Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 13. kesäkuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
13. kesäkuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Posselt
Arvoisa puhemies, perjantain pöytäkirjaan on aivan oikein merkitty vastalauseeni sen johdosta, ettei rahoitusavun myöntämisestä Bulgarialle ja Makedonialle keskusteltu täysistunnossa. Istunnon puhemies ilmoitti minulle myös aivan oikein, omien tietojensa mukaisesti, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta oli niin päättänyt. Haluaisin tehdä täysin selväksi, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta oli yksimielisesti päättänyt juuri päinvastoin. Kysehän oli aiheesta, jonka me hyväksyimme tiistaiaamuna käsiteltäväksi kiireellisenä. Valiokunta piti tiistai-iltana Strasbourgissa kokouksen, jossa se päätti yksimielisesti antaa puheenjohtajansa tai jonkun jäsenistään laatia aiheesta vielä suullisen selvityksen. Perjantaiaamuna totesimme sitten yhtäkkiä, että aiheesta ei keskustellakaan. Minä kyllä kannatan lyhennettyjä menettelyjä, mutta on parlamentarismin ja työjärjestyksemme vastaista, että poliittisesti tärkeästä aiheesta, jossa on kyse suurista rahasummista, ei keskustella valiokunnassa eikä täysistunnossa.

Puhemies
Posselt, otan selvää siitä, mitä tarkalleen on tapahtunut, ja ilmoitan teille siitä.

Florio
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua työjärjestystä koskevasta asiasta. Minun on tuotava ilmi, että esitin puhemiehistölle helmikuussa kysymyksen kiinteistöjen rakentamisesta Strasbourgiin. Nyt on kuitenkin kulunut jo melkein neljä kuukautta enkä ole saanut vielä minkäänlaista vastausta. Minun mielestäni parlamentissa ei voida työskennellä tällä tavalla! Pyydän teitä huolehtimaan siitä, että minun kysymykseeni vastataan kiireellisesti kuten myös muiden parlamentin jäsenten kysymyksiin, jotka joutuvat odottamaan vastausta liian kauan työjärjestystä halventavalla tavalla.

Puhemies
Florio, haluan kertoa teille, että vastausluonnos kysymykseenne on tänä aamuna ollut puhemiehistön käsittelyssä. Puhemiehistö arvioi, että vastauksen pitää olla täydellisempi, joten asia jäi avoimeksi ja toimitetaan puhemiehistön hyväksyttäväksi heinäkuun 10. päivänä, jotta voisitte saada täydellisemmän vastauksen.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä lisätä Posseltin puheenvuoroon, että komissio päätti rahoitusavun myöntämisestä Bulgarialle jo toukokuun puolivälissä, että asiakirjat olivat valmiit ja että komissio olisi voinut kuulla meitä tavanomaiseen tapaan neuvoston välityksellä. Tätäkään ei tapahtunut. Esitin jo perjantaina Strasbourgissa kehotuksen, että muita menettelyjä ei tulevaisuudessa sovellettaisi ainoastaan parlamentin tasolla, vaan että myös taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaa kuultaisiin komission ja neuvoston käsittelyjen yhteydessä. Muuten emme voi hoitaa tärkeitä tehtäviämme.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Schwaiger. Vastaan teille samoin kuin Posseltille: otan selvää siitä, mitä on tapahtunut, ja vastaan teille.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Haluan ilmoittaa teille, että Väli-Amerikan parlamentin valtuuskunta on lehterillä ja haluan tervehtiä heitä ja toivottaa heidät tervetulleiksi Euroopan parlamentin puolesta.

Kiireelliset, erittäin tärkeät poliittiset aiheet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Amsterdamin Eurooppaneuvoston ja Denverin huippukokouksen talouteen liittyvistä näkökohdista.
Komission jäsen de Silguyllä on puheenvuoro.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, puheenjohtaja Santer antoi tehtäväkseni kertoa teille Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen sekä viime viikolla Denverissä, Yhdysvalloissa, pidetyn G7-maiden kokouksen talousasioita koskevista tuloksista.
Näistä kahdesta kansainvälisestä kokouksesta opittiin pääasiassa kolme seikkaa. Euro on saavutettu tosiasia, mikä on myönteistä sekä Euroopan että maailman kannalta, taloussuhdanteet kehittyvät suotuisasti ja työllisyys on ylimpänä hallitusten taloustavoitteiden joukossa.
Ensiksi eurosta. G7-huippukokouksessa vahvistettiin Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen tulokset. Euro on saavutettu tosiasia. Todisteena tästä ovat sen käyttöönottoon liittyvät valmistelutyöt ja sen kansainvälisen ulottuvuuden saama tunnustus. Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokous hyväksyi lopullisesti euroa koskevat oikeudellistekniset seikat, joiden muistutan muodostuvan seuraavista kolmesta päätekijästä: Euroopan valuuttajärjestelmä 2: ta (EVJ 2) koskeva päätöslauselma, kaksi euron oikeudellista asemaa koskevaa asetusta eli Euroopan vuoden 2000 rahapoliittinen laki sekä ne kaksi asetusta, joista toinen on ennaltaehkäisevä ja toinen toimii pelotteena ja jotka muodostavat yhdessä Amsterdamin päätöslauselman kanssa vakaus- ja kasvusopimuksen. Tämä säännös, joka on välttämätön talousja rahaliiton toimivuuden kannalta, on laadittu suorassa yhteistyössä edustajakokouksenne kanssa. Se edistää kasvua ja työllisyyttä estämällä ja korjaamalla liiallisia julkisia alijäämiä.
Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksessa annettiin myös tarkat toimivaltuudet komissiolle, neuvostolle ja Euroopan rahapoliittiselle instituutille, mitä tulee työskentelyyn, jonka avulla euron kansainvälinen asema vakiinnutetaan selkeälle ja vakaalle pohjalle. Lisäksi euron tulo sai kansainvälistä tunnustusta Denverissä. G7-maat korostivat ensimmäisen kerran virallisessa tiedonannossaan, että Euroopan terveisiin makrotaloudellisiin politiikkoihin ja rakenteellisiin uudistuksiin perustuva talous- ja rahaliitto vaikuttaa hyödyllisellä tavalla kansainvälisen rahapoliittisen järjestelmän vakauteen.
Toiseksi taloudellisesta tilanteesta. Suotuisten taloudellisten suhdanteiden lisäksi sekä Amsterdamissa että Denverissä vahvistettiin rakenteellisen sopeutumisen välttämättömyys. Mitä tulee taloudellisiin suhdanteisiin Denverin huippukokous mahdollisti erityisesti Euroopan ja Yhdysvaltojen tilanteen vertailun. Perinteisen, ja mielestäni melko keinotekoisen, amerikkalaisen ja eurooppalaisen vastakkainasettelun lisäksi kävi selvästi ilmi, että kahden mantereen välinen suurin ero on siinä, että amerikkalaiset luottavat taloutensa voimakkuuteen, kun taas Euroopasta puuttuu tällainen luottamus.
Euroopan talous on nyt kuitenkin kääntynyt todelliseen nousuun, jota tukevat jäsenvaltioiden lähentymispyrkimykset talous- ja rahaliittoa valmisteltaessa. Yhteisön bruttokansantuotteen kasvun, joka oli 1, 6 prosenttia vuonna 1996, uskotaan saavuttavan 2, 4 prosenttia vuonna 1997 ja 2, 8 prosenttia vuonna 1998. Paluun korkeampaan kasvuvauhtiin pitäisi mahdollistaa kahden miljoonan työpaikan luominen vuosien 1997 ja 1998 aikana.
Kasvun uudelleenkäynnistymisen lisäksi on Euroopan luottamusta jäytävää, sietämätöntä työttömyyttä mahdollista vähentää huomattavasti rakenteellisten uudistusten avulla, jotka koskevat erityisesti työmarkkinoita, koulutusta sekä tutkimusta ja parantavat yritysten kilpailukykyä. Ollakseen tehokkaita näiden uudistusten on kuitenkin oltava globaaleja, kunnianhimoisia, sosiaalisesti siedettäviä ja poliittisesti edustuskelpoisia.
Lisäksi Denverin huippukokouksessa tuli esille uusi, mielenkiintoinen tosiasia väestörakenteen, sosiaalijärjestelmien ja budjettivajeen välisestä yhteydestä, joka johtuu peruuttamattomasta väestön ikääntymisen ongelmasta erityisesti Euroopassa. Tämä ikääntyminen on huomattavaa. Tästä on osoituksena yksi ainoa luku. Passiivisen väestön osuus aktiivisesta väestöstä kasvaa 25 prosentista 51 prosenttiin vuosien 1995 ja 2040 välillä. Ellei politiikkaa muuteta, tämä kehitys johtaa julkisten talouksien rappeutumiseen pitkällä aikavälillä ja eläkemenot voivat kasvaa 3-4 prosenttiin bruttokansantuotteesta vuoteen 2030 mennessä.
Näin ollen on välttämätöntä jatkaa talousarvioiden mukauttamista. Euroopan talous- ja rahaliiton yhteydessä esitetyn talousarviokehyksen avulla pyritään keskipitkällä aikavälillä saavuttamaan julkisen rahoituksen tasapaino, mikä antaisi lisää liikkumavaraa. Tätä voitaisiin hyödyntää sosiaali- ja eläkejärjestelmien rahoituksessa. Tämän lisäksi G7-maiden kokouksessa korostettiin kuitenkin asteittaisten rakenneuudistusten tarvetta, erityisesti mitä tulee eläkejärjestelmien uudistukseen ja eläkerahastojen aliarvostettuun asemaan. Tällainen on pääkohdiltaan eräs sekä Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen että Denverissä pidetyn G7-huippukokouksen vahvoista viesteistä.
Kolmanneksi puhuisin työllisyydestä ja talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta. Puheenjohtaja Santerin aloitteesta Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokous hyväksyi kasvua ja työllisyyttä koskevan päätöslauselman, jonka mukaan jäsenvaltiot, komissio ja neuvosto sitoutuivat lujasti asettamaan työllisyyden unionin ja valtioiden talouspolitiikkojen tärkeimmäksi huolenaiheeksi. Eurooppa-neuvosto muistutti tähän liittyen, että terve makrotalous ja finanssipolitiikka kulkevat rinnakkain voimakkaan ja kestävän kasvun kanssa tuotantoon ja työllisyyteen liittyvissä kysymyksissä.
Eurooppa-neuvosto on ryhmitellyt hyvin symbolisella tavalla saman poliittisen otsikon alle nimeltä " Vakaus, kasvu, työllisyys" sekä vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa että kasvua ja työllisyyttä koskevat päätöslauselmat. Eurooppa-neuvosto on valinnut kaksi suuntaviivaa tehdäkseen työllisyydestä paremmin talouspolitiikan ytimen.
Ensimmäinen suuntaviiva on talous- ja rahaliiton taloudellisen pilarin kehittäminen. Perustamissopimuksen 102 a ja 103 artiklan mukaisesti laajat suuntaviivat laajennetaan koskemaan kilpailukykyä, työmarkkinoita, teknologisia innovaatioita, koulutusta ja verotusta, jotta koko talouspolitiikka toimisi työllisyyden edistämiseksi. Käytännössä neuvosto voi komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille erityisiä suosituksia näissä asioissa. Kyseessä on merkittävä edistysaskel edustajakokouksenne säännöllisesti vaatimalla tiellä lujittaa talouspolitiikkojen yhteensovittamista.
Toinen perussuuntaviiva on Amsterdamin sopimuksen " työllisyysluvun" odotettu täytäntöönpano jopa ennen sen ratifioimista. Neuvosto voi siten muotoilla työllisyyspolitiikkaa koskevia suosituksia. Sillä on oikeudelliset perusteet tehdä työllisyyttä edistäviä käytännön päätöksiä. On selvää, että komissio ottaa mahdollisimman hyvin huomioon nämä kaksi suuntaviivaa valmistellessaan talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja vuodelle 1998.
Toteuttaakseen viipymättä nämä Eurooppa-neuvoston suositukset komissio pyrkii muuttamaan teoiksi tämän uuden työllisyyttä edistävän liikkeellepanon heti tälle aiheelle omistetun Luxemburgissa pidettävän ylimääräisen Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen. Tämän kokouksen tarkoituksena on konkretisoida Amsterdamissa kehitellyt uudet, työllisyyttä edistävät aloitteet. Ne koskevat erityisesti Euroopan investointipankin (EIP) aseman ja toiminta-alan laajentamista. Ne koskevat myös Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä (EHTY), jota varten on pyydetty vararahaston luomista. Rahasto voisi hyödyntää vuodesta 2002 alkaen saatuja käytettävissä olevia tuloja, joiden avulla voitaisiin nopeuttaa hiili- ja terästeollisuuteen liittyvien alojen tutkimusta.
Komissiota ja neuvostoa on kehotettu laatimaan yhteistyössä EIP: n kanssa Eurooppa-neuvoston erityiskokousta varten kertomus näistä ja monista muista, erityisesti pk-yrityksiä koskevista kysymyksistä. Tähän uuteen Euroopasta lähtöisin olevaan työllisyyden edistämiseen liittyy samankaltaisia maailmanlaajuisia aloitteita. Tämänsuuntainen päätös asiasta tehtiin myös Denverissä. Tarkoitan seuraavaa, Kobessa marraskuussa 1997 pidettävää kokousta sekä Britannian pääministerin aloitteesta vuoden 1998 alussa pidettävää G7-työllisyyskokousta.
Sallinette minun lopuksi korostaa, että Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokous ja G7huippukokous lähettivät Euroopalle optimistisen viestin, jonka olisi palautettava sen itseluottamus. Euroopan unioni oli vaikeammassa lähtötilanteessa kuin amerikkalainen kumppaninsa, mutta nyt Eurooppa jatkaa pyrkimyksiään taloudellisen edistyksen ja rakenteellisten uudistusten tiellä. Ensimmäiset rohkaisevat merkit ovat jo olemassa. Euroopan kasvunäkymät eivät useaan vuoteen ole näyttäneet yhtä suotuisilta. Niiden olisi nopeasti kuvastuttava kilpailukyvyn ja työllisyyden paranemisessa. Lopuksi totean, että euron lähiaikoina tapahtuva käyttöönotto perustamissopimuksen ehtojen ja aikataulun mukaisesti lujittaa Euroopan taloudellisen toiminnan uudelleenkäynnistymistä.

Seillier
Arvoisa komission jäsen, puhuitte peruuttamattomasta Euroopan väestön ikääntymisen ongelmasta ja toisaalta mainitsitte useita kertoja välttämättömät uudistukset.
Sallinette, että esitän teille seuraavat kysymykset. Eikö teidän mielestänne olisi hyvin tärkeä älyllisen tason uudistus tarkastella uudelleen sitä liian rajoittunutta käsitystä, joka näissä konferensseissa vallitsi taloudellisista perusteista ja eikö olisi korkea aika ottaa huomioon Kööpenhaminassa vuonna 1995 pidetyn sosiaalista kehitystä käsitelleen maailmanlaajuisen huippukokouksen ehdotus siitä, että perheen sisäiset kasvatustehtävät liitettäisiin taloudellisiin laskelmiin?
Eikö teidänkin mielestänne olisi nyt, kun perheiden ostovoima kaikissa jäsenvaltioissa on laskenut, korkea aika uudistaa taloudellisia kaavioitamme ja ottaa lopultakin huomioon eurooppalaisten pariskuntien ja eurooppalaisten naisten toiveet hankkia enemmän lapsia, elleivät taloudelliset syyt olisi esteenä?
Eikö paras tapa Euroopan talouden elvyttämiseksi olisi väestörakenteen uudistaminen, joka on poliittisen tahdon ja älyllisen uudistuksen kysymys?

de Silguy
Mielestäni väestörakenteen uudistaminen, älyllinen uudistus ja pelkkä taloudellisen todellisuuden tunnustaminen eivät ole keskenään ristiriitaisia. Halusimmepa sitä tai emme, olemme tänään tilanteessa, jossa " baby-boom" -sukupolvi on vielä aktiivinen, mutta vuodesta 2010 lähtien meillä on Euroopassa äärimmäisen voimakas väestörakenteellinen vaje.
Nyt herää kysymys siitä, eivätkö hallitukset ole jo itse poliittisesti pohtineet kysymystä siitä, kuinka vältetään se, että nyt aktiiviset sukupolvet eivät voi eläkkeellä ollessaan saada elämiseen riittäviä eläkkeitä. Nyt on syytä jatkaa talouspoliittisia ponnisteluja, joiden tarkoituksena on antaa talouksillemme riittävä finanssipoliittinen liikkumavara, jotta tulevien vuosien merkittävämmistä sosiaalimenoista kyetään huolehtimaan.
Tämä ei tietenkään millään tavoin estä kehittämästä ja lujittamasta perheen asemaa koulutus- ja perhepolitiikan yhteydessä, vaikka luulen henkilökohtaisten perustelujen olevan usein pelkkiä taloudellisia perusteluja tärkeämpiä tässä asiassa.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, olen käsitellyt parlamentin esittelijänä Euroopan väestötilannetta. Mietintö on hyväksytty parlamentissa jokin aika sitten ja parlamentti on oikeutetusti kiinnittänyt huomiota mahdollisuuksiin maksaa eläkkeet. Otan vapauden olla komission jäsenen kanssa eri mieltä siitä, että eläkkeiden maksaminen olisi mahdotonta tulevaisuudessa. Kyse on enemmänkin siitä, että aloitetaan ajoissa ja asia hoidetaan oikealla tavalla. Pyysin tuolloin eläkeasian, sekä täydentävien, yksityisten että valtion maksamien eläkkeiden osalta, ottamista komission esityslistalle. Tähän asti kyse on ollut toissijaisuudesta. Haluankin esittää konkreettisen kysymyksen komission jäsenelle: voivatko komissio ja kansalliset hallitukset ryhtyä yhteistyöhön tässä asiassa nyt, kun odotettavissa on työllisyyden taantuminen?

de Silguy
Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että on ryhdyttävä ajoissa toimeen ja varauduttava tämän kysymyksen ratkaisemiseen. Lisäisin vielä, että tilannetta vakavoittaa terveysmenojen kasvu väestön ikääntymisen myötä. Tosiasiassa on selvää, että yhä iäkkäämmät henkilöt tarvitsevat yhä kalliimpia hoitoja. Raha-asioiden kannalta tarkastellen ongelma monimutkaistuu väestön ikääntymisen sekä eläke- ja terveysmenojen kasvun välisen suhteen vuoksi.
Komissio on luonnollisesti kiinnostunut tästä kysymyksestä ja tämän vuoksi korostin suullisessa esityksessäni ikääntymistä koskevaa kysymystä. Denverissä käymiemme keskustelujen aikana komissio sai erityisesti virikkeitä tätä asiaa varten sekä kiitosta pyrkimyksistään. Voin myös todeta tämän kysymyksen koskevan ensisijaisesti jäsenvaltioita, sillä toissijaisuusperiaatteen ja perustamissopimuksen nimissä emme voi korvata jäsenvaltioita, vaikka tämä ongelma kiistämättä on myös yhteisön ja Euroopan laajuinen.
Valmisteltaessa Luxemburgissa ennen vuoden loppua pidettävää ylimääräistä Eurooppaneuvoston kokousta komission ehdotuksissa ja suosituksissa otetaan tämän vuoksi laajalti huomioon teidän ehdotuksenne. Komissio huolehtii siitä, että nämä kysymykset voitaisiin ymmärtää yhteensovitetulla tavalla jäsenvaltioiden kesken nimenomaan kussakin maassa toteutettuja toimenpiteitä koskevia tietoja vaihtamalla. Haluan vielä lisätä, että eläkerahastoja koskevaan ongelmaan kiinnitetään aivan erityistä huomiota.

Katiforis
Arvoisa puhemies, kaksi lyhyttä kysymystä herra komission jäsenelle:
Ensimmäinen kysymys kuuluu: myötävaikuttaako komissio Luxemburgin huippukokouksessa siihen, että etsittäisiin lisävaroja työllisyyspolitiikan tukemiseen? Kuulemme nimittäin vain puheita Essenistä, että työllisyyspolitiikkaa ei noudateta tai että yleensäkään työpaikkoja ei luoda.
Toinen kysymys on: kuulin erään Amsterdamin kokoukseen osallistuneen valtionvarainministerin sanovan julkisessa tilaisuudessa, että euroon siirtyminen voisi viivästyä vuodella. Tiedän, että kiellätte tämän, mutta haluaisin kuulla teidän toistavan sen painokkaasti.

de Silguy
Voin vastata heti toiseen kysymykseenne toteamalla, että minä, joka osallistuin alusta loppuun Luxemburgissa pidettyyn talousministereiden neuvoston kokoukseen tämän kuukauden alussa, samoin kuin Eurooppa-neuvoston kokoukseen ja Denverin huippukokoukseen, en ole koskaan kuullut kenenkään suunnittelevan minkäänlaista euroon kohdistuvaa lykkäämistä. Päinvastoin totesin joka kerran, että amerikkalaiset sekä kaikki niin eurooppalaiset kuin Euroopan ulkopuolisetkin osallistujat toivoivat todella, että aikataulua noudatetaan. Tämä määrätietoisuus toistui laadituissa virallisissa tiedonannoissa, päätöksissä ja virallisissa kommenteissa.
Toiseksi nimenomaan Eurooppa-neuvoston osalta voisin täydentää äskeistä puhettani toteamalla teille, että Amsterdamissa tehtyjen aloitteiden joukossa on sellaisia, jotka koskevat erityisesti EIP: n tehtävän laajentamista kolmella tavalla. Ensinnäkin helpottamalla pk-yritysten korkean teknologian hankkeiden rahoitusta, toiseksi laajentamalla koulutusta, terveyttä, kaupunkiympäristöä ja ympäristönsuojelua koskevaa rahoitusta sekä lopuksi lisäämällä suuria verkostoja koskevien lainojen maksuaikaa.
Kerroin teille äsken myös, että EHTY: n varauksista vapautetaan varoja erityisesti luomalla tutkimusrahasto hiili- ja terästeollisuuden aloihin liittyvälle tutkimukselle. Kerron teille lisäksi, että neuvosto tutkii aloitteita, jotka liittyvät mahdollisuuksiin luoda työpaikkoja pk-yrityksiin; nämä aloitteet perustuvat kilpailukykyä käsittelevän neuvoa-antavan komitean uuteen kertomukseen. Lopuksi neuvosto laatii tutkimuksen kussakin jäsenvaltiossa toteutetuista parhaista työllisyyspolitiikkaa koskevista käytännön toimista.
Luulen komission valtuuksien olevan riittävät, jotta se voi esittää Eurooppa-neuvostolle käytännön ratkaisuja, joiden avulla voidaan löytää ainakin osittainen ratkaisu nykyisiin työttömyysongelmiin.

Rübig
Arvoisa puhemies, kiitos, että otitte pk-yritykset puheeksi. Me olemme viimeisten vuosikymmenien aikana nähneet, että suurin osa työpaikoista on syntynyt nimenomaan pieniin yrityksiin, että uusia yrityksiä perustamalla voidaan luoda paljon työpaikkoja, että yritysten rasitteita on vähennettävä erityisesti Slim-aloitteiden avulla ja että näillä aloitteilla voidaan myös parantaa yritysten kilpailukykyä.
Millaiset ovat mielestänne mahdollisuudet paneutua Luxemburgin työllisyyskokouksessa ennen kaikkea koulutusohjelmiin ja vieläpä korottaa koulutukseen varattuja määrärahoja? Uskon nimittäin, että koulutus on ainoa keino luoda uusia työpaikkoja todella tehokkaasti.

de Silguy
Vastaan kysymykseenne kahdella tavalla. Ensinnäkin koulutus on ratkaiseva tekijä pk-yrityksille. Asia on näin, se on selvä ja me teemme työtä sen hyväksi. Koulutus on kuitenkin myös eräs olennaisista tekijöistä, joka on pantava täytäntöön globaalien ja kunnianhimoisten rakennepolitiikkojen yhteydessä, jotta voimme uudistaa työttömyyden rakenteellisia syitä.
Koska pk-yrityksillä on lisäksi merkittävä asema työllisyyden kannalta, näiden yritysten kohdalla ei korosteta ainoastaan koulutusnäkökohtaa. Erityisesti uusi, EIP: ltä pyydetty varojen suuntaaminen eli niiden myöntäminen nimenomaan huipputeknologian alan työpaikkoja luoville pk-yrityksille mahdollistaa varojen paremman käytön pk-yritysten hyväksi.
Lisäisin tähän, että komissio on jo jättänyt joitakin ehdotuksia ja antanut joitakin suosituksia, joita käsitellään tai on jo käsitelty edustajakokouksessanne. Ne ovat nyt neuvoston käsissä, mutta pelkään pahoin, että jotkut niistä ovat jumiutuneet tälle tasolle. Kiinnitämme joka tapauksessa erityistä huomiota pk-yrityksiin ja niiden asemaan työttömyyden rakenteellisten syiden torjunnassa valmisteltaessa Luxemburgissa pidettävää Eurooppa-neuvoston erityiskokousta. Aivan erityistä huomiota kiinnitetään luonnollisesti koulutuskysymyksiin.

Arroni
Arvoisa komissaari, puhuitte tänään myönteisestä taloussuhdanteesta jäsenvaltioiden taloudellisen tilanteen parantamiseksi. Siinä yhteydessä te esititte varmoja näkemyksiä Italian osalta, joista on kirjoitettu myös Italian päivälehdissä. Me kaikki kuitenkin muistamme sen kuvan, jonka te annoitte Italiasta kaksi kuukautta sitten tässä istuntosalissa.
Haluan nyt esittää teille kaksi kysymystä: koska olette tänään täällä keskuudessamme, haluaisin kuulla teidän omasta suustanne, millainen näkemys teillä on Italian tilanteesta ja mikä on teidän kantanne Italian mahdollisuuksista täyttää asetetut vaatimukset. Ja toiseksi: mikä on keskeisin syy Italian tilanteen muuttumiselle?

de Silguy
Vastatakseni toiseen kysymykseenne, hyvä Arroni, haluaisin todeta yleisen poliittisen tahdon olevan varmasti saman kuin Italian hallituksen. Se, mitä eilen sanoin Italiasta, on sellaisen analyysin tulosta, joka osoittaa Italian edenneen aivan huomattavalla tavalla taloudellisen lähentymisen alalla. Jos Italia toteuttaa hallituksensa maalle asettamat tavoitteet, se alentaa julkista alijäämäänsä tänä vuonna enemmän kuin yksikään Euroopan maa on onnistunut tekemään viiteentoista vuoteen.
Lisäksi, koska hallitus ei vielä ole antanut virallista lähentymisohjelmaansa, en voinut antaa tarkkaa arviota tilanteesta julkisesti. Kun siis otin huomioon kaikki tiedossani olevat osatekijät, totesin, että Italian " Documento di programmazione economica i finanziaria" -asiakirjassa esitetyt tavoitteet ovat hyvät. Toisaalta hallituksen esittämät talousarviouudistusta koskevat alat ovat tarkoituksenmukaisia, oli kyse sitten eläkkeistä, sosiaaliturvasta, julkisista palveluista tai veroperustan laajentamisesta.
Lisäsin myös, vaikka lehdistö ei tästä juurikaan kertonut, että totuuden hetki on syyskuussa. Silloin hallitus esittelee erityistoimenpiteet, joiden tarkoituksena on antaa tavoitteille käytännön sisältö ja jotka luullakseni sisällytetään vuoden 1998 talousarvioon. Nyt ei siis ole kyse ennenaikaisesta tarkastuksesta, jossa jäsenmaiden onnistumista tarkastellaan. Tarkastus toteutetaan maaliskuussa 1998 vuoden 1997 todellisiin tuloksiin perustuen. Tänään voin sanoa ainoastaan, että Italian tilanne on todellakin kehittymässä hyvään suuntaan. Tämä on rohkaisevaa ja saa minut ajattelemaan, että poliittisesti määrätietoiset maat voivat onnistua noudattamalla Maastrichtin sopimuksessa euroa ajatellen asetettuja aikatauluja ja ehtoja.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, lisätä työllisyyttä Euroopassa - tämän viestin olette tänään tuonut meille Amsterdamista, arvoisa komission jäsen. Me olemme myös kuulleet viestin ja pidämme sitä varmasti myönteisenä. Haluaisin kuitenkin mielelläni tietää, mihin toimiin komissio nyt ryhtyy, jotta yhteisön ja jäsenvaltioiden talouksien laajat suuntaviivat saadaan muutettua tämän tavoitteen mukaisiksi. Jos te, komissio, ja Eurooppa-neuvosto ottaisitte parlamentin suositukset vakavasti ja sisällyttäisitte ne omiin ehdotuksiinne, voitaisiin talous- ja työllisyyspoliittisesti saada aikaan jotain muuta, kuin mitä suosituksilla on voitu tähän mennessä saavuttaa. Olkaa hyvä ja kertokaa meille, miten tilannetta voidaan parantaa, sillä se, mitä Euroopan unionin valtiovarainministerit tähän mennessä ovat esittäneet, ei riitä työllisyyden todelliseen lisäämiseen Euroopassa.
Toinen kysymykseni, arvoisa komission jäsen: Tiedän kyllä, että te pohditte myös euron kansainvälistä asemaa. Haluaisin kuitenkin tietää, otatteko huomioon myös kuluttajat ja kuluttajansuojan. Milloin saamme vihdoinkin asetuksen, jolla varmistetaan, ettei yhtenäisvaluuttaan siirtymisestä aiheudu Euroopan unionin kuluttajille lisäkustannuksia? Milloin saamme vihdoinkin asetuksen avulla varmuuden myös siitä, että hintojen kaksinkertainen ilmoittaminen otetaan käyttöön?

de Silguy
Arvoisa Randzio-Plath, jos luette huolellisesti Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen päätelmät - en nyt ryhdy tässä itse lukemaan niitä, mutta voin kyllä tehdä sen yhdessä teidän kanssanne - havaitsette, että Euroopan parlamentin huolenaiheet eli erityisesti vakaus- ja kasvusopimuksesta laadituissa päätöslauselmissa esille tuodut huolenaiheet on otettu laajalti huomioon. Lisäksi valvoin henkilökohtaisesti viimeksi käydyissä keskusteluissa, että neuvosto hyväksyisi mahdollisimman suuren osan ehdottamistanne suuntaviivoista.
Toiseksi tarkastelen toimenpiteitä, joita aiomme toteuttaa. Äskettäisessä esityksessäni kerroin yleisesti esille tuoduista talouspolitiikkojen yhteensovittamista ja työllisyyspolitiikkaa koskevista suuntaviivoista ja siitä, mitä aiomme jatkossa tehdä. Pysyäkseni kaikkein oleellisimmassa luulen ensimmäisen asian olevan, että meidän on annettava 102 a ja 103 artiklalle voimakkaammin työllisyyteen suuntautuva sisältö. Tämän vuoksi talouspolitiikan yleisiä suuntaviivoja laajennetaan - näette tämän ensi vuonna, kun esittelemme ne - käsittelemään enemmän kilpailukykyä, työmarkkinoita, teknologisia uudistuksia, koulutusta ja verotusta.
Tässä voidaan edetä pitkälle, sillä teemme toisaalta tarvittaessa perustamissopimuksen 103 artiklan 4 kohdan perusteella näistä kysymyksistä ehdotuksia neuvoston suosituksiksi jäsenvaltioille. Toisin sanoen tähän asti talousarvioasioissa toteuttamamme suositusvaltuudet voidaan laajentaa koskemaan taloutta koskevia valtuuksia.
Toiseksi luulen äsken vastanneeni työllisyyttä koskevaan kysymykseenne toteamalla, että aiomme tehdä kaiken voitavamme, jotta Amsterdamin sopimuksen " työllisyysluku" pannaan täytäntöön jo ennen Amsterdamin sopimuksen ratifiointia ja jotta se siis luo oikeudellisen perustan käytännönläheisemmille toimille. Kaikki tämä on nyt tutkimuksen, analysoinnin ja syventämisen alla. Minulla on ilo kertoa teille tuloksista hyvin nopeasti, heti kun työt osastojemme tasolla ovat edenneet, mutta voin vakuuttaa teille, että pidän teidät suoraan osallisina edistymisestä tämän aiheen käsittelyssä.
Kuluttajille järjestimme 15. toukokuuta pyöreän pöydän keskustelun, jossa kävi ilmi joitakin käytännön ongelmia, kuten kaksinkertainen hinnoittelu, kaksinkertainen hintamerkintä, seteleiden käyttöönottopäivä, päällekkäisjakelun kesto ja niin edelleen. Tämän pyöreän pöydän keskustelun johdosta järjestimme ja järjestämme edelleen seminaareja kuluttajien, pankkien ja yritysten kanssa eri aiheista. Tavoitteeni on, että voisimme järjestää kaksi yleistä, näitä kysymyksiä koskevaa tapaamista, joista toinen olisi syksyllä ja toinen maaliskuussa. Silloin voisimme päättää ratkaisuista näihin kysymyksiin mieluummin, jos mahdollista, turvautumatta sääntelyyn.
Euroopan unionin puutteena on jo nyt liiallisen sääntelyn aikaansaama lamaantuminen, vaikka minusta olisi parempi, että se syyllistyisi liialliseen dynaamisuuteen ja yksimielisyyteen. Tässä vaiheessa työskentelemme siis pyrkien yksimielisyyteen, ja tavoitteena on luonnollisesti kyetä antamaan käytännön vastauksia kuluttajien käytännön kysymyksiin huhti-toukokuun vaihteessa 1998 eli samaan aikaan, kun julkistamme euroon siirtyvien maiden luettelon. Voin taata teille nyt, että nämä käytännön kysymykset ovat eräs komission tätä aihetta koskevan toiminnan tärkeimmistä aloista.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, Euroopan parlamentti on vaatinut, että liiallista alijäämää määriteltäessä tarkastellaan kyseisen jäsenmaan talouden koko suhdannekiertoa. Tämä onkin viisasta, jottei vaikeuksissa olevaa jäsenmaata ajeta yhä syvemmälle taloudellisiin vaikeuksiin. Kuitenkin Amsterdamin huippukokouksen vakaus- ja kasvusopimusta koskevissa johtopäätöksissä on suora viittaus neuvoston julkilausumaan, joka puolestaan korostaa hyvin ankaraa automatiikkaa liiallisen alijäämän tarkastelussa. Siitä aiheutuu melkein suoraan sakot. Eikö tämä ole varsin epäviisasta? Miten tämä on suhteessa teidän pyrkimyksiinne edistää työllisyyttä, vai oliko työllisyysjulkilausuma tarpeen vain, jotta ranskalaiset voisivat mennä turvallisesti kotiin?

de Silguy
Vastaan aivan ensiksi, että vakaussopimus sisältyy täysin Maastrichtin sopimukseen. Palautan mieliinne sopimuksen 104 c artiklan, jossa sanotaan, että neuvosto voi päättää kuritoimenpiteistä, jos tiettyjä ehtoja ei täytetä. Tässä tapauksessa vakaus- ja kasvusopimuksessa ei puututa komission itsenäisyyteen ehdotusten laatijana ja siinä säilytetään ennallaan neuvoston itsenäisyys tehdä päätöksiä sille sopimuksessa myönnettyjen tavanomaisten valtuuksien mukaisesti. Vakaus- ja kasvusopimus on käyttäytymisohje, jonka tarkoituksena on tarkentaa ehtoja ja aikataulua, jotta talousarviotasapaino saavutetaan.
Voin todeta teille, arvoisa jäsen, että julkiset alijäämät eivät tietääkseni luo työpaikkoja. Totean saman pätevän sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa - voitte olla varma, etten puhu Ranskasta - kuten myös muissa Euroopan maissa. Maissa, jotka ovat viime vuosina alentaneet eniten julkista alijäämäänsä, on ollut eniten kasvua ja ne ovat myös luoneet eniten työpaikkoja. Tarkoitan erityisesti puheenjohtajamaa Hollantia. Tämä ei estä rakenteellisia uudistuksia, mutta sekä Denverissä että Amsterdamissa valtioiden ja hallitusten päämiehet korostivat, että terveen talouspolitiikan harjoittaminen, julkisen alijäämän alentaminen, kasvun kiihdyttäminen ja työpaikkojen luominen ovat sopusoinnussa, sopivat yhteen ja sanoisin niiden jopa vaikuttavan toisiinsa.

