Lastenhoito (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat lastenhoidosta.
Günter Gloser
neuvoston puheenjohtaja. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, puheenjohtajavaltion sosiaalipoliittisen ohjelman tärkein yleisperiaate on tarttua väestörakenteen muutoksen tarjoamiin mahdollisuuksiin ja edistää kaikkien yhdenvertaisia mahdollisuuksia työelämässä ja yhteiskunnassa, sillä väestörakenteen muutos on todellisuutta, ja sillä on olennainen merkitys kaikille EU:n jäsenvaltioille.
Voimme kuitenkin kääntää väestökehityksen suunnan edistämällä oikeita olosuhteita, jotka antavat ihmisille todellisen mahdollisuuden hankkia haluamansa määrän lapsia. Yksi keskeinen edellytys sille, että ihmisten pystyvät hankkimaan toimeentulonsa, on kuitenkin perhe- ja työelämän yhteensovittaminen.
Molempien vanhempien palaamista työelämään perheen perustamisen jälkeen on helpotettava aivan yhtä paljon kuin samanaikaista työssäkäyntiä ja lapsista huolehtimista. Eurooppalaisen vertailevan tutkimuksen mukaan työssäkäyvien naisten osuus on kaiken kaikkiaan suurempi niissä maissa, joilla on laaja valikoima vaihtoehtoisia lastenhoitopalveluja. Tämä pätee etenkin silloin, jos näillä naisilla on enemmän kuin yksi hoitoa tarvitseva lapsi.
Silloin kun työssäkäyvien naisten osuus on suhteellisen pieni, myös syntyvyys on varsin alhainen, sillä korkeasti koulutetut naiset lykkäävät perheen perustamista pitkään tai eivät hanki lapsia lainkaan. Samalla kun miesten keskimääräinen työaika lisääntyy suhteessa lapsimäärän kasvuun, naiset, joilla on lapsia, lyhentävät työaikaansa. Siksi EU:n jäsenvaltioiden on pyrittävä toteuttamaan sellaisia järjestelyjä, joilla voidaan parantaa naisten ja miesten tasa-arvoa työelämässä ja luoda heidän tarpeitaan vastaavat olosuhteet.
Koska tällä alalla tarvitaan kipeästi toimia, Saksa on puheenjohtajavaltioista ensimmäisenä asettanut jo vuodesta 2002 lähtien lastenhoidon yhdeksi painopisteistään. Yksi tärkeä toimenpide lastenhoitopalvelujen parantamiseksi toteutettiin jo vuonna 2002, kun valtioiden ja hallitusten päämiehet päättivät Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokouksessa, että jäsenvaltioiden on pystyttävä vuoteen 2010 mennessä järjestämään lastenhoitopalvelut vähintään 90 prosentille yli kolmevuotiaista ja sitä vanhemmista alle kouluikäisistä lapsista ja vähintään kolmannekselle kaikista alle kolmivuotiaista lapsista. Tämä tavoite liitettiin vuonna 2003 Euroopan työllisyysstrategiaan ja sitä painotettiin kasvua ja työllisyyttä koskevissa yhdennetyissä suuntaviivoissa (2005-2008).
Joissakin maissa nämä palvelukiintiöt on jo ylitetty, toisinaan jopa huomattavasti. Esimerkiksi noin seitsemän jäsenvaltiota on saavuttanut tai ylittänyt alle kolmivuotiaiden lasten hoitopalveluille määrätyn 33 prosentin kiintiön, ja jo nyt on käynyt ilmi, että toiset jäsenvaltiot ovat jääneet jälkeen ja että joissakin niistä palveluja on tarjolla silmiinpistävän vähän. Sama voidaan todeta niiden jäsenvaltioiden osuudesta, jotka ylittävät tai laiminlyövät Barcelonassa asetetun tavoitteen lastenhoitopalvelujen järjestämisestä 90 prosentille yli kolmivuotiaista ja sitä vanhemmista alle kouluikäisistä lapsista.
Näin ollen monien jäsenvaltioiden on toimittava paljon tarmokkaammin saavuttaakseen Barcelonassa asetetut tavoitteet. Yhteisessä työllisyysraportissa 2006-2007, jonka neuvosto hyväksyi 22. helmikuuta eli vain muutama viikko sitten, käsitellään tätä kohtaa laajemmin ja arvostellaan suoraan hidasta edistymistä lastenhoidon järjestämisessä. Puutteelliset lastenhoitopalvelut saattavat hyvinkin haitata pyrkimyksiä nostaa naisten keskimääräistä työllisyysastetta EU:ssa 60 prosenttiin, mikä on myös yksi Euroopan työllisyysstrategian yhteisistä tavoitteista.
Näin ollen on äärimmäisen tärkeää, että Eurooppa-neuvoston kokouksessa 8.-9. maaliskuuta päätettiin perustaa eurooppalainen Perheallianssi, joka vauhdittaa lastenhoidolle ja naisten työssäkäynnille asetettujen yhteisten päämäärien saavuttamista ja josta keskustellaan myös työllisyyden, sosiaalipolitiikan, terveyden ja kuluttaja-asioiden neuvostossa 30. toukokuuta tänä vuonna.
Eurooppalaisella Perheallianssilla edistetään perheystävällisiä elinoloja Euroopan unionissa ja muodostetaan foorumi jäsenvaltioiden väliselle näkemysten ja tietojen vaihdolle. Allianssi sitoutuu tiiviisti tasa-arvon toteuttamiseen käytännössä, sillä työ- ja perhe-elämän parempi yhteensovittaminen auttaa parantamaan yhtäläisiä mahdollisuuksia työelämässä.
