Päätös kiireellisestä käsittelystä
Puhemies.
Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin keskustelemme esittelijä Mandersin mietinnöstä, meidän on äänestettävä pyynnöstä soveltaa kiireellistä käsittelyä ehdotukseen neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kroatian tasavallan välisen, Itävallan läpi tapahtuvaan Kroatian kauttakulkuliikenteeseen sovellettavaa ekopistejärjestelmää koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona.
Annan nyt puheenvuoron aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle, joka on toimivaltainen valiokunta tässä asiassa.

Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi käyttää lyhyen työjärjestyspuheenvuoron kommentoidakseni 112 artiklan soveltamista ja muistutan parlamentille, että tätä menettelyä on käytettävä ainoastaan poikkeustilanteissa. Suoraan sanottuna olen hämmästynyt siitä, että neuvosto turvautuu 112 artiklaan tämänkaltaisessa tapauksessa, jota olisimme joka tapauksessa voineet käsitellä muutaman viikon kuluttua. Tällä ei olisi ollut mitään vaikutusta toimenpiteeseen, joka, kuten tiedätte, on ollut voimassa 1. tammikuuta alkaen.
Tässä suhteessa korostaisin parlamentille, että sen kannasta huolimatta toimivaltainen valiokunta ei eilen illalla neuvoston pyynnöstä järjestetyssä ylimääräisessä kokouksessa saavuttanut äänestykseen tarvittavaa päätösvaltaisuutta. Paikalla olleet koordinaattorit olivat itse asiassa yllättyneitä 112 artiklan soveltamisesta, sillä - kuten aiemmin totesin, arvoisa puhemies - kyseistä artiklaa tulee mielestäni käyttää ainoastaan poikkeustilanteissa. Siksi olemme hämmästyneitä siitä, että kiireellistä käsittelyä on käytetty - toistan vielä - sisällöltään näin vähämerkityksisen toimenpiteen yhteydessä.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtaja korosti itsekin tämän olevan poikkeuksellinen menettely. Toisaalta kiireellinen käsittely on välttämätön, koska aikataulut ovat erittäin tiukat. Siksi ehdotankin, että hyväksymme kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Mandersin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0145/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi [KOM(2002) 17 - C5-0088/2002 - 2002/0021(COD)].

Wallström
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa toivottamalla tervetulleeksi uudet kollegamme uusista jäsenvaltioista. On todella ilo nähdä heidät Euroopan parlamentissa, ja toivotan heidät tervetulleeksi EU:n perheeseen.
Haluan aluksi kiittää esittelijä Mandersia hänen mietinnöstään, joka koskee komission ehdotusta ympäristövastuusta. Ympäristövastuu on tärkeä aihe, joka on saanut ansaittua huomiota ja josta on käyty vilkasta keskustelua vuosien ajan. Komissio on työskennellyt pitkään tämän kysymyksen parissa tiiviissä yhteistyössä asianosaisten osapuolten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa.
Tämä prosessi on jälleen korostanut kysymyksen taustalla olevien periaatteiden strategista merkitystä tuoden samalla esiin täytäntöönpanon yksityiskohtiin liittyvät suuret mielipide-erot. Tekisi melkeinpä mieli sanoa, että tärkeimmistä kysymyksistä on lähes yhtä monta erilaista näkemystä kuin on mukana olevia osapuoliakin.
Olen hyvin tietoinen ehdotuksen monimutkaisuudesta ja arkaluonteisuudesta. Monista siihen liittyvistä seikoista jouduttiin tekemään vaikeita valintoja, ja kilpailevien etujen välille oli löydettävä tarkoituksenmukainen tasapaino. Mielestämme komissio onnistui saavuttamaan tämän tasapainon antaessaan ehdotuksen tammikuussa 2002. Komissio tarkasteleekin parlamentin tekemiä tarkistuksia tämän tasapainon säilyttämistä, ellei jopa sen parantamista silmällä pitäen.
Esittelen lyhyesti komission ehdotuksen pääkohdat. Ehdotuksen tavoitteena on laatia yhteisönlaajuinen kehys, jonka mukaan ympäristövahingot - jotka on ehdotuksessa määritelty biologiselle monimuotoisuudelle, vesille tai maaperälle aiheutuneiksi vahingoiksi - ehkäistäisiin tai korjattaisiin ympäristövastuujärjestelmän avulla. Ympäristövahingon tai sen välittömän uhan aiheuttaneen toimijan on mahdollisuuksien mukaan vastattava tarvittavien ehkäisevien ja korjaavien toimenpiteiden täytäntöönpanoon liittyvistä kustannuksista saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Määrätyissä tapauksissa, joissa ketään toimijaa ei voida saattaa vastuuseen tai vastuullinen toimija on maksukyvytön, jäsenvaltioiden on huolehdittava kyseisten toimenpiteiden vaihtoehtoisesta rahoituksesta.
Useisiin tärkeisiin kysymyksiin on kiinnitettävä erityistä huomiota. Näistä kysymyksistä on varmasti esitettävä tarkempia huomioita, mutta tänään aion esittää asiani mahdollisimman lyhyesti. Ensinnäkin ehdotuksen soveltamisalaan kuuluvat toimet ja biologinen monimuotoisuus: komission mukaan ehdotuksen liitteessä I lueteltuihin toimiin sekä muihin kuin liitteessä I lueteltuihin ammatillisiin toimiin on sovellettava ankaraa vastuuta, koska on selvää, että jälkimmäinen vastuutaso on tuottamukseen perustuva. Komissio katsoo, ettei tämän osan poistamista vastuujärjestelmästä voida hyväksyä, sillä se heikentäisi ehdotusta. Toisaalta komission mielestä ei ole perusteltua tai tarkoituksenmukaista laajentaa ankaraa vastuuta kaikkeen EU:n ammatilliseen toimintaan.
Käsiteltyäni soveltamisalaa haluan lopuksi sanoa, että tarkistuksista käytävä keskustelu on erittäin tärkeä, ja sen aikana kuulemme varmasti uusia perusteluja.

Manders (ELDR)
Arvoisa puhemies, haluan myös toivottaa tervetulleiksi uudet kollegamme ja toivon, että myös he osallistuvat tämän monimutkaisen mietinnön käsittelyyn. Haluan kiittää kaikkia kollegoitani, jotka ovat osallistuneet aiheen käsittelyyn ja osallistuvat siihen vastaisuudessakin, sekä varsinkin kaikkia niitä, jotka osallistuivat työryhmään kompromissin aikaansaamiseksi. Kiitän erityisesti jäsen Papayannakisia loistavasta yhteistyöstä ja haluan kiittää komissiota ja neuvostoa niiden toimittamista runsaista tiedoista ja niiden tekemästä merkittävästä yhteistyöstä. 
Tämä on sekä oikeudelliselta että poliittiselta kannalta ehkä kaikkein monimutkaisin aihe, josta on tehty lähes 900 tarkistusta - jos lasketaan mukaan kaikki valiokuntien tekemät tarkistukset - jotka oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta karsi noin 75:een. Olemme äänestäneet näistä tarkistuksista. Täysistunnossa meillä on tarvittavat kohta kohdalta -äänestykset mukaan luettuina jälleen käsiteltävänämme 108 tarkistusta. Se merkitsee, että meillä on tänä iltapäivänä edessämme pitkä ja rankka istunto, mutta mielestäni se kannattaa.
Haluan hahmotella lyhyesti asian taustat. Mielestäni tällä mietinnöllä on kokonaisuudessaan hyvin paljon painoarvoa. Siihen on syynä ensinnäkin Exxon Valdezin tapaus, sitten Erika ja Prestige, mutta koko mietinnöllä on myös poliittista painoarvoa, ja on ollut jo vuodesta 1976. Minun kantani on, että jos etenee lujempaa kuin itse asiassa pystyisi, ei saavuta mitään. Niinpä on pyrittävä laatimaan sääntöjä, jotka ovat toimivia ja realistisia. Erityisesti toimivaltakiistat ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan välillä herättivät poliittista mielipiteenvaihtoa. Uskon, että jos vastuujärjestelmiä ei enää käsiteltäisi edes oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, voisimme yhtä hyvin lakkauttaa sen ja perustaa yhden ainoan valiokunnan, "kaikkien asioiden valiokunnan". Siinä voisi olla 626 jäsentä, ensi vuoden jälkeen ehkä jopa 735, ja tiedän varmasti, että silloin emme ikinä saisi asian käsittelyä päätökseen.
Toimivaltakiistojen takia aiheesta on tullut kiistanalainen ja hyvin tunnepitoinen, ja kaikki ovat halunneet esittää siitä omat poliittiset vaatimuksensa luodakseen poliittista profiilia. Se on sääli, sillä se on merkinnyt, että tähän saakka on ollut lähes mahdotonta saavuttaa kompromisseja ja saada laajempaa kannatusta. Lopulta päätin lähestymistavasta, jota tarkasteltiin kaikkien käsiteltäväksi jätettyjen tarkistusten perusteella ja joka ei ole erityisen suosiollinen sen paremmin teollisuudelle kuin ympäristöllekään. Olen yrittänyt löytää tasapainon, joka tekisi uudesta säädöksestä - koska siitä me pohjimmiltaan keskustelemme - toimivan ja täytäntöönpanokelpoisen, jotta siitä voisi vihdoinkin kehittyä toimivaa lainsäädäntöä, jolla saadaan aikaan ympäristöä koskeva ennaltaehkäisevä toimintamalli ja jolla viime kädessä suojellaan ympäristöä.
Mielestäni on myös tärkeää luoda tasapuoliset toimintaedellytykset, koska ympäristölainsäädäntö on osa talouttamme. Ensimmäiset kompromissiehdotukseni perustuivat tähän näkemykseen. Sanoin esimerkiksi, että oikeusperustan pitäisi olla 175 artikla. Jokainen jäsenvaltio kehittää omaa järjestelmäänsä, ja komissio laatii markkinoiden parhaiden esimerkkien perusteella Euroopan laajuisia ympäristönsuojelua koskevia yhdenmukaisia lainsäädäntöaloitteita viiden vuoden kuluessa. Näin luomme tasapuoliset toimintaedellytykset ja vältämme ympäristön polkumyynnin sekä tilanteen, jossa meillä on lopulta 25 erilaista oikeusjärjestelmää ja jossa ei todellakaan pystytä edistämään sisämarkkinoita tai suojelemaan ympäristöä. Ymmärtääkseni on monia valtioita, kotimaani Alankomaat mukaan luettuna, jotka haluavat aina mennä hiukan pidemmälle. Se on hienoa ja se pitäisi mielestäni sallia. Toisaalta mielestäni on parempi, että ne maat, jotka eivät mene yhtä pitkälle, saataisiin nostamaan tasoaan, mikä olisi viime kädessä ehdottomasti parempi ympäristön kannalta. Soveltamalla 95 artiklaa perustamissopimuksen vartijana toimivan Euroopan komission olisi helpompi saattaa ne osapuolet, jotka eivät noudata määräyksiä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen eteen ja näin varmistaa, että tästä lainsäädännöstä on todellista hyötyä ympäristölle.
Alkuperäisissä ehdotuksissani valitsin lieventävät seikat poikkeusten sijaan, ja mielestäni se oli hyvä valinta. Yhdistin riskeistä aiheutuvan vastuun ja lieventävinä seikkoina toimivat viimeisimmän tiedon mukaiset syyt. Lieventävien seikkojen täydellinen huomioon ottaminen merkitsisi, että tuomari voisi päättää olla asettamatta ketään vastuuseen. Valitettavasti emme saavuttaneet tätä tavoitetta.
Soveltamisalasta mainitsin yhteisön lainsäädännön nojalla suojellut alueet, elinympäristöt ja lajit sekä kansallisen lainsäädännön nojalla suojellut alueet. Totesin, että mainitun lainsäädännön pitäisi täydentää kaikkia kansainvälisiä yleissopimuksia sen varmistamiseksi, että myös tällä alalla olisi tasavertaiset toimintaedellytykset ja vertailukelpoinen vastuujärjestelmä. Valitettavasti emme saavuttaneet tätä tavoitetta. Jäin yksin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa. En saanut keneltäkään tukea sen paremmin vasemmalta kuin oikealtakaan.
Varmistaakseni, että voimme käsitellä asiaa tänään parlamentissa, etsin ja löysin tukea oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnasta. Sen vuoksi minun oli lievennettävä alkuperäisiä ehdotuksiani hieman, mutta pohjimmiltani olen erityisen iloinen ehdotuksesta, jonka oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on tehnyt ja tuen sitä. Sen vuoksi tuen myös käsiteltäväksi jätettyjä tarkistuksia, jotka perustuivat alkuperäisiin kompromissitarkistuksiini. Toivon, että äänestyksen tulos on myönteinen ja olen iloinen haasteesta, joka antaa minulle mahdollisuuden jatkaa huomattavassa tehtävässä tämän vaikean asian toisessa käsittelyssä.
Papayannakis (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelemme tänään direktiiviehdotuksesta, jota olemme odottaneet 20 vuotta. Saastuttaja maksaa -periaatteen toteuttaminen käytännössä vaikuttaa mutkikkaammalta kuin kuvittelimme. Tämä on ainoastaan järkeenkäypää, koska meidän on tietenkin määriteltävä ympäristövahinkojen korjaamista koskeva vastuu ja huolehdittava siitä, ettei veronmaksaja saa kannettavakseen vastuuta ja kustannuksia sekä siitä, että saastuttaminen ehkäistään eikä ainoastaan lopeteta. Keskustelemme siis saastuttajien tuottamuksesta riippumattomasta vastuusta ja järjestelyistä, joilla vaikutetaan toimijoiden menettelytapoihin.
Arvoisa komission jäsen, tämä direktiiviehdotus aiheuttaa minussa ristiriitaisia tunteita. Olen toisaalta tyytyväinen, koska sen avulla voidaan valmistella uudistusta - mutta ainoastaan valmistella - ja toisaalta epäileväinen, koska ehdotetut toimet ovat vaatimattomia.
Esimerkiksi biologinen monimuotoisuus on määritelty ehdotuksessa siten, että se käsittää ainoastaan luonto- ja lintudirektiivien soveltamisalaan kuuluvat luontotyypit ja lajit, toisin sanoen vain 13 prosenttia EU:n alueesta.
Toiseksi ympäristövahinkojen määritelmää on laajennettava, ja siihen tulisi sisältyä myös säteily, ilman laadun vahingot ja muuntogeenisten organismien biologiselle monimuotoisuudelle aiheuttamat vahingot.
Kolmanneksi öljy- ja ydinvahingot on jätetty direktiivin ulkopuolelle sillä perusteella, että ne kuuluvat kansainvälisten yleissopimusten piiriin. Ne kuitenkin kattavat yleensä tavanomaiset vahingot, eivät ympäristövahinkoja. Lisäksi useat Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole allekirjoittaneet niitä. Niissä on myös lausekkeita, joissa nimenomaan kielletään laajempaa ympäristövastuuta koskevien säädösten käyttöönotto. Direktiivin on siksi oltava selkeä ja siinä on avoimesti ilmoitettava nykyinen vastuujärjestelmä. Lisäksi siinä on oltava säännös, joka mahdollistaa näiden kansainvälisten sopimusten tarkistamisen, ja meidän on odotettava asiaa koskevia komission ehdotuksia.
Lisäksi direktiivissä säädetään poikkeuksista, joiden perusteella ympäristövastuu ei koske päästöjä tai toimia, joihin on myönnetty lupa tai joita ei pidetty haitallisina luvan myöntämishetkellä. Tällaisia perusteita ovat "luvanmukaiset ja viimeisimmän tiedon mukaiset syyt". Mielestäni nämä poikkeukset vähentävät direktiivin tavoitteiden luotettavuutta, kaventavat vastuujärjestelmän soveltamisalaa ja heikentävät saastuttaja maksaa -periaatetta. Arvoisa komission jäsen, komissio suoritti tutkimuksen, jonka mukaan 10:llä unionin 15 jäsenvaltiosta ei ole säännöksiä tällaisten poikkeusten varalta. Miksi siis uuden direktiivin pitäisi rohkaista lukuisia jäsenvaltioita höllentämään ympäristölainsäädäntöään?
Direktiiviehdotuksessa säädetään julkisoikeudellisesta järjestelmästä, jossa toimivaltainen viranomainen vastaa asianmukaisten ehkäisevien ja korjaavien toimenpiteiden määrittämisestä ja varmistamisesta. Tämä saattaa kuitenkin siirtää taakan veronmaksajille. Vastuun ehkäisevien ja korjaavien toimenpiteiden toteuttamisesta pitäisi siis alun perin kuulua toimijalle. Toimivaltaisen viranomaisen on noudatettava vahinkojen varmistamista ja korjaamista koskevaa menettelyä.
On myös käsiteltävä sitä, että kansalaisilla on ainoastaan epäsuora muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus. Ehdotuksessa ei säädetä kansalaisten mahdollisuudesta suoraan muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuteen. Mielestäni tämä rikkoo Århusin yleissopimusta. Lisäksi toimijoille on mielestäni otettava käyttöön pakollinen vakuutusjärjestelmä, jossa on yhteiset säännöt taloudellisista takuista. Näin menettelemällä vältetään kilpailun vääristyminen. Ilman yhteisiä sääntöjä kilpailu voi vääristyä ja ennaltaehkäisevästä järjestelmästä tulee heikko, eivätkä myöskään toivomamme suotuisat talousvaikutukset mielestäni toteudu.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta, jonka lausunnon valmistelijana minulla on kunnia toimia, antoi näiden huomautusten mukaisen lausunnon. Valiokunta jättää nyt yhdessä lukuisia muita poliittisia ryhmiä edustavien parlamentin jäsenten kanssa käsiteltäväksi joukon ehdotuksia, joiden tavoitteet eivät ole yhtä korkeat, mutta jotka edustavat useiden näkemysten kompromissia. Yritämme lähentyä neuvoston kantoja, jotta puheenjohtajavaltio Kreikka voisi saavuttaa yhteisymmärryksen 13. kesäkuuta kokoontuvassa ympäristöneuvostossa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ekosysteemin sekä raaka-aineiden ja energian saannin kehitys ovat ennustettavissa ja mitattavissa olevia tekijöitä, joihin ihmisen toiminnan on mukauduttava. Emme suojele luontoa pelkästään rakentamalla aitoja sen ympärille. Teollisuuden ja koko talouden on muututtava ympäristöystävälliseksi, jotta voimme suojella Euroopan elinkelpoisuutta. Emme voi sanoutua irti kummastakaan tavoitteesta.
Luotan siihen, että äänestyksemme tulos antaa selkeän poliittisen viestin koko Euroopalle: että olemme päättäneet suunnitella merkittäviä poliittisia toimia, joilla taataan parempi ympäristönsuojelu ja pidetään samalla kiinni unionin taloudellisista ja sosiaalisista tavoitteista. Äänestyksellämme ei saada aikaan välitöntä muutosta. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos äänestämme niiden tarkistusten puolesta, jotka meillä on kunnia esitellä teille, voimme mielestäni alkaa valmistella kestävään kehitykseen ja vastuullisuuteen perustuvan mallin vähittäistä käyttöönottoa Euroopassa ja sen ulkopuolella.

Niebler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, äänestämme huomenna parlamentissa ympäristövastuudirektiivistä ja saamme näin päätökseen pitkän ja, kuten tiedätte, hyvin ristiriitaisen keskustelun. Haluan aluksi kiittää erityisesti esittelijäämme Toine Mandersia, joka on kuukausien ajan työskennellyt väsymättä saadakseen mietintönsä valmiiksi. Hän on todella nähnyt vaivaa ottaakseen huomioon kaikkien niiden näkemykset, joita asia koskee, ja on jatkuvasti pyrkinyt tekemään kompromisseja. Lausun vielä kerran vilpittömät kiitokseni rakentavasta vuoropuhelusta, josta olemme saaneet nauttia.
Hyvät kollegat, ennen kuin jatkan, haluan todeta erittäin selvästi, että PPE-DE-ryhmä tukee sekä tätä direktiiviä että komission ehdotusta. Haluamme tiukemmat säännöt ympäristövastuulle. Niiden, jotka ammatillisella toiminnallaan aiheuttavat ympäristövahinkoja, on myös vastattava niistä. Korvauksia olisi maksettava myös biologiselle monimuotoisuudelle aiheutuneista vahingoista, eli niin kutsutuista ympäristövahingoista. Koska jäsenvaltioissa ei vielä ole tällaisia säännöksiä, olemme astumassa uudelle alueelle. Mielestäni tämä on kuitenkin hyvä asia, ja ryhmäni kannattaa ympäristövahinkovastuuta, vaikka tiedämmekin, että tässä asiassa on vaikea määrätä korvauksista käytännössä.
Ymmärrän, ettei ympäristövastuusta aina ole mahdollista saavuttaa laajaa yhteisymmärrystä. Juuri siksi puollan erityisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnön hyväksymistä tänään, koska valiokunta on laatinut selkeän, maltillisen ja käytännöllisen lausunnon. Mietinnöllä edistetään suuresti parempaa ympäristönsuojelua, ja siksi se myös ansaitsee voimakkaan tuen täysistunnon huomisessa äänestyksessä.
Hyvät kollegat, mietintö alkaa useilla määritelmillä, jotka on sijoitettu direktiivin alkuun ja jotka rajaavat sen soveltamisalaa, esimerkiksi biologisen monimuotoisuuden määritelmällä. Kuten jo totesin, olemme tässä astumassa uudelle alueelle. Mielestäni on järkevää, että säännöt perustuvat luontotyyppeihin ja lajeihin, jotka on jo suojeltu Euroopan unionin lainsäädännössä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi voitava vapaasti määrätä muita kansallisia suojelualueita, mutta tätä pidemmälle menevät toimet ylittäisivät joka suhteessa direktiivin rajat.
Toinen esimerkki on direktiivin soveltamisala. Mielestäni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta saavutti myös tässä kysymyksessä kompromissin, joka liittyy kansainvälisten yleissopimusten järjestelmään ja selkeyttää suhteita näihin sopimuksiin. Kompromissin ajatuksena on, että niillä aloilla, joilla kansainväliset vastuujärjestelmät ovat tehokkaasti voimassa, ei sovellettaisi ensisijaisesti ympäristövastuudirektiiviä. Mielestäni tässä asiassa on saavutettu järkevä kompromissi.
Ryhmäni tukee vankkumatta myös komission ehdotuksessa lueteltuja poikkeuksia vastuusta. Tässä on kyse kahdesta seikasta: ensinnäkin luvanvaraisista ja toiseksi senhetkiseen tietoon perustuvista syistä. Mielestämme on oikein, että nämä vastuuta koskevat etuoikeudet on mainittu direktiivissä. Lisäksi on mielestämme oikein, että ne, jotka viljelevät maata hyvien viljelykäytäntöjen mukaisesti, saavat vastuuta koskevia etuoikeuksia.
Hyvät kollegat, haluan lopuksi todeta, että saimme aikaan hyvän kompromissin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja pyydän, että parlamentin enemmistö tukisi tätä kompromissia huomenna.
Gebhardt (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, odotamme ympäristöltämme paljon, usein liikaakin. Siksi Euroopan unionin on korkea aika laatia ympäristönsuojelulle tiukat säännöt, kuten ympäristövastuuta koskevat yhtenäiset säännökset, joita voimme asiasta vastaavissa valiokunnissa käydyn pitkällisen alustavan kiistelyn jälkeen tänään vihdoinkin käsitellä täysistunnossa.
Ympäristövastuulla ei tarkoiteta vanhojen rouvien rankaisemista, kun nämä ulkoiluttavat koiriaan eivätkä tunnollisesti korjaa kullanmurujensa jätöksiä. Vahinkovastuusäännösten on velvoitettava poikkeuksetta kaikkia ympäristövahinkojen aiheuttajia. Jos vahinkojen korjaamiseen tarvittava raha tulee vahingon aiheuttajien omista taskuista, he harkitsevat tarkemmin, miten kohtelevat ympäristöämme ja ovat varovaisempia. Siksi Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen parlamenttiryhmä kannattaa useita tarkistuksia komission ehdotukseen. Saastuttaja maksaa -periaatetta on todellakin täydellä syyllä sovellettava myös öljy- ja ydinteollisuuden aiheuttamaan pilaantumiseen tai muuntogeenisten organismien levittämiseen. Eivätkö nimet Erika ja Prestige tuokin mieleen todella valtavia ratkaisemattomia ympäristöongelmia? Voimmeko ymmärtää, miksi valtion ja näin ollen veronmaksajien olisi maksettava muiden virheistä vain sen vuoksi, että riskien arviointi ja niiden varalta vakuuttaminen on hankalaa? Onko meidän käytännössä kehotettava ihmisiä suhtautumaan ympäristöön huolettomasti, koska tietyt saastuttajat ovat vahinkovastuulainsäädännön ulottumattomissa? Varmasti ei! Siksi on ainoastaan johdonmukaista, että parlamentti varmistaa, että ympäristöä vaarantavilla yhtiöillä on vakuutus tai että ne ovat muuten taloudellisesti varautuneet maksamaan ympäristön korjaamisesta tai ennalleen palauttamisesta.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä erästä meille sosiaalidemokraateille erityisen tärkeää kohtaa. Valtion ja näin ollen myöskään kansalaisten ei pitäisi joutua kantamaan vastuuta tai maksamaan vahingoista ja ympäristön palauttamisesta edes kiertoteitse. Ei missään tapauksessa! Saastuttaja maksaa -periaatetta tulee soveltaa aina ja kaikkiin. Siksi olemme laatineet 4 ja 5 artiklaa koskevan tarkistuksen selkeyttävän lisäkohdan muotoon. Tarkistuksen tavoitteena on antaa asiasta vastaaville viranomaisille mahdollisuus määrätä tarvittavista toimista niin, ettei niiden tarvitse itse niitä toteuttaa tai maksaa etukäteen niistä aiheutuvia kustannuksia, jotka voivat olla huomattavia ja vaikeita periä jälkikäteen. Jos täysistunto puoltaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ja muiden ryhmien esittämiä tarkistuksia mieluummin kuin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämiä tarkistuksia, tuleva ympäristövastuulainsäädäntö jakaa kustannukset oikeudenmukaisesti ja toimii samalla ennaltaehkäisevästi. Näissä tarkistuksessa tuomme esiin vähimmäistavoitteet, joita Euroopan kansalaiset oikeutetusti odottavat koko unionia koskevalta ympäristövastuulainsäädännöltä. Nämä vähimmäistavoitteet on saavutettava. Jos niitä ei yksittäisten äänestysten perusteella saavuteta, joudumme suureksi mielipahakseni hylkäämään tämän tärkeän direktiivin kokonaisuudessaan.
De Clercq (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopan komission tekemä ehdotus on ensimmäinen yritys ottaa Euroopan unionissa käyttöön kattava järjestelmä ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi. Kaikki ovat varmastikin yhtä mieltä siitä, että tarvitsemme pikaisesti tällaisen järjestelmän.
Vaikka olisimme tästä periaatteesta kuinka yksimielisiä tahansa, parlamentti näyttää jakautuneen sitä enemmän suhteessa sen soveltamisalaan. Miten pitkälle ympäristönsuojelussa ja vahinkojen korjaamisvelvollisuudessa olisi mentävä? Kiistanalaisia kohtia on useita: ympäristövahinkojen tarkka kuvaus, tiettyjen teollisuudenalojen jättäminen direktiivin ulkopuolelle, saastuttaja maksaa -periaatteen laajuus, taloudellisten takuiden määrääminen, riskien vakuutuskelpoisuus ja vahinkojen korjaamiseen tarkoitetuista enimmäismääristä päättäminen.
Kiitän sydämellisesti esittelijäämme Mandersia, joka on yrittänyt sovitella usein hyvinkin erilaisia näkökantoja, ja mielestäni lopputuloksena on tasapainoinen mietintö ja tasapainoinen tulos, jossa otetaan huomioon lukuisat tässä kysymyksessä mukana olevat edut ja elinkeinoalat. Pohjimmiltaan me kaikki haluamme hyvän, selkeästi määritellyn ja yhtenäisen eurooppalaisen järjestelmän, jonka näkemys ympäristövahingoista on kattava ja joka sisältää erityiset eurooppalaiset vaatimukset ja samat säännöt koko Euroopan unionille. Haluamme järjestelmän, jossa jokainen tietää tarkasti, mitä sääntöjä on noudatettava.
Ei ole epäilystäkään siitä, että monet, myös vihreät äärimmäisyysihmisemme, haluaisivat mennä paljon pidemmälle. Kysymys ei olekaan siitä, onko tämä välttämätöntä tai hyödyllistä, vaan siitä, onko tämä saavutettavissa nykytilanteessa. Loppujen lopuksi herää kysymys, onko talouden aloilla varaa tähän tai pystyvätkö ne vakuuttamaan itsensä tämän varalta, vai jääkö tavoite niiden saavuttamattomiin. Niiden puolueiden, jotka haluaisivat mennä paljon pidemmälle, on ymmärrettävä, että ne saattavat tavoitella saavuttamatonta ja että voimme lopullisessa äänestyksessä jäädä tyhjin käsin. Emme saa antaa tämän tapahtua. Tällä hetkellä on tärkeintä saada lähitulevaisuutta varten aikaan hyvä yleinen järjestelmä, jossa käsittelemme todellisia vastuukysymyksiä. Emme saa enää hukata aikaa.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tällä direktiiviehdotuksella komissio on vihdoin tammikuussa 2002 saanut päätökseen kymmenen vuotta kestäneen prosessin. Itse asiassa jo vuonna 1993 oli laadittu ympäristövastuuta koskeva vihreä kirja. Euroopan parlamentti kehotti sen jälkeen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan välityksellä komissiota useaan otteeseen toteuttamaan pikaisia toimia tässä kysymyksessä. Parlamentti on siis odottanut erittäin kauan, että komissio jättäisi käsiteltäväksi järkevän ehdotuksen.
Mitä komission ehdotuksella sitten saavutetaan? Se ei selvästikään vastaa ilmoitettuja korkeita tavoitteita. Mielestäni komission alkuperäiset tavoitteet olivat suurisuuntaiset, mutta lopputulos on pettymys, ja mielestäni on korostettava niitä tekijöitä, jotka ovat syynä tähän pettymykseen. 
Ensinnäkin ympäristön määritelmä on liian kapea-alainen. Esimerkiksi biologisesta monimuotoisuudesta suojeltaisiin arviolta vain 20 prosenttia, ja ehdotus kattaisi vain noin 13 prosenttia Euroopan alueesta.
Toinen osatekijä on ehdotusten soveltamisala. Liitteessä I on lueteltu taloudelliset toiminnot, jotka kuuluvat tuottamuksesta riippumattoman vastuun periaatteen piiriin. Luettelo toiminnoista on erittäin suppea. Sen ulkopuolelle on nimittäin täysin perusteettomasti jätetty kaikki, mikä koskee ydinalan toimia ja öljykuljetuksia. Ehdotuksessa viitataan kansainvälisiin yleissopimuksiin, joita todellakin on tehty, mutta jotka eivät kata ympäristövahinkojen korjaamista. Muistuttaisin parlamentille siitä, mitä eräs PPE-ryhmän jäsen, Bébéar, totesi eilen ilmaistessaan aivan oikeutetusti tyytymättömyytensä niihin vähäisiin korvauksiin, jotka FIPOL aikoo maksaa Prestigen katastrofin uhreille. Meidän on siis oltava johdonmukaisia ja hyväksyttävä erittäin päättäväinen tarkistus, jossa vaaditaan, että tämäntyyppiset onnettomuudet kuuluvat direktiivin soveltamisalan piiriin siltä osin kuin kansainväliset yleissopimukset eivät niitä kata. Komission ehdotuksessa näin ei kuitenkaan ole tehty.
Kolmas huomioon otettava tekijä ovat ehdotuksessa säädetyt poikkeukset, jotka perustuvat toimilupaan tai sellaisiin tieteellisiin tietoihin, jotka eivät onnettomuushetkellä olisi olleet riittävän täsmällisiä oikeuttamaan kyseisen taloudellisen toiminnan aiheuttamaa vastuuta. Jos tätä periaatetta noudatetaan esimerkiksi GMO:iden tai muun muassa hormonaalisiksi haitta-aineiksi luokiteltavien torjunta-aineiden osalta, lähes kaikki niihin liittyvät toiminnot jäävät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tätä ei voida hyväksyä.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että ryhmämme tukee useita tarkistuksia, jotka ovat ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan kuuluvan jäsenen Papayannakisin ehdotusten mukaisia ja jotka jäsen Gebhardt toi esiin. Mielestäni nämä tärkeät muutokset ovat oleellisia, jotta direktiivi saisi todellista sisältöä.
Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, ympäristö ei ole muodissa. Ympäristönäkökulma herättää tuskin lainkaan myötätuntoa. Myös tämä ehdotus kärsii ympäristönäkökulman puutteesta. Olemme käsitelleet sitä monta vuotta, ja meiltä tuntuu aina puuttuvan vakaumus todella tehdä asialle jotain. Jälleen kerran parlamentissa ollaan hyvin erimielisiä siitä, miten vastuuta pitäisi käsitellä. Teollisuus on ajanut voimakkaasti läpi omia näkökantojaan perustein, jotka ovat ymmärrettäviä, mutta eivät mielestäni kunnioitettavia. Erityisesti on tuotu esiin vakuutukseen liittyviä näkökohtia. Tämä ei kuitenkaan ole saanut minua vakuuttumaan siitä, että äänestäisin nykyisen ehdotuksen lieventämisen puolesta.
Päinvastoin. Mielestäni vahva ympäristövastuulainsäädäntö ennaltaehkäisee ympäristövahinkoja ja kannustaa korjaamaan niitä. Saastuttaja maksaa -periaatteen tulisi olla johdonmukainen ajattelutapa. Alankomaissa on jo jonkin aikaa ollut käytössä kyseiseen periaatteeseen perustuva rajoitettu ympäristövastuu, joka toimii hyvin ja säästää kustannuksia.
Mielestäni komission ehdotus on jo taipunut teollisuuden painostuksen edessä liian paljon. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on vain pahentanut tilannetta. Toivon, että hyväksymällä minun ja muiden jäsenten esittämät tarkistukset voimme muuttaa direktiivin vaikutusta myönteiseen suuntaan. Muutamien seuraavien vuosien aikana näemme käytännössä, toimiiko direktiivi Euroopan unionissa. Vaatimustasoa ei ole tarvis pudottaa minimiin alusta alkaen. Jos ehdotus ei toimi, direktiiviä voidaan aina tarkistaa. Osoittaisi todellista rohkeutta, jos parlamentti lakia säätävänä elimenä ottaisi tämän riskin nyt välttääkseen ympäristövahingot.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, olemme hyvin pettyneitä meille tänään esitettyyn ympäristövastuuta koskevaan direktiiviehdotukseen. Tietenkin tavoitteenamme on yhdenmukaistaa ympäristölle aiheutuneita vahinkoja koskeva sääntely unionissa, sillä ympäristövahingot ylittävät usein valtioiden rajat, mutta direktiivin avulla olisi myös saavutettava huomattavaa edistystä.
Direktiiviehdotukseen sisältyy kuitenkin valtava määrä poistoja, poikkeuksia, soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjä aloja ja vastuun rajoittamista, jotka tekisivät uudesta lainsäädännöstä vain silmänlumetta ja aiheuttaisivat usein jopa sekaannuksia sekä heikentäisivät kansalaisten suojaa, ellei sitten veronmaksajia kutsuttaisi hätiin täydentämään rahavajetta. Mainitsen kaksi esimerkkiä tämän seikan kuvaamiseksi. Ensinnäkin 3 artiklasta käy ilmi, ettei direktiiviä sovellettaisi vaarallisten aineiden merikuljetuksiin, öljyn aiheuttamiin pilaantumisvahinkoihin ja ydinvahinkoihin. Tätä poistoa perustellaan sillä, että kansainvälisissä yleissopimuksissa käsitellään jo siviilioikeudellista vastuuta kaikilla näillä aloilla. Näiden yleissopimusten soveltamisala on kuitenkin rajallinen, eivätkä ne tarjoa riittävää suojaa. Ne voivat myös olla täysin puutteellisia, kuten olemme viime aikoina saaneet huomata niistä naurettavista korvauksista, joita FIPOL on myöntänyt Prestigen katastrofin jälkeen. Niinpä vaadimme, ettei direktiivissä vältellä ongelmaa, vaan että siihen puututaan ja että direktiivillä taataan todellinen suoja.
Toinen esimerkki ovat GMO:t. Kun GMO:iden tarkoituksellista levittämistä koskevasta direktiivistä keskusteltiin, komissio lupasi, että vastuu- ja vakuutuskysymyksiä käsiteltäisiin ympäristövastuuta koskevassa yleisessä direktiivissä, josta tänään keskustelemme. Meitä kuitenkin petettiin. Ehdotus tosin kattaa GMO:t teoriassa, mutta 9 artiklan mukaisesti ne kuuluvat tarkoituksellista levittämistä koskevan direktiivin soveltamisalaan, sillä kyseisessä artiklassa säädetään virallisen luvan saaneita toimia koskeva poikkeus, ja myös GMO:t kuuluvat tähän ryhmään.
Tämä on käsittämätöntä varsinkin nyt, kun komissio yrittää sälyttää jäsenvaltioiden harteille ongelmat, joita aiheutuu GMO:ta sisältävien ja niitä sisältämättömien kasvien rinnakkaisviljelystä, jonka komissio haluaa sallia. Tässä tilanteessa pyydämme, ettei neuvosto kumoaisi tuontikieltoa ennen kuin GMO:ihin liittyvät vastuu- ja vakuutuskysymykset on ratkaistu selvästi ja niin, että ne tarjoavat parhaan suojan kansalaisille ja ympäristölle.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää vilpittömästi - enkä ainoastaan rutiininomaisesti - esittelijä Mandersia ja jäsen Niebleriä heidän tekemästään valtavasta työmäärästä.
Sen jälkeen haluan käsitellä kahta seikkaa: toinen niistä on erityinen ja toinen yleinen. Erityinen kohta on myös vastaus joihinkin aikaisempiin puheenvuoroihin. Ellen erehdy, maanviljelijät suhtautuivat myönteisesti ympäristövastuuta koskevaan direktiiviehdotukseen varsinkin, koska komissio oli valinnut laaja-alaisen lähestymistavan. Parlamentin työskentelyn aikana valiokunnissa tuotiin esiin muitakin näkökantoja, ja niiden seurauksena on nyt erittäin vaikeaa hyväksyä ajatusta siitä, että viljelijät olisivat vastuussa ympäristövahingoista, joiden syihin he eivät voi vaikuttaa. Tässä suhteessa direktiivin soveltamisalan laajentaminen - pakolliset taloudelliset takuut, todistustaakan kumoaminen ja tärkeimpänä joidenkin poikkeusmenettelyjen jättäminen direktiivin ulkopuolelle - vaikeuttaisi erittäin paljon viljelijöiden toimintaa. Käytännössä viljelijä voitaisiin velvoittaa maksamaan korvauksia määrätyn toiminnan aiheuttamista ympäristövahingoista, vaikka hän olisi saanut luvan tuohon toimintaan ja noudattaisi kaikkia asiaan liittyviä oikeussäännöksiä. Olen varma, että viljelijät haluavat hoitaa velvollisuutensa, paitsi silloin kun he eivät voi vaikuttaa vahingon syihin. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan työ perustuu tähän ajattelutapaan, ja olemme omaksuneet tämän näkemyksen ja suunnitelleet periaatteet, joilla ei ole vakavia seurauksia viljelijöille tai maaseudulle yleensä. Toivon, että esittelijä on yhtä mieltä tästä kannasta ja että Euroopan parlamentti tukee sitä.
Myös käsittelemässäni yleisessä seikassa tuodaan esiin eräs pelko. Direktiivin soveltamisalan laajentaminen komission alkuperäisestä ehdotuksesta vaarantaisi todennäköisesti ehdotetun oikeudellisten kehyksen varmuuden ja sen myötä syntyvät vakuutustakuut, jolloin eurooppalaista yhteiskuntaa yleisesti hyödyttävän periaatteen voimaan saattaminen vaikeutuisi.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, komission laatima direktiiviehdotus on pelkurimainen. Se on pelkurimainen tällaisena aikana, jolloin ympäristövahinkoja tapahtuu jatkuvasti, viimeisimpänä esimerkkinä Prestige-tankkerin onnettomuus. Ympäristövahingot aiheuttavat suuttumusta kaikkialla Euroopassa, ja esimerkiksi kotimaassani on järjestetty valtavia mielenosoituksia, joissa vaaditaan, ettei tällaisia vahinkoja saa enää koskaan tapahtua. Tämän pelkurimaisen direktiivin varjolla Euroopan kansanpuolueen ryhmä, joka käyttää hyväkseen nykyistä enemmistöään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, asettaa yhä enemmän rajoituksia, niin että vahinkojen aiheuttajilta on käytännössä mahdotonta vaatia ympäristövastuun noudattamista. Saastuttaja maksaa -periaate vaarantuisi täysin, jos Euroopan kansanpuolueen ryhmän ehdotuksesta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset toteutettaisiin.
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä esitti joukon tarkistuksia, joiden tavoitteena oli vahvistaa direktiivin sisältöä. Kuten aiemmin totesin, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta hylkäsi nämä tarkistukset oikeiston automaattisella enemmistöllä. Koska täysistunnossa ei ole tällaista enemmistöä, PSE-ryhmä käytti tilaisuutta hyväkseen ja esitti uudelleen kyseiset tarkistukset - tarkistuksesta 98 viimeiseen tarkistukseen asti - joiden tavoitteena on palauttaa voimaan saastuttaja maksaa -periaate ja yleinen vastuuperiaate sekä parantaa vahinkoja kärsineiden henkilöiden mahdollisuuksia vaatia asianmukaisia korvauksia.
Toivomme, että nämä PSE-ryhmän esittämät tarkistukset hyväksytään täysistunnossa. Kuten aiemmin totesin, niiden tavoitteena on toisaalta saattaa uudelleen voimaan koko direktiivi ja toisaalta vahvistaa sitä, jotta esimerkiksi merikuljetusten, ydinonnettomuuksien, muuntogeenisten organismien levittämisen ja jopa biotekniikan aiheuttamat vahingot voidaan korjata tehokkaasti.
Toivon, että Euroopan parlamentin täysistunto hyväksyy kaikki tarkistukset ja parantaa tällä tavoin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotusta, joka yksipuolisen lähestymistavan seurauksena suosii vahingon aiheuttajia. Mielestäni tämä on oikeutettu pyrkimys, jota Euroopan unionin kansalaiset odottavat meiltä, ja siksi toivonkin, että muutettu ehdotus hyväksytään.
Erityisesti komission olisi mielestäni tarkennettava hieman komission jäsenen Wallströmin lausuntoja, sillä haluaisimme tietää tarkemmin, miten komissio suhtautuu oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymiin tarkistuksiin sekä niihin tarkistuksiin, joiden toivomme tulevan hyväksytyiksi, kunhan täysistunto antaa lausuntonsa nyt esittämistämme tarkistuksista.

Davies (ELDR).
Arvoisa puhemies, muiden parlamentin jäsenten tavoin myös minuun on yritetty vaikuttaa paljon tätä direktiiviä koskevissa kysymyksissä, ja olen ollut hyvin vaikuttunut sen saamasta laajasta tuesta, tai ainakin periaatteellisesta tuesta. Ympäristönsuojelijoiden mielestä se on Graalin malja, keino toteuttaa saastuttaja maksaa -periaatetta käytännössä. Myös teollisuuden edustajat ovat kertoneet olevansa samaa mieltä tästä periaatteesta, ja vakuutusala on todennut, että periaate on toteuttamiskelpoinen kunhan se otetaan käyttöön vähitellen ja sen kustannusten määrittelemiseen annetaan riittävästi aikaa.
Miksi siis parlamentissa, ja myös omassa ryhmässäni, on niin paljon eriäviä mielipiteitä kysymyksestä, josta kaikki tuntuvat olevan samaa mieltä? Vaikuttaa siltä, että periaate on kaikkien mielestä hyvä, kunhan sitä ei koskaan toteuteta käytännössä. Tässä kysymyksessä pidän itseäni pragmaatikkona, sillä haluan varmistaa, että lainsäädäntö on toteuttamiskelpoista eikä se lamauta teollisuuden tai maanviljelijöiden toimintaa. Tämä on yksi syy, jonka vuoksi vastustan yhteisvastuun käyttöönottoa. Jos ympäristö vaarantuu, jonkun on maksettava, ja silloin kun saastuttajat voidaan selkeästi osoittaa, ne on ensimmäisenä saatettava vastuuseen.
Kaikkien organisaatioiden olisi ymmärrettävä selvästi, että tärkeintä on toteuttaa toimia vahinkojen ennaltaehkäisemiseksi. Mielestäni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei ole tehnyt parlamentille oikeutta. Sen omaksumat kannat ovat minimalistisia ja taantumuksellisia ja heikentävät komission ehdotuksia. Parlamentin on saatava aikaan muutoksia. En ole samaa mieltä oikeusperustan muuttamisesta. Ympäristövahingon määritelmää tulisi laajentaa erityisten luontotyyppien ja lajien suojelemiseksi. Parlamentin olisi yritettävä painostaa niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ratifioineet merialueisiin sovellettavia kansainvälisiä yleissopimuksia. Kansalaisten olisi saatava oikeus saattaa asiansa suoraan tuomioistuimen käsiteltäväksi ehkäistäkseen ympäristövahinkoja tai hakeakseen muutosta.
Nämä ehdotukset eivät ole mitenkään radikaaleja. Olemme kaikki ilmaisseet huolemme ihmisen toiminnan ympäristölle aiheuttamista vahingoista. Tämän toimenpiteen avulla voimme käynnistää käytännön toimia suojellaksemme ympäristöä ja pannaksemme kaikki korulauseemme täytäntöön.
(Suosionosoituksia vasemmalta)

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, koko ryhmäni tavoin kannatan pohjimmiltaan tätä ehdotusta ja mahdollisuutta puhua sen puolesta. Kuten ystäväni jäsen Lannoye totesi, että vaikka ehdotus ei olisikaan liian vaatimaton eikä liian myöhässä, se on ainakin melko vaatimaton ja melkoisesti myöhässä. Ehdotus on kuitenkin oikeansuuntainen, ja saastuttaja maksaa -periaatteen voimaan saattaminen on erittäin tärkeää. Loppujen lopuksi melkein kaikki ihmisen toiminta vaikuttaa jollain tavoin ympäristöön. Kyse onkin siitä, kuka siivoaa jäljet - vahinkojen aiheuttaja vai joku muu? Monien muiden parlamentin jäsenten tavoin olen saanut oman vaalipiirini paikallisilta viranomaisilta Skotlannissa voimakkaita vetoomuksia, joissa todetaan tämän direktiivin toteuttamatta jättämisen johtavan siihen, että paikalliset viranomaiset ja muut julkiset elimet joutuvat kattamaan yleisistä verotuloista sellaisten ongelmien hoitamisen, jotka jonkun muun olisi pitänyt joko alun alkaen ehkäistä tai nykytilanteessa hoitaa.
On syytä muistaa, että saastuttaja maksaa -periaate on vain toinen puoli asiasta. Kysymys on siitä, että saastuttajat harjoittavat taloudellista toimintaa ja tuottavat hyödykkeitä tai palveluita, joita muut haluavat ostaa, oletettavasti tarjottuun hintaan. Jos saastuttaja ei maksa, on ongelmana liian alhainen hinta, jolloin kuluttajat saavat tavallaan ilmaisen lounaan, jonka he joutuvat jälkeenpäin maksamaan verojen muodossa. Sen vuoksi järjestelmästä on yritettävä tehdä sellainen, että se on todella suunnattu niille tuottajille ja toiminnoille, joilla on paremmat mahdollisuudet varautua ja vakuuttaa itsensä vastuun varalta. Näin vakuutusmaksuista aiheutuvat vastuut ja kustannukset ovat edullisempia niille, jotka toimivat kaikkein huolellisimmin, ja nostavat hintoja niiden osalta, jotka eivät hoida asioitaan yhtä hyvin, ja samalla saadaan aikaan myönteistä kehitystä.
Koko keskustelun ajan olen suhtautunut hyvin epäilevästi niin kutsuttuihin viimeisimmän tiedon mukaisiin ja luvanvaraisiin syihin, sillä on järkeenkäypää, että ihmiset voisivat työskennellä esimerkiksi tarkoin suunnitellun luvan edellytysten mukaisesti ja samalla vakuuttaa itsensä vastuun varalta.
Yleisesti ottaen olen päätynyt samaan näkemykseen kuin tarkistuksessa 104, jonka mukaan näitä kysymyksiä olisi käsiteltävä pikemminkin riita-asioina kuin poikkeuksina, mikä vaikuttaa kohtuulliselta kompromissilta. Niinpä tuemme direktiiviä voimakkaasti sillä edellytyksellä, että siihen tehdään asiaankuuluvat tarkistukset.

Bernié (EDD).
Arvoisa puhemies, ympäristövastuuta koskevien lakien säätäminen on kuin avaisi Pandoran lippaan, sillä ympäristövahingot on direktiivissä määritelty erittäin huonosti, ja direktiivin soveltamisala on hyvin epämääräinen. Tämä koskee varsinkin biologista monimuotoisuutta, josta määrätään jo Bernin ja Bonnin kansainvälisissä yleissopimuksissa.
Vahinkojen korjaaminen rajoittuisi vain Natura 2000 -alueisiin, eikä sen piiriin kuuluisi voittoa tavoittelematon toiminta kuten vapaa-ajan toiminta, joka rinnastetaan direktiivissä ammattitoimintaan. Direktiivin soveltamisalaan eivät myöskään kuulu öljykuljetukset eivätkä GMO:t. Vahinkojen korjaamisen olisi perustuttava puolueettomiin ja mitattaviin arviointiperusteisiin, vahingon luonteeseen ja vaikutuksiin, ympäristön tilaan vahinkoalueella sekä paikallisiin olosuhteisiin.
Viimeisimmän tiedon mukaisuuden ja luvanvaraisuuden käsitteet olisi säilytettävä, jotta saastuttaja maksaa -periaatetta voidaan soveltaa tehokkaasti ja jotta sitä ei korvattaisi "veronmaksaja maksaa" -periaatteella. GMO:iden on kuuluttava ympäristövastuun piiriin varsinkin nyt, kun Yhdysvallat painostaa niiden tuontikiellon poistamiseksi Maailman kauppajärjestössä käytävissä neuvotteluissa.
Onko yleisesti ottaen järkevää siirtää vastuujärjestelmää yhteisön tasolle, kun Tanskan aloite neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi vakavan ympäristörikollisuuden torjunnasta kuuluu oikeudellisen yhteistyön piiriin ja varsinkin kun käytettävissä on muitakin oikeudellisia välineitä, kuten Luganon yleissopimus?

Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme jo kauan odottaneet ympäristövastuujärjestelmän toteutumista. Järjestelmän tulisi olla riittävän tiukka, mutta puolueeton ja toteuttamiskelpoinen, jotta sen avulla voitaisiin suojella ympäristöä vahingoittamatta sen paremmin teollisuutta kuin maatalouttakaan. On myös oleellista, ettei tällaisen vastuujärjestelmän soveltaminen vääristä kilpailua. Minun on kuitenkin todettava, että ehdotus tuottaa pettymyksen ja vaikuttaa melko tehottomalta, eikä täysin vastaa odotuksiamme.
Saastuttaja maksaa -periaate on keskeinen periaate, mutta siihen on yhdistettävä taloudelliset takuut. Ehdotuksessa ei käsitellä öljyn merikuljetuksia, mikä on mielestäni valitettavaa. FIPOL:n toiminta Prestigen onnettomuuden yhteydessä tai toistuva öljyn päästäminen mereen saavat ymmärtämään, että määrättyjen ammattialojen saattaminen vastuunalaisiksi vaatii vielä paljon työtä. Tässä kysymyksessä suuttumuksemme vastaa suoraan biologiselle monimuotoisuudelle aiheutuneiden vahinkojen laajuutta. Tätä alaa koskevat ehdotukset ovat riittämättömiä, ja lisäksi haluaisin kuulla, mitä komission jäsen ajattelee FIPOL:n päätöksestä.
Lisäksi vastuun on oltava oikeassa suhteessa myönnettyyn virheeseen nähden. On vältettävä sellaista yhteisvastuuta, joka sälyttäisi osan vastuusta muiden kannettavaksi. Veronmaksajien ei pidä vastata taloudellisesti muiden aiheuttamista vahingoista.
Lopuksi toteaisin, että korjaavat toimenpiteet eivät ole ainoa ratkaisu, vaan ennaltaehkäisyä on lisättävä. Suhtaudun myönteisesti kaikkiin tämänsuuntaisiin toimiin, joita yritykset voivat toteuttaa vapaaehtoisilla sopimuksilla - joista pian keskustelemme - mutta samalla haluan kuitenkin varmistaa, että tehokas taloudellisten takuiden järjestely otetaan käyttöön.
Tämän halusin teille sanoa. Olen vakuuttunut siitä, että ympäristövastuujärjestelmästä on vielä keskusteltava uudelleen.

Sacconi (PSE).
Arvoisa puhemies, direktiivin, josta pian äänestämme, on oltava Euroopan kansalaisten kannalta selkeä käännekohta. Seveso ja meille kaikille valitettavan tutut katastrofit Doñanan kansallispuistossa, Prestige-tankkerin uppoaminen ja viimeisimpänä mutta ei vähäisimpänä Priolon kemiantehtaiden aiheuttaman ympäristön pilaantumisen tuhoisat terveysvaikutukset ovat kaikki tapauksia, jotka edellyttävät eurooppalaisen ympäristövahinkoja koskevan siviilioikeudellisen vastuujärjestelmän perustamista.
Meidän on annettava vahva poliittinen viesti, jonka avulla saadaan loppumaan ainakin monin paikoin ilmenevä taantumuksellinen kehitys. Kuten esimerkiksi komission jäsen Wallström hyvin tietää, Italian hallitus aikoo tarkistaa rikoslakia ja suunnittelee muun muassa poistavansa ympäristörikoksista annettavat rangaistukset. Siksi on entistäkin tärkeämpää ottaa käyttöön saastuttaja maksaa -periaatetta tiukasti noudattava järjestelmä, jolla kannustetaan voimakkaasti ennaltaehkäisemään ja välttämään vastaavien tapausten toistuminen tulevaisuudessa. Perimmäinen tavoite on todellakin ennaltaehkäisy eivätkä vahingoista maksettavat korvaukset.
Sen vuoksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on yrittänyt poistaa joitakin vaarallisia poikkeuksia, jotka mahdollistavat laaja-alaiset yleiset suojelutoimet ja jotka itse asiassa muuttavat ympäristöluvat eräänlaiseksi saastuttamisluvaksi, mikä uhkaa vakavasti tehdä tyhjäksi ehdotetun oikeusjärjestelmän vaikutukset. Valiokunta on yrittänyt varmistaa, että ympäristövahinkojen kustannuksista vastaa toimija eikä veronmaksaja.
Lisäksi on välttämätöntä, että ympäristövastuujärjestelmässä otetaan huomioon kaikki ympäristövahinkoja mahdollisesti aiheuttavat taloudelliset toimet ja annetaan niitä koskevia säännöksiä. Järjestelmässä tulisi säätää yleisesti ympäristövahinkoja koskevasta erityisvastuusta riippumatta siitä, pidetäänkö vahingon aiheuttanutta toimintaa vaarallisena.
Tämä direktiivi on erittäin tärkeä. Sitä on odotettu kauan ja siitä tulee keskeinen osa unionin ympäristölainsäädäntöä sillä edellytyksellä, että ehdotusta vahvistetaan muutoksilla, joita olemme pyrkineet saamaan aikaan 16 kompromissitarkistuksella. Kehotan teitä voimakkaasti hyväksymään kompromissitarkistukset, joissa ehdotetaan direktiiville uudelleen samaa sisältöä, jonka ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyi, mutta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta mitätöi. Mikäli tarkistuksia, ja varsinkaan tarkistuksia 99, 103 ja 107, ei hyväksytä, ryhmämme ei voi äänestää Mandersin mietinnön puolesta, kuten jäsen Gebhardt jo totesi.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kollegani Davies puhui ympäristövastuusta Graalin maljana. Minun on todettava, että olen myös tyytyväinen siihen, että kaikille ympäristövahinkoja aiheuttaville osapuolille luodaan tasavertaiset toimintaedellytykset. Se merkitsee, että elinkeinoelämän on helpompi noudattaa tätä direktiiviä. Haluaisin kuitenkin korostaa kahta seikkaa. Ensimmäinen koskee ydinvoimaa ja sääntelemätöntä yritystoimintaa, toinen merikuljetuksia.
Asun kahden ydinvoimalan läheisyydessä, nimittäin maani ainoan kaupallisen ydinvoimalan sekä Belgiassa sijaitsevan Doelin ydinvoimalan. Miten ydinvoimaloita tällä hetkellä säännellään? Ydinvoimaloiden omistajilla on ainoastaan rajoitettu vastuu, ja valtio ottaa sen kantaakseen. Esimerkiksi Belgiassa vastuun määrä on 300 miljoonaa euroa voimalaa kohti ja Alankomaissa 2,26 miljardia euroa. Määrä saattaa vaikuttaa suurelta, mutta se on itse asiassa erittäin pieni kun otetaan huomioon, että nämä ydinvoimalat sijaitsevat teollisuusalueella. Mielestäni on käsittämätöntä, että kansalaiset ja elinkeinoelämä joutuvat vastuuseen ja että valtioon kytköksissä olevat yritykset vapautetaan tällaisesta vastuusta. Mielestäni tarkistus, jossa kehotetaan tarkistamaan tätä käytäntöä viiden vuoden sisällä, on erittäin joustava, ja mielestäni komission olisi hyväksyttävä se ja parlamentin olisi äänestettävä siitä.
Sama koskee vastuuta merikuljetuksista. Esitin kaksi kuukautta sitten kysymyksen rahtilaiva Tricolorin onnettomuuteen liittyvästä vastuusta, enkä ole vieläkään saanut vastauksia. Vaadimme myös merikuljetusten sisällyttämistä direktiiviin, kansainvälisten yleissopimusten tarkistamista sekä porsaanreikien tukkimista.
Lopuksi haluaisin vielä käsitellä ydinvoimaa. Ydinvoimaa pidetään yleensä halpana energiamuotona, mutta jos sen hintaan lisättäisiin kaikki kustannukset, myös ne, jotka liittyvät ympäristövahinkoihin, voidaan miettiä, olisivatko tuulivoima ja muut ympäristöystävälliset energiamuodot sittenkin yhtä kilpailukykyisiä. Kehottaisinkin komission jäsentä huolehtimaan tasavertaisista toimintaedellytyksistä myös tässä kysymyksessä.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, useat puhujat ovat korostaneet tämän ympäristödirektiivin merkitystä. Meidän olisi pitänyt asettaa korkeammat tavoitteet ja tehdä siitä keskeinen osa ympäristölainsäädäntöämme. On erittäin valitettavaa, että teollisuus on onnistunut sisällyttämään näihin säännöksiin joukon poikkeuksia. Saastuttajien pitäisi todellakin vastata aiheuttamistaan vahingoista ja heidät olisi myös velvoitettava toteuttamaan ennaltaehkäiseviä toimia.
Pelkään, että emme saavuta alkuperäisiä tavoitteitamme, koska direktiivissä on niin paljon poikkeuksia, ja se kattaa vain hyvin harvat onnettomuudet. Kuten tiedätte, onnettomuuksina pidetään ainoastaan sellaisia tapauksia, jotka johtuvat aiheuttajan piittaamattomuudesta tai joihin hän on muulla tavoin syypää. Se merkitsee, että luvanmukaisten geenimuunneltujen siementen käytön biologiselle monimuotoisuudelle aiheuttamat vahingot eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, mikä on erittäin valitettavaa. Lisäksi ankaran vastuun käsitteen yhdistäminen vaarallisten toimien luetteloon merkitsee, että direktiivin ulkopuolelle jätetään riskejä mahdollisesti aiheuttavia aloja, kuten kaivostoiminta ja öljyn ja kaasun poraaminen. Sama koskee suurta osaa kulutustavarateollisuudesta.
Mielestäni on myös väärin, että ympäristövahinkojen varalta ei tarvitse ottaa käyttöön yleistä vakuutusta, sillä meidän on varmistettava, ettei vastuu omaisuudelle ja terveydelle aiheutuneista vahingoista rajoitu Natura 2000 -alueisiin, vaan ulottuu myös niiden ulkopuolelle. Toivon kaikesta huolimatta - edellyttäen että komissio tulee järkiinsä - että pystymme tekemään ympäristövastuudirektiivistä keskeisen osan ympäristölainsäädäntöämme. Toivon myös, ettei se jää täyteen reikiä kuin tahkojuusto, mikä merkitsisi, että sitä sovellettaisiin vain harvoissa tapauksissa. Jos näin kävisi, emme saavuttaisi tavoitteitamme, joiden avulla pyritään kannustamaan teollisuutta ennaltaehkäiseviin toimiin ja todella tekemään saastuttaja maksaa -periaatteesta keskeinen osa toimintaamme.
Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, Tanskassa kävi viikonloppuna ilmi, että ylempiin pohjavesiesiintymiin on päässyt glyfosaattia. Tällä on suuri merkitys sellaisessa maassa kuin Tanska, jossa juodaan vesijohtovettä. Kyseessä on Monsanton valmistama torjunta-aine nimeltä Roundup. Kyseinen aine on hyväksytty ja sitä käytetään erittäin paljon muualla EU:ssa.
Minulle ei ole mikään yllätys, että järjestelmällisesti levitettyä myrkkyä pääsee arvokkaaseen pohjaveteemme. Tällaisessa tapauksessa Monsanto olisi voitava asettaa selkeästi vastuuseen siitä, mitä Tanskan pohjavedelle on tapahtunut. Monsanto harjoittaa myös laajamittaista kasvien geneettistä muuntelua. Kasveja muunnetaan geneettisesti niin, että niistä tulee vastustuskykyisiä esimerkiksi Roundupille, jolloin rikkaruohojen torjuntaa voidaan tehostaa vahingoittamatta viljelykasveja. Siksi Monsanto olisi myös voitava asettaa vastuuseen sairauksista ja pysyvistä vahingoista, joita geneettisesti muunnettujen viljelykasvien käyttö aiheuttaa.
Tanska on kieltänyt suuren osan muualla EU:ssa markkinoilla olevista torjunta-aineista. EU toteuttaa parhaillaan toimia pakottaakseen Tanskan poistamaan kiellon, joka koskee useita näistä torjunta-aineista. Se on pakottanut Tanskan käyttämään geneettisesti muunnettuja kasveja asettamatta ketään vastuuseen tähän liittyvästä maaseudun saastumisesta. Tätä ei voida missään nimessä hyväksyä.

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, niin kauan kuin ihmiskunta on ollut maapallolla, se on saastuttanut. Mitä enemmän ihmisiä on ja mitä kehittyneemmäksi he tulevat, sitä pahemmaksi saastuttaminen voi muuttua.
Ihmisluonteesta ja langenneesta maailmasta johtuen saastumista tapahtuu väistämättä jonkin verran. On itsestään selvää, että ennaltaehkäisy on ensiarvoisen tärkeää, ja joka tapauksessa saastuminen on saatava pysymään mahdollisimman vähäisenä. Silloin kun saastuminen on väistämätöntä, siitä vastuussa olevien on tehtävä muutoksia. On kuitenkin ymmärrettävä, että suuri osa ympäristöä uhkaavista tekijöistä voi sekä auttaa ihmiskuntaa muulla tavoin että hyödyttää myös ympäristöä.
Tämä lainsäädäntö kuuluu siviili- eikä rikosoikeuteen. Kyse ei ole väärintekijöiden rankaisemisesta vaan ympäristövahingoista aiheutuvan vastuun jakamisesta ja vastuussa olijoiden nimeämisestä. Annettujen rangaistusten tulisi perustua rikosoikeudellisiin seuraamuksiin eikä siviilioikeudelliseen vastuuseen. Joidenkin mielestä tämä on yhteenotto jonkinlaisessa hyvän julkisen sektorin ja pahan yksityisen sektorin välisessä mustavalkoisessa taistelussa. Tällaisella 1900-luvun luokkasodalla ei enää ole sijaa. Nämä sektorit täydentävät toisiaan. Ne ovat toisistaan riippuvaisia ja niiden tulisi jakaa vastuu saastumisen seurauksista. Yksityinen sektori ei voi eikä sen pidä vältellä tekojensa seurauksia, eivätkä julkinen sektori ja varsinkaan yhteiskunta ja suuri yleisö voi pestä käsiään ja rajata yksityisen sektorin sääntelystä syntynyttä vastuuta pelkästään yksityisen sektorin kannettavaksi ja nauttia samalla sen toiminnasta kertyvistä eduista.
Koska saastuminen on käytännön ongelma, myös korjaavien toimenpiteiden on oltava käytännöllisiä. Kuvitelmiin perustuvat ratkaisut ovat yhtä vahingollisia kuin saastuminen.
Näistä syistä Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit tukevat oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan direktiiviehdotukseen tekemiä tarkistuksia. Ne eivät ole täydellisiä ja odotamme, että neuvosto tekee niihin parannuksia toisessa käsittelyssä selkeyttäessään tätä tärkeää aihetta koskevia unionin periaatteita. Tarkistukset ovat kuitenkin vastuullinen lisätoimi, jonka avulla saastumisen seurauksiin voidaan puuttua kaikkialla Euroopassa ja koko maailmassa.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, direktiiviehdotuksen tavoitteet ovat erittäin kunnianhimoiset, ja niiden tarkoituksena on minimoida ympäristövahingot sekä ennaltaehkäisevillä toimilla että jakamalla vahinkojen korjaamisesta aiheutuvia kustannuksia.
Kannattamamme tarkistukset ovat välttämätön kompromissi. Niiden avulla voidaan paitsi estää direktiivin antamisen viivyttäminen myös varmistaa koko suojelujärjestelmän toteuttamiskelpoisuus ja estää markkinoiden vääristyminen. Kiitän ystäviäni jäsen Mandersia ja jäsen Papayannakisia välttämättömien kompromissien saavuttamisesta. Saastuttaja maksaa -periaatteen täytäntöönpano on oleellisen tärkeää. Se edellyttää kuitenkin uusien käsitteiden ja uudistuskykyisten instituutioiden käyttöönottoa, mutta niin paljon kuin sitä haluaisimmekin, niitä on vaikea saada aikaan hetkessä. Pakolliset taloudelliset takuut ympäristövahinkojen korjaamiseksi ovat tehokkaan ympäristönsuojelun välttämätön edellytys. Pitkän aikavälin tavoitteemme on epäilemättä ottaa käyttöön ehkäisevänä tekijänä toimiva pakollinen vakuutusjärjestelmä. Pakollinen vakuutus on kuitenkin otettava käyttöön vähitellen, yhteistyössä asianomaisten toimijoiden kanssa. On otettava huomioon, että vakuutusyhtiöt tarvitsevat jonkin verran aikaa valmistautuakseen. Pakollisen vakuutusjärjestelmän käyttöönoton vaiheet on joka tapauksessa tästä lähtien määriteltävä direktiivissä, samoin kuin sen kattamat vahinkotyypit ja toimet, joita se koskee.
Emme voi hyväksyä laajoja poikkeuksia toimijan vastuusta, kun on kyse ympäristövahinkojen korjaamisesta, sillä muutoin lopullinen taloudellinen rasite siirtyy veronmaksajille. Vaikka toimille olisi myönnetty lupa tai niitä pidettäisiin sillä hetkellä vaarattomina, ei toimijan vastuuta pidä sulkea pois. Toiminnan luvanvaraisuus tai se, että kyseessä olevan toiminnan haitallisista seurauksista ei tiedetty ajoissa, voisivat olla lieventäviä seikkoja jaettaessa ympäristövahingon korjaamisesta toimijalle aiheutuvia kustannuksia edellyttäen, että toimija noudatti täysin voimassa olevassa lainsäädännössä tai luvassa asetettuja vaatimuksia toimintansa aikana. Teemme oikein hyväksyessämme mietinnössä mainitut korvausten eriyttämisperusteet, joista käy epäsuorasti ilmi yrityksen koko ja joilla samalla varmistetaan, ettei pienten yritysten kannattavuus vaarannu.
Edellä mainitusta käy myös ilmi, että tehokas ympäristönsuojelu ja ympäristökatastrofien ennaltaehkäisy edellyttävät direktiivin soveltamisalaan kuuluvien toimien säännöllistä tarkistamista sekä uusimpien tieteellisten päätelmien ja sillä välin hankitun kokemuksen arviointia.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ympäristövastuuta koskeva direktiivi oli tehokkaan ympäristöpolitiikan puuttuva rengas. Vahvalla ja rohkealla direktiivillä voisimme vähentää ympäristön pilaantumista ja ympäristövahinkoja sekä velvoittaa saastuttajat maksamaan. Pystyykö direktiiviehdotus vastaamaan tähän haasteeseen?
Vaikka ehdotuksen laatiminen on kestänyt 20 vuotta, se tuottaa pettymyksen. Vihreiden ja vasemmiston esittämät tarkistukset voivat kuitenkin parantaa sitä huomattavasti. Miten voimme suojella ympäristöä jättämällä direktiivin ulkopuolelle ydinvoiman ja GMO:t? On käsittämätöntä, että biologinen monimuotoisuus yritetään turvata ja palauttaa direktiivillä, jossa säädetty vastuu koskee vain 13 prosenttia unionin alueesta. Pahinta on kuitenkin määrättyjen jäsenvaltioiden tekopyhyys ympäristövastuuta koskevissa kysymyksissä. Ranskan konservatiivien, jotka väittävät olevansa tyrmistyneitä FIPOL:n maksamien korvausten määrästä, pitäisi pyytää ympäristöohjelmallaan ylpeilevää presidentti Chiracia muuttamaan hallituksensa kantaa, sillä Ranskan hallitus kampanjoi lupia koskevien poikkeusten puolesta ja pakollisia vakuutuksia vastaan. Tämä on täysin ristiriidassa todellisen ympäristöpolitiikan kanssa, sillä jos lupia myönnetään ja pakolliset vakuutukset hylätään, odotettavissa on vielä tusinoittain Prestigen ja Erikan kaltaisia katastrofeja. Tätä emme voi hyväksyä. Siksi pyydämme kaikkia äänestämään tarkistustemme puolesta.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänään keskustelunaiheena oleva ympäristövastuuta koskevan lainsäädännön tiukentaminen on erittäin tärkeä aihe. Se on välttämätöntä, jos aiomme korjata ympäristövahinkoja ja selvitä niistä, mutta siitä on myös valtavasti apua tulevien ympäristövahinkojen torjumisessa. 
Tarkastelemamme mietintö vaikuttaa minusta hyvin toteuttamiskelpoiselta kompromissilta, jonka pitäisi saada puolelleen äänten enemmistö. Olen hyvin kiitollinen esittelijälle siitä, että hän on vetänyt pois joitakin kohtia, kuten ehdottamansa puurahaston, ja varjoesittelijät Niebler ja Ferber ovat yhteistyössä esittelijän kanssa tehneet kaiken voitavansa saavuttaakseen toimivan kompromissin.
Tämä ei tarkoita, että olisin täysin tyytyväinen ehdotukseen. Lupasin kuitenkin varjoesittelijä Nieblerille, että ryhmämme tukee häntä, koska en halua tuomita ehdotusta todisteiden puutteessa. Miksi en siis ole tyytyväinen?
Mietin, kattavatko nykyiset kansainväliset yleissopimukset riittävän hyvin tietyt direktiivin ulkopuolelle jätetyt alat - öljyteollisuuden ja ydinteollisuuden. Jostakin syystä epäilen sitä.
Toiseksi - ja tämä on itse asiassa ristiriitaista - luomme samalla uuden tavan tuoda sallitut GMO:t takaisin tämän lainsäädännön piiriin. Minulla on tästä omat epäilykseni. Sitten on vielä luontotyypin määritelmä. Mitä maksaa kahden villihamsterin siirtäminen rakennettavan teollisuusalueen tieltä ja kuka sen maksaa? Minusta luontotyypin määritelmä on edelleenkin ongelmallinen.
Kolmanneksi vakuutuksiin sitoutuminen on mielestäni edelleen liian vähäistä. Olisin halunnut ottaa käyttöön pakolliset vakuutukset, koska se olisi olennaista erityisesti pk-yrityksille. Tätä käytäntöä tarkistetaan viiden vuoden kuluttua. En tiedä, riittääkö se tekemään järjestelmästä toimivan.