Provan
Mahtaisittekohan haluta kommentoida sitä, miten kansainväliset yritykset käyttävät euroa Euroopan unionissa. Uskotteko, että niissä maissa, joilla on oikeus jättäytyä ulkopuolelle tai jotka eivät täytä vaatimuksia rahaliiton käynnistysvaiheessa, kansainväliset yritykset käyttävät euroa käytännön toimiin ja kirjanpitotarkoituksiin, jotta eurosta voi noissa maissa kehittyä tunnustettu valuutta? Aikooko komissio varmistaa, että tälle on olemassa oikeudellinen perusta?

de Silguy
Voin rauhoitella Provania. Kansainväliset yritykset voivat luonnollisesti käyttää euroa, vaikka ne eivät sijaitsisikaan euroalueeseen kuuluvassa maassa. Euron oikeudellisesta asemasta hyväksytyillä asetuksilla pyritään juuri riittävien oikeudellisten takeiden luomiseen, jotta kaikki maailman yritykset voivat halutessaan käyttää euroa.
Toiseksi lisään ja kerron tiedoksenne komission työskennelleen erityisesti rahamarkkinoista vastaavien henkilöiden kanssa raha-asioihin liittyvien sopimusten ja nimitysten parissa, sillä kyseessä ovat äärimmäisen tekniset kysymykset. Komissio on juuri näiden rahamarkkinoiden toimijoiden pyynnöstä koettanut määritellä säännöt, joiden avulla euroa voidaan käyttää tasapainoisella tavalla.
Kolmas huomautus: on selvää, että euro on hyvä eli vakaa valuutta. Se on vaihtoehto dollarille ja sijoittajat vaativat sitä monipuolistaakseen arvopaperisalkkunsa sisältöä. Tästä syystä euroa vaaditaan kehittymään ja sen käyttö halutaan laajentaa liiketoimintaan sekä maksuvaluuttana että varantovaluuttana.

Féret
Arvoisa komission jäsen, haluaisin palata hieman niihin työllisyyttä edistäviin käytännön ehdotuksiin, joita komissio aikoo Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen päätöslauselman suuntaisesti laatia.
Arveleeko komissio kyseisen päätöslauselman, uuden työllisyyttä koskevan luvun ja sosiaalisen pöytäkirjan lisäämisen olevan riittävän kunnianhimoinen ja selkeä poliittinen sitoumus, jotta unioni voi yhteisen rahan luomisen jälkeen tarttua tehokkaasti Euroopan merkittävään ja erittäin laajaan työttömyysongelmaan ja siten vastata niiden sosiaalisten ryhmien toisinaan epätoivoisiin pyyntöihin ja huoleen, joita ongelma koskettaa?
Eikö komissio päinvastoin ajattele surullisena, että kasvua ja työllisyyttä koskevassa Eurooppaneuvoston päätöslauselmassa toistuvat johtopäätökset itse asiassa muistuttavat ainoastaan ensimmäisen vuosikurssin opiskelijoiden talouspolitiikassa käyttämiä yleistyksiä ja ilmaisevat minimalistisen Euroopan ylivarovaista ja usein epäyhtenäistä näkemystä alistua yhden suurimman ongelmansa, tässä tapauksessa sosiaalisen ongelman, edessä?
Lopuksi, arvoisa komission jäsen, en usko 18 miljoonan työttömämme olevan yhtä optimistisia kuin te.

de Silguy
Vastaan aivan ensiksi, ettemme tietenkään luo työpaikkoja papereiden ja sopimusten avulla. Emme myöskään kykene palauttamaan Euroopalle tarmoa ja sen työpaikkojen luomiseksi tarvitsemaa luottamusta antamalla periksi ja olemalla jatkuvasti pessimistisiä. Nyt kun Euroopalla on tietotaitoa ja sen kasvu on kääntynyt nousuun, paras keino antaa tarvittava sysäys ja tahto onnistua, on rohkaista eikä suinkaan masentaa kansalaisia.
Toiseksi lisään, että euron käyttöönotto on kiinteä osa työttömyysongelman ratkaisua, sillä euro mahdollistaa Euroopan kasvun. Euron avulla poistuu myös valuuttavaihtelut - jota jotkut ranskalaiset aikoinaan kutsuivat kilpailukykyiseksi devalvaatioksi - joka on maksanut Euroopalle puolitoista miljoonaa työtöntä lisää kahden vuoden aikana vuosien 1995 ja 1996 välillä. Luulen siis euron olevan Euroopan kasvua ajatellen hyödyllinen tekijä työttömyyden torjunnassa.
Koska suurin osa työttömyydestä johtuu kuitenkin rakenteellisista syistä, on omistauduttava aiempaa enemmän rakenteellisten uudistusten toteuttamiseen. Tämä tarkoittaa työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä, koulutusta ja oppimista eli työtä aloilla, joilla vaaditaan peräänantamattomuutta ja määrätietoisuutta.
Jälleen kerran palattuani Yhdysvalloista, nähtyäni amerikkalaiset ja keskusteltuani heidän kanssaan, totesin, ettei Eurooppa varmastikaan ole Yhdysvaltoja heikompi, mutta meillä on yksi puute eli se, ettemme usko itseemme. Mielestäni poliitikoiden tehtävä puolueesta riippumatta on nyt luottamuksen palauttaminen Euroopan kansalaisille.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää hieman erikoisen ja jopa omituisen kysymyksen Euroopan komission jäsenelle.
Denverissä pidetyssä G8-maiden kokouksessa, jolle oli ominaista Eurooppaa koskevien myönteisten päätösten puute, järjestettiin amerikkalaiselle maailmanjärjestykselle omistettu cowboy-ilta. Euroopan komission puheenjohtaja Santer, kuten useimmat läsnä olleet henkilöt lahjasta kieltäytynyttä Blairia lukuun ottamatta, sai tässä tilaisuudessa lahjaksi hyvin arvokkaan kultakellon.
Eikö tämä lahja, arvoisa komission jäsen, olisi sopiva tilaisuus perustaa komission ja parlamentin aloitteesta museo, jonne luovutettaisiin ja jossa olisivat esillä kaikki Euroopan unionin parlamentin, neuvoston ja komission merkkihenkilöiden toimessaan ja vastuualueisiinsa liittyen saamat lahjat?
Luulen, että näin ilmaistaisiin parhaalla mahdollisella tavalla huolemme tiukasta talouspolitiikasta ja avoimuudesta Euroopan yleisen mielipiteen eli Euroopan kansalaisten silmissä.

Puhemies
Haluaako arvoisa komission jäsen vastata?

de Silguy
Kirjaan muistiin kunnianarvoisan parlamentin jäsenen ehdotuksen. Henkilökohtaisesti en ole saanut tuollaisia lahjoja. Kyllähän me voimme perustaa museoita, mutta eikö tämä olisi hieman liian helppo tapa haudata Eurooppa museoihin?

Fayot
Palatakseni työllisyyspolitiikkaan, arvoisa komission jäsen, mainitsitte keinoina turvautumisen laajoihin talouspoliittisiin suuntaviivoihin, näiden suuntaviivojen laajentamisen sekä neuvoston työllisyyttä koskevat suositukset. Puhuitte myös ennen kaikkea Euroopan investointipankin aseman laajentamisesta sekä EHTY: n varojen käytöstä.
Haluaisin teidän tarkentavan, millaisia työllisyysvaikutuksia näiltä hyvin käytännönläheisiltä keinoilta voidaan odottaa, sillä kuten Euroopan investointipankin varapuheenjohtaja Roth on todennut, Euroopan investointipankki ottaa jo nyt työllisyysongelmat huomioon rahoittamissaan investoinneissa. Toisaalta EHTY: n varat eivät ole saatavilla olevia varoja, vaan ne kuuluvat teollisuudelle, emmekä voi käyttää niitä sinällään keynesiläiseen tarkoitukseen.
Haluaisin kuulla komission jäseneltä, mitä Eurooppa-neuvostolla oli mielessään sen ehdottaessa näitä kahta hyvin konkreettista keinoa.

de Silguy
Kiitos kysymyksestänne, arvoisa jäsen. Tarvitsisin kaksi tuntia siihen vastaamiseksi, sillä se on teknisesti monimutkainen. Ilmaistakseni asian mahdollisimman yksinkertaisesti sanoisin EIP: ltä pyydettävän, että se nopeuttaisi ja helpottaisi lainansaantia sekä toiseksi vähentäisi näiden lainojen kustannuksia pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka työskentelevät edistyneen teknologian aloilla. Tästä seuraa, että kyseessä ovat tarkasti kohdennetut toimet, joiden avulla EIP voi omien varojensa ja varantojensa turvin, jos sallitte minun sanoa näin, helpottaa lainaa tarvitsevien yritysten lainansaantia, jotta ne voivat kehittyä. Tämä on tulevaisuuden kannalta tärkeää, sillä nämä ovat kehittyviä aloja, joita kutsutaan korkean teknologian aloiksi.
Tiedätte EHTY: llä olevan merkittäviä varoja, joita sen on pidettävä yllä, jotta se kykenee myöntämään lainoja teollisuudelle. EHTY: n toiminta lakkaa 23. heinäkuuta 2002. Tietty määrä lainoja säilyy edelleen ja jatkuu joidenkin vuosien ajan. Joten niin kauan kuin on tarpeen kattaa nämä lainat, on olemassa varoja. On mielenkiintoista, että Eurooppa-neuvosto totesi seuraavaa: koska nämä varat ovat muodostuneet hiili- ja terästeollisuudelta kerätyistä maksuista, olisi ne varojen vapautuessa annettava rahastolle, joka rahoittaa tälle alalle liittyvän teollisuuden tutkimusta.
Tämä raha ei siis joudu kenen tahansa käsiin vaan voimme olla varmoja, että se sidotaan parhaalla ja sitä käytetään parhaalla mahdollisella tavalla tutkimuksen helpottamiseksi, koska tutkimus tukee työllisyyttä, eikä Euroopassa ole tarpeeksi tutkimusta.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komission jäseneltä nyt, kun on yhä todennäköisempää tai melkein varmaa, että euro tulee, mitä tapahtuu vihreille valuuttakursseille Euroopassa? Saammeko kohta myös vihreän euron tai koska komissio aikoo tehdä konkreettisia esityksiä tästä aiheesta, jotta saamme myös maatalouden alalle joka puolella Euroopassa yhden euron?

de Silguy
Esittämänne kysymys on erinomainen. Aloitamme tämän kysymyksen pohdinnan. Voin todeta teille euron yksinkertaistavan tilannetta ainakin euroalueen maiden kohdalla. Tästä seuraa, että valuuttavaihteluista johtuneet maatalouden rahoitusta koskeneet vaikeudet häviävät. Tämä siis yksinkertaistaa tilannetta.
Toiseksi on ratkaistava euroalueen ulkopuolelle jäävien Euroopan unionin jäsenvaltioiden ongelma. Nämä kysymykset ovat nyt teknisen pohdinnan kohteena ja voin vakuuttaa teille, että ryhdymme kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin, jotta euron tullessa käyttöön, kaikki mahdollisesti vielä jäljellä olevat vaikeudet häviävät.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.

Yritysostotarjoukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fontainen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0204/97) ehdotuksesta kolmanneksitoista Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudelliseksi direktiiviksi yritysostotarjouksista (KOM(95)0655 - C4-0107/96-96/0341(COD)).
Olen vastaanottanut UPE-ryhmän työjärjestyksen 129 artiklan mukaisesti esittämän pyynnön mietinnön palauttamiseksi valiokuntakäsittelyyn.
Floriolla on puheenvuoro tämän pyynnön perustelemiseksi.

Florio
Arvoisa puhemies, me esitimme pyynnön, koska olemme sitä mieltä, että asian käsittelyä on syvennettävä edelleen. Olemme tietoisia siitä, että kyseinen komission ehdotus syntyi suositusehdotuksena ja että vasta myöhemmin se kehittyi direktiiviehdotukseksi; kuulemiset tehtiin suositusluonnoksesta eikä direktiiviehdotuksesta, joka siitä sittemmin käsittelyn myötä muodostui. Näistä syistä ryhmässäni on nyt kypsynyt halu ja vakuuttuneisuuden tunne siitä, että asiaa on käsiteltävä syvällisemmin valiokunnassa, jolloin sitä voitaisiin käsitellä samanaikaisesti piakkoin - tai melko piakkoin - käsittelyyn tulevan, eurooppalaista osakeyhtiötä koskevan direktiivin kanssa. Painotan näin ollen ryhmäni puolesta pyyntöä mietinnön palauttamiseksi valiokuntakäsittelyyn.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, että asiasta on keskusteltu laajasti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, kaikki huomiot ja aspektit on otettu huomioon. Mielestäni palauttaminen valiokuntakäsittelyyn ei tässä tilanteessa ole aiheellista. Siksi pyydän, että pysyttäydytään työjärjestystä ei muuteta.

Puhemies
Siirrytään äänestykseen pyynnöstä mietinnön palauttamiseksi valiokuntakäsittelyyn.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.) Esittelijä Fontainella on puheenvuoro.

Fontaine
Arvoisa puhemies, yritysostotarjouksia koskevaa mietintöä, joka minulla on kunnia oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan nimissä esittää edustajakokoukselle, ei voida irrottaa historiallisista yhteyksistään ja sallinette minun, arvoisa puhemies, sanoa muutaman sanan tästä aiheesta.
Todetessaan vuonna 1989, että sekä ystävällis- että vihamielinen valvonta oli moninkertaistunut Euroopan yksityisellä sektorilla, täytäntöönpaneva komissio teki aloitteen ja ehdotti, että tällä tasolla otettaisiin käyttöön joitakin yhteisiä säännöksiä näiden käytäntöjen sääntelemiseksi. Todellisuudessa komission ehdotus oli todellinen yhdenmukaistamisdirektiivi. Euroopan parlamentti lisäsi siihen joitakin tarkistuksia, mutta hyväksyi sen kokonaisuudessaan tammikuussa 1990 äänestämässään mietinnössä. Jatkon suhteen on pakko todeta, että neuvoston sisällä vallitsee sitkeä pysähdystilanne.
Myös komissio ehdottaa meille nyt uudenlaista lähestymistapaa. Kyse on kehysdirektiivistä, jossa luodaan yritysostotarjouksia koskevat yleisperiaatteet koettamatta yksityiskohtaisesti yhdenmukaistaa eri jäsenvaltioissa voimassa olevia sääntöjä. On lisäksi huomattava, että valtiot ovat toinen toisensa jälkeen luoneet vuoden 1989 jälkeen tietynlaisia, tätä asiaa koskevia sääntöjä.
Komission uusi toimenpide on osa Edinburghissa vuonna 1992 annettua sitoumusta noudattaa toissijaisuusperiaatetta ja antaa jäsenvaltioille vapaus toteuttaa direktiiveihin sisältyvät periaatteet ottaen huomioon kansalliset perinteensä ja käytäntönsä. Tämän uuden lähestymistavan tavoitteena on tässä tapauksessa päästä ulos neuvoston luomasta umpikujasta. Kaikki tietävät, että voimakkain vastustus tuli jäsenvaltioiden taholta, jotka arvioivat alun perin ehdotetun yhdenmukaistamisen menevän toivottavan ja toivotun rajan yli.
Tässä yhteydessä esittelijä piti kiinni siitä, ja toivon Florion kuuntelevan minua nyt, että oikeusasioita käsittelevä valiokunta tutkii ensin hyvin huolellisesti tämän komission meille ehdottaman uuden kohdan tarjoamia mahdollisuuksia. Kyse oli jonkinlaisesta ennakkokysymyksestä, jonka esitin oikeusasioita käsittelevälle valiokunnalle ennen säännöksen peruskäsittelyä. Oliko lakeja säädettävä vai ei? Jos vastaus on myönteinen, niin oliko tämä tehtävä direktiivin avulla? Pitikö se tehdä komission esittämällä rajoittuneella tavalla?
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on jälleen kerran erittäin huolellisen tarkastelun jälkeen vastannut myönteisesti näihin kahteen kysymykseen. Se antoi esittelijälle valtuudet jatkaa työskentelyä tähän suuntaan eli mahdollisimman vähäiseen yhdenmukaistamiseen pyrkivän direktiivin tiellä. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on itse asiassa sitä mieltä, että kansallisten lainsäädäntöjen äärimmäisen moninaisuuden vuoksi ei ole mahdollista toteuttaa yritysostotarjouksia koskevia toimia oikeudellisesti ajatellen riittävän turvallisesti sekä piensijoittajien että kyseisten yritysten työntekijöiden kannalta. Se arvioi, että jopa tavoitteiltaan rajoitettu ja melko laimea yhdenmukaistamisyritys, tämä on todettava, mahdollistaisi kuitenkin tietyn vilpittömyyden aikaansaamisen eri toimijoiden välille varoittaen vahvimpia ryhtymästä täydelliseen keinotteluun.
Lisäisin vielä, hyvät kollegat, että väite " huomio, älkäämme tehkö mitään ennen kuin työntekijöiden osallistumista yrityksen tulokseen koskeva viides direktiivi ja kymmenes rajat ylittäviä fuusioita koskeva direktiivi eli eurooppalaista yhteiskuntaa koskeva hanke on saatu liikkeelle" , on Penelopen salajuoni. Millään näistä eri hankkeista, jotka ovat itse asiassa olleet jo vuosia pysähdyksissä neuvostossa, ei ole riittävän suoraa yhteyttä asiaan, joka huolestuttaa meitä nyt ja joka oikeuttaisi globaalin pysähdyksen. Päinvastoin, antamamme merkki voisi aloittaa asioiden etenemisen tällä yritysten kovasti odottamalla yhteisöoikeuden alalla.
Mitä tulee sisältöön, meitä ohjannut huoli ei siis ole ollut tekstin tekeminen velvoittavammaksi, sillä tiedämme samojen syiden tuottavan samoja vaikutuksia ja että neuvosto hylkäisi sen jälleen. Halusimme tehdä tekstistä käytännöllisemmän, tehokkaamman, selkeämmän ja tarkemman, mutta myös dynaamisemman ajatellen sen myöhempää soveltamista jäsenvaltioissa. Tämä on toiminut tarkistustemme innoittajana määritellen tarjoajan, suojellen piensijoittajia ja tarkentaen valvontaviranomaisten tehtävät. Lopuksi, kuten teimme jo vuonna 1990, olemme korostaneet avoimuutta suhteessa työntekijöihin. Jotkut tarkistuksistamme, jotka on esitetty kollegamme Hughesin erinomaisessa sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan puolesta laaditussa mietinnössä, antavat enemmän tietoa näistä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivon edustajakokouksemme osoittavan Amsterdamin huippukokouksen jälkeisenä päivänä, ettei se hyväksy lamaantumista eikä tekosyitä. Kokouksessa saavutettiin joitakin vaatimattomia edistysaskeleita eli Euroopan rakentaminen sai vihdoin sosiaalisen ulottuvuuden, joka siltä todellakin puuttui. Toivon sydämestäni edustajakokouksemme hyväksyvän oikeus- ja sosiaaliasioita käsittelevien valiokuntiensa suuntaviivat tämän direktiivin edistämiseksi sekä ehdottamamme tarkistukset, joiden avulla voimme käytännössä toteuttaa Euroopan sisämarkkinoiden avoimuuden, oikeudenmukaisuuden ja sosiaalisen tasapainon.

Verde i Aldea
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi - eikä tämä ole pelkkää kohteliaisuutta eikä rutiinia - minun pitää onnitella Fontainea hänen aikaansaannoksestaan tekstin suhteen, se on erinomaisen tasokasta. Pitää onnitella esittelijä Fontainea, koska hän on pyrkinyt antamaan mainitulle tekstille hieman täsmällisemmän sisällön, pysytellen kuitenkin sen osoittamien rajoitusten puitteissa.
Todellakin, kuten hän itse on täällä sanonut ja osoittanut sen mietinnössään, Fontaine oli epävarma siitä, kannattaako jatkaa puhumista tästä direktiivistä vai ei, ja kannattaako sen eteen tehdä merkittäviä ponnistuksia.
Hän päätti ryhtyä työhön ja onnittelen häntä aikaansaannoksen johdosta. Lisäksi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan työ sekä osa tarkistuksista ovat pyrkineet varustamaan tämän direktiivin rungolla. Tämä direktiiviluonnos on todellakin harjoitus, jonka tulokset vaikuttavat minusta melko rajoitetuilta. Tämä johtuu siitä, että aikaisempien esitysten yhteydessä on käytetty läheisyysperiaatetta, jotta esitykset eivät ole kariutuneet neuvoston vastustukseen, vaan niille on saatu sen suostumus.
Tämä on yksi niistä tapauksista, joissa läheisyysperiaatetta on käytetty hieman väkinäisesti, sillä jos tämä asia kuulu jäsenvaltioiden toimivaltaan, silloin koko yhtiöoikeus, tai suurin osa yhtiöoikeutta kuuluu jäsenvaltioitten toimialaan. Eikä esimerkiksi britannialainen yhtiöoikeus ei ole saman tyyppinen kuin mantereen yhtiöoikeus.
Tässä direktiivihankkeessa on britannialaisilla ollut merkittävä jarruttava rooli - tarkoitan silloista hallitusta - ja voitaisiin sanoa, että on paljon yhtiöoikeuden aspekteja, jotka ovat peräisin anglosaksisesta oikeudesta, ja joilla näin ollen ei pitäisi tässä suhteessa olla yhteisöllistä ulottuvuutta. Esittelijä kuitenkin mainitsee, ja minusta tämä on merkittävää, että nykyisessä yleismaailmallistuvassa tilanteessa on ilmeistä, että Euroopan unioni ei tällä yhtiöoikeuden alalla vastaa siihen, mitä siltä voitaisiin odottaa silloin kun, kumma kyllä, kauppa ja kaikki mitä siihen kuuluu kansainvälistyy, yleismaailmallistuu ja pyrkii muuttumaan yhä enemmän toistensa kaltaiseksi. Muistan, että vuosia sitten opiskellessani vertailevaa oikeustiedettä, minulle osoitettiin, että kaiken yhtenäistäminen ei ollut mahdollista, esimerkiksi otettiin perheoikeus, avioero esimerkiksi. Tämä on kuitenkin käytännöllisesti katsoen yhtenäistä lähes koko unionissa ja toisaalta meillä on yhtiöoikeus, joka ei sitä ole. Toivon, että tämä teksti ainakin hyväksyttäisiin. Me äänestämme sen puolesta joidenkin tarkistusten kanssa, sillä vähä on parempi kuin ei mitään.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, komission ehdotuksessa otetaan huomioon toissijaisuusperiaate niiden kokemusten pohjalta, joita saatiin jo mainitusta epäonnistuneesta ehdotuksesta vuodelta 1989. Tästä syystä uusi ehdotus sisältää ainoastaan tavoitteet, luo puitteet ja jättää konkreettisen toteuttamisen pitkälti jäsenvaltioiden hoidettavaksi. Tosin tavoite huolehtia siitä, että sisämarkkinoilla toimivien pörssiyhtiöiden osakkaiden suojelussa sovellettaisiin yhdenmukaisia säännöksiä, jos yhtiön hallinnassa tapahtuu vaihdoksia, saavutetaan tällä tavoin ainoastaan osittain.
Jäsenvaltioiden hyvin erilaisten yritysostotarjouksia koskevien sääntelyiden vuoksi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa ja omassa ryhmässäni esitettiin aiheellisesti kysymys, eikö olisi ollut syytä ehdottaa direktiivin sijasta suositusta. Henkilökohtaisesti olisin pitänyt suositusta parempana, mutta puitedirektiivin ehdottamista koskevalle päätökselle on kuitenkin hyvät perusteet. Jos on tarkoitus välttää kilpailun vääristyminen, saada pörssimarkkinat avoimemmiksi ja taata vähemmistöosakkaille ainakin vähimmäissuoja, on huolehdittava oikeusvarmuuden vähimmäistasosta. Kun otetaan huomioon suuret erot kansallisten yritysostotarjouksia koskevien lainsäädäntöjen välillä, voidaan tällainen oikeusvarmuus saavuttaa ainoastaan asettamalla toiminnalle oikeudelliset rajat, vaikka minimaalisetkin. Pörssimarkkinoiden yksittäisten toimijoiden samansuuntainen toiminta voidaan varmistaa ensisijaisesti yhdenmukaistamisella, ei vapaaehtoisuuteen perustuvilla käyttäytymissäännöstöillä.
Sisällöllisesti oikeusasiain valiokunta on vahvistanut komission ehdotuksen luonnetta puitedirektiivinä entisestään. Niinpä mietinnössä esitetään muutamia tarkistuksia, jotka lisäävät jäsenvaltioiden mahdollisuuksia turvautua kansallisiin järjestelmiinsä.
Muutamia tärkeitä kohtia käsitellään mietinnössä liian yleisesti tai ei lainkaan. Näitä ovat esimerkiksi vähemmistöosakkaan määritelmä, yhteisten toimien sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan sekä sellaisten tapausten tarkentaminen, joissa jäsenvaltiot voivat valtuuttaa valvontaviranomaisensa sallimaan poikkeuksia direktiivin säännöksistä. Mainituista puutteista huolimatta komission ehdotus ansaitsee esittelijän ehdottamassa muodossa kuitenkin täyden tuen.

Florio
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi poistaa mahdolliset epäilykset. Kunnioitan erittäin paljon ja arvostan erittäin suuresti esittelijän kiitettävää työtä, eikä ryhmäni puolesta esittämäni valiokuntaan palauttamista koskevan pyynnön tarkoituksena ollut tai ole missään nimessä se, että sillä arvosteltaisiin Fontainen tekemää työtä.
Ehdotus puitedirektiiviksi yritysostotarjouksista, kuten on jo tullut esille, perustuu seuraaviin aloitteisiin: Euroopan komissio esitti jo vuonna 1989 klassista harmonisointia koskevan direktiiviehdotuksen, josta ei kuitenkaan päästy yksimielisyyteen neuvostossa; sittemmin sisämarkkinoiden tultua voimaan komissio esitti aluksi suosituksen, jonka hetki sitten mainitsin, ja sen jälkeen puitedirektiivin, joka sisältää joitakin perusperiaatteita ja jonka tavoitteena on vastaavanlaisten olosuhteiden luominen kaikkiin jäsenvaltioihin jättäen niille kuitenkin laajan toiminta-alan. Komission mielestä siis nykyiset äärimmäiset eroavuudet kansallisissa lainsäädännöissä eivät anna mahdollisuutta toteuttaa yritysostotarjouksia oikeudellisesti tyydyttävän varmoissa olosuhteissa. Pienellä yhdenmukaistamisella - komissio tosin aluksi pyrki aitoon, sitovampaan direktiiviin - voidaan siis saada aikaiseksi se, että kaikkia pörssimarkkinoiden toimijoita kohdellaan jossain määrin yhdenmukaisesti.
Direktiivissä on näin ollen useita kohtia, joita en nyt muistuta mieliin mutta jotka antavat jäsenvaltioille laajat valtuudet antaa erilaisia säädöksiä. Me olemme sitä mieltä, että tällä alalla, joka liittyy rahan vapaaseen liikkuvuuteen, olisi tarvittu enemmän täsmällisiä yhteisiä sääntöjä. Näin ei ole käynyt. Havaitsemme jokseenkin pettyneinä, että kun Euroopan unionilla on vastassaan vakavia ja tärkeitä valintoja, se ei pysty tekemään todellisia yhteisiä valintoja.

Thors
Herra puhemies! Liberaaliryhmän puolesta haluan sanoa, että suhtaudumme hyvin epäröivästi työn tähän vaiheeseen. Mielestämme yhtiöoikeudessa on tärkeämpiä asioita, joihin pitäisi panostaa. Ajattelen niitä suurempia ongelmia, joita yrityksillä on rajoja ylittävän toiminnan todellisuudessa. Tarvitsemme voimakkaita toimenpiteitä Davignonryhmän raportin peruslinjojen mukaisesti, monissa maissa toimivien yritysten yhdenmukaista verotusta ja ratkaisua alijäämän käsittelyyn. Tähän meidän olisi nyt pitänyt keskittää voimamme, ja toivon komission ryhtyvän käsittelemään tätä tosissaan.
Kuten tunnettua yritysostotarjouksien tilanne on erilainen jäsenmaissamme, minkä edelliset puhujat jo sanoivatkin. Joissakin maissa on tarkka juridinen järjestelmä, toisissa on toimiva vapaaehtoinen järjestelmä. Toivon, että direktiivi myös komission tarkastuksen jälkeen antaa meille takuut tästä.
Vaikka meillä on puitedirektiivi, on puitedirektiivissäkin olemassa tiettyjä tarkasti määriteltäviä asioita. Ajattelen esimerkiksi ehdotusta soveltuvasta laista. En pidä komission ehdotusta tai valiokunnan käsittelyn jälkeistä ehdotusta tyydyttävänä; ajattelen erityisesti artiklaa 3.2. Siksi olemme tehneet muutosehdotuksen tässä kohdassa. Minun mielestäni on myös tärkeää, että tulemme saamaan kunnollisen suojan vähemmistöosakkaille nyt kun tällaista direktiiviä hyväksytään. Sitä ei ole artiklassa 10. Siksi olemme tehneet muutosehdotuksemme.
Hyvät ystävät! Arvelen myös, että juridinen valiokunta ehdottaa joitakin muutoksia, jotka eivät kuulu tämän päivän maailmaan. Ajattelen sitä ehdotettua velvollisuutta, että joka vuosi viiden vuoden ajan yritysoston jälkeen pitää julkaista raportti työllisyyden kehittymisestä. Se velvollisuus kyllä työllistää, mutta ei luo oikeita kilpailukykyisiä työpaikkoja.

