Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Sturdy
Arvoisa puhemies, nousen puhumaan asiasta, joka on erittäin tärkeä kaikille tässä parlamentissa. Eilen iltapäivällä komissio oli täällä vastaamassa kysymyksiin tavanomaisella tavallaan. Puhemies Provanilla oli suuria ongelmia, koska komission jäsen Byrne käytti 29 minuuttia vastatakseen kysymyksiin. Parlamentille on erityisen tärkeää, että meillä on tilaisuus esittää kysymyksiä komission jäsenille, mutta mielestäni oli naurettavaa, että komission jäsen käytti 29 minuuttia vastatakseen kysymyksiin. Uskon, että hän oli erityisen huolissaan siitä, että hänen oli vastattava kysymykseen siitä, miksi hän ei aloittanut tilapäistoimia Ranskaa vastaan naudanlihaa koskevassa asiassa. Tiedän, että monet kollegat - en minä - halusivat esittää hänelle tämän kysymyksen.
Tästä riippumatta ehdottaisin, että kenellä tahansa, joka on puhemiehenä, on mahdollisesti tulevassa vastaavanlaisessa tilanteessa, jossa komission jäsen puhuu puhumistaan, oikeus keskeyttää komission jäsenen puheenvuoro tai saada hänet lyhentämään vastauksiaan.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Sturdy. Annan puheenvuoron jäsen Provanille. Huomautan ohimennen, että hän hoiti erinomaisesti tilanteen, joka oli hieman hankala, kun otetaan huomioon, että meillä oli erittäin vähän aikaa. Mielestäni 30 minuuttia on joka tapauksessa tämän kaltaisten näin merkittävien tiedonantojen osalta todellakin erittäin lyhyt aika. Mielestäni meidän olisi harkittava puheajan pidentämistä.

Provan
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että tämä asia otettiin esille, mutta olin aikonut ottaa sen esille parlamentin puhemiehistössä, mikä on oikea menettely. Ehkä meidän on puhemiehistössä keskusteltava siitä, kuinka voisimme asianmukaisesti hoitaa tämän tyyppisen keskustelun tulevaisuudessa.
Eilinen tilanne ei ollut hyvä. Ylitimme aikamme viidellä minuutilla. Kuten parlamentin jäsen Sturdy sanoi, komission jäsen puhui 29 minuuttia, ja parlamentin jäsenillä oli vain kuusi minuuttia aikaa esittää kysymyksiä. Se oli naurettava tilanne, joka meidän on pyrittävä korjaamaan.

Puhemies
Kyllä, jäsen Provan, käsittelemme tätä seuraavassa puheenjohtajakokouksessa.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, anteeksi, käytän tällaisissa tapauksissa harvoin puheenvuoron, mutta teen sen esittääkseni meille itsellemme vetoomuksen. Vaikka arvostankin suuresti parlamentin jäsen Sturdya, mielestäni hänen komission jäsen Byrneä kohtaan esittämänsä moite ei ole täysin oikeudenmukainen, sillä mehän olemme pyytäneet komission jäsen Byrneä esittelemään elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan. Se on hyvin monimutkainen työ, jota ei voi käsitellä kymmenessä minuutissa. Komission jäsen Byrne käytti siihen 15-17 minuuttia, ja muutamat meistä esittivät vielä kysymyksiä, joiden kesto ylitti joissakin tapauksissa minuutin. Minä käytin puheaikaa alle minuutin toisin kuin muut. Meidän on huolehdittava siitä, että komission lausunnon esittämiselle ei varata vain puolta tuntia vaan tunti, jotta meillä olisi riittävästi aikaa keskustella siitä.
Se, mitä Provan totesi, on totta. Osallistuin eilen täysistuntoon kello 15.00 alkaen, ja me, eli parlamentti, lisäsimme esityslistalle Erikan aiheuttaman öljykatastrofin, ja me, eli parlamentti, lisäsimme esityslistalle myrskyt Euroopassa. Tämä kaikki johti varapuhemies Colomin ja Provanin johdolla siihen, että me kaikki puhuimme pitempään. Parlamentti on itse syyllinen siihen, että ylitimme aikataulun tällä tavoin. Varapuhemiehillä ei ollut helppoa, ja mielestäni on epäoikeudenmukaista, että syytämme tästä komission jäsentä, sillä komission jäsen Byrne odotti, ja hän joutui siitä myös kärsimään. Meidän on itse muutettava esityslistaamme ja käyttäydyttävä myös hieman kurinalaisemmin!

Puhemies
Kiitos, jäsen Roth-Behrendt, vahvistatte käsitystäni siitä, että tällaiseen keskusteluun olisi tosiaankin pitänyt varata vähintään tunti. Uskon, että otamme tämän jatkossa huomioon.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, tänä iltana käymme vuotuisen keskustelun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamisesta. Se on otettu esityslistalle neuvostolle osoitettujen kysymysten muodossa. Itse asiassa suullisten kysymysten tarkoituksena on aloittaa keskustelu, jota on määrä käydä perustamissopimuksen 2 artiklan neljännen luetelmakohdan yhteydessä.
Haluaisin pyytää puhemiestä varmistamaan sen, että neuvosto, joka ei ole vastannut näihin kysymyksiin kirjallisesti, vastaa ensisijaisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittämiin kysymyksiin, jotta voisimme sen jälkeen käydä tehokkaammin keskustelua, jota on määrä käydä Euroopan unionin perustamissopimuksesta.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Terrón i Cusí. Tutkimme tietenkin tämän neuvoston kanssa.
Poikkesimme hieman pöytäkirjan hyväksymisestä. Onko siitä muuta huomautettavaa?

Howitt
Arvoisa puhemies, pyydän teitä huomaamaan pöytäkirjan kohdassa 21 seikan, jota pidän selvänä menettelyrikkomuksena eilisiltaisen kysymykseni 66 osalta. Tämä koskee Euroopan unionissa valmistettujen Nestlé-äidinmaidonvastiketölkkien etiketeissä olevaa epäasianmukaista kieltä ja sekavaa kirjoitusta ja väritystä. Tässä rikotaan selvästi EU:n äidinmaidonvastikkeista annettua direktiiviä 92/52. Tästä tehtiin ensimmäinen ilmoitus jo viime vuonna 5. lokakuuta, mutta niitä oli edelleen myynnissä Islamabadissa Pakistanissa eilen, kun tarkistin asian.
Tiedän, että ette voi kommentoida asian sisältöä, mutta komission vastauksessa ei oteta vastuuta direktiivin täytäntöönpanosta, eikä komissio ole myöskään toimittanut vaadittuja vuosikertomuksia eikä se ole myöskään toiminut erään aikaisemman vastaanottamansa valituksen perusteella - katsokaa kysymystäni 2283/99.
Pyydän teitä kirjoittamaan komissiolle ja pyytämään sitä muistamaan velvollisuutensa Euroopan parlamenttia kohtaan ja niitä 82 lasta kohtaan tuhannesta lapsesta, jotka kuolevat Pakistanissa varhaislapsuudessa ja joille epäasianmukainen ravinto sekoitettuna vaaralliseen veteen on hengenvaarallista.

Puhemies
 Juuri niin, jäsen Howitt. Puheenvuoronne merkitään tietenkin tämänpäiväiseen pöytäkirjaan, ja lisäksi välitän komissiolle kehotuksenne.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puheenjohtajavaltio Portugalin toimintaohjelma ja Angolan tilanne
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma puheenjohtajavaltio Portugalin toimintaohjelmasta ja Angolan tilanteesta.

Gama
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen saadessani olla täällä Euroopan parlamentissa esittelemässä Portugalin puheenjohtajakauden työohjelman tälle vuoden 2000 ensimmäiselle puoliskolle. Te tunnette jo sen sisällön, minkä takia keskitynkin vain painottamaan muutamia sen tärkeimpiä kohtia.
Haluaisin aloittaa mainitsemalla, että kotimaassani ajatellaan, ettei puheenjohtajuus saa merkitä ainoastaan ministerineuvoston työskentelyltä toivottavaa tehokkuutta, vaan myös laajamittaista yhteistyötä toimielinten ja kaikkien yhteisön elinten kanssa, samoin kuin puheenjohtajan toiminnan jatkuvaa avoimuutta eurooppalaisen yleisön silmissä. Portugalin puheenjohtajakaudella yhteistyö Euroopan parlamentin kanssa ansaitsee erityistä huomiota, koska parlamentilla on aivan erityinen asema toimielinten joukossa ja sen toiminnan laillisuus pohjautuu Euroopan lukuisien eri maiden kansalaisten välittömissä vaaleissa antamiin ääniin. Tämä on ensimmäinen viesti, jonka haluaisin tässä välittää samalla kun vakuutan, että puheenjohtajavaltio on jatkuvasti valmis lisäselvityksiin ja kokonaisvaltaiseen ja rehelliseen yhteistyöhön tämän edustajainhuoneen kanssa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa elää tätä nykyä aikaa, joka on ratkaiseva sen poliittisen ja taloudellisen järjestymisen ja maailmanlaajuisen identiteetin lujittumisen kannalta niiden uusien haasteiden edessä, joihin sen on mielestään vastattava. Vakaiden ja kehittyneiden olojen luominen koko maanosaan, mikä muodostaa nykyisen eurooppalaisen sukupolven suuren poliittisen päämäärän, pakottaa meidät tekemään joitakin valintoja, joilla on vaikutuksensa jopa unionin tulevaan rakenteeseen. Viime vuosina olemme kyenneet edistymään erittäin merkittävästi sisämarkkinoiden luomisessa ja kunnianhimoisen hankkeen, yhden rahan, vakiinnuttamisessa yhä kasvavassa määrin. Nyt meidän on mentävä vielä pitemmälle: meidän on taattava, että muut politiikat kehittyvät samanaikaisesti noiden intressien myötä vastataksemme paremmin Euroopan väestön suuriin huoliin ja odotuksiin. Mikäli emme osaa käyttää tehokkaalla ja vakuuttavalla tavalla niitä välineitä, jotka meillä on käytössämme, eli sitä Eurooppaa, jonka olemme kyenneet jo rakentamaan, meidän ei luonnollisestikaan ole mahdollista saada kansalaisia hyväksymään sitä, että Eurooppaa rakennettaisiin lisää.
Portugali pyrkii puheenjohtajakaudellaan varmistamaan eurooppalaisen yhteiskuntamallin kehittymisen tulevaisuudessa siten, että unioni säilyttää maailmantaloudessa paikkansa taloudellisen kilpailukyvyn eturintamassa. Auttaaksemme tuon hankkeen toteutumista, järjestämme ensi maaliskuussa Eurooppa-neuvoston ylimääräisen kokouksen, jonka aiheena on "innovaatioiden sekä tietojen ja taitojen Euroopan työllisyys, talousuudistukset ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus".
Mihin tällä aloitteella pyrimme, kysynevät jotkut teistä. Voiko tämä ajatus tuoda jotain lisäarvoa sille, mitä on jo saatu aikaan? Vai onko Portugalin tarkoituksena vain käynnistää uusi prosessi, jonka voi niputtaa yhteen niiden kanssa, jotka suunniteltiin aikoinaan Luxemburgissa, Cardiffissa tai Kölnissä? Kysymys on oikeutettu ja osa vastauksesta on jo edessänne asiakirjassa, jonka Portugalin pääministeri toi julki kaksi päivää sitten. Aikomuksemme on tämän työsuunnitelman avulla parantaa yhteistyötä ja käynnissä olevien hankkeiden koordinointia mutta liittää kuitenkin mukaan uusi ulottuvuus. Meidän on varmistettava, että Euroopan valtaa uusi innostus, joka saa sen muuttumaan kymmenen seuraavan vuoden kuluessa maailman dynaamisimmaksi ja aktiivisimmaksi talousalueeksi. Sitä varten on tärkeää varmistaa, että Euroopan taloudessa onnistutaan optimoimaan kaikki käytettävissä olevat välineet ja erityisesti, ettemme jäisi jälkeen ratkaisevassa taistelussa kilpailukyvystä. Mielestämme tämä taistelu käydään Euroopassa nykyään tietoyhteiskunnan demokratisoinnin ja tiedon tasolla, mikä pienentää ratkaisevasti välimatkaa, joka erottaa Euroopan tällä alalla muista alueista, joiden kanssa se kilpailee maailmanlaajuistuvassa taloudessa. Juuri tämän nykyaikaisuuden, ajantasaistamisen ja uusien voimavarojen yhteen liittämisen ulottuvuuden pyrimme käynnistämään Lissabonin Eurooppa-neuvostossa. Luotamme kaikkiin - tähän parlamenttiin, eri yhteiskuntaryhmiin, kansalaisyhteiskunnan muihin alueisiin ja tietysti jäsenvaltioiden hallituksiin - tämän keskeisen tavoitteen toteuttamisessa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan poliittinen jako päättyi jo muutama vuosi sitten. Euroopan yhdentyminen on muodostunut nyt strategiseksi tavoitteeksi, johon Euroopan unionin on sitouduttava täysin ja jonka suhteen ei voida empiä. Vuosikymmenten ajan sanottiin kansoille, jotka kärsivät sananvapautensa rajoittamisesta, että tällä puolella Eurooppaa oltiin rakentamassa vapauden ja edistyksen yhteiskuntamallia, jonka haluaisimme leviävän joka kolkkaan. Nyt on tullut aika näyttää, että olemme johdonmukaisia siinä, mitä sanoimme. Euroopan unionin laajentumisella ja jokaisella sopimustyypillä, jonka aiomme luoda maanosan muiden maiden kanssa, on tuo sama päämäärä: taata laaja, vakaa ja kehittyvä alue, joka turvaa tulevaisuuden koko Euroopassa, jossa vallitsee rauha ja edistys.
Portugalin tärkeänä tehtävänä sen puheenjohtajakaudella on jatkaa vuonna 1998 aloitettuja laajentumisneuvotteluja, minkä se tekee tiukkojen teknisten kriteerien ja kunkin hakijavaltion pätevyyden objektiivisen arvioinnin perusteella. Aikomuksemme on avata näiden valtioiden kanssa kaikki mahdolliset neuvotteluluvut nopeassa ja tehokkaassa tahdissa, joka perustuu Euroopan komission esittämiin ehdotuksiin. Niiden kuuden hakijavaltion kanssa, jotka nyt aloittavat neuvottelut, työskentelemme myös täysin asiaan paneutuen antaaksemme niille mahdollisuuden ottaa takaisin mahdollisesti hukkaan heitetyn ajan, ilman että jo käynnissä olevia neuvotteluja kyseenalaistettaisiin sen takia vähimmässäkään määrin. Erityistapaus Turkkia tarkastelemme erikseen huomion kiinnittyessä sen erityiseen todellisuuteen ja siihen, että tämän maan, joka on yksi maailman vaa' ankieliasemassa olevista maista, odotuksia lähenemisestä vahvistetaan. Laajentuminen on siten eurooppalainen tavoite, jota Portugali ei puheenjohtajakaudellaan pakene ja jota se pyrkii edistämään.
Jotta laajentuminen voisi käydä toteen, Euroopan unioni pitää välttämättömänä toimielinuudistuksen suorittamista, mikä tekee toiminnasta demokraattisempaa, tehokkaampaa ja avoimempaa. Jotkin näistä uudistuksista voidaan toteuttaa ilman perustamissopimusten tarkistusta parantamalla toimielinten työmenetelmiä. Toisiin uudistuksiin vaaditaan perustamissopimusten muuttamista, mikä tapahtuu muutaman viikon kuluttua alkavassa hallitustenvälisessä konferenssissa, joka aiotaan saattaa päätökseen kuluvan vuoden aikana. Se on tunnetusti vaikea ja arkaluonteinen tehtävä, koska se liittyy kysymykseen unionin sisäisen päätösvallan jaosta. Aikomuksemme on aloittaa se käyttämällä ohjenuoranamme yhtä aikaa kunnianhimoa ja realismia, eli viedä asioita eteenpäin niin paljon kuin on mahdollista ja tarpeellista sellaisen yksimielisyyden puitteissa, joka takaa sen, että kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät tulokset vuoden 2000 loppuun mennessä. Kuten kaikki tietävät, tämän määräajan noudattaminen riippuu siitä, että kaikenlaiset keskustelun pitkittymiset voivat viivyttää laajentumisprosessia. Tästä koituisi väistämättä kielteisiä poliittisia seurauksia, mikä on syytä pitää mielessä.
Olemme tietoisia siitä, että nämä ehdotetut uudistukset eivät mahdollisesti täytä kaikkien odotuksia, ja tiedämme hyvin, että tässä parlamentissa monet haluaisivat oikeutetusti mennä pitemmälle. Voin vakuuttaa, että Portugali tekee kaikkensa ottaakseen konferenssin asialistalle Helsingin valtuutuksen mukaisesti joukon aiheita, joiden myötä uudistuksesta tulisi merkittävä, mutta luvatessani puheenjohtajavaltion toimivan näin, en tietenkään lupaa ihmeitä ja etenkään en voi luvata, että jäsenvaltioiden hallitusten yhdistetty tahto olisi teidän odotustenne ja toiveidenne mukainen.
Puhun teille täällä tänään totuudenmukaisesti ja rehellisesti, koska en halua luoda harhakuvia. Tässä yhteydessä haluaisin vielä puhua asiasta, joka huolestuttaa puheenjohtajavaltiota, tai joka on pikemminkin aina huolestuttanut maatani, jopa ennen puheenjohtajakauden alkamista: Euroopan parlamentin edustus hallitustenvälisessä konferenssissa. Mitä tähän myös araksi tietämäämme asiaan tulee, kantamme on se, että yritämme kaikkia Helsingin loppupäätelmiä tiukasti noudattaen ottaa tämä parlamentti mukaan mahdollisimman suuressa määrin, tapahtuipa se sitten noiden päätelmien määrittelemissä muodollisissa kehyksissä tai sitten sellaisissa epämuodollisissa yhteyksissä, joissa tästä toimielimestä tuntuu tarkoituksenmukaiselta tehdä yhteistyötä puheenjohtajavaltion kanssa. Vaikka on huomattava, että tämä nykyinen edustus merkitsee parannusta siihen asemaan, mikä Euroopan parlamentilla oli Amsterdamin neuvotteluissa, meistä on tärkeää, että työskentelemme tavalla, joka edistää luottamuksellisen ja tehokkaan yhteistyöilmapiirin muodostumista parlamentin ja neuvoston välille. Tätä silmällä pitäen minulla on ollut tilaisuus kirjoittaa Euroopan parlamentin puhemiehelle ja kertoa, että puheenjohtajavaltio pyrkii aloittamaan hallitustenvälisen konferenssin työt helmikuisen yleisten asioiden neuvoston lisäksi erityisessä ministeritason kokouksessa, niin kuin Helsingissä päätettiin. Niinpä jokaisen ministeritason konferenssin alussa tulee olemaan tilaisuus vaihtaa vaikutelmia parlamentin puhemiehen ja kahden sen jäsenen kanssa.
Toisaalta taas tällä elimellä on kaksi tarkkailijaa kaikissa valmistelevan työryhmän kokouksissa, joiden puheenjohtajana toimii Eurooppa-asioiden valtiosihteeri. Lisäsin vielä kirjeessä, että puheenjohtajavaltio panostaa siihen, että Euroopan parlamentti on tehokkaasti mukana hallitustenvälisen konferenssin asialistasta käytävässä keskustelussa. Olemme valmiita olemaan mukana myös missä tahansa muissa Helsingin loppupäätelmiä kunnioittavissa työmuodoissa, joita parlamentti pitää sopivina. Haluan vakuuttaa teille, että voitte luottaa meihin tässä yhteisessä työssämme.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, unioni voi pitää kiinni periaatteistaan ja intresseistään maailmassa vain, jos onnistumme tekemään Euroopan äänestä uskottavan ja jos onnistumme vastaamaan tehokkaasti strategisilla alueilla puhkeaviin kriiseihin, joiden osalta emme voi pysyä välinpitämättöminä. Vaikka lukutavat ovat mahdollisesti erilaisia, Kosovon kriisi on ollut ja on yhä kaikille meille opetus, josta meidän on tehtävä tarvittavia johtopäätöksiä. Olen sitä mieltä, että nyt on aikaisempaa enemmän käynyt ilmeiseksi, että Euroopalla on oltava käytössään omaa kapasiteettia, jotta se voisi toimia tehokkaasti ja hyödyllisenä ajankohtana kriisinhallinnassa ja sellaisissa operaatioissa, jotka takaavat vakauden ja rauhan yhteisen turvallisuutemme kannalta keskeisillä alueilla.
Helsingin Eurooppa-neuvosto antoi Portugalille tehtäväksi kehittää puheenjohtajakaudellaan Euroopan käyttöön uusia turvallisuus ja -puolustusmekanismeja, joita voisi käyttää myös niiden sopimusten puitteissa, joita jotkut meistä ovat solmineet Atlantin liiton kanssa, samoin kuin siinä erikoistilanteessa, että mukana olisi joitakin Euroopan unioniin kuuluvia ryhmiä. Sitä paitsi on tärkeää, että voimme taata tämän uuden mekanismin olevan kaikessa yhteensopiva NATO-kumppaneidemme intressien kanssa, olivatpa he sitten eurooppalaisia tai Atlantin toiselta puolen.
Näiden kuuden kuukauden aikana testaamme yhteistä tahtoamme työskennellä tällä alueella ja yritämme suunnitella sellaisen yhteistyömallin, joka voisi olla käyttökelpoinen eri herkkyys- ja etunäkökohtien kannalta. Se on eittämättä vaikea tehtävä, mutta olemme vakuuttuneita siitä, että kyse on haasteesta, joka on erittäin merkittävä unionin ulkoisen toiminnan uskottavuuden kannalta, ja kartoitamme luonnollisesti mahdollisuuksia, jotka meille tarjoaa toimintamme yhtä aikaa sekä Euroopan unionin että Länsi-Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona.
Arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, unionin ulkoisten suhteiden osalta haluan esittää vielä muutaman huomion puheenvuorossani ja painottaa joitakin Portugalin puheenjohtajakauden työohjelmaa täydentäviä kohtia.
Mielestämme samaan aikaan, kun rakennamme vakaita ja toimivia instituutioita Eurooppaan, meidän on aina kiinnitettävä huomiomme myös alueen ulkopuolisiin tapahtumiin. Eurooppa on aina ollut voitolla silloin, kun sen toiminta ulospäin on ollut avointa ja aktiivista, kun se ei ole vajonnut itseensä, jottei sen tarvitsisi kohdata ulkomaailman sille asettamia haasteita. Meidän on nyt katsottava tuota maailmaa silmästä silmään ja oltava siinä toimintakykyisinä läsnä. Tästä syystä tarkoituksemme on puheenjohtajakautemme aikana toteuttaa joukko hankkeita, jotka edistävät ja vahvistavat Euroopan läsnäoloa maailmassa, tapahtuipa se sitten jo perinteisiä suhtautumistapoja noudattaen tai sitten edistäen uusia aloitteita alueilla, joita ei mielestämme saa jättää pois eurooppalaiselta asialistalta.
Ensisijaisesti huomio kiinnitetään luonnollisesti vakavaan tilanteeseen Balkanilla ja suhteisiin Venäjän ja Ukrainan kanssa, painopisteenä erityisesti tämän unionin lähellä sijaitsevan alueen jännitepesäkkeet. Haluamme myös taata, että Välimeren alue pysyy painopisteenä ulkosuhteiden asialistallamme, mistä syystä viemme loppuun useita aloitteita Barcelonan prosessin puitteissa ja pyrimme varmistamaan unionin näkyvän mukanaolon Lähi-idän rauhanprosessissa. Ensimmäinen ja tärkeä askel oli äskettäinen kiertomatka, jonka tein yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission kanssa tuolle alueelle, Syyriaan, Israeliin, Palestiinaan, Jordaniaan, Egyptiin ja Libanoniin.
Aikomuksemme on myös vahvistaa poliittista vuoropuhelua koko Afrikan kanssa samoin kuin varmistaa, että Lomén yleissopimusprosessi saa tulevaisuudessa tyydyttävää jatkoa.
Latinalaisella Amerikalla on erityinen paikka ulkoisen toiminnan asialistalla, sillä tämän alueen merkitys Euroopalle kasvaa jatkuvasti. Lisäksi nykyään tuohon maailmankolkkaan meitä yhdistävät monet, toisiaan täydentävät intressit.
Atlantin ylittävä vuoropuhelu Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa on myös tärkeällä sijalla asialistallamme, painopisteenä yhteinen toimintamme eurooppalais-amerikkalaisissa toimielimissä ja aivan erityisesti ponnistelumme keskustelun käynnistämiseksi lähitulevaisuudessa uudelleen Maailman kauppajärjestössä.
Monia muitakin aloitteita voisi nostaa esiin, erityisesti monenkeskisiä ja kahdenväliseen poliittiseen vuoropuheluun liittyviä. Rajoitun kuitenkin vain kertomaan uutuudesta, jonka muodostavat huippukokous Intian kanssa samoin kuin ministeritason kokouksista Australian ja Uuden-Seelannin kanssa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en halua pitkittää enää enempää puheenvuoroani, jotta aikaa jäisi kysymyksillekin, joihin vastaaminen tuottaa minulle mitä suurinta mielihyvää. En haluaisi kuitenkaan lopettaa mainitsematta kahta keskeistä prioriteettia, jotka vaikuttavat työhömme, ja yhtä kysymystä, joka liittyy välittömästi tämän edustajainhuoneen toimintaan. Ensimmäinen kysymys liittyy oikeuteen ja sisäasioihin: kysymys on luultavasti yhdestä unionin toiminnan eniten laajenevista alueista, joka Amsterdamin jälkeen on vaikuttanut lupaavimmalta. Tässä asiassa odotamme Euroopan komissiolta konkreettisia ehdotuksia, jotka auttavat meitä toteuttamaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen tavalla, joka voisi vastata niitä odotuksia, jotka kansalaiset ovat tällä alueella liittäneet yhteisen Eurooppamme rakentamiseen.
Toinen kysymys liittyy kysymykseen elintarvikesuojasta. Tällä hetkellä elämme mitä herkintä aikaa Euroopassa, jonne on muodostunut epäluottamuksen ilmapiiri, jolla on seurausvaikutuksensa sisämarkkinoihin ja joka heijastuu kielteisellä tavalla kuluttajansuojaan sen lisäksi, että se heijastuu myös ulkosuhteisiimme. Mielestämme meidän on muutettava tätä suuntausta. Sen vuoksi on elintärkeää, että onnistumme takaamaan sopusointuiset työskentelyolot Euroopassa, erityisesti perustamalla virasto, joka voisi toimia eri kansallisuuksien välisenä yhteistyövälineenä. Komission valkoisen kirjassaan äskettäin edistämä hanke saa asianmukaisen käsittelyn Portugalin puheenjohtajakauden aikana, erityisesti Feiran neuvostossa kesäkuussa esitettävän mietinnön myötä.
Lopuksi haluaisin tehdä selväksi, että kysymys tämän parlamentin jäsenten ja avustajien ohjesäännöstä saa puheenjohtajavaltiolta ansaitsemansa huomion, sillä meistä on välttämätöntä varmistaa tämä tärkeä näkökohta, joka liittyy tämän toimielimen piirissä toimivien ihmisten toiminnan arvokkuuteen. Tässä yhteydessä teemme parhaamme varmistaaksemme sen, että käyden vuoropuhelua teidän kanssanne ja tehden neuvoston kanssa yhteistyötä löydämme tähän ongelmaan oikeudenmukaisen ja tasapainoisen ratkaisun.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nämä ovat ne viestit, jotka haluaisin Portugalin hallituksen nimissä teille välittää hetkellä, jolloin unioni siirtyy Portugalin puheenjohtajakauteen. Olen luonnollisesti täysin teidän käytettävissänne tarpeelliseksi katsomianne lisäselvityksiä varten. Paljon kiitoksia huomiostanne.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
 Kiitän neuvoston puheenjohtajaa tästä puheenvuorosta ja annan heti puheenvuoron komission jäsen Pattenille, joka puhuu komission puolesta.

Patten
. (EN) Kiitän ulkoministeri Gamaa hänen erittäin harkitusta ja kattavasta esityksestään. Olen iloinen siitä, että hänen Lähi-idän vierailunsa meni hyvin. Olen ainoastaan pahoillani siitä, että en voinut olla hänen mukanaan, koska olin juuri silloin menossa Thessalonikiin jälleenrakennusviraston ensimmäiseen kokoukseen. Minun on kuitenkin painotettava sanaa "menossa", koska vietin suurimman osan maanantaita Münchenin lentokentällä.
En aio tänään puhua pitkään, en varsinkaan siksi, että en halua viedä pohjaa puheelta, jonka komission puheenjohtaja Prodi pitää täällä ensi kuussa. Se puhe ei kata ainoastaan kuutta seuraavaa kuukautta vaan viisi seuraavaa vuotta.
Saanen kuitenkin vielä toistaa puheenjohtajavaltion edustajan sanat sanomalla, että komissio edelleen arvostaa sitä, että se on tilintekovelvollinen parlamentille. Tuemme myös puheenjohtajavaltion pyrkimyksiä tehdä ministerineuvostosta entistä tehokkaampi. Komissiona olemme jo mukana suuressa uudistustoiminnassa, josta keskustelemme parlamentin kanssa muutaman kuukauden kuluessa. Haluan kuitenkin keskittää huomautukseni pääasiassa asioihin, jotka kuuluvat vallankäyttöpiiriini ulkosuhteista vastaavana komissaarina.
Puheenjohtajavaltiolla on laajempia mielenkiinnon kohteita. Sen on ohjattava hallitustenvälisen konferenssin ensimmäistä vaihetta. Sen on myös noudatettava niitä monia sitoumuksia, joita tehtiin Helsingin ja Tampereen Eurooppa-neuvostoissa. Esimerkiksi viralliset neuvottelut laajentumisesta kuuden vastikään hyväksytyn ehdokasvaltion kanssa alkavat helmikuussa. Samaan aikaan on pidettävä yllä neuvottelutahtia muiden ehdokkaiden kanssa ja luotava liittymisvalmistelustrategia Turkkia varten.
Kaikilla näillä alueilla komissio työskentelee kaikin voimin. Muut tärkeimmät aloitteet ovat maaliskuussa pidettävä Eurooppa-neuvosto, joka käsittelee työllisyyttä, talousuudistusta ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta uudistusten ja tiedon Eurooppaa varten, ja ministeri viittasi tähän. Aiomme täydentää tätä neuvoston kokousta e-Europe-toimintasuunnitelmalla tietoyhteiskuntaa varten.
Mitä tulee omaan alaani, puheenjohtajavaltio on aivan oikein huomannut edistystä yhteisen Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tekemisessä tärkeimmäksi asiaksi. Ministeri Gama kiinnittikin aivan oikein huomiota epäsuhdan poistamiseen Euroopan taloudellisen vahvuuden ja meidän poliittisen vaikutusvaltamme väliltä, ei minkään imperiumin jälkeisen omahyväisyyden takia vaan siksi, että kansalaisemme odottavat meidän tekevän niin, ja maailma tahtoo meidän tekevän niin.
Puheenjohtajavaltio saa nähdä väliaikaisen poliittisen ja turvallisuusvaliokunnan perustamisen. Olen ehdottanut, että komissio loisi pienen kriisikeskuksen, joka olisi suunniteltu mahdollistamaan sen, että me voisimme reagoida tarvittaessa nopeammin pääasiassa avun toimittamiseksi. Komissio pitää myös ensisijaisen tärkeänä nopean toiminnan rahaston perustamista, joka on suunniteltu tarjoamaan nopeaa rahoitusta varta vasten kriisien ehkäisyyn ja kriisien hallintatoimintaan. Tämän pitäisi kattaa esimerkiksi poliisivoimien ja ihmisoikeus- tai vaalitarkkailijoiden nopean hyväksikäytön ja siviilien auttamistyön tukemisen, instituutioiden rakentamisen turvaamisen sekä median uudistamisen ja yleisölle suunnatut tiedotuskampanjat.
Aiomme jatkossakin olla erittäin sitoutuneita Balkanin niemimaalla tukemalla Bernad Kouchneria ja YK:n johtamaa hallintoa Kosovossa, kehittämällä suhteitamme Serbian oppositioon hallinnon muutoksen kannustamiseksi, tukemalla Montenegron demokraattista hallitusta, jatkamalla vaikeata tehtävää rakentaa monikansallinen Bosnia, tukemalla Kroatian uutta hallitusta ja vetämällä Albania ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia lähemmäksi Eurooppaa.
Haluaisin tehdä kolme yleistä huomautusta. Ensiksikin meidän on tehtävä kaikki voitavamme sen varmistamiseksi, että rajallisilla resursseillamme saadaan mahdollisimman hyvä tulos. Olen aikaisemmin puhunut pitkään tukiohjelmiemme hitaasta ja tehottomasta toteuttamisesta. Olen saamassa sellaisen maineen, että tämä on minulle pakkomielle - tällaisesta maineesta olen ylpeä. Kuka tahansa, joka tulee huoneeseeni näkee, että mattoja on tallattu ja seinillä kiipeilty turhautuneena siitä, kuinka paljon aikaa kuluu, ennen kuin saamme asiat tehdyksi. Se on sietämätöntä, sen on muututtava, ja se muuttuukin.

Kuten olen aikaisemmin sanonut, minulla on kunnia työskennellä sellaisten virkamiesten kanssa, jotka ovat erittäin hyviä mutta joiden on käytettävä surkeita menettelyjä. Siksi olemme aloittaneet ulkoisen avun ohjelmiemme toteuttamisen tarkastelun, ja toivon tuovani muutosehdotuksia käsiteltäväksenne keväällä. Olen ilahtunut siitä, että tämä on asia, jonka te selvästikin voitte asettaa etusijalle.
Olemme laatimassa uutta asetusta, joka koskee apuamme Balkanin niemimaalle. Tämän tarkoituksena on yksinkertaistaa menettelyjämme ja nopeuttaa apuamme. Raportoimme korkea edustaja Javier Solanan kanssa Lissabonin Eurooppa-neuvostolle Balkania koskevasta politiikastamme ja tavoista, joilla voimme jakaa apumme paremmin.
Maanantaina perustettiin Euroopan jälleenrakennusvirasto Thessalonikiin. Sen rooli on erittäin tärkeä ensiksi Kosovossa ja sen jälkeen otaksuttavasti laajemmin. Se voi toivoakseni seurata sen Pristinassa olevan työryhmämme jalanjälkiä, joka on nyt työnsä loppuvaiheessa. Työryhmä on osoittanut, että unioni voi tehdä todella tehokasta työtä ja nopeasti, kun sillä on oikea johto, kun byrokratiaa on mahdollisimman vähän ja kun valtaa delegoidaan alueella oleville ihmisille. Työryhmän työn ylistäminen ei ole osoitus siitä, että olisimme tyytyväisiä Kosovon tilanteeseen. Meillä on siellä valtavan paljon tehtävää, jotta voisimme elää lupaustemme ja ihanteidemme mukaisesti.
On vielä yksi asia, joka on oleellinen resurssikysymyksen osalta. Jäsenvaltioiden on oltava valmiita tekemään vaikeita päätöksiä siitä, mitä unioni voi ja mitä se ei voi tehdä, ja tunnustamaan suoraan, että joskus ne vähentävät komission tehokkuutta asettamalla ehtoja, joilla ne rasittavat pyrkimyksiämme.
Tästä tulee kriittinen vuosi Venäjälle, koska Jeltsinille on valittava seuraaja. Tsetsenia on tietenkin etualalla. Tarkistamme politiikkaamme koko ajan. Komissio tarvitsee erittäin selkeää opastusta jäsenvaltioilta siinä, kuinka käytetään saatavilla olevia välineitä: yhteistä strategiaa, kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, Tacis-ohjelmaa, ihmisoikeus- ja demokratiaohjelmia, elintarvikeapua ja niin edelleen. Harkitsemme neuvoston kanssa sitä, kuinka toteuttaisimme Helsingissä tehdyt päätökset.
Lähi-idässä voi löytyä perusteita toivolle. Lähi-idän kehityksen tahti on nopeutunut viime aikoina huolimatta tämän viikon takaiskuista. Meidän on pian keskusteltava tästä. Sanoisin vain sen, että tiedämme, että Euroopan unionin osuuden on oltava nyt ja jatkossakin suuri eikä ainoastaan siksi, että kaivaisimme yhteisiä taskujamme yhä enemmän, vaikkakin rahoituksellinen osuutemme on ollut ja on jatkossakin merkittävä.
Lähempänä meitä olevista asioista sanoisin, että meidän on puhallettava uutta eloa Barcelonan prosessiin ja odotankin innokkaasti myöhemmin tänä vuonna järjestettävää kokousta, joka käsittelee EU:n ja Välimeren alueen kumppanuutta, aivan kuten odotan EU-Afrikka -kokoustakin.
Toivon, että voimme työskennellä puheenjohtajavaltion kanssa Euroopan unionin ja Aasian välisen poliittisten ja taloudellisten suhteiden edistämiseksi. Komissio aikoo pian laatia tiedonannon Indonesian kanssa. Toivomme, että keskustelumme Kiinan kanssa Maailman kauppajärjestöön liittymisestä päättyvät menestyksellisesti, niin vaikeita kuin ne ovatkin.
Olen iloinen siitä, että puheenjohtajavaltion aloitteen ansiosta pidämme huippukokouksen Intian kanssa. Uskon, että meidän pitäisi työskennellä vahvistaaksemme suhteitamme sen maan kanssa, joka on loppujen lopuksi maailman suurin demokratia, maa, jossa kaikissa vaaleissa useammat ihmiset äänestävät vapaissa ja oikeudenmukaisissa vaaleissa kuin koko Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa yhteensä.
Parlamentti on ymmärrettävästi ollut aina hyvin kiinnostunut siitä, kuinka Euroopan unioni tukee ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista maailmanlaajuisesti, mukaan luettuna tuki niiden sadantuhannen miljoonan euron kautta, jotka ovat saatavilla Euroopan demokratia- ja ihmisoikeusaloitteista. Jaan vahvasti tuon mielenkiinnon. Viime vuosina on tapahtunut monia muutoksia, joista pienin ei ole kahden ihmisoikeusasetuksen hyväksyminen vuonna 1999. Tämän vuoden ensimmäisten kuuden kuukauden aikana komissio aikoo hyväksyä tiedonannon, jossa esitetään lähestymistapa tämän alueen politiikkaan, mukaan luettuna ihmisoikeus- ja demokratisointiohjelmien virallinen hallinta.
Parlamentti pyysi edellistä komissiota arvioimaan Euroopan unionin osallistumista vaalitarkkailutehtäviin viime vuosina - kokemus, jota parhaiten voidaan kuvata sanalla "sekalainen". Vastauksena tähän pyyntöön ja uusien asetusten tuomaan muuttuneeseen budjettiympäristöön komissio aikoo hyväksyä ennen pääsiäistä tiedonannon, jossa esitetään joitakin ehtoja toiminnan rationalisoimiseksi ja parantamiseksi vaalitarkkailun ja avun alalla. Uskon, että tästä tulee erityisen kiinnostuksen aihe parlamentille.
Tästä kuuden kuukauden jaksosta on selvästikin tulossa kiireinen, kausi, jona voimme toivoakseni saada jotain konkreettista aikaan. Odotan innokkaasti työskentelyä arvoisten parlamentin jäsenten ja uuden puheenjohtajavaltion kanssa, jota onnittelen sen ohjelmasta. Odotan pääseväni työskentelemään heidän kanssaan tuon tavoitteen saavuttamiseksi.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Patten, hyvä kollegat, sekä neuvoston puheenjohtaja että komission jäsen Patten puhuivat toimielinten välisen hyvän yhteistyön välttämättömyydestä. Haluaisin kannattaa sitä voimakkaasti, ja voin sanoa Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, että haluamme tehdä mahdollisimman tiivistä yhteistyötä neuvoston puheenjohtajavaltion kanssa. Komission kanssa teemmekin yleisesti yhteistyötä ja olemme myös saaneet aikaan hyvät suhteet. Toivon, että vaalimme näitä hyviä suhteita ja tätä yhteistyötä jatkossakin Portugalin kuusi kuukautta kestävän puheenjohtajakauden aikana, jotta saavutamme lopulta yhdessä menestystä. Kun te neuvoston puheenjohtajavaltiona saavutatte menestystä, se on meidän yhteinen menestyksemme, Euroopan menestys. Tämän vuoksi meidän on tehtävä hyvää ja tiivistä yhteistyötä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Portugali toimii toista kertaa neuvoston puheenjohtajavaltiona. Luotamme teihin täysin, mutta olkaa kunnianhimoisia! Suurin hanke, jonka käynnistätte puheenjohtajakautenne aikana, on hallitustenvälinen konferenssi. Haluaisimme rohkaista teitä voimakkaasti myötävaikuttamaan siihen, että tarkastelemme muitakin aiheita kuin niin kutsuttuja Amsterdamissa käsittelemättä jääneitä aiheita ja että asetamme itsellemme kunnianhimoisemman ohjelman. Olkaa valmiita - me rohkaisemme teitä siihen -, esittämään puheenjohtajakaudellanne ehdotuksia, mihin teille annettiin erityiset valtuudet Helsingin huippukokouksessa, niin että käsittelisimme muitakin aiheita kuin kolmea Amsterdamissa käsittelemättä jäänyttä aihepiiriä, sillä pelkästään näiden kolmen käsittelemättä jääneen aiheen toteuttaminen ei riitä, jotta voisimme kutsua tulevaa hallitustenvälistä konferenssia menestykseksi. Tämän vuoksi meidän on mentävä pitemmälle, ja haluaisin rohkaista teitä käyttämään oikeuttanne niin, että valmistelette uusia ehdotuksia hallitustenvälistä konferenssia varten.

En haluaisi tarkastella tässä yhteydessä yksityiskohtia, vaikka se olisikin hyvin houkuttelevaa. Se jätetään kuitenkin odottamaan keskusteluja, ja kollegat Dimitrakopoulos ja Leinen ovat esittäneet mietinnön, jonka yleinen suuntaus vastaa myös meidän kantaamme. Olkaa siis kunnianhimoisia. Meidän on tietenkin pidettävä kiinni yhdestä asiasta. Helsingin huippukokouksessa puhuttiin molemmista Euroopan parlamenttia edustavista tarkkailijoista. Haluaisin pyytää teitä sydämellisesti tekemään kaikkenne konferenssin käytännön toteutuksessa, jotta nämä molemmat Euroopan parlamentin edustajat voisivat myös osallistua mahdollisuuksien mukaan tähän kokoukseen tasavertaisina edustajina ja jotta heillä olisi käytössään välttämättömät edellytykset, niin tekniset kuin toiminnalliset, jotta Euroopan parlamenttia voidaan kuulla riittävästi myös hallitustenvälisessä konferenssissa. Pyydän teiltä tätä vilpittömästi ja sydämellisesti. Arvioimme puheenjohtajakauttanne myös sen perusteella, missä määrin te toteutatte nämä ajatukset.
Kiitämme komissiota myös siitä, että komission puheenjohtaja Prodi antoi Helsingissä tukensa parlamentin puhemies Nicole Fontainen ehdotuksille, jotka koskivat hallitustenvälisen konferenssin laajaa lähestymistapaa ja Euroopan parlamentin molempien edustajien asianmukaista osallistumista.
Portugalin puheenjohtajakauden aikana käynnistetään uudelleen neuvottelut kuuden valtion, viiden keskieurooppalaisen valtion ja Kyproksen, kanssa. Me Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmässä olemme aina vaatineet, että Keski-Eurooppaa on tarkasteltava yhtenä kokonaisuutena, ja toivomme, että edessä olevissa hyvin vaikeissa neuvotteluissa myös edistytään seuraavien kuukausien aikana. Haluaisimme myös pyytää teitä asettamaan etusijalle Euroopan maanosan sisäistä turvallisuutta koskevat kysymykset, jotka ovat jo itsessään hyvin tärkeitä mutta jotka ovat erittäin tärkeitä myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden laajentumiselle antaman hyväksynnän saamiseksi.
Te esititte lyhyen Turkkia koskevan huomautuksen. Euroopan parlamentti on ottanut huomioon Turkin aseman hakijavaltiona, josta päätettiin Helsingissä. Pyydämme nyt kuitenkin myös sitä, että Turkin suhteiden käytännön muotoilussa sovelletaan samoja ehtoja kuin muihin Keski-Euroopan valtioihin. Mainitsen tästä esimerkin: jos Slovakiassa tai Romaniassa on unkarilainen vähemmistö, ja vaadimme, että sen on voitava säilyttää identiteettinsä, odotamme samaa Turkilta kurdikysymyksen käsittelyssä. Haluamme, että asiassa edetään, jotta Turkissa säilytetään myös etnisten vähemmistöjen identiteetti, ja pyydämme teitä ryhtymään asiaa koskeviin aloitteisiin.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Venäjän osalta totean, että tarvitsemme vakautta Euroopan maanosassa. Maanosamme turvallisuus määräytyy pitkälti sen mukaan, miten vakaa Venäjä on. Tämän ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että vaikenemme tietyistä tapahtumista. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, velvollisuutemme on korottaa ääntämme Tsetsenian tapahtumista ja sanoa Venäjälle, että jos se jatkaa samaan tapaan, se luopuu eurooppalaisista ihmisarvoista ja ihmisoikeuksista. Älkää olko turhan diplomaattisia, kun ilmaisette Venäjälle epäilyksemme tsetseenien ihmisoikeuksista. Meidän on korotettava ääntämme.
Komission jäsen Patten puhui oikeutetusti Välimeren alueesta. Ryhmämme on yhtä mieltä siitä, että suhteet Välimeren alueeseen ja Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän tilanne ovat Euroopan unionille yhtä tärkeitä kuin Keski- tai Itä-Euroopan kehitys. Asetamme ne keskeiseen asemaan, ja haluamme, että kulttuurien välillä käydään vuoropuhelua. Pyydämme kuitenkin myös sitä, että tiettyjä henkilöitä Välimeren alueelta ei kutsuttaisi Brysseliin liian hätäisesti. Olisi harkittava, eikö tällainen kutsu pitäisi esittää pikemminkin rauhanprosessin lopussa. En kuitenkaan halua syventyä asiaan tässä yhteydessä.
Lopuksi totean, että olimme tyytyväisiä siihen, että puhuitte myös Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöstä. Parlamentti on esittänyt ehdotuksen, joka ei tosin tule meidän ryhmältämme vaan kollega Rothleyltä, mutta jota me kannatamme voimakkaasti. Haluamme, että kaikilla Euroopan parlamentin jäsenillä on oikeudenmukainen ja yhtenäinen asema, ja haluamme suojata näin parlamentin jäsenten arvoa - olen erittäin tyytyväinen siihen, mitä te sanoitte asiasta -, mutta ohjesäännön on oltava yhdenmukainen ja sitä on sovellettava kaikkiin Euroopan parlamentin jäseniin. Jos saatte tämän ja muut ohjelmakohdat alulle, jos onnistutte siinä - kuten toivomme teidän tekevän, kyse ei ole puoluepoliittisesta kysymyksestä -, se merkitsee suurta menestystä Euroopalle ja meille kaikille, maanosamme vakaudelle, turvallisuudelle ja demokratialle. Toivotan teille tässä mielessä paljon onnea Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta!
(Suosionosoituksia)

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa ministeri Jaime Gama, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sosialistiryhmän puolesta toivottaa teidät tervetulleeksi, onnitella teitä puheenvuorostanne ja Portugalin puheenjohtajakauden esittelystä sekä sanoa teille, että meidän puoleltamme yhteistyö neuvoston kanssa, kuten muuten myös komission kanssa, mutta tässä tapauksessa erityisesti neuvoston kanssa, ei merkitse yhteistyötä, joka on ainoastaan institutionaalisten kriteerien edellyttämää, vaan yhteistyötä, jota edellyttää myös yksimielisyytemme Portugalin puheenjohtajakauden ohjelman sisällöstä.
Tuo ohjelma esittää mielestämme tasapainoisen ja kunnianhimoisen näkemyksen tavasta, jolla Euroopan unionin pitäisi kohdata edessään olevat haasteet. Ulkosuhteiden tärkeyden painottaminen aseena politiikka, jonka strategiana on suhteiden ylläpitäminen maailman eri seutuihin ja alueisiin , erityisenä painopisteenä Latinalaisen Amerikan ja Mercosurin kehitys, mutta myös laajentumiselle ja Euroopan unionin oman ulko- ja turvallisuuspolitiikan syventämiselle annettu prioriteetti.
Samalla kun puheenjohtajakauden ohjelmassa on tuo selkeä linja, myös eurooppalaisten ja Euroopan unioniin kuuluvien maiden ongelmille annetaan etusija, samoin kuin se annetaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalle alueelle sekä myös elintarviketurvalle, kuluttajansuojalle ja ympäristökysymyksille nähden kehitys voimana, joka ylläpitää itse itseään.
Arvoisa ministeri, kaikkien näiden kysymysten joukosta kuitenkin erityisesti yksi asia ansaitsee kiitoksemme, nimittäin yhteiskunnallisiin ja työllisyyskysymyksiin keskittyvän puheenjohtajakauden prioriteetti. Portugali ei ole puheenjohtajakaudellaan rajoittunut kirjaamaan ohjelmaansa vain muilta neuvostoilta perittyjä asioita: se on valinnut, se halusi jättää oman jälkensä, ja meidän sosialistien mielestä, ja olen vakuuttunut siitä, että suurimmasta osasta tämän parlamentin jäsenistä, kyseessä on tärkeä jälki: ei ainoastaan Euroopan unionin dynaamisuuden ja kilpailukyvyn vahvistaminen maailmankartalla, vaan ennen kaikkea sen kansalaisarvojen kunnioittaminen ja eurooppalaisen yhteiskunnallisen mallin puolustaminen. Pyrkimys parantaa kilpailukykyä innovaation ja asiantuntevuuden avulla on kenties paras kunnianosoitus, joka voidaan antaa tämän vuosituhannen alussa Euroopan perustajille ja todelliselle Euroopan unionin solidaarisuushankkeelle. Tapa, jolla neuvoston puheenjohtaja esitteli asiakirjan viime viikolla, ja tapa, jolla se oli tehty, osoittivat mielihyväkseni, että tämä näkökohta voisi olla paitsi Portugalin puheenjohtajakauden, myös Euroopan unionin lähiaikojen tavoite. Ja siksi onnittelemme tämän prioriteetin valinnasta ja olemme valmiita yhteistyöhön sen syventämiseksi ja sen muuttamiseksi sanoista tekoihin.
Toinen kysymys käsittelee hallitustenvälistä konferenssia, johon parlamentin jäsen Poettering jo viittasikin. Euroopan parlamentti oli syvästi pettynyt Helsingin neuvoston loppupäätelmiin. Se pettyi tavasta, jolla neuvosto suhtautuu tähän parlamenttiin ja se pettyi asialistaan. Parlamentti ei halua, että perustamissopimuksen muuttamistyössä se valtuutetaan vain tarkkailemaan hallitustenvälisen konferenssin työskentelyä. Meillä on mielipiteitä, työtä ja kokemusta, ja haluamme hyödyntää tuota kokemustamme edistääksemme Euroopan ja Euroopan yhteisön kehittymistä ja syvenemistä yhä suuremmassa määrin; ja asialistan ja sen sisällön osalta kyse ei ole vain Euroopan parlamentin oikuttelusta ja itsepäisyydestä. Olemme sitä mieltä, että hallitustenvälistä konferenssia ei pidä järjestää joka vuosi ja että meillä on tällä hetkellä tilaisuus lisätä muutamia aiheita - ei kaikkia, ei tehdä koko uudistusta, mutta lisätä muutamia aiheita - tuolle asialistalle. Sellaiset kysymykset kuin puolustuspolitiikka, kansalaisoikeudet - joita ehkä käsitellään myös toisaalla eli perusoikeuskirjasta laadittavassa yleissopimuksessa - ja kysymys Euroopan yleisestä syyttäjävirastosta ovat aiheita, joita voitaisiin käsitellä tuolla asialistalla yhdessä muiden, ei niin tarkasti käsiteltävien aiheiden kanssa. Siksi minusta on miellyttävää huomata, että puheenjohtajavaltio sanoo julistuksessaan olevansa sisällyksekkään asialistan kannalla. Kutsukaamme sitä sisällyksekkääksi, yleisluonteiseksi tai monikohtaiseksi, mutta minusta on miellyttävää havaita, että Portugali on puheenjohtajakaudellaan valmis tosissaan ja määräilemättä, kuten ministeri sanoi "sem voluntarismos" painostamaan yhdessä Euroopan parlamentin kanssa muita hallituksia sisällyttämään useampia aiheita asialistalle.
Tätä työtä ei voi edellyttää vain puheenjohtajavaltiolta. Itse kullakin meistä omassa maassaan, kullakin meistä yhdessä kansallisten parlamenttien kollegojemme kanssa, on vastuu muiden hallitusten painostamisesta, jotta voisimme päästä yksimielisyyteen tästä asiasta. Arvoisa ministeri, haluaisinkin kysyä teiltä, haluaisin tietää, onko edistystä tapahtunut ja onko Euroopan parlamentti antanut lausuntonsa sopivana ajankohtana, jotta hallitustenvälinen konferenssi voidaan aloittaa 14. helmikuuta, ja aikooko puheenjohtajavaltio Portugali esittää Lissabonin ylimääräiselle huippukokoukselle ehdotuksen tuon hallitustenvälisen konferenssin asialistaksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivotan teille paljon onnea. Tehtävänne ei ole lainkaan helppo, sillä kuten parlamentin jäsen Barón Crespo sanoi, Portugalin puheenjohtajakauden ohjelma on hyvin kunnianhimoinen, mutta kuten eräs portugalilainen runoilija kirjoitti aikoinaan "kun ihminen uneksii, maailma sykkii ja etenee" ja niin käy, kun on suuria haaveita, jotka voivat toteutua, vaikka vain vähän kerrallaan, Euroopan unionin identiteetin vahvistumisesta vakaammaksi, solidaarisemmaksi ja ennen kaikkea sen kansalaisten sisäistämäksi.

Cox
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni ELDR-ryhmän puolesta tehdäkseni kolme ehdotusta aloittavalle puheenjohtajavaltiolle.
Saanen ensiksi sanoa laajentumisesta, että pidämme erittäin myönteisenä tapahtunutta muutosta siinä, mitä kuvaisin sanalla " tunnelmamusiikki" sekä laajentumiskeskustelua koskevissa poliittisissa kunnianhimoissa. Tämä on vahvistettu Helsingin huippukokouksessa, ja nyt on tämän puheenjohtajavaltion asia edistää näitä asioita.
Niille ehdokasvaltioille, jotka ovat jo edistyneet neuvotteluissa, on selvää, että olemme pääsemässä neuvotteluprosessin kriittisimpiin ja vaikeimpiin osiin ja niiden ehdokasvaltioiden osalta, joille näytettiin vihreää valoa Helsingissä, on aloitettava tuo työ.
Tuossa yhteydessä on tärkeää tunnistaa ja käsitellä joitakin niistä osasista, jotka ovat tulossa selvästi esiin yleisessä mielipiteessä ja julkisessa keskustelussa. On selvää, että joissakin ehdokasvaltioissa on tapahtunut selvää kannatuksen vähentymistä eurooppalaista hanketta koskevassa yleisessä mielipiteessä. On tärkeää, että tunnustamme tämän ja käsittelemme sitä politiikan kannalta. Joissakin tapauksissa on todisteita "ne ja me" -ajattelusta, johon meidän on puututtava.
Haluaisin tehdä sellaisen ehdotuksen puheenjohtajavaltion edustajalle, että niiden tavanomaisten diplomaattikanavien lisäksi, joiden kautta olette sitoutunut tavoitejulkilausumassanne kuulemaan ehdokasvaltioita niiden näkökulmista ja HVK:n osalta, teidän pitäisi harkita Euroopan konferenssin käyttämistä mekanismina ja menetelmänä kuulla julkisesti ehdokasvaltioita ja olla niiden kanssa vuoropuhelussa niiden näkökannoista. Ehdotamme tätä keinona osoittaa korkeimmalla poliittisella tasolla sen arvostuksen yhdenmukaisuutta, jota osoitamme ehdokasvaltioille. Ryhmämme mielestä on tärkeää olla ja olla näkyvästi sitoutunut luomaan kumppanuuden Eurooppaa eikä diktatuurin Eurooppaa. Meidän on löydettävä mekanismeja tehdä tämä asia selväksi ehdokaskumppaneillemme matkan varrella.
Toinen seikka, jonka haluan mainita, on hallitustenvälinen konferenssi. Teidän vaikea tehtävänne on laatia asialista ja aloittaa konferenssi, mikä usein on otaksuttavasti melko epäkiitollinen ja vaikea tehtävä. On selvää, että konferenssi on sitoutunut tutkimaan niitä asioita, jotka jäivät ratkaisematta Amsterdamissa. Nämä ovat selvästi tarpeellisia, mutta minun mielestäni ne eivät ole riittäviä asialistan tavoitteiden kannalta, ja olen samaa mieltä muiden täällä tänään puhuneiden kollegojen kanssa.
Voidaan melkein tuntea sulkeutuvasta ovesta tuleva kylmä tuulenhenkäys sen kysymyksen osalta, joka koskee laajempia tavoitteita, mutta johtopäätöksissä tuo ovi jätettiin juuri ja juuri raolleen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin pyytää teitä työntämään jalkanne tuon oven väliin ja ajamaan kunnianhimoisempaa asialistaa. On erittäin tärkeää, että käytämme nyt hyväksemme tilaisuutta saada Eurooppaan taas palautetuksi vähän sielua tämän HVK:n kautta. On erittäin selvää, että perussopimusten nykyiseen rakenteeseen ei sisälly mielekkäällä ja avoimella tavalla nykyisen Euroopan tavoitteita. Voimassa olevassa perustamissopimuksessa ei määritellä selvällä ja järkeenkäyvällä tavalla, jonka jokainen voisi ymmärtää, kuinka tämä paikka toimii. Meidän on selitettävä se paremmin nivomalla se perusasiakirjojen sisään, ja pyydän teitä palaamaan siihen. Ehkä olisi ollut liian aikaista sanoa Helsingissä "kyllä" kunnianhimolle. Tänään on liian aikaista sanoa "ei". Palatkaa takaisin ja tarkastelkaa sitä, ja teillä on tämän parlamentin tuki.
Pidän erittäin myönteisenä teidän sitoumustanne ajatukseen uudistusten ja tiedon Euroopasta ja odotan pääseväni osallistumaan tuohon keskusteluun parlamentissa ja suoraan puheenjohtajavaltion kanssa.
Olemme tehneet paljon työtä Yhdysvaltojen kanssa digitaalisen vuoropuhelun osalta, erityisesti tällä hetkellä yksityisyyden ja datansiirron alueilla, mutta tämä ei ole ollut tuloksellista. Meillä on parlamentin ja Yhdysvaltojen kongressin välinen lainsäädännöllinen foorumi. Meillä on säännöllisiä neuvoston ja Yhdysvaltojen välisiä huippukokouksia ja meillä on vielä jonkinlainen mahdollisuus eroavan hallinnon kanssa saada jotkin asiakokonaisuudet valmiiksi. Neuvoston puheenjohtaja, kehottaisin teitä tarttumaan tähän asialistaan ja viemään Atlantin ylittävää digitaalista vuoropuhelua kohti joitakin erityisiä ja nopeita lopputuloksia. Älkää antako sen ajelehtia kunnes se uusitaan myöhemmin seuraavan hallinnon aikana. Tällä hetkellä on olemassa hyvät mahdollisuudet, ja te voitte lyödä sen lukkoon osana sitoutumistanne uudistusten Eurooppaan. Tehkää se. Toivotamme teille menestystä.

Lannoye
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, peritte ajankohdasta johtuvan onnekkaan sattuman ansiosta erityistehtävän: saatte vastuullenne käynnistää hallitustenvälisen konferenssin, joka on ilmiselvästi ratkaisevan tärkeä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Lisäksi ja puhun tästä toisena aiheenani johdatte myös työllisyyttä sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevää kokousta, jonka merkityksen jokainen ymmärtää.
Hallitustenvälisen konferenssin osalta sallittehan, että kerron teille ryhmäni kannasta ja ehdotuksistamme. Sanon ensinnäkin konferenssin sisällöstä, että puheenvuoron käyttäneet eri kollegat korostivat aivan oikein Helsingin Eurooppa-neuvoston päätösten riittämättömyyttä. Emme voi hyväksyä näin suppeaa asialistaa. Selvä toiveemme on, että ainakin neljä konkreettista kohtaa lisättäisiin asialistalle: perusoikeuskirjan oikeudellinen asema ja vaikutukset kansalaisuuteen; vahvistettu yhteistyö, joka on olennainen menettely; ulko- ja turvallisuuspolitiikan vähittäinen sisällyttäminen yhteisöön ja erityisesti selkkausten ennaltaehkäisyn korostaminen; ja lopuksi vanhanaikaisen Euratomin perustamissopimuksen muuttaminen sekä sen tavoitteiden tarkistaminen ja sopimuksen sisällyttäminen unionin perustamissopimukseen.
Hallitustenvälisen konferenssin menetelmän osalta sanon, että se on ilmiselvästi osoittanut rajallisuutensa yksimielisyyssääntönsä takia, ja tämä on sitä paitsi ollut ilmeistä jo kauan. Neuvosto teki virheen päättäessään olla muuttamatta menetelmää. Olemme tähän pettyneitä, mutta jos neuvosto haluaa tehdä uskottavaksi väitteen, jonka mukaan tavoitteenamme on demokraattisempi ja avoimempi unioni, on välttämätöntä, että otamme konferenssiin mukaan ainakin Euroopan parlamentin mahdollisimman laajasti, ja minä ottaisin mukaan myös kansalliset parlamentit. Euroopan parlamentti on otettava mukaan samalla tavalla kuin komissio, koska näillä molemmilla toimielimillä on yhteisöllinen näkemys, ja olisi siis loogista, että parlamentti voisi käyttää neuvottelujen lopussa hyväkseen hyväksyntämenettelyä.
Jos näin ei tehdä, pelkään muiden kollegoiden tavoin, että kansalaisten ja unionin toimielinten välinen kuilu syvenee. Olimme Seattlessa mukana merkittävässä prosessissa, jossa kansalaisyhteiskunta reagoi voimakkaasti sellaista maailmanlaajuista järjestöä vastaan, jota ei ymmärretä ja jonka toiminta koetaan vaaralliseksi koko yhteiskunnalle. Euroopan unioni ei saisi joutua kärsimään samanlaisesta prosessista, olisin siitä omalta osaltani pahoillani. Vierailette piakkoin kaikissa jäsenvaltioissa saadaksenne kolleganne laajentamaan asialistaa ja muuttamaan menetelmää. Odotamme toimienne tuloksia, ennen kuin otamme kantaa tämän hallitusten välisen konferenssin tulevaisuuteen.
Haluaisin korostaa lopuksi erästä kohtaa, jota ei ole tuotu mielestäni riittävästi esille: tämän konferenssin on lähes pakko onnistua sen uhallakin, että Euroopan unionin toiminta jumiutuu lopullisesti. Ajattelen erästä meille tärkeää aihetta eli verotusta. Olemme jo usean vuoden ajan olleet kykenemättömiä tekemään kunnianhimoisia päätöksiä verotuksesta ympäristön alalla, koska yksimielisyyssääntö on siihen esteenä, ja siirryn siten puheenvuoroni toiseen kohtaan eli työllisyyteen, koska tämäntyyppisellä verotuksella luodaan myös työpaikkoja. Työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen osalta on puhuttu innovaatiosta, ja kaikki kannattavat sitä. Vaikka se onkin ilmiselvästi kilpailutekijä, ei pidä salata todellisuutta, joka nyt on kuitenkin synkempi ja huolestuttavampi. Usein käy nimittäin niin, että vaikka innovaation osa onkin merkittävä, kilpailukykyä parannetaan toisinaan arveluttavin keinoin: huonontamalla joissakin tapauksissa huomattavastikin työoloja Euroopassa, lisäämällä riskejä, huonontamalla ympäristön tilaa ja levittämällä stressiä kaikkialle.
Tämä ei ole tyhjän puhumista: Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön (Dublinin säätiön) äskettäin julkaisema selonteko osoittaa, että erittäin monien työntekijöiden työolot ovat huonot tai huononevat; ja ympäristön osalta Euroopan ympäristöviraston vuoden 1999 selonteossa huomautetaan, että 12:sta tutkitusta parametrista 11:n tila on joko ennallaan tai huonontunut. Öljytankkeri Erikan haaksirikko osoittaa lisäksi hyvin, että jonkin talouden alan kilpailukykyä voidaan parantaa työolojen huononemisen, riskien lisääntymisen ja ympäristölle aiheutuvan vakavan uhan kustannuksella.
Luulen siis, että on aika tarkistaa joitakin käynnissä olevia suuntauksia, ja pahoittelen, ettei tämä käy asiakirjastanne selvemmin ilmi. Esimerkiksi innovaatio ja pyrkimys parempaan tuottavuuteen, ei työnteon vaan tällä kertaa niukkojen ja uusiutumattomien resurssien tuottavuuteen, voivat mielestäni kulkea rinnakkain. Tällainen tie on varmasti suurenmoinen paitsi kestävän kehityksen myös vakaampien, varmempien, pienempää stressiä aiheuttavien ja tulevaisuuden kannalta lupaavampien työpaikkojen luomisen osalta. Palaamme siten puheeni lähtökohtaan. Tämä kaikki on mahdollista toteuttaa ainoastaan, jos muutamme Euroopan unionin toimielinten toimintaa. Juuri tähän tavoitteeseen on siis todella panostettava.