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, muiden parlamentin jäsenten tavoin suhtaudun tähän direktiiviin myönteisesti. Olemme jo liian kauan käsitelleet saastuttaja maksaa -periaatetta, mutta mitä saastuttaja on aiemmin joutunut maksamaan? Saastuttaja on maksanut pienen sakon, joka ei lainkaan vastaa alueen puhdistamisesta aiheutuvia todellisia kustannuksia. Saastuttaja maksaa -periaatteen sijasta on korkea aika ottaa käyttöön "saastuttaja kunnostaa alueen" -periaate. Se on tämän direktiivin tavoite.
Direktiivi on kuitenkin nykyisessä muodossaan heikko oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tekemien tarkistusten takia. Olemme tehneet siitä epäselvän ja epämääräisen. Mainitsen joitakin aloja, joilla näin on tapahtunut. Biologisen monimuotoisuuden määritelmä on hyvin heikko ja epämääräinen. Se ei anna mitään toivoa toimijoille, ympäristöjärjestöille eikä suurelle yleisölle. Siksi kannatan oman ryhmäni, GUE/NGL- ja Verts/ALE-ryhmän esittämää kompromissitarkistusta.
Toinen kohta, johon oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden tarkistamassa direktiivissä ei ole puututtu, on pakollinen vakuutus. Direktiivin nykyisen sanamuodon varjolla huonot toimijat voivat jatkaa toimintaansa. Jos ne joutuvat vastuuseen lain edessä, ne joutuvat vararikkoon. Kuka vastaa näistä kustannuksista? Sen tekee suuri yleisö. Se joutuu maksamaan laskun alueen kunnostamisesta, ja saastumisen aiheuttajat pääsevät jälleen kerran kuin koira veräjästä. Emme voi antaa sen tapahtua. Kehotan teitä jälleen kerran tarkastelemaan kolmen aiemmin mainitsemani ryhmän esittämää kompromissia.
Luvanvaraisista syistä voidaan jälleen kerran sanoa, että täysin luvanvaraisia syitä voidaan pitää saastuttamislupana. Emme voi sallia sitä. Jäsenvaltioille ja tuomioistuimille on annettava valtuudet puuttua asiaan, jos ne katsovat jonkun saastuttaneen luvanvaraisten syiden turvin.
Omalla ryhmälläni ja Euroopan parlamentaarisella työväenpuolueella on hieman vaikeuksia GMO:hin liittyvien kysymysten kanssa. Ei siksi, että vastustamme GMO:ja, vaan siksi, että tämä lainsäädäntö saattaisi mielestämme heikentää nykyistä GMO-lainsäädäntöä. Siksi ehdotamme, että yhdestä tarkistuksesta äänestettäisiin kohta kohdalta.
de Roo (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ympäristövastuun pitäisi olla yksi Euroopan unionin ympäristölainsäädännön kruununjalokivistä, mutta tähän asti se on ollut tragedian aihe. Komissiolta on kestänyt 20 vuotta muuttaa saastuttaja maksaa -periaate lainsäädännöksi. Maksumieheksi ei kuitenkaan joudu teollisuus, vaan kansalliset hallitukset. Komissio on häpäissyt saastuttaja maksaa -periaatteen. Valitettavasti esittelijä Manders on vain sotkenut asioita lisää ja karsinut jo valmiiksi heikon ehdotuksen lähes paljaaksi. Ei ihme, että koko teollisuus on asettunut Mandersin taakse. Jos teollisuudella on ympäristölupa, sitä ei koskaan saada vastuuseen. Autoa ajava tarvitsee ajokortin tiellä liikkuakseen, mutta jos hän aiheuttaa onnettomuuden, hän joutuu ehdottomasti siitä vastuuseen. Silloin tarvitaan pakollista liikennevakuutusta.
Teollisuuden on oltava vastuussa aivan samalla tavoin. Tämä on saastuttaja maksaa -periaatteen ydin. Erikan ja Prestigen kaltaisten onnettomuuksin aiheuttajilta on voitava vaatia vahingonkorvauksia, samoin kuin ydinonnettomuuksista ja geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden aiheuttamasta pilaantumisestakin. Toivottavasti vasemmistoliberaalit, sosialistit, vihreät, regionalistit, kommunistit ja yksittäiset oikeiston edustajat saavuttavat enemmistön huomenna.

Oreja Arburúa (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Mandersia sekä ryhmäni varjoesittelijää Niebleriä siitä, että he ovat tarmokkaasti tehneet yhteistyötä ja pitäneet puolensa teollisuuden ja valtiollisten järjestöjen painostusta vastaan. 
Mielestäni tällaisena aikana, jolloin Euroopassa on tapahtunut lukuisia katastrofeja, muun muassa Prestigen katastrofi, on pidettävä kiinni saastuttaja maksaa -periaatteesta. Keskityn kahteen kohtaan tässä tärkeässä direktiivissä.
Mielestäni poikkeuksia käsittelevän 9 artiklan perusteella ei voida olettaa, että kaikki poikkeukset tai luvat johtaisivat saastuttamiseen. Poikkeukset, kuten luvanvaraisiin syihin tai viimeisimpään tietoon perustuvat toimet, ovat oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteen mukaisia, ja näitä periaatteita tukevat useat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tekemät päätökset. Tämä poikkeus vapauttaa vastuusta yksinomaan luvanmukaisista päästömääristä ja toimista aiheutuvat vahingot, ja lisäksi on muistettava IPPC-direktiivin periaate ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä. Näin ollen tarkistus 37 kattaa mielestäni täysin toimet, jotka on erityisesti ja nimenomaisesti sallittu lainsäädännössä.
Mielestäni taloudelliset takuut ovat yksi mietinnön keskeisistä kohdista, ja meidän on pyrittävä perustamaan toimijoille jonkinlainen pakollinen taloudellinen takuujärjestelmä, joka kattaa direktiivistä johtuvan vastuun. Kun otetaan huomioon joidenkin valtioiden pelko siitä, etteivät vakuutusyhtiöt pysty kantamaan tätä vastuuta, vaiheittaisella lähestymistavalla voidaan varmastikin taata taloudelliset takuut ja mahdollisuus vakuuttaa toiminta ympäristövahinkojen varalta. Pelko siitä, että tämä toimenpide haittaisi pienyritysten toimintaa, voidaan ratkaista asettamalla turvalle vähimmäismäärä tai vähimmäisvakuutus. Tämä on tärkeä seikka direktiivissä, ja mielestäni se on otettu asianmukaisesti huomioon ryhmämme esittämässä tarkistuksessa 92.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, mielestäni on erittäin tärkeää saada nyt aikaan ympäristövastuuta koskeva yhteinen lainsäädäntö. Olemme odottaneet sitä monta vuotta. Mielestäni komission direktiiviehdotus ei ole täysin tyydyttävä. Toisaalta esittelijä Mandersin mietinnön hyväksyminen muuttamattomana heikentäisi ratkaisevasti ympäristönsuojelua EU:ssa. Se todellakin heikentäisi komission nykyistä ehdotusta.
Tarvitaan merkittäviä muutoksia. Ensinnäkin on varmistettava, että saastuttaja maksaa -periaatetta noudatetaan poikkeuksetta ja samalla taattava, useiden muiden henkilöiden esittämien periaatteiden mukaisesti, että saastuttajan maksukyvystä saadaan taloudelliset takuut joko pakollisella vakuutusjärjestelmällä tai muulla tavoin. Kaupallisesta toiminnasta aiheutuvien ympäristötuhojen kattamiseksi olisi otettava käyttöön ankara tai tuottamuksesta riippumaton vastuu. 
Biologisen monimuotoisuuden vähenemisen vuoksi on mielestäni tärkeää laatia mahdollisimman laaja määritelmä, joka kattaa kaikki yhteisön lainsäädännössä ja vastaavassa kansallisessa lainsäädännössä suojellut luontotyypit ja lajit.
Mielestäni direktiivin soveltamisalan olisi katettava myös muuntogeenisten organismien aiheuttama maaseudun pilaantuminen. En alkuunkaan käsitä, miksi tätä kysymystä ei haluta käsitellä tässä direktiivissä.
Lopuksi huomauttaisin mahdollisuudesta turvautua kantelumenettelyyn. Mielestäni tälläkin alalla on tarjottava niin laaja suoja kuin inhimillisesti on mahdollista, jotta ihmisillä on todellinen mahdollisuus tehdä ympäristön pilaantumista koskevia valituksia. Saman tulisi koskea myös kansalaisjärjestöjä.
Aivan lopuksi muutama huomautus oikeusperustasta. Arvostan sitä, että jotkut haluaisivat muutaman vuoden kuluessa siirtää oikeusperustan ympäristönsuojelusäännöksistä sisämarkkinoita koskeviin säännöksiin. Se olisi mielestäni täydellinen erehdys, ja itse asiassa tuhoaisi monissa jäsenvaltioissa jo voimassa olevat ympäristövastuuta ohjaavat säännöt. Siksi vastustan tätä erittäin jyrkästi ja toteaisinkin, että voin äänestää esittelijä Mandersin mietinnön puolesta ainoastaan, jos sitä tarkistetaan juuri mainitsemieni kohtien suhteen.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meillä on nyt tilaisuus äänestää sellaisen ehdotuksen puolesta, joka tekee lopun tilanteesta, jossa saastumisen aiheuttajat pystyvät välttämään vastuunsa. Uskon sekä poliitikkojen että tavallisten kansalaisten olevan aidosti hämmästyneitä siitä, että tämä tilanne on saanut jatkua näinkin kauan ja vaativan nyt sen lopettamista. Samalla meidän on oltava johdonmukaisia ja estettävä kohtuuttoman suuret poikkeukset esimerkiksi muuntogeenisten organismien, ydinvoiman ja merikuljetusten osalta. Jos haluamme olla johdonmukaisia, meidän on äänestettävä myös PSE-, Verts/ALE- ja GUE/NGL-ryhmien sekä muihin ryhmiin kuuluvien edistyksellisten henkilöiden esittämän tarkistuksen 93 ja sitä seuraavien tarkistusten puolesta. 
Kuten monet muut ovat jo huomauttaneet, tarkistus 107 on erittäin tärkeä, sillä jos saastuttaja maksaa -periaatteen halutaan todella toimivan käytännössä, tarvitaan taloudellisia takuita, vaikka yritys menisikin vararikkoon. Siksi on kehitettävä myös vakuutusjärjestelmä.
Kuten edellinen puhuja huomautti, on myös erittäin tärkeää, että oikeusperustan muodostaa 175 artikla, ettei nykyistä järjestelmää heikennetä.

Zappalà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ympäristövastuuta koskeva lainsäädäntökehys on välttämätön, koska on oikein, että saastuttajan pitää maksaa. Lainsäädännön on kuitenkin oltava tasapainoinen, ja siinä on otettava huomioon eurooppalaisen teollisuuden esittämät vaatimukset.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan omaksuma kanta, joka on esitetty Mandersin mietinnössä - ja haluaisin kiittää esittelijä Mandersia tästä tärkeästä asiakirjasta - on hyväksyttävä kompromissi, vaikka siihen sisältyykin muutamia uhrauksia. Jotkut käsiteltäviksi jätetyistä tarkistuksista ovat erityisen vaarallisia, sillä niiden takia toimijoiden olisi mahdotonta laskea vakuutusturvan määrää. Ympäristövahinkojen määritelmä on keskeinen direktiivin rakenteen kannalta, samoin kuin biologisen monimuotoisuuden ja sille aiheutuneiden vahinkojen määritelmätkin.
Mielestäni tarkistuksia 23, 84 ja 98 ei voida hyväksyä. Jos jollakin tapauksella ei ole haitallisia vaikutuksia, olisi vahingon sijasta puhuttava riskistä. Myöskään tarkistusta 95 ei voida hyväksyä, sillä siinä ei oteta huomioon saastuttaja maksaa -periaatetta. Vastuun käsite ei todellakaan riipu suhteesta alueen peruuttamattomaan käyttöoikeuteen. GMO:iden aiheuttaman maaperän pilaantumisen määritelmä on epäasianmukainen, sillä se on osa yleistä määritelmää, jossa ei luetella kaikkia pilaantumisen aiheuttajia. Määritelmässä on oltava maininta suhteellisesta vastuusta eikä yhteisvastuusta, koska silloin järjestelmä perustuisi epäluottamukselle. Ennaltaehkäisyn on edelleenkin oltava tärkein tavoite niissä toimissa, jotka saattavat vahingoittaa ympäristöä.
Lopuksi käsittelen taloudellisia takuita. Vakuutusmarkkinoiden vakiinnuttamiseksi on varmistettava, että ne ovat mahdollisimman joustavat vielä senkin jälkeen, kun uutta lainsäädäntöä on sovellettu ensimmäiset viisi vuotta.
Siksi kehotankin parlamentin jäseniä tukemaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kompromissia, joka on selkeä ja voimakas ympäristönsuojelua edistävä signaali, mutta ei rankaise eurooppalaista teollisuutta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, on olennaisen tärkeää, että saastuttaja maksaa -periaatetta noudatetaan tiukasti. Kaikissa jäsenvaltioissa on esimerkkejä teollisuudesta, joka on saastuttanut alueen ja jatkaa sen jälkeen toimintaansa tai joutuu vararikkoon. Tipperaryn kreivikunnassa Irlannissa myrkyllinen pöly on levinnyt ympäri maaseutua toimintansa lopettaneesta 147 eekkerin avolouhoksesta viimeiset 20 vuotta. Ei ole oikein, että yhtiö, joka ansaitsi valtavia summia - joista suurimman osan verovapaasti - pääsee pälkähästä ja jättää alueen puhdistamisesta aiheutuvat kustannukset veronmaksajille.
Olen vahvasti sitä mieltä, että direktiivin tulisi kattaa myös säteilysaasteet. Irlantilaiset pitävät tätä direktiiviä sairaana pilana, ellei siihen sisällytetä säteilyä, sillä Sellafield on yksi vakavimmista uhkista Irlannin ympäristölle. Jos tätä kysymystä ei käsitellä direktiivissä, siinä ei monien irlantilaisten mielestä ole mitään järkeä.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää esittelijä Mandersia sekä myös jäsen Papayannakisia heidän työstään. Ympäristövastuuta koskevan direktiivin hyväksyminen olisi erittäin arvokasta. Se lisäisi ympäristöalan lainsäätäjien uskottavuutta, edistäisi kansalaisten suojelua ja lähettäisi talouden toimijoille selkeän viestin saastuttamisen kannattamattomuudesta.
Siksi suhtauduin direktiiviehdotukseen myönteisesti ja minulla oli siitä suuret odotukset, mutta vaikka se onkin askel oikeaan suuntaan, siitä puuttuu mielestäni jotakin tarpeellista. Pyrkiessään ratkaisemaan oikeudelliset epäselvyydet oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on heikentänyt ympäristötavoitteita entisestään. Direktiivin soveltamisalan suhteen on mielestäni ensinnäkin myönnettävä, että kysymystä biologiselle monimuotoisuudelle aiheutuvista vahingoista on selkeytettävä, mutta ratkaisu ei mielestäni ole aiheen jättäminen pois direktiivistä. Biologisen monimuotoisuuden häviäminen on todellisuutta Euroopan unionissa, ja Johannesburgissa ja Göteborgissa annettuja sitoumuksia on noudatettava. 
Toiseksi direktiivin olisi mielestäni katettava veden ekologiselle ja kemialliselle tilalle aiheutuneiden vahinkojen lisäksi myös veden määrälle aiheutuneet vahingot, kuten vesipolitiikan puitedirektiivissä on säädetty.
Kolmanneksi on mielestäni käsittämätöntä, että merikuljetusten öljyvahingot ja ydinreaktoreiden aiheuttama radioaktiivinen saaste on jätetty direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Nämä toimet ovat ympäristölle kaikkein vahingollisimpia, eikä kansainvälisissä säännöksissä ja määräyksissä puututa asianmukaisesti näiden toimien aiheuttamien vahinkojen ennaltaehkäisyyn ja korjaamiseen. 
Arvoisa puhemies, lopuksi vaadin, että direktiivissä annetaan selkeämmät säännökset pakollisesta vakuutuksesta varsinkin vaarallisimpia toimia harjoittaville toimijoille, etteivät veronmaksajat joutuisi korvaamaan vahinkoja yrityksen maksukyvyttömyystapauksessa.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ehdottomasti kiittää esittelijä Mandersia, sillä hän on mielestäni suoriutunut tehtävästään ihailtavasti. Hän ei ole ainoastaan tehnyt valtavaa määrää työtä ja käynyt laajoja neuvotteluja, vaan onnistunut myös saavuttamaan tasapainoisen kompromissin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa sadoista tarkistuksista ja suurista ristiriidoista huolimatta. Tästä keskustelusta on käynyt ilmi, ettei ristiriitoja suinkaan ole ratkaistu, mutta esittelijä Mandersin ehdotus on tasapainoinen, toimiva ja järkevä, ja siinä edellytetään toimien ajanmukaistamista seuraavien viiden vuoden kuluessa.
On tärkeää - enemmän kuin tärkeää - saattaa ennalleen ympäristön rikkaudet ja vielä tärkeämpää ennaltaehkäistä vahinkoja. On sanomattakin selvää, että ankaran vastuun järjestelmä voi suuresti edesauttaa tätä. Vaikka lainsäädäntö ei olekaan vielä täysin valmis, mietintö on suureksi avuksi suojelun parantamisessa, sillä emme saa unohtaa, että vahinkojen korjaamisvelvoitteen lisäksi olemme myös ottamassa käyttöön tuottamuksesta riippumattoman vastuun. Tuottamuksesta riippumaton vastuu merkitsee, ettei syyllisyydellä ja piittaamattomuudella ole merkitystä. Olemme luonnollisesti tottuneet käyttämään tätä toimintatapaa muilla aloilla jo jonkin aikaa, mutta se on nyt ja vastakin kauaskantoinen periaate. Mielestäni meidän on hyväksyttävä tämä kauaskantoinen vastuujärjestelmä, mutta olen vakuuttunut myös siitä, että järjestelmän on oltava oikeudellisesti varma, toimiva, tehokas ja järkevä, ja siksi olen valmis äänestämään mietinnön puolesta sellaisena kuin se on meille annettu oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan käsittelyn jälkeen.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on mielestäni laatinut toimivan ehdotuksen. Toivokaamme, että neuvosto seuraa parlamentin esimerkkiä ja tekee päätöksen eikä viivytä direktiivin antamista. Parlamentin pitäisi hyväksyä tämä ehdotus päätöksen perustaksi ja laajentaa direktiivin soveltamisalaa ydinalan toimien aiheuttamiin ympäristövahinkoihin. Direktiivi on mielestäni tärkeä, koska sen avulla saastuttaja maksaa -periaatteesta tehdään eurooppalainen periaate, jota voidaan puolustaa käytännössä, ja koska se vahvistaa ympäristöystävällisen ja sosiaalisen markkinatalouden eurooppalaista mallia.
Jäsen Flemming ja minä jätimme käsiteltäväksi 35 tarkistusta Itävallan osuuden puolesta. Näistä tarkistuksista 11 hyväksyttiin suullisesti ja seitsemän sisällytettiin kompromissitarkistuksiin. Mielestäni seuraavat viisi kohtaa ovat erityisen myönteisiä ja ansaitsevat maininnan: ensinnäkin direktiiviä sovelletaan kaikkiin liitteessä I lueteltuihin toimiin, jotka on nyt kuvattu selkeämmin tarkistuksemme ansiosta. Toiseksi vastuu ei koske tavanomaisia toimia, joihin on viranomaisten lupa eikä päästöjä tai toimia, joita ei pidetä haitallisina nykyisen tieteellisen tietämyksen perusteella. Tämä takaa oikeusvarmuuden. Kolmanneksi solidaarisuuteen perustuvan vastuun sijasta on hyväksytty jaetun vastuun periaate, mikä tarkoittaa, että kustannukset jaetaan silloin kun saastuttajia on useita. Neljänneksi direktiivin tavoitteena on ympäristövahinkojen korjaaminen, ja sen vuoksi väliaikaisista menetyksistä maksettavia korvauksia koskevat säännökset on poistettu. Viidenneksi valiokunta puoltaa vapaaehtoista taloudellista turvaa sekä vastuun rajaamista ja vastustaa pakollista vakuutusta. Tämäkin on osoitus tasapainosta erilaisten intressien välillä.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, lukuisat ympäristöonnettomuudet, kuten viimeksi Espanjan rannikolla haaksirikkoutuneen Prestige-öljytankkerin onnettomuus, ovat vauhdittaneet ympäristövastuulainsäädännön kehittämistä EU:ssa. Myös omassa kotimaassani Suomessa kansalaiset seuraavat huolestuneina rannikoillamme purjehtivien öljynkuljetusalusten ajoittain pelottavan huonoa kuntoa. Ihmisen terveys on erottamattomasti sidottu häntä ympäröivään ympäristöön. Ympäristönsuojelukysymykset ovat siten luonnollisesti lähellä kansalaistemme sydämiä ja täten myös politiikkamme painopisteitä. Kolmas osa Euroopan parlamentille viime vuonna tulleista vetoomuksista, noin 1 700 kappaletta, koski juuri ympäristöongelmia.
Komission direktiiviehdotus pyrkii varmistamaan, että saastuttaja maksaa tulevaisuudessa ympäristövahinkojen korjauksista aiheutuvat kustannukset. Tavoitteena on kehittää yhdenmukaiset puitteet koko Euroopan unionin alueelle, jotta välttyisimme siltä, että yritys valitsee sijaintipaikkansa sen mukaan, missä on edullisin lainsäädäntö. Kilpailuhäiriöiden estämiseksi sisämarkkinoilla on tärkeää, että direktiivi pannaan täytäntöön jäsenvaltioissa mahdollisimman yhdenmukaisesti. Tärkeää on myös säilyttää sisämarkkinaoikeusperusta eli 95 artikla viiden vuoden siirtymäkauden jälkeen.
Käsittelimme komission esitystä oikeudellisten asioiden valiokunnassa, ja esitämme siihen lukuisia tarpeellisia tarkistuksia. Tarkistustemme yleisenä tavoitteena on selkeyttää direktiivin oikeudellista tulkintaa ja löytää tarvittava tasapaino teollisuuden ja ympäristöalan toimijoiden välillä. Oikeudellisen epävarmuuden välttämiseksi esitimme, että ydinturvallisuusala, jota nyt jo säädellään kansainvälisillä sopimuksilla, olisi jätettävä direktiivin ulkopuolelle. Ydinturvallisuutta koskevia kansainvälisiä yleissopimuksia uusitaan parhaillaan, ja niihin tullaan sisällyttämään vastaavia ympäristövastuumääräyksiä. Olisi EU:lta epäviisasta heikentää kansainvälisten sopimusten merkitystä juuri nyt, kun sopimuksia uusitaan ja ne laajenevat koskemaan myös uusia jäsenvaltioita.

Bartolozzi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ympäristövastuuta koskeva direktiiviehdotus mahdollistaa tasapainoisen lähestymistavan, jossa painostetaan toimijoita välttämään saastuttamista ja korjaamaan vahingot, vaikka sääntelykeinot näiden tavoitteiden saavuttamiseksi jäävätkin hyvin vähäisiksi. Direktiiviehdotuksen perinpohjainen muuttaminen olisi ollut toteuttamiskelvoton ja epäkäytännöllinen ratkaisu näinkin monimutkaisessa aiheessa. Mielestäni esittelijä Mandersin ja muiden valiokunnan jäsenten työn avulla on tämä rajoitus huomioon ottaen päästy hyvin lähelle tavoitetta.
Itse asiassa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei ole tehnyt oleellisia muutoksia komission lähestymistapaan, vaan selkeyttänyt monia keskeisiä periaatteita. Direktiiviä ei sovelleta taannehtivasti. Lupaehtojen noudattamista ja parhaimman tekniikan tason ylläpitämistä koskevat poikkeukset olisi säilytettävä. Vastuun pitäisi olla pakollinen, mutta ei vakuutuksen - direktiivin johtava periaate on, että saastuttajan on maksettava sen toimista aiheutuneet ympäristövahingot. Tietoisuus vahingon taloudellisista vaikutuksista johtaa myös suurempiin ponnisteluihin ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi. Saastuttaja maksaa -periaatteella pyritään siten edistämään vahinkojen korjaamista ja kannustamaan niiden ehkäisemiseen. Pakollinen taloudellisen turvan järjestelmä horjuttaisi tätä suhdetta: toimijat tietäisivät, että niiden taloudellinen vastuu katetaan vakuutuksella, vakuutusrahastolla tai vakuutusmaksulla, ja näin ollen kannustin vahinkojen ehkäisemiseksi häviää. Pakollista taloudellisen turvan järjestelmää voitaisiin hyvin kuvata "vakuutuksenantaja maksaa -periaatteeksi", koska vastuu on siirretty toimijalta taloudellisen turvan antajalle.
Meidän on kaikkien oltava sosiaalisesti vastuussa ympäristön suojelemisesta, koska sen resurssit ovat luonnostaan rajalliset. Toimijoiden on ymmärrettävä, että heidän toiminnallaan on seurauksia ja että he joutuvat maksamaan kaikista aiheuttamistaan vahingoista, johtuivatpa ne sitten tahallisuudesta tai piittaamattomuudesta.
Saastuttaja maksaa -periaate voidaan hyväksyä näillä edellytyksillä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puoltaman järkevän lähestymistavan ansioista on saatu aikaan direktiivi, jossa otetaan huomioon sekä teollisuuden että ympäristön etu.

Wallström
Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamentin jäseniä kaikista arvokkaista puheenvuoroista ja rakentavista ideoista tämän ehdotuksen parantamiseksi.
Aloitan käsittelemällä kahta seikkaa: saastuttaja maksaa -periaatetta ja soveltamisalaa. Useat jäsenet mainitsivat tämän ehdotuksen pitkän historian. Keskustelussa tulivat ilmi erilaiset näkemykset ja tarve löytää lopultakin tasapainoinen toimintamalli. Ymmärrän myös sen, että monet jäsenet haluavat asettaa korkeampia tavoitteita ja ylikuormittaa tämän ehdotuksen paljolla muullakin. Ymmärrän sen, mutta on tärkeää nähdä ehdotus vaiheittaisena lähestymistapana, koska suhtaudumme asiaan käytännöllisesti. Emme halua ylikuormittaa sitä kysymyksillä, joista neuvottelemme samanaikaisesti kansainvälisillä foorumeilla. Olen varma, että koko ehdotus saattaa epäonnistua, jos yritämme kuormittaa sitä näillä seikoilla.
Saastuttaja maksaa -periaate on koko ehdotuksen johtava periaate, ja siksi se mainitaan ensimmäisessä artiklassa. Sen ajatuksena on synnyttää vastuuta ja sen kautta ennaltaehkäisyä. Sen sanoma on erittäin selvä. Käsittelemme myös sitä, että monissa tapauksissa saastuttajaa on mahdotonta löytää tai saada maksamaan vahinkoja, ja sen vuoksi tarvitaan korjaavia toimenpiteitä. Haluamme vakuutusjärjestelmän. Joka tapauksessa markkinavoimien olisi mielestämme saatava perustaa tällainen järjestelmä. Emme halua saattaa sitä voimaan nykyisessä tilanteessa, jossa ei voida olla varmoja halutun vaikutuksen saavuttamisesta.
Vastauksena jäsen Breyerin huomautukseen: kaikki onnettomuudet on otettu mukaan direktiiviin. En tiedä, mitkä parlamentin jäsenten olettamukset tämän lainsäädännön tavoitteista ovat, mutta komission olettamukset perustuvat pitkälti siihen, että onnettomuuksia ja piittaamattomuudesta johtuvia tapauksia on liikaa ja että suuri osa saastumisesta johtuu lyhytnäköisestä ahneudesta. Siksi olemme suunnitelleet ehdotuksen tällä tavoin. Näin ollen kaikki onnettomuudet kuuluvat direktiivin soveltamisalaan, ja olemme ottaneet mukaan myös piittaamattomuudesta johtuvat tapaukset. Tällä tavoin otetaan käyttöön saastuttaja maksaa -periaate, jonka lopullisena tavoitteena on ennaltaehkäisy.
Entä soveltamisala? Komissiolle oli erittäin tärkeää varmistaa oikeudellinen selkeys, mikäli halutaan ottaa käyttöön uusi, biologisen monimuotoisuuden kattava järjestelmä, sillä perinteiset vahingot - taloudelliset tai henkilövahingot - on jo asianmukaisesti katettu jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Niistä ei enää tarvitse vastata yhteisön tasolla, mutta komissio haluaa yhdenmukaistaa säännöt biologiselle monimuotoisuudelle aiheutuneiden vahinkojen kattamiseksi. Tämä oli ehdotuksen lähtökohta.
Jos haluamme saavuttaa tämän tavoitteen ja perustaa uskottavan järjestelmän, tarvitaan oikeudellista selkeyttä ja järjestelmä, joka on hallittavissa ja jota voidaan soveltaa. Jos määritelmä on liian laaja - ehdotuksen mukaan se kattaisi joissain tapauksissa koko biosfäärin - järjestelmää on mahdotonta hallita. Siihen olisi esimerkiksi otettava mukaan rikkaruohoille aiheutetut vahingot! Suostuisivatko vakuutusyhtiöt tähän mielihyvin? Olisiko tällainen järjestelmä hallittavissa? Talon perustusten kaivaminen vahingoittaisi matoja. Haluammeko, että tämäkin kuuluu direktiiviin ja onko se järkevää? Soveltamisalasta on oltava varmuus ja määritelmällä on saavutettava oikeudellinen selkeys. Tätä on pidettävä vaiheittaisena lähestymistapana. Olen varma, että soveltaessamme tätä lainsäädäntöä myös oikeudellinen selkeys lisääntyy. Jos kuitenkin asetamme tavoitteet alussa liian korkealle ja luulemme voivamme kattaa direktiivillä koko biosfäärin, emme toimi ympäristön etujen mukaisesti.
On selvää, että haluaisimme asettaa tavoitteet korkeammalle myös GMO:iden sekä ydinsaasteiden ja meren pilaantumisen aloilla. Komissiolla on kuitenkin hyvin käytännöllinen syy siihen, että niitä ei otettu mukaan tähän nimenomaiseen ehdotukseen. Neuvottelemme määräysten parantamisesta näillä aloilla. Näitä asioita käsitellään kansainvälisillä foorumeilla ja yleissopimuksissa. Emme halua tehdä päällekkäistä työtä, vaan haluamme olla käytännöllisiä. Emme halua ylikuormittaa järjestelmää ottamalla näitä kysymyksiä mukaan tässä vaiheessa. Meidän on työskenneltävä muutama vuosi näiden näkökohtien sisällyttämiseksi. Kansainväliselle toiminnalle tarvitaan kansainväliset säännöt. Kuten totesin, perinteiset vahingot on jo katettu jäsenvaltioiden lainsäädännössä.
Entäpä sitten öljysaasteet tai meren pilaantuminen? Saastuttajan on maksettava! Ainoastaan tätä sääntöä voidaan soveltaa. On häpeällistä, että olemme antaneet asioiden mennä näin pitkälle. On tapahtunut onnettomuus toisensa jälkeen. Toistan vielä, että kyseessä on todellakin kansainvälinen toiminta ja että meidän on laadittava kansainväliset määräykset, joissa sovelletaan saastuttaja maksaa -periaatetta. Ymmärtääkseni FIPOL-rahaston johtaja on ilmoittanut, että korvausvaatimuksista katetaan vain 15 prosenttia vahinkojen määrästä. Tätä ei voida hyväksyä. Komissio on tietoinen tilanteesta, ja siksi se on aina tukenut pyrkimystä korottaa korvauksiin käytettäviä varoja 1 miljardiin euroon. Ymmärtääkseni tällä viikolla pidetään Lontoossa diplomaattikonferenssi, jossa on määrä allekirjoittaa pöytäkirja korvauksiin käytettävien varojen ylärajan nostamiseksi. Toivon, että konferenssista tulee menestys. Komissio on päättänyt puuttua meren pilaantumiseen ja tehdä kaiken voitavansa.
Haluamme välttää porsaanreikiä ja sellaisen järjettömän tilanteen, jossa laiminlyötäisiin sekä kyseisen direktiivin että kansainvälisten yleissopimusten soveltaminen. Siksi komissio on samaa mieltä siitä, että direktiiviä olisi sovellettava kaikissa niissä tapauksissa, joissa tätä alaa koskeva kansainvälinen yleissopimus ei vielä ole voimassa. Samasta syystä komissio katsoo, että silloin kun kansainväliset yleissopimukset eivät ole voimassa, direktiivin voimaantuloa ei pidä odottaa viittä vuotta.
On myös ehdotettu, että viiden vuoden siirtymäkauden jälkeen komission olisi laadittava ehdotuksia, joiden mukaan direktiiviä sovelletaan lopulta kansainvälisiä yleissopimuksia täydentävästi silloin, kun vastuuta tai korvauksia säännellään riittämättömästi kyseisissä yleissopimuksissa. Komission mielestä nykyisten yleissopimusten mahdollisten puutteiden paikkaaminen direktiivin avulla ei olisi rakentavaa eikä toteutettavissa. Yleissopimuksissa on yksinoikeuslausekkeita, jotka sitovat sopimuspuolina olevat valtiot yleissopimuksiin ja estävät niitä ottamasta käyttöön täydentäviä säännöksiä, ja voidakseen noudattaa yhteisön sääntöjä jäsenvaltioiden pitäisi näin ollen sanoutua irti ratifioimistaan yleissopimuksista. Ennen kuin tilanteen annetaan mennä näin pitkälle, olisi varmastikin parempi yrittää parantaa yleissopimuksia neuvottelemalla niistä uudelleen asianmukaisessa kansainvälisessä yhteydessä.
Entäpä sitten sääntelyvaatimusten noudattaminen, viimeisimmän tiedon mukaiset perusteet ja kehittämisen riski. Käsiteltäväksi on jätetty joitakin tarkistuksia, joilla pyritään säilyttämään niin kutsutut luvanvaraiset sekä viimeisimpään tietämykseen perustuvat syyt sekä kehittämiseen liittyvä riski asianmukaisina perusteina ja ainakin luvanvaraisten syiden osalta sellaisessa sanamuodossa, jossa soveltamisala määriteltäisiin tarkemmin. Sen sijaan muilla tarkistuksilla pyritään ottamaan sääntelyvaatimusten noudattaminen ja viimeisimpään tietämykseen perustuvat syyt käyttöön lieventävinä seikkoina.
Komissio katsoo, että asianmukaiset perusteet sekä ehdotettu parempi sanamuoto ovat parempi ratkaisu vakuutuskelpoisuuden ja oikeusvarmuuden kannalta. Komission mielestä on kuitenkin hyödyllistä määrätä tarkemmin niin kutsuttujen luvanvaraisten syiden soveltamisala, jotta voitaisiin välttää kaikki viittaukset siihen, että se merkitsisi samaa kuin avoimet valtuudet saastuttamiseen, koska siitä ei ole kyse.
Komission mielestä ei ole tarkoituksenmukaista asettaa vastuuseen toimivaltaista viranomaista, kun vahinko johtuu luvanvaraisesta toiminnasta, eikä myöskään yhdistää viimeisimmän tietämyksen mukaisia perusteita mihinkään ympäristöasioiden arviointi- ja hallintajärjestelmään. Olen varma, että nämä asiat tulevat uudelleen esille kun tästä kysymyksestä tehdään lisää päätöksiä.
Käsiteltäväksi on jätetty tarkistuksia, joiden tavoitteena on saada voimaan joko suhteellinen vastuu tai yhteisvastuu. Komissio katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden olisi säilytettävä oikeus valita joko yhteisvastuu tai suhteellinen vastuu tai niiden yhdistelmä oman oikeusperinteensä mukaisesti. Tässä yhteydessä muistutan, että ehdotuksessa huolehditaan toimijoiden suojasta, sillä sen mukaan toimijat, jotka kykenevät vahvistamaan, missä määrin vahingot johtuvat niiden toiminnasta, joutuvat vastaamaan ainoastaan kyseiseen vahingon osaan liittyvistä kustannuksista.
On ehdotettu, että komission olisi esitettävä ehdotus muuntogeenisten organismien aiheuttamaa vahinkovastuuta koskevan säädöskehyksen täydentämiseksi. Riippumatta siitä, että tällainen vaatimus vaikuttaisi kohtuuttomasti komission aloiteoikeuteen, komissio tarkastelee parhaillaan kysymystä perinteistä tuotantoa harjoittaville ja luonnonmukaista tuotantoa harjoittaville viljelijöille aiheutuvista vahingoista niin kutsutun rinnakkaisviljelyä koskevan keskustelun yhteydessä. Tuon keskustelun tulosta ei pitäisi ratkaista etukäteen parlamentissa. Toistan, että tällä tavoin katetaan perinteiset vahingot.
Taloudellinen turva: käsiteltäväksi on jätetty tarkistuksia, joissa ehdotetaan joko taloudellisen turvan tekemistä pakolliseksi direktiivin voimaantulon jälkeen tai vastustetaan siirtymistä pakolliseen taloudelliseen turvaan. Mielestäni voimme olla yhtä mieltä siitä, että taloudellisesta turvasta tulee tärkeä tekijä direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon kannalta. Jäsenvaltioiden, markkinoiden toimijoiden sekä komission tärkeä tehtävä on kannustaa vakuutusjärjestelmien, -tuotteiden ja -markkinoiden kehittämistä ajoissa tätä tarkoitusta varten.
Mielestäni onkin selvää, että jäsenvaltioilla tulisi olla mahdollisuus kehittää vakuutusratkaisuja omaan tahtiinsa - ratkaisuja, jotka soveltuvat niiden omiin tarpeisiin ja institutionaalisiin vaatimuksiin. Lisäksi rahoitusmarkkinoille tulisi antaa aikaa ja pelivaraa vakuutusten kysynnän mukaisten markkinaratkaisujen kehittämiseksi, sillä kysyntä todennäköisesti kasvaa uuden vakuutusjärjestelmän perustamisen myötä. Tällä perusteella vaikuttaa ennenaikaiselta määrätä valmiiksi suunniteltu vakuutusturva kaikille liitteessä I mainituille toimijoille viiden vuoden kuluessa.
Olisi varmasti hyödyllistä arvioida tilannetta uudelleen kun komissio suorittaa direktiivin täytäntöönpanoa koskevan yleisen tarkistuksen.
Yleisesti ollaan yksimielisiä siitä, että saastuttaja maksaa -periaatteessa tulisi edellyttää saastumista aiheuttaneen vastuullisen toimijan maksavan kaikki ympäristölle aiheuttamansa vahingot. Lisäksi yhteisössä on selkeästi päästävä yksimielisyyteen siitä, että saastuttajan olisi vastattava ympäristövahingoista aiheutuneista kustannuksista. Lisäksi ehdotuksessa säädetään kaikki vastuulliselle toimijalle kuuluvat korjaavat toimet.
Käsiteltäväksi on jätetty tarkistuksia, joilla pyritään kaventamaan vahinkojen korjaamisen soveltamisalaa poistamalla väliaikaisten menetysten korjaaminen sekä luonnonvarapalvelujen käsite. Jos osa näiden alojen toimista poistetaan, tuloksena olisi väistämättä se, ettei saastuttaja joutuisi korvaamaan kaikkien aiheuttamiensa vahinkojen kustannuksia.
Lopuksi toteaisin, että komissio on näiden ympäristövastuuta koskevien monimutkaisten keskustelujen yhteydessä pyrkinyt saavuttamaan yleisen tasapainon kompromissiratkaisujen avulla. Tässä vaiheessa komissio on edelleen sitä mieltä, että ehdotus on monessa suhteessa oikeudenmukainen ja toteuttamiskelpoinen ja että sitä olisi tuettava. Ymmärrän kuitenkin, että olemme edelleen lainsäädäntöprosessin alussa ja näin ollen täysin tietoisia siitä, että kaikkien tähän prosessiin osallistuvien toimielinten on päästävä aikanaan yhteisymmärrykseen. Yksimielisyys edellyttää välttämättä kaikkien osapuolten halua löytää asianmukaisia ja tyydyttäviä kompromisseja. Keskusteluissa on käynyt ilmi, että erilaisten näkemysten lähentäminen on tarpeen ja että lopulta on löydettävä toimiva ratkaisu.
Toimitan komission kannan kaikista tarkistuksista parlamentin yksiköille julkaisemista varten

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Ainardi (GUE/NGL)
Ehdotus ympäristövastuuta koskevaksi direktiiviksi on erittäin merkittävä paremman ympäristönsuojelun varmistamisen ja kaikenlaisen pilaantumisen torjumisen kannalta.
Otetaanpa esimerkiksi sitten AZF-kemiantehtaan räjähdys Toulousessa vuonna 2002 tai öljysäiliöalukset Erika ja Prestige, katastrofit vaativat ihmishenkiä ja aiheuttavat vakavia ja pitkäaikaisia ympäristövahinkoja.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnössä ehdotetaan sovittelevampaa suhtautumista yritysten intresseihin, ja se heikentää alkuperäistä direktiiviehdotusta. Laadittuja säännöksiä tulisi kuitenkin vahvistaa suojelutoimilla velvoittamalla saastuttajat vastaamaan ympäristövahingoista aiheutuneista kustannuksista, antamalla kansalaisjärjestöille ja kansalaisille mahdollisuus saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi sekä sisällyttämällä direktiiviin GMO:iden aiheuttamat vahingot.
Kun FIPOL on juuri ilmoittanut korvaavansa naurettavat 15 prosenttia Prestigen aiheuttamista vahingoista ja aiheuttanut oikeutettua hämmennystä ja suuttumusta ihmisissä ja järjestöissä, Euroopalla on velvollisuus antaa täysin toisenlainen viesti. Sen on osoitettava selkeää oikeudenmukaisuutta ja päättäväisyyttä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Sacconin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0123/2003) yhteisön tason ympäristösopimuksista osana lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa.

Sacconi (PSE)
. (IT) Arvoisa puhemies, ympäristösopimuksia koskeva komission tiedonanto on osa kaikkien kannattamaa lainsäädännöllisen kehyksen yksinkertaistamis- ja parantamisprosessia. Yhteisön lainsäädäntö on todellakin mukautettava vallitseviin oloihin, laajentumisesta aiheutuviin haasteisiin, alueellisiin eroihin ja kehittyvään teknologiaan. Tarkoituksena on säilyttää lainsäädännön oikeusvarmuus unionin alueella lisäämällä taloudellisten ja sosiaalisten toimijoiden vaikutusvaltaa ja lisäämällä dynaamisuutta.
Tällainen on tilanne ympäristösopimusten osalta. Kannatan komission ehdotusta, jonka mukaan kaksi ympäristösopimusmallia erotetaan toisistaan, ja lukuisten tarkistusten jälkeen olen täysin vakuuttunut tällaisten välineiden hyödyllisyydestä. Niillä täydennetään lainsäädäntöä, ja niitä pitäisi käyttää ainoastaan silloin, kun niiden käytöstä koituu ympäristön kannalta samanarvoisia tai arvokkaampia parannuksia kuin tavanomaisten lakien käytöstä.
Perustamissopimuksessa ei ole yhtään erityismääräystä ympäristösopimuksista. Käytettäessä näitä välineitä on kuitenkin otettava täysipainoisesti huomioon perustamissopimuksen määräykset ja yhteisön kansainväliset sitoumukset ja noudatettava niitä. Yhteisön ympäristöpolitiikan selkärankana on ja pysyy lainsäädäntö, jota voidaan täydentää vapaaehtoisilla sopimuksilla vain joissakin erikoistapauksissa.
Valmistellessani lausuntoa, josta pian äänestämme, minusta tuntui, että aiheesta käydyn keskustelun ja parlamentin kannan perusteella tiedonantoon on lisättävä useita selvennyksiä ja takuita, jotta siinä mainittuja välineitä voidaan pitää hyväksyttävinä ja aidosti käyttökelpoisina. Mainitsen nyt lyhyesti viisi esittämääni ehdotonta edellytystä. Ensiksikin halusin selventää vapaaehtoisten sopimusten käyttöä välineinä, joilla täydennetään yhteisön lainsäädäntöä. Toiseksi pyysin, että määritellään alustavasti alat, joilla vapaaehtoisia itse- tai yhteissääntelyn piiriin kuuluvia sopimuksia voidaan käyttää. Uusia sääntelyvälineitä olisikin itse asiassa käytettävä sellaisen yhteisen viitekehyksen perusteella, josta ilmenee jo suunnitteluvaiheessa aikomus käyttää vapaaehtoisia sopimuksia kyseisellä alalla. Aikomuksesta käyttää vapaaehtoisia sopimuksia olisi ilmoitettava komission vuotuisissa työohjelmissa tai laajavaikutteisissa asiakirjoissa, kuten valkoisissa kirjoissa tai temaattisissa strategioissa. Kolmanneksi ehdotin ympäristösopimusten asianmukaiseen soveltamiseen tarvittavien arviointiperusteiden lisätarkastelua.
Vapaaehtoisten välineiden avoimuuden ja tehokkuuden takaaminen edellyttää mielestäni sitä, että määritellään edellytykset niiden soveltamiselle ja että täytäntöönpanomenettelyjä tarkistetaan. Kuten edellä jo todettiin, sopimuksen tavoitteiden, oli ne sitten määritelty lainsäädännöllisen viitekehyksen sisällä tai sisältyivät ne komission suositukseen, on joka tapauksessa oltava osapuolia velvoittavia. Jos saavutetut tulokset eivät vastaa sovittuja tavoitteita, joudutaan turvautumaan lainsäädäntömekanismeihin sopimuksen korvaamiseksi tai täydentämiseksi.
Kaiken kaikkiaan yhteissääntelyn ja itsesääntelyn ero säilytetään. Yhteissääntelyn osalta välineet on sisällytettävä lainsäädäntöön, jossa säädetään neuvostolle ja parlamentille osallistumisoikeus ja oikeus asettaa tavoitteita. Välineiden yleisestä saatavuudesta ja niihin osallistumisesta sekä tehokkaasta valvonnasta ja seuraamusmenettelystä on säädettävä lailla. Itsesääntelyn osalta komission rooli voi olla kannustava tai rohkaiseva - suosituksen välityksellä - tai tunnustava - asianomaisten alojen edustajien kanssa käydyn kirjeenvaihdon välityksellä. Valittiinpa välineeksi mikä tahansa, parlamentti ja neuvosto säilyttävät saavutettujen tulosten seurantavallan ja mahdollisuuden milloin tahansa turvautua tavanomaisiin lainsäädäntövälineisiin.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kehittämien ja tukemien perusajatusten nojalla suhtaudumme myönteisesti komission tiedonantoon. Sen ansiosta voimme kokeilla käytännössä näitä erilaisia lainsäädäntöjä ja vapaaehtoisia sitoumuksia mainituilla aloilla, etenkin PVC-alalla. Olemme kehittäneet edelleen ja järjestäneet uudelleen työkaluja. Niitä on nyt hyödynnettävä täysimittaisesti.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti parlamentin esittelijää Sacconia mietinnön ja päätöslauselmaesityksen laatimisesta.
Olen tyytyväinen mietinnön ja päätöslauselmaesityksen myönteiseen sävyyn. Mietintö noudattaa laajalti komission tiedonannossa esitettyä lähestymistapaa. Erityisen tyytyväinen olen siitä, että parlamentti tunnustaa avoimesti ympäristösopimusten täydentävän lainsäädäntöä hyödyllisellä tavalla. Vahvistan vielä, että komissio on edelleen sitoutunut käyttämään vapaaehtoisia sopimuksia yhteisön tasolla ainoastaan tapauskohtaisesti tiedonannossa asetettujen ehtojen mukaisesti ja noudattaen menettelyvaatimuksia, jotka takaavat, että Euroopan parlamentin osallistuminen on asianmukaista.
Minua häiritsee ainoastaan se, että parlamentin oikeutettu huoli demokraattisen valvontansa toteuttamisesta on johtanut osittain seurantavaatimuksiin, jotka eivät ole välineen vapaaehtoisuusperiaatteen mukaisia. Yhtäältä on tärkeää, että avoimuus ja seuranta on riittävää, mutta toisaalta taloudellisia toimijoita ei saa lannistaa liiallisilla vaatimuksilla niin, etteivät he hyödynnä ympäristösopimuksia. Komissio tekee valinnan itsesääntelyn tai yhteissääntelyn välillä kustakin sopimuksesta tehtävän tilapäisarvion, asiaa koskevan lainsäädännön ja politiikan perusteella. Yleisten teoreettisten ehtojen määrittäminen ei tunnu tässä yhteydessä järkevältä.
Kuten jo totesin, mittavien seurantavaatimusten asettaminen spontaaneille sopimuksille, joita komissio ei ole tunnustanut virallisesti, vaikuttaa liian työläältä ja saa teollisuuden suhtautumaan kielteisesti tällaisiin sopimuksiin. Komissio antoi 5. kesäkuuta 2002 ehdotuksen vaikutusten arviointia koskeviksi yleisiksi säännöiksi. Ympäristösopimuksiin ei ole järkevää soveltaa tiukempia vaatimuksia kuin lainsäädäntöön.
Olen tyytyväinen siihen, että olette samaa mieltä alustavasti määrittelemistämme politiikan alueista, joilla välinettä voitaisiin käyttää. Arvostan myös ehdotusta, jonka mukaan ympäristösopimuksia voitaisiin tehdä, Johannesburgin huippukokouksessa laaditussa toimintasuunnitelmassa mainituilla aloilla.
Lopuksi haluan korostaa, että parlamentin päätöslauselman myönteisyys edistää ympäristösopimusten avointa ja hyväksyttävää käyttöä.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen komission jäsenen Wallströmin kommentteihin. Olen myös melko tyytyväinen jäsen Sacconin mietintöön. Ainoa mietintöä ja jäsen De Roon esittämiä lukuisia tarkistuksia koskeva kritiikkini liittyy samoihin asioihin, jotka komission jäsen Wallström mainitsi.
Totean, että meillä on nyt uusi väline, johon liittyy kaksi eri vapaaehtoisten sopimusten mallia. Ensimmäinen malli perustuu yhteissääntelyn periaatteella toimivaan lainsäädäntöön. Se tarjoaa hyvän perustan, asioiden eteneminen nopeutuu entisestään, eikä kaikkea tarvitse säätää kerralla. Uudessa mietinnössä ehdotetaan toisena vaihtoehtona täysin vapaaehtoista itsesääntelyä, mikä tarkoittaa sitä, että markkinoilla toimivat kumppanit sopivat keskenään tekevänsä mahdollisesti myöhemmin jostakin asiasta sopimuksen. Tämä perustuu siis vapaaehtoisuuteen.
Mielestäni - ja komission jäsen Wallström totesi juuri saman asian - ei ole hyvä asia, että parlamenttia ohjaavana tekijänä on usein huolestuneisuus. Ei ole hyvä, että määräämme asioista niin tarkasti tai että tartumme yksityiskohtiin niin tiukasti, että olemme heittämässä lasta pesuveden mukana. Meidän pitäisi päinvastoin olla tyytyväisiä sopimusten runsauteen.
Sallinette minun sanovan - kun kristillisdemokraatit ovat maassani keskikentän puolustajan asemassa - että monet asiat olisivat jääneet tekemättä ilman vapaaehtoisuutta. Esimerkkinä mainittakoon pakkaussopimus. Se on vapaaehtoinen sopimus, joka on huomattavasti tiukempi kuin äänekkäimpien nyt tavoittelema sopimus yhteisön tasolla. Se on vapaaehtoinen sopimus. Mielestäni vapaaehtoisuudelle on annettava mahdollisuus. Tarvittaessa se voi korvata välineen. Hyvä jäsen Sacconi, siksi pyydänkin kaikkia hyväksymään tarkistuksen, jonka olen esittänyt ryhmäni puolesta.
PVC-strategiasta voidaan sanoa samat sanat. Parlamentti olisi saanut paljon enemmän aikaan, jos se - liberaalit mukaan luettuina - olisi aikoinaan sanonut aikovansa pyytää komissiota laatimaan yhteistyössä tuotannonalan kanssa uuden politiikan, jonka avulla ne voivat tarmokkaasti varmistaa, että PVC käytetään loppuun. Tehän toimitte itse asiassa tuolloin esittelijänä, hyvä jäsen Sacconi. Samaa voidaan sanoa myös jalankulkijoiden turvallisuutta koskevasta kysymyksestä. Voimme estää vuosittain 2 000 kuolemantapausta, jos toimimme nopeasti. Pyydänkin, että toiselle vaihtoehdolle annetaan lisää liikkumatilaa ja että siihen luotetaan enemmän. Olen hyvän ympäristöpolitiikan kannalla. Kaikkihan me olemme. Varmistakaamme, että se myös on hyvää.

Myller (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tuen sataprosenttisesti esittelijä Sacconin lähtökohtia tässä mietinnössä, joka koskee vapaaehtoisia sopimuksia, ja erityisesti sitä, että lähtökohtana näille vapaaehtoisille sopimuksille tulee olla se, että ne täydentävät olemassa olevaa lainsäädäntöä. Niiden tehtävänä tulee olla ikään kuin löytää reittejä parempaan lainsäädäntöön. Kenties sitten, kun näitä vapaaehtoisten sopimusten tuloksia analysoidaan, ne johtavat uudenlaiseen lainsäädäntöön, joka menee ympäristöasioiden suhteen pidemmälle kuin mitä tällä hetkellä tilanne on.
Ne toimijat, jotka ovat valmiita olemaan mukana näissä vapaaehtoisissa sopimuksissa, voivat olla ikään kuin tällaisia pilotteja. Yritysten tasolla tämä toimii myös niin, että kun on halukkuutta lähteä etsimään parempia sovellutuksia, niin yritykset voivat sitten käyttää tätä hyväksi myös omassa markkinoinnissaan, mikä toivottavasti vie siihen, että kuluttajat ryhtyvät vaatimaan myös laajemmin näitä parempia sovellutuksia.
Mutta kaiken kaikkiaan on pidettävä huolta siitä, että näistä vapaaehtoisista sopimuksista todella saadaan tuloksia ja että ne eivät jää pelkästään hurskaan toiveen tasolle. Sen vuoksi on todellakin varmistettava se, että tuloksia voidaan mitata ja että on olemassa tietyt määräajat, joihin mennessä tuloksiin on päästävä.
On paljon alue- ja paikallistason toimijoita, jotka ovat olleet yritysten ohella kiinnostuneita solmimaan vapaaehtoisia sopimuksia. Näissä yhteyksissä on pidettävä huolta siitä, että jos sopijana on aluetaso, myös keskustasolla tiedetään, mitä tapahtuu, jotta vältetään päällekkäisyyksiä ja jotta voidaan varmistaa hyödyt mahdollisimman hyvin ja myös vastata rahoitusta koskeviin kysymyksiin.
Kaiken kaikkiaan pidän näitä vapaaehtoisia sopimuksia ihan arvokkaana lisänä, mutta niillä varauksilla, jotka liittyvät myös komission ehdotukseen, eli että meidän on parannettava lainsäädäntöä eikä korvattava lainsäädäntöä.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää jäsen Sacconia erinomaisesta mietinnöstä, jolle annan täyden tukeni. Vaikka vapaaehtoisia ympäristösopimuksia teoriassa kiitelläänkin, käytännössä olemme huomanneet, että juuri niiden vapaaehtoisuuden vuoksi useimmat niistä jäävät huomiotta. Lisäksi niitä käytetään usein tekosyynä sille, ettei huolehdita oikeudellisesti sitovien, nykyistä kunnianhimoisempien aloitteiden toteuttamisesta. 
Me kaikki muistamme, miten kävi päästökauppaa koskevalle direktiiville. Monet yrittivät estää sen antamisen, sillä jotkin valtiot olivat tehneet tuotannonalan kanssa vapaaehtoisia sopimuksia. Siksi onkin mielestäni erittäin hyvä, että komissio on tehnyt aloitteen selkeiden sääntöjen laatimiseksi yhteisön laajuisten vapaaehtoisten sopimusten tunnustamiselle.
Tiettyjä sääntöjä on mielestäni noudatettava: ensinnäkin vapaaehtoisia sopimuksia on pidettävä ainoastaan ympäristöpolitiikan lisäelementtinä eikä sen perustana. Toiseksi sopimuksia on tehtävä ainoastaan, jos ne ovat perinteisiä välineitä hyödyllisempiä. Kolmanneksi sopimuksia on suosittava vain silloin, jos niillä pyritään perinteistä lainsäädäntöä tiukempiin säädöksiin. Neljänneksi sopimuksissa on suosittava teknologian tutkimusta, ja niiden on perustuttava vertailuanalyysiperusteisiin. Ei ole mitään järkeä tehdä vapaaehtoisia sopimuksia, joissa ei suosita parasta teknologiaa. Lisäksi tulosten arvioinnille ja sopimusten noudattamisen valvonnalle on asetettava määräaikoja ja aikatauluja sekä selkeästi määritellyt kohteet ja menetelmät.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää jäsen Sacconia erittäin hyvästä mietinnöstä, jossa esitetään mielestäni hyvin tarkasti edeltävät olosuhteet ja vaatimukset, jotka on otettava huomioon, jos ympäristösopimuksista halutaan käyttökelpoinen oikeudellinen väline. Jäsen Oomen-Ruijtenille sanoisin, että vapaaehtoiset sopimukset ovat mielestäni tärkeitä, mutta jos sopimuksista halutaan ympäristönkin kannalta hyödyllisiä, on tärkeää määritellä selkeästi myös vaadittavat edellytykset. Tässä asiassa olen täysin samaa mieltä jäsen de Silvan kanssa siitä, että ympäristösopimuksia voidaan tehdä ainoastaan lisävälineeksi sellaisille aloille, joilla niistä koituu parannuksia tai lisäarvoa ympäristön kannalta, ja että sopimuksia ei pitäisi tehdä ainoastaan siksi, että tietyllä alueella vältyttäisiin ympäristösäännöksiltä.
Lisäksi on tärkeää, että sovitaan tarkasti sopimusten tavoitteet ja määräajat ja että varmistetaan sopimusten kattavuus, jotta niiden piiriin kuuluu riittävä määrä yrityksiä ja tuotantolaitoksia kyseiseltä alalta. Näin varmistetaan, ettei yhdelle liikealalle jää mahdollisuutta toimia vapaasti. 
Lisäksi katson, että täydellinen avoimuus on tärkeää kansalaisten, parlamentin, ympäristöjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan kannalta. Ympäristösopimusten suunnittelun on oltava avointa, mutta liikkumatilaa on annettava runsaasti myös ympäristösopimusten vastustamiselle tietyllä alueella.
Sopimuksista todettakoon vielä, että on tärkeää luoda valvonta- ja seuraamusmenettely, jotta voidaan käytännössä valvoa, toteutetaanko sopimuksia ja saavutetaanko niissä asetetut tavoitteet sopimuskaudella. Myös kotimaassani Tanskassa on kokeiltu ympäristösopimuksia joillakin aloilla, kuten PVC-alalla, jolla valvonta- ja seuraamussäännöstö oli riittämätön. Sopimuskauden päätyttyä kävi ilmi, ettei PVC-materiaalien käytön osalta ollut tapahtunut minkäänlaista parannusta. Siksi onkin erittäin tärkeää, että nämä asiat selvitetään ympäristösopimuksia tehtäessä.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, nyt käsittelyssä oleva mietintö yksinkertaistaa ja parantaa merkittävällä tavalla ympäristöalan lainsäädäntöä yhteisössä. Tästä erityinen kiitos esittelijälle, kollega Sacconille.
Tähänastinen palaute ympäristösopimusten osalta on ollut se, että merkittävä osa ympäristöalan ja kansalaisyhteiskunnan toimijoita on suhtautunut epäluuloisesti vapaaehtoiseen sopimiseen, jopa silloin kun sopiminen sinänsä on ollut vapaaehtoista mutta itse sopimus sitova. Toisaalta teollisuuden toive on ollut lisätä vapaaehtoista sopimista joustavuuden ja siten toivottavasti myös ympäristön kannalta myönteisten tulosten saavuttamiseksi. Tämä kuilu tulee nähdäkseni nyt hyvin silloitettua.
Mietinnössä lähdetään siitä, että vapaaehtoisia sopimuksia voidaan soveltaa silloin, kun vaikutukset ovat yhtenäisellä tavalla arvioitavissa ja yhteiskunnan saama lisäarvo mitattavissa kestävän kehityksen mittareilla. Toiseksi on kyettävä määrittämään tavoitteet ja niille selkeät aikataulut. Lisäksi on edellytettävä että sopimus on edustava. Käytännössä tämä vaatimus tarkoittaa, että huonosti järjestäytyneet tai muutoin vapaamatkustuksen mahdollistavat toimialat eivät sovellu vapaaehtoisen sopimisen piiriin.
Vapaaehtoisissa sopimuksissa on aivan samoin kuin lainsäädäntötoimissakin otettava huomioon yleisön osallistuminen ja taattava sopimisen avoimuus. Lisäksi on taattava sopimuksen velvoittavuus, tulosten arviointi sekä mahdolliset seuraamukset.
Edellä mainituilla edellytyksillä ei vapaaehtoisten sopimusten käyttämisessä ole riskiä. Mainitut ehdot takaavat, että sopimus tuottaa ympäristön ja yhteiskunnan kannalta paremman lopputuloksen kuin lainsäädäntövälineet. Näin on myös todettava, että kollega Oomen-Ruijtenin esittämä tarkistus on kannatettava.
Sopimismenettely yleensä synnyttää sopijapuolissa aitoa sitoutumista tavoitteeseen. Usein se on olennaisempaa kuin sopimuksen tai lain kirjain. Näin toimijat eivät käytä resurssejaan porsaanreikien etsimiseen vaan ne etsivät keinoja tavoitteen tehokkaaseen toteuttamiseen.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Corbettin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0128/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä tehdyn päätöksen 1999/468/EY muuttamisesta (KOM(2002) 719 - C5-0002/2003 - 2002/0298(CNS)).

Wallström
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijä Corbettia erinomaisesti laaditusta mietinnöstä, jossa käsitellään komission ehdotusta täytäntöönpanovallan käyttötavan muuttamisesta.
Haluaisin esitellä lyhyesti tänään käsittelemämme muutoksen taustan ja tarkoituksen. Ehdotus on komission tapa lunastaa lupaukset, joihin se sitoutui eurooppalaista hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassa ja lainsäädännön yksinkertaistamista koskevassa toimintasuunnitelmassa. Komissio sitoutui muun muassa antamaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille tasavertaiset oikeudet valvoa toimeenpanovallan käyttäjää. Nämä kaksi lainsäädäntöelintä on asetettava samalle viivalle, kun komission täytäntöönpanovaltaa valvotaan yhteispäätösmenettelyn alaisuuteen kuuluvien asioiden yhteydessä.
Toisena lainsäätäjänä toimivalle Euroopan parlamentille on myönnettävä oikeus vastustaa sekä yhteispäätösmenettelyä koskevan komission vallan laajuutta - nykyisestä valvontaoikeudesta säädetään neuvoston päätöksessä 1999/468/EY - että yhteispäätössäädösten täytäntöönpanossa käytettävien toimenpiteiden sisältöä.
Komissio toivoo, että uudistus lopultakin tasoittaa tietä laajemmalle, perussopimuksen muuttamiseen perustuvalle uudistukselle. Tässä tarkoituksessa komissio teki Eurooppa-valmistelukunnan yhteydessä käytännön ehdotuksia perustamissopimuksen 202 artiklan muuttamiseksi siten, että perustamissopimukseen lisätään lainsäädäntövallan siirtämisen käsite.
Korostan, että järjestelmän väliaikainen uudistaminen on entistä välttämättömämpää, sillä ei ole varmaa, ratifioivatko 25 uutta jäsenvaltiota uuden perustuslaillisen sopimuksen. Näin ollen komissio on tyytyväinen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan tukeen ja toivoo parlamentin olevan yhtä myötämielinen.