Falconer
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin yhtyä Fontainelle osoitettuihin onnitteluihin. Hänestä täytyy tuntua siltä kuin hän saisi kukkakimpun. Hän hoiti tätä asiaa valiokunnassa erittäin hyvin. Hän sai valiokunnan koottua yhteen lopullisessa äänestyksessä lukuun ottamatta kahta tyhjää ja sitä, että Cassidy äänesti valiokunnan yleistä päätöstä vastaan. Luulen, että tarvittaisiin arkkienkeli Gabrielin ihme, jotta Cassidy saataisiin taivuteltua kannallemme.
Vuoden 1989 alkuperäinen direktiivi on jo selostettu erittäin hyvin parlamentissa. Tämä direktiivi on paljon suppeampi. Se on tyyliltään paljon hillitympi, koska siinä on otettu huomioon se, mitä tapahtui neuvostossa vuonna 1989 ja 1990. Koko Euroopan unionissa kaikkein eniten yritysostoja ja niihin liittyviä kiistoja on Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuosina 1995 ja 1996 niitä oli arviolta 1500. Maalla on myös tässä erinomainen maine, koska yritysostopaneeli tietää näistä asioista. Me myönnämme sen ja hyvin pitkälti samaa mieltä ollaan myös mietinnössä. 6 artiklan mukaan valvontaelin voi olla jokin muu kuin sääntelyelin. Tällä tarkistuksella otetaan huomioon Britannian yritysostopaneeli.
Vihamielisiä yritysostoja tapahtuu parhaillaan kaikkialla Euroopassa. Krupp/Thysseniä tullaan pitämään vain välinäytöksenä tulevaisuuden valtaviin yritysostoihin verrattuna. Sosialistiryhmän näkemys on siksi, että on tämän alan kilpailupolitiikan mukaista hyväksyä jonkinlainen näitä asioita sääntelevä laki.
Mitä tulee komission vastahakoiseen asennoitumiseen tarkistukseen 11, vuosina 1995 ja 1996 yksin omassa kotimaassani 12 500 työpaikkaa hävisi yritysostojen ja sulautumien vuoksi. Tarkistuksessa 12 vaaditaan, että henkilöt, joilla on hallussaan kyseisten yhtiöiden varoja tai osakkeita työeläkerahastojen kautta - joiden määrä kaikkialla Euroopassa on kasvamassa - on otettava mukaan kaikkiin asiaa koskeviin lopullisiin päätöksiin. Ymmärtääkseni tämä huolestuttaa komissiota. Jos se haluaa esitellä muita säädöksiä, esimerkiksi parhaillaan neuvoston käsiteltävänä olevan eläkedirektiivin, voisimme ottaa tämän huomioon.
Päätteeksi totean, että tämän parlamentin haaste on angloamerikkalainen oikeus ja se, syrjäyttääkö angloamerikkalainen oikeus eurooppalaisen mallin. Panen toivoni ja luottamukseni siihen, että parlamentti torjuu ehdotuksen. Angloamerikkalainen oikeus on aiheuttanut meille surullisia ongelmia Yhdistyneessä kuningaskunnassa, emmekä halua, että näin käy täällä. Olen varma, että kun neuvoston kanssa käytävän sovittelumenettelyn aika tulee, Fontaine taistelee voimakkaasti parlamentin ja sen tarkistusten puolesta.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, siitä puheesta, jonka olin valmistellut säilytän vain yhden huomion, ja se on onnitteluni esittelijälle hänen kehittämänsä taitavan työn johdosta. Hän on todellakin osannut varmalla kädellä ohjata tämän mietintölaivan Euroopan parlamenttiin ja olen varma, että hän onnistuu saattamaan sen oikeaan satamaan.
Tästä eteenpäin pohdintani laajenee ja keskityn siihen keskusteluun, jota käydään niiden kesken, joista toiset haluavat säädellä yhtiöoikeutta suositusten avulla - jonka vuoksi he ovat pyytäneet mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn - ja toiset kannattavat säätelyä direktiivien tai ainakin puitedirektiivien avulla. Hyvä, arvoisa puhemies, Amsterdamin huippukokouksesta on selvitty, seuraava haasteemme on talous- ja rahaliiton kolmas vaihe ja jotta talous- ja rahaliiton kolmas vaihe voisi muodostua menestyksekkääksi - Eurooppa tarvitsee sitä, että tämä rahaliiton kolmas vaihe on menestyksekäs - meidän pitää täydentää sisämarkkinoita. Kun pääsemme siihen asti, huomaamme, että on olemassa yksi sisämarkkinoiden ala, jolla ei ole edistytty viimeisten 20 vuoden aikana, se on yhtiöt. Mutta tämä on paradoksaalista, sillä yhtiöala oli eurooppalaisen yhdentymiskehityksen pioneeriala, ala, joka antoi ensimmäisen sysäyksen sisämarkkinoille.
Tällä sektorilla ei ole edistytty viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana, ja nyt meille tullaan sanomaan, että ei saa tehdä direktiiviä - että sillä on ollut erittäin monimutkainen kymmenen vuoden menneisyys - vaan suositus. Tämä on omituista, sillä olen myös kuullut niiden samojen henkilöiden huulilta jotka kannattavat suositusta, että tämä direktiivi ei ole tarpeeksi kunnianhimoinen ja että pitäisi pyrkiä laajempaan integraatioon, sekä toisen väitteen, jolla ei ole mitään tekemistä tämän asian kanssa, jonka mukaan hyvän säädöksen aikaansaamiseksi pitää odottaa, että Davignonin mietintö saadaan päätökseen niin että meillä on direktiivi eurooppalaisesta osakeyhtiöstä. Ihmettelen, arvoista puhemies, mitä tämä on. Espanjassa tätä kutsutaan institutionaaliseksi merirosvoiluksi, se tarkoittaa sitä, että toivotaan, että Euroopan unionin laiva ei etene, ja sen takana on kaksi sanaa: toinen on läheisyysperiaate ja toinen paradoksaalisesti globalisoituminen. Skyllan ja Kharybdiksen välissä meidän täytyy harjoittaa, kuten sosiaalidemokraattisen ryhmän kollega, Verde i Aldea sanoi, realistista politiikkaa. Mielestäni tämä direktiivi ei ole riittävä, mutta se on ensimmäinen askel ja ehdottoman välttämätön askel, jota muiden, myös ehdottoman välttämättömien, yhteisöoikeuden piiriin kuuluvien askeleiden toivomme seuraavan.

Cassidy
Arvoisa puhemies, yhdyn luonnollisesti esittelijän ponnisteluja ylistävien kuoroon. Varoittaisin häntä kuitenkin latinankielisellä lauseella "Timeo Danaos et dona ferentis" , mikä tarkoittaa - kerrottakoon tämä tulkkien avuksi - "varokaa kreikkalaisia silloinkin, kun he tuovat lahjoja" . Saanen ehdottaa esittelijälle, että hänen tulisi suhtautua hyvin varovaisesti Falconerin suunnalta tuleviin kohteliaisuuksiin, sillä ne ovat peräisin epäilyttävästä lähteestä.
En arvostele lainkaan esittelijän työtä. Annetuissa rajoissa hän on tehnyt pätevää ja ammattimaista työtä. Arvosteluni kohdistuu komissioon. Ehdotus on väärä. Palacio ja MosiekUrbahn ovat jo huomauttaneet, että heistä suositus olisi ollut parempi kuin direktiivi. Tämä on täysin perusteltu mielipide, ja tiedän, että esittelijä otti sen esille valiokunnassa. Tässä direktiiviluonnoksessa ei kuitenkaan käsitellä sitä perustavaa ongelmaa, että rajat ylittävät yritysostot ovat Euroopassa äärimmäisen hankalia ja että kaikissa maissa, tai useimmissa maissa, on yritysostoon kohdistuvia rajoituksia.
Tärkein perustelu näyttää olevan, että meidän on huolehdittava työpaikoista ja niin edelleen. Työpaikat ovat kuitenkin suuremmassa vaarassa, jos emme onnistu rajat ylittävillä yritysostoilla luomaan kooltaan maailmanluokkaa olevia yrityksiä, jotta voisimme kilpailla amerikkalaisten, japanilaisten ja muiden kanssa. Falconerin ja muiden esittämässä tarkistuksessa 23 ehdotetaan, että investointirahastojen johtajat, jotka hoitavat osakesijoituksia, tulisi jättää yritysostomenettelyjen ulkopuolelle; tämä on yksinkertaisesti todellisuudenvastaista, sillä suurin osa noista elimistä edustaa eläkerahastoja, jotka edustavat eri puolilla Eurooppaa asuvien työntekijöiden säästöjä.
Tämä ehdotus on väärä. Äänestin sitä vastaan valiokunnassa ja äänestän sitä vastaan huomenna täysistunnossa. Kehotan niitä monia muita, joilla on epäilyksiä asiasta, tekemään samoin.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, onnittelen komission puolesta yhdessä varapuheenjohtajan kanssa Fontainea hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka käsittelee tärkeää toimenpidettä yritysoikeuden alalla. Mielestäni me voimme kaikki olla samaa mieltä yhdestä kohdasta: yhteisössä on tällä hetkellä liikaa markkinoita murentavia sääntöjä, jotka koskevat yritysostotarjouksia ja vähemmistöosakkaiden suojelua siitä tapauksessa, että pörssissä listattuna olevan yrityksen hallinnassa tapahtuu muutoksia. Komissio on sitä mieltä, että tämä on Euroopan finanssimarkkinoiden integroitumisen valossa todellinen este yhtenäismarkkinoiden toiminnalle.
Kuten tiedätte - ja kuten on jo mainittu - edellinen yritys korjata tilanne ei ollut kovin onnistunut: 80-luvun lopussa laadittu direktiiviehdotus, jota muutettiin vuonna 1990 parlamentin lausunnon vuoksi, sai osakseen vastustusta joiltakin jäsenvaltioilta. Keskusteluissa on tullut esille, miten vaikeaa on löytää sopuratkaisu tiettyjen perustavaa laatua olevien erojen välille direktiivillä, jolla harmonisoidaan yksityiskohtaisesti yritysostotarjoukset, varsinkin kun yksityiskohtainen harmonisointi on paitsi aiheemme osalta myös yleisestikin ottaen jo aikansa elänyt. Näin ollen, kuten Fontaine muistutti, tämä ehdotus on tehty toissijaisuuden hengessä.
Tästä syystä jotkut olisivat halunneet suosituksen, toiset täysipainoisemman ja yksityiskohtaisemman direktiivin. Me asetuimme kannattamaan puitedirektiiviä, jossa vahvistetaan tietyt periaatteet ja vähimmäisvaatimukset mutta jäsenvaltioiden tehtäväksi jätetään niiden toteuttaminen, jotta ne vastaavat paremmin eri maiden perinteitä ja rakenteita, ja sama koskee myös itsenäiseen sääntelyyn liittyviä määräyksiä. Komission perustavoitteena on siis varmistaa se, että pörssissä listattuna olevan yrityksen osakkailla on vastaavanlainen takuu siinä tapauksessa, että yrityksen hallinnassa tapahtuu muutoksia, sekä se, että on olemassa vähimmäismääräykset yritysostotarjousten hoitamiselle ja niiden avoimuudelle. On ehdottomasti varmistettava, että yritysostotarjouksen tekeminen tapahtuu oikeudellisesti turvatuissa olosuhteissa, joissa kaikki asianosaiset tietävät toimintamahdollisuuteensa.
Komissio voi hyväksyä suurimman osan oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan esittämistä tarkistuksista tekemällä pieniä, sanamuotoon liittyviä muutoksia tarkistuksiin 1, 4 ja 6. Tässä vaiheessa se ei voi vielä hyväksyä tarkistusta 17, joka koskee tarjousten hyväksymisen määräaikaa, koska mielestämme se ei ole riittävän selvästi perusteltavissa ottaen huomioon tekstin yleisen luonteen ja sen tavoitteet. Komissio voi kuitenkin harkita asian liittämistä tekstiin parlamenttikäsittelyn myöhemmässä vaiheessa.
Arvoisa puhemies, sosiaalisten näkökohtien osalta - ja tässä yhteydessä haluaisin myös kiittää työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokuntaa ja sen lausunnon valmistelijaa Hughesia - komissio puoltaa työpaikkojen suojaamista koskevan yleisen periaatteen mukaan ottamista, mihin liittyy tarkistus 11. Se ei kuitenkaan voi hyväksyä kahta tarkistusta, joista toinen - tarkistus 13 - koskee tietoja yhtiön työntekijöistä ja toinen - tarkistus 21 - tarjouksen kohteena olevan yhtiön johtokunnan velvollisuutta kuulla työntekijöitä. Näitä kahta tarkistusta on mielestämme vaikea sovittaa yhteen puitedirektiivin käsitteen ja toissijaisuusperiaatteen kanssa.
Hyväksymme tarkistuksen 14, jos sen sanamuotoa lievennetään, ja osittain myös tarkistuksen 16. Tarkistusta 12 emme voi hyväksyä, koska siitä ei käy selvästi ilmi, miten henkilöt, joilla on hallussaan yhtiön osakkeita institutionaalisia sijoituksia hoitavien johtajien tekemien investointien ansiosta, voisivat olla mukana yritysostotarjouksissa. Me asetumme pikemminkin sille kannalle, että tätä työeläkerahastojen hoitoa koskevaa asiaa olisi säänneltävä pikemminkin kansallisella tasolla. Tarkistuksia 23, 25, 26, 28 ja osittain myös 27, jotka esitettiin tämänpäiväisen käsittelyn yhteydessä, ei voida hyväksyä komissiossa; sen sijaan se voi hyväksyä tarkistuksen 24 ja tarkistuksesta 27 sen osan, joka koskee työntekijöiden tiedottamista kohtuullisessa ajassa tarjouksen julkistamisen jälkeen.
Toivon, että Euroopan parlamentti kannattaa edelleen aloitettamme, ja olen samaa mieltä siitä puheissa esille tulleesta asiasta, että tällä alalla olisi tehtävä muitakin tärkeitä aloitteita: rajat ylittävät tilisiirrot, eurooppalaisen yhtiön perussääntö, tarve yhdenmukaistaa verotusta. Esittelijä Fontainen tavoin en kuitenkaan ymmärrä, miten ehdotuksen palauttaminen valiokuntaan auttaisi ratkaisemaan muita ongelmia; ehdotuksen huolellinen ja myönteinen tarkastelu voi sen sijaan vaikuttaa merkittävästi koko tilanteen selvittämiseen.
Lopuksi totean, arvoisa puhemies, että olemme ehdotusta luonnostellessamme ottaneet erityisesti huomioon brittiläisten europarlamentaarikkojen ja yleensäkin Britannian julki tuomat huolenaiheet. Tämän direktiivin, sellaisena kuin se on luonnosteltuna, tarkoituksena on jättää Yhdistyneen kuningaskunnan yritysostojärjestelmä mahdollisimman pitkälle ennalleen. Katselmuksen muodossa tapahtuva oikeuskäsittely on jo mahdollista Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vaikka se ei olekaan yleinen taktiikka, koska englantilaiset tuomioistuimet eivät mielellään puutu asiaan tarjousaikana, samoin kuin vahinkoa kärsineen osapuolen mahdollisuus hakea vahingonkorvausta. Direktiivissä itsessään kehotetaan selkeästi sääntelyelimiä harjoittamaan oma-aloitteista valvontaa hallinnollisiin ja oikeustoimiin ryhtymisen välttämiseksi. Haluan siis vakuuttaa jälleen asianosaisille parlamentin jäsenille, että olemme yhtä huolestuneita kuin hekin näistä seikoista ja että yritimme laatia mekanismin, joka tarjoaa kehysdirektiivin mutta puuttuu mahdollisimman vähän brittijärjestelmän kaltaisiin perustaltaan vankkoihin ja toimiviin järjestelmiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vaaralliset valmisteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Baldin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0186/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (KOM(96)0347 - C4-0426/96-96/0200(COD)).

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, vaarallisia valmisteita säädellään tällä hetkellä direktiivillä 88/379, johon sisältyy niiden luokitus, pakkaaminen ja merkinnät. Komission ehdotuksessa, joka on nyt ensimmäisessä käsittelyssämme, esitetään kyseisen direktiivin saattamista ajan tasalle kokoamalla yhteen säädökseen kaikki olemassa oleva EU: n vaarallisia valmisteita koskeva lainsäädäntö. Direktiiviehdotus laajentaa alkuperäisen vaarallisia valmisteita koskevan direktiivin soveltamisalaa viidelle uudelle alueelle: 1) ympäristönäkökohtien mukainen luokittelu ja merkinnät - alkuperäinen direktiivi kattoi ainoastaan luokituksen ja merkitsemisen " terveydelle vaaralliseksi" ; 2) torjunta-aineet ja biosidit, koska pestisidien luokittelua, pakkausta ja merkitsemistä koskeva direktiivi kumotaan; 3) käyttöturvallisuustiedotteet, jotka valmistajien on esitettävä valmisteista, joita tällä hetkellä ei ole luokiteltu vaarallisiksi; 4) räjähteet, joista ammattikäyttäjille on toimitettava käyttöturvallisuustiedotteet; 5) tiettyjen herkistävien aineiden merkitseminen, jonka mukaisesti herkistäviä aineita sisältävät valmisteet on merkittävä myös silloin kun ne eivät ylitä normaaleja luokittelurajoja.
Valtaosa tehdyistä muutoksista on tärkeitä, koska ne liittyvät valmisteiden vaarallisuuden arviointiin ympäristön kannalta ja lähentävät direktiiviä vaarallisia valmisteita koskevan direktiivin 67/548 seitsemänteen mukautukseen teknistä kehitystä vastaavaksi, joka liittyy läheisesti nyt käsiteltävänämme olevaan direktiiviin.
Menettelyksi on siis valittu olemassa olevan kemiallisten aineiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen, ja vaikka on totta, että kyseessä on aihe, jota asiaan perehtymättömien on vaikea ymmärtää, on myös muistutettava, että parlamentin roolina on poliittisen suunnan osoittaminen. Muistutan teille kuitenkin, että valmisteen vaarallisuuden arviointi perustuu seuraavien vaarallisten tekijöiden määrittelylle: fysiologiset ja kemialliset ominaisuudet, terveyteen vaikuttavat ominaisuudet, ympäristöön vaikuttavat ominaisuudet.
Vielä kerran on korostettava olemassa olevan lainsäädännön yhdenmukaistamisen merkitystä, koska vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevat jäsenvaltioiden nykyiset lainsäädännöt ovat esteenä yhteisön sisäiselle kaupalle, luovat epäreiluja kilpailuolosuhteita ja vaikuttavat epäsuotuisasti sisämarkkinoiden toimintaan, kuten komissio on tuonut esille.
Alaa säätelevä direktiivi, joka kuitenkin asettaa kuluttajien suojelun aina etusijalle, on siis tervetullut. Euroopan kansalaisten terveys, turvallisuus ja suojelu ovat juuri niitä syitä miksi me haluamme, että direktiivillä otetaan käyttöön korkeat turvallisuusstandardit kaikissa jäsenvaltioissa; niiden vuoksi me vaadimme käyttöturvallisuustiedotteita, herkistävien aineiden merkitsemistä ja muuta.
Kansalaisella on oikeus siihen, että hänen terveyttään suojellaan, ja se onnistuu ennen kaikkea jakamalla selkeää ja avointa tietoa, mikä edellyttää myös helposti luettavia ja tunnistettavia merkintöjä. Tältä osin on edistytty muiden säännösten ohella myös siten, että pakkauksiin on liitettävä koskettamalla havaittava merkintä näkövammaisten suojelemiseksi.
Jos kyseessä ovat terveydelle vaarallisia aineita sisältävät valmisteet, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi ja joiden ominaisuuksien ilmoittamisella ei ole minkäänlaista merkitystä kuluttajan kannalta, on otettava käyttöön yksinkertaistetut käyttöturvallisuustiedotteet niille valmisteille, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi. Siten otetaan huomioon se, että täydelliset tiedot sisältävien käyttöturvallisuustiedotteiden laatiminen aiheuttaa kustannuksia ja suuria vaikeuksia ja vie aikaa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, joilla ei usein ole tarvittavaa henkilökuntaa ja teknisiä voimavaroja.
Haluaisin lopuksi korostaa, että tämä eurooppalainen direktiivi ilmentää ja heijastaa jäsenvaltioiden valtaosan tahtoa - mikä on tullut esille niistä suhteista, joita minulla on ollut tilaisuus solmia Euroopan kansallisten viranomaisten kanssa - sillä sen tarkoituksena on luoda tasapainoinen säännöstö, jossa otetaan huomioon eri maiden lainsäädännöt, joita pyritään parantamaan ja yhdenmukaistamaan. Tämä tavoite tulee esille myös valiokunnassa ja tässä istuntosalissa esittämissäni tarkistuksissa, jotka liittyvät kemiallisia valmisteita koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamisen tarpeeseen. Ehdotus pyrkii todella olemaan tähän suuntaan otettava edistysaskel, ja se on syntynyt olemassa olevien kansallisten lainsäädäntöjen vertailun tuloksena. Nyt on toimittava siten, että direktiivi voidaan siirtää kansallisiin lainsäädäntöihin ja sitä voidaan soveltaa käytäntöön.

Hulthén
Herra puhemies! Haluan aloittaa kiittämällä Baldia hänen suuresta työpanoksestaan tässä hyvin mutkikkaassa ja tärkeässä asiassa.
Kemikaalien käsittely on tärkeimpiä asioita ympäristöalalla. Voimme joka päivä todeta allergioiden lisääntyvän ja ihmisten ja ympäristön kärsivän haitoista. Siksi toivotan tervetulleeksi komission ehdotuksen, joka merkitsee sitä, että me eurooppalaisella tasolla otamme lujan otteen näistä ongelmista.
Direktiivi on itsessään vaikea ja tekninen, mutta meidän poliittiset kysymyksenasettelumme yksinkertaistuvat nähdessämme vaikutukset. Meidän pitää nyt päättää lainsäädännöstä, joka säätää, miten vaaralliset valmisteet on luokiteltava, pakattava ja merkittävä. Se ei ole vähiten tärkeää tuhansille eurooppalaisille työntekijöille, jotka päivittäin joutuvat tekemisiin näiden kemiallisten tuotteiden kanssa. He ovat riippuvaisia tarkasta ja oikeasta tiedosta siitä, miten näitä valmisteita pitää käsitellä omaa terveyttä vaarantamatta. Direktiivissä ennen muuta artikla 16 koskee työympäristöä. Artikla ehdottaa muun muassa, että niin sanottu käyttöturvallisuustiedote tulee pakolliseksi, ja sen pitää sisältää esimerkiksi käsittelyohjeet. Kun parlamentin puolelta sitten yritetään heikentää tämäntyyppistä turvallisuustiedotetta, se tuntuu kohtuuttomalta. Sitä paitsi tähän sisältyisi se, että ainakin kolme uutta jäsenmaata joutuisivat heikentämään nykyistä lainsäädäntöään tällä alueella. Tässä on kysymys muun muassa ihmisten työturvallisuudesta. Tämä ei ole mitään iltalukemista, jota meidän pitää yksinkertaistaa ainoastaan helpottaaksemme jonkun parlamentin jäsenen lukutyötä, vaan tärkeitä ihmisten terveyttä koskevia asioita.
Tämä direktiivi ei vaikuta pelkästään työympäristöön, vaan ympäristöön yleensä ja meidän kuluttajien arkipäivään. Monet kaupoista ostamistamme tuotteista on varustettu merkinnällä, joka varoittaa meitä niiden vaarallisuudesta terveydelle tai allergian aiheuttamisesta. Tätä taustaa vasten tuntuu todellisuudelle vieraalta viitata siihen, että kuluttajien etu vaatisi direktiivin heikentämistä. Muut tekijät toivovat tämän direktiivin heikentämistä, ja toivon todella, että parlamentti hylkää sellaiset direktiivit ja sellaiset ehdotukset, jotka estävät meitä säilyttämästä esimerkiksi Ruotsissa, Suomessa ja Itävallassa käytössä olevia käyttöturvallisuustiedotteita. Tämä kuuluu jäsenyysneuvotteluissa sopimiimme asioihin. Toivon siksi, että parlamentti voi nähdä sen hyvän puolen, mitä sisältyy aloittamiseen korkealta tasolta, kun kyseessä on meidän turvallisuutemme niin työntekijöinä, kuluttajina kuin yhteiskunnan kansalaisina Euroopassa.

Schleicher
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin todeta PPEryhmän puolesta, että ehdotus direktiiviksi vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä on hyvä esimerkki järkevästä eurooppalaisesta lainsäädännöstä. Vaarallisiin valmisteisiin liittyviä ongelmia on säännelty unionin laajuisesti jo vuodesta 1988. Sääntelyä on kuitenkin täydennetty ja tarkistettu jo monta kertaa.
Nyt käsiteltävässä komission ehdotuksessa ei ainoastaan parannella ja koota yhteen olemassa olevia erilaisia säädöksiä, vaan sen avulla myös paikataan lainsäädännön nykyinen aukko sisällyttämällä direktiiviin vaarallisten valmisteiden ympäristövaikutukset. Aihe on erittäin monimutkainen sen vuoksi, että kyse ei ole ainoastaan monista - useista tuhansista - aineista, vaan vielä suuremmasta määrästä valmisteita, jotka sisältävät näitä aineita. Valmisteita on useita satoja tuhansia.
Vielä monimutkaisemmaksi asian tekee se, että valmisteita ei myydä vain lopullisille kuluttajille vaan useita valmisteita käytetään ainoastaan teollisuudessa. Valmisteita tuotetaan monissa pkyrityksissä, joiden odotetaan merkitsevän pakkauksiin kaikki vaaditut tiedot. Tämä tarkoittaa, että terveyden- ja ympäristönsuojelu on tietysti taattava. Tarkempien merkintöjen osalta on kuitenkin harkittava, mikä on järkevää aiheutuvien kustannusten ja saavutettavissa olevan hyödyn perusteella. Tässä suhteessa jo komission ehdotus oli mielestäni erittäin hyvä perusta. Valmistajan on käyttäjän pyynnöstä esitettävä käyttöturvallisuustiedote jopa useimmista sellaisista valmisteista, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi.
Merkintöihin liittyy tietysti erityisiä ongelmia. Kuluttajan on toisaalta pystyttävä ymmärtämään ne, ja toisaalta niiden taas on välitettävä paljon sellaista tietoa, joka on erittäin tärkeää esim. jalostusprosessiin osallistuvalle työntekijälle, mutta joka on yleiskäytössä sen sijaan täysin samantekevää. Mielestäni on tärkeää, että etiketissä viitataan todella olennaisiin vaaroihin. Lausekkeita voi olla kolme, viisi, tai seitsemän, mutta etiketissä ei voida enää mainita lisäksi 20 ajateltavissa olevaa tai mahdollista vaaraa. Muuten etiketit suorastaan pursuavat tietoa ja saavat kuluttajat pikemminkin ymmälleen kuin tietoisiksi valmisteen vaaroista.
Sama pätee myös kemiallisten kaavojen merkitsemiseen. Keskivertokuluttaja ei ymmärrä niitä, ja usein olisi mielekkäämpää käyttää korvaavaa nimikettä, kuten formaldehydi. Juuri ymmärrettävyyteen liittyvistä syistä muutamat tarkistukset ovat ongelmallisia. Liiallinen tieto ei missään tapauksessa tarjoa lisää suojaa vaan pikemminkin heikentää sitä vaikeaselkoisuutensa vuoksi. Vaikka tarkoituksena olisi konkretisoida jokin laaja yläkäsite luettelon avulla ja parantaa sen ymmärrettävyyttä, tällä saadaan käytännössä aikaan juuri päinvastainen, koska luettelo on aina rajallinen eikä siinä välttämättä mainita yläkäsitteen mahdollisesti sisältämiä muita näkökohtia. Nämä ovat tärkeimmät syyt siihen, että ryhmäni hylkää muutamat valiokunnan esittämät tarkistukset.
Haluaisin lopuksi vielä huomauttaa yhdestä asiasta, komissaari Bangemann, nimittäin virheellisestä käännöksestä. Ainakin saksankielisestä versiosta voin sanoa, että se sisältää useita virheitä. On nimittäin eri asia, puhutaanko patentoinnista vai potensoinnista. Tekstissä on monia vastaavanlaisia kohtia. Otin tämän esille jo valiokunnassa, mutta virheitä ei valitettavasti korjattu. Pyydän sydämellisesti, että komissio tarkistaa asian vielä kerran.

Puhemies
Hyvä jäsen Schleicher, joka tapauksessa sain tiedon, että asiaan kuuluvat tahot ovat jo korjanneet virheen.

Eisma
Arvoisa puhemies, olemme oikeastaan tyytyväisiä esitettyyn direktiiviin, joka laajentaa alkuperäisen direktiivin vaikutusaluetta, sillä tässä on kyse siitä, että kaikki vaarallisia valmisteita koskeva lainsäädäntö, joka on ollut olemassa jo kauan, kootaan yhteen direktiiviin. Mielestämme komission esitys on hyvä etenkin siksi, että siihen on lisätty maininta aineiden ympäristölle aiheuttamista haitoista terveyshaittojen lisäksi, jotka mainittiin jo vanhassa tekstissä. Tämä on edistystä.
Lisäksi meistä on hyvä parannus, että nyt myös aineet, jotka voivat aiheuttaa allergisia reaktioita, pitää mainita tuoteselosteessa. Me liberaalit kannatamme korkeatasoista ympäristön suojelua ja selkeitä tuoteselosteita kuluttajaa varten. Kuten jo sanoin, komission esitys on kohtalainen, mutta olisin halunnut joissakin kohdissa tiukempaa linjaa. Baldin mietintö ei mielestämme juurikaan tuo parannusta komission alkuperäiseen esitykseen ja mitä hänen joihinkin tarkistuksiinsa tulee, minun on valitettavasti todettava, että ne ovat heikompia. Ryhmäni ei voi siksi tukea Baldin uudestaan esittämiä tarkistuksia, joita ympäristövaliokunta ei hyväksynyt. Suhtaudumme kylläkin myönteisesti niihin ympäristövaliokunnan hyväksymiin tarkistuksiin, jotka meidän mielestämme terävöittävät komission tekstiä. Nämä tarkistukset koskevat muun muassa haitallisten aineiden tavaraselosteita, jotka aineet eivät yksinään ole vaarallisia, mutta kylläkin yhdessä muiden aineiden kanssa.
Jos hyväksymme nämä tarkistukset ja yhdistämme ne komission esitykseen, saamme mielestämme hyvän direktiivin. Toivon, että Bangemann on asiasta samaa mieltä.

Sjöstedt
Herra puhemies! Baldin mietintö on nykyisessä muodossaan hyvä. Ryhmäni tulee siksi äänestämään sen puolesta. Mietintö ei ollut ihan yhtä hyvä ennen ympäristövaliokunnan äänestystä, sillä alkuperäisessä muodossaan siinä ehdotettiin esimerkiksi käyttöturvallisuustiedotteen muotoilun säännösten huonontamista. Tulemme siksi äänestämään kaikkia niitä ehdotuksia vastaan, joita täällä esitetään tällaisten heikennysten toteuttamiseksi muun muassa tämän tiedotteen kohdalla.
Yhteenvetona mietintö nykyisessä muodossaan ja komission ehdotus ovat toki erittäin hyviä ja sisältävät tärkeitä tiukennuksia useilla alueilla. Mukaan on otettu useamman tyyppisiä epäterveellisiä aineita lajeja, mikä on etu esim. allergikoille. Sitä paitsi on torjunta-aineet otettu mukaan. On hyvin tärkeää, ettei uusia jäsenmaita pakoteta huonontamaan omia normejaan hyväksymällä liian heikot säännöt.
Me tulemme äänestämään tämän mietinnön hyväksymisen puolesta nykyisessä muodossaan, ja tulemme äänestämään UPE: n muutosehdotuksia vastaan.

