Toinen EU:n ja Afrikan huippukokous (Lissabon, 8. ja 9. joulukuuta 2007) (keskustelu) 
Puhemies
(PT) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat toisesta EU:n ja Afrikan huippukokouksesta, joka pidettiin Lissabonissa 8. ja 9. joulukuuta 2007.
Manuel Lobo Antunes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Michel, hyvät naiset ja herrat, viime viikonloppuna Lissabonissa pidetty toinen EU:n ja Afrikan huippukokous oli epäilemättä menestys ja merkitsi alkua Euroopan unionin ja Afrikan väliselle uudelle suhteelle, joka perustuu strategiseen vuoropuheluun. Lähes 80 valtion tai hallituksen päämiestä, Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin puhemiehet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat lähettivät eurooppalaisille, afrikkalaisille ja maailmalle voimakkaan viestin.
EU:n ja Afrikan uuden suhteen konkreettinen ilmaus voidaan löytää asiakirjoista - mielestäni korkealaatuisista asiakirjoista - jotka huippukokous hyväksyi: yhteinen strategia, toimintasuunnitelma ja Lissabonin julistus. Kyseisissä asiakirjoissa annetaan yksityiskohdat Euroopan ja Afrikan välisestä suhteesta. Uudessa lähestymistavassa suositaan ensinnäkin monenvälisiä kanavia ja toiseksi yritetään käsitellä yhdennetyllä tavalla suhteen kaikkia eri ulottuvuuksia. Tämä lähestymistapa tekee eron, jonka EU voi tuoda erityisesti verrattuna muihin kansainvälisiin toimijoihin.
Afrikan kohtelu kumppanina strategisessa vuoropuhelussa heijastui myös menetelmään, jota noudatettiin huippukokouksen valmisteluissa ja niiden asiakirjojen laatimisessa, jotka huippukokous hyväksyi. Kyseinen strategia - ensimmäistä kertaa aidosti yhteinen strategia - ja toimintasuunnitelma olivat intensiivisen ja perusteellisen työn tulosta. Työ toteutettiin yhdessä afrikkalaisen osapuolen, erityisesti Afrikan unionin kanssa, ja lopuksi yhteinen asiantuntijaryhmä valmisteli ja laati sen.
Minun on korostettava tässä kohdassa Euroopan parlamentin rakentavaa osaa asiakirjojen laatimisessa ja Lissabonin huippukokouksen valmistelussa. Yhteisessä strategiassa määritellään neljä keskenään yhteydessä olevaa yhteistä etua koskevaa asiaa: rauha ja turvallisuus, demokraattinen hallinto ja ihmisoikeudet, kauppa ja alueellinen yhdentyminen sekä kehitys. Vuosien 2008-2010 alkuvaihetta varten ensimmäisessä toimintasuunnitelmassa muodostetaan yhteistä etua koskevissa asioissa kahdeksan kumppanuutta, joilla pyritään lähinnä vaikuttamaan myönteisesti Afrikan ja Euroopan asukkaiden jokapäiväiseen elämään.
Lissabonin huippukokouksessa vahvistettiin suuret muutokset, joita Euroopassa, Afrikassa ja maailmassa on tapahtunut. Nykyisessä 27 jäsenvaltion EU:ssa on hyvinkin erilaisia poliittisia painopistealoja ja lähestymistapoja. Afrikan unioni on nousemassa EU:n suosituksi keskustelukumppaniksi, ja ohjelma sisältää myös ihmisoikeudet ja hyvän hallintotavan. Laajalle on levinnyt sekin käsitys, että monet maailmanlaajuiset muutokset kuten rauha, turvallisuus ja kansainvälinen kauppa vaativat kansainväliseltä yhteisöltä yhteisiä toimia, mikä on perusteena uusien yhteistyömuotojen kehittämiselle. Samaa voidaan sanoa vastausten löytämisestä Eurooppaan ja Afrikkaan vaikuttaviin ongelmiin, erityisesti ilmastonmuutokseen, energiaresurssien hallintaan ja muuttovirtoihin.
Afrikka ja EU ymmärtävät, että suhteet on nostettava uudelle tasolle, ja huippukokous on hetki, jolloin yhteisestä toiveesta tulee selvä. Toinen EU:n ja Afrikan huippukokous ei saa kuitenkaan olla päätepiste, vaan sen on oltava käännekohta kahden mantereen välisissä suhteissa.
Siksi hyväksytyissä asiakirjoissa erityisen tärkeää on nimenomainen viittaus tehtyjen päätösten seurantamekanismeihin, erityisesti keskipitkän ja pitkän aikavälin näkökulmasta. Sen lisäksi että huippukokousten väliksi asetetaan kolme vuotta, toimintasuunnitelman eri aloille suunnitellaan alakohtaisia ministeri- ja asiantuntijakokouksia ja Euroopan unionin ja Afrikan unionin komissiot pitävät jatkuvasti yhteyttä keskenään. Kansalaisyhteiskunnalla, kansalaisjärjestöillä, ammattiliitoilla, yritysfoorumeilla ja ajatushautomoilla on myös erittäin tärkeä tehtävä suunniteltujen toimien täytäntöönpanossa ja seurannassa.
Lopuksi minun on korostettava Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin keskeistä asemaa uuden kumppanuuden täytäntöönpanossa. EU:n ja Afrikan parlamenttien edustajien olemassa olevia siteitä on nyt vahvistettava. Puheenjohtajavaltio on tyytyväinen, kuten varmasti tiedätte, kahden parlamentin puhemiesten yhteiseen julkilausumaan toisessa EU:n ja Afrikan huippukokouksessa. Ei ole epäilystäkään siitä, että Lissabonin huippukokouksen jälkeen EU:n ja Afrikan suhteessa on avautumassa uusi ja erittäin jännittävä tie.
Louis Michel
komission jäsen.-(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät naiset ja herrat, olen tyytyväinen, että voin raportoida teille Lissabonin huippukokouksen tuloksista. Minulla ei ole paljon lisättävää, koska mielestäni neuvoston puheenjohtaja esitteli tulokset erinomaisesti. Haluan onnitella myös puheenjohtajavaltio Portugalia huippukokouksen järjestämisestä - sillä se oli mielestäni erittäin tarpeellinen - ja erityisesti sen suuresta menestyksestä.
Huippukokouksesta saatiin uusi ja selvä viesti: Afrikan ja EU:n suhteet muuttuvat perusteellisesti. Lissabonin huippukokous merkitsi, kuten jo todettiin, uutta yhteistä näkemystä yhteisen strategian puitteissa, tasaveroista poliittista kumppanuutta - joka on mutkatonta, vapaata ja käytännöllistä - ja keskinäistä vastuuta. Huippukokous myös hyväksyi kahdeksan strategista suunnitelmaa uuden näkemyksen täytäntöön panemiseksi.
Huippukokouksessa käytiin tiiviitä, rikkaita, korkealaatuisia keskusteluja, jotka koskivat suhteemme uutta luonnetta ja siten sen pohjimmiltaan poliittista luonnetta. Keskustelimme Zimbabwesta, ja monet EU:n uudet johtajat, kuten puheenjohtaja Barroso ja liittokansleri Merkel, tekivät selväksi, että Mugaben politiikkaa ei voida missään nimessä hyväksyä, että emme voi hyväksyä ihmisoikeusrikkomuksia ja että siellä noudatettu politiikka vahingoittaa Afrikan mantereen uudistustoiveita. Monet Afrikan johtajista yhtyivät tähän arvosteluun ja katson, että EU:n pitäisi antaa täysi tuki presidentti Mbekin johtamalle eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) tarjoamalle sovittelulle.
Puhuimme myös Darfurista ja sietämättömästä humanitaarisesta tilanteesta ja turvallisuustilanteesta ja arvostelimme Sudanin hallituksen yhteistyöhalutonta asennetta. Troikan kokouksessa Sudanin presidentin kanssa asetimme odotuksemme ja vaatimuksemme niin, että hänen on tehtävä päätös yhteisten joukkojen sallimisesta, jotta väkivalta, jota tiedämme siellä harjoitettavan, saadaan lopetettua mahdollisimman pian. On muistutettava, että yleisesti ottaen demokratia, hallintotapa ja ihmisoikeudet eivät ole enää tabu ja monet Afrikan valtiot ovat lähteneet edistyksen tielle, kuten ne sanovat, eivät vastauksena EU:n odotuksiin vaan vastauksena omien kansalaistensa odotuksiin.
Puhuimme talouskumppanuussopimuksista, ja sopimuksia tehtiin monien Afrikan johtajien kanssa. Puheenjohtaja Barroso ja minä selitimme kerta toisena jälkeen talouskumppanuussopimusten taustalla olevat todelliset kysymykset. Selitimme senkin, että lyhyellä aikavälillä todellisena haasteena on tehdä väliaikaisia sopimuksia, ei talouskumppanuussopimuksia, ennen tammikuun 1. päivää sen varmistamiseksi, että WTO:n sääntöjä noudatetaan, ja siten sen estämiseksi, että muut kuin vähiten kehittyneet maat jäävät heikompaan asemaan 1. tammikuuta 2008 alkaen. Minulle kerrottiin esimerkkinä Norsunluurannikosta, joka olisi menettänyt noin 750 miljoonaa euroa hyödykkeiden kaupassa, jos se ei olisi tehnyt väliaikaista sopimusta. Puheenjohtaja Barroso ehdotti, että ensi vuonna talouskumppanuussopimuksia koskevat keskustelut olisi pidettävä korkeimmalla tasolla kunkin alueen kanssa sopimusten viimeistelemiseksi, jotta päästään kohtuulliseen taloudelliseen yhdentymiseen.
