Ochrana zranitelných mořských ekosystémů (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jednání je zpráva Duarte Freitase za Výbor pro rybolov týkající se návrhu nařízení Rady o ochraně citlivých mořských ekosystémů na volném moři před nepříznivým dopadem používání lovných zařízení pro rybolov při dně - C6-0453/2007 -.
Joe Borg
člen Komise. - Paní předsedající, zpráva pana Freitase se zabývá návrhem, který otvírá cestu k zavedení zásady posouzení dopadů na životní prostředí v oblasti rybolovu. Nelze dostatečně zdůraznit, o jak závažný posun se jedná, pokud jde o změnu systému a o sladění nařízení týkajících se rybolovu s ostatními činnostmi na moři.
Tato zásada navíc sleduje velmi specifický cíl - ochranu zranitelných mořských ekosystémů. Návrh ztělesňuje ekosystémový přístup, k jehož uplatňování se Komise zavázala v rámci společné rybářské politiky.
Reagujeme jím na požadavky vznesené Valným shromážděním Organizace spojených národů v roce 2006, abychom podnikli účinné kroky k ochraně zranitelných mořských ekosystémů na volném moři před jejich zničením nebo vážným poškozením při rybolovu při dně. Co se týká plavidel působících v oblastech, na něž se nevztahuje žádný mezinárodní režim ochrany a řízení intenzity výlovu, je zodpovědností státu vlajky, aby reguloval činnost svých plavidel a tuto ochranu zajistil. Jelikož Evropská unie podle mezinárodního práva vykonává regulační pravomoci státu vlajky, musíme do konce letošního roku přijmout příslušná opatření reagující na tento požadavek OSN.
Nařízení, tak jak je navrhováno, se bude vztahovat na plavidla pod vlajkou EU působící na volném moři v oblastech, kde neexistují regionální organizace pro řízení rybolovu. Jednou z takových oblastí je jihozápadní Atlantik, kde v současnosti působí početná flotila našich plavidel. Znění návrhu bylo navrženo v souladu s platnými závazky členských států vlajky, aby se zabránilo vydávání povolení k rybolovu za použití lovných zařízení pro rybolov při dně, pokud posouzení možných dopadů jasně neprokáže nízké riziko poškození zranitelných mořských ekosystémů. To znamená, že Komise neklade detailní požadavky na to, jak mají členské státy tato posouzení provádět, ale spíše na základě vědeckých poznatků stanovuje minimální normy, a pak nechává na členských státech, aby samy našly cestu k dosažení požadovaných výsledků.
Náš návrh stanoví, že zařízení pro rybolov při dně nesmí být používána pod hloubkou 1 000 m. Nelze uznat námitku, že navrhované omezení nemá vědecké opodstatnění. Získáváme stále nové poznatky o hlubších vrstvách oceánu a musíme čelit takovému množství nejistot, že je třeba postupovat nanejvýš obezřetně. Navrhované omezení hloubky je rozumnou volbou, protože neovlivňuje současnou činnost plavidel EU, která využívají mnohem menší hloubky. Na druhou stranu nám má toto nařízení zajistit dostatek času vyzkoušet, jak se tento regulační přístup osvědčí, dříve než umožníme našim rybářům využívat hlubších vod.
Tímto způsobem můžeme zachovat současný rozsah našich činností do té doby, než budeme mít dostatek znalostí k jejich dalšímu bezpečnému rozšíření. Komise je připravena se k tomuto konkrétnímu bodu vrátit po dvou letech, kdy Radě a tomuto shromáždění předložíme zprávu o provádění a účinnosti tohoto nařízení. Z těchto důvodů Komise nemůže přistoupit na vypuštění tohoto článku, jak se navrhuje ve zprávě.
