Korkeakoulujen ja yritysten välinen vuoropuhelu (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana Pál Schmittin kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan puolesta laatima mietintö, jonka aiheena on korkeakoulujen ja yritysten välinen vuoropuhelu: uusi kumppanuus Euroopan korkeakoulujen nykyaikaistamiseksi -.
Marco Scurria
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun esittelijä Schmittin puolesta, joka - kuten puhemies Buzek istunnon alussa ilmoitti - on pyytänyt eroa Euroopan parlamentin jäsenyydestä ottaakseen vastaan tehtävän omassa kotimaassaan. Samalla lähetän hänelle parhaat terveiset, sillä hän on tehnyt hienoa työtä.
Tämä mietintö on hänen työnsä tulosta, ja kulttuuri- ja koulutusvaliokunta hyväksyi sen suurella enemmistöllä ja vain yksi jäsen äänesti sitä vastaan, mistä haluan sekä omasta puolestani että Pál Schmittin puolesta kiittää kaikkia varjoesittelijöitä, jotka ovat osallistuneet mietinnön laatimiseen. Maanantaina ennen Strasbourgiin lähtöä vierailin Roomassa yksityisessä koulutuskeskuksessa, joka tekee erinomaista tulosta, sillä se on onnistunut löytämään paikan valtaosalle niistä nuorista, jotka osallistuvat sen järjestämään koulutukseen. Kun keskustelin keskuksen johtajan kanssa, hän sanoi minulle: "Toivoisimme, että EU voisi auttaa meitä jatkamaan tällä tiellä ja lisäämään tämänkaltaisen nuorten työllistymistä helpottavan koulutuksen painoarvoa. Apua kaivattaisiin myös korkeakoulujen ja yritysten välisen suhteen nykyaikaistamisessa."
Mietinnön keskeisin sanoma onkin juuri tämä: tällä hetkellä 20 prosenttia eurooppalaisista nuorista on vailla työtä, ja heistä 30 prosenttia on suorittanut akateemisen loppututkinnon. Se on niin suuri prosenttiosuus, että joudumme pohtimaan todella vakavasti, miten meidän pitäisi suhtautua nuorten kouluttamiseen työmarkkinoille nykyajan Euroopassa ja globalisoituneessa maailmassa.
Olemmekin tässä mietinnössä pyrkineet käsittelemään nimenomaan korkeakoulujen ja yritysten välisten yhteyksien parantamista ja tuomaan esiin muutamia keskeisiä näkökohtia. Ensinnäkin pyrimme keskittymään yhteen Euroopan unionin vahvuuksista, nimittäin sen kansalaisten kykyyn mukautua työmarkkinoiden jatkuvasti muuttuviin olosuhteisiin: siihen, ettei elinikäisiä työpaikkoja ole enää olemassa ja että kouluttautuminen ja uudelleenkouluttautuminen on nykyään välttämätöntä.
Ensimmäinen asiakokonaisuus onkin elinikäinen oppiminen ja toinen mielestämme ratkaisevan tärkeä asia on liikkuvuus. Nykyään on tärkeää korostaa, niin kuin mietinnössäkin tähdennämme, että liikkuvuus maiden välillä ja korkeakoulujen ja yritysten välillä on avaintekijä tiiviimmän yhteistyön aikaansaamisessa näiden kahden maailman välille. Kannatamme sellaisten yksilöiden liikkuvuutta lisäävien ohjelmien kuin Erasmus nuorille yrittäjille ja Erasmus oppisopimusoppilaille laajentamista ja tehostamista sekä eurooppalaisten tutkinnon jälkeisten Master of Excellence -ohjelmien järjestämistä eri korkeakoulujen kanssa ja yritysten osallistuessa aktiivisesti niiden järjestämiseen. Lisäksi korkeakouluja olisi kannustettava yrityshenkisyyteen.
Tähän voidaan päästä muun muassa ottamalla käyttöön eräissä jäsenvaltioissa jo sovellettu innovaatioseteli, jonka avulla etenkin pk-yritykset voivat lisätä tutkimuskapasiteettiaan vaarantamatta korkeakoulujen riippumattomuutta, autonomiaa tai niiden toiminnan julkista luonnetta.
Kolmas keskeinen asiakokonaisuus on tutkimus. Pidämme nimittäin tutkijoiden liikkuvuuden - kansainvälisen liikkuvuuden sekä toisaalta korkeakoulujen ja yritysten välisen liikkuvuuden - parantamista välttämättömänä tietämyksen siirtämisen parantamiseksi niin lyhyellä kuin pitkälläkin aikavälillä. Lisäksi on vielä mahdollisuus laajentaa monissa maissa tällä alalla käytössä olevia hyviä käytäntöjä.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni päätteeksi haluan niin tähän mietintöön kuin valiokunnan tekemään erinomaiseen työhön viitaten muistuttaa, että olemme vakuuttuneita siitä, että Eurooppa ei voi päihittää Kiinaa ja muita kehittyviä maita alhaisilla palkoilla vaan korkeasti koulutetun työvoiman ja kilpailukykyisten yritysten avulla. Tässä prosessissa on äärimmäisen tärkeää, että korkeakoulut ja yritykset ymmärtävät keskinäisen riippuvuutensa ja että viranomaiset kaikilla tasoilla auttavat osaltaan yhteistyön tehostamisessa.
Günther Oettinger
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä mietintö on vastaus korkeakoulujen ja yritysten välisestä vuoropuhelusta laadittuun tiedonantoomme. Haluan kiittää kaikkia sen valmisteluun osallistuneita, erityisesti kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan sekä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäseniä. Erityisesti haluan kiittää esittelijänä toiminutta Pál Schmittiä, joka on luopumassa parlamentin jäsenyydestä.
Korkeakoulujen ja yritysten välinen yhteistyö on yksi vaihtoehto - tai oikeastaan enemmänkin, se on välttämätöntä. Kysymys on vain siitä, missä muodossa yhteistyötä tulisi tehdä, jotta se hyödyttäisi molempia osapuolia. Parempi, tiiviimpi yhteistyö edistää tietojen vaihtoa ja levittämistä sekä korkeakouluissa että yrityksissä.
Tutustuminen todellisiin ongelmiin ja ratkaisuihin mukautettujen opetusohjelmien ja työharjoittelun kautta rikastaa opiskelijoiden oppimiskokemusta ja valmistaa heitä tulevaa työuraa varten. Säännöllinen ja pitkäaikainen yhteistyö synnyttää luottamusta ja voi johtaa kunnianhimoisiin kumppanuuksiin ja yhteistyöhankkeisiin, joista hyötyvät niin yritykset kuin korkeakoulutkin tutkimuksessa, kehitystyössä ja käytännössä.
Työmarkkinoiden uudet trendit ja uusi teknologia muuttavat korkeakouluista valmistuviin kohdistuvia vaatimuksia, ja niin tulee olemaan myös tulevina vuosikymmeninä. Eurooppalaisten elämänlaadun ylläpitäminen ja parantaminen edellyttää, että työntekijät pystyvät jatkuvasti päivittämään tietojaan ja taitojaan, ja Euroopan odotettavissa oleva väestökehitys tekee siitä vielä entistäkin tärkeämpää.
Tarvitsemme avointa, joustavaa ja dynaamista vuoropuhelua kaikkien asianosaisten kesken. Tästä syystä Euroopan komissio on perustanut EU:n korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun foorumin.
Foorumi tarjoaa kaikille osanottajilleen areenan keskusteluille ja parhaiden käytäntöjen vaihdolle ja keskinäiselle oppimiselle. Euroopan komissiolla on tässä välittäjän rooli, eli se pyrkii purkamaan esteitä näiden kahden maailman väliltä.
Toistaiseksi EU:n korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun foorumi on kokoontunut kolme kertaa Brysselissä ja järjestänyt lukuisia aihekohtaisia foorumeja, jotka ovat liittyneet muun muassa opetussuunnitelmien kehittämiseen, yrittäjyyteen, elinikäiseen oppimiseen, tietämyksen siirtämiseen, korkeakoulujen hallintoon, liikkuvuuteen, uusien töiden vaatimiin uusiin taitoihin sekä korkeakoulujen ja yritysten yhteistyöhön nykyisessä kriisissä.
Euroopan koulutussäätiön (ETF) kanssa järjestettiin Euroopan parlamentin tiloissa kolmansille maille omistettu aihekohtainen foorumi joulukuussa 2009. Sitä seurasi maaliskuussa 2010 aihekohtainen foorumi, jossa selvitettiin mahdollisuutta laajentaa foorumin toimintakenttää koulujen ja yritysten väliseen yhteistyöhön.
Viimeisin EU:n korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun foorumi järjestettiin Brysselissä aivan hiljattain, 4.-5. toukokuuta. Tärkeimpiä siellä käsiteltyjä aiheita olivat korkeakoulujen ja pk-yritysten välinen yhteistyö, korkeakoulujen ja yritysten välinen innovaatioyhteistyö sekä korkeakoulujen ja yritysten välinen yhteistyö opetuksen laadun kehittämisessä. Näitä aiheita käsiteltiin myös mietinnössänne.
Haluan tässä yhteydessä kiittää Doris Packia osallistumisesta tuon tapahtuman avajaiskokoukseen.
Arvostamme kovasti mietinnöstänne näkyvää myönteistä suhtautumista tiedonantoomme. Eri sidosryhmien välille tarvitaan lisää keskinäiseen luottamukseen, kunnioitukseen ja avoimuuteen perustuvaa yhteistyötä. Emme siis pyri pelkästään edistämään talouskasvua, vaan myös luomaan sosiaalisia etuja sanan laajimmassa merkityksessä auttamalla ihmisiä selviytymään ja menestymään nopeasti muuttuvassa yhteiskunnassa ja työelämässä.
Georgios Papanikolaou
Arvoisa puhemies, aluksi haluan toivottaa Euroopan parlamentin jättäneelle Pál Schmittille menestystä hänen uudessa tehtävässään. On ollut ilo tehdä työtä hänen kanssaan ainakin sen ajan, kun olen ollut parlamentissa.