Miranda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan toivottaa onnea Portugalin puheenjohtajakaudelle ja samalla todeta, että aiomme seurata hyvin tarkasti, millä tavoin tänä aikana tullaan etenemään puheenjohtajakauden keskeisten kysymysten ja painopistealueiden osalta laajentumisesta perussopimusten tarkistamiseen, Lomén sopimuksen tulevaisuudesta Euroopan ja Afrikan väliseen huippukokoukseen, työllisyysongelmasta toista ja kolmatta pilaria koskeviin ongelmiin. Syynä on erityisesti se, että olemme varsin huolissamme tavasta, jolla eräitä näistä kysymyksistä on viime aikoina lähestytty. Emme vastusta laajentumista periaatteessa, mutta mielestämme sen toteuttaminen on vastuutonta, ellei sitä ennen tutkita perusteellisesti, millaisiin vaikutuksiin laajentuminen kussakin tapauksessa johtaa ja millä tavoin noita vaikutuksia voidaan pyrkiä lieventämään.
Kuitenkin vielä monin verroin enemmän meitä huolestuttaa tällä hetkellä Turkin hyväksyminen jäsenehdokasvaltioksi, koska tuon maan hallitus on edelleenkin täysin kykenemätön ratkaisemaan kurdiongelmaa tyydyttävällä tavalla sekä lopettamaan Kyproksen miehitystä. Myös perussopimusten muuttamista koskeva kysymys antaa aihetta vakavaan huoleen. Kyse ei ole niinkään siitä, kyetäänkö perussopimukset tosiasiallisesti mukauttamaan laajentumisen tarpeisiin, vaan siitä, että laajentuminen saattaa johtaa kiusaukseen pyrkiä luomaan sen varjolla jonkinlaisia poliittisia johtoryhmiä Euroopan unioniin, mikä olisi anteeksiantamaton virhe.
Afrikan osalta olemme samalla kertaa sekä tyytyväisiä että jossain määrin myös huolestuneita saatuamme tiedon siitä, että huippukokousta, josta on jo aiemmin ilmoitettu, voidaan nyt ryhtyä toteuttamaan, joskaan puheenjohtajavaltio ei ole täällä vahvistanut tuota tietoa. Olemme tuosta tiedosta tyytyväisiä, koska olemme alusta asti pitäneet senkaltaisen kokouksen toteuttamista välttämättömänä ja tarkoituksenmukaisena, etenkin jos siinä pyritään löytämään sopivia keinoja näiden kahden mantereen välisen yhteistyön käynnistämiseksi, ja koska olemme alusta lähtien sanoneet, että tuon kokouksen toteutuminen olisi pyrittävä varmistamaan kaikin mahdollisin keinoin. Mutta samalla olemme myös hiukan huolissamme siitä, että kyseinen huippukokous on määrä pitää jo huhtikuussa, sillä näin lyhyt varoitusaika tulee varmastikin vaikeuttamaan kokouksen asianmukaista valmistelemista ja pahimmassa tapauksessa jopa vaarantamaan kokouksen toteutumisen.
Panemme tässä yhteydessä merkille puheenjohtajavaltion julkilausuman Angolasta. Vaikka neuvosto on vasta nyt antanut tuon julkilausuman, pidämme sitä kuitenkin varsin myönteisenä siitäkin huolimatta, että olisimme toivoneet neuvoston ottavan huomioon erityisesti parlamentissa sekä AKT-maiden ja EU:n yhteisessä edustajakokouksessa hyväksytyt kannat ja tuomitsevan UNITAn voimakkaammin, sillä sen osalle lankeaa kiistatta hyvin suuri vastuu tuon maan kokemasta murhenäytelmästä.
Kuitenkin niiden kysymysten lisäksi, jotka tulevat seuraavan puolivuotiskauden aikana olemaan aivan erityisessä valokeilassa, meitä huolestuttavat yhtä lailla tai kenties vieläkin enemmän eräät hyvin keskeiset asiat, jotka eivät kuitenkaan kuulu puheenjohtajakauden painopisteisiin. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus näyttää jäävän yhä selvemmin taka-alalle, ja sitä pidetään yhteisön tasolla melkeinpä kaiken pahan alkuna ja juurena. Sen tähden meistä on kovin tuskallista todeta, että edes puheenjohtajavaltio Portugalin ohjelmassa ei ole minkäänlaista viittausta yhteenkuuluvuuden edistämiseen siitäkään huolimatta, että Portugali on itse yksi niistä jäsenvaltioista, joiden suhteellinen kehitystaso on alhainen.
Vähäinen äänestysvilkkaus Euroopan parlamentin taannoisissa vaaleissa osoitti todeksi sen, että yhteisössä vallitsee syvä demokratiavaje ja että kansalaiset ovat selvästi vieraantuneet vallalla olevista uusliberaaleista suuntauksista. Huolimatta siitä, että perussopimuksia tullaan lähitulevaisuudessa muuttamaan, odotettavissa ei kuitenkaan ole sellaisia institutionaalisia muutoksia, jotka olisivat todella omiaan poistamaan nykyisen demokratiavajeen. Samaan aikaan tarkoituksena on jatkaa uusliberaaleja suuntauksia ryhtymättä tehokkaisiin toimiin työttömyyden torjumiseksi ja työllisyyden edistämiseksi, vaikka juuri nämä ovat niitä kysymyksiä, jotka kansalaisia kiinnostavat. Meitä ei lainkaan rauhoita se, että näistä kysymyksistä järjestetään ylimääräinen huippukokous, jonka aihe on määritelty kovin mahtipontisesti, sillä työllisyysongelmasta on jo aiemminkin järjestetty monenlaisia huippukokouksia, eivätkä ne kuitenkaan ole johtaneet todelliseen tahtoon vallalla olevien monetarististen politiikkojen muuttamiseksi; lisäksi tuon kokouksen tarkoitusperät ja määräajat ovat niin epämääräisiä ja sitä koskevat ohjelmalliset tavoitteet niin korkealentoisia, että kyse näyttäisi olevan pikemminkin pelkästä savuverhosta kuin tapahtumasta, jonka tarkoituksena olisi saada aikaan todella tuntuva muutos yhteisössä vallitseviin oloihin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä vaiheessa voimme vain eritellä meille esitettyä ohjelmaa ja siihen kirjattuja pyrkimyksiä. Mutta ensi heinäkuussa voimme tehdä lopullisen ja tarkan arvioinnin Portugalin puheenjohtajakaudesta, ja sen me myös tulemme tekemään.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri ja neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiertävä puheenjohtajuus on yksi Euroopan unionin ainutlaatuisimmista piirteistä. Olemme aina puolen vuoden välein ikään kuin uuden alun edessä, ja silloin voimme jälleen kokea sen saman hengen, joka on alkuajoista lähtien lyönyt leimansa yhteisöön.
Ne samat peruslinjaukset, joiden avulla olemme päässeet näin pitkälle ja toteuttaneet asioita, jotka 50 vuotta sitten tuntuivat mahdottomilta toteuttaa - ja tarkoitan todellakin juuri näitä linjauksia enkä joitakin muita, joita olisimme ehkä halunneet luoda - voivat viedä nykyiset jäsenvaltiot ja monet muut valtiot, jotka tulevaisuudessa muodostavat osan tätä samaa yhdentynyttä Eurooppaa, vielä paljon nykyistäkin pitemmälle. Tosin on myönnettävä, että tunne uudesta alusta on osaksi pelkkää harhaa. Käsiteltävien asiakokonaisuuksien vieminen eteenpäin ei nimittäin sinänsä edellyttäisi uudenlaista Eurooppaa aina puolen vuoden välein, mutta toisaalta kyse on mekanismista, joka edistää uudistamista juuri sen tähden, että se tuo mukanaan uusia lähestymistapoja ja muistuttaa meitä siitä, mitä me todella olemme: valtioiden kumppanuuteen perustuva Eurooppa, kansakuntien Eurooppa.
Toivon, että Portugalin hallitus voi nähdä odotustensa toteutuvan Luxemburgin, Cardiffin ja Kölnin prosessien yhteensovittamisessa uutta luovalla ja kestävällä tavalla, suhteissa Afrikkaan, nykyaikaistamiseen liittyvien asiakysymysten - tietoyhteiskunta ja digitaalitelevisio - edistymisessä sekä syrjäisimpien alueiden tarpeiden huomioon ottamisessa.
Mielestäni olisi yleisesti ottaen syytä toimia rohkeammin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi tulevaisuudessa, sillä kyse on yhdestä perussopimusten keskeisimmistä tavoitteista, jota ei ole vielä läheskään saavutettu ja joka kuuluu myös jäsenyyttä hakeneiden maiden kannalta kaikkein houkuttelevimpiin tavoitteisiin. Hallitustenvälisen konferenssin alkaessa olisi mielestämme kyettävä harkintaan ja realistiseen ajattelutapaan. Suurin kysymys tämänhetkisessä eurooppalaisessa keskustelussa koskee osallistumista: kansojen todellista osallistumista, jonka on luonnollisestikin seurattava eri maiden kansalaisten heijastamia tunteita. Toistuvasti on pohdittu, minkä vuoksi osallistuminen Euroopan vaaleissa jäi niin laimeaksi. Kyse on ongelmasta, joka ei sinänsä aseta oikeutustamme parlamentissa epäilyksenalaiseksi, mutta jonka pitäisi kuitenkin saada meidät osoittamaan demokraattista nöyryyttä ja jarruttamaan liiallista intoamme muuttaa unionin luonnetta tai perussopimusten rakennetta ja tasapainoa. Meidän ei pitäisi niinkään pyrkiä muuttamaan kaikkea, vaan meidän pitäisi tulla itse paremmiksi alkaen parlamentista, tavastamme keskustella, äänestää, välittää tietoja sekä hoitaa yhteyksiämme ja suhteitamme kansallisten parlamenttien kollegoihimme, ja meidän olisi myös osoitettava hiukan suurempaa vaatimattomuutta. Sen tähden en usko huhuihin, joiden mukaan parlamentin lausunto voisi viivästyä vastareaktiona jonkinlaiselle väitetylle kaunalle ohjesäännön viivästymisen vuoksi. Sellainen menettely olisi täysin vastuutonta, eikä ongelma edes ole siinä. Koska kyse on perussopimusten muuttamisesta, kansallisten parlamenttien on voitava osallistua työskentelyyn etukäteen, ja juuri siinä on ongelman ydin. Aiommekin seurata tarkasti puheenjohtajakauden linjauksia tämän kysymyksen osalta. Ongelmana on se, että tarkkailijoita on vain kaksi, hekin kahdesta suurimmasta poliittisesta ryhmästä, eikä yksi kustakin poliittisesta ryhmästä. Osallistumista koskeva ongelma ratkaistaan laajentamalla osallistumista eikä turvautumalla aina samoihin vanhoihin ja kuluneisiin menetelmiin.
Ennen kuin lopetan, haluan vielä esittää kaksi tarpeellista huomautusta eräistä äskettäisistä tapahtumista. Tällä kertaa kyse on portugalilaisen toiselle portugalilaiselle esittämistä huomautuksista, eikä tarkoitukseni niitä esittäessäni ole arvostella, vaan todeta olevani eri mieltä. Ensinnäkin olen toista mieltä päätöksestä olla jatkamatta Indonesiaan kohdistuvaa aseidenvientikieltoa. Tuo päätös on epäonnistunut ja asiaton. Tuntuu siltä kuin olisimme jo unohtaneet kaikki Itä-Timorin edelleen hautaamatta olevat kuolleet, kaikki yhä jäljellä olevat epävarmuustekijät, sen kyynisen kaksinaamaisuuden, jota Indonesian sotilasviranomaiset ovat osoittaneet. Nyt on tapahtunut juuri se, mistä olemme aina varoittaneet: päätöksenteossa ei ole noudatettu selkeitä perusteita, vaan alun alkaen on tehty määräaikainen päätös, joka siten lepää pakostakin kestämättömän hauraalla pohjalla.
Toinen asia, josta olemme eri mieltä, on vastikään annettu julkilausuma Angolasta. Siinäkin on kyse epäonnistuneesta toimesta. Julkilausuma on puolueellinen ja epätasapainoinen, eikä se voi mitenkään edistää tuon pitkään jatkuneen järkyttävän konfliktin ratkaisemista. Emme tosin voi hyväksyä UNITAn toimintaa viime vuosina, mutta se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että meillä olisi lupa edistää sotaa, jättää tyystin huomiotta arvostelu, joka kohdistuu hämärään ja koko Angolan valtiota haavoittavaan sotatalouteen, asettua tukemaan toista osapuolta, katsoa sivusta, kuinka jo vuosikymmeniä kestäneestä sodasta kärsivän väestön hädänalaista asemaa käytetään hyväksi ja suorastaan myötävaikuttaa tuohon tilanteeseen, ja lopultakin osoittaa kaikella tällä, että ne ovat oikeassa, jotka arvostelevat ulkomaisten toimijoiden kestämätöntä puolueellisuutta.
Angolan osalta meillä voi olla yksi ainoa tavoite: rauha; tuon tavoitteen saavuttamiseksi on olemassa vain yhdenlaisia keinoja: rauhan keinot. Sitä koskeva puhekin voi versoa vain yhdenlaisesta asenteesta: humanitaarisesta radikalismista. Kumpikin Angolan sodan osapuoli pakottaa kansansa kärsimyksiin, eikä kummallakaan ole siksi oikeutta puolellaan. Vastaus on siis kielteinen! Tämän välttämättömän välihuomautuksen jälkeen tahdon joka tapauksessa toivottaa Portugalin puheenjohtajakaudelle mitä parhainta menestystä.

Martinez
Ulkoministeri Gama, olemme iloisia puheenjohtajakaudestanne, joka avaa vuosituhannen, koska ilmoitatte Brysselissä Euroopalle, mikä voisi olla sen kohtalona, kun otetaan huomioon Timorin ja Macaon ajankohtaiset tapahtumat: että on ollut kerran olemassa mutta ei ole enää.
Ajankohdasta johtuva sattuma antaa teille osan, jonka tunnette hyvin, koska kaimanne Vasco de Gama oli hänkin löytäjä. Avaatte HVK:n tien. Sitä ennen on kuitenkin käsiteltävä keskeneräisiä asioita, kuten yhteistyösopimusta Etelä-Afrikan kanssa ja viiniä koskevaa erityissopimusta: Etelä-Afrikka tuottaa luvatta portviiniä, ouzoa, grappaa ja sherryä eikä Etelä-Afrikka noudata sitoumuksiaan. Mitä aiotte tehdä? Muita keskeneräisiä asioita on esimerkiksi euro, joka toimii hyvin yhteisvaluuttana. Miksi on muutettava tilannetta, joka toimii? ALV:n osalta pidettiin kiinni siirtymäkaudesta. Miksi euron osalta ei voida tehdä samoin?
Uusia asioita on esimerkiksi maaliskuussa järjestettävä työllisyyshuippukokous. Tämä ongelma ei ratkea, paitsi jos odotamme Fátiman kaltaista ihmettä, jos emme käy liiallisen maailmanlaajuistumisen, liiallisen siirtolaisuuden, liiallisten verojen kimppuun. Mitä aiotte tehdä tässä asiassa? Tämän jälkeen tulee hallitustenvälinen konferenssi. Odotamme peläten sen tuloksia, varsinkin kun jotkut haluavat viedä asioita hallitsemattomasti eteenpäin kohti Euroopan syyttäjäviraston perustamista. Teette oikeusasioista ensisijaisen tavoitteenne. Teillä on maassanne Sid Ahmed Rezala, murhaaja, jonka Ranska päästi lähtemään, jonka Espanja vapautti ja joka on tällä hetkellä luonanne. Nähtäväksi jää, mitä päätätte tehdä hänen osaltaan.
Hoidettavana on lopuksi laajentuminen itään. Unioni alkaa lännessä teidän maastanne. Mihin asti se jatkuu idässä? Iranin rajalle, Kaukasukselle astiko, Lissabonista Moskovaan?
Ulkoministeri Gama, esittäkää kaikkien näiden kohtien osalta oikeat kysymykset. Näemme sitten myöhemmin, tarjoavatko teidän jälkeenne puheenjohtajavaltion tehtäviä hoitavat ranskalaiset sosialistitoverinne oikeat vastaukset.

Bonde
Arvoisa puhemies, meillä on unionin vallan lisäämistä koskeva aikataulu, mutta me tarvitsemme demokratian lisäämistä koskevan aikataulun. Portugali esittää 10. helmikuuta ehdotuksen hallitustenvälisen konferenssin esityslistasta. Konferenssi alkaa 14. helmikuuta. Ulkoministerit tapaavat 24. helmikuuta, ja sen jälkeen he tapaavat joka kuukausi keskustellakseen joka tapauksessa viidestä tärkeästä asiasta.
Ensimmäinen asia liittyy kysymykseen enemmistöpäätöksistä. Kuinka monesta niistä 65 asiasta, joista nykyään päätetään yksimielisesti, päätetään jatkossa enemmistöpäätöksin, jolloin Brysselissä lukittujen ovien takana istuvat ministerit ja virkamiehet voivat äänestää kumoon jäsenvaltioissamme vallitsevat demokratiat? Toinen asia liittyy komission kokoonpanoon. Jokaiselle valtiolle kuuluu jatkossakin yksi komission jäsenen paikka, mutta pienet valtiot saavat useimmiten merkitykseltään vähäisemmän komission jäsenen salkun. Kolmas asia liittyy ministerineuvoston äänten painotukseen, parlamentin kokoonpanoon ja tuomioistuimen asemaan. Viiden suurimman valtion äänimäärä nousee neuvostossa ehkä 25 prosenttia, vaikka kaikkien valtioiden äänimäärä väheneekin yhtä paljon laajentumisen yhteydessä.
Neljäs asia liittyy yhteistyön vahvistamiseen. Portugali ja muut federalistiset valtiot painostavat siihen, että jäsenvaltioiden enemmistö voi laajentaa yhteistyötä, vaikka muutamat valtiot sitä vastustaisivatkin, ja tässä on todellakin kyse veto-oikeuden poistamisesta tärkeissä asioissa. Viides asia liittyy eräänlaiseen muut asiat -osastoon, johon kuuluvat kaikki ne asiat, joita saamme jäsenvaltioilta käsiteltäväksemme, ja kesäkuussa Portossa järjestettävässä huippukokouksessa esityslistaan voidaan sitten lisätä ne asiat, joista Helsingin huippukokouksessa päätettiin.
Kaikki tämä johtaa siihen, että syntyy unionin uusi perustamissopimus, joka korvaa Amsterdamin sopimuksen ennen vuotta 2003. Se hyväksytään tänä vuonna 8. joulukuuta Nizzassa, mutta siitä tulee tuskin hyvä, elleivät valitsijat sekoita korttipakkaa uudestaan. Siten edustamani ryhmä, toisin sanoen Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmä, kehottaakin tekemään, ja samoin tekee myös yhteinen, samanmielisistä jäsenistä koostuva SOS-Demokratia -ryhmä, sillä tarvitsemme SOS-demokratiaa, emmekä Brysselissä tapahtuvaa byrokraattien vallankäyttöä.

Hager
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää oikein sydämellisesti neuvoston puheenjohtajaa hänen periaatejulistuksistaan, etenkin Euroopan parlamentin osallistumista koskevasta periaatejulistuksesta. Hän saa vastuulleen epäilemättä vaikean tehtävän, ja on epätodennäköistä, että hän voi korjata työnsä sadon - mikä näyttää olevan puheenjohtajavaltioiden osa. Jos rajoitun tarkastelemaan vain hallitustenvälistä konferenssia koskevaa ongelmaa, esityslistan laajuutta koskeva keskustelu on jo yksistään osoittanut jäsenvaltioiden mielipide-erot asiasta. Huolimatta siitä vaarasta, että toistan itseäni, ja tietoisena siitä, että olen asiasta eri mieltä kuin valtaosa parlamentin jäsenistä, pidän edelleen Helsingissä kokoontuneen neuvoston pidättyvyyttä oikeana ratkaisuna. Mehän olemme kaikki nähneet, miten hallitustenvälisen konferenssin pääaiheiksi tarkoitettuja kysymyksiä lykättiin ennen Amsterdamin kokousta ja miten ne lopulta jäivät ratkaisematta.
Euroopan parlamentin toivelistalla on epäilemättä tärkeitä kysymyksiä. Ne olisi kuitenkin saatettava alulle vasta, kun Amsterdamissa ratkaisematta jääneet kysymykset on ratkaistu, eikä meidän tulisi tarjota mahdollisuutta neuvotella sivussa uudestaan laajentumisen kannalta tärkeimmistä kysymyksistä. Kun nämä kysymykset on ensin ratkaistu, meillä on edelleen mahdollisuus ottaa tarkasteltavaksi muita aiheita. Minua huolestuttavat haaveilijat, jotka asettavat nopeuden perusteellisuuden edelle!

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri ja Euroopan neuvoston puheenjohtaja Jaime Gama, jota onnittelen sydämellisesti, arvoisat komission jäsenet ja hyvät parlamentin jäsenet, rotaatioperiaatteen mukaisesti kukin jäsenvaltio toimii vuorollaan puheenjohtajavaltiona, ja kuuden seuraavan kuukauden ajan tuo tehtävä on Portugalin vastuulla. Tämän järjestelmän ansiosta kaikilla jäsenvaltioilla on yhtä suuret mahdollisuudet myötävaikuttaa Euroopan rakentamiseen edellyttäen, että puheenjohtajuutta hoidetaan tehokkaasti ja että pyrkimyksenä on kaiken aikaa löytää oikea tasapaino, jossa kansalliset näkökohdat saavat jalansijaa samalla kun nähdään myös Euroopan yleinen etu. Rotaatiojärjestelmä tietenkin edellyttää, että suurimmasta osasta tulevia tehtäviä sovitaan yhteisymmärryksessä jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten kanssa. Muussa tapauksessa puheenjohtajakaudet muodostuisivat sarjaksi epäyhtenäisiä jaksoja, joista puuttuisi kantava ajatus tai joita ohjaisi näkymätön käsi, mikä olisi kestämätöntä. Minä odotan paljon Portugalin puheenjohtajakaudelta. Toivon, että se tuo lähemmäksi vastauksen keskeisimpään poliittiseen kysymykseen: mihin Euroopan unioni on matkalla ja millä tavoin se pyrkii määränpäähänsä? Vasta sitä kautta päästään toimielinuudistukseen, joka on samalla kertaa sekä laajentumisen ehto että sen seuraus ja jonka toteuttamisessa on kunnioitettava sitä tasapainoa, jota on jo vuosikymmenten ajan suurin ponnistuksin pidetty yllä Euroopan unionin eri kansakuntien, toimivallan ja politiikkojen välillä.
Rakentaminen on vaikeaa ja hidasta, tuhoaminen sen sijaan nopeaa, ja juuri sen vuoksi on aiheellista noudattaa suurta varovaisuutta etsittäessä vastausta tuohon kysymykseen. Tästä voi alkaa Euroopan unionin hajaantumisprosessi. Jotkut saattavat nyt ajatella: kyse on kovin monitahoisesta ja kunnianhimoisesta asiasta, miksi juuri Portugali? Tähän vastaan: jos tuohon kysymykseen on löydettävä vastaus, miksi ei juuri Portugali?
Sen jälkeen kun on päätetty kaikkein olennaisimmista asioista, on aika siirtyä muihin kysymyksiin. Meidän käsityksiämme Euroopan unionista on mahdotonta sovittaa yhteen eräiden ratkaisujen kanssa. En hyväksy sitä, että jotkut, kenties liian monet, puhuvat laajentumisesta hinnalla millä hyvänsä. En hyväksy vallan uudelleenjakoa, ja keskeinen kysymys onkin juuri tämä eli kysymys vallasta, toisin sanoen siitä, luovutetaanko se vahvimmista jäsenvaltioista muodostetulle johtoryhmälle tai säilyttävätkö ainoastaan nuo valtiot paikkansa ja valtansa Euroopan komissiossa. En hyväksy ajatusta, jonka mukaan minun äidinkieleni lakkaisi olemasta virallinen kieli. En hyväksy yhteisen maatalouspolitiikan alasajoa enkä sellaista yhteistä maatalouspolitiikkaa, jossa yhä edelleen suositaan muutamia valtioita toisten valtioiden kustannuksella, ja yhtä lailla haluan torjua sen mahdollisuuden, että solidaarisuus, halu edistää eri kehitysasteiden reaalikonvergenssia, kokisi haaksirikon. Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, joka on perustamissopimukseen kirjattu periaate, on jälleen saatava sijansa unionin keskeisimpien huolenaiheiden joukossa, ja sen on myös vaikutettava kaikkiin politiikkoihin. En hyväksy nykyisen rahoitusjärjestelmän jatkamista enkä myöskään hyväksy sitä, että meillä ei ole yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.
Kansalaisten Euroopasta puhutaan paljon. Jos kansalaiset todella tahdotaan mukaan, heidät on pidettävä ajan tasalla, heidät on saatava liikkeelle kantavien ajatusten voimalla, on kyettävä vastaamaan heidän toiveisiinsa siitä, että jotain todella saadaan aikaan. Parlamentin edustuksellista tehtävää ei tunnusteta sillä tavoin, että Eurooppa-neuvosto antaa parlamentille eräänlaisen alaikäisyyteen perustuvan aseman hallitustenvälisessä konferenssissa. Menestystä ei myöskään voida saavuttaa, jos Euroopan parlamentin hyväksymä kanta kumotaan jo seuraavassa kuussa aivan päinvastaisella päätöksellä: juuri näin tapahtui Indonesiaan kohdistuvan asevientikiellon osalta. Mutta miten pystymme herättämään kansalaisten mielenkiinnon, kun usein tuntuu siltä, että he ovat vieraantuneet meistä täysin? Yrittäkäämme löytää siihen vastaus.
Monien maanmiesteni tavoin näkökulmani unioniin on sen länsirajan, Azorien näkökulma. Azorit on yksi niistä alueista, joka määritellään Amsterdamin sopimuksessa "syrjäisiin alueisiin" kuuluvaksi. Haluan, että meillä on yhtäläiset mahdollisuudet kuin muilla, haluan, että elinolomme lähentyvät muiden alueiden elinoloja, ja haluan myös asua siellä tulevaisuudessakin. En näe laajentumista pelkästään ulkopolitiikan haasteiden sanelemana alueiden lisäyksenä; tahdon nähdä omalle alueelleni niin ominaisen jakamisen, solidaarisuuden ja henkilökohtaisen ponnistelun kyvyn myös pohjoisessa, idässä, etelässä ja keskisillä alueilla. Olen kiinnostunut suurista asiakysymyksistä, mutta samalla näen myös perussopimukset näkökulmasta, jonka mukaan ihmiset ovat tärkeämpiä kuin mikään muu, ja sen tähden seuraan tarkoin, millaisia vaikutuksia Euroopan unionin pienillä päätöksillä on minun alueelleni, sillä maanmiesteni kannalta nuo vaikutukset ovat suuria.
Nyt tahdomme tietää, minkälaisia toimenpiteitä syrjäisimmille alueille on tarkoitus kohdistaa. Millainen tulevaisuus on maidontuotannolla, josta taloutemme on riippuvainen, johon meillä on verrattomat edellytykset ja jota osaamme harjoittaa lähes täydellisessä sopusoinnussa luonnon kanssa?
Kuten näkyy, odotan paljon puheenjohtajavaltio Portugalilta. Toivon, että se auttaa löytämään oikean tien, jossa herkkä tasapaino säilyy ennallaan, ja toivon myös, että se niin toimiessaan edistää samalla eräitä tärkeitä asiakokonaisuuksia ja painaa niihin oman kädenjälkensä. Toivon, että se onnistuu saamaan kansalaiset mukaan ja kuuntelee heidän oikeutettuja pyrkimyksiään. Toivon, että palvelemalla Portugalin etua tämä puheenjohtajakausi palvelee koko Euroopan etua.

Corbett
Arvoisa puhemies, yksi suurimmista haasteista, jotka Portugali puheenjohtajavaltiona kohtaa, on HVK. Kuten hyvin tiedätte, parlamentti ei ole tyytyväinen asialistan kapea-alaisuuteen.
Ne kolme asiaa, jotka Amsterdamissa jäivät ratkaisematta, ovat erittäin tärkeitä, ja niihin sisältyy se, mikä on luultavasti kaikkein tärkein yksittäinen asia, jonka laajentumista käsittelevä HVK kohtaa, nimittäin määränenemmistöllä äänestämisen laajentaminen. Tämä on totta. Nämä kolme asiaa ovat kuitenkin erittäin tuttuja jäsenvaltioille. Ne tutkivat niitä erittäin syvällisesti Amsterdamin neuvotteluiden aikana. Ne tietävät tarkoin, mitä nuo asiat ovat. Ne eivät tarvitse koko vuotta niiden tutkimiseen. Ne tarvitsevat sopimuksen. Ne tarvitsevat yhden illan, ehkä viikon, neuvotteluja varten sekä paketin sovittavaksi. Koko loppuvuosi jää jäljelle - melkein kokonainen vuosi. Se kestää kaksi kertaa niin kauan kuin se hallitusten välinen konferenssi, jossa neuvoteltiin Euroopan yhtenäisasiakirjasta vuonna 1985. Se kestää yhtä kauan kuin se HVK, jossa neuvoteltiin valtava Maastrichtin sopimus. Se HVK kesti vuoden. Siksi on täysin mahdollista käsitellä muita asioita.
Kukaan ei todellakaan pyydä mitään kaiken kattavaa HVK:ta, jossa on yli sata asiaa ja joka olisi kuin joulukuusi, johon kaikki ripustavat omat suosikkikoristeensa. Pyydämme ainoastaan rajoitettua määrää olennaisia asioita lisättäväksi asialistaan, asioita, jotka todellakin pitää käsitellä tässä viimeisessä HVK:ssa ennen laajentumista. Tämä on viimeinen kerta, jolloin voimme neuvotella, ilman että pöydän ympärillä on melkein 30 jäsenvaltioita tekemässä sopimisen vielä nykyistä vaikeammaksi. Tähän tilaisuuteen on tartuttava. Olisi vastuuttomuuden huippu olla tarttumatta siihen.
Puheenjohtajavaltio Portugali, Helsingissä teille annettiin valtuudet ehdottaa kohtien lisäämistä asialistaan. Se tarkoittaa jäsen Coxin sanoin - liberaalit aina varastavat parhaat sanonnat muiden puheista -, että ovi on raollaan. Aiomme vakaasti työntää jalkamme tuon oven väliin, jotta se pysyisi auki ja avautuisi lisää.
Luojan kiitos, että tuo ovi on raollaan, koska muuten tällä parlamentilla olisi ollut melko varmasti kiusaus antaa kielteinen mielipide HVK:n kokoontumisesta tai viivyttää mielipiteen antamista ja siten viivyttää HVK:n alkamista; ehkä jopa vetää edustajamme pois HVK:sta. Mutta se tosiseikka, että ovi on raollaan, tarkoittaa sitä, että meillä on edelleen mahdollisuus edetä tässä asiassa.
Nimenomaan puheenjohtajavaltio Portugalin taholta osoitetulla asenteella on merkitystä minun ryhmälleni. Olette selvästi kanssamme samaa mieltä asialistan kapea-alaisuudesta. Tekin mielellänne näkisitte asialistaa laajennettavan ja olette antaneet meille tehtäväksi tehdä parhaamme tuossa suhteessa, aivan niin kuin olette antaneet meille sitoumuksen juuri nyt varmistaa Helsingin päätelmien mahdollisimman laaja tulkinta, mitä tulee parlamentin osallistumiseen HVK:hon. Tällä on suuri merkitys minun ryhmäni kannalta. Pidämme sitä myönteisenä. Kollegani Seguron tavoin haluaisin kuitenkin pyytää teitä täsmentämään, että aiotte tehdä ehdotuksia asialistan laajentamiseksi jo Eurooppa-neuvoston ensimmäisessä kokouksessa Lissabonissa maaliskuussa ettekä aio odottaa kesäkuuhun. Se olisi erittäin tärkeää, jotta parlamentti saataisiin vakuuttuneeksi siitä, että sen on esitettävä mielipiteensä ajoissa, jotta teidän olisi mahdollista aloittaa HVK ystävänpäivänä.

Malmström
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, puheenjohtajavaltio Portugalilla on kieltämättä paljon tehtävää kevään aikana, erityisesti hallitustenvälisessä konferenssissa ja laajentumiseen liittyvissä kysymyksissä. Ette ole voineet olla huomaamatta, että parlamentti haluaa laajentaa esityslistaa ja sisällyttää siihen huomattavia toimielinuudistuksia, joilla EU:sta saataisiin tehokkaampi ja demokraattisempi. Tästä asiasta voisi puhua pitkään ja paljon.
Haluan kuitenkin ottaa esiin erään toisen kysymyksen, joka on jostain käsittämättömästä syystä joutunut esityslistan tähän kohtaan. Tiedän, että asia on tärkeä Portugalille ja se huolestuttaa suuresti ryhmääni, liberaaliryhmää. Meitä kauhistuttaa Angolan paheneva tilanne. Entistä huolestuneempina olemme panneet merkille, että UNITAn sissit lisäävät sotilaallisia toimiaan ja hyökkäävät mitään eroa tekemättä myös siviilejä vastaan, mistä viimeisin osoitus on yli sadan siviilin joukkomurha Bien maalaiskunnassa.
Olemme myös erittäin huolestuneina seuranneet maan sananvapauden rajoittamista. Vähintään kaksikymmentä lehtimiestä pidätettiin viime vuonna, siitä huolimatta että Angolan hallitus on vakuuttanut, että se kunnioittaa lehdistönvapautta. Useat yksittäiset lehtimiehet odottavat oikeudenkäyntiensä alkamista vähintäänkin epäilyttävin perustein syytettyinä presidentin panettelusta. Toivomme, että he saavat avoimen, oikeudenmukaisen ja pikaisen oikeudenkäynnin.
Angolan kansa on joutunut kärsimään aivan liian pitkään tästä lohduttomasta sisällissodasta, joka on johtanut tuhansien ihmisten kuolemaan, vammautumiseen, aliravitsemukseen sekä ajanut yli kaksi miljoonaa ihmistä kodeistaan. Siviilien tilanne on uhkaava.
EU on toiminut Angolassa jo pitkään ja se on suuri tuen antaja. Nyt on korkea aika yhdessä YK:n kanssa painostaa Savimbia entistä voimakkaammin, jotta hän jatkaisi kariutuneita rauhanneuvotteluja, mutta meidän on myös painostettava hallitusta lopettamaan ryöstely ja kunnioittamaan sananvapautta ja ihmisoikeuksia.
Me liberaalit edellytämme, että näitä asioita korostetaan siinä työssä, jota Portugali tekee EU:n ja Afrikan uuden kumppanuuden yhteydessä.

Maes
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen ja arvoisa puhemies, pieni maa on tottunut naapurimaihin ympärillään, ja se on lupaavaa muun muassa niiden asioiden kannalta, joista edellinen puhuja mainitsi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, se, miten kansanne on osoittanut myötätuntoa Itä-Timoria kohtaan, herättää toiveita siitä, että te voitte myös luoda pohjan uudelle rauhalle Afrikassa ja yhteistyölle Afrikan kanssa.
Olimme todellakin pettyneitä Helsingin huippukokoukseen ja HVK:n rajoitettuun asialistaan, ja toivomme, että laajennatte sitä mahdollisimman paljon sekä käytätte sitä yhteistyön vahvistamiseen. Euroopan täytyy voida toimia demokratiana nyt ja tulevaisuudessa. Se ei ole mahdollista ilman uudistuksia. Silloin laajentuminen on yhtä kuin unionin vesittäminen. Haluan pyytää ryhmämme ja erityisesti Euroopan vapaan allianssin nimissä neuvoston puheenjohtajaa kiinnittämään huomiota niihin alueisiin ja kulttuuriyhteisöihin, jotka eivät tosiaankaan ole jäsenvaltioita mutta joilla on perustuslain nojalla toimivalta päättää tietyistä asioista, joissa niiden pitäisi voida tehdä yhteistyötä yhteisön kanssa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vaadimme, että sen täytyisi voida tapahtua suoraan. Pettymykseksemme Helsingissä - maassa, joka on tunnettu siitä, että se puhuu avoimuuden puolesta - otettiin askel päinvastaiseen suuntaan kuuluisassa liitteessä 3.
Haluan myös viitata siihen, että olemme tällä viikolla puhuneet tässä parlamentissa hyvin huolestuneina Euroopan alueiden välisistä suurista elintasoeroista. Työttömyys köyhillä alueillamme ei vähene juuri lainkaan. Kuinka voimme toteuttaa laajentumisen suuria tavoitteita, jos emme voi edes Euroopassa itsessään osoittaa kunnioitusta kulttuureille ja kielille ja jos emme edes kykene poistamaan alueidemme välisiä suuria elintasoeroja? Tiedän, että tunnette kiinnostusta ja osoitatte ymmärrystä tätä kaikkea kohtaan, ja toivotan teille menestystä tässä asiassa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin aivan ensiksi onnitella teitä puheenjohtajavaltio Portugalin tekemästä aloitteesta. On melkoisen kuvaavaa, ettei yksikään kollega ole puhunut tästä asiasta, jossa on kyseessä ensimmäinen Unionin ja Intian välinen huippukokous.
Mielestäni tämä on olennaisen tärkeä aloite. Kollegat, kuten he tekivät Neuvostoliiton kanssa, jatkavat nyt mieluummin yhteydenpitoaan Kiinan kanssa, josta useimmat länsimaiset yritykset ovat sitä paitsi lähtemässä pois. Levitämme edelleen mieluummin punaisen maton Kiinan kunniaksi ja pokkuroimme sen edessä, emmekä näe, että voimme tehdä, kuten te haluatte, strategisen sopimuksen Intian kanssa.
HVK:sta olen sitä mieltä, että jäsen Poettering osoitti tänä aamuna suurta huumorintajua sanoessaan, että jos kolme Amsterdamin käsittelemättä jäänyttä kysymystä ratkaistaan seuraavan HVK:n aikana, se olisi Euroopan unionin kannalta menestys. On todella oltava likinäköinen ollakseen tajuamatta, että jos emme käy käsiksi peruskysymykseen, siis toimielinten välisiin yhteispäätöksiin, jos emme keksi järjestelmää, joka olisi parlamentaarisen dialektiikan arvoinen, ajaudumme 28:n tai 30:n tai 32 jäsenen unionissa nopeasti täydelliseen lamaannukseen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, niinpä kehotan teitä olemaan sen kummemmin välittämättä tuosta niin ja niin monta kohtaa sisältävästä erittäin pitkästä luettelosta, kohdista, jotka lukuisat kollegat haluaisivat lisätä HVK:n asialistalle ja jotka sitä paitsi jo tunnette, vaan kehotan teitä ottamaan mukaan, jos mahdollista, ainoastaan tuon yhden ainoan kohdan, jonka avulla voidaan taata, ettei Euroopan unioni lamaannu tulevaisuudessa.
Sanon myös niille kollegoille, jotka anovat teiltä elettä hallitustenvälistä konferenssia koskevassa kahden lobbausryhmän kysymyksessä, että on aika ymmärtää, ettei toimielinten välistä vuorovaikutusta voida vahvistaa lobbausryhmien kanssa, vaan velvollisuutenamme on vaatia, että Euroopan unionin toiminta perustuu todellisiin parlamentaarisiin mekanismeihin, joihin kuuluu sellainen parlamentin ja neuvoston välinen vuorovaikutus, joka on nimensä arvoinen, emmekä saa enää tyytyä vähäpätöisiin voittoihin, joilla enemmän tai vähemmän marginaalisia kohtia saadaan tungetuksi hallitustenvälisen konferenssin asialistalle.

Blokland
Arvoisa puhemies, Portugali on tämän vuosituhannen ensimmäisenä EU:n puheenjohtajana laatinut selkeän työohjelman. Minulla on kuitenkin muutama kysymys, joihin haluaisin saada puheenjohtajavaltiolta vastaukset.
Ensinnäkin olen iloinen siitä, että Portugali kiinnittää huomiota Euroopan unionin tulevaan laajentumiseen. Tämä antaa myös liikkumavaraa tulevan HVK:n asialistan laajentamiseksi. Kolmen Amsterdamissa ratkaisematta jääneen kysymyksen lisäksi tarvitaan pikaisesti perusteellisia uudistuksia, jotta uudet jäsenvaltiot voitaisiin toivottaa tervetulleiksi. Lisäksi puheenjohtajavaltio pitää ensisijaisena YUTP:n (yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan) vahvistamista. Viime viikolla järjestetyssä Yhdysvaltain kongressin ja parlamenttimme välisessä kokouksessa kävi ilmi, että myös amerikkalainen osapuoli on huolissaan YUTP:n rahoittamisesta. Tapahtuuko se niiden määrärahojen kustannuksella, joita EU:n jäsenvaltiot maksavat nyt NATOlle?
Puheenjohtajavaltio ehdottaa ylimääräistä huippukokousta muun muassa työllisyyspolitiikasta. Toistan näkemyksemme, jonka mukaan tämä asia voidaan hoitaa paljon paremmin paikallistasolla. Mitä tulee taloudellisiin uudistuksiin, haluan esittää Irlannin ja Alankomaat esimerkkeinä. Nämä maat ovat nyt saaneet asiansa kuntoon, ja niiden tietä kannattaa siksi seurata.
Työohjelmassa on runsaasti elintarviketurvallisuutta koskevia kohtia, mutta mitä puheenjohtajavaltio tarkalleen ottaen haluaa?
Lopuksi haluan kysyä, kuinka puheenjohtajavaltio aikoo saada aikaan sovun ohjesäännöstä ja kuinka se suhtautuu asiantuntijoiden riippumattomaan tutkimukseen Euroopan parlamentin jäsenyyden painoarvosta? Aikooko puheenjohtajavaltio puolustaa tutkimustuloksia neuvostossa?

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hallitustenvälisen konferenssi asialista on riittämätön. Sen on sanonut komissio ja sen ovat sanoneet kaikki parlamentin poliittiset ryhmät. Asialista on riittämätön, mutta Helsingin päätelmät antavat kuitenkin mahdollisuuden täydentää sitä: mielestäni tämä on se tehtävä, joka puheenjohtajavaltio Portugalin on nyt hoidettava ja jota parlamentti siltä juuri nyt pyytää. Tämä tehtävä ei ole mielestäni kovinkaan kunnianhimoinen; se on tehtävä, joka perustuu terveeseen järkeen.
On tärkeää, että hallitustenvälisessä konferenssissa käsitellään muitakin asioita juuri sen vuoksi, että emme halua, että hallitustenvälisiä konferensseja järjestetään joka kolmas tai joka neljäs vuosi. Haluamme, että tämä on sellainen hallitustenvälinen konferenssi, jossa nämä ongelmat ratkaistaan pitkäksi aikaa.
Arvoisa puhemies, olemme sitä mieltä, että on kolme tärkeää asiaa, jotka on lisättävä hallitustenvälisen konferenssin asialistalle. Ensimmäinen niistä liittyy Euroopan asemaan maailmassa. Turvallisuus- ja puolustuspolitiikan institutionaaliset näkökohdat, jotka ovat viime aikoina kehittyneet voimakkaasti ja joita eurooppalaisen yleisen mielipiteen enemmistö kannattaa, on viimeinkin otettava käsiteltäväksi Nizzassa.
Toinen tärkeä asia, jota on pohdittava, on tiiviimpi yhteistyö. Laajentuminen, joka on tavoitteenamme tulevina vuosina ja joka on Euroopan unionin historiallinen haaste, edellyttää joustavampia menetelmiä politiikkojemme toteuttamisessa. Uskon meidän kaikkien tietävän, minkä vuoksi. Näin ollen, jotta laajentumista voitaisiin helpottaa, olisi mielestäni asialistalle lisättävä myös keskustelu tiiviimmästä yhteistyöstä.
Viimeiseksi, on vielä yksi asia, jota pidän tärkeänä. Vain muutama viikko sitten aloitimme uuden tehtävän, jota unionin kansalaiset tulevat pitämään erittäin tärkeänä: se on Euroopan unionin perusoikeuskirjan laatiminen. Tampereen kokouksen päätelmissä puhutaan perusoikeuskirjaa koskevasta julkilausumasta tai mahdollisuudesta sisällyttää se perustamissopimukseen. Minun mielestäni perusoikeuskirja täytyy lopulta sisällyttää perustamissopimukseen. Näin saavutamme jotain tärkeää: liitämme yhteen Euroopan unionin ja sen kansalaiset sanon tämän teidän kauniilla kielellänne portugalilaisen runoilijan sanoin liitämme yhteen ihmisoikeudet ja "sen pienen junan, jota sydämeksi kutsutaan" ("comboio de corda que se chama o coração").
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on näin ollen edessänne tärkeä tehtävä, ja tämä parlamentti luottaa siihen, että suoritatte sen loppuun saakka. Parlamentin jäsen Seguro esitti teille välikysymyksen ja minäkin haluaisin kuulla, onko puheenjohtajavaltio valmis sitoutumaan siihen, mitä sosialistiryhmään kuuluvan kollegamme pyysi.

Goebbels
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, puheenjohtajavaltio Portugali on esittänyt kunnianhimoisen ohjelman. Euroopan parlamentin sosialistit luottavat Antonio Guterresin ryhmään unionimme palauttamisessa taloudellisesti kestävän kehityksen tielle.
Eurooppa kärsii useasta merkittävästä vajeesta. Työttömiä on edelleen liian paljon. Työllisyysasteemme on alhaisempi kuin Yhdysvaltain ja Japanin. Julkiset ja yksityiset investoinnit ovat Euroopassa riittämättömät. Välttämätön talousarvion vakauttaminen on saanut monet valtiot vähentämään infrastruktuuri-investointeja, mutta yksityissektori ei ole aina tullut hätiin. Niin sanottuja riskipääomainvestointeja tehdään Yhdysvalloissa kaksi kertaa enemmän kuin Euroopassa. Amerikkalaiset investoivat uusien yritysten perustamiseen kolme kertaa eurooppalaisia enemmän. Yhdysvalloissa 80 prosenttia riskipääomasta investoidaan uusiin tekniikoihin, kun Euroopassa näiden investointien osuus on 27 prosenttia. Japani investoi tutkimukseen ja kehitykseen 2,9 prosenttia BKT:staan, Yhdysvallat 2,8 prosenttia ja Eurooppa ainoastaan 1,8 prosenttia.
Tutkijoiden osuus yritystemme työvoimasta on ainoastaan 2,5 prosenttia, kun se on Japanissa 6 prosenttia ja Yhdysvalloissa 6,7 prosenttia. Meiltä puuttuu aivokapasiteettia. Meillä on vähemmän korkeakoulujen jatko-opiskelijoita kuin Yhdysvalloissa tai Japanissa. Yhdysvalloissa tohtorintutkintoa suorittavista eurooppalaisista opiskelijoista lähes puolet jäävät sinne töihin. Euroopassa on tekniikan alalla 700 000 800 000 vapaata työpaikkaa pätevän henkilöstön puutteen takia.
Amerikkalaisilla on samanlainen ongelma. Yhdysvaltain senaatti avasi kuitenkin viime vuonna lähes 500 000:n nelivuotisten maahanmuuttoviisumien kiintiön niin sanotuille korkean ammattitaidon työntekijöille. Eurooppa ei voi järjestää tällaista aivotuontia. Meidän on investoitava enemmän koulutukseen, opetukseen ja innovaatioon. Innovaatio sekä tiedot ja taidot ovat nykyisin kansakuntien rikkauden tärkeimpiä lähteitä. Puheenjohtajavaltio Portugalia on onniteltava siitä, että se toimii aktiivisesti innovaation sekä tietojen ja taitojen Euroopan puolesta.
Neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoitti juuri, ettei tule mitään Lissabonin prosessia. Tämä on kiitettävää. Luxemburgin, Cardiffin ja Kölnin prosessit sen sijaan on koottava yhdeksi ainoaksi yhdenmukaistetuksi toiminnaksi, jolla on tarkat ja todennettavat tavoitteet. Dublinin vakaus- ja kasvusopimus edistää täysin vakautta muttei johda minkäänlaiseen kasvuun. Vakaus on välttämätöntä, muttei mikään itsetarkoitus, ja voimme maailmantalouden näkymien parantuessa toivoa puheenjohtajavaltio Portugalilta kasvua edistävää Lissabonin sopimusta.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, haluan tässä yhteydessä ilmoittaa arvostavani sitä, että puheenjohtajavaltio Portugali toimii niin tehokkaasti valmistellakseen tulevaa hallitustenvälistä konferenssia. Tämä on erityisesti hyvä uutinen Helsingin huippukokouksen tulosten jälkeen, jotka olivat kyllä pettymys. Ryhmäni mielestä HVK:n asialistaa tulee laajentaa edelleen, jotta Euroopan unioni todellakin kykenee toimimaan tulevaisuudessa tehokkaasti yli 20 jäsenvaltion ollessa mukana. Siksi olemme iloisia siitä, että puheenjohtajavaltio haluaa perustaa viisi työryhmää, jotka alkavat tutkia pahimpia pullonkauloja. Kuten monet ovat painottaneet, kolme Amsterdamissa ratkaisematta jäänyttä kysymystä muodostavat kuitenkin aivan liian suppean asialistan. Ryhmäni myös vaatii, että Euroopan parlamentti toimii tasavertaisena kumppanina neuvotteluprosessissa, kuten puhemies Fontaine ja muut ovat täällä viime aikoina painokkaasti vaatineet.
Puheenjohtajavaltio tekee lähiviikkoina kierroksen kaikissa EU:n jäsenvaltioiden pääkaupungeissa. Vaadimme, että puheenjohtajavaltio Portugali laajentaa kaikkiin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuvalla kierroksellaan HVK:n asialistaa Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnön suositusten mukaisesti. Olen sitä mieltä, että puheenjohtajavaltio Portugalin täytyy tämän kierroksen jälkeen esittää Strasbourgin helmikuun istuntojakson aikana kertomus näiden neuvottelujen tuloksista. Haluaisin muistuttaa puheenjohtajavaltiota siitä, että EU:n perustamissopimuksen 48 artiklan mukaan HVK:ta ei voida käynnistää, ennen kuin Euroopan parlamentti on antanut lausuntonsa. En pidä lainkaan mahdottomana, että Euroopan parlamentti antaa tämän lausunnon vasta sen jälkeen, kun on tullut selväksi, millä tavalla Euroopan parlamentti on paremmin mukana neuvotteluissa, ja vasta kun asialistaa on laajennettu.
Arvoisa puhemies, maaliskuussa käsiteltäväksi tuleva asia on hyvin tärkeä. Älkäämme kuitenkaan pidä kiinni vain tietoyhteiskunnan demokratisoinnista. Meidän täytyy ennen kaikkea tarkastella, missä Yhdysvallat on Euroopan unionia parempi, ja oppia Yhdysvalloilta parhaita käytäntöjä niillä alueilla.

Hughes
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä työllisyyteen ja sosiaaliasioihin. Pidän erittäin tärkeänä puheenjohtajavaltion tällä viikolla tuottamaa asiakirjaa, joka on osa maaliskuun erityishuippukokousta varten tehtyjä valmisteluja. Se esittelee kiitettävän, johdonmukaisen lähestymistavan, kokonaisvaltaisen lähestymistavan, joka on erittäin myönteinen, varsinkin koska siinä otetaan huomioon monet tärkeät ehdotukset, joita olemme parlamentissa tehneet viime aikoina. Näihin kuuluvat tarve parantaa koordinaatiota työllisyysstrategian ja laajojen taloussuuntaviivojen välillä, ja odotan niiden ehdotusten täytäntöönpanoa, joista te maaliskuussa sovitte, ja toivon teidän saavan tarvitsemanne tuen.
Vain yksi asia oli esteenä sille, ettei iloni ollut täydellistä, ja se liittyi lähentymiseen sosiaaliturvassa. Monet meistä täällä parlamentissa toivoivat näkevänsä Luxemburg-tyyppisen menettelyn sosiaaliturvassa, mutta pelkäänpä, että asiakirjassa oleva kieli ei täytä noita toiveita, vaan siinä puhutaan sitä vastoin yhteisestä analysoinnista, yhteistyöstä ja parhaiden käytänteiden vaihtamisesta. Tämä ei riitä saamaan aikaan sosiaaliturvajärjestelmien uudenaikaistamista, jota tarvitsemme Euroopan unionissa.
Puhuisin seuraavaksi kahdesta erityisestä sosiaaliasiasta, joita haluaisin erittäin lyhyesti tarkastella. Yksi meille hyvin tärkeä on kysymys tiedotuksen ja kuulemisen yleisistä kehyksistä. Toivon, että noissa asioissa edistytään Portugalin puheenjohtajuuden aikana. Lisäksi on olemassa työpaikkaneuvostoa koskevan direktiivin uudenaikaistaminen, sen tarkistaminen ja muuttaminen. Viime kuukausina luonani on käynyt työntekijöitä Ranskan Micheliniltä, Portugalin Fordilta, eilen kävi ABB Alsthomin työntekijöitä, joihin tuo fuusio on vaikuttanut, työntekijöitä, joilta on kielletty työpaikkaneuvostodirektiivin mukaiset oikeudet. Sitä on päivitettävä, ja komission on pantava se täytäntöön. Komissio ei täytä velvollisuuttaan. Jos olemme tosissamme kumppanuudesta työpaikalla ja niistä parannuksista, joita se voi tuoda; jos olemme tosissamme uudistuksista ja tuottavuudesta, meidän on tarkasteltava lainsäädäntöä tällä alueella ja varmistettava, että teollisuuden kummatkin osapuolet osoittavat asianmukaista kunnioitusta toisille tuossa kumppanuusprosessissa.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te esititte meille hyvin kunnianhimoisia suunnitelmia. Ryhmäni toivoo, että voitte myös toteuttaa käytännössä suuren osan etenkin sisäisen turvallisuuden alaa koskevista suunnitelmistanne. Haluaisin korostaa kahta kohtaa, jotka ovat mielestäni erityisen tärkeitä. Ensinnäkin: Schengenin järjestelmän, ulkorajojen turvaamisen optimointi. Toiseksi: turvapaikkapolitiikan parantaminen ja rikollisuuden ja ihmisillä käytävän kaupan torjunta.
Esitykseni alussa haluaisin kuvata yhtä ajankohtaista tilannetta Belgiassa ja Belgian ulkorajoilla. Tilanne on tuttu: Belgiassa otettiin yllättäen käyttöön sisärajoilla tehtäviä tarkastuksia; tämä tapahtui tavallaan yhdessä yössä, ja se johti usean tunnin jonoihin, ongelmiin rajaliikenteessä, niin henkilö- kuin tavaraliikenteessäkin, ja se on herättänyt närkästystä kansalaisissa ja vahingoittanut taloutta.
Tämän syynä oli niiden, noin 75 000 laittoman maahanmuuttajan tuleva laillistaminen, jotka yhä kolmen tai neljän vuoden jälkeen odottavat Belgiassa turvapaikkapäätöstä tai jotka ovat oleskelleet Belgiassa laittomasti jo viisi tai kuusi vuotta. Haluaisin sanoa tähän, että Belgian käynnistämät toimenpiteet ovat lain ja perustamissopimuksen mukaisia. Ne osoittavat kuitenkin myös sen, että ne eivät voi olla nykyisten ongelmien lopullinen ratkaisu, vaan että meidän on etsittävä tässä kysymyksessä uusia keinoja ja että ratkaisuun voidaan lopulta päästä vain yhteisötason järjestelyillä. Belgia on muuten valinnut tässä kysymyksessä samankaltaisen keinon kuin aiemmin myös Ranska, Italia ja Luxemburg. Vastuu on neuvostolla. Siksi esitämme nämä vaatimukset.
Se, mitä minä toivon ja mitä me toivomme, on, että optimoitte Schengenin sopimuksen niin, että sillä edistetään turvallisuutta, että säädätte uudelleen sisärajoilla tehtävien tarkastusten väliaikaisesta uudelleenkäyttöönotosta, että annatte jäsenvaltioille taustatiedot ja ilmoitatte samalla ajallisen keston, kuitenkin niin, että tämä kaikki pannaan täytäntöön vain ehdottomissa poikkeustapauksissa, ja että toteutatte yhteisöllistämisen nopeasti ja täydellisesti.
Toinen asiani koskee luonnollisestikin yhdenmukaisen ja nopean turvapaikkamenettelyn täytäntöönpanoa ja Eurodacin ehdottoman välttämätöntä ja välitöntä käyttöönottoa, jotta valtioiden vastuut voidaan määrittää ja jotta laittomia maahanmuuttajia vastaan olisi käytettävissä tehokkaat välineet.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olisin tietenkin halukas tarkastelemaan seuraavaksi kollegani Pirkerin esittämiä neuvoston puheenjohtajavaltiota koskevia odotuksia. Se olisi hauskaa, mutta meillä parlamentissa on valitettavasti vain rajoitetusti aikaa tällaisiin keskusteluihin. Tämän vuoksi minun on siirrettävä se täksi iltapäiväksi. Keskustelemme silloin nimittäin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevasta vuotuisesta kertomuksesta. Esitän tältä osin neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalille seuraavan pyynnön: neuvosto, ei neuvoston puheenjohtajavaltio, on kieltäytynyt toimittamasta parlamentille kirjallista kertomusta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisen arvioinnista. Asiasta on esitetty suullinen kysymys, mutta neuvosto ei ole antanut kirjallista vastausta sillä perusteella, että neuvoston tänään täällä antama suullinen esitys on riittävä. Tällainen käyttäytyminen ei ole tyypillistä neuvoston puheenjohtajavaltiolle, mutta se on tyypillistä neuvoston virkailijoille, jotka kohtelevat parlamenttia esivallan ottein.
Esivallan taholta on tapana sanoa: me, esivallan edustajat päätämme, mikä on hyvää kansanedustukselle ja mikä ei. Juuri tämän me parlamentissa olemme kokeneet hyvin usein nimenomaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen yhteydessä. Olemme nyt kuulleet puheenjohtajavaltio Portugalilta tänä aamuna, että se on halukas tekemään hyvin rakentavaa yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa nimenomaan tällä alalla, ja voimme vain suhtautua siihen erittäin tyytyväisesti. Mielestäni kaikki, mitä puheenjohtajavaltio Portugali on esittänyt, osoittaa yleensäkin suurta avoimuutta Euroopan unionin parlamentaarista toimielintä kohtaan. Se on hyvä asia, sillä etenkin kansainvälisessä kaupassa, joka sisältyy yhä perustamissopimukseen ja joka on yhä hallitsevassa asemassa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisessa, meidän on oltava tietoisia siitä, että nimenomaan niillä aloilla, joilla tosin käydään kansainvälistä kauppaa mutta joilla on välitön vaikutus yksittäisiin kansalaisiin ja joilla kansallisten parlamenttien osallistuminen on entistä heikompaa, Euroopan parlamentin asemasta tulee entistä tärkeämpi.
Jos neuvoston puheenjohtajavaltion taholta sanotaan nyt, että me tunnustamme tämän - kuten olemme kuulleet puheenjohtajavaltio Portugalin taholta sanottavan -, mielestäni me parlamentissa emme voi muuta kuin tukea tätä voimakkaasti ja sanoa: jos kaikki puheenjohtajavaltiot käyttäytyisivät näin, parlamentin ja neuvoston suhteet olisivat tällä tasolla paremmat.

Cunha
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella neuvoston puheenjohtajaa sekä esittää kolme tärkeää kysymystä, joiden aiheet liittyvät niiden parlamentin valiokuntien toimialaan, joiden jäsen minä olen.
Ensimmäinen kysymykseni koskee YMP:n päätöksentekoprosessia, jossa Euroopan parlamentille ei ole varattu muuta roolia kuin oikeus tulla kuulluksi. YMP nähdään nykyään entistä selvemmin maaseutupolitiikkana, joka puolestaan on aluesuunnittelun, ympäristön ja yhteisen omaisuuden suojelun sekä työllisyyspolitiikan tärkein pilari, joten on käsittämätöntä, että parlamentin tehtävä rajoittuu edelleenkin pelkästään oikeuteen tulla kuulluksi. Tämä tilanne merkitsee kaiken lisäksi sitä, että parlamentti on vailla päätösvaltaa asioissa, joiden osuus talousarviosta on yli 40 prosenttia.
Toinen kysymykseni liittyy Euroopan elintarvikevirastoon, jonka perustamisesta on äskettäin ilmoitettu. Tuo suunnitelma olisi syytä toteuttaa mahdollisimman pian. On kuitenkin erittäin tärkeää selvittää, onko aikomuksenamme perustaa pelkästään riskinarviointiin ja -hallintaan tarkoitettu eurooppalainen elin, vai haluammeko todella vahvistaa tuntuvasti elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta koskevaa yhteistä politiikkaa, eläinlääkintätoimet mukaan luettuina. Siinä tapauksessa on nimittäin tuohon tarkoitukseen myös osoitettava huomattavasti lisää varoja sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla. Mutta mikäli valintamme todella kohdistuu jälkimmäiseen mahdollisuuteen, kuten sen mielestäni olisi kohdistuttava, joudun samalla toteamaan olevani huolissani Euroopan komission viime viikolla antamasta ilmoituksesta. Komissiossa näyttää nimittäin olevan vallalla näkökanta, jonka mukaan tarkoitus on luoda "taas" uusi tieteellinen elin, jolla ei ole valtaa ja joka on lisäksi kokonaan elintarviketuotantoketjun eri vaiheisiin ja rintamiin liittyvän yhteisen toiminnan ulkopuolella.
Kolmas kysymys, jonka tahtoisin nostaa esiin, koskee Euroopan unionin ja Marokon välistä kalastussopimusta. Toden sanoakseni minua huolestuttaa, että komissio on aloittanut sopimusta koskevat neuvottelut niin myöhään ja että asia etenee neuvostossa kovin hitaasti. Lisäksi minun on pakko todeta olevani huolissani myös siitä, että en ole nähnyt missään kohdin Portugalin puheenjohtajakauden ohjelmaa pienintäkään viittausta tarpeeseen nopeuttaa sopimusneuvotteluja. Sen sijaan olen nähnyt siinä maininnan, jonka mukaan kalastussopimuksista olisi tehtävä perusteellisimpia kustannus-hyötyanalyyseja, vaikka tavallisesti tähän näkökohtaan vetoavat juuri ne, jotka vastustavat unionin ja kolmansien maiden välisiä kalastussopimuksia. Sen tähden tahtoisinkin nyt kuulla puheenjohtajan vastauksen tässä esittämiini kysymyksiin.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Patten, hyvät parlamentin jäsenet, muistan vielä hyvin Portugalin edellisen puheenjohtajakauden 1992. Se näytti esimerkkiä, ja toivotan teille, arvoisa puhemies, ja meille kaikille yhtä menestyksekästä puheenjohtajakautta. Te olette esittäneet laajan ja kunnianhimoisen ohjelman. Haluaisin korostaa ohjelman yhtä ulko- ja yhtä turvallisuuspoliittista näkökulmaa ja esittää muutamia kysymyksiä. Haluaisin pyytää teitä antamaan minulle yksityiskohtaisen lausunnon näistä kysymyksistä.
Ensiksi tarkastelen Turkkia. Olen kannattanut Turkin ehdokkaaksi asettamista alusta alkaen, ja olen iloinen Helsingissä saavutetuista tuloksista. Aikooko puheenjohtajavaltio tukea tätä ehdokkaaksi asettamista laatimalla toimenpideluettelon ja aikataulun ja auttaa Turkkia niin, että se voi osallistua liittymistä valmisteleviin neuvotteluihin aivan kuten muutkin 12 hakijavaltiota? Onko puheenjohtajavaltio valmis tekemään aloitteen kurdiongelman ratkaisemiseksi - viittaan tältä osin kollegani Poetteringin aiemmin esittämiin kurdiongelmaa koskeviin ajatuksiin - ja aikooko se esimerkiksi kannattaa Madridin konferenssin kaltaisen Lähi-itää tarkastelevan konferenssin koolle kutsumista?
Yhteisen turvallisuuspolitiikan osalta: Köln ja Helsinki herättivät siitä suuria toiveita. Nyt on tehtävä jotain konkreettista. Sen on oltava jotain sellaista, jonka kaikki EU:n jäsenvaltiot voivat omaksua ja hyväksyä, myös ne, jotka eivät ole NATOn jäseniä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minulla on sellainen tunne, että te olette NATOon suuntautunut ja pohditte, miten voimme luoda rakenteen, joka sopii NATOon. Kyse ei kuitenkaan ole tästä. Tarvitsemme ensisijaisesti eurooppalaisen rakenteen ja vasta sen jälkeen meidän olisi huolehdittava siitä, että se sopii yhteen NATOn kanssa.