Zpráva pana Freitase dále navrhuje upravit ustanovení, podle něhož by všechna plavidla byla pod dohledem pozorovatelů, a namísto něho zavést systém náhodných kontrol. Komise tuto úpravu může jen stěží přijmout, protože při absenci pozorovatelů zůstává systém satelitního sledování polohy plavidel jediným nástrojem pro kontrolu dodržování schválených plánů lovu jednotlivými plavidly. To nestačí a pravděpodobně není realistické očekávat od národních center pro sledování rybolovu, že zajistí sledování každého jednotlivého plavidla v reálném čase. Navíc bez přítomnosti pozorovatele na palubě bude velmi důležité pravidlo vzdálit se z oblasti, pokud plavidlo nečekaně narazí na nezmapovaný ekosystém, naprosto neúčinné, jelikož systém satelitního sledování plavidel nedokáže jeho dodržování kontrolovat. Podobně jako v předchozím případě i účinnost tohoto požadavku může být přezkoumána po dvouleté lhůtě.
Většina ostatních navrhovaných změn je pro Komisi přijatelná, mnohé z nich byly ostatně předneseny v podobném znění během diskusí v Radě.
Rád bych poděkoval Parlamentu za podporu, kterou vyjádřil Komisi v jejím úsilí o nalezení účinného řešení této otázky.
Duarte Freitas
zpravoda.j - (PT) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, musím především poblahopřát Komisi za iniciativu při vypracování tohoto návrhu, a to ze dvou důvodů. Za prvé proto, že pokračuje a navazuje na iniciativu a aktivní postoj Evropské unie k této otázce na půdě Valného shromáždění OSN, za druhé proto, že návrh je postaven na velmi důležité zásadě, kdy se dopady rybolovu hodnotí ještě před tím, než je vydáno povolení k vykonávání této činnosti.
Hovoříme zde totiž o oblastech, kde v současnosti neexistují žádné regionální organizace pro řízení rybolovu. Podstatou věci je, že v pobřežních oblastech je přijetí opatření na ochranu zranitelných mořských ekosystémů před následky rybolovu při dně zodpovědností příslušných států. V mezinárodních vodách je ochrana mořského prostředí obecně stanovena úmluvami o regionálních mořích tam, kde existují, zatímco přijímání opatření na ochranu a řízení živých mořských zdrojů a pro regulaci dopadů rybolovu na citlivé ekosystémy je zodpovědností regionálních organizací pro řízení rybolovu. Existují však oblasti volného moře, které nespadají pod žádné organizace, což se rovná pobídce k provozování destruktivních metod rybolovu.
Při vědomí této skutečnosti Valné shromáždění OSN s Evropskou unií ve vedoucí úloze učinilo, jak se dalo očekávat, pokrok směrem k myšlence, že je třeba učinit opatření k ochraně mořského dna v oblastech, kde v současnosti neexistuje žádná kontrola.
Toto je skutečně pozitivní krok, který bychom měli vyzdvihnout a přivítat, stejně tak jako návrh předložený Komisí. Je to zároveň návrh, který můžeme označit za velkorysý, neboť od plavidel plujících pod vlajkou našich členských států budeme vyžadovat dodržování určitých pravidel a stejný postoj budeme muset prostřednictvím diplomatických kanálů zajistit u plavidel třetích zemí lovících v oblastech, o nichž hovoříme - tedy v hlubokých mořích. V opačném případě by nemělo smysl, aby Evropská unie razila cestu a vyžadovala od svých lodí tyto výzkumy a dodržování těchto opatření, pokud by lodě plující pod vlajkami jiných států provozovaly destruktivní metody rybolovu právě v oblastech, o jejichž ochranu nám jde.
V tomto velkorysém návrhu je proto oblast, k níž Komisi musíme poblahopřát a kterou musí následovat další diplomatické úsilí, vycházející též z dohody uzavřené s Valným shromážděním OSN, abychom se v této záležitosti skutečně hnuli kupředu.
Co se týká některých problémů, které zde zazněly - otázka 1000metrové hloubky - pane komisaři, ve Výboru pro rybolov jsme uspořádali slyšení s odborníky, i já osobně jsem měl možnost vyslechnout řadu odborníků a ti se shodují v názoru, že 1000 metrů nebo 800, nebo 500, nebo 1200 není otázka technického opatření, ale pouze problém politické volby. Pokud však tímto návrhem nutíme ty, kteří chtějí lovit v určité oblasti, k průzkumu mořského dna a k posouzení rizik rybolovu předem, jsem přesvědčen, že tento průzkum bude zahrnovat všechny hloubky od 800 do 1 100, možná do 1 500 metrů, a nebude tedy třeba přesně stanovovat hloubku 1 000 metrů, neboť k ochraně dojde jiným způsobem.