Kehityksen kolme edellytystä, koulutus, tutkimus ja innovaatiot, ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan tulevaisuuden kannalta, kuten korostimme jo aiemmin Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä. On kuitenkin totta, että voidaksemme saavuttaa nämä tavoitteet, meidän on myös tunnustettava ne vaikeudet, joita nuoremme joutuvat kohtaamaan siirtyessään opinnoistaan työelämään ja joita nykyinen kriisi vielä pitkittää.
Me kaikki myös tunnustamme, että useiden jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmillä on omat heikot kohtansa niin vaatimustason kuin oppilaille ja opiskelijoille tarjolla olevan opetuksenkin suhteen. Koulutusta ei epäilemättä voida tarkastella erillään työmarkkinoiden nykyisistä vaatimuksista, ja tässä meidän on käytettävä kaikki käytössämme olevat keinot nuorten auttamiseksi.
Jäsen Scurria puhui äsken liikkuvuudesta. Lisäksi mainitsisin uuden teknologian, ja elinikäisen oppimisen. Virallisen koulutuksen, eli korkeakoulujen, lisäksi on tietenkin epävirallista koulutusta ja arkioppimista, josta nuoret saavat taitoja. Koulutus ja työ ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa. Tästä johtuen meidän on pyrittävä vahvistamaan koulutusjärjestelmien ja työnantajien välistä vuoropuhelua.
Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että nuorille on tarjottava mahdollisuus pätevyyden ja taitojen hankkimiseen, ja me kaikki myös tiedämme varsin hyvin, että ammattitaidottomilla nuorilla on vähemmän mahdollisuuksia. Mutta millaisten taitojen? Taitojen, joita työmarkkinoilla tarvitaan. Taitojen, jotka antavat valmiudet innovatiivisten ajatusten ja aloitteiden luomiseen. Aikaa ei ole hukattavana. Työttömyys lisääntyy, ja meidän kaikkien velvollisuutena on osallistua tähän vuoropuheluun ja saada yhteistyö käyntiin mahdollisimman nopeasti.
Mitro Repo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin onnittelen entistä kollegaani Schmittiä hänen valinnastaan Unkarin parlamentin puhemieheksi.
On selvää, että eurooppalaisia yliopistoja on kehitettävä jatkuvasti, jotta voimme vastata uusiin yhteiskunnallisiin haasteisiin sekä alati kiihtyvään kansainväliseen kilpailuun. Meillä ei yksinkertaisesti ole varaa jämähtää paikoillemme. Korkea osaaminen ja tietopohjainen talous ovat ja niiden on oltava jatkossakin eurooppalaisen yhteiskunnan kivijalka. Tässä mielessä on tärkeää, että yliopistojemme ja yritysten väliseen vuoropuheluun kiinnitetään entistä enemmän huomiota ja yhteistyötä haittaavia pullonkauloja pyritään poistamaan. Niitä ovat teollis- ja tekijänoikeuksiin sekä innovaatioihin liittyvät ongelmat.
Suomessa meillä on yritysten ja yliopiston välisestä yhteistyöstä oiva esimerkki, Aalto-yliopisto, joka on saanut nimensä kuuluisan suomalaisen arkkitehdin Alvar Aallon mukaan. Tuo yliopisto on monitieteellinen yliopisto, joka kokoaa alaisuuteensa kolme arvostettua korkeakoulua: kauppakorkeakoulun, taideteollisen korkeakoulun sekä teknillisen korkeakoulun. Ekonomia, estetiikka ja teknologia ovat symbioosissa keskenään.
Tieteiden välisyyden ja erityisesti uusien toiminta-alustojen - design, media ja surface factor - avulla akateemiset tiimit tutkivat ja opiskelijat toimivat tiiviissä yhteistyössä yritysten ja yhteisöjen kanssa. Mikä hienointa, uusi tutkimustieto siirretään suoraan opetukseen, jolloin opiskelijat pääsevät suoraan käsiksi ajantasaiseen työmarkkinoilla tarvittavaan tietoon.
On kuitenkin tarkoin mietittävä, miten ja millä ehdoin haluamme yritysten ja yliopistojen yhteistyötä parantaa. On ehdottoman tärkeää, että yliopistojen riippumattomuudesta ja vapaan tutkimuksen perinteestä pidetään kaikissa olosuhteissa kiinni. Viime kädessä vaarana on yliopistosektorin yksityistäminen, mutta onko tämä se suunta, johon me haluamme Euroopassa mennä?
Riippumattoman yliopistojärjestelmän perusta on riittävä julkinen rahoitus. Yliopistojen muuttuminen riippuvaiseksi yksityisestä rahoituksesta on huolestuttavaa siksi, että se mahdollistaa vallan siirtymisen yliopistoyhteisöltä rahoittajille. Sen tähden yliopistojen hallintojärjestelmiin tulee kiinnittää erityistä huomiota.
Morten Løkkegaard
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia esittelijöitä erinomaisesta yhteistyöstä. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän varjoesittelijänä olen hyvin tyytyväinen mietintöön. Olemme onnistuneet pääsemään yksimielisyyteen mietinnöstä, joka sisältää suosituksia korkeakoulujen ja yritysten välisen yhteistyön parantamiseksi. Ennen kaikkea se on mietintö, joka sisältää hyvin konkreettisia aloitteita korkeakoulujen nykyaikaistamiseksi. Kuten me kaikki tiedämme, eurooppalaiset korkeakoulut laahaavat kehityksessä jäljessä maailman parhaimmistoon nähden, millä on myös merkittäviä vaikutuksia Euroopan kilpailukykyyn. Siksi ei olekaan yllättävää, että koulutus, tutkimus ja innovaatiot on nostettu tärkeälle sijalle sekä komission työohjelmassa että Eurooppa 2020 -strategiassa. Tietenkin toivon, että enemmistö teistä kannattaa ajatusta, jonka mukaan lisääntyneen painoarvon tulisi näkyä myös rahoituksen lisäämisenä. Olemme tällä hetkellä tilanteessa, jossa meidän olisi pystyttävä näkemään koulutusjärjestelmien perinteisiä puitteita pitemmälle, ja voisimme aloittaa kaatamalla raja-aitoja korkeakoulujen ja niiden tuotoksista hyötyvän tahon eli yritysten väliltä.
Keskitymme erityisesti kahteen asiaan, ja sanon nyt muutaman sanan niistä. Ensinnäkin haluaisin mainita opetussuunnitelmien nykyaikaistamisen. On tärkeää alkaa kiinnittää entistä enemmän huomiota monitieteellisyyteen ja liike-elämän todellisuudessa vaatimiin taitoihin. Korkeakouluopetuksen on vastattava entistä paremmin työmarkkinoiden vaatimuksia ja opetussisällöt on suunniteltava sitä silmällä pitäen, niin että opetussuunnitelmiin sisältyy enemmän liike-elämän kannalta oleellisia kursseja, joita liike-elämän edustajat puolestaan voisivat auttaa pitämään ajan tasalla. Toinen asia, jonka haluaisin mainita, on liikkuvuus. On tärkeää pyrkiä kuromaan umpeen korkeakoulujen ja yritysten välistä kuilua, ja on tärkeää, että on ihmisiä, jotka toimivat siltana näiden kahden välillä. Työharjoittelu on hyvä esimerkki siitä, miten yliopisto-opiskelijat voivat saada käytännön kokemusta ja sitten hyödyntää saamiaan kokemuksia opinnoissaan. Samalla se valmentaa opiskelijoita siirtymään työmarkkinoille opintojen jälkeen. Euroopassa olisi ehdottomasti tuettava ja edistettävä käytännön työharjoittelua.
Korkeakoulujen ja yritysten välisiä yhteyksiä voi syntyä myös tutkimuksen kautta. Olen aiemminkin puhunut lempiaiheestani, nimittäin Tanskan teollisuuden tohtorinkoulutushankkeesta, jossa tanskalaisen yrityksen työntekijä voi suorittaa tohtorintutkinnon tanskalaisessa yliopistossa julkisen tuen turvin. Itse asiassa järjestin aiheesta keskustelutilaisuuden Brysselissä 3. helmikuuta 2010, ja siihen osallistui sekä liike-elämän että korkeakoulujen edustajia. Tilaisuuden osanottajien yhteinen näkemys oli varsin selkeä: EU:n teollisuuden alan tohtorinkoulutusohjelma olisi erittäin hyödyllinen väline liike-elämän kannalta tarpeellisen tutkimuksen ja sitä kautta eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn lisäämisessä, mikä puolestaan voisi synnyttää uusia työpaikkoja ja talouskasvua. Se sai siis molempien osapuolten yksimielisen tuen. Lisäksi se on erittäin tehokas keino tuoda liike-elämän käytännön kokemusta ja tietämystä korkeakouluihin ja auttaa siten suuntaamaan opetusta entistä enemmän sellaisiin tietoihin ja taitoihin, joita työmarkkinoilla tarvitaan. Ohjelma voitaisiin yhdistää nykyiseen Marie Curie -ohjelmaan, mahdollisesti teollisuuden ja korkeakoulujen kumppanuusohjelman puitteissa, ja se auttaisi Bolognan prosessin tavoitteiden saavuttamisessa. Olen tyytyväinen siitä, että huomenna voimme hyväksyä mietinnön, joka sisältää suosituksia kyseisen ohjelman perustamista varten.
Malika Benarab-Attou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin korostaa tämän mietinnön arvoa parlamentin keskustelun avaajana korkeakoulujen asemasta ja roolista Euroopassa. Korkeakouluja on itse asiassa kannustettava osallistumaan Euroopan yhdentymiseen sisältäpäin sen sijaan, että sitä koskevia suunnitelmia tuodaan ulkoapäin.
Euroopan historian kuluessa yliopistot ovat aina olleet paikkoja, joissa tavataan ihmisiä, vaihdetaan tietoa, kehitellään ajatuksia ja annetaan koulutusta eri tieteenaloilla. Nykyisen kriisin ja työttömyyden vaikutukset eivät saa johtaa siihen, että korkeakoulut rajoittavat rooliaan siten, että ne katsovat tehtäväkseen kouluttaa suoraan työelämään valmiita ammattilaisia, sillä muuttuvassa yhteiskunnassamme valmiudesta vaihtaa työpaikkaa on tulossa yhä tärkeämpi ominaisuus.