On myös osoitettu, että jatkamalla johdonmukaisesti nuorten vanhempien edellytysten parantamista, lastenhoidon ja varhaiskasvatuksen kehittämistä sekä perheet huomioon ottavien työjärjestelyjen järjestelmällistä kehittämistä yhdessä elinkeinoelämän kanssa, myönteiset vaikutukset näkyvät vuosina 2020-2030, eli juuri silloin, kun talouden ja väestörakenteen ongelmat ovat pahimmillaan.
Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on haasteellista paitsi valtiolle myös yrityksille. Lapset ovat tulevaisuutemme: he ovat tulevia työntekijöitä, kuluttajia ja vanhempia. Perhenäkökohdat on otettava huomioon yritysstrategiassa ja liiketoimintakulttuurissa. Molempia vanhempia koskevat joustavat työajat ja osa-aikatyöjärjestelyt on otettava yleisesti käyttöön kaikkialla. Tässä mielessä yritysten olisi hyödyllistä ymmärtää, että perhenäkökohtien huomioon ottaminen on liiketaloudellisesti kannattavaa, sillä äidit ja isät eivät voi keskittyä työhönsä kunnolla, elleivät he tiedä, että heidän lapsistaan huolehditaan asianmukaisesti työaikana.
Myönteinen suhtautuminen perheisiin työelämässä hyödyttää myös valtiota ja sosiaaliturvalaitoksia, sillä mitä useammat äidit ja isät pystyvät käymään töissä, sitä enemmän maksetaan veroja ja sosiaaliturvamaksuja.
Vaikka puhunkin paljon valtiosta ja taloudesta, haluan innokkaasti kiinnittää huomiota lapsiin, joiden hyvinvoinnista EU:n pitäisi huolehtia. Lapset tarvitsevat korkeatasoisia palveluja oppiakseen kognitiivisia ja sosiaalisia taitoja. Hyvä ja virikkeellinen lastenhoito on tärkeä, hyödyllinen ja arvokas lisä heidän kotikasvatukseensa, ja sitä vanhemmat toivovat. Emme saa tyytyä puolivillaiseen hoitoon.
Toinen syy tämän asian suureen merkitykseen on se, että monissa valtioissa kaikkien lasten etua ei vaalita riittävällä tavalla perheissä ja että monet lapset kasvavat ilman sisaruksia. Näille lapsille päiväkoti tai hoitopaikka on turvallinen ympäristö, jossa luodaan pysyviä suhteita ja kannustetaan monipuolisesti oppimaan kieliä ja muita taitoja. Eri puolilla maailmaa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että lapset hyötyvät päivähoidossa saadusta kannustuksesta ja opetuksesta.
Olen varma, että voimme parlamentin tuella vauhdittaa mainitsemieni alojen kehitystä ja että olemme käynnistäneet tärkeän keskustelun Euroopan unionissa.
Vladimír Špidla
komission jäsen. (CS) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viisi vuotta sitten Eurooppa-neuvosto asetti alle kouluikäisten lasten hoitopalvelujen saatavuutta koskevat tavoitteet Euroopan työllisyysstrategian yhteydessä. Maaliskuussa 2002 Barcelonan Eurooppa-neuvosto päätti yksimielisesti, että poistaakseen pidäkkeitä naisten osallistumiselta työvoimaan jäsenvaltioiden olisi pyrittävä järjestämään lastenhoitopalvelut vuoteen 2010 mennessä vähintään 90 prosentille kolmevuotiaista ja sitä vanhemmista alle kouluikäisistä lapsista ja vähintään 33 prosentille alle kolmivuotiaista lapsista.
Eurooppa-neuvosto korosti jälleen näiden tavoitteiden saavuttamisen merkitystä vuonna 2006 hyväksytyssä eurooppalaisessa tasa-arvosopimuksessa. Näistä tavoitteista ollaan kuitenkin vielä kaukana. Kohtuuhintaiset, helposti saatavat ja laadukkaat lastenhoitopalvelut ovat elintärkeitä, jos EU aikoo saavuttaa kasvu-, työllisyys- ja tasa-arvostrategioidensa tavoitteet. Lastenhoitopalveluja tarvitaan, jotta Euroopan työvoiman tuottavuuskapasiteetti saadaan kokonaan käyttöön. Palvelujen ansiosta pienten lasten vanhemmat voivat saada ansioyötä ja säilyttää työpaikkansa sekä parantaa samalla elämänlaatuaan. Lastenhoitopalveluilla poistetaan merkittävä este, joka rajoittaa yksilöiden mahdollisuuksia sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämänsä haluamallaan tavalla. Hoidon ansiosta lapset saavat myös erinomaisen alun elämälleen.
Helposti saatava kohtuuhintainen lastenhoito on sukupuolten todellisen tasa-arvon perusedellytys. Naiset kantavat edelleen päävastuun lastenhoidosta. Samanaikaisesti naiset kärsivät sukupuolten välisistä työllisyys-, työttömyys- ja palkkaeroista. Asianmukaiset ja yleisesti saatavilla olevat lastenhoitopalvelut edistävät naisten taloudellista riippumattomuutta. Niiden ansiosta myös yksinhuoltajat, joista valtaosa on naisia, voivat parantaa elinolojaan. Lastenhoitopalvelujen avulla voidaan myös ratkaista alhaisen syntyvyyden aiheuttamia väestökehityksen haasteita tukemalla naisten ja miesten yksilöllisiä valintoja, joihin kuuluu myös lapsimäärästä päättäminen omien toiveiden mukaan. Jos helposti saatavia ja kohtuuhintaisia lastenhoitopalveluja on tarjolla, suurempi lapsimäärä ei estä työmarkkinoille osallistuista.