Stále však čekáme na nějaké další opodstatnění, snad technické povahy, jež odborníci, které jsme vyslechli, nebyli schopni identifikovat, ale já se domnívám, že argumenty, které tu člen Komise dosud předložil, nedávají dostatečný podklad pro to, abychom návrh 1 000metrové hloubky považovali za relevantní. Budeme tedy dále čekat a skutečně doufáme, že návrh Evropského parlamentu bude po zítřejším hlasování vzat do úvahy .
Marios Matsakis
navrhovatel stanoviska Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin. - Paní předsedající, rád bych poblahopřál panu zpravodaji k vynikající zprávě.
Celá řada mořských ekosystémů na volném moři je unikátní a zranitelná a zcela jednoznačně a po zásluze vyžaduje ochranu před následky často katastrofického ničení při použití lovných zařízení pro lov při dně.
Navrhované nařízení je bezpochyby dobrým krokem správným směrem, ale s přibývajícími znalostmi o životě v hlubších vrstvách moře a s novými zkušenostmi bude v budoucnu možná třeba učinit mnohem více. Uplatnění zásady předběžné opatrnosti jako východiska při formulování některých parametrů tohoto nařízení je jak potřebné, tak moudré. Úspěch jakéhokoli nařízení závisí vždy do značné míry na jeho správném uplatnění v praxi a v tomto ohledu úspěchu napomůže přítomnost pozorovatelů na palubách plavidel.
Doufejme, že přes určitá nevyhnutelná slabá místa v tomto ohledu, vycházející z podstaty věci, nařízení uspěje jak v teorii, tak v praxi.
Carmen Fraga Estévez
jménem skupiny PPE-DE. - (ES) Paní předsedající, všichni pochopitelně podporujeme ochranu zranitelných mořských ekosystémů před ničivými postupy rybolovu.
Ve skutečnosti s tímto postojem souhlasím do té míry, že bych se dokonce zasazovala o jejich ochranu před veškerými ničivými postupy, nejen postupy rybolovnými. Víme však už, že v podobných případech je to nakonec odvětví rybolovu, které musí razit cestu a jít příkladem.
Jak už jsem zmínila v souvislosti se zprávou paní Miguélezové o populacích hlubinných druhů ryb, domnívám se, že našim hlavním zájmem by měla být ochrana všech dosud známých zranitelných ekosystémů, ať už leží kdekoliv, a nejen těch, co mají to štěstí, že leží v hloubkách pod 1 000 metrů.
Pan Freitas už řekl, že Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO) odmítla hloubkové kritérium jako nahodilé a nevědecké a regionální organizace pro řízení rybolovu (RFMO), včetně Severoatlantické rybářské organizace (NAFO), dokonce odmítly limit 2 000 metrů, aniž by se vůbec zabývaly otázkou limitu 1 000 metrů, protože podle jejich názoru by stanovení limitu bylo bezúčelné, a proto ho vypustily.
Moje otázka však, pane komisaři, zní následovně: Řekl jste, že tato opatření se budou vztahoval na plavidla lovící v oblasti Patagonského šelfu. Před nedávnem zde však zástupci Oceánografického institutu předložili hodnotící studie, podle nichž v této oblasti žádné zranitelné mořské ekosystémy nezjistili. Ráda bych se tedy zeptala, jestli budete trvat na uplatnění tohoto návrhu na loďstvo Společenství, které v této oblasti loví.
Závěrem bych ráda pohovořila o otázce pozorovatelů, domnívám se, že v tomto ohledu poskytla zpráva pana Freitase značnou dávku rozumných argumentů. Domnívám se a souhlasím se zprávou, že je třeba, aby pozorovatelé byli vědci, protože musí posoudit zranitelnost mořských ekosystémů, což nemůže učinit jakýkoliv pozorovatel.