Brok
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Portugalilla on edessään vaikea tehtävä. Kaksi edellistä neuvoston puheenjohtajavaltiota ovat muotoilleet tavoitteet ja määrittäneet mandaatit, jotka eivät ehkä ole niin kauaskantoisia. Teidän tehtävänne on täytäntöönpano. Lopputulos voi olla lopulta tyydyttävä, mutta teille asetettu tehtävä tulee olemaan joka tapauksessa vaikea. Etenkin myös viimeinen kohta, jonka kollega Sakellariou mainitsi, eurooppalaisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan täytäntöönpano.
Euroopan parlamentti tukee teitä siinä kaikilta osin, ja se antaa tietenkin arvoa sille, että samalla kun varmistetaan sen NATOa täydentävä luonne, eurooppalaiset kehittävät omaakin toimintakykyään tässä kysymyksessä, jotta voimme vastata haasteisiin. Teidän tehtävänänne on jatkossakin saada Barcelonan prosessi taas etenemään, ja Lähi-idän neuvottelujen kehittyminen avaa täysin uusia mahdollisuuksia. Minulla on sellainen käsitys, että asianosaiset kannattavat Euroopan roolia tällä alalla nykyään selvästi aikaisempaa voimakkaammin. Toivotan teille ja komission jäsen Pattenille paljon onnea, jotta tähän tehtävään kiinnitettäisiin asianmukaista huomiota.
Muita kohtia ovat tietenkin hallitustenvälinen konferenssi ja Euroopan unionin laajentumisen ja toimintakyvyn välinen suhde, ylikuormituksen vaaraan liittyvät ongelmat ja välttämättömät päätökset, jotka meidän on tehtävä hallitustenvälisessä kokouksessa. Te olette sidottu mandaattiin. Toisaalta kokemus on kuitenkin osoittanut, että kun joku asianosaisista on esittänyt neuvotteluissa jonkin ehdotuksen, on vaikea estää keskustelua kyseisestä ehdotuksesta. Toisin sanoen käytäntö, kuten myös käytettävissänne olevat mahdollisuudet antavat teille vapauden tulkita mandaattia hyvin laajasti. Uskon, että sitoutumalla tällaiseen toimivaltuuksien laajaan tulkintaan edistäisitte merkittävästi niitä päätöksiä, joita meidän Euroopan parlamentissa on tehtävä lausunnoissamme. Näin meillä olisi laajemmat mahdollisuudet esittää demokratiaa ja Euroopan unionin toimintakykyä koskevat käsityksemme myös neuvottelupöydässä.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, nyt kun olen kuullut niin monia kunnianhimoisia ja niin monia tärkeitä ulkopolitiikkaa ja työllisyyspolitiikkaa koskevia ajatuksia, olen miltei häpeissäni tuodessani julki pahoitteluni. Minun on kuitenkin tehtävä se. Olen lukenut toimintaohjelmanne ja olen kuunnellut teitä tarkkaavaisena. Toivoisin, että niiden alojen tavoitteet, joiden parissa minä työskentelen parlamentissa, toisin sanoen ympäristöpolitiikan, kuluttajansuojan ja terveydenhuoltopolitiikan alan tavoitteet, olisivat yhtä kunnianhimoisia kuin muilla aloilla. Ymmärrän, että puheenjohtajavaltio ei voi tehdä töitä ja olla kunnianhimoinen joka alalla, ja siksi kunnioitan sitä, että asetatte painopisteet muualle. En kuitenkaan voi päästää teitä näin helpolla ja ymmärtänette sen. Haluaisin esittää teille muutamia asiaa koskevia huomautuksia.
Kirjallisessa ohjelmassanne, kuten myös tänään esittämässänne ohjelmassa, olette painottanut elintarvikkeiden turvallisuutta. Minusta se on tärkeää. Parlamentti tulee käsittelemään elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa valkoista kirjaa. Arvoisa ministeri viittasi siihen, että kesäkuussa järjestettävässä huippukokouksessa tarkastellaan tätä valkoista kirjaa. Toivon, että te kunnioitatte Euroopan parlamenttia niin paljon, että odotatte ensin parlamenttikäsittelyä ja päätelmiä, ja epäilen, että tämä tapahtuu vasta kesäkuussa. Pyrimme kuitenkin mielellämme auttamaan puheenjohtajavaltio Portugalia.
Te painotatte myös vesikysymyksiä koskevaa puitedirektiiviä. Pyydän teiltä myös sen osalta seuraavaa: hyväksykää yksinkertaisesti ne tarkistukset, jotka parlamentti tekee Brysselissä helmikuun alussa, silloin olemme suuressa määrin samaa mieltä. Sallinette minun sanoa vielä seuraavaa. Viittasitte siihen, että haluatte kytkeä toisiinsa ympäristöpolitiikan ja aluesuunnittelun. Kannatan teitä täysin tässä kysymyksessä. Teillä on mahdollisuus huolehtia hallitustenvälisessä konferenssissa siitä, että uudessa sopimuksessa Euroopalle annetaan toimivaltaa aluesuunnittelun alalla. Silloin saatte meidät välittömästi puolellenne; epäilen kuitenkin vahvasti mahdollisuuksianne saada asia läpi. Saatte kuitenkin tukeni tässä kysymyksessä.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa teille seuraavaa: pyydän teitä kiinnittämään huomionne ympäristöpolitiikan ja muihin politiikan aloihin tehtävän integroinnin yhteydessä siihen, että se asetetaan velvollisuudeksi ja että se on todistettava. Kertokaa tämä jäsenvaltioiden kollegoillenne ja kiinnittäkää huomiota siihen, että lainsäädäntö myös pannaan täytäntöön; ympäristölainsäädännössä näin ei aina ole. Jos teette näin, olette ehkä antanut vähemmän julistuksia kuin muut, mutta olette silti tehnyt hyvää työtä, ja toivotan teille siinä onnea!

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajavaltio Portugali on onnistuneesti keksinyt verrata Euroopan unionia 15 soutajan kuljettamaksi laivaksi, ja tämän laivan lastiruumien runsaan sisällön osalta haluaisin nyt keskittyä puhumaan digitaalisen Euroopan haasteesta.
Digitaalinen vallankumous merkitsee minulle monien muiden asioiden ohella ja ennen kaikkea vallankumousta tavaroiden ja palveluiden jakelun järjestelmässä ja kulttuurissa. Tämä velvoittaa meitä ottamaan kantaa tiettyihin konkreettisiin kohtiin tässä ohjelmassa.
Ensinnäkin tämä velvoittaa meitä pohtimaan uudelleen julkisen ja yksityisen sääntelyn välistä tasapainoa, lain ja niin sanotun soft lawn välistä tasapainoa. Syynä tähän on se, että digitaaliaikana kuten joku sanoi Madridin konferenssissa yksi vuosi vastaa kahta kuukautta ja neljä vuotta, joka on kohtuullinen aika tavallisen direktiivimenettelyn läpi viemiseksi, vastaa tässä tapauksessa 24:ää vuotta. Se on liian paljon.
Toiseksi meidän on herätettävä luottamusta kuluttajissa sekä pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ja luotava sellainen ilmapiiri ja kulttuuri, jossa otetaan hallittuja riskejä, vaikka tämä kuulostaisikin ristiriitaiselta. Kuluttajien osalta meidän on pantava alulle ne erinomaiset aloitteet, jotka komissio teki Tampereen kokouksen pohjalta ja jotka liittyvät konfliktien ratkaisemiseen tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen avulla, mutta kuluttajia on kuitenkin myös kohdeltava täysi-ikäisinä. Mitä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin tulee, on vahvistettava sitä vuoropuhelua, jota ehdotatte käytäväksi yritysten ja kansalaisten kanssa sisämarkkinoita koskevissa asioissa. Kyse on kuitenkin myös hyvin konkreettisista asioista, kuten siitä, että meidän on muodostettava selvä ja yrityskulttuurin mukainen kanta uudesta Brysselin ja Luganon yleissopimuksen 15 artiklasta, koska jos näin ei tehdä, se voi tuhota koko tämän mittavan e-Eurooppa-hankkeen.
Lopuksi ja tässä yhdyn siihen, mitä parlamentin jäsen Cox sanoi haasteenamme on transatlanttisen vuoropuhelun jatkaminen. Emme voi tehdä mitään, jos emme kuro yhdessä Yhdysvaltojen kanssa kiinni sitä välimatkaa, joka välillämme vallitsee. Näin ollen tässä asiassa tarvitaan mielestäni vahvaa koordinointia, vahvaa yhteistyötä ja tietenkin paljon yritteliäisyyttä.
"Laiva kulkee" tämä on ollut portugalilaisten perämiesten johtoajatuksena keskiajalta lähtien. Uskon, että olemme nämä kuusi kuukautta taitavien perämiesten käsissä.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, tässä kunnianhimoisessa Portugalin puheenjohtajakauden ohjelmassa on kaksi kysymystä, joista haluaisin puhua ja jotka ovat minulle tärkeitä: kaupallinen yhteistyö Välimeren rannikkovaltioiden kanssa sekä työllisyyden edistäminen ja sen kestävyys.
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyi marraskuussa päätöslauselman, jossa se puolusti Marokon ja Euroopan unionin välisen yhteistyön tiivistämistä assosiaatiosopimuksen puitteissa. Sitä ei ymmärrettäisi, että nyt yhteistyötä vähennettäisiin kalastusalalla. Hyvät parlamentin jäsenet, kalastusala on todella hauras ala. Erika-aluksen onnettomuus on juuri tuonut sen selvästi esille. Arvoisa puhemies, Portugalin merenkulkuperinnettä ja sen erinomaisia suhteita Marokkoon pitäisi hyödyntää siten, että tämän puheenjohtajakauden aikana voitaisiin käynnistää uudelleen uutta kalastussopimusta koskevat täysin seisahtuneet neuvottelut. Hyvät jäsenet, kalastusala on keskittynyt Euroopan epäsuotuisimmille alueille ja neuvottelujen uudelleen käynnistäminen on sille välttämätöntä. Tarvitsemme edistyksellistä talous-, sosiaali- ja aluepolitiikkaa, jotta nykyisen taloudellisen hyvinvoinnin edut eivät ohjaudu kaikkein menestyvimmille teollisuuden aloille.
Pyydän puheenjohtajavaltio Portugalilta päättäväisyyttä ja rohkeutta tämän haasteen kohtaamisessa.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan tarkastella kahta asiaa. Toinen asia koskee liikennepolitiikan ja hallitustenvälisen konferenssin liittämistä toisiinsa. Monet kollegat ovatkin jo todenneet, että emme halua hallitustenvälistä konferenssia, jossa käsitellään vain Amsterdamissa ratkaisematta jääneitä kysymyksiä, vaan haluamme käydä rajoitetussa, emme liioitellussa määrin kattavaa keskustelua uusista toimivaltuuksista, jotka ovat välttämättömiä, jotta Euroopan yhteisö pysyy toimintakykyisenä. Koska Portugali toimii puheenjohtajavaltiona, te voitte vaikuttaa ratkaisevasti eurooppalaiseen liikennepolitiikkaan ja Euroopan turvallisuuteen ja ympäristöön. Voitte panna täytäntöön sen, mitä parlamentti päätti marraskuussa. Se päätti nimittäin, että yhtenäisen eurooppalaisen lennonvarmistuksen toteuttaminen on keskeinen tehtävä, ja se on sijoitettava Euroopan unionin alaan asettamalla se hallitustenvälisen konferenssin esityslistalle.
Emme halua keskittää kaikkea. Operatiivisten toimivaltuuksien on kuuluttava jatkossakin jäsenvaltioille tai yksityisille organisaatioille. Sääntelytoimista on kuitenkin säädettävä yhtenäisesti Euroopan tasolla. Ilmailuliikenteen nykyinen pirstoutuminen johtaa nimittäin viivytyksiin, myöhästelyyn, matkustajien turvallisuuden vaarantumiseen ja ympäristön loputtomaan kuormittamiseen, mikä ei ole välttämätöntä. Jos haluamme todisteen siitä, mikä ala tuo mukanaan lisäarvoa Euroopan tasolla, vastaus on yhdenmukainen eurooppalainen lennonvarmistus. Meillä on kyllä yhtenäismarkkinat maan tasalla, mutta taivas on pirstoutunut. Se ei voi toimia. Tämän vuoksi me Euroopan parlamentissa pysymme kannassamme, ja toivon, että te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tuette tätä.
Toinen asia, jolla voitte myös edistää hieman ympäristöä, taloutta ja liikennettä, on rautatiepakettia koskevan yhteisen kannan nopea muotoilu. Puheenjohtajavaltio Suomi onnistui joulukuussa torjumaan Ranskan hallituksen vastustuksen rautatieliikenteen käynnistämistä koskevassa asiassa. Minulla on nyt kuitenkin sellainen tunne, että pelaamme taas lisää aikaa. Koska Portugali on puheenjohtajavaltio, teillä on tässä asiassa suuret mahdollisuudet, jos muotoilette yhteisen kannan nopeasti. Odotamme sitä. Haluamme, että tavarat siirretään maanteiltä rautateille. Auttakaa meitä siinä!

Schori
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aion ottaa esiin erään kysymyksen, jota puheenjohtajavaltio Portugali pitää hyvin tärkeänä, nimittäin Angolan, valtion, jossa sisällissota on jatkunut 25 vuotta ja joka on nykyään maailman suurin humanitaarinen katastrofi. Tiedämme ketkä ovat syyllisiä siihen, että Lusakan sopimusta ei ole voitu toteuttaa - syy on ensi sijassa UNITAn. Sen vuoksi maailmalla on otettu käyttöön UNITAn vastaisia pakotteita. Tämä konflikti saattaa levitä alueellisesti, koska hallituksen joukot ovat ulottaneet toimintansa naapurivaltioihin ja koska UNITA on liittoutunut muiden maiden aseistautuneiden ryhmien kanssa.
Kuten sanottu, tämä on humanitaarisesta näkökulmasta katsottuna maailman suurin humanitaarinen katastrofi, jonka seurauksena kaksi miljoonaa ihmistä on joutunut lähtemään kodeistaan ja kummankin osapuolen kärsimykset ovat olleet kammottavia. Sen vuoksi haluamme, että Portugali, etenkin sen hallitus, jolla on demokraattisia, siirtomaapolitiikkaa vastustavia perinteitä, ilmoittaa myös parlamentille, mihin toimiin se aikoo ryhtyä edistääkseen jotenkin ratkaisuun pääsemistä. Vain poliittinen ratkaisu voi saada aikaan rauhan ja sovinnon Angolassa.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisan neuvoston puheenjohtajan on hyvä tietää, että puheenjohtajavaltion halukkuus käydä vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa on pantu täällä tyytyväisenä merkille, mikä ei olekaan ihme, sillä tunnemme Portugalin hallituksen laajan kokemuksen vuoropuhelusta.
Kun tarkastelemme puheenjohtajakauden tavoitteita - jotka ovat hyvin kunnianhimoisia, se myönnettäköön -,voimme havaita niiden sisältävän erilaisia painopistealueita, varsin paljon vuoropuhelua sekä useita asiakokonaisuuksia, jotka on tarkoitus nyt aloittaa tai joita on tarkoitus jatkaa. Olemme huolissamme siitä, että ohjelmaan ei sisälly kovinkaan paljon näkymiä loppuun saatettavista asiakysymyksistä tai saavutettavista tavoitteista, mutta toivomme siitä huolimatta vilpittömästi, että tästä puheenjohtajakaudesta muodostuu menestyksekäs niin Euroopalle, Euroopan kansalaisille kuin portugalilaisillekin.
Euroopalle, jota me kaikki haluamme osaltamme rakentaa ja vahvistaa, johon kaikkien olisi tunnettava kuuluvansa edustajiensa välityksellä, johon kaikki voivat samastua ja joka ei ole vain harvoille tarkoitettu Eurooppa, jossa suuret tukahduttavat pienet. Tällä hetkellä perussopimusten muuttaminen on jälleen ajankohtaista, ja sen takia Euroopalle on nyt entistäkin tärkeämpää, että pienen maan puheenjohtajakausi ei maan pienuuden vuoksi ole vähemmän arvokas tai vähemmän tehokas kuin suurten maiden puheenjohtajakausi.
Euroopan kansalaisille, jotka haluavat elää Euroopassa, joka on kiinnostunut heidän ongelmistaan eikä pelkästään heidän pankkitileistään tai kauppatavaroistaan; kansalaisille, jotka haluavat, että Eurooppa huolehtii turvallisuudesta, torjuu huumausaineet, tukahduttaa rikollisuuden, valvoo laitonta maahanmuuttoa ja hyväksyy toimenpiteitä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvalla alueella. Ministeri on varmastikin minun kanssani yhtä mieltä siitä, että komission portugalilaisen jäsenen António Vitorinon pätevyydestä ja korkeasta ammattitaidosta on syytä antaa hyvin myönteinen arvio, ja toivonkin, että neuvosto voi ottaa konkreettisia edistysaskeleita hänen vastuulleen kuuluvilla aloilla Tampereella sovitun tulostaulun mukaisesti.
Ja portugalilaisille, jotka muistavat Portugalin erinomaisesti onnistuneen puheenjohtajakauden tasan kahdeksan vuotta sitten Portugalin toimiessa ensimmäistä kertaa puheenjohtajavaltiona ja jotka toivovat sosialistihallituksen osoittautuvan tuon arvovaltaa ja tehokkuutta korostavan perinnön arvoiseksi.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja, te yritätte saada ihmiset suhtautumaan myönteisemmin Euroopan parlamenttiin. Hyväksytte Euroopan kansalaisten äänen osana eurooppalaista päätöksentekoa, mitä arvostamme suuresti. Toivomme ja luotamme siihen, että tämä myönteinen asenne vallitsee koko kuusi kuukautta kestävän ajanjakson.
Euroopan tason toimet ovat välttämättömiä oikeusasioissa. Te korostatte rikosten uhreihin liittyvää kysymystä. Tämä kysymys symbolisoi kansalaisten oikeudellista tilannetta erittäin moniulotteisesti. Kyse on siitä, että enää ei sorreta niitä kansalaisia, jotka käyttävät oikeuttaan liikkua vapaasti. Olen pitkään taistellut juuri rikosten uhrien turvallisuuden parantamisen puolesta. Jos valtiot eivät ole valmiita suojelemaan kansalaisia ja lieventämään väkivallan vaikutuksia, emme pysty koskaan luomaan sellaista turvallisuutta, josta kaikki niin kauniisti puhuvat.
Ilman perustamissopimuksiin kirjattuja, yksilöllisiä kansalaisoikeuksia ja riittäviä poliisin ja oikeuslaitoksen voimavaroja emme voi saavuttaa sellaista vapautta ja turvallisuutta, jollaista Euroopan kansalaiset odottavat. Voitte edistää prosessia käyttämällä tulostaulua avoimesti ja näyttämällä, että tarvitsemme edistysaskelia. Toimille asetettu aikaraja saattaisi nopeuttaa prosessia.
Teidän on välttämättä asetettava tietyt asiat etusijalle kunnianhimoisessa ohjelmassanne. Silloin haluaisin tuoda esille rikosten uhrit, tulostaulun ja järjestäytyneen rikollisuuden. Toivon, että te vahvistaisitte, että pidätte näitä kysymyksiä ja kansalaisoikeuksia kaikkein tärkeimpinä asioina. Tämän myötä haluan toivottaa onnea ja suurta menestystä.

Van Hecke
On ilahduttavaa todeta, että Afrikka kuuluu puheenjohtajavaltio Portugalin prioriteetteihin. Euroopalla on tässä asiassa tosiaankin suuri historiallinen vastuu, ja olisi aivan vastuutonta, jos musta manner jätettäisiin kokonaan amerikkalaisten harteille. Toivon, että EU:n ja Afrikan välinen huippukokous saadaan järjestettyä ja että unioni lopultakin onnistuu saamaan aikaan yhteisen kannan Keski-Afrikan konfliktista. On johdonmukaista, että Portugalin mielenkiinto kohdistuu erityisesti Angolaan.
Haluan kuitenkin esittää pari huomautusta Angolan sotaa koskevasta julkilausumasta, jossa kapinallisten UNITA-järjestöä pidetään pääsyyllisenä. Pitää tosiaan paikkansa, että Savimbi rikkoi ensimmäisen rauhansopimuksen, kun hän hävisi vaalit vuonna 1992. Pitää samoin paikkansa, että UNITA on käyttänyt demilitarisoinnin ajanjaksoa aseistautuakseen uudelleen ja että se on vastuussa nykyisen sodan aikana tapahtuneista pahoista ihmisoikeuksien loukkauksista. Meidän täytyy edelleen tuomita tämä jyrkästi.
Tämä ei kuitenkaan vielä vapauta Angolan johtajia syytöksistä. Hallitushan julisti vuoden 1998 lopulla totaalisen sodan kapinallisia vastaan eikä säästellyt siviilejäkään siinä sodassa. Yhtä lailla pitää paikkansa, että myös hallitus aseistautui tehokkaasti tämän rauhankauden aikana. Ihmisoikeusjärjestöt Human Rights Watch ja Global Witness syyttävät hallitusta laajasta korruptiosta ja siitä, että se on käyttänyt öljystä saatuja miljardeja dollareita sotavarusteluun, muun muassa Portugalista hankittuihin varusteisiin, sekä opposition ja lehdistön vainoamisesta.
Tämän Afrikan toiseksi suurimman öljyntuottajamaan yhteiskunnalliset indikaattorit ovat lähes alhaisimmat maailmassa: lapset kärsivät aliravitsemuksesta, ja jopa pääkaupungin keskustassa on koleraepidemioita. Euroopan täytyy edelleen puhua vuoropuhelun puolesta käyttämättä sotilaallista logiikkaa. Portugalilla voi olla siinä tärkeä rooli siten, että se ei asetu kenenkään puolelle vaan osoittaa molemmille osapuolille niiden vastuut. Siten Angolan pimeyteen voi tulla lopultakin pieni valonpilkahdus.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, ensinnäkin haluan yhtyä kollega Coelhon kantaan siitä, että pieni maa voi todellakin viedä puheenjohtajakaudellaan unionia merkittävästi eteenpäin. Tämän todistimme Suomen puheenjohtajakaudella ja olen varma, että myös Portugali tässä työssä onnistuu.
Ehkä suurin Suomelta Portugalille jäänyt haaste on verotuksen käytännesääntöihin liittyvän niin sanotun veropaketin loppuunsaattaminen. Kun Portugali ensimmäisen kerran jo viime vuoden puolella Helsingin huippukokouksen jälkeen informoi muita jäsenvaltioita puheenjohtajakautensa painopisteistä, olin varsin pettynyt siihen tapaan, jolla veropaketista puhuttiin, aivan kuin yrityksistä saavuttaa kompromissiratkaisu olisi jo luovuttu. Viime viikolla parlamentissa uusi Ecofinin puheenjohtaja Pina Moura esiintyi jo kuitenkin huomattavasti tiukemmin ja palautti uskoni siihen, että aivan kuten edellinen puheenjohtajavaltio Suomi myös Portugali pitää tärkeänä jäsenvaltioiden verotuksen yhtenäistämistä veropaketissa esitetyllä tavalla. Oli myös ilahduttavaa kuulla, että veropakettia jatkossakin käsitellään kokonaisuutena.
Kyseessä ei ole toivoton tapaus. Helsingin huippukokouksen julkilausumassa jäsenvaltiot pääsivät jo yhteisymmärrykseen periaatteesta, että kaikkien unionin kansalaisten on maksettava sopivaa veroa kaikista säästötuloistaan. Tämä sopiva vero voidaan toki toteuttaa monella tavalla. Olennaista on siis kiinnittää huomiota myös erilaisiin informaatiovelvoitteisiin, joilla oikeudenmukainen ja kattava verotus voidaan turvata. Toivonkin, että neuvosto mahdollisimman pian nimittää korkean tason veroselvitystyöryhmän, josta jo Helsingissä oli puhetta, ja jatkaa siitä, mihin Helsingissä päästiin.
Veropaketin lisäksi paine yhtenäisen verotuksen kokonaisrasituksen suhteen neutraalin energiaverojärjestelmän aikaansaamiseksi kasvaa. Omalta osaltani tuen lämpimästi tätä tavoitetta, kunhan uudistus toteutetaan vaarantamatta eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä.
Kolmas haaste verotuksen suhteen liittyy arvonlisäveroon. Tavoitteenamme on lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään siirtyminen heti kun se on mahdollista. Toivon, että myös tämä pidetään mielessä myös Portugalin kaudella.

Menrad
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette todellakin laatinut kunnianhimoisen toimintaohjelman. Me Euroopan kansanpuolueen ryhmässä asetamme suuria toiveita tulevalle työllisyyshuippukokoukselle. Se, mitä Luxemburgin kristillisdemokraattinen pääministeri Juncker vaati vuoden 1997 työllisyyshuippukokoukselta, pätee myös suunniteltuun Lissabonin ylimääräiseen huippukokoukseen. Siitä ei saa muodostua kirjallisuuden huippukokousta, jolla Juncker viittasi useissa huippukokouksissa annettuihin lukuisiin julistuksiin, jotka eivät ole sitovia. Hallitusten päämiehet saavuttivat sitä vastoin hyvin konkreettisen voiton niin kutsutulla Luxemburgin menettelyllä, toisin sanoen työllisyyspoliittisten suuntaviivojen ja kansallisten toimintasuunnitelmien avulla toteutetulla koordinoinnilla.
Vuoden 1977 jälkeen ei ole kuitenkaan saavutettu todella suuria menestyksiä. Etenkin suuntaviivojen käytännön täytäntöönpanossa esiintyy puutteita. Vuoden 1999 yhteisessä työllisyyttä koskevassa kertomuksessa mainitaan tässä yhteydessä jäsenvaltioiden riittämättömistä toimista vero- ja sosiaalietuusjärjestelmän uudistuksen ja elinikäiseen oppimiseen osallistumisen alalla sekä puutteista työorganisaation uudistamiseen tähtäävän työmarkkinaosapuolten kumppanuuden edistämisessä. Työllisyyspolitiikalla on ollut merkittävä asema parlamentissa jo useiden vuosien ajan. Neuvosto ja hallitusten päämiehet eivät valitettavasti hyväksyneet myöskään vuonna 1999 juurikaan mitään ehdotuksistamme, jotka koskivat esimerkiksi Kölnin niin kutsuttua eurooppalaista työllisyyspakettia tai vuoden 2000 suuntaviivoja. Pyydän puheenjohtajavaltio Portugalilta, kuten se on ilmoittanut vastineeksi antamassaan asiakirjassaan: tehkää te paremmin, ottakaa voimakkaammin meidän kantamme huomioon!
Uusi talousdynamiikka, kilpailu ja joustavuus on saatava tasapainoon sosiaalista turvallisuutta koskevien ensisijaisen tärkeiden tarpeiden kanssa. Sosiaalisen markkinatalouden menestysperiaate muodostaa Euroopan tulevaisuuden mallin.

Tajani
Arvoisa puheenjohtaja Gama, pidämme suuresti arvossa monia niistä asioista, joista te puhuitte parlamentin rooli, hallitustenvälinen konferenssi, parlamentin jäsenten asema , mutta meidän pitää puhua myös Euroopan unionin laajentumisesta. Laajentuminen itään on tärkeää, me haluamme rakentaa poliittisen Euroopan, mutta meidän pitää tarkastella perusteellisesti Portugali, kuten Italiakin, on Välimeren maa nimenomaan suurta Välimeren altaan aluetta luodaksemme myös merkittävän Välimerta koskevan politiikan ja tasapainottaaksemme itään suuntautuvaa kehitystä etelään suuntautuvan kehityksen avulla.
Eurooppa-neuvoston osalta meidän on uskoakseni pysähdyttävä hetkeksi kolmeen aiheeseen. Te puhuitte työllisyydestä, mikä on mielestämme erittäin tärkeää, se on vaikein edessämme oleva tilanne. Taistelua voidaan käydä auttamalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä edistämällä matkailua kehityspolitiikan avulla ja verorasituksen merkittävän keventämisen avulla.
Meille tärkeä on niin ikään te korostitte tätä kysymys oikeudesta. Oikeuspolitiikka on Euroopassa merkittävä politiikka. Monet oikeudenkäynneistä ovat hitaita, epäoikeudenmukaisia ja Italiassa on valitettavasti oikeudenkäyntien ennätys kielteisessä mielessä , ja monissa Euroopan maissa on myös politisoitu oikeus, jonka puitteissa monet tuomareista eivät käytä arvovaltaansa oikeudellisen toiminnan vaan poliittisten toiminnan harjoittamiseksi ja usein myös vahingoittaakseen vastustajia ja vähemmistöjä.
Haluan päättää puheenvuoroni kiinnittämällä huomion kolmanteen, työllisyyden ja oikeuden jälkeen tulevaan aiheeseen: huumeiden aiheuttamaan hätätilaan. Se on merkittävä sosiaalinen kysymys, joka on meille erityisen tärkeä, sillä se koskettaa tuhansia nuoria. Huumausaineiden vastaisen taistelun pitää olla yksi niistä tehtävistä, jotka Portugalin puheenjohtajavaltio, Euroopan komissio ja parlamentti ottavat hoidettavakseen. Taistelua pitää käydä vanhoja, mutta myös ja ennen kaikkea uusia huumeita vastaan lankeamatta kiusaukseen vapauttaa huumausaineita, lankeamatta kiusaukseen laillistaa ja oikeuttaa heroiinin kaltaisten aineiden terapeuttista käyttöä, aineiden, jotka tämä parlamentti on jo torjunut. Miljoonat nuoret seuraavat tarkkaavaisina toimiamme: he seuraavat tarkkaavaisina Euroopan unionin toimia ja odottavat Euroopalta merkittävää vastausta..

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomiota. Ensimmäinen koskee Kaakkois-Eurooppaa ja Välimerta. Kaikki tietävät, että alueella on levotonta, ja olisi typerää uskoa, että vaikeudet voitetaan Portugalin puolivuotisen puheenjohtajakauden aikana. Kehotan kuitenkin puheenjohtajavaltiota ja komissiota tekemään kaikkensa, jotta Thessalonikista käsin toimiva Balkanin jälleenrakentamisvirasto täyttäisi mahdollisimman hyvin sille annetut tehtävät. Haluaisin lisäksi esittää toivomuksen, että Turkki toisaalta ymmärtäisi, että jäsenehdokasvaltion asemaan liittyy myös velvollisuus sopeuttaa oma lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön mukaiseksi, ja että toisaalta neuvoston puheenjohtaja ja komissio muistuttaisivat Turkkia tästä velvollisuudesta.
Toinen huomioni koskee hallitustenvälistä konferenssia. Olisi hyvä, jos ihmisoikeusjulistus sisällytettäisiin seuraavaan uudistettavaan sopimukseen, koska se on Euroopan kansalaisten mielestä hyvin tärkeää. Lisäksi esityslistaa pitää laajentaa. Yhteiselle puolustus- ja ulkopolitiikalle pitää saada aikaan oikeusperusta. Haluaisin erityisesti muistuttaa, että myös parlamentti on Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnössä antanut tukensa sille, että on saatava aikaan uusia otsakkeita tärkeistä ja näkyvistä kysymyksistä kuten matkailusta ja kulttuurista.
Kolmas huomioni liittyy siihen, että olen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtaja. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ohjelmanne on oikeansuuntainen, mutta olisimme odottaneet sen olevan kunnianhimoisempi. Haluaisin erityisesti korostaa, että Portugalin puheenjohtajakauden aikana rautateitten vapauttamista koskevat toimet pitäisi saada päätökseen ja edistää ratkaisun löytymistä lentoliikennejärjestelmän myöhästelyihin. Meidän on siis siirryttävä nykyisestä hallitustenvälisestä Eurocontrol-järjestelmästä yhtenäisesti hallittuun järjestelmään, jossa komissiolla on aloiteoikeus, jotta Euroopan yllä lentävien matkustajien jatkuvasti lisääntyvät hankaluudet saataisiin loppumaan.

Beazley
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Costa, arvoisa komission jäsen, Portugalilla puheenjohtajavaltiona on selvästikin erittäin täysi määrä velvollisuuksia seuraavan kuuden kuukauden aikana. Haluaisin toivottaa niille kaikille menestyksellistä lopputulosta.
Se tavoite, johon ne kaikki ovat suuntautuneet, on tietenkin Euroopan unionin laajentuminen, laajentuminen, joka on hyvin erilainen kooltaan ja luonteeltaan verrattuna kaikkiin aikaisempiin laajentumisiin. Tiedämme myös, että EU:n ulkoiset asiat ulottuvat Itä-Eurooppaan ja että Ukrainan yhteisen strategian toimintasuunnitelma on jo kantanut hedelmää Helsingin huippukokouksen jälkeen, kun kuolemanrangaistuksesta luopumisesta on ilmoitettu.
Ulkoministeri Gama käsitteli puheensa ensimmäisessä lauseessa tänä aamuna yleisen mielipiteen ja eurooppalaisten ihmisten rauhoittamisen tärkeyttä. Minulla on vain yksi kysymys, jota puheenjohtaja voisi käsitellä vastauksessaan. Voisiko hän vahvistaa sen, että hänen huolensa yleisestä mielipiteestä sisältää myös yleisen mielipiteen Keski- ja Itä-Euroopan hakijavaltioissa. Hän voi olla sitä mieltä, että tämä ei ole oikea hetki antaa yksityiskohtaista tietoa siitä, mitä aloitteita hänellä on mielessään sen varmistamiseksi, että neuvottelujen vauhdin säilyttämisen lisäksi myös taataan tuki hakijavaltioille. Olisin kiitollinen tuosta vahvistuksesta hänen vastauksessaan.

Bodrato
Arvoisa puhemies, korostan eräitä kysymyksiä, jotka otetaan mielestäni hyvin myönteisellä tavalla esille Portugalin puheenjohtajakauden ohjelmassa. Unionin laajentuminen on tarpeen sovittaa yhteen sellaisten toimielinuudistusten kanssa, jotka varmistavat Euroopan poliittisen roolin, kuten parlamentti on pyytänyt HVK:lta.
Euroopan unionilla on yhtenäismarkkinat ja yhtenäisvaluutta, mutta siitä huolimatta on asianmukaista käsitellä työttömyysongelmaa perusteellisemmin ja ehdottaa uudelleen tavoitteeksi saattaa sopusointuun raha- ja sosiaalipolitiikat, jotka ovat sosiaalisen yhteenkuuluvuuden peruselementtejä. Meidän pitää vahvistaa kilpailukykyä yhä globaalimmassa taloudessa, jonka pitää tarttua informaatiovallankumouksen tuomaan kasvavaan haasteeseen. Tarvitaan uudenlaista strategiaa tutkimuksen, uudistuksen ja koulutuksen alalla, ja nämä ovat kysymyksiä, joiden osalta komission eilen hyväksymällä asiakirjalla avataan luonteeltaan päättäväinen keskustelu.
Unionin laajentuminen, joka kohdistuu ennen kaikkea itään, on todellisuutta ja näkymä, joka koskettaa kaikkia Euroopan maita. Olen kuitenkin samaa mieltä Portugalin puheenjohtajan kanssa siitä, että tämän ensisijaisen tavoitteen ei pidä vähentää Välimereen kohdistettavaa huomiota, koska tämän alueen rauha ja kehitys koskettavat suoraan Euroopan tulevaisuutta.

Gama
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, täällä käyty keskustelu on ollut puheenjohtajavaltion kannalta erittäin hyödyllinen, ja tarkoituksemme onkin vielä palata tämän keskustelun aikana esitettyihin ehdotuksiin ja huomioihin sekä tutkia niitä huolellisesti. Aiomme työskennellä tämän puheenjohtajakauden aikana tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin, komission ja korkea edustaja Javier Solanan kanssa, samoin kuin Länsi-Euroopan unionin kanssa, jonka puheenjohtajavaltiona samaten toimimme, ja toivomme yhteistyömme muodostuvan kaikin tavoin hedelmälliseksi. Olemme tämän keskustelun tuloksena voineet todeta, että yhteisymmärryksestä on suurta hyötyä Portugalin puheenjohtajakauden keskeisille suuntaviivoille ja että Euroopan parlamentti kannattaa niitä omalta osaltaan, mikä on meille erittäin tärkeää ja kannustaa meitä työskentelemään entistä johdonmukaisemmin.
Työllisyyttä ja innovaatiota koskevan kysymyksen osalta totean, että Lissabonin ylimääräinen Eurooppa-neuvosto voi tukeutua parlamenttiin, joka seuraa tätä kysymystä äärimmäisen tarkkaavaisesti ja on halukas tekemään Euroopasta alkavalla vuosisadalla alueen, jossa vallitsee huomattava sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja joka maailman dynaamisimpana talousalueena kykenee sopeutumaan globalisaatioon, demokratisoimaan informaatioteknologiat ja luomaan tietoon perustuvan talouden, jota eivät kahlehdi pelkkään tuotantoon perustuvan talouden toimintamallit ja rajoitukset. Yhtä lailla Eurooppa kykenee kohtaamaan myös laajentumisen, joka merkitsee kylmän sodan lopun ja jälleen yhdistyneen Euroopan rakentamisen historiallista kehystä.
Mitä tulee Turkin kysymykseen, tarkoituksemme on perehtyä siihen huolellisesti voidaksemme aloittaa samanaikaisesti lainsäädäntöjen eroavaisuuksien tutkimisen ja seulonnan, huolehtia Kööpenhaminan kriteereiden täyttymisestä sekä edistää sitä strategisesti tärkeää tavoitetta, että Turkki lähenee määrätietoisesti Eurooppaa. Tiedän, että parlamentissa vallitsee joitakin epäilyksiä tästä kysymyksestä. Tahtoisin kuitenkin tyynnyttää mieliänne toteamalla, että toisenlaisen politiikan noudattaminen olisi tässä suhteessa vieläkin vahingollisempaa Euroopalle. Se merkitsisi nimittäin hyvin kielteistä kehitystä, joka aiheuttaisi hyvin vakavia seurauksia unionin tavoitteille sekä sisäisellä että kansainvälisellä tasolla.
Hallitustenvälisen konferenssin osalta puheenjohtajavaltio ja parlamentti ovat nähdäkseni kyenneet luomaan luottamukseen perustuvan yhteisymmärryksen tarpeesta ottaa parlamentti mukaan neuvotteluprosessiin sisällökkäämmällä, aidommalla ja kestävämmällä tavalla. Suhtautumisemme tähän asiaan on hyvin avoin. Kirjeessä, jonka lähetin parlamentin puhemiehelle Portugalin puheenjohtajakauden alussa, toin nimenomaan esiin, että puheenjohtajavaltio on valmis osallistumaan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kokouksiin ja jopa täysistuntoihin, mikäli Euroopan parlamentin täysistunnossa tahdotaan jossain vaiheessa käydä syvällinen keskustelu niistä aiheista, joita hallitustenvälisessä konferenssissa tullaan käsittelemään. Tämänkaltaisessa menettelyssä noudatettaisiin vallan hajauttamisen periaatetta ja jokaisella toimielimellä olisi siinä oma vastuunsa, mutta samalla se olisi nähdäkseni myös omiaan antamaan virikkeitä Euroopassa käytävälle keskustelulle toimielinuudistuksesta. Emme aseta omasta puolestamme minkäänlaisia esteitä tuon mahdollisuuden toteutumiselle.
Emme myöskään suhtaudu millään tavoin "pakkomielteen omaisesti" Helsingissä päätettyyn asialistaan. Se on laadittu sellaiseen muotoon, että siihen on vielä mahdollisuus lisätä eräitä uusia kohtia. Keskustelin itse näistä kysymyksistä kollegoideni kanssa Euroopan pääkaupunkeihin tekemälläni matkalla. Myös Euroopan asioista vastaava valtiosihteeri tulee toimimaan samalla tavoin aivan lähiaikoina. Tammikuun alussa lähetin kollegoilleni, Euroopan ulkoasiainministereille, kirjeen, jossa pyysin heitä ilmoittamaan, mitä asioita kukin hallitus katsoi voitavan lisätä jäljelle jääneiden asioiden listaan, jotta meillä olisi hyvissä ajoin uuden puheenjohtajakauden alkaessa sekä hallitustenvälisen konferenssin käynnistyessä selkeä näkemys tästä ongelmasta, jonka käsittelyyn myös parlamentti voisi osallistua. Olin yhteydessä kirjeitse myös kollegoihini hakijavaltioissa, siis sekä laajentumisen ensimmäisessä että toisessa vaiheessa mukana olevissa maissa - joiden toivoisin voivan ennen pitkää muodostaa yhden ainoan rintaman -, ja pyysin myös heitä ilmaisemaan näkökantansa hallitustenvälisestä konferenssista. Tulevan toimielinuudistuksen käsittäminen Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa jonkinlaiseksi torjuntatoimeksi, joka on suunnattu hakijavaltioita vastaan, olisi nimittäin pahin mahdollinen takaisku Euroopan laajentumiselle. Se saisi välillämme aikaan vakavaan epäluottamukseen perustuvan suhteen. Konferenssissa on hyväksyttävä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on parantaa Euroopan toimintaa eikä suinkaan estää unioniin tulevaisuudessa liittyviä maita saamasta ääntään kuuluville Euroopan päätöksentekojärjestelmässä. Sen tähden on tärkeää, että nuo maat voivat osallistua jo nyt ja että niiden mielipiteet tulevat kuuluiksi ja otetuiksi huomioon. Ja sen tähden ei mielestämme myöskään ole epärealistista ajatella, kuten eräs jäsen täällä totesi, että meillä tulee olemaan jo selkiintyneempi näkemys näistä kysymyksistä Lissabonin Eurooppa-neuvoston alkaessa, mikäli hallitustenvälisen konferenssin asialistan puitteista ja laajuudesta päästään yhteisymmärrykseen.
Yhteisessä turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa on puolestaan kyse ulottuvuudesta, joka on tarpeen Euroopan lujittamiseksi ulkoisella tasolla. Euroopan unionin ulkopolitiikka ei ole yhtään mitään, ennen kuin sillä on käytettävissään myös tämä osatekijä. Tulemme ottamaan tämän puolen vuoden aikana ratkaisevia askeleita tuon ulottuvuuden saavuttamiseksi, ja tulemme toteuttamaan ensimmäiset ponnistukset NATOn voimavarojen siirtämiseksi Länsi-Euroopan unionille, joka puolestaan toimii Euroopan unionin poliittisessa ohjauksessa. Ne kollegamme ja parlamentin jäsenet, jotka eivät ole NATOn jäsenvaltioita, voivat kuitenkin olla turvallisin mielin: tuo ponnistus tullaan toteuttamaan siten, että se ei millään tavoin vähennä vaan päinvastoin lisää Euroopan turvallisuutta. Samalla tavoin suhteemme Atlantin liittoon kuulumattomiin maihin tulee olemaan tässä yhteydessä kaikin tavoin kiinteä ja tarkoituksenmukainen, ja myös niillä tulee olemaan mahdollisuus osallistua näihin toimiin. Jos ne tahtovat käyttää tuota mahdollisuutta hyväkseen, ne ovat tuolloin myös täysin samanarvoisessa asemassa kuin muut kumppanit.
Parlamentin jäsenten esiin ottamien ulkopoliittisten kysymysten ja erityisesti Euroopan unionin ja Afrikan välisen huippukokouksen osalta totean, ettei tuo kokous sisälly Portugalin puheenjohtajakauden tavoitteisiin, sillä ottaessamme vastaan puheenjohtajuuden tulimme siihen tulokseen, ettei ajatus ole saanut tarpeeksi kannatusta, emmekä niin ollen halunneet pettää eurooppalaisia ottamalla mukaan sellaisia asioita, joista meillä ei ole minkäänlaisia takeita. Jatkamme työskentelyämme seuraavanlaiselta pohjalta: kehitämme edelleen toimiamme voidaksemme koska tahansa sisällyttää kokouksen uudelleen ohjelmaamme, jos se osoittautuu käytettävissä olevan ajan puitteissa mahdolliseksi ja jos meillä on tuolloin logistiset edellytykset toteuttaa se. Muussa tapauksessa jatkamme asian perusteellista käsittelyä afrikkalaisten kumppaneidemme kanssa ja luomme sille perustan, jonka turvin sitä voidaan tulevaisuudessa tarkentaa käsiteltävien aiheiden osalta sekä kehittää edelleen.
Mitä tulee Indonesiaan kohdistuvan aseidenvientikiellon ongelmaan, Euroopan unioni päätti syyskuussa, Itä-Timorin tilanteen kaikkein järkyttävimmällä hetkellä, ottaa käyttöön Indonesiaa koskevan aseidenvientikiellon määräajaksi, joka umpeutuu nyt tammikuussa. Tuohon päätökseen ei sisältynyt minkäänlaista automaattista mekanismia sen jatkamiseksi, ja neuvoston tasolla hyväksyttiin näkemys, jonka mukaan tässä vaiheessa ei ole syytä kohdistaa uutta Indonesiaan aseidenvientikieltoa, mutta samalla myös korostettiin, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan erittäin tiukkoja käytännesääntöjä, joihin sisältyy ankaria ehtoja aseiden lopullisen kohteen ja käyttötarkoituksen osalta. Pääsimme täyteen yhteisymmärrykseen siitä, että asiaa on edelleen tutkittava ja että Euroopan unioni voi koska tahansa ottaa aseidenvientikiellon uudelleen käyttöön järkyttävien tilanteiden korjaamiseksi ja hillitsemiseksi eri puolilla maailmaa.
Angolan osalta totean, että kyse on maasta, jolla on valtaisat luonnonvarat ja jossa on lisäksi muuan Afrikan oloissa varsin harvinainen piirre: se ei nimittäin ole ylikansoitettu sen enempää verrattuna maan pinta-alaan kuin luonnonvaroihinkaan. Angolan tapahtumat ovat seurausta pitkään jatkuneesta konfliktista, epävakaudesta, ja se on myös saanut aikaan suuren puutteen elintarvikkeista eli humanitaarisesti hyvin huolestuttavan tilanteen. Toinen osapuolista ei ole noudattanut Lusakan sopimuksia. Yksi Angolan prosessin keskeisimpiä kysymyksiä onkin se, että sodan toinen osapuoli on kieltäytynyt riisumasta aseitaan ja muuttumasta normaalien institutionaalisten pelisääntöjen mukaan toimivaksi siviilipuolueeksi. On kuitenkin tärkeää, että niin tapahtuu, ja sen vuoksi Euroopan unionin hyväksymän kannan tarkoituksena on kannustaa kaikkia niitä olemaan turvautumatta aseisiin, jotka toisen osapuolen eli UNITAn leirissä ovat halukkaita ja valmiita toimimaan poliittisin keinoin. Olin Angolassa neljä päivää sitten ja keskustelin tuolloin paitsi presidentin ja hallituksen jäsenten kanssa, myös kaikkien parlamentin ryhmien kanssa, mukaan luettuina siihen ryhmään kuuluvat jäsenet, jonka voidaan nykyään katsoa heijastavan erilaisia UNITAlle myötämielisiä näkemyksiä. Saatoin siinä yhteydessä havaita, että tarve parantaa Angolassa vallitsevaa järjestelmää on laajalti tunnustettu. Eräitä parannustoimia ollaankin jo aloittamassa, ja on tärkeää, että niiden toteuttamista kannustetaan: varainhoitojärjestelmää sekä kansantalouden tilinpitoa on parannettava erityisesti niitä koskevien sääntöjen ja avoimuuden osalta. Tässä mielessä neuvottelujen käynnistäminen Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa ja ehkä jo lähiaikoina tapahtuva ensimmäisen sopimuksen solmiminen luovat varmastikin tarpeelliset edellytykset, joiden turvin Pariisin klubin puitteissa voidaan perustaa monenvälinen järjestelmä Angolan velan takaisinmaksun seurantaan, jolloin myös Euroopan unioni voi nostaa uudelleen esiin kysymyksen erityisestä rahastosta, josta päätettiin Angolan pyöreän pöydän aikana mutta joka on toistaiseksi jäänyt kaikkien hyvin tuntemista syistä perustamatta. Tärkeitä asioita ovat myös toimielinjärjestelmän parantaminen sekä perustuslain muuttaminen, jota koskeva keskustelu on jo alkamassa, sekä luonnollisestikin moniarvoisuuden, oikeusvaltion periaatteiden ja painovapauden hyväksyminen. Tässä mielessä korostan, että Angolan parlamentissa tullaan käymään lähiaikoina erittäin merkityksekäs keskustelu toimittajien oikeuksista sekä itsenäisestä lehdistöstä, joka on nykyaikaisen poliittisen järjestelmän välttämätön ja keskeinen edellytys. Tämä tulee tietenkin edistämään Angolan sopeutumista kansainväliseen järjestelmään sekä parantamaan myös Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmän toimivuutta, mikä on myös erittäin tärkeää. Tässä mielessä onkin syytä tuoda esiin, että Angolan hallitus ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ovat vastikään saaneet päätökseen neuvottelut Yhdistyneiden Kansakuntien alaisen viraston perustamisesta Angolaan humanitaarisen avustustyön seuraamiseksi ja edistämiseksi, ja tuon viraston perustaminen tulee varmastikin helpottamaan tuntuvasti Angolan väestön tilannetta. Sen tähden on välttämätöntä, että toinen poliittisista puolueista riisuu aseensa, että maan toimielinjärjestelmää sekä varainhoitojärjestelmää parannetaan ja että rakenteita samalla kehitetään siten, että niiden niveltyminen Yhdistyneiden Kansakuntien alaisten järjestöjen yleisiin puitteisiin on mahdollista. On luonnollisestikin erittäin tärkeää ja tarpeellista, että Euroopan unioni osallistuu tähän prosessiin sekä antamalla välitöntä humanitaarista apua että tukemalla jälleenrakentamista ja kunnostustyötä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koska aikaa on käytettävissä rajallisesti ja koska teidän esityslistallenne on otettu mukaan uusi Lähi-itää koskeva kohta, minun on mahdotonta puhua tämän laajemmin, mutta haluaisin lopuksi vielä sanoa, että puheenjohtajavaltio on erittäin tyytyväinen voituaan todeta tämän keskustelun perusteella, että ehdottamistamme peruslinjauksista vallitsee selkeä yhteisymmärrys ja että pyrkiessämme edistämään yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa olemme voineet - luullakseni hyvin tuloksin - kehittää sellaisen työmenetelmän, joka tulee varmastikin hyödyttämään suuresti neuvoston ja parlamentin työskentelyä molempien instituutioiden toiminnan yleisissä puitteissa.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
 Kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Keskustelu on päättynyt.

Lähi-idän rauhanprosessi
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän rauhanprosessista.

Gama
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kerron aivan lyhyesti, että olen juuri palannut ulkopolitiikan korkea edustaja Javier Solanan, Euroopan unionin erikoislähettiläs Miguel Moratinosin ja komission edustajan kanssa Lähi-itään tekemältäni matkalta, jolloin meillä oli tilaisuus tavata Euroopan unionin puolesta Syyrian, Israelin, palestiinalaisalueiden, Jordanian, Egyptin ja Libanonin avainhenkilöitä, minkä lisäksi meille järjestettiin tapaaminen myös Arabiliiton pääsihteerin kanssa.
Lähi-idän rauhanprosessin suunta on yleisesti ottaen oikea, mutta siinä on kaksi suoranaista ongelmaa: Israelin ja Palestiinan osalta ongelma liittyy miehitettyjen alueiden palauttamista koskevaan aikatauluun, jossa on tapahtunut erinäisiä viivästymisiä, sekä alueiden lopullista asemaa koskevien neuvottelujen alkamispäivän siirtymiseen; Syyrian puolelta ongelmana taas on prosessin viivästyminen Syyrian kieltäydyttyä toistaiseksi jatkamasta neuvotteluja Washingtonin kanssa.
Syyrian kysymyksestä johtuvalla viivästymisellä on huomattava merkitys, koska se vaikeuttaa myös Libanonia koskevien neuvottelujen alkamista. Euroopan unioni on vuosien mittaan jatkuvasti lisännyt omia vaikutusmahdollisuuksiaan alueella erikoislähettiläänsä Miguel Moratinosin erittäin arvokkaan työn välityksellä, samoin kuin komission ja nyt myös korkean edustajan jatkuvan toiminnan välityksellä; myös tapaamisemme tulevat saamaan jatkoa, sillä ensi maanantaina yleisten asioiden neuvostoon saapuu presidentti Arafat, joka on palannut Washingtoniin tekemältään matkalta, ja aiemmin vieraanamme on ollut ulkoasiainministeri Israel Levin. Tarkoituksemme on aivan lähitulevaisuudessa tavata myös Syyrian ulkoministeri ja keskustella hänen kanssaan neuvottelujen jatkamisesta.
Neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen Christopher Patten ja korkea edustaja osallistuvat myös Moskovassa 1. helmikuuta järjestettävään monenväliseen kokoukseen, jossa tuomme esiin Euroopan unionin kannan. Vaikka unioni ei ole neuvotteluosapuolena, se on kuitenkin toiminut pitkäjänteisesti rauhanprosessin tukemisessa ja lujittamisessa, ja unioni on muutenkin ollut tiiviisti mukana tässä monenvälisessä prosessissa. Nyt helmikuussa unionilla on mahdollisuus käynnistää uudelleen johtamansa taloudellista ja alueellista kehittämistä käsittelevän työryhmän toiminta, ja luonnollisestikin unioni on osallistunut prosessiin myös Välimeren kumppanuuden kautta solmimalla tuon alueen maiden kanssa assosiointisopimuksia sekä taloudellista apua koskevia sopimuksia, minkä lisäksi se on ollut mukana myös Euroopan investointipankin hankkeissa.
Kaikissa näissä maissa - sen saatoimme matkamme aikana todeta - ollaan täysin tietoisia siitä, että vaikka unioni ei olekaan neuvotteluosapuolena, sillä on kuitenkin lähes kaikkien alueen maiden pääasiallisena kauppakumppanina sekä palestiinalaisalueiden tärkeimpänä julkisena rahoittajana korvaamaton rooli keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä rauhan vakiinnuttamiseksi Lähi-itään, ja tähän tarkoitukseen on jo nyt olemassa sopivia kehyksiä, joita on tarkoitus edelleen kehittää ja joiden avulla voimme toteuttaa tuota yhteistyötä sen todellisten tarkoitusperien mukaisesti auttamalla pakolaisia, laatimalla erityisesti vesiongelman ratkaisemiseen tarkoitettuja integroituja yhteistyöohjelmia integroidun vesihallinnon järjestämiseksi sekä alueellista kehitystä koskevien erityisohjelmien toteuttamiseksi.
Olemme myös voineet osallistua prosessiin joutumatta ristiriitaan Yhdysvaltojen kanssa, sillä olemme säännöllisesti keskustelleet näkökannoistamme tuon maan kanssa, ja eilen päättynyt matkamme voikin lopulta osoittaa tarpeelliseksi edelleen vahvistaa unionin jo nyt tosiasiallista osallistumista Lähi-idän kysymykseen. Tämä on toinen niistä näkökohdista, joiden vuoksi on erittäin tärkeää, että yhtäältä neuvosto ja komissio ja toisaalta nämä kaksi toimielintä ja parlamentti ovat keskenään jatkuvassa yhteistyössä.

Puhemies
 Kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, antamastanne julkilausumasta.
Keskeytämme tässä vaiheessa keskustelun ja aloitamme äänestykset.

ÄÄNESTYKSET
Van der Laan
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin vain saksalaisten kollegoideni kiinnittävän huomiota siihen, että vanhassa versiossa - en tiedä, onko se korjattu - oli käännösvirhe. On kysymys 5 kohdasta. Käsittelemme siinä varainhoitovuotta 1999. Vanhassa saksankielisessä versiossa lukee "1997". Haluaisin vielä tehdä selväksi - en ole nähnyt uusinta saksankielistä versiota -, että tekstin täytyy kuulua seuraavasti: "ilmoittaa, ettei se voi päättää varainhoitovuoden 1999 tilejä, ellei komissio ole korjannut tilinpitoon liittyviä virheitä, joihin tilintarkastustuomioistuin kiinnitti huomiota".
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä molemmat päätökset ja päätöslauselman.)
Van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0001/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi komission uudistamista käsitelleen riippumattoman asiantuntijakomitean toisen kertomuksen johdosta toteutettavasta toiminnasta.
48 kohdan osalta

Friedrich
Arvoisa puhemies, minulla on yksi pyyntö: seuraavassa 48 kohdassa kyse on hyvin arkaluonteisesta aiheesta, joka koskee komission jäsenten puoluesidonnaisuutta. Koska äänestys ensimmäisestä ja toisesta osasta voi olla harhaanjohtava, sillä kyse ei ole ensimmäisestä ja toisesta osasta, vaan tarkoituksena on korostaa välilausetta, pyydän teitä lukemaan tämän välilauseen, jotta kaikki kollegat ymmärtävät, mistä he tänään äänestävät.

Puhemies
Toimimme niin.
Tarkistuksen 27 osalta

Kuhne
Arvoisa puhemies, mielestäni tarkistus 27 raukesi sen jälkeen, kun armollisesti päätimme, että voimme sittenkin määrätä itse omista säännöistämme ja että meidän tarvitsee vain neuvotella, eikä mikään toinen elin päätä meidän puolestamme. Mehän poistimme asiaa koskevat sanat, minkä vuoksi tarkistuksessa 27 ehdotetussa lisäyksessä ei ole enää mitään järkeä. Se on järkevä vain, jos jokin toinen elin päättää säännöistä meidän puolestamme ja keskustelee siitä sen jälkeen armollisesti meidän kanssamme. Koska parlamentti on osoittanut, että sillä on sen verran selkärankaa, että se haluaa yhä päättää ainakin omista menettelyistään, katson, että tämä tarkistus on rauennut.

Elles
Arvoisa puhemies, tässä kohdassa en voi olla samaa mieltä edellisen puhujan kanssa, koska tämä liittyy jäsenten perussääntöön. Parlamentin ja neuvoston välillä on tässä asiassa ero. Se on eri asia kuin se, jota aikaisemmin käsittelimme.
Pidämme kiinni tarkistuksestamme.

Van Hulten
. (EN) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kuin jäsen Elles, että se on eri asia, mutta ole myös samaa mieltä kuin jäsen Kuhne siitä, että meidän pitäisi päästä siitä eroon.

Tarkistuksessa 6 olevan 56 kohdan osalta

Van Hulten
. (EN) Arvoisa puhemies, tarkistus 6, sellaisena kuin se tähän sisältyy, ei kuvasta täsmällisesti sitä äänestystä, joka toimitettiin talousarvion valvontavaliokunnassa. Olen ottanut sen esille valiokunnan puheenjohtajan kanssa, joka ei ole samaa mieltä. On kuitenkin tärkeää korostaa sitä täällä. Kerron teille, mikä ero on.
Talousarvion valvontavaliokunta äänesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tarkistuksen ensimmäisen osan puolesta - koska se on mikä on - ja toista osaa vastaan. Tekstissä siis pitäisi lukea: "(...) uskoo, että vaikka virkamiesten palkka- ja etupaketin on oltava houkutteleva ja kilpailukykyinen suhteessa yleiseen palkkatasoon, paketin rakenne kaipaa modernisointia".
Valiokunta kannatti ensimmäistä osaa, joka on kielellinen muutos, mutta vastusti toista osaa, joka on sisällöllinen muutos.

Puhemies
Jäsen van Hulten, pelkään, että se on hieman sekavaa joillekin meistä. Jokainen kyllä ymmärsi, mitä tarkoititte. Minä puolestani äänestytän siitä, mitä tekstissä lukee.

Berthu
Arvoisa puhemies, yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskeva Theaton mietintö on kehittynyt mielenkiintoisella tavalla ensimmäisen ja viimeisen versionsa välisenä aikana. Itsenäisen eurooppalaisen yleisen syyttäjän nimittämistä koskevan yhteisön asetusehdotuksen arvoa on alennettu, sillä se on ilmeisesti perustamissopimuksen 280 artiklan vastainen, ja se on muutettu pelkäksi vetoomukseksi tulevalle hallitustenväliselle konferenssille. Se on korvattu asetusehdotuksella, jolla luotaisiin uusi melko outo yksikkö, itsenäinen unionin toimielin, jolla olisi valtuudet valvoa petostentorjuntavirasto OLAFin toteuttamien tutkimusten laillisuutta.
Tässä toisessa ehdotuksessa vastataan 25. lokakuuta pitämääni puheenvuoroon, jossa esitin muutamien muiden parlamentin jäsenten tavoin huoleni ehdoista, joilla OLAFin tutkimuksia koskevaa toimielinten välistä sopimusta sovelletaan Euroopan parlamenttiin. Ehkä arvosteluamme yritetään ottaa huomioon, vaikkakin viipeellä. Valitettavasti tämä uusi itsenäinen toimielin, joka valvoisi itsenäistä virastoa, vaikuttaa minusta hyvin oudolta eikä vastaa edelleenkään esittämääni peruskysymykseen eli kysymykseen parlamentin autonomiasta.
Itsenäiseen eurooppalaisen yleisen syyttäjän osalta, tuo ehdotus on kansakuntien Eurooppaan liittyvän käsityksemme vastainen, kuten selitin eilisessä ja 13. syyskuuta käymässämme keskustelussa, joka koski riippumattoman asiantuntijakomitean toista kertomusta. Tämä ehdotus saa kuitenkin edelleen tukea lukuisilta juristeilta, jotka ajattelevat muka itsenäisesti mutta jotka saavat todellisuudessa useimmiten palkkionsa suoraan tai välillisesti komissiolta. Heidän olisi parasta käsitellä komission etuoikeuksia ja erivapauksia, jotka riippumattoman asiantuntijakomitean kertomuksen mukaan haittaavat petostentorjuntaa.
Meistä on lisäksi todella kummallista, että ajatus eurooppalaisesta yleisestä syyttäjästä sisällytetään Theaton mietintöön, ilman että institutionaalisten asioiden seurannasta vastaavaa valiokuntaamme kuullaan millään tavalla, vaikka tällainen uudistus muuttaisi perusteellisesti toimielinten välistä tasapainoa. Mutta kuten on tavallista unionin asioissa, uudistuksiin ryhdytään selittämättä kunnolla ensin niiden vaikutusten laajuutta. Tämä kuuluu siihen tietojen vääristelyyn, jonka ansiosta järjestelmä jatkaa etenemistään.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläispuolueen nimissä äänestin tämän suosituksen puolesta, joka koskee unionin taloudellisten etujen rikosoikeudellista suojaamista. Mielestäni tämä on ja tämän pitää olla ensimmäinen askel kohti todellisen eurooppalaisen oikeusalueen luomista siviili- ja rikosoikeusalalla. En olisi muussa tapauksessa äänestänyt suosituksen puolesta, sillä eurooppalaisen syyttäjäviraston olemassaolosta huolehtiminen ei kuulu Euroopan unionille vain siksi, että se voisi käydä omien epärehellisten työntekijöidensä, kaikkialla olevien mustien lampaiden kimppuun. Minä toivon ja pyydän, että kaikki Euroopan kansalaiset todellakin saisivat eurooppalaisen siviililain ja eurooppalaisen rikoslain.