Päinvastoin korkeakoulujen korkeamman opetuksen ja koulutuksen tyyssijoina tulisi tarjota opiskelijoilleen mahdollisuus oppia kriittistä, analyyttista ajattelua, koska silloin he pystyvät ymmärtämään maailmaa, jossa elämme, ja käyttämään ammatillisia taitojaan viisaasti.
Eurooppalaisten korkeakoulujen tulisi luoda edellytykset elinikäiseen oppimiseen, rikastuttaa osaltaan henkistä elämää ja omaksua keskeinen rooli nykyisessä digiajan osaamisyhteiskunnassa.
Oldřich Vlasák
ECR-ryhmän puolesta. - (CS) Koulutus on ehdottomasti ensisijainen tavoitteemme, mutta millainen koulutus? Eräässä The Economist -lehden numerossa julkaistiin tutkimus, jonka mukaan 80:tä prosenttia niistä taidoista ja asiantuntemuksesta, joita suurten yritysten johtajat pitävät keskeisinä, ei opeteta lainkaan korkeakouluissa. Tästä on seurauksena se, että korkeakouluista valmistuneiden työttömyysluvut ovat järkyttävän korkeita.
Voimme kenties kaikki olla samaa mieltä siitä, että ratkaisu olisi yritysten ja korkeakoulujen välisten yhteyksien kehittäminen. Se on tuotu toistuvasti esiin useissa eri asiakirjoissa, muun muassa Leipzigin peruskirjassa kestävästä eurooppalaisesta kaupungista. Avainkysymys on kuitenkin se, miten nämä yhteydet luodaan. Minun mielestäni oikea tapa olisi sisällyttää useita kuukausia kestäviä työharjoittelujaksoja, ei vain opiskelijoiden, vaan myös opettajien ohjelmaan kiinteänä osana elinikäistä oppimisprosessia. Olisi tärkeää, että sekä opiskelijat että opettajat säilyttäisivät säännölliset yhteydet tosielämään. Tällaisten työharjoittelujaksojen yhteisrahoituksen tulisi kuulua kiinteänä osana korkeakoulujen talousarvioon. Yrityksiltä prosessi edellyttää huomattavaa panostusta ja aiheuttaa usein myös huomattavia kustannuksia.
Marie-Christine Vergiat
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen pahoillani, mutta minun täytyy rikkoa salissa vallitseva upea yksimielisyys.
Tänään käsiteltäväksemme jätetty päätöslauselma liittyy niihin haasteisiin, joita korkeakoulujen ja yritysten välisissä suhteissa on ollut surullisen kuuluisan Bolognan prosessin täytäntöönpanon yhteydessä. Tekstiä tarkastelleissa kahdessa valiokunnassa on tehty valtavasti työtä ja alkuperäiseen tekstiin on tehty lukuisia parannuksia, joilla on pyritty ottamaan huomioon tämän alan todelliset haasteet. Me kaikki pyrimme ymmärtämään nuortemme toiveita. Me kaikki haluamme kovasti tarjota nuorille parhaat mahdolliset työkalut ja auttaa heitä työpaikan löytämisessä. Nuorten työttömyysaste on sietämättömän korkea. Mutta tarkoittaako se kuitenkaan sitä, niin kuin joissakin päätöslauselman kohdissa annetaan ymmärtää, että meidän tulisi nähdä korkeakoulut pelkkinä koneistoina, jotka pystyvät täyttämään yritysten ja liike-elämän tarpeet, ja jättää kaikki muu huomiotta? Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ei ole tästä asiasta samaa mieltä.
Korkeakoulujemme rikkaus on myös siinä, että ne pystyvät tuottamaan yhä enemmän opiskelijoita, joilla on laajat ja monipuoliset tiedot, eikä vain varustamaan heitä työelämän vaatimilla taidoilla. Se on todellinen avain elinikäiseen liikkuvuuteen.
Monissa EU:n jäsenvaltioissa yliopistoväen tyytymättömyys on lisääntymässä. GUE/NGL-ryhmän mielestä meidän tulisi kuunnella heitä. Vaadimme, että Bolognan prosessista laaditaan kattava mietintö. Emme anna ääntämme tälle päätöslauselmalle, jossa vaaditaan korkeakouluja pelkästään täyttämään yritysten tarpeet ja jätetään huomiotta taloudellisen ja yhteiskunnallisen elämän muut eturyhmät liike-elämän ulkopuolella.
Derek Roland Clark
Arvoisa puhemies, miksi tässä mietinnössä tähdätään korkeakoulujen kansainvälisen yhteistyön lisäämiseen? Korkeakoulut ovat jakaneet tietoa keskenään jo vuosisatojen ajan, ennen kuin EU:ta oli edes olemassa. Renessanssi, joka ulottui 1300-luvulta 1600-luvulle, nostatti henkisen kehityksen aallon, joka levisi Firenzestä muualle Eurooppaan yliopistojen välityksellä. Kuvataide, musiikki, kirjallisuus ja luonnontieteet kukoistivat ja poikivat lukemattomia teoksia, joista saamme nykyäänkin nauttia.
Mitä nykyaikaistamisesta? Haikailetteko tulevaisuuden teknologista kehitystä? Jos niin on, tämänhetkiset näkymät ovat lupaavat. Muun maailman yliopistot saattavat olla ohittamassa meitä, mutta nekin ovat synnystään velkaa eurooppalaisille yliopistoille. Korkeakoulutettujen virta kääntyy kuitenkin usein takaisin kotiin. Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistot ottavat vastaan jatko-opiskelijoita kaikkialta maailmasta. Nämä jatkavat opintojaan ja jakavat samalla tietojaan etenkin kaupan ja teollisuuden alan kanssa. Meidän ei kuitenkaan tarvitse edistää korkeakoulutusta minkään erityisten ohjelmien, niin kuin Bolognan prosessin tai Erasmus-ohjelman avulla.
Ei tarvita mitään monikulttuurisuus- tai monikielisyysohjelmia. Ne toteutuvat joka tapauksessa, kun eri puolilta maailmaa tulevat opiskelijat tapaavat toisiaan kampuksella. Jos haluatte tehdä palveluksen nykyajan ja tulevaisuuden maailmalle, huolehtikaa siitä, että korkeakouluilla on riittävä rahoitus, kannustakaa opiskelijoita, jotka haluavat opiskella ulkomailla, ja antakaa heidän sitten rauhassa tehdä työtään.
Martin Ehrenhauser
(DE) Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, yritysten ja korkeakoulujen yhteistyö on ollut todellisuutta jo jonkin aikaa. Tämä tilanne on johtanut nykyiseen järjettömään lähestymistapaan, jossa yhden patenttiratkaisun uskotaan sopivan kaikkeen. Siinä osittain yksityistetyt korkeakoulut toimivat kuin määräysvaltaa käyttävät yritykset, joiden tavoitteena oletetaan olevan koulutustuotosten suunnitteleminen. Jos uskotaan, että tällainen kumppanuus yhtäkkiä edesauttaa nykyaikaistumista, se osoittaa vain, miten laiskaa ja epäluovaa koulutuspoliittinen keskustelumme on.
Elämme teknisen vallankumouksen aikakautta. Digitaaliset järjestelmät muuttavat meitä, ne muuttavat tapaa, jolla toimimme ja ajattelemme, ne muuttavat kognitiivisia taitojamme ja lopulta aivojamme. Siksi nyt tarvitaan tutkimuksen perusteellista muutosta ja uuteen tilanteeseen mukautuvaa opetusta. Kun me tällaisena muutoksen aikana jatkamme paasaamista siitä, miten korkeakoulujen tulisi nykyaikaistua lisäämällä riippuvuuttaan yhdestä yhteiskuntamme osajärjestelmästä, huolimatta siitä, että tällainen yhteys ei ole viimeisten kymmenen vuoden aikana johtanut mihinkään merkittäviin parannuksiin, unohdamme samalla, miten tärkeä merkitys opetuksella ja tutkimuksella on koko yhteiskunnan kannalta.
Sen sijaan tällaisena muutosaikana tarvitaan tieteellistä uteliaisuutta ja luovuutta, mutta ne syntyvät mahdollisuudesta vapaaseen ajatteluun ja siitä, ettei joudu taipumaan ulkoa tuleviin paineisiin, jollaisia myös liike-elämän vaatimukset ovat. Lahjakkaiden nuorten täytyy saada ajatella ja toimia vapaasti. Se mitä olette esittäneet mietinnössänne, on täysin päinvastaista.
Tämä mietintö noudattaa vanhentunutta ja epäonnistunutta ajatusmallia. Koko mietintö on epäluova, ja rohkenen jopa sanoa, hyödytön. Se koostuu kömpelöistä lauseista, joita on liitetty yhteen sivukaupalla peittämään sitä tosiasiaa, ettei todellista sisältöä ole. Itävallan koulujärjestelmässä tästä mietinnöstä saisi arvosanaksi hylätyn.
Doris Pack
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jäsen Ehrenhauserille, että hänen kannattaisi vierailla korkeakouluissamme, jolloin hän näkisi itse, miten luovia ne ovat, ja huomaisi myös, ettei yksikään opiskelija ole minkäänlaisessa riippuvuussuhteessa vain sen tähden, että on saanut apurahan joltakin yritykseltä. Sama koskee myös jäsen Repoa ja jäsen Vergiatia.
Meidän tulisi keskittyä varmistamaan, että oppilaitosten ja yritysten välisessä yhteistyössä otetaan huomioon erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset. Meidän on myös pidettävä huoli siitä, että pk-yritykset saavat paremman, vähemmän byrokraattisen kohtelun tutkimusohjelmissa. Se on tärkeää, ja se on mainittu myös tässä mietinnössä, hyvä jäsen Ehrenhauser. Jos olisitte lukenut sen, olisitte huomannut, että tässä on kyse jostain aivan uudesta.
