EU:n ja Venäjän väliset suhteet (keskustelu)
Puhemies
(ES) Esityslistalla on ensimmäisenä neuvoston ja komission julkilausumat EU:n ja Venäjän välisistä suhteista.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Venäjän väliset suhteet ovat aikamme haastavimmat. Olemme luoneet yhteisten toimien ja yhteen kietoutuneiden etujen monimuotoisen verkon. Toisaalta Georgian tapahtumat varjostavat tilannetta.
Eurooppa-neuvosto on pyytänyt arviota EU:n ja Venäjän välisistä suhteista, ja niitä pohditaan sellaisten tapahtumien valossa, jotka ovat vakavasti varjostaneet EU:n ja Venäjän välisiä suhteita. Emme edelleenkään hyväksy sitä, että Georgian alueellista koskemattomuutta on rikottu voimakeinoin ja että Venäjä on yksipuolisesti tunnustanut Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden, emmekä voi hyväksyä hiljattain Moskovassa esitettyjä ulkopolitiikan periaatteita, joihin sisältyy vaikutusalueiden uusi nousu.
Sen vuoksi nyt tehtävässä arvioinnissa on pohdittava melko vakavamielisesti sitä, mitkä ovat EU:n omat edut tässä suhteessa. Samanaikaisesti Euroopan unionin ja Venäjän väliset talous- ja kauppasuhteet ovat kuitenkin vahvat, ja ne vahvistuvat entisestään. Venäjä on kolmanneksi tärkein kauppakumppanimme, ja kasvuvauhdin odotetaan nousevan jopa 20 prosenttia vuodessa. Energia on merkittävä ala, mutta myös palvelualalla tapahtuu voimakasta kasvua.
Viimeaikaisen nopean kasvuvauhdin ja nousevan keskiluokan ansiosta Venäjä on aivan naapurissamme sijaitseva tärkeä kasvava markkina-alue, joka tarjoaa mahdollisuuksia EU:n yrityksille huolimatta nykyisen talouskriisin vaikutuksista. Euroopan unioni on suuri sijoittaja Venäjällä, jonka osuus kaikista ulkomaisista sijoituksista on 80 prosenttia. Merkittävä osa Venäjän ulkomaisista varoista on ilmoitettu euroissa, minkä ansiosta Venäjä on yksi maailman suurimmista euroissa ilmoitettujen varojen haltijoista.
Kaikista näistä syistä meillä on osuutemme Venäjän talouden jatkuvassa kasvussa ja Venäjän tukemisessa sen tavoitellessa nykyaikaistamaan yhteiskuntaansa, mihin sisältyy täysin itsenäinen oikeuslaitos, joka kykenee panemaan toimeen sopimuksia. Nämä toimet ovat sen mukaiset, miten presidentti Medvedev on korostanut oikeusvaltion tärkeyttä Venäjällä.
Energiahuollon turvallisuus ja kysyntä ovat suhteidemme avaintekijä. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat merkittäviä Venäjän energiatuotteiden ostajia, ja on epätodennäköistä, että tämä tilanne muuttuu lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä.
Suhde perustuu keskinäiseen riippuvuussuhteeseen eikä riippuvuuteen. Euroopan unionin viennillä on ollut merkittävä osuus niihin vaikuttaviin kasvulukuihin, joita Venäjällä on nähty viimeisen kuuden vuoden aikana. Tästä huolimatta vielä on tehtävä paljon työtä sellaisen aidon energiakumppanuuden luomiseksi, joka perustuu energiaperuskirjasopimuksessa määrättyihin periaatteisiin, nimittäin avoimuuteen, vastavuoroisuuteen ja syrjimättömyyteen.
Mikä tärkeämpää, Venäjä on merkittävä geopoliittinen toimija, jonka rakentava osallistuminen kansainvälisiin asioihin on tehokkaan kansainvälisen yhteisön välttämätön edellytys. Sen vuoksi olemme sitoutuneet toimiin Iranissa, Lähi-idässä, Afganistanissa, Balkanilla ja muualla sekä monenvälisillä foorumeilla. Lisäksi yhteinen etumme on pyrkiä estämään joukkotuhoaseiden leviäminen. Kaikilla näillä aloilla yhteistyö ei aina ole helppoa, mutta meidän on jatkettava työtä. Entistä vahvempi yhteistyö vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aloilla auttaa käsittelemään terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden kaltaisia haasteellisia uhkia.
Rakentamamme vuoropuhelun ansiosta kykenemme keskustelemaan ihmisoikeuksien kaltaisista asioista. Pariisissa järjestetään tänään näitä asioita koskevia kuulemistilaisuuksia. Muistutamme Venäjää jälleen kerran sen sitoumuksista Euroopan neuvoston ja Etyjin jäsenenä, erityisesti lehdistönvapauden ja esimerkiksi Ingushetian tapahtumien osalta sekä muissa ihmisoikeusasioissa.
Meille tilanne on selkeä. Eurooppa noudattaa kansainvälisten menettelytapojen mukaisia arvoja ja vahvistettuja sääntöjä, ja pidämme näistä kiinni kaikissa tilanteissa. Tähän sisältyy alueellisen koskemattomuuden kunnioittaminen ja kiistojen rauhanomainen ratkaiseminen. Eurooppa-neuvosto on pannut tyytyväisenä merkille, että Venäjän sotajoukot ovat vetäytyneet Etelä-Ossetian ja Abhasian lähialueilta ja pitää sitä ratkaisevana askeleena kuuden kohdan suunnitelman täytäntöönpanossa. Genevessä käynnistettiin keskustelut viime viikolla, ja tämä oli toinen merkittävä edistysaskel. Vielä on tietenkin paljon asioita hoidettavana.
Huomenna toimin puheenjohtajana Georgian hyväksi järjestettävässä avunantajien konferenssissa, jonka kautta on tarkoitus kerätä varoja vahingoittuneiden infrastruktuurien ennallistamiseen ja maan sisällä siirtymään joutuneiden ihmisten yhteiskuntaan sopeuttamiseen sekä Georgian taloudellisen elpymisen vauhdittamiseen konfliktin jälkeen. Aikomukseni on yhteistyössä parlamentin kanssa kohdistaa jopa 500 miljoonaa euroa tähän tarkoitukseen, ja haluan esittää kiitokseni budjettivaliokunnan ja ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajille, jotka ovat kirjoittaneet minulle ilmaistakseen tukensa tälle hankkeelle.
Pyynnöstä tehtävä EU:n ja Venäjän suhteiden arviointi yhdessä Eurooppa-neuvoston kanssa sisältää kokonaisvaltaisen yleiskatsauksen suhteen monista piirteistä, aina pyrkimyksistämme tukea Venäjän liittymistä WTO:hon, viisumin saannin helpottamiseen, tulliyhteistyöhön, koulutusvaihtoihin sekä yhteistyöhön tieteellisen tutkimuksen alalla. Arvion olisi tarkoitus ohjata meitä lähestymään kaikkia Venäjän kanssa aloitettuja nykyisiä toimia sekä vielä aloittamatta olevia toimia. Asiasta on tarkoitus keskustella seuraavassa yleisten asioiden neuvoston kokouksessa, joka pidetään 10. marraskuuta 2008, ja toivon, että kykenemme kokouksessa saavuttamaan oikeanlaisen yhteisymmärryksen siitä, miten EU:n ja Venäjän välistä uutta sopimusta koskevia neuvotteluja olisi vietävä eteenpäin.
Totean tämän siksi, että en tiedä parempaa tapaa edistää omia etujamme ja tuoda huolenaiheemme esiin. Toisaalta meidän ei pidä käyttäytyä kuin mitään ei olisi tapahtunut. Kaikessa, mitä teemme, meidän on varmistettava ja tehtävä selväksi, että olemme tehneet hyvin selkeän arvion tavoitteistamme, ja meidän on varmistettava, että Euroopan unioni seisoo näiden tavoitteiden takana yhtenäisesti.
On kenties sopivaa, että käymme tätä keskustelua tänään huomenna pidettävän kansainvälisen avunantajien konferenssin aattona, ja kuten totesin, toimin konferenssin puheenjohtajana yhdessä Maailmanpankin sekä nykyisen puheenjohtajavaltio Ranskan ja tulevan puheenjohtajavaltio Tšekin kanssa.
Samoin kuin Euroopan unioni on toiminut koko tämän kriisin ajan, se aikoo edelleen toimia rakentavana ja luotettavana kumppanina, jota ohjaavat sen omat arvot, ja se aikoo päättäväisesti toimia vakauden ja rauhan edistäjänä.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi pyytää teiltä anteeksi ja kiittää komission jäsen Ferrero-Waldneria siitä, että hän käytti puheenvuoron ennen minua, koska saavuin juuri paikalle valiokuntien puheenjohtajakokouksesta. Keskustelut kestivät hieman odotettua pidempään neuvoston puheenjohtajan kanssa käydyn tämänaamuisen keskustelun ja äänestysten vuoksi. Pyydän teitä näin olleen ottamaan vastaan anteeksipyyntöni.
Kuten komission jäsen Ferrero-Waldner korosti, olemme EU:n ja Venäjän välisissä suhteissa todellisessa tienhaarassa, erityisesti Georgian konfliktin jälkeen. Kuten komission jäsen Ferrero-Waldner totesi, neuvosto keskusteli asiasta 13. lokakuuta Eurooppa-neuvoston 1. syyskuuta pitämän erityiskokouksen jälkeen. Tuolloin neuvosto ilmoitti, että Euroopan unionin Georgiassa suorittaman siviilitarkkailutehtävän jälkeen joukot vetäytyivät Etelä-Ossetian ja Abhasian lähialueilta. Tämä edisti olennaisesti 12. elokuuta ja 8. syyskuuta tehtyjen sopimusten täytäntöönpanoa. Euroopan unioni toimi sovittelijana niiden aikaansaamisessa, ja ne koskevat Georgian itsenäisyyttä, itsemääräämisoikeutta ja alueellista koskemattomuutta, kuten minulla on jo ollut tilaisuus kertoa teille ulkoasiainvaliokunnassa useassa yhteydessä.
Euroopan unioni vetoaa edelleen asian osapuoliin, jotta ne pyrkisivät panemaan täytäntöön sitoumuksensa niiden keskustelujen puitteissa, joista on määrätty tämän vuoden 12. elokuuta ja 8. syyskuuta tehdyissä sopimuksissa.
Tiedätte varmasti, että nämä keskustelut aloitettiin Genevessä 15. lokakuuta Euroopan unionin, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Etyjin alaisuudessa. Näiden neuvottelujen valmisteluja ja johtamista varten meillä on Georgiassa erityisedustaja Pierre Morel, joka on tehnyt erinomaista työtä. Ensimmäinen kokous, joka pidettiin 15. lokakuuta, mahdollisti osapuolten suoran tapaamisen.
Tämä kaikki kestää tietenkin pitkään. Tämä on pitkäkestoinen prosessi, mutta kun viime kädessä muistamme, mistä tavanomainen rauhanprosessi koostuu, kun palautamme mieliimme Balkanin tilanteen, voimme todeta, että sellaisen kokouksen järjestäminen, joka on mahdollistanut osapuolten tapaamisen suoraan, ollut suuri saavutus. Tie on kuitenkin ilman muuta pitkä, kuten jo totesin.
Seuraava prosessiin liittyvä tapaaminen järjestetään Genevessä 18. marraskuuta. Toivomme, että osapuolet sitoutuvat etsimään käytännöllistä ratkaisua keskustelujen jatkamiselle, minkä ansiosta pitäisi olla mahdollista käsitellä kaikkia ratkaisemattomia asioita, erityisesti turvallisuuteen ja vakauteen liittyviä järjestelyjä myös ylemmän Kodorin laaksossa ja Akhalgorin alueella, sekä tietenkin kotiseudultaan siirtymään joutuneiden ihmisten asioiden jouduttamista.
Unioni pitää määrätietoisesti kiinni sitoumuksestaan Georgian konfliktien ratkaisemisprosessissa ja kansainvälisen oikeuden periaatteisiin perustuvan kokonaisvaltaisen ratkaisun saavuttamisessa.
Tällä hetkellä yleisemmin puhuttaessa Eurooppa-neuvosto on pyytänyt komissiota ja neuvostoa suorittamaan täydellisen ja perusteellisten arvion EU:n ja Venäjän välisistä suhteista 14. marraskuuta pidettäväksi suunnitellun seuraavan huippukokouksen valossa. Kuten neuvoston puheenjohtajana toimiva presidentti Sarkozy totesi tänä aamuna, meidän on välttämätöntä keskustella Venäjän kanssa, ja se on etumme mukaista, koska suhteet Venäjän kanssa ovat niin tärkeät.
Komission jäsen Ferrero-Waldner muistutti meitä siitä, että tämä on tärkeä kumppanuus. Euroopan unioni ja Venäjä ovat toisistaan riippuvaiset, ja on selvää, että myös keskustelun kautta voimme varmistaa sen, että ihmisoikeustilanne paranee Venäjällä ja sen alueella. On meidän etujemme mukaista vedota Venäjään, jotta se jatkaisi molempien tarvitsemaa yhteistyötä.
Muistutan teitä siitä, että tarvitsemme Venäjää terrorismin torjunnan, ilmastonmuutoksen tai joukkotuhoaseiden leviämisen estämisen kaltaisten maailmanlaajuisten haasteiden kohtaamisessa. Euroopan unioni on tehnyt tämän valinnan, ja uskomme, että on Venäjän oman edun mukaista tehdä sama valinta. Sen vuoksi haluamme todellakin jatkaa tätä vuoropuhelua.
Marraskuun 14. päivänä pidettävä tuleva huippukokous tarjoaa tilaisuuden tutkia sen suhteen eri ulottuvuuksia, jollainen meidän täytyy Venäjän kanssa luoda, ja meidän on pidettävä kiinni rakentavasta sitoumuksesta sen määrittelemiseksi, toivooko Venäjä voivansa hyötyä täysipainoisesti tästä vuoropuhelusta. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi tänä aamuna, meidän on kuitenkin syytä jatkaa tätä keskustelua vaarantamatta niitä perusperiaatteita, jotka muodostavat Euroopan integraation ytimen.
Venäjän kanssa käytävä keskustelu voi perustua vain valtioiden itsemääräämisoikeuden, oikeusvaltion ja yhteisten sääntöjen kunnioitukseen. Tätä taustaa vasten Venäjän liittyminen Maailman kauppajärjestön kaltaiseen organisaatioon on molempien etu. Sen ansiosta voitaisiin ratkaista monia kiistanalaisia kysymyksiä, jotka vaikuttavat tiettyihin jäsenvaltioihin.
Mainitsen esimerkkinä puunvientiä koskevan lain ja Siperian ylittävistä lennoista perittävät verot. Katsomme myös, että myös tämänaamuisten keskustelujen mukaisesti on tärkeää sitoutua entistä tiiviimmin talous- ja kauppasuhteisiin Venäjän kanssa. Tässäkin yhteydessä meidän on luotava Venäjän kanssa sellainen alue, joka on määritelty selkeästi talouden ja kaupan kannalta, ja mikäli mahdollista, meidän on pyrittävä luomaan Euroopan unionin ja Venäjän yhteinen talousalue.
Tässä mielessä tähdennämme tietenkin Venäjälle edelleen energia-alan avoimuuden, vastavuoroisuuden ja syrjimättömyyden tärkeyttä. Tämä pitää paikkansa myös laajemmalti sijoitusasiassa sikäli kuin Venäjän kanssa toimivat Euroopan unionin yritykset joutuvat usein kohtaamaan todellisia ongelmia, joihin ei tällä hetkellä ole löydetty tyydyttävää ratkaisua.
On myös selvää, että huippukokouksen aikana meidän on määrä keskustella Venäjän kanssa talouskriisin vaikutuksista. Tämä on uusi asia, ja se on Euroopan unionille tärkeä. Se on tärkeä myös Venäjälle, investointitoimien sekä EU:n ja Venäjän välisten kauppatoimien kannalta.
Kuten jo mainitsin, meidän on myös tuotava uudelleen esiin huolemme ihmisoikeuksia, demokratiaa ja oikeusvaltiota koskevien sitoumusten noudattamisesta. Kansainvälisissä yhteyksissä meidän on käsiteltävä kaikkia yhteistyökysymyksiä, jotka liittyvät yhteiseen naapuruuteemme, sekä tietenkin niitä, jotka liittyvät Georgian konfliktia seuranneisiin ajankohtaisiin kysymyksiin. Aiomme kuitenkin myös käsitellä keskinäisen edun mukaisia kansainvälisiä kysymyksiä, kuten Lähi-idän, Iranin ja Afganistanin kysymyksiä.
Haluan puheenvuoroni päätteeksi todeta, että on omien etujemme mukaista jatkaa keskustelua Venäjän kanssa ja vieläpä vahvistaa sitä. Mielestämme tämä on ainoa näkemys, joka mahdollistaa Venäjän kehittymisen ja varmistaa sen, että tulevaisuutemme perustuu yhä enemmän yhteisiin arvoihin. Meidän on otettava opiksemme Georgian tapahtumista ja pyrkiä luomaan rakentavat ja tasapainoiset suhteet Venäjän kanssa sekä pyrkiä saamaan aikaan pitkän aikavälin kumppanuuden tämän maan kanssa. Georgian konflikti ei suinkaan etäännytä meitä tästä tavoitteesta, vaan päinvastoin sen on tässä yhteydessä jälleen kerran lujitettava sitä, mitä Euroopan unionin identiteetti edustaa muihin sellaisiin kumppaneihin nähden, joiden edut niiden suhteissa Venäjään eivät aina ole samat kuin meidän.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa puheenvuoroni siteeraamalla muutamia sanoja, jotka neuvoston puheenjohtajana toimiva presidentti Sarkozy lausui tämänaamuisen keskustelun aikana. Hän totesi, että Euroopan unioni ei voisi toimia rikoskumppanina uudessa kylmässä sodassa ja että se ei voisi vastuuttomasti ruokkia sellaisten jännitteiden kehittymistä, jotka johtavat kriisiin meidän ja Venäjän välillä. Venäjää on nimittäin kannustettu olemaan Euroopan unionille myönteinen ja rakentava kumppani strategisen merkityksensä, luonnonvarojensa, sotilas- ja ydinvoimansa, sen kanssa harjoittamamme kaupankäynnin tason - kuten komission jäsen toi esiin - vuoksi ja myös yksinkertaisesti siitä syystä, että se on EU:n tärkein energiantoimittaja.