Andersson, Blak, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Lund, Schori and Theorin
. (DA) Olemme tänään vastustaneet Euroopan yleisen syyttäjän nimittämistä seuraavista syistä:
Emme kannata yhteistä Euroopan rikosoikeutta tai syyttäjävirastoa. Lähtökohtanamme on, että rikollisuuden vastaista taistelua voidaan käydä tarpeeksi tehokkaasti olemassa olevien välineiden avulla, joihin kuuluvat Europol ja luovutusta ja vastavuoroista oikeusapua koskevat sopimukset. Jäsenvaltioiden rikosoikeudet eivät todellisuudessa eroa toisistaan niin paljon, etteikö erojen aiheuttamista ongelmista olisi mahdollista selvitä olemassa olevien valtioiden välisten välineiden avulla. Voimme kuitenkin yhtyä täysin niiden 10 jäsenvaltion arvosteluun, jotka eivät ole vielä ratifioineet vuonna 1995 laadittua petoksia koskevaa sopimusta.
Mielestämme perustamissopimus ei sisällä oikeudellista perustaa Euroopan yleisen syyttäjän nimittämiselle. Se ei anna meille minkäänlaisia valtuuksia nimittää sellaista viranomaista, jonka toiminta liittyisi jäsenvaltioiden rikosoikeuteen tai oikeudenkäyntisääntöihin. Euroopan yleisen syyttäjän vaihtoehtona voisi olla Eurojust, kuten Tampereen huippukokouksessa ehdotettiin. Se olisi koordinoiva yksikkö, joka koostuisi kansallisista yleisistä syyttäjistä, ja se tukisi rikosasioiden tutkintaa. Pidämme tätä aloitetta myönteisenä. Tarvitsemme juuri tällaista käytännön tasolla tehtävää yhteistyötä.
Euroopan yleinen syyttäjä voisi ensi sijassa käsitellä ainoastaan EU:n palveluksessa olevien henkilöiden tekemiä rikoksia. Todellisuudessa tarvitsisimme pikemminkin henkilöstön ohjesäännön ja kurinpitomenettelyn perusteellista uusimista. Vain törkeimmillä rikoksilla on rikosoikeudellisia seurauksia. 90 prosenttia tapauksista on kurinpidollisia, ja ne liittyvät huonoon hallintoon tai epäpätevyyteen. Tarvitsemme sitä vastoin kunnollisia sisäisiä valvontamenettelyjä ja työntekijöitä koskevan koskemattomuuden tarkastamista.

Elles
. (EN) Puhun Euroopan parlamentin konservatiivien puolesta. Korostamme sitoutumistamme Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojeluun. Haluaisimme nähdä kaikkien jäsenvaltioiden allekirjoittavan yleissopimuksen ja kaksi tätä asiaa koskevaa pöytäkirjaa niin pian kuin mahdollista.
Uskomme, että jäsenvaltioiden on työskenneltävä tiiviisti yhdessä sen varmistamiseksi, että tämä tavoite saavutetaan. Emme kuitenkaan tue yhdenmukaisen rikosoikeudellisen säännöstön kehyksen käsitettä emmekä Euroopan yleisen syyttäjänviraston perustamista.
Siksi olemme äänestäneet tänään jäsen Theaton mietintöä vastaan.

Ilgenfritz
 - (DE) Me sitoutumattomat olemme aina kannattaneet tehokasta valvontaa ja petostentorjuntaa nimenomaan EU:n talousarvioon liittyvien säännönvastaisuuksien yhteydessä. Tämän vuoksi olemme myös antaneet periaatteellisen hyväksyntämme Theaton mietinnölle. Olemme kaikesta tästä huolimatta tietoisia etenkin toimivaltaoikeuteen liittyvistä ongelmista. Tätä taustaa vasten jäsenvaltioita kehotetaan tarkistamaan perustamissopimusten uudistamista koskevan keskustelun puitteissa, onko EU:n oman rikosoikeudellisen säännöstön luominen ylipäätään järkevää ja tarkoituksenmukaista. On todettava, että mielestämme nykyinen oikeusjärjestys ei tätä salli. Eurooppalaisen "syyttäjäviranomaisen" toimi - tai miten tahansa sitä kutsutaankin - rikkoo vakavasti itsemääräämisoikeutta, ja siksi siitä on keskusteltava perusteellisesti. Vain muutamat jäsenvaltiot ovat ratifioineet unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen, mikä osoittaa jälleen kerran yhdentymismahdollisuuden rajat. Korostamme kuitenkin voimakkaasti, että yhteisöllistäminen ei tule kysymykseen ja että rikosoikeudellisen säännöstön yhdenmukaistamista on rajoitettava ehdotetuille aloille. Yhtenäisen eurooppalaisen rikosoikeuden luominen ei ole missään tapauksessa meidän päämäärämme.

Murphy
. (EN) Tämä mietintö käsittelee Euroopan unionin taloudellisten etujen suojelua. On selvää, että käytössä olevat menetelmät ovat riittämättömiä niiden ihmisten saamiseksi syytteeseen, jotka ovat tehneet petoksen EU:n rahoitusta vastaan. Esimerkiksi ainoastaan viisi jäsenvaltiota on ratifioinut yleissopimuksen EU:n taloudellisten etujen suojelemisesta, vaikka ne sitoutuivat siihen viisi vuotta sitten. Konservatiivihallitus ei allekirjoittanut, mutta labour-hallitus on liittynyt Saksan, Itävallan, Suomen ja Ruotsin joukkoon ratifioimalla sopimuksen.
Samalla viikolla, kun komissio hahmottelee uudistusehdotuksiaan ja korostaa komission sisäisen kulttuurin muutostarvetta, Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat suosittelivat äänestyksensä kautta, että sääntöjä rikkovat virkamiehet asetetaan syytteeseen. Tämän hetkinen järjestelmä virkamiesten asettamiseksi syytteeseen ei toimi, ja siksi me tuemme sitä näkemystä, että eurooppalainen yleinen syyttäjä nimitetään vain niitä ihmisiä varten, jotka työskentelevät EU:n toimielimissä. Olemme selvästi äänestäneet kaikkia pitemmälle meneviä ehdotuksia vastaan ja jyrkästi kaikkia Corpus Juris -kokoelmaan viittaavia ehdotuksia vastaan.
Äänestyksillämme olemme osoittaneet, että Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat eivät siedä petoksia EU:n toimielimissä, ja haastaneet muut, jotka ovat äänestäneet tätä mietintöä vastaan, selittämään kuinka he ovat ajatelleet voittaa taistelun petoksia vastaan EU:n toimielinten sisällä.
Van der Laanin mietintö (A5-0004/2000)

Berthu
Arvoisa puhemies, meille tänään esitetyssä mietinnössä ehdotettiin vastuuvapauden myöntämistä komissiolle, perustamissopimuksen 276 artiklan nojalla, Euroopan yhteisöjen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1997.
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän ranskalaiset jäsenet kieltäytyivät omalta osaltaan äänestämästä tällaisen ehdotuksen puolesta. Parlamentti lykkäsi nimittäin jo 4. toukokuuta talousarvion toteuttamista varainhoitovuonna 1997 koskevan vastuuvapauden käsittelyä, sillä näytti siltä, että eroava ja ainoastaan juoksevia asioita hoitanut Santerin komissio ei kyennyt sitoutumaan määräajan kuluttua tehtäviin uudistuksiin, jotka vaikuttivat välttämättömiltä, kun otetaan huomioon tilintarkastustuomioistuimen antama arvostelu. Prodin komissio on nyt sitoutunut näihin uudistuksiin ja on jo käynnistänyt niistä useita. Tarkoittaako tämä silti sitä, että meidän oli myönnettävä vastuuvapaus? On palautettava mieliin, että varainhoitovuotta 1997 koskenut tilintarkastustuomioistuimen kertomus oli erittäin ankara, ja siinä kieltäydyttiin antamasta tarkastuslausumaa tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, kuten lausuma on perustamissopimuksen 248 artiklassa määritelty. Tilintarkastustuomioistuin lisäsi nimittäin olennaisen tarkennuksen, samalla kun se mainitsi, että maksusitoumustoimet vaikuttivat sen mielestä asianmukaisilta: sen mielestä komission suorittamien maksujen perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen vaikuttavat virheet olivat aikaisempien vuosien tapaan sen verran merkittäviä, ettei se voinut antaa sellaista lausumaa, että nämä toimet olivat laillisia ja asianmukaisia. On kuitenkin kysyttävä, että jos tilintarkastustuomioistuin ei halua antaa tarkastuslausumaa vuoden 1997 talousarviosta kokonaisuudessaan, miksi sitten Euroopan parlamentin jäsenet päättivät antaa sille moraalisen tukensa myöntämällä vastuuvapauden?
Tietysti meille väitetään vastaan, ettei komissio ole enää sama, mutta me vastaamme, että vuoden 1997 talousarvion toteuttaminen on edelleen sitä, mitä se on. Se ei ole muuttunut kuudessa kuukaudessa. Maksujen perustana olevat virheelliset toimet eivät sitä paitsi kaikki ole komission vastuulla. Jäsenvaltiot ovat olleet usein asiassa osallisina.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläispuolueen nimissä äänestin komission vastuuvapauden myöntämisen puolesta varainhoitovuodelta 1997. Mitä tekemistä eläkeläisillä on vastuuvapauden kanssa? Muistin olevani myös kirjanpitäjä, ja siinä ominaisuudessa toivoisin, että suurin osa euroista jäisi kansalaisten taskuihin; parlamentin suorittama valvonta vastuuvapauden myöntämisessä on siis yksi tärkeistä tehtävistämme, ja toivon, että sekä tilintarkastustuomioistuimella että parlamentilla olisi laaja arvovalta ja että ne ennen kaikkea käyttäisivät laajaa arvovaltaa tässä valvontatoiminnassa. Toivoisin myös varovaisuutta, jotta yhden euron matka kansalaiselle ei merkitsisi kymmenen tuhlaamista. Tämän lisäksi toivoisin, että moitteetonta toimintaa ei varmistettaisi ainoastaan muodollisesti vaan että se olisi moitteetonta myös sisältönsä ja konkreettisten päämääriensä kannalta.
Van Hultenin mietintö (A5-0001/2000)

Berthu
Arvoisa puhemies, van Hultenin mietintö uudistuksista, joiden tarkoituksena on löytää parannuskeinoja komission kriisiin, seuraa melko uskollisesti riippumattoman asiantuntijakomitean toista kertomusta, josta ryhmäni lausui kantansa jo 13. syyskuuta. Ehdotetut uudistukset eivät ole kuitenkaan riittävän laajanäkemyksisiä, niin että niiden yksittäisiä parannuksia koskevien ehdotusten moninaisuus, jotka ovat joskus hyviä ja joskus huonoja, kätkee ehkä unionin toimielinten toimintaan liittyvät todelliset ongelmat.
Tarkoitan erityisesti sitä, että kun riippumattoman asiantuntijakomitean ensimmäisessä kertomuksessa tuotiin esille yksittäisiä puutteita, olisimme voineet odottaa, että toisessa kertomuksessa analysoitaisiin niitä korruptiokanavia, jotka toimivat jatkuvasti unionin toimielinten ympärillä, kuten niitä on kuvailtu kertomuksen laadinnan aikoihin liikkeellä olleissa joissakin asiakirjoissa.
Kertomuksessa ei ole kuitenkaan mitään tästä. On tietysti parempi ehdottaa tulevaisuuteen liittyviä uudistuksia kuin palata jatkuvasti menneisyyteen. Uskon kuitenkin, että tässä tapauksessa menneisyyden kaunistelu estää näkemästä välttämättömien uudistusten laajuuden. Nämä uudistukset ovat tietysti monenlaisia, mutta kyseenalainen on ennen kaikkea komission itsenäisyyden teoria, joka estää tiedostamasta, että komission on oltava ainoastaan pelkkä jäsenvaltioiden yhteinen palvelija, ja joka estää jäsenvaltioita valvomasta komissiota toden teolla.
On siis taisteltava kaikkea sitä vastaan, joka omalta osaltaan edistää komission muuttumista valvonnan ulottumattomissa olevaksi linnakkeeksi, ja on varsinkin palautettava neuvostolle todellinen poliittinen valta valvoa komissiota, vahvistettava yhteistyötä molempiin suuntiin unionin tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välillä valvonnan parantamiseksi sekä jäsenvaltioissa että Brysselissä, on kumottava komission nauttimat ja tutkimuksia haittaavat lähes diplomaattiset etuoikeudet, avattava paljon enemmän unionin virkamieskuntaa tilapäisissä komennustehtävissä oleville kansallisille erityisvirkamiehille, ja lopuksi, kuten työllisyys- ja sosiaalivaliokuntamme ehdotti lausunnossaan, joka ei johtanut toimenpiteisiin, on tarkistettava täysin mahdollisuutta rahoittaa eturyhmiä ilman ennakolta saatavaa lupaa talousarvion A osan kohdalla, mahdollisuutta, jonka avulla voidaan tällä hetkellä jakaa avustuksia ilman oikeudellista perustaa ja joka edistää komission suosion tavoittelua.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläispuolueen nimissä äänestin tämän komission uudistusta koskevan mietinnön puolesta. Johdanto-osassa sanotaan, että tästä toimenpiteestä äänestetään, koska on välttämätöntä palauttaa eurooppalaisten kansalaisten luottamus Euroopan yhdentymisprosessiin. On siis kohtuudenmukaista, että petoksia ei ilmene ja että on olemassa komission asetus, jolla meitä suojellaan joutumasta uudelleen sellaisiin tilanteisiin, jotka saattavat synnyttää tavanomaisia mustia lampaita, kuten jo aikaisemmin sanoin. Minua ennen puhunut kollega Berthu oli kuitenkin oikeassa sanoessaan, että tärkeintä on tekojen sisältö. Kansalaisten luottamusta, ja heihin kuuluvat myös Euroopan unionin eläkeläiset, ei saavuteta ainoastaan satojentuhansien asetusten ja kohtien avulla, vaan ennen kaikkea komission konkreettisten ja ripeiden toimien avulla sekä supistamalla parlamentin, komission ja neuvoston henkilöstöä.

Blak
. (DA) Olemme tänään äänestäneet Van Hultenin mietinnön puolesta, koska se sisältää monia hyviä komission uudistamista koskevia suosituksia. Haluaisimme erityisesti korostaa henkilöstöpolitiikan perusteellista uudistamista ja varainhoidon hajauttamista.
Esitetyssä ehdotuksessa on kuitenkin yksittäisiä kohtia, joita olemme päättäneet vastustaa. Vastustamme Euroopan yleisen syyttäjän nimittämistä. Pidämme parempana ajatuksena Tampereen huippukokouksessa ehdotettua valtioiden välisen yhteistyön laajentamista rikosasioiden tutkinnassa. Tarvitsemme sitä paitsi pikemminkin henkilöstön ohjesäännöstön uudistamista, koska vain muutamilla tapauksilla on rikosoikeudellisia seurauksia.
Vastustimme ennakkovalvonnan täydellistä poistamista. Meillä on oltava jonkin verran ennakkovalvontaa. Pistokokein tehty valvonta ei riitä siinä vaiheessa, kun rahat on jo jaettu. Valvontaa on sitä vastoin uudistettava ja hajautettava. Vastustimme parlamentin tietojensaannin rajoittamista. Parlamentilla pitää olla oikeus saada tutustua koko siihen aineistoon, jonka komissio antoi asiantuntijoista koostuvan ryhmän käyttöön. Vastustimme myös useamman niin kutsutun asiantuntijakomitean perustamista. Tutkimuksien ja uudistusehdotusten tekeminen kuuluu parlamentin toimivaltaisille valiokunnille. Asiantuntijakomiteoiden vaarana on, että parlamentin arvovalta kansan valitsemana toimielimenä heikkenee.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, tuen täysin Labour-puolueen kollegani Neil Kinnockin erinomaisia ponnisteluja Euroopan komission sotkujen selvittelyssä. Ihan samalla tavalla kuin komissio ei enää voi toimia 1950-luvun tekniikan avulla, se ei myöskään voi toimia 1950-luvulta peräisin olevan hallintokulttuurin mukaisesti. Sen hallinnon ja rahoituksen valvontajärjestelmissä tarvitaan kipeästi perinpohjaista uudistusta. Tavoitteena on oltava sellaisen tehokkaan, vastuullisen ja avoimen komission luominen, johon Euroopan kansalaiset saadaan uudestaan luottamaan ja uskomaan.
Komission jäsen Kinnock on saanut lentävän lähdön. Silloin kun on kyseessä itsepäisten, vanhanaikaisten, omiin kaavoihinsa kangistuneiden järjestöjen toimien selvittäminen, hän ei ole jäänyt kenellekään toiseksi. Hänen ehdotuksensa kaikkien komission virkamiesten menettelysäännöiksi, sen lopettamiseksi, että korkeimmat virat voidaan jakaa kansallisuuden perusteella, ja teollisuussuhteiden modernisointi ovat rohkeita ja mullistavia, ja ne ovat paras esimerkki vanhasta kunnon brittiläisestä terveestä järjestä. Hän on itse asiassa puhaltamassa selvästi brittiläistä raikasta ilmaa, tehokkuutta ja vastuullisuutta organisaatioon.
Itse asiassa tietenkin juuri Euroopan parlamentti ja ennen kaikkea sosialidemokraattisen puolueen ryhmä entisen kollegani Pauline Greenin johdolla pakotti komission avautumaan ja myöntämään, että se tarvitsi muutosta tapoihinsa. Vieläkään emme voi lakata olemasta varuillamme. Komission jäsen Kinnockin uudistuksilla on ja tulee jatkossakin olemaan paljon vastustusta. Samaan aikaan, kun kaikki väittävät julkisuudessa tukevansa perinpohjaista uudistusta, on joitakin eurokraatteja, jotka eivät kaihda mitään keinoja puolustaessaan salassa omia etujaan. Eurooppaa pelkäävät konservatiivitkaan eivät jätä mitään tilaisuutta käyttämättä pyrkiessään saamaan poliittisia irtopisteitä jopa kipeästi kaivattujen uudistusten kustannuksella.
Labour-puolueesta tulevat parlamentin jäsenet tukevat kuitenkin jatkossakin komission jäsen Kinnockia ja hänen uudistusohjelmaansa. Uudistuksia ei saa suistaa raiteiltaan eurokraattien ja euroepäilijöiden vähemmistön itsekkäiden asialistojen avulla.

Murphy
. (EN) Van Hultenin mietintö on erittäin tärkeä panos EU:n uudistustyöhön ja komission jäsen Kinnockin tekemään työhön. Tehokas ja dynaaminen komissio on laajentuneen Euroopan unionin edellytys. EU:n taloudellisten etujen suojelu on olennainen osa uudistusasiakirjaa.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat uskovat, vaikkakin he ovat samaa mieltä tarpeesta kehittää EU:n taloudellisten etujen suojelua, että mietintöön sisältyvä kolmivaiheinen lähestymistapa kohti eurooppalaista yleistä syyttäjää ei ole oikea tapa edetä asiassa, ja tarvitaan paljon yksityiskohtaisempia keskusteluja, jotta löydettäisiin sellainen tapa puuttua petoksiin, joka olisi tehokas kaikissa jäsenvaltioissa.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat tukevat vain Euroopan yleisen syyttäjän nimittämistä sellaisena kuin se mainitaan 38 kohdassa, jotta kansallisissa oikeuslaitoksissa mahdollistettaisiin tiedon tarjoaminen niitä henkilöitä koskevien syytetoimien helpottamiseksi, jotka ovat syyllistyneet veronmaksajaan kohdistuviin petoksiin.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat uskovat myös, että julkisen elämän standardien komitean perustaminen hyödyttäisi kaikkia Euroopan unionin toimielimiä, myös Euroopan parlamenttia.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Lähi-idän rauhanprosessi (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän rauhanprosessista.

Patten
. (EN) Olen erittäin kiitollinen neuvoston puheenjohtajalle hänen tämänaamuisesta tämän keskustelun alussa antamastaan Lähi-itää koskevasta lausunnosta ja olen erittäin kiitollinen saatuani kuulla joitakin ministeri Gaman oivalluksia, sillä hänhän tuli kiireen vilkkaa tuolta alueelta. Pahoittelen ainoastaan sitä, että sitoumukseni avata Euroopan jälleenrakennusvirasto maanantaina tarkoitti sitä, että en voinut itse osallistua tuohon Lähi-idän matkaan, vaikka, kuten mainitsin aikaisemmin tänään - mikä onkin toinen juttu -, erinäisten sattumien vuoksi jäin jumiin Münchenin lentokentälle enkä päässyt Thessalonikiin. Sellaista elämä on.
Toivon, että arvoisat jäsenet antavat minulle anteeksi, jos en voi olla täällä keskustelun loppuun asti, kuten normaalitilanteessa haluaisin olla. Keskustelu sovittiin täksi aamuksi, ja sillä perusteella sovin tapaamisen Balkanilta tulevien vieraiden kanssa täksi illaksi. Toivon siis voivani luottaa parlamentin ymmärrykseen tässä asiassa. Voin vakuuttaa teille, että tämä ei ole sellainen asia, jonka haluaisin ottaa tavaksi.
Arvoisien jäsenten tavoin minäkin olen tyytyväinen Yhdysvaltojen ponnisteluihin, joilla on uudelleen aloitettu Syyrian ja Israelin väliset neuvottelut huolimatta Syyrian edustajien päätöksestä, että he tarvitsevat lisää aikaa, ennen kuin aloittavat neuvottelut, joiden piti aikataulun mukaan alkaa uudelleen tänään. On olemassa kohtuullisia toiveita siitä, että pohja rauhansopimukselle voidaan rakentaa lähitulevaisuudessa. Toivon myös, että eteneminen Syyrian tiellä tasoittaisi tietä Libanonin ja Israelin välisille neuvotteluille, jotka voisivat sitten edetä rinnakkain kohti kokonaissopimusta, joka koskee Israelin suhteita pohjoisiin naapureihinsa.
Samaan aikaan meidän ei pidä päästää näkyvistä Palestiinan tietä. Palestiinalaisten asema on aina ollut konfliktin ydinasia. Oikeudenmukainen ja antelias sopimus heidän kanssaan on edelleen avain Lähi-idän pysyvään rauhaan. Israelilaiset ja palestiinalaiset ovat edenneet merkittävästi Sharm el Sheikhin sopimuksen täytäntöönpanossa. Vaikka joitakin takaiskuja onkin tullut, uskon, että jäljellä olevat Israelin joukkojen uudelleensijoitukset toteutuvat pian.
Vastaavasti, huolimatta toissapäiväisistä merkeistä siitä, että pysyvää statusta koskevan puitesopimuksen aikataulua on lykätty yli helmikuun puolenvälin määräajan, toivon että pysytään paljon tärkeämmässä syyskuun määräajassa pysyvää statusta koskevan lopullisen sopimuksen osalta. Minulle vakuutettiin, että tämä oli myös pääministeri Barakin ja presidentti Arafatin kanta heidän tavatessaan maanantaina.
Arvoisat jäsenet tietävät, että yksi meidän erityishuolistamme on ollut se, että edistys jatkuisi monenkeskisellä tiellä. Se on kaikkea muuta kuin suora, mutta teemme voitavamme tehdäksemme tämän mahdolliseksi läheisessä yhteistyössä yhdysvaltalaisten ja venäläisten tukijakumppaneidemme sekä alueellisten osapuolten kanssa. Meille on sälytetty erityisvastuu alueellisen talouskehityksen edistämisestä.
Syyrian kanssa käytävien neuvottelujen aloittaminen pohjusti tietä monenkeskisen ohjausryhmän kokoontumiselle Moskovassa tämän kuun lopussa. Odotan innokkaasti tuohon kokoukseen osallistumista ja toivon, että lopultakin voimme aloittaa ajamaan asioita uudelleen eteenpäin.
Euroopan unionilla on tärkeä rooli rauhanprosessissa kuten kaikki osapuolet - palestiinalaiset, israelilaiset, heidän arabinaapurinsa ja Yhdysvallat - ovat tunnustaneet.
Eikä meidän roolimme rajoitu pelkästään pankkiirin rooliin. Meidän on oltava valmiita toimimaan nopeasti tukeaksemme rauhan vakiinnuttamista alueella. Meidän ei pidä kuitenkaan narrata itseämme: kattavalla Lähi-idän rauhalla on kallis hinta.
Komissio tarkastelee jo sitä, miten äskettäiset rohkaisevat tapahtumat vaikuttavat Euroopan unioniin. Aiomme pian kertoa asiaa koskevista ajatuksistamme yksityiskohtaisemmin parlamentille ja neuvostolle. Saanen kuitenkin muistuttaa arvoisia parlamentin jäseniä siitä, että unioni ei ole ollenkaan huono, mitä tulee rauhan prosessin taloudelliseen tukemiseen. Olemme tehneet kaikkein suurimmat lahjoitukset palestiinalaisille. Olemme myös tarjonneet hyvin merkittävää tukea Jordanialle, Libanonille, Syyrialle ja Egyptille. Israelilaisten kanssa olemme vakiinnuttaneet läheisen yhteistyön monilla heille erityisen tärkeillä alueilla.
Yhteisön yli 600 miljoonan euron panos lahjoituksina ja lainoina vuosien 1994 ja 1998 välisenä aikana tuki tehokkaasti Palestiinan johtoa ja myötävaikutti merkittävästi Länsirannan ja Gazan alueen huonontuneen fyysisen infrastruktuurin uudelleen rakentamiseen. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat yhdessä myöntäneet toiset 860 miljoona euroa tänä kriittisenä aikana.
Saanen tässä yhteydessä ylistää niitä tärkeitä askelia, joita Palestiinan johto on viime aikoina ottanut parantaakseen talousarvion avoimuutta. Presidentti Arafat tapaa ministerineuvoston ensi viikolla. Se on hyvä tilaisuus käsitellä tarvetta ottaa yhtä rohkeita askelia Palestiinan hallinnon parantamiseksi ja oikeusvaltion vahvistamiseksi. Komissio on aktiivisesti mukana näissä ponnisteluissa.
Komissio on myös lisännyt suunniteltua tukeaan alueellisille israelilaisten ja arabien välisille yhteistyöhankkeille. Sidoimme yli 20 miljoonaa euroa tällaisiin hankkeisiin viime vuonna. Tähän pakettiin kuului täydennettyä tukea ihmisiltä ihmisille -toiminnalle ja rajat ylittävälle yhteistyölle, jossa israelilaiset ja arabit tapaavat kansalaisjärjestö- ja asiantuntijatasolla. Jäsenet muistavat, että Euroopan unioni lahjoittaa eniten talousapua Lähi-idän ihmisille sovinnon aikaansaamiseksi tähtääviin ponnisteluihin.
Moni asia tulee luonnollisesti esiin yhteisön tuen mahdollisina lisäkohteina rauhanprosessin seuraavassa vaiheessa - niiden joukossa avustaminen Golanin asutuksen vakiinnuttamisessa sekä myötävaikuttaminen turvallisuusjärjestelyihin että miinanpoiston tukemiseen ja yhteisöjen uudelleen rakentamiseen Golanin kukkuloilla. Syyrian taloudellisessa kehittymisessä tarvitaan apua, kun siirrytään sota-ajan taloudesta rauhan ajan talouteen. Etelä-Libanonin, Lähi-idän ainoan jatkuvan sotilaallisen konfliktin alueen, uudelleen rakentaminen ja kunnostaminen vaatii myös merkittäviä ponnisteluja. Meidän on myös tuettava edelleen Libanonin talousuudistusta ja yhteiskunnallista kehitystä kokonaisuudessaan. Tarvitaan ratkaisu Palestiinan pakolaisongelmaan - palestiinalaiset ovat maailman suurin pakolaisryhmä, jonka lukumäärä on melkein viisi miljoonaa ihmistä - merkki valtavista edessä olevista haasteista. Meidän on tuettava aloitteita, jotka lisäävät alueen erittäin vähäisten vesivarojen saatavuutta ja parantavat niiden jakelua ja hallintaa.
Viimeiseksi ehkä kaikkein tärkein asia: kannustamme tiiviimpää alueellista yhteistyötä monilla alueilla, saatamme yhteen kaikki maat, joita asia koskee, ponnistelemaan yhdessä yhteisten ongelmien käsittelemiseksi.
On jo selvää, että ne taloudelliset voimavarat, joita on tällä hetkellä saatavissa yhteisön antamaa apua varten tälle alueelle, eivät riitä siihen valtavaan tukeen, jota pysyvän rauhan saavuttaminen vaatii. Haluan korostaa tätä seikkaa. Muistutan yhä uudelleen neuvostoa ja tarpeen mukaan parlamenttia siitä, että emme saa jatkuvasti sallia sitä, että kehittyy kuilu meidän puheidemme ja sen välille, mitä tosiasiassa voimme tehdä.
Toistan, että muutos Lähi-idän politiikassa vaatii sitä, että löydämme uuden vaihteen siinä tuessa, jota meiltä pyydetään ja jota meiltä odotetaan. Toivon voivani lisätä, että olemme halukkaita tarjoamaan sitä.
Olemme edistyneet viime kuukausina ja viikkoina, kuten ministeri Gama aikaisemmin mainitsi. Siitä tulee väistämättä vaikea prosessi, jonka aikana vastaan tulee vaikeuksia ja pettymyksiä. Teemme voitavamme auttaaksemme prosessia kohti menestyksekästä lopputulosta ja vastataksemme niihin velvollisuuksiin ja haasteisiin, joita tuo tulos tuo mukanaan.
Lopuksi toistan niille, jotka muutaman viime minuutin aikana tulivat istuntosaliin, sen, mitä sanoin puheeni alussa: en voi olla keskustelun loppuun saakka, pääosin siksi, että otaksuin, että keskustelu käytäisiin tänä aamuna ja sovin tapaamisen täksi illaksi Balkanille. Toivon, että parlamentti ymmärtää tämän.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, ymmärrämme komission jäsen Pattenia. Haluaisin sanoa hänelle, että liikenneyhteydet Madridiin ovat yleensä sujuvampia, joten odotan, että tapaamme siellä pian.
Tämän päivän aikana kuulemamme mielipiteet Lähi-idän rauhanprosessista ovat hyvin ajankohtaisia nyt, kun ministeri Gama harmittelen sitä, ettei hän osallistu tähän keskusteluun on tehnyt pikaisen vierailun tälle alueelle muiden neuvoston jäsenten kanssa. Niiden uutisten sävy, joita viestintävälineet ovat välittäneet viimeisimmistä tapahtumista tällä alueella, voisi saada meidät suhtautumaan tilanteeseen pessimistisesti. Olen rehellisesti sitä mieltä, että tällainen tilanteen arviointi ei vastaisi tapahtumien todellista luonnetta. Näin ollen yhdyn komission jäsen Pattenin myönteisiin näkemyksiin. Tarkemmin sanottuna; on totta, että Israelin hallitus on lykännyt kolmatta vaihetta Länsirannan alueen luovuttamisessa palestiinalaishallinnolle. Myös se on kuitenkin totta, että Sharm el Sheikhin sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen palestiinalaishallinnolle on luovutettu 39 prosenttia Länsirannan alueesta ja kaksi kolmasosaa Gazan alueesta, ja mikä tärkeintä tähän mennessä tätä sopimusta on noudatettu tunnontarkasti, sillä jopa tämä lykkäys on Israelin hallituksen etuoikeus, joka sisältyy Sharm el Sheikhin sopimukseen. Tietenkin sillä ehdolla, että kolmen viikon aikarajaa ei ylitetä, kuten pääministeri Barak on luvannut.
Toisaalta päätös lykätä toista neuvottelukierrosta, joka käynnistyi Shepherdstownissa Syyriaa koskevilla asioilla, on epäilemättä tärkeä seikka, mutta olen vakuuttunut siitä, että se toivonkipinä, joka syttyi tuossa kaupungissa 3. tammikuuta, ei pääse sammumaan.
Arvoisa puhemies, se, että parlamentin eri poliittiset ryhmät osallistuvat tähän aina kiistanalaiseen keskusteluun ja antavat päätöslauselmaesityksen, joka on syntynyt laajan yhteisymmärryksen tuloksena, on mielestäni osoitus selkeästä poliittisesta tahdosta tukea päättäväisesti meneillään olevia rauhanprosesseja. Yhtä päättäväisesti ilmaisen vastalauseemme sille, että osapuolten välisten ristiriitojen, epäilemättä suurten, ratkaisemisessa käytetään väkivaltaa.
Minun mielestäni tämä on molemmille osapuolille takeena siitä sitoumuksesta, jota nämä voivat odottaa Euroopan unionilta sekä poliittisessa että taloudellisessa mielessä, eli sitoutumista kaikkien haluaman rauhan kustannusten tukemiseen. Kaikille on selvää, että tämä on välttämätöntä, jotta alueen turvallisuus voidaan taata ja että voidaan lisätä sitä yhteistyötä, jolla vakavia yhteiskunnallisia eroja voidaan korjata. Tämän avulla voidaan kuitenkin myös herättää huomiota ja vaatia Euroopan unionille sellaista poliittista läsnäoloa tässä rauhanprosessissa, joka olisi johdonmukainen unionin antaman rahoitusavun kanssa mekään emme halua toimia pankinjohtajina , ja joka näkyisi asianmukaisesti myös julkisuudessa. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö parlamentin puhemiehen tuleva vierailu alueelle vaikuttaisi tähän asiaan myönteisesti.

Schori
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsen Pattenia perusteellisesta kuvauksesta. Haluaisin sanoa, että olen samaa mieltä kuin parlamentin jäsen Galeote Quecedo. Parlamentti tukee voimakkaasti Lähi-idän rauhanprosessia. Rauhanprosessihan on vihdoinkin saatu alkuun. Vaikeuksista ja myöhästymisistä huolimatta prosessin nykyinen ja siinä vuosi sitten vallinnut tilanne eroavat toisistaan kuin yö ja päivä.
Haluan korostaa neljää kohtaa. Kuten kaikki tietävät, Sharm el Sheikhin sopimus sisältää ensiksikin Israelin sitoumusten toteuttamista koskevan konkreettisen aikataulun; kyse on väliaikaisesta sopimuksesta sekä Hebron- ja Wye-joen -sopimuksista. Vaikka neuvottelut pysyvän rauhan solmimisesta onkin aloitettu, mielestäni on tärkeää, että nämä kaksi asiaa pidetään erillään toisistaan. Se, että lopullista asemaa koskevissa neuvotteluissa ei tapahdu edistystä ei saa vaarantaa kolmen edellä mainitun väliaikaisen sopimuksen toteuttamista. Tässä yhteydessä meidän on valvottava sitä, millaiseen ratkaisuun päädytään Gazan sataman, Gazan ja Länsirannan välisen pohjoisen tien, turvallisuussyistä vangittujen vankien vapauttamisen ja taloudellisten velvoitteiden toteuttamisen osalta.
Toinen kohta koskee Syyriaa. Keskeistä tässä asiassa on tietenkin rajakysymys. Emme vielä tiedä, kuinka neuvottelut sujuvat. Tärkeää on kuitenkin se, että ne on aloitettu. Tärkeä asia tässä yhteydessä on vesihuollon hoitaminen tulevaisuudessa. Golanin tämänhetkinen osuus Israelin vesihuollosta on noin kolmasosan ja kuudesosan välillä.
Kolmas kohta koskee Syyriassa käytäviä rauhanneuvotteluja, jotka liittyvät läheisesti Israelin vetäytymiseen Etelä-Libanonista. UNIFILiltä saatujen tietojen mukaan on olemassa konkreettisia merkkejä siitä, että Israel valmistelee vetäytymistä, mitä pidämme myönteisenä. Näissäkään rauhanneuvotteluissa ei tietenkään vielä ole ratkaistu vedenjakeluun liittyviä ongelmia ja libanonilaisten palestiinalaispakolaisten tilannetta.
Viimeinen kohta koskee tulevaa Palestiinan valtiota. Se saatetaan julistaa valtioksi tämän vuoden aikana tuki Israel sitä tai ei. Pääministeri Barakin johtama hallitus on antanut ymmärtää, että se on valmis solmimaan rauhansopimuksen valtio vastapuolenaan. Vaikka neuvotteluja ei olisikaan saatu päätökseen tämän vuoden syyskuuhun mennessä, mikään sopimus ei estä sitä, että Palestiinan valtio voitaisiin julistaa valtioksi tämän päivän jälkeen. Kuten komission jäsen Patten sanoi, tässä yhteydessä meille, jotka tuemme ajatusta, on sen vuoksi tärkeää, että siitä syntyy hallinnoltaan avoin ja demokraattinen valtio. Haluamme kaikki toimia sen puolesta.

De Clercq
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi viitata yhteiseen päätöslauselmaan, joka annetaan tämän keskustelun päätteeksi ja johon oma ryhmäni on vaikuttanut ja jonka luonnollisesti hyväksymme. Haluan kuitenkin erityisesti ilmoittaa, että olemme ilahtuneita siitä, että Israel ja Syyria keskustelevat jälleen näin pitkän ajan jälkeen ratkaistakseen mielipide-eronsa. Hiljattain käydyt neuvottelut ovat nyt merkittävä askel kohti pysyvää rauhaa Lähi-idässä. Siksi on myös harmillista, että näitä rauhanneuvotteluja toistaiseksi lykättiin.
Molempien osapuolten täytyy tosiaankin ponnistella paljon. Pysyvä rauha tuolla alueella voidaan toteuttaa vasta sitten, kun saadaan aikaan sopimus, jolla taataan Israelin rajojen turvallisuus ja Syyrian koskemattomuus. Tällöin on myös välttämätöntä, että käynnistetään pysyvät diplomaattiset suhteet ja jatkuva vuoropuhelu.
Sen lisäksi, että Israelilla ja Syyrialla on kahdenvälisiä kokouksia, toivon, että Israel käynnistää lähitulevaisuudessa neuvottelut myös Libanonin kanssa ja että taloudellisen ja alueellisen yhteistyön puitteissa monenkeskinen lähestymistapa käy mahdolliseksi.
On kuitenkin yhä ikävää, että Euroopan unioni, joka on yksi tärkeimmistä rahoitusavun antajista, ei vieläkään kykene ottamaan merkittävää poliittista roolia rauhanprosessissa. Tämä Lähi-idän rauhanprosessi on yksi Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan prioriteeteista. Siinä on varattu erityinen rooli Solanalle, neuvoston korkealle edustajalle. Lisäksi komissiota ja jäsenvaltioita täytyy kannustaa tukemaan hankkeita, jotka voivat auttaa luomaan ymmärtämystä ja yhteistyötä alueen eri kansojen välille.
Minun täytyy myös viitata Barcelonan prosessin tärkeyteen. Sillä täytyy olla myönteinen vaikutus alueelliseen yhteistyöhön. Tässä mielessä kannatamme Libyan osallistumista sillä ehdolla, että se tunnustaa ihmisoikeudet, lupaa luopua terroristien tukemisesta ja tukee täysin rauhanprosessia. On itsestään selvää, että jäljelle jää vielä runsaasti ratkaisemattomia ongelmia ja kysymyksiä vailla vastausta myös palestiinalaisten osalta. Kaikki tietävät, että rauhanprosessi on pitkä ja raskas prosessi, mutta olemme vakuuttuneet siitä, että yhteinen tavoitteemme, rauhallinen ja hyvinvoiva Lähi-itä, saavutetaan tarvittavan luottamuksen sekä välttämättömän poliittisen tahdon ja sinnikkyyden avulla.

Gahrton
Arvoisa puhemies, on ilahduttavaa, että niin Israelin ja Palestiinan kuin Israelin ja Syyriankin väliset rauhanneuvottelut ovat käynnissä muutamista viivytyksistä ja ongelmista huolimatta. Totuuden hetki lähestyy. Onko Israel valmis noudattamaan YK:n päätöslauselmia ja luovuttamaan vuonna 1967 valloittamansa arabialueet korvaukseksi rauhasta ja turvallisuudesta? Antaako Israel palestiinalaisten pakolaisten palata alueilleen tai antaako se heille korvauksia? Jakaako Israel Jerusalemin ja Jordan-joen veden toisten kanssa? Tuleeko vapaasta Palestiinasta täysin demokraattinen valtio ja siten luotettava rauhankumppani? Hyväksyykö Syyria täysin Israelin olemassaolon ja otetaanko siellä käyttöön demokratia ja oikeusvaltion periaatteet.
Se, että rauhanprosessin päävastuu on miehittäjä Israelilla, ei merkitse sitä, etteikö myös arabiosapuolilla olisi suuri osavastuu kannettavanaan. Lähi-idän rauha koskee kuitenkin meitä kaikkia. Sen vuoksi on hyvä, että EU toimii Palestiinan valtion kummina.
Tätä taustaa vasten haluan päättää puheenvuoroni kertomalla merkillisen tarinan EU:n jäsenvaltio Ruotsista. Siellä pidetään Hitlerin toteuttamasta juutalaisten tuhoamisesta kansainvälinen hallitustenvälinen konferenssi, mikä on tietenkin myönteinen aloite. Ympäri maailmaa kutsuttujen 47 valtion joukossa ei kuitenkaan ole ainoatakaan niistä arabivaltioista, jotka kuuluvat EU:n Barcelonan prosessiin. Tämä on tulkittu siten, että eurooppalaisten mielestä arabien mielipiteeseen Israelista pitäisi suhtautua samalla lailla kuin natsien antisemitismiin, mikä on tietenkin täysin väärin. Arabimaailman Israeliin kohdistama arvostelu on perustunut samanlaiseen siirtomaavallan vastustamiseen kuin esimerkiksi Algerian vapaustaistelu Ranskaa vastaan. Nykyään kuitenkin Egyptillä, Jordanialla ja Palestiinalla on sopimuksin vahvistettu rauha Israelin kanssa. Sen vuoksi haluaisinkin tietää, eikö komission jäsen Patten ole samaa meiltä kanssani siitä, että olisi ollut kohtuullista ja sopivaa, että ainakin jokin arabivaltio olisi kutsuttu Tukholman joukkotuhoa käsittelevään konferenssiin.

Morgantini
Arvoisa puhemies, kiitän suuresti komission jäsen Pattenia siitä tietoisuudesta, jota hän on osoittanut rauhanprosessin tuomien vaikeuksien ja sen haasteen edessä, jonka Euroopan unioni ottaa vastaan rauhanprosessin toteutumiseksi.
Lähi-idässä on todellakin aika saavuttaa rauha; on aika päättää se historian aikakausi, joka alkoi Balfourin julistuksella vuonna 1917 ja arabivaltioiden ja Israelin välisellä sodalla vuonna 1948; on aika luoda varmat rajat kaikille alueen maille, poliittiset, sosiaaliset ja taloudelliset oikeudet sekä ihmisoikeudet, jotka tunnustetaan ja joita noudatetaan Syyriassa, Palestiinassa ja Israelissa, kaikkialla. Kyse on myös jokaisen kansan ja henkilön suvereeniudesta, demokratiasta, mutta niiden saavuttamiseksi kaikilla konfliktiin sekaantuneilla pitää olla rohkeutta rauhan ja oikeuksien saavuttamiseksi, ja niiden on välttämätöntä tunnustaa toinen osapuoli kumppaniksi eikä alamaiseksi, jolle pitää suoda myönnytyksiä. Viittaan tällä pääasiassa Palestiinan ja Israelin väliseen ongelmaan, mutta sama pätee myös Golanin alueisiin, jotka ovat olleet miehitettyinä vuodesta 1967 sekä vuodesta 1982 miehitettynä olleeseen Etelä-Libanonin alueeseen. Israelin pitää kantaa vastuunsa, vetäytyä miehitetyiltä alueilta ja jakaa vesivarat, mutta samaan aikaan sen pitää voida olla varma turvallisuudestaan ja mahdollisuudesta elää rauhanomaisesti taloudellisen ja poliittisen yhteistyön osalta kaikkien alueen maiden kanssa. Turvallisuus ei kuitenkaan koske ainoastaan Israelia. Sama pätee myös muihin maihin, ensisijaisesti palestiinalaisiin, jotka elävät edelleen sotilaallisen miehityksen alaisina ja joiden maa-alueet B ja C ovat edelleen pakkolunastettuja huolimatta Oslossa aloitetusta sopimusten allekirjoittamisesta. Oslon sopimuksen jälkeen ja 17. lokakuuta 1999 mennessä on pakkolunastettu 174 000 dunamia (174 000 km²) maata, josta 8 462 (8 462 km²) uuden Barakin hallituksen aikana: puita on kiskottu irti juurineen, taloja on edelleen hävitettynä ja ennen kaikkea Jerusalemin itäosassa veden käyttöä on vähennetty tai se on kokonaan kielletty, ja samaan aikaan perustetaan siirtokuntia ja niiden määrä lisääntyy jatkuvasti. Ei ole minkäänlaista epäilystä siitä, etteikö sen jälkeen, kun uudesta hallituksesta äänestettiin, ole otettu myönteisiä edistysaskeleita, ainakin neuvottelut aloitetaan uudelleen. Mutta Lähi-itään ei voida saavuttaa kestävää ja jatkuvaa rauhaa, jos palestiinalaiset eivät saa omaa valtiotaan ja jos he eivät voi liikkua vapaasti omalla alueellaan. Kansainvälisen yhteisön pitää yksinkertaisesti noudattaa päätöslauselmia 332, 248, 245 ja 194.
Syyrian kanssa solmittavien suhteiden lykkääminen on mielestämme huolestuttavaa, samoin kuin Barakin päätös lykätä Israelin armeijan pois vetämistä ja Sharm el Sheikhin sopimuksen noudattamista. Mielestämme on erittäin tärkeää, että unionilla on neuvotteluissa poliittinen rooli samoin kuin sillä on roolinsa taloudellisen avun antamisessa. Emme voi tyytyä jäämään taka-alalle, vaan meidän pitää esiintyä etualalla olematta kuitenkaan erimielisiä Yhdysvaltojen kanssa, kuten ulkoministeri Gama sanoi.

Collins
Arvoisa puhemies, ensiksi esittäisin kiitokseni ja arvonantoni komission jäsen Pattenille hänen tämänpäiväisestä puheestaan täällä, erityisesti mitä tulee Euroopan unionin rooliin rauhanprosessissa, sekä sen vahvistamisesta, että meidän roolimme ei ole pelkästään "pankkiirin" rooli koko toiminnassa.
Petyin syvästi kuullessani tämänviikkoiset uutiset siitä, että rauhanneuvottelut Israelin ja Syyrian välillä on keskeytetty. Toivon erittäin hartaasti, että päästään kompromissiin ja tämän yli, niin, että rauhanneuvottelut voidaan aloittaa pian uudestaan. Emme kuitenkaan voi kieltää sitä, että jotakin myönteistä poliittista edistystä on tapahtunut viime aikoina. Se tosiseikka, että Syyrian ulkoministeri ja Israelin pääministeri istuivat äskettäin Amerikassa saman pöydän ääressä ensimmäistä kertaa omien historioidensa aikana, on merkki siitä, että vanhat vihamielisyydet ja erimielisyydet voidaan voittaa.
Poliittisten johtajien on osoitettava todellista rohkeutta rakentaakseen puitteet, jotka voivat johtaa kokonaisrauhansopimukseen Lähi-idän alueella. Tiedän, että jos sopimukseen voidaan päästä Syyrian ja Israelin välillä, Israelin pääministeri kohtaa silti todellista vastustusta kaikkien uusien Syyrian kanssa tehtyjen sopimusten kohdalla kaikissa tulevissa kansanäänestyksissä. Golanin kukkuloiden asukkaat vaativat korvauksia, ja turvallisuustakeet on annettava. Jos Syyria on halukas tarjoamaan myönnytyksiä turvallisuuskysymyksen osalta, mahdollisuudet Israelin ja Syyrian välisen kysymyksen menestyksekkääseen ratkaisuun näyttävät lupaavilta.
Palestiinan kysymyksestä sanoisin, että vielä on muutamia vaikeuksia Wyen sopimuksen joidenkin kohtien täytäntöönpanossa. Tärkeimpiin ongelma-alueisiin kuuluvat tällä hetkellä uudelleensijoitusvaikeudet sekä alueiden luovutus. Palestiinalaisten vankien vähäinen vapauttaminen ja se seikka, että Israelin hallitus näyttää aikovan keskeyttää jo myönnettyjen rakennuslupien täytäntöönpanon sekä uusien lupien myöntämisen, muodostavat uusia esteitä. Nämä asiat ovat selkeästi viivyttäneet edistystä neuvotteluissa pysyvästä rauhantilasta, vaikkakin myönnän, että nämä neuvottelut eivät ole pysähdyksissä ikuisesti.
Tällä hetkellä suurin vaikeus neuvotteluissa näyttää olevan palestiinalaisten vaatimus siitä, että rajaa koskevasta kysymyksestä sovitaan ensiksi, kun taas Israelin hallitus on sitä mieltä, että se ratkaistaisiin ainoastaan silloin, jos päästään ratkaisuun siirtokunnista ja turvallisuudesta. Tällä hetkellä kumpikin osapuoli näyttää hyväksyneen sen, että mistään ei voida sopia, ennen kuin kaikesta voidaan sopia.
Lopuksi sanoisin, että samalla kun Lähi-idän muilla mailla on ollut varauksia rauhanprosessin yleissuunnasta, nyt kun Syyrian hallitus on tuotu mukaan rauhanprosessiin, Egypti ja muut alueen maat ovat halukkaita etenemään. Toivon vilpittömästi Lähi-idässä asuvien ihmisten turvallisuuteen ja elämänlaatuun liittyvien etujen vuoksi, että tärkeimmät toimijat etenevät nopeasti lähitulevaisuudessa niin, että kokonaissopimukseen päästään kaikissa tärkeimmissä kysymyksissä, jotka täytyy ratkaista.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eri päätöslauselmaesitykset, jotka tälle parlamentille on esitetty, antavat suuremman tai pienemmän läpileikkauksen Lähi-idän tilanteesta. Eräät ylistävät uusia Israelin ja Syyrian välisiä sopimuksia, mutta ainoastaan jotkut kiinnittävät huomion todelliseen ja keskeiseen ongelmaan Lähi-idän kysymyksessä. Arvoisat kollegat, itse asiassa on tullut hetki ratkaista maailman tasapainoa koskeva peruskysymys. Israelin on aika pitää kiinni vanhoista sitoumuksistaan ja vetäytyä lopullisesti miehitetyiltä alueilta ja tunnustaa vihdoinkin ja lopullisesti kaikki palestiinalaisviranomaiset, joiden uudestaan saavutetulla diplomaattisella toiminnalla on varmasti tulevaisuus niin kauan kuin se on Jasser Arafatin viisaissa käsissä. On yhtä kaikki tärkeää olla jättämättä näköpiiristä Irakin tilannetta, josta kukaan ei enää puhu unohtaen siten ongelmat, jotka koskevat miljoonia naisia, vanhuksia ja lapsia, jotka ovat kaikki yhtä ylimielisen kuin häpeällisenkin kauppasaarron uhreja. En tiedä, paljonko Syyria ja Israel ovat halukkaita tekemään ja voivat tehdä, mutta tiedän, että toimielimemme voi tehdä paljon, ja sen olisi aika kantaa huolta ihmisten elämästä yhtä tarmokkaasti kuin se pohtii niiden niin kylmien kuin muodottomienkin ja keinotekoistenkin neonlamppujemme liitäntälaitteita, joilla voidaan valaista talo, mutta ei varmastikaan kolmannen vuosituhannen maailmaa.

Belder
Arvoisa puhemies, israelilainen kirjailija Amos Oz kuvasi hiljattain osuvasti Israelin ja Syyrian välistä jäätävää neuvotteluilmapiiriä. Oz oli saanut sellaisen vaikutelman, että Syyria oli sitä mieltä, että sen tarvitsisi korvaukseksi Golanin kukkuloista vain lähettää Israelille faksi, jossa ilmoitetaan vastaanotosta.
Ozin ajatukset esiintyvät myös Israelin lehdistössä. Niistä käy ilmi vastakohtaisuus pääministeri Barakin henkilökohtaisten rauhanponnistelujen ja Damaskuksen vahvan miehen, presidentti Assadin, viileän asenteen välillä, kun tämä oli Yhdysvalloissa poissa neuvottelupöydästä. Juuri Assadinhan - eikä hänen ulkoministerinsä - pitäisi olla oikea keskustelukumppani Barakille. Israelilaiset ovat myös todella pettyneitä ministeri Farouk al-Sharan tahdittomaan käytökseen Shepherdstownissa. Hänen asenteensa pääministeri Ehud Barakia kohtaan oli suorastaan loukkaava.
Mistä sitten tämä mielenkiinto diplomaattisia perustapoja kohtaan alueita koskevassa kovassa neuvotteluprosessissa? Syyria kaivaa mahdollisesti tällä tavalla itselleen hautaa. Loppujen lopuksi Israelin äänestäjät saavat vielä ilmaista mielipiteensä Golanin kukkuloiden palautuksesta.
Kaikissa tehdyissä päätöslauselmissa näkyy harras toive siitä, että Euroopalla voisi olla suurempi rooli rauhanprosessissa. On kuitenkin hyvin kyseenalaista, voiko Bryssel antaa ne miljardit dollarit, joita Israelin ja Syyrian viranomaiset kaipaavat Yhdysvalloilta, joka suojelee niiden rauhaa. Emme edes puhu vielä raskaista ja samalla hyvin kalliista turvallisuustakuista, joita tarvitaan Israelin vetäytyessä Golanin kukkuloilta.
Sitten lopuksi kysymys neuvostolle ja komissiolle. Pitävätkö sellaiset lehtikirjoitukset paikkansa, että puheenjohtajana toimiva Portugali on jo luvannut rauhanturvajoukkoja Golanin kukkuloille?

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, on totta, että uutinen syyrialaisten ja israelilaisten kesken käytävien keskustelujen keskeyttämisestä tai lykkäämisestä ilman päivämäärää ei ole hyvä uutinen, sen enempää kuin sekään, että toissapäivänä tehtiin jälleen pommiattentaatti, jossa loukkaantui 16 ihmistä.
On selvää, että Yhdysvallat ei yksinkertaisesti ole onnistunut poistamaan näiden neuvottelujen uudelleen käynnistämistä haittaavia esteitä, ja nämä esteet ovat todellakin suuria: syyrialaiset pyrkivät taas saamaan suvereniteettinsa ja lainkäyttövaltansa alaisuuteen Golanin kukkulat ja palauttaa ennen 4. kesäkuuta 1967 voimassa olleet rajat, kun taas israelilaiset pyrkivät pitämään vuonna 1923 asetetut rajat, koska se sopisi paremmin heidän tilanteeseensa.
Näiden syyrialaisten ja israelilaisten välillä käytävien keskustelujen keskeytyminen ei ole ainoa asia, joka viivästyttää Lähi-idän rauhanprosessia. Tällä hetkellä myös palestiinalaishallinnon ja Israelin välisen puitesopimuksen täytäntöönpano on keskeytetty. Toissapäivänä Israelin pääministerin ja palestiinalaishallinnon johtajan välillä käytyjen keskustelujen jälkeen Israelin pääministeri pyysi kahden kuukauden lykkäystä 13. helmikuuta alkaen, joka on Länsirannan ja Gazan aluetta koskevan puitesopimuksen täytäntöönpanon määräpäivä.
Mitä Euroopan unioni voi tehdä tässä tilanteessa? Valitettavasti ei paljoakaan. Luonnollisesti sen täytyy tukea näitä Yhdysvaltain johdolla käytäviä neuvotteluja; sen on lisättävä kontakteja; Euroopan unionin edustajan, suurlähettiläs Moratinosin, läsnäolo neuvotteluissa on myönteinen asia. Hän on varmasti hoitanut tehtäväänsä Euroopan unionin valtuuksien sallimissa rajoissa hyvin varovaisesti ja tehokkaasti. Kaikki tämä ei kuitenkaan estä meitä huomaamasta tiettyä voimattomuutta, sillä kun molempien osapuolten neuvottelijat nousevat tänä viikonloppuna lentokoneeseen matkustaakseen taas Yhdysvaltoihin, meidän on muistettava, että jokaisesta alueen rauhanprosessiin käytetystä 100 dollarista 60 dollaria tulee Euroopan unionilta. Kun ajatellaan, että pian järjestetään konferenssi Moskovassa, on selvää, että Euroopan unionin läsnäolo tässä prosessissa on aika vähäistä.
Haluaisin korostaa puheenjohtajavaltio Portugalille sitä, että meidän on omaksuttava vahvempi rooli, että nyt on aika suorittaa vahdinvaihto ja vahvistaa Euroopan unionin osallistumista tässä asiassa. Toivon, että Euroopan parlamentin puhemiehen sekä parlamenttien välisten valtuuskuntien puheenjohtajien tuleva vierailu alueelle auttaisi käynnistämään uuden vaiheen, jossa Euroopan unioni voisi olla aloitteellisempi ja voimakkaammin läsnä tässä monimutkaisessa ja vaikeassa rauhanprosessissa.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Patten, haluaisin kiittää teitä esityksistänne, etenkin komission jäsen Pattenia, jonka analyysiin yhdyn kaikilta osin. Sen vuoksi en aio toistaa mitään, mitä hän jo sanoi. Haluaisin ainoastaan esittää kolme huomautusta, joista komission jäsen Patten on ehkä samaa mieltä mutta joita hän ei eri syistä voi muotoilla yhtä vapaasti kuin parlamentin jäsen.
Ensinnäkin uskon, että voimme iloita Israelin ja palestiinalaishallinnon välisestä sopimuksesta. Meillä on nyt kuitenkin riittävästi sopimuksia: Oslon sopimus, Wye Plantation, Sharm el Sheik. Sopimuksia riittää, nyt ne on vain pantava täytäntöön. Yhdyn tältä osin kollegani Salafrancan epäuskoon, sillä hän totesi, että tällä viikolla Israelista kantautui huonoja uutisia, tätä uusinta sopimusta ei nimittäin voida toteuttaa määräajassa.
Toinen kohta koskee Syyrian ja Israelin välisten neuvottelujen aloittamista uudelleen. Minusta tämä on hyvin rohkaiseva uutinen. Tällä viikolla olemme saaneet kuitenkin kuulla myös sen, että Barak ei matkusta Washingtoniin, minkä vuoksi neuvotteluja ei voida jatkaa. Haluaisin tehdä täysin selväksi: jos Golanin kukkulat palautetaan Syyrialle, tämän alueen ongelma on ratkaistu. Useiden kollegoiden mainitseman kansanäänestystä koskevan kysymyksen osalta meidän on vielä kerran harkittava, onko kansainvälisen oikeuden mukaisten velvollisuuksien täyttämiseksi aina järjestettävä kansanäänestys! Saksassa oltaisiin todennäköisesti hyvin iloisia, jos sanoisimme, että järjestämme kansanäänestyksen Euroopan unionille myönnettävistä maksuista, ja asetamme maksujen ehdoksi sen, että Saksan kansa on myös halukas maksamaan nämä maksut. Tämä olisi samankaltainen tilanne.
Kolmas ja viimeinen kohta koskee Euroopan unionin roolia. Tältä osin haluaisin todella korostaa erityislähettiläs Moratinosin erinomaista roolia alueella, kuten myös sitä, mitä me olemme saaneet alueella aikaan rahoituksen turvin, arvoisa komission jäsen Patten. Te tiedätte, että parlamentti antaa teille aina tukensa, myös ehdotuksellenne. Me annamme tukemme, jos alueelle on myönnettävä rahoitusta. Meillä on kuitenkin oltava myös poliittinen rooli, eikä Moratinos voi hoitaa sitä yksin tällä alueella. Neuvoston puheenjohtajavaltion on ryhdyttävä asiassa toimiin, YUTP:n korkean edustajan on matkustettava alueelle, ja meidän on kutsuttava itse rauhanprosessin päähenkilöt, kuten venäläiset tekivät. Silloin olemme hoitaneet roolin, joka vastaa osallisuuttamme ja panostamme.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, hyvät kollegat, Yhdysvalloissa äskettäin aloitetut rauhanneuvottelut Israelin ja Syyrian välillä merkitsevät käännekohtaa Lähi-idän historiassa, käännekohtaa, jota on odotettu nyt jo 50 vuotta ja josta on todellakin vaikea neuvotella. Sheperdstownissa ei neuvotella tänään, mutta kuten komission jäsen Patten äsken sanoi meidän on toivottava, että tämä Syyrian tuoreimmista vaatimuksista johtunut neuvottelujen siirtyminen on ainoastaan odottamaton tapahtuma sellaisen rauhansopimuksen tiellä, jonka odotetaan muuttavan koko Lähi-idän ilmettä.
Juuri tämä sanotaan päätöslauselmassamme: toive oikeudenmukaisesta ja tasapainoisesta sopimuksesta, joka perustuu itsemääräämisoikeuden ja sen oikeuden kunnioittamiseen, että saa elää turvallisesti varmojen ja tunnustettujen rajojen sisällä. Kaikkien ulkomaisten joukkojen, siis myös Syyrian joukkojen, on poistuttava Libanonista Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston hyväksymän päätöslauselman 520 mukaisesti.
Voimmeko toivoa, että Israel poistuu Etelä-Libanonista vuoden 2000 heinäkuuhun mennessä, joka on pääministeri Ehud Barakin lupaama ajankohta? Voiko unioni toivoa kaksinkertaista rauhansopimusta Israelin ja sen pohjoisten naapurien välillä? Uskomme niin. Haluamme uskoa niin. Osapuolten päättäväisyys ei ole ollut koskaan yhtä luja.
Haluaisin korostaa myös kohtaa, joka on minusta perustava: tasapainoa, jonka on oltava luonteenomaista unionin sanomalle, poliittista tasapainoa tietenkin neuvotteluihin osallistujien välillä ja tasapainoa myös väestöjen välillä. Tämän viikon maanantaina tapahtuneen Haderan attentaatin jälkeen meidän on toistettava, että tuomitsemme kaikenlaisen terrorismin. Haluaisin lisätä tasapainon tai tässä tapauksessa kai pikemminkin epätasapainon osalta, miten ikävää onkaan se, että nyt on jälleen kerran pantava merkille Euroopan heikko poliittinen rooli tämän selkkauksen ratkaisemisessa.
Neuvoston puheenjohtaja Gama mainitsi tänään taloudellisen ja kaupallisen tuen, jota Eurooppa antaa alueelle. On kuitenkin pakko todeta, että rauhanprosessin elvyttäminen on tällä hetkellä pääasiallisesti Yhdysvaltain aikaansaannosta. Syyria, kuten muut arabimaat ennen sitä, valitsi amerikkalaiset neuvottelujen takaajaksi. Näin teki myös Israel, jossa Euroopan haittana on puolueellinen julkinen kuva, ja tämä on tosiasia eikä mielipide. Nyt on siis tilaisuus sanoa uudelleen komission jäsen Pattenille, korkea edustaja Solanalle ja erikoislähettiläs Moratinosille, missä määrin luotamme heidän ponnisteluihinsa, jotta Euroopan ääni kuuluisi etsittäessä selkkaukseen rauhanomaista ratkaisua. Ja vaikka Euroopan onkin vaikea puhua rauhanprosessista yksiäänisesti, se voi puhua ja sen on puhuttava siitä samassa luottamuksen ja solidaarisuuden hengessä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on sellainen tapaus, jossa erilaisista vivahteista huolimatta Euroopan parlamentissa vallitsee konsensus ja yksimielisyys Pattenin esittämistä yleisesti myönteisistä kannoista.
Koska käytettävissäni on vain muutama minuutti, haluaisin korostaa seikkaa, jonka lähes kaikki puhujat ovat maininneet, eli Euroopan väheksyttyä ja poliittisesti heikkoa roolia. Vaatimus Euroopan roolin nostamisesta ei tarkoita vain sitä, että meidänkin pitäisi olla jollakin lailla läsnä saadaksemme osamme Yhdysvaltojen kunniasta, vaan koska mielestäni amerikkalaisten väliintulossa on jotain sairaalloista, mikä johtuu amerikkalaisten yksipuolisesta tavasta tarkastella monia Lähi-idän kysymyksiä silloin, kun kyseessä ovat asenteet sellaisia erilaisia maita kuin Irakia, Libyaa ja Syyriaa kohtaan sekä silloin, kun kyseessä on politiikka, jossa ei anneta paljoa arvoa kansainvälisen oikeuden perusperiaatteille. Euroopan unioni voisi edistää tätä politiikkaa paljon tuntuvammin, määrätietoisemmin, voimakkaammin ja nojautuen YK:n tähän asti tekemiin päätöksiin.
Tätä taustaa vasten olen sitä mieltä, että jotkin asiat, kuten Israelin vetäytyminen vuonna 1967 miehittämiltään alueilta, ovat avainkohtia, joissa Euroopalla voisi olla myönteisiä voimavaroja.vapauttava rooli.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Israelin rauhanprosessi on pysähtynyt, ennen kuin se edes pääsi kunnolla käyntiin. Se on valitettavaa! Se ei kuitenkaan enää yllätä eikä se anna aihetta huoleen, mutta se osoittaa, kuinka tärkeää on, että Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti tukevat Israelin ja Syyrian välistä rauhanprosessia, joka juuttui paikoilleen neljä vuotta sitten ja joka on yksi Lähi-idän rauhan keskeisistä rakenneosista. Tämän rauhanprosessin turvallisuuspoliittinen ulottuvuus edellyttää malttia. On ymmärrettävää, että presidentti Clinton haluaisi mielellään vielä saavuttaa virkakautensa lopuksi ulkopoliittisen voiton Lähi-idässä, mutta se ei saa johtaa hätiköityyn neuvottelutulokseen. Jos Euroopan unioni kuuluu tämän alueen suurimpiin rahoittajiin ja jos se haluaa, että siihen suhtaudutaan vakavasti poliittisella tasolla, sen ei pidä ainoastaan korottaa ääntään, vaan sen on oltava ennen kaikkea myös tasapuolinen. Sen on vältettävä saamasta puolueellisen mainetta. Se ei ole aina onnistunut tässä asiassa menneisyydessä. Tämän vuoksi sen näkyvyys Lähi-idässä on myös heikko.
Tässä yhteydessä minun on kysyttävä, miten koordinoitua Euroopan unionin ulkopolitiikka todella on. Tämän kysymyksen taustalla ei ole ainoastaan ulkosuhteista vastaavan komission jäsen Chris Pattenin ja YUTP:n korkean edustajan, Javier Solanan, välinen tehtävänjako; tämän kysymyksen taustalla on myös komission puheenjohtaja Prodin Libyan valtionpäämies Gaddafille esittämä kutsu. Muistelen Lähi-idässä hyvin aktiivisesti toiminutta Itävallan entistä liittokansleri Kreiskya; hän esitti tuolloin useita vuosia sitten Gaddafille kutsun ja aiheutti sillä enemmän vahinkoa kuin hyötyä. Kun otetaan huomioon Golanin kukkuloiden palautusta koskeva turvallisuuspoliittinen ulottuvuus, EU:n on tehtävä selväksi, että tällainen askel voidaan toteuttaa Syyrian kanssa vain rauhanprosessin lopussa eikä sen alussa. Syyrian vastasuorituksen ei pidä rajoittua vain diplomaattisten suhteiden normalisoimiseen Israelin kanssa. Jopa kaikkialle yltävien rakettien aikakaudella meidän on torjuttava se vaara, että Golanin kukkuloilta voitaisiin ampua Israelin aluetta kohti, kuten vuonna 1967. Sitä varten tarvitaan tehokas valvontajärjestelmä.
Toiseksi Syyrian kanssa tehtävän rauhan on lopultakin johdettava myös rauhaan Libanonin kanssa. Meidän on tuettava Israelin pääministeri Barakin tavoitetta vetää Israelin joukot Etelä-Libanonin turvavyöhykkeeltä heinäkuuhun 2000 mennessä. Myös Syyrian olisi kuitenkin otettava vastaavia askelia, sillä Syyrian joukot ovat yhä vahvasti edustettuina Libanonissa Bekaanlaaksossa, ja sillä on yhä vaikutusvaltaa terroristijärjestöissä Libanonissa. Syyrian vastuulla on lopettaa ainakin osa tästä Libanonissa tapahtuvasta terrorismista. Viimeisin terroristi-isku Pohjois-Israelissa osoittaa, että siihen on pakottava tarve. Ajankohta on otollinen Israelin ja Syyrian väliselle rauhalle, sillä valtionpäämies Assad haluaa ikänsä vuoksi luovuttaa seuraajalleen eli pojalleen järjestyksessä olevan hallinnon. Sitä varten puuttuu yksi perusedellytys, nimittäin demokraattinen perusjärjestys.
Muilta osin EU voi tarjota seuraavaa: sen malli saavuttaa rauha talouspoliittisen yhdentymisen, avointen rajojen ja tulliesteiden poistamisen avulla, on malli, joka on esiteltävä koko Lähi-idässä niin, että se herättää kiinnostusta.