Sen vuoksi tällä alalla tarvitaan nimenomaan korkeakoulujen ja pk-yritysten yhteistyön tiivistämistä. Yhteistyötä tarvitaan niin paikallisella, kansallisella kuin kansainväliselläkin tasolla. Jos yritykset ja korkeakoulut tekevät yhteistyötä keskenään, emme voi olettaa, että ne molemmat välttämättä oppivat toisiltaan, koska toinen kuitenkin kouluttaa niitä, jotka toinen saattaa jonakin päivänä palkata palvelukseensa. Tässä mielessä meidän tulisi varmistaa, että rahaa pääsee virtaamaan yrityksiltä korkeakouluille, koska julkisilla viranomaisilla on yhä vähemmän rahaa käytettävissään eikä niillä ole varaa lisätä näillä aloilla käytettävissä olevia resursseja.
Olen kiitollinen jokaiselle yrittäjälle ja pienelle, keskisuurelle ja suurelle yritykselle, joka lahjoittaa rahaa koulutukseen, koska sillä tavalla viime kädessä koulutetaan seuraavaa sukupolvea, joka vie taas omalta osaltaan talouskasvua eteenpäin. Meidän on tuettava korkeakouluja. Meidän on taattava tiiviimpi yhteistyö julkisten laitosten ja yksityisen sektorin välillä ja tarjottava mahdollisuus yksityisten innovaatiorahastojen perustamiseen. Mietintö on siis aivan oikeilla jäljillä.
Tietenkin tarvitaan myös kouluttajiksi sellaisia ihmisiä, jotka tietävät, mitä on yrittäjähenkisyys ja millaista on olla yritysjohtaja. Meidän on varmistettava, että opettajilla ja opiskelijoilla on oikeanlaiset työvälineet ja että yrityksiä kannustetaan osallistumaan aktiivisesti yrittäjyyttä käsittelevien opetusmateriaalien kehittämiseen.
Revon ja Ehrenhauserin kommentit eivät perustu tosiasioihin, ja vastustan mietinnön kutsumista tyhmäksi tai ikävystyttäväksi. Se on hyvä mietintö. Haluan kiittää Pál Schmittiä, joka toimii nyt Unkarin parlamentin puhemiehenä.
Mary Honeyball
(EN) Arvoisa puhemies, suurin osa meistä täällä on yhtä mieltä siitä, että meidän tulisi tukea korkeakouluja ja tukea nuoriamme. Vaikka olenkin sitä mieltä - niin kuin luullakseni useimmat meistä - että yliopistot ovat, ja niiden tulisi olla, itsenäisiä, ne kuitenkin elävät todellisessa maailmassa ja niiden on otettava huomioon, mitä yliopiston ulkopuolisessa maailmassa tapahtuu, sillä opiskelijat aina lopulta jättävät yliopiston taakseen ja siirtyvät työhön todelliseen maailmaan.
Siitä tässä mielestäni on kyse. Keskustelemme siitä, miten korkeakoulut pystyvät säilyttämään akateemisen tasonsa mutta samalla valmistamaan opiskelijoitaan työelämää varten. Siksi tämä vuoropuhelu - korkeakoulujen ja yrityssektorin välinen yhteydenpito - on niin tärkeää. Siksi olemme käyttäneet sen käsittelyyn niin paljon aikaa ja siksi esittelijä Schmitt käytti niin paljon aikaa mietinnön valmisteluun.
Tarvitaan todellista vuoropuhelua työnantajien ja työntekijöiden kesken kaikilla tasoilla. Olen samaa mieltä siitä, että pk-yritykset ovat tärkeitä, mutta minusta meidän tulisi olla yhteydessä myös suuryrityksiin ja julkisen sektorin ja hallinnon alan työnantajiin niin kansallisella, alueellisella kuin paikallisella tasolla, terveydenhuoltoalaan ja aivan kaikkiin työnantajiin, koska vain sillä tavoin varmistamme, että korkeakouluista valmistuneiden työttömyysaste saadaan alenemaan ja nuoret saavat mahdollisuuden.
Tähän liittyen on erittäin tärkeää, että korkeakoulujen valtionrahoitus säilytetään riittävällä tasolla, mikä on tällä hetkellä joissakin jäsenvaltioissa tietojeni mukaan hyvin kyseenalaista. Ellei rahaa saada ja ellei korkeakouluilla ole riittävää rahoitusta, ei ole myöskään monipuolisia kursseja, ei monipuolisia tieteenaloja, emmekä pysty tarjoamaan opiskelijoille sellaisia mahdollisuuksia kuin he ansaitsisivat.
Kehotankin kaikkia tukemaan tätä tärkeää mietintöä ja äänestämään sen puolesta, jotta pääsemme eteenpäin ja pystymme takaamaan valoisan tulevaisuuden korkeakouluille, opiskelijoille ja työnantajille.
Marek Henryk Migalski
(PL) Ensinnäkin haluan kiittää siitä, että esittämäni tarkistus sisällytettiin mukaan. Kyseessä on siis tarkistus, jossa kutsutaan Euroopan unionin ulkopuoliset maat osallistumaan komission jäsen Oettingerin mainitsemaan keskustelufoorumiin. Näin voisimme hyötyä amerikkalaisten yliopistojen kokemuksesta. Ne ovat mielestäni maailman parhaita yliopistoja, ja minusta olisi hyvä, jos meidän yliopistomme voisivat hyötyä niistä ja samalla jakaa omia kokemuksiaan muille, kuten entisen Neuvostoliiton maille.
Tärkeintä olisi kuitenkin korostaa, että tässä liikemaailman ja korkeakoulujen välisessä vuoropuhelussa on aina pidettävä mielessä, että yliopisto tai korkeakoulu on itsenäinen, autonominen laitos, jonka tavoitteena on etsiä totuutta - riippumatonta totuutta. Juuri siitä yliopistolaitos sai alkunsa Italiassa, Saksassa, Ranskassa ja Puolassa, ja mielestäni emme saa unohtaa, että tuon periaatteen tulisi ohjata yliopistojen toimintaa tänäkin päivänä. Yritysten kanssa tehtävä yhteistyö ei saisi estää niitä toteuttamasta ylevää tehtäväänsä tai rajoittaa sitä: totuuden - riippumattoman totuuden - etsintää.
Rui Tavares
(PT) Arvoisa puhemies, yliopistot ovat Euroopan selkäranka; ne ovat kenties paras luomuksemme. Eurooppa syntyi jo 1100-luvulla Bolognan, Coimbran, Oxfordin ja Sorbonnen yliopistoissa kauan ennen poliittista Eurooppaa. Liike-elämän ja liikkeenjohdon maailma sellaisena kuin me sen tunnemme, on vain 30 tai 40 vuotta vanha: se on peräisin sodanjälkeiseltä ajalta. Tämä on yksi niistä harvoista kerroista, kun vasemmistolainen jäsen esittää teille konservatiivisen kysymyksen, joten nauttikaa nyt siitä.
Haluammeko todella omistautua satoja vuosia vanhalle eurooppalaiselle perinteelle vai bisnesideologialle, joka on vain muutamia vuosikymmeniä vanha? Liike-elämälle omistautuminen sillä tavoin kuin olemme viime vuosikymmeninä tehneet, merkitsee väistämättä sitä, että uhraamme itsemme lyhyen aikavälin tavoitteille. Juuri siitä tässä on kyse. Koulutamme muovi-insinöörejä, jotka ovat kolmen vuoden päästä työttömiä ja kenties kouluttautuvat sitten rahoitusjohtajiksi, jollaisia ei enää tarvita neljän vuoden päästä. Minulla olisi kysyttävää Portugalilta ja Virolta:
Kumpaa te haluatte? Haluatteko, että lapsenne saavat koulutuksen, joka seuraa markkinoiden lyhytaikaisia vaatimuksia, vai haluatteko heidän saavan vankan ja mahdollisimman laajan koulutuksen, jollaista on aina tarjottu eurooppalaisissa yliopistoissa? Haluatteko, että koulutus takaa heille pääsyn työmarkkinoille juuri nyt vai parin seuraavan vuosikymmenen ja koko heidän elämänsä ajan? Jätän teidät miettimään sitä.
Jaroslav Paška
(SK) Ensinnäkin haluan onnitella kollegaamme, tämän mietinnön laatijaa hänen valinnastaan uuteen ja tärkeään tehtävään Unkarin parlamentin puhemiehenä. Haluan myös tässä yhteydessä ilmaista toiveeni siitä, että Pál Schmitt pystyisi viisaudellaan, laajalla poliittisella näkemyksellään ja rauhallisilla ja harkituilla puheillaan auttamaan Unkaria parantamaan pysyvästi suhteitaan naapureihinsa.
Sitten siirryn käsittelemään korkeakoulujen nykyaikaistamiseen tähtäävää uutta kumppanuutta. Mielestäni koko tekstin keskeisin väittämä on ilmaistu teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausuntoluonnoksen 2 kohdan alussa, jossa sanotaan, ja lainaan kyseistä kohtaa suoraan, "että komission yksilöimät haasteet eivät ole uusia ja että niitä ei toistaiseksi ole hoidettu menestyksekkäästi."
Yksinkertaisemmin sanottuna komissio on laatinut vision, jossa on toistettu ja julkituotu erilaisia haasteita mahdollisesti siinä toivossa, että sillä saavutettaisiin jotain uutta, mutta valitettavasti tällä alalla ei ole toistaiseksi saavutettu mitään merkittävää edistymistä. Arvoisa komission jäsen, ehkä sen vuoksi olisikin viisaampaa tehdä mahdollisimman pian perusteellinen analyysi niistä syistä, joiden vuoksi aiemmat toimet eivät ole tuottaneet toivottua tulosta, ja määritellä sen jälkeen käytännönläheisesti uudet ja aidosti tehokkaat toimet, joiden avulla olisi tarkoitus saada aikaan todellista, korkeatasoista yhteistyötä korkeakoulujen ja valmistusyritysten kesken.