Emme kuitenkaan esiinny pelkästään talouden ja kaupan unionina vaan myös arvojen unionina. Sen vuoksi emme voi vain valita arvojamme sen mukaan, kuka on kaikkein mahtavin tai tärkein.
Mielestäni vapauden, demokraattisten arvojen, ihmisarvojen sekä valtioiden itsemääräämisoikeuden ja alueellisen koskemattomuuden kunnioittamisen kaltaiset arvot ovat niitä arvoja, jotka meidän on otettava huomioon. Emme voi suunnata katsetta toisaalle ja teeskennellä, että viime kesänä ei tapahtunut mitään, kun me itse asiassa todistimme maahanhyökkäystä ja sitä seurannutta itsenäisen valtion miehitystä voimakeinoin.
Meidän on vahvistettava naapuruuspolitiikkaamme ja oltava johdonmukaisia niiden arvojen noudattamisessa, joita puolustamme.
Monia asioita on edelleen tapahduttava. Niihin sisältyy Euroopan komission ja sen yksiköiden suorittama arviointi, Geneven keskustelut sekä tällä viikolla Brysselissä järjestettävä avunantajien konferenssi, ja kaikki ovat mielestäni tärkeitä asioita.
Haluan päättää puheenvuoroni siteeraamalla uudestaan neuvoston puheenjohtajaa, joka totesi, että Euroopan unionin on puhuttava yhdellä päättäväisellä äänellä. Emme kykene puhumaan yhdelläå päättäväisellä äänellä - sen sijaan osoitamme heikkouden merkkejä - jos seuraavassa 14. marraskuuta järjestettävässä huippukokouksessa Euroopan unioni aloittaa neuvottelut tavoitteenaan saavuttaa Venäjän kanssa sopimus tai kumppanuus ilman, että kyseinen maa noudattaa ja kunnioittaa täysin niitä sopimuksia, jotka se allekirjoitti Euroopan unionin kanssa 12. elokuuta ja 8. syyskuuta.
Jan Marinus Wiersma
PSE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin jäsen Salafrancan tavoin palata siihen, mitä presidentti Sarkozy totesi tänä aamuna: meidän on pyrittävä ratkaisemaan ongelmat Venäjän kanssa keskustelun eikä yhteenottojen kautta. Meidän on pyrittävä kehittämään Euroopassa sellaisia suhteita, jotka perustuvat kumppanuuteen mutta myös kumppaneiden samanarvoisuuden periaatteeseen, ilman, että kuitenkaan unohdetaan tarvittaessa esittää kriittisiä näkemyksiä.
Tässä yhteydessä meidän on etsittävä ratkaisuja Georgiaa ympäröiviin ongelmiin, ja meidän on tehtävä työtä Venäjän kanssa monien jo mainittujen keskeisten kysymysten parissa. Näitä ovat kansainväliset kysymykset, kuten asesulkujärjestelmän tulevaisuus, Irania ympäröivät kysymykset sekä Kioton sopimuksen jatko. Ympäristöön liittyvät omat tavoitteemme eivät voi osoittautua menestyksekkäiksi, jos emme kykene saavuttamaan niitä koskevaa sopimusta maailmalla olevien avainkumppaniemme kanssa.
Venäjän kanssa on pyrittävä yhteistyöhön myös talouskriisin ja Venäjän G8-ryhmässä olevan roolin yhteydessä. Talouskriisi osoittaa jälleen kerran, miten paljon voimme luottaa Venäjään, mutta myös sen, miten paljon Venäjä luottaa kansainväliseen talouteen. Se, että maailma on muuttunut täysin siitä, minkälainen se oli 30-40 vuotta sitten, on toinen syy, miksi paluu kylmän sodan taktiikkaan ei ole vaihtoehto.
Toiseksi totean, että haluamme ylistää puheenjohtajavaltio Ranskan toimintaa ja unionin yksimielisyyttä siinä tavassa, jolla se käsitteli Georgiaa ympäröivää konfliktia. On ratkaisevan tärkeää, että noudatamme tätä yksimielisyyttä myös tulevina viikkoina ja kuukausina. Tämä on erityisen tärkeää niiden keskustelujen kannalta, jotka käynnistimme Genevessä ja joita jatketaan marraskuussa. Ymmärrettävästi keskusteluissa ei saatu aikaan välitöntä sopimusta mallista, jonka avulla Georgian kysymys voitaisiin ratkaista.
Tämä asia saattaa itse asiassa osoittautua vaikeaksi ratkaista, koska unionin ja Venäjän välillä on perustavanlaatuinen mielipide-ero. Katsomme, että Georgian alueellinen koskemattomuus olisi säilytettävä, emmekä voi hyväksyä sitä, että Etelä-Ossetia ja Abhasia on tunnustettu itsenäisiksi valtioiksi. Näitä asioita koskevat keskustelut muodostuvat vaikeiksi.
Tässä yhteydessä voi olla tärkeää muistuttaa itseämme siitä, että meidän on käytävä laajempia keskusteluita turvallisuusrakenteista ja määräyksistä, joista on sovittu Helsingin prosessin nimissä myös Euroopassa. Venäläiset ovat esittäneet ehdotuksia tämän asian muuttamiseksi ja parantamiseksi, mutta myös neuvostolla ja komissiolla saattaa olla joitakin mietteitä tästä asiasta.
Tämän keskustelun puitteissa tärkeää on se, Venäjälle ilmoitetaan täysin selvin sanoin, että emme halua alkaa kiistellä vaikutusalueista ja että emme hyväksy niitä, emme edes niillä alueilla, joilla on yhteinen raja sekä Venäjän että Euroopan unionin kanssa. En kannata Naton laajentamista tähän suuntaan.
Kannatan kuitenkin sitä, että EU jatkaa aktiivista politiikkaa Ukrainan, Georgian ja Moldovan kaltaisten maiden itsenäisyyden takaamiseksi. Toivon myös, että itäisiä kumppanuuksiamme käsittelevät ehdotukset, joita komissio aikoo esittää tänä syksynä, auttavat lujittamaan siteitä kyseisten naapurimaiden kanssa, jotta voimme taata niille niiden oman kehityksen ja oman itsenäisyyden.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, haluaisin ensimmäiseksi suositella teille hyvää kirjaa joulunpyhien aikana luettavaksi. Kirja on kreivitär Ségurin hieno elämäkerta. Ehkä tiedättekin, että kreivitär Ségurin oikea nimi oli Sophie Rostopchine - kyllä, Rostopchine - ja että hänen isänsä oli mies, joka teki lopun keisari Napoleonin hyökkäyksestä Venäjälle. Kirja tarjoaa upean kuvauksen siitä, miten tämä kaikki tapahtui. Eräät sen opetuksista ovat edelleen käypiä vielä nykyään. Joka tapauksessa, tämä oli pieni johdanto puheenvuorooni.
Ensinnäkin haluaisin selventää, että tänä aamuna, kun käytin puheenvuoron, tarkoitukseni ei mitenkään ollut esittää, että Euroopan unionin ja Moskovan välistä huippukokousta ei pitäisi järjestää. Asia ei tietenkään ole näin. Huippukokous on järjestettävä. Minulla oli vain puolitoista minuuttia aikaa puhua, joten en ehkä esittänyt asiaa selkeästi. Tarkoitukseni oli sanoa, että olin ymmärtänyt neuvoston päätelmistä, että kumppanuusneuvotteluja ja assosiaatiosopimusneuvotteluja oli jo päätetty jatkaa ja aloittaa uudelleen ja että tapahtuipa mitä tahansa, sillä on hyvin vähän merkitystä, minkälainen 14. marraskuuta pidettävän vaikeaksi ounastellun huippukokouksen tulos on. Joka tapauksessa komission ja neuvoston arviointi otetaan luonnollisesti huomioon, mikä on aivan oikein. Halusin näin ollen selventää tätä asiaa hieman paremmin.
En siis tiennyt, ymmärsikö presidentti Sarkozy puheeni tarkoituksellisesti väärin vai ei. Joka tapauksessa hän ei vastannut minulle, mutta antaisin arvoa teidän vastauksellenne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, koska olisin henkilökohtaisesti hyvin pahoillani, mikäli neuvotteluiden uudelleen avaamisesta olisi jo joka tapauksessa päätetty. Tuen täysipainoisesti Venäjän kanssa käytävää keskustelua. Se on epäilemättä suuri maa. Se mahtava maa, joka on hyvin ylpeä, ja se on mahtava maa, joka ei osoita paljon armoa eikä mielestäni anna arvoa niille, jotka asettavat itsensä heikkoon asemaan.
Näin ollen jos neuvottelut on joka tapauksessa päätetty käynnistää uudelleen jopa ennen huippukokouksen järjestämistä, tämä ei ole osoitus kovin suurista diplomaattisista kyvyistä. Olen nyt kuitenkin käyttänyt minulle varatun ajan, joten ennen kaikkea toivon, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, että annatte minulle selkeän vastauksen, tavalla tai toisella. Olisin siitä hyvin kiitollinen.
Bart Staes
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät parlamentin jäsenet, Venäjän ja Georgian välisestä konfliktista voidaan sanoa paljon, ja se on epäilemättä nykyisissä Venäjän suhteissamme ratkaiseva tekijä.
Joka tapauksessa voidaan todeta se, että sekä Venäjä että Georgia ovat epäonnistuneet. Ei ole hyväksyttävää, että maat ovat käyttäneet sotilaallisia keinoja konfliktiensa ratkaisemiseen. On olemassa poliittisen tieteen teoria, jonka mukaan demokraattiset maat ratkaisevat periaatteessa konfliktinsa demokraattisin keinoin ja vuoropuhelun kautta eikä sotilaallisin keinoin. Koska näin ei tässä tapauksessa käynyt, sekä Georgian että Venäjän demokratiassa on varmasti jotakin pielessä. Muutoin asiat eivät olisi edenneet niin kuin ne viime aikoina ovat edenneet.
Tämänpäiväisessä keskustelussa keskitytään suhteisiimme Venäjän kanssa. Venäjän tilanne on edelleen hyvin kriittinen ainakin demokratian, ihmisoikeuksien kunnioituksen, lehdistönvapauden ja kokoontumisvapauden, Tšetšenian tilanteen - joka ei voi enää olla pääotsikkojen uutinen, mutta jokainen joka seuraa läheltä maan tapahtumia, tietää, että Tšetšenian tilanne on edelleen hyvin kriittinen - sekä myös niiden ongelmien osalta, jotka liittyvät Sotšin talviolympialaisten valmisteluun. Nämä ovat kaikki sellaisia asioita, jotka aiheuttavat monia ongelmia.
Kuten on jo todettu, mielestäni Euroopan unionin ja Venäjän välillä vallitsee keskinäinen riippuvuussuhde. Tämä pitää paikkansa. Aina, kun puhumme keskinäisestä riippuvuussuhteesta ja keskustelemme mainituista ongelmista, meidän olisi mielestäni kuitenkin otettava esille myös muut arvot, demokratian arvot, Euroopalle luonteenomaiset arvot ja konfliktien ratkaisemiseen käytettävät muut keinot, tehokkaamman demokratian tavoittelu sekä pehmeät voimakeinot.
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä kannattaa vuoropuhelua, joka on mielestäni yksi Euroopan unionin tunnusmerkeistä. Euroopan unioni on suuri vallankäyttäjä, joka ratkaisee konflikteja ja ehkäisee konflikteja rauhanomaisella tavalla. Mikäli kaikki ehdot täyttyvät ja että neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti pitävät tiukasti kiinni kyseisistä arvoista, voimme aloittaa keskustelut Venäjän kanssa, myös niistä asioista, jotka liittyvät kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin, ja pidämme samalla mielessä rauhan, päättäväisyyden ja tahdon onnistua.
Adam Bielan
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, Venäjän sotilasvoimien toimet Georgiassa ovat erityisen merkityksellinen todiste Venäjän nykyisistä aikeista. Ne koettelevat myös Euroopan unionin poliittista mahtia ja toiminnan perusperiaatteita. Valitettavasti useiden jäsenvaltioiden käyttäytyvät kuin Venäjän hyökkäystä itsenäiseen demokraattiseen Georgiaan ei olisi koskaan edes tapahtunut.
Hyvät kuulijat, Venäjä nöyryyttää jälleen kerran Euroopan unionia väittämällä, että se on vetänyt joukkonsa pois hyökkäystä edeltäneisiin asemiin. Miten voimme sitten selittää sen, että Etelä-Ossetiassa ja sen lähistöllä sijaitsevat georgialaiskylät ovat jatkuvasti säälimättömän etnisen puhdistuksen kohteena? Miten voimme selittää sen, että unionin lähettämiltä 200 tarkkailijalta on evätty pääsy konfliktin tapahtumapaikoille? Tällainen tilanne on valovuosien päästä paluusta 7. elokuuta vallinneeseen tilanteeseen, joka on edellytys keskustelujen käymiseen Venäjän kanssa. Yksi Venäjän Georgiaan suorittaman hyökkäyksen tarkoituksista oli terrorisoida alueen naapurimaita Nabucco-hankkeen torpedoimiseksi. Hanke keskeinen unionin energiaturvallisuuden kannalta. Vaikuttaa siltä, että nyt ei ole yhtään ajateltu Georgian kautta kulkevaa kaasu- ja öljytoimitusväylää. Väylä on meille elintärkeä, ja se on ainoa, joka ei ole Kremlin valvonnan alainen.
Haluaisin lisäksi muistuttaa, että unionin naapurimaissa asuu lukuisia Venäjän passin haltijoita. Voisin mainita esimerkkinä Ukrainan, Valko-Venäjän ja Baltian maat. Sen vuoksi meidän on pidettävä mielessä, että Kreml saattaa milloin tahansa väittää, että nämä ihmiset tarvitsevat sen niin kutsuttua suojelua. Juuri näin tapahtui Etelä-Ossetiassa. Jälleen kerran minun on korostettava, että unionin jäsenvaltioita ja lähinaapureita vaanii Venäjän hyökkäyksen suora uhka.
Olemme nyt tilanteessa, jossa Venäjä on sen lisäksi, että se on ryhtynyt kiristystoimiin energia-asioissa, mennyt niin pitkälle, että on lisännyt arsenaaliinsa unionin jäsenvaltioihin ja sen naapureihin kohdistuvan sotilastoimien uhan. Georgian nykyinen tilanne on tästä selvä esimerkki. Tällaisessa tilanteessa unionin ja Venäjän välinen kumppanuus ei tule kysymykseen. Osallistuminen keskusteluihin tulevassa Nizzan huippukokouksessa 14. marraskuuta saattaa jälleen kerran osoittaa, että Euroopan unionin johtajat ovat täysin kykenemättömiä pärjäämään Venäjän kanssa.
Esko Seppänen
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, USA:ssa ovat pörssit romahtaneet, EU:n jäsenvaltioissa ovat pörssit romahtaneet, Venäjällä ovat pörssit romahtaneet, samassa turbokapitalismin kriisissä ollaan. Siitä huolimatta jotkut EU-maat, etunenässä Baltian maat, joiden presidentit on koulutettu USA:ssa, ja varsinkin Puola, haluavat eristää Venäjän eurooppalaisesta yhteisöstä. Ensin jarrutettiin kumppanuussopimusneuvottelujen aloittamista ja tänään on perusteena Georgian ja Abhasian konflikti Venäjän kanssa.
Media on antanut monissa länsimaissa sellaisen kuvan, että Venäjä olisi hyökännyt. Se kuva on väärä. Saakashvilin armeija hyökkäsi ja loi sillä tavalla maailmanpoliittisen konfliktin. Siitä ei saa häntä palkita. Näissä asioissa Euroopan parlamentissa PPE-ryhmä on valitettavasti omien ääriainestensa vanki.
Venäjä sai tietysti sotilaallisen voiton amerikkalaisten ja israelilaisten kouluttamasta ja ukrainalaisten aseistamasta Saakashvilin armeijasta. Oli poliittista ylireagointia tunnustaa Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyys. Venäjä kantaa siitä poliittiset seuraukset. Niihin seurauksiin ei ryhmämme mielestä voi kuulua Venäjän eristäminen. Eurooppalainen kapitalismikin tarvitsee Venäjän luonnonvaroja, ja Venäjä tarvitsee eurooppalaista poliittista kokemusta demokratiasta, kansalaisvapauksista ja oikeusvaltion periaatteista.
Nämä tavoitteet eivät toteudu poliittisella väkivallalla vaan yhteistyöllä ja vuoropuhelulla. Siitä lienee kysymys tänään niissä keskusteluissa, joita käyvät Helsingissä USA:n ja Venäjän armeijoiden yleisesikuntapäälliköt kenraali Mike Mullen ja Nikolai Makarov. EU:n ei pidä omasta puolestaan boikotoida vuoropuhelua.
Toivotamme menestystä puheenjohtajavaltion esittämille myönteisille pyrkimyksille rakentaa yhteistyötä.
Paul Marie Coûteaux
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, on katumuksen aika - mikä tuntuu olevan tänään vallitseva mieliala - tai ainakin on aika pohtia uudelleen dogmeja ja vaistomaisia reaktioita. Lisäksi totean, että olen kiitollinen presidentti Sarkozylle siitä, että hän antoi tänä aamuna tästä esimerkin, joka vaikutti vilpittömältä. Meidän on sen vuoksi pohdittava uudelleen myös vanhaa, hyvin vanhaa epäluottamusta Venäjää kohtaan tai pikemmin sitä epäluottamusta, jota tämä maa osoittaa. Tämä maa on yksi kumppaneistamme, pitipä se siitä tai ei.