Komissio on sitoutunut edistämään Barcelonassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Viime vuonna laaditussa naisten ja miesten tasa-arvon etenemissuunnitelmassa 2006-2010 komissio sitoutui edistämään lastenhoitoa koskevien Barcelonan tavoitteiden saavuttamista sekä muiden hoitopalvelujen kehittämistä rakennerahastojen avulla ja hyviä toimintatapoja vaihtamalla. Tämä oli mahdollista jo rakennerahastoja koskevien nykyisten sääntöjen nojalla. Tässä yhteydessä komissio huomautti, että palvelut ja rakenteet mukautuvat liian hitaasti tilanteeseen, jossa sekä naiset että miehet ovat työssä ja jossa naiset kantavat yhä pääasiallisen vastuun lasten ja muiden riippuvuussuhteessa olevien hoidosta.
Barcelonassa asetettujen tavoitteiden toteuttamista seurataan Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian yhteydessä. Joulukuussa annetussa vuotuisessa seurantakertomuksessa todettiin, että vaikka lastenhoitopalvelujen kehittäminen on edistynyt jäsenvaltioissa jonkin verran, Barcelonassa asetettujen tavoitteiden saavuttaminen on edelleen hidasta. Siksi komissio on kehottanut jäsenvaltioita keskittymään vuonna 2007 kohtuuhintaisten laadukkaiden lastenhoitopalvelujen saatavuuden lisäämiseen kunkin jäsenvaltion omien tavoitteiden mukaisesti.
Tasa-arvoa koskevassa vuosikertomuksessa 2006, joka julkaistiin viime kuussa, komissio huomautti, että jäsenvaltioiden pitäisi vauhdittaa toimiaan Barcelonassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja edistää ikääntyneiden ja vammaisten hoitopalvelujen kehittämistä. Komissio korosti myös lastenhoidon laatunäkökohtia ja sitä, että perheiden ja vanhempien kokopäivätyö edellyttää asianmukaisia aukioloaikoja ja joustavaa saatavuutta.
Komissio suhtautuu myönteisesti Eurooppa-neuvoston päätelmissä tarkoitetun Perheallianssin perustamiseen. Perheallianssi tarjoaa foorumin perheystävällisiä politiikkoja koskevien näkemysten, tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden kesken. Komissio kehotti jäsenvaltioita myös hyödyntämään kaikkia koheesiopolitiikan tarjoamia keinoja sukupuolten tasa-arvon tukemiseksi rakennerahastoista rahoitettavien ohjelmien yhteydessä esimerkiksi parantamalla kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen saatavuutta.
Komission mukaan lastenhoito olisi katsottava olennaiseksi osaksi työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevia laaja-alaisia toimia. Miehiä olisi rohkaistava jakamaan tasapuolisesti vastuuta perheestä etenkin lomalle jäämistä tukevilla kannustimilla sekä kehittämällä innovatiivisia ja mukautettuja työjärjestelyjä. Myös kouluikäisten lasten ja muiden huollettavien henkilöiden hoitopalvelujen tarvetta olisi käsiteltävä. Minulla on ilo ilmoittaa tänään, että aion esittää vuonna 2008 lastenhoitoa koskevan tiedonannon, jossa teen käytännön ehdotuksia helposti saatavien, laadukkaiden ja kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen lisäämiseksi. Mielestämme tämä on jäsenvaltioille tärkeä kannustin Barcelonassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että komissio ja neuvosto sitoutuivat toteuttamaan lisätoimia työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi ja kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen lisäämiseksi.
Ilmoitan kuitenkin avoimesti olevani pettynyt niihin erittäin sekaviin tuloksiin, joita Barcelonassa vuonna 2002 pidetyn Eurooppa-neuvoston tuella saavutettiin. Kuten työllisyyden pääosaston syyskuussa 2005 tekemän tutkimuksen päätelmissä todettiin, kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen niukkuus estää taloudellisesti heikommassa asemassa olevien perheiden taloudellisen ja sosiaalisen yhdentymisen ja ennen kaikkea vaikeuttaa suuresti naisten ja miesten yhdenvertaista osallistumista työmarkkinoille sekä perhe-elämään liittyvien velvoitteiden tasapuolista jakamista naisten ja miesten kesken.
Lukuisista tutkimuksista käy ilmi, että eurooppalaiset eivät voi hankkia lapsia, vaikka haluaisivat, tai että he haluaisivat enemmän lapsia. Kun lisäksi otetaan huomioon työmarkkinoiden tarpeiden ja vaatimusten kehitys, jäsenvaltioiden olisi edistettävä joustavampien ja monipuolisempien lastenhoitopalvelujen perustamista lisätäkseen valinnanmahdollisuuksia ja vastatakseen vanhempien ja perheiden erityistoiveisiin, -tarpeisiin ja -olosuhteisiin. Jotkut haluavat huolehtia lapsistaan itse, emmekä voi pettää näitä ihmisiä tai rankaista heitä, sillä heidän avullaan säilytetään perheyksikön sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Huollettavia henkilöitä pysyvästi tai tilapäisesti hoitavien miesten ja naisten asema pitäisi tunnustaa myöntämällä heille muun muassa sosiaaliturva ja eläkeoikeudet, ja heidän pitäisi voida ansiotyössä käyvien tavoin osallistua elinikäiseen oppimiseen täyttääkseen työmarkkinoiden tarpeet.
Jan Andersson
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puhteenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kuten juuri todettiin, Barcelonan huippukokouksessa asetettiin lastenhoidon kehittämistavoitteet korkealle. Muutamat maat ovat jo saavuttaneet nämä tavoitteet. Toiset maat ovat vielä kaukana niistä, eikä tilanteeseen voida olla tyytyväisiä. Miksi lastenhoito sitten on tärkeää? Se on tärkeää perheille, jotta ne voivat yhdistää perhe- ja työelämän. Se on tärkeää sukupuolten tasa-arvon kannalta, koska perinteisesti naiset ovat joutuneet kantamaan vastuun lastenhoidosta eivätkä siksi ole päässeet työmarkkinoille. Lapsilla on oltava mahdollisuus laadukkaaseen hoitoon, jossa kehitetään välttämättömiä taitoja esimerkiksi koulun aloittamista tai aikuisuutta varten.