Bowe
Arvoisa puhemies, toivotan komission ehdotuksen tervetulleeksi. Se on erittäin tarpeellinen ja kauan kaivattu katsaus tämän alueen lainsäädäntöön. Se on tärkeä paitsi ympäristön turvallisuudelle myös varsinkin ihmisten terveydelle ja turvallisuudelle.
Komission ehdotuksessa on kolme asiaa, joita pidän myönteisenä. Ne ovat tietojen ulottaminen kattamaan ympäristölle vaaralliset valmisteet ja aineet, niiden tärkeyden uusi tunnustaminen; ehdotuksen soveltamisalan ulottaminen biosideihin ja torjunta-aineisiin, mikä on erittäin tarpeellinen ja kauan kaivattu uudistus; ja tietojen antamisvelvollisuuden ulottaminen aineisiin, jotka eivät ole välttämättä vaarallisia kemialliselta luokitukseltaan mutta joiden käyttö saattaa aiheuttaa riskejä.
Kuten ei mikään muukaan tässä maailmassa, komission ehdotus ei ole täydellinen. Suosittelisin siksi komissiolle valtaosaa kollegojeni esittämistä tarkistuksista, jotka laajentavat, selkeyttävät ja kehittävät komission ehdotuksia suositeltavaan suuntaan, sekä etenkin tarkistuksia, jotka laajentavat tiedonsaantia käyttöturvallisuustiedotteiden avulla. Tämä on myönteinen ehdotus, joka on jo pantu täytäntöön joissain jäsenvaltioissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa. On tärkeää, että toimittajille asetetaan myönteinen velvollisuus laittaa tuotteisiin käyttöturvallisuustiedote käyttäjiä varten. Tämä on todella oleellista.
Lisäksi korostaisin tarvetta varmistaa näiden tiedotteiden kunnollinen suunnittelu sen varmistamiseksi, että kaikki käyttäjät kaikkialla unionissa ymmärtävät niitä, mikä ei ole helppoa, kun tällaista teknistä asiaa käsitellään useilla eri kielillä. Toivon, että komissio tutkii tätä asiaa tarkoin.
Suhtaudun hieman varauksellisesti ehdotuksiin sallia arki - tai yleisnimien nimien käyttö ilman, että koko nimet tai yksityiskohtainen sisältö on merkittävä. Toivon, että tässä tilanteessa hyväksyisimme komission ehdottamat suojatoimet, sillä näin kannattaa tehdä ja se maksaa aikanaan itsensä takaisin.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää. Hän on laatinut mietinnön arvokkaasti ja innokkaasti, mikä tekee siitä hyvin mielenkiintoisen. Hänen henkilökohtainen ponnistelunsa ja sitoumuksensa on tehnyt siitä mietinnön, jota on suuri ilo käsitellä.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävänä oleva ehdotus direktiiviksi pyrkii kokoamaan yhteen kaikki Euroopan yhteisön lainsäädännölliset toimet, jotka säätelevät sellaisten vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä, jotka liikkuvat ja ovat käytössä markkinoilla. Siten se korvaa ja laajentaa olemassa olevan direktiivin 88/379 sovellusaluetta.
Äänestyksen alaisena oleva direktiivi kattaa seuraavat asiat laajentaessaan alkuperäisen direktiivin sovellusaluetta.
1.Ympäristölle vaarallisten valmisteiden pakkaaminen ja merkintä määritelmällä " ympäristölle vaarallinen" .2.Torjunta-aineiden ja biosidien luokitus, pakkaaminen ja merkitä.3.Valmistajien käyttöturvallisuustiedote useimmista sellaisista valmisteista, joita ei ole luokiteltu.4.Räjähteiden ammattikäyttäjille käyttöturvallisuustiedote sekä5.Tiettyjen herkistävien ja mahdollisesti allergisen reaktion aiheuttavien aineiden luokitus ja merkitseminen myös silloin, kun ne eivät ylitä normaaleja luokittelurajoja.Lisäksi Euroopan parlamentin ympäristövaliokunta pyrkii käyttämään hyväksi myrkytyskeskusten tiedotteita. Merkintöjen tulisi olla selkeitä, koska vain siten niistä on hyötyä kuluttajille. Lopuksi, arvoisa puhemies, on merkittävää, että käytetään hyväksi kokemuksia, joita saadaan niin direktiivin soveltamisesta kuin tuotteissa olevasta merkinnästä, niiden mainonnasta ja yleensä koulutuksesta. Siksi on tarkoituksenmukaista, että komissio esittää kahden vuoden kuluessa kertomuksen Euroopan parlamentille niistä kokemuksista, joita se on saanut jäsenvaltioilta ja ammattikäyttäjiltä, jotta se voi tehdä tarpeellisia teknisiä muutoksia ja tarkoituksenmukaisia ehdotuksia.
Päättäessäni puheenvuoroni, arvoisa puhemies, haluan kiittää komission aloitetta ehdottaa tämän direktiivin uudistamista, haluan kiittää herra Baldia, joka on tehnyt kovaa työtä tämän vaikean ja monivivahteisen asian parissa. Haluan vielä sanoa, että direktiivistä tuli ympäristövaliokunnan tarkistamana paljon parempi kuin se oli alkuaan ja katson, että meidän on äänestettävä sen puolesta.

Graenitz
Arvoisa puhemies, direktiivi vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä on varmasti tärkeä askel kohti sisämarkkinoiden lopullista toteutumista, sillä nimenomaan kemikaalien alalla on välttämätöntä, että käytämme yhtenäistä merkintä- ja varoitustapaa ja käsittelemme vaarallisia aineita samalla tavoin. On varmasti myös tärkeää lähentää yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Olisi kuitenkin ollut hienoa, komissaari Bangemann, jos ehdotukseen olisi jo alunperin sisällytetty kolmen uuden jäsenvaltion - Suomen, Ruotsin ja Itävallan - kyseistä alaa koskevat säädökset eikä olisi odotettu, että parlamentti viittaa tarkistuksillaan siihen, että joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntö on ehdotettua tiukempi, mikä on myös erittäin järkevää.
Kollegani ovat jo useaan kertaan huomauttaneet, että vaarallisten valmisteiden yhteydessä ei ole kyse ainoastaan yksittäisten aineiden vaarallisuudesta vaan että aineiden yhdistelmät ovat usein paljon vaarallisempia. Tästä olisi mainittava sekä ammattikäyttäjille että yleiseen kulutukseen tarkoitetuissa valmisteissa. Toivon, että tämä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämä tarkistus saa myös täällä asianmukaisen enemmistön hyväksynnän ja että tarkistusta käsitellään komissiossa ja neuvostossa hyväntahtoisesti, koska kyse on hyvin tärkeästä asiasta.
Haluaisin vielä täydentää erästä toista kohtaa, jonka kollegani jo otti puheeksi. Kuluttajansuojan osalta meidän on huolehdittava siitä, ettei vaarallisia valmisteita voida mainostaa ekologisiksi ja ympäristöystävällisiksi tai myydä näiden attribuuttien varjolla, sillä se olisi kuluttajien huijaamista.
Lopuksi haluaisin vielä ottaa lyhyesti kantaa käyttöturvallisuustiedotteisiin. Mielestäni ne ovat välttämättömiä nimenomaan pk-yrityksille, vaikka ne aiheuttavatkin kustannuksia, sillä näissä yrityksissä omistajat osallistuvat työntekijöidensä kanssa työntekoon enemmän kuin suurissa yrityksissä, eikä heidän ole mahdollista hankkia yhtä paljon tietoa kuin suurten yritysten, joissa kokonaiset osastot ainoastaan tutkivat kemikaaleja.

Flemming
Arvoisa puhemies, Itävallassa on vuodesta 1985 saakka ollut voimassa erittäin tiukka ja edistyksellinen kemiallisia aineita koskeva laki. Jäsenyysneuvottelujen yhteydessä Itävallalle nimenomaisesti vakuutettiin, että se saa säilyttää lakinsa siirtymäkauden ajan, ja luvattiin selvittää tarkoin, eivätkö muutkin jäsenvaltiot voisi omaksua näitä tiukkoja normeja, jotta niistä ei tarvitsisi luopua. Näin meille vakuutettiin.
Sitäkin hämmästyneempiä olimme komission ehdotuksesta, komissaari Bangemann. Olisi toki pitänyt olla itsestään selvää, että komissio tekee ehdotuksen, joka sisältää kaikki Itävallan tiukat määräykset. Se mitä parlamentti tai jopa neuvosto olisivat ehdotukselle tehneet, olisi ollut aivan toinen asia. Komissio ei kuitenkaan edes pitänyt tarpeellisena sisällyttää määräyksiä ehdotukseensa. Vielä oudompi oli valiokunnassa annettu selitys, miksi näin ei oltu tehty. Meille sanottiin, että muilta jäsenvaltioilta on tiedusteltu, olisivatko ne kenties valmiit hyväksymään Itävallan standardit. Kenen kanssa asiasta on keskusteltu? Jonkun ministerin, virkamiehen vai sihteerin? Ja miten keskustelu on käyty? Kirjallisesti, vai onko ainoastaan hieman soiteltu puhelimella? Mielestäni tällainen käyttäytyminen on joka tapauksessa asiatonta.
Voisin nyt todeta, että tämä on minulle itävaltalaisena aivan samantekevää, koska Amsterdamin kokouksen jälkeen meidän ei enää missään tapauksessa tarvitse luopua laistamme. En kuitenkaan tee niin, sillä olen nyt Euroopan parlamentin jäsen ja pidän Euroopan tilannetta tärkeänä. Amsterdamista kuulemme jatkuvasti, miten tärkeää ympäristönsuojelu on - ensisijainen tavoite, kestävää kehitystä myös talouden alalle. Erittäin tärkeää, komissaari Bangemann. Viesti kyllä kuullaan, mutta vähitellen sitä ei enää uskota. Nimittäin aina kun on kyse konkreettisista toimista, jonkin toteuttamisesta käytännössä, ainakin komissio säikähtää ja alkaa perääntyä.
Toivon todella, että Euroopan parlamentti ei säikähdä ja että hyväksymme huomenna ne tarkistukset, joiden sisältö on Itävallassa ollut laki osittain jo kymmenen vuoden ajan.

Myller
Arvoisa herra puhemies, tämä direktiivi on tärkeä kaikille Euroopan unionin jäsenmaille, mutta on selvää, että kun jäsenyysneuvotteluissa kolmen uuden jäsenmaan kanssa sovittiin tietyistä asioista, niin sopii toivoa, että nämä asiat otettaisiin riittävällä tavalla huomioon. Muutoin on vaara, että nämä maat jäävät vuoden 1999 alussa tyhjän päälle.
Alun perin komission muutosehdotuksena esittelemä direktiivi on saanut matkan varrella todellista asiallista sisältöä. Uusi direktiivi parantaa ilman muuta vallitsevaa tilannetta muun muassa kokoamalla yhteen ja yhtenäistämällä EU: n vaarallisia valmisteita koskevaa lainsäädäntöä. Parannuksena aikaisempaan direktiiviin uudessa esityksessä huomioidaan myös ympäristölle vaaralliset seokset ja vaaditaan niiden luokittelua ja merkitsemistä.
Asia on kuitenkin jäänyt puolitiehen. Direktiivissä esitetään, että valmisteista, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi aineiksi, mutta jotka sisältävät pieniä, suurissa erissä käsiteltyinä vaikuttavia määriä vaarallisia aineita, annettaisiin ammattikäyttäjille käyttöturvallisuustiedote vain vaadittaessa. Tällainen tiedote sisältäisi kuitenkin vain merkinnän terveydelle, ei ympäristölle vaarallisista aineista. Kuitenkin valinnat siitä, mitä seoksia tuotannossa käytetään, tehdään useimmiten työpaikoilla. Siellä päätetään aineiden käsittelytavasta, varastoinnista ja jätteiden hävittämisestä. Monet työntekijät kuten myös ammattiyhdistysliike ovat valveutuneita sekä terveyden, työturvallisuuden että ympäristön suhteen. Olisikin järkevämpää, että näihin seoksiin merkittäisiin aina sekä terveydelle että ympäristölle vaaralliset ainesosat. Muutosehdotus numero 40 tähtää tähän tavoitteeseen. Tietyt herkistävät ja mahdollisesti allergiaa aiheuttavat aineet pitäisi merkitä jo silloin, kun ne voivat aiheuttaa reaktion herkistyneelle ihmiselle.

Blak
Arvoisa puhemies, siinä direktiivissä, josta keskustelemme tänään, ei ole kysymys pelkästään purkeissa ja tynnyreissä olevista etiketeistä ja käyttöturvallisuustiedotteiden esittämistä koskevista vaatimuksista. Kyseessä on direktiivi, jossa ratkaistaan, suojellaanko tanskalaisia maalareita vastaisuudessa orgaanisilta liuotinaineilta. Monilla tanskalaisilla on tästä asiasta mielipide. Valitettavasti he muistavat sen yhtenä niistä alueista, joilla EU pilaa korkeat tanskalaiset standardit. Olemme Tanskassa nimittäin sitä mieltä, että vaikka ei voida aivan varmasti todistaa, että maalareille tulee aivovaurioita orgaanisista liuotinaineista peräisin oleville höyryille alttiina olemisesta, niin jo sen epäileminen on riittävä syy siihen, että on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Siksi maalarien tulee tietenkin tietää tarkkaan, minkä kanssa he oikein työskentelevät. Nyt me olemme saaneet tähän seuraan muita ystäviä, kolme uutta jäsenvaltiota, jotka nekin tukevat parempia merkintöjä. Kaikissa kolmessa valtiossa on vallinnut huolestuneisuutta siitä, johtaako EU-jäsenyys huononnuksiin ympäristön ja työympäristön osalta. Sen vanhan direktiivin muuttamista, jossa niin ikään käsitellään arkaluontoisia asioita, kuten torjunta-aineita, biosidituotteita ja lääkeaineita, pidetään näissä valtioissa ratkaisevana testinä sen suhteen, voidaanko jäsenyys ja korkeat tanskalaiset ympäristöstandardit yhdistää.
Euroopan parlamentilla on siksi ratkaiseva rooli tässä asiassa. On meidän tehtävämme kohdistaa maksimaalinen paine komissioon ja ministerineuvostoon, jotta lopputuloksena ei olisi direktiivi, joka merkitsee huononnuksia kuluttajien ja palkansaajien näkökulmasta katsottuna. Meidät on ainoana EU: n toimielimenä valittu suorilla vaaleilla viidessätoista jäsenvaltiossa, ja siksi meillä on velvollisuus puhua tavallisten ihmisten puolesta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, en haluaisi enää puhua tavoitteista, joihin ehdotuksellamme pyrimme, koska keskustelussa on tullut erittäin selvästi esille, että komission tarkoitus on yhdessä parlamentin kanssa parantaa olemassa olevaa lainsäädäntöä. Yleisesti ottaen myös kaikki keskusteluun osallistuneet parlamentin jäsenet ovat vahvistaneet tämän. Haluaisin kuitenkin kiittää ennen kaikkea esittelijää ja myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntaa, sillä heidän esittämänsä tarkistukset ovat suureksi osaksi hyväksyttäviä ja parantavat ehdotusta, joka uskoakseni oli kaiken kaikkiaan jo melko hyvä, kuten Schleicher aiheellisesti korosti.
Haluaisin nyt keskittyä lähinnä tarkistuksiin. Voimme hyväksyä 29 terveys-, ympäristö- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämästä 39 tarkistuksesta sellaisenaan tai periaatteessa: tarkistukset 1, 2, 3, 5, 7, 10, 13, 14, 15, 18, 19, 21, 22, 25, 27, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38 ja 39 sellaisenaan ja 6, 17, 24, 29 ja 30 periaatteessa. Koska tarkistus 35 hyväksyttiin, on ehdotuksen 12 artikla poistettava, mikä tietysti tarkoittaa, että sitä koskevat tarkistukset jäävät pois.
Saanen nyt tulla tarkistuksiin, joita emme halua hyväksyä. Tarkistus 4 aiheuttaisi mielestämme turhia eläinkokeita, koska se sulkee pois tavanomaisen menetelmän. Tästä syystä emme halua hyväksyä tarkistusta. Tarkistuksilla 8, 9, 11 ja 12, joihin erityisesti Ruotsin, Suomen ja Itävallan edustajat ovat vedonneet, yritetään saada aikaan tietty tilanne, joka vallitsee erityisesti Itävallassa.
Jos jotkut niistä parlamentin jäsenistä, jotka ovat ottaneet asiaan kantaa, tarkoittavat, että me emme ole ottaneet huomioon uusien jäsenvaltioiden kanssa tehtyjä sopimuksia ehdotusta laatiessamme, silloin he ovat väärässä. Esimerkiksi torjunta-aineiden luokittelu ja etikettejä koskevat säädökset sisällytettiin ehdotukseen, eli hyväksyttiin se, mikä esimerkiksi Itävallassa on lailla säädetty. Sama pätee myös ympäristölle vaarallisiin aineisiin. Myös tämän itävaltalaisen erikoisuuden me otimme mukaan ehdotukseen. Se, että emme ole ottaneet sopimuksia huomioon, ei siis pidä lainkaan paikkaansa.
Me emme kuitenkaan omaksuneet säädöstä, jossa vaaditaan, että kaikkien valmisteen sisältämien vaarallisten aineiden kemialliset merkit olisi merkittävä etikettiin jopa silloin, kun aineiden pitoisuudet jäävät asettamamme rajan alapuolelle. Tämän me hylkäsimme, koska uskomme - ja tämä ei ole mikään loukkaus Itävaltaa, Ruotsia tai Suomea kohtaan-, että merkinnästä ei todellakaan ole kuluttajalle mitään hyötyä. Päinvastoin, jos merkitsemme etikettiin kaikki aineet, joita valmiste voi sisältää, myös ne, joiden pitoisuudet ovat raja-arvoja pienemmät, saamme tulokseksi ylipitkän luettelon, josta käyttäjä ei enää saa mitään olennaista tietoa. Schleicher viittasi tähän mielestäni täysin aiheellisesti.
Me emme kuitenkaan tehneet tätä ehdotusta puolihuolimattomasti. Haluan sanoa tämän sen vuoksi, että täällä arvosteltiin sitä, että olisimme ainoastaan soitelleet jonkun kanssa. Me valmistelemme luonnollisesti ehdotuksemme huolellisesti keskustelemalla aiheesta kaikkien jäsenmaiden asiantuntijoiden kanssa, jotka voivat sitten ilmoittaa työryhmissä myös oman kantansa. Tätä ehdotusta valmistellessamme pyysimme yhdessä muiden jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa Itävaltaa esittämään aineistoa tai perusteita, joilla tämä itävaltalainen erikoisuus voitaisiin osoittaa oikeutetuksi. Näin ei tapahtunut, ja sen vuoksi kaikki muut jäsenvaltiot hyväksyivät komission kannan.
Ei siis todellakaan voida väittää, että me olisimme toimineet mielivaltaisesti emmekä olisi ottaneet tällaisia etuja huomioon. Koen tämän melkein henkilökohtaiseksi loukkaukseksi, koska rakastan Itävaltaa ja Suomea ja Ruotsia tietysti myös.
(Välihuomautuksia) Kaikki rakkaussuhteet ovat vaarallisia, arvoisa Flemming, sehän niissä juuri kiehtookin.
Toimintamme on siis ollut tarkoin harkittua, ja toivon, että parlamentti hyväksyy ehdotuksen. Käännöstä koskevaan kysymykseen voin sanoa, että valitamme tapahtunutta. Saksankielisessä versiossa on todellakin useita virheitä. Me emme voi korjata niitä enää itse, arvoisa Schleicher. Teksti on neuvoston käsiteltävänä, ja neuvostolle on myös toimitettu Saksan valtuuskunnan ehdotus siitä, miten virheet voitaisiin korjata. Oletan siis, että asia saadaan kokonaisuudessaan kuntoon.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

EP: n ja oikeusasiamiehen ennakkoarvio vuodelle 1998
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Tomlinsonin budjettivaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0178/97) ennakkoarviosta Euroopan parlamentin menoista ja tuloista ja ennakkoarviosta Euroopan oikeusasiamiehen menoista ja tuloista varainhoitovuonna 1998.
Esittelijä Tomlinsonilla on puheenvuoro.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, haluaisin budjettivaliokunnan puolesta suositella parlamentille nimissäni olevaa mietintöä. Ensimmäiseksi haluan sanoa parlamentille, että sen on ymmärrettävä, että tämänpäiväinen keskustelu on budjettikeskustelumme alku eikä loppu. Sanon näin niitä huomautuksia silmällä pitäen, joita myöhemmin esitän joistain tarkistuksista. Tämä ei ole lopputulos vaan vasta alku, kuten te, arvoisa puhemies, aivan oikein huomautitte lukiessanne tämänpäiväisen keskustelun aiheen: mietintö Euroopan parlamentin ja oikeusasiamiehen menoja ja tuloja koskevasta ennakkoarviosta. Sitä me käsittelemme tänään.
Siksi haluan korostaa heti aluksi itse mietintöäkin enemmän Wynnin jättämää tarkistusta 17, jonka minä ja ryhmäni kehotimme häntä jättämään. Itse en sitä tietenkään voinut jättää, sillä sitä ei ollut käsitelty valiokunnassa. Tarkistus 17 on tärkeä siksi, että laatiessamme alustavia arvioita ylitimme luokan 5 määrärahojen 20 %: n katon, joka tavallisesti on suurin määrä, jonka parlamentti käyttää tavallisen menettelyn mukaisesti. Tarkistus 17 sisältää siksi päättäväisen sitoumuksen pysyä hallintomäärärahojen 20 %: n katon alapuolella.
Keskustelin eilen illalla pitkään parlamentin puhemiehen ja talousarvioista vastaavan varapuhemiehen kanssa. Olimme eittämättä yhtä mieltä tarvittavista mekanismeista. Parlamentin puhemiehistö tulee lähettämään budjettivaliokunnalle oikaisukirjeen. Se on lähetettävä syyskuun puoleenväliin mennessä, jotta tarvittavat muutokset voidaan tehdä. Tämä tarkoittaa, että ennakkoarvioita koskevaan mietintöluonnokseen jo sisältyvien ehdotusten lisäksi puhemiehistön on hyväksyttävä se, että ennakkoarvioihin on tehtävä toisen 4 miljoonan ecun arvosta leikkauksia ja että budjettivaliokunnalle on laadittava ehdotus noiksi 4 miljoonan leikkauksiksi.
Oikaisukirjeessä on kuitenkin käsiteltävä sen lisäksi muitakin asioita. Siinä on esimerkiksi tarkasteltava, onko HVK: n lopputuloksella mitään vaikutuksia työpaikkoihin. Tämä tulee olemaan jonkin verran monimutkaisempaa kuin alun perin kuviteltiin. En halua tuoda tämänpäiväisiin huomautuksiimme negatiivista kaikua, mutta HVK: n tulos tulee selvästi vaikuttamaan parlamentin talousarvioon ja myös sitä on käsiteltävä puhemiehistön budjettivaliokunnalle osoittamassa oikaisukirjeessä.
Kolmas alue, jota oikaisukirjeessä on selvästi tarkasteltava - ja sanon tämän hyvin selvästi parlamentille - ovat viime vuoden joulukuussa jäsenten kulukorvauksista annetussa parlamentin päätöslauselmassa peräänkuulutetun avoimuutta ja valvontaa käsitelleen puhemiehistön työryhmän tulokset. Minä ja budjettivaliokunta tulemme tämän viikon äänestyksissä vastustamaan useita noita kulukorvauksia koskevia tarkistuksia. Kyse ei ole noiden tarkistusten tarpeellisuudesta. Tällä on tarkoitus kunnioittaa asianmukaisesti puhemiehistön kykyä suorittaa sille annettu tehtävä. Sitä pyydettiin laatimaan parlamentille kertomus huhtikuuhun mennessä. Se ei ole kyennyt tekemään niin. Parlamentti ja budjettivaliokunta ovat olleet äärimmäisen kärsivällisiä hyväksyessään sen, että se saattaa valmistua vasta syyskuussa. Se on kuitenkin valmistuttava viimeistään syyskuussa. Jos emme saa puhemiehistöltä ehdotuksia jäsenten kulukorvausten avoimuudesta ja valvonnasta tässä oikaisukirjeessä syyskuussa, silloin on aivan oikein ja asianmukaista, että parlamentti tekee omat päätöksensä budjettivaliokunnan suosituksesta ensimmäisen käsittelyn äänestyksessä. Sanon tämän niin selkeästi kuin suinkin pystyn, sillä en halua kenenkään tulkitsevan väärin joitain tarkistuksia vastustavia ääniä. Niissä ei arvostella itse asiaa vaan annetaan kunnioituksesta puhemiehistön pätevyyttä kohtaan lupaus, että palaamme näihin kysymyksiin budjettikäsittelyssä lokakuussa, ellei niihin ole puututtu asianmukaisesti sitä ennen.
Siirryn nyt käsittelemään itse mietintöä. Työmme perustuu ennakkoarvioihin, jotka puhemiehistö on laatinut pääsihteeriltä saamansa kertomuksen perusteella. Budjettivaliokunta on laatinut meille annetun kertomuksen pohjalta ehdotuksia pääasiassa kuudella alueella ja on uskoaksemme parantanut sitä jonkin verran. Ensimmäinen noista kuudesta alueesta on selvitysosien ja nimikkeistön saattaminen ajan tasalle erityisesti tuloja koskevan ilmoituksen osalta. Tämä on melko teknistä, mutta kuitenkin tärkeää talousarviomme selkeyden ja avoimuuden vuoksi.
Toinen alue, johon olen jo osin viitannut, liittyy jäsenten matkakuluihin. Matkakulujen osalta olemme nyt päässeet sopimukseen puhemiehistön kanssa, että matkakuluja ei lisätä, ei edes vuoden 1998 inflaation verran. Tämän olemme sisällyttäneet selkeästi mietintöön. Se ei riipu tulevista äänestyksistä. Se sisältyy tähän mietintöluonnokseen.
Kolmas alue, johon olemme keskittyneet ponnisteluissamme, liittyy sihteeristön henkilöstökaavion jäädyttämiseen, mutta samaan aikaan henkilöstökaavion jäädyttämisen yleisessä kontekstissa on myönnetty joitain ylennyksiä urakehitykselle asetettujen kriteerien perusteella.
On useita muitakin alueita, joita tulemme tarkastelemaan melko yksityiskohtaisesti niiden mietintöjen pohjalta, joita pyydämme budjettimenettelyn kuluessa. On esimerkiksi esitetty useita pyyntöjä, että pyytäisimme lisätietoja valtuuskuntien kuluista ja ruokalakuluista. Minun on sanottava, että en pahoittele lainkaan sitä jokseenkin halventavaa tapaa, jolla minut on esitetty henkilöstökomiteassa, joka mainostaa ns. "Tomlinsonin hintaa" . Minä olin ehdottanut, että laitamme ruokaloiden tuelle varatut määrärahat varantoon, kunnes voisimme tutkia perusteellisemmin, miten niitä nyt käytetään ja mitä perusteluja, jos mitään, niiden jatkamiselle olisi.
Asiaa harkittuani epäilen kuitenkin, että henkilöstökään ei päässyt sopuun henkilöstökomitean kanssa siksi, että henkilöstökomitean vaaleissa, joissa tämä oli sen vaalikampanjan näkyvin aihe, henkilöstökomitea huomasi, että siltä puuttuu 350 ääntä päätösvaltaisuudesta. Tämä viittaa siihen, että sen on ryhdistäydyttävä ja taisteltava todellisten kysymysten puolesta eikä sellaisista keinotekoisista asioista kuin siitä, onko niiden ruokaloilla oikeus tukeen.
Seuraava tärkeä kysymys, johon tulemme keskittymään, liittyy koko rakennuspolitiikkaa koskevaan kysymykseen. Yksi ongelmista, joka meillä oli vuoden 1998 talousarviossa, oli se, että vaikka siirrymme Belliard-rakennuksesta uuteen rakennukseen, Belliard-rakennuksen vuokrasopimus jatkuu hyvän matkaa seuraavalle vuosituhannelle. Belliard-rakennuksen vuokraa varten ei siis ollut varausta. Tämä olisi teoriassa saattanut tyydyttää kaikkia, mutta se ei tyydyttänyt vuokranantajaa. Vuokranantajalle oli maksettava. Siksi meidän on ollut pakko lisätä talousarvioon yli 7 miljoonaa ecua Belliard-rakennuksen vuokraa varten siihen asti, kunnes vapaudumme vuokrasopimuksesta. Erittäin tärkeä osa rakennuspolitiikkaamme on siis ei vain se, että keskitymme siirtymään uusiin rakennuksiin, vaan sen varmistaminen, että hankkiudumme eroon nykyisten rakennusten, kuten Van Maerlantin ja Belliard-rakennuksen, vuokrasopimuksista.
Lopulta vielä atk-sektorin strategian arviointi ja päivittäminen, jossa budjettivaliokunta tekee hyvää yhteistyötä varapuheenjohtaja Haarderin kanssa, joka on vastuussa tästä alueesta. Huomattava määrä rahaa pannaan varantoon, kunnes automaattista tietojenkäsittelyä koskeva strategia on jonkin verran selkeämpi.
Budjettivaliokunnan pohdinnoissa on paljon muitakin asioita, joihin voisin keskittyä. Olemme esimerkiksi tarkastelleet koko kysymystä, joka liittyy teletoimintaan vapautetuilla televiestintämarkkinoilla. Meistä on hieman yllättävää, että vaikka televiestintämarkkinat ovat vapautuneet, telepalveluiden tarjoamisesta ei ole julkaistu kilpailupyyntöä. Budjettivaliokunta on siis pyytänyt hallintoa laatimaan asianmukaisen kertomuksen, johon sisältyy asianmukaisia säästöjä.
Siksi sanomani perusteella vastustan kaikkia tarkistuksia budjettivaliokunnan mietintöön ja kehotan tarkistuksia esittäviä ymmärtämään, että usein paras paikka heidän tarkistuksilleen ei ole arvioissa vaan budjetin käsittelyssä lokakuussa.
Voin käsitellä mietinnön toista osaa jäljelle jäävän 20 sekunnin ajan. Se liittyy oikeusasiamiehen arvioihin. Yleinen tyytyväisyys hänen pyyntöjensä ja vaatimustensa vaatimattomuuteen käy ilmi siitä, ettei niihin ole jätetty yhtään tarkistusta. Suosittelen mietintöä parlamentille.

Fabra Vallés
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäiseksi haluaisin onnitella Tomlinsonia hänen Euroopan parlamentin ja oikeusasiamiehen tulojen ja menojen ennakkoarviota käsittelevän mietintönsä johdosta. Tämä mietintö osoittaa selvästi, että on tarpeellista jatkaa talousarvion ankaruuden linjalla, joka aloitettiin jo viime vuonna, joten 2, 7 prosentin kasvu pääluokassa I viime vuoteen verrattuna on oikea ja sopivin, mitä voidaan tehdä.
Mutta ankaruutta pitää tukea hyvällä rahoituksen hallinnolla, ja se vaatii ehdottomasti lisää yhteisyötä toimielinten välillä sekä teknisten voimavarojen tehokkaampaa hyväksikäyttöä, sillä nopea elektroninen tiedonsiirto, kuten Tomlinson juuri mainitsi, lisää työn tehokkuutta. Olen täisin yhtä mieltä siitä, että jos kerran maksetaan, voitaisiin saada paljon enemmän. Kuitenkin pitää todeta, että useita pääluokan I nimikkeitä ei vielä käytetä täysin avoimesti, josta seuraa tiedotuksen puutetta: Epicentre, turvallisuus, siivous ja ylläpito.
Olen samoin pahoillani siitä, että Belliard I ja II-rakennusten tulevaisuuden ja Maerlantdrakennuksen luovutuksen tilannetta ei ole selkeytetty. Käyttääkö sitä talous- ja sosiaalikomitea vai alueiden komitea? Tiedän, että kaikki näistä päätöksistä eivät ole ongelmattomia, sillä voimme tarvita tätä tämänhetkistä ylijäämää - rakennuksia - laajentumisen jälkeen. On yhä tarpeellista taata Maerlantd-rakennuksen muuton koordinointi, jotta voidaan taata, että se ei jää käyttämättömäksi, joka puolestaan aiheuttaisi lisäkustannuksia. Luotan siihen, että asiassa toimivaltainen viranomainen tekee kaikkensa tulevan rakennustilanteen selvittämiseksi.
Sen suhteen, mitä Tomlinson mainitsi viimeksi kohdasta 1840 - ravintoloiden ja ruokaloiden tuista - mielestäni tuella annetaan korvausta yritykselle joka tarjoaa jatkuvaa ja korrektia palvelua henkilöille, jotka eivät ole koko viikkoa paikalla, ja joista lisäksi osa viettää Strasbourgissa yhden viikon joka kuukausi. Siksi mielestäni tuki tavallaan korvaus vähäisemmästä käytöstä. Jos se poistettaisiin, siitä seuraisi hintojen nousua ja lopulta, kuten kala puree pyrstöään, käytön vähentymistä ja sitä, että pitää lähteä ulos syömään, mikä pidentää toimistosta poissa olemisen aikaa.

Haarder
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Tomlinsonia siitä hyvästä säästämishengestä, joka leimasi hänen puhettaan parlamentille, ja haluan kiittää budjettivaliokuntaa ja puhemiehistöä, johon itse kuulun, siitä, että pidämme nyt yksimielisesti jäsenten matkakulut ym. samalla tasolla kuin viime vuonna tai pikemminkin pidämme seuraavan vuoden kulut samalla tasolla kuin tänä vuonna. Haluaisin kiittää Tomlinsonia hänen selkeästä lausunnostaan siitä, että ehtona rahan saamiselle matkakulujen peittämiseksi tulee olla vastaisuudessa tietenkin todiste siitä, että matka on todella tehty. Se on vähintä, mitä voidaan vaatia. Liberaalien ryhmällä on erittäin selvä kanta tässä asiassa. Mikään yritys ei kattaisi työntekijöidensä matkakuluja ilman todistetta siitä, että he ovat matkan myös tehneet. Meidän parlamenttimme ei tule antaa poliitikoille muita ehtoja kuin ne, joita tavalliset kansalaiset joutuvat noudattamaan. Tämä ei ole epäluuloisuuden ilmaisu, tämä on järjestyksen, huolellisuuden ja avoimuuden ilmaisu, jotta kaikki voisivat nähdä, että asiat sujuvat oikein.
Meillä on liberaalien ryhmässä selvä näkemys myös kysymyksestä, joka koskee parlamentin Strasbourgissa pidettäviä kokouksia. Hyväksymme - vaikkakin pahoitellen - määräyksen, jonka mukaan parlamentin tulee kokoontua joka kuukausi Strasbourgiin. Tästä seuraa kuitenkin 11 eikä 12 kokousjaksoa. Katsomme, että ministerineuvosto osoittaa halveksuntaa parlamenttia kohtaan jättämättä tämän asian huomioon ottamatta, ja sehän lisää niin ikään kuluja aivan kohtuuttomasti.
On tärkeää, että parlamentti oppii säästämään kaikissa asioissa ja että järjestämme työmme tehokkaammin. Jos opimme säästämään, meillä voi myös olla varaa niihin investointeihin, joille on tarvetta, esim. kun on kysymys tietotekniikasta. Meidän tulee muuttaa parlamentti kauhukuvasta, joka se on joissakin maissa, esikuvaksi, joka on esimerkki ainutlaatuisesta, tehokkaasta ja uudenaikaisesta kansainvälisestä parlamentista, joka toimii läheisessä yhteistyössä kansallisten parlamenttien ja kansalaisten kanssa. Tämän tulee olla toimintamme tavoitteena.