Kuten jäsen Neyts-Uyttebroeck teki, suosittelen tämän perusteella lukemaan kreivitär Ségurin elämäkerran, erityisesti Marie-Jose Strichin kirjoittaman ja erinomaisen Bartillan kustantaman kirjan. Sitten huomaatte, että todellisuudessa olisi korostettava ilmausta, jonka lausuitte kahdesti, mikäli kuulin oikein: "keskinäinen riippuvuussuhde".
Me olemme toki selkeästi toisistamme riippuvaisia, mutta ei pelkästään terrorismin ja joukkotuhoaseiden torjunnassa. Olemme toisistamme riippuvaisia kaikista näkökulmista: energian kannalta, mikä on itsestään selvää, mutta myös tutkimuksen, teollisuuden ja politiikan aloilla ja totta kai moniulotteisesti.
Pohtikaamme, minkälaiset kasvot Euroopalla on ensivuosisadalla, mikäli tämä riippuu siitä, osallistuvatko maamme edelleen Siperian valtavien rikkauksien kasvattamiseen. Pyydän, että lakkaamme siis käymästä keskusteluja, jotka eivät ole omiamme, vaan kuuluvat kolmannelle mahdille, jonka etuna on jakaa Eurooppa voidakseen hallita sitä. Uskokaa minua, että tässä mielessä pohdin asiaa Euroopan edun kannalta, mikäli hyväksytte sen, että myös ranskalaiset suvereeniuden kannattajat pohtivat tätä asiaa.
Jana Bobošíková
- (CS) Hyvät kuulijat, mielestäni neuvoston päätös olla aloittamatta Venäjän kanssa uudelleen keskusteluja strategisesta kumppanuudesta on typerä, lyhytnäköinen ja haitallinen unionin kansalaisille. Meidän olisi ymmärrettävä, että Eurooppa on riippuvainen tästä kumppanista raaka-aineiden toimittajana. Kyse ei ole pelkästään kaasusta ja öljystä. Esimerkiksi ilman Venäjältä tuotua titaania ei olisi mahdollista valmistaa ainoatakaan ilmabussia. Mikä vielä pahempaa, Euroopan nykyinen Venäjä-fobia ei perustu tosiasioihin vaan siihen, miten ne on esitelty politiikassa ja tiedotusvälineissä. Meidän pitäisi olla tietoisia siitä, että Kaukasuksella sattuneen konfliktin aloitti Georgia seurauksista riippumatta, eikä Venäjä. Lisäksi totean, etten tiedä yhtään konkreettista syytä, miksi Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyyttä ei pitäisi kunnioittaa, koska monet unionin jäsenet suhtautuivat välittömästi myönteisesti ja valtavalla riemulla Kosovon itsenäisyyteen. Olen iloinen siitä, että edustamani maan Tšekin tasavallan presidentti Václav Klaus kuvaili tilannetta realistisin sanoin todetessaan, että tässä tilanteessa Georgia ei ollut hyväosapuoli ja Venäjä paha osapuoli. Valitettavasti hän jäi sanoineen yksin. Mikäli unioni on vakavissaan halutessaan toimia strategisena kumppanina ja maailmanlaajuisena toimijana, sen on tunnustettava, että Venäjä on samanlaisessa asemassa. Vastakkainasettelun politiikka ei hyödytä ketään.
Elmar Brok
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, yksi aikaisemmista puhujista totesi, että tämän kaiken takana oleva periaate on oltava "ei voimakeinoja". Ei voimakeinoja kummaltakaan puolelta, kuten kansainvälisessä oikeudessa on vahvistettu. Meidän on vaadittava, että kansainvälistä oikeutta noudatetaan, ja tähän sisältyvät alueellinen koskemattomuus, puuttumattomuus toisen valtion sisäisiin asioihin, vaikutusvallan käytön välttäminen sekä elokuun ja syyskuun sopimusten noudattaminen. Toivon, että näin toimitaan myös Genevessä.
Meidän on edelleen varmistettava, että Eurooppa-neuvoston 1. syyskuuta tekemät päätökset ja komission neuvottelemat päätöslauselmat, jotka koskevat assosiaatiosopimuksia, vapaan kaupan sopimuksia ja Euroopan talousalue Plus-sopimusta, vai miksi sitä kutsutaankin, noudatetaan, jotta yksittäisiä maita voidaan vahvistaa, vakauttaa ja ottaa mukaan toimiin ilman muihin maihin kohdistuvaa provokaatiota ja jotta avunantajien konferenssissa voitaisiin tehdä tarvittava työ.
Samanaikaisesti meidän on taattava itäeurooppalaisille jäsenvaltioille turvallisuuden ja yhteenkuuluvuuden tunne Euroopan unionissa ja Natossa. Mielestäni tämä on tärkeää myös psykologisista syistä.
Arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen siitä, että viittasitte puheenvuorossanne keskinäiseen taloudelliseen riippuvuussuhteeseen, joka on parasta mahdollista turvallisuuspolitiikkaa. Mitä enemmän keskinäistä riippuvuussuhdetta kuitenkin lujitetaan ja mitä enemmän siitä tulee osa molempien osapuolten etupiiriä ja nämä liitetään yhteen, sitä vaikeampaa meidän on vetää itsemme pois tästä riippuvuudesta käyttämällä ei-rauhanomaisia välineitä. Tässä tapauksessa meidän on näytettävä tietä. Meidän olisi myös tuettava kaikkia oikeudellisia velvoitteita sisältäviä toimia, joihin Venäjä osallistuu, yhdessä WTO:n ja kumppanuussopimusten ja niihin sisältyvien velvoitteiden kanssa. Kun taloudellista keskinäistä riippuvuussuhdettamme vahvistetaan oikeus- ja sopimustoimilla, silloin onnistumme edistymään asioissa.
Tämän on kuitenkin perustuttava omiin etuihimme. Energiaturvallisuus on yksi tärkeä asia, ja tällä alalla haasteita joudutaan kohtaamaan kaikkialla maailmassa. 5+1-osapuolet eivät syyttä tavanneet jälleen kerran Irania koskevan asian tiimoilta ja jatkoivat sitten normaalia työtään. Näin tapahtuu myös muilla tasoilla. Olen kuullut, että Euroopan parlamentin valtuuskunta on jälleen vieraillut Moskovassa. Iranista, Lähi-idästä, ilmastonmuutoksesta, terrorismista ja monista muista asioista puhuttaessa Venäjä on oleellinen osa tätä kaikkea.
Meidän on oltava avoimia keskusteluille. Turvallisuuskumppanuus Venäjän kanssa voi toimia ainoastaan, mikäli tämä ei tapahdu olemassa olevien liittojen ja sen kustannuksella, että Yhdysvallat pidetään Euroopan ulkopuolella. Tämä on tämänkaltaisen kumppanuuden edellytys.
Reino Paasilinna
(FI) Arvoisa puhemies, komissaari, kollegat, molemmathan tekivät väärin ja rikkoivat kansainvälisiä sopimuksia. Nyt on kysymys siitä, miten nopeasti me pääsemme tästä eteenpäin ja pystymme vakauttamaan tilanteen uudelleen.
Siihen tarvitsemme yhteistoimintaa myös Venäjän kanssa, se on lähtökohta, ja oikeastaan aika monet tavoitteet Venäjällä ovat samanlaisia kuin meidän Lissabonin-sopimuksemme tavoitteet. Presidentti Medvedev on sanonut, että tarvitaan institutionaalisia uudistuksia - totta. Infrastruktuuriuudistuksia, se on toinen kohta, kolmas kohta ovat investoinnit. Samanlainen meille tuttu asia, ja innovaatiot, meille vielä paljon tutumpi asia jos voimme näin sanoa. Nämä ovat yhteisiä asioita, he haluavat osallistua kansainvälisen finanssikriisin ratkaisuun, heillä on siihen vähän pääomaakin. He eivät siis halua eristäytyä ja kun Venäjä ei halua eristäytyä, on selvää, että meidän täytyy siihen vastata yhteistoiminnalla, jolla me voimme kääntää Venäjää haluamaamme suuntaan.
Venäjä ei halua puhua ideologiasta, tänä päivänä Euroopan unioni puhuu ideologiasta. Me haluamme sinne demokratiaa, se on meidän ideologiamme. Venäjä haluaa käytännön ratkaisuja, ja nämä molemmat on luultavasti hyvä sovittaa yhteen ja päästä tällä tavalla eteenpäin. Me siis tarvitsemme vielä yhden i:n eli integraation meidän välillemme näiden Medvedevin neljän i:n jälkeen, jolla me voimme vaikuttaa Venäjän tulevaisuuteen myös omalta kannaltamme hyvin ja vakautta lisäten.
Janusz Onyszkiewicz
- (PL) Meillä on Venäjän ja Georgian välistä konfliktia käsittelevässä keskustelussa tapana katsoa läpi sormien sitä, miten tapahtui Abhasiassa pikemmin kuin Ossetiassa. Abhasiassa tapatui todellisuudessa jotakin hyvin merkittävää. Venäjällä on joitakin perusteluja, joiden pohjaltase voi väittää, että vaikka sen toimet olivat epäsuhtaiset, niillä pyrittiin reagoimaan Ossetian ongelman ratkaisemiseen sotilaallisin keinoin. Abhasiasta voidaan kuitenkin todeta, että siellä ei vastaavaa tapahtunut. Venäjän sotajoukkojen massiivinen maahanhyökkäys, laivaston ilmaantuminen Georgian rannikolle sekä Georgian valvoman alueen sotilaallinen valtaus kaikki osoittavat, että Venäjä on valmis käyttämään sotavoimiaan ennaltaehkäisevät toimet verukkeenaan. Tällaiset toimet on siten luokiteltava kuuluvaksi sellaisten joukkoon, jotka voidaan oikeuttaa ainoastaan ulkomaisten toimintaresurssien tekemän yksipuolisen arvioinnin pohjalta.
Antamassaan lausunnossa presidentti Medvedev otti esiin käsitteen yhteisestä turvallisuusalueesta, joka ulottuisi Vancouverista Vladivostokiin. Hyvät kuulijat, kysyn teiltä, miten kukaan voi luottaa yhteiseen toimintaan tällä yhteisellä turvallisuusalueella, jos Venäjä osoittaa itse olevansa uhkien lähde? Muista asioista, joita presidentti Medvedev haluaisi mahdollisen sopimuksen sisältävän, meidän on muistutettava, että ne sisältyvät jo nyt voimassa olevaan sopimukseen. Kyseinen sopimus tehtiin vuonna 1990, ja sen nimi on "Pariisin peruskirja uudesta Euroopasta". Tietenkin voidaan todeta, että nyt ei puhuta tosiasiassa vuoropuhelusta vaan veto-oikeudesta, joka liittyy sellaisiin eri toimiin, joihin Nato saattaisi ryhtyä.
(Suosionosoituksia)
Rebecca Harms
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin viitata siihen, mitä jäsen Staes totesi puheessaan muista konflikteista, jotka ovat edelleen käynnissä Kaukasuksella.
Mikäli nyt aloitamme uudelleen keskustelut Venäjän kanssa, asia, jota kannatamme, mielestämme on tietenkin hyvin tärkeää, että emme unohda myöskään Karabahia, Tšetšeniaa, Moldovaa ja Transnistriaa ja että meidän on myös selviydyttävä hyvin vaikeasta Krimiin liittyvästä kiistasta Ukrainassa tulevana vuosikymmenenä. Euroopan unionin ei pidä tehdä samaa virhettä, jonka se teki ennen Georgian sotaa, ja olla ottamatta riittävän vakavasti tätä konfliktia.
Mielestämme kaikki nämä konfliktit on sen vuoksi selvitettävä. Kaukasus ja muut naapurialueet ovat hyvin tärkeitä alueita. Ne sijaitsevat kaikki Euroopassa, minkä vuoksi Euroopan ja Euroopan unionin on käsiteltävä niitä koskevia asioita paljon nykyistä enemmän, ja tämä meidän olisi tehtävä yhteistyössä Venäjän kanssa.
En ole tällä hetkellä varma siitä, onnistummeko ratkaisemaan nämä konfliktit tyydyttävällä tavalla, mutta olen oikeastaan melko optimistinen sikäli, että tämä kylmän rauhan tunne, joka on levinnyt hiljalleen kautta Euroopan - todellakin kautta koko Euroopan - ja joka on myös pannut hälytyskellot soimaan Venäjällä, oli riittävä varoitus ja että eri osapuolet palaavat nyt neuvottelupöytiin erityisen vakavissaan.
Lännen näkökulmasta on myös hyvin mielenkiintoista, että talouskriisin keskellä Venäjä pelastaa kokonaisia valtioita kyetäkseen selvittämään kriisin itse. Maailmanlaajuistumisen aikaan taloutemme yhteen kietoutumisen ominaisuus on paljon laajempi kuin energiaa koskevassa keskustelussamme kävi ilmi.
Mikäli haluamme luoda entistä paremman ilmapiirin ja mikäli länsimaat eivät aina väittäisi itsepintaisesti, että niiden järjestelmä on ollut menestyksekäs 1980-luvun lopusta lähtien, tällöin voisimme saavuttaa paremmat lähtökohdat kiistan käsittelemiselle.
Konrad Szymański
(PL) Arvoisa puhemies, Venäjä on saattanut eniten hyötyä rahoituskriisistä. Hiljattain huomiomme siirtyi selvästi Venäjän Georgiaan kohdistamasta hyökkäyksestä pankkiemme kohtaamiin ongelmiin. Siirtyminen oli ilmeinen tämänaamuisessa keskustelussa.
Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että Venäjällä on vielä tälläkin hetkellä yli 7 000 sotilaan suuruiset joukot asemissa Ossetiassa ja Abhasiassa. Tämä on yli kolminkertainen määrä sotilaita verrattuna niihin, jotka olivat siellä 7. elokuuta, ja näin ollen Venäjä ei kunnioita rauhansopimusta siten kuin me toivoisimme sen tekevän. Tämä tarkoittaa, että Euroopan unionin ja Venäjän väliset suhteet ovat edelleen umpikujassa. Tämä tarkoittaa myös, että tällä hetkellä meillä ei ole mitään syytä aloittaa uudelleen poliittista keskustelua Euroopan ja Venäjän muodostaman yhteisen ryhmän puitteissa. Ei ole minkäänlaisia lähtökohtia aloittaa uudelleen kumppanuussopimusta koskevia neuvotteluja. Lopuksi haluan tuoda esiin, että olemme pettyneitä joidenkin jäsenvaltioiden kantaan, kun ne väittävät, että Venäjän Georgiaan kohdistama hyökkäys voidaan jättää huomiotta ja että tämä on pelkkä ajan kysymys. Passiivinen politiikka saattaa osoittautua Euroopan unionin ulkopolitiikalle kokonaisuudessaan hyvin kalliiksi.
Vittorio Agnoletto
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, meidän on tunnustettava, että neuvosto on hoitanut Venäjän suhteita tasapainoisemmin kuin on tehty Euroopan parlamentin Georgian tapahtumia käsittelevässä päätöslauselmassa. Kyseisessä päätöslauselmassa kaikki syytökset kohdistettiin yksinomaan Venäjään, ja jopa Georgian 7. ja 8. elokuuta suorittama hyökkäys oikeutettiin.
Mikäli kuitenkin todella pidämme tärkeänä rauhan palauttamista, meidän on sanottava selkeästi "ei" kaikille Georgian tai Ukrainan pyrkimyksille liittyä Natoon. Tiedämme, että tämä vain horjuttaisi koko aluetta ja lisäisi suuresti uusien sotien todennäköisyyttä. Neuvottelut Venäjän kanssa on aloitettava paitsi taloudellisen etumme vuoksi myös sen vuoksi, että niin kauan kuin asioista keskustellaan, ne eivät häviä mihinkään, ja tämä on aina paras tie.
Samanaikaisesti meidän on oltava täysin horjumattomia ihmisoikeuksia, tiedonvapautta ja poliittisia vapauksia koskevissa asioissa, jotka eivät todellakaan ole Venäjällä mikään sääntö. Paras tapa kyetä suojelemaan oikeuksia ei ole pitäytyä kiinni energiakysymyksessä, vaan jotta kykenemme irtautumaan riippuvuudestamme Venäjään, meidän on laajennettava energiatoimitustemme lähteitä ja lisäksi investoitava vaihtoehtoisiin puhtaisiin energiamuotoihin.
Haluan lopuksi esittää vielä yhden huomion. Olen kuullut sekä komission että neuvoston toteavan, että ne luottavat vahvasti siihen, että Venäjän liittyy Maailman kauppajärjestöön. Haluaisin muistuttaa teille, että esititte samat kommentit, kun Kiina liittyi WTO:hon, ja olemme nyt nähneet ne hirveät seuraukset, joita Kiinan liittymisellä on ollut Euroopan talouteen ja eurooppalaisiin työntekijöihin. Ehkä meidän pitäisi näin ollen etsiä ratkaisuja muualta. Ehkä meidän olisi syytä kyseenalaistaa koko Maailman kauppajärjestön järjestelmä.
Gerard Batten
(EN) Arvoisa puhemies, Kremlillä on kaikki, mitä se halusi neuvotteluissaan presidentti Sarkozyn kanssa. Presidentti Sarkozyn "aikamme rauha"sopimus antoi heille sen, mitä he halusivat, sekä diplomaattisen ulospääsytien. Toisesta maailmansodasta lähtien kansainvälisten suhteiden perusperiaate on ollut se, että hyökkäys ei kannata tai että hyökkääjille ei pidä tehdä poliittisia myönnytyksiä, mutta Moskova on ollut voittoisa ja Nato nöyryytetty, ja EU on toiminut molemmilla puolilla.
Instituutiona Euroopan unioni ei yksinkertaisesti ole demokraattinen länsimainen osapuoli uudessa kylmässä sodassa. Euroopan unioni ei kuulu vapaaseen maailmaan. Se on demokratianvastainen, epädemokraattinen ja imperialistinen. Instituutiona se on kallistunut sille puolelle, johon kuuluu muita demokratianvastaisia imperiumeja, eikä vapaita valtioita. EU:ta ei johdeta oikeudella vaan ideologialla.