Na druhou stranu je absurdní, jak řekli sami vědci, aby byl v každém člunu jeden, protože by to nejen vyprázdnilo naše oceánografické instituty, ale nemělo by to ani žádný smysl, protože je mnohem důležitější pečlivě zvažovat dlouhodobé programy plánovaných a organizovaných náhodných kontrol, neboť právě ty nám poskytnou dobrý přehled o těchto lovištích.
Byla bych tedy ráda, pane komisaři, kdybyste mohl odpovědět na mé otázky, a vyzývám k podpoře zprávy pana Freitase.
Paulo Casaca
jménem skupiny PSE. - (PT) Paní předsedající, rád bych začal blahopřáním našemu zpravodaji k této vynikající zprávě a zopakováním, že se zde zabýváme ochranou mořského dna, mezi jiným korálových útesů, podmořských hor, hydrotermálních průduchů a hlubinných mořských hub, které vytvářejí neocenitelné ekosystémy.
Rád bych také připomněl, že v autonomní oblasti Azory byla ochrana těchto ekosystémů dávno zajištěna a teprve v roce 2003 došlo k jejich ohrožení evropskými orgány, které se nerozvážně rozhodly v této oblasti povolit rybolov bez ohledu na potřebu tyto ekosystémy..
Především se mi zdá, že hlavním problémem je, že chceme vytvořit naprosto soudržné právní předpisy, a problémem 1 000metrového limitu je, že nedává smysl, aby se mimo evropské vody nesmělo lovit v hloubkách pod 1 000 metrů, zatímco v evropských vodách to možné je - z pohledu ochrany životního prostředí jsou tak tyto právní předpisy nesmyslné. Největší starosti mi dělá, že tato rezoluce OSN - klíčová rezoluce 61/105 z 8. prosince 2006 - se dotýká i dalších opatření, jmenovitě opatření souvisejících s ochranou mořských želv žijících na hladině, a Evropská komise se namísto provedení tohoto rozhodnutí jako celku rozhodla o několik let později postupovat bod po bodu, oblast po oblasti. To mi nepřipadá jako ten nejlepší legislativní postup. Vhodnější by bylo provést celé rozhodnutí OSN na úrovni Společenství, což by vše mnohem více zjednodušilo a právní předpisy by získaly na funkčnosti uvnitř i vně vod Společenství.
Josu Ortuondo Larrea
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, všichni se shodneme, že je třeba přijmout opatření k odstranění ničivých postupů rybolovu, které ohrožují zranitelné mořské ekosystémy.
Při tomto vědomí souhlasíme s myšlenkou, že plavidla Unie, která působí v mořských oblastech, jež nespadají pod žádné regionální organizace pro rybolov ani pod regionální dohody, by měla podléhat nařízením Společenství, která stanovují podmínky, jež musí splnit pro získání příslušných zvláštních povolení pro tyto hloubky a která určují, jakým způsobem se následně musí chovat, jaké informace musí poskytnout atd.
Nesouhlasíme ovšem s omezením, které Komise navrhla v článku 6, v němž stanovila 1 000 metrů jako maximální hloubku pro užití zařízení pro lov při dně, neboť se domnívá, že tento limit poskytuje dostatečný stupeň ochrany, protože žádné údaje toto tvrzení nepodporují. Neexistují žádné vědecké studie, které by ukazovaly, že se zranitelné ekosystémy nacházejí v hloubkách pod nebo nad 1 000 metrů.
Domníváme se, že musíme pokročit a lépe zdokumentovat mořské dno ve všech oblastech, zjistit zranitelné body před tím, než stanovíme jakoukoli maximální hloubku pro užití lovných zařízení. Domníváme se, že požadavek, aby plavidlo muselo přerušit lovnou činnost a informovat úřady v případě, že narazí na možný zranitelný mořský ekosystém, je dobrá myšlenka. Při tomto vědomí souhlasíme s návrhem, že by reprezentativní vzorek plavidel, jimž každý členský stát vydal zvláštní povolení k rybolovu, měl mít na palubě vědeckého pozorovatele, s tím, že se plavidla budou při po sobě jdoucích rybářských výjezdech vhodně střídat.