Svensson
Herra puhemies! Kasvava kansalaismielipide reagoi sitä vastaan, että parlamentin jäsenet saavat korkeiden korvausten avulla ylimääräisiä, verottomia tuloja. Tällaiset etuoikeudet vahingoittavat demokratiaa ja luovat etäisyyttä kansalaisiin. Demokratian eduksi pitää nämä etuoikeudet lakkauttaa. Vastuussa olevien pitää kiinnittää tähän huomiota syyskuuhun mennessä.
Tomlinsonin mietintö ehdottaa myös, että poliittisille puolueille pitää varata määrärahoja Euroopan tasolla. Tämä on hyvin omalaatuinen ehdotus. Nythän on niin, että puolueet nousevat kansasta. Niiden legitimaatio perustuu tälle kansalaistoiminnalle. " Superpuolueiden" luominen rahan avulla ylhäältä käsin on demokratian kannalta luonnotonta. Sotii maiden perustuslakeja vastaan, että ulkomailla perustetut puolueet voisivat vaikuttaa ja olla toiminnassa kansallisessa politiikassa sekä samalla kilpailla kansallisten, itsenäisten puolueiden kanssa. Sellaiset yhteiskuntien ja kansalaisten yläpuoliset " superpuolueet" ovat vieraita kaikelle demokraattiselle perinteelle. Demokratia ei rakennu ylhäältä päin. Ei myöskään parlamentti rakennu niin - eikä niitä voida ostaa rahalla. Koko tämä mieletön ajatus pitää hylätä!

Müller
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, minä olen sitä mieltä, että rakennuspolitiikka rasittaa voimakkaasti parlamenttia. Sen vuoksi 20 prosentin rajoissa pysytteleminen on mielestäni arkaluontoisin kysymys, joka meidän on ratkaistava ensimmäiseen käsittelyyn mennessä.
Tästä huolimatta emme voi tässä parlamentissa mielestäni enää vältellä välttämätöntä uudistuspainetta ja vaatimusta avoimuudesta. Tässä yhteydessä haluaisin kehua esittelijää perusteellisesti ja kiittää häntä siitä, että hän on ottanut ryhmäni jo kauan sitten tälle parlamentille esittämän vaatimuksen mukaan mietintöönsä. Tarkoitan 36 kohtaa. Me haluaisimme toteuttaa ympäristöasioiden auditoinnin myös parlamentin rakennuksissa. Ei käy päinsä, että vaadimme EU: n yrityksiltä ympäristöasioiden auditointia koskevan direktiivin noudattamista, mutta välttelemme sitä paperin ja ympäristön osalta omien rakennustemme ja oman käyttäytymisemme yhteydessä.
Toinen huomautus, jonka haluaisin tehdä, koskee tämän parlamentin yleistä hankintajärjestelmää. Me olemme esittäneet asiasta ylimääräisen tarkistuksen, ja olisin hyvin kiitollinen, jos tämä tarkistus saisi vielä huomiota. Mielestäni parlamenttimme yleisessä hankintajärjestelmässä sovelletaan aivan liian huolimatonta käytäntöä. Talousarvion valvontavaliokunta tutkii parhaillaan tapauksia, joita täällä esiintyi viime ja edellisvuoden aikana. Minä uskon, että kehotus näiden yleisten sääntöjen huomioon ottamiseen tekee meille vain hyvää, ja erityisesti tietenkin hallinnolle ja virastolle.
Kolmas huomautukseni viittaa kiireesti vaadittavaan avoimuuteen parlamentin jäsenten edustuskorvausten yhteydessä. Voimme todeta nyt, että toimeen asetettu työryhmä ei ole tullut tähän mennessä minkäänlaiseen tulokseen. Ehkä meidän ei pitäisi houkutella esiin muutosehdotuksia uhkaamalla päättää asiasta itse syyskuun ensimmäisessä käsittelyssä. Ehkä meidän pitäisi vain sanoa suoraan, että tulevaisuudessa parlamentti päättää itse edustuskorvauksista, eikä mikään virasto.
Tässä yhteydessä haluaisin nimenomaisesti tukea esittelijää. Me, erityisesti minun ryhmäni, olemme esittäneet joukon vaatimuksia: matkakulukorvausten avoimuus, läsnäolon valvominen nimenhuudon avulla, sihteeristökulujen auditointi ja yleisten edustuskorvausten siirtäminen suoraan eläkerahastoille. Kaikki nämä ehdotukset, joita minä tai minun ryhmäni pidämme avoimuuden vähimmäisvaatimuksina kulukorvausten yhteydessä, tulevat syyskuun nimenhuutoäänestyksessä tämän parlamentin päätettäviksi. Sitten selviää, kuinka vakavissaan tämän parlamentin väki on, kun on kyse avoimuudesta!

Vanhecke
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain kaksi minuuttia puheaikaa, minun on rajoituttava pariin perustavanlaatuiseen huomioon.
Ensinnäkin valitan taas sitä, että parlamentin jäsenet eivät yritä tosissaan antaa hyvää esimerkkiä. On tosiasia, että kaikissa jäsenvaltioissa - muun muassa Maastrichtin normien takia - äänestäjiltämme vaaditaan hyvin suuria materiaalisia ponnistuksia, uusia maksuja ja veroja. Mutta itse emme koske ruhtinaallisiin, jopa parlamentin mittapuun mukaan liian suuriin korvauksiimme. Tiedän, että minua voidaan nyt syyttää tekopyhyydestä. Ymmärrän sen. Etenkin nyt, kun minun on todettava, että Flanderin sosialistinen puolue on esittänyt useimmat asiaa koskevat tarkistukset, puolue joka on kuuluisa lahjuksista ja muista skandaaleista, joista ei vielä ole maksettu frangiakaan takaisin veronmaksajille. Mutta jos tuemme huomenna niitä tarkistuksia, jotka korjaavat korvaustemme vääristymät, kenenkään ei tarvitse olla tekopyhä.
Toiseksi haluan flaamina painottaa sitä, ettei niin sanotuissa kääntämiskuluissa saa missään tapauksessa säästää. Olen todennut, että muun muassa komission jäsenet eivät ole enää pitkään aikaan välittäneet ihmisten oikeudesta saada tietoa omalla äidinkielellään. Tämä tuli esille esimerkiksi tässä kuussa Strasbourgissa komission jäsen Cressonin puheesta. Joka katsoo parlamentin talousarvioita vaikka vain pintapuolisesti, löytää heti kymmenen miljoonan ecun edestä mahdollisia säästöjä. Ei ole liioiteltua väittää, että " Euroopassa" heitetään rahaa ovista ja ikkunoista. Sillä, joka näissä olosuhteissa haluaa säästää käännöskustannuksissa, on minun mielestäni muut kuin talousarvioon liittyvät syyt.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää. Juuri tällaista tyyliä olemme tottuneet häneltä odottamaan - hän taistelee eikä ota panttivankeja taistellessaan asiansa puolesta. Haluaisin kuitenkin korostaa sitä seikkaa, että käsittelemme tuloja ja menoja koskevia arvioita. Ensimmäinen käsittely on myöhemmin tänä vuonna, ja tärkeät päätökset tehdään silloin.
Osallistuessani ryhmäni puolesta tähän keskusteluun ja parlamentin varainhoitovuoden 1998 talousarvion määrittämiseen haluan korostaa seuraavia seikkoja. Ensinnäkin meidän tulee varmistaa, että valitsemamme yleinen lähestymistapa noudattaa talousarvion menojen valvontaan kohdistuvaa yleistä kuria. Niinpä samoin kuin vuonna 1997, tunnemme myötätuntoa jäsenvaltioita kohtaan, joiden täytyy leikata kulujaan täyttääkseen yhteisvaluuttaa koskevat Maastrichtin kriteerit. Näin tehdessämme haluamme kuitenkin säilyttää 20 %: n rajan, ja siitä, miten tämä saadaan aikaan, on selvästi tehtävä päätös.
Toiseksi yksittäisten kohtien osalta Euroopan kansanpuolueen ryhmä aikoo esittää varsinkin informaatiopolitiikkaa koskevia tarkistuksia sen varmistamiseksi, että saamme sisällytettyä oikeat säästöt sekä komission että parlamentin talousarvioon. Olemme tehneet sen aiemmin ja teemme niin vastakin. Pyrimme esimerkiksi siihen tavoitteeseen, että jäsenvaltioissamme on yleiset Eurooppa-talot vuoteen 2000 mennessä.
Yhtä lailla tuemme esittelijän kantaa Epicentren kohteluun. Meidän on pidettävä tarkkaa huolta siitä, että perustaessamme uutta tietojärjestelmää koordinoimme sitä tehokkaasti muiden parlamentaarikoille suunnatun tiedon jakelukeinojen kanssa. Mitä tulee rakennuspolitiikkaan, nyt kun neuvosto on päättänyt, että parlamentin tulee sijaita Strasbourgissa, äänestämme halvimmasta tavasta, jolla voimme ostaa rakennuksemme. Olipa kymmenen vuoden ratkaisu miten epäkäytännöllinen tahansa, meidän tulee pitää siitä kiinni.
Lopuksi mitä tulee ensimmäiseen käsittelyyn, odotamme mietintöä, jota parlamentti pyysi puhemiehistöltä jäsenten kulukorvauksia koskevasta säännöstä. Päätös on tehtävä tuolloin eikä nyt, niin kuin muutama jäsen tuntuu ajattelevan saadakseen jotain lyhyen aikavälin poliittista hyötyä. Amsterdamin perustamissopimuksen 138 artiklan 4 kohdassa parlamenttia pyydetään laatimaan ehdotuksia siitä, miten yleissääntö toimii. Pyrimme kokoamaan kaikki nämä elementit yhteen ja tekemään joitain järkeviä päätöksiä siitä, miten rahoitustamme voidaan laajentaa.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, myös minä haluan kiittää esittelijää hänen työstään ja koska minulla on rajoitetusti aikaa käytettävissäni, esitän ainoastaan joitakin yleisiä huomioita Euroopan parlamentin talousarviosta.
Puhuttaessa Euroopan parlamentin talousarviosta ei mielestäni voida jättää huomiotta sitä, että parlamentin ensimmäinen suuri hanke, josta puuttui avoimuus ja joka aiheutti liian suuret kustannukset, on ollut sen rakennuspolitiikka sekä Brysselissä että täällä Strasbourgissa, mihin muun muassa - minun on korostettava tätä - puhemiehistö suhtautuu äärimmäisen pidättyväisesti aina kun siltä kysytään asiasta.
Meidän on nyt käytännössä täytynyt suurelta osin rajoittaa tiettyjä parlamentin toiminnan kannalta keskeisiä tehtäviä - ajattelen esimerkiksi koko tulkkauspalvelua - ja joudumme maksamaan suuria summia väärin tehdyistä töistä, huonosti tehdyistä ja töistä, jotka ovat suurimmaksi osaksi tarpeettomia. Tämä on sanottavan ehdottoman selvästi!
En ole ymmärtänyt, onko vuoden 1998 talousarvioon merkitty parlamentin osalta myös ne menoerät, jotka johtuvat niistä maksuista, jotka CERS joutuu maksamaan siitä, että Strasbourgin uuden rakennuksen valmistuminen tulee varmasti myöhästymään. Haluaisin selvityksen tästä asiasta.
Haluammeko säästää? Siitä voitaisiin esittää joitakin ehdotuksia. Mielestäni aluksi olisi poistettava mahdollisuus siihen, että poliittiset ryhmät voivat kokoontua virallisten rakennusten ulkopuolella, mikä aiheuttaa suuria kuluja; säästää voitaisiin myös yksittäisissä jäsenvaltioissa sijaitsevissa laitoksissa, jotka maksavat huimasti mutta tuottavat hyvin vähän, ja säästää voitaisiin varmasti myös ruokakuluissa, kuten esittelijäkin ehdottaa. Lopuksi meidän on varottava luomasta uutta byrokraattista rakennetta, jonka ainoana tehtävänä on tarkastaa jäsenten todistusasiakirjoja. Avoimuutta tarvitaan, mutta meidän on varottava, että emme enää tuhlaa niin että päädymme tällaisiin lukemiin ja että emme edelleen lisää byrokratiaa pelkkää tarkastustehtävää varten.

Virrankoski
Arvoisa herra puhemies, käsittelyssä oleva ennakkoarvio Euroopan parlamentin ensi vuoden menoista on tehty ammattitaidolla. Siitä kiitos herra Tomlinsonille.
Parlamentin talousarvio ei saisi ylittää kahtakymmentä prosenttia otsakkeen viisi määrärahoista. Tämä paperi ylittää rajan neljällä miljoonalla eculla. Se on kauneusvirhe, joka tulisi poistaa. Siksi kannatan muutosesitystä seitsemäntoista.
Muista keskeisistä kohdista haluan korostaa B-osan kappaleen 6 kohtaa f, automaattinen tietojenkäsittely. Euroopan parlamentin järjestelmät ovat vuosia jäljessä jäsenmaiden parlamenttien, ainakin Suomen, järjestelmistä. Siksi esittelijän painotus on aivan oikea.
Mielestäni on myös oikein, että esittelijä on karsinut ruokalatoiminnan menoja. Juoksevat toimintakulut ovat alunperin olleet kaksi ja puoli miljoonaa ecua eli noin sata Belgian frangia ruokailijaa kohti päivältä, jos oletetaan, että jokainen työntekijä ja jäsen ruokailee jokaisena työpäivänä. Mielestäni tuki on tarpeeton. Jos työnantaja haluaa tukea työntekijän ruokailua, sen tulisi tapahtua muulla tavoin, avoimesti, esimerkiksi lounassetelein. Ruokailun ja mahdollisen parlamentin kaupan järjestäminen tulisi hoitaa avoimen kilpailun perusteella, kuten esimerkiksi monissa jäsenmaissa jo menetellään.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, minua ilahduttaa herra Tomlinsonin päättäväisyys parlamentin jäsenten nauttimien etuuksien ja kulukorvauksien suhteen. Hän on päättänyt saada nämä asiat järjestykseen, jos puhemiehistön asettama työryhmä ei saa mitään aikaiseksi. Mutta puhemiehistön työryhmän jäsenenä minun on sanottava, että herra Tomlinson on aivan liian kohtelias. Minä voin kyllä kertoa, että tältä työryhmältä ei ole kovin paljon odotettavissa. Työryhmän puheenjohtaja, joka lähtee parlamentista toisiin tehtäviin on juuri peruuttanut viimeisen kokouksen, jossa piti tehdä ehdotuksia. Meidän on ollut aivan mahdotonta saada konkreettista tietoa siitä, miten erilaiset muutosehdotukset vaikuttavat parlamentin talousarvioon.
Mutta parlamentin on epäilemättä tehtävä tässä asiassa nopeasti ratkaisu, sillä tiettävästi myös tilintarkastustuomioistuin on kiinnostunut tästä kiinnostavasta ongelmasta, että täällä maksetaan matkoista, joita ei ole tehty. Tiedossahan on myös, että kansalaiset ovat kannelleet oikeusasiamiehelle tästä hallinnollisesta epäkohdasta. Niinpä ehdotuksia täytyy saada aikaan hyvin nopeasti. Kuten Edith Müller kertoi, vihreiden ryhmä on sitä mieltä, että matkat pitää korvata ainoastaan tositteita vastaan. Se on ainoa tapa päästä eroon nykyisistä ongelmista, jotka nakertavat parlamentin koko legitimiteettiä. Myös täysistunnoissa pitäisi järjestää nimenhuuto, siten että päivärahoja ei saa täysistuntopäivinä ellei ole mukana elektronisissa äänestyksissä.
Haluan kiinnittää huomiota myös sihteeristöavustuksiin. Ne kattavat peräti seitsemän prosenttia parlamentin koko budjetista. Minulla on sellainen käsitys, että siellä tapahtuu hyvin paljon laiminlyöntejä. Sinne on saatava kunnollinen tilintarkastus.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Tietoyhteiskunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Hendrickin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0163/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi tietoyhteiskunnan luomista Euroopassa edistävästä monivuotisesta yhteisön ohjelmasta (tietoyhteiskunta) (KOM(96)0592 - C4-0030/97-96/0283(CNS)); -Boogerd-Quaakin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0208/97) komission tiedonannoista neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: -Tietoyhteiskunta Korfusta Dubliniin. Uudet ensisijaiset tavoitteet ja Tietoyhteiskunnan vaikutus Euroopan unionin politiikkoihin. Seuraavien vaiheiden valmistelu (KOM(96)0395 - C4-0521/96) ja-Eurooppa maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan eturintamassa: jatkuva toimintasuunnitelma (KOM(96)0607 - C4-0648/96); -Rübigin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0209/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Eurooppalaisesta lähestymistavasta standardointiin ja maailmanlaajuiseen tietoyhteiskuntaan" (KOM(96)0359 - C4-0523/96); -Ahlqvistin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0200/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Oppiminen tietoyhteiskunnassa" - Koulutusta koskevan eurooppalaisen aloitteen toimintasuunnitelma (KOM(96)0471 - C4-0528/96).
Hendrick
Arvoisa puhemies, mietintöni koskee tietoisuutta, tietoyhteiskuntaa koskevan tiedon keruuta ja levitystä. Kuten kaikki tiedämme, tieto itsessään on valtaa. Meidän tehtävämme kansan vaaleilla valittuina edustajina on levittää tuota valtaa ihmisille. Teemme näin luomalla tietoyhteiskunnan, jossa tietoa on paljon ja sitä on helposti saatavissa luotettavan infrastruktuurin välityksellä.
Tieto antaa ihmisille valtaa, ja me sosialisteina emme voi hyväksyä tietoyhteiskuntaa, jossa toisilla on tietoa ja toisilla ei. Siksi komissio parlamentin tukemana jatkaa tukeaan monivuotiselle ohjelmalle tietoyhteiskunnan perustamiseksi Eurooppaan. ISPOn (information society project office) perustaminen on valtava askel eteenpäin. Www: stä ja Internetistä on kehittynyt ilmiömäinen media. Tämän median käyttö tulee mullistamaan yhteiskunnan sellaisena kuin me sen tunnemme. 1800-luku oli maatalouden aikakausi ja 1900-luku valmistusteollisuuden aikakausi. Tietokoneiden ja koneistamisen avulla suurin osa ruoasta, kulutushyödykkeistä ja palveluista tuotetaan automatisoiduilla järjestelmillä. Ensi vuosisadan alussa vain noin 8 % väestöstämme työskentelee maatalouden tai tuotteiden ja palvelujen valmistamisen parissa. Valtaosa ihmisten toiminnasta keskittyy tiedon käyttöön, ja 2000-luku tulee olemaan tiedon aikakausi.
Tieto tulee olemaan raaka-aine. Taloudellisen suorituksen ja vaurauden määrää kyky käsitellä raakatietoa tiedoksi, kyky siirtää tuota tietoa tietoinfrastruktuurien, valo-optisten kaapelien ja satelliittien, välityksellä kohteisiin, jossa sitä voidaan käyttää vaurauden luomiseksi kansalaisillemme. Etätyöskentely, etäostokset ja etäkonferenssit ovat kaikki toimintoja, joissa hyödynnetään uusia teknologioita ja uutta infrastruktuuria.
Tarvitsemme myös ihmisiä, joilla on tässä tarvittavia taitoja. Monivuotinen ohjelma edesauttaa huomattavasti ihmisten tietoisuuden lisäämistä näistä uusista teknologioista ja sitä, että heitä kannustetaan ottamaan käyttöön uusia teknologioita ja opettelemaan käyttämään niitä niin, että he voivat tulevaisuudessa löytää onnen työllä ja vauraudella, joka tulee pitämään Euroopan pelin kärjessä taloudellisen suorituksen osalta.
Lisäksi meidän ei tulisi vain perustaa tällaisen käytön edistämiseen tähtäävää ohjelmaa valvomatta tuon ohjelman tehokkuutta. Siksi ehdotan mietinnössäni, että valvomme ohjelman suoritusta erityisillä parametreilla, joista käy ilmi, kuinka tehokas ohjelma on ollut, ja varmistamme, että yhteisön varoja käytetään hyvin ja tehokkaasti.
On myös tärkeää, että otamme tähän prosessiin mukaan muitakin toimijoita kuin komission, parlamentin ja kansalliset sääntelyviranomaiset. Olen siksi ehdottanut, että perustamme teollisuuden ja tiedemaailman edustajista, joista kukin on oman alansa asiantuntija, koostuvan komitean, auttamaan komissiota, parlamenttia ja sääntelyelimiä, jotta tämä monivuotinen ohjelma voi ottaa huomioon koko yhteisön ihmisten näkemykset. Tästä syystä toivomme saavamme nähdä tietoyhteiskunnan, joka hyödyttää tulevaisuudessa kaikkia kansalaisiamme ja takaa heille ne työpaikat ja sen vaurauden, jota ne tällä hetkellä niin kipeästi tarvitsevat.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, kollegat, komission jäsen, jo valkoinen kirja " Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" sisälsi huomionarvoisen kokonaisvision siitä, mitä pitää tapahtua, jos halutaan Euroopan astuvan 21. vuosisadalle tärkeänä tekijänä tietoyhteiskunnassa. Valkoisen kirjan jälkeen on pidetty Korfun, Essenin ja Dublinin huippukokoukset. Joka kerta neuvosto ja komissio suorittivat tarvittavat toimenpiteet. Niitä ei ole sen jälkeen juurikaan toteutettu käytännössä, tai sitten liian hitaasti. Nyt meillä oli Amsterdamin huippukokous, jonka puitteissa vaadittiin enemmän huomiota työllisyydelle ja on sovittu ylimääräisestä huippukokouksesta Luxemburgissa.
Paperilla kaikki on selvää. Komission esitykset, joita tänään käsittelemme, high level -ryhmän tutkimukset, Brysselin klubi, tietoyhteiskuntafoorumi, vain muutamia mainitakseni. Nyt täytyy tehdä lopullinen valinta ja toteuttaa se nopeasti. Siksi pyydän neuvostoa ja komissiota ottamaan kaikki esitetyt toimenpiteet, jotka liittyvät tietoyhteiskunnan työllisyysnäkökohtiin työllisyyttä koskevalle esityslistalle. Bonnin ministerikonferenssi voi antaa tähän tarvittavan panoksen. Tieto- ja viestintäteknologiat ovat esimerkki uusista toiminnoista, joiden puitteissa voidaan luoda uusia työpaikkoja ilman suurta ylimääräistä rahamäärää Euroopasta, mikäli luodaan oikeat olosuhteet. Yksinomaan televiestintäalalla tulee 150.000 uutta työpaikkaa. Tieto- ja viestintäteknologian epäsuora vaikutus koko Euroopan talouteen voi jopa johtaa kasvuun, joka on suuruudeltaan 0, 5 ja 1, 5 miljoonan työpaikan välillä.
Toiseksi on välttämätöntä, että Euroopassa luodaan kilpailukykyinen ympäristö yrityksille. Valitettavasti yhä puutteelliset yhtenäismarkkinat saavat aikaan puutteellisen eurooppalaisen kilpailukyvyn. Siksi on tärkeää, että pidetään tiukasti kiinni niistä aikatauluista, jotka liittyvät toimintasuunnitelmiin. Asioita, kuten valtion kansallisille yrityksille antaman tuen vastustamista ja rehellisen kilpailun valvontaa, on parannettava. Tuenkin komission jäsen Montin esityksiä yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattamisesta. Suurin ongelma tässä löytyy jäsenvaltioista. Ne ovat usein liian leväperäisiä ottamaan eurooppalaiset lait käyttöön.
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, etenkin uudet pienyritykset näyttelevät uudistavaa osaa tietoyhteiskunnassa kehittelemällä uusia tuotteita ja ne ovat siksi tärkeitä Euroopan kilpailukykyä kasvatettaessa. Tällä hetkellä kuitenkin vain neljällä prosentilla Euroopan pk-yrityksistä on pääsy Internetiin. EU: n tehtävä on edistää näiden yritysten toimintaa. Tässä yhteydessä voidaan ajatella Euroopan sijoituspankin antamia lainoja aloitteleville ja nopeasti kasvaville pikku yrityksille, kuten viime viikon huippukokouksessa sovittiin.
Lisäksi olen sitä mieltä, että olennainen osa viidennen puiteohjelman rahoista pitää käyttää toimintoihin, jotka liittyvät tietoyhteiskuntaan. Myös rakennerahastoja voidaan käyttää tietoyhteiskunnan hyväksi. Tällä hetkellä vain kaksi prosenttia alueellisista rahastoista käytetään siihen tarkoitukseen. Sama koskee Euroopan sosiaalirahastoa. Samalla rahalla voimme siis tehdä enemmän ja parempaa.
Tietoyhteiskunta ei ole vain tekninen asia, vaan myös asia, johon yhteiskunta voi vaikuttaa. Olen ilahtunut, että pysyvän toimintaohjelman kiintopiste siirtyy tietoyhteiskunnan yhteiskunnallisiin puoliin. Toivottavasti tätä puolta ei työnnetä taka-alalle Bonnin ministerikokouksessa.
On kiinnitettävä erityistä huomiota elinikäiseen oppimiseen ja aikuiskoulutukseen. On myös kiinnitettävä huomiota - ja tämä on ehkä komission työn vaikein puoli - joustavimpiin markkinoihin ja työnantajien ja -tekijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien uudelleen määrittelyyn. Jäsenvaltioiden on muistettava, että Euroopan väestö, jolla on jatkuvasti mahdollisuus saada uudelleenkoulutusta työolosuhteissa, joissa otetaan huomioon uudet työmuodot, on hyvä ase kilpailussa Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa.
Ne neljä osa-aluetta, jotka ovat keskeisiä mietinnössäni, ovat hyviä osa-alueita. Olen tyytyväinen esillä oleviin esityksiin, mutta kuten jo sanoin, loppujen lopuksi on kysymys siitä, että tieto- ja viestintäteknologiat ovat ihmisiä varten eikä päinvastoin. Suurin huoleni onkin oikeiden toimenpiteiden suorittaminen ja siksi haluan pyytää sekä komissiota että parlamenttia ja neuvostoa tuottamaan vähemmän papereita ja tekemään enemmän töitä.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Amsterdamin neuvottelijoita siitä, että he eivät alentaneet työllisyyskysymystä puhtaasti lähentymiskysymykseksi, vaan että tätä kysymystä käsitellään intensiivisesti Luxemburgin huippukokouksessa. Mielestäni Euroopan talouden kilpailukyky on oleellinen seikka uusien työpaikkojen luomisessa. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on työskenneltävä vielä ankarammin yhteismarkkinasuunnitelman parissa, ja siinä tietoyhteiskunta on keskipisteessä.
Hendrick toi tämän jo hyvin esille. Meidän on panostettava tähän. Meidän on edettävä voimakkaasti tässä asiassa. Standardointi on luonnollisesti tärkeä asia, ja se voi auttaa oleellisesti siinä, että Euroopan taloudesta tulee kilpailukykyisempi. Standardit eivät nimittäin ole mikään tekninen tai oikeudellinen ongelma, vaan ne ovat kilpailukyvyn luomisen edellytys. Tieto- ja viestintäteknologian alalla kehitystä ohjaavat markkinat, ja mielestäni näin pitää ollakin. Olen sitä mieltä, että markkinoiden ohjaavalla vaikutuksella on ratkaiseva merkitys standardien vahvistamisessa.
Tässä yhteydessä herää neljä pääkysymystä. Ensinnäkin kysymys virallisista standardeista ja julkisesti saatavina olevien eritelmien kehittämisestä. Mielestäni meidän on pohdittava niiden teknistä ja oikeudellista määrittelyä. Toinen pääkysymys on standardien ja Euroopan standardointijärjestöjen muuttuva merkitys. Mielestäni tulevaisuudessa on välttämätöntä vahvistaa yhteistyötä sekä kansallisten että kansainvälisten standardointijärjestöjen kanssa, välttää päällekkäisyyttä ja nopeuttaa ennen kaikkea standardointiprosessia.
Kolmas esiin nouseva kysymys on julkisesti saatavina olevien eritelmien (PAS) oikeudellinen asema yhteisön oikeudessa. Mielestäni oikeudellisen aseman yhteydessä kyse on myös siitä, että pohditaan, kuinka pitkälti se koskee ohjelmistoalaa, laitteistoalaa, tai työvoima-alaa. Ahlqvist palaa vielä tähän asiaan. Oppiminen tietoyhteiskunnassa on hyvin oleellinen perusta, ja tarvitsemme normeja myös oppimisen yhteydessä, jotta voimme nähdä, päästäänkö tiettyihin standardeihin tai mitä standardeja tarvitaan. Neljäs kysymys on standardointipolitiikan välineiden strateginen merkitys kilpailukyvyn kehittymiselle.
Näin pääsen itse standardointiin. Se tarjoaa oleellisia etuja, kuten oikeudellista ja teknistä turvaa käyttäjille, yrityksille, kuluttajille ja toimittajille, ja mielestäni perusta ja peruspohdinnat ovat tässä asiassa hyvin tärkeitä. Loppujen lopuksi on kuitenkin kyse myös näiden standardien oikeudellisesta perustasta maailmanlaajuista leviämistä silmällä pitäen sekä siitä, että otetaan suoraan huomioon sellaiset keskeiset edellytykset, kuten turvallisuus - turvallisuuskysymyksethän ovat aina keskipisteessä - verkkoon liittäminen sekä sovelluksien yhteensopivuus tietosuojassa. Standardit tarjoavat meille kuitenkin myös sen edun, että ne julkaistaan, että ne ovat siis nopeasti maailmanlaajuisesti saatavilla, että saadaan aikaan määräaikoja. Niinpä on aivan yksinkertaista saada tarkastettuja ja kirjallisia asiakirjoja, lausuntoja, joiden pohjalta voimme sitten myös parantaa standardejamme.
Nykyään prosessit kestävät liian kauan, sillä 6-8 on liikaa näiden tekniikoiden elinkaareen verrattuna. Tiedämme myös, että jotkut standardit eivät ole esimerkiksi toteutuneet lainkaan. Yksinkertainen esimerkki on pistoke, sillä meillä on Euroopan yhteisössä monia erilaisia järjestelmiä, jotka eivät ole yhteensopivia.
Meillä on myös standardeja, joita ei ole hyväksytty tarpeeksi nopeasti ja joiden kohdalla Euroopan teollisuus ei ole tehnyt tarpeeksi nopeita päätöksiä, kuten esimerkiksi Video 2000, joka ei ole tehnyt läpimurtoa. Toisaalta meillä on standardeja, jotka ovat saaneet kansainvälistä tunnustusta, kuten esimerkiksi GSM. GSM on lyömässä itsensä läpi maailmanlaajuisesti, ja haluaapa sitten soittaa Slovakiassa tai Venäjällä, niin GSM: n avulla se kyllä onnistuu.
Nyt kuitenkin esimerkiksi euron käyttöönotto antaa tälle standardoinnille uusia mahdollisuuksia, erityisesti myös PAS: lle. Niinpä pankkikoodien käyttöönoton toivossa voidaan jo pohtia sitä, kuinka Eurooppa voi soveltaa tätä vaatimusta kansainvälisesti ja saada siten myös kilpailukykyä. Mietinnössä tuodaan mielestäni hyvin esille se seikka, että de-facto ja de jure -standardit olisi otettava käyttöön ja että tässä on kyse myös uusien järjestelmien kehittämisestä. Suojaoikeuksien mukaisesti - patentit, merkit, tekijänoikeudet, käyttötapasuoja - olisi kehitettävä myös täydellinen standardijärjestelmä ja liitettävä siihen erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset sekä kuluttajajärjestöt.