Valitettavasti Euroopan hallitukset - kuten kunnon eurooppalaiset - päätyvät tukemaan EU:n täysin epäonnistunutta kantaa Venäjää kohtaan sen sijaan, että ne ajattelisivat omaa kollektiivista kansallista etuaan.
Sylwester Chruszcz
(PL) Yhdessä Yhdysvaltojen kanssa Venäjän federaatio on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä kumppaneista. Venäjä on strateginen kumppani ja energian tuotantoon käytettävien raaka-aineiden toimittaja Euroopan unionin jäsenvaltioille, myös kotimaalleni Puolalle. Yhteistyö Venäjän kanssa on yksinkertainen tosiasia, ja on molempien osapuolten etu, että tämä yhteistyö onnistuu. Georgian hyökkäys Etelä-Ossetiaan ja sitä seurannut konfliktin laajeneminen ovat vakavasti uhanneet Brysselin ja Moskovan välisiä suhteita.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että meidän pitäisi kääntää selkämme Venäjälle tai jopa katkaista kaikki suhteemme sen kanssa, kuten jotkut eurooppalaiset poliitikot haluaisivat. Venäjä on tehnyt paljon työtä viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana voidakseen liittyä Euroopan demokraattisten valtioiden piiriin, ja vaikka paljon on vielä epäilemättä saavutettava, ei ole pienintäkään epäilystä siitä, ettei Venäjän kansa tue vahvasti Venäjän federaation nykyistä ja entistä presidenttiä. Toivon, että huolimatta joistakin esteistä, Euroopan unioni ja Venäjän jatkavat menestyksekästä yhteistyötään, koska tämä on molempien osapuolten etu.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät parlamentin jäsenet, emme voi kieltää sitä, etteivätkö suhteemme Venäjän kanssa ole viime aikoina muuttuneet. Haluaisin lisätä, että Venäjän eristäminen ei ole mielestäni vaihtoehto. Samaan aikaan on vaikea puhua kumppanuudesta, jos jäsenvaltioilla osoittavat niin suurta epäluottamusta Venäjää kohtaan.
Se, mitä Venäjän suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana ajattelen, on kuitenkin, että meidän olisi pidettävä keskustelut oikeilla raiteilla. Näin toimivat myös neuvosto ja komissio, ja näin myös parlamentin olisi toimittava. Tämä on itse asiassa ollut Venäjän valtuuskunnassamme hyvin kiivaan keskustelun aiheena tämän viikon loppupuolelle suunnittelemamme Moskovan vierailun yhteydessä. Keskustelun tulos oli se, että meidän olisi jatkettava keskustelua mutta että meidän olisi kerrottava kumppaneillemme, että nyt ei voida jatkaa asioiden hoitamista entiseen tapaan. Meidän on oltava avoimia jakaessamme tämän ja pyrkiessämme aloittamaan rakentavat neuvottelut.
Odotamme Venäjältä vielä paljon enemmän. Joukkojen vetäminen puskurivyöhykkeeltä oli ainoastaan ensimmäinen askel. Jännite voi lieventyä vain, mikäli Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa olevien joukkojen määrää vähennetään tai jos nämä sotilaat vedetään kokonaan pois. Vaikka tätä asiaa ei ole esitetty sopimuksissa sana sanalta, se sopii sopimusten henkeen ja haluaisin kuulla neuvoston puheenjohtaja Jouyet'n asiaa koskevan mielipiteen.
Euroopan unioni ja erityisesti puheenjohtajavaltio ovat viime kuukausina olleet uskomattoman yksitulkintaisia ja päättäväisiä. Näin on mielestäni jatkettava.
Minulla on vielä kolme kysymystä. Ensinnäkin haluan kysyä huippukokousta edeltävästä ajasta: mitä erityisiä signaaleja ja toimia pidätte välttämättömänä, jotta neuvottelut voidaan aloittaa uudelleen? Toinen kysymys on, minkälaiset mahdollisuudet annatte parlamentille osallistua tähän? Kolmanneksi haluan kysyä seuraavaa: Venäjä ei osallistu rypäleasepommia koskevaan sopimukseen, joka allekirjoitetaan tänään Oslossa. Nyt on käynyt ilmi, että eräs alankomaalainen toimittaja sai surmansa venäläisen rypälepommin vuoksi. Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, miten saisimme Venäjän osallistumaan tähän uuteen sopimukseen, joka sittenkin allekirjoitetaan Oslossa?
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Ranskalla oli esimerkillinen rooli Georgian kriisin hoidossa. Tiedämme, miten kriisejä pitäisi hoitaa, mutta emme vielä kykene estämään niitä. Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että EU:ssa Saksan ulkoministeri Steinmeier esitti hyvin vakavasti otettavan ratkaisusuunnitelman, jonka kaikki osapuolet Tbilisiä lukuun ottamatta hyväksyivät. Tämä on historiallinen asia. Tämä on valitettavaa, koska tällä olisi jopa voitu estää sota. Olen vakuuttunut siitä, että ulkoministeri Steinmeierin suunnitelmaa voitaisiin edelleen käyttää neuvotellun ratkaisun perustana, vaikka tilanne on nyt paljon aikaisempaa vaikeampi, koska abhasialaiset ja eteläossetialaiset ovat nyt omaksuneet täysin erilaisen asenteen. Haluaisin heti lisätä, että neuvotteluja ei voida käydä ilman, että nämä kaksi kansaa, abhasialaiset ja eteläossetialaiset, osallistuu niihin. Myös heidän näkemyksensä on ilman muuta ratkaisevan tärkeä, kun puhutaan heidän suhteistaan Venäjän kanssa.
Ollaksemme varmoja emme voi vain jatkaa siitä, mihin jäimme. Venäjä pysyy edelleen strategisena kumppanina, mutta vaikka emme voi pitää sitä eristettynä, luottamuksemme on heikentynyt. Venäjän on otettava opikseen näistä tapahtumista, kuten mekin teemme, ja tarkemmin ottaen meidän on ymmärrettävä, miksi Venäjä on niin paljon suvaitsevaisempi sitä kohtaan, että Ukraina ja Georgia lähentyvät enemmän kohti EU:ta kuin Natoa. Tämä on opetus, joka sekä Yhdysvaltojen politiikassa että omassamme on opittava, mikäli haluamme normalisoida Venäjän ja EU:n välisen strategisen kumppanuuden. Kiitoksia tarkkaavaisuudestanne.
Henrik Lax
(SV) Arvoisa puhemies, Venäjän hyökkäys Georgiaan ei ole satunnainen tapahtuma. Seuraamme nyt ajattelutavan muutosta Venäjän ja sen naapurimaiden suhteissa, ja tällä ajattelutavan muutoksella saattaa olla vakavia seurauksia, mikäli Euroopan unioni ei toimi viisaasti. Todellisuudessa olemme nyt tienhaarassa, kuten valtiosihteeri Jouyet totesi. Olen huolestunut, koska monet EU:n johtajista puhuvat jo paluusta asioiden hoitamiseen entiseen tapaan EU:n ja Venäjän välisissä suhteissa. Ne käyttäytyvät kuin Georgian sotaa ei olisi tapahtunutkaan, mutta jopa 8 000 sotilasta on edelleen miehitetyillä alueilla. Etnistä puhdistusta jatketaan edelleen.
EU:n on lähetettävä selkeä viesti ja tuomittava vahvasti Venäjän imperialistinen politiikka, jonka mukaan se ajattelee, että sillä on oikeus suojella "omia" kansalaisiaan miehittämällä itsenäisiä valtioita. Tänään Georgia, huomenna voi olla Ukrainan ja Valko-Venäjän vuoro. Aion toistaa nämä sanat tapaamisessa Venäjän valtuuskunnan kanssa Moskovassa ensi perjantaina. Jos Euroopan unioni käynnistää ehdottomat sopimusneuvottelut Venäjän kanssa nykyisistä lähtökohdista, silloin hyväksymme Venäjän toimet Georgiassa ja annamme sille avoimen luvan jatkaa imperialistista politiikkaansa. EU:lla on velvollisuus auttaa uhreja eikä hyökkääjiä. Haluaisimme onnitella komission jäsen Ferrero-Waldneria hänen ehdotuksestaan myöntää 500 miljoonaa euroa, ja toivon, että huomenna pidettävä avunantajien konferenssi on menestyksekäs.
Tatjana Ždanoka
(EN) Arvoisa puhemies, puhun tänään poliittisen ryhmäni edustajana ja EU:n ja Venäjän valtuuskunnan jäsenenä mutta myös Euroopan parlamentin jäsenenä, jonka äidinkieli on venäjä.
Eräät poliitikot unohtavat, että Venäjä on itse asiassa väkimäärältään Euroopan suurin valtio ja venäjänkieliset ovat Euroopan unionin suurin vähemmistöryhmä, johon kuuluu 10 miljoonaa ihmistä. Valitettavasti monet niistä, jotka puhuvat Venäjän resursseista, ajattelevat pelkästään raaka-aineita ja unohtavat inhimillisen ulottuvuuden. Meidän on muistettava, että ihmiset ovat EU:n ja Venäjän välisten suhteiden perusta. Euroopan unionin venäjänkieliset kannattavat EU:n ja Venäjän välisiä suhteita, jotka pohjautuvat strategiseen kumppanuuteen. Emme tue pelkästään EU:n ja Venäjän välisiä yhteismarkkinoita, kuten presidentti Sarkozy tänään totesi, vaan myös ihmisten entistä vapaampaa liikkuvuutta. Kannatamme ihmisoikeuksia, mistä presidentti Sarkozy myös puhui, mutta vastustamme kaksinaismoraalia, jonka perusteella Euroopan unionin toimielimet sulkevat silmänsä Baltian valtioissa tapahtuvilta venäjänkielisten kansalaisten oikeuksien rikkomisilta.
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Ovatko he kilpailijoita vai kumppaneita, kavalia pelaajia vai riippuvaisia tomppeleita? Puhun läntisen demokratian ja Venäjän autokratian välisistä suhteista. Tämä tuo mieleen kissa- ja hiirileikin. Koomista on, että kaksi kuukautta Georgiassa suoritettujen sotatoimien jälkeen presidentti Medvedev ehdottaa uutta eurooppalaista turvallisuussopimusta. Presidentti Sarkozy on hyvin huomaavainen, eikä näe, että Venäjä on vahvistanut sotilaallista läsnäoloaan Etelä-Ossetiassa ja Abhasiassa. Onko meillä perusteita luottaa Venäjään? Kosovon prosessi ja Georgian konflikti olisivat voineet olla vielä opettavaisempia. Mitä tämä eurooppalaisten johtajien keskuudessa vallitseva optimistisuus aiheuttaa? Venäjä käyttää menestyksekkäästi lännen hyväuskoisuutta hyväkseen, se himoitsee kostoa länttä vastaan aina, kun se on mahdollista. Ulkomaalaisia koskeva Venäjän Ossetiassa, Abhasiassa ja Ukrainassa julistama politiikka on merkittävä riski, ja kamppailua käydään kyberavaruudessa. Kansalaiset Venäjällä ja sen joukkotiedotusvälineet aina Baltian valtioita myöten eivät tukeneet tyhjän takia Venäjän hyökkäystä Georgiaan. Meidän ei nyt pitäisi kiirehtiä aloittamaan uudelleen kokonaisvaltaisia keskusteluja Venäjän kanssa. Ensinnäkin Venäjän on pantava täytäntöön Kaukasuksen rauhansuunnitelma.
Roberto Fiore
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluaisin päästä eroon siitä ajatuksesta, että Venäjä hyökkäsi Georgiaan. Mielestäni meidän olisi hyväksyttävä venäläisten esittämä ehdotus, kun he aikanaan pyysivät tuomioistuinta päättämään, kuka todella oli vastuussa sodan aloittamisesta.
Aikana, jona luova tilinpito on romahtanut, uskon, että on olennaisen tärkeää ajatella reaalitaloutta, joka odottaa meitä tulevaisuudessa. Se koostuu raaka-aineista, maasta ja työvoimasta, ja nyt Euroopan kannalta mukana on tosiasiassa myös Venäjä. Lisäksi haluaisin todeta, että tämä ei ole pelkkä taloudellinen asia. Länsi-Eurooppa perustuu katolisuuteen, ja se voisi liittyä ortodoksisuuteen pohjautuvaan Itä-Eurooppaan, jolloin luotaisiin kaksilla keuhkoilla, kaksilla hengellisillä keuhkoilla hengittävä Euroopan liitto.
Näin ollen on Euroopan etu toimia yhdessä Venäjän kanssa, ja Venäjän etu on toimia yhdessä Euroopan kanssa.
Zbigniew Zaleski
- (FR) Arvoisa ministeri, sen jälkeen, kun presidentti puhui tänä aamuna siitä, että Euroopan on puhuttava vahvalla äänellä, haluaisin esittää muutaman kommentin puolankielellä.
- (PL) Vielä jokin aika sitten suhteemme Venäjän kanssa olivat erilaiset. Eurooppa oli jakautunut, eikä se puhunut yhdellä äänellä. Komission jäsen Mandelson totesi, että puolalaisen lihan tuontikieltoa koskeva asia oli kahdenvälinen asia. Tämä ei ole se Eurooppa, jollaisen haluan, eikä tällaiselle Euroopalle ole täällä sijaa.
Georgian kriisi avasi hetkellisesti Länsi-Euroopan, erityisesti sosialistikollegojen, silmät sille, minkälainen Venäjä voi olla. Se nimittäin voi olla kiinnostava, kiehtova mutta samalla myös arvaamaton, eikä se välttämättä noudata allekirjoittamiaan sopimuksia. Lisäksi sen suhtautumista WTO:n jäsenyyteen voi tuskin pitää innostuneena. Venäjä haluaa pitää yllä omia sääntöjään, jotka antavat sille vapaat kädet tehdä sellaisia päätöksiä, joista sille on hyötyä. Ei ole mahdollista saavuttaa tarvitsemiamme rauhanomaisia sopimuksia, jos tätä asiaa ei ymmärretä. Venäjä on lähin naapurimme, maa, jolla on valtavat mahdollisuudet ja kulttuurinen perintö. Se on ylpeä kansa, ylpeä maastaan Baltiasta Beringin salmelle. Tarvitsemme Venäjän kanssa sellaista keskustelua, johon sisältyy Venäjän kansan kunnioittaminen mutta myös päättäväinen ja yhteinen kanta sen johtajista eli presidentti Medvedevistä ja pääministeri Putinista, eikä meidän pidä elää siinä pelossa, että Venäjä saattaisi sulkea kaasuhanat milloin tahansa.
Suurelta osin Venäjän kansan elintaso riippuu Euroopan unionin sinne tuomista sen tarpeiden mukaisista tuotteista. Tämän tosiasian olisi annettava johtajillemme voimaa ja arvokkuuden tunteen neuvotteluissamme tämän vahvan kumppanin kanssa. Niinpä meidän olisi nöyristelyn sijaan istuuduttava neuvottelupöydän ääreen Kremlissä kumppaneina. Lopuksi totean, että komission jäsen ja neuvoston puheenjohtajat painottavat sitä, että vetäytyminen puskurivyöhykkeeltä oli menestys ja että tämä teko oli myönteinen viesti. Ehkä sitä olisi sen sijaan syytä tarkastella askeleena taaksepäin, jollainen otetaan vain myönnytysten tekemiseksi, sillä Venäjä ei ole vetäytynyt Ossetiasta tai Abhasiasta, eikä sillä ole aikomustakaan tehdä niin. Olkaamme realistisia ja yrittäkäämme ennustaa seuraavaa siirtoa.
Hannes Swoboda
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Yhdysvaltojen ja Venäjän välillä on monia eroja. Ensinnäkin haluaisin nähdä, että Venäjällä järjestetään yhtä vapaat vaalit kuin odottaisin nyt tapahtuvan Yhdysvalloissa.
Näillä suurvalloilla on kuitenkin myös joitakin yhtäläisyyksiä, ja toivon, että monet teistä saavat pian mahdollisuuden nähdä Arte-kanavan lähettämän ohjelman Henry Kissingerin henkilökuvasta. Chileen kohdistetuista toimista ja Latinalaiseen Amerikkaan jatkuvasti kohdistetuista toimista Kissinger ja kenraali Alexander Haig totesivat seuraavaa: jos Yhdysvaltoja jollakin tavalla häiritään, se puuttuu asiaan hallintojärjestelmän muuttamiseksi. Ne ilmoittivat toimiensa olevan täysin perusteltuja. Voimme kenties lausua jotakin vastaavaa Venäjästä, vaikka todennäköisesti harvemmissa tapauksissa kuin Yhdysvaltojen kohdalla.
Kumpikin suurvalta toimii myös jonkin verran ristiriidassa kansainvälisen oikeuden kanssa. Erityisesti toimet Latinalaisessa Amerikassa olivat ehdottomasti kansainvälisen oikeuden vastaisia. Irakin sota oli selkeästi kansainvälisen oikeuden vastainen, ja Venäjän toimet Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa olivat niin ikään ristiriidassa kansainvälisen oikeuden kanssa. Kosovon ongelmasta puhuttaessa meidän on odotettava nähdäksemme, määritteleekö kansainvälinen oikeustuomioistuin kyseisten toimien olevan kansainvälisen oikeuden vastaisia.
Hyvän jäsen Zaleski, molemmissa tapauksissa - sanon tämän siksi, että pidän teitä korkeassa arvossa - olitte täysin oikeassa todetessanne, että Venäjä on kiehtova ja vahva maa, mutta myös arvaamaton. Tämä koskee yhtä lailla Yhdysvaltoja kuin Venäjää, ja meidän on reagoitava tähän asiaan.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että kummassakin tapauksessa olisi väärin keskeyttää keskustelut. Sen jälkeen, kun kansainvälistä oikeutta rikottiin selkeästi Irakin sodassa - rikkominen oli todellakin merkittävää, kun tuhansia ihmisiä sai surmansa - emme todenneet keskeyttävämme nyt keskusteluja Yhdysvaltojen kanssa. Jatkoimme ilman muuta keskusteluja kyseisen maan kanssa.
