regulaciji davčnih oaz, predsednik Evropske komisije, gospod Barroso, vztrajal pri liberalizaciji mednarodne trgovine in agende iz Dohe.
Nista pa omenjala ukrepov za ustavitev privatizacije javnih služb in strateških sektorjev naših gospodarstev. Nič nista omenjala, kako naj bi se z zaustavitvijo poskusov spreminjanja delovne zakonodaje na slabše odpravila liberalna Lizbonska strategija ali s pravicami zaščitila delovna mesta.