Ahlqvist
Herra puhemies! Kun me tänään keskustelemme ensimmäisestä mietinnöstä, joka minulla on ollut ilo laatia kulttuurivaliokunnan puolesta, herättää se minussa erityisiä tunteita. Minua ilahduttaa, kun olen saanut tämän tehtävän mm. siksi, että kotimaatani Ruotsia voidaan monella tavalla pitää esikuvana tietoteknologiassa ja sen käytössä.
Komissio on antanut Ruotsin koulutusministeriölle tehtäväksi rakentaa koulutietoverkko, jota tullaan käyttämään koko Euroopassa. Olemme aloittaneet työmme, ja toivon voivani esittää tuloksen kulttuurivaliokunnassa vuoden vaihteessa. Samanaikaisesti en voi olla toteamatta pientä outoutta siinä, että parlamentin kannanotto koskee viime vuoden joulukuussa esiteltyä toimintasuunnitelmaa. Minä en kuulu niihin, jotka haluavat lisätä Euroopan parlamentin toimivaltaa puuttuakseen joka asiaan, mutta haluan päättäväisesti, että teemme vakavasti sen mitä teemme. Tosin minulla on ollut säännöllinen yhteys komissioon ja edellytän sitä, että tietyt esittämäni näkökannat tulevat vaikuttamaan tulevan toimintasuunnitelman käsittelyyn. Haluan kuitenkin todella painottaa, että jopa parlamentin ei-lakiasäätäviä kannanottoja pitää käsitellä vakavasti. Miten muuten kansalaiset voivat uskoa iskulauseeseen " Citizens first" , jos kansan valitsemien edustajien puheenvuoroja käsitellään pelkkinä muodollisuuksina.
Mitä tulee itse toimintasuunnitelmaan, tuen suurelta osin komission ehdotusta. Aloitteessa on kolme tavoitetta: vauhdittaa koulujen pääsyä tietoyhteiskuntaan, edistää multimedian lisääntyvää käyttöä opetuksessa ja vahvistaa koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta tietoyhteiskunnan työkalujen avulla sekä tuoda esille kulttuurisia ja kielellisiä eroja. Jotta nämä kolme tavoitetta voitaisiin saavuttaa, tulee aloitteen keskittyä neljään toimintalinjaan, joiden pitää tukea paikallisia ja kansallisia aloitteita. Tämä tarkoittaa kouluverkkojen toisiinsa liittämisen edistämistä sekä kehityksen ja ohjelmien levittämisen rohkaisemista. Sitä paitsi pitää opettajien koulutusta ja tukea edistää, ja kaikille asianosaisille pitää antaa tietoa multimedian tarjoamista pedagogisista mahdollisuuksista.
Sekä tutkimus että pilottiprojekti osoittavat, että tietoteknologia helpottaa uusien taitojen omaksumista ja edistää persoonallista kehitystä sillä ehdolla, että se sovitetaan tarpeeseen ja että koulutusvaihtoa on riittävästi.
Kokemukseni perusteella Hertsön yläasteen rehtorina Luulajassa arvelen, että opettajakoulutus ja tiedotus vanhemmille ovat edellytyksiä hankkeen onnistumiselle. On tärkeää, että opettajat saavat aikaa totuttautua uusiin opetusmenetelmiin ja löytää uusia mahdollisuuksia. Samanaikaisesti tiedän, että myös vanhempien osuus on tärkeä koulutyön seurannassa kotona. Myös komissio painottaa näitä molempia kohtia.
Sitävastoin alkuperäinen toimintasuunnitelma ei käsittele asiaa, joka on mielestäni valtavan tärkeä tässä yhteydessä, nimittäin vammaisten asema. Tietoteknologian ansiosta lisääntyvät vammaisten mahdollisuudet sekä koulutukseen että työhön. Ohjelmistojen ja informaation kehitystä sekä koulutusta tarvitaan kuitenkin, jotta tämä voidaan saada toimimaan. Ihmeellistä useimmissa ohjelmistoissa on, että niiden sovittaminen vammaisille ei vaadi juuri mitään lisäkustannuksia, jos tämä otetaan huomioon kehitystyön aikaisessa vaiheessa. Minun mielestäni tästä pitää tehdä poliittinen prioriteetti. Komissio on suhtautunut myönteisesti ehdotukseeni, jonka toivon nyt myös konkretisoituvan.
Sama koskee tasa-arvoisuusnäkökulmaa. On myös valtavan tärkeää, että taistelemme sukupuolijakoa vastaan, joka yhä tänä päivänä näkyy datarintamalla. Siksi olen ehdottanut, että tässä toimintasuunnitelmassa luodaan pilottiprojekti, joka on erityisesti tarkoitettu nuorille tytöille.
Tietoyhteiskuntaan liittyvistä riskeistä huolimatta meidän pitää hyväksyä, ettei ole olemassa mitään realistista vaihtoehtoa. Siksi meidän poliitikkojen on tärkeää tulla mukaan keskusteluun aikaisessa vaiheessa, ja että käsitämme uuden tietoyhteiskunnan mahdollisuudet. Juuri peruskoulussa ja lukiossa on opetettava uutta tekniikkaa.

Berger
Arvoisa puhemies, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana saanen onnitella Boogerd-Quaakia mitä sydämellisimmin hänen mietinnöstään ja kiittää myös siitä, että hän on sisällyttänyt oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan yksimielisesti tekemät johtopäätökset mietintöönsä täydellisesti. Kaikki tänään yhteisen keskustelun kohteena olevat mietinnöt osoittavat, että Euroopan parlamentti tukee suurella panoksella komission tietoyhteiskuntapolitiikkaa. Ne osoittavat kuitenkin myös, että on välttämätöntä tähdentää yksipuolisen kehityksen vaaroja. Nämä yksipuolisuudet käyvät kehityksen edetessä yhä selvemmiksi, ja niitä komission politiikan on vältettävä paremmin.
Samalla kun esimerkiksi kaupallisen alan ja viihdealan sovellukset tulevat yhä monipuolisemmiksi ja yleisemmiksi, esimerkiksi julkishallinnon ala jää sekä kansallisella että EU: n tasolla jälkeen. Kansalaisia koskevia parannuksia julkisen tiedon ja oikeuden saamisen yhteydessä sekä oikeudellisten ja hallintoviranomaisten menettelyjen nopeuttamista ei esiinny vastaavassa laajuudessa. Sama pätee myös muiden kuin kaupallisten sovellusten käyttöön opetuksen, koulutuksen ja kulttuurin alalla.
Nämä hyödylliset käyttötarkoitukset houkuttelisivat ehkä myös suurempaa osaa naisia käyttämään tietoyhteiskunnan tekniikoita hyväkseen. Muita mahdollisia sovelluksia ei ole valitettavasti arvoitu toimintasuunnitelmassa, tai niitä on arvioitu vain hyvin epäsuorasti, nimittäin tietoyhteiskunnan mahdollisuuksia vahvistaa kansalaisten demokraattisia oikeuksia. Kaikilla politiikan tasoilla voitaisiin käyttää tässä enemmän mielikuvitusta. Jos me haluamme tuoda Eurooppa-hanketta lähemmäksi kansalaisia, ja tämähän tulee olemaan Amsterdamin jälkeen välttämättömämpää kuin koskaan, niin meidän on aloitettava teledemokratian suurisuuntaiset kokeilut.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, he ovat hädin tuskin kymmenvuotiaita ja surffailevat jo Internetissä. He jättävät viestejä vastaajaan ja vaihtavat tietoja ja uutisia sähköpostin välityksellä. He käyttävät CD-ROMia muuhunkin kuin pelaamiseen ja tekevät havaintojaan myös virtuaalitodellisuudessa. Euroopan nuoriso käyttää hyväksi uusia tieto- ja viestintäteknologioita, jotka ovat monille aikuisille vielä arvoituksia.
Kun osa koululaisista oppii itse leikinomaisesti ja opettaa myös vanhemmilleen näiden uusien teknologioiden käyttöä, on tämä mahdollisuus toisen osan ulottumattomissa, nimittäin vammaisten ja oppimishäiriöistä kärsivien nuorten sekä niiden, joilla ei ole varaa peruslaitteeseen. Kuilua niiden välillä, jotka osaavat, ja niiden, jotka eivät osaa, on kavennettava. Yhtäläiset mahdollisuudet näiden tekniikoiden käyttöön on mahdollistettava aikaisessa vaiheessa. Niiden vastuuntuntoista käyttöä on opetettava ja opeteltava. Tekniikoiden käyttöönoton edistäminen peruskouluissa on Euroopan komission toimintasuunnitelman tavoite, jota me tuemme sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa. Vähimmäistiedot on annettava koulutyypistä ja pätevyystasosta riippumatta, jotta nuorilla olisi mahdollisuus osallistua tulevaan työ- ja yhteiskuntaelämään. Näiden teknologioiden ansiosta Eurooppa yhdentyy.
Koululaiset voivat ottaa yhteyttä yli rajojen, tutustua muihin kulttuureihin ja kieliin ja kehittää yhteenkuuluvuutta, jota voidaan laajentaa useamman viikon kestävillä vierailuilla isäntäperheisiin. Tietopankkien laitekustannukset ovat vielä kouluille ehdottomasti liian korkeat, ja multimedian käyttö on täysin riittämätöntä. Esittelijä Ahlqvist teki tämän hyvin selväksi.
Mallihankkeita on siis lisättävä voimakkaasti, sellaisia kuten "Koulut verkkoon " -hanke meillä Saksassa. Sen avulla olisi tarkoitus liittää kymmenen tuhatta koulua kansallisiin ja kansainvälisiin verkkoihin ja multimediapalveluihin kolmen vuoden kuluessa. Näitä tulevaisuuden tekniikoita koskevaa opettajien jatkokoulutusta tuetaan eurooppalaisella tasolla, nimittäin SOKRATES-ohjelman kautta. Minä viittaan erityisesti välttämättömään naispuolisten opettajien koulutukseen, joiden huonompaa asemaa usein miesten hallitsemassa tekniikan maailmassa ei voida enää hyväksyä.
Kouluista puuttuu myös pedagoginen opetus. Sen vuoksi korkeatasoista oppimateriaalia on kehitettävä ja otettava käyttöön. Jotta tietokone ei olisi monille enää ainoa puhekumppani, tulee opetuksen motivoida tiimityöskentelyyn ja luovaan ryhmätyöhön. Sen tulee myös vaikuttaa osaltaan siihen, että tietoa ei oteta ainoastaan vastaan, vaan sitä tulkitaan ja sen totuusaste tutkitaan. Näin uudet tieto- ja viestintätekniikat lisäävät osaltaan arvostelukykyä ja päätöksentekokykyä, jotka ovat elinvoimaisen demokratian olennaisimpia elementtejä.

Holm
Herra puhemies! Olen tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelija oppimista tietoyhteiskunnassa käsittelevästä Ahlqvistin mietinnöstä. Valiokunta hyväksyi yksimielisesti ehdotukseni lausunnoksi. Ahlqvist on ottanut mukaan useimmat kohdat, jotka me energiavaliokunnassa toimme esille. Haluan siksi vain lyhyesti mennä kolmelle alueelle, joita haluan erityisesti tähdentää.
Ensiksi on nykyisin hyvin suuria koulujen välisiä eroja Euroopan unionissa, mitä tulee tietotekniikan ja Internetin käyttömahdollisuuksiin. Alle 5 prosentilla Euroopan kouluista oli verkkokäytön mahdollisuus viime vuoden puolivälissä. Tämä luku eroaa suuresti eri maissa. Esimerkiksi Ruotsissa ja Suomessa kahdella kolmasosalla kouluista oli pääsy Internetiin, kun taas alle 2 prosenttia Saksan kouluista ylsi siihen. Tämä täytyy pitää mielessä keskusteltaessa näistä asioista.
Toiseksi olemme käsitelleet paljon opettajien asenteita tekniikkaan. Henkilökohtaisesti en usko, että nuorten tai koululaisten on vaikeinta ottaa vastaan uutta tietoteknistä informaatiota. Vaikeudet liittyvät lähinnä opettajien asenteisiin ja taitoihin. Monissa paikoissa on juuri opettajilla vaikeinta päästä kiinni tähän informaatioon, samalla kun nuoret näkevät sen paljon luonnollisemmin.
On myös varottava sokeaa uskoa multimediaan. Ei ole mitenkään varmaa, että multimedia tuo mukanaan parempaa pedagogiikkaa kouluihin. Multimedia täydentää tavallista opetusta. Koulu tarvitsee siksi aineettomia resursseja, ts. opettajanvirkoja. Tämä liittyy kolmanteen kohtaani, nimittäin että meidän on todella katsottava EMU: a tässä tapauksessa, sillä EMU vaatii tiettyjen konvergenssivaatimusten täyttämistä, mikä esimerkiksi Ruotsissa on valitettavasti johtanut siihen, että julkisen sektorin, johon koulutkin kuuluvat, on säästettävä varoja. Minun mielestäni ei ole oikea tapa säästää niin tärkeässä asiassa kuin koulu. Nuorison pitää olla EU: n tulevaisuus. Säästöt eivät saisi kohdistua kouluihin, niin kuin tänä päivänä tapahtuu.

Haarder
Arvoisa puhemies, jos kehitämme sitä uskomatonta potentiaalia, joka tietotekniikassa on, voimme parantaa taloutta, voimme helpottaa myös yhteiskunnassa heikossa asemassa olevien jokapäiväistä elämää ja voimme vahvistaa kansan sivistystasoa ja demokratiaa. Lukemattomat ovat ne käyttömahdollisuudet, joita vilisee kaikkialla. Jos EU kuitenkin aikoo hyödyntää näiden uusien markkinoiden ja uusien mahdollisuuksien kaikki edut ja osallistua niihin täysipainoisesti, on kiire saada yhtenäiset ja yhdenmukaiset eurooppalaiset sisämarkkinat toimimaan. Nyt puuttuu oikeusturva ja oikeudellinen ennustettavuus. Tämä heikentää eurooppalaisia yrityksiä amerikkalaisiin verrattuna. Iso joukko direktiivejä on odottamassa täytäntöönpanoa. Nykyiset kilpailusäännöt eivät ole riittäviä. Tässä asioita, joiden suhteen on ryhdyttävä toimenpiteisiin.
Se on yksi valopilkku - ja komissio ansaitsee siitä kiitoksen -, että Amsterdamin kokouksessa päästiin yksimielisyyteen siitä, että kehotetaan Euroopan investointipankkia luomaan uusi lainamahdollisuus pienten ja keskisuurten yritysten korkean teknologian projekteja varten. Tämä on erittäin tärkeä askel. Komissiota tulee kehottaa vahvistamaan panostustaan sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi ja parantamiseksi tiedon ja teknologian alalla. Jäsenvaltioiden hallitusten tulee huolehtia televiestintäsektorin vapauttamisen täysin samanlaisen ja oikeaaikaisen toimeenpanon varmistamisesta ennen vuotta 1998.
Meidän täytyy muistaa myös oma panoksemme. Euroopan unionin toimielinten tulee ajatella myös omaa tietotekniikkapolitiikkaansa. Tämä koskee komissiota ja myös meitä täällä parlamentissa. Tämä koskee muuten myös Euroopan kouluja, jotka ovat valitettavasti jonkin verran jäljessä, mitä näihin mahdollisuuksiin tulee. Suuressa osassa opetussektoria on ongelmia uusien mahdollisuuksien hyödyntämisessä. Entisenä opetusministerinä haluaisin puhua tästä kauemmin, mutta yhdyn sen sijaan siihen erittäin hienoon puheeseen, jonka Thomas Mann juuri piti.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, minua on pyydetty esittämään herra Ripa di Meanan puolesta kulttuurivaliokunnan näkemykset komission kahdesta tietoyhteiskunta-asiakirjasta. On aivan selvää, että komissiolla on velvollisuus ottaa kulttuurinäkökohdat huomioon näissä asioissa, koska jo Euroopan unionin perustamissopimus tähän velvoittaa, tarkemmin sanottuna sen artikla 128 kohta 4. Kulttuurivaliokunta on huolissaan siitä, että tietoyhteiskuntakaavailussaan komissio ei kuitenkaan ole ottanut tätä velvoitetta kyllin vakavasti. Kulttuurivaliokunta on nostanut esille erityisesti sen, että nyt tarvittaisiin konkreettisia keinoja, joilla kulttuurista moniarvoisuutta edistettäisiin. Siitä kyllä mielellään lausutaan kauniita sanoja, mutta konkreettiset ehdotukset eivät ole kovin vaikuttavia.
Yksi merkittävä osa kulttuurista moniarvoisuutta on kielellinen moninaisuus. On olemassa vakava riski, että tietoyhteiskunnasta kehittyy yhden kielen yhteiskunta. Tämä ei varmaankaan ole toivottava tavoite. Senpä tähden komission pitäisi jatkuvasti tehdä konkreettisia ehdotuksia, miten monikielistä tietoyhteiskuntaa edistetään.
On myös kiinnitettävä huomiota siihen, että kyse ei todellakaan ole vain laitteista ja tekniikasta. Kyse on hyvin suuressa määrin myös siitä, millaisia sosiaalisia ja laajempia yhteiskunnallisia vaikutuksia tietotekniikalla tulee olemaan eikä voi kyllin korostaa sitä, että näitä sosiaalisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia ei ole tutkittu lainkaan siinä määrin kuin aiheen vakavuus edellyttäisi. Mehän olemme suoranaisen vallankumouksen äärellä: kansalliset verojärjestelmätkin joutuvat vakavasti uhanalaisiksi, kun ihmiset käyvät kauppaa Internetissä.

Glante
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin puuttua tässä yhteydessä erityisesti Boogert-Quaakin mietinnön kolmeen kohtaan. Mielestäni tietoyhteiskuntaan siirtyminen merkitsee tuntuvaa muutosta yhteiskunnassamme. Minun käsitykseni mukaan tietoyhteiskunta lepää kahden pilarin varassa, nimittäin toisaalta teknologisen kehityksen ja toisaalta yhteiskunnan sosiaalisen kehityksen varassa. Teknologinen kehitys on ollut tähän saakka tarkasteluissa etualalla, ja sillä on yhä edelleen ratkaiseva merkitys Euroopan teollisuudelle. Nopea teknologinen kehitys on tälle alalle tunnusomaista.
Iskusanat kuten laajakaistaverkot, ISDN, Internet, Intranet ja telematiikka kanssakäymisessä leimaavat keskustelua. Komission monipuoliset ponnistelut tällä alalla ovat kiitettäviä. Esittelijä rouva Boogert-Quaakin vaatimusta monitahoisen toiminnan tiivistämiseksi tuetaan. Me tarvitsemme enemmän selväpiirteisyyttä tällä alalla. Komission on vahvistettava ponnistelujaan, jotta yksittäisten tietojen ja sääntöjen moninaisuudesta saadaan luotua selväpiirteinen ja havainnollinen kokonaisuus.
Tietoyhteiskunnan toinen pilari on yhteiskunnan ja sen sosiaalisten näkökohtien pilari. Tähän puoleen on toistaiseksi kiinnitetty vähän huomiota, mutta se saa lisääntyvässä määrin alalle kuuluvaa merkitystä. Tämän vuoksi kannatan erityisesti sitä, että komissio on tehnyt asian selväksi vihreässä kirjassaan "Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa - Ihmisläheisyys etusijalle ". Sen iskulauseita ovat elinikäinen oppiminen, tiedon merkitys pätevyydelle ja niin edelleen, mutta myös tekniikan pelko ja yhteiskunnan hajoaminen kahteen osaan, joista toinen osaa käyttää uusia tiedotusvälineitä ja tekniikkoja, ja toinen ei pääse käyttämää niitä teknisten eikä psykologisten syiden vuoksi. Esittelijä on oikeassa, kun hän havaitsee sosiaalisten ja yhteiskunnallisten näkökohtien alalla puutteita. Minä voin vain jakaa hänen huomionsa.
Me emme halua sellaista tietoyhteiskuntaa, jossa on loppujen lopuksi kyse ainoastaan siitä, että vain harvat voivat hyötyä sen eduista. Euroopan tietoyhteiskuntasuunnitelman on otettava kansalaiset mukaan matkalle tulevaisuuteen. Yhteiskunnallisen muutoksen on avattava yksilöllisiä mahdollisuuksia myös laajemmassa määrin. Tarkoitan tällä laajempaa osallistumista päätöksentekoon, laajempaa tiedonsaantia, enemmän mahdollisuuksia itsensä kouluttamiseen ja enemmän mahdollisuuksia edullisempaan viestintään. Laajemmalla tasolla EU: n on jo nyt valmistauduttava seuraavaan laajentumiskierrokseen.
Jäsenehdokkaiden integraatio on hyvin merkittävä sääntelyprosessissa, jos me haluamme saada yhdenmukaiset markkinat Eurooppaan. Myös eurooppalaisten sääntelyviranomaisten tärkeyttä televiestinnän alalla on painotettava vielä kerran. Mielestäni ainoastaan näin voidaan turvata tämän alan kilpailu ja vähentää riitoja eurooppalaisten toimijoiden ja hallitusten välillä.
Mietintöön liittyy sellaisenaan seitsemän tarkistusta, joita me tuemme ryhmänä tarkistuksia 3 ja 4 lukuunottamatta. Niissä tehdään selväksi, että työntekijöiden suojaoikeudet eivät ole käytettävissä tietoyhteiskunnan kehityksen kautta. Vastustamme suojatonta aluetta. Voisimme hyväksyä tarkistuksen 2, jos kohta "julkinen palvelu " korvattaisiin sanalla "yleispalvelu ". Mutta luultavasti tässä on kyse ainoastaan käsiteongelmasta.

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, juuri viime istuntojaksolla keskustelimme tutkimusvaliokunnan esittämästä aloitemietinnöstä, joka koski tietoyhteiskuntaa; viime viikolla meillä oli Salon de Bourget'ssa tilaisuus kuulla avaruuskeskusten ja Euroopan teollisuuden satelliittilähetyshankkeista, ja toukokuussa Kairossa yritimme komissaari Bangemannin läsnäollessa laatia ensimmäistä luonnosta tietoyhteiskunnan satelliittisovellutuksista, jotka avaavat yhteistyömahdollisuuksia unionin nykyisten rajojen ulkopuolelle. Aloitteiden määrä on todella lisääntynyt, ja siitä meidän on annettava tunnustusta komissiolle.
Minusta näyttää siltä, että avointen markkinoiden sääntöjä koskeva työ on lähestymässä maalia, ja näin kansalaisten ensimmäinen este tietoyhteiskunnassa on vähitellen poistumassa. Olen tyytyväinen siihen, että tänään käsiteltävänämme olevassa komission toimintasuunnitelmassa asetetaan lopulta etusijalle koulutus, ehkä korkein este, joka kansalaisilla ja yrityksillä on ylitettävänään. Ajatus yhdistää koulut Internetiin, laaja-alaisen multimediaverkoston luominen opetusta ja uusia sovellutuksia varten ja ajatus Euroopan kansalaiset -aloitteen täydentämisestä uusilla ohjelmilla ovat kaikki erinomaisia ajatuksia, jotka muuten Yhdysvallat on - omalla tavallaan - jo toteuttanut.
Minua huolestuttavat kuitenkin jotkut asiat, sillä en tiedä, miten komissio aikoo menetellä niiden suhteen. Niitä ovat yhteistyö jäsenvaltioiden ja paikallishallintojen kanssa, tuki- ja rahoitusmuodot, vastaava taloudellinen sitoutuminen ja se, miten tietyssä järjestelmässä - peruskoulutuksessa, jossa on yleensä tiukat opetussuunnitelmat ja säännöt, melko vähän voimavaroja ja joka on melko jäykkä muutoksille - voidaan ottaa käyttöön näppäimistön ja hiiren käyttöön perustuva tekniikka. Olenkin sitä mieltä, että tietoyhteiskunta voi kohdata suurimmat vaikeutensa yhteiskuntiemme joustavuuteen liittyvissä kysymyksissä.

Ryynänen
Arvoisa herra puhemies, tietoyhteiskuntakeskustelua on hallinnut paljolti tekniikka, sisällön kustannuksella. Onkin korkea aika nähdä tietoyhteiskunnan kehittäminen ihmisten tarpeiden näkökulmasta ja laajana yhteiskunnallisena kehityssuuntana.
Valmius käyttää tieto- ja viestintäteknologiaa on tulevaisuudessa ehdoton edellytys täysipainoiselle osallistumiselle niin työ- kuin muuhunkin yhteiskuntaelämään. Siksi nämä valmiudet on annettava kaikille ja pyrittävä näin estämään uutta luokkajakoa ja syrjäytymistä. Vain tasa-arvoinen tietoyhteiskunta voi vahvistaa kilpailukykyä ja työllisyyttä.
Rouva Ahlqvistin ansiokkaassa mietinnössä korostetaan, että perehdyttämisen tietotekniikkaan tulisi alkaa jo leikkikoulu- ja ala-astetasolla, jotta mahdollisimman monet lapset saisivat samat lähtökohdat. Yhtä tärkeää on antaa ikääntyville ihmisille mahdollisuus oppia käsittelemään uusia tekniikoita ja tietovirtoja. Tämä onkin keskeisiä elinikäisen oppimisen haasteita, joihin tarvitaan sekä sopivaa materiaalia että menetelmiä.
Erityisen suuri merkitys tieto- ja viestintäteknologian tarjonnalla ja saatavuudella on alueellisen tasa-arvon kannalta. Etäopetusta on kehitettävä ja syrjäiset alueet on vedettävä mukaan yhteiseen taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Koulujen varustaminen verkkoyhteyksillä on hyvin eri tasolla eri maissa, kuten täällä on todettu. Kotimaassani Suomessa yli kaksi kolmasosaa kouluista on verkkoyhteydessä, kun taas unionin tasolla vastaava luku on alle viisi prosenttia. Tässä yhteydessä on syytä korostaa paitsi oppilaitosten, myös kirjastojen merkitystä ja suuria mahdollisuuksia toimia alueellisina, kaikille avoimina oppimiskeskuksina. Ajanmukaisesti koulutetut kirjasto- ja informaatioalan ammatti-ihmiset pystyvät avustamaan myös uudessa muodossa olevan tiedon ja elämysten löytämisessä.
Opettajien koulutuksessa ja täydennyskoulutuksessa tieto- ja viestintäteknologian asemaa on vahvistettava. Korkeatasoisten opetukseen tarkoitettujen ohjelmistojen ja materiaalien kehittäminen on mielestäni kiireellinen tehtävä. Komission on myös jatkettava ponnistelua eurooppalaisen multimediateollisuuden kehittämiseksi, niin että se todella tukee Euroopan kielellistä ja kulttuurista monimuotoisuutta.

Pailler
(ilman mikrofonia)... korostaa sosiaalisen epätasa-arvoisuuden vahvistumisen vaaraa tietoyhteiskunnassa tunnustaen siten, että uudet tekniikat edustavat mahdollisuuksia ja edistystä yhteiskunnalle, jos ne ovat kaikkien saatavilla opetuksen ja yleisten palvelujen avulla, joiden tehtävänä on muun muassa toimittaa tarvittavat välineet erilaisille julkisille laitoksille.
Vaikka komissio tunnustaa yleispalvelun kehittävän ja dynaamisen luonteen, se kuitenkin edelleen kieltäytyy antamasta kehittyneiden televiestintäpalvelujen edellyttämiä välineitä koululaitosten käyttöön. Olemme samaa mieltä Ahlqvistin mietinnön kanssa siitä valitettavasta seikasta, ettei näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ole käytössä lainkaan uusia varoja. Olemme samaa mieltä tähän täydelliseen talousarvion puutteeseen johtaneiden syiden analyysista eli yhteisen rahan lähentymisperusteisiin liittyvästä talousarvion tiukkuudesta, joka aiheuttaa julkisten menojen supistamista sulkien luokkia, poistaen virkoja ja jättämällä opettajat vaille koulutusta uusien tekniikoiden käyttöön.
Olemme pahoillamme siitä, ettei yhdessäkään mietinnössä arvostella vallalla olevaa koulutuskäsitystä, joka käy ilmi komission eri tiedonannoista. Emme voi hyväksyä, että edistyksen nimissä kyseenalaistetaan koko opetuksen perusta ja väitetään, että ensisijainen asema annetaan oppimiselle opetuksen sijaan, jotta vastattaisiin teollisuuden vaatimuksiin.
Palauttakaamme mieliimme Hermanin mietinnön 62 alakohta, jossa varoitetaan kuvittelemasta, että tietotekniikka olisi ratkaisu kaikkiin opetuksen ongelmiin. Tämän vuoksi vastustamme ja olemme huolissamme liian sitovista yksityisen tai julkisen sektorin kumppanuussuhteista ja ennen kaikkea yksityisen sektorin harjoittamasta opetuksen rahoittamisesta.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sen sijaan, että toimeenpaneva komissio huolehtisi unionin globaalista ja yhteensovitetusta uusia teknologioita koskevasta politiikasta, se mieluummin jakaa tipoittain ajatuksiaan, tiedonantojaan ja erivärisiä kirjojaan sen mukaan, millaiseksi se hyvin puolueettomasti arvioi parlamentin valiokuntien kyvyt. Parlamentaarisilla valiokunnilla ei siten ole muuta keinoa kuin esiintyä yksinään.
Hyvät kollegat, tämän menettelyä koskevan farssin on loputtava, sillä kuten olemme kuulleet, huomenna meillä on paljon parempi maailma, kun tietoyhteiskunta korvaa teollisuusyhteiskunnan. Eikö ensisijainen tavoite vihdoinkin olisi saada aikaan yhtenäinen ja järkevä keskustelu Euroopan parlamentissa uusien teknologioiden tulosta ja niiden syvällisistä seurauksista 2000-luvulla.
Voimme siis olla tyytyväisiä tänään käymäämme yhteiseen keskusteluun. Itse asiassa käsittelemämme neljä mietintöä koskevat useita tietoyhteiskunnan aloja: rahoitus, standardointi, koulutus, " työn" arvon muuttuminen ja monikansallisten tietotekniikkayritysten ylivalta. Sillä eikö olennainen kysymys, hyvät kollegat, ole lopultakin se, mihin tiedon valtaväylät meitä vievät?
Jacques Delorsin valkoisessa kirjassa arvioidaan koko unionin liittämisen verkkoon maksavan pelkkien infrastruktuurien rakentamisen osalta 150 miljardia euroa. Yhteisön viisivuotisohjelman talousarvio on kuitenkin 45 miljoonaa euroa. Tämä on naurettavaa, riittämätöntä, eikä johda mihinkään. Jos halutaan leikkiä isojen poikien leikkejä, hyvät kollegat, on meillä oltava siihen riittävät taloudelliset keinot.
Tällaisten taloudellisten vaatimusten edessä tunnustan yhdessä Bangemannin kanssa, että hiljaa hyvä tulee. Sanoo Bangemann kuitenkin mitä tahansa, tietoyhteiskunnan eurooppalainen malli muistuttaa suurella todennäköisyydellä erehdyttävästi Microsoftlandia. Älkääkä yllättykö, hyvät kollegat, jos Euroopan kuluttajat pitävät alkuperäistä amerikkalaista vielä laimeaa eurooppalaista jäljitelmää parempana. On siis totta, ettei vielä ole liian myöhäistä työskennellä todellisen eurooppalaisen tiedon mallin hyväksi.
Euroopan parlamentti hyväksyi neljä kuukautta sitten Morganin asiallisen tietoyhteiskuntaa, kulttuuria ja opetusta koskevan mietinnön, jossa ylistettiin eurooppalaista demokraattiset, sosiaaliset, kulttuuriset ja kasvatukselliset näkökohdat huomioonottavaa mallia. Inhimillisen ulottuvuuden huomioonottaminen on meidän kaikkien ensisijainen tavoitteemme. Hyperteknologinen tietoyhteiskunta kykenee tuottamaan yhä enemmän rikkautta hyödyntäen yhä vähemmän henkilöitä. Tulevaisuudessa siis, uskokaa tai älkää, osa-aikainen ja osa-palkkainen työ yleistyy nykyiseen verrattuna.
Tämän vuoksi politiikoissa on pohdittava uudelleen " työn" arvoa yhteiskuntiemme sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ainoana välittäjänä. Tämän vuoksi myös koulua koskevat asiat muuttuvat. Lasten on opittava käyttämällä uusia teknologioita, eikä ainoastaan opittava käyttämään niitä. Sanokaa te minulle, mikä on poliittisen maailman asema monikansallisten tietotekniikan yritysten edessä. Tietotekniikan, televiestinnän, optisten kuitujen ja tiedotusvälineiden jättiläiset, joita ohjaa vain rahan laki, heittäytyvät suureen seikkailuun, maailman hallitsemiseen. Onko kuitenkaan sellainen kansakunta enää itsenäinen, joka ei hallitse kuviensa tuottamista eikä uusia teknologioita?
Tässä on tämän väistämättömän vallankumouksen todellinen haaste. Eikö siitä, arvoisa puhemies, jota me länsimaisissa demokratioissamme kutsumme " neljänneksi mahdiksi" ole tulossa yksinkertaisesti ensimmäinen ja ainoa mahti? Tätä asiaa meidän olisi jatkossa työskennellessämme pohdittava.

Lukas
Arvoisa puhemies, keskustelun kohteena olevat mietinnöt ovat puollettavissa. Mieleeni hiipii kuitenkin pelko siitä, että jälleen kerran kulutetaan paljon rahaa pääasiassa papereiden tuottamiseen. Minulla ei ole mitään yksityiskohtaisia tutkimuksia vastaan, mutta on toki harkittava, eikö tietoyhteiskunnan edistämiseen tähtäävän monivuotisen ohjelman käytössä olevaa 45 miljoonaa ecua pitäisi sijoittaa järkevämmin, konkreettisesti hyödyllisempien hankkeiden toteuttamiseen.
Tästä yksi konkreettinen esimerkki: jotta Euroopan matkailuteollisuus voisi säilyttää kilpailukykynsä ensi vuosituhannella, on välttämätöntä luoda koko alueen kattavat sähköiset tieto- ja varausjärjestelmät. Tekniset edellytykset tällaisten järjestelmien luomiseksi matkailun markkinoinnin tarpeisiin ovat jo olemassa. Tämä pienrakenteinen ja pirstaloitunut taloudenhaara ei kuitenkaan pysty tällä hetkellä organisaation eikä motivaation osalta tarjoamaan sisältöä ja luotettavaa ajankohtaisuutta koko alueen kattaville tieto- ja varausjärjestelmille.
Monet pienet ja keskisuuret yritykset ovat Euroopan matkailualan selkäranka. Tulevaisuudessa matkailualalla menestymisen edellytyksenä tulee ratkaisevalla tavalla olemaan tarjonnan ohella tiedon tarkkuus ja nopeus. Vieraat, siis matkailutuotteiden kuluttajat, varaavat matkansa yhä pienemmällä varoitusajalla ja tulevat yhä vaativammiksi. Kuluttajat odottavat palvelujen tarjoajilta yksityiskohtaista tietoa napinpainalluksella ja varaamismahdollisuutta viime minuuteilla.
Palvelujen tarjoajien verkottuminen keskenään ja ennen kaikkea markkinoiden, erityisesti matkatoimistoalan, mutta myös suoraan kuluttajien kanssa esimerkiksi Internetin kautta, on sen vuoksi kehitystä, jota pitää edistää Euroopan laajuisesti. Juuri työpaikkojen säilyttämisen ja niiden luomisen vuoksi Euroopan matkailuala on saatava syrjäisimpiä alueitaan myöten maailmanlaajuisesti tavoitettavien informaatio- ja varausjärjestelmien yhteyteen.
Toimintasuunnitelman avulla voitaisiin esimerkiksi koulutuksen, motivaation ja taitotiedon välittämisen aloilla saavuttaa merkittävää edistymistä, ja jatkuvasti maailmanmarkkinaosuuksia menettävää alaa voitaisiin auttaa lisäämään kilpailukykyään.