Seán Kelly
(GA) Arvoisa puhemies, Pádraig Ó Conaire kirjoitti kerran kirjan nimeltä M'Asal Beag Dubh [Pieni musta aasini], jossa sanottiin, että aasi seisoi "selkä tuuleen ja käänsi samalla selkänsä elämälle ja elämä käänsi selkänsä hänelle".
(EN) Sama kuvaus voisi soveltua - kaikella kunnioituksella - myös entisiin yliopistojen professoreihin, jotka istuivat norsunluutorneissaan eivätkä piitanneet muusta maailmasta eikä maailma piitannut heistä. Mutta onneksi asiat ovat nyt toisin. Kaikki on tosiaan muuttunut perusteellisesti. Viime aikoina olen nähnyt siitä kolme hyvää esimerkkiä.
Ensinnäkin omassa kotikaupungissani Traleessa paikallinen teknologiainstituutti nimettiin ensi vuodeksi Euroopan yrittäjyysalueeksi tunnustuksena liike-elämän ja uusien yritysten perustamisen hyväksi tehdystä työstä.
Toiseksi keskusteluissani ja tapaamisissani University College Corkin uuden professorin ja johtajan kanssa olen havainnut, että kyseinen yliopisto on todella sitoutunut yhteistyöhön liike-elämän kanssa ja päinvastoin.
Kaikkein rohkaisevinta oli se, kun olimme vierailulla Santiagossa muutama viikko sitten, paikallinen yliopisto oli kehittänyt upean mallin yritysten kanssa tehtävää yhteistyötä varten ja jopa perustanut oman pankin, jolla pyritään tukemaan aloittelevia yrityksiä, jotka eivät usein saa toimintansa käytiin saattamiseen tarvittavaa rahoitusta.
Me voimme Euroopan unionissa tehdä paljon uusien yritysten kannustamiseksi. Voimme luoda kehitysmahdollisuuksia sekä koordinoida tutkimusta, joka synnyttää tietoon perustuvaa taloutta ja sellaisia älykkäitä työpaikkoja, joista täällä puhumme.
Nessa Childers
(EN) Arvoisa puhemies, yliopistoihmiset ovat luonnostaan kovia väittelemään, joten entisenä yliopiston lehtorina ja kurssien vetäjänä olen seurannut suurella mielenkiinnolla Irlannissa yliopistoväen kesken käytyä erittäin julkista keskustelua Irlannin yliopistojen tulevasta suunnasta.
Se mistä yliopistoväki on yhtä mieltä, on se, että yliopistot ovat edelleen yksi Euroopan suurimmista keksinnöistä ja että niiden menestyminen jatkossakin on Euroopan unionin tulevan sosiaalisen, poliittisen ja taloudellisen menestymisen ehdoton edellytys.
Taloudellista menestystä ei kuitenkaan pidä sekoittaa sosiaaliseen kehitykseen niin yhteiskunnassa kuin yliopistossakaan. Olemme siis tulleet tähän risteyskohtaan korkea-asteen koulutuksessa: perinteinen opiskelijakeskeinen lähestymistapa vie yhteen suuntaan ja nykyaikaisen yritysvetoisen talouselämän vaatimukset toiseen suuntaan, ja näiden kahden ääripään välillä on suunnistettava harkiten.
Voiton tavoittelu ja moderni kehitys ovat olennainen osa tämän päivän korkeakoulujen toimintaa, mutta monissa tiedekunnissa, joilla ei ole suoraa yhteyttä liike-elämään ja voiton tavoitteluun keskittyviin ammatteihin - tarkoitan erityisesti taideaineita ja humanistisia aineita - taloudellisen ja älyllisen menestyksen välisen tasapainon säilyttämiseksi on tärkeää, että nykyaikaiset yliopistot säilyttävät jonkinlaisen henkisen yhteyden taloudellisesti naiivimpaan menneisyyteensä.
Elena Băsescu
(RO) Opetusohjelmissa painotetaan valitettavasti liikaa teoriaa, mistä seuraa opiskelijoille ongelmia heidän siirtyessään työmarkkinoille. Koulutuksessa olisi painotettava entistä enemmän käytännön näkökulmaa ja taloudellisessa ympäristössä kohdattavien todellisten ongelmien ratkaisemista. Siksi korkeakoulujen ja liike-elämän välisiä yhteyksiä olisi mielestäni vahvistettava.
Lisäksi korkeakoulujen on suhtauduttava avoimemmin liike-elämään, niin että ne pystyvät paremmin sopeuttamaan koulutustarjontaansa työmarkkinoiden vaatimuksiin. Näin opiskelijat pystyvät hankkimaan itselleen sopivan pätevyyden ja kehittämään työnantajien vaatimia taitoja. Useat jäsenvaltiot, kuten Ranska, Saksa, Italia, Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja, ovat jo useiden vuosien ajan kehittäneet korkeakoulujen ja liike-elämän välisiä kumppanuuksia.
Romaniassa käynnistettiin viime vuonna Euroopan unionin rahoituksella hanke, jossa on mukana 20 tiedekuntaa, jotka saivat toteutettavakseen uuden, työmarkkinoiden nykyvaatimusten mukaan suunnitellun opetusohjelman. Yksi hankkeen suurimmista eduista on, että se vähentää työttömyyttä parantamalla koulutustarjonnan laatua ja pienentää niiden korkeakoulututkinnon suorittaneiden määrää, joilla on työmarkkinoiden tarpeisiin sopimaton tutkinto.
Näiden kumppanuuksien ei tulisi rajoittua vain yksittäisiin jäsenvaltioihin. Nykytilanteessa kannatan Erasmus-ohjelmien edistämistä ja laajentamista koskemaan nuoria yrittäjiä ja harjoittelijoita.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Haluan aloittaa onnittelemalla Pál Schmittiä johdonmukaisesta ja merkityksellisestä mietinnöstä, joka käsittelee korkeakoulutuksen tämänhetkistä tilannetta. Meillä on iso ongelma, nimittäin se, että tällä hetkellä meiltä valmistuu jokaisessa Euroopan unionin 27 jäsenvaltiossa työttömiä eikä sellaisia nuoria, joilla olisi täydet valmiudet työmarkkinoille. Nuorten koulussa oppimien asioiden ja työnantajien vaatimusten välillä on valtava kuilu. Käynnissä oleva talous- ja rahoituskriisi vielä pahentaa ongelmaa entisestään, koska myös työmarkkinat ovat kriisissä.
Euroopan unioni on ollut mukana maailmanlaajuisilla markkinoilla vuosikausia erityisesti tietoon ja innovaatioihin perustuvan taloutensa ansiosta. Jos me todella haluamme taloutemme perustuvan tietoon ja innovaatioihin, meidän on päästävä keskusteluvaiheesta eteenpäin ja tuettava entistä enemmän investointeja ja julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä sekä kannustettava korkeakoulujen ja yritysten välisiä kumppanuuksia, jotta korkeakouluissa tieteellisen tutkimuksen tuloksena tehtyjä keksintöjä voidaan hyödyntää reaalitaloudessa.
Minäkin olin Seán Kellyn kanssa Santiago de Compostelassa, jossa vierailimme paikallisessa korkeakoulussa. Voin kertoa, että näimme siellä opiskelijoiden perustamille uusille pienyrityksille tarkoitetun erittäin selkeän rahoitusmallin, jossa korkeakoulu antaa opiskelijoille lainaa ilman takuita. Opiskelijoiden korkeakoulussa kehittämät onnistuneet tuotteet pääsevät välittömästi käyttöön paikallistaloudessa. Tämä on malli, jota meidän olisi syytä jäljitellä kaikkialla EU:ssa.
Piotr Borys
(PL) Tämä mietintö liittyy Eurooppa 2020 -strategian tärkeisiin tavoitteisiin. Muistuttaisin teille, että korkeasti koulutettujen määrä on kymmenen vuoden aikana lisääntynyt 10 prosentilla - 30:stä 40 prosenttiin - ja jäsenvaltioiden tutkimukseen ja kehittämiseen käyttämän rahamäärän on määrä kasvaa 3 prosenttiin. Tästä rahasta hyötyvät ensisijaisesti juuri korkeakoulut, ja ne tekevät suurimman osan tutkimuksesta. Meidän olisi sen vuoksi tutkittava perusteellisesti muualla maailmassa onnistuneimmiksi osoittautuneita järjestelmiä. Tarkoitan yritysten ja korkeakoulujen väliseen kumppanuuteen liittyvää Amerikan mallia ja sitä, miten tieteellisen tutkimuksen tulokset sovitetaan markkinoille, niin etteivät upeat tieteelliset saavutukset jää hyllylle makaamaan vaan päätyvät käyttöön, eli yritysten kaupattavaksi.
Toiseksi tarvitaan tehokasta apurahajärjestelmää ja yritysten houkuttelemista mukaan järjestelmään. Tohtoriohjelmia olisi tuettava voimakkaasti käyttäen apuna esimerkiksi Euroopan sosiaalirahastoa ja jo olemassa olevia ohjelmia, kuten Marie Curie -ohjelmaa. Miten voitaisiin saada aikaan selkeitä yksityisen ja julkisen sektorin yhteistyöohjelmia, jotka toimisivat osana teknologiapuistoja ja yrityshautomoja? Miten voisimme tehdä yhteistyötä pienten ja keskisuurten yritysten kanssa ja miten myös opiskelijat voisivat olla yhteistyössä pk-yritysten kanssa? Kaikki nämä asiat ovat hyvin tärkeitä. Minusta on tärkeää, etteivät investoinnit rajoitu pelkästään teknologian alaan, vaikka se onkin tärkeä ala. Taideaineet ja humanistiset aineet tarvitsevat myös oman järjestelmänsä julkisten elinten ja yritysten kanssa tehtävää yhteistyötä varten.
Vielä yksi huomio: Kiinassa on tällä hetkellä yhtä paljon opiskelijoita kuin koko Euroopan unionissa yhteensä. Sen vuoksi meidän on puhuttava yhdessä yhteisten tavoitteidemme saavuttamisesta, ja minusta yritysten ottaminen mukaan keskusteluun olisi tehokas keino päihittää muu maailma kilpailussa.