Lastenhoito on tärkeää myös työllisyydelle ja kasvulle, sillä niissä maissa, joissa lastenhoitopalveluja on kehitetty pitkälle, on myös korkeampi työllisyys - naisten työllisyys mukaan luettuna - ja siten myös nopeampi talouskasvu. Väestökehitystä silmällä pitäen aivan kaikkia naisia tarvitaan työmarkkinoilla.
Soveltamamme menetelmä perustuu parhaisiin käytäntöihin. Monet päätökset tehdään jäsenvaltioissa paikallis- tai aluetasolla. Totean kuitenkin, että keskustelun laajentaminen antaa aihetta tyytyväisyyteen. Seuraan esimerkiksi Saksassa käytävää keskustelua, joka on aiemmasta poiketen äärimmäisen vilkasta. On tärkeää, että tätä keskustelua jatketaan jäsenvaltioissa ja että saamme selville lastenhoidon tarpeen, jotta tämä kehitys pääsee vauhtiin.
Kiitän puheenjohtajavaltio Saksaa siitä, että se kutsui minut hoitamaan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan valmistelijan tehtäviä toukokuussa pidettävään epäviralliseen kokoukseen, jossa näistä asioista on määrä keskustella. Otan kutsun ilomielin vastaan. Toivomme pystyvämme jollain tavoin kehittämään lastenhoitoa, ei vain lasten ja perheiden vaan myös työllisyyden takia.
Hannu Takkula
ALDE-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, tervehdin ilolla tätä perheitä ja lastenhoitoa koskevaa aloitetta. Tulevaisuutemme arvokkain pääoma on lapset ja nuoret. Meidän on tehtävä sellaisia ratkaisuja, että he voivat elää ehyttä ja turvattua elämää, ja näitä ratkaisuja on tehtävä nyt.
Itse olen ollut siinä suhteessa etuoikeutettu, että kun lapseni olivat pieniä, olin viisi vuotta Suomessa koti-isänä. Meidän yhteiskunnassamme oli mahdollisuus jäädä kotiin, niin kuin on myös tänä päivänä. Voin todeta näin jälkeenpäin, että kahden poikani koti-isänä viettämäni viisi vuotta olivat kiistatta elämäni parhaimpia vuosia.
Minusta tuntuu, että kun tänä päivänä puhutaan vanhemmuudesta, vastuuta yritetään yhä perinteisesti sysätä yksinomaan äitien ja naisten kannettavaksi. Vanhemmuus tarkoittaa sitä, että myös isien on otettava täysimääräisesti vastuu lapsistaan. On myös huolehdittava siitä, että työtä ja perhe-elämää voidaan sovittaa yhteen niin, että perheet voivat valita, kumpi vanhemmista menee ansiotyöhön, jos molemmat eivät voi mennä ansiotyöhön. Toisaalta on kehitettävä päivähoidon muotoja niin, että lapsille on tarjolla hyvää ja tasokasta hoitoa, mikäli molemmat vanhemmista ovat ansiotyössä.
Lapsuuden merkitys on tärkeä, kuten tutkimustiedot osoittavat. Ensimmäiset 4-5 vuotta lapsen elämässä heijastuvat lapsen koko loppuelämään. Silloin tehdyt ratkaisut, silloin saatu hoito, rakkaus ja turvallisuus näkyvät koko ihmisen elämän läpi.
Näin ollen kannatan näitä tavoitteita, joilla pyritään edistämään perheiden ja lasten asemaa. Toivon, että näistä tavoitteista tulee konkretiaa, eivätkä ne jää vain tavoitteiksi.
Marcin Libicki
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, huomautan komission ja neuvoston edustajille sekä kaikille läsnäolijoille parlamentissa, että Euroopan väestökehitys ei parane, elleivät poliitikot todella ota lasten etua sydämenasiakseen.
Tämä voidaan toteuttaa käytännössä vain myöntämällä lapsille poliittiset oikeudet. Tarkoitan lasten äänioikeutta, joka myönnetään lapselle ja jota voivat käyttää hänen lailliset holhoojansa eli vanhempansa.
Juuri tätä yritettiin Saksan parlamentissa Bundestagissa. Bundestag keskusteli lakiehdotuksesta äänioikeuden myöntämiseksi lapsille syntymästä lähtien. Oikeutta voisivat käyttää lapsen vanhemmat ja lailliset huoltajat. Tietenkin tämän toteuttamiseksi tarvittaisiin huomattavia lakimuutoksia, mutta vaikuttaa siltä, että tämä edistäisi EU:n väestökehityksen korjaamista enemmän kuin nykyinen oikeudellinen järjestelmä.
Valitettavasti Bundestag hylkäsi lakiehdotuksen keskustelussa juuri näiden muutosten takia, vaikka monet johtavat poliitikot ja sitä käsitellyt valiokunta kannattivat sitä. Halusin vain tuoda tämän esiin.
Eva-Britt Svensson
Arvoisa puhemies, sukupuolten tasa-arvon edistämisen kaikkein tärkein peruste on se, että naisille on annettava oikeus ja mahdollisuus elättää itsensä. Näin ollen heille on annettava paitsi oikeus myös mahdollisuus työntekoon järjestämällä heidän käyttöönsä asianmukaisia ja laadukkaita lastenhoitopalveluja. Ellei yhteiskunta takaa kaikille lapsille hyvää hoitoa, jonka kustannukset ovat vanhemmille kohtuulliset, ja kanna vastuuta tällaisten olosuhteiden järjestämisestä, naisten on pakko turvautua muihin elättääkseen itsensä. Haluan kuitenkin neuvoston edustajan tavoin korostaa lasten oikeuksia ja lasten näkökulmaa tässä yhteydessä.