Závěrem souhlasíme s tím, že v případě technických potíží se zařízením satelitního určování polohy, které musí být v každém plavidle, by měl kapitán plavidla v dvouhodinových intervalech sdělovat geografickou polohu plavidla a po návratu do přístavu by plavidlu neměl být povolen další výjezd, dokud se neověří správná funkce zařízení.
Veškeré tyto návrhy jsou předkládány nejen s cílem lépe zajistit udržitelnost mořského prostředí, ale také aby byly zabezpečeny lovné činnosti, které jsou nutné k zajištění potravy.
Seán Ó Neachtain
jménem skupiny UEN. - (GA) Paní předsedající, rád bych panu Freitasovi poblahopřál k vynikající zprávě. Ochrana zranitelných ekosystémů je ústřední součástí námořní správy. V několika posledních letech bylo v tomto směru vyvinuto značné úsilí. Těší mne, že Evropská unie se ujala průkopnické práce v oblasti ochrany životního prostředí, neboť z ní budeme mít užitek všichni.
Politika pro ekosystémy je mezinárodně přijímána a je nyní na nás, abychom ji uplatnili v co největším možném rozsahu. K provádění této politiky se hodí systém postupných malých kroků. Než učiníme další krůček, můžeme se poučit z předchozího - klíčem je evoluce, nikoli revoluce.
Ochrana zranitelných ekosystémů je složitá. Vynikajícím příkladem je Irsko. Na západ od jeho břehů byl objeven hlubinný korál. V síti NATURA 2000 bylo oznámeno, že v této pobřežní oblasti se nacházejí čtyři takové lokality a že jsou v nich stanovena omezení lovu, aby se zajistila ochrana hlubinného korálu
Pedro Guerreiro
jménem skupiny GUE/NGL. - (PT) I když obecně podporujeme návrhy ve zprávě, které mají za cíl ochranu zranitelných mořských ekosystémů na volném moři, rádi bychom zdůraznili, že je třeba opatření v této oblasti přijímat na základě vědeckých výzkumů moře a ve vhodné formě, tedy s přihlédnutím k rozmanitosti stávající situace.
Tato potřeba je okamžitě nasnadě v otázce definice zranitelného mořského ekosystému, neboť jak zpráva zdůrazňuje, je třeba najít definici založenou na nejlepších vědeckých poznatcích. Podobně musíme rozlišovat mezi různými následky použití rozdílných lovných zařízení a pomocí vědeckého výzkumu vyhodnotit jejich možný dopad na mořské zdroje a mořské dno. Závěrem bychom chtěli zopakovat, že oblast otázek týkajících se inspekcí či pozorovatelů spadá do pravomocí jednotlivých členských států.
Avril Doyle
Paní předsedající, vědci v oboru rybolovu nyní vědí, že hlubiny a volné moře se hemží životem, jenž zůstává ve větší míře neodhalen. Ve skutečnosti 50 % živočichů a rostlin vylovených z hloubek pod 3 000 metrů náleží k novým druhům. Vědci odhadují, že v mořských hlubinách může žít až 10 milionů druhů, což je biologická rozmanitost srovnatelná s nejbohatšími tropickými deštnými pralesy na světě. Pomalu objevují mimořádné ekosystémy, v nichž žijí druhy, které nelze nalézt nikde jinde na celé planetě.
Proto vítám návrhy Komise, aby pro rybolov na volném moři za použití zařízení pro lov při dně bylo vyžadováno povolení a aby zodpovědné úřady před vydáním těchto povolení určily, že lov nebude mít vážný negativní vliv na ekosystémy na volném moři. V této oblasti mělo k akci dojít již dávno a já bych ráda poděkovala panu Duarte Freitasovi za jeho zprávu.
Používání vlečných sítí působí bezprecedentní škody na hlubokomořských koloniích korálů a mořských hub. Neregulovaná zařízení pro lov při dně mohou též dosáhnout k podmořským horám, prorazit si cestu po mořském dně a zničit veškerý život, který jim přijde do cesty. Druhy mohou vyhynout ještě předtím, než je vědci budou mít šanci vůbec popsat.
Evropská unie je bohužel centrem používání hlubinných vlečných sítí. V roce 2001 připadalo na členské státy, včetně nových pobaltských členských států, přibližně 60 % úlovku získaného pomocí hlubinných vlečných sítí a ve stejném roce jenom Španělsko představovalo přibližně dvě třetiny ohlášeného úlovku EU a 40 % ohlášeného světového úlovku z vlečných sítí na volném moři.