Corbett (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen komission ehdotukseen. Jos ehdotus hyväksytään ja jos sitä muutetaan hieman, nykyinen järjestelmä paranee huomattavasti ja sen avulla voidaan tosiaankin ratkaista lopullisesti tämä niin kutsuttua komiteajärjestelmää koskeva kysymys, joka on aiheuttanut ongelmia vuosikausia.
Kaikkiin järjestelmiin, niin kansallisten parlamenttien kuin Euroopan parlamentinkin järjestelmiin, liittyy menetelmiä vallan siirtämiseksi toimeenpanovallan käyttäjälle, kutsuttiinpa sitä sitten täytäntöönpanovallaksi tai johdetuksi oikeudeksi. En aio aloittaa opillista väittelyä tällaisten valtojen määritelmistä. Kyse on kuitenkin normaalista käytännöstä. Epänormaali on puolestaan se Euroopan unionin käytäntö, että komission rinnalle perustetaan kansallisista virkamiehistä koostuvia komiteoita, joilla on joissakin tapauksissa mahdollisuus estää komission päätös. Komiteoita on perustettu niin paljon, että tätä vaikeaselkoista ja hankalasti lähestyttävää järjestelmää kuvaamaan on keksitty sana komitologia.
Järjestelmä parani huomattavasti neuvoston hyväksymän tarkistuksen ansiosta vuonna 1999. Avoimuus lisääntyi, ja parlamentille taattiin entistä parempi ehdotusten ja kaikkien asiakirjojen saatavuus. Se on hyvä asia, mutta siitä aiheutuu kaksi oleellista ongelmaa. Ensinnäkin komission valtaa tutkivat ainoastaan kansalliset viranomaiset, ja vain heillä on valta estää komission päätös ja lähettää asia takaisin lainsäätäjälle. Toiseksi, jos päätös estetään, se lähetetään takaisin ainoastaan toiselle lainsäätäjälle eli neuvostolle, vaikka kyse olisi lainsäädännöstä, jonka parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet alun perin yhdessä yhteispäätösmenettelyllä. Tätä emme hyväksy.
Haluamme, että parlamentille ja neuvostolle myönnetään yhtäläinen oikeus takaisinkutsumiseen. Parlamentille oikeus myönnettäisiin ehdottoman yksimielisyyden perusteella ja neuvostolle määräenemmistöpäätöksen perusteella, kuten nykyäänkin toimitaan, kun asia lähetetään takaisin neuvoston käsittelyyn. Meillä pitäisi olla oikeus kutsua täytäntöönpanomenettely takaisin. Jos menettely kutsutaan takaisin, parlamentilla ja neuvostolla pitäisi siinä tapauksessa olla yhtäläinen oikeus tutkia asiaa.
Komission ehdotuksen ansiosta tämä on jo lähes mahdollista. Sen avulla päästään hyvin lähelle toivomaamme ratkaisua. Ehdotuksen tärvelee kuitenkin komission luonnoksessa oleva sana "mahdollisesti". Jos toisin sanoen vastustamme jotakin luonnosta, komissio voi mahdollisesti tarkistaa sitä ottaakseen vastustuksemme huomioon tai lähettää sen lainsäädäntömenettelyyn. Sekä omasta mielestäni että valiokunnan näkemyksen mukaan sana "mahdollisesti" pitäisi poistaa, sillä ainoastaan siten saamme todellisen ratkaisun asiaan.
Miksi komissio vaatii tekstiin sanan "mahdollisesti"? Komissio vastaa, että perussopimusten mukainen oikeusperusta ei salli jyrkempää kantaa. Olen tästä eri mieltä. Jos laki annetaan joka tapauksessa ensisijaisesti parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelyssä, parlamentti ja neuvosto voivat ottaa käyttöön sellaisen järjestelmän ja sellaisen valvontamenettelyn kuin ne haluavat. Jos väitetään, että valvontamenettelyn on oltava 202 artiklan mukainen, niin tarkastellaanpa hieman tuota artiklaa. Siinä sanotaan: "Neuvosto voi asettaa ehtoja tämän toimivallan käytölle". Koko komiteajärjestelmä perustuu sanoihin "voi asettaa ehtoja". Jos tällainen monimutkainen järjestelmä voidaan luoda tuon perustamissopimuksessa esiintyvän lausekkeen perusteella, kerrassaan mikään ei estä neuvostoa perustamasta erilaista järjestelmää - juuri sellaista jota kannatamme - jossa neuvostolla ja parlamentilla on yhtäläinen oikeus kutsua takaisin ja yhtäläinen oikeus tutkia asiaa. Voidaan siis todeta, että 202 artikla on paljon joustavampi kuin mitä komission oikeudellinen yksikkö näyttää uskovan.
Siksi pyydänkin hartaasti, että komissio hyväksyy tarkistuksemme, joka koskee sanaa "mahdollisesti". Ilmoitankin nyt, että jos komissio ei hyväksy tätä tarkistusta, esittelijänä palautan asian valiokuntakäsittelyyn, jossa asiaa koskevia neuvotteluja jatketaan komission kanssa.
Tarkistuksilla olemme pyrkineet saamaan komission ehdotuksen myös hieman joustavammaksi. Toivottavasti komissio suhtautuu siihen myönteisesti. Ehdotamme, että komissiolle annetaan yksinkertaisesti oikeus kutsua takaisin täytäntöönpanotoimi, jos parlamentti vastustaa sitä ja tietenkin jos neuvosto vastustaa sitä. Tämä on terveen järjen mukaista. Jotkut täytäntöönpanotoimet ovat harkinnanvaraisia eivätkä siis pakollisia. Jos katsomme, ettei komission tarvitse panna täytäntöön täytäntöönpanotoimea silloin tai sillä tavoin kuin komissiolla on ollut aikomus, komission pitäisi pystyä peruuttamaan toimi. Tästä säädetään jo työjärjestyksessämme.
Ymmärrän, että PPE-DE-ryhmä vastustaa tätä tarkistusta, ja odotan innolla heidän perustelujaan. Tarkistus noudattaa kuitenkin samaa periaatetta kuin tarkistus, jonka parlamentti hyväksyi muutama kuukausi sitten Bourlangesin mietinnön yhteydessä. Ehdotamme samoin kuin tuolloin, että jos parlamentti vastustaa toimenpidettä, komissiolle myönnetään oikeus pitää toimenpide väliaikaisesti voimassa, kun odotetaan täysimittaista lainsäädäntömenettelyä toimenpiteen muuttamiseksi tai peruuttamiseksi. Tämäkin lisää joustavuutta, ja uskon komission olevan siihen tyytyväinen.
Lisäksi ehdotamme, että niin kutsuttujen Lamfalussy-menettelyjen yhteydessä hyväksytyt menettelytavat säilytetään. Olen ymmärtänyt, ettei tästä asiasta aiheudu erimielisyyksiä.
Olen tyytyväinen voidessani todeta, että muut valiokunnat, kuten ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta, jolla on paljon kokemusta komiteamenettelystä, ja talous- ja raha-asioiden valiokunta, joka on ryhtynyt toteuttamaan Lamfalussy-menettelyjä, antavat täyden tukensa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan lähestymistavalle tässä asiassa. Jos löydämme asiaan ratkaisun, pääsemme eroon ongelmasta, joka on häirinnyt ja viivästyttänyt useita lainsäädäntömenettelyjä, ja saamme poistettua yhden tekijän, joka estää parlamenttia myöntämästä komissiolle huomattavasti enemmän täytäntöönpanovaltaa nykyisiin menettelyihin verrattuna. Jos saamme suunnitellun kaltaisen takaisinotto-oikeuden, voimme myöntää paljon enemmän toimivaltaa kuin nyt ja turvautua siihen, että meillä on tarvittaessa oikeus valvontaan ja takaisinottoon. Kaikkien pitäisi suhtautua tähän myönteisesti.

Radwan (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitän tänään talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta komiteamenettelyä koskevan lausunnon. Keskityn puheenvuorossani - aihehan mainittiin juuri edellisen puheenvuoron lopussa - etenkin Lamfalussy-menettelyyn ja rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden perustamista koskevaan lainsäädäntöön sovellettaviin Lamfalussy-menettelyihin.
Lamfalussyn ryhmän tavoin meidän tavoitteenamme on laatia alalle lainsäädäntö, joka on lähellä markkinoita ja käyttökelpoinen. Siihen me kaikki pyrimme, ja se on työmme päämäärä. Menettelyjen muotoa on tulevaisuudessa kuitenkin harkittava tarkkaan. Parlamentin jäseninä meidän on pohdittava, onko tulevilla menettelyillä myös riittävä demokraattinen legitiimiys, sillä myös niin sanottuja pehmeitä lakeja, eli kansainvälistä lainsäädäntöä, on tulevaisuudessa tietenkin yhä enemmän. Esimerkkeinä mainittakoon Basel II -sopimus tai kansainväliset tilinpäätösstandardit, joista tulee pian osa eurooppalaista lainsäädäntöä, kunhan Euroopan komissio tekee tarvittavat toimenpiteet ja neuvosto ja parlamentti antavat niille hyväksyntänsä. Jos kaikki tämä toteutetaan tulevaisuudessa komiteamenettelyssä, jossa puitedirektiivi toimii vain yleisohjeena, edessämme on perinteinen legitiimiyttä koskeva ongelma. Parlamentti varaakin oikeuden sanoa tulevaisuudessa mielipiteensä näistä todella tärkeistä asioista. Tämän vuoksi voin vain yhtyä esittelijä Corbettin kantaan.
On äärimmäisen tärkeää, että Euroopan parlamentti säilyttää vaikutusvaltansa Euroopassa. En tarkoita, että haluaisimme keskustella teknisistä yksityiskohdista täysistunnossa tai komiteassa. Se ei ole tavoitteemme. Jos kuitenkin katsomme, että suuntaus säännösten laatimisessa on väärä, meillä pitäisi ehdottomasti olla oikeus ilmaista mielipiteemme. Jotta tämä toteutuisi, on erittäin tärkeää, että valmistelukunnan valmistelemassa perustuslaillisessa sopimuksessa myönnetään parlamentille oikeus takaisinottoon tulevaisuudessa. Eli jos emme ole tyytyväisiä johonkin asiaan, voimme ottaa sen takaisin käsittelyyn, muuttaa sen painopistettä ja korjata sen. Onkin erittäin tärkeää, että saamme tässä asiassa komission ja valmistelukunnan tuen, jotta sopimukseen lisätään asianmukaiset määräykset.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsen Corbettin mietinnön tarkoituksena on lisätä parlamentin valtaa valvoa tekstejä, joilla pannaan täytäntöön komission valmistelemia lainsäädäntötoimia arvoituksellisesti komitologiaksi kutsutussa menettelyssä.
PPE-DE-ryhmä hyväksyy mietinnön pääsisällön ja kannattaa erityisesti ajatusta, että tilanteessa, jossa parlamentti ja komissio ovat erimielisiä täytäntöönpanotoimiehdotuksesta, komissiolla ei pitäisi olla oikeutta jättää parlamentin vastustusta huomioimatta. Jos komissio ei pääse asiasta yhteisymmärrykseen parlamentin kanssa, PPE-DE-ryhmä kannattaa mielellään sitä, että esittelijä pyytää asian takaisin valiokunnan käsittelyyn.
Olemme kuitenkin kahdesta asiasta eri mieltä esittelijä Corbettin kanssa. Ensinnäkin mietinnössä esitetään, että jos parlamentti ei hyväksy komission ehdottamaa tekstiä, komissio voi yksinkertaisesti peruuttaa tekstinsä laatimatta uutta tekstiä ja tekemättä lainkaan lainsäädäntöaloitetta. Tällainen valta on mielestämme liioiteltua. Se tarkoittaisi samaa kuin jos täytäntöönpanotekstien laadinnassa hyväksyttäisiin lakkoilu, ja sellaista käytäntöä emme voi tukea. Pyydämme kohta kohdalta -äänestystä, jotta voimme välttää tällaisen vaihtoehdon.
Toiseksi jäsen Corbett ehdottaa mietinnössään, että jos komissio tekee uuden lainsäädäntöaloitteen katsoessaan, ettei sen ja parlamentin välistä erimielisyyttä voida poistaa ainoastaan tekstiä muuttamalla, komission valmistelemaa tekstiä sovellettaisiin väliaikaisesti siihen asti, kunnes uusi lainsäädäntöteksti hyväksytään.
Meidän mielestämme tällaista käytäntöä ei voida hyväksyä. Itse asiassa meistä tuntuu väärältä, että komissio saa pitkänkin aikaa sivuuttaa parlamentin vastustuksen, vaikka toimielinten erimielisyys on niin vakavaa ja syvällistä, ettei sitä voida selvittää yksinkertaisella aloitteeseen tehtävällä tarkistuksella vaan se edellyttää turvautumista lainsäädäntömenettelyyn.
Jos komissiolle annetaan valta soveltaa kiisteltyä tekstiä useiden kuukausien tai jopa vuosien ajan, se tarkoittaa, että tunnustamme virallisesti komission oikeuden sivuuttaa laki tai rikkoa sitä.
Näihin kahteen asiaan suhtaudumme varauksella. Emme ole jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia, vaan vaadimme ainoastaan kohta kohdalta -äänestystä, jonka avulla voimme korjata mietintöä tältä osin. Muilta osin hyväksymme mietinnön ja kiitämme esittelijää erittäin laadukkaasta työstä.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Corbettia. Kyseessä ei ole aivan yksinkertainen asia. Tiivistetysti se voidaan selittää -tähän aikaan päivästähän täällä on aina joitakin vierailijoita - siten, että kyse on sillan rakentamisesta. Corbettin mietinnössä yritetään rakentaa siltaa pois tästä Euroopassa vallitsevasta toimivallattomuuden tai arvoituksellisten toimivaltaisten kuppikuntien aiheuttamasta sekaannuksesta. Kuten jäsen Radwan totesi, tämä tarkoittaa, että yhtäkkiä säännöistä, jotka koskevat miljoonia kansalaisia, säädetäänkin entistä alemmalla tasolla, ja sen vuoksi niiltä puuttuu suora demokraattinen legitiimiys.
Olosuhteet ovat suurelta osin muodostuneet Euroopan unionin historian ja unionin epäonnistuneen vallanjaon vuoksi. Tilanne on siis sellainen, että monet asiat jäävät osaksi niin kutsuttua harmaata aluetta ja päätösvaltaa siirretään. Toisinaan lakeja säätävät edelleen virkamiehet, ja joillakin aloilla tämä käytäntö on jopa yleistymässä.
Se, että Euroopan parlamentti on ryhtynyt taistoon, on mielestäni historiallinen saavutus ja legitimoi parlamentin olemassaolon. Nyt on kuitenkin ratkaisevan tärkeää, että valmistelukunta, joka vie luonnollisesti tällä hetkellä suuren osan huomiostamme, selkiyttää merkittävästi tietoa siitä, mitä missäkin tapahtuu. Tietenkin on myös äärimmäisen tärkeää, että samalla Euroopan parlamentille - tälle kansalaisia edustavalle elimelle - myönnetään oikeus pyytää päätösvalta takaisin sen jälkeen, kun valta on kerran siirretty. Hankkeen onnistuminen riippuu juuri tästä, mutta onnistumiseen vaikuttaa myös se, löydämmekö oikeat sanat ilmaistaksemme - kun jäsen Corbett on rakentanut mainitun sillan - tämän kansalaisille ja äänestäjille siten, että he todella ymmärtävät asian. Meidän on panostettava selkeyteen ja avoimuuteen, jotta kukaan ei pysty käyttämään kepulikonsteja. Tämän perusteella palaan vielä lopuksi yleistajuisuuteen toteamalla, että demokratiaa ei voida saavuttaa ilman avoimuutta.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, olen todella huolestunut ehdotuksesta, mutta yksinkertaista ratkaisua ei ilmeisesti ole. Yhtäältä jäsen Corbett haluaa asettaa parlamentin tasavertaiseksi neuvoston kanssa ja esittää, että tasavertaisuus jollakin tavoin lisää vastuuvelvollisuutta järjestelmässä ja myös järjestelmän demokraattista legitiimiyttä. Toisaalta neuvoston asema kuvastaa ainakin teoriassa kansallisvaltioiden ensisijaisuutta, ja sen pitäisi päättää lainsäädäntövälineiden lainvoimaisuudesta.
Ongelmia aiheutuu kuitenkin myös siitä, että neuvoston hyväksymä salamyhkäinen ja monimutkainen järjestelmä ei edesauta ulkoista valvontaa. Sen vuoksi kaikenlaiset vastuuvelvollisuudet romuttuvat, ja sitä kautta romuttuu myös demokratia. Parlamentin väitteistä huolimatta siltä puuttuu Euroopan kansalaisten tuki, ja siksi se ei voi väittää olevansa demokraattinen toimielin. Tämän perusteella nykyinen tilanne ei ole tyydyttävä, mutta ei ole ehdotuskaan.

Schleicher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission täytäntöönpanovalta kuulostaa terminä kovin viattomalta, mutta siihen sisältyy kuitenkin lukuisia ongelmia, joiden kanssa kaikki Euroopan lainsäädännön kanssa tekemisissä olevat komiteat joutuvat taistelemaan ja ovat taistelleet kahden vuosikymmenen ajan. Komission 20 komitean babylonialainen kaaos selkiytyi vuonna 1999 tehdyn neuvoston päätöksen ansiosta kolmeksi menettelyksi. Näitä ovat hallintomenettely, sääntelymenettely ja neuvoa-antava menettely. Päätöksessä säädettiin myös perusteet asianmukaisen komiteamenettelyn valitsemiselle. Asiaankuuluva Euroopan unionin lainsäädäntö, joka koostuu sadoista direktiiveistä ja asetuksista, oli mukautettava kokonaisuudessaan tähän käytäntöön. Työ saatiin valmiiksi jäsen Frassonin vuoden 2003 maaliskuussa - eli muutama viikko sitten - esittelemän mietinnön myötä.
Tämänpäiväisten neuvottelujemme perusteella Euroopan unionin lainsäädäntö, joka siis koostuu sadoista säädöksistä, olisi jälleen kerran mukautettava uusiin teksteihin. Jos valmistelukunta ehdottaa -tämä koskee 202 artiklaa - keskustelunaiheena tänään olleille ratkaisuille vaihtoehtoja, unionin lainsäädäntö olisi mukautettava uudelleen. Kuten Lamfalussy-menettelyn yhteydessä, keskustelemme jälleen ainoastaan väliaikaisesta ratkaisusta. Se todetaan hyvin selvästi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan tekemässä tarkistuksessa 1.
Mielestäni komission ehdotus ei edistä avoimuutta koskevan tavoitteen saavuttamista eikä se lisää komissioon kohdistuvaa lainsäädäntövalvontaa silloin, kun komissio säätää täytäntöönpanosäännöksistä. Päinvastoin ehdotetuilla muutoksilla on tarkoitus uudistaa parlamentin nykyinen valvontaoikeus yksinkertaisesti kuulemismenettelyksi. Tosiasiassa komission ehdotus kumoaa hallintomenettelyn, ja tällöin myös neuvoston ja jäsenvaltioiden vaikutusvalta ja valvontaoikeudet pienenevät. Tällä ei ehkä ole merkitystä meille parlamentin jäsenille, jos vaikutusvaltamme ja valvontaoikeutemme samalla lisääntyvät. Tähän parlamentti pyrkii tarkistuksillaan. Kuten jäsen Corbett jo totesi, komissio kuitenkin kieltäytyy poistamasta tuota oleellista sanaa "mahdollisesti". Tämä tarkoittaa, että tulevaisuudessa komissio ottaa täytäntöönpanolainsäädäntöä koskevat parlamentin olennaiset pyynnöt vain mahdollisesti huomioon. Parlamentin jäseninä emme voi antaa tukeamme tällaiselle ehdotukselle ja olemme täysin samaa mieltä esittelijän kanssa tästä asiasta.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valmistelukunnassa käydään kiihkeitä keskusteluja vanhan komiteajärjestelmän kumoamisesta, mikä on jo todettu tänään jo useaan kertaan. Siihen suuntaan loppuratkaisussakin varmasti kallistutaan. Miksi teemme niin? Myös se on jo mainittu. Teemme niin, koska vanha komitologiamenettely on merkittävästi lisännyt epädemokraattisin menetelmin laadittuja hämäräperäisiä lakeja, ja ennen kaikkea lakeja on laadittu menetelmin, jotka eivät ole avoimia. Kukaan ulkomaailmassa ei tiedä, mitä olemme tehneet, miten olemme toimineet tai miksi mitäkin on tehty. Ennen kaikkea kukaan ulkomaailmassa ei tiedä, millaisia kantoja kukakin on täällä esittänyt ja miksi. Meidän on muutettava tilannetta. Siksi valmistelukunta aikookin kumota vanhan komiteajärjestelmän, mutta - ja tämäkin on jo todettu - se onnistuu ainoastaan, jos meillä on jotakin, millä voimme korvata sen. Lainsäädäntövaltaa on siirrettävä, mutta siirretty lainsäädäntövalta edellyttää selkeää vastuujakoa, selkeitä hajauttamissääntöjä, helppotajuisia valtuutuksia ja ennen kaikkea mahdollisuutta kutsua asioita uuteen käsittelyyn - neuvoston ja parlamentin yhtäläistä oikeutta kutsua asioita uuteen käsittelyyn.
Tässä yhteydessä olen jo useaan kertaan viitannut keskusteluihin, joita olemme käyneet valmistelukunnassa. Yritämme pitää huolen siitä, että Euroopan kansalaiset saavat selkeän käsityksen siitä, kuka käyttää lainsäädäntövaltaa ja miksi. Keskustelujen tulokset ovat pian saatavilla perustuslaillisena sopimuksena. Tämä ei kuitenkaan tee Corbettin mietintöön liittyvää työtä turhaksi - päinvastoin. Ennen kuin keskustelujen tulokset voidaan muuttaa perustuslailliseksi sopimukseksi ja ennen kuin sopimus pannaan täytäntöön, tarvitsemme Corbettin mietinnön tulokset, jotka ovat pitkälti samansuuntaisia kuin valmistelukunnassa käydyt keskustelut. Tämän perusteella haluamme onnitella esittelijää ja lisäksi toivomme, että aiheesta esitettävät ehdotukset hyväksytään mahdollisimman yksimielisesti ja että tapaa, jolla tätä tärkeää aihetta käsitellään, uudistetaan asianmukaisesti, jotta vanha, epädemokraattinen komiteamenettely saadaan korvattua muutaman vuoden kuluessa.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan vastata joihinkin esille otettuihin kysymyksiin. Käsittelen ensin kysymystä ratkaisun väliaikaisuudesta. Mielestäni komission ehdotusta, sellaisena kuin se on parlamentin muutosten jälkeen, voidaan käyttää perustana komiteamenettelyä koskevan ongelman ratkaisulle, joka on sekä nykyisen perustamissopimuksen että valmistelukunnan suunnitteleman tekstin mukainen.
Valmistelukunnan on tietenkin tehtävä työnsä ja poistettava 202 ja 251 artiklan välillä vallitseva ilmeinen ristiriita. Sen on myös mahdollisesti sisällytettävä perussopimukseen ja jopa perustuslailliseen sopimukseen joitakin määräyksiä täytäntöönpanovallan siirtämisestä. Mielestäni täällä tekemämme työ voitaisiin yhtenäistää täysin valmistelukunnassa tehtävän työn kanssa.
Toiseksi erittäin vankasta yksimielisyydestä huolimatta haluan mainita ne kaksi jäsen Bourlangesin mainitsemaa kohtaa, joita vastaan PPE-DE-ryhmä aikoo äänestää.
Olen asiasta eri mieltä PPE-DE-ryhmän kanssa ja haluan huomauttaa, että puolustamani kanta perustuu jäsen Bourlangesin oman mietinnön sisältöön, jonka parlamentti hyväksyi. Tähän asti olen siis ollut samaa mieltä parlamentin kannan kanssa ja tosiaankin myös oman työjärjestyksemme kanssa. Siinä säädetään, että parlamentin puhemiehen on pyydettävä komissiota peruuttamaan tai muuttamaan täytäntöönpanotoimea, jota parlamentti vastustaa, tai esittämään lainsäädäntöehdotuksen. Olen siis varma, että parlamentin esittämät väitteet ovat perusteltuja, ja toivon PPE-DE-ryhmän harkitsevan uudelleen kantaansa ennen puolen tunnin kuluttua toimitettavaa äänestystä.
Väliaikaisen tekstin hyväksyminen lainsäädäntömenettelyä odotettaessa on myös tärkeää joissakin tilanteissa, jotta vältytään lainsäädännölliseltä tyhjiöltä. Toimenpidettä sovelletaan väliaikaisesti sen aikaa, kun parlamentti ja neuvosto suorittavat lainsäädäntömenettelyn, jossa ne tarkastelevat toimenpidettä uudelleen ja päätöksensä mukaan muuttavat sitä tai kumoavat sen. On kuitenkin oltava jokin vararatkaisu, jonka avulla estetään lainsäädännöllinen tyhjiö lainsäädäntömenettelyä odotettaessa.
Toisin sanoen pyydän erilaisia vaihtoehtoja. Jos parlamentti tai neuvosto vastustaa komission esittämää täytäntöönpanotoimenpidettä, komissio voi joko pyytää toimenpiteen peruuttamista, mihin sillä on mielestäni perussopimuksen perusteella joka tapauksessa epäsuora oikeus, mutta tehdään se nyt selväksi, muuttaa sitä ottaakseen huomioon esitetyt kielteiset näkökantamme tai tehdä lainsäädäntöehdotuksen. Jos komissio valitsee jälkimmäisen vaihtoehdon, se voi joko soveltaa toimenpidettä väliaikaisesti, jos se on välttämätöntä lainsäädännöllisen tyhjiön estämiseksi, tai olla soveltamatta, jos se ei ole välttämätöntä. Tämä on mielestäni sopiva vaihtoehtovalikoima. Kaikki vaihtoehdot olisi säilytettävä, ja toivon PPE-DE-ryhmän harkitsevan uudelleen kantaansa ja äänestävän sen mukaisesti.

Wallström
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi korostaa, että ehdotettujen tarkistusten ja käytettyjen puheenvuorojen perusteella voidaan todeta, että Euroopan parlamentin aseman vahvistamista koskevan ehdotuksen tarkastelu on vaatinut paljon ajatustyötä ja vaivaa.
Komissio ottaa mahdollisimman tarkasti huomioon perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ehdottamat yksityiskohtaiset tarkistukset. Komissio hyväksyy kokonaisuudessaan tai osittain tarkistukset 1, 2 (osittain), 4, 7, 8, 11 (osittain), 13, 14, 18 ja 19. Komissio ei hyväksy tarkistuksia 3, 10 tai 11 (osittain), sillä ne voisivat vaikeuttaa komission ja neuvoston neuvotteluja.
Komission ehdotuksella on tarkoitus antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteislainsäätäjinä yhtäläiset oikeudet valvoa komissiota. Ehdotuksessa ei kuitenkaan voida mennä pidemmälle tai ylittää nykyistä perustamissopimusta, jossa ei ole suoranaisia määräyksiä lainsäädäntövallan siirtämisestä komissiolle. Komission pitäisi voida säilyttää ainoana toimeenpanevana elimenä täysi vastuu täytäntöönpanovälineiden hyväksymisestä. Tämä poliittinen vastuu rinnastetaan komission mahdollisuuteen tehdä päätös, jossa joko otetaan tai ei oteta huomioon lainsäätäjän esittämiä kielteisiä näkökantoja. Sanan "mahdollisesti" poistaminen rajoittaisi komission toimintaa ja estäisi komissiota kantamasta vastuutaan toimeenpanovallan käyttäjänä.
Jäsen Corbettin esittämissä tarkistuksissa 3, 10 ja 11 muotoiltu peruutusmahdollisuus korvaisi käytännöllisesti katsoen komission hyväksymisvapauden ja toisi tilalle selkeän peruuttamisen tai komission toimimatta jättämisen. Jos komissio on eri mieltä kuin lainsäätäjä, komission olisi luovuttava täytäntöönpanotoimen hyväksymisestä. Myös sidosryhmille välittyisi vääränlainen poliittinen viesti, jos komission vastuu ja vapaus hyväksyä täytäntöönpanotoimia korvattaisiin toimimatta jättämisellä.
Ehdotus perustuu päinvastoin olettamukseen, että toiminta on välttämätöntä ja että komissio on vastuussa toimista. Nykyisen perustamissopimuksen nojalla komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Ehdotuksessa on todellakin tehty kaikki mahdollinen, jotta Euroopan parlamentille myönnetään valvontaoikeus, joka sille yhteislainsäätäjänä kuuluu.
Kuten juuri totesin, uudistus ei voi olla yhtä perusteellinen kuin uudistus, joka tehdään perustamissopimuksen muuttamisen yhteydessä. Eurooppa-valmistelukunnan yhteydessä komissio on ehdottanut selkeästi, että neuvostolla ja Euroopan parlamentilla pitäisi lainsäädäntövallan edustajien valtuuttamina olla mahdollisuus vastustaa komission ehdottamaa tekstiä. Tällaisessa tilanteessa komissio todellakin joko luopuisi tekstistään, muuttaisi sitä tai esittäisi lainsäädäntöehdotuksen.
Lopuksi haluan vakuuttaa, että komissio pyrkii edistämään asian etenemistä neuvostossa. Haluan päättää puheenvuoroni toteamalla, että komissio tarvitsee parlamentin tukea neuvotellessaan neuvoston kanssa Euroopan parlamentin valtaoikeuksien vahvistamisesta. Olen varma, että komissio voi luottaa parlamentin jatkuvaan tukeen toimeenpanovallan käyttäjän ja lainsäätäjän asemien ja toimivaltojen selkiyttämistä koskevassa prosessissa.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsenen juuri tekemien huomioiden jälkeen haluaisin kuulla esittelijän kannan asiaan, koska sillä on suuri merkitys. Mielestäni komission jäsen on väärässä. Kun parlamentti esittää kielteisen näkökannan, se on otettava heti huomioon. Muutoin parlamentilta on poistettava oikeus esittää kielteinen näkökanta, ja sen minä ymmärtäisin varsin hyvin. Sitä vastoin ajatus, että voimme esittää kielteisen näkökannan mutta että vastustuksemme jätetään huomiotta, vaikuttaa vakavalta asialta. Haluaisin tietää, mitä esittelijä ajattelee asiasta ja aikooko hän pyytää asian palauttamista valiokuntakäsittelyyn.

Puhemies.
Hyvä jäsen Bourlanges, ette käyttänyt työjärjestyspuheenvuoroa.

Corbett (PSE).
 Arvoisa puhemies, komissio on väärässä vaatiessaan sanan "mahdollisesti" säilyttämistä etenkin, jos tarjoamme sille joka tapauksessa useita vaihtoehtoja. Komissio olisi velvoitettava valitsemaan jokin näistä vaihtoehdoista ja joko muuttamaan ehdotustaan kielteiset näkökantamme huomioon ottaen, peruuttamaan ehdotuksensa - korostan, ettemme velvoita komissiota peruuttamaan ehdotusta vaan että se on vain yksi vaihtoehdoista - tai esittämään lainsäädäntömenettelyn mukaisen ehdotuksen. Koska komissio voi valita näistä kolmesta vaihtoehdosta, olen todellakin sitä mieltä, että sana "mahdollisesti" on poistettava. Muutoinhan komissiolla on oikeus olla valitsematta yhtäkään vaihtoehdoista ja sivuuttaa täysin parlamentin esittämät kielteiset näkökannat. Se olisi täysin epädemokraattista.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.51 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Lulling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia innokkuudestanne! Voin todeta myös, että neuvosto on yhteisessä kannassaan vakuuttunut monien ensimmäisessä käsittelyssä syntyneiden nokkelien ehdotustemme järkevyydestä. Kuten tiedätte, tällä asetusluonnoksella pyritään parantamaan tilastojen tasoa ensiksikin lyhentämällä kansantalouden tilinpidon pääaggregaattien lähettämisen määräaikoja neljästä kuukaudesta 70 päivään, ja toiseksi kumoamalla jäsenvaltioille myönnettyjä poikkeuksia, joista tosin osa on valitettavasti säilytetty. Kolmas keino on hoitaa työllisyystietojen lähettäminen yhteiseltä pohjalta eli työtunteina ilmaistuna.
Nämä muutokset ovat välttämättömiä, jotta BKT:ta koskevat mahdollisimman tarkat tilastot saataisiin nopeasti käyttöön. Pankkien ekonomistit ovat jo vuosikausia huomautelleet taloustilastojemme puutteellisuudesta, joka aiheuttaa virhearviointeja rahapolitiikassa ja jonka vaikutukset me kaikki tunnemme kukkarossamme. Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsen Solans jopa vaati eräässä viime vuoden kirjoituksessaan Frankfurter Allgemeine Zeitung -lehdessä entistä enemmän tilastoja euroalueesta. Tämä on kaikkien etujen mukaista, kuten tiedätte. Paljon on kuitenkin vielä tehtävää. Komissio joutuu nykyisin esimerkiksi laatimaan euroalueen BKT:ta koskevat alustavat arvionsa vajavaisten tietojen pohjalta, mikä syö näiden indikaattoreiden uskottavuutta ja millä saattaa olla epäsuotuisa vaikutus rahoitusmarkkinoihin ja ennen kaikkea keskuspankin toimenpiteisiin. Komission arviot euroalueen BKT:ta koskeviksi arvoiksi laaditaan nykyisin 70 päivää kestävän viitejakson päätyttyä. Tämä on aivan liian pitkä aika verrattuna Yhdysvaltoihin, jossa kyseiset tiedot saadaan 45 päivän kuluttua viitejakson päättymisestä, ja vaikeuttaa Euroopan keskuspankin tehtävän hoitamista ohjauksen antajana. Usein valitellaan sitä, ettei EKP:n pääjohtaja Duisenberg reagoi valuuttapolitiikkaan yhtä nopeasti kuin Greenspan. Jos kyseiset toimenpiteet hyväksytään tänään, näin tapahtuisi harvemmin. Täten toivon, että äänestäisitte yhteisen kannan puolesta, ja haluan kiittää teitä tämän mietinnön innokkaasta vastaanotosta. 
(Naurua ja suosionosoituksia)

Puhemies.
 Arvoisa jäsen Lulling, nämä suosionosoitukset ovat todiste siitä, miten paljon paremmin olemme nyt perillä kansantalouden tilinpidon pääaggregaattien lähettämistä koskevasta kysymyksestä.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ryhmämme on jättänyt neljä pyyntöä erillisen äänestyksen toimittamisesta. Kolmella äänestyspyynnöllä on sama tavoite, eli poistaa seuraava lause kolmesta eri kohdasta: "taikka peruuttaa ehdotuksensa kokonaan". Erillistä äänestystä on pyydetty tarkistuksista 3 ja 10, ja toinen pyyntö koski tarkistusta 11. Hyvät parlamentin jäsenet, olipa päätöksenne mikä hyvänsä, minusta olisi loogista, että myös kahden muun pyynnön kohdalla äänestettäisiin vain kerran tekstin johdonmukaisuuden varmistamiseksi, tosin en tiedä, salliiko työjärjestys tämän.

Puhemies.
 Minulla on teille hyvä uutinen: logiikkanne on myös työjärjestyksen mukainen. Äänestämme siis vain kerran. Siten voimme varmistua siitä, että toimimme oikeansuuntaisesti.

Corbett (PSE).
 Arvoisa puhemies, jäsen Bourlanges on täysin oikeassa menettelyn suhteen: olisi järkevää järjestää vain yksi äänestys kolmen sijasta. Haluan kuitenkin huomauttaa, että jos noudatamme hänen ehdotustaan tässä kysymyksessä, parlamentti toimisi tällöin vastoin sitä, minkä hyväksyimme sekä hänen omissa mietinnöissään että minun hiljattain laatimassani mietinnössä työjärjestyksen tarkistamisesta. Kehottaisin kollegojani olemaan noudattamatta jäsen Bourlangesin ehdotusta asiassa, vaikka hän onkin oikeassa työjärjestyksen suhteen.

Puhemies.
 Asia on nyt käsittääkseni kaikille selvä. Toimitamme vain yhden äänestyksen esittelijämme juuri äsken esittämien kommenttien mukaisesti.
Ennen äänestystä luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi

Corbett (PSE)
. Toivoisin komission kertovan, voiko se hyväksyä parlamentin esittämät tarkistukset.

Wallström
Arvoisa puhemies, komissio hyväksyy tarkistuksen 1 ja tarkistuksen 2 osittain, sillä haluamme poistaa sanat "'täydet tiedot"
(Naurua ja suosionosoituksia)
... tämä kuulostaa pahemmalta kuin mitä se on! Komissio hyväksyy tarkistukset 4, 7 ja 8; tarkistuksen 11 se voi hyväksyä sanan "mahdollisesti" ansiosta, sekä tarkistukset 13, 14, 18 ja 19. Emme hyväksy tarkistuksia 3, 10 ja 11 (osittain).

Puhemies.
 Arvoisa jäsen Corbett, haluatteko tältä pohjalta vedota työjärjestyksemme 69 artiklan 2 kohtaan?

Corbett (PSE).
 Arvoisa puhemies, kehottaisin parlamenttia nojaamaan työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohtaan ja palauttamaan mietinnön takaisin valiokuntaan, jotta se voi jatkaa neuvotteluja komission kanssa. Komission äskeisistä sanoista käy ilmi, että komissio haluaa säilyttää ilmauksen "mahdollisesti" tekstissä. Toisin sanoen komissio ottaisi "mahdollisesti" huomioon parlamentin huomautukset ja muuttaisi "mahdollisesti" tekstiään näkemyksemme huomioon ottamiseksi. Parlamentti ei voi hyväksyä tätä, joten vaadin mietinnön palauttamista valiokuntaan.
Puhemies.
 Näin ollen äänestämme esittelijän ehdotuksesta lykätä lopullista äänestystä luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi.
(Parlamentti päätti lykätä lopullista äänestystä.)

Sacconin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö yhteisön tason ympäristösopimuksista osana lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa (KOM(2002) 412 - C5-0622/2002 - 2002/2278(INI)) (A5-0123/2003) 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Mirandan laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen työskentelystä vuonna 2002 (2002/2018(INI)) (A5-0124/2003) 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kiitän esittelijää niistä erinomaisista ehdotuksista, joita hän tekee mietinnössään, jonka tarkoituksenmukaisuuden todistaa Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan näille ehdotuksille antama tuki. Sen direktiivin arvo, joka näillä ehdotuksilla pyritään saamaan aikaan, on niin ikään selvä. Kyseisessä direktiivissä säädetään poikkeamien ilmoittamista siviili-ilmailun alalla koskevan muodollisen järjestelmän luomisesta, jotta voidaan varmistaa onnettomuustietojen välittyminen kaikille alan toimijoille. Tarkoituksena onkin varmistaa, että kaikki alan toimijat oppisivat toistensa virheistä ja ottaisivat siten koulutuksessa myönteisellä tavalla huomioon huonot toimintatavat. Tämä auttaa meitä luomaan järjestelmän, joka on kaikille matkustajille entistäkin turvallisempi.
Direktiivillä täydennetään vuonna 1994 annettua direktiiviä, jolla säädetään joukosta siviili-ilmailun onnettomuuksien tutkintatoimenpiteitä ja jolla ei todennäköisesti saada aikaan merkittäviä tuloksia onnettomuuksien onneksi vähennyttyä. Sitä vastoin uudessa direktiiviehdotuksessa esitetty ilmoittamisjärjestelmä tarjoaa mahdollisuuden runsaammalle tiedonvälitykselle.
Kannatettava on myös ehdotus direktiivin säännökseksi, jolla jäsenvaltiot velvoitetaan luomaan järjestelmä ilmoittajan henkilöön viittaavien tietojen poistamiseksi siinä tapauksessa, että kyseiset jäsenvaltiot päättävät ottaa käyttöön lentoturvallisuuden kannalta hyödyllisten tietojen vapaaehtoisen ilmoittamisjärjestelmän.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)
Bastos (PPE-DE)
. (PT) Tilastojen järjestelmälliseksi laatimiseksi olisi laadittava yhteinen kehys pyrittäessä Lissabonin strategian tavoitteisiin, joilla on tarkoitus edistää työllisyyttä, talousuudistusta ja sosiaalista koheesiota tietoon perustuvassa yhteiskunnassa, ja sosiaalista osallisuutta koskevan avoimen koordinointimenetelmän yhteydessä. Tavoitteena on mahdollistaa tulonjakoa, köyhyystasoa ja sosiaalista syrjäytymistä koskevien tilanteiden tarkka ja oikea-aikainen vertailu jäsenvaltioiden välillä.
Tämä on äärimmäisen tärkeä väline, joka on toistaiseksi puuttunut. Näin ollen äänestin tämän suosituksen puolesta, jossa hyväksytään neuvoston yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin hyväksymisestä. Direktiivissä otetaan huomioon yhteisten indikaattoreiden käyttö, tietolähteiden joustavuus sekä uusien tietolähteiden sisällyttäminen kansallisiin tilastojärjestelmiin, minkä ansiosta jäsenvaltioiden tilanteita ja muutoksia voidaan valvoa nykyistä asianmukaisemmin. 
Jäsenvaltiot toimittavat vuodesta 2004 alkaen vuosittain tilastotietonsa Eurostatille, joka ryhtyy metodologisiin tutkimuksiin kansallisten tietolähteiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavien tekijöiden arvioimiseksi ja parhaiden noudatettavien käytäntöjen määrittämiseksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatan esittelijän ajamaa lähestymistapaa: päätettyään olla laatimatta mietintöä toiseen käsittelyyn hän hyväksyi sellaisenaan neuvoston yhteisen kannan ansioita ja elinoloja koskevista EU:n tilastoista. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa saavutettu yksimielisyys on niin ikään osoitus neuvoston yhteisen kannan asianmukaisuudesta. Jos tarkoituksena on laatia vuosittainen yhteenvetokertomus yhteisön tilastoista, jäsenvaltioita koskevien tietojen kokoamisessa on käytettävä yhdenmukaistettuja määritelmiä ja menetelmiä. Ellei näin toimita, tuloksena saattaa olla tutkimus, jossa on käytetty toisistaan poikkeavia ja jäsenvaltioista toiseen vaihtelevia muuttujia, jotka eivät näin ollen helpota tilastojen vertailua. Rahoituksella, jota EU myöntää neljäksi vuodeksi kullekin jäsenvaltioille näiden työstä aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi, varmistetaan se, että tämä viivästynyt aloite voidaan panna ensimmäistä kertaa täytäntöön vuonna 2007. Aloite pistää silmään entistäkin enemmän siksi, että EU:lla on jatkuvasti tapana käsitellä joutavia kysymyksiä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatan tätä mietintöä, jossa tarkastellaan asetusluonnosta, joka on olennainen osa EMUn tilastovaatimuksista laadittua toimintasuunnitelmaa. Jotta voimme johdonmukaisesti edistää Euroopan työllisyysstrategian tavoitteita, on olennaisen tärkeää yhdenmukaistaa työtunteina ilmaistujen kansantalouden tilinpidon työllisyystietoja. Näin selkiytetään työsuhteita, yhtenäistetään toimenpiteitä ja tehdään tavoitteista toteuttamiskelpoisia. Euroopan komission aloitteessa "Euroopan työllisyysstrategian tulevaisuus: Täystyöllisyyteen ja parempiin työpaikkoihin tähtäävä strategia" (KOM(2003) 6, lopullinen) asetettiin pääasiassa kolme laajaa tavoitetta, joita ovat täystyöllisyys, työn laatu ja tuottavuus sekä sosiaalisen osallisuuden edistäminen työmarkkinoilla. Täten Lissabonin ja Tukholman tavoitteet, jotka koskevat yleistä työllisyysastetta (67 % vuoteen 2005 ja 70 % vuoteen 2010 mennessä EU:ssa keskimäärin), naisten työllisyysastetta (57 % ja 60 %) sekä ikääntyvien työllisyysastetta (50 % vuoteen 2010 mennessä), voidaan saavuttaa vain, jos sekä työsuhteiden erityisluonne ja määrälliset indikaattorit, etenkin työtuntien määrä, määritellään yhtenäisin menetelmin.

Figueiredo (GUE/NGL)
 - (PT) Tämä mietintö olisi nähtävä osana prosessia, jonka tavoitteena on luoda EU:lle sähkön sisämarkkinat. Prosessi on vastaus Lissabonin Eurooppa-neuvostossa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 esitettyyn ja Barcelonan ja Brysselin keväällä pidetyissä Eurooppa-neuvostoissa toistettuun vaatimukseen nopeuttaa sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapauttamista, joka edellyttää sääntöjen purkamisen jatkamista markkinoilla ja rajat ylittävän kaupan vauhdittamista jäsenvaltioiden välillä. Mietinnössä myös pyritään nopeuttamaan valtionyhtiöiden yksityistämistä, sillä niillä on perinteisesti ollut määräävä asema tällä alalla, ja nopeuttamaan keskittämistä ja fuusioita yhteisössä. 
Olen aina vastustanut tätä prosessia paitsi sosioekonomisista ja julkisten palvelujen laatuun ja näiden palvelujen takaamiseen liittyvistä syistä: Vastustusta on herättänyt myös se, että ala on strategisesti tärkeä kehitykselle ja vaikuttaa riippumattomuuteen energiansaannista ja energiansaannin turvaamiseen.
Komission ehdotuksella pyritään täten mukauttamaan kaasu- ja sähköalan alv-sääntöjä vapautettujen markkinoiden tarpeisiin. Ehdotetut tarkistukset tarkoittavat lähinnä sitä, että kannetut verot palautuvat siihen jäsenvaltioon, jossa lopullinen kulutus tapahtuu, ja tämä edistää energian rajat ylittävää sähkökauppaa. Lopullisena tavoitteena on siten edelleen Euroopan sähköalan yhtenäismarkkinoiden tarpeiden tyydyttäminen.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE)
. (SV) Me Euroopan parlamentin maltilliset jäsenet äänestimme kyseistä mietintöä vastaan. On valitettavaa, että Etelä-Korean laivanrakennusteollisuuteen myönnetään huomattavan paljon valtiontukea, mutta tällä ei voida perustella tuen myöntämistä myös Euroopan laivanrakennusteollisuuteen.
EU:n olisi vietävä ponnekkaasti tätä asiaa eteenpäin WTO:ssa. Euroopan laivanrakennusteollisuuden ongelmia ei ratkaista perustamalla eurooppalainen konsortio, jolla pyrittäisiin jollakin keinoin kontrolloimaan markkinoita ja vaikuttamaan niihin, vaan tämä saattaisi pahentaa tilannetta pitkällä aikavälillä.

Figueiredo (GUE/NGL)
Laivanrakennusteollisuuden asema on entistäkin huolestuttavampi, kun otetaan huomioon telakoiden maailmankysynnän voimakas lasku vuonna 2002. Uusia tilauksia on 60 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2000, vaikka Euroopan unionissa tämä lasku oli 77 prosenttia, johon on lisättävä vielä hintojen pudotus.
Suurimpana syynä tähän on se, että EU on soveltanut yksipuolisesti vuonna 1994 tehdyn ja laivanrakennusteollisuuden tukien lopettamiseen pyrkivän OECD-sopimuksen periaatteita, sillä nykyiset väliaikaiset suojajärjestelyt eivät riittäneet vastaamaan epäterveeseen kilpailuun ja Etelä-Korean telakoiden harjoittamaan hintojen polkumyyntiin. Näiden valtiontukea saavien telakoiden negatiiviset marginaalit vaihtelevat 20-40 prosentin välillä. Euroopan unionin osuus laivanrakennusteollisuudesta laski 19 prosentista vuonna 2000 10 prosenttiin vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla. Tämä johti useiden eurooppalaisten telakoiden sulkemiseen ja loi työttömyyttä ja jatkuvia uhkia lisäleikkauksista, kuten saatoin todeta vieraillessani Viana do Castelon telakoilla.
EU:n on siten ehdotettava uusia menetelmiä strategisen laivanrakennuksen säilyttämiseksi ja kehittämiseksi sellaisen todellisen yhteisöohjelman avulla, jolla edistetään tutkimusta ja ammatillista koulutusta ja jossa otetaan huomioon yhteisön laivaston uudistamista, alusten kunnostamista, merikuljetuksia ja kalastusta koskevat ensisijaiset tehtävät.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries ja Theorin (PSE)
. (SV) Meidän ruotsalaisten sosiaalidemokraattien mielestä yhteisön ei pitäisi jatkaa laivanrakennusteollisuuden tukemista eikä ottaa käyttöön uusia tukimuotoja suojellakseen laivanrakennusteollisuuttaan Etelä-Korealta.
Euroopan unionin laivanrakennusteollisuuden tila on vakava, sillä tiettyjen alusten valmistaminen on vakavasti vaikeutunut Etelä-Korean harjoittaman vilpillisen kilpailun vuoksi. Etelä-Korean telakat ovat polkeneet hintoja kaasua kuljettavien alusten rakentamisessa tarjotessaan eri hintoja kotimarkkinoille ja vientiin. Vientihinnat ovat olleet 25-30 prosenttia kotimarkkinahintoja alhaisempia. Toisaalta EU on lopettanut laivanrakennusteollisuutensa tukemisen, mikä on johtanut tuotantokapasiteetin vähenemiseen ja aiheuttanut sosiaalisia ongelmia.
Ruotsissa nämä tukimuodot lakkautettiin muutamia vuosia sitten. Sen tähden suhtaudumme epäröiden niiden palauttamiseen. Vastustamme yleensäkin tämäntyyppisiä valtiontukia, mutta ymmärrämme kyllä sen huolen, jota Etelä-Korean harjoittama epäterve kilpailu on synnyttänyt. Meistä tämänkaltaisia kysymyksiä olisi käsiteltävä WTO:n riitojenratkaisumenettelyn yhteydessä. Asiaa ei auta se, että EU palauttaisi tiettyjen alusten tuet tai jatkaisi niitä. Sitä vastoin tämä saattaisi vääristää markkinamekanismeja entisestään.
Me Euroopan parlamentin sosiaalidemokraatit aiomme edellä mainittujen näkökohtien perusteella äänestää kaikenlaisia laivanrakennusteollisuuteen suunnattavia valtiontukia vastaan. Tällaisia tukia ei pidä mielestämme edistää, joten äänestämme koko mietintöä vastaan.

Korakas (GUE/NGL)
 - (EL) Laivanrakennusteollisuuden saneeraus ja sen seurauksena suoritetut supistukset ovat vieneet työn kymmeniltä tuhansilta alan työntekijöiltä. EU:n maailmanmarkkinaosuuden puolittuminen vajaassa kahdessa vuodessa johtuu EU:n ja jäsenvaltioiden omaksumasta asenteesta, sillä ne tukevat ja moninkertaistavat monopolien voittoja etenkin Saksassa ja Tanskassa sen sijaan, että ne tukisivat ja kehittäisivät tätä strategista alaa.
Aikoinaan niin kehittynyt ala on vahingoittunut erityisen pahoin Kreikassa, jolla on pitkät merenkulun perinteet ja yksi maailman suurimmista laivastoista. Laivojen kunnostamisesta olisi saattanut toisenlaisella politiikalla tulla tärkeä talouden ala sen sijaan, että se on nyt lähes tyystin häviämässä.
Ahtaalle joutuvat nykyisin pienet telakat, kun taas suuria telakoita on myyty yksityiselle sektorille pilkkahinnalla, ja niiden toimintaa on leikattu. Tuhannet alan työntekijät näkevät kirjaimellisesti katsoen nälkää, ja kokonaiset alueet ovat taantuneet, kun työttömyys on kivunnut yli 80 prosenttiin. Eräs toinen puisia aluksia valmistava yhtiö, Hippokambos, lopetti hiljattain toimintansa ja irtisanoi 300 työntekijää.
Alalla työskentelevät ovat alkaneet ymmärtää, etteivät he voi odottaa vastauksia EU:lta, sillä heille on esitetty vastaukseksi EU:n menetelmiä ja kansainvälisiä imperialistisia sopimuksia. Tämän vuoksi he ovat yhdistämässä voimiaan taistellakseen toisenlaisen, monopolien ja imperialismin vastaisen politiikan puolesta.

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Göteborgin huippukokouksessa hyväksytyn Euroopan kestävän kehityksen strategiaan on sisällettävä yritysten sosiaalinen vastuu. Yrityksillä on voittojen oikeutetun maksimointitavoitteen ohella myös velvollisuuksia. Pk-yritysten ja suurten monikansallisten yritysten on tätä nykyä ymmärrettävä, että niiden menestys riippuu vastuullisesta toiminnasta ympäristökysymyksissä ja perusoikeuksien noudattamisessa sekä sosiaalisen koheesion edistämisessä.
On tunnustettu tosiasia, että sosiaalinen vastuu ja vastuu ympäristöstä parantavat kilpailukykyä. Näin ollen yritysten sosiaalista vastuuta on tuettava ja edistettävä, ja hyviä käytäntöjä on levitettävä. Mukaan on otettava yrityksiä, työmarkkinaosapuolia sekä opetuslaitoksia.
Haluan korostaa seuraavien asioiden tärkeyttä:
sukupuolinäkökohtien mukaan ottaminen yritysten sosiaalisen vastuun periaatteisiin, mikä edistää etenkin naisten yrittäjyyttä ja auttaa heitä perheen ja työelämän yhteensovittamisessa;
sidosryhmäfoorumin asema yritysten sosiaalisessa vastuussa. Tämä antaa meille mahdollisuuden kaikkien kumppaneiden kuulemiseen ja auttaa määrittämään yritysten kohtaamia rajoituksia ja haasteita sekä jakamaan hyviä käytäntöjä;
Euroopan ekomerkintä kuluttajille ja yrityksille laadukkaiden tuotteiden takaamiseksi, sillä kuluttajien ostopäätöksiin vaikuttaa entistä enemmän yritysten sosiaalinen vastuullisuus.
Euroopan parlamentin on päästävä mukaan tähän prosessiin, etenkin foorumin viimeiseen kokoukseen ja elinten väliseen tietojenvaihtoon.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämä mietintö on vain suuri kosmeettinen markkinatemppu, jonka tarkoituksena on suosia eurooppalaisia työnantajia. Se on tulosta koko prosessia leimanneista harkituista aikeista ja EU:n taloudellisista ja sosiaalisista suuntaviivoista, joiden tarkoituksena on edistää sääntöjen purkamista talouden alalla, etenkin työllisyysmarkkinoilla, palkkajoustojen ja epäsäännöllisen työn avulla.
Esimerkiksi Portugalin kohdalla olemme itse asiassa voineet keskustella yritysten sosiaalisesta vastuuttomuudesta, joka näkyy siten, että monikansalliset yritykset lopettavat toimintansa siirtyäkseen maihin, joissa palkat ovat alhaisemmat kuin meillä ja joissa sosiaali- ja ympäristölainsäädäntö on voittojen kohdalla joustavampaa kuin meillä, mikä tekee tuhansista työntekijöistä turhia, vaarantaa muita heikommassa asemassa olevien alueiden kehityksen ja rikkoo sellaisten paikallisten viranomaisten ja valtioiden kanssa tehtyjä sopimuksia, jotka ovat myöntäneet kyseisille yrityksille runsaasti valtiontukia ja veroetuuksia.
Todellisuus osoittaa, että monet näistä yrityksistä, jotka haluavat mainostaa itseään kansainvälisesti, eivät tunne minkäänlaista sosiaalista vastuuta. Sen sijaan ne käyttävät hyväkseen epävarmoja työsuhteita, lyhytaikaisia työsopimuksia, viivästymisiä palkanmaksuissa ja epävarmoja työoloja. Ne irtisanovat perusteettomasti ja laittomasti työntekijöitä, pakottavat heidät noudattamaan joustavia työaikoja, edistävät lapsityövoiman käyttöä eivätkä ota vastuuta ympäristön saastumisesta. Ilmapiiri on sellainen, ettei voimassa olevan lainsäädännön rikkomuksista rangaista ja että lainsäädäntöä ei noudateta. Tästä on tehtävä loppu.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Päätöslauselma monivuotisesta toimintaohjelmasta (2003-2006) nimeltä "Älykäs energiahuolto Euroopassa" saa laajan tukemme seuraavista syistä: 
Sillä pyritään varmistamaan muun muassa kestävää kehitystä, energian toimitusvarmuutta, energiatehokkuutta ja uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevien toimien jatkuvuus sellaisen energia-alan ohjelman keinoin, joka on seurausta nykyisestä alan puiteohjelmasta (1998-2002).
Siinä suositellaan tähän ohjelmaan suunnattujen määrärahojen lisäämistä; tosin tasolle (190 miljoonasta eurosta 200 miljoonaan euroon), joka on vieläkin täysin riittämätön katettujen alojen strategiseen merkitykseen nähden. Näitä aloja ovat energiatehokkuus ja energian järkevä käyttö, uudet ja uusiutuvat energialähteet sekä liikenteen ja etenkin kehitysmaiden kanssa harjoitettavan kansainvälisen yhteistyön energianäkökohdat.
Siinä vaaditaan oikeanlaista suhdetta ohjelman täytäntöönpanon valvonnan ja sille myönnettyjen määrärahojen kattavan käytön varmistamistarpeen välille, ja ehdotetaan mahdollisten ehdotusten jättämisen helpottamista.
Euroopan älykkään energiahuollon toimeenpanoviraston perustaminen on meistä ennen kaikkea poliittinen kysymys ja riippuu siitä, pitäisikö meillä olla tehokkaat menetelmät sellaisten energiamuotojen kartoittamiseksi ja edistämiseksi, joista on hyötyä ympäristön ja talouden kannalta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen laajalti samaa mieltä mietinnön esitysten kanssa, vaikka perusteita Euroopan älykkään energiahuollon toimeenpanoviraston perustamiselle - tämä on yksi esittelijän esittämistä ratkaisumalleista energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseksi - ei ole vielä esitetty. Uuden byrokraattisen elimen perustamisella ei yksistään taata tehokkainta resurssienkäyttöä, sillä on muistettava, että meidän olisi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ensin pohdittava mahdollisuutta edistää jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa ja hyvien käytäntöjen omaksumista hylkäämättä kansallisia säännöksiä tai luomatta keinotekoisia rakenteita, jotka ovat ristiriidassa näiden säännösten kanssa.
Menetelmällisestä mielipide-erosta huolimatta yhdyn esittelijän ilmaisemiin huoliin ympäristöstä ja energiatehokkuudesta sekä hänen vakaumukseensa siitä, ettei suositeltuja toimenpiteitä voida panna asianmukaisesti täytäntöön ilman paikallisten ja kansallisten järjestöjen osallisuutta.
Samoin katson, että se huoli ja erityinen kiinnostus, jota esittelijä tuntee laajentumisprosessissa mukana olevia maita kohtaan ja niitä muutoksia kohtaan, joita maiden on toteutettava unioniin liittyessään, ovat äärimmäisen terävänäköisiä.

Adam (PSE)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan 23. huhtikuuta hyväksymät tarkistukset eivät kokonaisuudessaan paranna komission tekstiä. Tarkistuksilla saatiin aikaan äärimmäisen monimutkainen esitys, josta saattaisi aiheutua Yhdistyneen kuningaskunnan päämielenkiinnon kohteena oleville, yleensä suurille teollisille sähköntuotantolaitoksille jopa enemmän haittaa kuin komission alkuperäisestä esityksestä.
Kaiken kaikkiaan nämä tarkistukset perustuvat olettamukseen siitä, että yhteistuotantoprosessit, joiden hyötysuhde on vähintään 80 prosenttia, johtaisivat aina merkittävään energiansäästöön verrattuna erilliseen energian ja lämmön tuotantoon, joten niitä voitaisiin pitää tehokkaina. On kyseenalaista, että tämä 80 prosentin hyötysuhde takaisi huomattavat energiansäästöt. Saman kokonaistehokkuuden käsittävät järjestelmät eivät välttämättä tarkoita sitä, että suurin osa polttoaineesta säästetään tai että suurin osa hiilidioksidipäästöistä voidaan poistaa. On tärkeää kiinnittää sähköhyötysuhteeseen enemmän huomiota kuin lämpöhyötysuhteeseen, mutta täysistunnon käsittelyyn jätetyssä mietinnössä ei näin tehdä.
Lähestymistapa on kaiken kaikkiaan liian teoreettinen, eikä siinä oteta riittävästi huomioon niitä käytännön vaikeuksia, joita tällaisen lähestymistavan soveltamisesta saattaisi aiheutua teollisuuslaitoksille, joista osa saattaa olla äärimmäisen moninaisia. Esityksen hyväksyminen vahingoittaisi vakavasti sähkön ja lämmön yhteistuotannon mahdollisuuksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Yhdyn laajalti esittelijän huoleen, joka koskee tarvetta edistää energian järkevää käyttöä ja saastuttamattomien energiamuotojen strategista suosimista. Sen lisäksi, että sähkön ja lämmön yhteistuotannon mahdollistama hajauttaminen itse asiassa vähentää hiilidioksidipäästöjä, se vaikeuttaa yleisellä tasolla suurten energiantuotantoyksikköjen rakentamista, mikä lieventää niiden infrastruktuurien ja siirtolinjojen aiheuttamia ympäristövaikutuksia.
Aiheesta käyty keskustelu on osoittanut selkeästi, ettei kysymys ole pohjimmiltaan poliittisesta, vaan pikemminkin teknisestä asiasta. Sen vuoksi olemme nähneet odottamamme oikea-vasen-erottelun sijaan lähestymistapoja, joita pohjoinen ja eteläinen Eurooppa tuovat tähän ongelmaan, joka johtuu niiden ilmastojen erilaisuudesta. Nämä erot on otettava huomioon, ja samoin meidän on tarkasteltava, miten toteuttamiskelpoinen on jäsenvaltioille esitetty vaatimus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on esitettävä yksityiskohtaiset kertomukset kansallisista mahdollisuuksistaan.
Vaikka tiettyjä sähkön ja lämmön yhteistuotannon hyödyntämistä koskevia menettelyjä ja teknisiä määritelmiä pidetään edelleen kiistanalaisina, minusta tämän mietinnön laatimista ohjanneet periaatteet ovat yleisesti ottaen oikeansuuntaiset, ja hyväksyn sen kompromissilähtökohdan, joka lopulta nousi esiin komissiossa aloitetusta työstä.
Näin ollen äänestin mietinnön puolesta.

Foster (PPE-DE)
. Vaikka väitteelle siitä, että lentoyhtiöt toimisivat ilman asianmukaista vakuutusta, ei löydy näyttöä, myönnämme kuitenkin, että vaatimusten avoimuuden lisääminen on myönteinen teko.
Pysyvä tukemme kyseiselle asetusluonnokselle riippuu kuitenkin siitä, ottaako komissio huomioon ne tärkeimmät huolenaiheet, jotka esittelijä otti esille eilen illalla pitämässään puheenvuorossa.
Komission on selvennettävä etenkin sitä, miten ylilentoja koskevia sääntöjä aiotaan soveltaa käytännössä. Valiokunnalle aiheesta annetuissa vastauksissa huomautetaan, ettei tätä kysymystä ole mietitty riittävän perusteellisesti. Emme voi kannattaa sellaista luonnosta lainsäädännöksi, jota ei voida soveltaa asianmukaisesti ja johdonmukaisesti. Ellei komissio kykene vastaamaan tyydyttävästi siihen, miten kyseistä lainsäädäntöä sovelletaan ilma-aluksiin, jotka tulevat Euroopan ilmatilaan yllättävissä oloissa, tai siihen, miten ala voitaisiin vakuuttaa sodan ja terrorismin varalta, emme voi jatkossa tukea kyseisiä ehdotuksia.
Lopuksi totean, että meidän on vaadittava komissiota toimittamaan ennen tämän mietinnön toista käsittelyä kattava arvio asetusluonnoksen vaikutuksista liiketoimintaan. Parlamentti ei voi säätää lakeja, ellei se ole tietoinen niistä vaikutuksista, joita sen toiminnalla saattaa olla eurooppalaiseen liiketoimintaan ja herkkään ilmailualaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen esittelijän kanssa samaa mieltä tarpeesta antaa asetus lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista, mikä antaa mahdollisuuden parantaa tämän liikennemuodon käyttäjien turvallisuutta ja laajentaa tämä suoja muihin käyttäjiin. Yhdyn myös esittelijän huoleen tasavertaisuusperiaatteen soveltamisesta ja suhtaudun myönteisesti hänen suosittelemaansa ratkaisuun, jonka mukaan pieniä ja suuria lentoliikenteen harjoittajia kohdeltaisiin eri tavoin. Ilman tätä ratkaisua nämä toimenpiteet saattavat johtaa käytännössä siihen, että vakuutusvaatimusten aiheuttama kohtuuton taakka muuttaa vaivihkaa nämä erityismarkkinat oligopoleiksi.
Vaikka periaatteessa hyväksynkin osan esittelijän ajamista toimenpiteistä - minkä vuoksi äänestin mietinnön puolesta - en voi olla epäilemättä joidenkin toimenpiteiden toteuttamiskelpoisuutta. Näitä ovat esimerkiksi liikennelupien tai ansiolentolupien voimassaolon valvontaa koskevat toimenpiteet, jotka edellyttäisivät pysyvien vaatimusten noudattamisen valvomista.

Berthu (NI)
. (FR) Komission laatima ehdotus neuvoston päätökseksi neuvoston komissiolle siirtämästä täytäntöönpanovallasta on Euroopan parlamentin toiveiden mukainen, ja parlamentti on juuri antanut sille lämpimän siunauksensa. Parlamentti onkin jo pitkään toivonut saavansa oikeuden valvoa tasavertaisena neuvoston kanssa täytäntöönpanotoimenpiteitä ainakin yhteispäätösmenettelyssä hyväksyttyjen tekstien osalta.
Tämä toive saattaa yllättää, sillä monissa parlamentaarisissa demokratioissa, kuten Ranskassa, valittu kansanedustuslaitos ei valvo yksityiskohtaisesti toimenpiteitä, joilla lakeja pannaan täytäntöön, vaan kyseenalaistaa tarvittaessa hallituksen vastuuvelvollisuuden. Euroopan parlamentin asenne, jota sanelee ennen kaikkea halu kilpailla neuvoston kanssa, paljastaakin vastoin parlamentin tahtoa kenties aivan jotain muuta: sen, ettei komissio ole todellinen hallitus eikä se itse ole oikea parlamentti.
Etenkin vuonna 1999 saavutetun jonkinasteisen edistymisen jälkeen komissio haluaa nyt viedä prosessin loppuun asti ja painostaa neuvostoa myöntämään parlamentille neuvoston kanssa täysin yhtäläisen valvontaoikeuden. Komissio unohtaa vain yhden asian: tästä yhtäläisyydestä ei määrätä EY:n perustamissopimuksen 202 artiklassa, jossa suurin valta myönnetään neuvostolle. Tämän vuoksi äänestimme ehdotusta vastaan.