Nämä ovat tietysti vaikeita kysymyksiä. Otimme ne käsiteltäväksi ilman pelkoa hajaantumisesta. Minusta se antaa uudelle kumppanuudellemme selvästi laatua ja syvyyttä, mutta hyvät kuulijat, huomisesta lähtien kohtaamme vielä suuremman haasteen, joka koskee uuden poliittisen näkemyksen muuttamista erityistoimiksi. Poliittisena velvollisuutenamme on esitellä erityisiä tuloksia viimeistään vuonna 2010, toisin sanoen kun tapaamme jälleen kolmannessa EU:n ja Afrikan huippukokouksessa. Meillä on yhteinen velvollisuus tuottaa tuloksia.
Yhteinen strategia ja ensimmäinen toimintasuunnitelma muodostavat kumppanuutemme etenemissuunnitelman ja jakavat sen erityisiin, toiminnallisiin, aihekohtaisiin tavoitteisiin, kuten puheenjohtaja totesi. Kyseiset kaksi huippukokouksessa hyväksyttyä yhteistä asiakirjaa otettiin yksimielisesti myönteisesti vastaan niiden laadun ja kunnianhimoisen luonteen ansiosta. Tämä menestys on tulosta erittäin pitkästä valmistelutyöstä, joka alkoi joulukuussa 2005 komission tiedonannolla Afrikkaan koskevasta strategiasta, josta tuli vuonna 2007 EU:n ja Afrikan yhteinen strategia.
Euroopan komissio aikoo ottaa täyden vastuun täytäntöönpanovaiheessa. Menestys ei kuitenkaan ole vain komission vastuulla. Jäsenvaltioiden ja afrikkalaisten kumppaniemme on varmistettava, että niiden järjestelmät toimivat moitteettomasti. Yksi EU:n tärkeimpiä velvollisuuksia kumppanuuden täytäntöönpanossa on rahoituksen kokoaminen. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että jäsenvaltiot aikovat antaa 20 miljardia euroa lisää joka vuosi vuoteen 2010 saakka. Viimeisimmät tulokset osoittavat, että olemme oikealla tiellä, mutta että jos otamme huomioon velkojen peruuttamisen vaikutuksen tietyissä maissa, nykyiset hyvät tulokset ovat suhteellisia.
Toiseksi, yksi tärkeä näkökohta on parempi työnjako avunantajien kesken. Siksi menettelysäännöt työnjaosta ovat elintärkeä tekijä.
Kolmanneksi haluan muistuttaa teitä siitä, että jäsenvaltiot sitoutuivat Gleneaglesissa maksamaan vuosittain miljardi euroa kauppaa tukevaa apua, josta puolet on maksettava Afrikalle. Nämä ovat julkisia poliittisia sitoumuksia. Haluan muistuttaa teitä tästä, koska nämä ovat osatekijöitä, jotka vahvistavat strategisten suunnitelmien toteutettavuutta ja saavuttamista.
Minulla on toinenkin ajatus tästä aiheesta: nyt on selvää, että komission ja jäsenvaltioiden sitoumus ei saa olla ulkoministerien tai kehitysyhteistyöministerien monopoli. Haluaisin meidän institutionalisoivan periaatteen näitä asioita koskevista yhteisistä ja säännöllisistä alakohtaisista ministerikokouksista. Luonnollisesti alakohtaiset ministerit, esimerkiksi tieteellisen tutkimuksen, kaupan, maatalouden ja talouden alalla, voivat antaa valtavan panoksen uuteen suhteeseen Afrikan maiden kanssa.
Kuten selitin Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin kokouksessa Lissabonissa, olemme myös pitkälti riippuvaisia Euroopan parlamentista ja Afrikan ja Euroopan kansallisista parlamenteista kansalaisyhteiskuntien mielipiteiden ja odotusten kokoamisen ja välittämisen alalla. Demokraattisille toimijoille ja Afrikan ja Euroopan kansalaisyhteiskunnille annettu keskeinen sija strategisen kumppanuuden ja sen täytäntöönpanon keskiössä on myös innovatiivinen piirre, jonka toivon saavan aikaan aidon kumppanuuden, jossa keskitytään ihmisiin. Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin puhemiesten puheet valtion tai hallituksen päämiehille merkitsivät virallisen täytäntöönpanon alkua.
Haluan kertoa teille, että panin merkille yleisafrikkalaisen parlamentin kollegojenne pyynnön taloudellisesta tuesta tälle instituutiolle sen itsehallinnon takia. Haluamme luonnollisesti pohtia budjettiviranomaisten kanssa suoremman rahoituksen saatavuutta. Toistan teille toiveeni, että jonain päivänä voimme sisällyttää Euroopan kehitysrahaston talousarvioon, koska pidän oikeina ja reiluna sitä, että te suoritatte demokraattisen valvontatehtävänne, joka koskee julkisen kehitysrahaston jakamista.
Hyvät naiset ja herrat, ennen huippukokousta sanoin, että tärkeimpänä haasteena olisi luoda oikea vaikutelma tästä EU:n ja Afrikan poliittisesta kumppanuudesta ja lähettää selvä viesti mutkattomasta, yhteisestä ja käytännöllisestä suhteesta. Mielestäni Lissabonin huippukokouksesta lähtee juuri tämä viesti. Kuten Portugalin pääministeri José Socrates sanoi, minulla on tunne, että EU:n ja Afrikan suhteissa on aika ennen Lissabonia ja aika Lissabonin jälkeen.
Maria Martens
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, huippukokous on pidetty. Se oli historiallinen hetki, käännekohta Afrikan suhteissamme. Suhteen perusta on todellakin muuttunut: hallinnasta yhteistyöhön, yksinpuhelusta vuoropuheluun. On oikein puhua tasaväkisten osapuolten kumppanuudesta. Loppujen lopuksi EU:lla ja Afrikalla on vastuunsa Afrikan kehittämisessä. EU vastaa EU:n politiikasta; Afrikan hallitukset vastaavat omasta politiikastaan.
Tarvittiin kipeästi yhteistä strategiaa, joka perustuu yhteisiin arvoihin ja keskinäiseen luottamukseen ja suuntautuu ihmisten hyvinvointiin. Yhteistä strategiaa tarvittiin myös siksi, että voimme käsitellä ongelmia, jotka vaikuttavat molempiin mantereisiin. Olen tyytyväinen siihen, että Mugabe ei ottanut huippukokousta panttivangikseen. Tilanne Zimbabwessa on kestämätön, ja on oikein, että hänen politiikkaansa arvostellaan ankarasti. Huippukokous ei kuitenkaan koskenut vain Zimbabwea. Afrikassa on muitakin katastrofeja, jotka vaativat monia uhreja. Ajatelkaa vaikka Darfuria, Somaliaa ja, ettei se unohtuisi, Kongoa.
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyi strategiaa koskevan mietinnön lokakuussa. Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin yhteinen julkilausuma allekirjoitettiin parlamentaarisessa kokouksessa huippukokouksen alla. Molemmat puhemiehet esittelivät sen huippukokouksen avajaisistunnossa. Parlamenteilla pitäisi todellakin olla strategian valmistelun lisäksi tärkeä tehtävä sen täytäntöönpanon valvonnassa.
Toimintasuunnitelman osalta se on valitettavasti vielä epäselvää, kuten rahoituskysymys ja parlamenttien rakenteellinen osallistuminenkin. Olen tyytyväinen komission jäsenen lupauksiin asiasta. Toimintasuunnitelmassa puhutaan seminaareista, tutkimuksista ja arvioinneista. Ne ovat kaikki erittäin tärkeitä, mutta loppujen lopuksi kyse on tuloksista. Tiedämme kaikki, että Afrikassa on tarpeeksi vettä, osaamista ja rahaa parempaa elämää varten. Paljon riippuu poliittisesta tahdosta. Olkoon tämä strategia aito uusi alku Afrikan kestävälle kehitykselle.
Josep Borrell Fontelles
PSE-ryhmän puolesta. -(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia. Oli todella väärin, että maailman suurin kauppayhteisö ja köyhin manner eivät seitsemään vuoteen istuneet alas neuvottelemaan. Kompastuskivestä on nyt päästy yli. Huippukokous on pidetty ja epäilemättä on saavutettu monia menestyksiä, joista ensimmäinen on se, että kokous pidettiin.
Parlamentit sekä erityisesti tämä parlamentti ovat valmiita viemään inspiraationsa näyttämölle, kuten sanomme espanjassa, mikä tarkoittaa ryhtymistä sanoista tekoihin. Arvoisa komission jäsen, pahoittelen kuitenkin, että viittaus parlamentaariseen ulottuvuuteen oli vain tyhjää puhetta, sillä yhtään niistä pyynnöistä, jotka teimme edellisessä huippukokouksessa erityistoimista ja varoista parlamenttien tehtävän kehittämiseksi, ei sisällytetty huippukokouksen päätelmiin.
Siitä huolimatta Euroopan parlamentti jatkaa työtään ja osoittaa aloja, joilla emme ole onnistuneet. Minun on sanottava, että emme ole onnistuneet hyvin kuuluisien talouskumppanuussopimusten osalta. On käynyt niin, että meillä on mutkaton suhde, tasaväkisten kumppanien suhde. Tietyt afrikkalaiset johtajat ovat maininneet selvästi ongelmat, joita jotkut meidän lujasti puolustamistamme lähestymistavoista ovat aiheuttaneet. Ei riitä, että on oikeassa tai että on perusteluja. Meidän on päästävä sopimukseen. Sopimukset ovat sopimuksia, eivätkä ne voi olla määräyksiä. Meidän on tehtävä enemmän ja paremmin töitä, jotta voimme taata tasapuoliset sopimukset, joita julistimme huippukokouksen hengessä. Kauppasopimukset jäävät historiaan yhtenä huippukokouksen pääpiirteenä.