Paasilinna
Arvoisa herra puhemies, arvoisat kollegat, yksi yleisimmin esitetty tietoyhteiskuntaa koskeva väite on, että tietoyhteiskunta poistaa etäisyydet ja tekee siten mahdolliseksi tilan tehokkaamman käytön. Palveluja voidaan käyttää, liikeyrityksiä johtaa ja työpaikkoja luoda tarvitsematta siirtyä suuriin väestökeskuksiin.
Tässä optimistisessa arviossa ei kuitenkaan ole otettu huomioon kahta merkittävää ongelmaa. Ne on ratkaistava, jotta kehitys ei kulkisi juuri päinvastaiseen suuntaan. Vaikka lähdettäisiinkin siitä, että tieto- ja tietoliikennetekniikka parantaa työllisyyttä, sen tuoma lisäarvo ei lainkaan koidu yhteiskunnan hyväksi kokonaan perinteisen työn kautta, vaan työmahdollisuudet ja ostovoima siirtyvät suureksi osaksi koulutetuille kaupunkilaisille, kun taas syrjäseudulla asuvien ostovoima ei lisäänny.
Tietoyhteiskuntaan liittyy oleellisesti myös kysymys demokratiasta. Demokraattisesta valvonnasta ja demokraattisesta mahdollisuudesta, joka takaa myös niin sanottujen syrjäytyneiden ryhmien osallistumisen sähköiseen vuoropuheluun. Rouva Boogerd-Quaakin mietintö on kiitoksen arvoinen. Olen saanut mietintöön lisäyksenä varoitukset tietoverkostojen kasaantumisesta, globalisoitumisesta, kouluttamattomien syrjäytymisestä ja vallan käytöstä. Pyysin vielä komissiota tutkimaan tietoyhteiskunnan vaikutuksia työllisyyteen sekä korostamaan että tietotekniikasta huolimatta ammattitaitoinen opettaja on edelleen korvaamaton.
Sekä käyttäjän että tuottajan mahdollisuudet hyödyntää tietoyhteiskunnan palveluja ovat riippuvaisia viimeisintä tekniikkaa edustavan konekannan ja yleisen infrastruktuurin olemassaolosta. Nämä kalliit, lähes yksinomaan yksityiset investoinnit kehittyvät helposti tiheään asutuille alueille ja keskittyvät sinne. Tämä lisää sellaisten alueiden marginalisoitumista, joilla jo ennestäänkin on riittämättömästi viestintävälineitä. Vaikuttaa erittäin huolestuttavalta, jos televiestinnän yleispalveluilla tarkoitetaan pikemminkin joidenkin jäljelle jääneiden maksukyvyttömien asiakasryhmien peruspalveluista huolehtimista kuin koko yhteiskunnan kunnianhimoista kehitystavoitetta. On näet niin, että uudenaikaisten tietoteknisten apuvälineiden ja erityisesti Internetin käyttömahdollisuudet eivät vähemmän kehittyneillä alueilla voi perustua yksityisesti ostettuihin laitekokonaisuuksiin. Tarvitaan helposti saatavilla olevia, julkisiin tiloihin, kuten kouluihin, kirjastoihin ja sairaaloihin, sijoitettuja työasemia.
Lopuksi tahtoisin kiinnittää komission huomion siihen, että satelliittiviestinnän ja viimeisimmän teknisen tietämyksen mukainen tiedonsiirto olisi mahdollista koko unionin alueella ja erityisesti alueilla, joilla tavanomainen televiestinnän infrastruktuuri on puutteellinen tai vanhentunut. Laajakaistainen eurooppalainen älyverkko on kiireellinen hanke.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten meille usein käy, tuntuu siltä, että varmasti hyvin oikeutettujen sekä luultavasti demokraattisesti ja moraalisesti ensisijaisten, mutta keinoja ja päämääriä ajatellen toissijaisten pohdintojen kustannuksella laiminlyömme kaikkein olennaisimman seikan. Olennaista on tosiasiassa se, että Eurooppa on nyt huomattavasti jäljessä Yhdysvaltoja ja Japania, sillä suurten amerikkalaisten yritysten ja tuottajien kasvu on kaikilla aloilla viisi kertaa suurempaa kuin vastaavien eurooppalaisten kasvu. Kuten Scarbonchi aivan oikein totesi, Euroopasta tulee " Microsoftland" . Tämä on olennainen seikka.
Miksi? Koska olemme kaikki kiintyneitä kuka yleispalveluihin ja kuka julkiseen sektoriin. Toiset taas haluavat ensin kaikille yhtäläiset käyttömahdollisuudet ja yksi ryhmä puolestaan haluaa välttää epätasa-arvon. Kaikki tämä on erinomaista ja aivan oikein. Mitä tapahtuu tätä odoteltaessa? Sillä aikaa, kun me jaarittelemme kaikesta siitä, mitä tietoyhteiskunnan olisi tehtävä, toiset jo tekevät sen. Lopulta olemme vain muiden tuottamien tuotteiden käyttäjiä.
Olen samaa mieltä lähes kaikkien mietintöjen sisällöstä. Olen hämmentyneempi siitä, mitä tarkistuksissa ehdotetaan, sillä ne ovat kaikkien mietintöjen kohdalla samoja. Niissä sanotaan, että työntekijöiden, kuluttajien, tämän ja tuon alan edustajien on osallistuttava standardointiin ja niin edelleen. Kaikkien näiden ehtojen vuoksi olemme kyvyttömiä tekemään pienintäkään päätöstä. Vaikka olen samaa mieltä ajatuksesta, että kaikkia on kuultava, sillä neuvottelujen on oltava rajattomat, olen kuitenkin sitä mieltä, että päätöksentekoa ei pidä jakaa, sillä muuten päätöksiä ei synny lainkaan. Tämä on Euroopan ongelma ja valitettavasti monet meistä eivät näe sitä.
Kun luen ehdotettuja tarkistuksia, oli kyse sitten Rübigin, Boogerd-Quaakin tai Hendrickin tarkistuksesta, ne ovat aina samoja: kaikkien on osallistuttava päätöksentekoon. Kaikin mokomin, jos haluatte, ettei mitään tapahdu eikä mihinkään osallistuta, pyytäkää kaikkia osallistumaan. Olemme nähneet joitakin tällaisia tapauksia Belgiassa. Halusimme, että lähes kaikki asiasta kiinnostuneet tahot osallistuvat aluesuunnittelupolitiikkaan. Tuloksena on, ettei päätöksiä kyetä enää tekemään. Nyt siis markkinat edellyttävät päätöksiä, jotka ovat suurelta osin kauheita kaikille. Tähän me päädymme.
Haluaisin siis kehottaa kollegoitani juhlallisesti olemaan tuhoamatta tahallaan itseään ja olemaan tappamatta eurooppalaista tietoyhteiskuntaa hetkellä, jolloin se tarvitsi paljon tilaa ympärilleen.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, en voisi olla enemmän samaa mieltä edellisen puhujan, Hermanin kanssa. En ole usein samaa mieltä hänen kanssaan, mutta tänään täysin.
Ensin haluan tietenkin onnitella Boogerd-Quaakia hänen mietinnöstään. Kollega Herman, mielestäni ongelma ei johdu vain parlamentin jäsenistä vaan myös komissiosta. Sillä mitä komissio tekee? Se lähettää meille jatkuvasti tietoyhteiskuntaa käsitteleviä papereita. Toinen toistaan laajempia. Tänään meillä on taas neljä, jotka ovat osittain päällekkäisiä. Emme halua tällaista. Komission on sovitettava eri osastojensa toiminta paremmin yhteen, jotta saamme tänne yksiselitteistä aineistoa.
Hyvä esimerkki tästä on se, että viime täysistunnossa hyväksyttiin tieto- ja viestintäteknologiaa käsittelevä mietintöni. Nyt komissio on taas laatinut oman tiedonannon aiheesta. Siis kertaamme asian vielä kerran pintapuolisesti. Näin Euroopan kansalaiset eivät pääse eteenpäin tietoyhteiskunnassa. Pyydän myös komissiota sovittamaan asiat paremmin yhteen.

Ribeiro
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, pohjimmiltaan tietoyhteiskunnaksi kutsumamme yhteiskunta on seurausta teknologisesta vallankumouksesta, joka on toteutunut varsinkin tieto- ja viestintäteknologioiden alalla. Se on seurausta uusien teknologioiden, palveluiden ja uudistusten lähes uskomattoman nopeasta käyttöönotosta. Se on epäilemättä seurausta uusista ihmiskunnan valloituksista.
Nämä valloitukset ovat kuitenkin nopeutuneet itsekkään etujen tavoittelun ja kaupankäynnin kiihdyttämisen vuoksi ja ne ovat sopineet niille, jotka tätä kehitystä nopeuttavat, ja niiden käytön tarkoitus on kaukana koko ihmiskunnan hyvinvoinnista. Kaikkea muuta kuin ihmiskunnan hyvinvointi on mielessä! Meitä huolestuttaa kovasti tämän kehityksen vaikutus jo ennestään huomattaviin yhteiskunnallisiin eroihin ja se, että se jopa voi kasvattaa näitä eroja.
Todellisuudessa meistä vaikuttaa ilmiselvältä, sen perusteella, miten tietoyhteiskuntaa rakennetaan, että se pahentaa ja korostaa näitä eroja jakamalla ihmiset niihin, jotka pääsevät siihen käsiksi, ja niihin, jotka ovat siitä etäällä ja jotka ovat suljettuja pois siitä. Muutokset, jotka allekirjoitamme jäsen Boogerd-Quaakin mietintöön, yrittävät ilmentää tätä huolta, ja jos ne hyväksytään, äänestämme mietinnön puolesta aivan kuten myös jäsenten Hendrickin, Rübigin ja Ahlqvistin mietintöjen puolesta. Onnittelemme heitä kaikkia heidän toteuttamastaan työstä.
Lopuksi, en voi enkä halua hiljentää hätähuutoa, joka kohdistuu vastaan uhkausta samastaa erityyppiset lukutaidottomat, jotka ovat tietoyhteiskunnan pohjasakkaa nyt kun sitä ollaan rakentamassa.
On olemassa lukutaidottomia, jotka eivät ole koskaan oppineet ei lukemaan, ei kirjoittamaan eikä laskemaan, koska he ovat olleet pakotettuja elämään " edellisellä vuosisadalla" . Tällaisia lukutaidottomia yhteiskuntaluokkia on ollut jo vuosisatoja. Nämä lukutaidottomat ovat merkittävä osa monia ja kasvavia yhteiskuntaluokkia, jotka on karkotettu kauas uusien teknologioiden ulottuvilta.
On olemassa lukutaidottomia, jotka unohtivat nopeasti luku- ja kirjoitustaidon, koska he oppivat vain klikkaamaan elektronisella hiirellä. He elävät tulevaisuuden maailmassa, tulevaisuudessa, jota odotan, mutta jota vastaan taistelen, jottei se vaan jakaisi ihmisiä nykyistäkin enemmän. Tulevaisuuden maailmalla on pohjana yhä laajempi sosiaaliluokkakirjo ääripäissään tietotekniikkatyöläiset ja toisessa tietotekniikan supermiehet, jotka eivät tunne Rimbaudia eivätkä välitä talouden kauhuista.

Wibe
Herra puhemies! Haluan kiittää kolmea esittelijää heidän mietinnöistään, joita pidän aivan erinomaisina. Haluan tehdä vain joitakin pieniä huomautuksia erityisesti Boogerd-Quaakin mietinnön perusteella.
Toisin kuin monet puhujat täällä ovat väittäneet, en luule, että meidän pitää olla niin huolestuneita USA: n teknologisesta johtoasemasta tällä alalla. Varsinaisesti on kyseessä sama argumentti, jota Servan-Schriber käytti kolmekymmentäviisi vuotta sitten kirjoittaessaan Amerikan haasteesta ja jonka mukaan Eurooppa oli teknologisesti jäänyt auttamattomasti USA: sta jälkeen. Todellisuudessa kuitenkin kasvu henkeä kohti näiden kolmenkymmenenviiden vuoden aikana ei ole USA: ssa ollut Eurooppaa korkeampi, ja olen melko vakuuttunut siitä, että näin tulee olemaan myös tulevaisuudessa.
Syy siihen, ettei meidän tarvitse olla niin levottomia, on kaupan rakentuminen suhteellisille eduille. Euroopalla on korvaavia kaupallisia etuja muilla alueilla. Ei siis ole mikään katastrofi, jos Euroopasta ei tule markkinajohtajaa kaikilla tietoteknologian alueillaan. Sitä paitsi luulen, että jos todella haluamme Euroopan johtavan huipputeknologioissa, pitää meidän lähteä siitä yksinkertaisesta totuudesta, että kahdeksan kymmenestä Nobel-palkitusta luonnontieteiden alalla tulee USA: sta. Siis meidän pitää panostaa juuri perustutkimukseen, jos haluamme tulla johtajaksi huomispäivän teknologioissa.
Minua huolestuttaa enemmän tasa-arvoisuus tietoyhteiskunnassa. Nykyään juuri nuoret, hyvin koulutetut ja hyväpalkkaiset miehet ovat yliedustettuina niiden joukossa, jotka hallitsevat tietoteknologian. Mielestäni ongelma on se, miten jaamme tätä taitoa ihmisille. Mielestäni Boogerd-Quaak on aivan oikeassa, kun hän korostaa koulujen osuutta. Meillä on suuri vastuu tässä yhteydessä, ja joudumme huolehtimaan siitä, ettei luoda tietoteknologista luokkayhteiskuntaa tulevaisuuden sukupolville.
Näemmehän myös nykyisin varakkaita perheitä, jotka liittyvät kotitietokoneidensa välityksellä Internetiin ja siten antavat lapsilleen tietoja tästä teknologiasta tavallaan jo äidinmaidossa. Valitettavasti ei kaikilla lapsilla ole vanhempia, jotka ovat kiinnostuneita tietojenkäsittelystä ja joilla on varaa ostaa tietokonetta. Jollakin tavalla luulen, että meidän tulee käydä käsiksi tähän ongelmaan varmistaaksemme sen, ettei luoda erilaisia kerroksia tietoyhteiskuntaan.
Lopuksi, herra puhemies, haluan korostaa, että meidän pitää kiinnittää huomiota suureen myönteiseen mahdollisuuteen, jota tietoteknologia meille antaa hajautetussa työllistämisessä. Kun ihmiset voivat istua kaukana pohjoisessa ja työskennellä yhdessä etelän ihmisten kanssa samassa hankkeessa - näin saamme mahdollisuuden maaseudun kehittämiseen ja suurkaupunkeihin keskittymisen lieventämiseen.

Günther
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää Ahlqvistia hänen mietinnöstään, josta halusin puhua. Hänen erinomaisen työnsä pohjana on komission tiedonanto nimeltään "Oppiminen tietoyhteiskunnassa ", ja se käsittelee koulutusta koskevaa eurooppalaista aloitetta. Periaatteen vuoksi haluaisin sanoa, että ei ole ehkä kovin oikeudenmukaista meidän koulujärjestelmäämme kohtaan vihjata, että siirtyminen ATK-aikaan tapahtuu vasta nyt. Informatiikkaa oppiaineena ja tietokonehuoneita koululuokkina tapaa Euroopassa jo maassa kuin maassa.
Lisäksi tämän aloitteen kautta tulisi muistuttaa, että ATK: n ja viestintävälineiden käyttö on edelleen vaatimus, johon kaikkien kasvatusalalla työskentelevien on asennoiduttava jatkuvasti uudelleen. Emme saa myöskään sivuuttaa sitä tosiasiaa, että kasvatuksen ja koulutuksen alalla vastuu kuuluu ennen kaikkea jäsenvaltioille. Tämän vuoksi olen iloinen siitä, että jäsenvaltioiden omaan kulttuuriin liittyvä valta mainitaan erityisesti 3 kohdassa ja että muissakaan kohdissa ei anneta jäsenvaltioille määräyksiä, vaan niille tehdään pikemminkin ehdotuksia.
Minun on myönnettävä, että 13, 14 ja 15 kohdat herättävät minussa epäilyjä. Minä olen pikku hiljaa saanut tarpeekseni siitä, että tytöt ja naiset esitetään yhä edelleen teknisesti kyvyttöminä!
Yksistään silmäys meitä ympäröiviin toimistoihin osoittaa, että juuri naiset käyttävät hyvin suvereenilla tavalla uusia tekniikoita. Jos tässä todetaan puutteita, niin se tarkoittaa myös sitä, että tyttöjen ja poikien 40 vuotta kestänyt yhteiskoulutus on periaatteessa mennyt hukkaan! Sitä paitsi ei pitäisi olla liian opettavainen. Viittaus leikinomaiseen käyttöön pedagogisena vinkkinä on tosin harmiton, mutta myös tarpeeton! Minä kannatan esittelijää täysin siinä suhteessa, että muutokset viestinnän alalla on sisällytettävä myös kouluopetuksen uudistukseen. Tässä asiassa näytetään olevan jälkijunassa. Opettajankoulutushan ei kuulu yhteisön tehtäviin, enkä myöskään hyväksy sen tukemista rakennerahastosta. Tämän vuoksi minun ryhmäni tulee vaatimaan erillistä äänestystä 27 kohdasta ja hyväksyy vain sen ensimmäisen osan.
Haluaisin vielä toivottaa kaksi näkökohtaa tervetulleeksi. Ensinnäkin viittaus vammaisiin, jota pidän hyvin tärkeänä, ja toisaalta ehdotus siitä, että tutkimus- ja koulutusohjelmien soveltuvuus koulujen verkkoon liittämisessä tutkitaan. Meidän on kuitenkin tässä yhteydessä oltava selvillä siitä, mihin me asetamme prioriteetit ja mistä me sitten toisaalta poistamme. Esiintyneestä varautuneisuudesta huolimatta toivotan mietinnölle muuten menestystä ja tukea.

Thors
Herra puhemies! Monia itsestäänselvyyksiä on sanottu tänään, mutta eräs sektori, johon ei komissio eikä jäsenmaiden enemmistö ole riittävästi kiinnittänyt huomiota, on kasvava tarve luoda Euroopassa standardeja ja perusrakenteita digitaaliselle maantieteelliselle tiedolle. Tällä tarkoitetaan paikkasidonnaista tietoa.
Toimenpidesuunnitelmassa on kohta, jossa puhutaan GI2000: sta, mutta mitään ei ole tapahtunut, vaikka Ranskan, Saksan, Espanjan ja Hollannin ministerit kirjeessään komissiolle 1994 kyselivät toimenpiteistä tämän asian suhteen. Voimme säästää hyvin paljon seurannassa. Meidän täytyy tehdä jotakin tutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa. Vuoden 1998 budjetissa ei ole varattu mitään maantieteelliselle tiedolle. Jos sitä ei ole, ei EU myöskään voi tehdä mitä meiltä vaaditaan ja mitä lupasimme G7-tietokonferenssissa pari vuotta sitten. Me tarvitsemme myös niiden tietokantojen parempaa koordinointia, jotka komissio itse luo.

Quisthoudt-Rowohl
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, käsittelemme tänään neljää mietintöä televiestinnästä, ja käsittelemme niitä vielä yhdessä. Tämä on myös järkevää. Tietoyhteiskunnassa on nimittäin paljon näkökulmia, joita me voimme tarkastellakin vain yhdessä. Millainen tilanne Euroopan unionissa oikeastaan on? Menetämme tällä hetkellä markkinaosuuksia tuottajana, ja vieläpä vuodesta toiseen. Meillä on kaksi suurta eurooppalaista yritystä, juuri 10 prosenttia. Me viritämme laajaa yhteiskunnallista keskustelua tietoyhteiskunnan mahdollisista vaaroista, mahdollisista häviäjistä.
Meillä ei ole yhdenmukaistettuja markkinoita. Me supistamme tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitettuja varoja myös tietoteknologian alalla. Meidän on annettava amerikkalaisten kysyä itseltämme, miksi me oikeastaan vastustamme sähköpostia ja Internetiä niin kovasti? Viime viikolla näin todellakin tapahtui eräässä yhteydessä Bonnissa. Muuten, Internetin yhteydessä me ajattelemme enemmän riskejä ja lapsipornoa emmekä niinkään viestintää maailman syrjäisten kolkkien välillä. Mitä me sitten tarvitsemme? Me tarvitsemme ensinnäkin paljon enemmän varoja tutkimus- ja kehitystyöhön. Me tarvitsemme sille myös laajan hyväksynnän. Me emme voi rahoittaa ainoastaan sitä, mitä me haluamme säilyttää. Meidän on rahoitettava myös sitä, mikä turvaa meidän tulevaisuutemme.
Tämän tutkimuksen on oltava yhteensovitettua ja käytännönläheistä. Tämä puolestaan vaatii myös sen hyväksymistä, että perehdymme paljon enemmän sovelluksiin, vaikka menisimmekin niin pitkälle, että tarjoamme teollisuudelle todellakin apua siinä, missä se sitä tarvitsee. Mutta me tarvitsemme myös laaja-alaista tutkimusta standardoinnin alalla. Vasta sitten, kun me voimme itse saada läpi standardimme, me voimme vallata tulevaisuuden markkinat. Juuri tässä yhteydessä me tarvitsemme tietoyhteiskuntaa varten paljon enemmän ja paljon parempaa teknologian välitystä, kuin tähän saakka on ollut tarpeellista. Miksi me muka olemme liian hienoja rahoittaaksemme sovelluksia, miksi me jäämme perusteisiin? Myöskään rahaa tuovat satelliitit, käyttösatelliitit, eivät ole arvottomia. Meidän ei tarvitse lähettää ainoastaan tutkimussatelliitteja.
Mutta ennen kaikkea me tulemme luomaan vain tietoyhteiskunnan ja vain verkkoja, jos kansalaiset hyväksyvät sen, ja jos niille on kysyntää. Toisin sanoen me tarvitsemme laaja-alaisen tiedotuskampanjan - vaikkakaan minä en niistä muissa yhteyksissä välitä. Me tarvitsemme myönteisen tiedotuskampanjan, joka kertoo ensisijaisesti tietoyhteiskunnan mahdollisuuksista, eikä sen mahdollisista riskeistä. Lisäksi me tarvitsemme suuren tempauksen etätyön hyväksi. Jos meillä tehdään paljon etätyötä, se auttaa myös maaseudun kehittämistä sekä naisten työssäkäyntiä yhdistämällä perheen ja ansiotyön paremmin. Jos meillä on paljon etätyöpaikkoja, niitä on tuettava sosiaalisesti. Jos me kuitenkin kiellämme etätyön jo etukäteen ja suhtaudumme siihen jo etukäteen kielteisesti, niin me emme voi ikinä onnistua.
Minä pelkään joskus, että me päästämme käsistämme tulevaisuuden mahdollisuuden. Juuri tietoyhteiskunnan alalla meidän on toimittava keskitetysti, ja näin meidän on nyt tehtävä. Tämän vuoksi nämä neljä mietintöä sekä komission neljä ehdotusta ovat juuri nyt tervetulleita.