Bernié (EDD)
. (FR) Äänestimme tietyin varauksin yhteisön tason ympäristösopimuksia koskevan Sacconin mietinnön puolesta. Mietinnössä esitetään uutta välinettä lainsäädännön yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi Euroopassa vapaaehtoisin sopimuksin.
Nämä sopimukset, jotka ovat osa ympäristöä koskevaa kuudetta yhteisön toimintaohjelmaa, voivat toteutua kahdella tavalla: itsesääntelynä tai yhteissääntelynä. Toisin kuin esittelijä katsoo, meistä yhteissääntelyä ei ole tarkoituksenmukaista suosia, sillä se ei ole itsesääntelyä tehokkaampi keino. Komission tehtävänä ei ole arvostella näiden sopimusten laatimisen ennakkoehtoja.
Vapaaehtoisia sopimuksia ei myöskään olisi syytä pitää yhteisön nykyisen lainsäädäntövälineistön täydentäjänä. Kyse on joustavista sopimuksista, joilla on oma paikkansa lainsäädäntövälineiden joukossa. Olemme tyytyväisiä siihen, että komission aloite on ei-sitovan tiedonannon muodossa. Toivomme komission jatkavan tällä tiellä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tätä mietintöä vastaan. Se on mielestäni tasapainoinen ja edistää ympäristönsuojelun yleistymistä. Olen erityisen mielissäni mietinnössä osoitetusta mielenkiinnosta tarjottujen mekanismien "sovellettavuuteen". Unioni on nimittäin Maastrichtin sopimuksesta lähtien sitoutunut siihen, että se sisällyttää ympäristönsuojelun kaikkiin politiikkoihinsa. 
Kaikkien taloudellisten toimijoiden on toimittava yhteistyössä keskenään ympäristön todellisen suojelun ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen varmistamiseksi, sillä, kuten mietinnössäkin todetaan, nykyään "ympäristön epäpuhtauksien lähteet eivät enää ole vain yksittäisiä teollisuuslaitoksia vaan hajallaan monenlaisessa taloudellisessa toiminnassa ja kuluttajakäyttäytymisessä". Tämä tarkoittaa, että nyt ollaan vaatimassa uutta ja entistä luovempaa lähestymistapaa, jotta saavutetaan laaja-alaisen ympäristönsuojelun tavoitteet, jotka ovat sekä kunnianhimoisia että ratkaisevan tärkeitä. Tämä on ollut Euroopan komission ehdotuksen tavoite, samoin kuin esittelijän ehdotusten tavoite. Toimijoiden keskuudessa harjoitettavaa itsesääntelyä sekä yhteissääntelyä koskevat mekanismit ovat toki harkinnan arvoisia, kunhan niissä harjoitetaan jonkinlaista koordinointia viranomaisten kanssa.
Se, että asetetaan tavoitteita ja käytännön päämääriä ja kokeillaan sellaista yksinkertaistettua ja toimivaa lainsäädäntökehystä, jonka kaikki alan toimijat voivat heti omaksua, lisää varmasti tietoisuutta ja tehostaa ympäristönsuojelua.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tämä mietintö osuu ratkaisevaan, etten sanoisi äärimmäisen hankalaan hetkeen AKT-EU-yleiskokouksen historiassa. Mietintö on tulos siitä, että Brysselissä marraskuussa 2002 pidettäväksi suunniteltu yhteinen parlamentaarinen edustajakokous jouduttiin peruuttamaan niiden erimielisyyksien takia, joita AKT-maiden ja Euroopan parlamentin jäsenten välillä esiintyi siitä, mitä pitäisi tehdä niille valtuutetuille, jotka Zimbabween hallitus oli lähettänyt heille asetetusta matkustuskiellosta huolimatta. Valiokunnassa lopulta hyväksytyssä tekstissä halutaan korostaa, että osa kriisistä jää yhteisen edustajakokouksen toimivaltuuksien ulkopuolelle (ja koskee erityisesti neuvoston ja Euroopan parlamentin tekemien päätösten johdonmukaisuutta ja hierarkiaa), ja suhtaudutaan myönteisesti osapuolten välisten suhteiden normalisointiin. Näiden suhteiden luonteesta kertoo jotakin se, että maaliskuinen kokous pidettiin Brazzavillessä suotuisissa oloissa ja että sen tulos oli myönteinen. Yhdyn tähän tulkintaan, joten ajattelin ensin äänestää mietinnön puolesta. Koska täysistunnossa kuitenkin hylättiin tarkistukset, jotka UEN-ryhmä oli jättänyt käsiteltäväksi ja joilla oli tarkoitus korjata vakava epäoikeudenmukaisuus ja syrjintä yhteisen edustajakokouksen pysyvien elinten kokoonpanossa ja toiminnassa, äänestin tyhjää lopullisessa äänestyksessä.

Puhemies.
Äänestysselitykset päättyvät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 12.35 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma äkillisestä vakavasta hengitystieoireyhtymästä (SARS).

Stefanis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin tyytyväinen voidessani olla tänään läsnä parlamentissa ja esitellä teille äkillistä vakavaa hengitystieoireyhtymää koskevan neuvoston työn tähänastiset tulokset.
Kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio kutsui koolle neuvoston ylimääräisen kokouksen 6. toukokuuta pohtiakseen tätä vakavaa kysymystä. Sen lisäksi, että tällä kysymyksellä on ilmeisiä ja merkittäviä vaikutuksia kansanterveyteen ja talouteen, se aiheuttaa myös ymmärrettävästi huolta kansalaisten keskuudessa, jotka ovat usein ärsyyntyneitä siitä, miten tätä kysymystä käsitellään tiedotusvälineissä.
Ennen kun kerron teille neuvoston työn tuloksista, haluaisin esittää yhden alustavan huomautuksen. Äkillistä vakavaa hengitystieoireyhtymää koskeva tapaus osoittaa jälleen kerran, että tartuntataudit ovat monien muiden kansanterveysalaan liittyvien ongelmien tavoin jälleen uusi esimerkki jäsenvaltioiden väliset rajat ylittävästä bioterrorismista ja ilmentävät tarvetta institutionaalisiin muutoksiin siten, että terveydensuojelu asetetaan yhdentyneen Euroopan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Tämä helpottaisi huomattavasti ennaltaehkäisevien toimien, valvonnan ja tautien pysäyttämiseksi toteutettavien oikea-aikaisten toimien koordinointia niin yhteisötasolla kuin kansainvälisestikin.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että terveydellä ei vieläkään ole yhteisössä sille kuuluvaa asemaa. Olen vakuuttunut siitä, että maittemme kansanterveyteen liittyvät kunnianhimoiset tavoitteet, etenkin tautien ennaltaehkäisy ja valvonta, saavutetaan parhaiten Euroopan laajuisilla toimilla. Varsinkin laajentuneessa Euroopassa terveydelle on annettava vakaa ja vankka oikeudellinen perusta, joka mahdollistaa välittömät, koordinoidut, tieteelliset, luotettavat ja tehokkaat toimet.
Seuraavaksi haluaisin kertoa teille neuvoston ylimääräisen kokouksen tuloksista. Muistutan teitä siitä, että 6. toukokuuta järjestettyyn neuvoston kokoukseen osallistuivat ensimmäisen kerran liittyvien valtioiden terveysministerit ja WHO:n pääjohtaja Brundtland, joka kertoi meille uusimmat tiedot tähän atyyppiseen keuhkokuumeeseen liittyvistä kehityskuluista maailmalla.
Mitä tulee ongelman tieteelliseen, epidemiologiseen puoleen, olemme saaneet kuulla kansainvälisten järjestöjen asiantuntijoilta, että tämän oireyhtymän aiheuttaja on aikaisemmin tuntematon koronavirus. Viruksen molekyylirakenne tunnistettiin hyvin nopeasti; muistanette miten pitkään hiv- tai aids-viruksen tunnistaminen kesti. Vaikka virus on nyt tunnistettu, emme vieläkään tiedä taudin tarkkaa luonnollista taustaa, eikä meillä vieläkään ole erityisiä antiviraalisia aineita sen hoitamiseksi eikä tautia vastaan ole saatavana vielä pitkään aikaan rokotetta.
Mitä tulee viruksen leviämistapaan, on selviä merkkejä siitä, että virus leviää lähikontaktien kautta, todennäköisesti pisaratartuntana. Ei ole kuitenkaan mitään todisteita siitä, että sars-alueilta Euroopan unioniin tuotavat tavarat aiheuttaisivat kansanterveydellisen riskin.
Epidemiologiasta totean, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa vahvistettujen tai epäiltyjen tapausten määrä on edelleen vähäinen, ja potilaat on eristetty ja hoidettu tehokkaasti, millä on estetty taudin leviäminen edelleen, ja mikä tärkeintä, kuolemantapauksilta on vältytty. Neuvosto on käynyt aiheesta perusteellista ja rakentavaa keskustelua pääjohtaja Brundtlandin kanssa ja on huomauttanut, että ensi viikolla järjestettävä maailman terveyskokous tarjoaa erinomaisen tilaisuuden tarkastella nykyistä maailmanlaajuista tilannetta ja arvioida sen ratkaisemiseksi toteutettavia toimia.
Ongelman ratkaisemiseksi toteutettujen yhteisön toimien osalta haluan ensimmäiseksi muistuttaa, että terveyttä koskevien suojelutoimien soveltaminen kuuluu jäsenvaltioiden viranomaisille. Yhteisötasolla toimii jo tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto, joka vastaa toimien koordinoinnista. Verkosto on osoittautunut hyvin tehokkaaksi perustaksi tietojenvaihdolle, johon myös unioniin liittyvät valtiot ovat osallistuneet täysimääräisesti. Neuvosto hyväksyi verkoston komitean 10. huhtikuuta 2003 antamat suuntaviivat. Ne voidaan tiivistää seuraavasti:
kaikkien epäiltyjen sars-tapausten nopea toteaminen hyvän valvonnan avulla
tartunnanvaarassa olevien suojaaminen eristämällä sars-potilaat tehokkaasti sairaaloissa, painottaen erityisesti hoitohenkilöstön suojaamiseksi tehtäviä toimenpiteitä
erityishuomion kiinnittäminen lentomatkustamiseen, joka näyttää olevan merkittävä tekijä sarsin leviämisessä, erityisesti tartunta-alueilta lähtevien matkustajien seulonnan avulla, neuvomalla matkustajia lennon aikana ja lopuksi antamalla tietoa maahantuloasemalla. Näitä toimenpiteitä on sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa.
Tulevien toimien osalta neuvosto päätti, että tartuntatautiverkoston ja kansanterveysalaa koskevan uuden toimintaohjelman kautta toteutettavia yhteisön toimia ja ponnisteluja olisi jatkettava. Jäsenvaltioiden, komission ja Maailman terveysjärjestön välistä yhteistyötä on myös jatkettava tämän atyyppisen keuhkokuumeen leviämisen hillitsemiseksi ja pysäyttämiseksi.
Tämän yhteistyön ensisijaisena tavoitteena on tartunta-alueiden avustaminen ja diagnostisen testin kehittäminen rokotuksia koskevan tutkimuksen edistämiseksi ja rokotteiden riittävän saatavuuden varmistamiseksi.
Neuvosto kehotti jäsenvaltioita ja liittymiseen valmistautuvia valtioita panemaan täysimääräisesti täytäntöön kaikki valvontaverkoston suuntaviivat, edistämään aktiivisesti äkillistä vakavaa hengitystieoireyhtymää käsittelevän asiantuntijaryhmän perustamista verkoston komitean alaisuuteen ja toimittamaan komissiolle 15. toukokuuta mennessä kaikki olennaiset tiedot toimista, joihin sarsin takia on ryhdytty. Lopuksi haluaisin korostaa sitä, että pyysimme komissiota jatkamaan jäsenvaltioiden toimien koordinoimista ja tarkistamaan säännöllisesti valvontaverkoston suuntaviivoja.
Neuvosto tarkastelee tilannetta ja sen kehitystä 2. kesäkuuta pidettävässä istunnossaan, jossa komissio antaa kertomuksen jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä. Tämän kertomuksen perusteella neuvosto ryhtyy välttämättömiksi katsomiinsa toimiin. Neuvosto kannattaa myös komission aikomusta tehdä ehdotus eurooppalaisen tautientorjuntakeskuksen perustamisesta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tähän päättyy neuvoston työn lyhyt esittely, ja olen nyt valmis vastaamaan kysymyksiinne.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mielestäni äkillistä vakavaa hengitystieoireyhtymää koskeva tämänpäiväinen toinen käsittely järjestetään jälleen kerran aivan oikeaan aikaan sillä, kuten huomaamme, uusia tautitapauksia tulee ilmi joka päivä ja ihmisiä kuolee sarsiin. Kuten ministeri totesi, on tärkeää ryhtyä välittömiin toimiin kansalaisten suojelemiseksi. Hän mainitsi muutamia näistä välittömistä toimista, mutta tärkeintä on se, mihin laajempiin toimiin seuraavaksi ryhdytään tällaisten yhteiskunnallisilta ja taloudellisilta vaikutuksiltaan merkittävien tautien torjumiseksi, sillä kun otetaan huomioon ihmisten suuri liikkuvuus ja se, että miljoonat ihmiset matkustavat ympäri maailmaa, tartuntatautien leviämismahdollisuudet ovat valtavat. Sars on tästä tyypillinen esimerkki, sillä tätä Kiinasta peräisin olevaa tautia on tavattu hyvin kaukana sen alkulähteeltä.
Toinen tärkeä kysymys liittyy uusien tautien äkillisiin epidemioihin. Viimeisten 20 vuoden aikana on raportoitu 30 uudesta taudista tai vanhan taudin muunnelmasta, jotka johtuvat muuntuvista viruksista. Myös tuberkuloosin kaltaisia vanhoja tauteja on puhjennut uudelleen. On puhuttu myös pandeemisten influenssavirusten uhasta. Meidän on siksi oltava jatkuvasti valppaita ja seurattava tilannetta, ja terveysuhkiin on vastattava koordinoidusti.
Ministeri painotti aivan oikein, että vuonna 1998 tehdyllä päätöksellä N:o 2119 perustettiin tartuntatautien seurannan ja valvonnan verkosto, mutta arvoisa ministeri, tämä verkosto on valitettavasti riittämätön, jotta näihin terveysuhkiin voitaisiin vastata organisoidusti ja koordinoidusti. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että meidän on kiirehdittävä Yhdysvaltain seurantakeskuksen kaltaisen keskuksen perustamista komission ehdotuksen mukaisesti. Yhteisötason seurantakeskus on tarpeen kansallisten keskusten toimien koordinoimiseksi, sillä asia kuuluu tietenkin jäsenvaltioille, mutta myös vertailulaboratorioiden toimien koordinoimiseksi, jotta voimme vastata nopeasti ja koordinoidusti tartuntatauteihin ja jopa bioterrorismiin, jota viruksilla tai bakteerien itiöillä uhkaaminen nimenomaan on.
Totesitte myös aivan oikein, että kansanterveydelle on annettava asianmukainen asema Euroopan uusissa perussopimuksissa. Perustuslakia käsittelevä valmistelukunta ei valitettavasti ole esittänyt meille tällaista näkemystä tai kantaa, kuten aivan oikein totesitte. Kansanterveydellä olisi oltava yhtä merkittävä asema perussopimuksissa kuin ympäristölläkin. On tehtävä ero terveyspalvelujen - joissa on noudatettava toissijaisuusperiaatetta - ja kansanterveyden suojelun välillä, sillä kuten tiedätte, virukset, eri taudit ja bioterrorismi eivät tunne rajoja ja voivat siirtyä maasta ja jäsenvaltiosta toiseen, ja meidän on voitava reagoida niihin koordinoidusti. Jotta se olisi mahdollista, kansanterveydelle on annettava merkittävä asema Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa. Olen siten kanssanne samaa mieltä, ja haluaisin pyytää teitä suostuttelemaan muut ministerit siihen, että perustamme eurooppalaisen tartuntatautien seuranta- ja valvontakeskuksen, ja toivon, että saamme suostuteltua perustuslakia käsittelevän valmistelukunnan ja neuvoston antamaan kansanterveydelle merkittävän aseman Euroopan uudessa perustuslaissa.

Roth-Behrendt (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kiittää teitä neuvoston selvityksestä. Tiedän hyvin, ettei sanansaattajia tai huonojen uutisten tuojia saa ampua, eikä se suinkaan ole aikomukseni. Siitä huolimatta minun on myönnettävä, että olin hyvin pettynyt neuvoston ylimääräisen istunnon tuloksiin, sillä sarsin osalta meillä on vain avoimia kysymyksiä. Kyse on tuntemattomasta viruksesta. Meillä ei ole varmaa tietoa tartuntareiteistä. Emme tiedä, miten tautia hoidetaan, emmekä tiedä oikeastaan mitään kuolleisuusasteesta. Avoimia kysymyksiä on niin useita, että valvonta- ja seurantakeskusta koskeva kysymys ainoastaan häiritsee niiden tarkastelua. Voi olla, että keskustelen siitä mielelläni kuuden kuukauden kuluttua, mutta tällä hetkellä tämä kysymys kääntää huomion siitä, mikä on todella tarpeellista.
Kuullessani, että jäsenvaltiot ovat keskustelleet asiasta rakentavasti ja että ne ovat vastuussa ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä, tunnen aivan samoin. Meidän on saatava aikaan muutos tässä kysymyksessä. On korkea aika, että yhteisö saa toimivaltaa terveyspolitiikkaa koskevissa kysymyksissä, ja tarkoitan, että siitä on määrättävä perustamissopimuksessa. Jos emme tunnusta sitä nyt, en tosiaan tiedä milloin niin tehdään. Meidän olisi pitänyt käsittää tämä jo BSE-taudin aikana. Valtaosa tänään ja jo aiemmin kuulemastani on minulle tuttua: jo BSE:n aikana puhuimme taloudellisista seurauksista. Pöytäkirjassa todetaan, että BSE:n vaaroista ei saa puhua kovaan ääneen, sillä kuka tietää, mitä taloudellisia seurauksia sillä olisi. Mitä seurauksia sillä lopulta oli? Olisin toivonut, että neuvosto olisi kerrankin tehnyt asialle jotain käytännössä. Sattumoisin olisin halunnut myös komission tekevän samoin.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, olen pahoillani, että minun on sanottava tämä teille, sillä tiedän, ettette te ole vastuussa tästä asiasta. Toistan tämän myös komission jäsenelle Byrnelle, vaikka olekin sanonut siitä hänelle jo aiemmin parlamentissa. Komission jäsen Byrnen ei ole soveliasta sanoa, että tutkimuksen rahoittaminen on mutkikas kysymys, sillä määrärahat on sidottu niin pitkäksi ajaksi. Hänen olisi pitänyt mennä suoraan komission puheille ja sanoa: "No niin, hop hop, vapauttakaa määrärahoja tutkimuksen puiteohjelmasta ja tehkää se välittömästi! Tarvitsemme välittömästi rahaa tutkimusta varten, jotta voimme edetä asiassa, ja meidän on aktivoitava kaikki tutkijamme, jotta voimme todeta, minkätyyppisestä viruksesta on kyse, voidaanko sitä hoitaa ja mitä rokotteita on saatavana." Jäsenvaltioiden olisi pitänyt toimia tismalleen samoin. Olisin odottanut, että viimeviikkoisen neuvoston ylimääräisen kokouksen jälkeen ne olisivat kukin omalla tahollaan sanoneet, että ne ovat sitoutuneita asettamaan välittömästi tutkimuksen käyttöön x prosenttia tai niin ja niin monta sataa tuhatta euroa.
Haluaisin esittää erään toisen epätoivotun kommentin: miksi emme keskustele matkustamisen rajoittamisesta? Näin tehdään muissa maissa. Jotkin maat ovat ottaneet käyttöön maahantulorajoituksia. Miksi me emme tee niin? Miksi saksalaisen lentoyhtiöni ja muiden lentoyhtiöiden koneet saavat edelleen liikennöidä kaikkialla maailmassa? Emme tiedä mitään tartuntareiteistä. Meillä ei ole aavistustakaan siitä, miten pitkä itämisaika on. Onko se oikein? Miksemme keskustele rehellisesti karanteenin määräämisestä? Mielestäni toimisimme tällöin vastuullisesti, ja mielestäni jäsenvaltioiden ja komission toteuttamat toimet ovat olleet sekä riittämättömiä että vastuuttomia. Arvostelen niitä tämän johdosta ja haluaisin pyytää teitä - jotka kannatte vastuun tästä kysymyksestä - perustelemaan näitä toimia Euroopan kansalaisille.
Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ministeriä hänen selvityksestään. Neuvoston kokous järjestettiin tietenkin ajankohtana, jolloin sarsia koskevat huhut ja spekulaatiot olivat saamassa valtavat mittasuhteet. Tätä erittäin helposti tarttuvaa tautia koskevien sekaannusten ja väärinymmärrysten vaara onkin kasvamassa hälyttävästi. Tällä hetkellä eri jäsenvaltiot antavat erilaisia neuvoja matkustamisesta epidemia-alueille. Euroopan unionin tehtävänä on pyrkiä välttämään tämäntyyppistä sekaannusta ja väärinkäsityksiä. Esimerkiksi omassa maassani on varoitettu matkustamasta ainoastaan Pekingiin, Hong Kongiin ja Guangdongin maakuntaan. Muut jäsenvaltiot ovat antaneet matkustusvaroituksen kaikista epidemia-alueista. Miksei unioni ole antanut asiasta selviä ohjeita? Jäsenvaltioiden ohella myös Euroopan unionin olisi ryhdyttävä toimiin tässä asiassa. Se ei kuitenkaan riitä. Sars on mitä suuremmassa määrin valtioiden rajat ylittävä ongelma, ja se muistuttaa meitä siitä, että samankaltaisia ongelmia voi ilmetä myös muiden tartuntatautien yhteydessä. Kun näemme, miten nopeasti sars on levinnyt - ehkei vielä Euroopassa mutta eittämättä muualla - meidän on otettava tästä opiksi, eikä ainoastaan nyt sarsin osalta.
Toukokuun 6. päivänä kokoontunut neuvosto pyysi komissiota jatkamaan sarsia koskevien EU:n toimien koordinointia sekä harkitsemaan tartuntatauteja ja terveysuhkia koskevan yleisen valmiussuunnitelman laatimista. On jälleen kerran ehdotettu eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista. Ehkä tämä riittää tässä vaiheessa. Ehkäpä sars ei tosiaankaan ole levinnyt niin laajalle, että se edellyttäisi toimien kiristämistä.
Mitä olisimme tehneet, jos tilanne olisi riistäytynyt käsistä? Niin olisi voinut tapahtua. Se olisi voinut tapahtua jo nyt. Esimerkiksi Torontossa, joka ei suinkaan ole mikään kehitysmaa vaan lääketieteessä pitkälle kehittynyt kaupunki, puhkesi äkillisesti sars-epidemia. Se olisi voinut tapahtua myös meillä. Mitä olisimme tehneet? Olisimmeko pyytäneet Euroopan komissiota konsultoimaan ja koordinoimaan? Olisimmeko kutsuneet koolle kokouksen todetaksemme, mitä asialle voitaisiin tehdä? Emme, sillä Euroopan komissiolla ei olisi ollut mahdollisuuksia toteuttaa kriisinhallintatoimenpiteitä. Mielestäni Euroopan komission olisi laadittava tällaisia tilanteita varten valmiussuunnitelma, toisin sanoen suunnitelma, jonka avulla voimme ryhtyä käytännön toimiin hätätilanteissa ja ottaa käyttöön yhdysvaltalaisten ja kanadalaisten kollegojemme toteuttamien toimenpiteiden kaltaisia toimia. Niiden avulla voimme määrätä eristykseen potilaat, joiden epäillään saaneen tartunnan, asettaa käyttöön lisämäärärahoja viruksen leviämisen estämiseksi ja tukea ihmisiä, jotka ovat vapaaehtoisesti eristyksissä tai jotka on määrätty eristykseen.
Ongelmat ovat kuitenkin laaja-alaisia. Kyse ei ole yksistään sarsista. Komission jäsen Byrne ilmoitti parlamentille 7. huhtikuuta, että sars-virus on mahdollisesti siirtynyt ihmisiin eläimistä. Muistutan teitä viime vuosisadalla riehuneesta hongkongilaisesta flunssasta ja viime vuosisadan Espanjan taudista, virusmutaatioista sekä Alankomaita tällä hetkellä vaivaavasta linturutosta, josta Maailman terveysjärjestö on ilmaissut olevansa huolissaan. Mitä meidän olisi tehtävä näiden suhteen?
Euroopan komissiolla on oltava valmiudet toteuttaa nopeasti käytännössä kriisinhallintatoimenpiteitä etenkin tämäntyyppisissä tilanteissa. Olen myös tyytyväinen siihen, mitä ministeri totesi tästä asiasta. On todellakin aika, että kansanterveyden asemasta määrätään ja sen asemaa lujitetaan perustamissopimuksessa.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ihmisiä ei voida rokottaa etukäteen uusia tauteja vastaan. Ihmisiä ei voida myöskään parantaa lääkkeillä jälkikäteen. Seurauksia voidaan rajoittaa vain kolmella eri tavalla. Ensimmäinen keino on rajoittaa tartuntamahdollisuuksia. Toinen keino on lujittaa ja nopeuttaa tieteellistä tutkimusta tällaisten tautien ennaltaehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Kolmas keino on tarjota apua tautiin sairastuneille niin, että parannetaan heidän selviytymismahdollisuuksiaan. Sarsin leviämisen torjunnassa kiinnitetään perusteellista huomiota vain tähän kolmanteen keinoon. Sairaalat valmistautuvat siihen, että niillä on käytettävissä eristyshuoneet ja hengityslaitteet. On hyvä asia, että varaudumme jo nyt siihen, että infektio voi saada merkittävän jalansijan Euroopassa, mutta näyttää siltä, että tämän pidemmälle emme ole valmiita menemään.
Toiseksi mainittua keinoa ei ole juurikaan hyödynnetty. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat vähentäneet uusien tautien tieteellistä tutkimusta. Nykypäivän asiantuntijat ovat aiheesta kiinnostuneita vapaaehtoisia tutkijoita, joiden on pitänyt luopua muusta lääketieteen ja biologian alan tutkimuksesta. Tilanteen on muututtava, jos haluamme, että meillä on valmiudet torjua ja hävittää uudet sairaudet tehokkaasti lyhyellä aikavälillä.
Suurimmat puutteemme liittyvät ensin mainittuun keinoon, taudin maailmanlaajuisen leviämisen hillitsemiseen. Kaakkois-Aasiasta tulevat ihmiset voivat tuoda sarsin nopeasti pitkien välimatkojen yli muihin maihin kansainvälisen lentomatkustamisen takia. Euroopan viidenneksi suurimmalla lentokentällä, Alankomaiden Schipholin lentokentällä, saapuville matkustajille ei juurikaan tehdä tarkastuksia. Kaakkois-Aasiasta tulevien matkustajien sallitaan jatkaa matkaansa suoraan. On itse asiassa ihme, ettei tautiin ole sairastunut useampia ihmisiä Euroopassa.
Euroopan komission esitettyä julkilausumansa pyysin 7. huhtikuuta, että tulevan lentoliikenteen muodostamien riskien takia ryhdyttäisiin toimiin, joihin sisältyy tarvittaessa myös aiemmin mainittu tartunnanvaarassa olevien ihmisten pakollinen eristäminen tietyksi ajaksi. Olen yllättynyt, että kuultuaan ensin Maailman terveysjärjestöä neuvosto päätti 6. toukokuuta, ettei se ota käyttöön eristämistoimia vaan turvautuu niiden asemesta lähtömaassa tehtäviin tarkastuksiin ja asianomaisten kirjallisiin kannanottoihin. Toivon, ettemme joudu myöhemmin tilanteeseen, jossa joudumme toteamaan, että olemme epäonnistuneet vakavasti yrityksissämme pitää tämä tauti loitolla maistamme, ja olkaamme tyytyväisiä vapaaseen lehdistöömme, joka tiedotti meille asiasta hyvissä ajoin, toisin kuin Kiinassa.

Mussa (UEN).
 Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, tarkastelimme sars-kriisiä viimeksi 7. huhtikuuta, jolloin pohdimme, miten pysäyttää viruksen leviäminen, joka koskettaa enemmän tai vähemmän kaikkia jäsenvaltioita samoin kuin muita valtioita.
Minun on tähdennettävä, että muutamat maat, myös Italia, ovat hyväksyneet lähes kaikki UEN-ryhmän komissiolle esittämät asiaa koskevat ehdotukset. Tuolloin esittämässäni puheessa varoitin siitä, että virus voi siirtyä tavaroiden ja eläinten välityksellä sellaisista tartunnan saaneista maista, joiden ei vielä tiedetty olevan tartunta-alueita. Mahdollisuuksista ja välttämättömyydestä pysäyttää viruksen leviäminen on keskusteltu kuumeisesti, ja näkemykset ovat vaihdelleet optimistisista pessimistisiin. Tämän vaikean jakson jälkeen Euroopan maat kiinnittävät nyt enemmän huomiota kysymykseen, ja myös ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä on lisätty, mutta meidän on nyt aika pohtia erästä toista tekijää. Useissa jäsenvaltiossa ongelmaksi on muodostumassa julkinen terveydenhuolto - onko sars-potilaiden hoitamiseksi riittävästi henkilökuntaa, resursseja ja välineitä? On aika kysyä itseltämme, onko kaikilla jäsenvaltioilla tällaiset valmiudet ja asianmukaiset keskukset sarsin kaltaisten erittäin helposti tarttuvien tautien hoitamiseksi; jos niillä ei ole tällaisia valmiuksia, kaikki toimenpiteet, joilla viivytetään sarsin leviämistä Eurooppaan, ovat turhia.
Haluaisin vielä lisätä, että kiireellisimpiä kysymyksiä ovat tällä hetkellä seuraavat: Sairaalainfektioiden torjumiseksi välttämättömiä alipaineistettuja eristyshuoneita on vähän tai ne jopa puuttuvat täysin Euroopan unionin jäsenvaltioiden suurimmista sairaaloista. Tautiin hyvin todennäköisesti sairastunutta potilasta ei voi määrätä eristykseen, jos hän kieltäytyy siitä, sillä pakkohoidosta ei ole säädetty laissa mielenterveyssyistä määrättävää pakkohoitoa lukuun ottamatta. Meidän on alettava pohtia koulutusta ja asiantuntevien terveydenhuoltoryhmien perustamista yksittäisiin maihin sellaisia sarsin kaltaisiin tauteihin sairastuneita potilaita varten, joille ei voida antaa erityistä vaan ainoastaan täydentävää hoitoa ja jotka tarvitsevat useiden eri alan asiantuntijoiden, kuten keuhkolääkärien, virologien, anestesialääkärien, elvytykseen perehtyneiden asiantuntijoiden, sisätautilääkärien, ravitsemusterapeuttien, apua samoin kuin hoitohenkilöstöä, jolla on valmiudet hoitaa sarsiin sairastuneita potilaita.
Haluaisin kehottaa teitä pohtimaan tätä virustautia todisteena siitä, että Eurooppaan voi levitä aikaisemmin tuntemattomia tauteja tai että maailmanlaajuistumisen myötä Euroopassa voi puhjeta uudelleen tauteja, jotka olemme jo kerran hävittäneet, kuten totesin 14. marraskuuta 2001 esittämässäni puheessa. Euroopan parlamentin ja tässä tapauksessa myös komission - jolle osoitan sanani - on otettava opiksi tästä tapauksesta ja tunnustettava julkisten terveyspalvelujen ensisijaisen tärkeä asema.

Pannella (NI).
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, 7. toukokuuta eräs komission jäsen, joka ei ole tänään läsnä parlamentissa - mistä olen pahoillani, sillä olisin kerrankin halunnut onnitella komission jäsentä - totesi, että olemme kehittäneet eläinten tartuntatautien torjumiseksi huipputason järjestelmän ja perustaneet eläinlääketieteen asiantuntijoiden komitean, joka vahvistaa jokaisessa jäsenvaltiossa noudatettavat säännöt, mutta ihmisten terveyden alalla meillä ei ole mitään sananvaltaa. Toistan, meillä ei ole tässä asiassa mitään sananvaltaa. Sattumoisin komissiolla ei myöskään ole toistaiseksi ollut mitään sanomista tästä asiasta parlamentissa.
Tämä järjetön tilanne ilmentää kuitenkin näitä aikoja. Olen yhtä mieltä muutamista jäsen Mussan juuri esittämistä huomautuksista, mutta meidän on muistettava, että Antonio, sinä vaadit monien muiden parlamentin jäsenten tavoin samalla myös rakenneuudistuksia, sairaalarakenteiden ja jopa tieteellisten rakenteiden uudistamista. Rakenneuudistuksista on ensin äänestettävä, ne on hyväksyttävä ja sen jälkeen ne voidaan panna täytäntöön; sen jälkeen tulevat lahjukset ja muut asiaan liittyvät. Meillä on kuitenkin oltava suuntaviivat.
Tänään tarkasteltavaan aiheeseen liittyy kuitenkin eräs näkökohta, joka koskee kaupan erioikeuksia, joilla on toisinaan sama asema tässä kysymyksessä kuin poliittisilla ja järjestelmään liittyvillä eduilla on kommunistisissa tai totalitaarisissa valtioissa -kutsukaamme niitä kommunistisiksi valtioiksi. (On olemassa joitakin fasistisia ja natsilaisia muunnelmia, mutta pohjimmiltaan kyse on samasta asiasta). Meitä uhkaa itse asiassa kontrolloimattomien zoonoosien puhkeaminen: toisin sanoen taudit voivat siirtyä eläimistä ihmisiin. Euroopan - omien maittemme - kansanterveyteen kohdistuu yhä suurempi, äärettömän vakava uhka, sillä maailmanlaajuistuminen voimistuu entistä enemmän ja tiheästi asuttujen alueiden määrä kasvaa. Eurooppa on kärsinyt useiden kuukausien ajan ortomyksoviruskannoista, jotka aiheuttavat - toistan, jotka aiheuttavat parhaillaan, toisin sanoen juuri nyt, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - äärettömän vaarallisia lintuinfluenssapesäkkeitä. Euroopassa on tällä hetkellä muutamia erittäin vaarallisia lintuinfluenssapesäkkeitä, joiden vaarallisuutta usein vähätellään. Miksi näin tehdään? Jotta emme pysäyttäisi valtavaa elintarviketuontien virtaa. Rokotusten käyttöönottamisella olisi tietenkin vaikutuksia näiden elintarvikkeiden vientiin. Siksi päätimme hävittää taudin teurastamalla maatilojen koko karjan - yksistään Alankomaissa ja Belgiassa hävitettiin 25 miljoonaa eläintä! On totta, että nämä eläimet maksavat meille dollarin päivässä - tällaista summaa emme maksa aina edes työttömillemme - mutta myös teurastuksia varten myönnetään tukea.
Meiltä puuttuu siten erityistietämys - useiden vuosien jälkeen en ole vieläkään varma, mikä ero on hiv:llä ja aidsilla. Voimme vain sanoa, että tartuntatautien asiantuntijat pelkäävät syksyllä tartuntatautien räjähdyksenomaista kasvua, joka ylittää tavanomaisen kausivaihtelun rajat. Haluaisin korostaa, että yksistään Italiassa Espanjan tautiin kuoli 600 000 ihmistä - yhtä paljon kuin jossakin maailmansodassa. Olkaa tarkkaavaisia! Tämä ei ole Eurooppaa, vaan Euroopan puutetta.

Podestà (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, saimme tietoa tämän taudin leviämisestä ensimmäisen kerran vajaat kaksi kuukautta sitten, ja tähän mennessä tietoon on tullut jo 7 000 tautitapausta ja 500 kuolemantapausta. Unionin jäsenvaltioissa tietoon on tullut yli 20 tartuntatapausta.
Arvoisa ministeri, Italian terveysministerin, professori Sirchian koolle kutsumassa neuvoston ylimääräisessä kokouksessa aikaansaadut tulokset olivat vähämerkityksisiä ja epätyydyttäviä, joskaan eivät täysin merkityksettömiä. Kokouksessa ehdotettiin, että lentokentillä otettaisiin käyttöön kahden kuukauden kuluessa lääketieteellisiä suojelutoimia tartunta-alueille, toisin sanoen Kiinaan, Hong Kongiin ja muille epidemia-alueille, matkustavien ihmisten tarkastamiseksi. Lisäksi neuvoston ylimääräisessä kokouksessa päätettiin perustaa eurooppalainen koordinointikeskus, jonka tehtävänä on käsitellä terveyskriisejä ja jonka on määrä aloittaa toimintansa vuonna 2005.
Uskon, että etenkin Italian ja Espanjan esittämistä pyynnöistä huolimatta olemme luovuttaneet pelkästään taloudellisista syistä. Arvoisa ministeri, te totesitte, että seurauksena olisi vaikea taloudellinen ja yhteiskunnallinen ilmapiiri. Katsomme, että kansalaisten terveyden tarkastelussa ei suinkaan tule rajoittua lyhyen aikavälin taloudellisiin vaikutuksiin; tämä näkökohta on tietenkin pidettävä mielessä, mutta sitä ei saa asettaa kansalaisten terveyden edelle.
Jäsen Roth-Behrendt totesi aivan oikein, että me emme tiedä tästä taudista mitään, ja se on totta, mutta emme ole ottaneet käyttöön aidosti yhtenäistä ja tehokasta Euroopan laajuista suodatinta. Jäsen Panella puolestaan huomautti, miten järjetöntä on, että meillä on käytössämme huippuluokan järjestelmä eläinten tartuntatautien torjumiseksi mutta ihmisten suojelemiseksi ei ole minkäänlaista järjestelmää. Kaikki valta on edelleen jäsenvaltioilla, jotka asettavat taloudelliset näkökohdat kansalaisten terveyden edelle.
Aiemmin mainittiin, että Espanjan tautiin kuoli satoja tuhansia ihmisiä. Hyvät kollegat, se ei ole totta - tautiin väitetään kuolleen yli 20 miljoonaa ihmistä! Hiljattain, vuonna 1957 riehuneeseen aasialaiseen influenssaan menehtyi miljoona ihmistä, ja vuonna 1968 hongkongilainen influenssa aiheutti 700 000 ihmisen kuoleman. Mietin, miten seuraamme epidemiariskiä Afrikan ja Intian kaltaisissa maissa, joiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat täysin riittämättömiä epidemian valvomiseksi, kun otetaan huomioon, että jopa Toronto on ajautunut kriisiin.
Arvoisa ministeri, tämän vuoksi uskon, että neuvoston tai komission on muutettava kantaansa, nopeutettava päätöksentekoaan ja muutettava kansalaisten terveyttä koskevia toimintalinjoja.

Malliori (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, äkillinen vakava hengitystieoireyhtymä on uusi muistutus tarpeesta koordinoida kansanterveysalan toimia.
Emme voi puhua tartuntatautien tai muiden tautien ennaltaehkäisystä, valvonnasta ja oikea-aikaisista toimista, ellemme luo olosuhteita yhteisötason yhteistyölle etenkin nyt, kun unioni laajentuu ja kansalaiset voivat matkustaa helposti ja nopeasti.
Olen tyytyväinen, että kaikki puheenvuoron käyttäneet parlamentin jäsenet olivat yksimielisiä tästä tarpeesta; näin ei ole käynyt koskaan aikaisemmin. Ympäristöongelmien tapaan myöskään tartuntataudit eivät tunne rajoja. Atyyppisen keuhkokuumeen kaltaisten tartuntatautien pysäyttäminen edellyttää avoimuutta ja suoraa tiedottamista, tehokkaasti toimivaa valvontajärjestelmää ja terveydenhuoltojärjestelmiä, joilla korjataan byrokraattiset puutteet ja tarjotaan parhaita mahdollisia yleisen edun mukaisia palveluja.
Maailman terveysjärjestöllä WHO:lla on keskeinen rooli, ja siksi WHO:n, Euroopan komission ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö on ollut tehokasta. On tärkeää korostaa, että Euroopan unionissa toteutetuilla toimilla on rajoitettu taudin leviämistä, ja mikä tärkeintä, jäsenvaltioissa ei ole vielä ilmennyt yhtään kuolemantapausta.
Mitä tulee viime viikolla järjestettyyn neuvoston ylimääräiseen kokoukseen, mielestäni on tärkeää, että neuvosto kiirehtii sars-erityisasiantuntijaryhmän perustamista. Tämän asiantuntijaryhmän tehtävänä olisi laatia Euroopan laajuisia yhteisiä ohjelmia ja terveystoimiin liittyviä neuvoja sekä antaa tietoa tähän mennessä toteutetuista toimista ja niiden tuloksista. On myös välttämätöntä antaa kaikenlaista apua tartunta-alueille. Maastapoistumisasemia on valvottava samaan tapaan - ellei tarkemmin - kuin maahantuloasemia käyttäen kaikkia hallinnollisia ja tieteellisiä keinoja.
Haluaisin ilmaista huoleni tähän mennessä päätettyjen toimenpiteiden asianmukaisesta soveltamisesta. Komission olisi järkevää käyttää vaikutusvaltaansa asian edistämiseksi. Saanen lopuksi kiittää puheenjohtajavaltio Kreikkaa sen vastaanottavuudesta ja valmiudesta kutsua koolle neuvoston ylimääräinen kokous.

Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ihmiset ovat huolissaan sarsin takia. Kuten aiemmin on jo monta kertaa todettu, ihmiset tuntevat suurta epävarmuutta, ja se tekee koko kysymyksestä tietenkin hyvin vaikean. Minulla on tästä henkilökohtaista kokemusta: perheenjäsenteni on määrä matkustaa Kiinaan liikematkalle. Tämä tilanne koskettaa useita eurooppalaisia perheitä, eikä meillä itse asiassa ole valmiuksia antaa minkäänlaisia selviä neuvoja, mikä on hyvin vaikeaa.
Haluaisin korostaa tätä avainsanaa, Kiinaa. Meidän on tuomittava Kiinan hallituksen riittämättömät toimet asian ratkaisemiseksi. Ensin se vähätteli ja salaili asiaa, minkä jälkeen se ylireagoi - ainakin joissakin tapauksissa - ja ryhtyi jopa toimenpiteisiin, jotka ovat ominaisia poliisivaltiolle. Mielestäni sen menettely on jälleen uusi todiste siitä, että diktatuurit ovat kykenemättömiä vastaamaan asianmukaisesti nykyaikaisten yhteiskuntien haasteisiin. Tämä on vain yksi niistä lukuisista syistä, joiden takia meidän on jatkettava ihmisoikeuksien ja demokratian puolustamista myös Kiinassa.
Mitä me teemme nyt Euroopassa? Olen hyvin kiitollinen neuvoston puheenjohtajalle, professori Stéfanisille, samoin kuin professori Sirchialle ja professori Matteille, jotka ovat tukeneet tätä aloitetta hyvin aktiivisesti, ja olen hyvin kiitollinen siitä, että tämä kysymys on otettu neuvoston esityslistalle. On ilmeistä, etteivät tulokset ole toiveittemme mukaisia, mutta on tärkeää päästä alkuun, ja seuraava neuvoston kokous voi olla menestyksekkäämpi.
Euroopassa on sisämarkkinat. Mielestäni nyt on jälleen kerran aika muistuttaa siitä, että sisämarkkinat voivat toteutua ja voimme hyötyä aidosti niiden eduista vain, jos otamme huomioon suppean taloudellisen näkökohdan ohella myös muut näkökohdat. Tällaisia on useita, ja terveys on niistä yksi. Jotkut tahot maassani ovat todenneet, että Euroopalla ei pitäisi olla minkäänlaista toimivaltaa terveyden suojelussa. Minä en kuulu heihin. Mielestäni Euroopan unionin toimivaltuuksia on lisättävä ainakin tartuntataudeilta suojaamista ja bioterrorismia koskevissa kysymyksissä. Olen jo keskustellut tästä ongelmasta komission jäsenen Byrnen ja valmistelukuntaan osallistuvien jäsentemme kanssa. Jäsen Brok, joka on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puheenjohtaja valmistelukunnassa, on tietenkin seurannut tätä keskustelua, ja hän on kanssani yhtä mieltä siitä, että unionin toimivaltuuksia on lisättävä.
Se ei kuitenkaan ole mikään yleislääke. Emme voi siirtää tämänhetkisen kriisin tarkastelua valmistelukunnan alaisuuteen, vaan meidän on tarkasteltava huolellisesti, minkälaisiin toimenpiteisiin voisi olla asianmukaista ryhtyä jo nyt. Siksi on oikein vapauttaa nopeasti käyttöön tutkimusmäärärahoja, kuten esimerkiksi jäsen Roth-Behrendt totesi. Kuten jäsen Maaten huomautti, on oikein antaa yhdenmukaisia suosituksia matkustamisesta Euroopan unioniin ja Euroopan unionin ulkopuolelle. Mielestäni meidän olisi tehtävä nämä asiat nopeasti, mutta samalla meidän olisi annettava oikea viesti valmistelukunnassa.

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, sars on valtava haaste EU:lle ja ehdokasvaltioille, ja kuten ministeri totesi, emme tiedä viruksen aiheuttajaa. Koska kuolleiden määrä nousee ja tauti leviää edelleen Kiinassa, myös EU:ssa on esiintynyt tautitapauksia, vaikka Euroopassa tauti näyttääkin olevan hyvin hallinnassa. Kuusi prosenttia sarsiin sairastuneista ihmisistä kuolee. Esimerkiksi yhdellä henkiin jääneistä, vasta 34-vuotiaalla Henry Likyuen Chanilla oli korkea kuume ja raastava yskä, ja suihkussa käynti tuntui hänen mukaansa siltä, kuin hän olisi juossut maratonin.
Yhdysvaltain Atlantassa sijaitsevan seurantakeskuksen kaltaista EU:n tautientorjuntakeskusta koskeva ehdotus, joka ei suinkaan ole uusi ajatus ja joka sisältyy kansanterveyden alan toimintaohjelmaan, on askel kohti parempaa koordinointia. Keskuksen on kuitenkin määrä aloittaa toimintansa vasta vuonna 2005. Onko se liian vähän liian myöhään? Keskuksen perustaminen voi olla askel oikeaan suuntaan tulevaisuuden kannalta, mutta on hyvin tärkeää, että neuvosto on avoin niiden lisäresurssien suhteen, joita se asettaa tämän sarsin lisäksi myös muita tuberkuloosiin, isorokkoon ja bioterrorismiin liittyviä kysymyksiä tarkastelevan keskuksen käyttöön.
Kansanterveyspolitiikassa EU:n toiminta perustuu juuri yhteistyön tuomaan lisäarvoon, mutta tämä kaikki maksaa ja meidän olisi oltava hyvin avoimia sen suhteen. Jäsen Roth-Behrendt ja Liese mainitsivat tutkimusnäkökohdasta, ja myös minun käsittääkseni tutkimuksen pääosasto kohdentaa varoja tähän tarkoitukseen. On tärkeää, että asia tehdään selväksi, ja ehkäpä ministeri voi kertoa meille lisää tästä aiheesta. Kuten tiedämme ja hän on todennut, tämän vaarallisen muuttuvan viruksen alkuperää ei ole vielä tunnistettu, ja meidän on saatava lisätietoa sen aiheuttajasta.
Sars on valitettavasti tullut jäädäkseen. Voimme tehdä kaiken mahdollisen tutkimuksen, varhaisvaroitusjärjestelmien, tautientorjuntakeskusten, koulutuksen ja tiedottamisen avulla, mutta nykytilanteen pitäisi herättää jokainen kansanterveyden alalla toimiva henkilö. Meidän on tehtävä yhteistyötä Euroopan unionissa ja maailmanlaajuisesti suojellaksemme kansanterveyttä tulevaisuudessa, ja meidän on harkittava vakavasti, miten se tehdään.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, sars ei ehkä aiheuta politiikassa suurta paloa, mutta kansalaisiamme se epäilemättä huolestuttaa. Neuvoston ja Euroopan komission viime viikolla antama vastaus oli mielestäni riittävä. Ne meistä, jotka tietävät, mitä olisi mahdollisesti pitänyt tehdä, olivat kuitenkin todella pettyneitä. On totta, ettei sars ole vielä johtanut kuolemantapauksiin Euroopassa. Haluaisin kuitenkin yhtyä kollegoideni Roth-Behrendtin, Maatenin ja Liesen näkemykseen, jonka mukaan tämä ei tarkoita sitä, että kaikki on tällä hetkellä hyvin sillä tällaisen vaikutelman voi saada. Meillä on itse asiassa aivan liian vähän tietoa siitä, mistä tauti on peräisin ja miten se leviää. Emme tiedä rokotteista mitään. Mitään näistä kysymyksistä ei otettu esille neuvoston kokouksessa. Minusta se on valitettavaa.
Toinen mielestäni valitettava seikka on se, ettei lentokoneesta poistuvien matkustajien tarkastamiseksi sovittu lisätoimenpiteistä, sillä näin luotaisiin vain näennäistä turvallisuutta. Mitä sitten tapahtuikaan? Muutamia päiviä myöhemmin Italian hallitus sääti kiireisesti tällaisista toimenpiteistä. Miten voin nyt suojella oman maani kansalaisia? Uskon, että tämä on pitkälti myös kollegoideni esittämä arvostelun taustalla.
Toinen näkökohta, jonka haluaisin mainita, liittyy kansanterveysalaa koskevaan kuudenteen toimintaohjelmaan. Tämä ohjelma perustuu kahteen asiaan: nopeaan hälytykseen ja ennaltaehkäisyyn. Mitä tästä onkaan pääteltävä? Että komissio tähdentää meille tehneensä nyt ensimmäisen kerran jotain kansanterveyden alalla, vaikkei terveys kuulukaan komission toimivaltaan. Tältä osin panen merkille, että komissiolla on itse asiassa tällä alalla toimivaltaa mainitun kuudennen toimintaohjelmansa puitteissa.
Palaan nyt kollegoideni Maatenin, Roth-Behrendtin ja Trakatellisin huomautuksiin siitä, miksei yhteyksien jäljittämiseksi, rokotteiden kehittämiseksi ja muiden toimien toteuttamiseksi vapauteta välittömästi lisämäärärahoja. Arvoisa puhemies, mielestäni tämä tarkoittaa, että resurssit ovat riittämättömät, ja meidän on nyt ryhdyttävä välittömästi toimiin auttaaksemme ongelmissa ja vähentääksemme tietämättömyyttä, ei ainoastaan sarsiin liittyvissä kysymyksissä vaan myös kaikissa muissa esiin tulevissa asioissa, jotta voimme reagoida tilanteisiin entistä valppaammin, kuten kuudennessa toimintaohjelmassa vahvistetaan. Arvoisa puhemies, on kuitenkin pohdittava myös kansanterveyteen liittyviä toimivaltuuksia. Etenkin nyt ne olisivat tarpeen.

Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Stefanis, kaksi Kiinassa työskennellyttä alankomaalaista sairaalatyöntekijää asettui vapaaehtoisesti karanteeniin palatessaan Alankomaihin. Viranomaisten pitäisi ottaa esimerkkiä heidän vastuullisesta käyttäytymisestään, eikä ainoastaan Alankomaiden viranomaisten vaan kaikkien Euroopan maiden viranomaisten. Sarsin torjuntatoimet ovat riittämättömiä. Tämä on valitettavasti ainoa mahdollinen johtopäätös tällä hetkellä. Sarsin riskit ja vaarat ovat yhä pitkälti tuntemattomia. Kuolleisuusasteen arvioitiin olevan alkuun neljä prosenttia, mutta nyt sen arvioidaan olevan 19 prosenttia. Alkuun kuviteltiin, että tartunta tapahtuu vain ilmateitse mutta nyt näyttää siltä, että virus voi siirtyä ihmiseen monia eri reittejä. Meidän on oltava äärimmäisen varovaisia sarsin kanssa.
Ensinnäkin, kuten parlamentissa on jo monta kertaa todettu, tarvitsemme yhteisiä toimia. Luottamus hallitukseen on tärkeää. Jos yksi maa väittää, ettei ole mitään syytä huoleen, ja toinen maa määrää eristyksen pakolliseksi, se ei herätä luottamusta. Meidän on myös laadittava yhteiset matkustusohjeet, sillä jokin on todellakin pielessä.
Toiseksi toimenpiteiden on tietenkin oltava vakuuttavia. Tauti on osoittautunut luultua vakavammaksi ja helpommin tarttuvaksi. On hyvä jäljittää taudin mahdolliset kantajat, mutta ensisijaisena huolenaiheenamme on tietenkin oltava tautitapauksien estäminen Euroopan unionissa. Italia on täysin oikeassa määrätessään eristyksen pakolliseksi riskialueilta tuleville ihmisille. Oikeassa ovat myös ne, jotka sanovat, etteivät ankarat toimenpiteet anna ehdotonta suojaa, mutta niiden ehdottaminen ei tarkoita, että luodaan näennäistä turvallisuutta. Tällaisilla toimenpiteillä vähennetään osaltaan taudin kantajien määrää. Paniikki voidaan estää ryhtymällä asianmukaisiin toimenpiteisiin eikä toimimalla ikään kuin mikään ei olisi huonosti.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on nyt otettava vastuuta. Sars-tapauksia on havaittu myös Kreikassa ja Suomessa. Emme saa jättää karanteenia koskevaa kysymystä vastuullisten ihmisten henkilökohtaiseksi päätökseksi. Voisimme ottaa mallia mainitsemistani vastuullisista sairaalatyöntekijöistä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Stefanis, lopuksi totean, että olette kuullut keskustelun aikana, miten olemme kaikki pitkälti yhtä mieltä entistä tiukemmasta ja selkeämmästä lähestymistavasta. Mitä te aiotte tehdä tämän keskustelun johdosta?

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaikki merkit viittaavat siihen, että sars on tullut jäädäkseen. Kehittyneissä länsimaissa tilanne pysyy näillä näkymin hallinnassa, mutta köyhille kehitysmaille siitä saattaa tulla uusi suuri vitsaus. Vitsaus, joka suoraan ja taloudellisten seurannaisvaikutusten kautta lisää köyhyyttä, kurjuutta ja kuolemia. Epidemia uhkaa jo nyt Aasian maiden ennestään huonoa talouskasvua ja heijastevaikutusten kautta koko maailmantaloutta. Meidän on myös varauduttava suureen humanitaarisen avun tarpeeseen.
Epidemia on kestänyt vasta kahdeksan viikkoa, mutta yksi asia on varma: päättäjät ovat keskeisessä roolissa. On taattava, että maailmassa on vakautta ja järjestystä, sillä se on terveydenhuoltojärjestelmien ja ennaltaehkäisyn kannalta ratkaisevaa.
Suomessa on todettu vasta yksi tartuntatapaus: kyseessä oli henkilö joka sairastui palattuaan Toronton-matkalta. Kanadan korkea terveysviranomainen on kuitenkin kiirehtinyt kiistämään tartuntamahdollisuuden. Toronto Star -lehdessä julkaistussa lausunnossa todetaan muun muassa: "Ellei joku ole onnistunut livahtamaan sairaalaan karanteenissa olevan sars-potilaan luo, on väite Kanadassa saadusta tartunnasta kerrassaan typerä." Tällaiset lausunnot tuovat elävästi mieleen entisen itäblokin maiden johtajien asenteen: "Meillä eivät taudit tartu". On uskomatonta, että Kanadan terveysviranomaiset sortuvat lapselliseen arvovaltakiistelyyn siitä, mistä tauti on peräisin.
Tällainen asenne ei palvele ketään. Jos kerran tartuntatapauksia todetaan, pitäisi terveysviranomaisella olla muuta tekemistä kuin maansa elinkeinoelämän ja turismin suojelu. Yleisellä tasolla se osoittaa, miten huonosti länsimaiden viranomaiset ovat henkisesti varautuneet uusien vaarallisten tartuntatautien leviämiseen. EU:n jäsenvaltioiden terveysministerien ylimääräinen kokous toimintasuosituksineen oli kuitenkin tärkeä ensiaskel, mutta me odotamme lisää. Tartuntatautien kohdalla EU tarvitsee lisää toimivaltaa.
Vielä yksi yksityiskohta sars-tilanteessa ansaitsee kommentoinnin: Italia oli tyytymätön ministerineuvoston päätöksentekoon sars-taudin ehkäisyä koskevissa toimissa ja päätti tilapäisesti irtautua Schengenin sopimuksesta voidakseen itse tarkistaa maahantulijoiden terveydentilan. Olkoon Italian päätös tarpeen tai hätävarjelun liioittelua, se joka tapauksessa osoittaa, kuinka joustavia keskeiset EU-sopimukset voivat poikkeustilanteissa olla, jos jäsenvaltio kykenee perustellusti esittämään niiden noudattamatta jättämistä. EU on tältä osin selvinnyt käytännön testistä hyvin arvosanoin.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, kaksi asiaa herättävät tällä hetkellä pelkoa: tunnistettua virusta vastaan ei ole rokotetta eikä kansallisilla ja yhteisön viranomaisilla ole asianmukaisia valmiuksia torjua virusta, joka ei tunne rajoja. Yhdelläkään viruksella ei ole kykyä ymmärtää toissijaisuutta, suhteellisuutta ja alueellisuutta koskevia käsitteitä. Se yksinkertaisesti leviää kuten tahtoo. Siksi jäsenvaltioiden olisi luovuttava siitä käsityksestä, että ne suojelevat väestöään puolustamalla itsemääräämisoikeuttaan tai että ne suojelevat talouksiaan vetoamalla toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteisiin.
On tärkeää, että tuemme komission jäsenen ehdotusta tartuntatautikeskuksen perustamisesta, mutta meidän olisi vaadittava, että kukin jäsenvaltio antaa varoja tätä keskusta varten. On järjetöntä pyrkiä varmistamaan, että meillä on elin, jonka tehtävänä on käsitellä tartuntatauteja pitkällä aikavälillä mutta jolla ei ole resursseja suoriutua tehtävästään tehokkaasti.
Tänään en ole vielä saanut kuulla - ehkä jäin jostakin paitsi, sillä myöhästyin vähän neuvoston puheenjohtajan puheenvuoron alusta - miten rokotteen kehittämisessä on edistytty. Tiedän, että viruksen tunnistamisessa on edistytty, mutta miten on edistytty rokotteen tunnistamisessa?
Tiedän, että Kreikassa ollaan huolestuneita vuonna 2004 järjestettävien olympialaisten vuoksi ja että aiheesta keskustellaan monella eri taholla. Minun maassani Irlannissa järjestetään tämän vuoden kesäkuussa kehitysvammaisten Special Olympics -tapahtuma. Kisoihin matkustaa noin 7 000 urheilijaa 166 maasta eri puolilla maailmaa. 500 näistä 7 000 urheilijasta tulee sarsin koettelemilta alueilta. Irlannissa ja etenkin kisoja isännöivissä kaupungeissa ollaan selvästi huolissaan. Itse en ole vaatimassa Special Olympics -kisojen kieltämistä. Haluan, että kisat järjestetään, mutta haluan vakuuttaa ihmisille, että Euroopan unionissa ja jäsenvaltioissa toteutetaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei sars-virus leviä.

Stefanis
Hyvät parlamentin jäsenet, monet kiitokset hyvin mielenkiintoisista kysymyksistänne, joihin yritän vastata. En voi vastata niihin kaikkiin yksityiskohtaisesti, koska ymmärtääkseni aikaa on rajoitetusti, mutta yritän parhaani.
Ensin tarkastelen atyyppiseen keuhkokuumeeseen tai sarsiin liittyvää yleistä tilannetta. Kuten totesin, olemme saaneet kuulla komissiolta ja WHO:n pääjohtajalta Brundtlandilta, jolla on kokonaisvaltainen käsitys tilanteesta, että vaikka virus on tunnistettu, mikä on itse asiassa tapahtunut ennätysajassa verrattuna aiempiin tapauksiin, ja olemme tunnistaneet viruksen molekyylirakenteen, emme ole edistyneet merkittävästi viruksen luonnollisen taustan eli sen leviämistavan selvittämisessä, eikä tautia vastaan annettavan tehokkaan rokotteen tai taudin hoitamisessa käytettävien antiviraalisten aineiden kehittämisessä ole tapahtunut näkyvää edistystä. Siksi hoidossa keskitytään yksistään oireiden lievittämiseen, ja ainakin potilaiden kannalta on ehdottoman välttämätöntä, että sars-tapaukset eristetään, jottei virus leviä ja aiheuta sairaalainfektioita. Tämän vuoksi on suositeltava, että jokaisen maan, jolla ei ole käytössään alipaineistettuja tiloja, olisi hankittava sellaiset. Tämä on hyvin yksinkertainen toimenpide, jolla rajoitetaan viruksen leviämistä ja estetään sairaalainfektiot.
Haluaisin selventää Alankomaissa ja Kreikassa todettuja tapauksia. Kreikassa on eilisestä alkaen ollut yksi epäilty - ei vahvistettu - tartuntatapaus, jota tutkitaan parhaillaan. On kuitenkin tosiasia, että myös Euroopassa on ilmennyt tautitapauksia. Kuten jo totesin, onneksi yksikään ei ole johtanut kuolemaan. Olen erityisen tyytyväinen laajaan yhteisymmärrykseen tarpeesta antaa kansanterveydelle ensisijainen asema EU:n perustamissopimuksessa ja yleensä kaikissa EU:n toimissa. Kuuntelin, miten jäsen Panella viittasi siihen järjettömään tilanteeseen - joka todellakin on järjetön - että meillä on suoja zoonooseja vastaan mutta ihmisten terveyttä ei suojella. Tätä on tarkasteltava myös valmistelukunnassa, mutta voisimme ehkä ryhtyä tämänsuuntaisiin yhteisiin toimiin jo nyt. Tämä vaihtoehto on nyt mahdollinen, ja puheenjohtajavaltio yhtyy komission pyrkimyksiin - me emme ainoastaan yhdy niihin vaan me annamme niille tukemme - edistää erilaisten tautien torjunta- ja valvontakeskuksen perustamista, ei ainoastaan tartuntatautien. On olemassa tauteja, jotka ovat yhtä merkittäviä ja vahingollisia kuin tartuntataudit. Keskus voisi muistuttaa Yhdysvalloissa sijaitsevaa tautien valvontakeskusta.
Haluaisin sanoa jotain siitä, mitä neuvoston ylimääräiseltä kokoukselta odotettiin ja mitä tuloksia lopulta saavutettiin. Aluksi todettakoon, että suhtauduin hyvin myönteisesti neuvoston kokouksen järjestämiseen ja siihen, että sarsin takia kansanterveys sai osakseen paitsi ministerien myös Euroopan kansalaisten huomion.
Toiseksi koska meidän oli laadittava yhteisesti hyväksytyt päätelmät, on ainoastaan luonnollista, että ne eivät sisällä ristiriitaisia näkemyksiä. Teksti oli yleisesti kompromissin tulos. Päätelmissä esitettiin kuitenkin suosituksia tärkeistä toimenpiteistä, kuten lentomatkustamisesta. Painopiste oli ja on edelleen Maailman terveysjärjestössä ja lähtötarkastuksissa maastapoistumisasemilla. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö tarkastuksia pitäisi tehdä. Komissio ja neuvosto suosittelivat edes jonkinlaista hallinnollisen - ei kansanterveydellisen tai lääketieteellisen - valvonnan käyttöönottoa Italian ministeri Sirchian vaatimuksen mukaisesti.
Maahantulotarkastusten määrästä riippumatta on luonnollista, että tulokset ovat rajallisia, kun vastassa on virus, jonka itämisaika on kymmenen päivää, sillä ihmiset ovat terveitä tullessaan maahan. Lähes kaikissa tautitapauksissa, perusmaita Kiinaa, Hong Kongia ja Singaporea lukuun ottamatta, tartunnan saaneet ihmiset saapuivat toiseen maahan terveinä, ja heidän sairautensa todettiin vasta myöhemmin. Tästä syystä maahantulotarkastuksilla rajoitetaan merkittävästi viruksen leviämisvaaraa muttei poisteta sitä kokonaan. Tarkastelimme hyvin monia aihepiirejä. Kaikki olivat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että on tarpeen määrittää tätä aihetta ja muita terveysasioita koskeva yhteinen eurooppalainen politiikka.
Puheenjohtajavaltio katsoo, että jokaisen jäsenvaltion on mahdollista ryhtyä samankaltaisiin toimenpiteisiin maassa vallitsevien erityisten olosuhteiden ja maan ulkopuolelta tulevia vaaroja koskevien havaintojen ja arvioiden mukaan. Joidenkin toimenpiteiden olisi kuitenkin oltava kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille yhteisiä, ja on ensisijaisen tärkeää koordinoida etenkin tiedottamiseen liittyviä toimia. Pakollinen yhteinen tiedotuskeskus, joka toimisi samaan tapaan kuin todennäköisten ja mahdollisten tautitapausten pakollista rekisteröintiä koskeva verkosto, on mielestäni tärkeä edistysaskel, koska sen avulla voimme saada tilanteesta epidemiologisen kuvan, jonka perusteella voidaan toteuttaa tiettyjä toimia tilanteen korjaamiseksi.
Mitä tulee tutkimukseen, puheenjohtajavaltio on samaa mieltä siitä, että eurooppalaisille tutkimustoimille olisi annettava mahdollisimman paljon tukea. Pääosasto XII:n jo perustaman rahaston lisäksi olisi perustettava yhteinen erityisrahasto tämäntyyppisiä kiireellisiä tilanteita varten. Meidän ei pitäisi kuitenkaan unohtaa, että tutkimusta tehdään pääosin yliopistoissa ja suurissa kansainvälisissä lääkeyhtiöissä. Toisaalta ei ole epäilystäkään siitä, ettemmekö tarvitsisi myös eurooppalaista tutkimustoimintaa.
Tässä yhteydessä herää myös eräs toinen kysymys, joka liittyy sars-alueille annettavaan tukeen, jotta ne voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. Kuten jäsen Liese totesi, emme saa jättää huomiotta sitä, että jos Kiinassa ilmenneistä tapauksista olisi kerrottu viipymättä, emme luultavasti olisi tässä tilanteessa. Meidän kaikkien olisi opittava tästä se, että tällaisissa tapauksissa valtioiden rajoilla ei ole merkitystä ja mitä tahansa maailmalla tapahtuukin, siitä on tiedotettava. Tarvitsemme tiedotuskeskusta, ja Maailman terveysjärjestö on nimenomaan tällainen tiedotuskeskus. Myös kansallisella tasolla on perustettava samankaltaisia keskuksia, kuten Euroopan unionin valvontaverkosto, jolle meidän olisi tiedotettava.
Lopuksi haluaisin sanoa, että 6. toukokuuta järjestetty neuvoston ylimääräinen kokous oli yleisesti ottaen erinomainen alku. Ministerineuvosto kokoontuu 2. kesäkuuta, jolloin meillä on käytössämme enemmän tietoa ja olemme ottaneet huomioon Euroopan parlamentin jäsenten esittämät huomautukset, ja uskon, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat saaneet tuolloin toimintansa koordinoitua ja tietävät tarkemmin, minkälaisiin toimenpiteisiin Euroopassa on ryhdyttävä.

Puhemies.
Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla seuraavana on Gillin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0140/2003), joka koskee ennakkoarvioita parlamentin tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 2004 (2003/2016(BUD)).