Napoletano
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme tietoisia tässä keskustelussa ja päätöslauselmassamme siitä tosiasiasta, että Lähi-idän rauhanprosessin täydellisen toteutumisen tiellä on vielä monia esteitä. Näin ollen luotamme siihen, että alueen kansojen osoittama tahto saavuttaa rauha vallitsee pian kaikkialla, ja me pyydämme Euroopan unionia antamaan oman panoksensa esiintymällä tässä asiassa uudella tavalla etualalla. Tunnustamme sen, että unionilla on ollut tehtävä hoidettavanaan tässä asiassa on muistutettu suurlähettiläs Moratinosin työstä, puheenjohtajavaltio Portugalin vierailusta ja seuraavasta tapaamisesta Moskovassa mutta haluamme tehtävän olevan tehokkaampi. Neuvotteluiden uudelleen aloittaminen Syyrian ja Israelin välillä, vaikkakin siihen liittyy näinä päivinä esiin tulleita ongelmia, avaa uuden näkymän kohti oikeaa suuntaa, ja on tärkeää, että teot seuraavat Sharm el Sheikhissa sovittuja aikatauluja.
Yhteisessä päätöslauselmassamme muistutamme siitä, että avoimena olevia kysymyksiä on edelleen paljon ja ne ovat monimutkaisia, ehkä kaikkein monimutkaisimpia minua ennen puhuneet kollegat jo muistuttivat siitä , ja niihin pitää lisätä se tosiasia, että Libanon ei vieläkään istu neuvottelupöytään. Euroopan unionin pitää siis tehdä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa neuvotteluiden aktiivisena osapuolena ja toteuttaa yhteistyö voimakkaan poliittisen investoinnin kautta sekä tarkastelemalla koko Välimeren alueen tulevaisuutta ja sen kohtalon ruostumatonta suhdetta Eurooppaan. Unionin pitää puuttua asiaan, koska tuon alueen epätasapaino, sota ja köyhyys, heijastuu jo meihin ja vaikuttaa yhä enemmän meidän aluettamme koskevaan poliittiseen, taloudelliseen ja sosiaaliseen suunnitelmaamme.
Toivon myös, että komissio ja neuvosto toimivat mahdollisimman johdonmukaisesti ja ymmärtävät sen, että nykypäivänä Välimeren alue on Euroopan unionille painopistealue. Tästä huolimatta, jos Barcelonan prosessin kehityksestä tehdään rehellinen analyysi, pitää myöntää, että Euroopan laajentumiseen kohdistama huomio on nyt vaarassa ajaa tuon alueen politiikka byrokraattiseen kaavamaisuuteen käynnissä olevien ohjelmien ja kahdenvälisten sopimusten osalta. Rauhanprosessissa saavutetut edistysaskeleet, poliittinen kehitys monissa asianomaisista maista, samoin kuin pyrkimys antaa uutta pontta alueellisille organisaatioille, kuten esimerkiksi Pohjois-Afrikan arabivaltioiden liitolle, osoittavat kuitenkin sen, että aika on kypsä uuden aktiivisuuden luomiseen Euroopan ja Välimeren välisessä kumppanuudessa.
Hyvät neuvoston ja komission ystävät, loppuyhteenvetona, sanoma, jonka haluamme teille välittää on se, että huolimatta rahataloudellisesta sitoumuksesta, jolla on edelleen tärkeä merkitys, Euroopan unionin rooli ei ole Lähi-idässä eikä koko Välimeren alueella vielä käynnissä olevien ja mahdollisten kehitysten tasolla.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa oman puheenvuoroni iloitsemalla minäkin vuorostani siitä, että Israel on käynnistänyt uudelleen rauhanprosessin palestiinalaisten ja Syyrian kanssa. Tämä on konkreettinen tulos pääministeri Ehud Barakin ja hänen hallituksensa raivokkaasta tahdosta varmistaa rauha turvallisissa oloissa. Jokainen tuntee kuitenkin hyvin sisimmässään, ettei mikään ole koskaan helppoa ja ettei mitään ole voitettu etukäteen tällä alalla. Olivatpa neuvottelut missä vaiheessa tahansa, kaikki on tällä hetkellä yhä mahdollista, niin hyvä kuin pahakin.
Siksi haluaisin itse ehdottaa Euroopan osalta kolmea asiaa: ensinnäkin sitä, että me eurooppalaiset pyrkisimme lopettamaan alituisen jankuttamisen, kuten ranskaksi sanotaan, arvostelumme tai hyvien tai huonojen pisteiden jakamisen. Haluaisin toiseksi, ettemme enää käyttäisi liiaksi väärin nopeita Lähi-Idän kiertueita, jotka toteutetaan sitä paitsi usein ulkoministeri Madeleine Albrightin vanavedessä. Haluaisin lopuksi ja ennen kaikkea, että ryhtyisimme perusteelliseen keskusteluun kaikkien kumppanien kanssa, ja etenkin Israelin kanssa, voidaksemme arvioida tarkoin heidän liikkumavaraansa ja määrittää ne tarkat kohdat, joihin voimme vaikuttaa.
Meidän on tätä varten voitava tavata henkilökohtaisesti pääministeri Ehud Barak, sillä hänellä on kädessään rauhan avaimet. Ja olen varma, että palestiinalaiset ystävämme pitäisivät varmasti parempana sellaista Eurooppaa, joka olisi ymmärtäväisempi Israelia kohtaan, mutta joka kykenisi samalla Yhdysvaltain tavoin harjoittamaan painostusta tiettyjen lukkiutuneiden tilanteiden laukaisemiseksi. Arvoisa puhemies, sanon puheenvuoroni lopuksi, että on aika lakata voivottelemasta heikkoa poliittista painoarvoamme. Jos haluamme siirtyä tarkkailijan asemasta toimijan asemaan, meidän on osattava maksaa siitä poliittinen hinta.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, käännyn erityisesti puheenjohtajavaltio Portugalin puoleen ja toivotan Portugalin tervetulleeksi Euroopan unionin ministerineuvoston puheenjohtajavaltioksi.
Luulen, että Euroopan asema Lähi-idässä voi muuttua tulevaisuudessa. Euroopan on voitava Yhdysvaltojen tavoin olla uskottava, saatava osakseen kunnioitusta ja Lähi-idän ainoan demokratian - Israelin - kansalaisten ja valitsijoiden laaja tuki. Israelin kansan meitä kohtaan tuntemaa luottamusta on lisättävä. Voimme tarkastella erästä EU:hun kuulumatonta valtiota, esimerkiksi Norjaa, joka on pääministeri Kjell Magne Bondevikin ja ulkoministeri Knut Vollebaekin johdolla pystynyt ylläpitämään hyviä suhteita sekä Israeliin että arabeihin luottamusta herättäneellä tavalla . Suhteet eivät ole hyvät vain Israelin hallitukseen vaan myös Israelin kansaan.
Voimme ottaa oppia myös Alankomaista ja sen vesihankkeesta. Luulen, että Portugalilla on EU:n puheenjohtajavaltiona kaikki mahdollisuudet työskennellä EU:n nimissä vesihuoltoon liittyvien kysymysten parissa, mikä on yksi EU:n keskeisimpiä tehtäviä Lähi-idässä.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni seuraavin sanoin: Israel on Lähi-idän ainoa demokratia. Emme saa demokratian, poliittisen moninaisuuden ja ihmisoikeuksien puolesta kamppaillessamme koskaan unohtaa sitä, että Israel toimii esikuvana ja että Syyria presidentti Hafez el-Assadin johdolla on ehdottomasti alueen pahimpia diktatuureja.

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, kuten tässä lähes kaikkien parlamentin poliittisten ryhmien huolena olevaa aihetta koskevassa kompromissipäätöslauselmassa sanotaan, Euroopan unionin Lähi-itää koskevat rahoitussitoumukset vaativat vastapainoksi selkeää poliittista läsnäoloa, ja unionin täytyisi voida osallistua kaikkiin rauhanprosessia koskeviin neuvotteluihin.
Useiden vuosikymmenien ajan lähes yhtä kauan kuin tällä alueella on käyty sotaa laajat kansalaisryhmät ovat ryhtyneet toimeen ja pyrkineet edistämään sitä, että osapuolten välisen vihan ja järjettömyyden tilalle tulisi rationaalisuutta, hyväntahtoisuutta ja puhdasta maalaisjärkeä. Kaikesta huolimatta nämä päättäväiset mielenilmaukset eivät ole saaneet ansaitsemaansa vastakaikua yhteisön toimielimissä. Asiasta on kyllä annettu merkittäviä julkilausumia, kuten esimerkiksi Venetsiassa, niitä on kyllä esitetty, mutta vuosien mittaan niiden voimakkuus on laantunut. Tällainen politiikan puute, todellisen poliittisen tahdon puute toimia ja se, että samanaikaisesti esitetään niin monia ristiriitaisia kansallisia mielipiteitä, ei ainoastaan vahingoita unionin yhteistä Euroopan rakentamishanketta, vaan lisäksi tällä tavoin petetään niiden monien Euroopan ulkopuolisten tahojen odotukset, jotka niin mielellään haluaisivat nähdä, että saamme enemmän vastuuta ja että pystymme koordinoimaan ulko- ja muita politiikkoja asianmukaisesti.
Ihmettelen ja kysyn teiltä, arvoisat neuvoston ja komission edustajat, aiotaanko äskettäin luodun YUTP:n korkean edustajan tehtävän lisäksi soveltaa käytäntöön myös aitoa yhteistä ja yhteisön poliittista tahtoa.

Zimeray
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei voi väittää viitoittavansa Lähi-Idän poliittisia näköaloja sulkemalla silmänsä tietyiltä tosiasioilta, vaikka ne olisivatkin epämiellyttäviä. Iran vaati 1. tammikuuta 2000 Israelin valtion purkamista, aivan kuten Gaddafikin, jonka puheenjohtaja Prodi aikoo kuitenkin tavata lähiaikoina, mikä olisi virhe. Ja kun luen, että juutalaisvaltio olisi purettava, kuulen kaikuna, että juutalainen kansa olisi tuhottava. Me kaikki toivomme kaikesta sydämestämme, että rauha konkretisoituu Iranin kanssa eikä missään tapauksessa tätä suurta maata vastaan tai ilman sitä.
Palautan kuitenkin mieliinne, että Euroopan ja Iranin välissä on ne 13 juutalaista vankia, joista emme tiedä enää oikeastaan mitään paitsi sen, että he ovat hengenvaarassa. Olemme tehneet aloitteita heidän hyväkseen, ja teemme niitä edelleen. Sanon lopuksi, ettemme voi enää reagoimatta lukea lehdistä, että Euroopan julkisia varoja muka käytetään palestiinalaisalueilla vähintäänkin epäasiallisesti ja muuhun kuin ne on tarkoitettu. Rauha rakentuu talouden ja kulttuurin kehityksen varaan.
Yhteisön varat on myönnettävä pelkästään tähän tarkoitukseen, ja pyydän komissiota käynnistämään arvioinnin, josta tehdään selkoa parlamentille kuuden kuukauden kuluessa.

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti kuusi päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittämät suulliset kysymykset neuvostolle (B5-0040/99) ja komissiolle (B5-0041/99) vuotuisesta (1999) keskustelusta vapauteen oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvasta alueesta (EU artikla 39).

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, vuoden 1999 tärkeitä tapahtumia ovat olleet Amsterdamin sopimuksen voimaantulo, Schengenin sopimuksen siirtäminen yhteisön toimivaltaan ja Tampereella pidetty ylimääräinen Eurooppa-neuvoston kokous. Nämä ovat olleet merkittävimpiä niistä hetkistä, joina neuvosto on ilmaissut poliittisen tahtonsa luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionissa.
Neuvosto on päättänyt laatia kansalaisten oikeuksia koskevan peruskirjan mistä olemme iloisia ; se on päättänyt panna täytäntöön perustamissopimuksen 13 artiklan, joka koskee kaikenlaisen syrjinnän ja muukalaisvihan vastaista taistelua, ja lisäksi se on päättänyt lähentää lainsäädäntöjä toisiinsa maahan pääsyyn ja oleskeluun oikeuttavia edellytyksiä koskevissa asioissa sekä taata maassa oleskeleville henkilöille oikeudenmukaisen ja tasavertaisen kohtelun unionin kansalaisten kanssa. Neuvosto on myös päässyt poliittiseen yhteisymmärrykseen ja olemme siihen tyytyväisiä ensimmäisistä siviiliasioita koskevaan yhteistyöhön liittyvistä ehdotuksista. Tänä vuonna on luotu yhteisön kehys oikeus- ja sisäasioita koskeville politiikoille. Nämä on annettu yhden ainoan komission jäsenen, Antonio Vitorinon, hoidettavaksi, ja me olemme siihen tyytyväisiä. Lisäksi hänen tehtäväkseen on annettu sellaisen välineen suunnittelu, jonka avulla voidaan tarkistaa, miten tässä asiassa ollaan todellisuudessa edistytty yhteisön tasolla, mutta myös ja tämä on mielestäni tärkeää jäsenvaltioiden tasolla.
Olemme iloisia ja onnittelemme neuvostoa näiden päätösten vuoksi, vaikka parlamentin mielestä Amsterdamin sopimukseen liittyikin eräs pettymys: se, että siinä lykättiin viidellä vuodella meidän tehtäväämme, meidän mahdollisuuttamme osallistua aktiivisesti ja valvoa demokraattisesti tätä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta sekä sitä tehtävää, joka tällä alueella on annettava yhteisön tuomioistuimelle.
Arvoisa puhemies, jos vuoden 1999 aikana tapahtunutta kehitystä tarkastellessamme, kuten parlamentin kuuluu tehdä perustamissopimuksessa annetun mandaatin mukaisesti, jätämme mahtipontiset julkilausumat ja siirrymme käsittelemään niitä päätöksiä, jotka on todella tehty ja toteutettu, maisema hämärtyy kaikesta huolimatta aika lailla. Aivan kuin neuvostolla olisi useammat kuin yhdet kasvot ja enemmän kuin kaksi kättä, aivan kuin toinen vesittäisi sen, mitä toinen allekirjoittaa ja lupaa.
Kaikkein korkeimmalla tasolla tehdyistä sitoumuksista huolimatta neuvosto ei ole onnistunut tekemään sellaisia päätöksiä, jotka se on itse ottanut asialistalle. Ohjelmien määrä kasvaa ja niissä on päällekkäisyyksiä, eikä ole keinoja, joilla voitaisiin tarkistaa niiden toteutus- ja tehokkuustasoa, tai ainakaan parlamentilla ei ole niitä. Olemme toimittaneet neuvostolle useita kysymyksiä, ja tiedän, että puheenjohtajavaltio Portugali haluaa vastata niistä jokaiseen. Toivottavasti tämä puheenjohtajakausi merkitsee alkua neuvoston asenteiden muutokselle parlamentin osalta.
Sanoin, että neuvoston tekemät päätökset ja todellisuudessa toteutetut politiikat eivät vastaa toisiaan. Ryhmälläni ja myös tällä parlamentilla on epäilyksiä esimerkiksi yhdestä asiasta, jonka pitäisi olla hyvä uutinen: Schengenin sopimuksen sisällyttäminen yhteisön kehykseen. Schengenin sopimus on sisällytetty tämän sanoimme aiemmin yhteisön säännöstöön, mutta sitä ei ole tehty kovinkaan avoimesti. Tämän prosessin aikana parlamentti ei ole saanut yhtään tiedonantoa, sille ei ole esitetty yhtään kysymystä; ei Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä, ei Kreikan liittymisestä eikä myöskään Norjan ja Islannin kanssa käytävistä neuvotteluista. Sama koskee maahanmuuttopolitiikkaa. Olemme kuluttaneet aikaamme laatimalla kasoittain mietintöjä, mutta emme tiedä, mitä näille aloitteille on tapahtunut; ne ovat kadonneet.
Toivomme, että vuosi 2000 olisi tapahtumien vuosi, koska vuosi 1999 oli odotusten vuosi. Toivomme myös, että neuvosto yrittäisi tosissaan alistua parlamentin valvontaan. Neuvosto on päättänyt, että oikeus- ja sisäasioita koskevan politiikan täytyy olla osa unionin rakennetta. Neuvosto voi toimia päätöstensä pohjalta tai rajoittaa jatkossakin valitettavalla tavalla muiden toimielinten osallistumista tähän elintärkeään prosessiin. Jos neuvosto valitsee jälkimmäisen vaihtoehdon, sen täytyy tietää, että siihen liittyy riskejä ja että se heikentää niitä perustuksia, joiden päälle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue rakennetaan.
Sitä vastoin luulen, että neuvosto voisi hyväksyä tarjouksen toimielinten välisestä sopimuksesta edetä toisella tavalla. Täyttäkää velvollisuutenne parlamenttia kohtaan avokätisesti ja valmistelkaa sillä tavoin tulevaisuutta. Antakaa Euroopan komissiolle riittävästi voimavaroja ja sille välttämätöntä tunnustusta, jotta se tekisi työnsä hyvin ja jotta se voisi varmistaa sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla tapahtuneen todellisen edistyksen. Näin voimme myös neuvosto voi olla Tampereella tehtyjen päätösten tasalla ja edetä kohti vapaampaa, oikeudenmukaisempaa ja turvallisempaa unionia.

Gomes
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen liikuttunut saadessani jälleen tulla parlamenttiin, tällä kertaa neuvoston jäsenenä.

Olin Portugalin ensimmäisiä parlamentin jäseniä, sillä juuri me otimme vuonna 1986 ensimmäiset askeleet parlamentissa Portugalin integroimiseksi Euroopan unioniin, ja arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, minun on sanottava teille, että täällä saamallani kokemuksella, poliittisella kokemuksella, oli erittäin suuri merkitys elämälleni, ja se panos, jonka me kaikki saatoimme tiedoillamme ja työskentelyllämme antaa Euroopan rakentamiseen, sävytti pysyvästi täällä viettämiäni vuosia ja on muodostunut tärkeäksi koko elämäni kannalta.
Sen tähden olen ylpeä ja tyytyväinen voidessani jälleen olla täällä, sillä olen saanut tavata uudestaan eräät silloiset kollegani, jotka ovat edelleen parlamentin jäseniä. Haluan nyt sanoa heille, että puheenjohtajavaltio Portugali - ja minä itse sekä oikeusministeri, me nimittäin olemme vastuussa oikeus- ja sisäasioista - haluamme aloittaa kokonaan uuden aikakauden yhteistyössämme parlamentin kanssa; haluamme edistää neuvoston ja parlamentin välisiä suhteita, ja varmastikin sekä oma kokemukseni Euroopan parlamentin jäsenenä että kansallisen parlamenttimme ansioituneen jäsenen, kollegani oikeusministerin kokemus työskentelystä parlamentissa tulevat antamaan leimansa tälle uudelle aikakaudelle.
Ensimmäinen tuntuma uuteen aikakauteen saatiin jo ennen Portugalin puheenjohtajakauden alkua, jolloin tapasimme kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan Brysselissä. Meillä oli myös mahdollisuus kutsua valiokunnan puheenjohtaja, parlamentin jäsen Watson, sekä muutamia valiokunnan jäseniä Lissaboniin, jossa kerroimme heille, millaisia suunnitelmia meillä on Portugalin puheenjohtajakaudelle tässä suhteessa. Annoimme tuolloin myös erään lupauksen, ja tuon saman lupauksen haluan nyt juhlallisesti antaa myös täällä: neuvoston edustaja, ja nimenomaan poliittisen tason edustaja eikä virkamies, siis joku meidän kabinettimme jäsen, tulee seuraamaan työskentelyä kaikissa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kokouksissa...
(Suosionosoituksia)
ja aina kun valiokunta katsoo tarpeelliseksi ja puheenjohtaja pyytää, joko minä itse tai oikeusasioista vastaava kollegani tulemme itse Brysseliin osallistuaksemme kokoustyöskentelyyn. Annamme jo tänään kansalaisvapauksien valiokunnan puheenjohtajalle neuvoston alustavat kokousaikataulut maaliskuulta ja toukokuulta, jotta he voivat tutustua hyvissä ajoin niihin asioihin, neuvostossa tuolloin käsitellään.
Vuoden 1999 osalta haluaisin sanoa, että laadimme parhaillaan arviota Saksan ja Suomen puheenjohtajakaudesta, ja saatuamme työmme päätökseen tulemme sen vuoksi antamaan myös kirjallisen vastauksen parlamentin jäsen Anna Terrón i Cusílle, joka on esittänyt täällä sitä koskevan pyynnön valiokunnan puolesta, niiden suullisten vastausten lisäksi, jotka täällä annamme arvoisalle parlamentin jäsenelle. Haluan siitä huolimatta joka tapauksessa sanoa, että neuvoston käsityksen mukaan vuosi 1999 oli varsin merkittävä oikeus- ja sisäasioiden alalla.
Yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa vaikuttivat merkittävästi Amsterdamin sopimuksen voimaantulon aiheuttamat muutokset ja erityisesti Schengenin säännöstön sisällyttäminen unioniin. On myönnettävä, että Saksan puheenjohtajakaudella oli tässä mielessä tärkeä tehtävä, koska juuri sen aikana siirryttiin Maastrichtin järjestelmästä Amsterdamin järjestelmään. Suomen puheenjohtajakauden alkaessa 1. heinäkuuta käynnistyi Europolin toiminta. Kolmas merkittävä tapahtuma oli Tampereen huippukokous, jolloin Eurooppa-neuvosto käsitteli pelkästään oikeus- ja sisäasioita. Tampereen huippukokousta luonnehti uudenlainen henki, ja tuossa kokouksessa vahvistettiin, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue tulee jatkuvasti olemaan poliittisen asialistan kärjessä. Puheenjohtajavaltio Portugali vahvistaa täällä nimenomaan myös omasta puolestaan, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvaan alueeseen liittyvät kysymykset tulevat meidän tahdostamme edelleenkin pysymään poliittisen asialistan kärjessä.
Vastatessani niihin kysymyksiin, jotka parlamentin jäsen Anna Terrón i Cusí esitti omasta puolestaan, pyrin käsittelemään nimenomaan sisäasioihin liittyviä näkökohtia, ja tämän jälkeen kollegani tarkastelee oikeusasioihin liittyviä näkökohtia.
Kuten tiedetään, Schengenin säännöstä sovelletaan täysimääräisesti kymmenessä maassa, ja pyrimme siihen, että vuoden 2000 aikana voitaisiin tehdä päätös Schengenin säännöstön saattamisesta voimaan myös Tanskassa, Suomessa ja Ruotsissa sekä Islannissa ja Norjassa. Neuvoston pääsihteeristö on laatinut julkaisusarjan, joka sisältää koko Schengenin säännöstön, ja kaikkien kieliversioiden valmistuttua se on tarkoitus julkaista virallisessa lehdessä. Tällä hetkellä se on käytettävissä kuudella kielellä, ja muita kieliversioita viimeistellään parhaillaan.
Yksi kysymyksistä liittyy maahanmuuttoa ja turvapaikkaoikeutta koskeviin ohjelmiin sekä niiden soveltamiseen KIE-maissa. Maaliskuussa 1998 neuvosto hyväksyi Odysseys-ohjelman, jonka tarkoituksena on edistää koulutusta, vaihtoa ja yhteistyötä sellaisten politiikkojen alalla, jotka koskevat turvapaikkaoikeutta, maahanmuuttoa ja ulkorajojen ylittämistä. Ohjelma on otettu käyttöön jokaisessa 15 jäsenvaltiossa, ja siihen voidaan ottaa mukaan myös hakijavaltiot sekä mahdollisesti eräät kolmannet maat.
Ohjelma kattaa vuosien 1998 - 2002 välisen ajan, ja sen toteuttamiseen varattu ohjeellinen rahoitus on 12 miljoonaa euroa. Jäsenyyttä hakeneet maat voidaan ottaa mukaan sellaisiin hallintokomitean valitsemiin hankkeisiin, joissa niiden osallistuminen on tarkoituksenmukaista ohjelman tavoitteiden kannalta. Vuodeksi 2000 tarkoitettu rahoituskehys on kolme miljoonaa euroa.
Vuonna 1999 komissio sai 80 hakemusta, joissa haettiin rahoitusta yhteensä 7,5 miljoonan euron edestä, ja käytettävissä oleva rahoituskehys vuodelle 1999 on kolme miljoonaa euroa. Komissio esittää hyväksyttäväksi 35 hanketta, joiden rahoitus on 12 hankkeen osalta alle 50 000 euroa ja 23 hankkeen osalta yli 50 000 euroa.
Oisin-ohjelman puitteissa hyväksyttiin varainhoitovuoden 97 aikana hankkeita, jotka liittyivät seminaareihin, koulutukseen, virkamiesten vaihtoon, tutkimukseen ja operatiivisiin toimiin. Hankkeita oli kaikkiaan 62, ja seitsemän niistä koski hakijavaltioita.
Schengenin tietojärjestelmän toiminnasta on tässä yhteydessä syytä todeta, että kaikki jäsenvaltiot ovat suhtautuneet erittäin myönteisesti sen toimintaan ja käyttöön. Järjestelmä on tuottanut entistä enemmän tuloksia, ja myös raportointien määrä on jatkuvassa kasvussa.
Tullitietojärjestelmän kehittämiseksi komission yksiköiden kanssa on sovittu erityisestä menetelmästä, jonka avulla järjestelmän toimintakelpoisuus voidaan varmistaa jo sen väliaikaisen käytön yhteydessä heti kun tullitietojärjestelmää koskeva sopimus on ratifioitu tarpeeksi monessa maassa.
Arvoisa parlamentin jäsen käsitteli puheenvuorossaan myös toimielinten välistä sopimusta. Minun pitäisi oikeastaan puhua tästä asiasta vasta sen jälkeen, kun oikeusasioista vastaava kollegani on voinut käyttää puheenvuoron, mutta luonnollisesti ne näkökohdat, jotka tässä yhteydessä tuon esiin, ovat tulosta mielipiteiden vaihdosta neuvostossa ja erityisesti kollegani ja minun välillä.
Sen lisäksi, mitä jo aiemmin mainitsin komission ja parlamentin välisestä uudenlaisesta ja entistä tiiviimmästä yhteydenpidosta sekä parlamentin mahdollisuudesta saada hyvissä ajoin tietoja neuvostossa käsiteltävistä asioista, tahtoisin tässä yhteydessä vielä luvata, että Euroopan parlamenttia tullaan kuulemaan ja sille tullaan antamaan tarpeellisia tietoja muulloinkin kuin perustamissopimukseen kirjatuissa tapauksissa, niiden osaltahan meillä on siihen velvollisuuskin, eli aina silloin kun katsomme aiheelliseksi kuulla parlamenttia muistakin asioista, ja parlamentti tulee myös olemaan suorassa yhteydessä komissioon sellaisissa asioissa, joissa parlamentin kannanotto on tarpeellinen.
Mitä tulee erityisesti tiedottamiseen, tulemme olemaan yhteydessä parlamenttiin aina kun on kyse asioista, jotka liittyvät olennaisesti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomiseen, ja näin ollen neuvoston ja parlamentin välinen kumppanuus, joka perustuu komission ja komission jäsen António Vitorinon ansiokkaaseen työskentelyyn, on omiaan myötävaikuttamaan siihen, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomista voidaan ratkaisevalla tavalla edistää Portugalin puheenjohtajakauden aikana.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, minä en puolestani ole koskaan ollut Euroopan parlamentin jäsen, joten varmaankin ymmärrätte, että olen vieläkin liikuttuneempi kuin kollegani Fernando Gomes saadessani olla täällä läsnä.
Kuten parlamentin jäsen Anna Terrón puheenvuorossaan totesi, vuosi 1999 toi tullessaan suuria odotuksia oikeus- ja sisäasioiden alalla. Nuo odotukset muotoutuivat Amsterdamin sopimuksen tullessa voimaan, ne muotoutuivat myös Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, mutta tästä vuodesta alkaen on ensiarvoisen tärkeää muuttaa nuo odotukset todellisiksi teoiksi, aikaansaannoksiksi, ja me kaikki tiedämme, miten tärkeää sen vuoksi on, että neuvosto hyväksyy mahdollisimman pian tulostaulun, jota komission jäsen António Vitorino parhaillaan laatii. Haluan myös omasta puolestani tuoda vielä kerran esiin puheenjohtajavaltio Portugalin hartaan toiveen siitä, että tulostaulua koskeva poliittinen sopimus saataisiin aikaan ennen Lissabonissa 3. ja 4. maaliskuuta kokoontuvaa epävirallista Eurooppa-neuvostoa.
Mitä tulee parlamentin jäsen Anna Terrónin esittämiin konkreettisiin kysymyksiin, ne voitaisiin nähdäkseni jakaa kolmeen pääryhmään: järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseen, oikeudellisen verkoston toimintaan erityisesti rikosasioissa sekä Europolin toimintaan.
Järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi toteutettiin vuonna 1999 eräitä tärkeitä Wienin toimintasuunnitelmaan sisältyviä toimia, joista voidaan mainita erityisesti Euroopan ammattiyhdistysten peruskirjan laatimiseen johtaneet toimet sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ja yhteydenpitojärjestelyjen kehittäminen rahanpesun torjumiseen liittyvien tärkeiden tietojen saamiseksi; lisäksi tahtoisin korostaa Suomen puheenjohtajakaudella tehtyä merkittävää aloitetta, joka koskee erästä neuvoston päätöstä ja joka on parhaillaan monialaisen työryhmän arvioitavana.
Työskentelyä tällä saralla on jatkettava ja laajennettava ensinnäkin hyväksymällä mahdollisimman pian järjestäytyneen rikollisuuden torjumista koskeva unionin strategia alkaneelle vuosituhannelle, ja toiseksi pyrkimällä voittamaan ne vaikeudet, jotka erityisesti neuvoston tasolla johtuvat siitä, että järjestäytyneen rikollisuuden eri aloja koskeva arviointi on tällä hetkellä varsin hajanaista. Tässä mielessä haluankin tuoda erityisesti esiin, että arvostamme suuresti yhteistyötä, jota jo nyt teemme seuraavan puheenjohtajavaltion Ranskan kanssa laajennetun neuvoston eli oikeus- ja sisäasiain neuvoston ja talous- ja raha-asioita käsittelevän neuvoston kokouksen toteuttamiseksi. Se ei saa muodostua pelkäksi mediatapahtumaksi, joten sitä on valmisteltava huolellisesti sekakomiteassa, jonka kokoonpanosta puheenjohtajavaltio Portugali on jo tehnyt aloitteen.
Toinen keskeinen ulottuvuus järjestäytyneen rikollisuuden torjumisessa koskee suhteita kolmansiin maihin. Sen lisäksi, että asiantuntijoista koostuva ryhmä työskentelee parhaillaan liittyvistä edeltävän sopimuksen aikaansaamiseksi, on syytä korostaa, että Euroopan unioni ja Venäjän federaatio ovat laatineet järjestäytyneen rikollisuuden torjumista koskevan yhteisen toimintasuunnitelman, joka on nyt viimeisteltävänä, ja että jäsenvaltioiden Moskovassa toimivien yhteyshenkilöiden välillä on voitu toteuttaa useita tapaamisia. Tämän lisäksi useita muitakin aloitteita on kehitetty edelleen.
Tähän alaan liittyy myös kysymys Euroopan unionin väliintulosta Yhdistyneiden Kansakuntien järjestäytyneen rikollisuuden torjumista koskevan yleissopimuksen ja sen pöytäkirjojen sekä eräiden Euroopan neuvostossa valmisteltavien yleissopimusten, erityisesti tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen nojalla. Tämä kysymys on saanut varsin huomattavan sijan oikeus- ja sisäasioita koskevassa ohjelmassa, ja sen vuoksi puheenjohtajavaltio katsoo, että perustamissopimuksen VI osaston ensimmäisen kappaleen valossa on tarkoituksenmukaista tutkia sopivia tapoja tiedottaa Euroopan parlamentille nykyistä tehokkaammin näiden Yhdistyneiden Kansakuntien johdolla käytävien neuvottelujen etenemisestä ja lopputuloksesta.
Oikeudellisen yhteistyön alalla on tapahtunut huomattavaa kehitystä, josta voidaan erityisesti mainita Euroopan oikeudellisen verkoston käyttöön tarkoitetun telejärjestelmän toiminnan käynnistyminen vuoden 1999 lopussa sekä monialaisen työryhmän puitteissa toteutetut toimet, joiden turvin vuotta 1997 koskeva toimintasuunnitelma voidaan panna täytäntöön. Haluamme kaikesta huolimatta korostaa, että on ensiarvoisen tärkeää hyväksyä mahdollisimman pian strategia uudelle vuosituhannelle, sillä se voi antaa uusia virikkeitä edellisen toimintasuunnitelman perusteella tehdylle työlle, ja se turvaa tuon työn jatkuvuuden.
Oikeudellisen yhteistyön alalla on edistytty tuntuvasti myös euron rikosoikeudellisen suojan osalta, ja Euroopan parlamentissa on parhaillaan käsiteltävänä puitepäätös, jonka strateginen merkitys on huomattava. Meidän näkemyksemme mukaan euron rikosoikeudellisen suojan uskottavuus edellyttää, että tähän tarkoitukseen ei ole olemassa useita eri välineitä, ja sen vuoksi meidän kaikkien olisi pyrittävä siihen, että maaliskuussa hyväksytään yksi ainoa väline, joka koskee kaikkia tuolloin käsiteltäviä asioita eli sekä niitä, jotka ovat tulosta Ranskan aiemmin esittämistä aloitteista, että niitä, joiden hyväksymistä komissio pitää erityisen tärkeänä.
On myös tärkeää toteuttaa oikeudellisen yhteistyön alalla tuomioiden vastavuoroista tunnustamista koskevia toimenpiteitä, ja tähänastisen työskentelyn valossa näyttääkin mahdolliselta, että ainakin omaisuuden takavarikoinnin osalta voidaan lähiaikoina hyväksyä toimenpiteitä, jotka mahdollistavat tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen.
Mitä tulee Europoliin, sen toiminta käynnistyi juuri vuonna 1999, ja tuolloin neuvosto hyväksyi useita eri välineitä Europolin toiminnan mahdollistamiseksi. On kuitenkin selvää, että ratkaisematta on edelleen eräs perusluonteinen kysymys, joka liittyy Europolin demokraattiseen ja oikeudelliseen valvontaan, ja luonnollisestikin Tampereella valittu poliittinen linja, jonka mukaan Europolin toimintavaltuuksia laajennetaan erityisesti operationaalisen ulottuvuuden osalta, antaa tälle kysymykselle aivan uudenlaisen sisällön.
Ranskan puheenjohtajakauden tuloksena meillä on eräs merkittävä valmisteluasiakirja, jossa esitetään erilaisia skenaarioita Europolin demokraattiseen ja oikeudelliseen valvontaan liittyvien kysymysten ratkaisemiseksi. Omasta puolestaan puheenjohtajavaltio Portugali aikoo lähiaikoina laatia Eurojust-verkostoa koskevan valmisteluasiakirjan, sillä vaikka Europolin oikeudellista valvontaa ei tietenkään tarvitse välttämättä toteuttaa juuri Eurojustin välityksellä, ei tätäkään mahdollisuutta voida toistaiseksi myöskään sulkea pois. Sen tähden on erittäin tärkeää, että neuvostossa käydään samanaikaisesti keskustelu sekä Europolin että Eurojustin kehittämisestä, jotta niitä koskevat johtopäätöksetkin voitaisiin tehdä samaan aikaan. Uskon, että juuri tuo keskustelu, samoin kuin vuoropuhelu, joka on käytävä myös neuvoston ja parlamentin välillä Europolin ja Eurojustin kehittämisestä, tarjoaa mahdollisuuden löytää institutionaaliselta kannalta hyväksyttävä ratkaisu neuvoston ja parlamentin välisiin yhteyksiin Europolin osalta.
Olemme selvillä parlamentin kannasta ja tiedämme, että parlamenttikin on puolestaan selvillä neuvoston oikeudellisten yksiköiden kannasta näihin kysymyksiin. Uskon, että tämä kysymys voidaan ratkaista lopullisesti Europolin demokraattista valvontaa koskevan kysymyksen yhteydessä, ja tuolloin hyväksyttävä ratkaisu voi osaltaan kannustaa ja lujittaa kaikkien toimielinten välistä yhteistyötä.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisat neuvoston jäsenet, tarkoitukseni ei ole kilpailla ministereiden kanssa siitä, kuka meistä on liikuttunein, sillä oikeastaan minun on aivan ensimmäiseksi sanottava, että en ole liikuttunut vaan hämilläni, sillä ensimmäistä kertaa puheenjohtajuutta hoitaa kaksi ystävääni. Toivonkin hartaasti, että tuo seikka ei vaikuta unionin toiminnalle niin välttämättömään vallan hajauttamisen periaatteeseen.
Tämän jälkeen haluaisin kiittää parlamentin jäsen Anna Terrónia kysymyksestä, joka antaa aiheen tämän vaalikauden ensimmäiseen keskusteluun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvasta alueesta, ja haluan myös kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka eri valiokunnissa ovat osallistuneet aktiivisesti tämän vuosittaisen keskustelun valmisteluun, samoin kuin kaikkia kansallisten parlamenttien jäseniä ja kansalaisyhteiskunnan edustajia.
Haluaisin tässä ensimmäisessä puheenvuorossani esitellä parlamentille komission näkemyksen vuoden 1999 merkittävimmistä tapahtumista. Olen vakuuttunut siitä ja samalla myös erittäin tyytyväinen siihen, että vuosi 1999 merkitsi käännekohtaa, jolloin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomiseen liittyvät kysymykset saivat entistä lujemman jalansijan unionissa. Kuten täällä on jo sanottu, Amsterdamin sopimus tuli voimaan toukokuussa, ja aivan kuten parlamenttikin totesi, tuon tapahtuman suurin merkitys on siinä, että Amsterdamin sopimuksessa tunnustetaan tarve luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue merkitsee samaan aikaan sekä laadullisesti merkittävää että unionin kehityksen kannalta johdonmukaista ja välttämätöntä askelta sisämarkkinoiden rakentamisen, yhtenäisvaluutan käyttöönoton ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomisen jälkeen. Tässä on kyse sellaisesta asiasta, jota voidaan pitää pikemminkin unionin kansalaisten kuin toimielinten hankkeena. Sen vuoksi kaikille unionin alueella asuville on taattava todellinen liikkumisen vapaus ja pidettävä samalla mielessä, että tuo vapaus voidaan toteuttaa vain turvallisissa oloissa ja vain sillä ehdolla, että se perustuu vakaaseen ja tehokkaaseen oikeusjärjestelmään, joka on helposti ja tasavertaisesti kaikkien kansalaisten ulottuvilla ja johon kansalaiset voivat todella luottaa. Unionin luja tahto toteuttaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue sai vahvistuksensa Tampereella. Haluaisinkin korostaa Eurooppa-neuvoston lähettämää voimakasta poliittista viestiä ja omasta puolestanikin tähdentää sitä merkitystä, jonka hallitusten päämiehet ja unionin hallitus antavat tälle perusluonteiselle suunnitelmalle, samoin kuin niitä poliittisia suuntaviivoja ja painopisteitä, jotka mahdollistavat vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen toteuttamisen viiden seuraavan vuoden aikana asteittain etenevän strategian mukaisesti ennen kaikkea alueena, jossa kaikki sen kolme osatekijää ovat keskenään tasapainossa: vapaus, turvallisuus ja oikeudenmukaisuus.
Myös puheenjohtajavaltio Saksan tekemä aloite perusoikeuskirjan laatimisesta kuului vuoden 1999 merkittäviin tapahtumiin. Euroopan unionin nykyisessä kehitysvaiheessa olisi nähdäkseni hyvinkin aiheellista koota unionin voimassa olevat perusoikeudet yhdeksi perusoikeuskirjaksi, jolloin ne saisivat lisää näkyvyyttä ja olisivat kaikkien kansalaisten ulottuvilla. Kuten olen jo useaan otteeseen todennut, sekä minä omasta puolestani että komissio kokonaisuutena kannatamme ajatusta sellaisen perusoikeuskirjan laatimisesta, joka heijastaisi mahdollisimman laaja-alaisesti jäsenvaltioiden perustuslakeihin sisältyviä yhteisiä perinteitä ja yhteisöoikeuden yleisiä periaatteita sekä niiden dynaamista kehityskulkua ja jossa ei niin muodoin tyydyttäisi pelkästään toteamaan niiden pienintä yhteistä nimittäjää. Tulen komission edustajana valvomaan asian etenemistä ja varmistamaan, että sekä tuo perusoikeuskirja että siitä aiheutuvat toimet lujittavat entisestään unionia yhteisönä, joka perustuu kaikkien perusoikeuksien - Euroopan yhteisen perinnön elimellisen osan - kunnioittamiseen.
Ainoastaan siten voimme osaltamme oikeuttaa kaikkien, poikkeuksetta kaikkien eurooppalaisten silmissä suunnitelman laajentuneesta unionista, joka perustuu oikeuksien ja vapauksien kunnioittamiseen, ihmisten ja omaisuuden turvaamiseen sekä tehokkaaseen oikeudelliseen suojaan - unionista, joka perustuu juuri samoihin poliittisiin arvoihin, jotka muodostavat nykyisten demokratioiden arvoperustan. En halua myöskään jättää mainitsematta sitä, että vuonna 1999 alkoi Euroopan parlamentin vaalikausi 1999-2004 ja että viime vuonna aloitti toimintansa myös uusi komissio ja niin ollen myös pelkästään oikeus- ja sisäasioista vastaava komission jäsen.
Näiden tapahtumien lisäksi tahtoisin muistuttaa parlamentille eräistä vuonna 1999 päätetyistä asioista. Maahanmuuton, ulkorajojen ja turvapaikkaoikeuden osalta komissio esitti ehdotuksen asetukseksi Eurodac-tietokannan perustamisesta sekä ehdotuksen direktiiviksi säännöistä, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten unioniin pääsyä perheiden yhdistämiseksi osana unionissa laillisesti oleskelevien henkilöiden integroimiseksi tarkoitettua politiikkaa. Jätimme käsiteltäväksi myös yhteistä turvapaikkamenettelyä koskevan tiedonannon sekä suosituksen päätökseksi, jonka perusteella komissio valtuutetaan neuvottelemaan Islannin ja Norjan kanssa sopimuksesta, jonka tarkoituksena on ulottaa Dublinin yleissopimukseen sisältyvä säännöstö koskemaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden lisäksi myös noita kahta maata.
Komissio on osallistunut aktiivisesti turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden korkean tason työryhmän työskentelyyn, ja tuon työskentelyn tuloksena komissio esitti viime joulukuussa ehdotuksen, jonka tarkoituksena on luoda edellytykset Euroopan pakolaisrahaston perustamiseksi. Oikeudellisen yhteistyön alalla komissio on esittänyt useita asetusehdotuksia tiettyjen yleissopimusten yhteisöllistämiseksi: yleissopimus oikeudellisesta yhteistyöstä ja tuomioiden täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa (Bryssel I), yleissopimus tuomioistuinten tuomivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa koskevissa asioissa (Bryssel II) ja yleissopimus oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Esitimme vuonna 1999 myös tiedonannon rikosten uhrien asemasta unionissa, ja aloitimme siinä pohdinnan, jota Tampereella kehitettiin edelleen. Tiedonannossa tuodaan esiin, että on välttämätöntä määritellä vähimmäisvaatimukset rikosten uhrien suojalle, erityisesti oikeussuojan saatavuudelle ja uhrien oikeudelle saada vahingonkorvauksia, oikeudenkäyntikulut mukaan luettuina. Lisäksi haluaisin mainita esittämämme ehdotuksen päätökseksi muita maksuvälineitä kuin käteistä rahaa koskevien petosten ja väärennösten torjumisesta.
Unionin lainsäädäntöohjelman alalla komissio esitti taloudellisen rikollisuuden torjumiseen tarkoitetun ehdotuksen direktiiviksi rahanpesua koskevan nykyisen direktiivin muuttamisesta. Vuosi 1999 merkitsi myös Europolin toiminnan käynnistymistä, ja kuten puheenjohtajavaltio Portugalin edustaja totesi, oikeus- ja sisäasioiden alalla on nyt alkanut uusi aikakausi. Sen tähden nyt on myös pohdittava, millä tavoin tullaan käytännössä toteuttamaan ne uudet toimivaltuudet, jotka Europolille annetaan Amsterdamin sopimuksen nojalla, ja komissio toivoo vilpittömästi, että samassa yhteydessä keskustellaan myös Europolin demokraattisesta valvonnasta sekä Europolin ja muiden asianmukaisten oikeudellisten elinten, erityisesti Eurojustin välisestä yhteistoiminnasta.
Vuonna 1999 komissio esitti myös ehdotuksensa Euroopan huumausaineiden torjuntaa koskevaksi toimintasuunnitelmaksi, joka on Helsingin Eurooppa-neuvoston hyväksymän strategian perustana. Tuo suunnitelma, joka ei tosin ole kaiken kattava, oikeuttaa minut kuitenkin tuomaan vielä kerran esille neuvoston puheenjohtajan ja parlamentin edessä vakaan käsitykseni, jonka mukaan vuosi 1999 merkitsi unionin toiminnan vahvistamista tällä keskeisellä alalla, mutta samalla se on myös merkinnyt, niin uskon, jo nyt alkua aivan uudelle vaiheelle, jonka aikana tarkoituksemme on edetä nopeammin kohti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomista.
Sen tähden on selvää, että vuonna 2000 edetään vaiheeseen, jolloin todella testataan Euroopan toimielinten kyky vastata kansalaisten vaatimuksiin vapaasta liikkuvuudesta kansalaisten oikeuksia kunnioittaen sekä turvallisissa ja oikeudenmukaisissa oloissa. Yhtä lailla voidaan sanoa, että vuosi 2000 tulee merkitsemään neuvostolle, parlamentille ja komissiolle vaihetta, jolloin testataan poliittinen tahto todella suhtautua Amsterdamin sopimukseen vakavasti ja luoda laajentuneen unionin perustat seuraavaa vuosikymmentä varten.
Kuten aiemmin jo totesin, komissio on tietoinen omasta vastuustaan, ja tällä hetkellä se viimeistelee parhaillaan ensimmäistä luonnosta tulostauluksi, jonka avulla kaikki toimielimet sekä muut asiaankuuluvat tahot voivat arvioida, missä määrin on edistytty tarpeellisten toimenpiteiden toteuttamisessa sekä Wienin toimintasuunnitelmassa ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä asetettujen määräaikojen noudattamisessa. Tuo tulostaulu ei tule olemaan pelkästään lainsäädäntöohjelmaan liittyvä väline, vaan yhtä lailla ja ennen kaikkea sen tehtävänä on toimia välineenä, jonka avulla voidaan lisätä kaikkien Euroopan toimielinten avoimuutta ja vastuuta kansalaisten edessä. Näin siitä syystä, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue on tarkoitettu juuri kansalaisia varten. Sen kehittämisessä saavutettu edistys ei tule olemaan komission ja neuvoston ansiota eikä edes Euroopan parlamentin ansiota, vaan Euroopan toimielinten ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ansiota, sillä kuten täällä on jo todettu, tietyt tulostauluun liittyvät tehtävät kuuluvat jäsenvaltioille itselleen toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Aikomukseni on kiertää seuraavien viikkojen aikana jäsenvaltioiden pääkaupungeissa ja keskustella kunkin maan oikeusministerin ja sisäministerin kanssa kuullakseni heidän näkemyksensä. Minulla tulee varmasti olemaan mahdollisuus keskustella tulostaulua koskevasta suunnitelmasta myös Euroopan parlamentin sekä kansalaisyhteiskunnan kanssa. Uskomme voivamme esittää lopullisen version Portugalin johtamalle oikeus- ja sisäasioiden neuvostolle käytyäni äsken mainitsemani neuvottelut.
Tarkoitukseni on, että tulostaulusta tulee kaikkien toimielinten poliittisia ja strategisia suuntaviivoja koskeva väline, mutta samalla myös kansalaisten käyttöön tarkoitettu arviointiväline. Sen tähden - ja tässä on kyse haasteesta, joka koskee luullakseni meitä kaikkia - joudun toteamaan, että on tarpeen kehittää erityinen viestintästrategia, jotta se todellinen lisäarvo, jonka unioni tuo kansalaisten jokapäiväiseen elämään sellaisissa kysymyksissä kuin kansalaisuus, laillisuus ja jopa itse demokratia, voitaisiin tehdä helpommin hahmotettavaksi ja ymmärrettäväksi.
Tulostauluun liittyvien asioiden lisäksi tahtoisin tuoda jo tässä vaiheessa esiin, että komissio uskoo voivansa tehdä vuoden 2000 kuluessa useita aloitteita, jotka seuraavaksi luettelen - ja samalla haluan korostaa olevani erittäin tyytyväinen siitä, että puheenjohtajavaltio Portugali on ottanut vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen kehittämisen yhdeksi työohjelmansa painopisteistä.
Toivon ensinnäkin, että Portugalin puheenjohtajakauden aikana on mahdollista kehittää erityinen toimielinten välistä yhteistyötä korostava henki, joka välittyy myös Tampereen poliittisesta viestistä, ja että tuo sama toimielinten välisen yhteistyön henki jatkuu myös seuraavien puheenjohtajakausien aikana.
Maahanmuuton ja turvapaikkaoikeuden osalta komissio aikoo esittää ehdotuksia pakolaisten tilapäistä suojelua koskevan yhteisön välineen laatimiseksi, aloittaa Dublinin yleissopimukseen sisältyvien perusteiden ja ehtojen tarkastelun voidakseen taata sen paremman täytäntöönpanon, pohtia sitä koskevan oikeusperustan muuttamista Amsterdamin sopimuksen edellyttämällä tavalla, jatkaa keskustelua aiemmin annetun tiedonannon pohjalta erityisistä normeista yhteisen turvapaikkamenettelyn luomiseksi koko unionin alueella sekä esittää ehdotuksia, joiden tarkoituksena on edistää lainsäädännön laatimista oleskelulupien myöntämiseksi ihmiskaupan uhreille, jotka toimivat yhteistyössä oikeusjärjestelmän kanssa ihmiskauppaa harjoittavien verkostojen torjumiseksi. Uskon myös voivani omalta osaltani selkiinnyttää toimintasuunnitelmien asemaa turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden korkean tason työryhmässä sekä myötävaikuttaa kolmansien maiden kansalaisten takaisinottoa koskevien yhteisön sopimusten mukauttamiseen sisällyttämällä niihin vakiolausekkeita. Mitä tulee jäsenvaltioiden ulkorajojen ylittämiseen, joka on ihmisten vapaan liikkuvuuden kannalta varsin keskeinen kysymys, tulen aivan lähipäivinä esittämään ehdotuksen asetukseksi, johon sisältyy uusi luettelo niistä maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi ulkorajojen ylittämiseen.
Oikeudellisen yhteistyön osalta toivon vilpittömästi, että sopimussuhteiden ulkopuolisia velvoitteita koskevan lakialoitteen lisäksi voimme esittää neuvostolle ehdotuksen vähimmäisvaatimuksiksi, joilla varmistetaan asianmukainen oikeusapu valtioiden rajat ylittävissä oikeudenkäynneissä koko unionin alueella. Tarkoitukseni on myös jatkaa pohdintaa erityisten yhteisten menettelysääntöjen laatimiseksi yksinkertaistettuja ja nopeutettuja rajat ylittäviä oikeudenkäyntejä varten, jotka koskevat vähäisiä kuluttaja- ja kaupallisia vaateita sekä elatusvaateita ja riitauttamattomia vaateita.
Jatkona Tampereen ja Helsingin päätelmille komissio tulee esittämään ehdotuksensa järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisyä ja torjumista koskevan unionin strategian määrittelemiseksi. Tulemme järjestämään ja tukemaan erilaisia tähän alaan liittyviä toimia, joista pidämme erityisen tärkeänä keskustelua tarpeesta laatia erityinen lainsäädäntöohjelma rikosasioissa annettujen tuomioiden vastavuoroista tunnustamista koskevan periaatteen toteuttamiseksi. Lisäksi komissio aikoo esittää rikosten ehkäisemiseen liittyviä erityisiä toimenpiteitä ja siten myötävaikuttaa tätä alaa koskevien parhaiden toimintatapojen vaihtoon erityisesti kaupunki- ja nuorisorikollisuuden ehkäisemiseksi sekä esittää oikeusperustan yhteisön rahoittamalle ohjelmalle, joka on suunnattu tähän tarkoitukseen.
Komissio pyrkii myös osaltaan tukemaan puheenjohtajakauden ponnistuksia selkiinnyttämällä oikeudellisia puitteita sekä hallinnollisen poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön puitteita erityisesti pilarien välisestä näkökulmasta rahanpesun torjumisen osalta. Komissio täyttää Tampereella antamansa lupauksen, jonka mukaan se tulee esittämään ehdotuksia yhteisten määritelmien, syytteiden nostamista koskevien perusteiden ja seuraamusten hyväksymiseksi ihmiskaupan, maahanmuuttajien taloudellisen hyväksikäytön sekä naisten ja lasten sukupuolisen hyväksikäytön alalla ja pyrkii tässä mielessä erityisesti ehkäisemään uusien tiedotusvälineiden käyttöä ja etenkin Internetissä olevan lapsipornografisen aineiston levittämistä.
Lisäksi laadimme parhaillaan tiedonantoa, jonka tarkoituksena on aloittaa keskustelu keinoista turvallisemman tieto- ja informaatioyhteiskunnan varmistamiseksi ja tietoverkkorikollisuuden torjumiseksi. Vuonna 2000 otetaan myös käyttöön huumausaineiden torjuntaa koskeva eurooppalainen strategia vuosiksi 2000-2004. Tämän kysymyksen osalta komissio tulee myös antamaan yhdessä puheenjohtajavaltio Portugalin ja Euroopan parlamentin kanssa kaiken mahdollisen tuen helmikuussa pidettävälle toimielinten väliselle konferenssille huumausaineongelmasta.
Mitä tulee Schengenin säännöstöön, en aio käsitellä neuvoston toimivaltaan kuuluvia alueita etenkään niiden asioiden osalta, jotka koskevat säännöstön sisällyttämistä yhteisön kehykseen, mutta tahtoisin kuitenkin tässä yhteydessä sivuta erästä varsin ajankohtaista kysymystä, nimittäin rajavalvonnan ottamista uudelleen käyttöön, ja korostan, että komissio toteaa vielä kerran olevansa valmis perehtymään huolellisesti tähän kysymykseen ja varmistamaan Schengenin sopimuksen 2 kohdan 2 artiklan tehokkaamman soveltamisen vahvistamalla tuon kohdan velvoittavuutta. Joillakin rajoilla on jälleen ryhdytty harjoittamaan valvontaa, ja joudun sen johdosta toteamaan, että on välttämätöntä tutkia tarkkaan mahdollisuuksia ottaa käyttöön tätä alaa koskeva lainsäädännöllinen väline perustamissopimuksen 62 artiklan nojalla.
Feiran Eurooppa-neuvoston valmisteluja silmällä pitäen meidän on tehtävä yhteenveto oikeus- ja sisäasioiden ulkoisen ulottuvuuden vaikutuksista, aivan kuten Tampereella korostettiin, ja oltava tulevaisuudessa valmiita hyväksymään pilareiden välisiä poliittisia strategioita, jotka vahvistavat unionin sisä- ja ulkopolitiikan kykyä niveltyä johdonmukaisesti toisiinsa ja jotka lujittavat unionia maailmassa.
Korostan kuitenkin, että kaikkien mainitsemieni toimien on luonnollisestikin oltava sopusoinnussa niiden hakijavaltioita koskevien periaatteiden kanssa, joista päätettiin Helsingin Eurooppa-neuvostossa, jotta hakijavaltioiden kanssa voitaisiin olla yhteistyössä ja jotta ne voitaisiin mahdollisimman pian liittää mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomiseen. Lisäksi on syytä muistaa, että oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa aloitetaan vuonna 2000 neuvottelut laajennuksen ensimmäiseen vaiheeseen kuuluvien maiden kanssa, ja meillä on uskoakseni edellytykset saavuttaa huomattavaa edistystä jäsenyysneuvotteluissa käsiteltävien kysymysten valmistelussa myös niiden maiden osalta, jotka hyväksyttiin Helsingissä laajentumisen toiseen vaiheeseen.
Lopuksi tahtoisin vahvistaa, että komissio aikoo olla avainasemassa esitettäessä Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon seurantaan liittyviä ehdotuksia. Toivon, että komissio ja neuvosto pääsevät sopimukseen vastuun jakamisesta aloiteoikeuden ja itse lainsäädäntöprosessin ohjaamisen osalta. Ja kuten jo kerroin parlamentille, edessämme oleva tehtävä on sekä suunnaton että erittäin kunnianhimoinen, joten komissiolla on oltava käytössään riittävät inhimilliset voimavarat, jotta se kykenisi vastaamaan tähän haasteeseen. Komissio toivoo saavansa parlamentin ja toden sanoakseni myös neuvoston tuen noiden voimavarojen ja samalla myös noiden tavoitteiden turvaamiseksi, jotta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue voisi mahdollisimman pian olla unionissa totta ja jotta voisimme yhdessä, toimielinten välisen yhteistyön henkeä kunnioittaen, myötävaikuttaa tämän hankkeen, Amsterdamin sopimuksen todellisen "kruununjalokiven" toteutumiseen.

von Bötticher
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 40:n viimeksi kuluneen vuoden ajan parlamentin painopisteenä on ollut yhteisten sisämarkkinoiden toteuttaminen, ja nyt edessämme on uusi valtava tehtävä luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. Voimme onnistua tässä tehtävässä vain, jos unionin kaikki toimielimet tekevät yhteistyötä tämän kunnianhimoisen tavoitteen hyväksi siten, että ne kunnioittavat toisiaan ja ottavat huomioon kulloisetkin toimivaltuudet.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, haluaisin kuvata teidän kanssanne tehtävää yhteistyötä harmoniseksi ja tulokselliseksi, mutta aiemmin jäin usein sanattomaksi neuvoston meille osoittaman käytöksen vuoksi. Kuten kollega Schulz kuvasi aikoinaan osuvasti valiokunnassa, näytti siltä kuin neuvosto ymmärtäisi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella aluetta, joka perustuu sen omaan hovinarrin vapauteen toimia haluamallaan tavalla, sen turvallisuuteen parlamenttiin nähden ja oikeuteen tehdä ja olla tekemättä mitä se haluaa. Arvoisa ministeri Gomes, kuuntelin tietenkin teidän esitystänne asiasta. Toivon, että parannamme selvästi yhteistyötä tässä mielessä Portugalin puheenjohtajakauden aikana.
Haluaisin korostaa kolmea kohtaa, jotka PPE-ryhmän jäsenten mielestä on asetettava painopisteeksi tällaisen alueen toteuttamisessa. Ensinnäkin: yhteisen turvapaikkaoikeuden luominen ja vastuunjako pakolaisten vastaanottamisessa. Neuvoston on ensi töikseen huolehdittava lopultakin Eurodacin hyväksymisestä, jotta turvapaikkahakijoiden sijoittamista varten luodaan perusedellytykset. Wienin ja Tampereen huippukokouksissa hahmoteltiin tosin alustavaa lähestymistapaa Euroopan laajuiseen turvapaikkaoikeuteen. Niissä osoitettiin kuitenkin valitettavasti pikemminkin vaikeudet kuin tarjottiin ratkaisuja.
Tämän vuoksi neuvoston edustajia kehotetaan kohdistamaan katseensa yli kansallisten muurien ja saattamaan alulle koko unionille yhteinen turvapaikkamenettely. Ei myöskään voi olla oikein, että vain muutamat avuliaat jäsenvaltiot ottavat harteilleen maanosamme pakolaiskurjuuden koko taakan. Ensisijaisena tavoitteena on sen vuoksi oltava sopimus vastuunjaosta.
Toiseksi: järjestäytyneen rikollisuuden Euroopan laajuisen torjunnan kehittäminen muun muassa Europolin ja Eurojustin avulla. Tampereella suunniteltu Eurojustin perustaminen merkitsee meille suurta saavutusta, ja se on nyt toteutettava kiireellisesti. Olemme tyytyväisiä siihen, että Europol pystyi vihdoinkin aloittamaan työnsä. Neuvosto ei saa tästä huolimatta kuitenkaan unohtaa, että rikosten torjunnan tehostamiseksi tarvitaan muutakin kuin Tampereella tehdyt päätökset Europolin tehtävien laajentamisesta; niiden kanssa rinnakkain on sekä vahvistettava henkilövoimavaroja että syvennettävä tehtäviä operatiivisiin toimiin.
Emme vaadi ainoastaan parempaa valvontaa emmekä vain Europolin parempaa valvontaa, vaan me uskomme tässä asiassa sanontaan: vähemmän on joskus enemmän! Tällä hetkellä suurin osa Europolin työntekijöistä toimii ennen kaikkea tietosuojaoikeudellisen itsesääntelyn alalla ja käsittelee 15 kansallisen parlamentin kysymyksiä, ja tämä valvonta on laajaa, joskin tehotonta. Haluamme vähentää valvontasotkuja ja lisätä Euroopan parlamentin parlamentaarista valvontaa haluamatta kuitenkaan estää Europolin työtä. Kannatamme samalla Tampereella ehdotetun eurooppalaisen poliisiopiston perustamista askeleena oikeaan suuntaan.
Kolmanneksi: parlamentin oikeuksien laajentaminen tässä yhteydessä. Jos vain diplomaatit ja byrokraatit päättävät tällaisen alueen perustamisesta, jossa unioni voi puuttua unionin kansalaisten perusoikeuksiin, kun taas Euroopan valitut edustajat voivat vain seurata kehitystä, kuten kaniinit seuraavat käärmeen liikehdintää, siinä tapauksessa tämä alue ei saa kansalaisten hyväksyntää. Siksi parlamentille on annettava kiireellisesti oikeudet osallistua päätöksentekoon tällä alalla, ja - kuten jo todettiin - demokraattisen valvonnan periaatetta on vahvistettava. Haluamme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, joka tukee kansalaisia eikä toimi heitä vastaan.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, minun ei tarvitse sanoa neuvostosta enää mitään. Edellinen puhuja sanoi jo kaiken, sillä hän lainasi viime valiokuntaistunnossa esittämiäni sanoja. Miksi neuvoston on niin vaikeaa tehdä kanssamme yhteistyötä turvallisuuteen, vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi? Tämä kysymys askarruttaa minua yhä uudelleen. Haluan yrittää valaista teille asiaa hieman omasta näkökulmastani.
Turvallisuuteen, vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisessa liikutaan kansallisen itsemääräämisoikeuden perusrakenneosien yhtymäkohdassa. Poliisiviranomaiset ja oikeuspolitiikka ovat itsenäisen valtion itsestään selviä rakenneosia; toisin sanoen kyse on jäsenvaltioiden arkaluonteisista politiikan aloista, näiden alojen yhtymäkohdasta, jolla pyritään näiden politiikkojen yhteisöllistämiseen eli toimivaltuuksien siirtämiseen kansallisesta pääkaupungista eli Lissabonista, Berliinistä tai Pariisista Brysseliin. Se on osa vallansiirtoa.
On tietenkin erittäin vaikea luopua perityistä, perinteisistä täytäntöönpanomuodoista, vaikka itse tunnustaisikin, että poliisiviranomaisten yhteistyö on välttämätöntä; voimme taistella kansainvälistä rikollisuutta vastaan enää vain Euroopan tasolla. Tällöin on välttämätöntä tehdä johtopäätökset ja sanoa: meidän on yhteisöllistettävä välineet organisatorisesti ja lainsäädännöllisesti. Tämä johtaa siihen, että hallitukset, jotka aikovat tehdä näin ja jotka katsovat sen välttämättömäksi, tietävät samalla, että ne riisuvat itsensä vallasta tällä täytäntöönpanoprosessilla. Tämän lisäksi niillä on vielä monimutkainen Euroopan parlamentti.
Meidän on kuitenkin ratkaistava lopultakin tämä kysymys. Jos jatkamme entiseen tapaan viime vuonna saatujen kokemusten perusteella, tapahtuu seuraavaa: turvallisuudesta käytävä keskustelu, keskustelu kansalaisten oikeuksista joutuu kansallisissa parlamenteissa syrjään, jos se toteutetaan puoliksi kansallisella ja puoliksi eurooppalaisella tasolla. Se ei saa täydellistä vastakaikua Euroopan parlamentilta, ja neuvosto kokoontuu suljetuin ovin.
Jos turvallisuuteen, vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttaminen pysyy salaisena, emme saa kansalaisten hyväksyntää tälle alueelle. Sitä koskevissa keskusteluissamme kyse on siis demokratian vakaudesta. Tämän vuoksi hermostun niin usein, en ministerineuvoston vuoksi. Myös ministerit ovat yleensä valittuja edustajia. Kollega Gomes, kollega Costa, komission jäsen Vitorino, me kaikki tulemme periaatteessa samasta tallista. Haluan kuitenkin esittää neuvoston virkamieskoneistolle yhden vetoomuksen. Tässä yhteydessä pätee seuraava periaate: se, joka valmistelee päätöksiä - eli neuvoston virkamieskoneisto -, myös ottaa ne ennalta - ja siksi neuvoston virkamieskoneiston pitäisi osoittaa hieman enemmän rohkeutta demokratiaa kohtaan.