Lasten on äärimmäisen tärkeää saada olla tekemisissä muiden lasten kanssa, tavata omien vanhempiensa lisäksi muita aikuisia ja luoda muitakin yhteyksiä heihin sekä saada oman kehityksensä kannalta välttämätöntä opetusta. Lapset, joilla on etuoikeus olla hoidossa yhdessä muiden lasten ja pedagogisen koulutuksen saaneiden aikuisten kanssa, saavat paremmat lähtökohdat elämälle ja heillä on paremmat sosiaaliset taidot. Hyvä lastenhoito on siis aivan yhtä tärkeää lapsille itselleen kuin sukupuolten tasa-arvolle ja talouskasvullekin. Mielestäni EU:n toimielinten ja ennen kaikkea jäsenvaltioiden on aika sitoutua yhtä voimakkaasti lasten oikeuksiin kuin ne ovat tähän saakka sitoutuneet tavaroiden ja palvelujen sisämarkkinoihin. Muussa tapauksessa emme saavuta edes Barcelonassa asetettuja tavoitteita.
Kathy Sinnott
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa komission jäsen, käytän erittäin paljon lasten ja aikuisten erityishoitopalveluja voidakseni osallistua parlamentissa käytävään keskusteluun tänään.
On tärkeää, että naisilla on halutessaan oikeus edetä urallaan, ja hyvä, kohtuuhintainen lastenhoito on tälle välttämätön edellytys. Työskenneltyäni kotona ja huolehdittuani suuresta perheestä tiedän kuitenkin, miten suuri merkitys minulla on ollut lasteni kehitykselle. Pidän itseäni onnekkaana, koska olen voinut hoitaa lapsiani kotona, ja lapsillani on onneksi ollut minut.
Mistä tässä keskustelussa on kysymys? On tärkeää, että olemme rehellisiä. Onko tässä keskustelussa kyse lapsista? Ensimmäinen lapsenlapseni syntyi tänä aamuna. Jos voisimme kysyä hänen mielipidettään, hän tahtoisi olla äitinsä hoidossa. Onko keskustelussa kyse naisten valinnanvapaudesta? Jos on, tukisimme taloudellisesti toisaalta lastenhoitoa ja työssäkäyvien äitien joustavia työskentelymahdollisuuksia sekä toisaalta niitä äitejä, jotka päättävät työskennellä kotona lapsia hoitaen.
Jos keskustelemme EU:n taloudesta, on lyhyellä aikavälillä järkevää perustaa kattava lastenhoitojärjestelmä ja laatia säädöksiä, joilla naiset saadaan työelämään, halusivatpa he sitä tai eivät. Kun sen sijaan otetaan huomioon EU:n väestörakenne ja lapsen monimutkainen kehitys, naisten valtaenemmistön ohjaaminen työelämään heidän lastensa varhaislapsuudessa on pitkällä aikavälillä sellainen toimintalinja, jota varmasti jonakin päivänä kadumme.
Puhemies
Olen varma, että Euroopan parlamentti haluaisi yhtyä onnitteluihini tänään syntyneestä lapsenlapsestanne.
Irena Belohorská
(SK) Alle kouluikäisten lasten hoitopaikkaongelmat liittyvät tiiviisti myös siihen, mistä keskustelimme parlamentissa eilen illalla, eli sukupuolten tasa-arvoon ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin.
Nainen haluaa paitsi olla tasaveroinen kumppani työssä myös saada lapsia. Valtion alle kouluikäisille lapsille tarjoamat riittämättömät hoitopalvelut ovat yksi syy siihen, että naiset pääsevät epätodennäköisemmin mukaan päätöksentekoon. Tästä syystä Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokouksessa asetettiin vuonna 2002 konkreettisia tavoitteita. Oli tarkoitus, että kaikki EU:n jäsenvaltiot takaisivat vuoteen 2010 mennessä lastenhoitopalvelut vähintään 90 prosentille 3-6-vuotiaista lapsista sekä 33 prosentille alle kolmevuotiaista lapsista. On yleisesti tunnettua, että lapset kasvavat ja kehittyvät tässä iässä erityisen nopeasti, ja siksi on oleellista hyödyntää tämä aika parhaalla mahdollisella tavalla ja valmistaa heitä ei vain koulua vaan myös elämää varten.
Näiden tavoitteiden saavuttaminen edistää ongelmallisiin väestöryhmiin kuuluvien lasten integroitumista yhteiskuntaan. Valtion pitäisi huolehtia siitä, että kaikista sosiaaliluokista tuleville lapsille annetaan yhtäläinen mahdollisuus elämässä tarvittavien perustaitojen oppimiseen ja varmistaa, ettei tämä mahdollisuus riipu vanhempien varallisuudesta. EU:n alhaisen syntyvyyden ja pahaenteisten väestötilastojen takia meidän olisi syytä pohtia hetki sitä, miksi nuoret perheet eivät halua saada lapsia. Lienemme kaikki yksimielisiä siitä, että heti lapsen syntymän jälkeen pidettävä lyhyt äitiysloma ja sen jälkeen osa-aikatyö ja laadukkaat lastenhoitopalvelut ovat kaikkein tehokkain yhdistelmä. Näin luodaan edellytykset lasten terveelle kehitykselle ja heidän vanhempiensa tavoitteiden toteutumiselle.
Edit Bauer
(SK) Olen vilpittömän tyytyväinen siihen, että Euroopan komission ja neuvoston julkilausumissa kiinnitetään jäsenvaltioiden huomio velvoitteisiin, jotka ne ottivat hoitaakseen vuonna 2002 Barcelonassa, koska aikaa niiden täyttämiseen ei enää ole paljon.