Gill (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi käyttää tilaisuutta hyväkseni ja toivottaa tarkkailijat tervetulleiksi. Olen iloinen nähdessäni heidät Strasbourgissa. Olemme keskustelleet monessa budjettivaliokunnan kokouksessa tarkkailijoiden saapumisesta. On hyvä, että he voivat olla täällä kuuntelemassa nyt käymäämme tärkeää keskustelua asiasta, joka on ensimmäisiä heihin suoraan vaikuttavia talousarvioon liittyviä kysymyksiä. Haluan myös kiittää kaikkia kollegoitani ja budjettisihteeristöä heidän tekemästään työstä ja yhteistyöstä ennakkoarvion laatimiseksi.
Vuosi 2004 on kolmella tapaa tärkeä. Se on laajentumis- ja vaalivuosi, ja jos vuoden 1999 vaalituloksiin on luottaminen, ensi vuonna yli 56 prosenttia nykyisistä parlamentin jäsenistä putoaa pois. Kaikilla näillä tekijöillä on merkittäviä poliittisia ja rakenteellisia vaikutuksia sekä talousarviovaikutuksia. Ennakkoarvioon varainhoitovuodeksi 2004 liittyykin siis joitakin huomattavia muutoksia, joiden takia talousarvion suunnittelu on entistä haasteellisempaa.
Laajentumisen ja vaalien aiheuttamien haasteiden lisäksi parlamentilla on muitakin huomattavia muutoksia edessään, kuten jäsenten ohjesäännön mahdollinen hyväksyminen, jäsenten kokonaismäärän kasvu, henkilöstösääntöjen tarkistaminen ja hallinnollisen rakenteen uudistaminen jäsenten palvelujen parantamiseksi. Muutosten tarkkoja talousarviovaikutuksia ei ole vielä määritetty, eikä niitä voida siis täysin ottaa mukaan ennakkoarvioon. Ne on otettava huomioon syksyllä vuoden 2004 talousarvion ensimmäisen käsittelyn yhteydessä.
Haluan kuitenkin puhua laajemmin joistakin juuri mainitsemistani aiheista. Jäsenten ohjesäännöstä totean, että toivon todellakin sen astuvan voimaan ensi vuonna. Matkakustannusten ja yleisten palkkioiden käytäntöjen läpinäkymättömyys syö pohjaa parlamentin uskottavuudelta enemmän kuin mikään muu seikka. Pyydänkin parlamenttia tekemään parhaansa, jotta varatut määrärahat todella käytetään tähän tarkoitukseen.
Kun nyt kerran puhun eduista ja etuoikeuksista, haluan myös puuttua PPE-DE-ryhmän tekemään tarkistukseen, joka koskee sairausvakuutusjärjestelmän laajentamista entisiin jäseniin. Minua hämmästyttää, että oikeistolaiset Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen edustajat ovat ehdottaneet moista tarkistusta. He julistavat aina vastustavansa tällaisia helppoja ansaitsemismahdollisuuksia. Nyt he kuitenkin tekevät täysin päinvastoin pyytäessään järjestelmän sovellusalan laajentamista, mikä olisi täysin perusteetonta, hyödyttäisi vain muutamia jäseniä mutta rasittaisi kuitenkin kohtuuttomasti veronmaksajien kukkaroa. Järjestelmän laajentamista olisi lisäksi todella vaikeaa hallinnoida. Olen vieläkin enemmän pettynyt siihen, että kvestorit lähettivät kaikille jäsenille sähköpostiviestin, jossa he kehottivat kaikkia äänestämään tarkistuksen puolesta. Menettely on todella häpeällinen. En tiedä, miten parlamentin jäsen Balfe ja muut voivat perustella tällaisen menoerän äänestäjäkunnalleen. Puhemiehistö on suhtautunut asiaan todella varauksellisesti. Se ei ole myöntänyt tarvittavaa rahoitusta ja on lakiseikkoihin vedoten lähettänyt tarkistuksen takaisin.
Asiaan liittyy myös tärkeitä talousarviollisia näkökohtia. Emme voi ajatella pelkästään toimenpiteen välittömiä vaikutuksia, vaan meidän on tutkittava pitkällä aikavälillä koituvia kustannuksia, jotka voivat osoittautua todella kalliiksi. Ongelmana ei ole pelkästään se, onko viisasta hyväksyä nyt paikkansa jättäviä jäseniä koskevaa erikoisjärjestelyä, johon yksi sun toinen entinen jäsen voi keksiä laillisen perusteen vedota, vaan meidän on myös moraalisesti väärin lähteä tällaiselle linjalle. Kehotankin siksi parlamenttia äänestämään mietintöni kolmatta kappaletta vastaan tai vaihtoehtoisesti kannattamaan Verts/ALE-ryhmän tekemää tarkistusta. Olkaamme rehellisiä. Nämä kaksi seikkaa eivät ole vain teknisiä, parlamentin sisäisiä asioita. Niitä tullaan vatvomaan perusteellisesti monen maan lehdistössä, eivätkä vaikutukset jää koskemaan pelkästään ensi vuoden vaaleja, vaan kestävät monia vuosia.
Ensi vuoden vaalien myötä suuri osa parlamentin jäsenistä vaihtuu ja jäsenten määrä kasvaa viidenneksellä. Vaalit ovat lisäksi yksi suurimmista siirtymävaiheista parlamentin historiassa. Olemme kyllä valmistelleet täysistuntosaliemme fyysistä ympäristöä, kielijärjestelyjä ynnä muita vastaavankaltaisia asioita muttemme ole tarkastelleet riittävästi monia tiedottamiseen, viestintään ja tietotekniikkaan liittyviä kysymyksiä. Meidän on varmistettava, että käytämme lainsäädännöllistä sanavaltaamme väitetyn demokratiavajeen vastustamiseen. Äänestäjämäärä on siis meille todella tärkeä kysymys.
Meidän on kehitettävä tiedottamista, jotta kansalaiset olisivat paremmin selvillä parlamentin työstä ja jotta he olisivat kiinnostuneempia työstämme, ja varmistettava, että osallistuminen kääntyy kasvuun. Mielestäni tiedottamispolitiikka on tässä avainasemassa. Tiedän, että puhemiehistö on nyt hyväksynyt mietinnön, joka koskee Euroopan vaaleihin liittyviä toimia. Tiedonanto ei kuitenkaan ole tarpeeksi kunnianhimoinen ja innovatiivinen. Selkeät strategiat ja suunnitelmat on luotava nyt, jos niillä halutaan olevan jotakin merkitystä. Tehtävä ei kuulu yksin parlamentille.
Sanon komissiolle ihan suoraan olevani pettynyt siihen, ettei toimielinten välinen työryhmä ole edistynyt. Se ei ole onnistunut välittämään kansalaisille tärkeimpiä näkökantojamme ja viestiämme. Komissio ja jäsenvaltiot ovat pettäneet meidät. Pyydänkin niitä toimimaan yhteistyössä ja kehittämään toimintaansa tässä asiassa.
Viime vuosien tärkein tavoitteemme on ollut päästä lähemmäs kansalaisia. Käyttämämme teknologia on silti edelleen peräisin 1900-luvun puolelta. Tiedottamis- ja viestintäkäytäntömme näyttävät matelevan eteenpäin kilpikonnan vauhtia, kun taas kulut pinkovat eteenpäin jäniksen nopeudella. Muihin toimielimiin verrattuna parlamentin tietotekniikkakustannukset ovat todella korkeat. Haluaisinkin selityksen siihen, miksei parlamentin Internet-sivusto (Europarl) ole huippuunsa kehitetty ja käyttäjäystävällinen, samoin kuin siihen, miksi pääsyämme käyttämään teknologiaa ja videointitekniikkaa on rajoitettu. Mihin kaikki raha on käytetty?
Olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että Internet-lähetyksessä ollaan vihdoin edistymässä. Uskoakseni parlamentin tämänpäiväinen keskustelu lähetetään suorana Internetissä. Parlamenttirakennuksessa on väliaikaisia monikielisiä tiedotustauluja. Tämä on tärkeä edistysaskel ensi vuoden toukokuussa tapahtuvan laajentumisen kynnyksellä. Meidän on kuitenkin oltava paljon kunnianhimoisempia monissa muissa asioissa, kuten ruokaloissa, Brysselin työympäristössä, rakennuksiin pääsemisessä ja autopalvelussa.
Kaikkea tätä ajatellen olen tyytyväinen siihen, että hallinto ja puhemiehistö tekevät töitä sekä parlamentin henkilöstöasioiden että henkilöstökysymysten hoitamistavan uudistamiseksi. Meidän on siirryttävä henkilöstöasioiden hallinnollisesta katsantotavasta nykyaikaisempaan, strategiseen ja tulevaisuuteen suuntaavaan henkilöstöhallintoon. Meidän on myös tunnustettava, että tietotekniikka on muuttanut työtapojamme ja tapaamme tarkastella hallintoa.
Pyytäisin pääsihteeriä jatkamaan työtään tässä asiassa, vaikkei asialla olekaan suurta vaikutusta vuoden 2004 talousarvioon. Tiedän, että jotkin todella vaikeat päätökset vaikuttavat henkilöstötaulukoihin, mutta meidän on tärkeä kehittyä edelleen ja tutkia, mikä olisi paras tapa käyttää henkilöstöresurssejamme.
Tästä pääsenkin kysymykseen budjettikurista. Jos haluamme asiaan todellista parannusta, meidän on järkeistettävä ja kevennettävä hallintorakenteita sekä puututtava monikielisyyteen toiminnan tehostamiseksi monilla aloilla. Parlamentin on jatkossakin noudatettava budjettikuria, tarjottava Euroopan veronmaksajien rahoille paras vastine sekä hyödynnettävä mahdollisimman hyvin tämän vuoden talousarvioresursseja. Ainut keino vakuuttaa ulkopuoliset siitä, että noudatamme budjettikuria, on osoittaa se parlamentin sisällä. Pääsemme tähän vain talousarvion esittelyä ja läpinäkyvyyttä parantamalla. On kuitenkin hyvin vähän näyttöä siitä, että lukuisat pyyntömme olisi otettu vakavasti. Olemme klassisessa tilanteessa, jossa ideoita ei tyrmätä vastustamalla niitä, vaan sivuuttamalla ne kokonaan.
Haluan vielä puuttua kahteen keskeiseen asiaan: meidän on parannettava talousarvion esittelyä ja vastuullisuutta kaikilla aloilla, ja tämä pätee myös poliittisiin ryhmiin.
Lopuksi ilmoittaisin teknisen seikan ennen äänestyksen alkamista. Olemme päässeet neuvoston kanssa sopimukseen rahoitusnäkymien mukautuksesta. Tämä lause tekstissä on siis tarpeeton.

Dover (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että parlamentin ja muiden toimielinten talousarvio on tosiaankin tärkeä asia. Laajentumisen yhteydessä meidän on oltava tarkkoina, että käytämme rahat mahdollisimman hyödyllisesti kaikissa asioissa. Haluan käsitellä paria yksityiskohtaisempaa seikkaa ennen kuin puutun sairausvakuutukseen.
Autopalvelua käytetään usein väärin ja meidän onkin varmistuttava siitä, että sitä valvotaan hyvin tarkasti. Kielistä, teknologiasta ja Internetistä totean, että meidän on laajennettava palveluita varmistaaksemme, että toimimme entistä tehokkaammin ja että käytämme rahat aina mahdollisimman hyödyllisesti. Olemme jo PPE-DE-ryhmässä auttaneet hillitsemään joitakin henkilöstömäärään liittyviä odotuksia. Tämä liittyy varapuhemiesten avustajiin, joista oli koitumassa useiden satojen tuhansien eurojen lisäkustannukset. Haluamme vahvistaa, ettemme hyväksy yleistä siirtoa ylempään palkkaluokkaan, jonka oli määrä johtaa näihin valtaviin lisäkustannuksiin ensi tai sitä seuraavana vuonna. Palvelusajasta johtuvia, ylennyspolitiikan mukaisia siirtoja ylempään palkkaluokkaan toki tapahtuu.
Pyrimme varmistamaan myös, ettei valiokuntien puheenjohtajille nimetä avustajia. Siihen emme näe mitään tarvetta. Valvomme myös hyvin tarkkaan kvestoreiden avustajien määrää.
Haluaisin varmistaa, että tarkistus 7 hyväksytään. Sillä korjataan vahinkoja, jotka Gill teki mietinnön aiempiin versioihin. Se koskee Euroopan parlamentin entisten jäsenten yhdistystä. Yhdistys on laatinut kaikki tarvittavat mietinnöt, mutta sen on pidettävä kokouksensa kesäkuussa, mikä ei ole yhdenmukaista talousarviokalenterimme kanssa. Meillä ei ole mitään syytä arvostella yhdistystä ja toivonkin, että voimme hyväksyä tarkistuksen 7. Siinä pannaan tyytyväisenä merkille yhdistyksen kokouskuluja koskeva puhemiehistön päätös. Yhdistys tekee hienoa työtä pitäessään entiset jäsenet selvillä asioista.
Puutun seuraavaksi esille nousseeseen kiistakysymykseen ja viittaukseen vihreiden tekemästä, sairausvakuutusta koskevasta tarkistuksesta. Jos parlamentti ei suojaa jäseniään sairauksien varalta, emme mielestäni täytä velvollisuuttamme. Meidän on varmistettava siitä, että kunnollisella, toimivalla ja katetta antavalla sairausvakuutuksella otetaan huomioon raskaat velvollisuutemme: joudumme matkustamaan paljon, osallistumaan pitkiin kokouksiin ja keskusteluihin sekä noudattamaan kiireistä aikataulua alueillamme ja valtioissamme Euroopan unionin kaikissa kolkissa. Haluan lukea kohdan 3 kokonaan osoittaakseni, ettei kyseessä ole mikään lopullinen päätös, vaan olemme avoimia tarkastelemaan asiaa uudelleen.
Lainaan suoraan: "?suostuu harkitsemaan määrärahojen ottamista talousarvioon nykyisen sairausvakuutusjärjestelmän soveltamisalan laajentamiseksi entisiin jäseniin ja odottaa, että asiaa koskevat yksityiskohtaiset ehdotukset toimitetaan aikanaan."
Painotan myös, että jos jäsenten ohjesääntö tulee voimaan, sairausvakuutuksen laajentaminen on luultavasti siinä mukana. Lopullisen päätöksen tekee parlamentin puhemiehistö. Viestini on, että budjettivaliokunnan on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin varmistaakseen, että saamme jotakin korvausta ja että teemme laskelmia muutaman seuraavan kuukauden aikana.
Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi lausua parhaat kiitokset rouva Neena Gillille erinomaisesta ennakkoarviosta Euroopan parlamentin tuloista ja menoista vuodelle 2004.
Ennakkoarvion esittäminen on vaikeaa, koska vuoden aikana pidetään parlamenttivaalit ja EU laajenee. Parlamenttivaaleissa yleensä puolet edustajista vaihtuu, ensi kerralla ehkä enemmänkin, kun vanhojen jäsenvaltioiden paikat vähenevät 56:lla. Samalla saamme uusista jäsenvaltioista 162 uutta edustajaa. Nämä molemmat tekijät lisäävät parlamentin menoja ja samalla luovat epävarmuutta arvioihin.
Parlamentin osuus hallintomenoista pyritään pitämään alle 20 prosentissa. Tavoite on kunnianhimoinen, koska menoihin on tarkoitus budjetoida vielä 46 miljoonaa euroa jäsenten ohjesääntöä varten. Menoerä on uusi. Siksi katon ylittäminen tällä määrällä voi olla perusteltua, sillä se ei tosiasiallisesti muuttaisi EU:n ja jäsenvaltioiden välistä vanhaa kustannustenjakoa, koska jäsenvaltiot ovat vastanneet palkkauksesta tähänkin saakka.
Esittelijä pyrkii kehittämään jäsenille tarjottavia palveluja ydintoiminnoissa eli lainsäädäntöön ja talousarvioon liittyvissä tehtävissä. Painopiste on oikea. Samoin esittelijä vaatii, että kokousajat tulisi suunnitella paremmin päällekkäisten kokousten välttämiseksi. Tämä supistaisi kustannuksia muun muassa vähentämällä samanaikaisesti tarvittavien tulkkien määrää, mikä helpottaisi etenkin uusien jäsenvaltioiden tulkkausjärjestelyjä. Samalla jäsenillä olisi parempi mahdollisuus osallistua kaikkien valiokuntiensa työskentelyyn. Siksi vaalipiiriviikkojen tarkoituksenmukaisuus on arvioitava tulevaisuudessa tarkemmin.
Mutta tässä yhteydessä on suhtauduttava varauksellisesti uusien etujen myöntämiseen jäsenille. Esimerkiksi kuljetuspalvelujen laajentamiseen ei ole mahdollisuuksia, ei ainakaan ennen lopullisia kokemuksia muista uusista menoista.
Sairausvakuutusjärjestelmän laajentaminen koskemaan entisiä jäseniä ei tunnu perustellulta eikä ryhmäni tue sitä. Jäsenvaltiot ovat kukin huolehtineet entisten jäsentensä sosiaaliturvasta palkkauksen yhteydessä. Kun parlamentti soveltaa sairausvakuutusjärjestelmää nykyisiin jäseniin, niin se on perusteltua, koska nykyiset jäsenet työskentelevät oman maansa ulkopuolella ja se on työterveydenhuoltoa. Mutta entisiä jäseniä tämä peruste ei koske, vaan kyseessä olisi vain uusi, hiukan kätketty etuoikeus.
Monikielisyys tulee lisääntymään parlamentissa, kun virallisten kielten määrä kasvaa 11:stä 20:een. Tämä merkitsee sitä, että kaksinkertainen tulkkaus lisääntyy. Olisi selvitettävä, voidaanko suurille kielille, kuten englannille, ranskalle ja saksalle asettaa erityisiä velvoitteita kääntää suoraan useita kieliä, jolloin useimmilla parlamentin jäsenillä olisi mahdollisuus kuunnella puhetta vain yhden tulkkauksen kautta.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää lämpimästi esittelijä Gilliä työstä, jonka hän on tehnyt mietinnön hyväksi. Hänen työssään on keskeistä, että veronmaksajat saavat rahoilleen vastineen, ja haluan todellakin tukea häntä tässä asiassa.
Keskustelun perusteella on ilmeistä, että terveydenhoitokustannukset ovat yksi kiistanalaisimmista aiheista. Toivon todella, että voisin taivutella parlamentin jäsenen Doverin olemaan laajentamatta sairausvakuutusjärjestelmää entisiin jäseniin. Mikä tässä ajatuksessa olisi vikana? Kuten esittelijä Gill yksityiskohtaisesti selvitti, kulut voidaan rajata nyt, mutta vuosien mittaan kulut kasvaisivat tietenkin valtavasti. Tämä on silti vain asian taloudellinen puoli.
On kuitenkin ajateltava myös periaatteellista puolta, johon kollegani Virrankoski jo viittasikin. Jäsenten ohjesäännön hyväksymiseen saakka Euroopan parlamentin jäsenten palkka on sama kuin heidän kotijäsenvaltionsa parlamentin jäsenten saama palkka. Tuomioistuin on päättänyt, että eläkkeet ja sairausvakuutukset luokitellaan palkaksi. Olen sitä mieltä, ettei sairausvakuutus kuuluisi edes nykyisille parlamentin jäsenille, koska se on mielestäni palkan lisänä oleva etu. Edun laajentamista ei voida millään hyväksyä. Se olisi vain todella vanhanaikainen yritys raottaa Euroopan rahakirstua, ja niin emme saa tehdä. Kun jäsenten ohjesääntö hyväksytään, asian laita on toinen ja voimme käsitellä kysymystä uudelleen. Siihen saakka ei tule kuuloonkaan, että voisimme hyväksyä laajentamisen.
Arvoisa puhemies, kun nyt kerran puhumme rahan tuhlaamisesta, mieleeni tulee heti Strasbourgin kaupunki. Tästä pääsenkin siihen, että viime kerralla istuntoaikataulusta äänestettäessä teimme demokraattisesti sen päätöksen, että ensi vuonna Strasbourgissa pidetään vain kymmenen täysistuntoa. Olen tosin aivan varma siitä, että kaikenlaisia vippaskonsteja käyttäen varmistetaan, että määrä nousee yhteen- tai kahteentoista. Siihen asti on kuitenkin voimassa se demokraattinen päätös, että vain kymmenen täysistuntoa on määrä pitää. Ehdotankin siksi, että puhemies tai esittelijä korjaa huomenna johdanto-osan kappaleen G. Siinä on mainittava, että ensi vuonna Strasbourgissa on määrä pitää kymmenen täysistuntoa, kuten parlamentti on päättänyt, ei siis yhtätoista.

Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi tervehtiä kollegoitamme niistä valtioista, jotka eivät enää ole ehdokasvaltioita, mutteivät vielä ihan jäsenvaltioitakaan. On ilahduttavaa, että he ovat täällä. Nyt saadaan päätökseen pitkä ja ajoittain vaikeakin prosessi, jonka nyt loputtua voin iloisena todeta, että haluttu tulos on saavutettu täysin.
Komission tänään esittelemä alustava talousarvioesitys ei tilanteesta johtuen ole mikään tyypillinen esitys, sillä sitä on tarkasteltava kahdessa osassa. Ensimmäinen osa tulee voimaan 1. tammikuuta 2004 ja se koskee viittätoista nykyistä jäsenvaltiota. Toista osaa taas sovelletaan 25 jäsenvaltion unioniin ja se tulee voimaan 1. toukokuuta 2004. Sen arviointi ei siis ole mikään helppo tehtävä, eikä joitakin poliittisia näkökohtia saa mielestäni aliarvioida. Ensimmäinen niistä on iänikuinen kysymys maksumäärärahoista. Summa on 100,6 miljardia euroa, ja kulut ovat kasvaneet vain 3,3 prosenttia vuodesta 2003. Vuoden 2003 talousarvio koski lisäksi pelkästään 15:tä jäsenvaltiota. Tätä todella pientä kasvua selittää se, että 15 valtion Euroopan unionin kulujen on suunniteltu vähenevän 2 prosenttia.
Kaikki tämä on järjetöntä. Komissio ei ensinnäkään pyri ratkaisemaan maksamatta olevien sitoumusten ongelmaa lopullisesti, vaikka tämä on kuulunut parlamentin tärkeimpiin tavoitteisiin jo vuosikausia. Lisäksi komissio esittelee luonnoksen, joka johtaa täsmälleen saman tilanteen uusiutumiseen uusien valtioiden liittyessä unioniin vuodesta 2004 lähtien.
Lisäksi on tarkasteltava otsakkeeseen 3 liittyvää kysymystä. Parlamentin saavuttama enimmäismäärän korottaminen on merkittävä tulos, jonka ansiosta voimme keveämmin mielin rahoittaa joitakin erityisen arkaluontoisia politiikkoja. Mielestäni tämä ei kuitenkaan riitä. Jos todella haluamme poliittisen unionin ja kaikille parlamentin poliittisille ryhmille yhteisen tavoitteen - johon me kaikki voimme pyrkiä - meidän on myös annettava niille tavoitteidemme saavuttamiseen tarvittavat työvälineet.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, voimme laajasti kannattaa esittelijä Gillin laatimaa mietintöä. Olemme samaa mieltä pyynnöstä, että Euroopan parlamentin olisi noudatettava tiukkaa budjettikuria.
Tulevaa laajentumista silmällä pitäen parlamentin on keskityttävä entistä enemmän ydintoimintojensa harjoittamiseen. Parlamentin tärkein tehtävä on valvoa Euroopan komissiota, ja tämän tehtävän on oltava etusijalla, samoin kuin lainsäädäntövastuun, jossa parlamentilla on yhteispäätäntävalta. Niiden mietintöjen ja päätöslauselmien, jotka eivät kuulu mainitsemaani alaan, olisi vietävä vähemmän aikaa esityslistalla ja tuotettava vähemmän työtä henkilöstölle.
Parlamentin monikielisyys on tärkeä mietinnössä esiintyvä aihe. Monimuotoisuus on Euroopan kulttuurien ominaispiirre, ja sitä ilmentää monien kielten rinnakkaiselo. Demokratian laadun kannalta on ensiarvoisen tärkeää, että kaikilla jäsenvaltioiden kansalaisilla on mahdollisuus osallistua Euroopan poliittiseen keskusteluun ja että he voivat ymmärtää sitä. Tämä ei tietenkään muuta sitä, että tarkastelemme kriittisesti monikielisyydestä aiheutuvia kuluja. Parlamentin puhemiehistön olisi tarkistettava, vastaako kaikkien kielten käännös- ja tulkkauspalvelun laajuus todellista tarvetta. Kielten työmäärä on jaettava suhteellisesti. Minusta vaikuttaa siltä, että se vaihtelee jonkin verran kielestä toiseen, eikä se ainakaan ole missään suhteessa niiden jäsenten määrään, jotka tiettyä kieltä puhuvat. Käsittääkseni esimerkiksi parlamentissa käytetään yhtä paljon hollannin kuin italian kieltä. Ylikapasiteetista on joko päästävä eroon tai sitten se on jaettava uudelleen. 
Arvoisa puhemies, toinen kysymys on parlamentissa työskentelevien virkamiesten todella korkea keskipalkka. Palkkajärjestelmässä on piirteitä, jotka ovat pääasiassa peräisin varhaisilta ajoilta ja joille ei enää ole perusteita. Virkamieskunnan palkkojen olisi oltava järkevässä suhteessa parlamentin jäsenten palkkoihin. Tässä kohtaa minun onkin huomautettava, ettei jäsenten ohjesääntöä edelleenkään ole hyväksytty - todellinen häpeä niin neuvostolle kuin parlamentillekin.
Tähän liittyvät läheisesti myös matkakustannukset, joista äänestäjät ovat melkoisen kiinnostuneita. On ilmeistä, että tarvitsemme mahdollisimman objektiiviset ja tiukat etuisuuksia koskevat kriteerit. Nyt käynnissä olevasta istunnosta saatujen kokemusten perusteella parlamentin on tutkittava uudelleen kriittisesti Strasbourgin-viikot. On muun muassa otettava huomioon se, että lisäkustannuksia aiheutuu ilman, että vastineeksi saadaan mitään lisätuloksia.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, haluan vuorostani kiittää kollegaamme Gilliä loistavasta mietinnöstä. Olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan pääkohdista ja ehdotuksista, jotka koskevat parlamentin talousarvion välivaihetta. Onnittelen häntä erityisesti siitä, että hän on ilmaissut todella selvästi haluavansa, että parlamentissa samoin kuin muissakin toimielimissä käytettäisiin entistä enemmän uutta teknologiaa erityisesti laajentumista silmällä pitäen.
Hyvät kollegat, esittelijä Gill, kaikki te, jotka olette paikalla, suosittelen lämpimästi, että hyväksytte huomisessa äänestyksessä tarkistuksen, joka koskee uutta teknologiaa. Olemme esitelleet tarkistuksen yhdessä Verts/ALE-ryhmän ja parlamentin jäsenen Buitenwegin kanssa, ja valiokunta hyväksyi sen niukalla enemmistöllä.
Mistä on kysymys? Parlamentti noudattaa keskustelujen julkisuuden periaatetta. Tänään salimme on puoliksi täynnä, mihin olemmekin tyytyväisiä, koska tunnemme olomme vähemmän yksinäiseksi. Paikalla on kuitenkin 150 tai ehkä 200 henkilöä, kun koko laajentuneessa unionissa on 300-350 miljoonaa asukasta. Meillä on Internet käytössämme. Se on loistava työväline, joka ei ole niinkään pelkkä tiedottamisen tai mainonnan väline, vaan työväline kaikille kiinnostuneille.
Hyvä parlamentin jäsen Gill, emme tienneet, että juuri tänään parlamentti lähettää täysistuntomme Internetin välityksellä. Mitä pyydämme? Pyydämme kuten tekin, että uuden teknologian ja siis myös Internetin käyttöä edistettäisiin, jotta kaikki kansalaiset voisivat halutessaan seurata täysistuntojamme kotoaan käsin.
Mutta miksei sama koskisi myös valiokuntiamme? Joitakin kiinnostavat keskustelumme ympäristökysymyksistä. He voisivat siis seurata niitä. Halusitte jo vahvistaa summan vuoden 2004 talousarvioon. Pyydämme tällä tarkistuksella, että parlamentti voisi jo heti tänä vuonna tehdä kokeita määrittääkseen valiokuntien kokousten lähettämisestä aiheutuvat kustannukset, joiden muuten uskomme jäävän hyvin alhaisiksi (muut parlamentit tekevät jo niin). Kokoukset eivät koskisi mitään hyvin tärkeitä, ajankohtaisia aiheita, vaan tarkoituksena olisi näyttää työmme arkinen puoli. Yliopistoissa ja muuallakin on aina niitä, joita keskustelumme aiheesta riippumatta kiinnostavat. Tässä huomista varten antamani suositus. Kiitän vielä esittelijä Gilliä mietinnöstä.

Stenmarck (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Gilliä työstä, jonka hän on tehnyt vuoden 2004 talousarvion hyväksi. Kyseessä on suuri, tärkeä ja aikaavievä työ, koska meillä on todellakin edessämme suuria ja tärkeitä tehtäviä. Olin vuosi sitten budjettiesittelijänä ja totesin silloin, että käytännössä kyse oli kolmesta tärkeästä tavoitteesta. Ensimmäinen niistä oli tulevan laajentumisen valmistelu. Tuolloinhan laajentuminen näytti epävarmemmalta kuin nyt. Toinen tärkeä tavoite olivat tarvittavat toimielinuudistukset, jotka ovat yhtä tärkeitä nyt kuin silloinkin. Kolmanneksi oli tärkeää sovittaa kaikki tämä talousarviokehykseen.
Vuosi sitten mahdollistimme sen, että parlamentti ja muut toimielimet voivat ryhtyä hoitamaan näiden kysymysten rahoitusta pitkällä aikavälillä, erityisesti viime vuoden syksynä toteutetun ennakkorahoituksen avulla. Tärkeimmät tavoitteet oli silloin tarkoitus muuttaa numeroiksi ja laskelmat euroiksi ja senteiksi. Olemme nyt aivan samassa tilanteessa kuin vuosi sitten.
Viime joulukuussa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto päätti omaksua big bang -lähestymistavan. Tuolloin oli täysin selvää, että monille meistä kyseessä oli yksi EU:n koko historian hienoimmista hetkistä, kun kymmenen valtiota liittyisi unioniin vielä ennen Euroopan parlamentin vaaleja 2004. Tätä seurasivat parlamentin 9. huhtikuuta tekemät päätökset, liittymissopimusten allekirjoittaminen Ateenassa viikkoa myöhemmin ja monet myönteisen tulokseen päättyneet kansanäänestykset, nyt viimeksi Liettuassa. Tämä asettaa todella kovia paineita erityisesti Euroopan valituille parlamenteille. Meillä ei voisi olla tämän suurempaa haastetta. Meillä on juuri ollut ilo toivottaa tervetulleiksi 162 tarkkailijaa kaikista niistä ehdokasvaltioista, joissa kansanäänestys on toimitettu onnistuneesti. Kaikki tapahtuu siinä aikataulussa, josta keskustelimme vuosi sitten.
Kaikille niille, jotka näkevät Euroopan jälleenyhdistymisen tehtävistämme kaikkein tärkeimpänä, on tietenkin selvää, että EU:n ja Euroopan parlamentin on pantava nämä asiat täytäntöön. Tämä pätee tietenkin erityisesti nykyiseen poliitikkosukupolveen. Siksi suurinta osaa esittelijä Gillin tekemistä ehdotuksista ei ollut kovin vaikea kannattaa. Haluan vain varoittaa eräästä asiasta: meidän on huolehdittava tärkeimmistä tavoitteista. Esittelijät samoin kuin muutkin parlamentin jäsenet näyttävät välillä haluavan tuoda vaivihkaa muitakin näkökulmia, mikä puolestaan johtaa vaaraan, että talousarviota voi olla vaikea hallinnoida sovitussa kehyksessä. Tässä tilanteessa molempien budjettivallan käyttäjien on oltava tiukkoja ja päättäväisiä. Minä ainakin toivon, että parlamentti ja neuvosto pääsevät yhteiseen, varhaiseen sopimukseen tänä vuonna samaan tapaan kuin vuonnakin.

Titford (EDD).
 Arvoisa puhemies, mietinnössä todetaan aivan oikein, että ensi vuosi on vaalivuosi, ja kansalaisia pyydetään taas kerran valitsemaan Euroopan parlamentin jäsenet. Ne, jotka toivovat tulevansa uudelleenvalituiksi, yrittävät epäilemättä vedota aiempiin ansioihinsa ja uudet tulokkaat taas tietenkin väittävät olevansa parempi vaihtoehto. Mietintöä tarkasteltaessa siitä nousee esiin yksi kohta: "paras vastine rahoille". Kuinka moni mahdollisista parlamentin jäsenistä pystyy tähän? Yksinkertaistetusti voidaan laskea, että jokainen Yhdistyneestä kuningaskunnasta valittu Euroopan parlamentin jäsen maksaa valtionsa veronmaksajille 1,2 miljoonaa puntaa vuosittain - summa on tietenkin laskettu punnissa - eli kaikki yhteensä 100 miljoonaa puntaa vuodessa.
Kun tarkastellaan vastinetta tälle rahalle, suhteellinen vertaaminen ei riitä. Ei voida pelkästään ajatella, tuoko yksittäinen parlamentin jäsen enemmän vastinetta kuin joku toinen. Meidän on myös verrattava siihen, mitä muuta samalla rahalla voitaisiin ostaa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ollaan huolissaan terveyspalveluista, joten vertailun kohteena voisivat olla terveydenhoitokustannukset. Kaikkien Euroopan parlamenttiin kustantamiemme edustajien hinnalla voisimme hankkia, varustaa ja huoltaa suuren opetussairaalan, ja rahaa jäisi vielä ylikin. Toinen kiinnostava vertaus on, että Yhdistyneen kuningaskunnan veronmaksajien parlamentin jäseniinsä käyttämillä rahoilla voitaisiin myös kattaa keskikokoisen kreivikunnan poliisilaitoksen kaikki toimintakustannukset. Voisimme myös pitää yllä kymmentä kokonaista jalkaväkipataljoonaa. Kumpikohan tuo Yhdistyneelle kuningaskunnalle enemmän vaikutusvaltaa maailmassa? Voisimme jopa ostaa kolme Eurofighter-hävittäjää vuodessa, jos ne nyt ikinä pääsevät armeijan käyttöön asti.
Euroopan parlamentin jäsenistä aiheutuvia kuluja voitaisiin toisaalta perustella taloudellisesti, jos parlamentti voisi tosiaan estää sen, että jotkin komission laatimat järjettömät asetukset siirretään osaksi lainsäädäntöä, ja näin hidastaa kehitystä, jolla kasataan yritysten niskoille lisärasitteita. Parlamentti on kuitenkin nähdäkseni lähinnä kumileimasin, jollaisia saa paperiliikkeestä noin kolmella punnalla eli viidellä eurolla, mikä ehkä tulisi jonkin verran halvemmaksi.
Minun on siis kaiken kaikkiaan vaikea väittää, että parlamentti tai Yhdistyneen kuningaskunnan delegaatio tarjoaisi parhaan vastineen. Tämän viestin aion viedä äänestäjäkunnalleni.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Puhemies.
 Esityslistalla seuraavana on komission esittelemä alustava talousarvioesitys varainhoitovuodeksi 2004.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät esittelijät, hyvät liittymistä valmistelevien maiden tarkkailijat, olen iloinen voidessani tänään esitellä teille alustavan talousarvioesityksen varainhoitovuodeksi 2004 tässä uudessa tilanteessa. Vuoden 2004 talousarvio on todella historiallinen. Ensimmäistä kertaa talousarvio koskee 25:tä jäsenvaltiota. Uudet jäsenvaltiot osallistuvat kaikkiin unionin talousarvion tukiohjelmiin 1. toukokuuta 2004 lähtien. Tällä kerralla laajentuminen ei myöskään ensimmäistä kertaa tapahdu 1. tammikuuta vaan myöhemmin samana vuonna. Talousarvion laatiminen on siis erityisen haasteellista. Talousarvio koskee 15:tä jäsenvaltiota tammikuun alusta huhtikuun loppuun, minkä jälkeen se koskee koko laajentunutta 25 valtion unionia. Talousarviosuunnitelmassa on mukana siis sekä 15 jäsenvaltion unionin että laajentuneen unionin luvut, mutta kaikki harkinnat tehdään 25 jäsenvaltion unionia silmällä pitäen.
Talousarvion kolmas poikkeuksellinen piirre on se, että Euroopan unionin talousarviouudistus on nyt tullut kokonaan voimaan, ja ensimmäistä kertaa virallinen talousarvio jaotellaan osiin toimintoperusteisen budjetoinnin mukaisesti toimintalohkoittain. Talousarvio on silti budjettivallan käyttäjien saatavilla perinteisessä muodossaan. Teillä on lisäksi myös uusi työasiakirja, jossa luetellaan tavoitteet, joihin ensi vuonna kussakin toimintalohkossa on tarkoitus päästä. Vuoden 2004 talousarviomenettely on siis todellakin innovatiivinen.
Komission alustava talousarvioesitys riippuu rahoitusnäkymien puitekehyksestä, joka laadittiin laajentumista silmällä pitäen, sellaisena kuin Euroopan parlamentti sen 9. huhtikuuta hyväksyi. Siinä ovat tietenkin mukana Kööpenhaminan tulokset eli neuvoston ja ehdokasvaltioiden välisten neuvottelujen tulokset, samoin kuin neuvoston ja parlamentin välisten neuvottelujen tulokset.
Haluaisin tässä yhteydessä kiittää vielä kerran kaikkia neuvotteluissa mukana olleita. Oli erittäin hyvä, että melkein kaikista rahoituskehykseen liittyvistä, laajentumisen kannalta oleellisista kysymyksistä voitiin keskustella suoraan ennen liittymissopimusten allekirjoittamista ja ennen vuoden 2004 talousarviomenettelyn alkamista. Kaikki rahoituskehystä koskevat päätökset oli siis jo tehty.
Mitkä sitten ovat vuoden 2004 alustavan talousarvioesityksen tärkeimmät luvut? Vuonna 2004 maksusitoumusmäärärahat nousevat 112 miljardiin euroon, joista 11,8 miljardia euroa osoitetaan uusien jäsenvaltioiden maksusitoumuksiin. Ehdotamme, että 15 jäsenvaltion unionin maksusitoumusmäärärahaa nostetaan vain 0,7 prosenttia, ja näin otetaan huomioon poliittisesti tärkeät vakauden ja kestävän kasvun kysymykset.
Kokonaiskulut eli maksut nousevat komission ehdotuksen mukaan 100,6 miljardiin euroon vuonna 2004. Kasvu on maltillinen, 3,3 prosenttia vuoden 2003 talousarvioon verrattuna. Suhteellisen maltillinen kasvu on mahdollista, koska 15 valtion unionia varten tehdyissä, talousarvion kuluja koskevissa määräyksissä on 2 prosentin vähennys. Tähän on syynä se, että rakennerahastoihin tarvitaan ensi vuonna vähemmän maksumäärärahoja kuin tänä vuonna, koska vanhojen ohjelmien loppumaksut kuuluvat kuluvan vuoden talousarvioon.
Ehdottamastamme 100 miljardin euron kokonaistalousarviosta uusien jäsenvaltioiden maksuja varten on varattu 5 miljardia euroa. Lisäksi liittymistä valmistelevien ohjelmien maksut maksetaan liittymistä valmisteleville valtioille vielä ensi vuonna. Näin varmistamme, että kaikki uudet jäsenvaltiot ovat nettosaajia, kuten neuvottelujen alkaessa oli tietysti tarkoituskin.
Tarkastelen seuraavaksi yksittäisiä luokkia. Maatalouskuluiksi on arvioitu 48 miljardia euroa. Maatalouspolitiikan uudistus näkyykin vuonna 2004 vain muutamassa yksittäisessä seikassa, kuten maitotalousalalla. Muut vaikutukset tuntuvat vasta myöhemmin. Arvioidusta 48 miljardin euron kokonaissummasta maaseudun kehittämiseen osoitetaan 6,5 miljardia euroa. Uusien jäsenvaltioiden osuus tästä summasta on 1,7 miljardia euroa. Ensi vuoden maatalousbudjetissa on kaksi epätavallista, uusia jäsenvaltioita koskevaa piirrettä. Suorat tuet uusien jäsenvaltioiden maanviljelijöille maksetaan vasta vuoden 2005 talousarviosta, koska säännöissä on tietenkin viive tässä kohtaa. Uusille jäsenvaltioille maaseudun kehittämiseen varatut määrärahat ovat lisäksi huomattavasti korkeammat, jopa suhteettomat, verrattuna 15 jäsenvaltion unioniin. Lisäksi epätavallista on, että uusien jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistä tukevat ohjelmat ovat niin kutsuttuja jaksotettuja kuluja. Tällä päätöksellä otetaan huomioon se, että ensin on rakennettava ohjelmien hallinnointia varten tarvittavat hallinnolliset valmiudet.
Maatalousbudjetista sanoisin vielä, että niin kuin aina, komissio aikoo tänäkin vuonna lokakuussa esittää oikaisukirjelmän talousarvioon. Näin otetaan huomioon markkinoiden kehitystä koskevat viimeisimmät arviot ja tietenkin se, että tuolloin euron ja dollarin vaihtokurssissa tapahtuu paljon heilahduksia, mikä luonnollisesti myös vaikuttaa maatalouden kokonaiskuluihin.
Laajentuneessa unionissa rakennerahastoilla on tärkeä asema. Ne ovat tietenkin tärkein väline, jonka kautta myönnämme taloudellista tukea nopeuttaaksemme ja tukeaksemme taloudellista lähentymistä. Siksi korotamme rakennerahastojen maksusitoumusmäärärahoja 20,8 prosenttia. Suuri osa tästä myönnetään koheesiorahastolle, josta tietenkin rahoitetaan etenkin liikenteen ja ympäristönsuojelun perusrakenteita.
Sisäisten politiikkojen eli otsakkeen 3 määrärahat lisääntyvät kaikkein eniten. Siihen varatut maksusitoumusmäärärahat lisääntyvät 27 prosenttia. Tämä johtuu osittain siitä, että parlamentti pyysi lisää liikkumavaraa tällä alueella. Talousarvion otsakkeelle 3 ovat tietenkin ominaisia kaikki tärkeimmät tavoitteemme: laajentuminen, vakaus ja kestävä kasvu.
Varat ovat uusien jäsenvaltioiden saatavilla etenkin yhteisön nykyisiin ohjelmiin osallistumista varten, ja niin uudet jäsenvaltiot jo joissakin tapauksissa tekevätkin. Kööpenhaminassa tehtyjen sopimusten mukaisesti uusissa jäsenvaltioissa varoja voidaan käyttää myös täysin uusiin ohjelmiin: 317 miljoonaa euroa Schengenin sopimuksen toimeenpanoa varten eli ulkorajojen turvaamista varten tarvittavien perusrakenteiden rakentamiseen, 221 miljoonaa euroa liittymistä valmistelevien maiden hallinnollisten valmiuksien lisäämiseen ja 138 miljoonaa euroa ydinvoimaloiden käytöstä poistamiseen.
Kaiken kaikkiaan alustavassa talousarvioesityksessä lisätään huomattavasti määrärahoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen edistämiseen. Tutkimuskuluja on myös lisätty ensi vuonna 4,8 miljardiin euroon. Tämä on osoitus siitä, että myös laajentuneen unionin talousarviossa Lissabonin tavoitteiden mukaisen, tietoon perustuvan yhteiskunnan kehittäminen on etusijalla.
Monet tukiohjelmat, kuten tutkimukseen, ympäristönsuojeluun ja nuorisovaihtoon liittyvät tukiohjelmat vain muutamia niistä mainitakseni, ovat monivuotisia, yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttyjä ohjelmia. Siksi uusia sääntöjä on tehtävä tuleviksi vuosiksi, eli ohjelmien vielä jäljellä oleviksi toimintavuosiksi, jotta laajentuminen voidaan ottaa huomioon. Komissio on tehnyt ehdotuksia ohjelmien täydentämiseksi. Meidän olisikin mahdollisimman nopeasti tehtävä päätökset niiden mukauttamisesta laajentumiseen, jotta voimme suunnitella asiaa. Tämä on tietenkin erityisen tärkeää liittymistä valmistelevien maiden kannalta.
Komissio on ottanut ehdotuksessaan huomioon parlamentin tärkeimmät tavoitteet siten kuin ne on määritelty yksittäisten valiokuntien lausunnoissa ja otettu mukaan Colom i Navalin ja Bögen laatimaan mietintöön.
Komissio ehdottaa, että ulkoisten toimien maksusitoumuksiin ohjataan lähes 5 miljardia euroa, mikä on samalla tasolla vuoden 2003 lukujen kanssa. Vain muutamia asioita mainitakseni Balkanille suunnatun avun määrän pitäisi vakautua jälleenrakentamisen vuosien jälkeen. Tähän tarvittavat varat on saatavilla. Tämä kertoo myös Euroopan unionin Balkanin alueelle osoittamasta sitoutumisesta. Komission mielestä on tarpeellista kehittää tiiviimpää naapuripolitiikkaa, ja siksi komissio ehdottaakin, että MEDA-ohjelman rahoitusta lisätään 14 prosenttia. Afganistaniin suunnattu rahoitus on myös sovitettava kansainvälisten sitoumusten tasolle. Kaksi maata, Bulgaria ja Romania, ovat vielä liittymistä edeltävässä vaiheessa niiden maiden ryhmässä, joiden kanssa neuvotteluja ei vielä ole saatu päätökseen. Kaikki toimielimet ovat sitoutuneet myöntämään lisää apua Bulgarialle ja Romanialle, jotta ne voivat saavuttaa tavoitteensa liittyä unioniin vuonna 2007. Ensi vuonna niille suunnattua tukea lisätäänkin 20 prosenttia. Myös Turkille myönnettävää jäsenyyttä edeltävän strategian rahoitusta lisätään tuntuvasti, ja toivonkin todella, että uudistusten tukemiseen tarkoitettuja rahastoja voidaan käyttää. Mainitsen lopuksi, että ensi vuonna uusien jäsenvaltioiden käytössä on 1,4 miljardia euroa itsenäisiä kertaluonteisia maksuja.
Hallintokulut on myös mukautettava uusiin vaatimuksiin. Komissio ehdottaa, että komissioon perustetaan 780 uutta virkaa. Ehdotus on yhdenmukainen teille viime vuonna esittelemämme suunnitelman kanssa. Sen tarkoituksena on varmistaa, että selviämme laajentumisen aiheuttamista kuluista, että uusista jäsenvaltioista tulevat kollegamme voidaan asteittain ottaa mukaan hallintoon ja että pärjäämme uusien kielten kanssa.
Vaikka alustava talousarvioesitys sisältää kokonaisuudessaan myös joitakin kunnianhimoisia, paljon rahaa vaativia ohjelmia, budjettikurin periaatetta on myös noudatettava, ja niin komission ehdotuksessa tehdäänkin. Komission ehdottama alustava talousarvioesitys on yhteensä 3,4 miljardia euroa maksusitoumusmäärärahoille varattua enimmäismäärää pienempi. Lisäksi se on huomattavasti maksumäärärahoille varattua enimmäismäärää pienempi. Rakennerahastoja lukuun ottamatta alustavaan talousarvioesitykseen jää marginaaleja eli liikkumavaraa kaikilla alueilla. Talousarvion prosentuaalinen osuus EU:n bruttokansantulosta eli Euroopan valtioiden osuus jopa putoaa viime vuoteen verrattuna eli alle yhteen prosenttiin. Tämä on osoitus siitä, että sekä kunnianhimoiset, paljon rahaa vaativat ohjelmat ja laajentuminen että budjettikuri voidaan sovittaa yhteen.
Hyvä parlamentin jäsenet, edessämme nyt olevan talousarviomenettelyn aikana esitetään vielä monia uusia näkökantoja. Meidän kaikkien on tehtävä töitä sen eteen, mutta jo tehdyt päätökset osoittavat, että työllämme on vankka perusta. Luulenpa, että jo pelkästään ihana ajatus siitä, että kyseessä on laajentuneen unionin ensimmäinen talousarvio, kannustaa meitä pääsemään joulukuussa hyvään tulokseen. Suuri kiitos teille kaikille!

Mulder (ELDR)
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen antamastaan selvityksestä. Haluan myös sanoa, että olen todella iloinen, että voimme pitää ensimmäisen keskustelun uusia valtioita koskevasta talousarviosta näistä uusista valtioista tulevien tarkkailijoiden ollessa läsnä.
Kuten komission jäsen jo totesikin, talousarviomenettely koskee jatkossa 25:tä valtiota. Parlamentin tavoitteena - kuten suuntaviivoissa esitimme - on äänestää joulukuussa 25:tä valtiota koskevasta talousarviosta pitäen kuitenkin mielessä, että kymmentä uutta valtiota koskeva talousarvio tulee voimaan vasta 1. toukokuuta 2004. Tämän vuoden aikana meidän on selvitettävä, miten asiat lain näkökulmasta järjestyvät.
Kuten komission jäsen kuvaili, toimintoperusteisella budjetoinnilla on paljon hyviä puolia. Valiokunnat voivat nähdä, mitkä budjettilinjat koskettavat juuri heitä ja miten he voivat tehdä niihin tarkistuksia. Parlamentin on mielestäni myös hyvä tietää, ja viittaan tähän myöhemminkin, miten uusi järjestelmä vaikuttaa näkymiin, koska meidän on aina vastattava mahdollisimman hyvin siihen, mitä Kööpenhaminassa kustakin otsakkeesta sovittiin. 
Toinen yleinen asia on, että meidän parlamentin jäsenten mielestä on tärkeää, että budjettivalta ja talousarviomenettely kulkevat samaa vauhtia kuin lainsäädäntömenettely, jota komissio on noudattanut kuluneen vuoden aikana.
Kun tarkastellaan parlamentin maaliskuussa, parlamentin näkökannasta toimitetun äänestyksen yhteydessä hyväksymiä suuntaviivoja, näyttää ensi silmäyksellä siltä, että komissio on toiminut todella hyvin suuntaviivojen mukaisesti. Parlamentti oli toivonut ankaraa talousarviota. Kuten komission jäsen jo totesi, maksumäärärahojen osuus on tällä hetkellä 0,99 prosenttia 25 jäsenvaltion bruttokansantulosta. Viime vuonna osuus oli samoin 0,99 prosenttia, mutta silloin jäsenvaltioita oli 15. Tässä suhteessa ne ovat siis pysyneet samana. Näemme kuitenkin vasta vuoden mittaan, miten asiat luonnistuvat.
Parlamentin samoin kuin komissionkin tärkeimpänä tavoitteena on, että laajentuminen onnistuu hyvin. Parlamentti mainitsee useita tähän liittyviä kohtia, erityisesti jäsenvaltioiden hallinnollisten valmiuksien laajentamisen. Jäsenvaltioiden on voitava tehdä suunnitelmia rahan vastaanottamiseksi ja pantava suunnitelmansa täytäntöön. Varainhoidon valvonnan on oltava toimivaa. Saamme aivan varmasti nähdä, riittävätkö komission tähän varaamat 221 miljoonaa euroa.
Kuten komission jäsen jo mainitsikin, monista otsakkeeseen 3 kuuluvista asioista on päätettävä yhteispäätösmenettelyssä. Meidän on katsottava, riittävätkö komission ehdottamat 2,5 miljardia euroa vai eivät.
Kolmas niin ikään parlamentin mainitsema seikka on Lissabonin strategian kehittely. Komissio käyttää kokonaisen sivun luetellakseen, mitä kaikkea se voi tehdä. Mekin aiomme tarkastella kysymystä kohta kohdalta.
Seuraavaksi tarkastelen talousnäkymien yksittäisiä otsakkeita.
Maataloudesta sanon, että tällä hetkellä komission ehdotuksissa on hyvin vähän samaa kuin mitä parlamentti suuntaviivoissa ehdotti. Niitä voidaan myöhemmin vielä täydentää. Merkittyjen rokotteiden kehittelyä, vakuutusjärjestelmiä ja muita vastaavia asioita ei mainita. Huomasimme, että talousarviossa on 1,4 miljardin euron marginaali. Toivomme sen riittävän, vaikka euron arvo nousisikin vielä suhteessa dollariin.
Rakennepolitiikassa tunnuslauseemme on, että meidän on tehtävä se, mitä olemme luvanneet. On kuitenkin vielä epävarmaa, voimmeko toteuttaa sen nykyisellä maksumäärärahojen tasolla. Maksumäärärahoja ei koroteta juuri ollenkaan. Vielä on kuitenkin maksamatta valtava summa. Mikä merkitys tällä on? Myös tätä kysymystä parlamentin on tarkasteltava.
Suurin kasvu tapahtuu, kuten komission jäsen jo totesi, otsakkeessa 3 eli sisäisissä politiikoissa. Tähän kuuluu rajatarkastusten voimistaminen, Kaliningradin kysymys, ydinturvallisuuden huomioiminen ja niin edelleen. Parlamentin suuntaviivojen ja talousarvion painamisen jälkeen on vielä yksi asia, jota emme ole maininneet, ja se on sars-keuhkokuumeen järkyttävä maailmanlaajuinen leviäminen. Euroopan on ehkä tehtävä asialle jotakin.
Komission jäsen tarkasteli jo yksityiskohtaisesti ulkoisia toimia käsittelevää otsaketta 4. Afganistanin suhteen meidän on varmaankin liityttävä kansainvälisiin sopimuksiin. Irakia ei vielä ole mainittu. Mitä komission jäsen - tai me - odotamme asiassa tapahtuvan? Tästäkin meidän on keskusteltava.
Arvoisa puhemies, viimeinen asiani koskee hallinnollisia kuluja. Henkilöstön määrää ollaan lisäämässä rajusti luomalla 780 uutta virkaa, ja myös rakennuksista koituvat kulut kasvavat huomattavasti. Kaikissa otsakkeissa ja kaikissa toimintalohkoissa rakennuksista koituvat kustannukset kasvavat rajusti. Tämä ei voi johtua pelkästään Berlaymontista. Meidän onkin vuoden mittaan selvitettävä, mistä tämä johtuu.
Aivan viimeiseksi puutun otsakkeeseen 7, jonka nimeä on muutettu. Emme vielä tarkkaan tiedä, mitä vaikutuksia tällä on tai millaisia mahdollisuuksia tämä vielä antaa. En tiedä, tapahtuuko se jo niin ensi vuonna, mutta voi hyvin olla. Olemme panneet merkille niinkin erilaisille valtioille kuin Turkille, Romanialle ja Bulgarialle suunnattujen määrärahojen kasvun. Tätäkin aiomme tarkastella kriittisesti. Arvoisa puhemies, voin vain esittää saman toiveen kuin komission jäsen siitä, että joulukuuhun mennessä komission, neuvoston ja parlamentin yhteistyö olisi niin laadukasta, että voisimme laatia hyvän talousarvion 25 valtiolle.

Wynn (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan puuttua kahteen seikkaan. Ensimmäinen liittyy otsakkeen 3 ylimääräisiin varoihin, joista neuvottelimme neuvoston kanssa viime sovitteluvaliokunnan kokouksessa. Asia liittyy Kööpenhaminassa tehtyyn sopimukseen, jossa puututaan lähinnä yhteispäätösmenettelyihin. Haluaisin muistuttaa muille valiokunnille, että ainakin me ja komissio yritämme varmistaa, että parlamentille ja neuvostolle esiteltäisiin lainsäädäntöehdotus tänä vuonna, toivottavasti heinäkuun ja syyskuun välisenä aikana, jotta todella voimme liittää lainsäädäntöön tästä hetkestä vuoden 2006 loppuun saakka tarvittavat summat. Tämä tarkoittaa tietenkin sitä, että yhteispäätösmenettelyssä mukana olevien valiokuntien olisi reagoitava melko nopeasti, jotta saamme varmasti nuo tiedot ja voimme varmistua, että talousarvio saadaan päätökseen. Toimimme näin, koska haluamme järjestää kolmen osapuolen välisen neuvottelun ja sovittelukokouksen neuvoston kanssa heinäkuussa asian muodollistamiseksi, ei pelkästään vuoden 2004 talousarviota vaan myös kahta seuraavaa talousarviota silmällä pitäen.
Toinen huomioni liittyy siihen muotoon, jossa talousarvio nyt esitetään. Kyseessä on uusi toimintoperusteisen budjetoinnin muoto, jota parlamentti vaatimalla vaati ja jonka komissio on nyt esitellyt. Ongelma on siinä, ettemme osaa käyttää sitä. Siitä pidettiin esittely viime vuonna, mutta olemme tietenkin sopivasti ehtineet unohtaa asian. Toinen esittely pidettiin tänä vuonna, mutta nyt joudumme todella kohtaamaan asian. Olemme nähneet asiakirjat niiden todellisessa muodossa, mikä tarkoittaa sitä, ettemme osaa tehdä niihin tarkistuksia. Talousnäkymää laatiessamme työmme perustana ovat otsakkeet, mikä tarkoittaa sitä, että jos käytämme toimintoperusteista budjetointijärjestelmää, emme tiedä, mitkä eri otsakkeiden enimmäismäärät ovat. Seuraavan 20 minuutin aikana, kun budjettivaliokunta pitää kokouksen, meille jäsenille - koska loppujen lopuksi olemme ihan tavallisia ihmisiä - esitellään talousarvio kahdessa muodossa: vaatimassamme toimintoperusteisessa muodossa ja lisäksi vanhassa muodossa, jota ymmärrämme. Myöhemmin tänä vuonna toimitettavia äänestyksiä varten meidän on päätettävä, miten äänestys tapahtuu. Aihe on tärkeä ja haluan kiittää komissiota siitä, että se esittänyt talousarvion uudessa muodossa, huolimatta siitä, että meillä on ongelmia sen kanssa. Olen varma, että uusi muoto lisää läpinäkyvyyttä ja ymmärrettävyyttä pitkällä aikavälillä. Kun saamme uuden talousnäkymän, se saattaa kenties olla talousarvion toimintoperusteisen muodon kanssa yhteensopiva. Kuka tietää?!

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Euromed-yhteistyöstä energian alalla.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsenten kollegio hyväksyi tänään aloitteen, jossa esitetään energian alaan liittyvä kolminkertainen haaste ja joka sisältää - ei enempää eikä vähempää - ehdotuksen Euro-Välimeri-energiaverkkojen perustamisesta.
Kolminkertainen haaste koskee ensinnäkin energian käyttöä vakauden indikaattorina, jolla on strateginen merkitys naapurivaltioiden ja kumppaneidemme kanssa ylläpidettävien suhteiden kannalta. Puhumme nyt puheenjohtaja Prodin mainitsemasta "ystäväpiiristä", johon kuuluvat myös Välimeren etelärannikon valtiot.
Toiseksi haluamme laatia säännöstöstämme ja sisämarkkinoita ohjaavista periaatteista mallin, jota maantieteelliset naapurimme voivat noudattaa, sillä säännöstömme ja käytännön järjestelmämme on osoitettu edistävän talouskehitystä, kasvua ja ihmisten hyvinvointia.
Kolmanneksi meidän on laadittava hankkeita sellaisten yhteisten energiaverkkojen toteuttamiseksi, joissa voimme määritellä erikseen omat painopisteemme ja helpottaa näin sekä julkisten että erityisesti yksityisten investointien, joista vastaavat eri Euroopan unionin toimijat ja eri Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset, tekemistä energian alalla tulevaisuudessa.
Tiedonanto on ensimmäinen erillinen toimi, jonka toteutamme puheenjohtajan aloitteesta laaditun ystäväpiirin kanssa tehtävän yhteistyön periaatteita koskevan tiedonantomme saatua myönteisen vastaanoton. Emme saa unohtaa energia-alaa käsittelevässä vihreässä kirjassa tehtyjä johtopäätöksiä, joissa selvästi osoitetaan Euroopan olevan energiahuollon turvaamisen kannalta riippuvainen naapureistaan.
Komission tarkoituksena on vastata tällä tiedonannolla näihin kolmeen haasteeseen ja esittää neljä yksityiskohtaista tavoitetta: ensimmäinen on Euroopan unionin ja myös sen naapurimaiden energiatoimituksen varmuuden lisääminen, toinen on laajentuneen Euroopan unionin energian sisämarkkinoista saatavien hyötyjen ulottaminen myös rajojemme ulkopuoliseen Eurooppaan, kolmas on energiajärjestelmien nykyaikaistamisen tukeminen meitä ympäröivissä maissa, ja viimeinen on unionin strategisten etujen mukaisten energia-alan infrastruktuurihankkeiden täytäntöönpanon edistäminen.
Haluan kommentoida lyhyesti eräitä tiedonannossa mainittuja tärkeitä seikkoja, jotka varmasti otetaan esille myöhemmin käytävässä julkisessa keskustelussa ja etenkin sitten, kun parlamentti antaa lausuntonsa.
Ensinnäkin maantieteellinen alue merkitsee sitä, että meidän on rajoituttava lähimpiin naapureihimme, eli Välimereen etelässä, Venäjään, Ukrainaan ja muihin ystäväpiirin maihin, ja että joissakin tapauksissa meidän on myös oltava tekemisissä hieman kauempana sijaitsevien kumppaneiden kanssa, joilla kuitenkin on yhteistä rajaa naapurivaltioidemme kanssa. Tarkoitan Irania ja Kaspianmeren aluetta, joilla on kiistaton strateginen merkitys Euroopan unionin energiatoimituksen kannalta.
Toiseksi Venäjän-suhteitamme käsittelevä luku on kattava, eikä siinä rajoituta parhaillaan käytävään vuoropuheluun liittyviin näkökohtiin. Haluan tässä yhteydessä muistuttaa teille Euratomin puitteissa laadittavien ehdotusten merkityksestä. Niiden kautta on päästävä tilanteeseen, jossa neuvosto antaa komissiolle valtuudet neuvotella kaikista energiakauppaan liittyvistä näkökohdista yleisen vastavuoroisuuden ja tasapainon merkeissä. Tämä on ehdottoman välttämätöntä, kun otetaan huomioon, että olemme kymmenen uutta jäsenvaltiota tuovan laajentumisen kynnyksellä. Niistä seitsemällä on ydinvoimaloita, joista käytännössä kaikki yhtä tai kahta poikkeusta lukuun ottamatta sisältävät venäläistä - alunperin neuvostoliittolaista - tekniikkaa ja joihin siten toimitetaan polttoaine Venäjältä.
Haluan lopuksi muistuttaa, että näiden maiden kanssa yhdessä laaditut - korostan tätä - infrastruktuurit ja energiaverkkohankkeet ovat edelleen ratkaisevan tärkeitä, sillä voimme niiden ansiosta edetä kohti selkeitä päämääriä, joista olemme sopineet yhdessä kyseisten maiden kanssa. Voimme yhteistyömme kautta estää sellaisten vaatimusluettelojen - joita englanniksi kutsutaan ostoslistoiksi - esittämisen, joissa ei ole minkäänlaisia suunnitteluun liittyviä tai taloudellisia painopisteitä.
Kaikki nämä hankkeet ovat kuitenkin luonteeltaan vasta suuntaa-antavia, eivätkä ne sido komissiota tässä vaiheessa. Niiden toteuttamiskelpoisuutta arvioidaan tutkimusten avulla sekä ottamalla huomioon yksityisen sektorin kiinnostus ja sitä kautta hankkeiden taloudellinen kannattavuus.
Tiedonanto, jota teille nyt esittelen, julkaistaan virallisesti ensi viikolla Ateenassa pidettävässä energia-alasta vastaavien ministerien Euromed-energia-kokouksessa.
Aion hyödyntää tämän tärkeän tilaisuuden tukeakseni tiedonantoa, jonka sisältöä olen selostanut lyhyesti ja johon toivon arvoisten parlamentin jäsenten voivan perehtyä hyvin pian, sillä se on tärkeä Euroopan unionin energiatoimituksen turvaamisen kannalta. Samalla se tukee ja edistää vakaussuunnitelmaa ja tiiviimpää yhteistyötä unionissa, ja tämän tiiviimmän yhteistyön kautta talouskehitystä ja kannattamiamme käsityksiä ja malleja, joiden mukaan energiankäytön tehokkuudella, ympäristön kunnioittamisella ja muilla tämänkaltaisilla seikoilla on keskeinen merkitys.

Linkohr (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, tämä on mielestäni aivan loistava ajatus, mutta meidän on ensin luettava asiakirjanne ja tutustuttava ehdotuksiin yksityiskohtaisesti. Voisin hyvin kuvitella, että solmimme sopimuksia Euroopan unionia ympäröivien valtioiden kanssa, jolloin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tai tulevan perustuslaillisen sopimuksen olennaisia teknisiä osia sovellettaisiin myös näihin valtioihin, niin että - esimerkiksi energian alalla - nämä valtiot pääsisivät osallisiksi energiamarkkinoiden vapautumisesta, Euroopan laajuisista verkoista jne. Jos tarkoitus on tämä, ajatus on erinomainen.
Nähdäkseni asiaan liittyy kuitenkin eräitä kysymyksiä, joista osan mainitsittekin. Ensinnäkin jos yhteistyötä tehdään Välimeren alueen kanssa - hankkeen nimihän on Euromed - miksei Venäjän ja muiden valtioiden kanssa? Miksi yhteistyö koskee vain energia-alaa? Eikö perustamissopimuksessa ole muita olennaisia osia, joita voitaisiin käyttää täsmälleen samalla tavalla? On valitettavaa, että meidän on tulevan yhteistyön puitteissa aina jaettava oman Euratom-sopimuksemme mukaisesti toimintamme ydinenergiaan ja muuhun kuin ydinenergiaan liittyviin osiin, aivan kuin tarvitsisimme kaksi erillistä perussopimusta. Varsin merkittävä on myös kysymys siitä, onko tällaista kilpailuyhteistyötä - kilpailustahan tässä on kysymys - tuettava yhteisin tutkimushankkein, ja tuetaanko jotain hanketta taloudellisesti. Odotankin mielenkiinnolla, miten aiotte ratkaista nämä kysymykset. Ehkä voisitte vastata johonkin kysymyksistä saman tien? Kuten sanoin, pidän ajatusta erinomaisena, ja sitä on nyt täydennettävä yksityiskohtaisilla osatekijöillä. Keskustelemme varmasti tästä asiasta myös parlamentissa.

Puhemies.
 Jäsen Linkohr, vaikka ette esittänytkään kysymystä, puheenvuoronne oli siitä huolimatta erittäin hyödyllinen!

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan korostaa sitä, että kaikkien näiden osatekijöiden taustalla on strategia: laajentaa energia-alan toimintaa Euroopan markkinoita suuremmille markkinoille. Uskomme energia-alan olevan sellainen ala, jolla edistystä voidaan saavuttaa, kun otetaan huomioon erityisesti assosiaatiosopimukset, joita olemme tehneet useimpien maiden, kuten kahdentoista Välimeren rannikkovaltion kanssa, kunhan tietysti varmistetaan, että tasapainoisen ja reilun kilpailun pelisääntöjä sovelletaan kaikkien osapuolten välillä.
Kyse ei ole pelkästään energiasta. Se on vain ensimmäinen askel. Esittelen teille toisen askeleen ennen syksyä ja mahdollisesti jopa ennen kesää. Se on Euro-Välimeri-liikenneverkot, jotka kattavat Välimeren alueelle ja myös laajentuneen unionin rajavaltioihin ulottuvat tärkeimmät meriväylät.
Joissakin tapauksissa tämä merkitsee nykyisten hankkeiden yhteisrahoituksen helpottamista ja joissakin tapauksissa kyseeseen tulee yksinkertaisesti sellaisia tulevia hankkeita koskevien tutkimusten edistäminen yhteisrahoituksen avulla, jotka toteutetaan, jos niiden taloudellinen toteuttamiskelpoisuus voidaan taata.

Linkohr (PSE).
En halua olla ikävystyttävä, mutta kun kerran sanoitte, että en esittänyt kysymystä, kysynpä nyt sitten, millaisia vastauksia olemme saaneet näiltä mailta. Ovatko ne kiinnostuneita tällaisesta ratkaisusta? Olen varma, että olette jo keskustelleet joidenkin maiden edustajien kanssa. Ehkäpä voisitte kertoa lisää tästä asiasta.

De Palacio
Kyllä, ne ovat erittäin kiinnostuneita. Kuten sanoin, esittelemme tämän tiedonannon ensi viikon keskiviikkona kaikille Välimeren rannikkovaltioille.
Kuten hyvin tiedetään, ylläpidämme säännöllistä vuoropuhelua energia-alalla Venäjän ja muidenkin maiden, kuten Norjan, kanssa. Balkanin maiden kanssa on käsitelty sähkömarkkinakysymystä yleensä. Pystymme oletettavasti varmistamaan, että Balkanin sähkömarkkinoiden yhdentämistä jatketaan vastaavalla tavalla kaasun osalta. Voisin myös mainita vuoropuhelun, jota käymme kaikkien muiden sellaisten maiden kanssa, jotka ovat kiinnostuneita tästä yleisestä lähestymistavasta. Lähestymistavan kautta saa hyvän käsityksen toiminnan tavoitteesta, ja se helpottaa investointien järkeistämistä tulevaisuudessa.
Asia herättää selvästi kiinnostusta, eikä ainoastaan Välimeren maissa - korostan tätä - vaan myös kaikissa muissa maissa ja myös niissä, joiden kanssa käydään jo vakiintunutta vuoropuhelua.

Puhemies.
 Päätämme tämän kohdan käsittelyn.
(Istunto keskeytettiin klo 17.22 ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0089/2003). Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Komissio ehdottaa, että Collinsin esittämää kysymystä nro 25 käsitellään kysymysten nro 26 ja 27 jälkeen. Käsittääkseni siihen ei ole mitään estettä. Järjestyksestä tulee näin loogisempi.
Ensimmäinen osa
Puhemies.
 Seuraavana on Paulo Casacan kysymys nro 26 (H-0254/03):

Aihe: Myrsky Azorien saaristossa 11.-12. huhtikuuta
Azorien autonomista aluetta riepotteli 11.-12. huhtikuuta rajumyrsky, joka aiheutti lukuisia vahinkoja asuinrakennuksille ja julkiselle infrastruktuurille saariston kaikilla saarilla sekä erityisen suuria tuhoja maanviljelylle.
Kysymyksen laatijalla oli tilaisuus olla todistamassa myrskyn tuhoja henkilökohtaisesti. Myrsky aiheutti huomattavia ja kokonaisvaltaisia tuhoja kasvihuoneviljelylle, erityisesti ananaksen viljelylle São Miguelin saarella. Vihannesten ja hedelmien - etenkin banaanien, appelsiinien ja passiohedelmien - tuotanto kärsi huomattavia vahinkoja, ja viiniviljelmät tuhoutuivat lähes täysin.
Koska Azorien autonominen alue kärsii usein tämänkaltaisista luonnonilmiöistä, alueellisessa rakennerahasto-ohjelmassa (PRODESA) säädetään jo erityistoimista katastrofitilanteita varten. Kaksi aihetta koskevaa kysymystä ovat kuitenkin jääneet vaille vastausta.
Aikooko komissio päättäessään yhteisön neljänteen tukikehykseen sisältyvien ohjelmatyö- ja suoritusvarausten alueellisesta jaosta kiinnittää asianmukaista huomiota myrskyn aiheuttamiin seurauksiin?
Aikooko komissio osoittaa Azorien maanviljelijöille erityistoimia, jotka minimoisivat heidän taloudelliset tappionsa, samalla tavoin kuin tulvista viime kesänä kärsineille keskieurooppalaisille maanviljelijöille?