En vertaa keskenään Yhdysvaltojen ja Venäjän sisäistä rakennetta, ainoastaan niiden toimintaa kansainvälisissä yhteyksissä. Presidentti Sarkozy on täysin oikeassa, ja haluaisin kiittää häntä hänen pragmaattisesta ja selkeästä poliittisesta viestistään: meidän on kiistattomasti aloitettava tämä vuoropuhelu.
Toinen asia, jonka haluaisin tuoda esiin, on se, että meidän on vahvistettava naapurimaita, erityisesti siksi, että ne ovat myös meidän naapureitamme. Meidän on annettava Ukrainalle ja Georgialle voimaa, jotta ne kykenevät myös käsittelemään asioita niiden vaikean naapurin, Venäjän kanssa. Meidän on kuitenkin varmistettava, että toimintamme on järkevää. Presidentti Saakašvilin toiminta ei ollut järkevää. Myöskään presidentti Jushenkon pääministeri Timoshenkoon kohdistama toiminta ei ollut järkevää. Meidän on varmistettava, että naapuriemme toiminta on järkevää. Mikäli ne toimivat näin ja me annamme niille tukemme, silloin ne kykenevät myös vastustamaan Venäjää, joka pyrkii jälleen kerran toimimaan suurvallan elkein.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, olen hyvin kiitollinen jäsen Swobodalle siitä, ettei hän halua keskeyttää keskustelua Yhdysvaltojen kanssa, mutta palataan nyt puheena olevaan aiheeseen. On selvää, että molemmat osapuolet, Euroopan unioni ja Venäjä, tarvitsevat luotettavaa ja tehokasta yhteistyötä, erityisesti energia-alalla.
Ilman teknistä tukeamme Venäjä ei varmasti tosi asiassa kykenisi hyötymään luonnonvaroistaan. On kuitenkin selvää, että tarvitsemme yhteisen ja tehokkaan energiapolitiikan, jollainen meiltä nyt puuttuu, kuten tämän keskustelun aikana on jo korostettu.
On totta, että rauhan aikaansaamiseksi Kaukasuksella tarvitsemme myös yhteisiä toimia. Presidentti Sarkozyn ja presidentti Medvedevin allekirjoittamien sopimusten täytäntöönpano, myös siltä osin kuin ne koskevat Venäjän joukkojen vetämistä Abhasiasta ja Ossetiasta - joukkojen määrä on nyt kolminkertaistunut siitä, mikä se oli kolme kuukautta sitten - on välttämätön toimi, juuri siksi, että voidaan näyttää tarvittavat todisteet hyvästä tahdosta sekä luotettavasta ja uskottavasta yhteistyöstä.
Venäläisten vastuu Kaukasian tasavallan tilanteesta on ilmeinen. Venäjän sotilaallinen läsnäolo viimeisen 16 vuoden aikana ei näin ollen ole edesauttanut konfliktien lieventämistä. Päinvastoin se on ollut sellaisen suuren maan imperialistisen politiikan väline, joka on pyrkinyt hyötymään näistä konflikteista. Tästä seuraa, että kuten jotkut kollegoistani ovat jo todenneet, venäläisten sotilaiden määrän vähentämisen Abhasiassa ja Ossetiassa ennen elokuussa tapahtuneen konfliktin tasolle olisi pohjustettava tehokkaiden neuvotteluiden aloittamista.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Arvoisa puhemies, kun presidentti Sarkozy puhui tänään parlamentissa, hän totesi, että Venäjä on täyttänyt velvollisuutensa joukkojen vetämisessä 7. elokuuta edeltävien asemien mukaisesti, ja hän vaati, että Venäjän kanssa jatketaan normaaleja suhteita. Tällainen toimi olisi vakava virhe, ja itse asiassa se varmistaisi Venäjän federaation hallitukselle täydellisen rankaisemattomuuden tunteen.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että 8 000 sotilaan suuruiset venäläisjoukot ovat tällä hetkellä sijoittuneena Abhasiaan ja Etelä-Ossetiaan sekä niihin paikkoihin, joissa ne olivat läsnä ennen konfliktin alkamista. Rajakylissä on toteutettu julmaa etnistä puhdistusta, ja abhasialaissotilaat ovat valloittaneet Georgian valvonnassa olevan Kodori Gorgen. Yli 200 Euroopan unionin tarkkailijaa odottaa vielä pääsyä kumpaankin tasavaltaan, jotka Venäjä on tunnustanut itsenäisiksi valtioiksi. Minusta vaikuttaa siltä, että tämä asioiden tila on kaukana 7. elokuuta 2008 tilanteesta.
Ei voida puhua paluusta normaaleihin suhteisiin samalla, kun venäläiset eivät huomioi velvoitteitaan. Mikäli Euroopan unioni päättää ottaa sellaisen askeleen, vaarana on, että siitä pilkan kohde, ja ennemmin tai myöhemmin se osoittaa, että se oikeuttaa kaikki Venäjän toimet, jopa kaikkein vaarallisimmat.
Bastiaan Belder
(NL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole tiivistäneet rivejään sillä tavalla, jolla ne reagoivat Georgian yksipuoliseen alueelliseen jakoon Venäjän valvonnan alaisuudessa. Jälleen kerran emme ole nähneet minkäänlaista osoitusta Euroopan yhteisestä saati sitten määrätietoisesta vastauksesta Kremlin voimalliseen vehkeilyyn. Niinpä keskeinen kysymys on seuraava: mitä unioni tarkoittaa strategisella kumppanuudella Venäjän federaation kanssa? Toisin sanoen, onko Moskova todella välttämätön kumppani Brysselille, vai sohaisenko näin kysyessäni Euroopan poliittista hermoa?
Loppujen lopuksi asianlaita on niin, että Venäjä on tähän mennessä sabotoinut tehokkaan kansainvälisen vastauksen Iranin ja Pohjois-Korean ydinohjelmiin. Samanaikaisesti Moskova ei ole aivan osoittanut olevansa välttämätön kumppani verisessä sodassa islamilaista terrorismia vastaan, ei esimerkiksi edes Afganistanissa.
Ainoastaan energia-alalla kylmät luvut osoittavat, että Euroopan unionin ja Venäjän välillä on kaiketi strateginen, jopa välttämätön, kumppanuus. Nykyään 27 EU:n jäsenvaltiota laskee Venäjän öljyn ja kaasun viennin varaan aina 70 prosenttiin asti. Euroopan unionin olisi kuitenkin oman etunsa vuoksi irrottauduttava mahdollisimman pian tästä huomattavasta riippuvuudesta. Myöntäähän Moskova loppujen lopuksi, että sen energiavarat ehtyvät 10-15 vuoden kuluessa.
Neuvosto ja komissio, missä nyt viipyy energian monimuotoisuutta koskeva strategianne? Turkkilaisten uuden kaasulöydön luulisi herättävän teidät toimimaan.
Josef Zieleniec
- (CS) Ylimääräisessä huippukokouksessa, joka järjestettiin 1. syyskuuta, Euroopan unioni otti kantaa uutta kumppanuussopimusta koskevien neuvottelujen käynnistämiseen Venäjän kanssa, kunhan Venäjän joukot on vedetty pois Georgian alueelta 7. elokuuta edeltäneisiin asemiin. Voidakseen pitää sanansa ja osoittaa, että unioni on johdonmukainen kumppani, ainoan edellytyksen keskustelujen aloittamiselle olisi oltava arviointi siitä, ovatko Venäjän joukot 7. elokuuta edeltävissä asemissa vai ei. Venäjä ei ole vielä täyttänyt tätä ehtoa. Keskustelujen uudelleen aloittamista ei pidä missään oloissa tulkita siten, että hyväksymme Venäjän Kaukasuksella harjoittaman politiikan ja että jatkamme itse asiassa keskustelujen jäädyttämistä alueen tulevista järjestelyistä. Meidän on vedettävä selkeä raja keskustelujen uudelleen aloittamisen ja niiden tulevan jatkumisen välillä.
Kumppanuutta ja yhteistyötä koskeva sopimus on avainasiakirja Venäjän suhteidemme vahvistamisessa. Uusi kumppanuussopimus on välttämätön sekä unionille että uskoakseni jopa vielä enemmän Venäjälle itselleen. Uusi sopimus, jolla parannetaan nykyistä tekstiä sekä laadullisesti että määrällisesti, on edellytys suhteillemme Venäjän federaation kanssa, ja samanaikaisesti se kuvastaa näiden suhteiden laatua. Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää ilmaista selvästi, mikä on meidän kantamme ja arvomme neuvottelujen aikana. Katson, että sen jälkeen, kun on tehty puolueeton ja yksimielinen arvio siitä, että Venäjä on vetänyt joukkonsa 7. elokuuta edeltäneisiin asemiin, Euroopan unionin olisi aloitettava neuvottelut, kuten on luvattu. Neuvottelujen jatkamisen edellytys on kuitenkin oltava vähintään se, että Venäjä antaa selvän sitoumuksen siitä, että se ei aio käyttää voimakeinoja Georgiaa tai mitään muuta naapurimaitaan vastaan ja että yhteisiä naapureitamme koskevat kiistat ratkaistaan Euroopan unionin sopimuksen mukaisesti. Venäjän kanssa käytävien keskustelujen jatkumisen koetinkiven on oltava Venäjän valmius löytää yhteinen lähestymistapa Kaukasian, Ukrainan ja Moldovan ongelmien ratkaisemisessa sen sijaan, että toimia jatketaan yksipuolisista lähtökohdista voimakeinoja käyttämällä.
Libor Rouček
- (CS) Muun mailman tavoin Euroopalla on edessään koko joukko vakavia maailmanlaajuisia ongelmia. Näitä ovat ydinaseiden leviäminen, kansainvälinen terrorismi, maapallon lämpeneminen, ratkaisemattomat konfliktit Lähi-idässä ja Afganistanissa, maailman talouskriisi ja monia muita. Euroopan unioni ei kykene ratkaisemaan mitään näistä ongelmista yksin. Tarvitaan muiden kansainvälisten toimijoiden yhteistyötä, ja näihin lukeutuu Venäjä. Venäjäkin tarvitsee yhteistyötä ja keskustelua. Venäjän on myytävä kaikki mineraaliraaka-aineensa, sen on ostettava länsimaista tekniikkaa, asiantuntemusta, kulutustuotteita ja monia muita tuotteita. Vain silloin Venäjällä on mahdollisuus nykyaikaistaa ja asteittain uudistaa sekä talouttaan että yhteiskuntaansa. Venäjän kanssa tehtävä yhteistyö luo yhteisen tulevaisuuden Euroopan unionille ja Venäjän federaatiolle. Tämä edellyttää kuitenkin keskustelua ja tällä tarkoitetaan keskustelua kaikilla tasoilla, energiapolitiikasta keskinäisiin sijoitustoimiin, unohtamatta tietenkään keskustelua ihmis- ja siviilioikeuksista ja demokratiasta.
Euroopan unionin päätös jatkaa EU:n ja Venäjän välisten suhteiden arviointia ennen tulevaa Nizzan huippukokousta on mielestäni oikea. Unioni on antanut selvän signaalin siitä, että se on halukas jatkamaan keskusteluja Venäjän kanssa uudesta kumppanuus- ja yhteistyösopimuksesta. Ehtona on kuitenkin oltava se, että Venäjä noudattaa 12. elokuuta ja 8. syyskuuta tehtyjä sopimuksia.
István Szent-Iványi
- (HU) Arvoisa puhemies, EU pyrkii kumppanuuteen ja yhteistyöhön Venäjän kanssa, mutta emme voi puhua kumppanuudesta, jos se ei perustu vastavuoroisuuteen, kansainväliseen oikeuteen ja sopimusten noudattamiseen. Venäjän toimet Georgialla tuhosivat kumppanuutemme keskeisimmän psykologisen perustan: luottamuksen. Tämä luottamus voidaan palauttaa vain siinä tapauksessa, että kuusikohtainen sopimus pannaan täytäntöön kaikkien sen sisältämien yksityiskohtien osalta ja kokonaisuudessaan. Emme tarvitse edistysaskeleita tai toimia oikeaan suuntaan, vaan haluamme, että sopimuksia noudatetaan aidosti ja täysipainoisesti. Venäjän on päätettävä vähintään se, pitääkö se Eurooppaa kumppaninaan, kilpailijanaan vai vihollisenaan. Moskovan on tiedettävä, että mitä tahansa se päättääkin - siis pitääkö se meitä kumppaninaan vai vihollisenaan - Ukrainan, Georgian ja muiden naapurimaiden tulevaisuus ja itsenäisyys eivät voi riippua voimaan pohjautuvista sopimuksista. Eurooppa ei voi koskaan sallia maanosan uutta jakoa, uutta Jaltan sopimusta. Me todellakin haluamme tämän kumppanuuden, mutta sen on perustuttava vastavuoroisudelle ja keskinäiselle kunnioitukselle. Kiitos.
Laima Liucija Andrikien
- (EN) Arvoisa puhemies, Venäjän ja Georgian välinen sota ja sen jälkivaikutukset viittaavat siihen, että Euroopan unionin on vakavasti arvioitava uudelleen suhteitaan Venäjän kanssa, kuten komission jäsen aivan perustellusti korosti tänään. Lisäksi asioiden hoitaminen entiseen tapaan olisi keskeytettävä siihen asti, kunnes Eurooppa saa selkeitä vastauksia Venäjältä eräisiin hyvin tärkeisiin kysymyksiin.
On todettava, että Euroopan pitää löytää keino keskustella Venäjän kanssa uudella, erilaisella ja vahvemmalla äänellä. Syy tähän on se, että Venäjä on palannut 1800-luvun vaikutusaluepiireihin pohjautuvaan toimintatapaan tai yksinkertaisesti sanottuna reaalipolitiikan oppiin. Tästä ovat todisteena Venäjän puheet etuoikeutetuista eduista lähialueillaan. Reaalipolitiikkaa pidetään käynnissä aggressiivisella kansallismielisyydellä kotimaassa ja Venäjällä harjoitettavalla sitä ympäröimien vihollisten leimaamisella. Tästä näkökulmasta Euroopan kannalta on ratkaisevan tärkeää, että se ymmärtää tarpeensa panna täytäntöön kovemmat voimakeinonsa.
Euroopan reaktiot Venäjän ja Georgian väliseen konfliktiin ja sen jälkiseurauksiin ovat olleet sekavia. Joidenkin mielestä on järkevää, että EU:n ja Venäjän välisten suhteiden hoitamista jatketaan entiseen tapaan. Näin tapahtuu huolimatta siitä, että Moskova ei ole vielä täyttänyt kokonaisuudessaan sitoumuksiaan joukkojen vetämisestä, ja mikä tärkeintä, se on tunnustanut Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyyden. Paluu asioiden hoitamiseen entiseen tapaan ennen kuin Moskova täyttää täysipainoisesti sitoumuksensa lähentelee lepyttämistä. Euroopan on aloitettava toiminta Venäjän kanssa, mutta sen on tehtävä niin periaatteellisella ja johdonmukaisella tavalla.
EU:n vaikutusvalta Venäjään on rajoitettu. Tästä huolimatta Venäjä pitäisi varmasti tärkeänä yhtenäistä länsimaista asennoitumista. Venäjä on hyvin herkkä kansainväliseen maineeseensa ja arvovaltaansa liittyvissä asioissa. Esimerkkinä mainittakoon G7:n ja G8:n väliset näkökohdat. Teknologiaan liittyvät tutkimusohjelmat, kauppasopimukset ja ydinpolttoaineet ovat myös asioita, joista Moskova on kiinnostunut.
Lopuksi haluan todeta, että EU:n on pysyttävä vahvana ja johdonmukaisena kyetäkseen edistämään näkemystään siitä, miten kumppanuutemme Venäjän kanssa olisi kehityttävä.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja Jouyet, arvoisa komission jäsen, EU:n ja Venäjän väliset suhteet on arvioitava uudelleen jopa ilman Georgian tapahtumia. Energiaan, turvallisuuteen ja yhteiseen naapuruuteen liittyvät kysymykset edellyttävät yhteisen hallinnan käsitettä, jollaista ei vielä ole olemassa. Euroopan unionissa suositaan edelleenkin enemmän kahdenvälistä kuin monenvälistä toimintaa, joka heikentää toimintatapojemme tehokkuutta. Tämän lisäksi unionin saamien erilaisten kokemusten pohjalta voidaan todeta, että Venäjästä ei edelleenkään ole idän ja lännen välistä yhteistä näkemystä, joka olisi perusedellytys yhteiselle kannalle. Haluan tehdä tämän selväksi: idässä olemme kaikkein vähiten kallistuneet yhteenoton suuntaan, koska olisimme ensimmäisiä häviäjiä. Yhtä lailla olemme vähiten halukkaita hyväksymään sen, että Venäjän tuomittava käytös jätetään vaille huomiota, koska tässäkin tapauksessa me häviäisimme ensimmäisenä, jos tällainen toistuisi.
Yleistäminen on kummassakin tapauksessa väärin. Venäjän suhteiden ei pitäisi jäädä kokonaan Georgian tapahtumien loukkuun. Toisaalta sitä, mitä Georgiassa tapahtui, ei pitäisi unohtaa vain vuoksi, että voisimme säilyttää kahdenväliset suhteemme koskemattomina. Meidän ei tarvitse keskeyttää suhteitamme Venäjän kanssa. Onnistuimmehan menneisyydessä elämään paljon pahemmassa tilanteessa. Tarvitsemme vilpitöntä keskustelua, joka pohjautuu vahvuuksiimme - ilmeisesti tämä ainoa asia, jota Venäjä kunnioittaa - ja jonka puitteissa osoitamme, mikä on hyväksyttävää ja mikä ei, ja Venäjän on vihdoin kerrottava, mitä se todella haluaa meistä. Toivon, että kykenemme kumpikin selviytymään tästä.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Arvoisa puhemies, Euroopan ulkopolitiikassa on tapa, joka on olennaisilta osiltaan Hans-Dietrich Genscherin muovaama. Hän aloitti keskustelut Neuvostoliiton kanssa jopa kaikkein vaikeimpina kylmän sodan aikoina, mutta keskustelut pohjautuivat aina Venäjän etujen vakavamieliseen analysointiin. Tuohon aikaan vallitsevan tilan puolustaminen oli Neuvostoliiton ensisijainen tavoite, kun taas nykyään Venäjän ensisijainen tavoite on muuttaa vallitsevaa tilaa oman edun mukaisesti. Tämä on täysin eri kanta, kun puhutaan Venäjän eduista. Sillä on Abhasian ja Etelä-Ossetian tunnustamisen kautta puolueeton etu ratkaisemattomissa konflikteissa ja Pariisin peruskirjan arvostelemisessa. Tässä näkyvät sen edut. Se on kiinnostunut epävakaasta Ukrainasta.