Kuten kuulimme, edes neljäsosa jäsenvaltioista ei ole saavuttanut tavoitteita. Samalla kun tilanne eri jäsenvaltioissa ilmeisesti vaihtelee, monissa uusissa jäsenvaltioissa se huononee sen sijaan että paranisi. Olisi todella häpeällistä, jos vieläkin hukkaisimme aikaa ja ilmoittaisimme vuonna 2010, että tavoitteet olivat mielikuvituksellisia ja saavuttamattomia, sillä puutteellinen valmistautuminen on anteeksiantamatonta, ja tässä nimenomaisessa tapauksessa aika ei anna armoa.
On selvää, että riittävien lastenhoitopalvelujen järjestäminen on yksi perusedellytys työ- ja yksityiselämän paremmalle tasapainolle. Olen varma siitä, että emme pysty lisäämään naisten työllisyyttä ja vähentämään nuorisotyöttömyyttä, joka on todella korkea, tarjoamatta edellytyksiä lasten ja huollettavien perheenjäsenten asianmukaiselle hoidolle.
On myös järkevää vaatia, että nämä palvelut mukautetaan joustavampiin työkäytäntöihin ja että ne vastaavat paremmin uusia vaatimuksia ja muuttuvia olosuhteita. Olisi kenties syytä harkita tämän alan sisällyttämistä joustoturvan periaatteisiin, sillä ilman joustavuutta ja riittävää sosiaaliturvaa sekä näihin palveluihin liittyvää oikeusvarmuutta joustoturvaa ei voida toteuttaa.
Tämän palveluverkon laajentamisen yhteydessä herää kysymys siitä, kenen pitäisi ottaa vastuu sekä perustamis- että toimintakuluista. Lienee täysin selvää, että vastuu tästä asiasta kuuluu jäsenvaltioille.
Zita Gurmai
(EN) Arvoisa puhemies, viisi vuotta sitten EU asetti lastenhoitoa koskevat tavoitteet. Jäsenvaltioiden on pyrittävä järjestämään lastenhoitopalvelut 90 prosentille yli kolmevuotiaista ja sitä vanhemmista alle kouluikäisistä lapsista ja 33 prosentille 0-3-vuotiaista lapsista vuoteen 2010 mennessä.
Barcelonan tavoitteiden viisivuotispäivänä olemme arvioimassa tällä alalla tapahtunutta edistystä. Surullista kyllä, näitä tavoitteita ei ole vielä saavutettu. Vain viisi maata on saavuttanut 33 prosentin tavoitteen: Belgia, Tanska, Ranska, Alankomaat ja Ruotsi. On tarkasteltava muiden jäsenvaltioiden saavutuksia. Haluaisin tietää, onko komissio seurannut tilannetta näiden tavoitteiden osalta. Laatiiko komissio analyysia? Onko lastenhoidon seurantaa varten laadittu yhteiset normit? Mitä seuraamuksia määrätään niille jäsenvaltioille, jotka eivät saavuta näitä tavoitteita?
Miksi EU:n pitäisi investoida lastenhoitoon? Ei ole sattumaa, että Euroopan sosialistipuolue käynnisti kampanjan helposti saatavien, kohtuuhintaisten ja korkeatasoisten lastenhoitopalvelujen puolesta. Teimme niin, koska olemme vakaasti sitä mieltä, että lastenhoitoon tehdyt investoinnit ovat investointi tulevaisuuteemme. Lasten asettaminen etusijalle antaa heille hyvät lähtökohdat elämään ja takaa myöhemmin yhtäläiset mahdollisuudet päästä työmarkkinoille. Sen ansiosta EU voi ratkaista väestökehityksen asettamat haasteet lisätäkseen EU:n markkinoiden kilpailukykyä ja kehittääkseen sosiaalisempaa Eurooppaa. Se lisää naisten mahdollisuuksia osallistua työmarkkinoille ja antaa miehille ja naisille tilaisuuden perhe- ja työelämän yhteensovittamiseen, kuten komission jäsen puheenvuorossaan totesi. On selvää, että investoimalla lastenhoitoon voimme toteuttaa yhtäläiset mahdollisuudet ja taata kaikille lapsille parhaat mahdolliset elämän edellytykset. Tämä voi edistää köyhyyden poistamista sosiaalisesta taustasta riippumatta.
Näin ollen kehotan jäsenvaltioita ja komissiota tekemään yhteistyötä ja sitoutumaan näiden tavoitteiden saavuttamiseen. Unkari on hyvä esimerkki: sosiaali- ja oikeusasioiden ministeri myönsi lastenhoidon merkityksen ja sitoutui lisäämään erityisesti 0-3-vuotiaiden lasten lastenhoitopalveluja 8 prosentista 33 prosenttiin viidessä vuodessa.
Marios Matsakis
(EN) Arvoisa puhemies, lapset ovat kaikkein arvokkainta, mitä meillä on. Sekä heidän herkkään kehitysvaiheeseensa liittyvät fyysiset ja psyykkiset tarpeet että nykyajan elämään liittyvät monet vaarat tekevät heistä kuitenkin myös hyvin haavoittuvia. Näistä ja monista muista syistä lapsemme tarvitsevat ja ansaitsevat varauksetta parhaimman hoitomme ja huolenpitomme. Nykymaailmassa molemmat vanhemmat saattavat kamppailla kuumeisesti työelämän oravanpyörässä ja molemmat heistä saattavat näännyttää itsensä jokapäiväisessä kilpailussa paremmasta ansiotasosta. Yhteiskunnalliset paineet ovat saattaneet tuhota perheen yhteenkuuluvuuden ja välimatkat ovat voineet vähentää isovanhempien ja muiden läheisten sukulaisten korvaamatonta apua. Tällaisessa maailmassa vanhempien saattaa olla todella vaikea hoitaa lapsiaan.