Haluaisin vielä mainita lyhyesti toisen näkökulman, sillä minulla ei ole paljon aikaa. Scoreboard, tulostaulu, kuulostaa saksaksi samalta kuin skateboard, rullalauta. Tämän vuoksi totean, että me tarvitsemme aikataulun, jossa määritetään, kuka panee kulloinkin täytäntöön tietyn aihepiirin ja missä ajassa. Tarvitsemme juuri tätä Vitorinon suunnitelmaa, joka koskee selvästi määritettyjen hankkeiden täytäntöönpanoa selvästi määritetyssä ajassa. Kollega Vitorino, jota kiitän hänen puheestaan, voi kuitenkin tehdä tämän vain, jos hänellä on tarvittavat taloudelliset ja inhimilliset voimavarat. Antakaamme ne hänelle, jotta hän etenisi asiassa nopeammin, mistä me kaikki hyödymme!

Ludford
Olen erittäin tyytyväinen siihen tosiseikkaan, että puheenjohtajavaltio Portugali asettaa oikeus- ja sisäasiat etusijalle tai jalokiviksi kruunuunsa. Minua rohkaisi myös komission jäsen Pattenin huomautukset tänä aamuna nopean toiminnan rahastosta turvallisuuskriisejä varten. Ehkä se lopettaisi sellaiset skandaalit kuten se, että valtiot eivät sijoittaneet Kosovoon niitä poliisivoimia, joita ne lupasivat.
Haluaisin korostaa monien joukosta kolmea aluetta, joilla me tarvitsemme nopeaa edistymistä. Ensimmäinen on turvapaikka. On olennaisen tärkeää luoda yhtenäinen eurooppalainen järjestelmä, joka perustuu oikeudenmukaisuuteen, noudattaa täysin Geneven yleissopimusta ja johon sisältyy asianmukaiset vastaanotto-olosuhteet, mukaan luettuna rutiinipidätysaikojen lopettaminen. Turvapaikkapäätösten teon tulisi kestää kuukausia - ei vuosia.
Toinen alue on vapauden alue: vapaus muuttaa ja asua missä tahansa haluaa unionin alueella; tiedon vapaus; kaikkien niiden Euroopan kansalaisten vapaus äänestää, joilla on Euroopan kansalaisuus - ja tähän ei sisälly pelkästään jäsenvaltioiden kansalaiset vaan myös kolmansien maiden kansalaiset. Antakaamme kansalaistemme tietää, että yhteiset politiikkamme oikeus- ja sisäasioissa koskevat vapauksia, eivät estämistä.
Viimeinen alue, jonka haluan mainita on siviili- ja rikosoikeusjärjestelmien lähentäminen. Euroepäilijät väittävät, että tämä on uhka itsenäisyydelle, kansallisvaltion loppu ja niin edelleen. Tapaus, jossa epäiltyä halutaan kuulusteltavaksi Ranskassa tapahtuneen kolmen naisen murhan yhteydessä, murhattujen joukossa brittiläinen opiskelija, Isabel Peake, joka heitettiin junasta, osoittaa kuitenkin, miksi me tarvitsemme molemminpuolista tunnustamista. Epäilty pidätettiin ja vapautettiin Madridissa, ja nyt hänet on luovutettu Lissabonissa tehdyn pidätyksen jälkeen. Sanovat euroepäilijät mitä tahansa, meidän kaikkien etu on saada aikaan yhteistyötä tällaisissa asioissa.
Lopuksi, kuten on jo sanottu, on olennaista, ja tätä toivoakseni käsitellään HVK:ssa, siirtyä yhteispäätösmenettelyyn Euroopan parlamentin kanssa näissä asioissa, demokraattisen ja oikeudellisen tutkinnan kautta.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, voin vain sanoa vuodesta 1999 lyhyesti seuraavaa: Suomen kylmyyden jälkeen Portugalin aurinko on sydämellisesti tervetullut. Toivon, että onnistumme. Vuoden 1999 Tampereen huippukokous oli varmastikin tärkeä tapahtuma Euroopalle, etenkin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalle alueelle. Useat kysymykset ovat kuitenkin yhä avoinna. Emme ole vielä saaneet vastauksia. Käynnistettävien myönteisten toimenpiteiden ja pelkkien aiejulistusten välillä on vallinnut Tampereen huippukokouksesta lähtien epätasapaino.
Kansalaisuutta ja Euroopan unionin ulkopuolisista maista tulevien ihmisten integrointia koskevat kysymykset ovat yhä auki. Toisaalta on saatettu alulle hyvin konkreettisia turvallisuutta koskevia toimia. Perusoikeuskirjan laatiminen on yksi lähitulevaisuuden tärkeistä hankkeista. On kuitenkin vaikea ennustaa, miltä tällaisen perusoikeuskirjan sisältö näyttää ja miten sen lainsäädännöllinen täytäntöönpano järjestetään, kun ajattelen ihmisiä, jotka eivät tällä hetkellä ole unionin kansalaisia.
Europol-sopimus on nyt tullut virallisesti voimaan. Tampereella huomio kiinnitettiin operatiivisten toimivaltuuksien jakamiseen. Vaadimme edelleen, että sopimus tarkistetaan, niin että parlamentaarisia ja oikeudellisia valvontamahdollisuuksia parannetaan. Sopimusta on tarkasteltava kriittisesti myös Eurodacin osalta. Parlamentti muutti sopimustekstiä. On varmistettava, että neuvosto toimii parlamentin menettelyn mukaisesti. Muita aiheita koskevia aloitteita ei valitettavasti ole vielä saatettu alulle. Odotamme niitä yhä tällä hetkellä.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena Eurooppa on toistaiseksi vielä alue, jolta puuttuvat selvät säännöt tärkeillä aloilla. Olemme ne kuitenkin velkaa Euroopan kansalaisille. Kuultuani sisä- ja oikeusministerin sanat olen optimistinen. Pidän itsestään selvänä, että onnistumme siinä kuuden seuraavan kuukauden aikana.

Sylla
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Terrón I Cusín esittämästä suullisesta kysymyksestä on luullakseni se hyöty, että siinä käsitellään arkaluonteista kysymystä rohkean avomielisesti, sillä meidän on kuusi kuukautta uuden parlamentin toiminnan alkamisen jälkeen kyettävä välittämään voimakas poliittinen sanoma Euroopan kansalaisille. Uskon, että puheenjohtajavaltio Portugali voi vaikuttaa siihen myönteisesti. Me kaikki tunnemme tällä hetkellä maanmiestemme valtavat odotukset vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden, varsinkin yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden, alalla. Heidän etääntymisensä poliittisista asioista ja heidän välinpitämättömyytensä ja joskus jopa vastenmielisyytensä niitä kohtaan painostavat meitä toteuttamaan konkreettisia toimia, joilla vastaamme heidän vaikeuksiinsa. Tämä on ehdoton edellytys sille, että heidät saadaan uudelleen kiinnostumaan politiikasta.
Jotta Euroopasta tulisi rauhan ja veljeyden vertauskuva, on harjoitettava uskaliasta ja jalomielistä politiikkaa, jolla autetaan heikoimmassa asemassa olevia. On laadittava todellinen työttömyydentorjuntaohjelma, sillä juuri tästä vitsauksesta kumpuavat rasismi, muukalaisvihamielisyys, kansalliskiihko ja rasistiset äärioikeistolaiset liikkeet. Heikoimmassa asemassa olevien joukossa, ja minulle on tärkeää puhua tästä kohdasta, ovat siirtolaiset ja pakolaiset. Turvapaikanhakijoiden lähes järjestelmällistä vangitsemista ja heidän kohteluaan rikollisina ei voida enää hyväksyä. Jokaisen turvapaikanhakijan on voitava nauttia oikeudesta oikeudenmukaiseen kuulemiseen ja lykkäävään muutoksenhakuun. Olin todistamassa viime viikolla hieman sattumalta Roissyn lentokentällä erästä harvinaisen väkivaltaista näkyä, jossa kahta nuorta naista, jotka olivat tosin maassa laittomasti, oltiin karkottamassa maasta Conakryyn. Heitä kohdeltiin kuin pahimman luokan rikollisia. He olivat alasti, ja heitä raahattiin lattialla hiuksista mellakkapoliisilauman vartioimina. Puheenjohtajavaltio Portugalin on tehtävä loppu tällaisista barbaarisista käytännöistä.
Meidän tehtävänämme on sen sijaan saattaa, rauhoittaa ja auttaa niitä, jotka pakenevat diktatuureja. Komissio oli ehdottanut unionin pakolaisrahaston perustamista. Parlamentti suhtautui ehdotukseen erittäin myötämielisesti. Tälle rahastolle myönnettäviä määrärahoja koskevan jahkailun asemesta voitte mielestäni tehdä päätöksen tämän rahaston perustamisesta. Puheenjohtajavaltio ja neuvosto voivat konkretisoida sen, mikä hylättiin käsittämättömällä tavalla Tampereen Eurooppa-neuvostossa, vaikka Tampereen kokous muodostikin merkittävän perustan.
Emme voi myöskään tyytyä panemaan merkille Euroopassa tapahtuvan muukalaisvihamielisten suuntausten lisääntymisen ja syrjinnän arkipäiväistymisen ryhtymättä laajamittaisiin toimiin. Rasismin vastaisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen on välttämätöntä. Minkälaisen merkityksen aiotte antaa perustamissopimuksen 13 artiklalle? Mitä aiotte tehdä miesten ja naisten välisen samapalkkaisuuden edistämiseksi? Miten aiotte työskennellä homofobian, rasismin ja sukupuolisyrjinnän hävittämiseksi? On otettava mallia unionin jokaisen jäsenvaltion parhaista käytännöistä.
Kun kuusi unionin jäsenvaltiota myöntää äänioikeuden, neuvoston puheenjohtaja voi ottaa vapauden laajentaa tämän äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden kunnallis- ja Euroopan parlamentin vaaleissa koskemaan kaikkia yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia, jotka ovat asuneet yli viisi vuotta unionin alueella. Ilman henkilöpapereita olevien siirtolaisten tilanteen laillistamisen joissakin maissa, kuten teidän maassanne, on tultava esimerkiksi muille, sillä näitä ilman henkilöpapereita olevia siirtolaisia on nykyisin erittäin paljon, heidän tilanteensa on häikäilemättömien vuokraisäntien käsissä hyvin epävakaa, he ovat riistettyä työvoimaa ja joutuvat kärsimään taloudellisesta hyväksikäytöstä, joka tekee heistä nykyajan orjia.
Sanon yleisemmin, että tällä puheenjohtajakaudella on alettava muuttaa maanmiestemme käyttäytymistä ja suhtautumista vähemmistöjä ja siirtolaisia kohtaan. Siirtolaisuuden katsotaan liian usein merkitsevän turvattomuutta ja väkivaltaa, ja heihin kohdistetaan liian usein pelkästään rankaisutoimia. Miten aiotte saada maanmiehemme ymmärtämään, että siirtolaisuus on nykyisin, kuten aina ennenkin, yhteiskunnallisen ja kulttuurisen rikkauden lähde ja että se on ja pysyy välttämättömänä nykyisessä väestötieteellisessä yhteydessä. Minkälaisia toimia aiotte toteuttaa siirtolaisten aseman arvon nostamiseksi yhteiskunnissamme ja todellisen suojelun takaamiseksi turvapaikanhakijoille?

Andrews
Arvoisa puhemies, turvallisuuteen, vapauteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvalla alueella vallitsee suuri avoimuuden puute. Euroopan unioni on taloudellinen voimakeskus, mutta emme ole siinä asemassa, että voisimme saarnata, kun on kyseessä pakolaisten kohtelu. Rasismin taso yhteiskunnassamme on kauhistuttava.
Irlanti lähetti sukupolvien ajan poikiaan ja tyttäriään turvallisiin paikkoihin kaikkialle maailmaan, mutta nyt kun kelttien tiikeri tarjoaa vaurautta ja hyvinvointia yli odotusten, näytämme erittäin ruman puolen luonteestamme. Rasismi Irlannissa on kotoperäistä. Poliittisille johtajillemme on ollut jonkinlainen järkytys huomata, että meidän on nyt otettava oma osuutemme pakolaisista, joita on tullut Euroopan unioniin jo kauan. Olemme jäljessä tämän asian käsittelyssä, ja hallitus tekee kaikkensa saadakseen muut kiinni. Halukkuutta on, mutta myös pelko leviää, ja tämän pelon hälventämiseksi meidän on löydettävä poliittista ja uskonnollista johtajuutta, ei pelkästään Irlannista vaan myös muualta Euroopan unionista.

Turco
Arvoisa puhemies, voimme todeta, että puolusteleva ja pidättyvä puheenjohtajuus on päättynyt, puheenjohtajuus, joka on estänyt meitä käymästä sellaista keskustelua, jota olemme sen sijaan tänään voineet käydä. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä kollegat von Boetticher ja Schulz sanoivat, ja mielestäni on täysin totta, että Euroopan parlamentin ja tuomioistuimen pitää olla vahvemmin mukana vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamisessa joutumatta luopumaan arvovallastaan. Jotta kuitenkaan ei tarvitsisi toistaa tavanomaista pikku teatteria, jota esittämällä me puolen vuoden välein käymme mielivaltaisesti neuvoston puheenjohtajan kimppuun, parlamentilla olisi ehkä syytä olla rohkeutta ryhtyä voimakkaisiin poliittisiin toimiin, jotta seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa päätetään laajentaa yhteispäätöstä välittömästi, eikä sitä odoteta vielä toiset viisi vuotta.

Krarup
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevat kaksi kysymystä, jotka kuulostavat hyvin samanlaisilta, ovat vain seurausta mantrasta, joka on viime vuosina muuttanut politiikkaa enemmän tai vähemmän eräänlaiseksi ideologiaksi - hyvältä kuulostavaksi, mutta turmiolliseksi. Nykyinen EU-mantramme on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. Kaiken taustalla on komission, neuvoston ja parlamentin huomattavan enemmistön toinen tavoite, nimittäin kyseisen alueen toteuttaminen. Ja kukapa ei kannattaisi vapautta, turvallisuutta ja oikeutta? Ongelmana on vain se, että EU ei voi toteuttaa näitä asioita lainsäädäntömääräyksien ja muiden ylikansallisten päätösten avulla. Vapaus, turvallisuus ja oikeus ovat yhteiskunnan perusta. Jokaisen yhteiskunnan menneisyys, sen yhteiskunnalliset kokemukset ja poliittinen kehitys ovat jättäneet siihen jälkensä. EU ei pysty toteuttamaan aluetta, ilman että yhteiskunta kärsisi siitä. Juuri se on kuitenkin vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevan mantran varsinainen merkitys. Tarkoituksena ei ole kansalaisten oikeusturvan varmistaminen. Siihen tarkoitukseen meillä on kansalliset oikeusjärjestelmät. Tarkoituksena on siirtää elintärkeitä yhteiskunnan rikosoikeuteen, rikospolitiikkaan ja oikeudenkäyntiin kuuluvia osia EU:n alaisuuteen. Kyse on yhdentymisen lisäämisestä, joka kauniista ulkokuorestaan huolimatta merkitsee valvonnan ja sorron lisääntymistä. Ajatelkaapa vain kaikkia niitä päätöksiä, joita olemme tehneet Eurooppa-linnoituksesta, Schengenistä, Eurodacista ja niin edelleen. Jokainen demokraatti näkee tässä kaksi avainongelmaa. Ensiksikin suunnitellut toimet ovat täysin epärealistisia. Kuinka voidaan olettaa, että EU:n toimielimet, jotka jo nykyäänkin ovat ylikuormitettuja, voisivat toteuttaa nämä kunnianhimoiset hankkeet? Ajatelkaa viime vuosina esiintynyttä ikävää arvostelua, joka on kohdistunut komission kunnollisuuden, etiikan ja vastuullisuuden puutteeseen. Sehän ilmenee epäsuorasti myös kysymyksistä. Toiseksi hankkeet kuitenkin kuormittavat kansallisia demokratioita, tekevät ne lähes toimintakyvyttömäksi. Niin kauan kuin kyse oli sisämarkkinoista, EU hyökkäsi vain ruumiin kimppuun. Nyt hyökkäyksen kohteena on sielu.

Paisley
Arvoisa puhemies, tänään Pohjois-Irlannin kansa huomaa kummallista ironiaa. Komission jäsen Patten puhui parlamentissa vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden puolesta, ja kuitenkin hänen raportissaan, joka oli Ison-Britannian alahuoneen käsiteltävänä ja joka hyväksyttiin, lopetetaan Pohjois-Irlannin poliisivoimat ja saatetaan Pohjois-Irlannin ihmiset kummastakin uskontokunnasta terroristien käsiin. IRA:n terroristit eivät ole luovuttaneet aseitaan, eivätkä myöskään lojalistiterroristit, ja kuitenkin poliisivoimat pakotetaan asemaan, jossa niillä ei ole valtaa vastustaa terroristiyhteisöä.
Saanen tarkastella sen päivän lukuja, jona sopimus allekirjoitettiin. Vuonna 1998 tapahtui 55 murhaa. Vuonna 1999 tapahtui 7 murhaa, eikä siinä ole mukana Omaghin pommia, jossa 29 sai surmansa ja 300 loukkaantui. Vuosina 1998 ja 1999 lojalistit pahoinpitelivät ja ampuivat 123 ihmistä, kun taas republikaanit pahoinpitelivät ja ampuivat 93 ihmistä. Lojalisteja vastaan nostettuja syytteitä oli vuonna 1999 yhteensä 193 ja republikaaneja vastaan nostettuja 97.
Vuoden 2000 tammikuun jälkeen on tapahtunut kuusi lojalistien aiheuttamaa ampumistapausta ja kaksi republikaanien tekemää, lojalistit ovat olleet mukana kuudessa vakavassa pahoinpitelyssä, joista yksi on johtanut toiseen murhaan, ja republikaanit ovat olleet mukana viidessä vakavassa pahoinpitelyssä.
Arvoisa puhemies, tämä tilanne ei voi jatkua, vaan se on korjattava.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus on merkinnyt unionille tärkeää tavoitetta. Se on merkinnyt tehtävää, joka meidän kaikkien parlamentin jäsenten, neuvoston ja komission on otettava hoitaaksemme tämän toimikauden aikana: vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista.
Tampereen Eurooppa-neuvostossa, joka oli tämän tavoitteen moottorina ja alkuunpanijana, ehdotettiin joitakin päämääriä, mutta viisi vuotta, jonka on arvioitu olevan perustamissopimuksen IV osaston toteuttamiseen tarvittava aika, on liian monta vuotta odottaa ratkaisuja sellaisiin ongelmiin, jotka vaativat niitä välittömästi.
Ensinnäkin olen sitä mieltä, että parlamentti ei saa jäädä tällä alalla tehtävien tärkeiden päätösten ulkopuolelle ja että parlamentin osallistuminen päätöksentekoprosessiin on taattava, erityisesti silloin, kun kyseessä on kansalaisia koskeva hanke, kuten komission jäsen sanoi.
Toiseksi olen sitä mieltä, että on pyrittävä hyväksymään nopeasti yhteinen turvapaikkajärjestelmä ja hyväksyttävä yhteiset menettelysäännöt sekä ennen kaikkea tehtävä loppu nykyisestä epäselvyydestä poliittisista syistä johtuvan maahanmuuton ja taloudellisista syistä johtuvan maahanmuuton välillä. Viimeisimmät kotimaassani Espanjassa tai Belgiassa hyväksytyt ulkomaalaislait varoittavat siitä, että maahanmuuttopolitiikan sisällyttäminen yhteisön säännöstöön on hyväksyttävä kiireellisesti.
Kolmas ja viimeinen mielipiteeni liittyy unionin ulkoisiin toimiin maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa. Emme saa emmekä voi antaa sellaista vaikutelmaa, että unioni pyrkii yksinomaan puolustautumaan elintasopakolaisten ja taloudellisista syistä maahan muuttavien henkilöiden vyöryä vastaan. Meidän on panostettava kehitysyhteistyöpolitiikkaan itäisten ja Välimeren alueen rajanaapuriemme kanssa, mutta se on tehtävä kurinalaisesti, rahoitusapua antamalla ja tiiviissä yhteistyössä niiden julkisten laitosten kanssa, jotka toimivat yhteistyössä niiden kansalaisten suojelemiseksi, joiden perusoikeuksia loukataan tai jotka haluavat muuttaa maasta, jotta voisivat täyttää perustarpeensa.
Lopuksi, mitä perusoikeuskirjaan tulee, unionin kansalaisille on tärkeää voida visualisoida kansalaisuutensa. He eivät tyydy euroon eivätkä työpaikkaan, eivätkä edes turvallisuuteensa. He tarvitsevat "eurooppalaisen sielun", kuten eräs kuuluisa espanjalainen professori sanoi.

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, toisin kuin jotkut aikaisemmista puhujista, haluan palata Portugalin ministerien ja komission jäsen Vitorinon sanoihin. Tämän trion sanat olivat kuin musiikkia korvillemme, kuten jäsen Ceyhun sanoi. Kuten kaiken musiikin, senkin pitää olla kaunis sävelmä ja kunnolla sovitettu. Monet meistä täällä suhtautuvat erittäin optimistisesti kuuteen seuraavaan kuukauteen. Soittamamme sävelmä on se, jota eurooppalaiset ihmiset kuuntelevat, ja he haluavat kuulla oikeanlaisen sävelmän. Sellaisena kuin se tänä iltapäivänä kuvattiin, se auttaa vaimentamaan joitakin niistä epämiellyttävistä sävelmistä, joita kuulimme Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä ja muutaman viime kuukauden aikana. Amsterdamin sopimus ja Tampereen Eurooppa-neuvosto rakentuivat tälle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvalle alueelle Euroopan unionissa.
Yksi alue on kuitenkin äärimmäisen tärkeä, ja parlamentin on oltava siinä mukana: nimittäin tutkinta. On olemassa niin paljon lainsäädäntöä - ja pidän Portugalin viime viikolla meille esittelemää ohjelmaa erittäin myönteisenä -, mutta meidän on oltava täysin varmoja siitä, että se on tutkittu, että ihmiset tässä parlamentissa ja Euroopan kansalaiset ovat mukana kaikessa siihen liittyvässä. Meidän on myös varmistettava, että yksityiskohdat ovat sovellettavissa, asiamukaisia ja olennaisia eri maille.
Haluaisin kiinnittää huomiota joihinkin näkökohtiin niissä päätöslauselmissa, jotka ovat tänä iltapäivänä käsiteltävänämme, yhteen tai kahteen niistä viitattiin aikaisemmin. Pidän myönteisenä siirtymistä oikeusjärjestelmien tunnustamiseen eri maissa ja rikoksiin liittyvää yhteistyötä. Tämä on alue, johon Euroopan kansalaiset reagoivat ja josta he ovat iloisia. Komission ja neuvoston on kuitenkin tiedettävä, että tässä parlamentissa on monia ihmisiä, jotka suhtautuvat varauksellisesti esimerkiksi Eurodac-järjestelmään. Hyväksymme neuvoston määräävän osan tässä, mutta varauksellisuutta on olemassa, ja olen varma, että neuvosto kuuntelee vaaleilla valittujen parlamentin jäsenten sanoja, kun he käyvät sitä läpi yksityiskohtaisemmin.
Jäsen Schulz sanoi aikaisemmin, että hän ei ole varma "scoreboard"sanan (tulostaulu) määritelmästä. Kaikki englantilaiset ja britit, jotka seuraavat krikettiä, tietävät mikä on tulostaulu. Tulostaulu kertoo ihmisille pelitilanteen; sen on oltava ajan tasalla ja sen on oltava selkeä ja näkyvä. Olen varma, että komission jäsen Vitorino varmistaa, että näin on. Toivon, että kuuden kuukauden kuluttua musiikki soi edelleen ja että eurooppalaiset ihmiset edelleen kuuntelevat sitä.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa tervetulleeksi neuvoston puheenjohtajan ja hänen kollegansa oikeusministeriöstä, Costan, ja kiittää heitä siitä tavasta, jolla he toivottivat minun valiokuntani tervetulleeksi Lissaboniin viime viikolla, ja niistä rakentavista kokouksista, joita meillä oli ilo pitää. Amsterdamissa ja Tampereella on annettu meille paljon työtä yhdessä tehtäväksi, kuten jäsen Terrónin tekemä erinomainen päätöslauselmaluonnos tänään osoittaa.
Haluaisin esittää kolme lyhyttä näkökohtaa. Ensimmäinen on se, että tarvitsemme kypsää vuoropuhelua neuvoston ja Euroopan parlamentin välille. Siitä on juuri ja juuri kuusi kuukautta, kun Amsterdamissa näille kahdelle järjestölle sälytettiin velvollisuus työskennellä yhdessä; olemme ottaneet toisistamme mittaa, meillä on ollut pari pientä nahinaa, mutta meidän olisi työskenneltävä tehokkaasti yhdessä. Lopettakaamme varjonyrkkeily. Lopettakaamme mutkikkaat farssit ja kunnioittakaamme niitä velvollisuuksia, jotka sopimukset ovat meille sälyttäneet ja niitä aikarajoja, joita on annettu täydelle demokraattiselle keskustelulle. Olkaa hyvä ja ottakaa meidät mukaan sekä politiikkaa että prosesseja koskeviin keskusteluihinne. Älkäämme teeskennelkö, että kansalliset parlamentit pystyvät harjoittamaan tehokasta hallituksen toimien demokraattista valvontaa tällä alueella.
Toinen näkökohtani on se, että tarvitsemme komission, jolla on kunnolliset resurssit. Olemme perustaneet uuden pääosaston, jossa on kuitenkin kaikki mukaan luettuna vain 70 ihmistä. On olemassa sopimus tämän luvun kaksinkertaistamisesta, mutta käsittääkseni toistaiseksi ei ole tullut yhtään ihmistä. Olemme sälyttämässä komissiolle valtavaa tehtävää, jossa vähäisin osa ei ole tulostaulun laatiminen. Neuvoston ja parlamentin on työskenneltävä yhdessä tarjotakseen komission tarvitsemat resurssit.
Lopuksi keskustelun sisällöstä: olen tyytyväinen siihen seikkaan, että puheenjohtajavaltio on asettanut vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen ensimmäiseksi arvojärjestyksessään. Kaikki hyvät asiat tulevat kolmen ryhmissä, erityisesti meidän politiikkamme alueella. Kaksisataa vuotta sitten puhuttiin vapaudesta, veljeydestä ja tasa-arvosta, ja asiat etenivät oikein hyvin, kunnes vasemmistohallitukset nostivat tasa-arvon muiden edelle. Nyt puhutaan vapaudesta, turvallisuudesta ja oikeudenmukaisuudesta, ja toivon, että tämän hetkiset vasemmistohallitukset vastustavat kiusausta nostaa turvallisuus, niin tärkeä kuin se onkin, yhtä tärkeiden vapauden ja oikeudenmukaisuuden tarpeiden edelle.

Boumediene-Thiery
Hyvät kollegat, jos on syytä palauttaa mieliin tärkeimmät saavutukset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamisessa, edistystä on tosiaankin saatava yhä aikaan. Tuomioistuimen rooli asiassa on vieläkin liian rajallinen, ja asian yhteisöllistäminen on vaillinaista. Riittää, kun katsoo Belgian tekemää yksipuolista päätöstä palauttaa rajavalvonta. Perusoikeuskirjan laatimispäätökseen on suhtauduttava myötämielisesti, mutta on vaikea ennustaa sen sisältöä ja oikeudellista merkitystä, sitä, tuleeko siitä sitova vai vertauskuvallinen, ja käsittääkö se kaikki kansalaiset heidän kansallisuudestaan riippumatta vai jäävätkö jotkut sen ulkopuolelle.
Voi vain pahoitella sitä, ettei unionin kansalaisuuden ja unionin kaikkien asukkaiden poliittisten oikeuksien asiaa edistetä ollenkaan. Jos korkean tason työryhmän laatimilla toimintasuunnitelmilla pyritään rajoittamaan tulevaisuudessa siirtolaisvirtaa, nämä suunnitelmat eivät paranna mitenkään asianosaisten maiden ihmisoikeus-, perusvapaus- ja taloudellista tilannetta. Tiedämme, että yhteistyö- ja assosiaatiosopimuksiin sisällytetään takaisinottolausekkeita. Ne merkitsevät kuitenkin vakavaa uhkaa rajalta käännyttämättä jättämisen periaatteelle. Lisäksi on pantava merkille, että neuvosto antoi nämä määräykset menettelyssä ilman keskustelua ja ilman parlamentin kuulemista. Perustava huoli on kuitenkin yhä....
(Puhemies keskeytti puhujan.).

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä kollegoihini ja toivottaa tervetulleeksi neuvoston edustajat sekä komission jäsenen. Kiitän heitä heidän lausunnoistaan parlamentille.
Sen sijasta, että palaisin niille alueille, joita on jo käsitelty, haluaisin käsitellä yhtä erityistä aihetta: huumekysymystä ja sitä, kuinka puutumme huumekulttuurin tunkeutumiseen yhteiskuntiimme. Odotan puheenjohtajavaltio Portugalin rakentavan sille valtavalle työlle, jonka puheenjohtajavaltio Suomi teki tuodessaan esiin koordinoituja suunnitelmia ja toimintaa jäsenvaltioiden välille. Meillä on jo kansainvälisellä tasolla valmiita suunnitelmia huumekaupan, rahanpesun ja muun sellaisen torjumiseksi. Tuon tämän kuitenkin ihmisläheisemmälle tasolle: avun antamiseen niille ihmisille, jotka yrittävät päästä eroon huumeista, kunnollisen valvonnan ja kunnollisten kuntoutusmekanismien antamiseen; toiseksi koordinointiin poliisivoimien ja oikeuslaitoksen kesken yleisten rangaistusten ja yleisten lakien osalta: kolmanneksi nuorille suunnatun tiedotus- ja tiedostamiskampanjan aloittamiseen; ja sellaisten vaarallisten sanojen kuin "normalisointi" ja "haittojen vähentäminen" käytön lopettamiseen ja sen osoittamiseen, että mikä tahansa päättäväisyyden heikentyminen sen varmistamisessa, että huumeita ei laillisteta, on kaikkien ihmisten hyväksi.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää minulle annetun muutaman sekunnin puheajan siihen, että komission edustajalle puhuessani viittaan siihen tai muistutan häntä siitä, että tällä hetkellä jäsenvaltio Belgiassa hallitus toteuttaa sellaista politiikkaa, että tuhansien tai ehkä kymmenientuhansien laittomien maahanmuuttajien asema laillistetaan ja että he saavat pysyvän oleskeluluvan, oikeuden perheiden yhdistämiseen ja niin edelleen.
Tämä Belgian hallituksen toimenpide rikkoo räikeästi Schengenin sopimusta. Olen lähettänyt tästä asiasta 23. joulukuuta kirjallisen valituksen komission jäsen Vitorinolle. Haluaisin pyytää häntä tarkastelemaan tätä valitusta ja ilmoittamaan minulle lähiaikoina, mihin toimenpiteisiin komissio ryhtyy rangaistakseen perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla Belgian hallitusta tästä Schengenin sopimuksen rikkomisesta.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisat herrat Portugalista, etenkin neuvoston edustajat, me kohdistamme teihin suuria odotuksia. Haluaisin antaa teille esimerkin, miten voitte täyttää nämä odotukset suhteellisen nopeasti ainakin yhdellä suppealla segmentillä.
Kyse on Eurodacista. Muistanette, että päätimme suurin odotuksin täällä Euroopan parlamentissa joulukuussa, että Eurodac toteutetaan niin asetuksena kuin järjestelmänäkin, nimittäin yhteisövälineenä, jota tarvitsemme ehdottomasti, jotta voimme estää moninkertaiset turvapaikkahakemukset, saada käyttöömme välineen rikosten torjumiseksi ja etenkin määrittää selvästi, mikä jäsenvaltio on vastuussa turvapaikkamenettelystä. Kannatimme tällöin selvästi tämän välineen käyttöönottoa, kuten myös täytäntöönpanokomiteaa, joka sijoittuu asiaa koskevan tietokannan tavoin komission alueelle. Olimme sitä mieltä, että Eurodacista tulee totta. Myös Tampereella olimme sitä mieltä, että Eurodacista tulee totta. Jo seuraavassa huippukokouksessa joulukuussa neuvosto lähti kuitenkin omille teilleen ja otti taas suuren askeleen taaksepäin, sillä se päätti - minkä me ehdottomasti torjumme -, että täytäntöönpanovaltuudet säilyvät edelleen neuvostolla, että sääntelykomitea asetetaan neuvoston alaisuuteen ja että Gibraltaria käytetään mahdollisesti painostuskeinona.
Tämä on malliesimerkki siitä, miten me emme halua toteuttaa tätä työtä. Pyydän hartaasti ryhmäni puolesta, että teette kaikkenne, jotta Eurodac otetaan välittömästi ja kiireellisesti käyttöön turvapaikkaväärinkäytösten ja rikosten torjunnan välineenä ja turvapaikkamenettelyn nopean käsittelyn välineenä. Jos kerrotte meille tänään, miten te haluatte edetä, tekisitte meille suuren palveluksen.

Karamanou
Arvoisa puhemies, arvoisat ministerit, arvoisa komission jäsen, vuoden 1999 päätösten sadonkorjuu on todellakin ollut hyvä. Voisi sanoa, että se on ollut niin hyvä, että sen sulattelusta eli päätösten toteuttamisesta tulee vaikeaa. Viittaan erityisesti neuvostoon ja jäsenvaltioiden toimettomuuteen yhteisten päätösten toteuttamisessa.
Kuitenkin kulunutta kautta ovat myönteisesti leimanneet monet käännekohdan muodostavat päätökset, kuten Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon aloittaminen, Schengenin sopimuksen liittäminen yhteisön säännöstöön, Kölnin Eurooppa-neuvoston päätös Euroopan perusoikeuskirjan laatimisesta, Tampereen ylimääräinen huippukokous, jossa jäsenvaltiot sitoutuivat yhteisiin suuntiin, prioriteetteihin ja tavoitteisiin yhteisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi. Vaikka emme unohdakaan saavutettua edistymistä, me Euroopan parlamentissa panemme merkille neuvoston selvän haluttomuuden toteuttaa päätöksiä monilla aloilla, yhteisen näkemyksen puuttumisen ja ennen kaikkea avoimuuden ja yhteistyöhalun puutteen Euroopan parlamentin suhteen.
Kuten sanoin, olette ehkä voineet todeta, että Euroopan parlamentti ei ole valmis pysymään pelkässä tarkkailijan roolissa. Se ei myöskään lakkaa esittämästä kriittisiä kysymyksiä, kuten, miten pitkälle olette valmiita menemään ja mihin lainsäädännöllisiin ynnä muihin toimiin olette valmiita ryhtymään, jotta voitaisiin torjua häpeällistä ihmiskauppaa, Internetin lapsipornoa, huumeita ja järjestäytynyttä rikollisuutta. Aiotteko edetä yhteiseen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan? Mitä aiotte tehdä maahanmuuttajien sosiaalisen sopeuttamisen hyväksi, heidän perheidensä yhdistämiseksi ja sen hyväksi, että heidän oikeutensa ja velvollisuutensa tunnustettaisiin vastaaviksi kuin ne, jotka pätevät unionin kansalaisiin? Kenties teidän pitäisi YK:n asiantuntijoiden kuvailemassa uudessa väestöllisessä tilanteessa hylätä perinteisen konservatiiviset näkemyksenne pakolaisista ja maahanmuuttajista. Minä odotan paljon Portugalin puheenjohtajakaudelta.

MacCormick
Arvoisa puheenjohtaja, pidän myönteisenä suurta osaa, itse asiassa suurinta osaa, siitä, mitä tässä keskustelussa on sanottu. Haluaisin kuitenkin lisätä varoituksen sanan. Tässä yhteisössä vaarana ei ole se, että perusoikeuskirjoja on liian vähän, vaan että niitä on liian monta: kansalliset, Euroopan unionin ja Euroopan yleissopimukset; sellaisia tuomioistuimia, jotka saavat sanoa viimeisen sanan meidän oikeuksistamme, ei ole liian vähän vaan ehkä liian monta - täällä on tuomioistuin joen toisella puolella, Luxemburgissa on tuomioistuin. Tuomioistuimia on myös Karlsruhessa, Lontoossa, Lissabonissa, Dublinissa ja Edinburghissa.
Meidän on varmistettava, että se, mitä teemme, on järkevää. Meidän ei pidä saada aikaan hämmennystä ja konflikteja oikeuslaitosten välille oikeuksien osalta, koska se olisi vapautta, oikeudenmukaisuutta ja turvallisuutta vastaan. Lyhyesti sanottuna meillä on siis oltava ja meidän on ylläpidettävä korkeimpia mahdollisia yhteisiä standardeja ja löydettävä tavat niiden takaamiseksi. Meidän on kuitenkin aina muistettava toissijaisuus. Kuten kaikki täällä parlamentissa minäkin haluan vapautta, oikeudenmukaisuutta ja turvallisuutta. En halua nähdä niiden vajoavan ylikeskittymiseen, kaaokseen ja sekaannukseen.

Gomes
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa hyvin nopeasti seuraavaa: parlamentin jäsenten puheenvuoroissa otettiin esille useita kysymyksiä Portugalin puheenjohtajuudesta. Parlamentin puhemies antoi ymmärtää, että käytettävissämme oleva aika on hyvin lyhyt ja sen vuoksi pyrimme, minä ja kollegani, vastaamaan objektiivisesti kaikkiin täällä esille otettuihin kysymyksiin parlamentaarisen valiokunnan kokouksessa, jossa olemme ensi viikolla läsnä.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
Suuret kiitokset, arvoisa ministeri!
Keskustelu on päättynyt.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että neuvosto antoi vastauksen sekä suullisesti että kirjallisesti. Tämä oli todellakin huomattavan tehokasta toimintaa.
Säästän muutaman sekunnin, sillä halusin ehdottaa neuvostolle, että jatkaisimme keskustelua seuraavassa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kokouksessa. Siellä meillä on mahdollisuus kommentoida näitä vastauksia ja kertoa huolenaiheistamme myös komissiolle.
Henkilökohtaisesti olen iloinen joistakin vastauksista, jotka liittyvät esimerkiksi sellaisiin herkkiin asioihin kuten Schengenin sopimus tai Europol-yleissopimus toivomme, että sitä tarkistettaisiin ja iloitsen myös oikeusministerin sanoista, joiden mukaan Europol pyritään asettamaan oikeuslaitoksen tuomiovallan alaisuuteen. Toivon, että tämä sama tehdään myös parlamentin valvontavallan osalta.
Arvoisat neuvoston edustajat, aiomme antaa kuukauden sisällä parlamentin käsiteltäväksi päätöslauselmaesityksen. Olen varma, että koska olette osoittaneet tänään suurta halukkuutta, ensimmäinen asia, joka tulee tapahtumaan tässä uudessa välillämme vallitsevassa yhteisymmärryksen ilmapiirissä on se, että otatte huomioon antamamme päätöslauselmaesityksen.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0003/2000).

Puhemies


Ioannis Souladakis
Kysymys nro 1 (H-0780/99):
Aihe: Ydinvoimalan rakentaminen Turkkiin maanjäristysherkälle alueelle Turkissa sattui äskettäin kaksi maanjäristystä, jotka olivat voimakkuudeltaan yli seitsemän Richterin asteikolla. Suurta huolestuneisuutta herättää se, että Turkki aikoo itsepintaisesti rakentaa erittäin kalliita ydinreaktoreita Akkuyun alueelle ja että Atatürk-patojen tuottamat energiavarat viedään kolmansiin maihin, kun samaan aikaan EU, talousarviotaan leikaten, tuhlaa varoja maanjäristysten aiheuttamien vahinkojen korjaamiseen. Turkin ydinvoimaa koskevissa suunnitelmissa jätetään huomioimatta Turkin ja sitä ympäröivän laajemman alueen asukkaille ja ekosysteemeille aiheutuvat vaarat, ja nämä suunnitelmat herättävät epäilyksiä Turkin poliittis-sotilaallisen johdon ennalta laatimista salaisista suunnitelmista hankkia ydinteknologiaa, joka suo mahdollisuuden ydinaseiden kehittämiseen. On otettava huomioon, että Turkki pyrkii rakentamaan kanadalaista alkuperää olevia reaktoreita, jotka vastaavat Intian ja Pakistanin hankkimia reaktoreita.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä ydinonnettomuuksien välttämiseksi ja ydinaseiden leviämisen estämiseksi maahan, joka haluaa liittyä EU:hun ja joka tuhlaa valtavia määriä ydinvoimaohjelmiin, mutta samaan aikaan imee talousapuna myönnettyjä EU:n varoja?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, neuvosto haluaa tuoda julki, että Turkki on allekirjoittanut ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen, jonka tavoitteet sisältyvät niihin huolenaiheisiin, jotka parlamentin jäsen ilmaisi.
Itse asiassa tällä yleissopimuksella, joka tuli voimaan 24. lokakuuta 1996, on nimenomaan tarkoitus saavuttaa ja säilyttää maailmanlaajuisesti korkea ydinturvallisuuden taso kansallisten toimien ja kansainvälisen tason yhteistyön avulla. Sen tavoitteena on myös perustaa ja ylläpitää ydinvoimaloissa suojausta mahdollisten säteilyriskien varalta, millä pyritään suojelemaan ihmisiä, yhteiskuntaa ja ympäristöä vahingolliselta ionisoivalta säteilyltä, jota tämäntyyppisistä laitoksista voi levitä.
Kuten tiedetään, yleissopimus koskee myös säteilyonnettomuuksien ehkäisyä ja tällaisten onnettomuuksien seurausten lievittämistä. Lisäksi haluaisin huomauttaa parlamentin jäsenelle, että Turkin Euroopan unionin hakijavaltiona pitää ennemmin tai myöhemmin, tämä on liittymisen ennakkoehto - ja uskon, että tämä on pian tärkeää - ottaa omaan jäsenyyden valmisteluohjelmaansa sellainen politiikan kokonaisuus, että se voi sopivassa ajassa hyväksyä yhteisön säännöstön valmisteluohjelmaansa, joka tämän seurauksena sisältää kaikki voimassa olevat määräykset ydinturvallisuuden alalta.

Souladakis
Kiitos vastauksesta. Haluaisin kuitenkin vielä lisätä seuraavaa. Tällä yksiköllä Turkki pyrkii lisäämään energiantuotantoaan 2 prosentilla. Kuitenkin on sanottu, että se pyrkii hankkimaan Cadou-tyyppisiä reaktoreita, samoja, joita Pakistan ja Intia hankkivat ja joiden avulla ne saivat ydinaseen. Tätä taustaa vasten tätä kysymystä pitää tutkia, koska Kaukasuksen herkkä tilanne voi herättää monia kummallisia ajatuksia.
Toiseksi käsittelen voimaloiden turvallisuutta. Suuren maanjäristysriskin alueilla ei riitä, että rakennukset kestävät hyvin maanjäristyksiä, koska epätavallisissa tapauksissa - puhun insinöörinä - käytetään simulaatioita, joilla tutkitaan vaaratilanteiden mahdollisia seurauksia. Toimivia ydinvoimaloita ei kuitenkaan voida simuloida, se ei ole mahdollista. Tässä mielessä tällaisten ydinvoimaloiden rakentaminen on ehdottomasti etukäteen kiellettävä kaikilla korkean maanjäristysriskin alueilla.
Tässä mielessä, koska Turkki kolkuttelee jo Euroopan unionin portteja, meidän pitää edistää rauhaan, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen syntymistä myös siellä. Tämä on meidän tehtävämme ja kysymykseni tarkoitus.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, tunnustan, että parlamentin jäsenen lisäperustelut ovat asianmukaisia. Tosiasiassa kyse on hyvin arkaluonteisesta asiasta. Lisäksi, kuten hän varmaan ymmärtää, tämä kysymys ei koske ainoastaan sitä, että Turkki sijaitsee lähellä Euroopan unionin tämänhetkistä aluetta, vaan se koskee myös muita valtioita, joiden kanssa meillä on suhteet omassa naapurustossamme. Ymmärrämme huolestuneisuutenne emmekä jätä sitä ottamatta huomioon, nimittäin tulevissa yhteyksissä, joita meillä tulee olemaan Turkin kanssa, kun määrittelemme Turkin omaa jäsenyyden valmisteluohjelmaa koskevaa asialistaa. Tämä asia tulee luonnollisesti olemaan keskeinen huolemme, eikä Euroopan komissio varmasti jätä ottamatta sitä huomioon.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Newton Dunnin tekemän kysymyksen osalta, uskon, että tiedossa on yleisesti - vaikkakin minun nyt kannattaa viitata asiaan, jotta se tulee kirjatuksi muistiin -, että neuvoston pääsihteeristö on vuodesta 1996 lähtien laatinut kuukausittain kertomuksen neuvoston hyväksymistä lopullisista lainsäädäntötoimista. Siinä kertomuksessa on liitteenä, kuten tiedetään, mahdolliset pöytäkirjan julkilausumat, jotka pitävät sisällään vastustavat äänet, poissalot ja äänestysselitykset.
Toukokuusta 1999 lähtien (ja puhumme siis Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeisestä ajasta) tämä kertomus on lisäksi pitänyt sisällään ne toimet, joissa neuvosto ei ole lainsäätäjän roolissa, lukuun ottamatta eräitä lyhytkantoisia toimia, kuten oikeudenkäyntimenettelyä koskevat päätökset. Tässä tapauksessa kertomus voi sisältää myös äänestystuloksen, mikäli neuvosto niin päättää. Lisäksi pääsihteeristö soveltaa vuonna 1993 hyväksyttyä työjärjestystä, joka korvattiin juuri neuvoston 31. toukokuuta 1999 antamalla päätöksellä, ja se julkaisee lehdistötiedotteissa jokaisen neuvoston istunnon jälkeen mahdolliset äänestystulokset ja äänestysselitykset aina, kun neuvosto toimii lainsäätäjänä, samoin kuin myös muissa tapauksissa, joissa neuvosto itse on tehnyt ad hoc -päätöksiä.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta lähtien ja aina kun neuvosto toimii lainsäätäjänä - ja tämä ero on tärkeä ministerikokousten toiminnan osalta - tulokset ja äänestysselitykset, samoin kuin pöytäkirjan julkilausumat julkaistaan systemaattisesti. Koska julkaisusäännöt ovat samat neuvoston pöytäkirjojen kuukausittaisten kertomusten laadinnalle ja lehdistötiedotteille, mahdollinen äänestys, jossa punnitaan monenlaista tietoa, on täsmälleen samanlainen, lukuun ottamatta jotakin erehdystä, joka voi mahdollisesti tapahtua.
Mitä tulee parlamentin jäsenten Frahmin ja Sjöstedin kysymyksiin, voin vakuuttaa, että todellakin perustamissopimuksen 255 artiklan 2 kohdan mukaan ja niiden muutosten mukaan, jotka siihen tehtiin Amsterdamin sopimuksessa, neuvosto tulee määrittelemään ne pääperiaatteet ja rajoitukset, joiden mukaan julkisen tai yksityisen edun vuoksi säädellään oikeutta saada tietoja asiakirjoista. Neuvosto keskustelee asiasta yhteispäätösmenettelyn mukaisesti tämän parlamentin kanssa ja Euroopan komission ehdotuksen pohjalta. Tämä ehdotus täytyy esitellä - kuten varmaan tiedätte, tuolla soveltamisalalla, joka Amsterdamin sopimuksessa ennakoidaan - kahden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta - eli ennen 1. toukokuuta 2001. Koska neuvosto ei ole saanut tähän mennessä komissiolta tätä asiaa koskevaa ehdotusta, en voi vastata yksityiskohtia koskeviin huomautuksiin, joita parlamentin jäsenten kysymyksissä on tullut esiin kuten varmaan ymmärrätte.

Newton Dunn
Kiitos, arvoisa puhemies ja kiitos arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Olen varma, että neuvoston puheenjohtaja on oikein miellyttävä mies ja oikein kiltti vaimolleen ja lapsilleen ja koiralleen. Suhtaudun kuitenkin, anteeksi vain, hiukan epäilevästi juuri antamaanne vastaukseen.
En usko, että neuvostossa laaditut lausunnot ja äänestystulokset ovat välittömästi julkisesti saatavissa. Ottaisitteko siksi tehtäväksenne ennen seuraavaa, helmikuun täysistuntoa, kirjoittaa ja kertoa minulle, mistä minä voin yleisön puolesta löytää tämän tiedon heti sen jälkeen, kun neuvostossa on hyväksytty lainsäädäntöä sen sijasta, että odottaisin, että se julkaistaan viikkoja myöhemmin lehdistötiedoteluettelossa. Kertoisitteko minulle ennen seuraavaa täysistuntoa tämän tiedon?

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, aluksi haluaisin sanoa, että vältän henkilökohtaisia huomautuksia, joilla aloititte toisen kysymyksenne ja olisin kiitollinen, mikäli tekin voisitte jatkossa välttää niitä.
Se, mitä sanoitte, antaa meidän ymmärtää, että kritiikki, joka kohdistuu neuvostoon, sen lisäksi että se on muotoiltu hyvin täsmällisesti ja että panemme sen myös muistiin, ei niinkään kohdistu lainsäätämisprosessin läpinäkymättömyyteen, vaan se kohdistuu melkeinpä liialliseen avoimuuteen. Hyvä parlamentin jäsen, haluaisin sanoa teille kuitenkin, että tällaiset avoimuusprosessin tulokset ovat meistä selviä ja mielestämme kiistattomia. Hyvä parlamentin jäsen, emme epäröi toistaa teille tätä asiaa kirjallisesti, mutta emme voi mennä pitemmälle kuin olemme sanoneet, koska se, mitä sanoimme vastaa täysin sitä, mitä perustamissopimus edellyttää. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että tällä hetkellä kaikki se materiaali, jota neuvoston pääsihteeristö jakaa kansalaisille, on olennaista neuvoston toimintaa lakiasäätävänä viranomaisena koskevaa materiaalia.

Sjöstedt
Mielestäni neuvosto ei yrittänyt vastata kysymykseeni. En kysynyt sitä, mitä mieltä neuvosto on siitä ehdotuksesta, jota komissio ei ole vielä tehnyt, vaan kysymykseni koski Amsterdamin sopimuksen 255 artiklan periaatteellista tulkintaa. Mahdollistaako se sen, että säädämme lakeja, jotka liittyvät myös kansallisiin avoimuutta koskeviin lakeihin, eikä pelkästään niihin kolmeen Euroopan unionin toimielimeen, jotka siinä on mainittu? Haluaisin saada vastauksen tähän kysymykseen. Onko neuvosto sitä mieltä, että voimme perustamissopimuksen 255 artiklan mukaan säännellä avoimuutta koskevaa kansallista lainsäädäntöä, toisin sanoen lainsäädäntöä, joka ei koske EU:n toimielimiä?

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, annettu vastaus oli mahdollinen vastaus. Haluan sanoa teille kuitenkin seuraavaa: perustamissopimuksen 255 artiklan mukainen tulkinta on tulkinta, jonka täytyy liittyä myös läheisyysperiaatteeseen. Ja tällä hetkellä ei ole olemassa mitään konkreettista ehdotusta, joka antaisi meidän työskennellä tämän artiklan säätelemiseksi, ja ilman tuota ehdotusta tässä asiassa ei ole mahdollista edetä. Joka tapauksessa ensimmäisen tulkinnan mukaan 255 artikla ei salli työskentelyä pohjalta, joka voisi vaikuttaa läheisyysperiaatteeseen.

Frahm
Minua mietityttää se, miten neuvosto aikoo taistella niiden periaatteiden puolesta, jotka on kirjattu Amsterdamin sopimukseen ja joiden tarkoituksena on varmistaa kansalaisten paremmat mahdollisuudet osallistua päätöksentekoprosessiin. Kuinka se voidaan toteuttaa, kun komission aloitteessa - joka on vuotanut julkisuuteen, joten sen sisältö on tiedossa - sanotaan, että työntekijöiden ajattelunvapaus on avoimuutta tärkeämpää ja että työasiakirjat, kertomukset, luonnokset ja niin edelleen eivät ole saatavilla? Eikö neuvoston edustaja ole sitä mieltä, että tämä vaikeuttaa osallistumista demokraattiseen päätöksentekoprosessiin?

Seixas da Costa
Parlamentin jäsen, tämä kysymys, jonka otin esiin, on erittäin tärkeä, ja keskustelimme siitä pitkään viimeisen hallitustenvälisen konferenssin aikana. Ja haluan sanoa teille erään asian: avoimuus ei toimi ainoastaan yhteisön toimielimistä "ulospäin" vaan se toimii myös yhteisön toimielinten "välillä". Tämä tarkoittaa sitä, että yhteisön toimielinten toiminnan muodossa ja menettelyssä on osia, jotka eivät ole muiden toimielinten saavutettavissa, eikä kysymys ole ainoastaan komission suhteesta parlamenttiin vaan myöskin komission suhteesta neuvostoon. Tuolloin tämä asia otettiin lisäksi usein esiin ja siitä keskusteltiin.
Euroopan parlamentilla on mahdollisuus osallistua uuden hallitustenvälisen konferenssin valmisteluun. Se on avoimena oleva asia. Toimielinten toiminnan esittely ja todellinen avoimuus Euroopan unionin tasolla on tärkeä kysymys, ja minun mielestäni sitä täytyy vielä kerran analysoida, nimittäin seuraavan hallitustenvälisen konferenssin kannalta, meillä ei ole siitä pienintäkään epäilystä, ja olemme sitä mieltä, että niillä parlamentin jäsenillä, jotka osallistuvat tähän valmistelevaan ryhmään, on mahdollisuus vielä kerran ottaa tämä ongelma esiin. Uskon, että komission tekemässä ehdotuksessa on osia, jotka tekevät mahdolliseksi useiden toimielinten toimintatavan suuremman avoimuuden, mutta olen sitä mieltä, että tältä osin parannuksille on aina tilaa. Olemme puolestamme valmiita analysoimaan tältä alalta tulevia ehdotuksia.

Hedkvist Petersen
Parlamentin jäsen Jonas Sjöstedt on muiden ohella esittänyt erittäin tärkeän kysymyksen. Ruotsissa on voimassa julkisuusperiaate, joka vahvistaa demokratiaa ja edistää kansalaisten, päätöstentekijöiden ja viranomaisten välisen vuoropuhelun toimivuutta. Olemme hyvin tarkkoja siitä, että EU:ssakin mennään tähän suuntaan, ja se käy ilmi myös Amsterdamin sopimuksesta.
Vuosi tai pari sitten parlamentti hyväksyi parlamentin jäsen Lööwin laatiman mietinnön, joka on hyvin tärkeä tässä yhteydessä. Siinä varoitettiin, että tuleva prosessi vähentäisi avoimuutta jäsenvaltioissa. Nyt voimme havaita, että parlamentin antama varoitus oli ehkä aiheellinen. Haluan kysyä neuvostolta, ymmärtääkö neuvosto tämän varoituksen, nyt kun tiedämme komission työasiakirjojen sisällön.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, meidän kaikkien on hyvä olla tietoisia eräästä asiasta: neuvoston ja parlamentin välillä, neuvoston jäsenten ja tämän parlamentin jäsenten välillä ei ole välttämättä avoimuuden etuja ja haittoja koskevaa erimielisyyttä. On niin, että joskus ajatellaan, että neuvosto on asioiden sulkeutuneisuuden päämaja ja parlamentti puolestaan on avoimuuden päämaja. Se ei ole totta. Meillä on samat huolenaiheet kuin parlamentin jäsenellä on toimielinten toiminnasta ja siitä tavasta, jolla tämä toiminta heijastuu ulospäin. Siksi jaamme samat huolenaiheet ja tulkinta tapahtuu neuvostossa samalla tavalla.
Hyvä parlamentin jäsen, meillä ei voi sekä parlamentissa että neuvostossa olla samanlaista tulkintaa siitä tarkasta tavasta, jolla avoimuusprosessi voi toimia tai todellisesta avoimuudesta. Toisin sanoen ajatus siitä, että tietynlaisten asiakirjojen julkaiseminen ja joidenkin toimielinten avoin toiminta ovat tekijöitä, jotka toimivat näiden samaisten toimielinten demokratian puolesta, on usein vaarallinen ajatus, koska todellisuudessa näin ei usein ole asianlaita. Ja tiedämme - enkä halua puhua tästä pitkään -, että kun välillä avoimuus ylittää tietyt rajat, me aloitamme järjestelmälliset keskustelut ja käytäväkeskustelut. Avoimuusasiassa on olemassa yleinen tasapaino. Ja on olemassa tasapaino joka sijaitsee tarkalleen realismin ja kansankiihotuksen välissä

Dimitrakopoulos
Kuuntelin hyvin tarkkaan mitä neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costa sanoi avoimuudesta ja hallitustenvälisestä konferenssista. Kysymykseni on, voinko päätellä Seixas da Costan puheessaan osoittamasta suuresta mielenkiinnosta avoimuutta ja hallitustenvälistä konferenssia kohtaan, että puheenjohtajavaltio Portugali sitoutuu kamppailemaan sen puolesta, että hallitustenvälisen konferenssin esityslistaa laajennetaan. Eihän toimielinten toimintatapojen avoimuutta voida tarkastella vain joidenkin muiden asioiden varjossa tai jossain käytävien kätköissä - vaikka minäkin ymmärrän käytäväkeskustelujen merkityksen. Tarvitaan erityinen otsake hallitustenvälisen konferenssin esityslistaan, eli sitä on laajennettava.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, kysymys avoimuudesta liittyy luonnollisesti toimielimiin. Tämä hallitustenvälinen konferenssi käynnistää ainakin pyrkimyksen, jossa keskitytään toimielinten parempaan toimivuuteen ja siinä otetaan erityisesti huomioon se toive, joka meillä kaikilla on siitä, että toimielimet olisivat demokraattisempia, avoimempia ja tehokkaampia. Kaikki tämä tehdään kuitenkin kunnioittaen globaalin hyväksymisen yleistä kehystä kaikissa niissä ratkaisuissa, jotka voimme löytää saavuttaaksemme juuri nämä kolme tavoitetta.
On selvää, että kysymys avoimuudesta on pysyvästi Euroopan unionin asialistalla ja se on tietenkin myös tämän hallitustenvälisen konferenssin asialistalla. Voin vakuuttaa teille, että se on kysymys, jota Portugali ei jätä jäsenvaltioille eikä konferenssia valmistelevalle ryhmälle puheenjohtajuuskautensa aikana. Sillä tässä yhteydessä sen täytyy pystyä luottamaan Euroopan parlamentin jäsenten apuun. Se on varmasti valmis auttamaan juuri tässä esityksessä. Näemme myöhemmin ministeritasolla, missä järjestyksessä voimme paneutua tähän asiaan. On kuitenkin hyvä huomioida, että viimeistelimme Amsterdamin sopimuksen, joka hyväksyttiin viime vuoden toukokuussa ja joka sisältää joukon avoimuuden osalta vielä kehitysvaiheessa olevia toimeenpanokeinoja. Nyt on kyse siitä, käynnistämmekö avoimuuden alalla uuden prosessin ennenaikaisesti vai emme. Olen sitä mieltä, että kaikesta huolimatta tämä on kysymys, jonka pitää aina olla esityslistalla, koska jonkinasteinen yleisen mielipiteen herkkyys sen suhteen on ilmeinen ja koska se kytkeytyy yhteen sen kanssa, mikä on todellinen tarve asettaa Euroopan unionin toimielimet vastuuseen kansalaisten edessä. Meidän puolestamme kysymys tulee olemaan esityslistalla. Jää nähtäväksemme, pääsemmekö yhteisymmärrykseen tässä asiassa.