Tässä asiassa ei ole mitään hyvää. Tämä on meille haaste. Tämä on kuitenkin paljon parempi vaihtoehto kuin Neuvostoliiton aiheuttama eksistentiaalinen uhka, ja jopa niinä aikoina kävimme keskustelua venäläisten kanssa. Niinpä voidaan todeta, että meidän osaltamme yksi asia on selvä: emme kaipaa kylmän sodan retoriikkaa, mutta emme myöskään halua naiviiutta. Haluamme käydä Moskovan kanssa kriittistä keskustelua. Tuemme ajatusta strategisen kumppanuuden pitkän aikavälin tavoitteesta, mutta emme sellaista naiivia olettamusta, että olemme jo saavuttaneet tämän tavoitteen.
Haluaisin lisätä tähän, että olisimme olleet iloisia, jos olisimme voineet käydä tätä keskustelua Brysselissä eikä Strasbourgissa.
Francisco José Millán Mon
(ES) Arvoisa puhemies, Venäjä on tärkeä maailmanlaajuinen toimija ja turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. Sillä on mittava ydinasevarasto, laaja alue ja runsaat luonnonvarat, joihin kuuluvat muun muassa kaasu ja öljy. Sen yhteistyö on tärkeää, jotta voidaan selvittää Lähi-idän rauhanprosessin kaltaisia haasteita tai Iranin ydinasiaa sekä torjua järjestäytynyttä rikollisuutta, terrorismia, ilmastonmuutosta ja ydinaseiden leviämistä.
Sen vuoksi meidän ei mielestäni pidä eristää Venäjää, vaan pikemmin yrittää saada sen kanssa aikaan keskustelu ja yhteistyö. Voisimme myös luoda suhteen toisella vielä kunnianhimoisemalla tasolla. Venäjän federaatio on Euroopan naapuri, joka on jätettyään taakseen pitkän poliittisen totalitaarisen ja taloudellisen keskusjohtoisuuden kauden aloittanut viime vuosikymmenellä matkan demokratian, ihmisoikeuksien ja yksityisiin aloitteisiin perustuvan talouden tiellä.
Jos Venäjä pitää edelleen kiinni näistä ihanteista, sen Euroopan unionin kanssa luomiensa suhteiden olisi oltava syvälliset ja todellisille naapureille ja kumppaneille tyypilliset ja yhteisiin perusarvoihin perustuvat. Georgian kriisi oli todellakin hyvin vakava. Meille Euroopan unionin jäsenille perusperiaatteisiin on kuuluttava voiman käytön välttäminen, valtioiden suvereeniuden ja alueellisen koskemattomuuden kunnioittaminen sekä kansainvälisten sopimusten noudattaminen vilpittömin mielin.
Venäjän kesäinen toiminta ei ollut näiden periaatteiden mukaista. Minusta vaikuttaa myös siltä, että Venäjä ei ole pannut 12. elokuuta ja 8. syyskuuta tehtyjä sopimuksia täytäntöön täysin tyydyttävästi ja että se on ehkä voinut hyötyä näiden sopimusten epäselvyyksistä.
Geneven konferenssi ei myöskään alkanut kovin hyvin. Mikäli Venäjän viranomaiset haluavat rakentaa meidän, Euroopan unionin, kanssa todelliseen yhteistyöhön ja luottamukseen perustuvat suhteet, heidän toimintansa ei pitäisi jatkua samanlaisena kuin viime kuukausien aikana. Heidän on myös taattava se, että heidän kotimaassaan kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja oikeusvaltion periaatetta, asia, jonka presidentti Medvedev itse julisti virkakautensa alussa.
Hyvät kuulijat, elämme nyt mielestäni ratkaisevan tärkeää aikaa. Meidän on oltava tarkkaavaisia ja pyrittävä vakuuttamaan Venäjä siitä, että todellisten kumppanien ja Euroopan naapurien keskinäiseen luottamukseen perustuvat tiiviit suhteet edellyttävät sitä, että noudatamme samoja perusperiaatteita ja -sääntöjä.
Kristian Vigenin
(BG) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, Venäjän suhteita käsittelevä kysymys on tullut monesti esiin parlamentin keskusteluissa, mikä itsessään osoittaa sen, miten tärkeä asia tämä on, eikä pelkästään Euroopan unionin toimielinten vaan myös sen kansalaisten mielestä. Arvoisa komission jäsen, suhtaudun myönteisesti suhtautumistapaanne, koska meidän on elettävä todellisessa maailmassa ja koska meidän on oltava täysin tietoisia niistä riskeistä ja kielteisistä seurauksista, joita avoimella yhteenotolla Venäjän kanssa saattaa olla. Meidän on pyrittävä ottamaan opiksi jokaisesta konfliktitilanteesta kääntämällä ne eduksemme tulevaisuutta varten. Emme aliarvioi Georgian sotatoimien vakavuutta. Ehkäiseminen on ainoa toimintatapa, jolla voitaisiin välttää vastaavat tapahtumat naapurimaissamme.
Kaksi kuukautta sitten kysyin Javier Solanalta, odottiko hän Venäjän olevan Georgian sodan jälkeen suostuvaisempi ja valmiimpi kompromissiin vai jatkaisiko se toimntaansa entistä riitaisemmalla ja ylimielisemmällä tavalla. Hän ei tietenkään vastannut, mutta nyt voin tehdä sen johtopäätöksen, että kielteinen ennuste ei käy toteen. Tämä riippuu kuitenkin pitkälti myös meistä. Katson, että edessämme oleva haaste on se, miten rakentaa uudet ja käytännölliset suhteet Venäjän kanssa vaarantamatta niitä arvoja, joihin Euroopan unioni perustuu. Sen vuoksi on tärkeää, että meillä on selvä strategia, jolla varmistetaan, että jokaisen askeleen rinnalla kohti talous-, energiakysymyksiä sekä ulkopoliittisia kysymyksiä ja kaikenlaisten haasteiden kohtaamista koskevaa yhteistyötä otetaan askel kohti ihmisoikeuksien ja demokraattisen uudistuksen edistämistä Venäjällä.
Yhteenvetona haluaisin korostaa, että on tärkeää tuoda esiin sellaiset asiat, joiden kautta Venäjä voi ryhtyä panemaan täytäntöön niitä toimia, jotka ovat meille yhteisiä. En luettele näitä kysymyksiä tässä yhteydessä. Katson, että komission ja neuvoston tähän mennessä esiin tuoma lähestymistapa säilyy ja tuo menestystä.
Kiitos.
Toomas Savi
(EN) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on ainoa Euroopan unionin elin, joka on suoraan Euroopan unionin kansalaisten valitsema. Sitä on myös kutsuttu Euroopan omatunnoksi. Tätä omatuntoa ovat vuosien aikana rasittaneet Venäjän aikaan saamat konfliktit. Ajatelkaapa Tšetšenian sotaa, muistelkaa Ukrainaa, rekka-autoja, jotka jonottavat viikkoja Suomen, Viron ja Latvian rajoilla, ratkaisematonta konfliktia Transtriassa, kyberhyökkäyksiä Virossa, puolalaisen lihan tuontikieltoa. Kaikkien näiden asioiden lisäksi Venäjä on nyt hyökännyt Georgiaa vastaan.
Olen huolissani siitä, että EU osoittaa ainoastaan arkoja reaktioita ja hiipii varpaillaan kysymysten ympärillä sen sijaan, että se keskustelisi pakotteista. Me vain rohkaisemme Venäjää omaksumaan entistä vastuuttomamman toimintatavan. Olen vakuuttunut siitä, että puhdas omatunto Venäjän suhteissa ei ole mikään ylellisyys, johon Euroopan unionilla ei ole varaa.
Ari Vatanen
(EN) Arvoisa puhemies, ensi viikolla Moskovassa aloitetaan Formula 1 -kilparadan rakentaminen. Kilparataa rakennettaessa on pidettävä kiinni insinöörin suunnitelmasta. Asiassa ei voi toimia kahdella tavalla. Meidän oletetaan olevan demokratian insinöörejä täällä parlamentissa, ja ehkä meidän ei niinkään pitäisi puhua EU:n ja Venäjän välisistä suhteista vaan EU:n ja Kremlin välisistä suhteista, koska Kremlin johtajat vaihtuvat jonakin päivänä, ja toivomme, että vaihdos tuo muutoksen parempaan suuntaan.
Totta kai haluamme Venäjän mukaan ja haluamme Kremlin mukaan, kukaan ei kiistä tätä asiaa, mutta kysymys kuuluukin: kenen ehdoilla? Emme voi toimia heidän ehdoillaan. On toimittava maailmanlaajuisiin arvoihin perustuvilla maailmanlaajuisilla ehdoilla. Meidän odotetaan puolustavan Euroopan unionin perusrakenteita. Jos on partiolaisten jäsen, on oltava sääntöjä noudattava partiolaisten jäsen. Jos katsomme näitä nykyisiä, sanoisinko, Kremlin hallintojärjestelmän käytäntöjä, läpi sormien, olemme pian siinä tilanteessa, että kiellämme itseltämme EU:n tarkoituksen. Me myös petämme Venäjän kansaa, koska meidän pitää tukea demokraattisia voimia kaikkialla maailmassa. Emme voi toimia kahdella eri tavalla. Meidän on annettava toivoa näille ihmisille, jotka taistelevat elämän perusarvojen puolesta. Tämä on velvollisuutemme.
Jos Venäjästä tulee demokraattinen, meidän on toivotettava se tervetulleeksi mihin tahansa kansainväliseen rakenteeseen. Meidän on katsottava kauas eteenpäin, kuten esi-isämme tekivät. Miksei Venäjä voisi jonakin päivänä olla uudistetun EU:n tai Naton jäsen? Emme koskaan tiedä. Jean Monnet ja Robert Scuman olivat hyvin kaukokatseisia ihmisiä. Se on tapa päästä asioissa eteenpäin. Keskustelu alkaa muuttua hyvin vakavaksi, joten saanen nyt, kun pohdimme näitä suhteita, tuoda mieliinne yhden venäläisen anekdootin. Kana sanoi possulle "Aloitetaan yhteinen hanke. Perustetaan aamiaista tarjoava yritys. Minä tuon munat, ja sinä pekonin."
Katrin Saks
(ET) On selvää, että emme voi puhua Venäjän suhteidemme kunnostamisesta tai parantamisesta, jos keskinäinen luottamus puuttuu, eikä tällaista luottamusta voida luoda ilman rauhansuunnitelman täydellistä täytäntöönpanoa. Näen suhteet Moskovan kanssa kahdesta näkökulmasta. Ensinnäkin katson niitä jäsenvaltioiden näkökulmasta, jossa kannatan sellaista näkemystä, jonka mukaan on järkevämpää keskustella tällaisista aiheista kuin panna suhteet poikki. Euroopan unionin näkökulmasta viestimme on kuitenkin se, että unionin olisi otettava huomioon sellaisten pienten maiden toiveet ja pelot, jotka ovat kokeneet erilaisen historian kuin muut. Samalla tavalla kuin Venäjän aggressiivinen ulkopolitiikka ja ihmisoikeusrikkomukset eivät voi olla ainoa viesti, sellaiset Euroopan unionin edut, jotka nousevat heikompien, toisin sanoen Itä-Euroopan maiden yläpuolelle, eivät myöskään voi muodostua ainoaksi toimintatavaksi.
Pidin siitä, mitä oikeistolainen Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy totesi tänään. Hän korosti, että tarvitaan keskustelua vastahyökkäyksen sijaan. Hän muistutti meitä siitä, että aikaisemmin katsottiin, ettei Moskovaan menemisessä ole mitään järkeä, mutta samalla hän muistutti, että niin toimiminen kuitenkin pysäytti Venäjän joukot. Emme tietenkään tarvitse uutta kylmää sotaa, mutta meidän on kyllä puolustettava eurooppalaisia suvereeniuden, alueellisen koskemattomuuden ja arvoihin perustuvan politiikan ja demokratian periaatteita.
Vetoan Euroopan unioniin, jotta se pyrkisi edelleen harjoittamaan kestävää ulkopolitiikkaa Venäjän kanssa, eikä katkaisisi suhteita sen kanssa. Parlamentin jäsenten velvollisuus on ratkaista jännitteet. Tarvitsemme diplomatiaa ja myös kansantajuista diplomatiaa, josta hyvänä esimerkkinä on hyvin menestyksekäs venäläinen teatterifestivaali, joka juuri päättyi kotimaassani Virossa. Haluaisin lisäksi vedota Euroopan johtajiin, EU:n puheenjohtajavaltioon sekä Euroopan parlamentin ryhmien johtajiin, jotta he eivät unohtaisi niitä naapureiden kokemia pelkoja ja kauhua, joita Venäjä edelleen saa aikaan jatkamalla aggressiivista politiikkaansa. On selvää, että tällä hetkellä Euroopan unionin ja Venäjän välillä on hyvin vähän luottamusta, mikä johtuu..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Jerzy Buzek
(PL) Kiitän tilaisuudesta keskustella tästä kysymyksestä. Uskon, että kaikki tässä parlamentissa haluavat samaa asiaa. Haluamme tehdä yhteistyötä Venäjän kanssa. Lisäksi haluamme Eurooppaan vakaan ja helposti ennustettavan poliittisen tilanteen. Venäjä todellakin tarvitsee meitä, Euroopan unionia, koska se haluaa myydä kaasua ja raakaöljyä, mutta ennen kaikkea siksi, että sillä on omat sisäiset ja ulkoiset ongelmansa. Venäjä tarvitsee meidän vakauttamme, vastuutamme ja voimaamme. Niinpä on kysyttävä, miten me tässä parlamentissa eroamme toisistamme? Eroamme tavalla, jolla haluamme edetä suhteissamme Venäjän kanssa, jotta saavuttaisimme Euroopan unionin tavoitteet, ei pelkästään taloudelliselta kannalta vaan myös sen kannalta, miten noudatamme niitä periaatteita ja arvojärjestelmää, joihin uskomme.
Haluaisin esittää teille omaan kokemukseeni perustuvan esimerkin. Vuonna 2001 Venäjän ja Puolan väliset suhteet olivat totisesti hyvät, ja Puolan ulkoministeri otettiin Moskovassa vastaan kunnianosoituksin. Venäjän pääministeri saapui Varsovaan keskustelemaan tärkeistä asioista, jotka liittyvät keskinäisiin suhteisiimme, erityisesti energia-alalla. Hän jopa pidensi vierailuaan päivällä, veto, joka on normaaleissa oloissa harvinainen. Tämä tapahtui huolimatta siitä, että vain alle kaksi vuotta aikaisemmin vuonna 1999 Puola karkotti noin 12 venäläisdiplomaattia, jotka olivat sekaantuneet sellaiseen toimintaan, jolla ei ollut paljon tekemistä diplomatian kanssa. Tätä seurasi sitten lyhytaikainen kriisi, kunnes venäläiset vihdoin myönsivät, että meidän kanssamme kannatti aloittaa keskustelut ja ryhtyä yhteiseen toimintaan, ja näin tapahtui siksi, että olemme oikealla asialla, meillä on vahvuutta pitää kiinni kannastamme.
Venäläiset ovat ylpeä kansa, jolla on suuret perinteet. He arvostavat muiden peräänantamattomuutta ja vahvuutta enemmän kuin monimutkaisia selityksiä, joiden mukaan "musta ei ole aivan musta". Kun olemme selkeästi oikeassa, tiukka ja päättäväinen asenne on ainoa ratkaisu.
Maria-Eleni Koppa
(EL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on nyt edessään haaste, joka liittyy sen ja Venäjän välisten suhteiden ennalleen palauttamiseen. Näiden suhteiden on perustuttava ihmisoikeuksien kunnioitukseen ja kansainvälisen oikeuden noudattamiseen. Kansainväliset tapahtumat ovat senkaltaisia, että Euroopan unionin ja Venäjän välille on luotava uudet strategiset suhteet. Yhtenäinen Eurooppa, johon ei liity menneisyyden jakolinjoja, on lopullinen tavoite.
Meidän on tehtävä läheistä yhteistyötä Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa voidaksemme luoda alueelle vakautta, koska millään Kaukasuksen ratkaisemattomista konflikteista ei ole vakavasti otettavia ratkaisun näkymiä ilman Venäjää. Meidän etumme on etsiä yhteisiä ratkaisuja yhteisiin ongelmiin, jatkaa kumppanuusneuvotteluja mahdollisimman pian ja aloittaa keskustelu yhteisymmärryksen ja keskinäisen kunnioituksen hengessä. Vain näin voidaan luoda edes vähän toivoa ratkaisujen löytämisestä jopa kaikkein vaikeimpiin ongelmiin tavalla, joka palvelee yhteistä etua. Tarvitsemme tätä myös sisäistä vakauspolitiikkaa varten koko Eurooppaa varten.
Kaukasuksen maille ja Yhdysvalloille on tehtävä selväksi että entistä laajempien Euroopan ja Atlantin välisten suhteiden on kehityttävä tiiviisti Moskovan kanssa luotavien suhteiden normalisoinnin rinnalla. Jos tavoitteena todellakin on yhteinen turvallisuus, silloin tarvitaan kaikkien yhteistyötä ja osallistumista. Muuten paluu kylmän sodan mentaliteettiin on yksisuuntainen tie.