Jäsenvaltioiden on tarjottava pikaista ja monipuolista apua tähän tilanteeseen. On edistettävä aloitteita, joiden avulla perustetaan suurempi valikoima paremmin tarpeita vastaavia lastenhoitopalveluja, turvattava vanhemmille erityisen joustavat vanhempainlomat ja kehitettävä työympäristöjä vanhempien tarpeita ajatellen. Nämä ovat vain joitakin välttämättömiä edellytyksiä. Lisäksi on edistettävä ja kehitettävä innovatiivisia toimia, kuten vanhemmille tarkoitettuja neuvontapalveluja tai jopa koulutusta, jonka avulla vanhemmille annetaan enemmän tietoa ja tukea siitä, miten he voivat olla parempia vanhempia ja selvitä vanhemmuuden ongelmista.
Lopuksi totean, että emme saa koskaan unohtaa, että parhaimmatkaan lastenhoitopalvelut eivät voi korvata vanhempien rakkautta ja huolenpitoa. Kaikkien muiden toimenpiteiden lisäksi meidän pitäisi ehkä rohkaista ihmisiä panemaan elämänsä uudelleen tärkeysjärjestykseen. Onko perheen kannalta parempi, että tulot ovat korkeammat mutta lapset ja vanhemmat ovat vähemmän tekemisissä keskenään? Onko perheen edun mukaista, että molemmat vanhemmat luovat uraa kokopäiväisesti, mutta perhe kokoontuu harvoin yhdessä päivälliselle? Jokaisen vanhemman pitäisi kenties pohtia näitä kysymyksiä ja yrittää vastata niihin rehellisesti lastensa takia.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, näemme ja kuulemme, että Eurooppa ikääntyy. Euroopan unionin jäsenvaltioissa syntyy yhä vähemmän lapsia.
Mistä tämä johtuu? Emmekö enää pidä lapsista? Näin asia ei varmastikaan ole. Sen sijaan tiedostamme paremmin lastenkasvatuksen ongelmat. Lisäksi eurooppalaiset naiset lykkäävät perheen perustamista yhä pidempään, jos ylipäätään päättävät hankkia lapsia.
Yhtenä syynä tähän tilanteeseen on lastenhoitopalvelujen järjestäminen työaikana. Naiset voivat keskittyä työnsä hoitamiseen vain, jos tarjolla on sopivia lastenhoitopalveluja. Naisten työttömyys on alhaisinta niissä valtioissa, jotka huolehtivat naisten asianmukaisesta hoidosta raskauden, synnytyksen ja imetyksen aikana ja tarjoavat myöhemmin sopivia lastenhoitopalveluja.
Asianmukaisen hoidon järjestäminen kansalaisille heidän sukupuolestaan tai syntyperästään riippumatta sekä heidän asianmukaisen kehityksensä ja suojelunsa varmistaminen syntymähetkestä korkeaan ikään saakka on periaate, josta nykymaailmassa ei yksinkertaisesti voida tinkiä.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelemämme kysymys on äärimmäisen tärkeä ja kohdistaa huomion jälleen kerran sosiaaliseen Eurooppaan. Jo jonkin aikaa olemme ajaneet voimakkaasti tätä tavoitetta, ja siksi on syytä todeta, että investoiminen korkealaatuiseen lastenhoitoon sekä sen laajentaminen, paremman koulutuksen järjestäminen, hyvä päivähoito ja lapsille suunnatut uudet edut olisivat kiistaton osoitus poliittisesta tahdosta edetä oikeaan suuntaan.
On selvää, että lasten hyväksi toteutetut asianmukaiset sosiaali- ja talouspoliittiset toimet ovat osoitus paitsi vakavasta suhtautumista heidän tulevaisuuteensa myös uusien taloudellisten ja sosiaalisten edellytysten tarjoamisesta perheille. Tämän ansiosta monet vanhemmat ja etenkin monet naiset voisivat päästä työmarkkinoille.
Kuten jo todettiin, tämä voisi viime kädessä olla vastaus yhteen EU:n haasteista, eli väestörakenteen muutokseen: työmarkkinat saisivat myönteisen piristysruiskeen, EU:n kilpailukyky paranisi ja yhteiskuntamme vaurastuisivat.
Arvoisa komission jäsen, tarvitaan siis lisää rohkeutta ja kaukonäköisyyttä, jotta päästään eroon jäsenvaltiokohtaisista viivytyksistä, ja parlamentin ja komission onkin osoitettava vastuuntuntoa ja toimittava tarmokkaasti ja päättäväisesti asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Edite Estrela
(PT) Ensimmäiseksi ilmaisen tyytyväisyyteni neuvoston ja komission julkilausumiin. Olemme kaikki yksimielisiä siitä, että todellinen sukupuolten tasa-arvo saavutetaan vasta sitten, kun löydetään keinot sovittaa yhteen sekä naisten että miesten työ- ja perhe-elämä.
On oleellista, että miehet jakavat vastuun perheestä ja että naiset voivat luoda uraa. Tästä syystä jäsenvaltioiden on kiireesti perustettava laadukkaiden, kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen verkko, joka on käytettävissä sopivina aikoina.
On valitettavaa, että vuonna 2007, joka on yhdenvertaisten mahdollisuuksien eurooppalainen teemavuosi, olemme edelleen hyvin kaukana Barcelonan tavoitteista, vaikka Euroopan unioni tarvitsee väestön ikääntyessä ja syntyvyyden laskiessa työmarkkinoille mahdollisimman paljon aikuisia, toisin sanoen enemmän naisia.
Odotamme innokkaasti asiakirjaa, jonka komission jäsen Špidla lupasi laatia tästä aiheesta vuodeksi 2008.