Souhlasím s panem zpravodajem v tom, že Komise musí uplatnit své pravomoci i mimo odvětví rybolovu, aby podpořila společný postup směřující k ochraně zranitelných mořských ekosystémů. Náš přístup se musí držet dvou hlavních zásad: zásady předběžné opatrnosti, která od nás vyžaduje činy v případě, že chybí vědecké poznatky, nebo v případě nejistoty, a především řízení založeného na ekosystému.
Pane komisaři, je číslo 1 000 metrů zvoleno nahodile? Domnívám se, že zůstává otázkou, zda se zranitelné ekosystémy nenacházejí i nad touto hranicí, a nejenom pod ní, jak zde někteří kolegové zpochybnili.
Marios Matsakis
. - Paní předsedající, několik poslanců zde tvrdilo, že neexistuje žádný vědecký důkaz - či vůbec žádný důkaz -, který by podporoval volbu 1 000metrového hloubkového limitu. To však není pravda. Jsou zde například vědecké důkazy získané při rybolovu v hloubkách mezi 840 a 1 300 metry západně od Irska. Datování na základě rozpadu uhlíku 14 odhalilo, že hmota chladnovodního korálu, získaná jako vedlejší úlovek v tomto lovišti, je nejméně 4 550 let stará.
Takže v této hloubce - jak dokládají vědecké důkazy - existují zranitelné ekosystémy. Domnívám se, že nádavkem k dodržování zásady předběžné opatrnosti je moudré také stanovit podobný limit.
Zdzisław Kazimierz Chmielewski
(PL) Paní předsedající, Evropská unie se aktivně podílí na hledání celosvětových řešení problému užívání vlečných zařízení pro lov při dně. Namísto zavedení jejich úplného zákazu upřednostňuje stanovení přísných omezení na jejich používání.
Nařízení, o němž tu diskutujeme, je určitý modus vivendi. Dosažené právní účinky se však ne vždy zakládají na jasných a přesvědčivých ustanoveních. Menší rybářská prostředí, jež nemají potenciál pro provádění pravidelných podrobných studií, se prostě obávají, že nebudou schopna splnit požadavky na vypracování plánu úlovku spolu s požadavkem na stanovení hloubky, ve které bude použito vlečných zařízení, anebo - čehož se obávají zejména chudší oblasti - nebudou schopna specifikovat uspořádání mořského dna.
Joe Borg
člen Komise. - Paní předsedající, oceňuji množství otázek a připomínek, jež tu zazněly a které zdůrazňují, jakou důležitost přikládáte řešení problému ničivých způsobů rybolovu.
Jak už jsem dříve zmínil, náš návrh reaguje na požadavek mezinárodního společenství a my musíme ukázat své odhodlání se s tímto požadavkem vypořádat.
Pokud jde o otázku 1 000metrového hloubkového limitu, rád řekl, že je nezbytné, abychom přijmuli zásadu předběžné opatrnosti, a volba tohoto limitu nám poskytuje záruku, že v určité oblasti nedojde k náhlému rozvoji rybolovu. Zároveň tento limit v tomto okamžiku nemá dopad na současný rybolov, a pokud toto platí, pak nechápu, proč 1 000metrový limit vzbuzuje tolik odporu. Přesto se však otázkou budu znovu zabývat a doufám, že se tento problém podaří v Radě v červnu uspokojivě vyřešit.
Rád bych ovšem také řekl, že nesouhlasím s názorem, že bychom lov při dně neměli omezovat do té doby, než identifikujeme zranitelné ekosystémy, protože jakmile dojde k jejich poškození, tak se to nedá odčinit a je už pozdě. Právě proto trváme na zásadě předběžné opatrnosti.
Pokud jde o otázku pozorovatelů, rád bych řekl, že je to klíčový bod, pokud chceme ukázat, že to s ochranou zranitelných mořských ekosystémů na volném moři myslíme vážně. Úplné pokrytí je pro Komisi klíčovým bodem. Jsem si jistý, že i v této otázce najdeme v červnu v Radě řešení, aniž bychom opustili zásadu plného pokrytí pozorovateli.