Gunnar Hökmark
(SV) Arvoisa puhemies, Euroopan kartta on muuttunut aseistettujen hyökkäysten ja sodan myötä. Tällaisella toiminnalla Venäjä on osoittanut, että se on valmistautunut käyttämään sotilaallisia voimia poliittisten tavoitteidensa saavuttamiseksi. Meidän ei pidä sallia sitä, että tämä asia työnnetään syrjään tämänpäiväisessä keskustelussa. Asian on ilman muuta vaikutettava näkemykseemme Venäjästä, mutta se vaikuttaa myös erilaisiin vaatimuksiin, joita on asetettava kaikenlaisen tulevan yhteistyön mahdollistamiseksi. Haluaisin varoittaa niitä, jotka vertaavat tätä tilannetta muihin asiantiloihin. Jäsen Swovoda, pyydän, että ette vertaa tätä tilannetta Irakiin. Irak oli äärimmäisen julma diktatuuri, jolla oli konflikti kansainvälisen yhteisön kanssa. Meillä saattaa olla eriäviä mielipiteitä siitä, mitä tapahtui, mutta älkää verratko Irakia eurooppalaiseen demokratiaan ja suvereeniin valtioon.
Sille, mitä Georgiassa tehtiin, ei ole minkäänlaista oikeutusta. Ei pidä antaa oikeutusta jollekin sellaiselle, jota ei voida oikeuttaa. Venäjällä eikä millään muullakaan maalla ei ole mitään oikeutettuja turvallisuuteen liittyviä etuja missään toisessa Euroopan maassa. Tämän on oltava lähtökohta kaikelle eurooppalaiselle yhteistyölle. Muuten yhteistyön perustaa heikennetään, ja tie uusille väkivaltaisuuksille avautuu.
On lukuisia merkittäviä yhteistyötä edellyttäviä aloja, joilla tarvitaan Venäjän osallistumista. Näitä ovat energia-ala, Iran ja ilmastonmuutos. Oma mielipiteeni on se, että Euroopan ja Euroopan unionin olisi oltava avoimia yhteistyölle, mutta on tietenkin sovellettava sellaisia vaatimuksia, joita tarvitaan yhteistyöperustan muodostamiselle. Meidän olisi suhtauduttava yhteistyöhön myönteisesti, mutta samalla sen olisi oltava selkeää sille asetettavien vaatimusten kannalta. Näin voimme osaltamme auttaa Venäjää kehittämään myönteistä suhtautumista demokratiaan ja perussääntöjen kunnioittamiseen. Tämän on oltava Euroopan Venäjän toimien perusta.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, ymmärrän, miksi monet parlamentin jäsenet ovat esittäneet Venäjän vastaisen kannan. He ovat menneisyydessä joutuneet kärsimään. Kreikassa meillä oli siviilisota, joka kesti täydet neljä vuotta ja aiheutti monta kuolonuhria.
Emme siis voi aina vain katsoa taaksepäin. Meidän on myönnettävä ne asiat, joissa Venäjä on oikeassa. Olemmeko unohtaneet, että Putin varoitti, että Kosovon tunnustaminen aiheuttaisi vastaiskun? Olemmeko unohtaneet, että Bush on rikkonut Yhdysvaltojen Venäjälle antaman lupauksen siitä, että Nato ei laajenisi itään päin?
On vain yksi toimintatapa, jota meidän olisi noudatettava, ja sen presidentti Sarkozy esitti tänään todetessaan, että olisi vastuutonta sallia kriisin vaikuttaa Euroopan unionin ja Venäjän välisten suhteiden kehittymiseen.
Adrian Severin
(EN) Arvoisa puhemies, Venäjä ei ole enää Neuvostoliiton kaltainen vapaan ja demokraattisen Euroopan vihollinen. Venäjä ei ole vielä Euroopan unionin strateginen kumppani. Meidän on päästävä eroon tällaisesta monitulkintaisuudesta. Venäjä on liian tärkeä, jotta se voitaisiin eristää, ja Venäjä on liian tärkeä, jotta se voitaisiin jättää huomiotta. Euroopan unionin on pohjauduttava näihin tosiasioihin.
Geopoliittiset kriisit Etelä-Kaukasiassa ja Länsi-Balkanissa todistavat, että Venäjä ja euro-atlanttiset demokratiat voivat parantaa käsivarren mitan päässä yksipuolisia toimia kaikessa rauhassa välittämättä siitä, mitä ovat muiden painopistealat.
Viimeaikainen maailmanlaajuinen rahoitus- ja talouskriisi on osoittanut, että Venäjä ja Euroopan unioni ovat toisistaan riippuvaisia ja tarvitsevat toisiaan. Sen vuoksi meidän on kutsuttava koolle uusi turvallisuus- ja yhteistyökonferenssi laajemmassa Euroopassa, joka ulottuu tällä kertaa Vancouverista ja Shanghaihin, voidaksemme laatia uudelleen kansainvälisten suhteiden ja kansainvälisten organisaatioiden kansainvälisen oikeuden periaatteet ja säännöt..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Bogusław Rogalski
. - (PL) Askel askeleelta Venäjä palauttaa itselleen naapuriensa hallinnan ja saavuttaa menestyksekkäästi ulkopolitiikkaa koskevat tavoitteensa. Se esittelee maailmalle tosiasiat, kun taas eurooppalaiset poliitikot vain osoittavat tekopyhyyttä ja heikkoutta. Ranskan presidentti miltei keikahti kumoon ylistäessään Venäjää, eikä Venäjä siltikään vetänyt joukkojaan Georgian kapinallisilta alueilta vaan tunnusti niiden itsenäisyyden. Saksan liittokansleri puolestaan vakuutti Tbilisissä, että Georgia ei liittyisi Natoon. Muutama viikko myöhemmin hän vakuutti presidentti Medvedeville, että ei ollut mitään syytä kiirehtiä asioita.
Venäjä tietään todellakin, miten tällainen uskollisuus on palkittava. Saksalaiselle E.ON-yritykselle on myönnetty pääsy Siperian varastoihin ja energiamarkkinoille, ja molemmat maat rakentavat yhdessä kaasuputken, eräänlaisen napanuoran, Itämeren alle. Ranskan presidentti on taas allekirjoittanut Moskovassa monen miljardin euron arvoisia sopimuksia, jotka liittyvät Venäjän rautatieverkoston nykyaikaistamiseen. Kaikkein häpeällisin esimerkki Euroopan käyttäytymisestä Venäjää kohtaan oli se, kun presidentti Sarkozy totesi, että Venäjällä on oikeus puolustaa omia kansalaisiaan.
Onko meidän muka kuviteltava, että neuvoston puheenjohtaja ei tiennyt, että Venäjä on käyttänyt tätä temppua aikaisemmin useissa yhteyksissä? Tämä on uusi Jalta..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Puhemies
(ES) Hyvät kuulijat, minun on todettava, että kun puhutte yhtä nopeasti kuin edellinen puhuja, tulkkausta ei järjestetä, koska tulkit eivät tietenkään kykene pysymään tällaisten puheiden vauhdissa. "Catch-the-eye" -menettelyä ei ole tarkoitettu käytettäväksi ovelana tapana käyttää puheenvuoro, kun teille ei ole myönnetty aikaa. Meidän on esitettävä menettely puhemiehistön tarkasteltavaksi, koska yhä useammat jäsenet käyttävät sitä. Kun 14 tai 15 jäsentä pyytää puheenvuoroa tällä tavalla, emme yksinkertaisesti voi mahduttaa kaikkia puheenvuoroja. Joka tapauksessa, pyydän teitä huomioimaan, että jos puhutte hyvin nopeasti, ainoastaan maanmiehenne ymmärtävät teitä, koska yksikään tulkki ei kykene pysymään sellaisessa vauhdissa.
Christopher Beazley
(EN) Arvoisa puhemies, minulla on kolme kysymystä komission jäsenelle. Hän puhui keskustelujen jatkamisen puolesta kollega Hökmarkin puheenvuoron jälkeen. Mitkä ovat EU:n tavoittelemat edut näiden keskustelujen aikana? Aikooko hän vaatia, että Venäjän sotilasjoukot - joista 8 000 sotilasta on edelleen Georgian alueella - vetäytyvät erityisesti Kodori Gorgesta, jota abhasialaiset ammattisotilaat ovat laittomasti miehittäneet ja vieneet sen jälleen Georgian joukoilta?
Toiseksi haluan kysyä, pohtiiko Venäjä osallistumista sellaisten varojen maksamiseen, joita tarvitaan niiden joukkojen aiheuttamien Georgian kansalaisille ja Georgian infrastruktuureille koituneiden vahinkojen korjaamiseen?
Lopuksi haluan kysyä, onko asia niin, että hänellä on tietoa siitä, että vaikka Saakašvilia on syytetty harkitsemattomasta toiminnasta, 400 venäläistankkia itse asiassa..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Miloš Koterec
- (SK) Lähdemme liikkeelle vääristä lähtökohdista, aivan kuin haluaisimme kohdella Venäjää vihollisena. Kuten on jo moneen kertaan todettu, meillä on Venäjän kanssa monta yhteistä strategista etua. Globalisaatio on tosiasia, ja meidän olisi oltava selvillä siitä, mitkä ovat tulevaisuuden todelliset vaarat rauhan, kehityksen ja itse olemassaolomme kannalta.
Olen samaa mieltä näistä asioista. Meidän on tuomittava Georgian suhteeton reagointi ja kaikki vastaavanlainen toiminta. Mitä muuta saatoimme kuitenkaan odottaa? Esitämme arvosteluja ja reagoimme, mutta meidän on myös tehtävä työtä yhdessä Venäjän kanssa tasa-arvoisena ja potentiaalisena strategisena kumppanina. Meidän on esitettävä ehdotettuja ratkaisuja marraskuun huippukokouksessa. Siten ainakin pidämme huolta omista eduistamme.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, edellinen keskustelu on varsin selvästi osoittanut sen, että meillä on Venäjän kanssa monta yhdistävää tekijää, ja monet näistä tekijöistä vaikuttavat myös aiheuttavan ristiriitoja. Näitä ovat tilanne Kaukasuksella ja Georgiassa, ja energiakysymyksestä on keskusteltu moneen kertaan. Lisäksi on kysymys yhteisistä eduistamme finanssikriisin keskellä, asia, joka on nostettu esiin jälkeen kerran ja aivan perustellusti.
Haluan esittää komissiolle ja neuvostolle pyynnön - presidentti Sarkozy puhui asiasta lyhyesti - että Euroopan ei pidä enää pelkästään tyytyä reagoimaan tilanteisiin, vaan sen on pyrittävä aktiivisesti ja ennakoivasti tekemään aloitteita ja aloittamaan keskusteluja joukosta kysymyksiä, jotka ovat meille tärkeitä. Tarvitsemme Venäjän kanssa rakentavaa keskustelua, mutta sen ei aina pitäisi olla yhden osapuolen harjoittamien toimien määrittämä.
Tunne Kelam
(EN) Arvoisa puhemies, suurin ongelma ei mielestäni ole Venäjä, vaan Euroopan unionin luonteeseen liittyvät eroavuudet. Eroavuuksia ilmenee arvojen ja houkutusten välillä sekä siinä, että asioita halutaan hoitaa entiseen tapaan. Ratkaisu on osoittaa vakuuttavasti, että Eurooppa aikoo vakavissaan panna täytäntöön yleismaailmalliset arvonsa - nyt ei puhuta EU:n arvoista tai Venäjän arvoista - ja varmistaa, että sellaisia hyökkäyksiä, joita Georgiaan tehtiin, ei koskaan enää tapahdu Euroopassa. Georgia on osa Eurooppaa.
Miten meidän pitäisi varmistaa tämä? Kuten jäsen Savi totesi, meidän ei pidä hiipiä varpaisillamme, vaan ottaa selvästi kantaa siihen, miten vastaavat tapahtumat voidaan tulevaisuudessa estää.
Kysymykseni koskee myös lahjoittajien konferenssia. Pitäisikö meidän pyytää Venäjää kattamaan osan vahingoista..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hyvien suhteiden luominen Venäjän federaation kanssa on Euroopan unionille valtava haaste. Venäjän federaatio on yksi mahtavimmista kumppaneista poliittisissa, taloudellisissa ja sotilaallisissa kysymyksissä.
Viimeaikaiset tapahtumat Georgiassa ovat suuresti vaarantaneet luottamuksemme itäiseen naapuriimme. Venäjän ulkopolitiikka on paljastanut Kremlin pyrkimykset, se aikomuksena on rakentaa uudelleen laaja, maailmanlaajuinen valtakunta, eikä se osoita kunnioittavan riittävästi kansainvälisiä sopimuksia. Moskova on selvästi osoittanut, mitkä ovat sen vaikutuspiirit. Tämä on asettanut Euroopan unionin hyvin vaikeaan tilanteeseen, jossa kuitenkin onneksi puhuimme yhdellä äänellä, vaikkakin tuota ääntä on jonkin verran vaimennettu.
Georgian tapahtumien jälkeen meidän olisi pohdittava, miten voidaan säilyttää johdonmukainen politiikka Venäjää kohtaan. Turvallisuuskysymys on ala, joka edellyttää nyt meiltä välittömiä toimia.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin osoittaa erityisen kunnianosoitukseni presidentti Sarkozylle, joka on Ranskan puheenjohtajakauden aikana varmistanut, että 90 prosenttia kuusikohtaisesta suunnitelmasta on toteutettu puhuttaessa joukkojen vetäytymisestä Georgiasta. Mielestäni Putinin ja Medvedevin johtamalla Venäjällä on myöhään ymmärretty, että niiden suhteettomat hyökkäykset Georgiaan olivat virhe, koska Venäjä tarvitsee edelleen hyviä suhteita lännen kanssa tai se muuten se ajautuu taloudelliseen tuhoon. Lisäksi on todettava, että ainoastaan Venezuela, Nicaragua ja terroristijärjestö Hamas ovat todellisuudessa tunnustaneet Etelä-Ossetian ja Abhasian, mikä on niiden hallitukselle häpeä, ja niiden lähimmät liittolaiset, kuten Valko-Venäjä ja Uzbekistan, ovat vastustaneet sitä, että tällaiset painostukset noudattavat Venäjän uutta ja hiljattain luodun itsemääräämisoikeuden aatetta, jota ei koskaan sovellettu tšetšeeneihin.
Venäjän on ymmärrettävä, että 1800-luvun vaikutuspiirit eivät päde nykymaailmaan, ja kädet on pidettävä irti Ukrainasta ja erityisesti Krimistä, kädet on pidettävä irti Moldovasta tai Etelä-Kaukasian tasavalloista tulevaisuudessa. Moskovan on kunnioitettava alueellista koskemattomuutta..
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, minun on todettava, että unionin luonteen vuoksi voimme odottaa kuulevamme parlamentissa erilaisia näkemyksiä. Olen iloinen voidessani todeta, että tämä keskustelu on ollut korkealaatuinen, lukuun ottamatta jäsen Battenin huomioita, joita itse pidin tyrmistyttävinä. Kyseistä puheenvuoroa lukuun ottamatta muut ovat olleet täysin oikeutettuja. Haluaisin lisäksi kiittää jäsen Neytsiä ja jäsen Couteaux'ta heidän suosituksistaan lukea. Lukeminen auttaa meitä rikastuttamaan näkemyksiämme Napoleonin ja Venäjän välisistä suhteista, ja sen ansiosta Benita Ferrero-Waldner ja minä tutustumme paremmin Itävallan ja Venäjän välisiin suhteisiin.
Haluaisin esittää perusteellisemmin konfliktin alkuperästä ja kehittymisestä kolme huomiota Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan näkökulmasta. Ensimmäinen on tietenkin se, että voimankäyttö oli virhe, toinen on se, että Venäjän reaktio oli suhteeton, mutta kuten tänä aamuna on korostettu, reagointi edellytti joitakin toimia, vaikka reagointi olisikin sitten ollut suhteetonta. Kolmas huomio on se, että Euroopan unioni haluaisi riippumattoman kansainvälisen selvityksen konfliktin synnystä ja kehittymisestä.
Venäjän joukkojen vetäytymisen laajuudesta ja Kaukasian vakaudesta haluaisin todeta, että meidän ei myöskään pidä käyttäytyä kuin mitään ei olisi tapahtunut. Meille on sanottu seuraavaa: "Puheenjohtajavaltio toimii aivan kuin suhteet olisivat normaalit." Tarkoitan, että tiettyjä asioitahan on kuitenkin tapahtunut elokuusta lähtien. Kaksi kuukautta sitten jouduimme kohtaamaan aseistetun konfliktin, 10. lokakuuta saatoimme seurata Venäjän vetäytymistä lähialueilta. Kuten totesin, tämä on ratkaiseva lisäaskel.
Tämä ei tarkoita sitä, että Venäjä on täyttänyt kaikki velvollisuutensa, joista se on täysin tietoinen - vastaan nyt niille puheenvuoron pitäjille, jotka korostivat Akhalgorin alueen ongelmia - mutta tässä vaiheessa kaikkein tärkein asia on panna välittömästi alkuun poliittinen prosessi. Tämä on Genevessä parhaillaan käytävien keskustelujen tavoite. Euroopan unionin sanoma on se, että tässä maanosassa ei pidä enää olla vaikutusalueita. Euroopan unioni ja Venäjä kuuluvat samaan lähialueeseen, jonka hyväksi meidän on tehtävä yhteistyötä, eikä asettua vastakkain.
Kumppanuutta koskevien neuvottelujen jatkamisesta toteaisin, että tulevaa sopimusta koskevia neuvotteluja on siirretty, eikä keskeytetty, sellaisista oikeudellisista syistä, joihin myös tämän aamun keskustelussa on viitattu. Lisäksi, kuten Eurooppa-neuvosto totesi 15. lokakuuta, näiden keskustelujen jatkaminen edellyttää arviota, jota komissiota ja neuvostoa on pyydetty laatimaan. Tämä on täysin järkeenkäypää, kuten jäsen Neyets lisäksi korosti. Haluaisin tähdentää, että meidän on erotettava selkeästi toisistaan neuvottelujen jatkaminen ja Euroopan ja unionin välisen huippukokouksen pitäminen 14. marraskuuta. Huippukokous järjestetään, ja kuten tämä keskustelu on osoittanut, se on tärkeämpi kuin koskaan. Huippukokouksen ei ole tarkoitus olla harjoitus tulevasta kumppanuussopimuksesta käytäviä neuvotteluja varten.