Puhemies


Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 5 (H-0785/99):
Aihe: Tiettyjen kalakantojen suurimmat sallitut saalit vuonna 2000 määräävä asetusehdotus (erityisesti sardellin suurin sallittu saalis) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) viimeisten raporttien mukaan sardellikanta ICES VIII -alueella on tällä hetkellä kriittisessä tilassa.
Ovatko kalatalousneuvosto ja komissio arvioineet vaikutusta, joka ICES IX, ICES X ja Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean 34.1.1. -alueiden kiintiöiden siirrolla Portugalilta Ranskalle (liikakalastus 5 000 tonnia vuodessa) on ollut sardellikantaan? Ovatko ne myös arvioineet vastuutaan nykyisessä tilanteessa sekä niitä taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia, joita tulevaisuudessa saattaa tulla tälle kalastusalalle?
Pitääkö komissio hyväksyttävänä vakauttaa tulevaisuutta varten liikakalastus, joka rikkoo alunperin asetettua 33 000 tonnin vuotuista sallittua saalismäärää, tilanteessa, jossa sardellikanta on todistetusti kriisissä?
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä ja milloin, jotta sardellikannan kriittinen tila, mainittu kiintiösiirto ja suhteellisen vakauden periaate sovitettaisiin yhteen?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, on täysin puheenjohtajavaltio Portugalin etujen mukaista vastata tähän kysymykseen perusteellisesti, jopa sen vuoksi, että se liittyy ongelmaan, joka koskee Portugalia myönteisesti, ja kerron pian, minkä vuoksi.
Neuvosto on tietoinen siitä sardellikantojen kriittisestä tilasta Cantabrianmerellä, johon parlamentin jäsen viittaa. Kuitenkin, viime vuoden viimeisessä kalatalousneuvostossa 16. ja 17. joulukuuta jäsenvaltiot, jotka osallistuvat tähän kalastukseen - ne ovat tarkalleen ottaen Ranska, Espanja ja Portugali - ovat sitä mieltä, että ennalta varautumisen periaatteen käyttäminen, joka määrää komission ehdotuksesta saaliskalojen pyydystettävän enimmäismäärän alennettavaksi 5 000 tonnista 2 000 tonniin, oli äärimmäisen varovaista. Silloin päästiin kompromissiratkaisuun, jonka tavoitteena on saavuttaa tasapaino biologisten riskien rajoittamisen tarpeen, siis kalalajien hyväksikäytön, ja kalastuksen rajoittamisesta aiheutuvien sosioekonomisten vaikeuksien välillä. Ratkaisussa saaliskalojen pyydystettävä enimmäismäärä on määrätty keskimääräiselle 16 000 tonnin tasolle vuonna 1999 suunnitellun 33 000 tonnin sijaan. Oli myös ennalta suunniteltua, että määrää tarkistetaan niiden lajien suojelua koskevien uusien tieteellisten tietojen valossa, joita odotetaan olevan saatavilla tämän vuoden ensimmäisellä puoliskolla.
Eteläiselle sardellikannalle, ICES IX -alueella, saaliskalojen pyydystettävä enimmäismäärä määrättiin 10 000 tonniksi koko vuodeksi 2000, kun se vuonna 1999 oli 13 000 tonnia. Portugalin ja Ranskan välistä kalastusoikeuksien kauppaa rajoitettiin asteittain 5 008 tonnista vuonna 1999 3 000 tonniin vuonna 2000 Ranskan vesillä tapahtuvan kalastuksen osalta.
Haluaisin mainita, että tämä siirto ei tule lisäämään kalastuspainetta sardillikantoihin kokonaisuudessaan, yhteisön koko kalastusalueen puitteissa. Lisäksi suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti sardillien jakoperuste Cantabrianmerellä antoi 90 prosenttia kannasta Espanjalle ja vain 10 prosenttia Ranskalle.
Jos kalastusoikeuksia ei siirrettäisi Portugalin vesiltä, vuotuisen sallitun saalismäärän tasoa pitäisi kymmenkertaistaa, jotta Ranskalla olisi sopiva kalastuskiintiö. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että asiassa on Portugalin kannalta positiivinen puolensa. On ilmeistä, että tämä ratkaisu olisi yhä haitallisempi kalakantojen tilalle, mihin riskiin parlamentin jäsen viittasi, mutta me ymmärrämme tilanteen.

Ortuondo Larrea
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on sanottava, etteivät teidän mielipiteenne tyydyttäneet minua lainkaan. Ymmärrän, että tämä asia koskee Portugalia. Minun mielestäni kuitenkin se, että 80 prosenttia siitä sardellimäärästä, joka pyydettiin vuoteen 1995 saakka Portugalin kalavaroista tämän jäsenvaltion Portugalin ja Ranskan välisen sopimuksen nojalla, siirretään kalastettavaksi Biskajanlahdelta ja että ministerineuvosto haluaisi väittää, että tällä ei ole minkäänlaisia vaikutuksia Biskajanlahden ja Cantabrianmeren sardellikantoihin, on mielestäni voimakkaassa ristiriidassa terveen järjen ja ymmärryksen kanssa.
Kuten olemme tuoneet julki vuodesta 1995 lähtien, on todistettu, että tämä kiintiöiden siirtäminen on mieletöntä, ja jos Portugali ja Ranska haluavat päästä sopimukseen, se sopii meille oikein hyvin, mutta nämä sardellit on pyydettävä Portugalin kalavaroista eikä Biskajanlahden kalavaroista. Nykyisin tieteelliset tutkimukset osoittavat, että Biskajanlahden sardellikanta on vaarassa kuolla sukupuuttoon. Nyt esitetään myös toimia, joilla rajoitetaan Biskajanlahdella pyydettävää sardellimäärää.
Arvoisat ministerineuvoston jäsenet, mahdattekohan olla tietoisia siitä vastuusta, jonka olette ottaneet näiden vuosien aikana ja myös vuonna 2000 niistä perheistä, jotka elävät sardellinpyynnistä Iberian niemimaan pohjoisosissa.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, halusin mainita, että 5. marraskuuta 1999 antamassaan tuomiossa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätti, että tämä sisäinen siirto, siis se siirto, joka hyväksyttiin, oli sovussa niiden periaatteiden kanssa, jotka säädettiin neuvoston asetuksessa 37/60/92 ja nimenomaan sen 9 artiklan 1 kohdan kanssa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat vaihtaa kaiken tai osan niille annetuista kalastusoikeuksista. Tuomioistuin ilmoitti myös, että suhteellisen vakauden periaatetta ei ole millään tavalla loukattu, kun Espanjalle annettu sardellikiintiö alaluokassa 8 säilytettiin 90 prosenttina ja Ranskan kiintiö 10 prosenttina. Hyvä parlamentin jäsen, tuomioistuin on lisäksi sitä mieltä, että Portugalin ja Ranskan välinen siirto ei loukkaa merellisten ja elollisten vesiluonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyväksikäytön periaatetta, koska 8 ja 9 alaluokissa kalastuskuormitus ei lisäänny eikä vaikuta negatiivisesti näiden Espanjalle annettujen kalavarojen kokonaiskiintiöön.
Hyvä parlamentin jäsen, tämän mukaan neuvosto toistaa mielipiteensä siitä, että ilman kyseistä siirtoa Ranskan sardillien kalastusmahdollisuuksien lisäämistä Biskajanlahdella harkittaisiin. Hyvä parlamentin jäsen, neuvosto kuitenkin toistaa mielipiteensä siitä, että tällöin kalastuskuormitus olisi suurempi ja se olisi vahingollisempi kalakannoille kuin se ratkaisu, joka juuri valittiin. Käytännössä 3 000 tonnia vastaa 57,5 prosenttia kalastusoikeuksista Portugalissa vuonna 2000, kun vuonna 1999 5 008 tonnia vastasi 73,9 prosenttia. Nämä luvut osoittavat meidän nähdäksemme ja neuvoston mielestä todellista parannusta suojelussa, jos niitä vertaa 80 prosentin tasoon, josta säädettiin neuvoston asetuksessa 685/95

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 6 (H-0788/99):
Aihe: Jatkuvan Kosovon serbeihin ja romaneihin kohdistuvan etnisen puhdistuksen vastaiset toimet Naton puolustusministerien kokous esitti (2.12.1999) voimakkaan kehotuksen lopettaa Kosovon vähemmistöjä vastaan suunnattu etninen puhdistus. Lisäksi Euroopan parlamentti, viitattuaan tiettyihin serbeihin ja romaneihin kohdistuneisiin hirvittäviin väkivallantekoihin, tuomitsee päätöslauselmassaan voimakkaasti serbiväestöön kohdistuvan väkivallan ja pyytää Kosovon albaanijohtajia kunnioittamaan rikkeettömästi YK:n päätöslauselmaa 1244. Päätöslauselmassa korostetaan myös, että aikaisempia albaaneihin kohdistuneita vainoja ei voi käyttää "tekosyynä Kosovon väestön tekemiin tappoihin, ihmisryöstöihin, pidätyksiin, vallan väärinkäyttöön, häirintään, pelotteluihin, tuhopolttoihin, ryöstelyyn, omaisuuden tuhoamiseen ja kotien valtaamiseen". Aikooko neuvosto tämän johdosta tarkastella uudelleen Kosovon jälleenrakentamisen rahoittamista kuten Euroopan parlamentti pyytää? Mitä muita käytännön toimia se aikoo toteuttaa etnisen puhdistuksen lopettamiseksi?

Seixas da Costa
. (PT) Hyvä parlamentin jäsen, haluaisin sanoa, että tunnen mitä suurinta myötätuntoa sitä huolta kohtaan, joka on tämän esille ottamanne kysymyksen takana. Jaamme todellakin sen huolen, joka parlamentin jäsenellä on sen uhkaavan tilanteen edessä, joka Kosovon etnisillä vähemmistöillä on, olipa kyse sitten serbiväestöstä, romaniväestöstä, syrjintäkysymyksistä tai ahdistelusta ja pelottelusta, joita edelleenkin harjoitetaan tällä alueella.
Neuvosto on aina korostanut tarvetta saattaa oikeuden eteen kaikki ne, jotka ovat harjoittaneet sellaisia toimia ja jotka jatkavat sellaisten toimien harjoittamista. Neuvosto toisti vielä joulukuun päätelmissään tarpeen turvallisuusneuvoston antaman päätöslauselman 12/99 täydelliseen täytäntöönpanoon ja päätyi järjestelmällisesti tukemaan niitä ponnisteluja, jotka Bernard Kouchner saattoi loppuun. Näiden ponnistelujen myötä ryhdyttiin toimiin, jotka voivat taata sen, että tuolla alueella suojellaan tehokkaasti vähemmistöjä ja erityisesti, että siellä tehokkaasti toteutetaan keinoja, jotka sallivat alueen eri kansallisuuksien säilymisen.
Yhteyksissä, joita olemme pitäneet yllä Kosovon albaanien tärkeimpien poliitikkojen kanssa, ja Portugalin pääministeri teki näin juuri äskettäin, olemme korostaneet, että serbiväestön, romaniväestön ja muiden etnisten ryhmien vainoja ei missään tapauksessa voida hyväksyä. Sitä ei tulla sietämään ja sen täytyy loppua välittömästi.
Kosovon johtajille ilmoitettiin selvästi ja monta kertaa, että kansainvälinen apu tulee riippumaan suurelta osin albaanivähemmistöjen kohtelusta. Tämä asia on mielestäni erittäin tärkeä; tämä Euroopan unionin kannan taustalla oleva ehdollisuuden ajatus säilyy ja tullaan säilyttämään neuvoston puolesta.
Olemme päätyneet tukemaan täysin Yhdistyneiden Kansakuntien joukkojen ja kansainvälisten turvallisuusjoukkojen ponnisteluja Kosovossa uusien vähemmistöjä kohtaan suunnattujen väkivaltaisuuksien välttämiseksi ja uhattujen väestönosien suojelemiseksi.
KFOR-joukot ja MINUC-poliisi pitävät yhtenä päätehtävänään kaikenlaisen kansallisuudesta johtuvan pahoinpitelyn poistamista. Tässä yhteydessä neuvosto iloitsi joulukuun päätelmistään, joihin Euroopan komissio myötävaikutti merkittävästi. Komissio osallistuu epäsuorasti tilanteen normalisointiin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
Hyvä parlamentin jäsen, neuvosto on myös tietoinen siitä, että Kosovon vastuullisten kansainvälisten toimijoiden käyttöön annettujen keinojen kokonaisuus ei vastaa useiden jäsenvaltioiden valmiudet huomioon ottaen sitä, mikä olisi toivottavaa. Tämä on johtanut siihen, että näiden toimijoiden toimintakapasiteettia on rajoitettu. Tulemme kuitenkin kiinnittämään kaiken huomiomme tähän ongelmaan, koska albaaniviranomaisten ja albaaneja edustavien toimijoiden kaikkinainen uskottavuus alueella riippuu osaltaan myös siitä, että nämä samaiset toimijat osoittavat, että ne pystyvät käyttämään sellaisia keinoja, jotka takaavat eri kansallisuuksien olemassaolon juuri tällä alueella.

Alavanos
Haluaisin kiittää arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa. Minä itse ja luullakseni me kaikki täällä olemme sitä mieltä, että Portugali, maan entinen presidentti Soares ja Portugalin hallitus omaksuivat harkitun ja maltillisen kannan Balkanin pommitusten aikana. Tämänpäiväinen poliittinen julkilausuma tästä asiasta on erittäin myönteinen. Tätä asiaa korostan, ja olen siitä iloinen. Tästä huolimatta esiintyy huolestuneisuutta sen vuoksi, että samalla kun Euroopan unionin aikeet ovat hyvät ja rehelliset, tulokset ovat kovin vähäisiä.
Valitettavasti viime aikoina on nähty kuinka Kosovon kaikkia vähemmistöjä, serbejä, romaneja, turkkilaisia ja kroaatteja raivataan pois tieltä, ja ihmettelemme, mitä tapahtuu. Yhdistyneiden Kansakuntien ja Kouchnerin tehtävä Kosovossa on epäonnistunut. Se on epäonnistuminen, että sen jälkeen, kun käytiin täysimittainen sota etnisen puhdistuksen torjumiseksi, etnisen puhdistuksen suorittaa toinen osapuoli.
Tästä syystä toistan kysymykseni, aikooko neuvosto ryhtyä konkreettisiin käytännön toimiin keskustellakseen näistä asioista Kouchnerin kanssa, joka on hyvin pitkälle vastuussa siitä, minkälainen tilanne Kosovossa nyt on.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen Alavanos, en voi olla samaa mieltä siitä viimeisestä lauseesta, jonka juuri sanoitte jäsen Kouchnerin vastuusta, ja haluaisin erottaa tässä kaksi ajatusta, jotka ovat hyvin tärkeitä: Kosovossa toteutettava rakenne on Yhdistyneiden Kansakuntien valvonnan alla. Se on rakenne, jolle Euroopan unioni on antanut kaiken mahdollisen tukensa ja jota Euroopan unionin maat ovat yksinään edistäneet monin tavoin.
On kuitenkin eräs asia, jota emme voi kieltää, sillä Kouchnerin ponnistelut Kosovon sisäisen tilanteen normalisoimiseksi ovat erittäin myönteisiä ponnisteluja. Riippumatta siitä, mitä mieltä parlamentin jäsen voi olla, me olemme myös sitä mieltä, että muutamat näiden ponnistelujen tuloksista eivät Kouchnerista riippumattomista syistä voi olla niin tehokkaita kuin kaikki me toivoisimme.
Nyt on tehtävä lopullinen ero Euroopan unionin vastuusta, tässä tapauksessa nimenomaan neuvoston mahdollisesta toiminnasta tässä asiassa ja siitä, mistä kansainvälinen yhteisö vastaa yksinään. Kansainvälinen yhteisö on se, joka pääasiallisesti valvoo Kosovon tilannetta. Euroopan unionin vastuu lähtee tältä taustalta. Kansainvälinen yhteisö yksinään, nimenomaan Yhdistyneet Kansakunnat on se, jolta täytyy pyytää sitoumuksia päätöslauselman 12/99 toimeenpanosta ja erityisesti tämän päätöslauselman taustalla olevasta johdonmukaisuudesta ja päätöslauselman vastaavuudesta todellisuuden kanssa.
Nämä ovat kysymyksiä, joita meidän kaikkien pitäisi asettaa, mutta foorumi näiden kysymysten asettamiselle on Yhdistyneet Kansakunnat.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen erittäin tyytyväinen siihen, että sanoitte haluavanne parantaa rakenteita ja että kyse on viranomaisten uskottavuuden lisäämisestä. Uskon, että meidän on pohdittava tässä yhteydessä myös sitä, miten me voimme esittää asian parhaiten julkisuudessa. Tämän vuoksi esitän seuraavan kysymyksen: onko oikeastaan määritetty lähestymistapaa, jolla voisimme edistää tiedotusvälineiden toimintaa tällä alalla, miten voimme kouluttaa toimittajia ja miten voimme tiedottaa paremmin kansalaille rauhanomaisesta rinnakkaiselosta?
Olemme ponnistelleet aineellisen avun antamiseksi. Olemme pyrkineet rauhaan sotilaallisin keinoin. Miltä näyttävät nyt pyrkimykset tehdä töitä kriisialueella myös psykologisin perustein ja varmistaa tälle työlle annettava paras mahdollinen tuki?

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, kuten sanoin, ymmärrän huolestuneisuutenne. Olen sitä mieltä, että tällä hetkellä ja erityisesti viime kuukausina on ollut jonkin verran myönteistä kehitystä niiden keinojen osalta, joita Kouchner voi käyttää tehokkaaseen toimintaan. Muistan kuulleeni Kouchnerin puhuvan tästä aiheesta Euroopan neuvoston ministerikokouksen aikana ja olen sitä mieltä, että monet niistä huolista, joita hän silloin ilmaisi joidenkin ongelmien ratkaisukeinojen vähyydestä, on nyt ratkaistu, ja voidaan sanoa, että hänelle on annettu nämä keinot. On nimenomaan kaksi olennaista asiaa: ensiksi poliisijoukkojen lisääminen, joka oli tärkeä tekijä siviiliväestön turvallisuuden takaamisessa ja erityisesti tiettyjen kansallisuusryhmien suojelemisessa, ja määrärahojen lisääminen, joka nimenomaan teki mahdolliseksi joidenkin virkamiesten ylläpitämisen prosessin tärkeissä, esimerkiksi hallinnollisissa ja toiminnallisissa tehtävissä Kosovossa.
Hyvä parlamentin jäsen, on olemassa sellainen kysymys, joka meidän kaikkien pitäisi esittää - ja tein sen vähän aikaa sitten diplomaattisella tavalla - ja joka koskee itse turvallisuusneuvoston päätöslauselman 12/99 johdonmukaisuutta. Tiedän, että se on äärimmäisen arkaluonteinen asia, mutta meidän kaikkien täytyy kysyä tämän päätöslauselman takana olevasta logiikasta ja mahdollisuudesta sen toimeenpanemiseen. Kannatamme sen täydellistä toimeenpanoa: meidän pitää kuitenkin tarkastella tätä päätöslauselmaa - ja luultavasti tämä on yksi asia, joka Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston ennemmin tai myöhemmin täytyy tehdä - siltä kannalta, mitä aikaisemmin on tapahtunut maailman muilla strategisilla alueilla ja näyttämöillä. Voisiko niistä nähdä tietynlaisia menetelmiä ja tietynlaista logiikkaa ja tasapainoa - jotka muuten olivat sellaista logiikkaa ja tasapainoa, jotka saivat aikaan päätöslauselman hyväksymisen -, jota pitäisi tai ei pitäisi ylläpitää tulevaisuudessa.
Se, mitä meidän täytyy tehdä ja olemme tekemässä Euroopan unionin puolesta, on taata Kouchnerille kaikki keinot; ja parlamentin jäsen on oikeassa siinä, että meillä on velvollisuus kansalaistemme edessä kertoa heille säännöllisesti ja avoimesti missä määrin näitä keinoja joko käytetään tai ollaan käyttämättä. Aiomme neuvoston puolesta esittää tietoja tästä asiasta Portugalin puheenjohtajuuskaudella.

Dupuis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen täysin samaa mieltä kanssanne. Ongelmana ei ole erityisedustaja Kouchner vaan hänen työnsä oikeudellinen perusta, nimittäin päätöslauselma 1244. Tämän sanottuani olen sitä mieltä, että unionin, siis teidän mutta myös meidän, tehtävänä on ryhtyä työhön päätöslauselman 1244 väliaikaisuuden sivuuttamiseksi ja koko aluetta koskevan tulevaisuudensuunnitelman laatimiseksi. Mielestäni juuri tällaisen suunnitelman puuttuminen aiheuttaa tai edistää ylilyöntejä, onnettomuuksia ja murhia, joista jäsen Alavanos puhui.
Aikooko neuvosto ottaa esille kysymyksen Kosovon lopullisesta asemasta? Ja jos vastaus on myönteinen, aikooko se tehdä niin alueen yleisen uudelleen määrittämisen mielessä välttämällä mahdollisimman pitkälle mikrovaltioiden moninkertaistamista, johon joillakin on taipumus pyrkiä, ja yhdistämällä osapuolet eli tässä tapauksessa Kosovon ja Albanian.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, kuten on ilmeistä, neuvosto ei yritä muuttaa Kosovon asemaa sen kehyksen ulkopuolella, joka on asetettu turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1244/99.
Antaisin itselleni luvan sanoa, että myös tämän asian käsittely turvallisuusneuvostossa nostaa esille erään toisen varsin mielenkiintoisen kysymyksen, joka koskee sitä, kuinka Euroopan unioni on edustettuna tässä samaisessa neuvostossa ja missä määrin Euroopan unionin edustus tässä neuvostossa noudattaa tai ei noudata ulkopolitiikan ja yleisen turvallisuuden sääntöjä. Mutta keskustelu siitä veisi luultavasti meiltä enemmän aikaa kuin yhden istunnon verran.
Haluan kuitenkin sanoa teille, että ymmärrämme, että Kosovon tilanteella on paljon vaikutuksia kaikkiin maihin ja alueisiin, jotka sitä ympäröivät. Kosovon tilanne ei ratkea itsestään, vaan se ratkeaa alueen yleisen tasapainon avulla. Se ylittää luonnollisesti ne keinot, joita Euroopan unionin alueella käytetään, olipa kyse Bosnian ja Hertsegovinan tilanteen tasapainottamisesta, olipa kyse siitä uudesta sopimussuhteesta, johon pyrimme entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa, olipa kyse siitä positiivisesta keinojen kokonaisuudesta, jota yritämme toteuttaa Albanian kanssa tai, tietenkin, olipa kyse siitä vaiheesta, missä painostuksemme serbien viranomaisia kohtaan on, nimittäin avusta, jota annamme "Energiaa demokratialle" -projektin kautta serbien kaupunkiyhteisöille, jotka ovat sidoksissa demokraattisiin rakenteisiin.
Tämä on toimintakokonaisuus, joka kokonaisuudessaan ja yhteisvaikutuksellaan voi luoda sellaisen ilmapiirin, joka voi ratkaista Kosovon tilanteen. Kosovon tilanne ei ratkea itsestään, jos alueella ei ole yleistä tasapainoprojektia.

Puhemies
Kysymys nro 7 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Hyland on ottanut nimiinsä Pat the Cope Gallagherin
kysymyksen nro 8 (H-0796/99):
Aihe: Uusi INTERREG aloite INTERREG-aloitteesta laatimansa kaupunki-, maaseutu- ja rannikkoalueiden suunnittelun edistämistä koskevan tiedonantoluonnoksen liitteessä 2 olevassa 1 kohdassa komissio antaa luvan historiallisten kaupunkikeskustojen uudistamiselle ja kehittämiselle käyttämällä yhteistä rajat ylittävää strategiaa. Asumissektori on kuitenkin nimenomaisesti jätetty strategian ulkopuolelle. Kun otetaan huomioon, että maaseutualueillakin on monia historiallisesti arvokkaita asuinrakennuksia, mukaan lukien pienet mökit, ja ottaen huomioon monista eri syistä johtuva tarve pitää maaseutualueetkin asutettuna, sekä houkutella lisää ihmisiä maaseutualueille, eikö neuvosto katso, että näiden tavoitteiden saavuttamista auttaisi, jos asutushankkeita rahoitettaisiin INTERREGin piiriin kuuluvilla alueilla?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, neuvosto, ja itse sanoisin, että erityisesti puheenjohtajavaltio Portugali, on erittäin tietoinen niiden ongelmien merkityksestä, joihin parlamentin jäsen kohdisti kysymyksensä, ja haluan sanoa, että kohdistamme aina kaiken huomiomme yhteisön maaseutualueiden kehitystä koskeviin politiikkoihin. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa toukokuussa 1999 hyväksytystä uudesta maaseudun kehityksen tukijärjestelmästä, joka muodosti yhteisön viitekehyksen maaseudun kestävän kehityksen puolesta ja tämä oli, kuten tiedätte, yksi niistä uudistuksista, jotka olivat Agenda 2000 -neuvottelujen tuloksia ja yhteisön tason maatalouskysymysten käsittelyn omaa edistystä.
Tämä yhteisön avun kehys pyrkii Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahaston (EMOTR) kautta kääntämään maaseudun tyhjenemissuuntaa päinvastaiseksi, mihin parlamentin jäsen hyvin oikeutetusti viittasi kysymyksessään. Toisaalta Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) edistää osaltaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta korjaamalla suurimpia alueellisia epätasapainoja ja osallistumalla maaseutualueiden kehittämiseen ja uudistamiseen. Tässä yhteydessä on hyvä tuoda esiin, että EAKR edistää myös maaseudun kestävää kehitystä ja myös kestävää maaseudun työpaikkojen luomista. Näiden yhteisön työvälineiden kokonaisuus sallii meidän työskennellä sen maaseudun kehityspolitiikan parissa, joka nykyään on siis yksi yhteisen maatalouspolitiikan parannuksista ja kehityslinjoista, yksi sen ulottuvuuksista, ja toisaalta se on aluepolitiikkaa. Olemme sitä mieltä, että tämä on yksi oleellisimmista kysymyksistä monivaikutteisuuden käsitteessä, joka nykyään liitetään yhteisen maatalouspolitiikan kehitykseen ja EMOTR-takuurahastolla on tässä luonnollisestikin keskeinen rooli.

Puhemies


Liam Hyland
Kysymys nro 9 (H-0798/99):
Aihe: Maatalouspolitiikka Portugalin puheenjohtajakaudella Voiko neuvosto esittää pääpiirteittäin Portugalin puheenjohtajakauden ensisijaiset tavoitteet yhteisön maatalouspolitiikan alalla seuraavien kuuden kuukauden aikana ja ilmoittaa toimet, joita se pitää tarpeellisina kuluttajien luottamuksen kasvattamiseksi maatalouden alaan ja tuotteisiin, joihin viime aikaiset terveysuhat ovat kohdistuneet?

Seixas da Costa
Kysymys, jonka parlamentin jäsen asettaa yhteisestä maatalouspolitiikasta, koskettaa meitä läheltä. Kannattaa olla aina läsnä parlamentin keskusteluissa, sillä luultavasti meillä on tulevaisuudessa paljon keskusteltavaa tästä aiheesta.
Portugalin puheenjohtajakauden aikana meidän täytyy jatkaa keskustelua YMP:stä muuttamalla joitakin yhteisiä markkinajärjestelyjä pitäen mielessä unionin maaseutualueiden tasapainoisen kehityksen ja takuun maanviljelijöiden tulojen positiivisesta kehityksestä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä niihin toimenpiteisiin, joilla voi olla vaikutusta pieniin perheviljelmiin.
Jos ja kun Maailman kauppajärjestön uusi kierros alkaa Portugalin puheenjohtajakauden aikana, mikä on vielä epävarmaa, puheenjohtajavaltio Portugali ei tietenkään lakkaa takaamasta yhteisön tuotteiden läsnäolon vahvistamista maailmanmarkkinoilla ja suurempaa tasapainoa yhteisön maataloustuotteiden viennin ja monivaikutteisen unionin maatalouden pysyvyyden välillä, kuten siis juuri mainitsin.
Puheenjohtajavaltio Portugali tulee myös korostamaan elintarviketurvallisuuspolitiikan syventämistä ja luulen, että Portugalin ulkoministeri ja Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja viittasivat jo täällä tänä aamuna tähän asiaan. Olemme sitä mieltä, että elintarviketurvallisuuden rooli, nimenomaan kaikessa mikä liittyy kansanterveyteen, on keskeinen kehitettävä asia puheenjohtajakaudellamme; se on siis yksi ohjelmamme etusijalla olevista asioista. Tulemme kehittämään sitä neljällä rinnakkaisella ulottuvuudella maatalousneuvostossa, terveysneuvostossa, kuluttajansuojaneuvostossa ja sisämarkkinaneuvostossa. Puheenjohtajavaltio Portugali julkaisee tämän vuoden kesäkuussa Santa Maria da Feiran Eurooppa-neuvostossa kertomuksen tästä asiasta nimenomaan sen valossa, mitä komissio jokin aikaa sitten esitti valkoisessa kirjassaan.
Olemme sitä mieltä, että työ, jota tästä lähtien on tehtävä Euroopan unionin viraston perustamiseksi, on välttämätöntä sisämarkkinoiden uskottavuuden takia, luottamuksen vakiinnuttamisen takia näillä markkinoilla, tästä asiasta johtuvien joidenkin jäsenvaltioiden välisten jännitteiden lieventämisen takia ja myös, miksipä sitä ei voisi sanoa, sen vuoksi, että luodaan Euroopan unionin yleinen asenne elintarviketurvallisuuteen liittyvissä asioissa suhteissa kolmansiin maihin.
Yritämme tehdä tämän työn Portugalin puheenjohtajakauden aikana ja toivomme, että puheenjohtajakauden lopussa voimme esitellä täällä parlamentissa näiden ponnistelujen tuloksen.

Hyland
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Olen varma, että hän on tietoinen siitä Euroopan mallin mukaiseen perhemaanviljelyyn kohdistuvasta erittäin vakavasta uhasta, pääasiassa niille maanviljelijöille, jotka ovat mukana naudanlihan ja lampaanlihan tuotannossa ja joiden nyt odotetaan myyvän tuotantonsa tuotantokustannusten hinnalla tai niitä halvemmalla.
Haluaisin kysyä, mihin toimiin uusi neuvosto ryhtyy turvatakseen heidän etunsa tulevissa maailmankauppaneuvotteluissa, erityisesti karjatila- ja tehdastyyppistä tuotantoa vastaan Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa, joiden talouksien mittakaavaerot tekevät kilpailukykyisen perhemaanviljelyn erittäin vaikeaksi eurooppalaisille maanviljelijöille ja joissa eurooppalaiset elintarvikestandardit eivät ole voimassa.

Seixas da Costa
Ymmärrän täysin parlamentin jäsenen huolet ja huomaan, että itse Euroopan unionin sisällä on myös jonkinasteisen ponnistelun ja johdonmukaisuuden tarve tässä asiassa. On myös syytä ajatella seurauksia nimenomaan rahoituksen ja maataloustukien alalla. Kuitenkin, kuten tiedätte, tämä asia on Euroopan komission käsissä ja komission täytyy sitä kehittää. Neuvostolla on rajalliset mahdollisuudet puuttua tähän asiaan.

Seixas da Costa
. (PT) Hyvät parlamentin jäsenet, esitetyt kysymykset koskettavat syvästi puheenjohtajavaltio Portugalin ohjelmaan sisältyviä huolenaiheita sekä Portugalin hallituksen huolenaiheita, sillä se on tämän ohjelman takana.
Euroopan unionin neuvosto on tietoinen asunnottomien ihmisten ongelmista, joiden syyt, kuten on tunnettua, ovat moninaiset huumeista naisiin ja lapsiin kohdistuvaan väkivaltaan ja pitkäaikaistyöttömyyteen. Ne ovat sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden äärimmäisiä ilmauksia, joita vastaan neuvosto pyrkii taistelemaan eri tavoin. Ja itse asiassa, ottaen huomioon sen, että syyt ovat moninaiset, tarvittavien useiden poliittisten välineiden toimintaa täytyy kehittää ja käsitellä niiden alueiden puitteissa, joilla Euroopan unioni toimii ja sen politiikkakokonaisuuden mukaisesti, jota tässä asiassa kehitetään.
Poliittisen toiminnan ensimmäinen alue on taistelu sitä miesten harjoittamaa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan, joka usein saa naiset pakenemaan lasten kanssa tai ilman heitä, ja sillä voi olla tärkeitä seurauksia tässä asiassa. Miesten ja/tai naisten lapsiin kohdistama väkivalta voi myös kannustaa näitä lapsia pakenemaan, mikä nykyään johtaa sellaisiin ilmiöihin kuin huumausaineiden väärinkäyttö, prostituutio jne. Parlamentti ja neuvosto laittoivat alulle viime joulukuussa Daphne-ohjelman, jonka avulla taistellaan väkivaltailmiöitä vastaan. Se on pian voimaan tuleva naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjuntatoimia koskeva toimintaohjelma. Ohjelman täytyy tukea niitä toimia, joita kansalaisjärjestöt toteuttavat tällä alalla. Tämän vuoden toukokuun alussa puheenjohtajavaltio Portugali järjestää nimenomaan Lissabonissa konferenssin naisiin kohdistuvasta väkivallasta.
Mitä tulee taisteluun huumausaineiden väärinkäyttöä vastaan, on hyvä muistaa huumausaineiden väärinkäytön ehkäisyohjelma, jonka Euroopan parlamentti ja neuvosto perustivat joulukuussa 1996 ja jonka tavoitteena on kannustaa asian monialaista käsittelyä, ottaen nimenomaan huomioon ilmiön sosiaaliset ja henkilökohtaiset seuraukset.
Mitä tulee työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen, haluaisin kiinnittää huomiota - ja mielestäni sekä neuvoston puheenjohtaja että useat parlamentin jäsenet ovat täällä tänään maininneet asiasta jo useita kertoja - siihen aloitteeseen, jonka Portugali teki ja joka koskee tämän vuoden maaliskuun lopulla Lissabonissa pidettävää Eurooppa-neuvoston ylimääräistä kokousta, joka on omistettu juuri työllisyyskysymykselle, taloudellisille uudistuksille ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle, jotka kaikki liittyvät innovaatio- ja tietonäkökulmaan. On kyse aloitteesta, jolla pyritään nimenomaan torjumaan sosiaalista syrjäytymistä ja toimimaan sosiaalisen hyvinvoinnin puolesta edistämällä aktiivisesti konkreettisia toimenpiteitä ja parempaa koordinointia, sekä työllisyyspolitiikkoja että kaikkia niitä politiikan kokonaisuuksia, jotka voivat taata Euroopan unionin kilpailukyvyn lisääntymisen ja näin ollen meidän oman taloutemme kehityksen kasvun. Tällä puolestaan on ilmeisiä vaikutuksia siihen, kuinka voidaan korjata kaikki nämä rinnakkaiset negatiiviset ilmiöt, jotka aiheuttavat sosiaalista syrjäytymistä ja jotka selvästi liittyvät köyhyyteen.
Mitä vielä tulee konkreettisiin toimenpiteisiin sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi, on hyvä muistuttaa, että Euroopan komissio ilmoitti aikovansa ehdottaa viisivuotistoimintasuunnitelmaa, joka pohjautuu perustamissopimuksen 137 artiklaan, joka pyrkii torjumaan sosiaalisen syrjäytymisen. Puheenjohtajavaltio Portugali on jo lupautunut aloittamaan työt heti, kun se saa ehdotukset komissiolta. Parlamentin jäsen, tämä asia - ja muistan sen, koska osallistuin itse viimeiseen hallitustenväliseen konferenssiin - sai jotkin Euroopan unionin maat liikkeelle tuon konferenssin aikana, ja voidaan sanoa myös, että onnistuimme saamaan asian tarkistetun Amsterdamin sopimukseen. Olen sitä mieltä, että se on asia, jonka täytyy olla aina esillä, koska se on yksi niistä avainasioista, joiden avulla voimme osoittaa kansalaisille, mitä hyötyä Euroopan unionista voi heille olla; jos näin ei ole, on vaikea saavuttaa hyväksyntää myöskään muun Euroopan taholta. Parlamentin jäsen, tämä ongelma tulee olemaan olemassa vielä Portugalin puheenjohtajakauden jälkeenkin. Tulemme tekemään näiden kuuden kuukauden aikana sen, mikä on mahdollista.

Crowley
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin toivottaa neuvoston puheenjohtajan parlamenttiin. En kuitenkaan usko, että hän vastasi kysymykseeni erityisesti kodittomuudesta ja asumaan sijoittamiseen puuttumisesta eikä siihen, onko Portugali puheenjohtajavaltiona halukas kohtaamaan ne kansalaisjärjestöt, jotka ovat tällä alueella aktiivisesti mukana.
Arvostan ja tuen täysin hänen näkökantaansa, joka koski monien eri politiikkojen tarvetta ja monien eri tieteenalojen välistä lähestymistapaa sekä tarvetta torjua taustalla olevat syrjäytymisen syyt, jotka voivat johtaa kodittomuuteen ja sisältää huumeriippuvuusongelman.
Varsinainen kysymykseni koskee kodittomuusongelmaa ja sitä, voisiko uusi puheenjohtajavaltio ottaa uuden aloitteen yrittääkseen voittaa jotkin niistä hallitusten välisellä tasolla tukeen liittyvistä vaikeuksista, joihin neuvoston puheenjohtaja viittasi. Minusta tämä on alue, jolla Eurooppa voi olla aktiivisessa roolissa, vaikkakin vain tarjoamalla väylän kokemusten ja parhaiden käytänteiden vaihdolle jäsenvaltioiden keskuudessa.

Seixas da Costa
Hyvä jäsen, mitä tulee puheenjohtajavaltion mahdollisuuteen tukea kansalaisjärjestöjen toimintaa erityisesti kodittomien ihmisten ongelmien ratkaisemiseksi, haluan sanoa teille, että tällaiset aloitteet ovat tervetulleita ja olemme omalta osaltamme erittäin valmiita harkitsemaan mahdollisuutta niiden tukemiseen.
Olemme tehneet yhteistyötä portugalilaisten kansalaisjärjestöjen kanssa ja joidenkin aloitteiden parissa, joita kyseiset kansalaisjärjestöt ovat ehdottaneet puheenjohtajavaltio Portugalin toiminnan puitteissa ja jotka liittyvät yleisesti niihin huolenaiheisiin, jotka ovat oman ohjelmamme taustalla. Meillä ei ole mitään erityistä konkreettista aloitetta tässä asiassa, emmekä näin ollen yhdy siihen olettamukseen, että meille tässä asiassa ehdotettavaa kansalaisjärjestöjen aloitetta voitaisiin käsitellä puheenjohtajakaudellamme. On syytä mainita, että tämä asia kuuluu neuvoston toimivallan alaisuuteen. Meidän on kuitenkin huomattava, että komission täytyy epäilemättä itse toteuttaa kaikki se, mikä liittyy komission aloiteoikeuteen.

Papayannakis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte paljon tulevaisuudesta: mitä komissio aikoo tehdä, mitä puheenjohtaja aikoo tehdä Lissabonissa ja niin edelleen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ilmoititte myös asiasta, joka kauhistuttaa meitä. Sanoitte, että Lissabonissa keskustellaan dynaamisemmasta ja kilpailukykyisemmästä kehityksestä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen alkanut pelätä, että syrjäytyminen on ainakin osaksi seurausta näistä asioista. En voi ajatella, kuinka te voisitte antaa vastauksia, jos teidän näkemyksenne ovat tämäntapaisia. Se, mitä kysyin ja kysyn uudestaan, kuuluu: mitkä ovat puheenjohtajavaltio Portugalin näkemykset kysymyksistä, joita esimerkiksi köyhyyden ja syrjäytymisen torjumiseksi perustettu verkosto on ottanut esille, eli työn ja sosiaaliturvan toisistaan

Seixas da Costa
Parlamentin jäsenen täytyy ymmärtää, että puheenjohtajavaltion mahdollisuudet vaikuttaa yleisiin yhteiskunnallisiin tai taloudellisiin suuntauksiin puolivuotiskaudellaan ovat käytännössä rajalliset. Mielestäni on aivan selvää, että vaikuttamismahdollisuutemme liittyvät läheisesti myös siihen, että komissiolla on aloiteoikeutensa nojalla mahdollisuus puuttua asioihin.
Puhuin ylimääräisestä Eurooppa-neuvostosta ja aloitteesta, joka Portugalin täytyy toteuttaa, ja puhuin tulevaisuudesta, koska on olemassa kaksi täydentävää tapaa tarkastella tätä sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyvää kysymystä: ensiksikin kaikki ne välittömät toimet, joihin on ryhdyttävä sen konkreettisten seurausten torjumiseksi, ja toiseksi sellaisen kansainvälisen kilpailukyvyn saavuttaminen, että voimme parantaa Euroopan unionin talouden rakennetta ja sen ohella vaikuttaa myönteisesti sosiaalisen syrjäytymisen aiheuttamiin ongelmiin. Puheenjohtajavaltio Portugalilla ei näin ollen ole mitään ihmelääkkeitä, joiden avulla se voisi puolessa vuodessa vaikuttaa iänikuisiin ongelmiin. Se on halukas toimimaan komission ehdotuksesta tällä alueella kaikissa niissä asioissa, joissa yhteisöllä on toimivaltaa. Sillä on luonnollisesti mahdollisuus ja kiinnostusta edistää kaikkia niitä toimia, joita nimenomaan kansalaisjärjestöt saattavat ehdottaa, mutta joita voi tulla esille myös perinteisessä hallitusten välisessä yhteistyössä. On kuitenkin myös syytä muistaa, hyvä parlamentin jäsen, että rahoitusvaikutuksiltaan näinkin laajalla alueella ei voida soveltaa yksinomaan ja ainoastaan sellaisia toimia, joita jokin puheenjohtajavaltio saattaa puolen vuoden aikana ehdottaa. Olemme sen vuoksi sitä mieltä, että kaikki ne pitkän aikavälin strategioihin liittyvät toimet, joita tuemme, vaikka tiedämmekin, että pitkällä aikavälillä jotkut kodittomat saattavat tosiaankin kuolla, mahdollistavat sen, että voimme taata politiikkojen jatkuvuuden Euroopan unionissa. Juuri näitä strategioita me pyrimme mahdollisimman hyvin edistämään puheenjohtajakautemme aikana.

Puhemies


Niall Andrews
Kysymys nro 12 (H-0801/99):
Aihe: Portugalin puheenjohtajuus ja kehityspolitiikka Voiko neuvoston puheenjohtaja antaa lausunnon puheenjohtajamaa Portugalin ensisijaisista tavoitteista liittyen kehityspolitiikkaan, Lomén sopimukseen ja nälänhätien ratkaisuun?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, unionin kehitysapupolitiikkaan liittyvässä kysymyksessä on viime vuosina tapahtunut tuntuvaa kehitystä. Osallistuimme erityisesti koko siihen keskusteluun, jota käytiin Lomén sopimuksen uudistamisesta ja Lomén sopimusta seuraavan uuden sopimuskehyksen määrittelystä. Olen sitä mieltä, että - ja minulla on arvovaltaa sanoa näin, koska olin mukana neuvottelemassa sekä Portugalin liittymisestä Lomé III -sopimukseen että Lomé IV -sopimuksesta Portugalin valtuuskunnan puheenjohtajana - nämä ovat sellaisia kysymyksiä, jotka aiheuttavat nykyisin hämmennystä kansalaisten ja aivan erityisesti hallitusten keskuudessa (ja luullakseni myös parlamentin jäsenten keskuudessa). Kyse on kehitysapuun myönnettyjen määrärahojen käytännön tehokkuudesta niiden kielteisten asioiden torjunnassa, joihin ne oli osoitettu.
Puheenjohtajamaa Portugalin ensisijaisena tavoitteena on järjestää tammikuussa kehitysyhteistyöministerien epävirallinen kokous, jonka tavoitteena on nimenomaan määritellä eurooppalainen kehitysyhteistyöstrategia; mielestämme on nimittäin hyvin tärkeää, että meillä voi nimenomaan OECD:n kehitysapukomitean puitteissa ja seuraavaa YK:n kauppa- ja kehityskonferenssia (UNCTAD) valmisteltaessa olla yhteinen ja järjestelmällinen kanta siitä, miten unionin kehitysapuvaroja käytetään. Miksikö? Esimerkiksi siksi, että kansalliset parlamenttimme seuraavat tarkasti, kuten myös tämän parlamentin täytyy yhteisön tasolla seurata tarkasti, näiden määrärahojen jakoa ja käyttöä. Pyrimme takaamaan sen, että tämä keskustelu voisi olla hyödyllistä ja hedelmällistä ja että se vaikuttaisi konkreettisesti tulevaan kansainväliseen toimintaamme.
Olemme myös sitä mieltä, että Lomén sopimukselle määritelty uusi sopimusmalli on vastuullisempi, tasapainoisempi ja tehokkaampi kuin se malli, jota käytettiin aiemmissa Yaoundén ja Lomén sopimuksissa.
Haluaisin lisäksi sanoa, arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, että mikäli Euroopan unionin ja Afrikan maiden välinen huippukokous voidaan vielä toteuttaa, nämä kehitysyhteistyöhön liittyvät kysymykset ja yleinen näkemys siitä, miten kehityskysymyksiä voidaan käsitellä näiden kahden alueen kahdenvälisten suhteiden puitteissa, ovat luonnollisesti keskeisiä huolenaiheitamme ja ne ovat yksi asialistan keskeisistä aiheista.

Andrews
Haluaisin kiittää puheenjohtajavaltiota kattavasta vastauksesta kysymykseeni sekä todellakin ministeriä, joka puhui kehitysyhteistyövaliokunnalle viime viikolla Brysselissä esitellen kannan. Muutamia kysymyksiä jää kuitenkin vielä ratkaisematta. Näyttää siltä, että ohjelmassa ei korosteta AIDSin vastaista taistelua. AIDS-tilanne Afrikassa on nyt niin vakava, että enemmän ihmisiä kuolee AIDSiin kuin missään konfliktissa. Toivon, että ministeri käyttää jonkin verran aikaa juuri tämän asian seuraamiseen. Lääkkeitä on saatavilla Yhdysvalloissa, mutta Yhdysvallat ei tee niitä tarpeeksi halvoiksi Afrikan ihmisille.
Haluaisin kysyä ministeriltä, mitä hän tarkkaan ottaen tekee Etiopiassa kehittymässä olevan tilanteen takia; siellä on kuivuutta, sadot ovat menneet pilalle ja siellä ollaan kuuden kuukauden kuluttua samassa tilanteessa kuin Etiopiassa oltiin muutama vuosi sitten ja tuhansittain ihmisiä kuolee nälkään. Samaan aikaan Eritrean ja Etiopian välillä käydään sotaa, ja Euroopan aseteollisuus ei mitenkään ole lopettamassa aselähetyksiään, joiden jälkeen lähetämme sinne leivän.

Seixas da Costa
Parlamentin jäsenen täytyy ymmärtää, että ensiksikään en ole samaa mieltä siitä, miten hän tulkitsi kollegani puheenvuoroa kehitysyhteistyövaliokunnan kokouksessa; näiden kantojen välillä ei ole mitään ristiriitaa, pikemminkin päinvastoin.
Emme voi puheenjohtajavaltion ohjelmassa, ellemme sitten halua olla suuruudenhulluja, tehdä minkäänlaista kattavaa luetteloa kaikista mahdollisista ja kuvitteellisista tilanteista, jotka liittyvät kaikkiin edessämme oleviin suuriin kysymyksiin nimenomaan ulkosuhteiden alalla.
Olisi helppoa tehdä niin, kuten varmasti ymmärrätte. Riittää, että otetaan kehitystä koskeva sanaluettelo ja sijoitetaan ohjelmaan kaikki sanat peräkkäin, yksi toisensa jälkeen. Olemme sen verran vastuullisia, että ymmärrämme, että meidän täytyy ottaa ohjelmaan vain ne asiat, jotka pystymme hoitamaan puheenjohtajakautemme aikana ja - on syytä tiedostaa tämä aina - sen puitteissa, mikä on hallitusten toimintakyky neuvostossa. On syytä ymmärtää, että nimenomaan kansallisten maaohjelmien hallinnoinnissa on puutteita. Parlamentin jäsen viittasi Etiopiaan, joka kuuluu kansallisten maaohjelmien piiriin, mutta, kuten tiedätte, AIDSin torjumiseksi on olemassa useita yhteisön toimia, ja tässä mielessä parlamentin jäsen on oikeassa siinä, että ehkäpä myös Yhdysvaltojen pitäisi pystyä parempaan. Lisäksi olen kehitysapupolitiikan osalta sitä mieltä, että Euroopalla ei ole tarkemmin ajateltuna mitään huolta siitä yksinkertaisesta syystä, että toimintamme tällä alueella vetää suoraan sanottuna vertoja Yhdysvaltojen toiminnalle.
Parlamentin jäsen mainitsi lopuksi aseongelman vaikutukset. Tämä on laajempi poliittinen kysymys, joka ei mielestäni kuulu tämän kysymyksen alaan, mutta jota neuvosto luonnollisestikin käsittelee tulevaisuudessa ymmärtääkseen sitä ja pyrkiäkseen sijoittamaan sen oikeaan asiayhteyteen.

Korhola
Onko neuvosto tietoinen sosiaalisista ongelmista, joita EU:n alle tuotantohintojen tapahtuva elintarvikevienti kehitysmaihin aiheuttaa? Aikooko puheenjohtajavaltio tehdä jotakin asialle?

Seixas da Costa
Parlamentin jäsen ottaa esille ongelman, joka liittyy perinteisesti elintarvikeapukysymykseen, toisin sanoen sen asian selvittämisen, ettei elintarvikeavusta aiheudu ongelmatilanteita kehitysmaiden maataloudessa.
Tämä on toistuva ongelma, johon ei ole koskaan löydetty ratkaisua kehitysavun alueella. Ongelma aiheutuu perinteisesti siitä, että todellisuudessa monet elintarvikeaputoimet vaikuttavat lopulta kielteisesti näiden maiden kykyyn luoda maatalouden rakenteita ja nimenomaan perheviljelmien tasolla.
Minulla ei ole ratkaisuja tähän ongelmaan. Ja sen kokemuksen perusteella, jonka olen saanut käsiteltyäni näitä asioita yli 20 vuoden ajan, luulen, ettei kenelläkään ole.

Puhemies
Kysymys nro 13 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Neuvoston pyynnöstä seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, vaikka ne eivät käsittelekään samaa aihetta.

Ioannis Marinos
Kysymys nro 14 (H-0809/99):
Aihe: Eurooppalainen kulttuuri Eurooppa on pohjimmiltaan kulttuuriin sidottu käsite. Euroopan unioni voi ylläpitää ja vaalia erityistä asemaansa ja vaikutusvaltaansa koko maailmassa vain siten, että se pitää kulttuurillista ulottuvuuttansa ensisijaisen tärkeänä seikkana sitomalla sen erottamattomasti taloudelliseen ulottuvuuteen. On valitettavaa, että tätä seikkaa ei aina sisäistetä, samoin kuin ei sisäistetä sitä, että kulttuuri on erittäin merkittävä taloudellinen voimavara. Näin ollen siihen myönnetään - ainoastaan painostuksen alaisena - vain vähän määrärahoja, ja neuvosto ja komissio yrittävät leikata niitäkin. Sama koskee ikävä kyllä myös toista merkittävää taloudellista voimavaraa eli urheilua. Sen asianmukainen hyödyntäminen voisi tukea huomattavalla tavalla taistelua EU:n merkittävintä ongelmaa, työttömyyttä, vastaan, ja urheilun hyödyntäminen kansainvälisessä mittakaavassa voisi tuoda huomattavia lisätuloja. Yhdysvallat on tällä tavoin päässyt maailman musiikki- ja viihdemarkkinoiden herruuteen ja vaikuttaa niiden kautta erityisesti nuorten sukupolvien ajatusmaailmaan, mieltymyksiin ja koulutukseen.
Onko neuvosto valmis tunnustamaan kulttuurin merkittäväksi taloudelliseksi voimavaraksi ja asettamaan sen vastaavasti etusijalle seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa?

Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 15 (H-0814/99):
Aihe: Euroopan työllisyyspolitiikka Kuten unionin viralliset tilastot osoittavat, työttömyys ja alhaiset tulot per capita ovat nykyään suorassa yhteydessä toisiinsa. Aikooko neuvosto hallitustenvälistä konferenssia ajatellen luoda eurooppalaisen työllisyyspolitiikan, jota varten on käytettävissä riittävästi määrärahoja?

Philip Rodway Bushill-Matthews
Kysymys nro 16 (H-0005/00):
Aihe: Neuvoston puheenjohtajuus Nykyisen käytännön mukaisesti EU:n puheenjohtajuus kiertää jäsenvaltiolta toiselle Eurooppa-neuvoston määräämän kaavan mukaisesti. Koska uusi HVK on alkamassa, nyt olisi aika harkita tätä kaavaa uudelleen.
Britannian konservatiivit Euroopan parlamentissa katsovat, että puheenjohtajavaltioina toimivien jäsenvaltioiden on toimittava malliesimerkkinä siten, että ne sisällyttävät EU:n lainsäädännön kansalliseen lainsäädäntöönsä ja noudattavat EU:n lainsäädäntöä sen voimaantulon jälkeen.
Tuleeko neuvosto tämän vuoksi lisäämään HVK:n asialistalle keskustelun mekanismista, jolla varmistetaan, että jäsenvaltio voi toimia puheenjohtajana vain sillä edellytyksellä, että se osoittaa kunnioittavansa EU:n lainsäädäntöä?
Voiko neuvosto erityisesti kommentoida ehdotusta, jonka mukaan sellaiselta jäsenvaltiolta, joka sekä direktiivien täytäntöönpanon että EY:n tuomioistuimessa ratkaisua odottavien asioiden osalta kuuluu "häntäpäähän", kielletään mahdollisuus toimia Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltiona?

Seixas da Costa
Jäsen Marinosin esittämän kysymyksen osalta haluaisin ensiksikin korostaa, että neuvosto on täysin tietoinen siitä, että kulttuurillinen ulottuvuus on epäilemättä yksi Euroopan suurimmista valteista ja että meidän täytyy tehdä kaikkemme kulttuuri-identiteettimme suojelemiseksi. Olen sitä mieltä, että nämä osa-alueet ovat olleet mukana monissa unionin ulkoisen toiminnan ulottuvuuksissa ja nimenomaan niissä pyrkimyksissä, joita meillä on Maailman kauppajärjestössä.
Neuvosto ei myöskään aliarvioi kulttuurin ja urheilun merkitystä taloudellisella tasolla. Hyvä parlamentin jäsen, haluaisin tästä syystä, kiinnittää huomiota siihen, että jos toimivaltaisten viranomaisten täytyy kiinnittää huomiota eurooppalaisen politiikan kulttuurilliseen ulottuvuuteen, siinä täytyy periaatteessa aina noudattaa toissijaisuusperiaatetta ja ottaa huomioon se, mitä täytyy toteuttaa niin kansallisella kuin yhteisönkin tasolla.
Jäsen Nogueira Románin esittämän työllisyyttä käsitelleen kysymyksen osalta viittaan siihen, mitä sanoin vähän aikaa sitten: tämä kysymys on edelleen yksi parlamentin jäsenten ja jäsenvaltioiden hallitusten huolenaiheista ja se on luonnollisestikin puheenjohtajavaltio Portugalin keskeinen huolenaihe. Jotkut jopa sanovat, että se on liian keskeinen puheenjohtajavaltio Portugalin huolenaihe, kun ajatellaan, ettei Portugali edes kuulu niihin maihin, joiden työttömyysaste on hyvin korkea, mutta hoidamme puheenjohtajuutta eurooppalaisesta näkökulmasta. Mielestäni Lissabonin Eurooppa-neuvosto ja aiemmin mainitsemani saavutus ovat hyviä esimerkkejä siitä.
Olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että nämä kysymykset liittyvät jäsen Bushill-Matthewsin ja jäsen Nogueira Románin esittämiin kysymyksiin. Haluaisin sanoa tulevasta hallitustenvälisestä konferenssista, että neuvosto voi vain kehottaa jäseniä tutustumaan Kölnin ja Helsingin Eurooppa-neuvostojen päätelmiin, joissa määriteltiin konferenssin valtuudet, ja näin ollen itse konferenssin, joka on hallitustenvälinen rakenne, täytyy valtuuksiensa rajoissa arvioida, missä määrin jäsenten esille ottamat kysymykset voidaan ottaa huomioon sen työssä. Koska kuitenkin puheenjohtajavaltio Portugali pyrkii luonnollisesti tulkitsemaan laajasti niiden Euroopan parlamentin jäsenten roolin, jotka ovat mukana valmisteluryhmässä, he voivat pitää puheenvuoroja ja tuoda esille parlamentin huolenaiheita tämän valmisteluryhmän työssä. Euroopan parlamentin puhemiehellä on ilman muuta myös mahdollisuus edistää näitä asioita ministeritasolla.
Puolivuotiset puheenjohtajakaudet ovat sellainen kysymys, josta puheenjohtajavaltio Portugali ei aio tehdä aloitetta seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Mikäli joku haluaa ottaa sen esille, panemme sen merkille ja annamme sen konferenssin käsiteltäväksi.

Marinos
Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa, ja hänen kauttaan toivotan Portugalin puheenjohtajakaudelle menestystä. Sallitaan kai, että kiitän puheenjohtajan kaunopuheisuutta ja hänen tietämystään Euroopan asioista.
Valitettavasti en kuitenkaan saanut omaan kysymykseeni tyydyttävää vastausta. Koska neuvosto tunnustaa kulttuurin suuren merkityksen taloudellisena hyödykkeenä, mielestäni sen pitäisi osoittaa tämä myös käytännössä. Pelkään pahoin, että se perustelu, että kulttuurin alueella noudatetaan toissijaisuusperiaatetta ja sen vuoksi se kuuluu kansallisten hallitusten vastuulle, on tekosyy. Syy siihen, että en saanut vastausta esittämääni kysymykseen on se, että silloin kun Euroopan parlamentti pyytää lisää määrärahoja Euroopan kulttuuriohjelmien rahoittamiseen, niin kuin myös komissio tekee, määrärahoja säännönmukaisesti leikataan ja toisinaan ne häviävät kokonaan. Päinvastaisista vakuutteluista huolimatta tämä osoittaa käytännössä neuvoston piittaamattomuuden kulttuurista.
Haluaisin näin ollen kysyä neuvostolta, onko se tästä lähtien valmis tukemaan kulttuuria samalla innolla kuin se tukee banaaneja, humalaa, nautoja tai intialaista hamppua.

Seixas da Costa
Hyvä jäsen, meillä ei ole taloudellista näkemystä Portugalin puheenjohtajuuden hoidosta, ja näin ollen kulttuurillinen ulottuvuus, kuten varmaan ymmärrätte, on keskeinen huolenaiheemme. Kulttuurisilla ulottuvuuksilla on kuitenkin lähes aina taloudellinen ulottuvuutensa, toisin sanoen kaikki ne resurssit, jotka osoitetaan nimenomaan kulttuuritoimien tukemiseen. Juuri tätä ulottuvuutta on vaikea ohittaa Euroopan unionissa ja nimenomaan neuvostossa.
Pyrimme omalta osaltamme lujittamaan ja vahvistamaan Euroopan asemaa kulttuurihyödykkeiden ja -palvelujen sekä tämän alueen toimien osalta, koska olemme sitä mieltä, että tämä on yksi unionin imagon ja sen oman identiteetin keskeisistä erityispiirteistä. Tämä kytkeytyy ja tulee vastaisuudessakin kytkeytymään siihen, mitä Maailman kauppajärjestössä tapahtuu. Kuten tiedätte, käsittelemme tätä kysymystä asianmukaisesti omalta osaltamme ja neuvoston osalta, ja pystymme löytämään yhteisen kielen komissiolle suotujen neuvotteluvaltuuksien tasolla Maailman kauppajärjestön seuraavalla kierroksella, jossa tämä kysymys on keskeinen.
Haluaisin näin ollen lisätä, että kulttuuripolitiikan ja nimenomaan audiovisuaalisen ulottuvuuden osalta puheenjohtajavaltio Portugali kiinnittää aivan erityistä huomiota audiovisuaalialaa koskevan eurooppalaisen politiikan syventämiseen ja vahvistamiseen hyväksymällä Media Plus -ohjelman, jonka puitteissa voidaan niin sanotusti lähestyä Euroopan suuria huolenaiheita. Aikomuksenamme on myös ryhtyä uuteen, entistä innovatiivisempaan keskusteluun Euroopan elokuvaperintöä koskevasta kysymyksestä, koska sen täytyy olla yksi tärkeimmistä seikoista Euroopan kulttuuri-identiteetin ja Euroopan audiovisuaalialan talouden kehittämisessä. Puheenjohtajavaltio niin ikään keskittyy keskusteluissa Euroopan digitaalitelevisiojärjestelmän perustamiseen, jota käsitellään konferenssissa, jonka järjestämme yhdessä komission kanssa Portugalin puheenjohtajakaudella helmikuussa 2000.
Hyvä jäsen, kulttuuri on kuitenkin Euroopan unionissa sellainen kysymys, joka esiintyy toistuvasti hallitustenvälisten konferenssien esityslistoilla. Siltä varalta, että seuraavan hallitustenvälisen konferenssin niin sanotussa viidennessä neuvotteluluvussa voitaisiin sopia kulttuurillisen ulottuvuuden sisällyttämisestä, sitä voivat ehdottaa niin jäsenvaltiot kuin Euroopan parlamentin jäsenetkin, jotka ovat mukana valmisteluryhmässä. Jos tästä kysymyksestä voidaan sopia hallitustenvälisessä konferenssissa, siinä voidaan luonnollisestikin lopulta edetä. Jää nähtäväksi, päästäänkö siitä yksimielisyyteen vai ei. Se nähdään myöhemmin. Omalta osaltamme panemme merkille tätä asiaa koskevat ehdotukset.

Bushill-Matthews
Arvoisa presidentti, kuten muut, myös minä haluan toivottaa Portugalille kaikin tavoin menestyksekästä puheenjohtajuutta.
Huomaan että sanoitte, että juuri tämä asia ei ole tällä hetkellä asialistallanne seuraavaa HVK:ta varten, mutta jos jotkut ihmiset toivovat sitä, te voisitte harkita asiaa. Minä ja 35 muuta brittiläistä konservatiivijäsentä toivomme sitä ja toivomme, että harkitsisitte sitä. Ymmärrän, että se on provosoiva kysymys. Sen on tarkoitus provosoida, koska kyseessä on erittäin tärkeä asia eli se, että jotkin maat eivät kunnioita EU:n lakia niin paljon kuin se ansaitsisi. Meidän on löydettävä tapa, jolla painostaa sellaisia maita tekemään juuri se, niin että voimme saada uudelleen yhteyden kansalaisiimme.
En keksi parempaa tapaa tehdä se. Keksittekö te?