Toinen pääaihe oli ihmisoikeudet. Sisältöä oli tässäkin vähän. Arvoisa komission jäsen, puhuitte toki Darfurista, mutta ette paljon. Ette paljon, itse asiassa tuskin lainkaan, koska joidenkin meistä oli kirjoitettava teille muistuttaakseen teitä siitä, ettei se ollut esityslistalla ja että oli häpeä, että Afrikka ja EU tapaisivat eivätkä keskustelisi Darfurista. Jälleen kerran ihmiset olivat huolissaan mutta eivät tosiasiassa puuttuneet asiaan käytännössä. Kuten meitä muistutettiin tänä aamuna, on todellakin aika olla huolissaan, mutta on myös aika toimia enemmän ja tehokkaammin.
(Suosionosoituksia)
Thierry Cornillet
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, haluaisin palata yleisafrikkalaisen parlamentin ja Euroopan parlamentin parlamenttienväliseen kokoukseen kommentoidakseni kahta asiaa, joissa tarvitaan yhteistä näkemystä yhteisen strategian puitteissa. Kuten rakkaudessa, sanat eivät riitä: tarvitsemme toimintaa ja todisteita. Katson siksi, että on kaksi asiaa, joissa voisimme panna täytäntöön yhteisen näkemyksen, jotta siitä tulisi osa yhteistä strategiaa.
Arvoisa komission jäsen, ensimmäinen asia on, kuten sanoitte, talousarvion valvonta. Meidän tehtävämme on valvoa menoja ja siksi on aivan välttämätöntä, ja se riippuu meistä, sisällyttää Euroopan kehitysrahasto talousarvioon siten, että parlamentaarinen valvonta voidaan toteuttaa. Meidän menomme ovat tietysti tuloja kollegoillemme Afrikan parlamenteissa. On välttämätöntä, että he voivat soveltaa parlamentaarista valvontaa sellaisten tulojen käsittelyyn, joilla erityisesti budjettitukipolitiikassa voi usein olla tärkeä vipuvaikutus kansallisessa politiikassa. Siksi meidän on korkea aika sisällyttää Euroopan kehitysrahasto talousarvioon ja antaa heille talousarvion valvontamekanismeja sekä tarvittaessa apua.
Toinen asia, jota haluan puhua, koskee yhteisiä toimia kansainvälisen humanitaarisen oikeuden puitteissa. Kansainvälistä humanitaarista oikeutta - kuten totesitte, arvoisa komission jäsen - pidetään pilkkana ja poljetaan, mikä on täysin sietämätöntä, ja sota syttyy usein todella yllättävästä syystä. Kansainvälinen humanitaarinen oikeus on nimenomaan oikeus, jota sovelletaan vain sotatilanteessa: se ei ole rauhanajan oikeus. Siksi tässä kysymyksessä voimme kaikki vaatia yhdessä, Euroopan parlamentti ja yleisafrikkalainen parlamentti yhteen ääneen, että kenenkään, varsinkaan valtataistelun aikana, tekemiä kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomuksia ei voida unohtaa ja että voimme siinä tapauksessa määrätä seuraamuksia vastuuhenkilöille. Kyseisillä seuraamuksilla saavutetaan kuitenkin tuloksia ja ne huomataan kunnolla vain, jos ne toteutetaan Afrikassa ja jos sellainen passiivinen osallisuus, jota tällaisista tapauksissa joskus havaitsemme, lopetetaan. Uskon, että parlamentin kollegamme olisivat otettuja, jos pohtisimme asiaa yhdessä.
Eoin Ryan
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella puheenjohtajavaltiota ja myös komission jäsentä Micheliä ja Afrikan johtajia edistyksestä, joka saavutettiin huippukokouksessa. Mielestäni tarkastelemme kovin usein kielteistä puolta, mutta minusta tuntuu, että siitä seurasi todella paljon hyviä asioita.
Huippukokouksessa esiin noussut aihe oli kumppanuus. Kyseessä oli tasaväkisten kumppanien huippukokous. Meidän on kuitenkin varmistettava, että se ei jää pelkäksi puheeksi. Toivottavasti kumppanuussitoumus näkyy käytännössä. Sitä varten meidän olisi vaadittava kumppaneiltamme samoja normeja ihmisoikeusasioissa ja kohdeltava heitä tasaveroisina kaupassa ja taloudellisissa kysymyksissä.
Haluamme muodostaa Afrikan kanssa uuden strategisen kumppanuuden, joka auttaa muodostamaan rauhallisen ja turvallisen tulevaisuuden afrikkalaisille, joka auttaa vahvistamaan investointeja, kasvua ja hyvinvointia tiiviimmillä taloudellisilla siteillä ja joka perustuu yhteiseen näkemykseen Afrikasta.
Ennen huippukokousta esiintyi epäilyjä presidentti Mugabesta - mutta luulen, että hän sai selvän viestin - ja myös talouskumppanuussopimuksista. Tiedän, että olin tyytyväinen kuullessani komission jäsenen sanovan, että hän ja puheenjohtaja Barroso olivat selittäneet ja selittäneet Afrikan johtajille niiden edut. Haluan kiittää häntä jälleen kokouksesta, jonka minä ja muut ryhmät pidimme hänen kanssaan. He kertoivat selvästi talouskumppanuussopimusten edut Afrikan taloudelle ja luonnollisesti afrikkalaisille pitkällä aikavälillä.
Haluaisin onnitella jälleen kerran huippukokoukseen osallistuneita ja katson, että paljon edistystä on saavutettu.
Marie Anne Isler Béguin
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi todeta, että me Euroopan parlamentin valtuuskunnassa osallistuimme kahteen huippukokoukseen: parlamentaariseen kokoukseen huippukokouksen alla yleisafrikkalaisen parlamentin kollegoiden kanssa ja myös viralliseen huippukokoukseen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, luulen, että ette tiedä millainen asema meillä siellä oli, toisin sanoen tarkkailijoiden alentava asema: Euroopan parlamentin jäsenet eivät päässeet viralliseen huippukokoukseen, vaikka he olivat tehneet hyvää työtä aikaisemmissa tilaisuuksissa. Halusin kovasti kertoa tästä täysistunnolle ja mielestäni me edustamme Euroopan parlamentin jäseninä unionin kansalaisia samalla tavalla kuin valtion tai hallituksen päämiehet. Siksi olisi oikein, jos myös me olisimme edustettuna seuraavassa huippukokouksessa.
Virallinen huippukokous oli kuitenkin erinomainen aloite, ja on hyvä tietää, että se on pidetty seitsemän vuoden epäonnistuneiden yritysten jälkeen. Minusta kuitenkin tuntuu, että huippukokouksen tärkein opetus on se, että Afrikan manner on vihdoinkin vapautumassa ja organisoitumassa afrikkalaisena yhteisönä, ja se on varmasti hyvä uutinen. Se muistuttaa minua keskusteluista, joita kävimme ennen huippukokousta pidetyssä parlamentaarisessa kokouksessa komission jäsenen kanssa ja joissa korostimme ristiriitaista tilannetta, jonka aiheuttavat toisaalta EU:n näkemyksen poliittinen esittäminen ja uusi lähestymistapa kumppaneihin sekä toisaalta EU:n painostus talouskumppanuussopimusten allekirjoittamiseksi. Haluaisin nyt kysyä komission jäseneltä kyseisten kumppanuuksien asemasta, kyseisistä väliaikaisista sopimuksista, jotka olisi allekirjoitettava, koska minun on muistutettava teitä siitä, että Afrikan maat hylkäsivät tällaisen sopimuksen ja tällaisen painostuksen.
Arvoisa komission jäsen, vielä yksi kysymys yhdestä huolenaiheesta: kysymys ydinvoimasta. Vihreiden ryhmän kysymys on seuraava: miksi Afrikan maiden kanssa aloitettiin keskustelut ydinvoimasta? Afrikan valtiot tarvitsevat nyt uusiutuvia energialähteitä. Teknologiamme, aurinkoenergiamme, aurinkosähköjärjestelmämme ja tuulivoimajärjestelmämme soveltuvat hyvin Afrikkaan. Mikä siis oli syynä, varsinkin kun tiedämme vaikeudet, joita se voi aiheuttaa, sellaiset kuin Iranin kanssa tällä hetkellä? Miksi, varapuheenjohtaja? Tämä on erittäin tärkeä kysymys. Haluaisin myös tietää, mikä valtio pakotti EU:n lisäämään ydinvoimakysymyksen strategiaan. Oliko se kotimaani presidentti, koko maailman ydinvoimaedustaja? Se on täysin uskomatonta. Afrikka tarvitsee tällä hetkellä uusiutuvia energialähteitä.
Luisa Morgantini
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, uskon, että voimme olla tyytyväisiä siihen, mitä Lissabonissa tapahtui. Lopultakin, eroistaan huolimatta - ja loppujen lopuksi meilläkin on omamme - Afrikka osoittaa, että se on yhtenäinen ja pääsee irti holhoussuhteesta, joka syntyy avun antajamaiden ja vastaanottajamaiden välille.
Poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen kumppanuuden rakentaminen muodostaa osan strategiaamme. Siksi voimme olla tyytyväisiä siihen, että se, mitä olemme vaatineet asiakirjoissamme vuonna 1957 tehdyn Rooman sopimuksen jälkeen, on nyt muuttumassa todeksi. Alpha Oumar Konaré totesi, että Afrikka haluaa laatia oman ohjelmansa: se on erikoista, ja toivon, että se todellakin tarkoittaa sitä, että Afrikka kantaa vastuunsa köyhyyden, aavikoitumisen ja sairauksien yhteisestä torjunnasta. Tässä parlamentissa on kauan arvosteltu talouskumppanuussopimuksia, ja minun mielestäni meidän olisi muistettava, että sosiaalisten ryhmien lisäksi myös Afrikan hallitukset esittävät nyt tällaista arvostelua ja yrittävät löytää vaihtoehtoja.
Yleisafrikkalainen parlamentti ja Euroopan parlamentti ovat nyt lähteneet päättäväisesti liikkeelle yhteisellä lausunnolla, ja se on poikkeuksellista. Se on kuitenkin haaste, johon on poliittisesti vastattava yhdessä kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kanssa.
Gerard Batten
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, Robert Mugabe väitti saaneensa Lissabonissa diplomaattisen voiton siinä, että oli ”voittanut britit”. Tavallaan hän oli oikeassa. Sen sijaan että olisi osallistunut kokoukseen itse, Gordon Brown lähetti sinne Valerie Amosin, joka on, kaikella kunnioituksella, suhteellisen vähäinen hahmo Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksessa. Samalla tavoin hän lähettää juoksupoikansa David Milibandin Lissaboniin torstaina allekirjoittamaan Lissabonin sopimuksen.
Jäi Angela Merkelin tehtäväksi nuhdella Robert Mugabea hienolla, lähes brittiläisen vähättelevällä ilmauksella, että ”Zimbabwe vahingoittaa kuvaa uudesta Afrikasta”. Totta tosiaan niin voi sanoa!
Gordon Brownin olisi pitänyt osallistua kokoukseen ja käyttää hyväksi tilaisuus kertoa Mugabelle päin naamaa, että hän on verenhimoinen tyranni, jolle ei ole sijaa sivistyneiden kansakuntien nykyaikaisessa yhteisössä. Se olisi antanut rohkeutta vainotuille zimbabwelaisille, ja se olisi myös vaatinut johtajuutta - ja juuri siksi niin ei tapahtunut.
Koenraad Dillen
(NL) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, meillä on oltava rohkeutta katsoa totuutta silmiin. EU:n ja Afrikan huippukokous viime viikonloppuna oli itse asiassa epäonnistuminen, eikä tarvitse katsoa kauas löytääkseen syyn siihen. Ihmiset voivat hyvinkin antaa hienoja lausuntoja uudesta strategisesta kumppanuudesta, mutta tosiasia on - kuten sanoin Lissabonissa - että EU:n ja Afrikan välisen tyydyttävän kumppanuuden on perustuttava yhteisiin arvoihin ja periaatteisiin, kuten demokratia, ihmisoikeudet ja hyvä hallintotapa. Asia ei ole lainkaan näin tällä hetkellä.
EU levittää punaisen maton Gaddafille ja Mugabelle: Gaddafille varmistaakseen tuottoisat sopimukset, Mugabelle, jotta ei loukkaisi muita kumppaneita. Jos Afrikan unionin jäsenvaltiot tukevat diktaattori Mugabea edelleen avoimesti, herää kysymys siitä, minkä arvoisia ovat niiden omat lupaukset demokratiasta ja ihmisoikeuksista. Siksi sanon jälleen, että jos on olemassa viesti, joka EU:n olisi pitänyt antaa tässä huippukokouksessa, se on se, että vain oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvat demokraattiset järjestelmät tarjoavat takuun elinolojen paranemisesta ja että kehitysavusta olisi tehtävä riippuvaista kyseisten ehtojen täyttämistä.
Luís Queiró
(PT) Arvoisa puhemies, saamme selville oliko EU:n ja Afrikan huippukokous vaivan arvoinen vasta vuonna 2010, kun seuraava huippukokous pidetään, riippuen siitä ovatko tuolloin käsiteltävät asiat uusia tai samoja kuin tänään. Se on kriteeri ja aika arvioida tämän viikonlopun Lissabonin kokouksen tuloksia. Sitä ennen meidän olisi kuitenkin tehtävä jonkinlainen arvio.
Tämä huippukokous esiteltiin vuoropuhelun, aidon kahdenvälisen kumppanuuden ja vastuun yhteisen jakamisen huippukokouksena. Ne ovat arvokkaita tavoitteita. EU:n ja Afrikan uudessa suhteessa ei voi olla yhtä johtajaa, koska afrikkalaisten on vastattava omasta kohtalostaan. Meidän, eurooppalaisten naapurien on oltava anteliaita ja johdonmukaisia kehitysavussamme. Jos olemme vuonna 2010 saavuttamassa vuosituhannen kehitystavoitteet ja jos kuolemantapauksia on vähemmän, nälkää on vähemmän, demokratiaa on enemmän, ihmisoikeuksia kunnioitetaan enemmän, reilua kauppaa on enemmän ja kasvua ja kehitystä on enemmän, niin huippukokous on ollut menestys. Jos samat diktaattorit ovat edelleen vallassa ja tehdään samoja sopimuksia, jotka tuovat monia etuja hyvin harvoille, niin tilaisuus on valitettavasti menetetty.
Alain Hutchinson
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:n ja Afrikan huippukokouksen jälkeen haluaisin antaa muutaman kommentin eräänlaisena yhteenvetona tästä tärkeästä kokouksesta. Kuten komission jäsen sanoi, huippukokouksen tulokset näyttävät todellakin myönteisiltä.
Ensinnäkin kuukausien ajan tai vieläkin pitempään olemme pyytäneet komissiota tarkistamaan talouskumppanuussopimuksia koskevaa ohjelmaa ja sen sisältöä. Joka kerta komissio tai komission edustajat ovat kertoneet meille, ettei kukaan Afrikan hallitusten viranomaisista tai kumppaneista jaa huoliamme ja, koska muistan vastauksen, että me vain luotamme useiden suurten kansalaisjärjestöjen vääristyneisiin väitteisiin. Lissabonissa suuri enemmistö Afrikan valtion tai hallituksen päämiehistä esitti voimakasta arvostelua neuvottelujen etenemistapaa ja myös sisältöä kohtaan. He esittivät selvän pyynnön tehdä rauhassa oikeudenmukaisia ja tasapainoisia sopimuksia noudattaen sitoumuksia, jotka EU on tehnyt Afrikan kehittämiseksi.
Olemme jo kauan pyytäneet komissiota varmistamaan aidon johdonmukaisuuden sen eri politiikanalojen välillä. Myönnämme, että EU:n kehitysyhteistyö Afrikan kanssa on epäonnistunut vuosikymmenten ajan, mutta väitämme, että komission on jatkuvasti asettanut yhteistyön rajat ottaen yhdellä alalla takaisin sen, mitä se on antanut toisella alalla. Lissabonin jälkeen on siksi selvää, ettei kyse ole kaupan korvaamisesta kehitysyhteistyöllä vaan molempien politiikanalojen suuntaamisesta samaan kestävän kehityksen tavoitteeseen.
Elintarviketurvan, sairauksien torjunnan, ihmisoikeuksien ja siirtolaisuuden alalla, erityisesti heikkojen valtioiden tuen osalta, olemme jatkuvasti pyytäneet komissiota toimimaan enemmän ja paremmin Afrikan hyväksi ja sen kanssa. Näemme, että näin tapahtuu tulevaisuudessa, ja se on hyvä asia. Enää ei voida kuitenkaan jättää huomiotta sitä, että tämän parlamentin vaatimukset ovat tavallisten afrikkalaisten ja myös heidän poliittisten edustajiensa vaatimuksia. Olemme siksi tyytyväisiä siihen, että parlamentit, jotka on niin kauan sivuutettu tässä prosessissa, on lopulta otettu mukaan. Toivomme, että seuraava huippukokous tarjoaa mahdollisuuden mitata uuden strategian tehokkuus nopeammin ja viivyttelemättä, jotta voidaan vahvistaa tavoitteiden ja saavutusten sopivuus.
Miguel Portas
(PT) Tämä huippukokous järjestettiin, koska puheenjohtajavaltio Portugali vaati sitä ja Afrikan unioni otti riskin. Euroopassa ne, jotka halusivat heikentää huippukokousta sillä verukkeella, että Robert Mugaben oli läsnä Lissabonissa, hävisivät. Kuitenkaan niillä, jotka vastaanottavat Saudi-Arabian kuninkaan Lontoossa asiaankuuluvin juhlamenoin, ei ole varaa puhua ihmisoikeuksista. Samaan aikaan huippukokouksen kanssa useissa kansalaistoimissa arvosteltiin sanojen ja tekojen ristiriitaa, niiden kaksinaamaisuutta, jotka puuttuivat, mutta myös niiden kaksinaamaisuutta, jotka olivat läsnä.