Duarte Freitas
zpravodaj. - - (PT) Především musím s politováním konstatovat, že pan komisař vůbec nevzal v potaz, co řekli takřka všichni poslanci a co konstatuje zpráva ohledně 1 000metrového limitu.
Neexistuje žádný, opakuji žádný vědecký důkaz o vhodnosti hloubky 1 000 metrů. Proč 1 000? Proč ne 800 nebo 1 200? Neexistuje pro to žádný vědecký důkaz, a to jsme uspořádali slyšení s odborníky, měli jsme u nás vedoucího katedry oceánografie a rybářství z Azor, který vypracoval řadu kvalitních, mezinárodně uznávaných studií o mořském dně, hovořil jsem s celou řadou dalších lidí, dalších odborníků: neexistuje žádný vědecký důkaz o přiměřenosti čísla 1 000 metrů.
Toto číslo snad pochází z diskusí týkajících se Středozemního moře, ale nyní se nezabýváme stejnou oblastí, hovoříme ve skutečnosti o oblastech zcela jiných! Takže, milí přátelé, vyčkejme: pokud po Evropské unii oprávněně požadujeme, aby se ujala vůdčí role v ochraně hlubokého mořského dna, což je správné, a doufáme, že se ostatní k tomuto procesu přidají, musíme být ve vztahu k životnímu prostředí zodpovědní, ale na druhou stranu též objektivní a rozumní. Pokud tedy po loďstvech, která chtějí lovit v dotčených oblastech, vyžadujeme předložení vědeckých studií, aniž by Komise byla schopna vyčíslit náklady na jejich vypracování, aniž by nám sdělila, zda členské státy budou moci hodnotit kvalitu těchto zpráv a reagovat na ně, a přesto po loďstvech předložení těchto zpráv vyžadujeme za účelem určení, zda je mořské dno zranitelné nebo ne, pak mějme rozum! Nechme tedy stranou 1 000 metrů.
Pokud někde existují zranitelné ekosystémy v hlubokém moři, mohou ležet v hloubce 800 nebo 1 200 metrů, ale to ukáží studie, jejichž předložení po loďstvech požadujeme před udělením rybářské licence: věc je takto prostá, a proto se domnívám, že tento problém je otázkou rozumného přístupu.
Na závěr jedna poznámka k závažnosti této otázky: říká se, že víme více o povrchu měsíce než o dně hlubokých moří, a z tohoto důvodu budeme všichni v tomto sále usilovat, abychom přispěli k lepšímu poznání mořského dna.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek 5. června 2008.
Písemná prohlášení (článek 142)
Daciana Octavia Sârbu  
písemně. - (RO) Síla tohoto návrhu nařízení spočívá v zavedení zásady předběžné opatrnosti a vydávání rybářských povolení při uplatnění hodnocení a potvrzení, že tyto činnosti nebudou mít negativní dopad na mořské ekosystémy. Jako fiktivní zpravodajka jsem považovala za nutné, aby tato hodnocení byla založena na jednotných kriteriích na úrovni Společenství, která by byla revidována Komisí, aby umožnila jednotné hodnocení od všech členských států.
Dále jsem navrhla vytvoření elektronického mapovacího systému s cílem vytvořit databázi zranitelných mořských ekosystémů, čímž by se snížily náklady a pracnost související s posuzováním a vydáváním povolení k rybolovu. Řečeno jinými slovy, navrhované prvky by sloužily k zefektivnění systému a zajištění optimální ochrany mořské biologické rozmanitosti.
Je rovněž nesmírně důležité, aby do konce roku 2008 Komise stanovila seznam oblastí uzavřených pro rybolov, čímž by označila lokality s potvrzenou a rovněž pravděpodobnou existencí zranitelných mořských ekosystémů. Nesmíme však opomenout roli, kterou hrají členské státy v ochraně mořské fauny pomocí plnění závazků vycházejících ze směrnice o přírodních stanovištích a označování mořských ekosystémů v národních právních předpisech v rámci sítě Natura 2000.