Teresa Riera Madurell
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta haluaa myös ilmaista tukensa EU:n korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun foorumin työlle.
Meidän mielestämme se on hyvä väline niin tärkeiden suhteiden kuin julkisen ja yksityisen sektorin välisten suhteiden vahvistamiseen.
Olemme vakuuttuneita siitä, että näin talouskriisin aikana, kun nuorilla on entistä suurempia vaikeuksia löytää työtä ja yrityksiin kohdistuu entistä kovempia kilpailupaineita, tällainen yhteistyö tuo taloudellista ja sosiaalista lisäarvoa, minkä vuoksi se ansaitsee vieläkin suuremman painoarvon.
Vuoropuhelun ja yhteistyön on toimittava molempiin suuntiin, sekä tarjonnasta että kysynnästä käsin, ja sen on ulotuttava myös kansalliselle ja alueelliselle tasolle, jotta pystytään löytämään parhaat käytännöt, parhaat toimintatavat ja parhaat välineet.
Olemme samaa mieltä siitä, että henkilöstön liikkuvuuden edistäminen tutkimuskeskusten ja yritysten välillä, yksityisen sektorin T&K-investointien lisääminen ja sen varmistaminen, että korkeakoulut pystyvät tuottamaan työmarkkinoille pätevää henkilöstöä, ovat kaikki välttämättömiä toimia.
Euroopan unioni toteuttaa jo nyt tärkeitä tämänsuuntaisia toimia, kuten tukee teknologia-alustojen kehittämistä, yhteisiä teknologia-aloitteita sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyömalleja ja Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituuttia. Nämä ovat kaikki äärimmäisen mielenkiintoisia ja oikeansuuntaisia aloitteita, ja sellaisia meidän on tuettava jatkossakin.
Arvoisa puhemies, lopuksi teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta haluaa onnitella esittelijää hänen työstään ja nimityksestään uuteen tehtävään.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Komission perustama korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun foorumi vahvistaa korkeakoulujen ja yritysten välistä yhteistyötä siten, että korkeakouluja voidaan auttaa panemaan alulle kumppanuuksia tieteellistä ja teknologista tietämystään hyödyntäen. Se on hyvä ajatus, mikäli haluamme tehdä Euroopan taloudesta dynaamisen ja aidosti kilpailukykyisen. Haluaisin kuitenkin huomauttaa useista puutteista komission ehdotuksessa.
Osa suosituksista on liian yleisiä ja jättää liikaa tulkinnanvaraa, kuten termi "korkeakoulu", jolla viitataan kaikkiin korkea-asteen oppilaitoksiin niiden statuksesta riippumatta. Työmarkkinoilla vaadittavan pätevyyden puutteiden määrittelyyn ei ole olemassa minkäänlaisia tutkimusmenetelmiä. Ehdotuksessa ei myöskään ole mainittu minkäänlaista koulutusjärjestelmää, jonka avulla kyseisiä puutteita voitaisiin vähentää. Elinikäisen oppimisen ohjelman osalta ehdotuksessa ei oteta lainkaan huomioon vailla korkeakoulututkintoa olevien ihmisten tilannetta.
Yhteenvetona voidaan todeta, että nyt valittu korkeakoulujen ja yritysten välisen yhteistyön vahvistamiseen perustuva toimintatapa näyttää kyllä vastaavan markkinoiden tämänhetkisiin tarpeisiin. Tärkein rooli jää kuitenkin jäsenvaltioille, joiden on varmistettava ehdotusten tehokas täytäntöönpano, mikäli haluamme saavuttaa asetetut tavoitteet.
(Suosionosoituksia)
Lara Comi
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Lissabonin strategian ensimmäisen tarkistuksen myötä Euroopan unioni katsoo jo eteenpäin seuraavien kymmenen vuoden päähän. Eurooppa 2020 -strategian painopisteistä nousee erityisesti esiin osaamistalouteen ja innovaatioihin perustuva älykäs kasvu.
Yksi keskeinen askel tähän suuntaan on toisen ja kolmannen asteen koulutuksen järjestelmien integroiminen työmarkkinoihin. Se edellyttää huomion kiinnittämistä uudelleen työelämään ja samalla henkilökohtaisten taitojen oppimiseen tai niin kutsuttuun osaamiskolmioon.
Eurooppa voi siis varmistaa asemansa varteenotettavana toimijana kansainvälisellä areenalla, jos se toimii tieteen ja innovaatioiden alalla entistä yhtenäisemmin ja sitouttaa mukaan kaikki ne, joilla on mahdollisuus vaikuttaa kasvuun ja kehitykseen. Tähän liittyen korkeakoulujen tehokkuus- ja laatunormien määrittelyyn ja mittaamiseen kehitetyt arviointijärjestelmät ovat enemmän kuin paikallaan. Nyt on siis aika edetä kohti Euroopan yhdentymisen uutta ulottuvuutta, jota on viidenneksi vapaudeksikin kutsuttu, eli osaamisen ja lahjakkuuden vapaata liikkuvuutta.
Tätä varten tarvitaan EU:n ehdotus, jolla yksinkertaistetaan nuorten tutkijoiden työtä luomalla kiinteitä yhteyksiä yrityksiin, jotka puolestaan saavat kehitystarpeensa täytettyä. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi meidän on panostettava entistä enemmän Erasmuksen kaltaisiin ohjelmiin. Näin kannustetaan opiskelijoita opiskeluun ulkomailla ja taataan opintosuoritusten vastavuoroinen tunnustaminen.
Corina Creţu
(RO) Aikana, jolloin tarvitaan uusia keinoja talouskasvun elvyttämiseen, minusta meidän on tärkeää parantaa pk-yritysten mahdollisuuksia hyödyntää tutkimus- ja kehitystyötä. Monet näistä yrityksistä kärsivät rahoituksen saamisen vaikeudesta, mikä tarkoittaa, etteivät ne pysty suunnittelemaan ja kehittämään uusia tuotteita tai uudistamaan olemassa olevia tuotteitaan, mikä heikentää niiden kilpailukykyä.
Olisi toivottavaa, että etenkin julkista rahoitusta saavat korkeakoulut olisivat vastaanottavaisempia pk-yritysten tarpeille. Byrokratian vähentäminen ja julkisen rahoituksen lisääminen sellaisille tutkimus- ja kehitysohjelmille, joista voisi syntyä teknologiaa tai tuotteita pk-yritysten hyödynnettäväksi, voisi parantaa näiden ohjelmien mahdollisuutta saada rahoitusta rakennerahastoista.
Korkeakoulut voisivat myös osallistua pk-yritysten henkilöstön kouluttamiseen osana elinikäistä oppimista. Yritysten ja innovaatiokeskusten eurooppalaisen verkoston käynnistäminen on rohkaiseva toimenpide.
Minäkin haluan onnitella esittelijää.
Elena Oana Antonescu
(RO) Meidän on mietittävä, mihin suuntaan haluamme koulutus- ja tutkimusjärjestelmiemme kehittyvän. Tietoyhteiskunnasta puhutaan paljon, mutta minusta tuntuu, että siitä on saattanut tulla pelkkä iskulause, joka uppoaa hyvin mediaan. Tässä yhteydessä on mielestäni keskusteltu liian vähän taidoista ja liikaa tiedon keräämisestä.
Jos kyselee hiukan opiskelijoilta, saa kuulla, että esseen kirjoittaminen tarkoittaa käytännössä sitä, että opettajan vaatima sivumäärä täytetään muutamilla latteuksilla. Jotkut päätyvät mukaan talouselämään, jossa menestys ei olekaan enää taattu samalla reseptillä. Liike-elämä ei kuitenkaan ole ainoa, joka on myllerryksen kourissa talous- ja rahoituskriisin seurauksena. Sama koskee myös korkeakouluja, joiden on toteutettava tiettyjä muutoksia pystyäkseen sopeutumaan jatkuvassa muutostilassa olevaan ympäristöön, joka edellyttää paitsi tietojen, myös taitojen omaksumista.
Iosif Matula
(RO) Haluan onnitella Pál Schmittiä kahdesta syystä: hänen uudesta tehtävästään sekä hyvin jäsennellystä, kattavasta mietinnöstä, joka tehostaa varmasti liike-elämän ja akateemisen maailman välisiä suhteita Euroopassa.
Aikana, jolloin kaikissa hyväksymissämme strategioissa korostetaan, että tulevaisuudessa tarvitaan hyvin koulutettuja kansalaisia, joilla on työmarkkinoiden vaatimuksia vastaavat taidot, minusta erityisen tervetulleita olisivat sellaiset toimenpiteet, joilla parannetaan näiden kahden keskinäistä yhteyttä.
Mielestäni nyt tarvitaan koko EU:ssa asenteen muutosta. Korkeakoulujen opetussuunnitelmia olisi mukautettava Pohjois-Amerikan mallin mukaisesti liiketoimintaympäristöön käynnistämällä ja rahoittamalla erityiskursseja. Näin opiskelijat pääsisivät tutustumaan yrittäjyyden koviin vaatimuksiin, ja se tekisi myös eurooppalaisesta korkeakoulutuksesta maailmanlaajuisesti houkuttelevampaa. Käytännön vaikutuksena pitäisi olla se, että yhteiskunta saisi korkeakoulujen ja yritysten välisestä yhteistyöstä lisäarvoa ja se tuottaisi tietoa ja tuloksia, jotka puolestaan synnyttäisivät talouskasvua ja sitä kautta parantaisivat kansalaistemme elämänlaatua.
Martin Ehrenhauser
(DE) Arvoisa puhemies, kiitos, että annoitte minulle jälleen lyhyen puheenvuoron. Vaikuttaisi siltä, että kollegani eivät tunne ammatillisen ja yleissivistävän koulutuksen eroa. Tällaisena aikana, kun teknologia on viemässä meiltä suurimman osan työstä, on yhä tärkeämpää, että korkeakoulut kouluttavat kansalaisista kypsiä ja analyyttisiä ihmisiä Juuri sitä nyt tarvitaan. Tarvitaan ihmisiä, jotka kykenevät esittämään syvällisiä kysymyksiä yhteiskunnallisista prosesseista.