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin ilmaista pahoitteluni Azoreilla riehuneen myrskyn vuoksi. Euroopan unionin eri osissa on valitettavasti sattunut monia sään aiheuttamia tuhoja viime aikoina, mutta haluan muistuttaa, että tietyistä rakennerahastojen alueellisen toimintaohjelman toimenpiteistä myönnetään tukea arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien huonojen sääolojen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen.
Haluan korostaa, että Azoreilla 11. ja 12. huhtikuuta aiheutuneet ongelmat, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi, eivät periaatteessa ole sellaisia, että niiden lievittämiseen voitaisiin myöntää lisärahoitusta suoritusvarauksesta. Kuten arvoisa parlamentin jäsen hyvin tietää, kyseisen välineen tarkoituksena on tehostaa toimintaohjelmia. Varauksen jako perustuu jäsenvaltioiden yhdessä komission kanssa määrittämiin indikaattoreihin, jotka kertovat ohjelmien tehokkuudesta, hallinnoinnista ja taloudellisesta toteutuksesta ja joiden ansiosta voidaan mitata ohjelmissa saavutettuja tuloksia asetettuun tavoitteeseen nähden. Niiden tarkoituksena on toisin sanoen kannustaa Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa sijaitsevia eurooppalaisia alueita hallinnoimaan niiden käytettävissä olevia rakennerahastoja parhaalla ja tehokkaimmalla mahdollisella tavalla.
Azoreiden maanviljelysektorin erityistarpeet voidaan sen sijaan ottaa huomioon jaettaessa ohjelmatyövarausta, jonka jäsenvaltio on esittänyt yhteisön tukiohjelman ohjelmointivaiheessa. Tämä antaisi liikkumavaraa varojen uudelleenjakoa varten. Portugali voi siis ehdottaa, että arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat huonot sääolosuhteet otetaan huomioon, mutta - korostan vielä - nimenomaan ohjelmatyövarauksen kautta.
Yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa on mahdollista toteuttaa joitakin maanviljelijöille osoitettuja tukitoimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä, mutta komissio ei tähän mennessä ole saanut kyseiseltä jäsenvaltiolta tai alueviranomaisilta minkäänlaista Azoreiden tapahtumiin liittyvää ilmoitusta tai tukipyyntöä, kuten arvoisa parlamentin jäsen hyvin tietää.
Jos komissiota pyydetään toimimaan asian suhteen, se tutkii toki voimassa olevan lainsäädännön mukaisia mahdollisia toimenpiteitä, joiden avulla voidaan tukea myrskyn seurausten korjaamista.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää komission jäsentä hänen sanoistaan, joilla hän ilmaisi ennen muuta komission kannan Azoreilla 11. ja 12. huhtikuuta kokemiemme myrskyjen tuhoisiin vaikutuksiin.
Haluan aluksi todeta, että on äärimmäisen vaikeaa pukea sanoiksi sitä, mitä todistin omin silmin noiden muutamien päivien aikana, sillä myrsky muodostui uskomattoman voimakkaista syklonituulista, jotka aiheuttivat tuhoa äärimmäisen laajalla alueella sekä rakennuksille että hedelmäpuille ja puustolle yleensä. Vaikuttavinta oli kuitenkin ennen kaikkea suola, joka peitti myrskyn seurauksena kaikkien Azorien saarien alavat osat.
Suola peitti kokonaan esimerkiksi Graciosan ja aiheutti käytännössä kaiken elollisen tuhoutumisen kemiallisen reaktion seurauksena. Maanviljelylle yleisesti ottaen aiheutuneet menetykset ovat valtavia, kun viiniviljelmät ja vihannessadot tuhoutuivat täysin. Tiedän, kuten komission jäsen totesi, etteivät alueviranomaiset ole vielä lähettäneet komissiolle raporttia tuhoista, mutta tiedän, että komissio saa raportin lähiaikoina, ja halusin tässä vaiheessa muistuttaa siitä, mitä on puhuttu ohjelmatyövarauksesta, ja halusin myös tuoda esiin komission osoittaman halukkuuden toteuttaa toimia maatalousalan hyväksi.

De Palacio
Haluan vain todeta, että odotamme tiedonantoa ja tulemme tietysti kiinnittämään siihen kaiken huomiomme.
Olen ammattiurani vuoksi hyvin tietoinen siitä, millaisia seurauksia tuhot voivat aiheuttaa tälle erityisen haavoittuvaiselle alalle eli maatalousalalle. Haluan sen vuoksi ilmaista solidaarisuuteni, kuten aiemmin totesinkin, ja olen varma siitä, että komissio ryhtyy sopivan hetken tultua kaikkiin asiaa koskevan lainsäädännön puitteissa mahdollisiin toimenpiteisiin.

Puhemies.
Muistutan arvoisille parlamentin jäsenille, että yksittäisten kysymysten käsittelyyn on tämän kyselytunnin aikana varattu yksi minuutti. Nyt ei ole oikea aika esittää lausuntoja tai käydä keskusteluja, vaikka ymmärränkin, että tämä vakava myrsky oikeutti antamaan lisäselostuksen.

Puhemies.
Seuraavana on Cristina Gutiérrez-Cortinesin kysymys nro 27 (H-0289/03):

Aihe: Öljypäästöt Gibraltarilla
Gibraltarin edustalla on jo useiden vuosien ajan laskettu mereen huomattavia määriä öljyä laivojen tankkaamisen sekä rahdin lastaamisen ja purkamisen yhteydessä. Toiminnan ympäristövaikutukset ja taloudelliset vaikutukset ovat Espanjan puolella huomattavat, koska alueen talous perustuu pääosin kalastukseen ja matkailuun.
Edellä mainittu tapaus on ainoastaan yksi esimerkki erittäin saastuttavien päästöjen laskemisesta mereen, mikä on hyvin yleistä muuallakin. Päästöt aiheuttavat huomattavia visuaalisia haittoja kansalaisille, merkittäviä taloudellisia vaikutuksia ja mittaamattomia ympäristövahinkoja, koska ne estävät kaiken normaalin toiminnan saastuneella vyöhykkeellä pitkän aikaa päästöjen laskemisen jälkeen. 
Ottaen huomioon tämänkaltaiset tuhot ja komission tiedonannon Euroopan parlamentille ja neuvostolle meriturvallisuuden parantamisesta öljysäiliöalus Prestigen onnettomuuden jälkeen (KOM/2002/0681 lopullinen) voisiko komissio vastata seuraavaan kysymykseen? Milloin komissio aikoo esittää arvion mahdollisuuksista muuttaa voimassaolevaa lainsäädäntöä ja nykyään käytössä olevia ympäristönsuojelun välineitä, jotta onnettomuuksien ja niistä seuraavien vahinkojen riski saataisiin mahdollisimman alhaiseksi? 
Toinen osa
De Palacio
Kuten arvoisat parlamentin jäsenet ja jäsen Gutiérrez-Cortines tietävät, komissio antoi Prestigen onnettomuuden jälkeen 13. joulukuuta tiedonannon meriturvallisuuden parantamisesta. Kyseisessä tekstissä jäsenvaltioita muistutetaan tarpeesta soveltaa jo etukäteen Erika I- ja Erika II -säädöspaketteja ja vauhdittaa niiden täytäntöönpanoa, ja siinä ehdotetaan uusia toimenpiteitä.
Maaliskuussa kokoontunut edellinen ministerineuvosto vauhditti näiden uusien toimenpiteiden täytäntöönpanoa, sillä komissio on voinut jo enempää odottelematta soveltaa eräitä tiedonannossa ehdotettuja säännöksiä. Kaikki Euroopan meriturvallisuusviraston perustamiseen tarvittavat toimenpiteet on siten hyväksytty: viraston johtaja nimitettiin 29. tammikuuta ja virasto aloittelee jo toimintaansa Brysselissä väliaikaisissa toimitiloissa odotettaessa päätöstä lopullisesta sijoituspaikasta.
Komissio on myös alkanut luoda laivaliikenteen valvontaan tarkoitettua yhteisön järjestelmää (SafeSeaNet) ja on pyytänyt jäsenvaltioita laatimaan etukäteen ennen kesää kansalliset suunnitelmat vaikeuksissa olevien laivojen päästämisestä satamiin tai turva-alueille.
Asian tiimoilta on jo pidetty kaksi koordinointikokousta, ja haluan muistuttaa, että komissio on paitsi ottanut yhteyttä kaikkiin Välimerta ympäröiviin naapurimaihin ja myös Venäjään ja Norjaan myös keskustellut niiden kanssa (tyytymättä pelkkiin kirjallisiin yhteydenottoihin) korostaakseen, miten tärkeää meriturvallisuuden kannalta on, että satamaviranomaiset valvovat öljytankkereita. Lisäksi olemme erityisesti Venäjän, Norjan, Algerian ja Marokon kanssa käsitelleet näitä asioita kahdenvälisissä kokouksissa asiasta vastaavien ministerien kanssa, ja pohdimme Venäjän ja Norjan kanssa mahdollisuutta luoda Itämerelle ja Pohjanmerelle laivaliikenteen valvontajärjestelmä, jonka avulla voidaan lisätä turvallisuutta ja ehkäistä ongelmia.
Lisään vielä, että komission jäsenten kollegio hyväksyi 20. joulukuuta asetuksen, jolla kielletään raskaiden polttoöljyjen kuljetus yksirunkoisissa öljysäiliöaluksissa Euroopan unionin satamiin tai Euroopan unionin satamista ja jonka mukaan yksirunkoisten alusten korvaamista kaksirunkoisilla aluksilla nopeutetaan. Ehdotus on hyväksytty myös neuvostossa ja se on ollut ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, joten se voi tulla voimaan ensi vuoden kesäkuussa, jos neuvostossa tehdyissä sopimuksissa pitäydytään.
Haluan lopuksi muistuttaa, että komissio antoi 5. maaliskuuta Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen direktiiviksi laivojen aiheuttamasta saastumisesta ja saastuttamisrikoksille asetettavien seuraamusten, mukaan luettuina rikosoikeudelliset seuraamukset, käyttöönotosta. Ehdotus koskee laitonta, tahatonta tai tahallista jätteiden huuhtomista mereen - sillä myös tahallista saastuttamista esiintyy, kuten rungon ja kölin puhdistaminen, jonka arvoisa parlamentin jäsen mainitsi - ja siinä määritellään ketjun kunkin osatekijän eli laivanomistajan, vuokraajan, luokitusyhtiön jne. vastuu ja korjataan näin yhteisön lainsäädännössä olevat puutteet, jotka koskevat laivojen aiheuttamaa tahallista tai tahatonta saastuttamista, ja velvoitetaan jäsenvaltiot hyväksymään asiaa käsittelevä lainsäädäntö.
KOR:n rahastoa, jota on käytetty Erikan tapauksessa ja myös Prestigen tapauksessa ja jonka nykyiset varat ovat ilmeisen riittämättömät, on myös kasvatettava siten, että enimmäiskorvaus on tuhat miljoonaa euroa komission ehdotusten ja ministerineuvoston sopimuksen mukaan. Ministerineuvosto sopi, että jos rahastoa ei kasvateta Kansainvälisen merenkulkujärjestön puitteissa ainakin Euroopan alueen osalta, Euroopan unionin tasolla tehdään päätös perustaa lisärahasto, jonka ansiosta nämä korvaussummat tulevat mahdollisiksi. Kansainvälisen merenkulkujärjestön piirissä pidetään tämän kuun 16. päivänä diplomaattikonferenssi, ja toivon, että kokouksessa hyväksytään tämä ehdotuksemme, jossa pyydetään vain, että Euroopan unioni saisi vastaavan suojan kuin minkä esimerkiksi Yhdysvallat saavat.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, voin kertoa olevani tyytyväinen kaikkiin näihin lisätoimenpiteisiin, sillä ympäristön suojelu ja hiilivetykauppaan liittyvien riskien ehkäisy ovat todellisuudessa prosessi, jonka kuluessa toteutetaan vaiheittain monia täydentäviä toimenpiteitä. Haluan kuitenkin esittää seuraavat kysymykset: missä määrin Gibraltariin liittyvät vastuualueet on määritelty? Entä missä määrin - en ole varma, voiko tähän kysymykseen tällä hetkellä vastata - komission ympäristöasioiden pääosasto on valmis hyväksymään nämä toimenpiteet, jotta niistä voi tulla aidosti ja taatusti poikittaisia toimia, jotka kattavat myös näihin ongelmiin liittyvän ympäristövastuun?

De Palacio
Olen yhtä mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että kyseessä on prosessi. Kun puhutaan esimerkiksi kölin puhdistamisesta, voimme vaatia, ettei jätteitä saa kaataa mereen, koska olemme hyväksyneet - ja tämä parlamentti kannatti kyseistä ehdotusta - direktiivin, joka velvoittaa kaikkia jäsenvaltioita asentamaan kaikkiin tietynkokoisiin unionin satamiin rungon ja kölin puhdistamiseen tarvittavat laitteet, jotta niitä ei tarvitse puhdistaa merellä, kuten kaikkien näiden vuosien aikana on yleisesti tehty, mikä on aiheuttanut yli 90 prosenttia öljysaasteista vuosi toisensa jälkeen. Runkosaasteet eivät johdu suurista Erikan, Prestigen, Amoco Cádizin tai Mar Egeon kaltaisista katastrofeista. Niillä on kuitenkin hirvittävät paikalliset vaikutukset, kuten olemme nähneet, mutta sen lisäksi mereen huuhdotaan tahallaan tonneittain öljyä, joka aiheuttaa yhdeksän tai kymmenen kertaa enemmän saastumista kuin suuret onnettomuudet.
Haluan vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kaksirunkoisiin aluksiin, raskaan polttoöljyn kuljetuksiin, aluskannan nykyaikaistamiseen ja muihin asioihin liittyvissä direktiivissä ja asetuksessa todetaan täysin yksiselitteisesti, että säännöksiä sovelletaan kaikkiin satamiin, satamalaitureihin ja ankkuripaikkoihin Euroopan unionin alueella. Gibraltar on Euroopan unionin alueella, joten säännökset koskevat myös sitä, samoin kuin muitakin paikkoja - kuten vastarannan satamaa Algecirasia.
Ympäristöasioista vastaava komission jäsen on toki täysin samaa mieltä ehdottamistamme toimenpiteistä, vaikka aiommekin laatia erillisen määritelmän öljylle ja hiilivetysaasteille. Tässä erityisessä määritelmässä otetaan huomioon se, että KOR:n rahasto tarjoaa hiilivetysaasteiden osalta erillisen ja eriytetyn suojan ja vakuutukset - joita muiden mahdollisten saasteiden kohdalla ei tarjota. Uskomme lisäksi, että rikosoikeudellisista seuraamuksista puhuttaessa hiilivetysaasteet ja saastuttaminen köliä puhdistamalla sisältävät sellaisia tekijöitä, jotka edellyttävät erityisen seuraamustyypin määrittelyä tai jotka ainakin voivat edellyttää sitä, ettei muita ympäristörikoksia pidetä kyseisenlaisina rikoksina, joista tietyissä maissa määrätään rikosoikeudellisia seuraamuksia. Kun kyseessä on selvästi tahallinen teko, joka aiheuttaa vakavia vaikutuksia lähistön asukkaille ja meriympäristölle, on kuitenkin selvää, että tällainen toiminta, jota ei missään tapauksessa voida hyväksyä, edellyttää kyseisen rikosoikeudellisen määritelmän antamista.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, pyysin saada puheenvuoron ensinnäkin kiittääkseni komission jäsentä näistä öljyvuotoihin liittyvistä moninaisista ja järkevistä toimenpiteistä ja toiseksi esittääkseni samalla lisäkysymyksen runkojaan puhdistavista aluksista, joista on tulossa Portugalin rannikoilla todellinen vitsaus.
Kaikki maat, jotka ovat Portugalin tapaan saaneet pitkät rantaviivat, kärsivät ajoittain rannoille päätyvistä öljyvuodoista, joiden alkuperästä tai aiheuttajasta ei ole mitään tietoa. Tiedän, että tähän ongelmaan puututaan parhaillaan laadittavissa toimenpiteissä, jotka pian toteutetaan. Yksi perustavanlaatuinen ongelma liittyy kuitenkin valppauteen ja valvontaan. Vaikeutena on saada selville, kuka on kyseisten vuotojen aiheuttaja.
Haluan kysyä komission jäseneltä, harkitaanko toimenpiteitä myös valvonnan ja seurannan alalla.

De Palacio
Olemme keskustelleet sen ehdottamisesta, että unionin jäsenvaltiot määrittelisivät jätteiden mereen huuhtomisesta, mukaan luettuna runkojen puhdistus, joka suoritetaan - kuten arvoisa jäsen sanoi - tahallaan merellä, aiheutuvan meren saastumisen myös rikosoikeudellisesta näkökulmasta ja määrittelisivät myös langetettavat vapausrangaistukset. Olen esittänyt tämän asian neuvostolle ja parlamentille keskustelua varten.
Olemme ajatelleet, että kyseinen toiminta olisi rikos 200 meripeninkulman säteellä yksinomaisella talousvyöhykkeellä. Kuten aiemmin totesin, tätä täydennetään lisäämällä laivaliikenteen valvontaa. Uskon, että laivaliikennettä valvotaan nykyisin tiettyjen alusten, erityisesti öljysäiliöalusten, osalta ja tietyillä alueilla. Aiomme teettää asiasta muutamia tutkimuksia.
Toimintaa on nähdäkseni tehostettava, jotta kaikenlaisia purjehtivia laivoja valvotaan, rannikon läheisyydessä kolmen, neljän tai viiden meripeninkulman etäisyydellä purjehtivien alusten lisäksi. Kaikkea liikennettä tietyn matkan päässä rannikosta on valvottava. Näin laivaliikenteeseen ja vapaa-ajan toimintaan yhä enemmän käytetystä merestä ja toisaalta myös merestä, jota saastutetaan yhä enemmän ja jota on suojeltava kokonaisvaltaisemmin, tulisi turvallisempi.
Lentokoneisiin kohdistuvia ilmatilaa koskevia toimenpiteitä voitaisiin tarvittavin muutoksin ja vaihdoksin soveltaa myös mereen. Teemme töitä sen eteen ja aloitamme tehtävän - korostan tätä - valvomalla Euroopan unionin vesille suuntautuvaa öljysäiliöalusliikennettä ja kaikkea tietyillä Euroopan unionin alueilla harjoitettavaa liikennettä.

Puhemies.
 Seuraavana on Carlos Lagen kysymys nro 28 (H-0222/03):

Aihe: Portugalilaisen virkamiehen nimittäminen tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavan pääjohtajan virkaan
Maaliskuun 26. päivänä 2003 käydyn, epäluottamuslausetta koskevan parlamenttikeskustelun yhteydessä Portugalin pääministeri tulkitsi portugalilaisen henkilön nimittämisen tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavan pääjohtajan virkaan komissiossa hallituksensa diplomaattiseksi voitoksi ja kritisoi samalla aikaisemman sosialistihallituksen kyvyttömyyttä tässä asiassa.
Myöhemmin komission edustusto Portugalissa selitti julkisesti, että Euroopan komission korkeita virkanimityksiä säännellään ansioiden ja pätevyyden, yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen sekä maantieteellisen tasapainon perusteella.
Portugalilaisen henkilön valinta tähän tehtävään on varmasti perustunut hänen ansioidensa perusteella tehtyihin suotuisiin arvioihin. Pääministerin lausuntojen takia voi kuitenkin syntyä epäilyksiä. Tässä yhteydessä kysyn komissiolta seuraavaa: Onko portugalilainen henkilö nimitetty tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavan pääjohtajan virkaan yksinomaan edellä mainittujen kriteerien mukaisesti hakijan ansioiden perusteella vai Portugalin hallituksen diplomaattisen painostuksen takia?

Kinnock
Komissio voi vahvistaa, että portugalilaisen virkamiehen nimittäminen tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavan pääjohtajan virkaan perustui täysin periaatteisiin, jotka Prodin komissio asetti toimikautemme alussa vuonna 1999, ja erityisesti niihin periaatteisiin, joiden mukaan ansiot ovat ensisijainen lähtökohta tehtäessä nimityspäätöksiä ja joiden mukaan toiminnan on oltava henkilöstösääntöjen määräysten mukaista eli ylempien johtavien virka-asemien kohdalla on noudatettava tarvetta saavuttaa kansallisuuksien välinen tasapaino.
Sen jälkeen, kun yksi A1-virkamies siirrettiin pääjohtajan virasta kabinettipäällikön virkaan syyskuussa 1999, Portugalilla oli komissiossa kaksi A1-virkamiestä, joista kumpikaan ei ollut pääjohtajan asemassa. Portugalin hallitukset kokivat näin ollen, että komissiossa on maantieteellinen epätasapaino, joka olisi korjattava, ja Portugalin viranomaiset ottivat asian esille kanssamme useissa yhteyksissä. Sanottakoon parlamentille tiedoksi, ettei ole lainkaan epätavallista tai tapojen vastaista, että jäsenvaltiot ottavat tällaisia asioita esille silloin tällöin. Komissio kuuntelee niiden näkemyksiä ja harkitsee toiveita asianmukaisen kohteliaisuuden vaatimalla tavalla. Komissio tekee nimityspäätökset kuitenkin itsenäisesti ja vain toimielimen etujen mukaisesti. Olisi täysin väärin ajatella, että näkemysten esittäminen olisi ollut komission painostamista. Komissio voi vahvistaa, että uuden tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavan pääjohtajan nimittäminen tapahtui täysin henkilöstösääntöjen ja ylempien virkamiesten ansioihin perustuvaa valintaa ja nimittämistä koskevien komission sisäisten menettelytapasääntöjen mukaisesti.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsen Kinnockia hänen vastauksestaan. Se oli selkeä, täsmällinen ja tarkka, ja vakuutuin jo siitä, että ylemmän virkamiehen nimitykseen ovat vaikuttaneet yksinomaan ansioihin ja maantieteelliseen tasapainoon liittyvät perusteet. Kysymykseni tarkoituksena ei suinkaan ollut kyseenalaistaa tätä valintaa, johon olen hyvin tyytyväinen, sillä valinnan kohteena on erittäin kyvykäs Portugalin kansalainen, joka saa keskeisen tehtävän komission hallintorakenteessa. Komission jäsenen puheenvuoron perusteella on kuitenkin myös selvää, ettei mikään hallitus tai pääministeri voi ottaa itselleen kunniaa tästä nimityksestä tai väittää, että se antaa aiheen kansalliseen voitonriemuun, niin kuin kyseessä olisi jonkinlainen sankariteko.
Tiedän oikein hyvin, että hallitukset ja pääministerit, jotka joskus intoutuvat käyttämään ylenpalttista retoriikkaa, kiinnittävät mielellään rinnuksilleen eurooppalaisia ansiomerkkejä. Se ei haittaa ketään, ja pidin komission jäsenen vastausta sekä muodoltaan ja sisällöltään että sävyltään erittäin valaisevana tämän asian suhteen.

Puhemies.
 Seuraavana on Christopher Heaton-Harrisin kysymys nro 29 (H-0267/03):

Aihe: Komission kurinpitomenettely
Voisiko komissio ilmoittaa, milloin Marta Andreasen pidätettiin virantoimituksesta komissiossa? Milloin kurinpitomenettely aloitettiin? Missä vaiheessa kyseinen kurinpitomenettely on? Kuinka monta muuta komission henkilökuntaan kuuluvaa on pidätetty virantoimituksesta täydellä palkalla yli kuudeksi kuukaudeksi viimeksi kuluneiden 4 vuoden aikana? 
Kysymykset komission jäsen Nielsonille
Kinnock
Marta Andreasenia koskeva kurinpitomenettely aloitettiin 2. heinäkuuta 2002. Marta Andreasen pidätettiin virantoimituksesta 28. elokuuta 2002 tehdyllä komission päätöksellä. Komissio on hiljattain saanut raportin asianmukaisten menettelyjen kautta nimitetyltä kuulemismenettelystä vastaavalta neuvonantajalta, jonka tehtävänä oli tutkia kaikki Marta Andreasenin tapaukseen liittyvät tiedot. Komissio, joka on nyt siis saanut raportin, harkitsee nimittävänä viranomaisena tarvittavia jatkotoimia, joihin menettelyn puitteissa on ryhdyttävä. Nimittävän viranomaisen on ennen kaikkea päätettävä, annetaanko tapaus kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi. Viimeksi kuluneiden neljän vuoden aikana on pidätetty Andreasenin lisäksi yksi virkamies virantoimituksesta täydellä palkalla yli kuudeksi kuukaudeksi.

Heaton-Harris (PPE-DE).
Kun muistellaan viime vuoden tapahtumia, myöntääkö komission jäsen nyt sen, että komissiolla on paljon opittavaa tavassa, jolla se käsittelee korkea-arvoisten henkilöstön jäsenten välisiä sisäisiä riita-asioita?
Olette myöntänyt, että komission kirjanpitojärjestelmää on kiireellisesti uudistettava entisen päätilintarkastajan Marta Andreasenin - joka oli virassa vain neljä kuukautta työskennellen mitä ilmeisimmin varsin vihamielisessä ilmapiirissä - ehdottamien suuntaviivojen mukaisesti, ja ymmärrätte varmasti uudistuksesta vastaavana komission jäsenenä, että uudistusten luonnostelu, suunnittelu ja lopulta täytäntöönpano kestävät usein odotettua kauemmin, joten voitte varmaan nyt tunnustaa, että on aika lopettaa Marta Andreasenin sortaminen ja lopettaa nämä häneen kohdistuvat naurettavat kurinpitomenettelyt. Ehkä sitten Euroopan komissiossa ryhdytään jälleen käyttämään tervettä järkeä.

Kinnock
Kiitän arvoisaa parlamentin jäsentä. Ensinnäkin, vaikka komissio pyrkiikin vastuullisten toimielinten tapaan olemaan vaatimaton, en voi hyväksyä arvoisan jäsenen väitettä, jonka mukaan meillä on paljon opittavaa sisäisistä riidoista. Hän tuntee kyllä tapauksen taustan, ja tässä parlamentissa hänelle esitetty yksityiskohtainen kuvaus on hänelle kelvannut. Viime vuoden toukokuun viimeisten viikkojen tapahtuma oli ilmeinen ja vakava työsuhteiden katkeaminen, joka edellytti nopeaa toimintaa yksinkertaisesti siksi, että viive olisi pahentanut vaikeaa tilannetta tarjoamatta minkäänlaisia sovittelun näkymiä. Niissä olosuhteissa komission - siis minun, jonka vastuulla henkilöstöasioiden käsittely on - oli valitettavasti mutta vastuunsa kantaen ryhdyttävä toimiin.
Marta Andreasenia ei missään nimessä ole sorrettu näiden tapahtumien aikana. Todisteena tästä pyydän ottamaan huomioon tavan, jolla vaadin, että Marta Andreasen olisi pidätettävä virantoimituksesta täydellä palkalla, mihin kollegani komissiossa auliisti suostuivatkin, osittain siksi, että olisi täydellisen ja ehdottoman selvää, ettei komissio millään tavalla ole tuominnut kyseistä tapausta ennakolta - tapausta, jota ei edelleenkään ole ratkaistu alustavan näytön vuoksi, jonka mukaan hänen on väitetty rikkoneen henkilöstösääntöjä vakavalla tavalla. Kurinpitomenettely, sellaisena kuin se on toteutettu, on pantu täytäntöön sääntöjä tunnollisesti noudattaen ja kunnioittaen tarkasti Marta Andreasenin oikeutta tulla oikeudenmukaisesti kohdelluksi. Se on toki valitettava, niin kuin kurinpitomenettelyt aina, muttei varmastikaan naurettava.

Puhemies.
 Kysymys nro 30 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies.
 Jos komission jäsen suostuu siihen, käytämme tähän hieman enemmän kuin 20 minuuttia hyödyntääksemme muilta komission jäseniltä yli jääneen ajan, jos se sopii teille. Hieman enemmän kuin 20 minuuttia.
Seuraavana on Michl Ebnerin kysymys nro 31 (H-0219/03):

Aihe: Kehitysmaiden ja teollisuusmaiden juomavesi
Monissa maissa ei ole toimivaa juomavesihuoltoa. Ongelma koskee erityisesti monia kehitysmaita. Erilaiset sairaudet ja korkea lapsikuolleisuus kolmannen maailman valtioissa johtuvat erittäin usein saastuneesta juomavedestä.
Mitä toimia Euroopan komissio toteuttaa kehitysyhteistyön alalla, jotta puhtaan juomaveden saatavuus paranisi kolmannen maailman maissa?
Juomavesiongelma koskee nykyään myös teollisuusmaita. Kansalaiset pitää opettaa käyttämään kallisarvoisia juomavesivaroja säästeliäästi. Miten Euroopan komissio edistää tätä asiaa? Mitä toimia se on jo toteuttanut?

Nielson
Puhun ensin kehitysmaiden juomavesitilanteesta. Komissio ehdotti vesihuollosta kehitysmaissa antamassaan tiedonannossa, että ensisijaiseksi asiaksi tulisi asettaa sen varmistaminen, että kaikki ihmiset ja ennen kaikkea kaikkein köyhimmät saavat riittävästi hyvälaatuista juomavettä ja keinot jäteveden käsittelyyn, jotta köyhyyttä voidaan vähentää ja ihmisten terveyttä ja elämänlaatua parantaa. Vesi- ja jätevesihuollon turvaamiseen liittyvän painopisteen merkitystä korostettiin myös kestävän kehityksen huippukokouksessa, jossa käynnistettiin EU:n vesialoite ja jossa allekirjoitettiin vesi- ja viemärihuoltoa koskeva EU:n ja Afrikan strateginen kumppanuus.
Johannesburgin jälkeen olemme keskittyneet pitkän aikavälin toimiin, joiden tarkoituksena on muuttaa nämä poliittiset sitoumukset käytännön työsaralla tapahtuvaksi toiminnaksi ja viemäröinnin kohdalla työsaran alla tapahtuvaksi toiminnaksi. Olemme käynnistäneet vuoropuhelun prosessin ankkuroimiseksi valtiotasolle. Toiminnan keskeinen tehtävä on edistää ja tukea kaikkien paikallis-, valtio- ja aluetason osapuolten, keskushallinnon ja paikallishallintojen sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien ja yksityisten ammattitoimijoiden osallisuutta, kuten vesialoitteen mukainen moninaiset sidosryhmät kattava lähestymistapa edellyttää. Keskeisenä päämääränä on saavuttaa vuosituhannen vaihteen kehitystavoitteet ja köyhimpien ihmisten vesihuoltoa ja jätevesihuoltoa koskevat tavoitteet. Sovimme tästä Johannesburgissa, ja yritämme nyt puuttua ongelmaan käytännössä.
Komissio tutkii myös mahdollisuutta lisätä näihin tavoitteisiin kohdistettavaa taloudellista tukea, mukaan luettuna mahdollisuutta perustaa erityinen vesirahasto, jossa kehitysapua käytettäisiin houkuttelemaan muita rahoituslähteitä, kun vesihuolto asetettaisiin valtioiden ensisijaiseksi tehtäväksi köyhyyden torjunnan ja kestävän kehityksen strategioiden alalla. Tämä komission ehdotus on esitetty hiljattain annetussa tiedonannossa EU:n vesirahaston perustamisesta.
Seuraavaksi puhun teollisuusmaiden juomavedestä. Euroopan unioni ryhtyi yli 20 vuotta sitten toimiin juomaveden laadun turvaamiseksi. Vuonna 1980 annetussa juomavesidirektiivissä määriteltiin juomaveden laatuvaatimukset ja säännöllistä valvontaa koskevat velvoitteet ja varmistettiin näin korkea suojelun taso kaikkialla unionissa. Vuonna 1998 juomavesidirektiivissä asetettuja muuttujia ja niihin liittyviä arvoja tarkistettiin ja tarvittaessa tiukennettiin ja samalla annettiin säännöksiä avoimemmasta toiminnasta ja kansalaisille tiedottamisesta.
Euroopan unioni on vesivarojen kokonaisvaltaisen suojelun takaamiseksi uudistanut hiljattain koko vesiensuojelupolitiikkansa antamalla vesipolitiikkaa koskevan puitedirektiivin. Siinä suojellaan kaikkia vesistöjä, kuten jokia, järviä, pohjavesiä ja rantavesiä, asetetaan sitova velvollisuus saavuttaa tai ylläpitää kaikkien kyseisten vesistöjen hyvä laatu viimeistään vuoteen 2015 mennessä, varmistetaan laaja-alainen kansalaisten, sidosryhmien ja kansalaisjärjestöjen osallisuus laadittaessa tarvittavia suojelutoimia ja tuetaan ympäristöön liittyvää tavoitetta taloudellisten välineiden, kuten taloudellisten arvioiden ja veden hinnoittelun avulla, joissa otetaan huomioon kustannusten takaisin saaminen ja joilla edistetään näin veden järkevää käyttöä ja vesivarojemme suojelua.
Vesialan ympäristöpolitiikka on monitahoista, ja sitä tuetaan lukuisin kohdennetuin toimin, joita toteutetaan sekä tutkimuspolitiikan alalla, jossa kuudenteen puiteohjelmaan sisältyy huomattava määrä vesivaroihin liittyvään ongelmaan ja niiden suojeluun osoitettuja toimia ja varoja, että aluepolitiikan alalla nykyisissä jäsenvaltioissa muun muassa rakenne- ja koheesiorahastojen turvin ja ehdokasmaissa ISPAn ja Pharen kaltaisten välineiden avulla.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsen Nielsonia lämpimästi hänen puheenvuorostaan; joka oli informatiivinen ja laaja-alainen. Pidän vesirahaston perustamista varsin tervetulleena ajatuksena, ja uskon, että kehitysmaita voidaan sen avulla auttaa hyvin yksityiskohtaisella tavalla, sillä kyseessä on suoran ja paikan päällä annettavan tuen myöntäminen tietyille hankkeille, joista jotkut tarjoavat tulevaisuudennäkymiä maantieteellisesti laajoille alueille.
Euroopan unionin teollisuusmaiden tilanne on mielestäni sellainen, että meidän on uuden vesipolitiikan puitedirektiivin ohella ehdottomasti asetettava ensisijaiseksi tehtäväksi valvonnan täytäntöönpanon vauhdittaminen. Kun kaikki päättäjät osallistuvat toimintaan ja kun koordinoidaan ympäristö-, tutkimus- ja aluepolitiikkaa, kuten sanoitte, kyseessä ei silloin ole vain sidosryhmien kokoaminen yhteen, vaan samalla tarkistetaan myös, että saavutetut edut ovat sopimusten mukaisia.

Nielson
Vastaan aivan lyhyesti: rahasto ei merkitse sitä, että pyytäisimme jäsenvaltioilta lisää rahaa. Se on ennen kaikkea keino, jolla toivomme voivamme vauhdittaa yhdeksännelle Euroopan kehitysrahastolle jo myönnettyjen varojen tämänhetkistä käyttöä. Mutta yhdyn puhujan näkemykseen ja olen iloinen ajatuksen saamasta tuesta.
Mielestäni on ilmeistä, että omissa Euroopan unionin puitteissamme jäsenvaltioiden tehtävänä on panna huolellisesti ja erittäin ammattitaitoisesti täytäntöön tärkeät valvontaan liittyvät seikat, joista on yhdessä päätetty.

Posselt (PPE-DE).
Hyvä komission jäsen, haluan esittää Ebnerin kysymykseen lisäkysymyksen kehitysavusta, joka on perusvastuualaanne. Kuinka keskeinen asema vesipolitiikalla, joka ei liity vain juomaveteen vaan myös maatalouden tarvitsemaan veteen, on kahdella erityisen merkittävällä sota-alueella, joiden kanssa joudumme tällä hetkellä olemaan tekemisissä, eli Eufrat- ja Tigris-jokia ympäröivällä alueella - johon kuuluu myös Turkki - ja Palestiinan alueella yleensä? Haluaisin tietää, käyttekö erillisiä neuvotteluja näillä alueilla, joilla vesi on toisaalta tärkeässä roolissa rauhan takaajana ja joilla se toisaalta voi myös synnyttää aseellisia yhteydenottoja.

Nielson
Jäsen Posselt on täysin oikeassa. Afrikassa aloitamme tekemällä hyvin laajoja arvioita kymmenellä jokialueella voidaksemme harjoittaa nimenomaan ennaltaehkäisevää ja jopa rauhan turvaamiseen liittyvää toimintaa.
Palestiinassa koko alue on sukupolvien ajan yrittänyt selviytyä tämän ongelman kanssa. On totta, että vesi on osa ongelmaa ja osa ratkaisua. Israelin ja sen naapurimaiden välinen rauhanratkaisu liittyy suuressa määrin parempaan ja järkevämpään veden käyttöön. Irakissa kysymys ei ole yhtä polttava muihin ratkaistaviin ongelmiin verrattuna, mutta tehokkaampi veden käyttö ja sen suomat maanviljelymahdollisuudet ovat huomionarvoisia seikkoja. Öljy ei ole maan ainoa luonnonvara.

Puhemies.
 Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 32 (H-0224/03):

Aihe: Lisääntymisterveys
Miten komissio pyrkii varmistamaan, että kansainvälisiin väestö- ja terveysohjelmiin sekä niihin liittyviin lisääntymisterveyttä koskeviin toimenpiteisiin myönnettyjä varoja ei käytetä myös aborttien rahoittamiseen? Voiko komissio taata, että varoilla ei ole rahoitettu abortteja?

Nielson
Komission politiikka aborttiin nähden on selvä. Olemme allekirjoittaneet Kairossa vuonna 1994 pidetyssä kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa laaditun toimintaohjelman. Sen luvussa 8.25 todetaan seuraavaa: "Abortin käyttöä perhesuunnittelun välineenä ei pidä missään olosuhteissa tukea. Kaikkia hallituksia sekä alalla toimivia hallitustenvälisiä järjestöjä ja kansalaisjärjestöjä kehotetaan lujittamaan sitoutumistaan naisten terveyden edistämiseen, käsittelemään vaarallisten aborttien terveydelle aiheuttamia vaikutuksia suurena kansanterveydellisenä huolenaiheena sekä vähentämään aborttiin turvautumista tarjoamalla laajempia ja parempia perhesuunnittelupalveluja."
Kirjoitin tämän vuoden tammikuussa Euroopan parlamentille vastauksen 47 parlamentin jäsenen lähettämään kirjeeseen, jossa käsiteltiin aborttia. Verkkosivuillani julkaistussa kirjeessäni korostin sitä, että pyrimme ehkäisemään aborttien tarvetta tukemalla lisääntymisterveyttä koskevia ohjelmia. Myönnämme kuitenkin sen, että abortteja tehdään vaarallisissa oloissa, ja ne aiheuttavat joka vuosi monen naisen turhan kuoleman. Komission mielestä kansallinen lainsäädäntö on ensiarvoisen tärkeä tekijä julkisen terveydenhuollon piirissä tehtävien aborttien kannalta. Lisäksi niissä maissa, joissa abortti on tietyissä olosuhteissa sallittu, sen tulisi myös olla turvallinen.
Lisääntymis- ja seksuaaliterveyden ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevien oikeuksien alalla kehitysmaissa toteutettavien yhteisön ohjelmien ja toimien tavoitteena on vähentää äitien kuolleisuutta ja edistää alaa koskevan vuosituhannen vaihteen tavoitteen saavuttamista. Haasteet ovat suuret, sillä äitien kuolleisuusluvut eivät ole laskeneet tai ovat jopa nousseet esimerkiksi Malawissa ja Afganistanissa. Mielestäni yhteisön tukea lisääntymis- ja seksuaaliterveyden alalla pitäisi mieluummin arvioida sen perusteella, vähentyvätkö naisten turhat kuolemat kehitysmaissa sen ansiosta. Se on mielestäni kaikkein tärkein asia.

Posselt (PPE-DE).
Esitän vielä kaksi pientä lisäkysymystä. Ensinnäkin: tarkistaako komissio, ettei mikään tukea saavista järjestöistä tosiasiallisesti rahoita aborttien tekemistä? Toiseksi: noudattaako kehitysapu kaikissa tilanteissa kehitysmaiden aborttia koskevaa lainsäädäntöä vai pyritäänkö sillä vaikuttamaan maiden lainsäädäntöön?

Nielson
Arvoisa puhemies, valvomme kyseisiä järjestöjä, ja kun otetaan huomioon tästä aiheesta käytävä maailmanlaajuinen keskustelu, on selvää, että UNFPA:n tai IPPF:n kaltaiset arvostelun kohteena olevat järjestöt joutuvat tekemään hyvin huolellista työtä. Meidän arviomme mukaan ne ovat niille uskottujen tehtävien tasalla.
Vastaus toiseen kysymykseenne on se, että emme pyri vaikuttamaan muiden maiden lainsäädäntöön. Se ei kuulu meille.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Olen erittäin tyytyväinen komission jäsenen kommentteihin ja siihen, että hän sanoo komission tekevän kaiken voitavansa vähentääkseen vaarallisten aborttien määrää maailmassa ja vähentääkseen aborttien tarvetta tarjoamalla perhesuunnittelu- ja lisääntymisterveyspalveluja ja edistämällä niiden saatavuutta. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että lukuisat kansalaisjärjestöt tekevät alalla erinomaista työtä. Onko hän samaa mieltä kanssani siitä, että naisilla on oikeus valita, miten haluavat elämänsä järjestää? Abortin tulisi toki olla viimeinen keino, mutta mielestäni katolisen kirkon opetukset ja oppi ja kieltäytyminen hyväksymästä perhesuunnittelua on aiheuttanut mittaamatonta vahinkoa miljoonien naisten elämään eräissä maailman köyhimmissä maissa. Toivon, että voimme edistyä tässä asiassa ja siihen liittyvillä aloilla komission antaman vastauksen tuloksena ja auttaa vähentämään aborttien määrää antamalla naisille mahdollisuus saada haluamiaan palveluja, jos he niitä haluavat.

Nielson
Mielestäni komission tai sen enempää minun itsenikään ei tarvitse osoittaa Kairon toimintasuunnitelman lisäksi mitään muuta perustaa politiikallemme. Se on se mitä me kannatamme, puolustamme ja toteutamme. Kukin valtio voi suunnitelman puitteissa määritellä lainsäädännössään, mikä on laillista ja mikä laitonta. Pohdiskeluja kuuluu tehdä kansallisella tasolla ja jokaisen ihmisen, erityisesti jokaisen naisen sisällä.
Me voimme havaita tämän väittelyn maailmanlaajuiset ääriviivat. En näe tarvetta siihen, että kertoisin mielipiteeni kunkin toimijan merkityksestä, mutta olen kyllä havainnut ylenmääräisen kiihkoilun lisääntyvän ja olen sitä mieltä, että kyseinen tekijä tulisi ottaa asianmukaisella tavalla huomioon.

Puhemies.
 Kysymys nro 33 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies.
 Seuraavana on José Ribeiro e Castron kysymys nro 34 (H-0244/03):

Aihe: Angolan tämänhetkinen tilanne ja maan demokratian näkymät
Angolan muuttuneen tilanteen ja maan alueellisen ja kansainvälisen strategisen merkityksen huomioon ottaen rauhan lujittamiseen tähtäävien politiikkojen täytäntöönpano, demokratian kehitys ja maan jälleenrakentaminen ovat maassa tällä hetkellä etusijalla.
Miten komissio arvioi Angolan tilanteen nyt ja lähitulevaisuudessa? Miten komissio huomioi vakavat humanitaariset ongelmat ja kotiutettujen sotilaiden yhteiskuntaan uudelleen sopeuttamisen? Onko komissio jatkanut ja syventänyt avointa keskustelua kaikkien Angolan kansalliskokouksessa edustettujen poliittisten puolueiden sekä kirkkojen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa? Mikä on avustuskonferenssin tämänhetkinen tilanne? Mitä edistystä on tapahtunut julkisen tilinpidon ja maan luonnonvarojen hyödyntämisestä saatujen tulojen käsittelyn avoimuudessa? Onko komissio seurannut Cabindan erikoistapausta, ja mitä näkymiä komissiolla on saada myös siellä aikaan demokraattinen keskustelu? Mitä yksityiskohtaisia tietoja komissiolla on demokraattisten, vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien valmisteluhankkeesta? Mitkä ovat pääasialliset toimet, joihin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä Angolan kanssa käytävän yhteistyön edistämiseksi neljällä seuraavalla alalla: humanitaarinen apu, sosiaalinen kehitys, jälleenrakentaminen ja demokratiaan koulutus? Millaisena komissio näkee kyseisten alojen tulevan kehityksen?

Nielson
Komissio katsoo, että Angola on edistynyt huomattavasti rauhanprosessin vakiinnuttamisessa sen jälkeen, kun rauhansopimus solmittiin huhtikuussa 2002, ja että sodan puhkeaminen uudelleen ei tässä vaiheessa vaikuta todennäköiseltä.
Maan vakautta uhkaa kuitenkin vielä monta haastetta. Niitä ovat kriittinen ihmisoikeustilanne, entisten sotilaiden sopeuttaminen uudelleen yhteiskuntaan, maan sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden ja palaavien pakolaisten uudelleensijoittaminen, demokratisointi ja maan jälleenrakennus - erityisesti tiestö on ollut varsin suuri ongelma.
Myös maamiinat ovat edelleen merkittävä uhka. Kun ihmiset alkoivat liikkua rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen, havaitsimme valitettavasti, että maamiinojen aiheuttamat onnettomuudet lisääntyivät. Tämä oli kauhistuttava seuraus. Komissio auttaa edelleen hallitusta ja yhteiskuntaa yleensä näihin haasteisiin vastaamisessa.
Cabindan tilanteen osalta viittaan vastaukseeni, jonka annoin aihetta käsittelevään parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-640/03. Komissio seuraa maakunnan tapahtumia tarkasti, ja viime aikoina konfliktitilanteessa on ollut havaittavissa joitakin merkkejä myönteisestä kehityksestä.
Yleinen humanitaarinen tilanne on edelleen vakava, mutta vakiintuu koko ajan. Hätätilassa olevia saarekkeita ja alueita on kaikkialla maan sisäosissa ja etenkin niillä seuduilla, joille pääsyä rajoittavat miinat ja vaurioitunut infrastruktuuri.
Komissio katsoo, että entisten Unitan sotilaiden kotiuttaminen ja sopeuttaminen yhteiskuntaan on ratkaisevaa kansallisen sovinnon kannalta. Ongelmia on ollut, mutta kotouttamisprosessia voidaan pitää onnistuneena, kun otetaan huomioon hankalat olosuhteet. Yhteiskuntaan sopeuttamista ei sen sijaan ole vielä täysin toteutettu. Kävin kuluvan vuoden maaliskuussa Angolassa ja myös eräässä suurimmista entisten Unitan sotilaiden leireistä, jossa kävin perinpohjaisia keskusteluja heidän kanssaan siitä, millaisia näkemyksiä heillä on tilanteen suhteen. Kaikki näytti suhteellisen hyvin organisoidulta.
Komissio pitää yhteyttä poliittisiin puolueisiin, vaikka säännöllistä vuoropuhelua ei vielä olekaan varsinaisesti käynnistetty. Tarkoituksena on lisätä ponnisteluja tällaisen vuoropuhelun aikaansaamiseksi. Kirkkojen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa käydään puolestaan jatkuvaa vuoropuhelua ja tehdään yhteistyötä monien yksittäisten hankkeiden parissa.
Brysselissä pidettävän tukijoiden konferenssin ajankohtaa, yksityiskohtia ja esityslistaa ei ole vielä vahvistettu. Konferenssin onnistuminen vaikuttaa suoraan sellaisen uskottavan hallitusohjelman laatimiseen, joka koskee maan kunnostamista ja jälleenrakentamista, köyhyyden vähentämistä koskeva strategia mukaan luettuna, sekä Angolan hallituksen ja IMF:n välisten suhteiden paranemiseen. Komissio on useaan otteeseen tarjonnut apua konferenssin valmisteluun ja järjestämiseen.
Valtion tilien ja luonnonvarojen eli öljyn ja timanttien hyödyntämisestä saatuja tuloja koskeva avoimuus saattaa lisääntyä ratkaisevasti uuden taloustyöryhmän myötä, joka aloitti toimintansa joulukuussa hallituksen uudistamisen jälkeen, joskaan konkreettisia tuloksia ei vielä ole saatu. Öljyalan arviointi, jota hallitus suorittaa parhaillaan KPMG:n kanssa, on todennäköisesti tärkeä osatekijä, ja komissio odottaa mielenkiinnolla sen tulosten julkaisemista. Otin nämä asiat esille varsin suoraan keskusteluissani hallituksen kanssa aiemmin mainitsemani vierailun aikana. Komissio ja muut tukijat kannustavat yhdessä hallitusta lisäämään toimintansa avoimuutta.
Seuraavat presidentinvaalit ja parlamenttivaalit ovat ratkaiseva näyttö hallituksen sitoutumisesta noudattaa demokraattisia käytäntöjä. Komissio seuraa tapahtumia hyvin tarkasti ja on tarjoutunut auttamaan vapaisiin ja oikeudenmukaisiin vaaleihin tarvittavien edellytysten luomisessa.
Euroopan yhteisön painopisteet Angolan kanssa tehtävän yhteistyön alalla on selostettu yksityiskohtaisesti hiljattain allekirjoitetussa maakohtaisessa strategia-asiakirjassa. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ensisijaista on rauhanprosessin ja kansallisen sovinnon tukemiseen tarvittavien toimien rahoittaminen, mukaan luettuna edellytysten luominen vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien järjestämiselle. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä komissio kohdentaa vaiheittain tukea tarkemmin ja keskittyy ennen kaikkea terveydenhuollon, koulutuksen ja elintarviketurvan tukemiseen.
Angola on myös demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen (EIDHR) kohdemaa.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa komission jäsen, kiitän perinpohjaisesta vastauksestanne kysymykseeni. Haluan kannustaa komissiota jatkamaan laaja-alaisempaa ja avoimempaa vuoropuhelua kaikkien Angolan parlamentissa edustettuina olevien poliittisten voimien ja kaikkien kansalaisyhteiskuntaan ja kirkkoihin kuuluvien toimijoiden kanssa.
Avoin vuoropuhelu on paras keino auttaa Angolaa juurruttamaan moniarvoisuus, joka puolestaan on pitkällä tähtäimellä paras keino lujittaa demokratia ja vapaus maahan. Tämä on osoitettu hiljattain eri uskontokuntien välisen Angolan rauhankomitean (Inter-denominational Committee for Peace in Angola, COIEPA) toteuttamassa hankkeessa, ja kannustankin laatimaan muita komission rahoittamia hankkeita.
Entisten Unitan sotilaiden tilanne on kuitenkin äärimmäisen huolestuttava. Kuuluin Euroopan parlamentin valtuuskuntaan, joka vieraili yhdellä leirillä, ja havaintojemme mukaan asiat ovat jotakuinkin kunnossa, kun leirit ovat toiminnassa. Helppoa ei ole, mutta jotakuinkin selvitään. Huolenaihe onkin se, mitä tapahtuu, kun leirit suljetaan, sillä tilanne on erittäin haavoittuvainen, ja yhteiskuntaan uudelleen sopeutuminen vie hyvin pitkän ajan. Kysynkin, onko komissio valmis kohdentamaan varoja erityisesti entisten Unitan sotilaiden ammattikoulutusta ja yhteiskuntaan sopeuttamista koskeviin ohjelmiin sekä siihen, että kummatkin osapuolet valvovat näitä ohjelmia. Tämä voisi olla yksi tapa noudattaa viime vuoden huhtikuussa solmittua rauhansopimusta käytännössä ja lujittaa luottamusta ja vakautta Angolassa.

Nielson
Olen ensinnäkin samaa mieltä siitä, että laaja-alainen, avoin vuoropuhelu, jolla voidaan tukea moniarvoisuutta, on tärkeää tässä vaiheessa.
Rauhansopimuksen rakenteen vuoksi ja sen ansiosta, että vastakkaiset liikkeet ovat yleisesti ottaen keskusteluväleissä ja pystyvät tekemään asioita yhdessä, olemme siinä onnekkaassa tilanteessa, jossa rauhaa ei enää voi horjuttaa.
Emme kuitenkaan saa jäädä lepäämään laakereillemme. Entisten sotilaiden kotiuttaminen ja sopeuttaminen yhteiskuntaan on valtava ongelma. Meidän ja muidenkin tekemät ehdotukset on sovitettava kunkin yksilön tarpeisiin, eikä se ole helppoa. Monien olisi palattava maanviljelyn pariin, ja tämä olisikin oikea ratkaisu useimpien näiden henkilöiden tilanteeseen. Mielestäni Angolassa toteuttavan ohjelmamme painopisteet eli terveydenhuolto, koulutus ja elintarviketurva ovat hyödyllisiä juuri tämän toiminnan kannalta.

Lage (PSE).
Arvoisa komission jäsen, ette varmaankaan ylläty siitä, että minäkin kiitän teitä antamastanne vastauksesta. Portugalilaiset parlamentin jäsenet seuraavat tarkasti kaikkia Angolan tapahtumia, ja Euroopan unionin on kiinnitettävä erityistä huomiota Angolaan, sillä muut maat, kuten Yhdysvallat, ovat erittäin kiinnostuneita sen luonnonrikkauksista. Euroopan unioni toimisi lisäksi melko välinpitämättömästi, jos se ei tarkastelisi maata solidaarisuuden näkökulmasta, mikä on ratkaisevan tärkeää, mutta myös pitäen samalla mielessä EU:n omat edut.
Arvoisa komission jäsen, uskon todella, että suurin testi Angolan tilanteelle ovat presidentin- ja parlamenttivaalit. Vaalit antavat meille täsmällisen kuvan Angolan demokratian ja yhteiskunnan tilasta, ja ne ovat erittäin tärkeät. Niihin on siksi kiinnitettävä erityisen paljon huomiota.
Arvoisa komission jäsen, esitän lopuksi kysymyksen Angolan toimista naapurimaissa, sillä Angolan hallitus ja sen armeija ovat osallistunut moniin konflikteihin naapurimaissa. Miten ne ovat viime aikoina kehittyneet? Onko Angola vetäytynyt rajojensa sisään ja lopettanut aktiivisen puuttumisen naapurimaiden asioihin?

Nielson
On totta, että uusien öljyvarantojen löytyminen Angolassa tarjoaa hyvin mielenkiintoisia näkymiä lähivuosina, ja kysymystä siitä, kuka saa luvan hyödyntää Angolan laajoja öljytuotantovalmiuksia, on seurattava hyvin tarkasti. Komissio tukee Yhdistyneen kuningaskunnan aloitetta. Siinä on mukana muitakin maita, mutta Yhdistynyt kuningaskunta on ollut päätekijänä tässä aloitteessa, jonka mukaan maksetut summat ilmoitetaan julkisesti ja lisätään öljyn kaltaisista teollisuuden aloista saatavia tuloja koskevaa avoimuutta. Tästä on ehdottomasti keskusteltava Angolan kanssa. Olen itse ottanut asian esille hyvin selkein sanakääntein.
Olen samaa mieltä siitä, että vaalit ovat ratkaiseva testi. Meidän onkin investoitava myös valmiuksien luomiseen ja järjestelmän vahvistamiseen.

Puhemies.
 Seuraavana on Glenys Kinnockin kysymys nro 35 (H-0250/03):

Aihe: Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta
Voisiko komissio esittää näkemyksensä siitä, paneeko Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta riittävästi painoa EU:n kehitysyhteistyöprioriteeteille?

Nielson
Komission mielestä 23. huhtikuuta esitetty luonnosteksti sisältää monia hyödyllisiä seikkoja. Siinä pyrittiin jäsentämään uudelleen, yksinkertaistamaan ja tehostamaan tekstejä, ja tehtiin näin joitakin merkittäviä parannuksia. Kehitysyhteistyön painopisteiden osalta luonnoksen 1 artikla on hyvä perusta, mutta hyväksymme myös parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan esittämät tarkistusluonnokset etenkin niiltä osin, kuin niissä ehdotetaan hyvää hallintotapaa, ympäristönäkökohtia ja HIV/aidsin torjumista koskevien mainintojen sisällyttämistä tekstiin.
Komissio katsoo, että tekstiä on edelleen parannettava. Komissio antoi 5. toukokuuta valmistelukunnalle tähän liittyviä ehdotuksia, joihin sisältyivät myös seuraavat tärkeät seikat.
Ensimmäinen liittyy politiikan johdonmukaisuuteen (1 artiklan 3 kohta). Haluamme tekstissä mainittavan, että EU noudattaa - näin sanoin - 1 artiklassa asetettuja periaatteita ja tavoitteita kehittäessään ja toteuttaessaan muiden unionin politiikkojen ulkoisia osa-alueita.
Toinen liittyy köyhyyden torjuntaan (25 artikla). Komissio on ehdottanut, että tekstissä mainitaan erikseen köyhyyden poistamisen olevan ensisijainen tavoite kehitysyhteistyöhön liittyvissä EU:n politiikoissa.
Kolmas asia on EKR:n talousarvion laatiminen (26 artiklan 4 kohta). Komissio haluaa kumota AKT-maiden poikkeusaseman poistamalla tämän kohdan ja tuomalla siten EKR:n unionin talousarvion alaisuuteen.
Olemme myös panneet merkille ajatuksen perustaa eurooppalaiset vapaaehtoiset humanitaarisen avun joukot. Niiden toimintatapa ei tässä vaiheessa vielä ole selvillä. Emme saisi unohtaa sitä, että EU:n humanitaarisen avun antaminen on vaativaa toimintaa, joka edellyttää teknistä asiantuntemusta, kokemusta ja erittäin korkeaa ammattitaitoa. Työskentelemme vaarallisissa maailman kolkissa, joissa parhaiten koulutetut ammattilaisetkin altistuvat vaaroille. Tällaisten rauhanturvajoukkojen luominen ei siten tule olemaan helppoa. Olemme sitoutuneet antamaan tehokasta apua usein epätoivoisissa tilanteissa oleville ihmisille, ja työskentelemme rahoittamiemme järjestöjen välityksellä. Pystymme tähän paremmin kuin useimmat muut tukijat. Paljon on vielä tehtävä, ennen kuin voin varauksetta suositella eurooppalaisten vapaaehtoisten humanitaarisen avun joukkojen perustamista. Toistaiseksi suhtaudun tähän ajatukseen epäilevästi.

Kinnock (PSE).
Hyväksyn ilman muuta sen, mitä sanoitte 35 artiklan osalta. Olen myös jättänyt tarkistuksen, jossa esitetään vakavia epäilyjä kyseisestä ajatuksesta, jonka mukaan kokemattomat eurooppalaiset vapaaehtoiset lähetetään usein hyvin monimutkaisiin humanitaarisiin kriisitilanteisiin, joissa tarvitaan jonkinasteista asian tuntemusta, kuten totesitte. Heillä ei tätä tuntemusta olisi, mikä olisi vaaraksi sekä heille että muille toimintaan osallistuville.
Budjetoinnin kysymys on sekin sellainen asia, jota tämän parlamentin kehitysyhteistyövaliokunta kannattaa, kuten tiedätte, ja on kannattanut jo jonkin aikaa. Kannatatteko te puolestanne näkemystäni, jonka mukaan meidän olisi Euroopan kehitysrahaston suojaamiseksi korvamerkittävä EKR:n varat, kun ne budjetoidaan ehdottamallamme tavalla, jotta voidaan varmistaa, että AKT-maiden varat suojataan ja että niitä ei jaeta muille maailman alueille?

Nielson
Parlamentin jäsen Kinnockin huomautus on tärkeä. Se on yksi niistä asioista, joita meidän on tämän keskustelun puitteissa käsiteltävä suoraan. Asia ei ole niin yksinkertainen, että kaikki olisi hyvin, jos budjetoimme. Järjestelmästä on tullut jäykkä osittain nimenomaan sen ennustettavuuden ja vakauden vuoksi. Meidän on punnittava hyvin tarkasti etuja ja haittoja ennen kuin päätämme, mitä asian suhteen tehdään. Vaikka vaatisimme budjetointia - eikä vähiten parlamentin vaikutuksen vuoksi, mikä on demokratiaa ja kuuluu työtapoihimme - meidän on pidettävä asialistalla myös nämä muut seikat, jotka liittyvät todellisiin omistussuhteisiin etelän valtioissa.

Moraes (PSE).
Voin yhtyä parlamentin jäsen Kinnockin näkemyksiin ja voin erityisesti kannattaa sitä, mitä hän sanoi hyvästä hallintotavasta kehitysmaissa.
Haluan esittää kysymyksen eräästä toisesta valmistelukunnan asettamasta kehitysyhteistyöhön liittyvästä painopisteestä, jota komission jäsen on pitänyt ensisijaisena: kyseessä ovat kehitysmaista EU:hun suuntautuvan maahanmuuton syyt ja se, että korostamme edelleen komission tällä alalla toteuttamaa toimintaa, jolla pyritään ymmärtämään kehitysmaista EU:hun suuntautuvan maahanmuuton syitä eli äärimmäistä köyhyyttä ja epävakautta ja jonka mukaan otamme tämän asian jatkuvasti huomioon Euroopan unioniin suuntautuvan maahanmuuton, turvapaikkahakemukset mukaan luettuina, syitä käsittelevissä keskusteluissa. Käsitämme, että nämä ovat todellisia kehitysyhteistyön kriteerejä, joita on painotettava jatkossakin.

Nielson
Ensimmäinen reaktioni tähän on varoitus, jonka mukaan emme saisi puhua samassa yhteydessä maahanmuutosta yleensä ja sitten yksittäisestä turvapaikkahakemusten kysymyksestä. On erittäin tärkeää säilyttää kielenkäytön selkeys.
Paras asia, jonka olemme moneen vuoteen tehneet maahanmuuton syihin puuttumiseksi, oli vuosi sitten Montereyssä tehty päätös ja ilmoitus siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot lisäävät julkisen kehitysavun määrää. Tämä on todellisuutta.
Myös hallintoa ja demokratiaa koskeva näkökohta on totta. Ihmiset eivät halua lähteä maista vain siksi, että ne ovat köyhiä, vaan he haluavat myös päästä pois ja mennä muualle vaikka turvapaikanhakijoina sellaisista maista, joiden hallinto on huonolaatuista. Meidän on pohdittava myös tätä näkökohtaa. Kysymys on rahasta, mutta myös ihmisarvojen kunnioittamisesta ja turvallisuudesta.

Puhemies.
 Mihail Papayannakisin esittämään kysymykseen nro 36 (H-0253/03) ei vastata nyt, sillä se on sisällytetty tämän istuntojakson esityslistalle tämän viikon Irak-keskusteluun.

Puhemies.
 Seuraavana on Margrietus J. van den Bergin kysymys nro 37 (H-0260/03):

Aihe: Varojen uudelleensitominen ja tuki FTI-aloitteelle (Fast Track Initiative)
Kuinka hyvin komissio on tähän mennessä edennyt AKT-maille tarkoitettujen EKR:n lepäävien sitoumusten yksilöinnissä ja sitomisessa uudelleen FTI-aloitteelle?
Onko komissio asettanut etusijalle maat, joiden FTI-suunnitelmat on jo hyväksytty?
Aikooko komissio ryhtyä tähän prosessiin kaikissa AKT-maissa nyt, kun ne kaikki kuuluvat analyyttisen Fast Track -aloitteen piiriin?
Millä aikataululla tehtävä pyritään saattamaan päätökseen ja miten lepäävät sitoumukset sidotaan uudelleen FTI-aloitteelle sitten, kun ne on ensin kaikki yksilöity? Kuinka kauan komissio arvelee prosessin kestävän? 
Kysymykset komission jäsen Schreyerille
Nielson
Emme voi nykymaailmassa aloittaa mitään luomatta uutta akronyymiä. Tällä kertaa se on FTI - jota muuten tukevat myös IFIt - mutta minä olen Anonyymien akronyymikkojen jäsen monien muiden tapaan. Taidankin puhua "kaikille tarjottavasta koulutuksesta" ja "Fast Track -aloitteesta".
Dakarissa asetetut tavoitteet ja vuosituhannen vaihteen koulutukseen liittyvät kehitystavoitteet muodostavat perustan kehitysmaissa toteutettavalle politiikallemme. Yhteisö on myöntänyt yhteensä noin 1,3 miljardia euroa kehitysmaissa annettavalle koulutukselle seuraavien viiden vuoden ajaksi. Tämä on kokonaissumma. Lisäksi se myöntää AKT-maille huomattavasti rahoitusta yhdeksännestä Euroopan kehitysrahastosta yleisestä talousarviosta maksettavan tuen muodossa - 1,66 miljardia euroa - josta osa päätyy koulutusalan hyväksi. Tarkkoja määriä ja suoria kohteita on vaikea määritellä, mutta osalla rahoituksesta on varmasti merkitystä.
Otamme tässä yhteydessä Fast Track -aloitteen täysimääräisesti huomioon keinona vauhdittaa kehitystä kohti tilannetta, jossa kaikille tarjotaan koulutusta. Tähän mennessä vasta kymmenellä maalla on hyväksytty Fast Track -aloitetta koskeva ehdotus. Niistä seitsemän on AKT-maita. Valitettavasti nämä seitsemän AKT-maata eivät ole valinneet koulutusta ensisijaiseksi toiminta-alaksi yhteisön kanssa tehtävän yhteistyön alalla. Komissio harkitseekin mahdollisuutta käyttää vanhoja, lepääviä määrärahoja Fast Track -aloitteen tukemiseen näissä seitsemässä maassa. Aloite on asetettu etusijalle yhtenä mahdollisuutena käyttää niin kutsuttua "nopean maksamisen" mekanismia, jonka kautta voidaan käyttää Euroopan kehitysrahaston vanhoja lepääviä varoja. Prosessista keskustellaan nyt AKT-kumppanimaiden kanssa.
Niiden kymmenen maan lisäksi, joilla on hyväksytty Fast Track -aloitetta koskeva ehdotus, kaikki muut kehitysmaat, jotka täyttävät tukikelpoisuutta koskevat kriteerit eli joilla on muun muassa täydelliset köyhyyden vähentämistä koskevat strategia-asiakirjat ja toteuttamiskelpoinen alakohtainen suunnitelma, voivat saada lisätukea suunnitelmiensa toteuttamiseen. Komissio osallistuu mahdollisuuksien mukaan myös nykyisten mekanismien kautta tai sitomalla uudelleen käyttämättä jääneitä varoja. Tällaista toimintaa toteutetaan parhaillaan.
Analyyttisen Fast Track -aloitteen täsmällinen rooli on puolestaan vielä määriteltävänä. Käsitettä kehittämään on asetettu erityinen työryhmä.
Myös aikataulu liittyy tähän kysymykseen. Tiedämme, että tänä vuonna ja ensi vuonna tarvitaan lisätoimia sen varmistamiseksi, että Euroopan kehitysrahaston varojen toteuttamista hallinnoidaan tehokkaimmalla mahdollisella tavalla. Tätä silmällä pitäen helmikuussa ja maaliskuussa 2003 järjestettiin seminaarit, joihin kokoontuivat kaikki prosessien sisäisestä hankekausien hallinnoinnista vastaavat toimijat, valtuuskunnat, kehitysyhteistyön pääosasto ja AIDCO. Seminaarien aikana tehtiin huomattavasti työtä edellisiin EKR:ihin kuuluvien lepäävien sitoumusten yksilöimiseksi, jotta voitaisiin vapauttaa käyttämättä jääneitä varoja. Vuoden loppuun mennessä vapautettavien määrärahojen kohteista sovittiin kaikkien valtuuskuntien kanssa.
Määrärahojen vapauttaminen edellyttää hallinnollista menettelyä, johon myös pääosaston on osallistuttava. Sama pätee myös varojen uudelleensitomiseen, joka tapahtuu vuositarkistusten yhteydessä. Kumppanimaat ratkaisevat tietysti viime kädessä sen, päätetäänkö nämä käyttämättä jääneet varat käyttää Fast Track -aloitteeseen. Fast Track -aloite ei ole ainoa käyttötarkoitus varoille, jotka pyrimme vapauttamaan ja joiden käyttöä pyrimme nopeuttamaan, mutta se on nimetty selkeästi yhdeksi ensisijaisista aloista.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, kiitos aktiivisista pyrkimyksistänne varata käyttämättä jääneet varat kyseiselle aloitteelle. Fast Track -aloite saattaa nähdäkseni osoittautua poikkeuksellisen tehokkaaksi, kun otetaan huomioon jopa sen tekninen muoto ja hallinnollinen muoto, yhteistyö Maailmanpankin ja monien Euroopan maiden kanssa sekä rooli, jonka Eurooppa voi saada sen koordinoijana tai alullepanijana. Ehkäpä komission jäsen voisi hieman täsmentää mainitsematta erikseen kutakin maata, millaista roolia hän kaavailee Euroopan unionille. Käsittääkseni hän sanoo aina, että olemme valmiit vastaamaan koordinointitehtävästä, jotta voimme antaa lisäarvoa esimerkiksi AKT-maiden kanssa ylläpidettäville suhteille. Haluaisin tietää, mikä on tämä lisäarvoa tuova rooli ei pelkästään taloudelliselta kannalta vaan myös poliittisen johtajuuden ja hallinnollisen tuen näkökulmasta.