Portugalissa huippukokous antoi ihmisille mahdollisuuden puhua Afrikasta ja sen ongelmista, ja vain siksi se oli vaivan arvoinen. Kuitenkin ne, jotka ovat kuunnelleet puheenjohtajavaltiota ja komissiota uskovat, että se oli todella historiallinen tapahtuma, hetki, joka erottaa sitä edeltävän ja sen jälkeisen tilanteen, mikä on selvää liioittelua. Itse asiassa portugalilaisille se oli eräänlaista ”portugalilais-tropikalistista provinsialismia”, mikä käy ilmi Euroopan lehdistöstä. Edistystä saavutettiin: itse asiassa edistyksen päätekijä oli se, että Afrikan valtiot laativat itse oman ohjelmansa. Kaikissa muissa suhteissa oli kuitenkin valtava kuilu sanojen turhamaisuuden ja tulosten laihuuden välillä. Tämä huippukokous oli parempi kuin Kairon huippukokous, mutta se oli tuskin vaikeaa! On vaikeaa hyväksyä yhteinen vastuu, kun lähdetään liikkeelle talouskumppanuussopimusten etukäteen päätetystä ajatuksesta.
Michael Gahler
(DE) Arvoisa puhemies, on hyvä, että EU:n ja Afrikan huippukokous pidettiin.Näemme nyt selvemmin.Meillä on strategia, ja meillä on ensimmäinen toimintasuunnitelma.Me seuraamme Euroopan parlamentissa niiden täytäntöönpanoa tiiviisti.Suhteista yleisafrikkalaiseen parlamenttiin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana voin sanoa:teemme sen yhdessä afrikkalaisten kollegoidemme kanssa.
Huippukokouksen alla järjestetyssä parlamentaarisessa kokouksessamme olemme julistuksessamme todenneet muun muassa, että olemme vakuuttuneita siitä, että vahvistamalla Afrikan parlamenttien valmiuksia nämä laiminlyödyt toimielimet voivat antaa tehokkaan panoksen hyvään hallintoon ja politiikan täytäntöönpanon valvontaan.Sitä varten tarvitaan vastaavia varoja komission ja jäsenvaltioiden konkreettisissa ohjelmissa.
Ihmisoikeuksien alalla näemme, että afrikkalaiset kokoavat rivinsä, kun eurooppalaiset arvostelevat oikeutetusti olosuhteita tietyissä maissa.Yksittäiset etäiset mielipiteet Mugaben politiikasta ennen huippukokousta muuttuivat huippukokouksessa yhteiseksi rintamaksi.Kiitän liittokansleri Angela Merkeliä siitä, että hän sanoi puolestamme selvät sanat Zimbabwesta.
Talouskumppanuussopimuksia pidän todellisena ongelmana.EU:n tavoitteena ei voi olla SADC:n tai SACU:n hajottaminen käytännössä tekemällä toisten maiden kanssa väliaikaisia sopimuksia ja jättämällä ne tekemättä toisten maiden kanssa.Tästä aiheesta presidentti Mbeki väitteli asiallisesti, Zimbabwen kohdalla hän oli puolueellinen.Pyydän neuvostoa antamaan talouskumppanuussopimusten alalla komissiolle joustavat neuvotteluvaltuudet, jotta vältetään ei-toivotut vaikutukset kuten kauppavirtojen tyrehtyminen muihin kuin vähiten kehittyneisiin maihin vain siksi, että aika umpeutuu 1. tammikuuta.
Yhteensopivuus WTO:n kanssa on taattava.Sen saavuttamiseksi tarvitaan myös jonkin verran luovuutta.Joskus kellot voidaan pysäyttää rajoitetuksi ajaksi.Mehän olemme kaikki myös WTO:n jäseniä.
Glenys Kinnock
(EN) Arvoisa puhemies, kuten Michael Gahler sanoi, huippukokous jäi jossain määrin sen varjoon, että talouskumppanuussopimuksista on käyty katkeria neuvotteluja ja kyseiset neuvottelut ovat todellakin haitanneet suhdetta, vaikka komission jäsen ja neuvosto ovatkin pyrkineet hyvään kumppanuuteen.
Monet valtionpäämiehet esittivät huolensa, myös Afrikan unionin puheenjohtaja Konaré, joka totesi, että komissio pyrki kääntämään Afrikan alueet toisiaan vastaan. Yleisten asioiden neuvosto ei suositellut tällä viikolla - mikä oli melkoinen pettymys joillekin meistä - joustavuutta, jota monet meistä halusivat nähdä, erityisesti muita kuin vähiten kehittyneitä valtioita kohtaan, vaikka sikäli kuin ymmärrän, Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat erityisesti painostivat siihen. Damokleen miekka on kuitenkin yhä muiden kuin vähiten kehittyneiden valtioiden yllä, ja ne kohtaavat taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset ja taloudelliset sokit, joiden ei pitäisi tulla meille kysymykseenkään.
Edelleen esiintyy huolia, joita ei ole käsitelty talouskumppanuussopimuksissa, kehitysavusta, alkuperäsäännöistä ja maataloustukien vaikutuksia koskevista sitoumuksista. Kaikki nämä ovat asioita, joita Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtiot yleisesti, ja Afrikka tässä tapauksessa, pyysivät. Ei riitä, että komissio sanoo, että ne meistä, jotka arvostelevat talouskumppanuussopimuksia ovat jotenkin kansalaisjärjestöjen vallassa, että AKT-valtioita ovat saaneet väärää tietoa ja niitä on johdettu harhaan ja että se vain yrittää noudattaa WTO:n sääntöjä. Tällaiset perustelut eivät todellakaan pure, kun näemme millaisessa vaarallisessa tilanteessa muut kuin vähiten kehittyneet maat ovat.
Haluan lopuksi sanoa, että EU:n kansalaiset eivät halua hyväksyä tilannetta, jossa köyhät maat ovat vuonna 2008 huonommassa tilanteessa kuin nyt, emmekä voi antaa sen tapahtua. Kehotamme komissiota osoittamaan joustavuutta.
Gabriele Zimmer
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin viitata joihinkin huippukokouksen tuloksiin, jotka mielestäni eivät ole kehityspoliittisesti yhtenäisiä. Vuosituhannen kehitystavoitteita ja myös ilmastonsuojelutavoitteita varten rakennettu hyvä perusta puretaan talouskumppanuussopimusneuvotteluihin liittyvällä painostuksella ja ennen kaikkea konsernijohtoisella energiapolitiikalla.
Yksittäisille kumppaneille sorvataan vapaakauppasopimuksia, ja siten Afrikassa muodostuneet talousalueet pirstoutuvat jälleen.Energiapolitiikka palvelee vain eurooppalaisia suursijoittajia, ja pyrkimys viedä ydinvoimaloita Afrikkaan on mielestäni skandaali.
Maahanmuuton hallinnasta olette jälleen tehnyt tärkeitä lupauksia.Ne eivät kuitenkaan sovi yhteen valikoivaa maahanmuuttoa koskevan direktiiviehdotuksen kanssa, jonka komission jäsen Frattini on esittänyt.Mielestäni kyseiset ehdotukset on välittömästi vedettävä takaisin, koska muuten kysymys eurooppalaisten ja afrikkalaisten liikkuvuudesta ja vapaasta liikkuvuudesta jää haaveeksi.
Marie-Arlette Carlotti
(FR) Arvoisa puhemies, Afrikka ja EU puhuivat Lissabonissa politiikkaa korkeimmalla tasolla, ja se on erittäin hyvä uutinen. Haluaisin varmistua siitä, että ne puhuvat samaa kieltä, erityisesti kolmesta pääasiasta. Ensimmäinen on tasaväkisten osapuolten kumppanuus. Alpha Konaré kertoi foorumille, että Afrikka ei tarvitse hyväntekeväisyyttä eikä holhousta. Lissabonin julistus vahvistaa sen: muodostamme tasaväkisten osapuolten kumppanuuden. EU on kuitenkin usein kohdellut sitoumusta melko kevyesti tai oman halunsa mukaan määräämällä oman ohjelmansa, kun on ollut kyse sen eduista: terrorismista, siirtolaisuudesta ja tällä hetkellä talouskumppanuussopimuksista.
Toisena on kansojen kumppanuus. Odotamme myös jotain toimia tässä asiassa. Uuden kumppanuuden on saatettava yhteen kansalaisyhteiskunnat paljon entistä järjestelmällisemmin, ja myös kansojen edustajat, toisin sanoen parlamentit, erityisesti tukemalla Afrikan parlamenttien valmiuksia. Tämä on viesti, joka sisältyy Euroopan parlamentin ja yleisafrikkalaisen parlamentin yhteiseen julkilausumaan, ja toivon että viesti kuullaan.
Viimeisenä on siirtolaisuus: eurooppalaisilla ja afrikkalaisilla oli Lissabonissa tilaisuus lähettää selvä poliittinen viesti, jossa ihmisoikeudet olisi asetettu kumppanuutemme keskiöön. Uskon todellakin, että Lissabon oli valitettavasti hukattu tilaisuus. Uudessa strategiassa korostetaan edelleen rajojen suojelua enemmän kuin siirtolaisten oikeuksia. Se tarkoittaa, että EU voi edelleen pitää pilkkanaan siirtolaisten oikeuksia täällä tai siellä, koska se ei ole todellisuudessa tehnyt juurikaan sitoumuksia ”siirtolaisuus, liikkuvuus ja työllisyys” -toimintaohjelmassaan.
Ana Maria Gomes
(PT) EU:n ja Afrikan huippukokous pidettiin puheenjohtajavaltio Portugalin diplomaattisen ja poliittisen sinnikkyyden ansiosta. EU on kertonut menestyksestä, mutta on epävarmaa tekeekö Afrikka niin, varsinkaan ne miehet ja naiset, jotka taistelevat tyrannimaisia ja kleptomaanisia hallituksia vastaan. He tietävät, että suurimmalla osalla heidän edustajistaan ei ole minkäänlaisia aikeita pitää kiinni siitä, mistä huippukokouksessa legitiimisti sovittiin. Hyväksytyn yhteisen strategian ja toimintasuunnitelman tuleva arviointi on puheenjohtajavaltio Portugalin käsissä.
