Presidentuuri avaldused
Juhataja
Lugupeetud daamid ja härrad, mõned päevad tagasi tähistasime Euroopa Liidu ajaloo suurima laienemise viiendat aastapäeva. 1. mail 2004 väljendasid kümne Kesk- ja Ida-Euroopa ning Vahemere riigi, täpsemalt Eesti, Läti, Leedu, Poola, Tšehhi, Slovakkia, Ungari, Sloveenia, Malta ja Küprose 75 miljonit elanikku oma soovi saada Euroopa Liidu kodanikuks. Laienemisele järgnes Rumeenia ja Bulgaaria liitumine 2007. aastal.
Asjaolu, et see osutus võimalikuks, on meie aja üks hämmastavamaid sündmusi. Pärast Kesk- ja Ida-Euroopa inimeste 60 aasta pikkust rõhumist viis ELi laienemine lõpule meie kontinendi taasühinemise, mis rajaneb ühisel arusaamal vabadusest, demokraatiast, õigusriigist ning inimõigustest ja -väärikusest. Selle protsessi tulemusena on EL muutunud tugevamaks, mitmekesisemaks ja kultuuriliselt rikkamaks. Laienemisprotsess oli ja on rikastav kogemus iga liikmesriigi ning kogu ELi jaoks.
Viis aastat pärast seda ajaloolist hetke tuleb nentida, et laienemine on olnud ELile väga edukas. Selle tähtsus meie kodanike igapäevaelus üha kasvab. Kommunismiikkele järgnenud laienemisprotsess aitas muuta demokraatia tegelikkuseks ja tugevdada stabiilsust meie kontinendil. Laienemine tõstis uute liikmesriikide elatustaset ja andis tugeva tõuke kogu Euroopa majandusele, sest ka vanad liikmesriigid said kasu nii uutest ekspordi- ja investeerimisvõimalustest kui ka laiemast turust. Kaheteistkümne uue riigi liitumine on tugevdanud ELi positsiooni maailmas ning suurendanud tema kui rahvusvahelise poliitilise ja majandusjõu mõjuvõimu.
Laienemisest möödunud viie aasta jooksul on nii Euroopa Parlament kui ka teised Euroopa Liidu institutsioonid oma uued liikmed edukalt lõiminud. Me oleme õppinud üksteisele vastu tulema ja tihedamat koostööd tegema. Ent suurem ja mitmekesisem EL vajab veelgi tihedamat koostööd ja veelgi suuremat tegutsemisvõimekust.
Lissaboni leping näeb ette reformid, mis on vajalikud ELi institutsioonide kohandamiseks laienemise tagajärgedele, ja annab neile võimaluse lahendada probleemid, millega me silmitsi oleme. Isegi kui arutelu Lissaboni lepingu ratifitseerimise üle pole veel lõppenud, peaksime saavutama positiivse tulemuse järgmise aasta alguseks ning loodame positiivset tulemust ka Tšehhi senatis järgmisel kolmapäeval.
(Aplaus)
Daamid ja härrad, meil peaks olema hea meel, et oleme täna osa sellest kogukonnast ja - nagu on kenasti öeldud 25. märtsi 2007. aasta Berliini deklaratsioonis - oleme ühinemise teel muutunud paremaks. Meil on põhjust olla rahul ja tänulikud.
Nüüd tuleb aga pöörduda ühe küllaltki muret tekitava asjaolu juurde. Ma tahan väljendada sügavat muret seoses traagilise olukorraga, mis ähvardab USA-Iraani päritolu ajakirjanikku Roxana Saberit, kes on mõistetud kaheksa aasta pikkusesse vangistusse seoses väidetava spioneerimisega USA heaks ning keda hetkel hoitakse Evini vanglas Teheranis. Euroopa Parlamendi nimel tahaksin ühineda Euroopa Ülemkogu eesistuja ja USA presidendiga ning nõuda Roxana Saberi viivitamatut ja tingimusteta vabastamist.
(Aplaus)
Roxana Saberi juhtum viitab sellele, et inimõiguste üldine olukord Iraanis, eeskätt kodaniku- ja poliitiliste õiguste osas, on raske ja alates 2005. aastast on see halvenenud hoolimata asjaolust, et kehtivates rahvusvahelistes instrumentides on Iraan võtnud kohustuse edendada ja kaitsta inimõigusi. Proua Saber mõisteti süüdi kriitilisel ajahetkel: kaks kuud enne Iraani presidendivalimisi ja vaid lühikest aega pärast seda, kui USA ja EL tegid katse parandada suhteid Iraaniga.
Mulle teeb suurt muret, et toimuvate poliitiliste sündmuste valguses võidakse proua Saberit kasutada kauplemisvahendina, ning mõistan rängalt hukka sammu, mille taga on ilmselgelt poliitilised huvid. Tahaksin kinnitada proua Saberi perele meie solidaarsust ja Euroopa Parlamendi tugevat soovi tagada inimõiguste tingimusteta järgimine ja demokraatia Iraanis ning kogu maailmas.
(Aplaus)
Ma tahaksin lisada, et meieni on jõudnud teave, et üks noor Iraani naine, keda süüdistati kuriteo toimepanekus alaealisena, on nüüdseks hukatud. Selline teguviis on vastuolus kõigi rahvusvahelise õiguse põhimõtetega ja me mõistame selle kuriteo hukka.
(Aplaus)
Lõpetuseks tahaksin teile teatada, et pärast eelmisel nädalal Hollandis Appeldoornis toimunud traagilisi sündmusi edastasin Hollandi kuningannale, ohvrite perekondadele ja Hollandi rahvale meie kõigi nimel sügava kaastundeavalduse ning et kogu Euroopa on sel raskel hetkel meie Hollandi sõpradele toeks.
Need olid niisiis mõned teated. Nüüd aga jätkame tavapärase tööga.