Günter Gloser
neuvoston puheenjohtaja. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä lämpimästi puheenvuoroistanne. Jos olen käsittänyt ne kaikki oikein, parlamentissa vallitsee laaja yksimielisyys niistä päämääristä, joita olemme itsellemme asettaneet ja jotka tosiaankin asetimme jo muutamia vuosia sitten päättäessämme myös täyttää määrätyt velvoitteet. Olemme myös huomanneet, ettemme ole vielä onnistuneet saavuttamaan näitä tavoitteita kaikissa jäsenvaltioissa ja että meillä on suhteellisen vähän aikaa jäljellä täyttääksemme nuo velvoitteet vuoteen 2010 mennessä.
On myös tärkeää elvyttää keskustelu Perheallianssista, ja totean aivan tarkoituksella, että tämä on tarpeen muuallakin kuin Saksassa, kuten jäsen Andersson totesi puheenvuoronsa aluksi. Siitä, voitaisiinko lasten osallistuminen päivähoitoon tehdä pakolliseksi, esitettiin erilaisia näkemyksiä, joten keskustelumme aiheena on siis valinnanvapaus.
Valinnanvapaus on erittäin tärkeä tavoite. Kukaan ei ole laatimassa säädöksiä siitä, kenen hoidossa lasten pitäisi olla tai kuinka monta lasta ihmisten pitäisi hankkia. Emme ole täällä keskustelemassa siitä. Todettakoon kuitenkin, että tietyissä erityistapauksissa tällaista valinnanvapautta ei ole, koska erityishoitopalveluja ei ole saatavilla. Komissio, parlamentin jäsenet puheenvuoroissaan ja myös puheenjohtajavaltion edustaja totesivatkin, että on tärkeää pitää kiinni tästä tavoitteesta, kun niin monia eri seikkoja on otettava huomioon.
Jotkut teistä puhuivat yhtäläisistä mahdollisuuksista ja toiset työn ja perhe-elämän välisestä tasapainosta, väestörakenteen muutoksesta ja lastenkasvatuksesta. On myös tärkeää, että olemme ottaneet tehtäväksemme lisätä työssäkäyvien naisten osuutta käyttämällä joustoturvaa yhtenä välineenä tämän päämäärän saavuttamiseksi. Näin ollen erilaisia näkökohtia on otettu huomioon tässä keskustelussa.
Toistan, että olin erittäin iloinen kuullessani komission jäsenen Špidlan ilmoittavan, että hän aikoo esittää ensi vuonna asiakirjan, jossa selvitetään neuvostossa ja Euroopan parlamentissa käytyjen keskustelujen tulokset ja toimet näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kiitän teitä tästä vilpittömästä keskustelusta ja totean myös, että niissä jäsenvaltioissa, joissa tavoitteita ei vielä ole saavutettu tai ne ovat vaarassa jäädä saavuttamatta vuoteen 2010 mennessä, meillä kaikilla on velvollisuus toteuttaa asianmukaisia poliittisia toimia, jotta itsellemme asetetut tavoitteet saavutettaisiin ennen kyseistä määräaikaa, kuten todella toivomme.
Vladimír Špidla
komission jäsen. (CS) Hyvät parlamentin jäsenet, nähdäkseni on varsin selvää, että Barcelonassa asetetut tavoitteet ovat asianmukaiset ja että keskustelu on osoittanut tästä asiasta vallitsevan laajan yksimielisyyden. On myös selvää, että muutamat maat ovat jääneet kauas tavoitteista ja että meidän on tehtävä kaikki voitava kannustaaksemme kyseisiä jäsenvaltioita korjaamaan tilanteen.
Barcelonan strategian hyödyt ovat ilmeiset, mutta luvallanne käyn ne vielä kerran läpi. Ensinnäkin ilman järkevää lastenhoitojärjestelmää ei ole mahdollista saavuttaa sukupuolten tasa-arvon perustavoitteita. Toiseksi väestön ikärakenneongelmaa ei voida ratkaista kestävästi ilman tällaista järjestelmää.
Keskustelussa nousi selvästi esiin kaksi kysymystä, joista ensimmäinen oli se, onko komissio noudattanut Barcelonan strategiaa. Kuten korostin Lissabonin strategiaan liittyvässä kertomuksessani, vastaus on "kyllä". Toinen kysymys koski yksittäisten maiden vertailuun käytettäviä toimenpiteitä. Yksittäisiä maita vertaillaan nykyisin niiden antamien maakohtaisten tietojen perusteella, ja näiden tietojen vertailumenetelmät ovat hankalia. Kehityksen seuraaminen omassa maassa on helppoa, mutta maiden keskinäinen vertailu on äärimmäisen vaikeaa. Tilanne on kehno, ja siksi kehitämme välineitä lukuisten yksittäisten näkökohtien vertailukelpoisuuden lisäämiseksi, mikä saataneen päätökseen vuoden loppuun mennessä.
Kolmanneksi kysyttiin, pyrimmekö Barcelonan strategian yhteydessä turvaamaan vanhempien valinnanvapauden. Kyllä, nykyisten tavoitteiden sanamuodon mukaan asia on selvä. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vuoteen 2010 mennessä järjestämään lastenhoitopalvelut vähintään 90 prosentille kolmevuotiaista ja sitä vanhemmista alle kouluikäisistä lapsista. Toisin sanoen niiden on järjestettävä hoito tai annettava vanhempien valita, käyttävätkö he tätä mahdollisuutta. Tässä suhteessa tavoitteen tarkoitus on täysin selvä.
Hyvät parlamentin jäsenet, kiitos tästä keskustelusta. Lienee selvää, että tehtävää on vielä paljon jäljellä, mutta että pystymme saamaan paljon aikaan.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