Koska kauheat murhenäytelmät, joita Afrikassa tapahtuu Darfurissa ja Somaliassa mainittiin huippukokouksessa vain lyhyesti, meidän on siirryttävä käytännön toimiin. Milloin EU:n joukot etenevät Tšadiin, niin kuin viime kesänä luvattiin? Milloin EU ryhtyy tarmokkaisiin toimiin vastustaakseen Sudanin hallitusta, joka estää YK:n turvallisuusneuvoston valtuuttamia yhteisiä joukkoja suojelemasta Darfurin siviiliväestöä? Milloin EU:n joukot tai muu apu lähetetään, jotta maahan tunkeutuneet Etiopian joukot vetäytyvät Somaliasta, kuten YK:n turvallisuusneuvosto päätti?
Huippukokousten järjestäminen ei oikeuta tällaisten kiireellisten asioiden unohtamista, koska se saattaa kyseenalaiseksi EU:n uskottavuuden miljoonien afrikkalaisten ja eurooppalaisten silmissä. Meidän on osoitettava, että ihmisten elämän suojelu Sudanissa, Somaliassa, Itä-Kongossa ja muissa Afrikan maissa on tärkeämpää kuin sopimusten allekirjoittaminen rikollisen Gaddafin teltoissa.
Manuel Lobo Antunes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aion puhua suoraan, kuten jotkut parlamentin jäsenet ovat tehneet, toiset enemmän kuin toiset. EU:n ja Afrikan huippukokous oli menestys. Ilman kirjoitetun tekstin rajoituksia, tässä ovat kommenttini. Muistan hyvin kun Portugalin puheenjohtajakauden alussa tai itse asiassa Portugalin puheenjohtajakauden valmistelujen aikana ilmoitimme, että EU:n ja Afrikan huippukokouksen pitäminen oli yksi tavoitteistamme. Silloin esitettiin kommentteja, epäilyjä ja joskus jopa arvostelua siitä, että asetimme huippukokouksen pitämisen yhdeksi tavoitteeksemme.
Jotkut sanoivat: ”Afrikka ei herätä suuressa yleisössä, yhteiskunnassa, jäsenvaltioissa tai toimielimissä tarvittavaa kiinnostusta ja sitoumusta huippukokouksen pitämiseksi: te olette puheenjohtajana yksin ja saatte tuskin tukea. Afrikka ei ole kansainvälisellä agendalla eikä kiinnostusta ole.” Toiset sanoivat: ”on osallistumista ja järjestämistä koskevia kysymyksiä, jotka ovat vaikeita elleivät ylitsepääsemättömiä”. Meitä kehotettiin jättämään asia sikseen. Tosiasia kuitenkin on, että onnistuimme järjestämään tämän kokouksen, kuten sanomme Portugalissa ”tuulta ja merta vastaan”, toisin sanoen odotuksista huolimatta. Onnistuimme siinä, koska meitä tukivat monet jäsenvaltiot, jotka tekivät yhteistyötä meidän, puheenjohtajavaltion kanssa valmistellen tekstejä ja myös suorissa neuvotteluissa teksteistä Afrikan edustajien kanssa. Meillä oli myös EU:n toimielinten, komission ja parlamentin tuki arvostelijoiden ja epäilijöiden harmiksi. Onnistuimme myös ratkaisemaan tietyt arkaluonteiset ja vaikeat diplomaattiset kysymykset. En arvioi sitä, oliko huippukokous historiallinen: tulevaisuus kertoo sen meille. Ei kuitenkaan ole epäilystäkään siitä, että tämä huippukokous merkitsee uutta vaihetta EU:n ja Afrikan suhteessa ja että sen pitäminen oli itsessään menestys.
Kuten komission jäsen Michel totesi, emme välttäneet tässä huippukokouksessa, laajassa vuoropuhelussa Afrikan kanssa, ongelmia, vaikeuksia ja mielipide-eroja. Päinvastoin! Keskustelimme ongelmista, vaikeuksista ja siitä, mikä erottaa meidät. Puhuimme kaupasta, turvallisuudesta, konflikteista ja ihmisoikeusrikkomuksista kasvotusten, suoraan ja avoimesti. Huippukokouksen tavoitteena ei luonnollisestikaan ollut neuvotella kauppasopimuksista - se ei ollut siihen sopiva tilaisuus - eikä huippukokouksella todellakaan aiottu ratkaista välittömästi Sudanin ongelmaa. Sillä ei aiottu ratkaista taikasauvan heilautuksella Zimbabwen tilannetta. Kumpikin osapuoli kuitenkin käsitteli asioita yhdessä, keskusteli niistä, antoi mielipiteensä ja, kun mielipide-eroja esiintyi, ei aristellut sanoa mitä erot koskivat.
Euroopan unionin viesti kaikissa näissä kysymyksissä oli täysin yksimielinen. Kuten tiedätte, keskustelimme Sudanista sekä täysistunnossa että jälkeenpäin ministerien troikan kokouksessa. Puolustimme kantaamme, EU:n kantaa talouskumppanuussopimuksiin. Gay Mitchell on saattanut puhua tästä asiasta perusteellisemmin ja yksityiskohtaisemmin, mutta meillä oli tilaisuus selittää selvästi, mikä on EU:n kanta talouskumppanuussopimuksiin. Pyrimme sopimuksiin, jotka ovat oikeudenmukaisia ja tasapainoisia ja jotka suosivat Afrikkaa ja afrikkalaisia kumppaneitamme: se on meidän kantamme eikä mikään muu. Tämän asian pitäisi olla täysin selvä! Pyrimme vastaamaan Afrikan huoliin ja toiveisiin emmekä mitään muuta. Ne, jotka hyökkäävät komissiota vastaan, arvostelevat tai vähättelevät komissiota ja myös sitä tukevaa neuvostoa, jotka pyrkivät tekemään tämän vuoden loppuun mennessä mahdollisimman monta talouskumppanuussopimusta, ovat väärässä.
Sen sijaan ne, jotka sanovat, että itse huippukokous ei ole päätepiste eikä se itsestään mullista Afrikan suhteita, ovat oikeassa. Meidän on noudatettava tehtyjä päätöksiä ilman epäilyksen häivää. Huippukokouksen todellisen arvon, todellisen merkityksen ratkaisee keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä kykymme toteuttaa se, mistä on sovittu, päätetty ja mihin on ryhdytty. Siksi meidän on toteutettava tehdyt päätökset. Meidän on arvioitava saavutettuja tuloksia ja vasta sitten, kun arviointi on tehty keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, voimme todella sanoa, oliko huippukokous onnistunut seurausten ja vaikutusten suhteen.
Kuten olen sanonut, sopimalla yhteisestä strategiasta, erityisestä toimintasuunnitelmasta ja konkreettisista seurantamekanismeista, keskustelemalla sellaisista tärkeistä ja ajankohtaisista aiheista kuin ilmastonmuutos, kotouttaminen, energia ja maahanmuutto huippukokous edustaa selvästi askelta eteenpäin ja kypsentää suhdettamme Afrikkaan. Odotimme seitsemän vuotta päästäksemme Kairosta Lissaboniin. Olemme täysin varmoja siitä, että emme odota näin kauan, ennen kuin meillä on uusi EU:n ja Afrikan huippukokous. Tämän huippukokouksen tärkeys, käyttökelpoisuus ja merkitys osoittavat epäilyksettä tarpeen pitää toinen huippukokous lyhyellä aikavälillä. Ymmärrätte miksi puheenjohtajavaltio Portugali on tyytyväinen tähän tapahtumaan ja tähän aloitteeseen, jonka jaoimme yhdessä. Kiitämme kaikkia yhteistyöstä, sitoumuksesta ja toiminnasta, jotka tekivät tästä huippukokouksesta menestyksen.
Louis Michel
komission jäsen.-(FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin nopeasti vastata tärkeimpiin esitettyihin asioihin ja sitten aion puhua lyhyesti talouskumppanuussopimuksista.
Kaksi parlamentin jäsentä pahoitteli Euroopan parlamentin osallistumisen vähäisyyttä. Minun on sanottava, että ehkä voimme tehdä asiat paremmin, mutta rehellisesti sanottuna muihin, aikaisemmin pidettyihin tärkeisiin kokouksiin verrattuna, minusta tuntuu, että joka tapauksessa tänään parlamentti osallistuu prosessiin täysimääräisesti. Minulle vieläkin tärkeämpää on se, että nautin aina parlamentin jäsenten kanssa keskustelemisesta ja jopa väittelystä heidän kanssaan, koska se auttaa minua hiomaan kantojani. Muutan mielipiteitäni säännöllisesti teidän takianne, en tehdäksenne teitä onnelliseksi, vaan yksinkertaisesti siksi, että saatte minut vakuuttuneeksi.
Toinen asia on Darfur ja Sudan. Ensiksi haluan sanoa, kuten puheenjohtaja, että huippukokouksen ensisijaisena tavoitteena ei ollut löytää ratkaisua tähän kysymykseen. Järjestimme kuitenkin troikan kokouksen puheenjohtajavaltio Portugalin, puheenjohtaja Barroson, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja minun kanssa. Tapasimme Sudanin presidentin, ja voin kertoa teille, että kokouksessa välitetyn viestin sävy ja sisältö heijastivat erittäin hyvin kovia sanoja, jotka kuulin täällä. Kerroimme Omar al-Bachirille aivan selvästi, että hänen on vastattava YK:lle myönteisesti mahdollisimman pian yhteisten joukkojen nopeaa sijoittamista varten, sitä tarvitaan selvästi parantamaan Darfurin asukkaiden tilannetta edes vähän.