Nielson
Pidän kiinni siitä, että talousarviosta myönnettävä tuki, josta komissio ja parlamentti keskustelivat hyvin yksityiskohtaisesti muutama vuosi sitten, on erittäin tärkeä väline, kun kumppanimaa on saavuttanut alakohtaisessa koulutuspolitiikassaan kohtuullisen laadullisen tason. Meillä on perusta, joka mahdollistaa rahan osoittamisen talousarviosta myönnettävän tuen kautta suoraan teknisellä tasolla maassa työskentelevien jäsenvaltioiden tai muiden tukijoiden suorittamaan yksityiskohtaisempaan työhön. Osuutemme on rahoitusasiassa varsin merkittävä.
Kun lisäksi aloite on organisoitu näin laajasti ja tarmokkaasti, kannustamme - tai jopa painostamme - Afrikan maita ja muitakin maita nostamaan koulutusta korkeammalle sijalle ensisijaisten asioiden portaikolla. Vesialoitteellamme on samankaltaiset vaikutukset, ja tarjoamme näin todellista tukea niille hallituksille, jotka vastaavat heitettyyn haasteeseen.
Tämä on kyllä sama vastaus, mutta onnistunut koordinointi ja ongelmiin puuttuminen alakohtaisten ohjelmien kautta ovat jälleen kerran juuri niitä asioita, joita aloitteen avulla voidaan vauhdittaa.

Puhemies.
 Komissio jäsen Nielson, kiitän teitä yhteistyöstänne, sillä ette suinkaan uhrannut kahtakymmentä minuuttia vaan 45 minuuttia vastataksenne arvoisille parlamentin jäsenille. Erittäin paljon kiitoksia.

Puhemies.
 Kysymyksiin nro 38 ja 39 vastataan työjärjestyksen nojalla kirjallisesti.

Puhemies.
 Seuraavana on Dana Rosemary Scallonin kysymys nro 40 (H-0286/03):

Aihe: Lisääntymis- ja seksuaaliterveyttä ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevia oikeuksia kehitysmaissa koskeva Euroopan unionin asetus
Voiko komissio selventää ehdotustaan, joka koskee lisääntymis- ja seksuaaliterveyttä ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevia oikeuksia kehitysmaissa ja jossa budjettikohtaa B7-6312 on kasvatettu 55,8 miljoonasta 73,98 miljoonaan euroon, kuten ministerineuvoston kokouksessa vahvistettiin? Voiko komissio ilmoittaa, pitääkö edellä mainittu tieto paikkansa vai ei? Miten kyseinen lisäys rahoitetaan, sillä Euroopan unionin yleinen talousarvio vuodeksi 2003 on jo vahvistettu, ja ottaen huomioon myös Euroopan parlamentin budjettivaliokunnan lausunnon?
Komission äskettäin antamassa päätöksessä sen vuotuisesta toimintastrategiasta (KOM/2003/0083 lopullinen) todetaan, että ?Euroopan parlamentin tätä asetusta varten hyväksymät rahoituspuitteet ovat sovitettavissa rahoitusnäkymien otsakkeeseen 4 ja erityisesti toimintoperusteisen budjetoinnin toimintolohkojen kehittämiseen suunniteltuun lisärahoitukseen? ja että ?näin ollen komissio voi hyväksyä parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämän kannan kaikilta osiltaan?. Onko kyseisen rahoituksen hyväksyminen ensi vuoden budjettikohdasta oikeutettua ennen, kuin asia on käynyt läpi Euroopan parlamentin menettelyn normaaliin tapaan?

Schreyer
Arvoisa puhemies, komission ehdotus lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskeviin oikeuksiin kehitysmaissa liittyväksi oikeusperustaksi esiteltiin lainsäätäjille - tässä tapauksessa neuvostolle ja parlamentille yhteispäätösmenettelyn puitteissa - 7. maaliskuuta 2002. 6. toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 33 kohdan mukaisesti lainsäätäjä laatii rahoituspuitteet ohjelman koko keston ajaksi. Jäsen Scallonin mainitsema summa liittyy talousarviosta neljän vuoden kaudeksi 2003-2006 myönnettyihin määrärahoihin.
Parlamentin ehdottama arvio ylitti komission alunperin ehdottaman summan, joten komissiota pyydettiin tarkistamaan, voitaisiinko tämä suurempi summa rahoittaa talousarvion otsakkeen 4 tarkistetusta ohjelmasta ylittämättä rahoitusnäkymissä tälle otsakkeelle asetettua ylärajaa. Komissio pystyi antamaan budjettivallan käyttäjälle sitovat takeet siitä, että tulevia menoja koskevien poliittisten painopisteiden mukaan, sellaisina kuin ne on määritelty uudelleen 5. maaliskuuta 2003 annetussa päätöslauselmassa vuotuisen strategisen suunnittelun yhteydessä, tällainen rahoitus voitaisiin varmasti tarjota.

Scallon (PPE-DE).
Haluan ensin kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan. Haluan myös mainita erityisesti Irlannin kansan. Kun muistetaan, että aborttien rahoittaminen on kaikissa olosuhteissa perustuslain vastaista ja laitonta Irlannissa, ja kun otetaan huomioon, että niin kutsuttu turvallinen abortti sisältyy tähän kehitysyhteistyöohjelmaan, ja kun muistetaan vielä, että Irlannissa äitien kuolleisuus on alhaisin maailmassa - kaksi 100 000 syntymää kohti - miten komissio vastaa Irlannin kansalaisille, joista valtaosa on erittäin huolestuneita siitä, että Irlannin veronmaksajien rahoja käytetään perustuslain vastaisesti?

Schreyer
Arvoisa puhemies, jäsen Scallon, kaikki Euroopan unionin yleisen talousarvion varat käytetään perustamissopimuksessa asetettujen periaatteiden mukaisesti. Kyseinen ohjelma liittyy sekä lisääntymis- että seksuaaliterveyden suojeluun, ja uskon, että kollegani Nielson on myös todennut kirjallisesti teille osoittamissaan kirjeissä ennakoiden seuraavia kysymyksiänne, että kyseiset ohjelmat ovat tätä alaa koskevien yleisten kansainvälisten ohjelmien mukaisia.

Puhemies.
Kiitos paljon, komission jäsen.
Tähän päätämme komission jäsen Schreyerille osoitettujen kysymysten käsittelyn. Kiitämme teitä yhteistyöstä.
Työjärjestyksen ja parlamentin vakiintuneiden käytäntöjen mukaisesti jäljellä oleviin kysymyksiin vastataan kirjallisesti.
Puheenvuoron saa joka tapauksessa jäsen Alavanos.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, nämä ovat suullisia kysymyksiä. Meillä on kymmenen minuuttia jäljellä. Ensimmäisenä on minun kysymykseni. Nämä eivät ole mitään toisen luokan kysymyksiä, eikä mitään tuollaisia käytäntöjä ole olemassa. Kyse on vain siitä, että yleensä aika loppuu kesken, ja siksi haluaisinkin nyt esittää kysymykseni ja kuulla komission vastauksen ja siirtyä toiseen kysymykseen, joka minulla on työjärjestyksen mukaan oikeus esittää.

President.
Odottaakaahan, niin selitän teille. Sanoin uskoakseni "työjärjestyksen ja käytäntöjen mukaisesti", koska milloinkaan ennen kolmanteen osaan kuuluvaan kysymykseen ei ole tässä parlamentissa vastattu. Nyt kävi niin, että komission jäsenellä oli yksi kysymys vastattavanaan. Kuvittelisin, ettei komissio pysty käsittelemään tätä kysymystä suoralta kädeltä. Jos komissio on valmis siihen, annan välittömästi puheenvuoron komission jäsen Schreyerille, sillä tästähän tulee ennakkotapaus.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, onko komissiolla vastaus Alavanosin kysymykseen nro 41, joka on hyvin mielenkiintoinen kysymys matkailualan tukemisesta talousarviosta myönnettävin määrärahoin?
Toistan, että kyseessä on ensimmäinen kerta kaikkina näinä vuosina, kun tällainen ongelma syntyy.

Schreyer
Arvoisa puhemies, tämän kysymyksen ei pitänyt kuulua kyselytuntiin, joten annamme siihen tietenkin kirjallisen vastauksen.

Puhemies.
Annan puheenvuoron uudelleen jäsen Alavanosille, jotta hän voi ilmaista mielipiteensä, ja kaikille niille jäsenille, jotka ovat esittäneet työjärjestyshuomautuksen.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, en pitäydy vaatimuksessani, vaikka ajattelenkin, että periaatteessa tämä kyselytunnin osa pitää toteuttaa, jos aikaa on. En pitäydy vaatimuksessani, koska tiedän, että olette aina olleet joustava kysymyksiin ja parlamentin jäseniin liittyvissä asioissa. Esitän siitä huolimatta yhden kysymyksen: kysymyksen otsikossa mainitaan, että aihe liittyy talousarvioon. Miksi se sijoitettiin kolmanteen osaan eikä komission jäsen Schreyerille esitettävien kysymysten joukkoon? En tästä huolimatta kuitenkaan halua yleisesti ottaen pitää kiinni vaatimuksestani, kuten jo sanoin.

Puhemies.
Entisenä tämän parlamentin jäsenenä ja asiantuntijana - jopa pitkäaikaisempana kuin minä, mikä on sentään aika paljon - tiedätte hyvin, ettemme me tilapäiset puhemiehet anna kysymyksille nimiä, vaan ne saapuvat meille valmiiksi nimettyinä ja kastettuina, jolloin voin vain panna aiheen merkille ja selittää, että aika loppuu aina kesken. Tänään meillä on kuitenkin viisi minuuttia jäljellä, enkä usko - annattehan anteeksi, että puhun teille nyt kuin kenelle tahansa jäsenelle - että meidän tulisi käsitellä mitään aihetta vain viiden minuutin kokemuksella. Olen kuitenkin pannut mielenkiinnolla merkille tämänpäiväisen tilanteen: se on ennakkotapaus, jonka ansiosta tuleviin vastaavanlaisiin tilanteisiin saatetaan löytää ratkaisu.
Kolme jäsentä käyttää puheenvuoron. Ensin jäsen Rübig siinä järjestyksessä, jossa puheenvuoroja on pyydetty.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää kysymyksen. Kyselytunneille jätetään monenlaisia kysymyksiä, mutta mitä menetelmää käytetään niiden järjestyksen määrittelemiseksi? Haluaisin tietää, miten se tapahtuu.

President.
Jos komissio laatii kysymyksiin vastaamista koskevan järjestyksen, se määrittelee, kuka komission jäsen milloinkin vastaa vuorollaan erikoisalaansa liittyviin kysymyksiin, niin kuin olette huomannut. Kolmelle komission jäsenelle annetaan kullekin kahdenkymmenen minuutin vuoro, ja komissio asettaa ensimmäisiksi kiireellisinä pidetyt kysymykset ja sellaiset kysymykset, joihin läsnä olevat komission jäsenet vastaavat myös komission puolesta. Näin järjestys määräytyy. Voimme joka tapauksessa lähettää teille kirjallisen selostuksen tarkemmista yksityiskohdista.
Seuraavaksi puheenvuoron saa jäsen Ahern.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kannatan työjärjestyshuomautuksena sitä, mitä Alavanos totesi. Jos ette salli hänen käyttää puheenvuoroa, haluan esittää komission jäsen Schreyerille lisäkysymyksen Scallonin esittämän kysymyksen aiheesta. Joten joko annatte puheenvuoron Alavanosille tai esitän lisäkysymyksen komission jäsenelle.

Puhemies.
Olen pahoillani, hyvä Ahern, Scallonin kysymyksen käsittely päättyi useita minuutteja sitten. Teillä oli kaikki mahdollisuudet esittää lisäkysymys. Jos kuitenkin haluatte nyt esittää komission jäsen Schreyerille lisäkysymyksen ja jos hän haluaa siihen vastata, en tietenkään vastusta sitä.
Komission jäsen Schreyer?
Olkaa hyvä, Ahern, esittäkää kysymyksenne.

Ahern (Verts/ALE).
Haluan palata kysymykseen "määrärahojen käyttämisestä väärin aborttien rahoittamiseen". Kysymys oli täysin vilpillinen, sillä varat osoitetaan varantoon, josta ne käytetään HIV:n kaltaisiin tarkoituksiin. Käsittelyn yhteydessä mainittiin Irlannin aborttiluvut. Kaikki tietävät, että jos Irlannissa haluaa saada abortin, on vain mentävä Lontooseen! Kysymyksessä esitettiin täysin vääristynyt kuva todellisuudesta.
Haluan vain selventää Schreyerille, että pidän osaltani täysin järkevänä, että jos rahat päätyvät varantoon, ne käytetään HIV:n tai aidsin kaltaisten ongelmien torjumiseen kehitysmaissa ja erityisesti Afrikassa. Olen siinä käsityksessä, että rahat käytetään todellisuudessa tällaisiin tarkoituksiin. Voiko komission jäsen Schreyer vahvistaa tämän?

Schreyer
Jäsen Ahern, tästä budjettikohdasta keskusteltiin yksityiskohtaisesti vuoden 2003 talousarviota koskevia päätöslauselmia laadittaessa. Tämä ohjelma on nyt lainsäätäjän käsissä ja keskustelut jatkuvat, ja uskon meidän olevan yleisesti yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionin tulee jatkaa avun antamista terveysalalla. Tämä olikin yksi syistä, joiden vuoksi teimme muiden muassa Euroopan unionin yleiseen talousarvioon varauksia, joista voimme osoittaa huomattavia summia maailmanlaajuiselle terveysrahastolle. Nyt käsiteltävänä oleva ohjelma lujittaa sekin merkittävällä tavalla terveydenhuollon perustaa kehitysmaissa.

Ferrer (PPE-DE).
Minulla ei ole mitään kysyttävää komission jäseneltä. Tein sisäisen työjärjestyshuomautuksen. Arvoisa puhemies, teitte mielestäni viisaan päätöksen, mutta en ymmärrä sitä, miksi kullekin komission jäsenelle esitettyjen kysymysten jälkeen on osa nimeltä "muut kysymykset". Kysyn tätä, koska jos olisin tiennyt, ettei näihin kysymyksiin koskaan vastata, en olisi viihtynyt täällä näin pitkään, vaan olisin lähtenyt toimistooni työskentelemään. Katsonkin, että meidän olisi organisoitava työskentelymme paremmin, eikä mitään "muita kysymyksiä" pitäisi olla, tai jos sellaisia on, komissiolle olisi ilmoitettava tästä, jotta se voisi vastata niihin, jos aikaa jää.

Puhemies. -
Jäsen Ferrer, selitän asian teille niin kuin sen tässä tapauksessa parhaiten voin teille selittää. Komissio on täysin tietoinen näistä kysymyksistä, koska se on saanut ne ja on asettanut ne järjestykseen. Tilanne on se, että kysymyksiin, joita ei ole osoitettu henkilökohtaisesti kenellekään ja joita ei ole sovitettu aikatauluun, ei ole koskaan aiemmin vastattu tässä parlamentissa. Miksikö ne näkyvät asiakirjassa? Jotta niihin voidaan vastata kirjallisesti. Siksi ne ovat siellä. Tänään on ensimmäinen kerta kun näin tapahtui, ja panemme tämän seikan mielenkiinnolla merkille.
Jos olisin sallinut komission jäsen Nielsonin puhua viisi tai kuusi minuuttia pidempään, niin kuin aioin tehdä tai ainakin kuvittelin tekeväni, olisimme kuluttaneet koko ajan, mutta komission jäsen ei puhunutkaan kahtakymmentä minuuttia vaan 48 minuuttia, ja annoimme siksi hänelle luvan poistua, sillä hän oli puhunut jo 28 minuuttia ylimääräistä, emmekä voineet pyytää häneltä enempää.
Kukaan ei esittänyt lisäkysymyksiä Schreyerille osoitetusta kysymyksestä, joten meille jäi viisi minuuttia aikaa. Sitten jäsen, joka ei ollut esittänyt yhtään lisäkysymystä, ilmoitti keskustelun päätyttyä haluavansa esittää nyt lisäkysymyksen. Todistitte tämän minun ohellani.
Olen nähdäkseni antanut teille täyden selvityksen tapahtuneesta kykyjeni mukaan, mutta olen samaa mieltä kanssanne siitä, että kirjallisesti vastattavista kysymyksistä olisi ilmoitettava etukäteen. Muiden jäsenten ja teidän olisi saatava tietää, ettei näihin kysymyksiin ole tarkoitus vastata suullisesti aikataulun puitteissa.
Komissiolle osoitettuihin kysymyksiin käytettävä aika on kulunut, joten kysymyksiin nro 41 ja 74 vastataan työjärjestyksen nojalla kirjallisesti.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma kotietsinnästä turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön päämajan tiloissa Ankarassa.
Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan antaa julkilausuman komission puolesta. Komissio on erittäin huolestunut Turkin viranomaisten viimeisimmästä ratsiasta, joka kohdistui ihmisoikeusjärjestön Ankarassa sijaitsevaan toimipaikkaan ja jossa takavarikoitiin asiakirjoja ja muuta aineistoa. Tämänkaltaisten järjestöjen vainoamista on vaikea ymmärtää hetkellä, jolloin on juuri toteutettu poliittisia uudistuksia ja laajennettu sananvapautta ja yhdistymisvapautta koskevia perusoikeuksia. Komissio on maininnut vastaavista tapauksista määräaikaiskertomuksissaan, ja se katsoo, että ne ovat nykyisten uudistustoimien tavoitteiden vastaisia. Tämä osoittaa jälleen, miten syvä kuilu on poliittisten uudistusten ja sen välillä, miten toimeenpanovalta ja oikeuslaitos suhtautuvat näiden uudistusten toteuttamiseen.
Tässä yhteydessä haluan korostaa, että näiden uudistusten toteuttaminen on määräävä tekijä arvioitaessa, miten hyvin Kööpenhaminan poliittiset arviointiperusteet on täytetty. Huomautan tästä Turkin ulkoasiainministerille Abdullah Gülille, kun keskustelen hänen kanssaan torstaina Brysselissä. Tältä osin olen saanut tietää, että Turkin oikeusministeri on tällä välin ilmaissut julkiset pahoittelunsa Turkin viranomaisten toimista ihmisoikeusjärjestön toimipaikassa. Hän on tunnustanut samalla kattavien poliittisten uudistusten suuren merkityksen sekä tehnyt selväksi, että tällaisia tapahtumia ei vastaisuudessa suvaita.
Haluan kiinnittää nimenomaisesti huomiota siihen, että komissio tukee turkkilaista ihmisoikeusjärjestöä aktiivisesti ja että vuosina 1992-1999 järjestölle on myönnetty rahoitusta yhteensä 309 000 euroa. Järjestölle on tarkoitus antaa lisärahoitusta osana poliittisten arviointiperusteiden täyttämiseen tähtääviä tukitoimenpiteitä. Komissio antoi vasta äskettäin 25. maaliskuuta tarkistetun tiedonannon Turkin parannetusta liittymistä valmistelevasta strategiasta.
Tässä yhteydessä voin vain painottaa jälleen, miten ratkaisevan tärkeää Turkin on toteuttaa kokonaisuudessaan ja poikkeuksitta kaikki oikeudelliset uudistukset osana jokapäiväistä toimintaa. Tämä on loppujen lopuksi se mittapuu, jolla arvioidaan Turkin liittymiskelpoisuutta. Ihmisoikeusjärjestöjen on pystyttävä työskentelemään esteettä, ja komissio tukee vastaisuudessakin niiden toimia. Kiitos.

Zacharakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan parlamenttia pyydetään jälleen kerran tarkastelemaan valtiota, joka on epäilemättä kaikkein ongelmallisin Euroopan unioniin tietynlaisen erityissuhteen mukaisesti assosioitunut valtio. Turkin tapauksessa maata voidaan jopa luonnehtia ehdokasvaltioksi. Tällä kertaa kyse on Turkinkin standardien mukaan ennenkuulumattoman sumeilemattomasta välinpitämättömyydestä oikeusvaltion ja hallitustenvälisen demokraattisen yhteistyön perusarvoja kohtaan, ja mikä pahinta, tämä on tapahtunut korkea-arvoisen oikeusviranomaisen valvonnassa. Hän on huomiota herättävällä tavalla vahvistanut vallalla olevan turkkilaisen käytännön ja asiaintilan, joiden mukaan Turkki järjestelmällisesti ja häpeämättömästi rikkoo jopa perusvelvoitteita, joihin sen piti olla sitoutunut voidakseen perustella ja tukea liittymishakemustaan Euroopan unioniin.
Terrorismia torjuvan iskujoukon ratsia turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön toimipaikkaan Ankarassa on jälleen uusi häpeätahra siihen pitkään ja surulliseen luetteloon, joka koskee Turkin harjoittamaa poliittisten, uskonnollisten ja vähemmistön ihmisoikeuksien ja vapauksien painostusta. Se romuttaa ilman lieventäviä asianhaaroja kunkin peräkkäisen Turkin hallituksen antamat suurelliset lupaukset ja vakuutukset siitä, että hallitukset ottavat käyttöön ja soveltavat tarvittavia institutionaalisia ja muita toimenpiteitä Kööpenhaminan perusteiden täyttämiseksi.
Monet kiirehtivät ylistämään näitä julistuksia ylenmääräisen optimistisesti. He ovat nyt joutuneet toteamaan yhtä pettyneinä, että suhtautuessaan Turkin järjestelmään ymmärtäväisesti ja suvaitsevaisesti he ovat saavuttaneet täysin vastakkaisen lopputuloksen. He ovat käytännössä rohkaisseet ja tukeneet kaikkia niitä turkkilaisia, jotka vastustavat sitä, että Turkki noudattaisi sisäisen oikeusjärjestyksen ja kansainvälisen toimintatavan tunnustettuja moraalisia arvoja.
Tämän vuoksi Euroopan unionin ja etenkin Euroopan parlamentin, joka on kansojensa valitsema edustuksellinen elin, on tiukasti ja varauksettomasti tuomittava tämä uusi sietämätön selkkaus ja yleisemmin Turkin suhtautuminen ihmisoikeuksiin ja kansainväliseen oikeuteen. Niiden on myös tehtävä Turkin hallitukselle täysin selväksi, että Turkkia ei voida missään nimessä hyväksyä eurooppalaiseen perheeseen näissä olosuhteissa, kuten Oostlanderin erinomaisessa mietinnössä varsin perustellusti korostetaan.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun on puheenvuoroni aluksi ilmoitettava painokkaasti ryhmäni puolesta, että mielestämme tätä ratsiaa ei voida hyväksyä. Esitämme myös luonnollisesti vastalauseemme sen johdosta, että viranomaiset ja Ankarassa sijaitsevan valtion turvallisuustuomioistuimen pääsyyttäjä ovat toimineet yleensäkin tällä tavoin. Pidämme itsestään selvänä, että Turkin hallitus toimii tämänkaltaisessa tapauksessa esimerkillisesti ja selvittää asian. On luonnollista, että keskustelemme tästä täällä tänä iltana. Mielestämme meidän pitäisi kuitenkin välttää se virhe, että pelaamme sitä peliä, jota voimakeinojen kannattajat Turkissa meiltä odottavat.
Turkin tämänhetkinen tilanne on se, että maan hallinnossa työskentelevillä EU:n vastustajilla on valitettavasti edelleen paljon valtaa, ja he pelkäävät kovasti Turkin liittymistä Euroopan unioniin. Silloin he eivät voi enää tehdä niitä asioita, jotka ovat tähän asti olleet sallittuja. Näiden Turkin valtion voimien kannattaa luonnollisesti hyödyntää kaikki tilaisuudet ja toimia provosoivasti niin usein kuin mahdollista. Asianomaisena päivänä eli 6. toukokuuta oli tosiasiassa tarkoitus järjestää kansalaisjärjestöjen, Turkin ulkoasiainministerin ja ihmisoikeuskysymyksistä vastaavan ministerin välinen kokous. Ratsia tehtiin iltapäivällä. Tämä osoittaa, että nämä voimat haluavat tosiasiassa käyttää kaikkia saatavilla olevia keinoja muuttaakseen Turkin ilmapiiriä. Ne valitsivat tarkoituksellisesti tämän päivän suorittaakseen operaation, jota emme voi hyväksyä ja joka sai meidät järjestämään tämäniltaisen keskustelun, jossa Turkkia arvostellaan jälleen ankarasti. Näin teemme viime kädessä palveluksen niille voimille, jotka eivät halua eurooppalaista demokratiaa Turkkiin.
Emme ole panneet merkille sitä seikkaa, että Turkissa on tällä hetkellä hallitus, joka haluaa toteuttaa tarvittavat uudistukset ja joka pyrkii niiden saavuttamiseen. Turkin hallitus on reagoinut tähän ratsiaan toteamalla, että se toteuttaa kaikki mahdolliset toimet tämän tapauksen selvittämiseksi. Tämän vuoksi haluan pyytää parlamentin kollegoja auttamaan ja tukemaan niitä turkkilaisia, jotka todella kampanjoivat demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Haluan myös pyytää kollegoja tällaisten provokaatioiden tapauksessa harkitsemaan tarkoin toimiaan, jotta he antaudu väärän osapuolen provosoinnin ja väärinkäytösten kohteiksi.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan myös Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta ilmaista suuren pettymyksemme ihmisoikeusjärjestön toimipaikkaan tehdyn kotietsinnän vuoksi ja ilmaista voimakkaan vastalauseeni tätä selkkausta kohtaan. Yhdyn kuitenkin Ceyhunin näkemykseen, jonka mukaan meidän on tulkittava sitä varovasti.
Kuten komission jäsen totesi, Turkki pyrkii nimenomaisesti toteuttamaan uudistuksia ja haluaa täyttää poliittiset arviointiperusteet, jotka ovat EU-jäsenyysneuvottelujen käynnistämisen edellytys. Tästä ovat osoituksena perustuslakiin viime elokuussa tehdyt muutokset, joissa kuolemanrangaistus kumotaan rauhan aikana ja otetaan useita muita vapauksia käyttöön. Parhaillaan toteutetaan muita uudistuksia. Lisäksi osallistuin huhtikuun lopussa Turkin kansalliskokouksen symposiumiin, jossa keskusteltiin tarvittavista muutoksista, jotta Turkin oikeusjärjestelmä täyttäisi poliittiset arviointiperusteet. Olin todistamassa puolueetonta ja avointa keskustelua, jossa esimerkiksi oikeusasiantuntijat ja oikeuslaitoksen edustajat kuvasivat selkeästi ja terävästi uudistuksia, joilla taataan tuomioistuinten riippumattomuus ja perusihmisoikeuksien kunnioittaminen. Jos kansalliskokous noudattaa hyvää neuvoa ja hyväksyy uudistukset, jotka takaavat riippumattoman ja myös ihmisoikeuksia kunnioittavan oikeusjärjestelmän, Turkki on ottanut jälleen yhden askelen kohti EU-jäsenyysneuvotteluita. Samalla - mikä on yhtä tärkeää - Turkin kansalle taataan perusoikeudet ja demokraattiset oikeudet uskoa siihen, mitä se todella haluaa.
Pitää tietenkin paikkansa, että lainsäädännön tarkistaminen ei riitä, jos muutoksia ei toteuteta myös käytännössä. Silloin joudumme takaisin lähtöruutuun, kuten komission jäsen korosti, ja mielestäni tämän asian painottaminen on tärkeää. Tämän vuoksi on hyvin surullista, että meille ilmoitetaan edelleen kidutuksesta Turkin vankiloissa ja muista ihmisoikeusrikkomuksista, myös sananvapauden loukkauksista. Toukokuun 6. päivän tapahtumat osoittavat valitettavasti, että Turkin yhteiskunnassa on edelleen voimia, jotka eivät joko ymmärrä muutostarvetta tai eivät hyväksy muutoksia ja toimivat tältä perustalta. Tätä ei voida hyväksyä.
Turkki on hyvin monisyinen maa, jossa on monia erilaisia kulttuureita. Se on myös erittäin dynaaminen maa, jossa on paljon voimavaroja ja lahjakkuutta. EU:n ja Turkin välisen yhteistyön jatkuminen on kummankin osapuolen edun mukaista. EU-jäsenyys edellyttää kuitenkin erityisten periaatteiden noudattamista. Olemme usein kuulleet turkkilaisten politiikkojen toteavan, että Turkille asetetaan tiukempia EU:n jäsenyyden vaatimuksia kuin muille maille. Tämä ei pidä paikkaansa. Niiden kymmenen valtion, jotka liittyvät EU:hun toukokuussa 2004, on pitänyt toteuttaa vaikeita uudistuksia. Niillä on usein ollut vain vähän ruohonjuuritason kannatusta, ja niitä on myös vastustettu maiden sisällä. Demokratia on prosessi kaikille maille, ja meidän on oltava valppaina, jotta voimme estää ihmisoikeusrikkomukset ja instituutioiden välisen epätasapainon.

Uca (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Turkissa on jälleen kerran poljettu ihmisoikeuksia. Viranomaiset suorittivat kotietsinnän Turkin ihmisoikeusjärjestön IHD:n toimipaikassa Ankarassa Turkin pääsyyttäjän edustajan läsnäollessa ja takavarikoivat kaiken aineiston. Hyökkäyksen kohteena oli jälleen kerran Turkin suurin ihmisoikeusjärjestö, ja jälleen kerran tekosyynä käytettiin terrorismia.
Esitänkin teille seuraavan kysymyksen: miten kauan tällainen tilanne oikein jatkuu? Onko tämä Turkin uudistusprosessin lopputulos? Voidaanko vielä vakavasti uskoa, että Kööpenhaminan arviointiperusteiden täyttämisellä on merkitystä Turkille? Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto esittää voimakkaan vastalauseen Turkin viranomaisten toimista. Viimeisin IHD:n vastainen ratsia jatkaa tähän ihmisoikeusjärjestöön kohdistuneiden vihamielisyyksien sarjaa.
Meidän on muistettava, että vuodesta 1991 yli kymmenen IHD:n jäsentä on murhattu ja että toukokuussa 1998 järjestön puheenjohtajaa Akin Birdalia ammuttiin hänen toimistossaan. Viimeisimmissä parlamenttivaaleissa hänen tai muiden HADEP:n edustajien ei sallittu asettua ehdokkaiksi. Amnesty Internationalin mukaan pelkästään viime vuosina IHD:tä vastaan on aloitettu yli 400 erillistä oikeudenkäyntiä, joihin on lisättävä yksittäisiä jäseniä vastaan nostetut lukemattomat kanteet. IHD:n asianajajalta ja varapuheenjohtajalta Eren Keskiniltä on juuri äskettäin kielletty asianajajan ammatin harjoittaminen vuodeksi. Syytteenä on jälleen kerran "separatistinen propaganda". Onko tämä Turkin uusi tapa käsitellä ihmisoikeuksia?
Suhtauduimme kaikki erittäin myötämielisesti Turkissa käynnistettyyn uudistusprosessiin. Sekä Euroopan unioni että Turkin kansa odottivat suurin toivein, että Turkin hallitus omaksuisi uudet toimintatavat, mutta toistaiseksi nämä toiveet ovat kuitenkin olleet turhia. Turkin on muutettava toimintatapojaan perusteellisesti puheiden lisäksi myös käytännössä. Vasta siten se voi odottaa realistisesti liittyvänsä EU:hun.
Viime kuukaudet ovat osoittaneet, että ongelma-aloja on yllin kyllin. Haluan mainita ensiksi HADEP:n toiminnan kieltämisen. Jälleen kielto kohdistuu puolueeseen, joka pyrkii etenkin puolustamaan Turkin vähemmistöjen etuja. Turkki pyrkii edelleen vaientamaan hallituksen toimintaa arvostelevat henkilöt kieltämällä poliittisten puolueiden toiminnan. Tällä välin myös DEHAP:tä - niiden puolueiden liitto, jonka osana HADEP asetti viimeisimmät parlamenttivaalit kyseenalaisiksi - uhkaa kieltäminen. Tiedustelenkin teiltä, onko tämä mielestänne demokratiaa? Onko tämä sananvapautta?
Turkin parlamentin entistä jäsentä Leyla Zanaa vastaan on myös nostettu kanne. Hänen puolueensa DEP:n toiminta on samoin kielletty. Vaikka olemmekin tyytyväisiä viimeinkin järjestettyyn uuteen oikeudenkäyntiin, mikä on sen tulos? Tähän mennessä näyttää siltä, että se on toisinto vuoden 1994 oikeudenkäynnistä, jota Euroopan ihmisoikeustuomioistuin piti epäoikeudenmukaisena. Vaikka tuomareina eivät enää toimikaan sotilaat, sotilaita on kuitenkin runsaasti läsnä oikeussalissa. Kahdenkaan oikeudenkäyntipäivän jälkeen ei ole mitään toiveita Zanan vapauttamisesta. Meidän on muistettava, että hänen rikkomuksensa - josta hänet tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen - oli Turkin parlamentissa kurdiksi, Zanan äidinkielellä, puhuttu lause.
Lisäksi viranomaiset kohtelevat kurdeja yhä mielivaltaisesti. Vaikka lainsäädäntöön on tehty muodollisia muutoksia, kurdien oikeudet ovat edelleen kaikkea muuta kuin yhtäläiset. Heitä häiritään ja heitä vastaan esitetään separatismia koskevia yleistäviä syytöksiä päivittäin. Kurdin kielen käyttöä rajoitetaan myös edelleen voimakkaasti. Emme ole saaneet vieläkään mitään todisteita siitä, että Turkki pyrkisi käynnistämään todellisen demokratiaprosessin tai ottamaan kaikki Turkin yhteiskunnan osapuolet mukaan lukuisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Myös poliisiasemien ja vankiloiden tilanne on huolestuttava. Kuka tahansa Turkissa tutkintavankeuteen joutuva voi hyvin todennäköisesti odottaa, että häntä pahoinpidellään etenkin, jos hän kuuluu vähemmistöryhmään. Perusoikeudet, kuten oikeus pitää yhteyttä perheenjäseniin tai oikeudelliseen neuvonantajaan, myönnetään usein rajoituksin tai ne kielletään kokonaan. Silmiinpistävin esimerkki on Abdullah Öcalan, joka ei ole käytännössä kuukausiin ollut missään yhteydessä ulkomaailmaan. Tätä luetteloa voitaisiin jatkaa loputtomiin. Meidän pitäisi ehkä palauttaa tässä yhteydessä mieliin Kyproksen tapaus.
Näiden kaikkien syiden vuoksi on sanottava, että Turkilla on valitettavasti vielä pitkä matka Euroopan unioniin. Ajatus siitä, että Turkki voisi toivoa EU-jäsenyysneuvottelujen käynnistämistä ilman, että se muuttaa toimintatapojaan perusteellisesti, on harhaa. Turkki voi odottaa liittymistä vain, jos se osoittaa suhtautuvansa Kööpenhaminan arviointiperusteisiin vakavasti. Turkin tehtävänä on osoittaa toiminnallaan, miten arvokkaana se tosiasiassa pitää EU:hun liittymistä.

Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla ei ole paljonkaan sanottavaa ihmisoikeusjärjestö IHD:n tiloihin tehdystä ratsiasta. Yksi syy, miksi myös oma ryhmäni tuomitsee sen mahdollisimman jyrkästi, on se, että ratsia on täydellisessä ristiriidassa niiden uudistusten kanssa, joiden tarkoituksena on lähentää Turkkia EU:hun. Mielestäni mielenkiintoisempia ovat kuitenkin tämän ratsian taustalla olevat syyt. Jäsen Ceyhun puhui tästä jo aikaisemmin, ja kannatan hänen näkemystään. Olen vakuuttunut siitä, että tällä hetkellä käydään taistelua paitsi julkisesti, myös etenkin kulissien takana toisaalta uudistajien eli uuden hallituksen, uuden parlamentin ja monien ihmisoikeusjärjestöjen ja muiden uudistajien ja toisaalta konservatiivien välillä, joilla on yhä erittäin vahva edustus armeijassa, hallinnossa ja myös oikeuslaitoksessa.
Hyvät kollegat, ei ole sattuma, että samana päivänä, jolloin tämä ihmisoikeujärjestö oli kutsuttu ulkoasiainministeriöön keskustelemaan Turkin uudesta liittymisstrategiasta, konservatiivit reagoivat tähän tunkeutumalla järjestön toimipaikkaan. Ei ole myöskään mikään sattuma, että tähän osallistuivat valtion turvallisuustuomioistuimet, jotka ovat konservatismin linnake Turkin oikeusjärjestelmässä. Katson tämän olevan myös syy vaatia Turkin hallitusta jälleen kiirehtimään näiden valtion turvallisuustuomioistuinten lopettamista - josta on jo ilmoitettu - koska ne aiheuttava jälleen kerran suurta tuskaa. Jos vastakkain ovat konservatiivit ja uudistajat, olen vakuuttunut siitä, että parlamentin tehtävänä on tukea uudistusten kannattajia. Esitän tämän vuoksi vastalauseeni joidenkin parlamentin jäsenten tässä parlamentissa esittämästä Turkin tilanteen analyysista, jonka mukaan Turkki ei ole koskaan ollut mitään eikä siitä koskaan mitään tulekaan.
Asia ei ole näin. Tästä ovat esimerkkinä ulkoasiainministeri Gülin ja oikeusministeri Cicekin reaktiot. He ovat häpeissään tästä ratsiasta, ja jälleen on ilmoitettu uusista toimenpiteistä, jotta tällaista ei tapahdu enää vastaisuudessa. Parlamenttimme tehtävänä on suhtautua asiaan kriittisesti, jos asiat etenevät Turkissa väärään suuntaan. Toimimmekin juuri näin tänä iltana ja toimimme samalla tavoin myös Oostlanderin mietinnön osalta. Parlamentin tehtävänä on kuitenkin myös tukea uudistajia ja uudistuksia, jotta tämänkaltaisista ratsioista tulee menneisyyttä.
Balfe (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää kollegaani Oostlanderia siitä, että hän on antanut siirtää puheenvuoroni luettelossa aikaisemmaksi, jotta voin palata takaisin vierailijoideni ryhmän luokse.
Tässä sävyltään varsin yksimielisessä keskustelussa ei ole kyse Turkin mahdollisesta liittymisestä EU:hun vaan siitä, millainen maa Turkki oikein on. Ihmisoikeusjärjestö totesi valtion turvallisuusjoukkojen sallimasta ratsiasta sananmukaisesti seuraavaa: "Meiltä riistettiin kaikki henkilökohtaiset muistikirjat, muistiinpanot, tietokoneet, tiedostot ja raportit; kaikki toimistoihin lähettämämme faksit ja sähköpostit luettiin ja osa niistä vietiin."
Tämä ei ole vain huono asia Turkille, vaan on myös erittäin huolestuttavaa, että valtion edustajat eli valtion turvallisuusjoukot toimivat näin selkeästi vastoin Turkin etuja. Turvallisuusjoukot viestivät näin muulle maailmalle, että ne pyrkivät kaatamaan juuri sen demokratian, jota Turkin hallitus yrittää rakentaa. 
Eikö olekin ironista, että poliisivirkamiehet tapasivat välittömästi ratsian jälkeen ulkoasiainministerin ja ihmisoikeusministerin? Meidän tehtävänämme on parlamenttina tukea voimakkaasti niitä turkkilaisia, jotka pyrkivät edistämään demokratiaa. Meidän on tehtävä täysin selväksi, että tuemme niitä valtion edustajia, joiden mielestä tämä ei ole oikea tapaa johtaa maata. Tuemme sellaisia henkilöitä kuten Abdullah Gül, jota tämä tapaus ilmiselvästi järkytti syvästi.
Nykyaikaisessa demokraattisessa valtiossa valtion turvallisuusjoukkojen ja armeijan on toimittava siviilivallan alaisuudessa. Tämä on nykyaikaisen demokraattisen valtion määritelmä. Monet ihmiset pyrkivät Turkissa saavuttamaan nämä tavoitteet. Mielestäni parlamentti voi tukea näitä ihmisiä antamalla tämän päätöslauselman.
Emme suhtaudu Turkin liittymiseen EU:hun myönteisesti tai kielteisesti. Haluamme vain tukea Turkin kansaa, jotta se voi rakentaa kotimaastaan esimerkillisen ja hyvän paikan, jossa kaikki turkkilaiset voivat ylpeinä elää.
Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Saharov-palkinnon saaja Leyla Zana muistutti äsken tuomionsa uudelleenkäsittelyssä, josta määrättiin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksessä, että Euroopan unionin on tuettava uudistuksia käynnistämällä välittömästi liittymisneuvottelut Turkin kanssa. Hän vakuutti, että tämä vauhdittaisi Turkin demokratisoitumista.
Milloin Turkin johto oikein valitsee tämän tien ja lopettaa demokratian kannattajien jatkuvan vainon, josta ovat jälleen osoituksena mielivaltaiset takavarikoinnit turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön tiloissa? Sama järjestö on jo aiemmin joutunut jatkuvan pelottelun ja uhkailun kohteeksi.
Emme voi myöskään hyväksyä viime maaliskuussa määrättyä ADEP-puolueen toimintakieltoa, koska puolue kiistää selkeästi kaikki yhteydet aseelliseen taisteluun. Ankaran perustuslakituomioistuin pidentää näin entisestään erittäin pitkää luetteloa niistä rangaistuksista, joita on langetettu kurdiväestön oikeuksien tunnustamista vaativille. Turkin johto pitää näin edelleen yllä ajattelutapaa, joka ei vahingoita vain sortopolitiikan välittömiä uhreja vaan myös koko Turkin yhteiskuntaa ja maan ulkoista kuvaa. Melkein täsmälleen vuosi sitten 10. toukokuuta 2002 parlamentin väliaikainen valtuuskunta arvioi, että ADEP-puolueen toiminnan kieltäminen olisi vakava takaisku Turkin demokratialle. Näin on valitettavasti nyt päässyt käymään.
Mitä päätelmiä tästä voidaan tehdä? 
Emme saa langeta eurooppalaisten konservatiivien ja muiden ääriliikkeiden kannattajien virittämään ansaan. He sulkevat suoraa päätä Turkin kansan kristillisenä yhteisönä pidetyn Euroopan unionin ulkopuolelle. Olisi rikollista polttomerkitä ja eristää tämä kansa sulkemalla siltä unionin ovet. Tämän vuoksi haluan tuoda jälleen esiin varauksettoman tukeni niiden henkilöiden toimille Turkissa, jotka pyrkivät edistämään ihmisoikeuksia vaarantaen toisinaan jopa henkensä. Demokraattisten voimien on tiedettävä, että kuljemme heidän rinnallaan, jotta ihmiset voivat mahdollisimman pian elää ja ilmaista itseään vapaasti Turkissa.
Neuvoston ja komission on siksi ponnisteltava voimakkaammin sen varmistamiseksi, että Turkin hallitus noudattaa Kööpenhaminan arviointiperusteita eli ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion edistämistä. Sitoumuksen olisi ilmettävä myös siten, että demokratiaa ajaville järjestöille myönnetään oikeassa suhteessa olevaa taloudellista tukea.
Leyla Zanan ja hänen kolmen kollegansa uusi oikeudenkäynti aloitettiin muutama päivä sitten. Toivonkin nyt, että Euroopan parlamentti voi antaa palkinnon Leyla Zanalle tässä rakennuksessa mahdollisimman pian.

Wyn (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, parlamentti ei keskustele Turkin hallituksen ihmisoikeusrikkomuksista ensi kertaa. Vaarana on, että joudumme kansainvälisen yhteisön silmissä naurunalaiseksi, jos emme puolusta itse laatimiamme peruskirjoja ja perustamissopimuksia, kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjaa ja ihmisoikeuksia koskevaa lainsäädäntöä.
Olen aiemmin tuominnut Turkin hallituksen monien kurdien vangitsemisesta ilman oikeudenkäyntiä. Olen myös tuominnut Leyla Zanalle ja hänen kolmelle kollegalleen langetetun 14 vuoden vankeusrangaistuksen. He ovat kaikki pyrkineet edistämään kurdien oikeuksia, ja Leyla Zana sai vuonna 1995 Euroopan parlamentin Saharov-palkinnon. Kansainvälisen yhteisön perustama Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi täällä Strasbourgissa Leyla Zanalle uuden oikeudenkäynnin, koska Leyla Zanan ja hänen kolmen kollegansa alkuperäistä oikeudenkäyntiä ei pidetty oikeudenmukaisena. 
Meidän on jälleen kerran otettava täällä parlamentissa esille uusi ihmisoikeusnormien loukkaus, joka koskee turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön Ankaran päämajaan tehtyä kotietsintää. Ihmisoikeusjärjestö tekee kansainvälisesti tunnustettua työtä ihmisoikeuskysymyksissä Turkissa ja antaa tämän parlamentin jäsenille korvaamattoman arvokasta tietoa ihmisoikeusloukkauksista. Tämän vuoksi pidämme ihmisoikeuksien puolustamisen vastaisena rikkomuksena sitä, että näiden normien edistäminen estetään. Onko siis mikään ihme, että jotkut meistä pohtivat jälleen kerran, pitäisikö Turkin liittymishakemusta Euroopan unioniin tukea?
Muistutettakoon, että ihmisoikeusjärjestön mukaan Turkissa yksinomaan tämän vuoden ensimmäisellä neljänneksellä 183 ihmistä on joutunut pahoinpidellyksi, kidutetuksi tai vangituksi. Unionin puheenjohtajavaltio, joka ylpeilee kaikkien vähemmistöjen ja sorrettujen ihmisoikeuksien puolustamisella, ei voi seurata sivusta ja sallia tällaisten rikkomusten jatkuvan.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Turkin oikeusjärjestelmä perustuu siihen ajatukseen, että kollektiivinen järjestys ja turvallisuus asetetaan ehdottomasti yksilöiden ihmisoikeuksien edelle. Olen erittäin hyvin perillä Ankaran pääsyyttäjän kannasta. Olen kuullut hänen itsensä puhuvan tämänsuuntaisesti. Siksi ei ole mitenkään kummallista, että tällaisessa järjestelmässä ihmisoikeusjärjestön Ankaran toimistoon kohdistuneen ratsian tekijät pitävät ratsiaa täysin normaalina. Tämä kuuluu maan tapoihin. Oikeusministeri on ilmaissut pahoittelunsa tästä ratsiasta, ja tämä on tietenkin täysin oikein ja hyvä asia. Ongelmana on kuitenkin se, onko hänellä tosiasiassa valtaa estää pääsyyttäjää yksinkertaisesti jatkamasta toimintaansa enempiä selittelemättä.
Eikö kyse ole jälleen kerran byrokratian ja armeijan perinteiseen valtaan perustuvasta deep state -valtiosta kenraaleineen ja pashoineen - valtiosta, joka jyrää kaiken alleen? Tästä ovat esimerkkinä pääministeri Erdoganin pyrkimykset ratkaista Kyproksen ongelma, HADEP:n toimintakiellon palauttaminen ja Leyla Zanan pitäminen edelleen vankeudessa, vaikka hänellä on Saharov-palkinnon saajana meille erityinen symboliarvo. Tällainen käytös loukkaa suoraan Euroopan unionin normeja ja arvoja.
Deep state -valtion hyvää hallintotapaa koskevat näkemykset eroavat merkittävästi Euroopan unionin näkemyksistä. Jäsenvaltioiden kaikissa suurlähetystöissä on tästä toistuvia esimerkkejä. Jäsen Ceyhun huomauttaa, että Turkissa tällaista vahingollista toimintaa kannattavat nimenomaan Euroopan unionin vastustajat. En usko, että Turkissa ja etenkään pashojen tai kenraalien joukossa on niitä, jotka eivät haluaisi liittyä Euroopan unioniin. Tuohan se mukanaan tietyn aseman ja muita etuja. He kannattavat kyllä liittymistä, mutta haluavat Turkin liittyvän Euroopan unioniin heidän ehdoillaan. Meidän on estettävä tämä hinnalla millä hyvänsä. Turkin kansalaisille ja kaikille kannattajillemme on tehtävä selväksi, että vastustamme tällaista ajatusta.
Mielestäni meidän on myös tehtävä kantamme selväksi Turkin viranomaisille. Meidän on ilmoitettava, että liittymiseen liittyy ehtoja. Jos niitä rikotaan, meidän on toistettava yhä uudelleen, että emme hyväksy näitä rikkomuksia. Näin deep state -valtio tietää, että sen ajattelu- ja toimintatavalle ei ole tulevaisuutta Euroopan unionissa. Toivon, että komission jäsen Verheugen tekee tämän selväksi myös Turkissa esimerkiksi tukemalla maan ihmisoikeusjärjestöjä.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön toimipaikkaan tehty ratsia ei ole ensimmäinen hyökkäys tätä järjestöä vastaan, jolla on ollut ja on johtava asema Turkin kansan, turkkilaisten, kurdien ja kansallisten vähemmistöjen sorron vastaisessa taistelussa. Aikaisemmin on tehty toistuvia ja jopa vieläkin raakalaismaisempia ratsioita. Minun tarvitsee vain muistuttaa järjesön entistä puheenjohtajaa Akin Birdalia vastaan suunnatusta aseellisesta ratsiasta, jossa häntä ammuttiin useita kertoja. Tuolloinen oikeusministeri tuomitsi myös tämän hyökkäyksen, ja kuitenkin uhri teljettiin lopulta vankityrmään useaksi vuodeksi. Mainitsen tämän vain siksi, jotta ymmärtäisimme, miten hyödyllisiä nämä virassa olevien ministereiden tuomitsemiset viime kädessä oikein ovat!
Tämä ratsia on erityisen merkityksellinen. Se tehtiin hetkellä, jolloin Turkin uusi hallitus pyrkii estämään sen, ettei demokratian naamari, jota Erdogan ja hänen kumppaninsa pitivät yllä ennen vaaleja ja niiden jälkeen, luisuisi paikoiltaan. Mielestämme ei ole epäilystäkään siitä, että islamistien muodostama hallitus ei pystynyt eikä pysty ideologisen perustansa vuoksi johtamaan Turkkia kohti demokratiaa. Se oli valittava Turkin kansan ahneuden ja taistelutahdon vuoksi, mutta se ei ole missään tilanteessa muuttanut ideologista poliittista suuntaustaan. Tämän ratsian pääsyynä ovat epäilemättä turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön sitkeä ja urhoollinen taistelu ja kurdien oikeudet. Turkissa poliittista elämää aina johtanut sotilaslaitos tai islamilainen puolue eivät kumpikaan suhtaudu suopeasti tällaiseen epäsopivaan käytökseen. Ratsia tehtiin rikoslain 169 pykälän ja terrorismin vastaisen lain 312 pykälän nojalla, joissa poliittisten vankien nälkälakkojen tukemisesta ja heidän tarkkaan vartioitujen sellien vastaisesta taistelusta tehdään rangaistava terroristiteko. Turkin kommunistisen puolueen ja HADEP-puolueen toiminta kiellettiin saman periaatteen mukaisesti.
Ilmaisemme veljellisen solidaarisuutemme Turkin kansalle ja seisomme sen rinnalla taistelussa demokratian ja rauhan puolesta, kuten äskettäin Irakin vastaisessa hyökkäyksessä.

Puhemies.
 Kiitos paljon, jäsen Korakas.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Evelyne Gebhardtin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö A5-0146/2003 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä (9923/2002 - C5-0485/2002 - 1991/0388(COD)) 
Proinsias De Rossan laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö A5-0127/2003 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi eurooppaosuuskunnan (SCE) sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta (uudelleen kuuleminen) (9924/2002 - C5-0494/2002 - 1991/0389(CNS).

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä komission puolesta kummankin johtavan valiokunnan esittelijöitä erinomaisesta työstä niin eurooppaosuuskuntaa koskevan asetuksen että siihen liittyvän henkilöedustusta käsittelevän direktiivin parissa.
Euroopan unionissa on ainakin 130 000 osuuskuntaa, joissa on 2,3 miljoonaa työntekijää ja runsaasti yli 80 miljoonaa jäsentä. Asetuksissa osuuskunnille annetaan väline rajat ylittävien liiketoimien toteuttamiseen sisämarkkinoilla. Tämä muistuttaa osakeyhtiöille säädettyä välinettä, josta määrätään eurooppalaisen osakeyhtiön perussäännössä.
Euroopan osuuskuntayhdistykset ovat vaatineet tämänkaltaista perussääntöä jo useita vuosia, ja ne ovat hyväksyneet nyt käsiteltävänämme olevan asetuksen. Perussääntö mahdollistaa myös rajat ylittävien osuuskuntarakenteisten syndikaattien perustamisen. Tämäntyyppiset yritykset voivat näin kehittää yhteisiä toimia, parantaa kilpailukykyään ja päästä monipuolisemmille markkinoille. Parlamentti hyväksyi eurooppaosuuskunnan perussäännön ensimmäisessä käsittelyssä 20. tammikuuta 1993. Tämän jälkeen komission tekstiin tehtiin lukuisia parannuksia, jotka perustuvat parlamentin alkuperäiseen kantaan. Parlamentti hyväksyi komission muutetun ehdotuksen 2. joulukuuta 1993 ja vahvisti hyväksynnän 27. lokakuuta 1999.
Vaikka asetus ei olekaan täydellinen, se ilmentää laajaa yhteisymmärrystä tällaiseen uudenlaiseen osuuskuntayritykseen sovellettavista säännöistä. Jäsenvaltiot hyväksyivät asetuksen neuvostossa yksimielisesti. Tämä on merkittävä edistysaskel verrattuna osuuskuntia koskeviin yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisiin asetuksiin. Komission tavoitteena on ollut alusta alkaen luoda väline, joka olisi toisaalta joustava ja uudenaikainen ja jossa toisaalta otettaisiin huomioon osuuskuntien erityispiirteet ja niiden taustalla olevat periaatteet. Olemme iloisia, että tämä tasapaino on säilytetty nykyisessä asetuksessa.
Perussäännön 79 artiklassa säädetään mahdollisuudesta poistaa mahdolliset puutteet, jotka ovat tulleet ilmi asetuksen viiden täytäntöönpanovuoden aikana. Komissio seuraa näin perussäännön soveltamista asetuksen mahdollista tarkistusta silmällä pitäen. Parlamentin jäsenet pitävät erittäin arveluttavana neuvoston yksipuolista ja yksimielistä päätöstä, jonka mukaan oikeusperustaa muutettaisiin siten, että se riistäisi parlamentilta sen yhteispäätösoikeuden. Jäsenten kanta on ymmärrettävä. Komissio on ottanut ehdotuksensa oikeusperustaksi 95 artiklan sillä perusteella, että tämän artiklan tavoitteena on sisämarkkinoiden loppuun saattaminen. Mielestämme 95 artikla on edelleen oikea oikeusperusta.
Toisen kerran ehdotetut tarkistukset koskevat lähes poikkeuksetta työntekijöiden etujen suojelemista. Komissio on sitä mieltä, että direktiivissä on suojeltava täysimittaisesti heidän oikeuksiaan ja että sitä on noudatettava eurooppaosuuskuntaa perustettaessa. Direktiivi on oikea paikka tälle säännölle, emmekä siksi voi tukea ehdotettuja tarkistuksia.
Käsittelen seuraavaksi asetusta täydentävää henkilöstöedustuksesta annettua direktiiviä. Kyse on hyvin kattavasta säädöksestä, jonka tarkoituksena on taata asianmukaisesti työntekijöiden oikeudet tiedonsaantiin, kuulemiseen ja yhteispäätökseen. Asiakirja perustuu pääosin eurooppalaista osakeyhtiötä koskevaan vastaavaan direktiiviin, joka annettiin puolitoista vuotta sitten. Komission mielestä se ansaitsee parlamentin kannatuksen. Parlamentti haluaa nyt tehdä siihen lukuisia tarkistuksia, joista monet epäilemättä parantavat sitä. Komissio on tarkastellut seikkaperäisesti kaikkia parlamentin ehdottamia tarkistuksia, ja se on valmis hyväksymään joko kokonaisuudessaan tai osittain puolet niistä ja tukemaan niitä neuvostossa. Tarkistukset 5, 9, 10, 11, 12, 19 ja 22 voidaan hyväksyä sellaisenaan.
Komissio on samaa mieltä myös monista muista tarkistuksista. Niihin on kuitenkin tehtävä tiettyjä vähäisiä sanamuotoa koskevia muutoksia, jotta niissä otetaan huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden huolet. Kyse on tarkistuksista 4, 14, 17, 20 ja 21.
Puuttumatta oikeusperustaa koskevaan keskusteluun uskomme, että myös neuvosto suhtautuu myönteisesti useimpiin tarkistuksiin. Toivomme tämän tarkoittavan sitä, että neuvosto voi hyväksyä sekä asetuksen että direktiivin kesäkuussa. Tällä tavoin ne eurooppalaiset osuuskunnat, jotka haluavat laajentaa toimiaan yli rajojen, saavat toiminnalleen oikeuskehyksen, ja samalla niiden työntekijöiden etujen suojelu varmistetaan asianmukaisesti.

Gebhardt (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä. Käsittelemme todellakin hyvin tärkeää mietintöä ja säädöstä, joka on erittäin tärkeä niille lukuisille Euroopan unionin kansalaisille, jotka ovat liittyneet yhteisyrityksiin vahvuuksiensa yhdistämiseksi ja niiden markkinoinnin tehostamiseksi. Yhä useampi työ suoritetaan Euroopan unionissa yli rajojen, joten tämänkaltaista rajat ylittävää yhteistyötä kaivataan selvästi kipeästi, ja se ansaitsee tukemme.
Parlamentti antoi ensimmäisen eurooppaosuuskuntia käsittelevän päätöslauselman jo 13. huhtikuuta 1983. Se osoittaa tosiasiassa sen, miten tärkeänä parlamentti on aina pitänyt tämän alan lainsäädäntöä. Komissio otti myös huomioon huolemme, ja kuten komission jäsen Schreyer juuri äsken totesi, vähän ajan kuluttua olimme jo saaneet lainsäädännön alulle.
Pahoittelen syvästi sitä, että neuvostolta - parlamentin vuonna 1993 esittämän erittäin hyvän kannan jälkeen - meni kokonaiset 11 vuotta asiaa koskevan päätöslauselman antamiseen ja että neuvosto ei sittemmin toteuttanut alalla toimenpiteitä tietyistä syistä, joista jotkin eivät juurikaan edes liittyneet käsiteltävänä olevaan asiaan. Mielestämme tätä ei voida hyväksyä. Tätä eivät myöskään hyväksy ne ihmiset, joita asia nimenomaan koskee.
Minun on myös todettava tältä osin, että en voi kehua neuvostoa siitä tavasta, jolla se yksioikoisesti muutti oikeusperustaa. Kun neuvosto toimitti uuden tekstin parlamentille, sen mieleen ei edes juolahtanut, että sen tarvitsisi selittää muutoksen syitä ja sen tosiasiallisia perusteita. Meille annetuissa virallisissa asiakirjoissa ei ainakaan selvitetä tätä asiaa. Mielestäni tämä ei ole parlamentin ja neuvoston välinen oikea työskentelytapa.
Tosiasiassa - ja mikä on luonnollista - oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta kiinnitti erityistä huomiota oikeusperustaan. Kyse on tärkeästä asiasta eli parlamentin oikeuksista. Olisikin kummallista, jos parlamentti vain sanoisi "kyllä" ja suostuisi luopumaan yhteispäätösoikeudestaan sillä perusteella, että neuvoston yksimielistä päätöslauselmaa on noudatettava. Yksikään parlamentti - ei edes tämä parlamentti - ei voi suostua tällaiseen. Tämän vuoksi valiokunta vahvisti selvällä ja kiistattomalla enemmistöllä, että 95 artikla on oikea oikeusperusta. Tätä puoltavat erittäin selkeät perusteet, kuten komission jäsen Schreyer äsken jälleen vahvisti, eikä niitä voida noin vain sivuuttaa.
Ehdotetussa asetuksessa luodaan yhteisön lainsäädäntöön riippumaton rakenne, joka on rinnakkainen kansallisten yhdistysmuotojen kanssa. Asetuksen 8 artiklasta käy selvästi ilmi, että rakennetta ei säädellä yksinomaan asetuksessa vaan myös asianomaisen osuuskunnan perussäännössä ja sen jäsenvaltion yhtiölainsäädännössä, jossa osuuskunnalla on rekisteröity toimipaikka.
Kyse ei ole siten siitä, että 15 kansallista yritysmallia korvattaisiin eurooppalaisella mallilla, vaan yhdenmukaistamisesta eli lainsäädännön lähentämisestä. Tämä vuorostaan vähentää sisämarkkinoiden toimintaa haittaavia oikeudellisia esteitä. Mallissa pitäisi olla kyse nimenomaan tästä asiasta, ja siksi sitä olisi kannatettava!
Sallinette minun vielä lisäävän tämän asian osalta henkilökohtaisen huomautuksen oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden esittelijänä. Minun on nyt luonnollisesti suositeltava, että parlamentti äänestää huomenna ensimmäistä tarkistusta lukuun ottamatta kaikkia tarkistuksia vastaan. Ne ovat kaikki uudelleen jätettyjä tarkistuksia, jotka valiokunta hylkäsi. Asia on nyt näin, ja esittelijän velvollisuutena on tietenkin ilmentää valiokuntansa näkemyksiä. Haluan kuitenkin sanoa omasta puolestani luottavani siihen, että ette pahastu, vaikka äänestän ryhmäni kanssa näiden tarkistusten puolesta, koska ne vahvistavat työntekijöiden oikeuksia. Sosiaalidemokraattina mielestäni tällaisten oikeuksien vahvistaminen on velvoite, eikä siihen ole mitään poikkeuksia. Tämän vuoksi äänestänkin asetuksen puolesta, vaikka, kuten sanoin, kehotan teitä äänestämään huomenna sitä vastaan. Arvoisa puhemies, haluan myös pyytää, että voin toistaa tämän asian huomenna ennen äänestystä.

De Rossa (PSE)
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet tietävät, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa käydyssä keskustelussa päällimmäisinä olivat käytettyä oikeusperustaa koskevat huolet, koska oikeusperustassa annetaan mahdollisuus ainoastaan parlamentin kuulemiseen. Olen kaikkien muiden parlamentin jäsenten tavoin huolissani tästä asiasta. Mielestäni velvollisuutenamme on kuitenkin pyrkiä parantamaan meille esitettyä direktiiviluonnosta. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on tästä asiasta täysin samaa mieltä.
Käsittelemme neuvoston ja komission ehdotusta, joka koskee eurooppaosuuskunnan hallituksen ja hallintoneuvoston lautakuntien työntekijöitä ja edustajia. Mielestäni tämä on edistysaskel. Osuuskunnat ovat odottaneet tätä säädöstä jo 30 vuotta alan suuren monimuotoisuuden vuoksi. Yhteistä kantaa on luonnollisesti ollut vaikea saavuttaa. 30 vuotta on kuitenkin aivan liian pitkä aika niille arviolta kahdeksalle miljoonalle henkilölle, jotka työskentelevät osuus- ja yhteisötaloudessa jäsenvaltioissa. Tiedän monien heistä toivovan, että saamme asian päätökseen täällä huomenna ja että neuvosto voi siten tehdä päätöksen mahdollisimman nopeasti.
Osuus- ja yhteisötalous on unionin työllisyyden ja bruttokansantuotteen kannalta tärkeä ala. Osuuskunnat ovat tärkeä osa tätä taloutta. Arvioiden mukaan yksistään kuluttaja- ja tuotantoaloilla toimivissa unionin osuuskunnissa on yli 78 miljoonaa jäsentä. Kun helpotamme vihdoinkin eurooppaosuuskuntien perustamista ja takaamme henkilöstöedustuksen tällaisten uusien yritysten hallituksessa ja hallintoneuvoston lautakunnissa, annamme osuuskuntaliikkeelle myönteisen viestin. Toivon, että tällä on erityinen vaikutus unioniin liittyvien valtioiden uusiin osuuskuntiin ja että se vahvistaa myös Euroopan sosiaalista mallia kaikkialla laajentuneessa unionissa.
Valiokunnassa on hyväksytty tärkeitä tarkistuksia, jotka koskevat sukupuolten välistä tasa-arvoa työntekijöiden edustajien valinnassa, ammattiyhdistysoikeuksia ja yritysten sosiaalista vastuuta. Olen tyytyväinen kuullessani, että sekä komissio että neuvosto näyttävät suhtautuvan myönteisesti moniin näistä tarkistuksista. Pahoittelemme, että komissio ei voi suositella tarkistuksia, joita ryhmäni on esittänyt asetukseen. Haluan kuitenkin kiittää neuvostoa ja komissiota sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan ja oman ryhmäni henkilöstöä siitä, että olemme päässeet direktiivistä näin hyvään yhteisymmärrykseen. Neuvostolle toimitettavien tarkistusten taustalla olevaa yksimielistä päätöstä ei olisi saavutettu ilman työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kaikkien jäsenten yhteistyötä.
Voimme siten vastaisuudessakin työskennellä tiiviisti osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden kanssa kaikkialla unionissa alan kehittämiseksi. Alan vaatimaa lainsäädännön kattavuutta on täydennettävä muilla säädöksillä, ja kehotankin komissiota ja neuvostoa sopimaan tarvittavista asioista mahdollisimman nopeasti.
Sallinette minun myös ehdottaa, että komissio ja neuvosto voisivat harkita käyttävänsä Nizzan sopimuksen määräyksiä, joiden mukaan tämänkaltaiset päätökset voidaan tehdä yksimielisyyden sijasta määräenemmistöllä. Komission ja neuvoston esittämistä alan muista säädöksistä voitaisiin näin päättää yhteispäätösmenettelyllä parlamentin kanssa

Sacrédeus (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minä ja vaimoni olemme etuoikeutetussa asemassa, koska kolme lastamme ovat hoidossa vanhempien osuuskunnassa kotikaupungissani Dalarnassa. Vanhempien lastenhoito-osuuskunta ei ehkä ole sopiva malli eurooppaosuuskunnalle, mutta meillä on erittäin hyviä kokemuksia osuuskuntatyöstä. Eurooppaosuuskunnan perussääntöä koskeva asetus ja henkilöstöedustusta koskeva direktiivi liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Perussääntö koskee niiden mekanismien käytännön soveltamista, joilla taataan työntekijöille yhteispäätösoikeus eurooppaosuuskunnissa. Olemme valinneet työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnossa kolme poliittista ensisijaista tavoitetta. Euroopan parlamentin on ensinnäkin vaadittava sellaista oikeusperustaa, joka antaa yhteispäätösoikeuden Euroopan parlamentille. Toiseksi nykyisiä tiedonsaantia ja kuulemista koskevia säännöksiä on noudatettava täysimääräisesti eurooppaosuuskunnan rekisteröintiä edeltävässä menettelyssä ja kaikissa sen rakenteisiin myöhemmin tehtävissä muutoksissa. Kolmanneksi on turvattava ne oikeudet, jotka työntekijöillä jo oli ennen eurooppaosuuskunnan luomista.
Parlamentti on varoittanut neuvostoa siitä, että parlamentti ei hyväksy samaa kantaa, jonka neuvosto omaksui eurooppayhtiön perussääntöön. Neuvosto on tässä tapauksessa sivuuttanut tämän varoituksen. Jotta voimme puolustaa parlamentin ja parlamentin oikeudellisen yksikön asemaa lainsäädäntömenettelyssä, korostimme työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa perustamissopimuksen 95 artiklan olevan oikea oikeusperusta. Kyse on jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, ei päätösoikeuden siirtämisestä kansalliselta lainsäädäntöelimeltä EU:lle.