Haluaisin myös palata siihen, mitä useat puhujat ovat todenneet keskinäisen riippuvuussuhteen käsitteestä. On totta, että tällaista keskinäistä riippuvuussuhdetta on tarkasteltava laajassa näkökulmassa. Se koskee kaikkia aloja. Tietenkin se koskee energia-alaa, ja sanoisin jopa, että eräille EU:n jäsenvaltioille kyse on riippuvuudesta, joka meidän on ratkaistava monipuolistamalla hankintalähteitä. Olemme myös riippuvaisia Venäjästä kansainvälisissä turvallisuusasioissa, ja sen vuoksi Euroopan unionin ei pidä jättää vastaamatta Venäjän presidentti Medvedevin ehdotuksiin, jotka puoltavat uutta eurooppalaista turvallisuuskehystä, vaikka Euroopan unionin näkökanta ei olekaan sama kuin Venäjän.
Haluaisin tässä yhteydessä korostaa, kuten monet teistä ovat tehneet, että noudatamme Helsingin päätösasiakirjaa ja Pariisin peruskirjaa, jotka myös Venäjä on allekirjoittanut, kuten jäsen Onyszkiewicz perustellusti korosti. Kuten useat teistä ovat korostaneet, tarvitsemme epäilemättä vakavamielistä analyysiä suhteistamme Venäjän kanssa. Emme mitenkään voi palata kylmään sotaan, emmekä vaarantaa arvojamme ja periaatteitamme. Tämän varmistamiseksi on kuitenkin tärkeämpää kuin koskaan aloittaa vuoropuhelu Venäjän kanssa.
Haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat onnitelleet Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Ranskaa sen tekemästä työstä, ja erityisesti jäsen Wielowieyskia ja jäsen Tannockia. Puheenjohtajavaltio Ranska toimi sitäkin tehokkaammin - ja haluaisin päättää puheenvuoroni tällä - koska se kykeni luottamaan kaikkien jäsenvaltioiden, Euroopan komission sekä Euroopan parlamentin tukeen. Euroopan unionin sisäinen jako ei epäilemättäkään olisi paras tapa Venäjälle heikentää EU:ta.
Kun ottaa huomioon, että keskustelu on hyvin selkeästi jakautunut niiden valtioiden välillä, jotka ovat liittyneet unioniin kaikkein viimeisimpinä, ja EU:n vanhempien jäsenvaltioiden välillä, on syytä korostaa, että enemmän kuin koskaan se, mitä nyt tarvitsemme ja minkä tämä keskustelu on osoittanut, on yksimielisyys tavassamme käsitellä Georgian kriisiä ja yksimielisyys vuoropuhelussamme Venäjän kanssa. Tarvitsemme Euroopan unionin yksimielisyyttä, kun tuomitsemme osapuolten voimankäytön ja alueellisen koskemattomuuden rikkomisen, ja Euroopan unionin on oltava yksimielinen toimissaan, jotka siis koskevat siviilitarkkailijoiden käyttöä tapahtumapaikalla. Viimeiseksi todettakoon, että tarvitaan Euroopan unionin yksimielisyyttä, kun se määrittelee etujaan, erityisesti energia-alalla ja enemmän koko maailmaa koskevalla kansainvälisen turvallisuuden alalla. Tällaisen yksimielisyyden pohjalta aloitamme aikanaan neuvottelut tulevaisuuden sopimuksesta Venäjän kanssa.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, tämä on ollut hyvin mielenkiintoinen keskustelu, mutta se on samalla osoittanut, että pohdinnat ovat varsin erilaisia. On erilaisia näkökulmia ja erilaisia näkökohtia, ja samalla tavalla näemme joitakin näkökohtia, joita tulee esiin neuvostossa käytävässä keskustelussa. Olen ehdottomasti samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan ja ystävämme kanssa siitä, että kaikkein tärkein asia on se, että puhumme yhdellä äänellä ja vahvalla äänellä. Tämä olisi toteutettava seuraavassa Euroopan huippukokouksen tapaamisessa Venäjän kanssa.
Mitkä ovat omat etumme? Mielestäni ilmaisin asian varsin selvästi ensimmäisessä puheenvuorossani. Meillä on vahva keskinäinen riippuvuussuhde, minkä vuoksi on olemassa joukko tärkeitä talous- ja energiakysymyksiin liittyviä etuja, mutta on myös maailmantilanteeseen liittyviä etuja. Nämä asiat mainittiin jo - ilmastonmuutos, energiaturvallisuus, kysymys siitä, miten saavutamme tulevaisuudessa sopimuksen Kööpenhaminassa. Mitä teemme Iranin ja Lähi-idän kysymyksen kanssa? Kaikkiin eri kysymyksiin liittyy selkeitä etuja, ja tätä halusin korostaa ja toistaa.
Seuraavassa yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston kokouksessa, joka pidetään 10. marraskuuta, käymme hyvin tärkeää keskustelua, ja toivomme, että saavutamme oikeanlaisen yhteisymmärryksen neuvottelujen jatkamisesta uutta EU:n ja Venäjän välistä sopimusta varten, koska neuvotteluja on ainoastaan siirretty. Se, mitä neuvoston puheenjohtaja totesi, oli mielestäni hyvin selvä asia. Sanon tämän siksi, että tämä on mielestäni paras mahdollinen etenemistapa, mutta samanaikaisesti meidän on myös oltava päättäväisiä. Meidän on kohdeltava Venäjää sellaisena kuin se on, eikä sellaisena Venäjänä, jollaisen haluaisimme sen olevan. Myös tämä on selvää. Tämä tarkoittaa ihimisoikeuksiin perustuvaa vuoropuhelua, kuten tänään on kuvailtu, sekä kaikista eroavaisuuksista puhumista. Näin toimimme edellisissä huippukokouksissa, joissa olin itse paikalla.
Kaikkiin niihin kysymyksiin, joita 8 000 sotilaan joukoista on esitetty, Eurooppa-neuvosto on antanut selkeän vastauksen, ja se on pannut tyytyväisenä merkille, että Venäjän joukot ovat vetäytyneet Etelä-Ossetian ja Abhasian lähialueilta, mitä pidetään välttämättömänä lisäaskeleena 12. elokuuta ja 8. syyskuuta tehtyjen sopimusten täytäntöönpanossa sekä Geneven kansainvälisten keskustelujen käynnistämisessä, minkä nämä sopimukset ovat mahdollistaneet. Katson, että Geneve on oikea paikka poliittista ratkaisua koskevien keskustelujen jatkamiselle. Keskustelut aloitettiin vaikeana ajankohtana, mutta prosessi on aloitettu, ja nyt haluamme siirtyä eteenpäin. Tämä on ensimmäinen näkökohtani.
Toiseksi totean selkeänä vastauksena, että Venäjä ei ole mukana avunantajien konferenssissa, mutta uskon, että vielä tulee se aika, jolloin vahinkoja koskeva kysymys saatetaan tuoda esiin ja siinä yhteydessä tehdään kansainvälinen selvitys. Tästä asiasta on jo keskusteltu neuvostossa, ja neuvosto on ilmaissut tukevansa tällaista kansainvälistä keskustelua.
Haluan nyt sanoa muutaman sanan ihmisoikeuksista. Kuten aikaisemmin totesin, Venäjällä on ollut lukuisia tapahtumia, jotka ovat antaneet meille aihetta huoleen, eritoten toimittajien väkivaltaiset kuolemat, kansalaisjärjestöihin kohdistetut rajoitukset, Pohjois-Kaukasian tilanne yleisesti ja Ingushetian tilanne erityisesti. Olemme myös vaatineet täydellisiä tutkimuksia Anna Politkovskajan kuolemasta sekä Magomed Jevlojevin hiljattain tapahtuneesta surmasta, joka sattui sen jälkeen, kun poliisi oli pidättänyt hänet. Kuten jo totesin, viimeisin ihmisoikeuksia koskeva neuvottelukierros pidetään tänään, ja se tarjoaa epäilemättä myös tilaisuuden ilmaista selvästi nämä huolenaiheet.
Olemme myös tehneet Venäjälle selväksi, että sen on tehtävä täysimääräistä yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa ja ratifioitava Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen pöytäkirja 14 ja kuolemanrangaistusta koskeva pöytäkirja 6.
WTO:hon liittymisestä totean seuraavaa: Euroopan unioni tukee vahvasti Venäjän liittymistä WTO:hon, koska näin meillä on mielestämme yhtäläiset toimintaedellytykset, mikä on talousyhteisöllemme välttämätöntä. Lisäksi katsomme, että tärkeän kauppakumppanin ominaisuudessa on oman etumme mukaista, että Venäjä liittyy sääntöihin perustuvaan järjestelmään. Sen on kuitenkin tärkeää myös kahdenvälisten suhteiden tulevan kehittymisen kannalta. Sen vuoksi on mitä tärkeintä, että tuemme edelleen tätä asiaa. Meidän on sitouduttava toimimaan avoimesti Venäjän kanssa tässä tärkeässä prosessissa, mutta on selvää, että meidän on löydettävä ajankohtaan sopivia ratkaisuja sen kanssa ja sitä varten.
Myös energiaturvallisuutta ja puhdasta energiaa koskeva kysymys mainittiin. Haluan vain todeta, että olemme käyneet myös energiakeskustelua ja ympäristökeskustelua, ja sen vuoksi energiatehokkuutta ja puhdasta energiaa ja muita asioita koskevia kysymyksiä on jo käsitelty eri G8:n kokouksissa ja EU:n huippukokouksissa, ja ne ovat varmasti yksi tärkeimmistä aiheista Kööpenhaminan kokouksen alla. Komissio on tukenut yhteisiä täytäntöönpanohankkeita Kioton pöytäkirjan mukaisesti, ja se on valmis tekemään enemmänkin, koska pidämme tätä hyvin tärkeänä asiana.
Euroopan turvallisuusrakenteista puhuttaessa haluaisin vain selventää, että presidentti Medvedev mainitsi jo asian EU:n ja Venäjän huippukokouksessa, joka pidettiin kesäkuussa Hanti-Mansijskissa, ei siis Georgian kriisin jälkeen, vaan sitä ennen. Olin paikalla kokouksessa, ja tiedän asian varsin hyvin, joten halusin vain mainita siitä selvennyksen vuoksi. Tämä on vanha venäläinen ajatus, joka on tullut uudelleen esiin, ja pidän mielenkiintoisena sitä, että presidentti Sarkozy on ehdottanut, että hän saattaisi puhua siitä Etyjin huippukokouksessa vuonna 2009. Emme ole vielä niin pitkällä, mutta haluaisin todeta, että on hyvin tärkeää, että turvallisuuskumppanuutta koskevasta asiasta keskustellaan, mutta sen on aina tapahduttava niin, että otetaan huomioon kaikki nykyiset turvallisuuskumppanuudet. Tässä meidän on pidettävä selkeä linja.
Viimeisenä huomiona haluaisin todeta, että on hyvin tärkeää, että etenemme ratkaisemattomia konflikteja koskevassa asiassa, se on selvää. Niinpä ehdotan laadittavaksi itäistä kumppanuutta koskevaa tiedonantoa hyvin pian, marraskuun lopulla ja joulukuun alun välisenä aikana. Olemme myös keskustelleet tästä asiasta neuvostossa, ja siihen sisältyy hyvin vahva turvallisuustekijä, mutta meillä on myös muita institutionaalisia järjestelyjä, kuten Minskin ryhmä, jota ei näin ollen pitäisi sulkea pois.
Viimeiset sanani koskevat rypälepommeja, koska myös tämä asia tuotiin esiin. Haluan sanoa, että olemme myös hyvin pahoillamme siitä, että molemmat osapuolet ovat käyttäneet rypälepommeja, jotka ovat näin luoneet valtavia esteitä maan sisäisten pakolaisten kotiinpaluulle. Sen vuoksi haluamme luoda yhteyden tällä alalla työskenteleviin kansainvälisiin järjestöihin.
Puhemies
(ES) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Alexandra Dobolyi  
kirjallinen. - (EN) Viimeaikaiset tapahtumat ovat nostaneet esiin kysymyksiä suhteidemme luonteesta sekä lyhyen että pitkän aikavälin kannalta. Meidän on mentävä eteenpäin ja suunnattava katseemme eteenpäin. EU:n ja Venäjän välisten neuvottelujen uudesta strategisesta kumppanuussopimuksesta olisi jatkuttava. On molempien osapuolten etu saada tämä sopimus päätökseen. EU:lla on kaikki syyt edistää aitoa strategista kumppanuutta Moskovan kanssa. Meidän on oltava käytännöllisiä ja realistisia ja harjoitettava tuloksiin tähtäävää politiikkaa. EU:n on löydettävä paras mahdollinen yhteinen lähestymistapa Venäjän kanssa erilaisissa asioissa, kuten nykyiset maailmanlaajuiset taloushaasteet, energia, taloudellinen riippuvuussuhde, asesulku, terrorismi ja ilmastonmuutos, koska nämä asiat ovat olennaisen tärkeitä keskinäisen etumme kannalta. Meillä ei ole varaa jättää Venäjää sivuun, meidän on oltava sen kanssa yhteydessä rakentavalla tavalla. Nyt enemmän kuin koskaan tarvitaan keskustelua ja pitkäkestoista yhteistyötä. Venäjän eristäminen ei auta. Suhteita on vahvistettava monilla keskinäisen edun mukaisilla aloilla, erityisesti nykyisen rahoituskriisin selvittämisessä ja uusien maailmanlaajuisten rahoitusrakenteiden luomisessa, missä yhteistyö Venäjän sekä Kiinan ja Intian kanssa on ehdottoman tärkeää, sekä vakauden ja turvallisuuden varmistamisessa EU:n ja Venäjän yhteisillä naapurialueilla.
Lasse Lehtinen  
kirjallinen. - (FI) Läntinen maailma on jälleen kerran joutunut pettymään Venäjää koskevissa toiveissaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen uskottiin, että ideologian kahleista vapautunut Venäjä olisi kommunismin hylättyään päässyt samalla eroon totalitarismista, autoritaarisuudesta ja toisinajattelijoiden vainoamisesta. Uskottiin, niinkuin monta kertaa aikaisemmin, että Venäjä lähenee Eurooppaa ja sen arvoja. Demokraattista markkinatalousmaata Venäjästä ei kuitenkaan tullut, vaan jonkinlainen riistokapitalistinen diktatuuri, jossa kansalaisoikeudet saavat tehdä tilaa vahvemman oikeudelle.
Keskustelussa on joskus vaikea erottaa naiivi toiveajattelu laskelmoivasta pragmaattisuudesta. Georgian sotaan EU:n jäsenmaat ovat reagoineet kovin monella tavalla. Nyt pitääkin kysyä, eikö esimerkiksi talouden arvot esille nostava valikoiva suhtautuminen Venäjään vaaranna yhteisen arvopohjamme? EU rakentuu yhteisille arvoille ja käsitykselle, että kaikki käytännön ongelmat on ratkaistava neuvottelemalla, ei sotimalla. Instituutio on pidettävä hengissä, jotta myös pienimmät EU:n jäsenet ja jäseneksi pyrkivät pysyisivät hengissä. Yhteiset periaatteet eivät saa olla kaupan jäsenmaiden kahdenvälisissä suhteissa Venäjän kanssa.
Andres Tarand  
kirjallinen. - (ET) Arvoisa puhemies, useat parlamentin jäsenet ovat todenneet, että ahneus on nykyisen rahoituskriisin syy. Keväällä ilmestyneessä artikkelissaan jäsen Schöpflin kuvaili ikivanhaa ilmiötä tärkeänä tekijänä EU:n ja Venäjän välisissä suhteissa. Minun on pantava merkille, että hänen artikkelinsa julkaisuaikoihin olin päätynyt samalle kannalle ja otin huomioon energiaan liittyvät suhteet useiden EU:n jäsenvaltioiden välillä viime vuosina. Viime viikkojen aikana elokuun tapahtumien aiheuttaman ensishokin jälkeen tämä sama ilmiö on näkynyt myös Georgian kysymyksessä. Voidakseen keventää kollektiivista omatuntoaan, tietty poliitikkojen ryhmä kykeni saamaan itsensä keskenään vakuuttuneeksi siitä, että konfliktin pääsyyllinen oli presidentti Saakašvili. Ehkä presidentti Saakašvili myös järjesti georgialaisten karkotuksen Moskovasta kaksi vuotta sitten ja Pskovin laskuvarjosotilasdivisioonan kokoamisen alueelle taistelujen aattona. Mielestäni on järkevämpää nähdä tämä Venäjän vaikutuspiirien palauttamiseen liittyvän vaarallisen toiminnan tuloksena, ja meidän olisi toimittava sen mukaisesti.
Bernard Wojciechowski  
Tämä tilanne ilmenee talousalalla siten, että Venäjä tarvitsee Euroopan unionin investointeja ja teknologiaa. Euroopan unioni tarvitsee Venäjän raaka-aineita. Vuonna 2001 jäsenvaltioiden osuus Venäjän ulkomaisista investoinneista oli 79 prosenttia, mikä vastaa miltei 30 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Toukokuussa 2004 25 Euroopan unionin jäsenvaltion osuus Venäjän ulkomaankaupasta oli 55 prosenttia.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden etu ei ole sallia sitä, että suhteemme Venäjän kanssa huonontuvat. Unionin on monipuolistettava raakaöljyn ja maakaasun toimituksia. Poliittisten ja taloudellisten mahdollisuuksiensa ansiosta Venäjä on Euroopan unionille vakavasti otettava kumppani. Mikäli Euroopan unioni haluaisi kansainvälisissä yhteyksissä edistää sellaisia ideoitaan, jotka poikkeavat Yhdysvaltojen ideoista, silloin Venäjän poliittinen tuki saattaisi tarjota avaimen niiden toteuttamiseen. Esimerkiksi Kioton pöytäkirja tuli voimaan sen jälkeen, kun Venäjä ratifioi asiakirjan, minkä vastineeksi Euroopan unioni antoi suostumuksensa Venäjän liittymiselle WTO:hon.