Arvoisa Thierry Cornillet, minun on kerrottava teille, että olen kanssanne täysin samaa mieltä kansainvälisestä humanitaarisesta oikeudesta. Kuten tiedätte, esimerkiksi eilen minulla oli kokous kaikkien ECHO-kumppanitoimijoiden kanssa. Heitä oli paljon, ja keskustelin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ongelmasta. Nostin esiin ehdotuksen, jonka olitte kertonut minulle, ja teimme järjestelyjä suuren kokouksen järjestämiseksi huhti- tai toukokuussa tästä asiasta. Kerroin heille myös, että kutsuisin Euroopan parlamentin ja kansalliset parlamentit kyseiseen kokoukseen, vaikka minulla ei ole valtaa kutsua niitä, jos se on mahdollista ja jos Euroopan parlamentti on kiinnostunut sellaisesta ehdotuksesta, koska on totta, että joka päivä havaitsen banaalisuuden lisääntyvän kansainvälinen humanitaarisen oikeuden kohtelussa, ja se on erittäin vakavaa. Se on todellakin niin vakavaa, että siellä ollessani puhuin henkilölle, joka vastaa lupien myöntämisestä humanitaarisille saattueille. Sanoin hänelle: ”mutta te ette kunnioita kansainvälistä humanitaarista oikeutta lainkaan”, ja hän sanoi: ”mutta teidän on ymmärrettävä, että siellä käydään sotaa”. On tietysti aika dramaattista kuulla se, koska tämä asenne on ristiriidassa kansainvälisen humanitaarisen oikeuden keskeisen sisällön kanssa. Siksi aiomme toimia tässä asiassa, uskokaa minua.
Arvoisa Marie Anne Isler Béguin, ydinvoima-asiasta minun on sanottava, että se on hyvä kysymys, joka kiinnittää minun huomioni. Teidän pitäisi kuitenkin tietää, että asiaa pyysivät afrikkalaiset kumppanit, luullakseni enemmän periaatteesta kuin ajankohtaisena aiheena. Muuten yhdyn epäilyihinne. Kumppaneita pyydettiin ensin keskustelemaan joukkotuhoaseiden asesulusta ja he sanoivat: ”hyvä on, voimme puhua siitä, mutta siinä tapauksessa ei ole mitään syytä puhua siviilikäyttöön tarkoitetuista ydinsovelluksista”. Tämä kaikki on osa nykyistä ilmastoa. Kuten tekin, olen pahoillani siitä, mutta he pyysivät sitä, ja voimme tuskin kieltäytyä puhumasta kumppaneillemme tästä asiasta. Se oli myös hyvin hillittyä, eikä kukaan puhu ydinalan kehittämisestä Afrikassa. Suostuimme puhumaan ydinkysymyksistä ja hyväksyimme sen, että ne ovat keskustelun aihe välillämme, koska alusta asti tehtiin selväksi, ettei mikään aihe ole tabu. Siksi meidän on mielestäni oltava johdonmukaisia.
On kaksi muutakin asiaa, joita haluan kommentoida, ja sitten haluan lopettaa talouskumppanuussopimuksilla. Luulen, että Gabriele Zimmer sanoi, että kaikki, mitä suuret eurooppalaiset investoijat voivat käyttää, on erityisen kiinnostavaa. Palaan tähän talouskumppanuussopimusten yhteydessä, mutta on selvää, etten yhdy tähän väitteeseen. Voitte pitää minut täällä vielä kaksi viikkoa, yötä päivää, enkä sittenkään hyväksy tätä arvostelua. En hyväksy sitä hyvinkin yksinkertaisesta syystä. Olen osallistunut kyseisiin neuvotteluihin nyt useita kuukausia, vaikka minun pitäisi sanoa, että en neuvottele vaan osallistun neuvotteluihin. Missään vaiheessa minusta ei ole näyttänyt siltä, että perimmäisenä tavoitteena on ollut auttaa EU:n taloutta tai eurooppalaisia yrityksiä. Minusta ne, jotka esittävät näitä väitteitä, ovat erehtyneet tai saaneet väärää tietoa tai tekevät niin vilpillisessä mielessä. Luulen, että he ovat saaneet väärää tietoa, koska kukaan ei toimi vilpillisessä mielessä. Minusta kuitenkin tuntuu, että tässä asiassa huomautukset ovat täysin perusteettomia.
Nyt pääsen talouskumppanuussopimuksiin. Väliaikaisista sopimuksista haluaisin kysyä: mitkä ovat tavoitteet? Onko ne laadittu eurooppalaisten yritysten tukemiseksi? Ei lainkaan: tavoitteena on itse asiassa suojella maita, joiden keskimääräiset tulot pudottaisivat ne muuten, kuten hyvin tiedätte, yleisten tullietuuksien järjestelmään. Se on selvästi vähemmän edullinen kuin järjestelmä, jossa ne toimivat tällä hetkellä eli vastaava järjestelmä kuin vähiten kehittyneillä mailla, toisin sanoen ”kaikki paitsi aseet”. Siksi, jos kyseisillä valtioilla ei tämän vuoden loppuun mennessä ole hyvästä tahdostani huolimatta muuta sopimusta tuomassa niitä samalle viivalle kuin tähän saakka, ne menettävät varmasti markkinoita, ja olen jo maininnut Norsunluurannikon esimerkin. Muu sopimus on väliaikainen sopimus. Kenen kanssa olemme tehneet väliaikaiset sopimukset? Useimmissa tapauksissa olemme tehneet ne sellaisten valtioiden kanssa, joiden keskimääräiset tulot muuten veisivät ne paljon vähemmän edulliseen järjestelmään kuin tähän saakka. Onko näin tehty yritystemme suojelemiseksi, kanavien avaamiseksi yrityksillemme Afrikkaan siirtymiseksi tai Afrikan valloittamiseksi? Se ei pidä paikkaansa.
Mitä me sitten olemme ehdottaneet? Tulen nyt sopimusten ytimeen, koska totuutta olisi kuunneltava. Olen halukas kuuntelemaan jokaista, olen halukas ymmärtämään jokaista ja olen vieläpä halukas myöntymään parlamentin tiettyihin huomautuksiin ja arvosteluun. Mitä me sitten olemme ehdottaneet? Olemme ehdottaneet 15-25 vuoden siirtymäkausia. Wade väittää, että hänen markkinoilleen tulvii tuettuja eurooppalaisia maataloustuotteita. Juuri tätä tarkoitan. Maataloustuotteet voivat suojella häntä 20 prosentilta, jota ei ole vapautettu. En ymmärrä tarkalleen, mitä hän tarkoittaa. Sen lisäksi asia ei vaikuta suoraan Wadeen. On totta, että hänellä on oikeus puhua koko Afrikan puolesta, mutta asia ei vaikuta häneen, koska hän edustaa vähiten kehittynyttä maata ja hänellä on kaikki paitsi aseet -järjestelmä.Mbeki, jota ihailen erittäin paljon ja jonka kanssa tulen hyvin toimeen, haluaa tuomita talouskumppanuussopimukset, mutta se on helppoa. Hänellä on erityinen assosiaatiosopimus meidän kanssamme. Se tarkoittaa, että voimme kysyä itseltämme miten välipitämätön hän on sen suhteen, että kaikista muista alueen maista tulee hänen kilpailijoitaan. En puhu pahantahtoisesti; sanon vain, että me voisimme kysyä sitä häneltä. En katso, että näin käy, mutta me voisimme kysyä häneltä.
Afrikan unionin komission puheenjohtaja Konaré on erinomainen lakimies, ja hänen tehtävänään on koota huolet ympäriltään. Kaikki se on oikeutettua. Kuitenkin Alain Hutchinson, kun sanotte minulle, että ”kaikki Afrikan johtajat sanoivat...”, se ei pidä paikkaansa. Se ei koske kaikkia Afrikan johtajia. On totta, että monet heistä esittivät joitakin kysymyksiä. Esimerkiksi: ”mitä tapahtuu, Louis Michel, kun suojatullit poistetaan? Me menetämme varmasti rahaa ja talousarviomme keinoja. Miten maksamme opettajille, poliiseille, virkamiehille ja niin edelleen?” ja me sanoimme: ”voitte perustaa alueellisia rahastoja, ja me laadimme rahoitussopimuksen, mikä tarkoittaa taloudellisten resurssien antamista vastaamaan ainakin suojatullien poistamisen fiskaalista vaikutusta tappioiden korvaamiseksi, ja se antaa teille keinot rahoittaa valtion palveluja ja niin edelleen”.
Tämä on asymmetrinen järjestelmä, siirtymäkausi. Mitä muuta me teimme? Laadimme kyseisten valtioiden kanssa yleisiä matriiseja, niiden pyynnöstä, koska ne laativat sisällön sopimuksiin. Mikä on tämä byrokraattinen termi? Yleinen matriisi on eräänlainen suunnitelma, joka sisältää kaikki hankkeet, kaikki alat, todellakin juuri sen, millaisia rinnakkaistoimia ne saavat halutessaan markkinoiden asteittaisen avautumisen ohella: teknologian siirto, valmiuksien parantaminen, lisääntynyt asiantuntemus, infrastruktuurin kehittäminen, yhteenkytkettävyys tai parantunut saatavuus, kaikki nämä näkökohdat.