Mayer, Hans-Peter (PPE-DE)
 - (DE) Arvoisa puhemies, koska minulla on vain kaksi minuuttia aikaa, sallinette minun käsittelevän samanaikaisesti asetusta ja direktiiviä, koska minulla on niistä suurin piirtein samat asiat sanottavana.
Eurooppaosuuskunnan kanssa on käynyt juuri samalla tavoin kuin eurooppalaisen osakeyhtiön tapauksessa; ministerineuvosto on varsin suoralta kädeltä ryöstänyt meiltä yhteispäätösvaltuutemme. Meidän ei pidä tätä suvaita. On hyvin todennäköistä, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan enemmistön mielestä meidän pitäisi tällä kertaa valittaa tuomioistuimeen valitun oikeusperustan vastustamiseksi. Gebhardtin kanssa tekemäni alkuperäisen sopimuksen mukaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan piti esittää vain oikeusperustaa koskevia tarkistuksia.
Meidän on nyt äänestettävä monista sekä asetusta että direktiiviä koskevista tarkistuksista. Käsittääkseni komissio aikoo tukea direktiiviin esitettyjä tarkistuksia ja hylätä asetukseen esitetyt tarkistukset. Olen tästä samaa mieltä. Oikeudellinen kysymys on kuitenkin erittäin tärkeä tulevaisuuden kannalta. Emme voi nimittäin sulkea ulkopuolelle sitä mahdollisuutta, etteikö ministerineuvosto toimisi samalla tavoin yhtiöoikeuden muilla aloilla - muuntyyppiset yhtiöt odottavat käsittelyään. Asetuksen osalta olemme samaa mieltä komission kanssa siitä, että 95 artikla on sopiva oikeusperusta. Olemme kuulleet tämän jo monesti, mutta haluan käsitellä tätä seikkaa yksityiskohtaisemmin henkilöedustusta koskevan direktiivin osalta. 137 artiklan 1 kohdan e alakohta on kuitenkin toimivaltaa koskeva sääntö, jossa käsitellään työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan. Siinä ei säädetä mistään poikkeuksesta 251 artiklassa tarkoitettuun yhteispäätösmenettelyyn. Direktiivin 137 artiklan 1 kohdan f alakohta on kuitenkin toimivaltaa koskeva sääntö, jossa käsitellään henkilöedustusta; tämä edellyttää yksimielistä äänestystä neuvostossa, ja parlamenttia on pelkästään kuultava asiasta. Neuvosto voi kuitenkin tässä vaiheessa päättää yksimielisesti, että se soveltaa yhteispäätösmenettelyä. Direktiivissä käsitellään kumpaakin tavoitetta - yhteispäätöstä ja kuulemista - tasapuolisesti. Käsitykseni on, että tämänkaltaisessa tilanteessa, jossa on kaksi samanarvoista oikeusperustaa, velvoite on vaihtoehtoa tärkeämpi, ja neuvoston harkintavaltaa on vastaavasti rajoitettava. Muuten vaatimus, jonka mukaan neuvoston on päätettävä yhdestä oikeusperustasta yksimielisesti, mitätöisi vastaavasti yhteispäätösmenettelyn. Emme voi hyväksyä tällaista Euroopan parlamentin oikeuksien rajoittamista lainsäädäntöelimenä, jolla on demokraattinen legitiimiys.
Kanne ei vaaranna eurooppaosuuskunnan perustamista. Ensinnäkin eurooppaosuuskuntaa koskevan asetuksen voimassaolo on liitetty sen määräajan umpeutumiseen, jonka kuluessa direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä ajanjakson pitäisi antaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle riittävästi pelivaraa selventävän tuomion antamiseksi. Toiseksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan pyytää tuomiota, jonka mukaan asetuksella ja direktiivillä on edelleen lainvoima. Näin ollen kyse on nimenomaan oikeusperustan valinnan eikä asetuksen tai direktiivin aiheen kiistämisestä.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Gebhardtia ja jäsen De Rossaa näiden kahden mietinnön laatimisesta ja huolellisesta työstä niiden parissa. Me Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmän jäsenet jätimme parlamentin täysistunnossa käsiteltäväksi useita tarkistuksia eurooppaosuuskunnan perussääntöön. Mielestämme eurooppaosuuskuntaa on kehitettävä mahdollisimman pitkälti tunnollisesti ja avoimesti. Nykyisiä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevia säännöksiä on noudatettava täysimääräisesti. Lukuisiin tarkistuksiin sisältyy takeita siitä, että eurooppaosuuskunnan perustamisen odotettuihin työllisyysvaikutuksiin on kiinnitettävä heti alusta alkaen erityistä huomiota. Työntekijöiden edustajille on annettava aikaa esittää lausunto ennen päätösten tekemistä.
Koska asetusehdotus koskee eurooppaosuuskunnan elinkaaren useita vaiheita, kuten sen perustamista, päämajan siirtämistä ja selvitystilaan asettamista, tarvitaan useita erilaisia tarkistuksia, jotta näitä periaatteita voidaan soveltaa asetusehdotuksessa kuvattuihin erilaisiin tilanteisiin.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta, jonka lausunnon valmistelijana minulla on ilo toimia, on myös sitä mieltä, että työntekijät eivät saa eurooppaosuuskunnan perustamisen vuoksi menettää aiempia oikeuksiaan.
Erityisesti De Rossan mietinnöstä toteaisin, miten tärkeää on korostaa sitä, että eurooppaosuuskuntaa perustettaessa ja laajojen rakennemuutosten tapauksessa pitäisi olla oikeus käynnistää neuvottelut henkilöstöedustuksesta. Kaikkien kannanottojen on muodostettava jatkuva prosessi. Mietinnössämme vaaditaan myös poistamaan yleinen lauseke, jonka mukaan jäsenvaltiot voidaan vapauttaa henkilöedustusta koskevista säännöksistä, jos eurooppaosuuskunta perustetaan kahden osuuskunnan sulautumisen tuloksena. Haluan myös korostaa, että henkilöstön edustajat olisi valittava tai nimitettävä hallinto- ja valvontaelimiin kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, meidän on odotettava ja katsottava, miten neuvosto käsittelee niitä oikeusperustaa koskevia kohtia, jotka otamme tänään esille. Toivon, että komissio harkitsee uudelleen perussääntöä koskevien tarkistusten 14, 15, 17 ja 19 hyväksymistä. Nämä tarkistukset käsittelevät työllisyysvaikutusten arvioinnin sisällyttämistä eurooppaosuuskunnan sulautumisen, siirron tai muuntamisen tapauksessa, ja mielestäni ne tarkistukset ovat täysin perusteltuja.
Samalla haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja tarkastella asiaa institutionaalisia ja oikeusperustaa koskevia perusteita syvemmältä ja tarkastella niitä vaikutuksia, joita näillä ehdotuksilla voi olla osuus- ja yhteisötalouden kehittymiseen Euroopan unionissa, joka pyrkii vastaamaan erilaisiin perusteellisiin muutoksiin. Markkinoiden maailmanlaajuistuminen ja perinteisten alojen kilpailukyvyn heikkeneminen edellyttävät taloudellisen toimeliaisuuden monipuolistamista ja uusien keinojen kokeilemista työpaikkojen luomiseksi. Tekniikan kehitys vaati korkeasti koulutettua ja joustavaa työvoimaa. Nämä työntekijät vuorostaan odottavat sellaisia työoloja, joissa he voivat vaikuttaa enemmän yrityksen toimintaan. Naisten työssäkäynnin yleistyminen ja ikääntyvä väestö, jonka elinajanodote on pidempi, lisäävät kodinhoito- ja hoitopalvelujen kysyntää. Viranomaiset ovat lisääntyvien ja monipuolisempien yhteiskunnallisten tarpeiden ja budjettirajoitusten vuoksi hajauttaneet palvelujen tarjontaa tai vähentäneet tarjoamiensa palvelujen määrää taikka laskeneet niiden tasoa.
Osuus- ja yhteisötalous voi osaltaan auttaa vastaamaan haasteisiin sekä tarttumaan näiden ja muiden muutosprosessien synnyttämiin tilaisuuksiin. Se voi tietyllä tavoin auttaa muokkaamaan uudenlaista yhteiskuntamallia ja taloutta, jotka perustuvat toisaalta solidaarisuuteen, osallisuuteen ja osallistumiseen ja toisaalta innovaatioon ja tietämykseen.
Olen tästä täysin vakuuttunut, koska olen tarkastellut vuosina 1997-1998 toteutetun kolmatta sektoria koskevan aloitteen arviointia. Asiaa koskevasta budjettialoitteesta saamme kiittää jäsen Ghilardottia, joka on täällä tänään. Arvioinnissa korostettiin sitä, että osuus- ja yhteisötalouden kehittäminen täyttymättömiin tarpeisiin vastaamiseksi saattaisi luoda jopa 120 000 työpaikkaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, 380 000 Saksassa ja 100 000 Ranskassa.
Kunnallispalvelujen alan tulevaa työllistämispotentiaalia kuvaa kuitenkin ehkä parhaiten seuraava arviointiin sisältyvä tilastotieto: Yhdysvaltojen ja EU:n työllisyysasteiden välinen kuilu on syvin kunnallispalveluissa, joihin kuuluvat sosiaali-, virkistys- ja koulutuspalvelut sekä terveydenhuolto ja sosiaalihuolto. Työllisyysasteiden tasoittaminen vastaisi 7:ää miljoonaa työpaikkaa. Kolmannen järjestelmän edistäminen vauhdittaisi näiden palvelujen kysyntää ja tarjontaa. Lisäksi se voisi auttaa kaventamaan työllisyyskuilua eniten juuri niissä sosiaaliryhmissä, joissa se on kaikkein suurin. 
Omalla alueellani Englannissa osuuskuntien asema on varsin vakiintunut. Osuuskunnilla on edustus vähittäismyynnissä, tehdasteollisuudessa, palveluissa, maataloudessa, asunnonvälityksessä, pankkitoiminnassa ja monilla muilla aloilla. Alueeni osuuskunnat työllistävät 13 000 ihmistä Koillis-Englannissa. Tiedän, että monet alueen asukkaat pitävät näitä uusia välineitä erittäin tervetulleina, koska niiden aikaansaama kansainvälistyminen antaa osuus- ja yhteisötaloudelle ja työllisyydelle uutta vauhtia. Tämä on erityisen hyödyllistä laajentumisen yhteydessä.
Mielestäni komission olisi myös todella tarkasteltava kolmatta sektoria koskevan aloitteen arviointia. Komissio tuki meitä aloitteen arvioinnin aikana, ja tuolloin puhuttiin paljon tulosten valtavirtaistamisesta ESR- ja EAKR-ohjelmiin sekä muihin asiaan liittyviin ohjelmiin. Kuitenkin vain neljä ja puoli vuotta myöhemmin jouduin syvästi pettyneenä toteamaan, että aiempien työllisyyttä koskevien suuntaviivojen yrityspilariin sisältynyt vaatimaton viittaus osuus- ja yhteisötalouteen oli täysin kadonnut uusien yksinkertaistettujen työllisyyttä koskevien suuntaviivojen otsakkeesta ?Yritysten vahvistaminen ja työpaikkojen luomisen edistäminen?. Tässä tapauksessa uusi ja yksinkertaisempi ei ole yhtä kuin parempi, ja asia on korjattava kiireellisesti.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on kulunut kaksitoista vuotta siitä, kun komissio teki tämän ehdotuksen eurooppaosuuskunnan perussäännöstä, ja aivan kuin jäsen De Rossa totesi, tätä keskustelua on tosiasiassa käyty jo yli 30 vuotta. Euroopan parlamentti käsitteli kysymystä ensimmäisessä käsittelyssä vuonna 1993. En ollut silloin Euroopan parlamentin jäsen, vaan työskentelin pienyritysten ja osuuskuntien neuvonantajana. Senaikaiset kollegani ja minä emme olisi voineet kuvitellakaan, että eurooppaosuuskunnan perussäännön laatiminen kestäisi näinkin kauan.
Tämä viivästys on tosiasiassa näivettänyt monet eurooppalaisen osuus- ja yhteisötalouden alan yhteistyötä koskevat ehdotukset ja ajatukset. Osuuskunnat ovat yritysmuoto, jota olisi tuettava kaikin tavoin etenkin poliittisissa piireissä, koska osuuskunnat ovat toimivan osallistuvan demokratian ilmentymä. Emme voi nyt enää odottaa tätä perussääntöä pitempään. Haluan tämän vuoksi vedota ryhmäni puolesta Euroopan parlamenttiin ja kollegoihini, jotta välttäisimme uudet viivästykset emmekä alkaisi riidellä neuvoston kanssa oikeusperustasta ja yhteispäätösoikeudestamme - vaikka periaatteessa olenkin samaa mieltä oikeusperustaa koskevista esitetyistä syistä. Olen tätä mieltä, koska pelkään, että oikeuskiista ei olisi eduksi osuuskunnille eikä osuus- ja yhteisötaloudelle. Perussääntö on välttämätön, koska uudessa Euroopassa osuus- ja yhteisötaloudella on niin monia tehtäviä. Älkäämme siis antako perussäännön jumiutua periaatekysymyksiin ja oikeusperustaa koskeviin kiistoihin.
Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan kollegojeni tavoin kiittää esittelijöitä heidän työstään tämän erittäin vaikean kysymyksen parissa. Esittelijöiden näkemystensä tueksi saama ylivoimainen enemmistö on osoituksena heidän asiantuntemuksestaan ja aloitekyvystään. Toivon kuitenkin jäsen Schörlingin tavoin, että emme ajaudu oikeusperustaa koskevaan kiistaan, joka aiheuttaisi uusia lykkäyksiä. Kuten jäsen De Rossa perustellusti huomautti, 30 vuotta on aivan liian pitkä aika minkä tahansa lainsäädäntöehdotuksen esittämiseksi. Vaikka meidän onkin kinasteltava ja väiteltävä muiden toimielinten kanssa, meidän on myös otettava huomioon laajempi asiayhteys ja varmistettava, että voimme antaa lainsäädäntöä, jolla helpotetaan ja edistetään osuus- ja yhteisötalouden uusia mahdollisuuksia. Tämän vuoksi haluan tukea mahdollisimman paljon esittelijöitä ja heidän esittämiään mietintöjä sekä myös joitain käsiteltäväksi jätettyjä tarkistuksia. Uskon jäsen Gebhardtin tavoin, että ne parantavat tekstiä eivätkä poista siitä mitään. 
Toivon myös, että komissio ymmärtää tämäniltaisen keskustelun perusteella, että parlamenttina emme halua alistua emmekä antaa kenenkään kävellä ylitsemme. Meillä on riittävästi innovaatiokykyä, nerokkuutta ja kompromissitahtoa esittää myönteisiä, uusia aloitteita sen varmistamiseksi, että kaikki Euroopan kansat voivat hyötyä siitä, mitä me olemme tänään täällä luomassa.
Huomautan puheenvuoroni lopuksi, että oikeudelliset yksikkömme ovat laatineet oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle lausunnon mahdollisuudesta käyttää 95 artiklaa. Tämä lausunto ei ole kuitenkaan niin aukoton tai vedenpitävä, kuin haluaisimme sen olevan. Jos vertaamme tilannetta eurooppayhtiön perussääntöön, oikeusperusta on erilainen huolimatta siitä, että nämä kaksi ehdotusta muistuttavat toisiaan. 
On erittäin tärkeää, että tuemme jäsen De Rossan lausuntoa työntekijöiden osallistumisen ja kuulemisen lisäämisestä yritysten sulautumisten ja kasvun tapauksessa.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen voidessani olla täällä läsnä tänä iltana. Olin tämän parlamentin jäsen jo vuonna 1993. Minun on sanottava meistä tuntuneen siltä, että asian käsittely saattaisi viedä jonkin aikaa. Noihin aikoihin ehdotukset eivät edenneet yhtä nopeasti kuin nykyisin. Emme ehkä kuvitelleet, että asian käsittely kestäisi näinkin kauan, mutta näin kävi. Kaikkien pitäisi olla asian ratkeamisesta todellakin hyvin iloisia. Kaikki ovat korostaneet osuuskuntien merkitystä Euroopan eri maissa. On myös erittäin hyvä asia, että olemme saaneet aikaan eurooppalaisen perussäännön. Sitä me olemme aina kannattaneet. Haluan myös kiittää lämpimästi kahta esittelijää heidän työstään.
Aivan ongelmaton asia ei kokonaisuudessaan toki ole. Tätä ei voida kiistää. Eurooppayhtiötä koskevien vaikeuksien vuoksi joudumme yhä kohtamaan joitakin vanhoja turhautumista aiheuttavia ongelmia, ja nämä ongelmat on jossain määrin selvitettävä. Ongelmana on, ettei neuvosto ei koskaan ota opikseen. Jos neuvosto oppisi läksynsä, asiasta keskusteleminen olisi tietenkin helppoa. Hyväksyimme neuvoston käytöksen eurooppayhtiön tapauksessa omista epäilyksistämme huolimatta, ja miten neuvosto toimikaan seuraavan kerran? Se käytti ensimmäisen tilaisuuden tullen jälleen kerran asemaansa väärin!
Arvoisa puhemies, hyvin monet ihmiset ovat luonnollisesti valmiita antamaan periksi, koska asia on tärkeä. Olen tästä samaa mieltä. Meidän ei kuitenkaan mielestäni pidä antaa johdattaa itseämme harhaan Vanhan testamentin tarinalla Jaakobista, joka myi esikoisoikeutensa lautasellisesta papuja. Yhdyn Mayerin näkemykseen, jonka mukaan meidän on oltava asiassa suhteellisen tiukkoja. Olen myös todella hämmästynyt siitä, että vihreät pyytävät meitä nyt yhtäkkiä luopumaan periaatteistamme. Moitin vihreitä yleensä liiallisesta periaatteisiin vetoamisesta. Olen kuitenkin iloinen siitä, että tällä kertaa me PPE-DE-ryhmän jäsenet pidämme niistä vihreitäkin tiukemmin kiinni.
Mielestäni on mahdollista, että kysymys typistyy pelkäksi periaatekeskusteluksi. Olemme pyrkineet työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa kaikin tavoin estämään tällaisen lopputuloksen. On mahdollista, että periaatteesta riidellään, mutta esittämämme tarkistukset osoittavat, että tämä ei ehkä ole tarpeen. Neuvosto voi yksinkertaisesti hyväksyä tarkistuksemme. Olen pahoillani, että komissio on tosiasiassa hylännyt kaikki asetusta koskevat tarkistukset. Mielestäni tämä ei ole järkevää, ja komission on palattava asiaan myöhemmin. Pallo on nyt kuitenkin neuvostolla, mikä on mielestäni varsin oikein. Onnettomuudesta vastuussa olevan on siivottava jälkensä. Arvoisa puhemies, juuri näin annamme neuvoston tehdäkin. Mielestäni voimme löytää lopulta asiaan ratkaisun, jos neuvosto toimii järkevästi. Itse kieltäydyn kuitenkin aina liittymästä niiden joukkoon, jotka haluavat yhä antaa periksi. Seuraavalla kerralla meidän on käytävä läpi sama taistelu, koska neuvosto ei valitettavasti koskaan opi. Komissio oppii vain vaivoin. Neuvosto taas ei opi koskaan. Tämä parlamentti kyllä oppii, mutta ei aina.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, yli 10 vuotta sen jälkeen, kun komissio yritti luoda sopivan lainsäädäntökehyksen eurooppaosuuskunnan perussäännön säätelemiseksi, neuvosto osoittaa tänään poliittista tahtoa asian ratkaisemiseksi.
Vaikka näyttää siltä, että neuvosto on tällä kertaa tulkinnut komission kyseistä asetusehdotusta oikein, neuvoston valitsema oikeusperusta aiheuttaa valtavia ongelmia. Kuten toiset jäsenet ovat todenneet, se pyrkii perimmiltään horjuttamaan Euroopan parlamentin asemaa valitsemalla 308 artiklan, pelkän kuulemismenettelyn. Neuvosto turvautuu siten samaan taktiikkaan kuin eurooppayhtiötä koskevan asianomaisen asetuksen ja direktiivin tapauksessa.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämät, 95 artiklaa puoltavat lausunnot ovat perusteltuja. On kuitenkin perusteltua myös tarkastella Euroopan parlamentin ja neuvoston suhteiden kehittymistä tulevaisuudessa. Tämä vastakkaisten mielipiteiden taktiikka ei voi jatkua. Kysymys onkin siitä, miksi neuvosto oikein pelkää Euroopan parlamenttia. Keskustelua ei kuitenkaan pidä viivyttää tässä vaiheessa eikä osuuskunnan perustamista lykätä.
Meidän on tämän vuoksi käytettävä kaikki keinot eurooppaosuuskunnan perussääntöä koskevan asetuksen ja direktiivin hyväksymisen tukemiseksi. Meidän on myös otettava huomioon, että eurooppaosuuskunta on eurooppayhtiön välttämätön täydennys. Jos hyväksymme asetuksen ja direktiivin, edistämme rajat ylittäviä yhteistyötoimia sosiaalityön alalla, joka on Euroopan yleisemmän työllisyysstrategian mukaan tulevaisuudessa tärkeä työllisyyden lähde. Osuuskuntajärjestöt saavat voimakkaan oikeudellisen välineen, joka helpottaa rajat ylittävien osuuskuntien perustamista ja toimintaa.
Jos haluamme olla johdonmukaisia, työntekijöiden vastaavat oikeudet on taattava sekä eurooppalaisen sosiaalisen standardin luomista on edistettävä, kuten tapahtui eurooppayhtiön yhteydessä. Tämä on eurooppaosuuskunnassa mielestäni ehkä eurooppayhtiötäkin tärkeämpää. Tältä osin haluan onnitella kahta sosiaalidemokraattisen ryhmän esittelijää, jotka ovat suostuneet toimimaan yhdessä ja hyväksymään yhteisen strategian.
Direktiivissä on tarkasti ottaen otettava huomioon jäsen De Rossan mietinnössään esiin ottamat kolme näkökohtaa. Ensinnäkin oikeutta neuvotella työntekijöiden osallistumisesta ei voida rajoittaa ajankohtaan, jolloin eurooppaosuuskunta perustetaan. Tämä oikeus on turvattava myös muissa yrityksen toiminnan kannalta ratkaisevissa vaiheissa, kuten sulautumisten tai siirtojen yhteydessä. Samasta syystä henkilöstöedustusmenettely ei saa olla ainutkertainen oikeus vaan se on määriteltävä uudelleen uusissa neuvotteluissa, jos eurooppaosuuskunnassa toteutetaan merkittävä rakennemuutos. Mietinnössä ehdotetaan myös perustellusti, että kansallinen lainsäädäntö olisi asetettava etusijalle valittaessa työntekijöiden edustajia valvonta- tai hallintoelimiin, kuten eurooppayhtiön tapauksessa.
Toteankin kokoavasti seuraavaa: ei riitä, että viittaamme joka kerta luottavamme Euroopan sosiaaliseen malliin. Meidän on tarkasteltava asiaa päivittäin ja osoitettava, että uskomme siihen.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen siihen, että nämä asiat etenevät vihdoinkin. Olen samoin tyytyväinen asianomaisten esittelijöiden sekä niiden työhön, jotka ovat nähneet paljon vaivaa esittääkseen mielipiteensä. Pahoittelen muiden tavoin valittua oikeusperustaa. Perustelut eivät ole lainkaan vakuuttavia - jos meille on niitä edes annettu.
Yksi niistä harvoista asioista, joita voimme todeta edessämme olevasta asiakirjasta, on se, että vihdoinkin on saavutettu joiltakin osin tasavertainen asema yhtiön perussäännön kanssa. Tämä tasavertaisuus on modernissa taloudessa erittäin tärkeää hetkellä, jolloin monet pyrkivät saavuttamaan lisäarvoa. Mielestäni meidän ei pidä suosia tiettyä yhtiön organisaatiomuotoa tai antaa sille etusijaa samalla, kun asetamme - kuten on käynyt - esteitä muille organisaatiomuodoille. 
On tärkeää, että varmistamme osuuskuntien säilymisen ja niiden tasavertaisen perussäännön etenkin kilpailun lisääntyessä ja maailmanlaajuistumisen uhatessa hetkellä, jolloin osuuskuntahenki ja osuuskuntien toimintatavat ovat vaarallisesti heikentymässä.
Olemme kuulleet, että kyse on tärkeästä alasta, eikä vähiten työpaikkojen luomisen kannalta, kuten jäsen Hughes niin taitavasti korosti. Kyse on myös demokratiasta ja osallistumisesta ja siitä tunteesta, että työntekijät pystyvät vaikuttamaan asioihin työpaikalla tai yrityksessä, jonka kanssa he ovat tekemisissä.
Osuuskunnat ovat erityisen tärkeitä, kun keskustelemme niin paljon - tai toisaalta tänään niin vähän - yrityksen sosiaalisesta vastuusta ja kun tarkastelemme yrityksiä, kansainvälisesti toimivia suuryrityksiä, joilta voidaan oppia paljon ennen kaikkea vastuusta henkilöstöä kohtaan.
Olen tyytyväinen moniin tarkistuksiin, jotka koskevat työntekijöiden osallistumista ja parempia turvatakeita, vastuuta asiakkaita kohtaan ja laajempaa yhteiskuntaa. Olen myös tyytyväinen, että monissa käsitellään laajasti rahoituksen moraalisuutta, josta suuryrityksillä on vuorostaan paljon opittavaa.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Gebhardt ja jäsen De Rossa, tämänpäiväinen keskustelu eurooppaosuuskunnasta on jokseenkin keskittynyt oikeusperustaan, joka on valittu tämän mietinnön uudelleen käsittelemiseksi. Tämä oikeusperusta on kiistetty parlamentin valiokuntien kaikissa töissä. Tämä käy ilmi pääasiassa tarkistuksesta 1, jota ehdotettiin erityisesti asetusta varten.
Tämä tilanne asettaa parlamentin jäsenet jälleen kerran mahdottoman valinnan eteen: joko hankitaan tunnustus parlamentin yhteispäätösoikeuksille tai hyväksytään perussääntö, jota osuus- ja yhteisötalouden alalla on odotettu jo 30 vuotta. Jos Euroopan parlamentilta evätään yhteispäätös tällä alalla, osakeyhtiön synnyttämä ikävä ennakkotapaus saa jakoa, ja tilanne saattaa toistua, kun käsittelemme lisävakuutusyhtiöiden tai eurooppalaisten yhdistysten perussääntöä. Aikooko neuvosto sivuuttaa parlamentin kannan myös vastaisuudessa? 
Kollegani ovat esittäneet tätä ensimmäistä näkökohtaa koskevia lukuisia perusteita oikeusperustan kiistämiseksi, ja nämä perusteet ovat painokkaita. Kuitenkin samalla ja kaikesta huolimatta on aivan yhtä tärkeää, että saamme vihdoinkin aikaan osuuskunnan perussääntöä koskevan asiakirjan. Vaikka meille esitetty luonnos ei olekaan kaikilta osin yhtä edistyksellinen kuin vuoden 1993 asiakirja ja sisällöstä ei ole kunnolla keskusteltu, en ole varma siitä, että meidän kannattaa ottaa riski ja viivyttää sellaisen luonnoksen soveltamista, joka on kokenut monia myötä- ja vastoinkäymisiä. Tämän asiakirjan välitöntä hyväksymistä puoltavat monet perusteet. Mainitsen niistä vain muutamia. Kuten jo kuulimme, osuuskunta-alan kaikki edustajat ovat hyväksyneet luonnoksen. Asia koskee Euroopassa lukuisia osuuskuntia. Niistä Euroopan osuuskunta-alan 200 000 yrityksestä - arvoisa komission jäsen, esitän hieman suurempia lukuja kuin te - jotka työllistävät yli kolme miljoonaa ihmistä, 10-12 prosenttia toimii paikallistasoa laajemmin kaikilla talouselämän aloilla. On välttämätöntä, että nämä osuuskunnat voivat laajentaa toimintaansa Euroopan tasolle turvallisessa lainsäädäntökehyksessä, jossa taataan niiden ominaislaatu - sekä yksilön ensisijaisuus ja pääoman sosiaalinen tavoite että osallistuminen yhteiseen etuun ja sosiaaliseen koheesioon.
Lopuksi - ja tämä on mielestäni tärkeää - alkuperäiselle oikeusperustalle rakennetun talousalan, josta on osoitettu olevan hyötyä paikalliselle kehitykselle, olisi annettava kehittyä etenkin niissä maissa, joissa on käynnissä toisinaan kivuliaskin siirtyminen markkinatalouteen. Näin on unionimme tulevien jäsenten laita. Yritysten sekä osuus- ja yhteisötalouden muotojen moninaisuuden tunnustaminen on yksi vastaus nykyisin kyseenalaistettuun liberaaliin maailmanlaajuistumiseen sekä yksi osa Euroopan sosiaalista mallia, jota haluamme puolustaa. Arvoisa komission jäsen, uskon, että tämä on meille yhteinen huolenaihe.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan puheenvuoroni aluksi onnitella esittelijöitä tästä mietinnöstä. Sivuamatta oikeusperustaa koskevaa kysymystä haluan kiittää heitä myös halusta ratkaista ongelmat oikeudellisista poikkeamista huolimatta. Odotamme luonnollisesti neuvostolta yhtä hyvää tahtoa.
Pitää paikkansa, että Euroopan parlamentti on käsitellyt lukuisissa päätöslauselmissa osuuskuntaa, josta tänään keskustelemme. Jotkin näistä päätöslauselmista ovat hyvin merkittäviä. Esimerkiksi vuonna 1987 käsiteltiin osuuskuntien osuutta alueiden kehittämisessä, vuonna 1989 naisten asemaa osuuskunnissa ja paikallisissa työllisyysaloitteissa ja vuonna 1994 osuuskuntien merkitystä naisten työllisyyden kasvulle. Kun näitä päätöslauselmia verrataan Lissabonin huippukokouksessa vuonna 2000 annettuun sitoumukseen, joka ratifioitiin Barcelonassa vuonna 2002, havaitaan, että sisältö on suurin piirtein sama: tasa-arvopolitiikka, työpaikkojen luominen jne. Näin ollen lukuun ottamatta selvästi paikallisia yrityksiä, joiden tarpeet pyritään tyydyttämään yksinomaan paikallisella tasolla, kaikentyyppiset yritykset voivat organisoida ja kehittää toimiaan yhteisötasolla.
Eurooppalainen ilmiö, jonka ulottuvuutta laajentuminen ilmentää, määrää ja määrittelee uudet tosiasialliset tai oikeudelliset aluesäännökset, jotka edellyttävät yhtenäisesti sovellettavaa lainsäädäntökehystä. Yhtenäisyyden puute saattaa vaikeuttaa tai estää sekä kilpailukyvyn kannalta välttämättömän yhdistymisen että toimintaa ja elinkelpoisuutta koskevien vaatimusten täyttämisen.
Meidän on muistettava tässä yhteydessä, että osuuskunnat ovat henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmittymiä, joissa etusijalla ovat yksilöt. Yksilöiden on siksi aina oltava läsnä, ja niin he ovatkin. Muistutettakoon - tätä asiaa korostettiin täällä jo aikaisemmin - että osuuskunnan toimien ansiosta on pystytty säilyttämään työpaikkoja. Työntekijöiden osallistumisella on ollut tässä erittäin merkittävä asema. Haluan mainita tältä osin ensinnäkin työntekijöiden edustajien oikeuden ja mahdollisuuden osallistua sekä eurooppaosuuskunnan perustamiseen että sen myöhempään toimintaan etenkin yritysten avainhetkillä, kuten sulautumisissa ja rakenneuudistuksissa.
Toiseksi meidän on painotettava käsitteen säilymisen tarvetta ja työntekijöiden edustajien osallistumiskäytäntöä sekä niitä erityispiirteitä, jotka ovat tyypillisiä osuuskunnan toimivaltaisen elimen sekä työntekijöitä edustavan elimen toiminnalle ja rinnakkaiselolle.
Mielestäni on myös korostettava, että horisontaalisia politiikkoja, joihin parlamentti on voimakkaasti sitoutunut (esimerkiksi sukupuolten välinen tasa-arvo, työterveys ja syrjimättömyys) on välttämätöntä ja aiheellista edistää voimakkaasti osuuskunnissa.
Lopuksi toteaisin, että meidän on muistettava, että työntekijöiden edustajien on tehtäviensä - joihin kuuluu sekä oikeuksia että velvollisuuksia ja joissa on kyse täysin julkisesta toimesta tai palvelusta - suorittamiseksi saatava sama suojelu kuin työntekijöiden kansallisen tason edustajien.

Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, monet parlamentin jäsenet ovat jo maininneet, että neuvosto ei ole käyttänyt tilaisuutta hyväkseen tarkastellakseen perustamissopimuksessa vahvistettuja Euroopan parlamentin etuoikeuksia ja vahvistaakseen ne sekä ehdottaakseen oikeusperustaa, jossa parlamentille annetaan yhteispäätösoikeus eurooppaosuuskunnan perussääntöä koskevaan asetukseen.
On tärkeää muistaa, että neuvosto täsmensi jo vuonna 1991 tätä oikeusperustaa tuolloin esittämänsä eurooppaosuuskuntaa, eurooppalaista yhdistystä ja eurooppalaista keskinäistä yhtiötä koskevan kolmen asetusehdotuksen samoin kuin eurooppayhtiötä koskevan alkuperäisen ehdotuksen osalta.
Neuvoston kantaa on vieläkin vaikeampi ymmärtää sen aiempien toimien valossa. Toivonkin, että neuvosto harkitsee uudelleen kantaansa parlamentin huomisten äänestysten jälkeen.
Kuten esittelijä jo selitti, eurooppaosuuskunnan perussääntöä koskevan asetusehdotuksen tavoitteena on tässä yhteydessä yhdenmukaistaa ja lähentää jäsenvaltioiden lainsäädäntöä eli toisin sanoen poistaa kaikki sisämarkkinoiden toimintaa häiritsevät esteet. Siinä ei säädellä verotus- tai kilpailukysymyksiä - vaikka ne ovatkin tärkeitä ja niitä on käsiteltävä tulevaisuudessa - tai tekijänoikeutta tai maksukyvyttömyyttä koskevia aiheita vaan pelkästään osuuskuntien rakennetta. Siinä viitataan järjestelmällisesti sen maan kansalliseen lainsäädäntöön, jossa osuuskunnalla on rekisteröity toimipaikka.
Näin ollen meidän on myönnettävä, että osuuskunnan perustamiseksi on löydettävä kiireellisesti ratkaisu, koska tätä hanketta koskeva työ on jämähtänyt paikoilleen vuosikymmeniksi ja koska neuvosto pääsi vasta joulukuussa 2000 poliittiseen sopimukseen asiakysymyksistä, asetuksen sisällöstä ja henkilöstöedustusta koskevasta direktiivistä, joka liittyy eurooppaosuuskunnan perustamiseen.
Näiden vuosien - tai pikemminkin vuosikymmenien - aikana osuuskuntien määrä on lisääntynyt Euroopassa valtavasti. Niiden taloudellinen painoarvo on suurentunut ja ne ovat osoittaneet, että niillä on todellakin avainasema yhteiskunnassa etenkin työllisyyden alalla. Euroopan parlamentti on toistuvasti painottanut näiden vuosien aikana lukuisissa mietinnöissä kolmannen sektorin merkitystä taloudelle, sen olennaista asemaa yhteiskunnan suojelijana sekä sen todistettua kykyä - joka on osoitettu monissa tutkimuksissa - luoda etenkin laadukkaita työpaikkoja. Jäsen Hughes mainitsi Euroopan parlamentin menestyksekkään aloitteen, joka osoitti kolmannen sektorin ja osuuskuntien halukkuuden ja kyvyn vastata työllisyyden ja sosiaalisen koheesion haasteisiin.
Euroopan parlamentti on parantanut ehdotusta näillä tarkistuksilla. Toivon, että ne hyväksytään huomenna ja että komissio ja neuvosto ottavat ne huomioon. Euroopan parlamentti on näin tehnyt asetukseen tarvittavat muutokset perussäännön ja henkilöedustusta koskevan direktiivin säännösten yhdenmukaistamiseksi. Asetuksessa vahvistetaan tiedottamista ja kuulemista koskevat oikeudet sen varmistamiseksi, että niitä kunnioitetaan täysin lain valmisteluvaiheessa ja kaikissa rakennemuutoksissa tai -mukautuksissa.
Arvoisa puhemies, lopetan puheenvuoroni kiittämällä kahta esittelijää myös omasta puolestani siitä, että he ovat työskennelleet yhdessä ja laatineet nämä kaksi tärkeää mietintöä rinta rinnan.
Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi kiittää kollegaamme De Rossaa työstä tämän mietinnön parissa ja ilmaista tyytyväisyyteni sekä direktiiviin että rinnakkaiseen osuuskuntien perussääntöön.
Haluan jättää sikseen keskustelumme oikeusperustasta ja puhua hyvin tärkeästä aiheesta, työntekijöiden osallistumisesta, jonka olisi oltava Euroopan parlamentin keskustelun keskipisteenä tänä iltana. Haluan tukea esittelijää ja etenkin niitä hänen esittämiään tarkistuksia, jotka koskevat sulautumissa asianosaisina olevia osuuskuntia ja sukupuolten välistä tasapainoa. Itse olen tässä parlamentissa työskennellyt yrityksen sosiaalisen vastuun parissa - puhun myös Euroopan osuuskuntien kattojärjestön konferenssissa Pariisissa ensi maanantaina - ja mielestäni pitää varmasti paikkansa, että osuuskunnat raivaavat tietä sosiaalisesti vastuulliselle liiketoiminnalle ja ansaitsevat tästä kiitoksen.
Tässä keskustelussa on kyse niiden työntekijöiden tukemisesta, jotka kokoontuvat omasta aloitteestaan ja pyrkivät yhdessä parantamaan yrityksen työoloja. Yksi ilonaihe tässä keskustelussa on se, että osuuskuntaperiaate pohjautuu suurelta osin Robert Owenin toimintaan omassa jäsenvaltiossani. Kyse on myös menestyksekkäästä liiketoiminnasta, joka on talouden ydin ja tärkein osa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivien Work Foundationin ja Birkbeck Collegen laatimassa äskettäisessä raportissa osoitetaan kaavioiden avulla, miten voimakkaasti henkilöstöedustus tosiasiassa vaikuttaa yrityksen menestymiseen: ne kulkevat käsi kädessä. Tämä pitää paikkansa omassa vaalipiirissäni Itä-Englannissa, jossa kyse ei ole vain siitä, että osuuskuntien toiminta ulottuu erittäin merkittävään osaan taloutta, vaan myös yhteiskunnallisesti hyödyllisestä työstä. Suurin osuuskunta tarjoaa esimerkiksi hoitopalveluja maaseudulla Itä-Englannissa, jotta vanhukset ja vammaiset voivat saada palveluja, jotka muuten eivät olisi heidän ulottuvillaan. Samaan aikaan tämä luo työpaikkoja. Toinen esimerkki on omasta vaalipiiristäni Harlow'sta Essexistä, jossa on viisi erillistä luotto-osuuskuntaa. Ne tarjoavat rahaa ja lainarahoitusta ihmisille, jotka eivät saa muualta lainaa alhaisten tulojen ja huonojen luottotietojen takia. Luotto-osuuskuntiin kuuluu yli 1 000 jäsentä kaupungissa, jossa asukkaita on vain 76 000. Tämä on luonut myös äärimmäisen arvokkaita työpaikkoja.
Tätä direktiiviä tukevat periaatteet ovat selkeät. Sillä annetaan Euroopan osuuskunnille oikeusvarmuutta ja vankka asema. Olemme vaatineet tätä jo kauan. Se on täysin vapaaehtoista, ketään ei ole pakotettu tukemaan tätä kantaa, eikä kellekään ole tyrkytetty eurooppalaista sääntöä. Kyse on osuuskuntayrityksen määritelmästä, joka on väistämättä kompromissi ja jonka osuuskuntaliike on kaikkialla Euroopassa hyväksynyt.
Lopuksi haluaisin todeta, että olemme keskustelleet tänään pitkään eurooppayhtiön perussäännöstä, ja että olemme tyytyväisiä siihen, että osuuskunnista käyty pitkä keskustelu on päättymässä. Haluan kuitenkin sanoa komission jäsenelle ja kaikille muille tässä parlamentissa: meidän on edettävä kohti yhdistysten perussääntöä, jotta myös kansalaisjärjestöt ja vapaaehtoisjärjestöt saavat oikeusaseman. Tämän koko paketin hyväksyminen on kestänyt aivan liian kauan. Olemme ottaneet tänä iltana tärkeän askeleen, mutta meidän on suunnattava katseemme kohti seuraavaa tasoa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Callananin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0119/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi huviveneitä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 94/25/EY muuttamisesta (PE-CONS [3615/2003 - C5-0109/2003 - 2000/0262(COD)].

Callanan (PPE-DE)
- (EN) Arvoisa puhemies, kiitän komissiota, kaikkia parlamentin jäseniä sekä teollisuudenalaa ja käyttäjäryhmiä, jotka ovat olleet kiinnostuneita tästä asiasta, ilmoittaneet minulle ongelmistaan ja esittäneet ehdotuksia niiden ratkaisemiseksi, samoin kuin kertoneet alkuperäistä ehdotusta koskevista vaikeuksista.
Jos komissio olisi rehellinen, se myöntäisi, että sen parlamentille esittämään alkuperäiseen ehdotukseen sisältyi monia ongelmia, jotka koskivat etenkin ehdotusten takautuvaa vaikutusta. Olen kotoisin maasta, jossa takautuvaa lakia pidetään yleensä huonona lakina ja jossa katsotaan, että ihmisten pitäisi aina olla tietoisia niistä säännöistä ja asetuksista, joiden nojalla he huolehtivat velvollisuuksistaan. Takautuva sääntö ja sen soveltaminen menneisiin tapahtumiin ei ole hyvä asia. Onneksi olemme onnistuneet sopimaan keskenämme siitä, että tästä lainsäädännöstä poistetaan käytännössä kaikki takautuvat näkökohdat. Tämä prosessi on ollut monille helpotus.
Olemme parantaneet komitologiaehdotuksia ja omaan käyttöön valmistettuja veneitä koskevia ehdotuksia. Olemme ottaneet mukaan Verts/ALE-ryhmän ehdotukset biologisesti hajoavista öljyistä ja olemme esittäneet 3 desibelin melurajaa, mihin käyttäjäryhmät ja teollisuusyritykset ovat olleet tyytyväisiä. Lähes kaikki osapuolet ovat olleet tyytyväisiä lopputulokseen. Olen saanut viime päivinä sähköposteja käyttäjäryhmiltä, jotka ilmoittavat olevansa suhteellisen tyytyväisiä, samoin kuin teollisuusyrityksiltä, jotka ovat myös suhteellisen tyytyväisiä. Niin kauan kuin komissio on myös suhteellisen tyytyväinen, tämä on todellakin uskomaton lopputulos.
Komissioa pyydetään lainsäädännössä laatimaan lisää kertomuksia. Haluan varoittaa komissiota alan liiallisen sääntelyn vaarasta. Ehdotusten alkuperäisenä tarkoituksena oli vähentää huviveneiden päästöjä. Huviveneiden päästöjen osuus on Euroopan unionissa 0,5 prosenttia kaikista päästöistä. Tällä ehdotuksella tätä osuutta voitaisiin pienentää merkittävästi. Toivon komission pitävän mielessä, että jos se pyrkii sääntelemään alaa vieläkin enemmän, vähenevien tuottojen laki alkaa vaikuttaa. Kuluttajille aiheutuvia mittavia kustannuksia ja haittoja olisi erittäin vaikea perustella, koska tällaisella sääntelyllä parannettaisiin ympäristönsuojelun tasoa vain erittäin vähän.
Komissiota on myös pyydetty esittämään ehdotuksia, jotka koskevat käyttöaikaista vaatimuksenmukaisuustestausta. Koska monissa jäsenvaltioissa - viittaan tässä etenkin Suomeen - on tuhansia pienveneitä hyvin kaukaisilla ja vaikeapääsyisillä järvillä, toivon komission pitävän mielessään esittäessään käyttöaikaista vaatimuksenmukaisuustestausjärjestelmää koskevia ehdotuksia, että monissa jäsenvaltioissa niitä ei ole helppo panna täytäntöön. Toivon komission myös ottavan huomioon, että sen ajamat ympäristönsuojelun parannukset ovat vain vähäisiä, eikä niillä välttämättä pystytä perustelemaan kaikille asianosaisille aiheutuvia suuria kustannuksia ja haittoja. 
Näiden melko kielteisten huomautusten jälkeen haluaisin kiittää komissiota avusta ehdotusten laadinnassa. Kiitän kaikkia niitä parlamentin jäseniä - joista kukaan ei ole täällä paikalla - heidän avustaan. Olemme päässeet kaikkia osapuolia tyydyttävään lopputulokseen. Suosittelen, että parlamentti hyväksyy tämän ehdotuksen.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä jäsen Callanan, haluan puheenvuoroni aluksi kiittää parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaa ja etenkin jäsen Callanania erinomaisesta työstä, jonka ansiosta tänään käsiteltävä kompromissiteksti on saatu laadittua nopeasti. Huviveneistä annetun direktiivin muuttamista koskevan komission ehdotuksen tarkoituksena on ottaa ympäristökysymykset huomioon sisämarkkinoita koskevassa direktiivissä. Ehdotus onkin hyvä esimerkki synergiasta, jota tarvitaan ympäristö- ja teollisuuspolitiikan välillä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Parlamentin ja neuvoston edustajien välisessä kolmikantakeskustelussa aikaan saatu kompromissi ilmentää tasapainoa näiden kestävän kehityksen kahden tukipylvään välillä.
Komissio odottaa, että asian käsittely saatetaan päätökseen onnistuneesti. Tällä komissio tarkoittaa sitä, että parlamentti ja neuvosto hyväksyvät liitteenä olevan asiakirjan. Se on lopullinen menettelyvaihe edettäessä kohti kauan odotettua yhteisön laajuista sääntelyjärjestelmää, jossa rajoitetaan huviveneiden päästöjä. Kiitän parlamenttia, ja vielä etenkin esittelijää, avusta tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijää rakentavasta työstä. Pahoittelen esittelijän tavoin, että käymme keskustelua tähän kellonaikaan. Uskon kuitenkin, että yhteinen rakkautemme veneisiin, purjehtimiseen ja laivanrakennukseen on tuonut meidät tänne tänä iltana. Vanhassa sananparressa todetaankin: Navigare necesse est, vivere non est necesse. Joka tapauksessa käsittelemme täällä yhtä elämän tärkeimmistä asioista.
Kysymys on myös samalla erittäin tärkeä esimerkiksi niille alueille, joita edustan ja joissa laivanrakennus on merkittävä teollisuudenala. Olen seurannut tämän direktiivin syntymistä siitä alkaen, kun Saksa ja Ruotsi ehdottivat, että meidän pitäisi ottaa käyttöön yhtenäisiä standardeja. Voimme nyt nähdä, että tätä direktiiviä koskeva sopimus on pysäyttänyt Euroopan markkinoiden pirstaloitumisen. Samalla tavoin olen iloinen, että olemme vihdoinkin päässeet yhteisymmärrykseen järviä ja meriä koskevista vastaavista standardeista. Mielestäni esittelijällä on ollut tässä erittäin tärkeä tehtävä. Hän osoitti myös tämänpäiväisessä puheenvuorossaan olevansa hyvin perillä Euroopan eri alueiden käytännöistä. Olen kiitollinen siitä, että hän mainitsi kotimaani.
Olemme saaneet aikaan järkevän ehdotuksen, jolla on suuri merkitys ympäristön kannalta. Merkittävää on myös se, että direktiivillä otetaan käyttöön vesiskoottereiden melurajoitukset. Markkinoille 1. tammikuuta 2005 alkaen saatettavien uusien vesiskoottereiden on täytettävä direktiivin vaatimukset. Kun komissio tarkistaa direktiiviä ennen vuoden 2006 loppua, kysymystä vesiskoottereiden aiheuttamasta melusta on tärkeää tarkastella seikkaperäisesti, koska vesiskootterit ovat nykyään suurin meluhaitta Skandinavian haavoittumiselle alttiin saariston monilla alueilla.
Olen myös iloinen, että olemme pystyneet sopimaan useiden veneluokkien tarkistamisesta. Ette voi kuvitellakaan, kuinka huolestuneita Suomessa oltiin ns. savolaisveneiden kohtalosta, koska pelättiin, että ne jäävät direktiivin ulkopuolelle. Suomalainen komission jäsen tiesi tämän varsin hyvin. Nyt näyttää kuitenkin siltä, että myös tämä kysymys on ratkaistu. Toivon, että direktiivin tarkistamisessa voidaan soveltaa uutta lähestymistapaa, koska kyse on hyvin seikkaperäisestä sääntelystä, joka on ehkä tulevaisuudessa toteutettava toisin.
Lopuksi totean yhtyväni esittelijän näkemykseen, jonka mukaan on hyvä ratkaisu, ettei komissiota vaadita suostumaan käyttöaikaiseen vaatimuksenmukaisuustestaukseen. On varmasti vaihtoehtoisia keinoja, kuten vapaaehtoiset järjestelmät, joiden avulla tavoite voidaan saavuttaa tarkasti ja kohtuullisin kustannuksin. Haluan suositella Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta, että hyväksymme yksimielisesti sovittelukomiteavaltuuskunnan mietinnön.
Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, Portugalissa ja tarkemmin Algarven alueella, jota edustan täällä parlamentissa, huviveneet ja vesiskootterit ovat väistämätön jokapäiväinen ilmiö lukuisten rantalomakohteiden ja niihin liittyvän matkailun vuoksi.
Euroopan komission tarkoituksena on ajantasaistaa direktiivi 94/25/EY (16.6.1994). Se on näin päättänyt pysyä moottoreiden teknisen kehityksen ja uusimpien ympäristösuojeluvaatimusten tasalla.
Olemme tyytyväisiä Euroopan komission alkuperäiseen aloitteeseen, jolla veneet saatetaan vastaamaan paremmin voimassa olevaa ympäristölainsäädäntöä. Tämä lainsäädäntö koskee 
uimavesien laatua heikentäviä pakokaasu- ja hiukkaspäästöjä
ja myös moottorimelua, josta on haittaa sekä ympäristölle että paikallisten asukkaiden ja lomailijoiden hyvinvoinnille.
Olen tämän vuoksi kiinnittänyt erityistä huomiota käsiteltäväksemme jätetyn mietinnön laatimistyöhön. Haluan tässä yhteydessä kiittää jäsen Callanania laadukkaasta mietinnöstä, josta olen jo voinut ilmaista kantani Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä syyskuussa 2002.
Olen tyytyväinen sovittelumenettelyn lopulliseen tulokseen. Euroopan parlamentti sai vietyä menettelyssä läpi esimerkiksi näkemyksensä kolmen desibelin melurajan soveltamisesta kaikkiin moottorityyppeihin.
Minun on kuitenkin lisättävä, että kannatan ajatusta kilpailua varten suunniteltujen veneiden ja kaupallisen matkustajaliikenteen poikkeuslupajärjestelmästä. Ne ovat kummatkin tärkeitä näkökohtia alueeni pääelinkeinon eli matkailun kehittämisessä.
Kilpailujen osalta mainitsen vain esimerkkinä Algarvessa vuosittain järjestettävän moottoriveneiden maailmanmestaruuden Formula 1 -osakilpailun (Motonáutica), joka houkuttelee alueelle tuhansia portugalilaisia ja ulkomaisia matkailijoita.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, huviveneet ovat kehittyneet merkittävästi. Niissä oli alun perin teholähteenä kaksitahtimoottorit, jotka todella pilasivat ympäristöä ja aiheuttivat myös paljon melua. Nykyaikaisten veneiden tapauksessa on pantava merkille, että tutkimus ja kehitys ovat jo edenneet pitkälle, ja veneitä kehitetään jatkuvasti. Mielestäni olemme päässeet nyt yhteiseen ratkaisuun, joka antaa myös sysäyksen tämän uuden tekniikan kehittämiselle. Haluan kiittää jäsen Callanania erittäin lämpimästi tästä aloitteesta. Loppujen lopuksi tärkeää on liikkuvuuden takaaminen tulevaisuudessa, ei vain liiketoiminnan tai ammatin harjoittamiseksi - jossa se saattaa tietenkin olla hyvin usein elintärkeää - vaan myös urheilun edistämiseksi. Mielestäni olemme saavuttaneet urheilun saralla viime aikoina varsin paljon. Loppujen lopuksi on tärkeää, että pakokaasut ja melu rajoitetaan minimiin, jotta niistä ei ole haittaa ympäröiville alueille. Mielestäni olemme siksi löytäneet ratkaisun, josta voimme olla kaikki iloisia. Sallinette minun vielä kerran ilmaista lämpimät kiitokseni. Toivon, että saavutamme parlamentissa myös odotetun tuloksen.

Puhemies.
 Kiitos, jäsen Rübig.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta komissiolle esitetty suullinen kysymys (O-0027/2003 - B5-0091/2003) matkailusta.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Irakin sotilaallinen konflikti on ollut vakava isku matkailualalle, ja myös SARS-tauti on aiheuttanut uutta epävarmuutta. Matkailualaan ylipäätään kohdistuneita haittoja ei kuitenkaan pitäisi liioitella. Meillä on täysi syy uskoa, että matkailutoiminta elpyy useimmissa Euroopan matkakohteissa. Matkailu on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä toimialoista. Sen välitön osuus bruttokansantuotteesta ja työllisyydestä on noin 5 prosenttia ja välillinen osuus noin 12 prosenttia.
Komissio ehdotti 13. marraskuuta 2001 antamassaan tiedonannossa "Yhteistyöhön perustuva toimintatapa Euroopan matkailun tulevaisuutta varten" toimintapuitteita ja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vahvistaa Euroopan matkailualaa. Komissio toimii tällä alalla tiiviissä yhteistyössä kaikkien julkisen ja yksityisen sektorin osapuolten kanssa. Komission vuoden 2003 lainsäädäntö- ja työohjelmassa harkitaan uutta tiedonantoa vuoden 2001 tiedonannon osien saattamiseksi edelleen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Ohjelmassa kiinnitetään erityistä huomiota Euroopan matkailualan kestävyyteen. Tämän aloitteen tarkoituksena on erityisesti koordinoida kaikkien asiaan liittyvien osapuolien toimintaa Euroopan matkailualan elvyttämiseksi. Jos jäsenvaltiot ja matkailuala hyväksyvät sen, että komissio käynnistää koordinoituja lisätoimia, joilla Euroopan matkailualaa autetaan selviytymään huomattavan vaikeista olosuhteista, komissio on halukas toimimaan tällä tavoin perustamissopimuksessa määriteltyjen yhteisön toimivaltuuksien mukaisesti.
Yhteisön toimivaltuuksien mainitseminen tuo mieleeni valmistelukunnan, joka toimii pitkälti oikeudellisen jatkuvuuden mukaisesti. Matkailuala mainitaan Euroopan yhteisön nykyisen perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan u alakohdassa. Siltä osin, olisiko tulevassa perustuslaissa viitattava matkailualan täydentävään tehtävään, meidän on odotettava ja katsottava, mitä ehdotuksia valmistelukunnan puheenjohtajisto (praesidium) antaa aiheesta ja miten valmistelukunta niihin vastaa.
Komissio mainitsee vuoden 2003 lainsäädäntöohjelmassaan yli 40 lainsäädäntöehdotusta, joiden odotetaan vaikuttavan jotenkin matkailualaan; niistä 24:n vaikutus on enemmän tai vähemmän merkittävä. Näihin sisältyy vuoden 2003 poliittisia painopistealueita koskevia ehdotuksia ja muita lainsäädäntöehdotuksia, joka annetaan todennäköisesti vuonna 2003. Ehdotukset kattavat monia politiikan aloja. Eniten on liikennealaa koskevia ehdotuksia - 40 prosenttia kaikista ehdotuksista ja puolet tärkeimmistä ehdotuksista - ja toiseksi eniten verotuskysymyksiä koskevia ehdotuksia, joita on viisi. Toivottavasti parlamentti tukee näitä komission aloitteita.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö Euroopan matkailuala ole kärsinyt etenkin äskettäin syvästä kriisistä, johon on osittaisena syynä ollut Irakin kriisi. Mielestäni ongelmaa olisi käsiteltävä Euroopan tasolla. Odotamme, että asiaan pureudutaan tiukemmin. Perusongelmana on kuitenkin luonnollisesti se, että perustamissopimuksessa ei ole asiaa koskevaa oikeusperustaa. Keskitynkin puheenvuorossani tähän kysymykseen. Tiedän, että komission jäsen Liikanen toimii myös toisinaan mahdollisuuksiensa ja sen toimivallan rajoissa, joka hänelle on myönnetty nykyisessä lainsäädännössä. Tietyt aloitteet vaikuttavat kuitenkin matkailualaan, eikä niitä voida tarkastella vain yhdestä näkökulmasta. Samalla olemme varsin kummallisessa tilanteessa: vaikka meillä on teollisuuspolitiikkaa, meillä ei ole tärkeintä tai ainakin yhä tärkeämpää teollisuudenhaaraa eli matkailualaa koskevaa politiikkaa.
Mielestäni on myös kummallista, että meillä on erilaisia yksittäisiä kysymyksiä koskevia politiikan aloja, kuten kalastuspolitiikka, kuten pitääkin olla, mutta samalla kuitenkin sivuutamme matkailualan, joka tarjoaa työtä hyvin monille työntekijöille, joiden määrä vain kasvaa vuosi vuodelta. Arvoisa komission jäsen, kukaan täällä parlamentissa ei puhu jäsenvaltioiden korvaamisesta. Päinvastoin, puhumme lisäarvosta Brysselin tasolla. Puhumme koordinoinnista ja sen jäljittelemisestä, mitä muilla aloilla pohjimmiltaan tapahtuu. Esimerkkinä on juuri mainitsemani teollisuudenala.
Perustuslakia valmistelevan valmistelukunnan antamaa tilaisuutta ei saa jättää käyttämättä. Minun on kuitenkin sanottava, että vastauksenne, joka on komission vastaus, ei henkilökohtainen vastauksenne - koska tiedän, että ette vastaa tästä kysymyksestä vaan vain edustatte ystävällisesti täällä komissiota - ei tyydytä parlamenttia. Vastauksenne on parlamentin eri aikoina esittämien kannanottojen valossa varsin neutraali. Odotamme komissiolta valmistelukuntaa koskevaa voimakkaampaa sitoumusta. Valmistelukunnassa on jäseniä, jotka käsittelevät kysymystä. Kollegamme Lamassoure on jättänyt tarkistuksen, jotta matkailualasta tulisi Euroopan unionin uusi vastuualue. Odotamme, että Euroopan komissio sitoutuu merkittävämmin toimimaan tämän alan puolesta, koska valmistelukunnan työtä on hyödynnettävä. Nyt meillä on tilaisuus aloittaa matkailualan Euroopan laajuinen kehittäminen uudelta pohjalta.
Torres Marques (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti antoi noin vuosi sitten päätöslauselman matkailualan tulevaisuudesta Euroopassa. Toimin asian esittelijänä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta. Tässä päätöslauselmassa ehdotetaan nimenomaan, että matkailualalla pitäisi olla vankka oikeusperusta tulevassa Euroopan perustuslaissa, jotta komissio voi reagoida tehokkaasti moniin mahdollisesti esiin tuleviin ongelmiin.
Matkailuala on yksi suurimmista toimialoista Euroopassa, joka on maailman suosituin matkakohde, ja yksi niistä aloista, joka luo todennäköisesti eniten työpaikkoja ja vaurautta tulevaisuudessa. Tämän vuoksi onkin vaikea käsittää, että alaa ei ole poliittisesti tunnustettu ja alalle myönnetään nykyisissä perustamissopimuksissa vain niukasti toimintakeinoja.
Samalla kun tuotantoteollisuutta siirretään yhä useammin Euroopan ulkopuolelle, matkailuala näyttäytyy työvoimavaltaisena alana. Siihen sisältyy monia palveluja, joita ei voida siirtää muualle. Eurooppa voikin luottaa matkailualaan nyt ja tulevaisuudessa. Pitäisikö matkailuala kuitenkin sulkea Euroopan toimielinten toimialan ulkopuolelle sen rajat ylittävän luonteen vuoksi? Voiko Eurooppa kieltäytyä toimimasta alalla, joka on yksi lupaavimmista Euroopan tulevan kehityksen kannalta? Voiko Euroopan unioni edelleen olla valmistautumaton vastaamaan alan teollisuusyritysten tarpeisiin vain siksi, että ei ole olemassa oikeusperustaa, jonka mukaan se voisi toimia tehokkaasti? Tähän tilanteeseen meidän on nyt puututtava.
Puheenjohtajiston esittämissä uuden perustuslain määräyksissä ei tosiasiassa viitata kertaakaan matkailualaan. Niihin ei sisälly edes ehdotusta säilyttää voimassa olevien perustamissopimusten saavutuksia. Euroopan parlamentti pitäytyy edelleen kannassaan, jonka mukaan matkailualaan on viitattava nimenomaisesti Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden jaettuna toimivalta-alana. Siihen on viitattava erityisesti perustuslain ensimmäisessä osassa sekä tulevaa eurooppalaista perustuslakia koskevia politiikkoja käsittelevässä osassa. Esitämmekin seuraavan kysymyksen: miten komissio pyrkii saavuttamaan tämän tavoitteen? Tiedustelen tämän vuoksi komissiolta, miten sen ehdotukset vahvistavat matkailualan oikeusperustaa tulevassa eurooppalaisessa perustuslaissa.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluepolitiikka-, matkailu- ja liikennevaliokunnan jäsenenä olen iloinen, että minulla on viimeinkin tilaisuus puhua matkailusta. Mielestäni tähän liittyy kolme erityistä kysymystä.
Ensimmäinen kysymys koskee ympäristövaikutuksia. Hyvin monet parlamentin jäsenet ovat kotoisin alueilta, joissa matkailu on tärkeä talouden ala ja jossa se vaikuttaa merkittävästi ihmisiin ja ympäristöön. Haluan siksi tiedustella komissiolta, miten se aikoo hallinnoida matkailun vaikutusta ihmisiin ja ympäristöön. Lisäksi haluan tiedustella, miten komissio aikoo säilyttää matkailun Agenda 21 -ohjelmassa? Pohdin myös perustamissopimuksen 6 artiklan merkitystä. Siinä komissio velvoitetaan sisällyttämään ympäristönsuojelu ja siten myös matkailuala sen politiikan aloihin kestävän kehityksen edistämiseksi.
Toinen näkökohta koskee aluepolitiikkaa, jolla on selvä yhteys aluekehitykseen ja matkailuun. Alueen omia valttikortteja eli luontoa ja kulttuuriperintöä ei saa kuitenkaan tuhota. Rakennerahastoissa on ilmaistava tämä asia huomattavasti paremmin.
Kolmas näkökohta koskee liikennepolitiikkaa. Matkustajaliikenne on tietenkin kasvanut valtavasti. Lentoliikenteen lisäksi myös autoliikenne on kasvanut. Tarvitsemme mielestämme tällä alalla erityistä ympäristöystävällistä lähestymistapaa ja turvallista liikennettä. Kansainvälisten yöjunien nykyinen väheneminen osoittaa ehdotusten puutteen tällä alalla. Polkupyörien kuljettamisesta junassa ei ole myöskään mitään eurooppalaista sääntelyä. Toivon, että komissio on valmis sijoittamaan hyviin käytäntöihin, verkottamiseen ja tietämyksen lisäämiseen liikkuvuutta ja matkailualaa koskevien ongelmien ratkaisemiseksi.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, seuraavia sanojani ei ole tarkoitettu teille henkilökohtaisesti. Koska kuitenkin edustatte komissiota, luotan siihen, että välitätte keskustelumme kollegallenne, komission jäsenelle Liikaselle. Mielestäni vastauksenne oli varsin laimea.
Uskon, että Irakin sodan ja Aasian SARS-epidemian vuoksi Euroopan matkailualalla ja turistimatkoilla Eurooppaan samoin kuin Euroopan ulkopuolisella matkailulla on edessään myrskyisää säätä - kuten meillä on Saksan rannikolla tapana sanoa. Pelkästään lentoliikenteen matkustajien määrä on laskenut 10 prosenttia Lähi-idän lennoilla ja jopa 25 prosenttia tai yli Aasiaan suuntautuvilla lennoilla. Lentoyhtiöt ja matkailuyritykset yrittävät parhaansa mukaan saada tilanteen hallintaansa, mutta ne tarvitsevat tukea jäsenvaltioilta ja EU:lta. Valitettavasti tähän mennessä ei ole mitään merkkejä siitä, että Euroopan unioni ja jäsenvaltiot pyrkisivät kehittämään yhteistä strategiaa kriisin lieventämiseksi ja lopettamiseksi.
Tiedustelenkin komission jäseneltä ensin, onko hän halukas nimittämään tilapäisen korkean tason työryhmän, johon osallistuisi matkailualan edustajia ja jonka tarkoituksena olisi kehittää strategiaa matkailualan kustannusten alentamiseksi ja kansainvälisen matkailun edistämiseksi? Arvoisa komission jäsen, toiseksi - vaikka tämä asia ei liitykään tiiviisti nykyiseen kriisiin - komission on mielestäni tarkasteltava matkailualan taustalla olevia perusnäkökohtia sekä asetettava etusijalle jäsenvaltioiden kilpailutilanne ja kiinnitettävä siihen enemmän huomiota. Loppujen lopuksi ei ole oikein, että jäsenvaltiot perivät Euroopan sisämarkkinoilla erisuuruista arvonlisäveroa vastaavista matkailutoimista. Tämä vääristää niiden välistä kilpailua.
Tiedätte - ja olette itse korostaneet tätä seikkaa - että meidän on kiinnitettävä matkailualaan erityistä huomiota nimenomaan sen vuoksi, että siitä vastaavat pienet ja keskisuuret yritykset, jotka luovat työpaikkoja ja harjoittelumahdollisuuksia laajoilla alueilla Euroopan unionissa.
Lopuksi haluan toistaa jotain, jonka kaikki aikaisemmat puheenvuoron käyttäjät ovat maininneet. Matkailualan tukitoimenpiteet edellyttävät oikeusvarmuutta ja oikeudellista selvyyttä. Tämän vuoksi matkailualalle on varattava perustuslaissa oma lukunsa ja alan toimivaltuudet on määriteltävä selkeästi. Arvoisa komission jäsen, myönnän, että myös meillä on ongelmia edustajiemme kanssa valmistelukunnassa. Komissiolla on kuitenkin siellä myös kaksi edustajaa. Kysynkin teiltä, ovatko komission kaksi edustajaa esittäneet yksiselitteisen pyynnön matkailualan sisällyttämiseksi uuteen perustuslakiin alana, jolla on valtuus toimia.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Jarzembowski.
Koska näyttää siltä, että Schreyer haluaa vastata, annan hänelle puheenvuoron.

Schreyer
Arvoisa puhemies, koska minulle on esitetty näin erityisiä kysymyksiä, haluan jälleen kerran käyttää tilaisuuden hyväkseni vastatakseni jäsen Dhaenelle. Totesin, että komissio antaa tänä vuonna matkailualan kestävyyttä koskevan tiedonannon. Valmistelukuntaa koskevan kysymyksen osalta voin tällä hetkellä kertoa teille vain, että komissio haluaa luonnollisesti säilyttää nykyisen kantansa. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että olette oikeassa todetessanne, että meillä on valmistelukunnassa kaksi edustajaa, kun parlamentilla on edustajia 16. Tämän vuoksi olen varma, että asiat etenevät.

Puhemies.
 Kiitos, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto päättyi klo 23.06.)