Liike-elämähän ei aseta itselleen sellaista tavoitetta. Liike-elämä haluaa ammatillista koulutusta, ja sillä on siihen täysi oikeus. Se on kuitenkin vain yhden yhteiskuntamme osajärjestelmän vaatimus eikä edusta koko yhteiskunnan tarpeita.
Vielä yksi lyhyt huomio: meillä tarvitaan tieteellistä luovuutta ja tieteellistä uteliaisuutta. En hyväksy näkemystä, enkä todellakaan usko siihen, että liike-elämä pystyisi ostamaan niin kipeästi kaipaamaamme uteliaisuutta ja luovuutta taloudellisella panoksellaan. Ei!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Korkeakoulujen päätehtäviä ovat tutkimus, tieteellinen edistys ja opiskelijoiden kouluttaminen. Lissabonin strategian ensisijaisia tavoitteita ovat lyhyesti sanottuna tietoon perustuva talous, innovaatiot ja tieteellinen tutkimus. Vaikka emme pidä strategian tuloksia tyydyttävinä, sen tavoitteet ovat kuitenkin edelleen oleellisia.
Millä tavoin nämä periaatteet ja tavoitteet sitten voitaisiin toteuttaa? Ensinnäkin korkeakoulujen, talouselämän ja yksittäisten yritysten välisellä yhteistyöllä ja sillä, että yritykset tarjoaisivat rahoitusta tieteelliseen tutkimukseen sekä työkokemusta. Toiseksi eri maiden korkeakoulujen välisellä opiskelija- ja tutkijavaihdolla sekä lisäämällä heidän tukemiseensa käytettävissä olevia varoja. Kolmanneksi sillä, että yritykset alkaisivat rahoittaa opiskelijoiden työharjoitteluja ja tilaamaansa tieteellistä tutkimusta. Neljänneksi henkilöstön liikkuvuus on tärkeää, jotta koulutetuista ihmisistä saadaan täysi hyöty. Viidenneksi kehittämällä talouden alan tutkimus- ja kehityskeskuksia.
Lopuksi sanoisin, että paras sijoitus on sijoittaminen nuoren sukupolven koulutukseen, ja tarkoitan elinikäiseen oppimiseen.
Petru Constantin Luhan
(RO) Olen osittain samaa mieltä esittelijän kanssa. EU 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitsemme tietoa ja innovaatioita. Emme puhu tiedon ostamisesta, vaan sijoittamisesta koulutusjärjestelmään, joka on mukautettu vastaamaan markkinoiden vaatimuksia.
Tällä hetkellä Euroopan unionin korkeakoulut tarjoavat tutkijoille ja opiskelijoille vähemmän houkuttelevia olosuhteita kuin yhdysvaltalaiset korkeakoulut. Yksi tärkeimmistä syistä siihen on rahan puute. Kuten myös Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso korosti, eurooppalaiset kilpailevat toisiaan vastaan parhaiden jalkapalloilijoiden houkuttelemisessa. Tutkijat menetetään kuitenkin amerikkalaisille.
Siksi on aivan ehdottomasti tarpeen panna eurooppalaisia korkeakouluja uuteen uskoon, niin että ne pystyvät ottamaan ratkaisevan roolin yhteiskunnassa ja tietoon ja innovaatioihin perustuvassa taloudessa. Yksi keino lepyttää tyytymättömiä työnantajia, joiden mielestä korkeakoulutuksessa ei oteta huomioon työmarkkinoiden vaatimuksia eikä se valmista opiskelijoita kohtaamaan nykyistä toimintaympäristöä, on tarjota opiskelijoille korkeakoulujen opinto-ohjelmien puitteissa mahdollisuuksia työharjoitteluun pk-yrityksissä.
Günther Oettinger
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitos vilkkaasta keskustelusta ja monista ehdotuksistanne ja ajatuksistanne. Uskoakseni parlamentti on laajasti yksimielinen siitä, että korkeakoulujen ja työelämän ja yritysten välinen vuoropuhelu on ollut hyödyllistä kaikille osapuolille, niin korkeakouluille itselleen, tutkijoille, opettajille, opiskelijoille, yrityksille ja koko yhteiskunnalle.
Mielestäni kyse ei ole siitä, pitäisikö vuoropuhelua ja yhteistyötä kehittää, vaan miten sitä pitäisi kehittää. Kyse on tietämyksen siirtämisestä, vuoropuhelusta ja tietojen vaihdosta koulutuksen ja elinikäisen oppimisen aikana. Kyse on yhteistyöstä perustutkimuksessa ja käytännönläheisemmän lähestymistavan tukemisesta teoreettisen rinnalla: siitä, että opintojen aikana tutustutaan myös valmistusteollisuuteen ja lisäarvon luomiseen yritystoiminnassa. Yritykset eivät tässä syrjäytä mitään, vaan täydentävät, ja oleellista on, että tutkimus säilyy edelleen yhtä vapaana kuin opetuskin. Tiedeyhteisö tekee tässä suhteessa omat päätöksensä; poliitikot eivät pakota sitä mihinkään.
Nyt tarvitaan ratkaisua, joka hyödyttää kaikkia osapuolia, eli jossa toisaalta tiedemaailma ja oppilaitokset ja toisaalta tutkimus ja liike-elämä sanovat "kyllä" tälle kumppanuudelle. Tutkimuksen ja opetuksen vapaus ei tarkoita ajelehtimista tyhjiössä, vaan mukanaoloa yhteiskunnassa ja työelämässä.
Siitä syystä tämä mietintö on mielestäni hyvä tilannekatsaus, ja siinä tehdään selväksi, mihin suuntaan meidän tulisi edetä korkeakoulujemme vahvistamiseksi ja eurooppalaisen liike-elämän ja teknologian kilpailukyvyn parantamiseksi. Foorumimme avulla haluamme antaa oman pienen panoksemme, tarjota keskusteluareenan ja pohtia, miten foorumimme toimia voitaisiin täydentää. Mietintö tarjoaa siihen hyvän perustan ja on hyvä tietolähde, ja siitä olen erittäin kiitollinen.
Marco Scurria
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan vielä kerran kiittää komissiota tiedonannosta, jonka olemme suurelta osin hyväksyneet.
Haluaisin vain sanoa vielä muutaman sanan kenties kriittisimmästä näkökohdasta, joka on tullut esiin tässä keskustelussa. Joku puhuja nimittäin korosti korkeakoulujen itsenäisyyden, tutkimuksen vapauden ja julkisen rahoituksen säilyttämisen tärkeyttä. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, ja siksi en ymmärrä näitä kriittisiä kommentteja, koska tarvitsee vain lukea mietintö, jossa heti alkupuolella todetaan selvin sanoin ja korostetaan, että korkeakoulujen tiedollista ja taloudellista riippumattomuutta yrityksiin nähden on suojeltava ja ettei korkeakoulujen ja yrityksien pidä olla riippuvaisia toisistaan.
Siinä myös tähdennetään, että korkeakoulujen on kaikissa olosuhteissa kyettävä päättämään itse opetussuunnitelmistaan ja hallintorakenteistaan. Tämän pitäisi hälventää kaikki asiaan liittyvät ongelmat ja epäilykset, minkä vuoksi en ymmärrä, mitä nämä ongelmat voisivat olla, ellei sitten kyse ole vanhakantaisesta ideologisesta hyväksikäytöstä.
Meidän tulisi todella pohtia tätä, sillä mietinnössä määritellään ne edellytykset, joita nuorten ja opiskelijoiden tilanteen parantamiseen vaaditaan. Kukaan ei varmaankaan halua jättää satoja tuhansia nuoria kuka ties minkälaisten liiketaloudellisten tarkoitusperien armoille, vaan päinvastoin kaikki haluavat vain, että heillä on mahdollisuus opiskella ja tehdä työtä siinä yhteiskunnassa, joka heitä odottaa.
Puhemies
(ES) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 20. toukokuuta kello 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Liam Aylward  
Arvoisa puhemies, eurooppalaiset korkeakoulututkinnon suorittaneet tarvitsevat kokemusta ja korkealaatuisia taitoja pystyäkseen tarttumaan hyviin työmahdollisuuksiin, olemaan kilpailukykyisiä maailmanmarkkinoilla ja lisäämään yrittäjyyttä Euroopassa. Tutkimus ja koulutus ovat tärkeitä luotaessa tietoon perustuvaa yhteiskuntaa, vuoropuhelua ja sen synnyttämää suhdetta yritysten kanssa.
Vaikka jäsenvaltiot ovat vastuussa koulutuksen järjestämisestä, on rajat ylittävien yhteyksien luomisesta ja eurooppalaisen liike-elämän ja eurooppalaisten korkeakoulujen välisen yhteistyön tiivistämisestä monenlaisia merkittäviä hyötyjä. Tuen painokkaasti esittelijän pyrkimyksiä saada korkeakouluja ja yrityksiä sitoutettua vuoropuheluun ja yhteistyöhön, ja olen samaa mieltä siitä, että vuoropuhelua ei pitäisi käydä ainoastaan tiede- ja teknologia-aloilla, vaan vuoropuhelun olisi katettava kaikki koulutusalat.
Eurooppalaisilla korkeakoulututkinnon suorittaneilla tulisi olla vankat, työmarkkinoille soveltuvat taidot sekä mahdollisuus päästä vaivatta mukaan sellaisiin tärkeisiin ohjelmiin kuin Erasmus nuorille yrittäjille ja oppisopimusoppilaille. Koulutuksen rakennetta olisi uudistettava siten, että siinä otetaan huomioon työvoiman ja tietoon perustuvan talouden tarpeet.