Seixas da Costa
Kyse on sen selvittämisestä, vahvistuuko vai heikkeneekö eurooppalainen ulottuvuus, jos se sisällytetään perussopimuksiin. Tämä on sellainen kysymys, jota täytyy tarkastella hallitustenvälisen konferenssin tasolla, kuten varmaan ymmärrätte, ja tämä on yksi niistä aiheista, joita puheenjohtajavaltio Portugali voi käsitellä ainoastaan ylimääräisen Eurooppa-neuvoston valtuuttamana, sillä tämä kysymys jää sen toimielinrakenteen ulkopuolelle, jossa seuraava hallitustenvälinen konferenssi toteutetaan.
Hallitustenväliset konferenssit ovat nykyisin jonkinlainen tapaus, ja ne voivat olla myös eräänlainen joulukuusi. Näin ollen sitä mahdollisuutta ei ole poissuljettu, että nämä toistuvat ja konferenssista toiseen siirtyvät kysymykset otettaisiinkin esille siellä.
Ongelmana on sen selvittäminen, onko Euroopan unioni tällä hetkellä yksimielinen siitä, että tämä kysymys otettaisiin esille, kun otetaan huomioon erityisesti se, että jos tällainen aihe otettaisiin mukaan, luultavasti muut samankaltaiset aiheet paisuttaisivat konferenssin esityslistaa.

Puhemies
Parlamentin jäsen Dimitrakopoulosilla on työjärjestyspuheenvuoro. Pyydän teitä esittämään sen lyhyesti.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, ymmärrän, että minun on oltava hyvin lyhytsanainen. Pidin kovasti siitä, mitä parlamentin jäsen Seixas da Costa sanoi joulupukista. Espanjassa tällainen toivomuslista lähetetään itämaan tietäjille. Haluan vain muistuttaa, että Euroopan parlamentti on jo lähettänyt toivomuslistan itämaan tietäjille mietintöjensä muodossa. Nyt puhemiehen ja neuvoston tehtäväksi jää tuoda meille ne lahjat, joita olemme itämaan tietäjiltä pyytäneet.

Puhemies
Kuten epäilinkin, tämä ei ollut varsinainen työjärjestyspuheenvuoro, vaan loppukaneetti keskustelulle. Kiitämme Seixas da Costaa, mutta voitte myös lähettää kirjeen itämaan tietäjille.

Seixas da Costa
Sanoisin vain, että tämä jouluun liittyvä kysymys, jonka jäsen otti esille, on erittäin tärkeä. Asia on vain niin, että tässä tapauksessa joulupukki toimii käskystä, ja näin ollen joulupukki voi antaa lahjoja vain, kun joku muu on ne tilannut. Puheenjohtajavaltio Portugali ei voi antaa niitä lahjoja, joita kaikki haluavat, ei myöskään niitä lahjoja, joita Euroopan parlamentti vaatii.

Puhemies
Tämän mielenkiintoisen ajatustenvaihdon jälkeen ja työjärjestyksen mukaisesti ilmoitan, että kysymyksiin 1727 vastataan kirjallisesti.
Julistan neuvoston kyselytunnin päättyneeksi.

Pääomavero
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Désirin ja muiden esittämä suullinen kysymys neuvostolle neuvoston kannasta pääomaveroon (B5-004/2000).
Désirin ja muiden esittämä suullinen kysymys komissiolle komission kannasta pääomaveroon (B5-0005/2000).

Désir
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, niin vuoden 1997 Aasian kriisin hetkellä kuin Meksikoa vuonna 1995 tai Euroopan valuuttajärjestelmää vuonna 1993 koetelleiden kriisien jälkeenkin jokainen saattoi arvioida vahinkoja, joita rahatalouskeinottelu, etenkin valuuttakeinottelu, voi aiheuttaa koko maan taloudelle. Rahatalousmarkkinoilla vaihdetaan päivittäin 1500 2000 miljardia euroa, eli kolmessa tai neljässä päivässä vaihdetaan määrä, joka vastaa maailman koko vuosituotantoa, maailmanlaajuista BKT:tä, joka on noin 6000 miljardia euroa. Tämä osoittaa, että nämä rahataloustoimet ovat pääasiassa pelkkää keinottelua, jolla ei ole mitään yhteyttä tavarakauppaan tai investointeihin. Näiden merkittävien pääomamassojen epävakainen siirtyminen voi aiheuttaa kuitenkin muutamassa tunnissa jonkin maan valuutan ja talouden sortumisen ja syöstä sen koko väestön lamaan.
Tässä tilanteessa on osoitettu uudelleen kiinnostusta James Tobinin, Nobelin talouspalkinnon saajan, tekemään ehdotukseen luoda valuuttakauppavero, jonka määrä olisi hyvin pieni, niin ettei se vaikuttaisi tavarakauppaan eikä investointeihin, mutta joka toimisi kapulana keinottelun rattaissa, eli se jarruttaisi lyhyen aikavälin toimien moninkertaistumista. Pankaa tarkoin merkille, että tämä ehdotettu vero, joka näyttää herättävän joidenkin mielessä niin suurta levottomuutta, olisi maailman alhaisin vero, maailman koko verohistorian alhaisin vero, mutta sillä myös vallattaisiin takaisin tilaa, jonka rahatalousala on takavarikoinut demokratialta.
Tämä ehdotus on saanut kannatusta, kuten ATTACin ja SOLIDARin kaltaisten järjestöjen, jotka tekivät ehdotuksesta kansanomaisen, tai muiden kansalaisjärjestöjen toteuttamat kampanjatkin, muun muassa sen vuoksi, että sillä irrotettaisiin varoja, jotka voitaisiin osoittaa köyhimpien maiden kehitysohjelmiin opetuksen tai terveydenhoidon kaltaisilla aloilla. Tämä tarkoittaisi varojen uudelleenjakoa maailmassa, jossa on yhtä aikaa sekä yhä enemmän rikkautta että yhä enemmän köyhiä. Useat julkisuuden henkilöt ja instituutiot ovat ottaneet kantaa tämän veron puolesta, kuten Brasilian presidentti Fernando Cardoso, Suomen hallitus, Kanadan parlamentti viime maaliskuussa sekä myös Lionel Jospin vuonna 1995. Tästä kysymyksestä on keskusteltu Euroopan unionin useissa kansallisissa parlamenteissa. Vastauksena on usein ollut, ettei tätä asiaa voida käsitellä pelkästään kansallisella tasolla ja että oikea taso sen käsittelyyn on Euroopan unioni, ja tästä syystä olemme esittäneet 37 muun parlamentin jäsenen kanssa suullisen kysymyksen neuvostolle ja komissiolle.
Olen iloinen kompromissipäätöslauselmaesityksestä, johon pääsimme GUE-ryhmän, Verts-ryhmän, ELDR-ryhmän ja PSE-ryhmän kanssa, jotka pyytävät komissiota esittämään kuuden kuukauden kuluessa parlamentille selonteon tämän veron toteutettavuudesta, ja ne pyytävät myös tutkimaan niitä rahataloudellisia painostus- ja rankaisutoimia, joita voitaisiin soveltaa niitä maita vastaan, jotka edistävät veronkiertoa tai jotka ylläpitävät veroparatiiseja. Vastaväitteenä on nimittäin usein se, että tällaista veroa kierrettäisiin, mutta näin on voitu sanoa jokaisesta verosta, ja jos tällaiseen väitteeseen olisi tyydytty, yhtäkään veroa ei olisi luotu.
Päätöslauselmaesityksessä pyydetään myös, että komissio ja neuvosto esittävät ennen IMF:n tulevaa vuosikokousta asiakirjan, jossa ne kertovat kannastaan. Mielestäni Euroopan unionin on tehtävä aloite G7-maiden ryhmälle, ja sen on myös ehdotettava tätä aloitetta, kuten päätöslauselmaesityksessä pyydetään, koska aloite on ensisijaisesti poliittinen kysymys. Jos Euroopan unioni tekee aloitteen, muut seuraavat perässä, koska keskustelua käydään kaikkialla, myös Yhdysvalloissa ja Japanissa, ja koska maailmassa toivotaan ja halutaan yhä voimakkaammin, ettei maailmaa johtaisi pörssikauppiaat vaan kansalaiset, heidän parlamenttinsa, heidän hallituksensa ja heidän demokraattiset instituutionsa.
Mielestäni Euroopan on toimittava tässä uudessa kansainvälisessä sääntelyssä, ja olen äärimmäisen onnellinen, että tämä kysymys on nyt tämän keskustelun ja tämän päätöslauselmaesityksen myötä Euroopan rakentamisen asialistalla.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, minulla ei ole paljoakaan kerrottavaa tästä asiasta. Neuvosto ei ole toistaiseksi keskustellut pääomaveron käyttöönoton mahdollisuudesta, kuten professori Tobin on esittänyt. Kyse on luovasta aloitteesta ja tiedämme, että sitä on kannatettu monilla eri aloilla maailmassa ja monilla eri politiikan aloilla Euroopassa, mutta komissio ei ole toistaiseksi tehnyt minkäänlaista ehdotusta tai aloitetta tästä kysymyksestä. Komission tehtävänä on tehdä mahdollisia aloitteita tästä asiasta, eikä neuvosto voi sitä ennen ottaa kantaa asiaan.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, Tobinin veron tulopohjana olisivat hyvin lyhytaikaiset valuuttaoperaatiot. Sellaiset operaatiot - näin kuuluu perustelu - ovat vain vähän sidoksissa tärkeisiin talouden muuttujiin. Juuri tätä myös jäsen Désir painotti. Kannattajat, kuten jäsen Désir, ovat siksi sitä mieltä, että kansainvälisesti sovellettu Tobinin vero periaatteessa vähentäisi keinotteluluontoisia kauppoja ja siten myös valuuttakurssien epävakautta ja että se johtaisi taloudellisen hyvinvoinnin paranemiseen.
Koska lyhytaikaiset rahoitusvirrat ovat huomattavan suuria, jopa matala Tobinin vero lisäisi huomattavasti verotuloja. Todellisuudessa motiivit lisääntyvään kiinnostukseen Tobinin veroa ja muita kansainvälisiä tulonlähteitä kohtaan eivät olleet 1990-luvun puolivälissä luonteeltaan taloudellisia. Oli kysymys mahdollisuudesta hankkia tällaisella verolla tuloja kansainvälisiin julkisiin ohjelmiin aikana, jona tällaisten varojen kysyntä lisääntyi nopeasti ja rahoituksen saaminen muuttui yhä vaikeammaksi.
Komissio on hiljattain havainnut uutta kiinnostusta Tobinin veron kaltaisiin maailmanlaajuisiin veroihin välineenä - jos niin voi sanoa - vastuullisen globaalistumisen saavuttamiseksi. Myös jäsen Désir mainitsi lisääntyvästä kiinnostuksesta kaikkialla.
Jos Tobinin veroa kuitenkin sovellettaisiin yksipuolisesti tiettyyn valuuttaan kohdistuvien hyökkäysten välttämiseksi, tämä vero ei voisi olla tehokas, ja se voisi vahingoittaa kotimaisia rahoitusmarkkinoita. Mikä vielä pahempaa, pitkällä aikavälillä on mahdollista, että suuri määrä varoja välttyisi Tobinin verolta, jos ulkomaiset valuuttaoperaatiot siirrettäisiin veroparatiiseissa toimiviin rahoituskeskuksiin. Siinä tapauksessa vero voisi johtaa nettotappioon taloudellisessa hyvinvoinnissa kokonaisuutena katsoen. Tobinin vero voi siis toimia vain siinä tapauksessa, että riittävän monet teollisuusmaat ovat valmiita tulemaan siihen mukaan.
Sitten lopuksi, jos Tobinin vero on suunniteltu estämään keinottelua tietyillä valuutoilla, silloin on vielä olemassa riski, että myös muuhun kuin keinotteluun tähtäävät rahavirrat joutuvat kärsimään, mikä ei ole tarkoituksena. Näistä mainituista syistä en näe mitään syytä eurooppalaiselle Tobinin verolle. Joka tapauksessa komissio vastustaa kaikkia yrityksiä rajoittaa pääomaliikkeitä Euroopan unionissa. Sikäli kuin tällaisen toimenpiteen voitaisiin katsoa olevan pääomavirtojen epäsuoraa rajoittamista, se olisi Rooman sopimuksen vastainen.
Oikea tapa puuttua keinotteluun - siltä minusta vaikuttaa - on poistaa todelliset syyt, jotka aiheuttavat sekaannusta rahoituksessa, eikä pidä yrittää hillitä oireita luomalla esteitä markkinoiden toiminnalle.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun on vielä puhuttava lyhyesti siitä menettelytavasta ja ideologisesta taktiikasta, jotka ovat johtaneet tähän suulliseen kysymykseen. Teen näin myös siitä syystä, että tiedän, kuinka monet parlamentin sosiaalidemokraateista, eivätkä ainoastaan talous- ja rahapolitiikan asiantuntijat, yhtyvät arvosteluumme. Tunnemme ongelman. Kyse on keinottelusta johtuvasta markkinoiden epävakaudesta. Esittäjille on kuitenkin sanottava, että kaikki epävakaus ei johdu keinottelusta - kuten komission jäsen meille juuri ilmoitti niin vakuuttavasti.
Tobinin vero ei olisi voinut estää sen paremmin ETAn kriisejä vuosina 1992 ja 1993 kuin Kaakkois-Aasian valuuttakriisejä vuonna 1997. Tämän kysymyksen alullepanijat eivät ehdota mitään ratkaisua, vaan he vaativat uutta rahoitusta, lisää byrokratiaa, toimenpidettä markkinamekanismeja vastaan ja antavat täysistunnon vastuulle intergroup-käsitteen ja sulkevat pois toimivaltaisen parlamentin valiokunnan vastoin parlamentin useita päätöksiä. Kysymys on mielestäni - ja sanon tämän selvästi - ideologiahakuinen eikä sillä pyritä saamaan aikaan ratkaisua. Minusta tämä on monella tavoin väärä tapa edetä.
Miksi me torjumme Tobinin veron ja pidämme sitä niin epäilyttävänä? Ensinnäkin - ja komission jäsenhän vahvisti myös tämän -, koska se kuormittaa voimakkaasti pääomamarkkinoita. Myös alhaisella verolla olisi suuria vaikutuksia pääomamarkkinoihin, sillä tällainen keinotteluun perustuva vero heikentäisi voimakkaasti investointien kannattavuutta. Tämän lisäksi tällaisella toimenpiteellä olisi myös suuria vaikutuksia rahoitusmarkkinoiden kehitykseen. Tämä olisi vastoin sitä markkinoiden ytimenä olevaa pääoman vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta.
Toiseksi: keinotteluun perustuvaa pääomaa on vaikea tunnistaa.
Kolmanneksi: verotustoimenpiteet on helppo kiertää, jos niitä ei toteuteta yhdenmukaisesti kaikissa maissa, sillä muutoin porsaanreikiä on liikaa.
Neljänneksi: tämä toimenpide on lähes mahdoton toteuttaa teknisesti, ja se johtaa voimakkaaseen byrokratiaan ja hallintoon ja huonoon valvottavuuteen.
Toimenpide, johon meidän olisi ryhdyttävä, on osa täällä tänään tarkasteltavaa päätöstä. Kyse on pankkivalvonnan lisäämisestä. Kyse on liiketoimia koskevan vastuun selvittämisestä. Kyse on kansainvälisen tason sääntelypuitteista. Kyse on kansallisten lakien tarkistuksesta, jotta selvitetään, vastaavatko ne Baselin komitean sääntöjä ja miten näiden levittämistä voidaan vahvistaa.
Tarkasteltavana olevan päätöslauselman yksi keskeinen kohta on minulle suuri ongelma, emmekä me voi hyväksyä sitä. Kyse on 9 kohdasta. Nyt kun olemme kuunnelleet komission jäsentä, tiedämme, että komissio omaksuu asiantuntemuksensa perusteella kielteisen kannan Tobinin veroon. Jos asiantuntemus ja tämä keskustelu ja perusteet ovat sellaiset, kuin me olemme esittäneet ja kuin katson oikeiksi, on vastuutonta esittää komissiolle tällaista kuuden kuukauden tehtävää ja samalla luoda epävarmuutta rahoitus- ja pääomamarkkinoilla. Pääomamarkkinat eivät kaipaa meiltä epävarmuutta, pääomamarkkinat tarvitsevat meiltä selvyyttä. Tämän vuoksi me torjumme 9 kohdan ja vaadimme erillistä äänestystä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, keskustelu lyhyen aikavälin pääomaliikkeistä ei ole uutta. Olemme keskustelleet Tobinin veroa koskevasta ehdotuksesta 20 vuoden ajan, ja siitä huolimatta tämä kysymys on aina vain ajankohtainen, sillä tarvitsemme todella konkreettisia ja rehellisiä vastauksia, jotka perustuvat huolellisiin tutkimuksiin. Meidän on tiedettävä, miten toivottavaa ja miten mahdollista lyhyen aikavälin pääomaliikkeiden verotus tosiasiassa on. Tämä kysymys näyttäytyy tänään todellakin toisesta näkökulmasta, sillä joka päivä 1 500 miljardia Yhdysvaltojen dollaria kiertää ympäri maailmaa 24 tunnin ajan etsimässä houkuttelevia sijoituksia, ja niistä enintään kolme prosenttia liittyy reaalitalouteen.
Kannamme toki huolta rahoitusmarkkinoiden vakaudesta, emme niinkään rahoitusmarkkinoiden takia, vaan koska kyse on myös meidän omasta kasvustamme, omista investoinneistamme, omista työpaikoistamme Euroopan unionissa. Meidän on kysyttävä tässä yhteydessä, mitä välineitä me voimme käyttää, jotta voisimme todellakin luoda tiettyä järjestystä, joka on tähän asti puuttunut. Olemme tehneet kaikkemme pääomaliikkeiden vapauttamiseksi, mutta meillä ei kuitenkaan ole toistaiseksi mitään toimivaa säännöstöä, ja olemme saaneet kokea sen karvaasti Aasian kriisin ja Latinalaisen Amerikan kriisin vaikutusten yhteydessä. Siksi on korkea aika, että harkitsemme yhtäältä valvontasääntöjä ja toisaalta rahoitusmarkkinoiden avoimuutta ja niitä koskevia tietoja. On tärkeää, että tiedämme, keitä toimijat ovat ja millainen maksukyky heillä on.
Meidän on myös kysyttävä itseltämme, eikö verotuksen pidä olla oikeudenmukaista. Aikana, jona työn verotus kasvaa niin Euroopan laajuisesti kuin kansainvälisestikin, meidän on harkittava, millä tavoin voimme varmistaa pääomatulojen tehokkaan verotuksen, ja tässä yhteydessä meidän on mietittävä myös lyhyen aikavälin pääomaliikkeiden verotusta.
Minusta on todellakin välttämätöntä, että saamme komissiolta huolellisen kertomuksen ja päätelmän, jotta me Euroopan parlamentissa voimme nähdä, eikö meidän tule varmistaa, että Euroopan unioni yhdessä USA:n ja Japanin kanssa saa aikaan todellisen kansainvälisen yhteisvastuun, jotta talous ja rahoitusmarkkinat saadaan vakaammiksi ja turvallisemmiksi. Tämä on suullisen kysymyksen tarkoitus, ja parlamentin on laadittava mietinnössään tasapainoinen ja todellinen tulevaisuuteen suuntautuva ehdotus noudattamalla asianmukaisia valiokunta- ja täysistuntomenettelyjä.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta minun on sanottava olevani yllättynyt tästä keskustelusta, jota nyt käymme kansainvälisistä pääomavirroista sekä niiden mahdollisesta verottamisesta. Vaikka tekstissä ei sitä mainitakaan, tämä vaikuttaa yritykseltä nostaa uudelleen esille, kuten johdanto-osassa tehdään, se verotusta koskeva asia, jota parlamentin jäsen Tobin ehdotti muutama vuosi sitten. Ryhmämme vastusti tätä ehdotusta edellisellä toimikaudella voimakkaasti selkein ja johdonmukaisin perusteluin, joita puheenjohtajamme Cox esitti. Minun on nyt esitettävä nämä perustelut lyhyesti uudelleen, koska kyse on taas samasta asiasta.
Emme kannata tällaista verotusta, koska sen soveltaminen käytäntöön, siinä tapauksessa, että siinä onnistuttaisiin, ei palvelisi niitä tarkoituksia, jotka jäsen Tobin aikanaan esitteli ja jotka parlamentin vasemmisto näyttäisi nyt haluavan taas nostaa esille.
Ensinnäkin ei ole mitään todisteita siitä, että kansainvälisten pääomavirtojen verotus voisi vähentää häilyvyyttä tai epävakautta kansainvälisillä markkinoilla. Koska on varmaa, että kaikki maat eivät hyväksyisi tätä verotusta, antaisimme päinvastoin tilaa keinottelulle ja petoksille, ja tämä todellakin synnyttäisi häilyvyyttä, epävakautta, epävarmuutta, vaikeaselkoisuutta ja laitonta kilpailua kansainvälisten rahoituspalvelujen alalla.
Lisäksi se ajatus, että saisimme varoja, joita voisimme sitten myöntää kaikkein köyhimmille maille, on niin monimutkainen, kun ajatellaan tämän idean soveltamista käytäntöön, että se on yksinkertaisesti mahdotonta.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on petollinen keskustelu, jonka päämääränä on ainoastaan saavuttaa poliittinen tavoite, jolle ei ole mitään perusteita ja joka ei ole teknisesti saavutettavissa. Lisäksi koska olemme täällä parlamentissa jos emme ole vielä onnistuneet pääsemään pienimpäänkään sopuun komission ehdottamasta verotuspaketista Euroopan unionissa, miten voisimme yrittää päästä sopimukseen verotuksesta kansainvälisellä tasolla? Meille sanottaisiin varmasti ensimmäiseksi, että katsotaan, pystyttekö ensin pääsemään sopimukseen Euroopan unionin sisäisestä verotuksesta!
Hyvät parlamentin jäsenet, kaikesta huolimatta liberaaliryhmä ei ole halunnut evätä mahdollisuutta analysoida tätä asiaa uudelleen, ja sen vuoksi olemme yhteisessä päätöslauselmassa hyväksyneet sen, että suoritetaan tutkimus siitä, kuinka mahdollista ja hyödyllistä olisi soveltaa tätä pääomaverotusta tiettyihin kansainvälisten pääomavirtojen osa-alueisiin. Olen varma, että tämä tutkimus jos se suoritetaan objektiivisesti, rahoitusmarkkinoiden ja niiden kansainvälisten toimintamekanismien tuntemukseen perustuen tulee osoittamaan sen, että tämä verotus ei ole mahdollinen eikä siitä ole hyötyä, ei sen soveltamisen kannalta eikä myöskään keinona ehdotettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Globaalistuminen sinänsä on myönteinen asia. Talouskasvu ei koskaan ole ollut näin voimakasta eikä siitä koskaan aikaisemmin ole ollut hyötyä yleisellä tasolla näin monelle maalle. Tämä on ollut seurausta tavaroiden ja palveluiden kaupan progressiivisesta avautumisesta ja vapautumisesta kansainvälisellä tasolla sekä siitä, että mahdollisuudet pääomavirtojen olemassaololle ovat nyt suuremmat.
Kuka tahansa, joka analysoi viime vuosina tapahtunutta taloudellista kehitystä, voi todeta tämän lukujen osoittaman tuloksen perusteella, jos hän tarkastelee lukuja objektiivisesti, sillä ne eivät edusta mitään tiettyä poliittista väriä tai suuntausta.
Kuten sanoin, me emme vastusta tämän tutkimuksen suorittamista. Kannatamme kompromissipäätöslauselmaa, joka puoltaa tämän tutkimuksen tekemistä, ja kuten päätöslauselmassakin todetaan, painotamme vain sitä, että taloudellinen kehitys saavutetaan nimenomaan vapauttamalla ja avaamalla markkinoita kansainvälisellä tasolla, niin jäsenvaltioiden kuin yleiselläkin tasolla.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni ongelmana ei ole keskustelun aatteellistaminen vaan hyvinkin politiikan tekeminen. On luullakseni palautettava mieliin, kuten jäsen Randzio-Plath sanoi, syy siihen, että jotkut parlamentin jäsenet haluavat palata tähän kysymykseen, liittyy uusimpiin kansainvälisiin rahatalouskriiseihin ja niiden taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja ympäristöä koskeviin seurauksiin, jotka kaikki tuntevat joissakin maissa. Tämän pohdinnan ensisijaisena tavoitteena on todellakin tarkastella niitä välineitä, joita kansainvälisellä yhteisöllä voi olla käytössään kansainvälisen valuutta- ja rahatalousjärjestelmän vakauttamiseksi. Komission jäsen Bolkestein, tässä mielessä päätöslauselmaesityksen tarkoituksena ei ole tarkastella erikseen tätä kysymystä ja Tobinin veroa. Jos luette päätöslauselmaesityksen huolellisesti, huomaatte, että tämä ehdotus pääomavirtojen verottamisesta on väline niiden muiden joukossa, joilla kansainvälisiä sijoittajia yritetään pakottaa käyttäytymään vastuullisesti rahoitusmarkkinoilla. Toiseksi, päätöslauselmaesityksessä ei sanota, että haluamme ainoastaan unionin toimivan aloitteen tekemiseksi. Siksi viittaamme nimenomaan Kansainvälisen valuuttarahaston syysistuntoon, jotta Euroopan unioni, eli komissio ja myös neuvosto, ottaisi kantaa tapaan, jolla se aikoo puolustaa tilaisuutta kansainvälisen rahatalous- ja valuuttajärjestelmän vakauttamiseksi ja kansainvälisen verotuksen käyttöön ottamiseksi.
En haluaisi, että tässä keskustelussa on sekaannusta. Me vihreät emme halua mitään verukepäätöslauselmaa. Tarkoituksena ei ole lisätä yhtä tutkimusta jo toteutettujen kymmenien muiden joukkoon komission tekemä tutkimus olisi varmasti kiinnostava vaan saada komissiolta ja neuvostolta, eli unionin kaikkien jäsenvaltioiden hallituksilta, selkeä poliittinen, myönteinen tai kielteinen, kannanotto siitä, ovatko ne valmiita toimivaltaisissa julkisissa yhteyksissä, nimittäin ensisijaisesti Kansainvälisessä valuuttarahastossa, puolustamaan tällaisen veron ja muiden välineiden sopivuutta, jotka ovat tarpeen kansainvälisen valuuttajärjestelmän vakauttamiseksi. Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan tällainen aloite lisää epävarmuutta, erittäin lyhyen aikavälin pääomaliikkeillä pyritään ymmärtääkseni nimenomaan keinottelemaan epävarmuudella ja veikkaamaan kehitystä valuuttojen välillä tai lyhyen aikavälin eri rahoitusvarojen välillä. Tämä väite ei siis ole minusta asianmukainen.
En puutu enempää asiasisältöä koskevaan keskusteluun. Uskon, että kaikilla on väitteensä. Kiinnitän kuitenkin huomionne paitsi päätöslauselman 9 kohtaan myös sen 10 kohtaan. Odotamme selvästi poliittista kannanottoa erittäin selvään määräpäivään mennessä, eli Kansainvälisen valuuttarahaston syysistunnon valmisteluun mennessä, ja pyydämme siis, jos tämä päätöslauselma hyväksytään huomenna täysistunnossa, että komissio ja neuvosto saapuvat kertomaan parlamentille, minkälaista kantaa ne puolustavat tuossa yhteydessä.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on erittäin iloinen tämänpäiväisestä keskustelusta, varsinkin kun emme säästelleet ponnistelujamme eri ryhmien kollegoiden kanssa keskustelun aikaansaamiseksi.
Meillä kaikilla ei tietenkään ole asiaan samanlaista lähestymistapaa, ja keskustelumme alussa esittelemämme päätöslauselmaesitykset ovat siitä luullakseni osoituksena. Tästä huolimatta emme suhtaudu omalta osaltamme välinpitämättömästi edistykseen, jota edustaa kompromissipäätöslauselma, jossa komissiota kehotetaan esittelemään selonteko kuuden kuukauden kuluessa. Euroopan parlamentti voi mielestämme näin hoitaa tehtävänsä tekemällä tässä asiassa aloitteen, joskin varovaisesti, vaikka on sanomattakin selvää ja olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa , että jos 9 kohta kyseenalaistettaisiin, tämä päätöslauselma menettäisi tietenkin ydinsisältöään.
Keskustelumme koskee nimittäin elintärkeää kysymystä, jota yhä useammat kansalaiset miettivät perustellusti: mikä on yhtäältä ihmisen ja toisaalta rahatalousalan asema nykyisessä taloudessa? Maailman valuuttamarkkinoiden kautta kulkee päivittäin 1800 miljardin dollarin rahamäärä, joka on yli neljäsosa maailman vuosittaisen reaalisen tavara- ja palveluvaihdon määrästä. Kun rahataloudelle on annettu ohjakset, tällaiset rahanliikkeet ovat lisänneet kannattavuusvaatimuksia ja koventaneet kaikkialla liiketoiminnan ehtoja. Tämä selittää yritysfuusioiden, -ostojen ja yritysten rakenneuudistusten jatkuvan lisääntymisen sekä jättiläismäisten varojen nostamisen rahoitusmarkkinoilta, jotka kasvavat kasvamistaan. Työttömyys ja työntekijöiden painostaminen lisääntyvät kaikkialla maailmassa. Uusien työpaikkojen syntyminen ja todellinen kasvu estyvät. Ja spekulatiivisten pääomien yhtäkkinen tulva tai vetäytyminen uhkaa sellaisten lukuisien maiden talouksia, jotka voivat jopa luhistua, kuten on käynyt Aasiassa, Venäjällä tai Brasiliassa.
Tässä rahoitusmarkkinoiden hallitseman uusliberalistisen maailmanlaajuistumisen tilanteessa kasvaa vaatimus, josta pyyntömme on osoituksena, toisenlaisesta maailmankuvasta, jonka mukaan yleisen toimintatavan sanelisi velvollisuus solidaarisuuteen yhä suuremman keskinäisen riippuvuuden maailmassa. Kukaan ei voi olla välittämättä siitä sivilisaation haasteesta, jonka lähes miljardin työpaikan puuttuminen asettaa, eikä ennennäkemättömien ponnistelujen välttämättömyydestä kehityksen sekä tietojen ja taitojen oppimisen alalla. Kaikki ajatukset kannattaa tässä suhteessa tutkia, ja mielestämme Tobinin vero on merkittävä ajatus, kuten muunkinlaiset harkittavissa olevat toimet. Tämä vero voi omalta osaltaan jarruttaa keinottelua, ilman että se haittaa reaalitalouden toimintaa, ja sen avulla voidaan irrottaa uusia varoja inhimillisten investointien hyväksi, ja näin hetkellä, jolloin Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelma UNDP arvioi noin 40 miljardiksi dollariksi summan, joka on vuosittain tarpeen köyhyyden poistamiseksi, puhtaan juomaveden käyttömahdollisuuden tarjoamiseksi ja terveydenhoitotarpeiden tyydyttämiseksi.
Samalla kun keskustelu on käynnistynyt koko maailmassa politiikan kyvystä tai kyvyttömyydestä vaikuttaa talouden alaan, tämän veron käyttöönotosta voisi tulla yksi sellaisen poliittisen tahdon vertauskuvista, jolla pyritään valtaamaan takaisin demokratialle kuuluvaa tilaa, jonka kansainväliset rahatalouden toimijat ovat takavarikoineet. Ja haluaisin vastata komission jäsenelle, joka sanoi, että tämän tavoitteen saavuttamiseen tarvitaan tietty vähimmäismäärä teollisuusmaita. Minusta Euroopan unionissa on merkittävä määrä teollisuusmaita, ja uskon, Harlem Désirin ja useiden muiden puheenvuoron käyttäneiden tavoin, että muodostamamme Euroopan unioni voi tehdä aloitteen tässä asiassa. Uskon joka tapauksessa, että Euroopan parlamentti olisi itselleen kunniaksi, jos se vastaisi kansalaisten tahtoon maailman hallitsemisesta kaikkien hyvinvoinnin edellyttämällä tavalla.

Coûteaux
Arvoisa puhemies, minäkin iloitsen tämän keskustelun pitämisestä, jota viivyteltiin aivan liian kauan. Tiedämme nimittäin hyvin, että jokainen sukupolvi on ajan mittaan levittänyt sokeasti ajattelua, jota voitaisiin kutsua hallitsevaksi ideologiaksi, eli sellaista ennakkoluulojen kokonaisuutta, jotka perinteiden tiukkaan noudattamiseen perustuva ympäristön ajattelu on hyväksynyt sellaisenaan ja jotka osoittavat kuitenkin loppujen lopuksi seuraaville sukupolville, miten suuria murhenäytelmien aiheuttajia ne ovat olleet.
Vapaakauppa ja maailmanlaajuistumisen alituinen autuuttaminen muodostavat mielestäni nykyisen hallitsevan ideologian eli sen vuosisatamme lopun suuren virheen, joka on yhtä vaarallinen kuin aikoinaan Kremlin käytävillä vallinnut proletariaatin diktatuuriin perustunut ideologia, tai jo paljon aikaisemmin uskonkappaleeksi korotettu varmuus siitä, että maa on litteä.
Maailmaamme hallitsee nykyisin yksi ainoa ajattelutapa, aioin sanoa yksi ainoa jumala, eli ajattelutapa, jonka mukaan raha tekee työn ihmisen asemesta. Kun hyödykkeiden ja palvelujen vaihdon arvo on 36 000 miljardia frangia, mikä siis on ainoastaan neljän päivän keinottelun tulos, finanssikuplalla ei ole enää paljoakaan tekemistä ihmisten tuottavan toiminnan kanssa. Finanssikupla ruokkii itse itseään tarjouskilpailuissa, joissa jatkuvasti kielletään kaikkialla ihmisten ihmisyys, niin rikkaiden kuin köyhienkin ihmisten ihmisyys, vaikka juuri nämä jälkimmäiset suljetaan loppujen lopuksi pois useimmista maailman päätöksentekokeskuksista, joita hallitsee äärimmäisen pieni vähemmistö, jota Jean-Pierre Chevènement kutsui hiljattain hyvin osuvasti maailmanlaajuiseksi eliitiksi.
Oli luonnollista, että tämä eliitti sulkee toimintapiirinsä ulkopuolelle kaikki poliittiset huolet suojautuen siten vähäisimmältäkin demokraattiselta valvonnalta ja onnistuen loppujen lopuksi tekemään toiminnastaan sekä oikeudetonta että vastuutonta. Kansat tekevät kuitenkin vastarintaa, josta on osoituksena heidän reaktionsa Seattlen sanoinkuvaamattomassa huippukokouksessa, jonne maailman johtajat riensivät nöyristelevästi Euroopan komissio valitettavasti etunenässä toivoen, että heidän tottelevaisuutensa maailman herran, presidentti Clintonin, edessä riittäisi takaamaan heille joitakin jäännöspaloja. He eivät vain ottaneet huomioon rahvaan yksittäisten ihmisten tai valtioiden terveellistä reaktiota, joka oli sitä paitsi järjestetty paremmin kuin on sanottu, muun muassa Ranskassa ATTACin suurenmoisen verkoston ansiosta, järjestön, joka toimii aktiivisesti kasvavan vastakaiun saattelemana vapaakaupan rajoittamisen puolesta yleensä ja erityisesti kansanvälisten rahataloustapahtumien verottamisen puolesta.
Tällaisen veron käyttöönotto olipa se Tobinin veron tai vaikka professori Laurén ehdottaman realistisemman veron kaltainen osoittautuisi poliittisesti soveliaaksi, ainakin vertauskuvallisen rasituksensa kautta, vaikka veron määrä onkin hyvin pieni, siinä mielessä, että se merkitsisi ennen kaikkea sitä, että politiikka saisi uudelleen jalansijaa alalla, josta sen sulkivat pois toimijat, joiden voitot näyttävät olevan suhteessa valtioiden antautumisen asteeseen.

Kauppi
Arvoisa puhemies, vaikka osa Tobinin veron tavoitteista on varsin kannatettavia, veron käyttöönotto ensimmäisenä maailmassa ja yksinomaan Euroopan unionin alueella olisi kuolinisku eurooppalaisille valuuttamarkkinoille. Mikäli maailman muut merkittävät valuuttakaupan alueet jäisivät Tobinin veron ulkopuolelle, Euroopassa perittävä vero johtaisi valuuttakaupan siirtymiseen näille alueille. Tämä on jo muutamaan kertaan tässä keskustelussa tehty selväksi. Ei riitä, että kaikki maailman teollisuusmaat tulisivat mukaan, sillä tällöin valuuttakauppa siirtyisi näiden teollisuusmaiden ulkopuolelle verokeitaisiin. Siksi voimaansaattamisen tulisi olla universaalia, ei riitä, että G7-maat tai muut teollisuusmaat ovat mukana. Veron yhtäaikainen ja universaali voimaansaattaminen taas on niin äärettömän vaikea tehtävä - enkä ainakaan henkilökohtaisesti usko tässä suhteessa tuloksia saavutettavan - että haave Tobinin veron käyttöönotosta kannattaisi haudata. Lisäksi, vaikka käyttöönotosta päästäisiinkin kansainväliseen yhteisymmärrykseen, jäljelle jää kysymys verotuottojen jakamisesta. Maailman muutamat valuuttakaupan keskukset tuskin suostuvat siihen, että verotuotot käytettäisiin esimerkiksi YK:n avulla kaiken maailman hyviin tarkoituksiin, ilman että niille jäisi merkittävä osa verotuloista.
Mitä tulee Tobinin veroon keinona ehkäistä tulevia valuuttakriisejä, on huomattava ettei vero poista valuuttojen yliarviointien syitä. Siksi olisikin keskityttävä politiikkoihin - tästä myös Karas puhui - jotka johtavat tietyn valuutan yliarviointiin suhteessa sen todelliseen potentiaaliin. Tämä taas edellyttäisi sääntelytoimenpiteitä pääomien viennille ja tuonnille, muuten tällainen politiikkoihin keskittyminen ei ole mahdollista. Näennäisestä järkevyydestään huolimatta Tobinin vero ei siis ole ongelmaton, vaikka sen toteuttamisesta päästäisiinkin sopimukseen, mihin en siis usko.
On muistettava, että raha on nykyisellään ensisijaisesti informaatiota ja että maailmantalous pyörii tulevaisuudessa entistä voimakkaammin tiedon ja henkisen pääoman varassa. Siksi valtaisien omaisuusmassojen keskeytymätön virta maailman finanssikeskusten välillä ei ole puhtaasti spekulatiivista toimintaa, jolla ei ole mitään tekemistä varsinaisen reaalitalouden kanssa. Jos Tobinin veron kaltaisilla järjestelyillä vaikeutetaan tämän feed back -mekanismin toimintaa, joka siis antaa käyttäjille mahdollisuuden tehdä valintoja, voi tuloksena olla taloudelliselta seuraamuksiltaan niin kalliiksi muodostuvia virheratkaisuja, että itse veron avulla ei milloinkaan kyetä hankkimaan niin paljon. Siksi, kuten Karas jo ansiokkaasti totesi, ryhmämme vastustaa ehdottomasti Tobinin veron käyttöönottoa.

Ford
Arvoisa puhemies, puhun henkilönä, joka tukee valuuttarajan yli tapahtuvien spekulatiivisten pääomasiirtojen verottamista. Minusta on silmiinpistävän itsestään selvää, että toimintaan ryhtyminen on välttämätöntä. 30 viimeisen vuoden aikana valuuttatapahtumien määrä on kasvanut 83-kertaiseksi: ensiksikin kaikkien keskuspankkien yhteenlasketut varannot ovat juuri ja juuri yhden valuuttamarkkinoiden päivittäisen vaihdon suuruiset; toiseksi vuosittainen maailmanlaajuinen todellinen tavaroiden ja palveluiden kauppa on samankokoinen kuin kolme ja puoli valuutanvaihtopäivää 350:stä eli 1 prosenttia pääomasiirroista tehdään tavara- ja palvelukauppaa varten ja 99 prosenttia keinottelua varten. Maailmanlaajuisten valuuttamarkkinoiden koko, ennalta arvaamattomuus ja järjettömyys ovat tehneet yhä vaikeammaksi hallita kansallisia ja alueellisia talouksia. Tietokoneohjatut myyntiohjelmat muuttivat yksittäisen hiutaleen lumivyöryksi, joka hautasi alleen työpaikkoja, ihmisiä ja teollisuudenaloja kaikkialla maailmassa.
Ainoat vastaväitteet ovat: ensiksi se voisi heikentää ulkomaanvaluuttamarkkinoiden tehokkuutta - hiukan kaukaa haettua, kun muistetaan ne rahansyöttövimmat, joita olemme nähneet, jotka ovat tuhonneet työpaikkoja kaikkialla maailmassa, Itä-Aasiassa, Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Presidentti Chirac on sanonut tässä mukana olevia maailman talouden AIDS-virukseksi. Nyt on heitettävä vähän hiekkaa valuuttakeinottelijoiden, pörssinvälittäjien ja optionvälittäjien rattaisiin. Tätä ei tietenkään voi tehdä yhdessä maassa; sitä ei voi tehdä yhtenäisvaluutta-alueella, mutta se voidaan toteuttaa kansainvälisellä tasolla maailmanlaajuisessa yhteistyössä. Eurooppa, Japani ja Yhdysvallat - euro, jeni ja dollari - voisivat muodostaa mielestäni sellaisen esteen.
Olen pettynyt PPE-ryhmään. Luulin, että he ainakin lukevat ne päätöslauselmat, joista ne aikovat äänestää. Olen sellaisen veron kannalla, mutta juuri siitä ei huomenna äänestetä. Huomenna äänestetään siitä, että pyydetään komissiota tutkimaan asiaa, katsomaan, mitkä toimet ja mitkä edellytykset olisivat tarpeellisia sellaisen veron käyttöönotolle.
Vastaavasti ymmärrän sen, että komission jäsen ei vahvista sellaista veroa, mutta en voi ymmärtää, miksi hänellä ei ollut rohkeutta käyttää tilaisuutta hyväkseen ja osoittaa asiaa tutkimalla, missä tilanteessa hän todellisuudessa on. Mikään ei ole niin suljettu kuin suljettu mieli. Veroa tukee 47 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan ihmisistä War on Want -järjestön juuri tekemän tutkimuksen mukaan. Ranskassa se on saanut valtavasti vastakaikua, etenkin kun se on yhdistetty vaatimukseen käyttää tuotot kolmannen maailman auttamiseksi pois veloista ja köyhyydestä.
Parlamentti, neuvosto ja komissio eivät voi enää sivuuttaa tätä kysymystä. Nyt on painava yleinen mielipide, joka vaatii mietitympää vastausta kuin "sitä ei ole koskaan aikaisemmin tehty". Uudella vuosituhannella, kun uudet maailmanlaajuiset ongelmat vaativat uusia maailmanlaajuisia ratkaisuja, heidän on esitettävä pikemminkin hyviä perusteluita sille, miksi sitä ei voi tehdä nyt, eikä sille, miksi sitä ei ole tehty aikaisemmin.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kansainvälisiin pääomavirtoihin kohdistuvan veron hyödyllisyyttä koskevan poliittisen kompromissipäätöslauselman aikaansaaminen olisi ensimmäinen askel kohti lukuisten kansainvälisten sääntöjen välttämätöntä huippukuntoon saattamista. Minulla on tässä palautettavana mieliin muutama asia.
Seattlen mielenosoittajien yksi päävaatimuksista oli juuri tämäntyyppisen veron perustaminen, eikä tämä ole sattumaa. Sen ehdottaminen nyt, arvoisa komission jäsen, on Euroopan rikkaiden maiden lähettämä voimakas viesti siitä, että ne haluavat päästä eroon itsekkyydestään. Hyvät oikeiston kollegat, tällainen solidaarinen vero on kaikkien mielestä hyveellinen toimi, joka ei estä kaupankäyntiä mutta joka kohdistuu ensisijaisesti keinotteluun ja sen kieroutuneisiin vaikutuksiin.
Se symboloi solidaarisuuden välttämättömyyttä eteläisiä maita ja etenkin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maita kohtaan, jotka nekin vetosivat tässä asiassa laajalti meihin Seattlen kokouksessa. Tällaisella verolla kerätty rahamäärä on jaettava uudelleen ehdottomasti köyhimpien maiden hyväksi, jotta veron tavoite voitaisiin saavuttaa täysimittaisesti. Näin annamme merkitystä sekä kauppasääntöjen arvon kohottamiselle että solidaarisuudelle eteläisiä kansoja kohtaan.

Brie
Arvoisa puhemies, emme voi vain jatkuvasti toistaa lukua, jonka monet edelliset puhujat ovat jo maininneet, vaan meidän on myös kerrankin sanottava, arvoisa komission jäsen, että 80 prosentissa näistä suunnattomista päivittäisistä valuuttasiirroista käytetään enintään kahdeksan päivän kierrätystä. Emme voi jatkaa siten, että investoiminen ja työpaikkojen luominen on vähemmän kannattavaa kuin lyhyen aikavälin valuutta- ja osakemyynti. Emme voi enää sallia poliittisten toimintamahdollisuuksiemme tuhoutuvan. Emme voi sallia sitä, että muusta kuin taloudellisesta toiminnasta saatavat tulot kasvavat yhä nopeammin. Saksassa on havaittu, että sen jälkeen kun Tobin kehitti suunnitelmansa, pääomasta saatavan tulon osuus yhteiskunnallisesta kokonaistulosta on nykyään noussut 7,6 prosentista lähes kaksinkertaiseksi.
Emme voi sallia sitä, että maapallon köyhimmät maat ovat kaikkein alttiimmat spekulatiivisille lyhyen aikavälin valuuttavaihteluja koskeville kiistoille. En myöskään usko verotuksen olevan epäkäytännöllistä. Miksei G7-maiden, muiden EU-maiden, Kiinan, Singaporen ja Sveitsin kanssa voisi olla mahdollista saada aikaan sopimus Tobinin veron käyttöönotosta? Meillä olisi oltava yleinen taloudellinen intressi. Miksei voisi olla käytännöllistä - ja tästä voidaan olla eri mieltä -, että välittömään valuutanvaihtoon liittyvät liiketoimet, kaikki niin kutsutut käteiskaupat, valuuttatermiini- ja optiokaupat tehtäisiin tämän veron alaiseksi? Miksei olisi käytännöllistä määrittää veroaste siten, että verokanta ei vaaranna välttämättömiä pitkän aikavälin sijoituksia mutta tekee keinotteluun perustuvista lyhyen aikavälin sijoituksista lopultakin kannattamattomia? On varmastikin hyvin useita vaikeita kysymyksiä, mutta mielestäni ainoa suuri ongelma on tähän asti poliittinen tahto ja myös tänään täytäntöönpantu niin kutsuttu pyhän Florianin periaate, vastuun siirtäminen yhdeltä paikalta toiselle.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, emme vaadi lisää byrokratiaa, kuten jäsen Karas sanoi juuri muutama minuutti sitten. Etsimme ratkaisuja. Tietenkin pääomamarkkinat vaativat selkeyttä - mikä tässä onkin ajatuksena. Tobinin vero tuo läpinäkyvyyttä erittäin hämärään kysymykseen.
"Mitä enemmän edistytään kaupan vapauttamisessa, sitä enemmän tarvitaan sääntöjä", kuten komission jäsen Lamy sanoi Millennium-kierroksen aikana Seattlessa. Hän myönsi, että yhtenäismarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan, jotka kuvaavat Euroopan unionin rakenteen prosessia, yhdistetty vaikutus on läheisessä yhteydessä suureen määrään uusia säännöksiä. Nyt kun rajoitus on valmiina saatavilla yli kansallisten rajojen, sama lähestymistapa on selvästi todellakin tarpeen, sitä enemmän, kun ajattelemme valtavaa rahamäärää, joka päivittäin on mukana keinottelutapahtumissa.
Meillä maailmankansalaisilla ei ole varaa nykyiseen keinottelutahtiin. Sen jatkaminen olisi taloudellinen itsemurha.

Katiforis
Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, usein kuullaan, että Eurooppa on saavuttanut vakauden rahataloussektorilla, mikä pitää paikkansa vain, jos rajoitutaan julkiseen sektoriin. Jos mukaan otetaan myös yksityinen sektori, voidaan todeta, että tämä kuuluisa taloudellinen tasapaino on vielä saavuttamatta, päinvastoin on todennäköistä, että me istumme tulivuoren päällä, joka uhkaa räjähtää minä hetkenä hyvänsä.
Yksityisen sektorin ylivelkaantuminen ja vastaavasti pörssiosakkeiden yliarvostus, pörssin vakauden kaksi pääasiallista indikaattoria, ovat jo kauan sitten siirtyneet vaaralliselle alueelle, kuten komission oma Euroopan taloudellista tilannetta kuvaava raportti kiistattomasti todistaa.
Se, että ihmiset hyväksyvät tällaiset hinnat eivätkä hylkää paniikissa rahamarkkinoita, voidaan selittää ylioptimistisilla odotuksilla tulevaisuudessa saatavista voitoista. Keinottelu kasvaa yli äyräiden ja sitä ruokkivat vuorostaan voitot, jotka ennen pitkää osoittautuvat kuvitelluiksi. Ylioptimismia seuraa pettymys ja pelko, mikä johtaa pörssikriisiin ja mahdollisesti talouskriisiin.
Vaara on niin suuri, että sitä ei voida sivuuttaa. Meidän velvollisuutemme on puuttua siihen, vaikka se tuntuukin vaikealta. Nykyaikainen taloustiede on tarjonnut Tobinin ja muiden ehdotukseen sisältyvän erinomaisen työkalun, jota voitaisiin käyttää, jos löytyy poliittista tahtoa, ja teemme aloitteen. Arvoisa komission jäsen, tämä meiltä puuttuu, poliittinen tahto tehdä aloite, jolla puututtaisiin keinotteluun. Markkinavoimien rajatonta ihailua ja fatalismia, jota liberaalit julistavat - valitettavasti Gasòliba i Böhm poistui -, ei voida loputtomiin asti luonnehtia demokratiaksi, koska se vie suoraa tietä tuhoon!

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, on aivan uskomatonta, miten asiantuntemattomasti täällä keskustellaan. Tarvitsemme kreikkalaisen kollegan sanomaan meille vihdoinkin, mistä Tobinin verossa on kyse. Te torjutte sen jyrkästi, koska ette ymmärrä siitä mitään. Se, että oikeisto on veroa vastaan, on täysin selvää, sehän ei olisi koskaan saanut siirtää näitä miljoona- tai miljardisummia Sveitsiin. Se on käynyt selväksi! Nyt kehotan teitä myötävaikuttamaan - täysin tietoisesti - siihen, että keinotteluun perustuva rahoituspääoma pysäytetään, jotta vihdoinkin suositaan pitkän aikavälin hankkeita lyhyen aikavälin hankkeiden kustannuksella. Näin ei ole koskaan tehty Kaakkois-Aasiassa, näin ei ole koskaan tehty Euroopassa, ja voin myös ymmärtää, miksi itävaltalainen kollegamme Karas ei ole enää paikalla finanssimenettelyjen aikana. Aina vain sama sekasotku! Me tarvitsemme Tobinin veron, jotta voimme puuttua tilanteeseen verotusvälineellä!
Arvoisa puhemies, olen hyvin vihainen tämän komission, toisin sanoen komission jäsen Bolkesteinin poliittisen tietämättömyyden vuoksi! Hänen pitäisi oikeastaan kerrankin miettiä, miksi hän on ylipäätään täällä, kun tiedetään hänen kantansa Tobinin veroon!

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, myös minusta keskustelu on ollut osittain todella pelottavaa. Ehkä ei ole mitään sattumaa, että konservatiiveista kukaan ei ole enää paikalla, sillä markkinoiden vapautta koskevilla puoltavilla perusteilla ei ole mitään tekemistä niiden sosiaalisen markkinatalouden ylevien periaatteiden kanssa, jotka ovat tuoneet meille tänne Länsi-Eurooppaan niin paljon vaurautta. Jos jatkamme tätä tietä - tämä on ideologia - ja julistamme rahoitusmarkkinat loukkaamattomiksi ja väitämme jopa, että kaikenlainen puuttuminen näiden markkinoiden toimintaan heikentää talouden kasvua, olemme varmasti väärillä teillä, ja se voi merkitä hyvin vaarallisia ulottuvuuksia.
Pääoman haltijat kasvattavat nykyään suunnattomia omaisuuksia, jotka puolestaan kasaantuvat taas uudelleensijoituksiin. Kyse on maailmanlaajuisesta varojen inflaatiosta. Rahoitusmarkkinoilla syntyy siten jatkuvasti spekulatiivisia kuplia, jotka aiheuttavat kasvavaa taloudellista epävakautta, joka puolestaan vaarantaa kokonaistalouden. Tästä kärsivät nimenomaan keskikokoiset yritykset ja useat työntekijät. Se voidaan torjua, se on mahdollista. Vähimmäisvaatimuksena olisi, että toteuttaisimme vihdoinkin asianmukaiset tutkimukset, eikä ainoastaan komissio vaan myös todella asiantuntevat talouden alan laitokset koko Euroopassa. Myös se on toteutettavissa. Tällöin perusteluissa ei kuitenkaan tule asettaa aina pukkia kaalimaan vahdiksi!
Se, että Tobinin veroa ei voi toteuttaa teknisesti, ei pidä paikkaansa - tietokoneiden aikakaudella se on mahdollista. Meidän ei tulisi jättää huomiotta sitä, että veroparatiisit eivät ole mitään muuta kuin suurten täkäläisten eurooppalaisten pankkien levymuisteja.
Yhteenvetona totean: me emme saa sallia sitä, että reaalipääoma ja rahoituspääoma loittonevat näin toisistaan, sillä muutoin ajaudumme taas kohti olosuhteita, jotka olemme kokeneet viime vuosisadan aikana useita kertoja tässä maanosassa ja jotka ovat johtaneet järkyttäviin katastrofeihin.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, verottakaamme rahaspekulaatiota, se ei tuota mitään uutta. Vero kohdistuisi ihan oikeisiin kohteisiin: keinottelijoihin. Kuka puolustaa näitä keinottelijoita, kun taas sairaanhoitajat ja opettajat maksavat huippuveroja? Sopimuksen Euroopan unionista 73 c artikla antaa mahdollisuuden transaktioverotukseen. Valuuttaveron vastustajat tukevat näitä veronkiertokeskuksia, veroparatiiseja, joita on kaikkiaan 62. Unionin tulisi tehdä verosopimus, johon voisivat aluksi liittyä mitkä tahansa valtiot. Alhainen Tobinin vero ei aiheuttaisi suuria veronkierto-ongelmia. On kummallista väittää, että jos kaikki eivät tule mukaan, sitä ei saada aikaan. Euroopan unionikin perustettiin vain muutaman valtion voimin, ja näette minkälaisia me olemme tänä päivänä. Totuus on, että suurin ongelma on poliittinen - ei haluta verottaa pääomaa, vaan nostaa ihmisten verotusta. Vero lopultakin politisoisi globaalin, epädemokraattisen finanssivaltajärjestelmän. Meidän on, hyvät kollegat, haastettava maailman spekulaatioeliitin yksinoikeus johtaa maailman taloudellista suunnittelua olemalla verojärjestelmien ulkopuolella.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä kaikkia puhujia ja luonnollisesti haluaisin kiittää sydämellisesti ennen kaikkea jäsen Désiriä siitä, että tämä keskustelu pidettiin tänä iltana. Mitä sitten ajatellaankin keskustelun aiheesta, on selvää, että tämä on tärkeä aihe. Siksi tätä aihetta on käsitelty jo vuosien ajan, ja on hyvä, että komissiolle annettiin tänä iltana mahdollisuus antaa siihen vastaus.
Haluaisin aloittaa ottamalla esille kaksi huomautusta, jotka parlamenttinne jäsen Gasòliba teki. Hän sanoi, että maapalloistuminen on myönteinen ilmiö, ja olen siitä samaa mieltä hänen kanssaan. Uskon, että globaalistuminen on vaikuttanut siihen, että monet maat, jotka ovat tähän saakka olleet sivussa maailmankaupan virroista, ovat nyt mukana niissä, ja ne on otettu mukaan maailmankauppajärjestelmään. Tietääkseni kansainvälinen kauppa ei ole vielä huonontanut yhdenkään maan tilannetta. Toisin sanoen, pidän - kuten myös jäsen Gasòliba huomautti - globaalistumista myönteisenä asiana ja olen sitä mieltä, että se on vaikuttanut uuteen kansainväliseen työnjakoon, johon monet ovat pyrkineet jo monien vuosien ajan.
Jäsen Gasòliban toisen huomautuksen mukaan tällä hetkellä ei ole mitään todisteita siitä, että Tobinin vero vakauttaisi valuuttakurssit. Uskon, että hän on siinä oikeassa. Minäkään en näe mitään syytä, miksi valuuttakurssioperaatioiden vero johtaisi valuuttakurssien vakautumiseen.
Olen sitä mieltä, että nämä kaksi huomautusta ovat tärkeitä, ja siksi toistan ne täällä. Arvoisa puhemies, haluaisin lisäksi huomauttaa, että kukaan tämän illan puhujista ei ole tuonut esille mitään yhteyttä yhtäältä Tobinin veron ja toisaalta Euroopan unionin toiminnan välillä. Mehän tunnemme kaikki Rooman sopimuksen. Tiedämme toki, että yksi neljästä vapaudesta on pääoman vapaa liikkuvuus.
Arvoisa puhemies, voin vakuuttaa parlamentillenne, että päivittäiseen työhöni kuuluu muun muassa se, että pyrin virkamiesteni ja kollegojeni kanssa yhdentämään Euroopan rahoitusmarkkinat täysin, jotta pääomaliikkeet sujuisivat mahdollisimman helposti ja kitkattomasti. Toisin sanoen, tehtäväni vuoksi vastustan kaikkia toimenpiteitä, jotka voisivat vaikeuttaa kansainvälisiä pääomaliikkeitä. Tuskin voitte odottaa tällaiselta komission jäseneltä, että hän hyväksyisi veron, joka nimenomaan estäisi kansainvälistä taloudellista toimintaa.
Sanon vielä kerran, että mielestäni Tobinin vero on ristiriidassa Rooman sopimuksen kanssa ja että se on merkittävä teoreettinen este, jota kukaan puhujista ei ole tänä iltana käsitellyt.
Arvoisa puhemies, näiden mielestäni hyvin perusluonteisten huomautusten lisäksi Tobinin verolla on käytännön esteitä, ja muun muassa jäsen Karas ja myös muut puhujat ovat ottaneet niitä esille. Ikävä kyllä täällä huomautettiin, että Euroopan unioni ei ole onnistunut sisäisesti pääsemään sopuun tietyistä verotustoimenpiteistä. Se osoittaa, kuinka vaikeita tällaiset asiat ovat. Jos emme ole voineet päästä sopuun edes sisäisesti, kykenemmekö sitten saamaan muut kauppakumppanit asiasta vakuuttuneiksi? Luulen, että se on vaikeaa.
Arvoisa puhemies, jäsen Jonckheer sanoi, että tämä voisi olla yksi toimenpide rahoitusmarkkinoiden vakauttamiseksi. Minusta vaikuttaa, että olemme nyt tekemisissä oireiden kanssa ja että meidän pitäisi tarkastella syitä. On parempi poistaa syyt kuin yrittää puuttua oireisiin, kun oireisiin puuttuminen ei ole todennäköisesti mahdollista ja - kuten sanottu - kun se on melko varmasti ristiriidassa Rooman sopimuksen kanssa.
Näiden syiden poistamiseksi täytyy tarkastella, mitä asianomaisissa maissa on tapahtunut. Onko tosiaan niin, että nämä maat voivat ylpeillä hyvällä hallinnolla? Onko näissä maissa alhainen inflaatio ja matala korkotaso? Toimivatko tuotannontekijöiden markkinat, kuten työmarkkinat, joustavasti? Niin ei aina ole. Jos haluamme tarkastella valuuttakurssien epävakauden syitä, meidän täytyy myös ottaa huomioon hyvän hallintotavan osatekijät ja kiinnittää ensimmäiseksi huomiomme niihin.
Lisäksi, kuten jo esimerkiksi Gasòliba I Böhm ja myös muut sanoivat, tarvitaan lisää valvontaa. Tarvitaan lisää kansallista valvontaa, ja kansallisten hallitusten tulee valvoa enemmän kansallisia pankkeja, ja tarvitaan lisää kansainvälistä valvontaa, esimerkiksi IMF:n kautta. Uskon, että voimme puuttua syihin parhaiten huolehtimalla yhtäältä siitä, että niissä maissa, joita tämä asia koskee, pidetään arvossa hyvää hallintotapaa, ja toisaalta huolehtimalla siitä, että kansallista ja kansainvälistä valvontaa on enemmän rikkomusten välttämiseksi.
Arvoisa puhemies, monet parlamenttinne jäsenet ovat sanoneet, että suuria hankkeita varten täytyy saada enemmän rahaa. Esimerkiksi jäsen Kreissl-Dörfler käytti englantia ja puhui pitkän aikavälin rahoituksesta pitkän aikavälin hankkeille (long term financing for long term projects). Tämä on yksi hyvin selvä asia. Vastaukseni tähän on, että ensinnäkin maiden pitäisi tehdä, mitä ne ovat luvanneet, eli käyttää 0,7 prosenttia bruttokansantuotteistaan kehitysapuun ja kehitysyhteistyöhön, jotta tällaisia pitkän aikavälin hankkeita varten tulisi käyttöön paljon enemmän rahaa kuin nyt ja sitä kautta kuin on tarkoitettu, eli kehitysyhteistyöhön annettavien avustusten kautta, eikä keinotekoisen tai mahdollisesti haitallisen välineen, Tobinin veron, kautta.
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt lopettaa tähän. Mitä tulee päätöslauselmaan, jonka luonnoksen olen nähnyt, komissio odottaa äänestystä ja määrittelee sen tuloksen perusteella kantansa. Kiitokset teille mahdollisuudesta osallistua tähän keskusteluun.

Puhemies
Olen vastaanottanut neljä päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, en valitettavasti puhu ranskaa yhtä taitavasti kuin te. Olisin kuitenkin iloinen, jos komission jäsen Bolkestein kuuntelisi vielä hetken, mikä ei uskoakseni ole juuri nyt kovinkaan mahdollista, sillä hän puhuu Randzio-Plathin kanssa. Voisitteko kiinnittää hänen huomionsa siihen, että haluaisin sanoa hänelle vielä jotain? Monsieur Bolkestein, je veux vous dire quelque chose!
En valitettavasti osaa hollantia yhtä täydellisesti kuin te. Haluaisin kuitenkin mielelläni sanoa teille vielä jotain. Se, että kannatamme Tobinin veroa, ei suinkaan ole mikään parlamentin aloite komission kiusaamiseksi. Haluamme tarkistaa, mitkä ovat mahdollisuutemme ottaa käyttöön Tobinin vero. Se tulee olemaan vain yksi useista välineistä. Toivottavasti saamme teidät puolellemme tässä asiassa. Poliittisesti katsottuna minulla on aina vaikeaa, kun ihmiset sanovat, että me emme tarvitse sitä, me emme halua sitä, me emme voi tehdä sitä! Siitä päättäminen ei ole teidän tehtävänne, vaan se on meidän tehtävämme. Sillä on myös jotain tekemistä parlamentin uudelleen heränneen itseluottamuksen kanssa. Haluaisin mielelläni keskustella siitä kanssanne, en enempää enkä vähempää. Voimme kuitenkin unohtaa kaikki muut harhailevat ajatukset, ja kunnioitan teitä vakavasti otettavana komission jäsenenä, joka haluaa suhtautua työhönsä vakavasti. Kunnioittakaa tekin meitä parlamentin jäseninä, jotka haluavat suhtautua työhönsä vakavasti, ja siihen kuuluu myös Tobinin vero!

Désir
Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että on tapahtunut unohdus ja että niiden käsiteltäväksi jätettyjen päätöslauselmaesitysten luetteloon, jotka juuri itse mainitsitte, ei sisälly PSE-ryhmän, ELDR-ryhmän, GUE-ryhmän, Verts-ryhmän sekä jäsen Kuntzin ja jäsen Coûteaux' n laatimaa yhteistä kompromissipäätöslauselmaesitystä.

Puhemies
 Hyvä kollega, panen merkille ilmoituksenne ja tämän yhteisen päätöslauselmaesityksen olemassaolon. Jos istuntopalvelujen yksiköt vahvistavat, että se on todellakin jätetty käsiteltäväksi, on itsestään selvää, että se otetaan huomioon.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.14.)