Laadin myös taloudellisen muistion alueellisten talousyhteisöjen mukaan. Tämä on paperilla ja luvuin esitetty sitoumus resursseista, jotka EU antaa niiden käytettäväksi. On vain yksi asia, jota en voi tehdä, ja se on luvata niille rahat, jotka jäsenvaltiot lupasivat Gleneaglesissa. Jäsenvaltiot lupasivat miljardi euroa, ja vähintään puolet siitä Afrikalle. Toivon, että ne pitävät lupauksensa. Rahat annetaan vuodesta 2010 lähtien, ja ne on tarkoitettu kauppaa tukevaan apuun. Siksi se on ylimääräistä rahaa. Olemme kaksinkertaistaneet aluerahastot, kuten mainitsin aikaisemmin. Kaikki tämä on käsiteltävänä.
Minun on tunnustettava, että suurena huolenani on ”taloudellinen yhdentyminen”, koska minusta tuntuu, että ”kehityksen” näkökohdan yhteydessä ennen kaikkea ”taloudellinen yhdentyminen” antaa niille mahdollisuuden luoda vaurautta, jota ne voivat luonnollisesti käyttää sosiaalipalveluihin ja hyvinvoinnin jakamiseen kansalleen. On totta, että olemme tässä suhteessa tuskin edistyneet syystä, jonka mainitsin aikaisemmin.
Siksi me keskustelemme todennäköisesti koko ensi vuoden alueellisista talouskumppanuussopimuksista taloudellisen yhdentymisen tämän ulottuvuuden luomiseksi, ylläpitämiseksi ja vahvistamiseksi. Siksi myönnän sen, mutta se tapahtuu vasta... Ne ovat saaneet myönteisen vastauksen kaikkiin pyyntöihinsä. Se oli totta taloudellisella rintamalla tai ainakin talousarvion rajoissa ja myös teknis-oikeudellisissa asioissa ja jopa poliittisissa asioissa. On totta, että kun meidän on neuvoteltava vuonna 2008 yrityksestä varmistaa alueellinen yhdentyminen, meidän on oltava erittäin vakuuttavia ja meillä on tietysti oltava perustelut. Älkää olko huolissanne, niitä kuullaan, ja me kuuntelemme niitä... Teen varmasti parhaani vastatakseni niiden huoliin, epävarmuuksiin ja kysymyksiin, niin että voimme todella saada ne vakuuttuneeksi. Minun on kuitenkin kerrottava teille, että miljardin euron lisäksi, josta puolet on annettava Afrikalle, minulla ei ole monta muuta perustelua. Saamme nähdä mitä siitä seuraa.
Olen kuitenkin hieman loukkaantunut, kun kuulen, että olemme kiristäneet kumppaneitamme. Emme ole koskaan kiristäneet kumppaneitamme siitä yksinkertaisesta syystä, ettei meillä ole koskaan ollut valtaa kiristää niitä. En todellakaan olisi tehnyt niin. Emme voi vain pakottaa kumppaneitamme allekirjoittamaan sopimuksia. Suokaa anteeksi, mutta tuo on asioiden liikaa yksinkertaistamista. Voin nähdä tuloksen. Haluaisin vielä kertoa teille siitä, mitkä valtiot ovat allekirjoittaneet, osoittaakseni teille, että maita, jotka ovat allekirjoittaneet ja ymmärtäneet järjestelmän, on paljon enemmän kuin luulette.
Viimeinen aihe koskee vähiten kehittyneitä maita, jotka hyötyvät nyt kaikki paitsi aseet -sopimuksesta ja joilla on siten täysi ja rajoittamaton päästy markkinoillemme. Tässä tapauksessa minulta kysyttiin, mitä ne häviävät. Ne eivät itse asiassa häviä mitään, vaan saavat mahdollisuuden hyötyä erityisen edullisista alkuperäsäännöistä. Mitä nämä erityisen edulliset alkuperäsäännöt ovat? Jotta tuotteen voidaan tällä hetkellä katsoa tulevan kumppanivaltiosta, sen on käytävä läpi ainakin kaksi valmistusta. Tästä lähtien on vain yksi valmistus. Esimerkiksi, jos kala pyydystetään sen vesillä mutta tuodaan tänne, se riittää. Sitä pidetään yhtenä valmistuksena, ja tuotteet voivat tulla markkinoillemme kiintiöttä ja tullitta. Siinä on suuri ero. On olemassa huomattava potentiaali mahdollisuuksille, jotka puuttuvat tällä hetkellä.
Halusin kertoa teille kaiken tämän, ja olen tietysti halukas toistamaan kokemuksen koska vain haluatte. Kysykää minulta kysymyksiä tai lähettäkää minulle kirjallisia kysymyksiä. Lupaan, että yritän vastata teille rehellisesti ja täysimääräisesti. Jos näyttää siltä, että vastaukseni johonkin teidän kysymykseenne ei ole tarpeeksi hyvä tai on väärä, myönnän sen mielihyvin ja korjaan sen, siitä voitte olla varma. Tähän saakka olen kuunnellut kaikki kysymykset, olen tarkistanut kaikki kysymykset ja olen paneutunut niihin huolellisesti. En ole vielä kuullut kysymystä, joka ei ole saanut tarkkaa, täsmällistä ja rehellistä vastausta.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
John Attard-Montalto  
kirjallinen. - (EN) EU:n ja Afrikan valtioiden huippukokous järjestettiin 8. ja 9. joulukuuta Lissabonissa, Portugalissa. Siihen osallistui yli 70 valtion tai hallituksen päämiestä.
Maltan osuudessa keskityttiin laittomaan maahanmuuttoon.
On Maltan etujen mukaista, että Afrikka nähdään Euroopan vastuulla olevaksi. Afrikalle annettu apu ja Afrikkaan tehdyt investoinnit tarkoittavat, että yhä harvempien afrikkalaisten täytyy lähteä maastaan paremman elämän toivossa. Suurin osa Maltalle saapuvista laittomista maahanmuuttajista tulee Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja on taloudellisia pakolaisia. Tilanne saattaa kuitenkin huonontua, kun yleisen etuuskohtelukauppaa koskevan sopimuksen voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2007.
Useimmat Afrikan valtiot ovat hylänneet ehdotuksen ”erityisistä kumppanuussopimuksista”. Vain yksi viidesosa on allekirjoittanut väliaikaisen sopimuksen. Vaikka päättymisen ajankohtaa siirretään, jokaisen valtion etujen mukaista on allekirjoittaa väliaikainen sopimus etuuskohtelukauppaa koskevien sopimusten päättymisen kielteisten taloudellisten vaikutusten hillitsemiseksi.
Muut laittomat maahanmuuttajat, jotka tulevat Maltalle, ovat poliittisia pakolaisia. Se, että Darfurin ja Zimbabwen ihmisoikeuskysymykset poistettiin alkuperäiseltä esityslistalta, ei tiedä hyvää äänettömille ihmisille, jotka edelleen kärsivät hiljaisuudessa.
Richard Corbett  
kirjallinen. - (EN) Eurooppa-neuvoston on kohdistettava huomionsa Burmaan, jossa tilanne säilyy kireänä.
EU:n pakotteet, joista päätettiin 15. lokakuuta, kohdistuvat hallituksen johtajiin, heidän tukijoihinsa ja niihin, jotka hyötyvät heidän politiikastaan, mukaan luettuna kauppapakotteet seuraavilla aloilla - puu, mineraalit, metalli, jalokivet - joista hallitus saa suurimman osan tuloistaan.
Onko se kuitenkaan tarpeeksi? Eurooppa-neuvoston on arvioitava tilanne ja katsottava, mitä lisätoimia EU voi tehdä todellisen muutoksen aikaansaamiseksi Burmassa. Nyt on aika soveltaa lisää rajoittavia toimia - mukaan luettuna uusien investointien kielto.
Pedro Guerreiro  
kirjallinen. - (PT) Vaikka on liian aikaista arvioida EU:n ja Afrikan huippukokouksessa tehtyjen päätösten todellista vaikutusta ja huolimatta tietyistä vastaväitteistä, EU:n vapaakauppasopimusten (jotka tunnetaan ”talouskumppanuussopimuksina”) hylkäämiseen Afrikan maiden toimesta on suhtauduttava myönteisesti.
Ironista kyllä, Afrikan maiden - kaikesta EU:n sietämättömästä painostuksesta ja kiristyksestä huolimatta - toteuttama ”talouskumppanuussopimusten” hylkäys on todellinen esimerkki siitä, mistä EU:n ylistämässä ”hyvässä hallintotavassa” on loppujen lopuksi kyse. Toisin sanoen se on esimerkki siitä, miten valtio ottaa oman taloutensa hallintaansa ja puolustaa sitä.
Meidän mielestämme tehokas kehitysapu edellyttää sitä, että kunnioitetaan kansallista suvereeniutta, poliittista ja taloudellista riippumattomuutta ja kaikkien kansojen oikeutta päättää nykyisyydestään ja tulevaisuudestaan ja määritellä ja edistää maataan ja kehitystään. Tällainen yhteistyö ei sovi yhteen sellaisten peiteltyjen tavoitteiden ja ajatusten kanssa, jotka koskevat asioihin puuttumista, hyväksikäyttöä, resurssien ryöstämistä ja poliittista ja taloudellista valvontaa.
On sanottu, että EU:n ja Afrikan huippukokous käänsi ”uuden sivun”. Me aiomme edelleen toimia sen eteen, että EU:n ja sen suurten monikansallisten yritysten uuskolonialistisia tavoitteita ei kirjoiteta (uudelleen) kyseiselle sivulle.