Vilija Blinkevičiūt 
Viime kuukausina kotimaassani Liettuassa on tutkittu mahdollisuutta mukauttaa korkeakouluja työmarkkinoiden uusiin tarpeisiin ja luoda korkeakoulututkinnon suorittaneille mahdollisuuksia löytää työtä heti valmistumisensa jälkeen. Surullista kyllä, tutkimus osoitti, että monet korkeakoulut valmistavat asiantuntijoita, joista on jo ylitarjontaa markkinoilla. Toisin sanoen korkeakoulut eivät aina ota markkinoiden tarpeita huomioon, ja pahimmin tästä kärsivät nuoret, jotka ovat juuri päättäneet opintonsa. Siksi olen täysin samaa mieltä aloitteesta, jonka tavoitteena on erityisen strategian tai järjestelmän luominen tulevaisuutta varten, niin että sen kautta voisimme panostaa ja sitoutua korkeakoulujen ja yritysten välisten yhteyksien vahvistamiseen niin paikallisella, alueellisella, kansallisella kuin kansainväliselläkin tasolla. Haluaisin kiinnittää erityistä huomiota siihen, että työpaikkojen puute ja vaikeat työolosuhteet vaikuttavat jokaisen yksilön elämään, ja nuoret ovat tässä tilanteessa erityisen haavoittuvaisia. Haluaisin myös korostaa, että dynaamisten markkinoiden, nopeasti muuttuvan työympäristön ja uuden teknologian kiihtyvän kehityksen vuoksi korkeakoulujen on myös sopeuduttava muutoksiin parantamalla ja uudistamalla opetusohjelmaansa; sillä tavoin voidaan taata koulutuksen korkea taso ja ratkaista korkeakoulutettujen työllisyysongelmat. Korkeakoulujen panos ei yksin riitä, vaan myös yritysten ja hallituksen on osallistuttava prosessiin.
Adam Gierek  
Tiedeyhteisön ja liike-elämän välisessä Euroopan korkeakoulujen nykyaikaistamiseen tähtäävässä vuoropuhelussa tulisi ottaa huomioon myös korkeakoulujen tämänhetkinen, Bolognan prosessin mukainen tilanne. Lisäksi olisi otettava huomioon innovaatioihin liittyvät taloudelliset haasteet.
Bolognan prosessi antaa mahdollisuuden huomattavaan joustavuuteen asiantuntijoiden kouluttamisessa. Alemman tutkinnon tasolla opiskelijat valmistautuvat tulevaan ammattiinsa käytännönläheisesti. Maisteritasolla hankitaan joustavasti monitieteellistä tietämystä taloudesta kehittyvässä maailmassa ja tohtoriopinnoissa luodaan innovatiivisia ratkaisuja. Perinteiseen tapaan opiskelijoitaan kouluttavat korkeakoulut tuottavat markkinoille asiantuntijoita, joille ei ole käyttöä innovatiivisessa taloudessa. Siksi opinto-ohjelmia olisi korjattava jatkuvasti talouden eri alojen tarpeiden mukaisiksi. Korkeakoulujen työn tuomista lähemmäs teollisuuden tarpeita voidaan helpottaa yritystoimintaa ja teollis- ja tekijänoikeuksia käsittelevien luentojen avulla. Olisi hyvä, jos perus- ja jatko-opintoihin kuuluvien tutkielmien ja väitöskirjojen aiheet liittyisivät talouden vaatimuksiin tai vastaisivat suoraan talouselämän tarpeisiin. Se on paras syy vuoropuheluun näiden kahden yhteisön - tiedemaailman ja liike-elämän - välillä. Menestyvien innovaatioiden syntymistä voisi edistää vielä se, jos tutkielmien käytännön osuus toteutettaisiin suoraan paikan päällä siellä, missä tuloksia on myöhemmin tarkoitus hyödyntää.
Yksi tärkeä osa korkeakoulujen ja talouselämän välistä yhteistyötä ovat opiskelijoiden työharjoittelut, joita ei nykyään kovin mielellään järjestetä niistä aiheutuvien kustannusten vuoksi. Lisäksi korkeakoulujen tulisi tarjota teollisuudessa toimiville ihmisille mahdollisuuksia jatko-opintoihin, joissa käsiteltäisiin tieteen ja teknologian viimeisimpiä saavutuksia.
Tiziano Motti  
Olemme kyllästyneitä kuulemaan nuorten eurooppalaisten valittavan, että heidät olisi palkattu, jos heillä olisi työkokemusta, mutta nyt kukaan ei anna mahdollisuutta hankkia sitä. Käynnissä oleva talouskriisi on koetellut nuoria erityisen rankasti, ja heillä oli vaikeuksia työmarkkinoille pääsyssä ja kestävän tulevaisuuden rakentamisessa itselleen jo ennen kriisiäkin. Alle 25-vuotiaiden työttömyys EU:ssa on noussut 21,4 prosenttiin, eli kaksinkertaiseksi koko väestön keskiarvoon nähden. Tiedot eivät ole rohkaisevia: työttömyysaste näyttää kasvavan koko ajan, ja olemme huolissamme siitä, että 30 ikävuoteen mennessä erinomaisen koulutuksen saaneet nuoret eivät ole vielä päässeet nauttimaan taloudellisesta itsenäisyydestä, jota he tarvitsisivat perheen perustamiseen, itsenäisyyteen, tulevaisuutensa rakentamiseen ja siihen, että he pystyisivät osoittamaan oman arvonsa ja kasvamaan ihmisinä. Haluamme Euroopan unionin, joka perustuu yksilön keskeiseen rooliin. Nuortemme pitää pystyä luottamaan vahvaan ja jatkuvaan yhteyteen saamansa korkeakoulutuksen ja sellaisten työnmarkkinoiden välillä, jotka pystyvät tarjoamaan heille työmahdollisuuksia, joissa he voivat hyödyntää oppimaansa. Vaadimme korkeakoulujen ja yritysten välistä koordinointia, nuorille tarkoitettujen eurooppalaisten ohjelmien tarkistamista sekä apurahoja ja kannustimia, joiden turvin yritykset voisivat palkata nuoria. Vaadimme myös suurempaa panostusta tietoteknologiaan. Tavoitteena olisi, että nuorten tukeminen voitaisiin ottaa huomioon kaikessa poliittisessa päätöksenteossa ja keskustelussa.
Siiri Oviir  
EU asetti tavoitteekseen tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Nopeasti muuttuva taloustilanne, tietoon perustuva talous ja koko ajan kiihtyvä teknologinen kehitys ovat asioita, joihin eurooppalaisen korkeakoulutuksen ja tieteellisen toiminnan on pystyttävä sopeutumaan. Samaan aikaan Eurooppaa koetteleva talouskriisi on vaikuttanut Euroopan kilpailukykyyn ja mullistanut talous- ja rahoitusmarkkinoita, vienyt konkurssiin kokonaisia teollisuudenaloja sekä aiheuttanut runsaasti työpaikkojen menetyksiä. Kaikki tämä vaikeuttaa EU:n asettamien tavoitteiden saavuttamista. Nykytilanteessa on mielestäni tärkeää lisätä korkeakoulujen ja yrittäjien välistä vuoropuhelua, koska parantunut yhteistyö lisää mahdollisuuksia molemminpuolisiin hyötyihin. Myöhemmin se voisi, paitsi piristää talouskasvua, olla hyödyksi myös laajemmin sosiaalisessa mielessä ja tukea toimintaan perustuvan yhteiskunnan jatkuvaa kehittämistä. Mielestäni jäsenvaltioiden tulisi myös keskittyä huomattavasti enemmän kannustamaan ihmisiä sopeutumaan jatkuvasti työmarkkinoiden muutoksiin edistämällä elinikäistä oppimista, koska erityisesti nykyisen talouslaman aikana tällainen sopeutumiskyky on Euroopan unionille ensiarvoisen tärkeää. Euroopan kilpailukyvyn lisääminen, talouskasvu ja työllisyyden edistäminen vaatii välttämättä lisäkoulutusta ja uudelleenkoulutusta kaikissa elämän vaiheissa. Myös EU:ssa tapahtumassa olevat väestölliset muutokset huomioon ottaen jäsenvaltioiden tulisi mielestäni tulevina vuosina lisätä sijoittamista ihmisiin ja asettaa etusijalle EU:n tärkein resurssi - sen ihmiset.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid  
Korkeakoulujen ja yritysten kumppanuudet ovat, niin kuin Pál Schmittin erinomaisessa mietinnössä korostettiin, yksi koulutusmallimme menestyksen tärkeimmistä osatekijöistä. Vaikka Bolognan prosessin ja Leonardo-ohjelman kaltaisten työharjoitteluohjelmien tuloksena on saavutettu huomattavaa edistystä, paljon on vielä tehtävää. Liian monet korkeakoulut ovat edelleen huolissaan akateemisesta riippumattomuudestaan ja keskittyvät liikaa tietoon taitojen kustannuksella. Liian monet yritykset ovat sitä mieltä, että korkeakoulut ovat kuuroja työelämän tarpeille. Tosiasia on se, että taidot ja tiedot ovat läheisessä yhteydessä ja täysin riippuvaisia toisistaan. Yrityksistä voi olla valtavasti apua korkeakouluille esimerkiksi rahoituksessa, opetussuunnitelmien ammatillisuuden lisäämisessä ja ohjelmien mukauttamisessa, jos korkeakoulut kuitenkin saavat samalla säilyttää riippumattomuutensa ja laatuvaatimuksensa. EU:n on autettava yksinkertaistamaan oikeudellisia kehyksiä, jotka antavat mahdollisuuden kumppanuuksien luomiseen, ja tuettava opettajien ja nuorten yrittäjien liikkuvuutta. Lainsäädännön muuttaminen on kuitenkin ennen kaikkea jäsenvaltioiden tehtävä, niin kuin Ranska tekikin vuonna 2007 säätäessään korkeakoulujen itsemääräämisoikeutta koskevan lain. Emme puhu tässä mistään tiedon "myymisestä", niin kuin jotkut väittävät, vaan todellisen vuoropuhelun synnyttämisestä, joka puolestaan antaa mahdollisuuden kunkin yksilön tarpeiden tunnistamiseen ja niihin sopeutumiseen.