Bangemann
Arvoisa puhemies, kun lukee mietinnöt ja vertaa niitä tämän iltapäivän keskusteluun, niin huomaa kyllä varsin merkittävän eron. Kaikissa mietinnöissä käsitellään sitä, mitä komissio on tehnyt tähän mennessä yhdessä parlamentin kanssa, ja tutkiskellaan sitten uusia täällä esitettyjä näkökulmia, siis toimintaohjelmaa, niitä erityisiä mahdollisuuksia, joita me esitämme kouluille, koulutukselle yleensä ja monille muille asioille.
Tämä keskustelu - kuten valitettavasti usein keskustelut tietoyhteiskunnasta - on ollut jonkinlainen itkumuuri monille parlamentin jäsenille, jotka valittavat maailman epäoikeudenmukaisuutta ja sitä ikävää tosiasiaa, että on olemassa köyhiä ja rikkaita ja muuta vastaavaa. Tämä asia koskee luonnollisesti myös tietoyhteiskuntaa. Ongelmana on aina se, että kun komissio yrittää vastata tähän kritiikkiin, ovat tätä kritiikkiä esittäneet naiset ja herrat jo lähteneet.
Minä en sano tätä loukatun itsetunnon vuoksi, tämä ei ole minulle niin tärkeää. On kuitenkin joitakin uskollisia, ja niihin lukeutuu Pailler. Minä olen joka kerta hyvin iloinen siitä, että hän haluaa todella käydä keskustelua ja myös tekee sen, vaikka me olisimmekin joskus eri mieltä.
Haluan vielä kerran yrittää luoda sen yhteyden, jota jotkut osanottajat kaipasivat keskustelussa. Emme ole alusta alkaenkaan käsittäneet tietotekniikkaa ja sen kehitystä tekniseksi tai taloudelliseksi ongelmaksi, mikä on luettavissa jo yksistään sanasta tietoyhteiskunta. Olemme alusta pitäen, ensimmäisestä esityksestämme lähtien, nimittäin Korfun huippukokouksen niin kutsutusta Bangemannin kertomuksesta lähtien, kiinnittäneet huomiota siihen, että oleelliset kysymykset ovat yhteiskuntapolitiikan alalla ja että näiden uusien tekniikoiden käyttö edellyttää, että yhteiskunnasta tehdään valmis ja vastaanottavainen.
Olemme kuitenkin myös sanoneet - tämä sanottiin aivan lopuksi - että voimme ylipäänsä keskustella ainoastaan siitä, käytämmekö me näitä tekniikkoja yhteiskunnallisesti järkevällä tavalla, kun meillä kerran on niitä itsellämme, kun me kehitämme niitä itse ja kun emme ole vain toisten asiakkaita. Tästä syystä me olemme alusta pitäen myös yrittäneet poistaa tässä yhteydessä esiintyneitä esteitä. Saanen muistuttaa tekemästämme ehdotuksesta julkisten monopolien poistamiseksi televiestinnän alalla, ja siitä aiheutuneesta kiistelystä parlamentissa.
Olemme aivan tämän päivämäärän edessä. Tammikuun 1. päivänä ensi vuonna alalla alkaa kilpailu. Myöskään kilpailu tämän uuden teknologian elementtinä ja sen taloudellinen hyväksikäyttö ei ollut kiistatonta. Kilpailu on jo nykyään puolittanut sen välimatkan, joka meillä oli USA: han nähden tiedonvälityksen kustannuksissa. Kun me aloitimme, kustannukset olivat kymmenen kertaa niin korkeat kuin USA: ssa. Tänä päivänä ne ovat viisi kertaa niin korkeat, ja se on yhä edelleen viisi kertaa liian paljon. Meidän on päästävä samalle tasolle, mutta monopolien lakkauttaminen, kilpailun lisääntyminen ja markkinaolosuhteiden muuttuminen ovat jo tuoneet huomattavaa helpotusta niille, jotka jäivät menneisyydessä tiedosta paitsi maksujen vuoksi.
Tämä on se sosiaalinen vaikutus, jonka me saavutamme käyttämällä markkinatalouden tarjoamia keinoja. Minä en ihannoi tällä mitään. En ole sitä mieltä, että kilpailu on päämäärä sinänsä. En kiistä sitä, etteikö meidän pitäisi tehdä ylimääräistä työtä, mitä me myös teemme, mutta väitän, että ei ole mitään muuta mahdollisuutta auttaa paremmin epäedullisessa asemassa olevia kuin pienentämällä kustannuksia, jotka on maksettava, jos haluaa saada tietoa.
Osa siitä, mitä täällä on sanottu, ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Jälleen kerran esimerkiksi väitettiin, että me olemme ehdottomasti jääneet jälkeen kehityksessä ja että markkinaosuutemme laskee. Tämä ei pidä paikkaansa. Minä olen viitannut tähän jo aikaisemmissa tilaisuuksissa. Jos tarkastelette tämän teknologian tai tämän taloudellisen tilanteen kolmea oleellista elementtiä, jotka ovat nimittäin infrastruktuuri, ja niin kutsutut hardware ja software, niin emme ole missään tapauksessa jääneet jälkeen infrastruktuurin alalla. Amerikkalaiset eivät antaneet omille pyrkimyksilleen sattumalta termiä "highways of information ", sillä heillä on infrastruktuuriongelmia, ei meillä.
Laitteistojen alalla me olemme maailmanlaajuisesti kilpailukykyisiä, emme ainoastaan suurten yritysten kuten Siemens, Alcatel ja Philips osalta, joita tässä yhteydessä aina ajatellaan, vaan myös pienempien jäsenmaiden pienten yritysten osalta. Ericsson Ruotsista ja Nokia Suomesta ovat maailmanlaajuisesti kilpailukykyisiä yrityksiä. Sekään ei pidä paikkaansa, että me emme ole antaneet arvoa standardoinnille. Joku sitoutumattomien ryhmästä esitti, että meidän pitäisi käsitellä standardointia. Kyseiseltä jäseneltä on ilmeisesti jäänyt huomaamatta, että me käsittelemme täällä Rübigin mietintöä, joka käsittelee yksinomaan standardointia! Kysyn siis, kuinka meidän tulisi sitten vielä keskustella keskenämme?
Olemme luoneet GSM-standardin normituksessa matkapuhelinliikenteelle standardin, joka on tunnustettu maailmanlaajuisesti. Tarkoitan, että olen kovasti sen kannalla, että meidän tulisi aika ajoin huomata sen riittämättömyys maailmassa, mutta tosiseikkoja ei pitäisi unohtaa tässä yhteydessä. Niinpä esimerkiksi meidän markkinaosuutemme viimeisten kolmen vuoden aikana USA: han, Japaniin ja niin kutsuttuihin neljään tiikeriin verrattuna on muuttunut vain aivan epäoleellisesti. Vuonna 1995 meillä oli 30, 3 prosenttia, vuonna 1996 29, 7 prosenttia ja vuonna 1997 29, 3 prosenttia markkinaosuudesta. USA: lla oli 34, 5, 34, 6 ja 34, 7 prosenttia, Japanilla vastaavasti 15, 1, 14, 9 ja 14, 6 - sen osuus on laskenut huomattavasti voimakkaammin - ja neljällä niin kutsutulla tiikerillä oli 3, 9, 4 ja 4 prosenttia markkinaosuudesta. Te huomaatte, että näiden neljän pääkilpailijan osuus ei ole muuttunut oleellisesti, ja sen, mitä ne ovat hävinneet, kehitysmaat ovat voittaneet hyvin usein.
Koska yhä edelleen puhutaan kehitysmaiden ja teollisuusmaiden välisestä kasvavasta kuilusta, haluaisin kiinnittää myös siihen huomiota. Juuri tietoyhteiskunnan piirissä niin kutsutuilla kehitysmailla on huomattavia kilpailuetuja ohjelmistoalalla, jolla me olemme varmasti vielä heikompia kuin monet muut, mutta jolla me kuitenkin lähenemme kärkeä. Esimerkiksi Intia on yksi maailman parhaista, kilpailukykyisistä ohjelmistomaista, ja jos uskoimme ennen luovamme kilpailukykyistä teollisuutta kehitysmaihin antamalla rahaa niiden käyttöön, niin tänä päivänä me tiedämme, että se ei ole hyödyttänyt paljoakaan. Mutta heidän tietämyksensä mukaan ottaminen markkinoille, heidän hyväksymisensä kilpailijana, se on todellista kehitysapua. Kun näin sitten tehdään, jotkut havaitsevat välittömästi, että tämä on haitaksi Euroopalle, ja puhuvat delokalisaatiosta, globalisointiansasta ja vastaavista asioista.
Samat ihmiset, jotka ovat aina vaatineet kehitysapua ja yhä enemmän rahaa, keksivät nyt kun olemme siirtymässä siihen, että kilpailujärjestelmässä hyväksytään myös kehitysmaiden kilpailuedut, että se on meille viritetty ansa! Minä pidän tätä suurempana tekopyhyytenä kuin kaikkea muuta, mitä täällä kuulee.
Sitten täällä sanottiin, luullakseni tämänkin sanoi joku sitoutumattomien ryhmän jäsen - minun on jälleen kerran puututtava asiaan, arvoisa puhemies, sillä en ole käynyt viime aikoina sitoutumattomien ryhmän luona, ja sen huomaa - että me tuotamme vain paperia. Yksistään niiden hankkeiden määrä, joita me olemme edistäneet ja hoitaneet tietoyhteiskunnan alalla menneiden kolmen, neljän vuoden aikana, siitä lähtien, kun me olemme tehneet tätä, se on noussut kolmeen tuhanteen käytännön hankkeeseen. Olemme aloittaneet Euroopan kaupunkien kanssa hankkeen, joka on laajentunut koskemaan kaikkia maailman kaupunkeja. Me nimittäin perustamme yhdessä niiden kanssa hankkeita, joilla on merkitystä myös kansalaisille, jotka eivät sisällä siis ainoastaan tietoja kaupunkien tarjonnasta, vaan myös parempaa huolenpitoa lääketieteen alalla. Telelääketieteen alalla meillä on jo joukko erinomaisia hankkeita. Me olemme kehittäneet yhdessä näiden kaupunkien kanssa uusia hankkeita ja tehneet käytännön työtä.
Olemme luoneet myös tietoyhteiskuntafoorumin. Sanoimme parlamentille, että me haluaisimme mielellämme mukaan myös parlamentin edustajan. Me olimme aluksi suunnitelleet kahta edustajaa, mutta parlamentista sanottiin tietenkin närkästyneenä, että se ei riitä. Me halusimme puhua niiden kanssa, jotka eivät muuten saa ääntään kuuluviin, siis yhteiskunnallisten ryhmien kanssa. Me kuitenkin korotimme parlamentaarikkojen paikkojen määrän viiteen. Minun täytyy valitettavasti sanoa teille, että parlamentaarikkojen osallistuminen on ollut pettymys meille ja myös tälle foorumille. Olisi mukavaa, jos parlamentti ottaisi kerrankin huomioon, mitä tässä foorumissa tehdään. Toiminta on aivan erinomaista! Minun mielestäni olisi hyvä keskustella silloin tällöin niiden kanssa, joiden puoleen te haluatte kääntyä, jotta te näkisitte kerrankin, mitä kaikkea siellä tapahtuu.
Mutta saanen nyt sanoa jotakin yksittäisistä mietinnöistä, sillä olisi todella epäreilua, jos käsittelisin vain keskustelua, enkä sanoisi mitään mietinnöistä. Kiitän Hendrickiä, sillä hän on painottanut juuri sitä, mitä me haluamme tehdä. Ja tämä mietintö on muuten vastaus moniin kysymyksiin. Monivuotisen ohjelman pitäisi palvella ensisijaisesti yhteiskuntaryhmiä niiden siirtymisessä tietoyhteiskuntaan, jos ne eivät selviä siitä oma-aloitteisesti. Joku vaati täällä, että meidän pitäisi ajatella enemmän epäedullisia ja syrjäisiä seutuja. Hän ei ole voinut lukea Hendrickin mietintöä, sillä siinä vaaditaan juuri sitä.
Minä muuten kiitän Güntheriä esityksestä. Te arvoisa Herman puhuitte aivan kuin minun suustani. Jos minä olisin nainen, niin tappelisin päättäväisesti sitä vastaan, että naiset mainitaan yhä uudestaan samassa yhteydessä sellaisten ryhmien kanssa, jotka tarvitsevat todella erityistä huolenpitoa. Näin nimittäin annetaan sellainen mielikuva, että naiset pystyvät käyttämään tietotekniikkaa huonommin kuin miehet. Asia on juuri päin vastoin! Nyt Roth-Behrendt lähtee, koska minä kerrankin ylistän heitä!
Nykyään yrityksissä työskentelevillä naisilla ei tunnu olevan minkäänlaisia ongelmia näiden uudenaikaisten tietojärjestelmien käytössä...
(Välihuomautuksia) ...hyvä on, minä luovutan!
Me voimme joskus yhdessä katsoa sellaisia yrityksiä. Ongelma on nimittäin siinä, että meillä voi selvästikin olla erilaisia käsityksiä todellisuudesta. Minä sanoin jo kerran aivan alussa: minun mielestäni etätyö näyttää olevan erinomainen ratkaisu siihen ongelmaan, joka on ajanut monet naiset ratkaisemattoman konfliktin partaalle. Jos he nimittäin halusivat hoitaa velvollisuutensa perheessä äitinä ja kodin keskipisteenä, mutta olla samanaikaisesti työelämässä, niin se oli tähän saakka käytännössä mahdotonta. Se on ristiriita, jonka kanssa monet naiset kamppailevat yhä edelleen, mutta etätyö antaisi osa-aikatyön tavoin mahdollisuuden yhdistää nämä kaksi mahdollisuutta. Kun minä sanoin tämän, niin jotkut tämän talon jäsenet puolestaan kävivät kimppuuni ja sanoivat, että se johtaa naisen eristämiseen. Sitten he eivät voi enää juoda kahvia työtovereidensa kanssa ja niin edelleen.
Mielestäni maailman voi kuvitella sellaiseksi, millainen se olisi niin sanotusti aivan ihannetapauksessa. Siihen tilanteeseen emme kuitenkaan koskaan pääse. Mutta jos tämän päivän maailmaan voi tehdä tietyn parannuksen, niin minun mielestäni tähän parannukseen kannattaa pyrkiä sen sijaan, että odotetaan maailman muuttuvan sellaiseksi, kuin sen kuvittelee ehkä ihannetapauksessa olevan.
Se, mitä me teemme tämän hankkeen yhteydessä, on tarkalleen sitä, mitä keskustelussa on tullut esille. Meidän on kiitettävä Boogerd-Quaakia, koska hän viittaa mietinnössään siihen, mitä me olemme tehneet alusta alkaen. Tietenkin meidän on ryhdyttävä uusiin tehtäviin. Sen vuoksi me olemme kehittäneet tämän jatkuvan toimintasuunnitelman, eli mitä me nyt teemme sähköisen kaupankäynnin yhteydessä, koulutus- ja jatkokoulutusjärjestelmiemme nykyaikaistamisen yhteydessä, alueellisen ja sosiaalisen koheesion parantamisen yhteydessä sekä suojellessamme kansalaisia laittomilta ja haitallisilta sisällöiltä. Tämä on uusi työohjelma. Emme ole tehneet tätä alusta alkaen, mutta nämä ovat juuri niitä ongelmia, joita me olemme kohdanneet järjestelmien kehittymisen yhteydessä.
Esimerkiksi kahden viikon kuluttua järjestetään Bonnissa konferenssi yhdessä monien kumppaneiden kanssa, ei ainoastaan unionin alueelta tulevien, vaan myös sen ulkopuolisten. Sen kysymyksenasettelu kuuluu: Kuinka me saavutamme todellisen suojan laittomia tai muita sellaisia sisältöjä vastaan, joita käyttäjät eivät halua? Tämä on nimittäin vaikea ongelma. Sitä ei ratkaista syrjimällä Internetiä, koska Internetissä esiintyy pornografiaa ja muita laittomia sisältöjä, vaan se voidaan ratkaista ainoastaan keskustelemalla siitä, kuinka tämä suoja voidaan teknisesti järjestää. Tämä ongelma meillä on esillä, ja sen me haluamme ratkaista.
Sitten minä kiitän Rübigiä. Hän viittasi oikeutetusti siihen, että meillä on myös standardoinnin alalla joukko pyrkimyksiä, nimittäin nopea, tarkoituksenmukainen, käytännönläheinen standardien määrittäminen. Mutta myöskään tällä alalla meidän tilanteemme ei näytä huonolta. Kun minä ehdotin, että me emme säätelisi kaikkea, vaan yrittäisimme päästä yhdessä talouselämän kanssa käytännönläheisin tuloksiin, minua muistaakseni kritisoitiin parlamentissa voimakkaasti, koska monet juuri viranomaisiin luottavat olivat sitä mieltä, että tätä ei voi tehdä niin.
Me olemme saaneet tästä hyviä kokemuksia. Meillä on digitaalisten signaalien lähettämistä varten aukoton standardien ketju, jonka me olemme luoneet yhdessä talouselämän kanssa, ja me olemme ainoita, joilla on tällainen maailmanlaajuisesti. Ne koskevat säteilyä, tiivistämistä, hajottamista ja signaalien vastaanottoa. Me emme siis missään nimessä ole jälkijunassa, päinvastoin. Me olemme tässä jopa parempia kuin monet muut ja katsomme, että se tuo myös teollisuuspoliittisesti hyviä tuloksia.
Ahlqvist käsitteli asiaa, jonka suhteen me olemme olleet jo alusta alkaen hyvin aktiivisia. Yksi niistä erikoisryhmistä, jonka me asetimme tutkimuksen ja kehityksen alalle, käsitteli ohjelmia kasvatuksessa sekä ammatillisessa ja jatkokoulutuksessa. Siitä on jo vuosia! Me kutsuimme jäsenmaat keskustelemaan kanssamme siitä, kuinka koulut voidaan saada parhaiten verkkoon. Minä myönnän, että me emme ole suoranaisesti alan asiantuntijoita, ja tämä on myös meidän ongelmamme, mutta kaikki jäsenmaat ovat pohtineet ongelmaa - jotkut ovat jääneet asiassa voimakkaammin jälkeen, toiset ovat edistyneet pitkälle. Jokainen tietää kuitenkin, että tämä on yksi suurimmista ongelmista.
Haluaisin pyytää Paillerilta, että hän ei näkisi yksityisten yritysten osallistumista niin kriittisesti. Yritykset ovat luonnollisesti kiinnostuneita saamaan tulevaisuudessa tai ylipäänsä uusia asiakkaita tietokoneiden, Internetin ja muiden mahdollisuuksien kautta. Mutta nämä yritykset ovat myös valmiita vähällä rahalla, joskus jopa ilmaiseksi, antamaan käyttöön laitteita, joita kouluilla itsellään ei yksinkertaisesti ole ja joita myöskään valtio ei rahoita.
Myös tässä suhteessa on olemassa ero kuviteltavissa olevan ihannemaailman ja käytännön välillä. Luonnollisesti voitaisiin kuvitella, että jokaisella jäsenvaltiolla on niin paljon rahaa, että se voi rahoittaa kaiken mahdollisen budjettinsa rajoissa. Mutta niin ihanteellinen maailma ei ole, ei myöskään kommunismi, arvoisa Pailler. Minä olen vieraillut tulevissa jäsenmaissa, jotka olivat kaikki kommunistisia maita. Siellä on tuskin yhtään Internet-yhteyden omaavaa koulua. Siellä ei aina ole välttämättä edes kouluja. Senpä vuoksi ei pitäisi uskoa, että tämä on kapitalistista väärinkäyttöä. Me haluamme käyttää hyödyksi nämä yritysten tarjoamat mahdollisuudet.
Tässä toimintasuunnitelmassa on neljä toimintalinjaa. Me toivomme pystyvämme toimimaan niiden mukaisesti ilman julkisia lisävaroja. Joka tapauksessa me emme halua takertua näihin talousarviota koskeviin ongelmiin, vaan tehdä jotakin käytännöllistä. Pyydän anteeksi, arvoisa puhemies, jos sanoin tämän hieman osoittelevasti. Minä olen kuitenkin saanut sen käsityksen, että meidän keskustelumme on vielä kehityttävä, jos haluamme todellakin ratkaista ne käytännön ongelmat, joita unionin kansalaiset kohtaavat.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa Bangemann, haluaisin vielä mielelläni toistaa jotakin, mitä te ette kunnolla ymmärtänyt. Sen vuoksi haluan nyt sanoa tämän saksaksi. Te olitte tänään hyvin puolustavalla kannalla. Sitä teidän ei tarvitse lainkaan olla, sillä minä en sanonut, että te lähetätte meille vain papereita. Sanoin vain, että komission eri osastot lähettävät meille aina tiedonantoja ja ilmoituksia eri ajankohtina. Tämän vuoksi me reagoimme siihen. Me haluaisimme saada ne mielellään yhtä aikaa. Minä kysyin, voisitteko te ehkä koordinoida komission työtä paremmin. En ole koskaan sanonut, että te ette tee mitään! Te ehkä tiedätte, että tutustun joskus myös projekteihin ja puhun konferensseissa telekaupungeista ja muista asioista. Tiedän tarkalleen, mitä kaikkea te teette tällä alalla, ja olen siitä iloinen.
Sitten te sanoitte, että me emme menetä markkinaosuuksia. Teidän pitäisi lukea uudelleen viimeviikkoinen mietintöni. Vuonna 1990 meillä oli 35 prosentin markkinaosuus ja nyt enää vain 29 prosentin osuus, ja tämä merkitsee 6 prosentin laskua. Mutta minä iloitsen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hormoneilla tuotetun lihan tuonti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission julkilausumasta hormonikäsitellyn lihan tuonnista Euroopan unioniin (WTO).

Bangemann
Arvoisa puhemies, saanen aluksi pyytää anteeksi kollegani Fischlerin puolesta, joka olisi tietenkin antanut tämän tiedonannon mielellään henkilökohtaisesti, mutta ei voi sitä tehdä, ja on pyytänyt minua sen vuoksi lukemaan omansa ja siten myös komission tiedonannon.
WTO: n hormonityöryhmä on lähetti 8. maaliskuuta 1997 osapuolille kaksi käytännössä identtistä välivaiheen kertomusta, yhden USA: lle ja toisen Kanadalle. Väliaikaisena tuloksena, ja minä korostan väliaikaisesti, erityistyöryhmä oli sitä mieltä, että EY: n hormonikäsitellyn lihan tuontikielto ei ole sovi yhteen useiden WTO: n yleissopimuksen määräysten kanssa, jotka koskevat terveystarkastustoimenpiteiden ja kasvinsuojeluoikeudellisten toimenpiteiden käyttöä. Komissio on luonnollisesti pettynyt. Euroopan unionin ehdotuksesta järjestettiin 4. kesäkuuta 1997 tapaaminen erityistyöryhmän kanssa välikatsausta varten. Siellä komissio esitti ennen kaikkea suuren määrän huomautuksia erityistyöryhmän tieteellisten tietojen käytöstä.
Loppuraporttia odotetaan kuun lopussa, ja sen vuoksi komissio ei haluaisi ottaa kantaa ennen kuin erityistyöryhmä on saattanut työnsä päätökseen. Se olisi joka tapauksessa menettelyvirhe, vaikkakaan näkymät toiseen tulokseen päätymisestä eivät tunnu olevan kovin hyvät. Komissio tulee kuitenkin ottamaan käyttöön kaikki WTO: n rajoissa olevat keinot sellaisen tuloksen saavuttamiseksi, että Euroopan yhteisöllä tunnustetaan olevan rajaton oikeus päättää siitä, millaisen suojatason se katsoo kansalaisilleen sopivaksi.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies ja arvoisa Bangemann, komissio ei voi aina antaa niin ilahduttavia lausuntoja kuin tämä tässä. Sen perusteella, mitä te sanoitte, sekä Fischlerin muutama viikko sitten ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtajalle kirjoittaman kirjeen perusteella olen tullut siihen tulokseen, että komissio pitää kiinni yhdessä parlamentin kanssa monista päätöksistä ja ratkaisuista, joilla luonnolliset tai keinotekoiset kasvunedistäjät, siis hormonit, julistetaan unionissa edelleen kielletyiksi, ja että päätöksissä myös pysytään.
Hormonien käyttö on kielletty Euroopan unionissa hyvästä syystä. Niiden vaikutuksista ihmisiin ei ole olemassa minkäänlaisia pitkän aikavälin tutkimuksia. Tieteen alalla on esitetty hyvin paljon erilaisia arvioita hormonien hyödyistä ja haitoista eläinten ruokinnan yhteydessä. Ei ole minkäänlaista tietoa siitä, kuinka useimmiten käytetyt hormonisekoitukset vaikuttavat eläimiin, ihmisistä puhumattakaan. Kun me otamme tämän huomioon, minun ja ryhmäni mielestä - ja olen varma, myös Euroopan parlamentin enemmistön mielestä - on täysin selvää, että meidän täytyy pitää kiinni kiellosta.
Saanen sanoa jotakin Euroopan unionin tilanteesta ja siitä, mitä me vaadimme kuluttajilta. Viime aikoina kärsimämme luottamuksen menetys Euroopan unionissa tuotettujen elintarvikkeiden suhteen, etenkin BSE-skandaalin vuoksi, ei ole lainkaan mitattavissa. Se on todennäköisesti mitattavissa maanviljelijöiden kannalta, se on mitattavissa myös joidenkin myynti- ja markkinointiorganisaatioiden kannalta, mutta mitä se merkitsee ihmisille, ei ole mitattavissa. Jos me nyt tulisimme siihen tulokseen, että meidän on WTO: n vuoksi pakko hyväksyä hormonit, minun puolestani vaikka Yhdysvalloista maahantuotuna, tuoteselostuksen kanssa tai ilman, niin tämä johtaisi uudelleen valtavaan luottamuspulaan kansalaisten keskuudessa, ja vieläpä oikeutetusti.
Siksi olen vakuuttunut siitä, että strategian on oltava sellainen, joka varmistaa hormonien käytön kieltämisen naudanlihan ja maidon markkinajärjestelmän uudelleenjärjestelyn yhteydessä vastaisuudessakin selkeästi. Mutta lisäksi on kehitettävä strategia myös siitä, kuinka WTOkumppaneiden kanssa on toimittava. Pyydän teitä, arvoisa Bangemann, huolehtimaan komissiossa siitä, että myös Euroopan unioni asetetaan sellaiseen asemaan, jossa se voi punnita WTO: n esittämiä tieteellisiä käsityksiä sekä pyytää myös perusteluja. Sillä niin kutsuttuja esteettömyystodistuksia ei ole tarkistettu WTO: ssakaan lainkaan, ja mehän tunnemme vanhan sananparren: kymmenen tiedemiestä, kymmenen mielipidettä. Tämä pätee samalla tavalla juristeihin. Me voimme löytää WTO: n puitteissa esitetystä aineistosta yhtä hyvin myös muita näkemyksiä. Jos haluamme olla varmoja siitä, että me pystymme vielä joskus saamaan Euroopan unionin väestön keskuudessa aikaan luottamusta ja turvallisuuden tunteen, sellaisen tunteen, että me huolehdimme lihan ja elintarvikkeiden vaarattomuudesta, niin meidän on pidettävä kiinni hormonikiellosta.

Provan
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin Roth-Behrendtin loppuhuomautuksiin. Keskustelemme kuluttajien luottamuksesta ja se on kaikkein tärkeintä. Meidän tavoitteemme parlamenttina tänä iltana on vahvistaa kantaa, jonka olemme hyväksyneet useiden vuosien saatossa, ja varmistaa, että komissio pysyy päätöksessään pitää kiinni Euroopan yhteisön nykyisestä kannasta.
Minusta oli kiintoisaa kuulla komissaarin sanovan, että olisi väärin, jos komissio yrittäisi tehdä tyhjäksi jonkin päätöksen, joka ehkä tehdään WTO-paneelin lopullisen tuloksen seurauksena. Meidän on oltava varovaisia, koska meillä on hyvin vahva asema. Päätös hyväksyttiin komissiossa ja parlamentissa ja se kävi läpi yhteisön koko päätöksentekoprosessin. Ja vaikka Yhdysvalloissa on joitain yrityksiä, joilla on vaikutusvaltaa Valkoisessa talossa ja Yhdysvaltojen päätöksentekoprosessissa, sen ei pidä tarkoittaa, että meidän tulee lipsua päätöksestämme ratkaista tämä asia.
Kyse ei ole siitä, että mikä on hyvä Yhdysvaltojen kannalta, on hyvä meille muillekin. Toki meillä yhteisössä tulee olla mahdollisuus tehdä omat päätöksemme tällaisissa asioissa. Tulemme törmäämään Maailman kauppajärjestössä moniin päätöksiin ja vaikeuksiin, ellemme kunnioita toisiamme ja tunnusta vastavuoroisesti sitä, mihin muut uskovat. WTO-paneeli tulee tekemään päätöksen. Toivon, että komissaari on tietoinen siitä, miten voimakkaita tunteita tähän kysymykseen parlamentissa liittyy, ja että mikäli päätös, joka ei tyydytä meitä, säilyy voimassa, komissio puolustaa sitä, mihin me uskomme ja mihin unioni uskoo, ja varmistaa, että emme salli sellaisen lihan tuomista yhteisöön, jota ei meidän lainsäädäntömme nojalla voi hyväksyä.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, kollegani Provanin sanat antoivat minulle paljon rohkeutta. Rohkaistun aina kun näen Yhdistyneen kuningaskunnan edustajan tukevan toimia Yhdysvaltoja ja sitä edustavien tahojen röyhkeyttä vastaan. Yhdistynyt kuningaskunta on Portugalin vanhin liittolainen. Siitä huolimatta tunsin nyt ensimmäistä kertaa vanhan portugalilais-englantilaisen liiton toimivan.
Kaikki me tiedämme, että hormoneja käytetään myös Euroopassa, ja myös amerikkalaiset tietävät sen. Amerikkalaiset tietävät myös, että Euroopassa valvonta ei ole riittävää. Portugalissa valmistetaan, ikävä kyllä, hormoneja ja tällä hetkellä ne antavat enemmän tuloja kuin kokaiini. Se on totta! Se on totta, siitä huolimatta, että hormonit ovat kiellettyjä. Tämän lisäksi hormonit huolestuttavat myös eettisesti. Miksi valmistamme hormoneja? Miksi kasvatamme eläimiä nopeammin, kun meillä on jo liikaa lihaa? Siksikö, että olisimme kilpailukykyisiä? Maidontuotannon kilpailukyky oli pääsyynä hullun lehmän taudin syntyyn...
Tieteelliseltä kannalta tuskin kuluu kauan, ennen kuin tutkimustulokset paljastavat, että hormonit ovat karsinogeeneja. Siksi olen aina sanonut amerikkalaisille, että en hyväksy eettisistä syistä heidän tapaansa käyttää hyväkseen väärää mielikuvaa kehityksestä tuottaakseen enemmän sitä, mitä he tuottavat jo liikaa. Mitä terveyteen tulee, kaikki me tiedämme, että syövän kannalta hormonikysymys on mitä epäilyttävin. Tiedämme myös, että valvonta Euroopassa ei ole riittävää.
Minua järkyttää joka tapauksessa vielä enemmän se, miten WTO toimii. Miten tuomarit valitaan? Meillä oli jo esillä banaanitapaus, jossa tuomareista oli yksi Hong Kongista, toinen Australiasta ja kolmas Sveitsistä. Eiväthän he tienneet mitään banaaneista! Myös hormonikysymyksessä paneelin tuomarit olivat kai kaikki juristeja, jotka eivät tiedä mitään hormoneista! On siis olemassa selvä aikomus valita tuomareita, jotka eivät ole kovin puolueettomia ja jotka, tietysti, saavat oikeudenmukaisuudesta aivan väärän käsityksen. Toivon, että komissio on tarpeeksi rohkea kohdatakseen tämän ongelman ja voittaakseen Yhdysvaltojen laittomat aikomukset.

Mulder
Arvoisa puhemies, keskustelemme taas tässä istunnossa hormoniongelmasta, joka meillä on Yhdysvaltojen kanssa. Voin ilmoittaa komissiolle, että liberaalien ryhmä tukee komission aikomuksia. Vastustamme keinotekoisten hormonien käyttöä naudanlihan tuotannossa. Suurin syy on se - myös muut ryhmät ovat jo todenneet tämän - että tutkijoilla on vielä liikaa epäilyjä hormonien käytön vaikutuksista ja niin kauan kuin asiaa epäillään, meidän ei pidä sallia tuontia. Mielestäni meidän on tuettava komissiota, jotta se jatkaisi asian käsittelyä niin kauan kuin menettelyn puitteissa on mahdollista.
En kuitenkaan - ja liberaalien ryhmä on myös tätä mieltä - menisi niin pitkälle, että tuomitsisin Maailman kauppajärjestön sovittelulautakunnan sellaisenaan. On vaikeaa erottaa tuomari, vaikka hän joskus tekee väärän päätöksen. Meidän on siis noudatettava asianmukaista menettelyä, mikäli haluamme toimia näin. Mutta komission on mielestäni valmistauduttava yhteen asiaan. Euroopassa suhtaudutaan toisella tavalla ravinnon tuotantoon kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa tai muilla mantereilla. Suhtaudumme eri tavalla eläinten ruokintaan, elinoloihin, kuljetukseen ja niin edelleen. Mielestäni meidän on tässä tapauksessa noudatettava mahdollisimman pitkälle kuluttajan toivomuksia. Näemme sen jo useissa jäsenvaltioissa. On olemassa monenlaisia ekomerkkejä. Toinen toistaan ympäristötietoisempia ja niin edelleen. Mielestäni komission tulee ottaa ohjat käsiinsä ja kehittää jotakin, jotta eurooppalaiset kuluttajat voivat helpommin tunnistaa mikä on turvallista ja mikä ei. Asiakas on aina oikeassa. Hänen on voitava valita, hänellä on oltava valinnan mahdollisuus ja meidän tulee ottaa ohjat käsiimme Euroopan näkökulmasta. Olen samaa mieltä Provanin kanssa: meidän on sanottava, mitä me haluamme ja meidän tulee edistää molemminpuolista kunnioitusta Maailman kauppajärjestön puitteissa.

Querbes
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, totean teidän odottavan erityiskomitean töiden päättymistä, mutta myöntänette, että Maailman kauppajärjestö (WTO) jatkaa toinen toistaan muistuttavien päätösten tekoa.
Banaanien tuontia koskevan päätöksen jälkeen WTO: ssa käytyjen keskustelujen johtopäätöksenä oli, että Euroopan unionin hormoneilla tuotetun lihan tuontikielto oli kansainvälisen kaupan säännösten vastainen. Eurooppalaisten kieltäytymistä hormoneilla tuotetun lihan kuluttamisesta ei pidetty sen hyväksyttävämpänä kuin väitettä Ranskan merentakaisten departementtien ja AKTmaiden talouden tukemisesta banaanien avulla. Jälleen kerran WTO piti tärkeämpänä kaupallisia etuja ja vapaakaupan periaatetta sen sijaan, että se olisi ottanut huomioon inhimilliset terveyttä, sosiaalisia, kulttuurisia sekä ympäristöseikkoja koskevat tekijät.
Muistakaamme, ettei Euroopan unioni päättänyt kieltää hormoneilla kasvatetun lihan tuontia 1. tammikuuta 1988 alkaen estääkseen kaupankäyntiä keinotekoisesti ja protektionistisesti, vaan suojellakseen kuluttajia sekä luonnollisten että keinotekoisten hormonien aiheuttamia haittoja vastaan. Monet tieteen asiantuntijat sekä Euroopan eläinlääkintäalan komitea ovat tunnustaneet hormonien haitallisuuden.
Tosiasiassa Yhdysvaltojen johtajilla, jotka vähät välittävät Euroopan lihankasvattajien tilanteesta samoin kuin omien kuluttajiensa terveydestä - maassa kuolee vuosittain useita tuhansia ihmisiä elintarvikemyrkytykseen (4 000 vuonna 1996) - on ainoastaan yksi tavoite, joka on kaupallinen. Itse asiassa Yhdysvallat on muuttunut tuojasta yli kahden miljoonan tonnin nettoviejäksi. He haluavat jatkaa samaan suuntaan.
Tämä kaupallinen ulottuvuus on sitäkin tärkeämpi heille, sillä lihan kasvuhormonien taakse kätkeytyy maitotuotannon BST-hormoni, jonka hyväksyminen Euroopassa merkitsisi valtavia markkinoita amerikkalaisyrityksille. Tämä WTO: ssa käytyjen neuvottelujen perusteella tehty päätös ei ole hyväksyttävissä. Sen sijaan elintarvikkeiden farmakopean käyttö terveyttä ja laatua koskevien kysymysten arvioinnin lähteenä voidaan hyväksyä.
Meidän on siis kieltäydyttävä tekemästä myönnytyksiä ihmisten terveyden ja elintarviketurvallisuuden aloilla, joihin on suhtauduttava aivan toisin. Tämän vuoksi ryhmämme pyytää, etteivät komissio ja neuvosto antaisi periksi WTO: n määräyksille ja että parlamenttimme äänestäisi päätöslauselman puolesta.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, ryhmäni vastustaa jyrkästi hormonien käyttöä ja sellaisen amerikkalaisen lihan tuontia, joka on tuotettu hormoneilla. Me emme halua sitä moskaa! Me emme tarvitse sitä! Me olemme täällä samaa mieltä Euroopan maanviljelijöiden enemmistön ja kuluttajien enemmistön kanssa. Kaupallisista eduista meillä ei ole periaatteessa mitään huomauttamista, mutta jos kaupallisia etuja puolustetaan Euroopan maanviljelijöiden taloudellisten ja kaupallisten etujen kustannuksella, niin meillä on kyllä jotakin sitä vastaan! Jos tämä tehdään kuluttajien terveyden kustannuksella, niin myös silloin meillä on jotakin sitä vastaan!
Minä olen sitä mieltä, että komission on vedettävä tiukkaa linjaa. Jos komissio ei menettelystrategisista syistä voi nyt sanoa mitään, niin me olemme parlamentissa paremmassa asemassa. Me voimme - ja me tulemme tekemään näin - esittää huomenna jyrkän päätöslauselman, ja minä olen vakuuttunut siitä, että se hyväksytään parlamentissa lähes ilman vastustavia ääniä. Amerikkalaiset - ehkä on parempi sanoa amerikkalaiset kemian- ja maatalousalan jätit - ovat kannassaan ylimielisiä, kansallismielisiä ja röyhkeitä. Ne yrittävät tuputtaa meille käsityksiään maataloustuotannosta ja ruoasta. Meidän on puolustauduttava sitä vastaan. There is no culture without agriculture! Jos juuri Amerikassa vallitsee toisenlainen kulttuuri, niin annettakoon heidän pitää kulttuurinsa, mutta me emme sitä halua! Meillä on oikeus kehittää omaa ruoka- ja nautintakulttuuriamme, eivätkä siihen kuulu mitkään hormonit.
Arvoisa Bangemann, minä kehotan komissiota kehittämään strategiaa ei ainoastaan tätä paneelia vaan myös tulevia WTO-neuvotteluja silmälläpitäen. Näiden pohdintojen on saatava tilaa uusissa päätöksissä. Kuluttaja- ja terveyssyistä on voitava myös kieltäytyä. Kulloistenkin valtioiden tai organisaatioiden on voitava päättää myös itse, muiden ei tulisi voida pakottaa niitä menemään sellaiseen suuntaan, mihin ne eivät halua. Minä en pidä sitä välttämättömänä, että lastemme murrosikä alkaa sukupuolihormonien vuoksi aikaisemmin kuin tähän saakka. Roth-Behrendt viittasi siihen, että tästä ei ole olemassa pitkän aikavälin tutkimuksia. Jos niitä olisi, niiden tulokset olisivat mitä todennäköisimmin tämän suuntaisia. Sen vuoksi meidän on puolustauduttava hormoneja vastaan päättäväisesti, emmekä saa hyväksyä niitä myöskään pitkään aikaan!

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen tyytyväinen Bangemannin vastaukseen. Hän sanoi, että kaikki keinot otetaan käyttöön, jotta voimme jatkaa taistelua ja voittaa asian Maailmankauppajärjestössä. Olen iloinen tästä ja toivon, että komissio jatkaa taistelua.
Asiantuntijalautakunnan mietintö on väliaikainen mietintö. Siinä ei oteta huomioon niiden yhdeksän tutkijan näkökantoja, jotka Euroopan unioni oli osoittanut. Tutkijamme tulevat Saksasta, Norjasta, Unkarista, Puerto Ricosta ja myös Yhdysvalloista. Itse kutsuin viime kuussa kolme heistä Brysselissä järjestettyyn seminaariin. He olivat professorit Metzler Karlsruhesta, Liehr Teksasista ja Epstein Illinoisista. He sanoivat kiertelemättä, että niin sanottuja amerikkalaisia hormoneja ei anneta koskaan erikseen, vaan aina yhdessä muiden hormonien kanssa. Ja juuri tällä yhdistetyllä muodolla voi olla pitkällä tähtäimellä tuhoisa vaikutus ihmisten DNA: han. Ne voivat sisältää geenimyrkkyjä ja syöpää aiheuttavia aineita.
Myös komission itsensä järjestämän tieteellisen konferenssin johtopäätös oli se, että tarvitaan syvällisempää tutkimusta hormonien käytöstä yhdistetyssä muodossa ja tämä on olennaista. Pitää etenkin tutkia vahingollisuus pitkällä tähtäimellä. Yhdeksän spesialistiamme esitti Maailman kauppajärjestön sovittelulautakunnalle, että ne tieteelliset tiedot, joihin Yhdysvallat tuolloin tukeutui ja yhä tukeutuu, ovat toivottoman vanhentuneita. Ne perustuvat niin sanottuun JEFCAraporttiin vuodelta 1987. Ja 80 viitteestä oli vuonna 1987 jo yli puolet vanhentuneita. Yhdysvallat tukeutuu tieteellisiin tietoihin, jotka ovat tänään yli 20 vuotta vanhoja. Me kaikki tiedämme, että tieteellinen tutkimus, onneksi, kehittyy yhä. Se minkä uskottiin 20 vuotta sitten olevan harmitonta, voidaan osoittaa tänään vahingolliseksi.
Alunperin harmittomana pidettyyn DES-hormoniin liittyvä tapausketju puhuu puolestaan. Vasta 20 vuoden kuluttua havaittiin, että DES aiheuttaa syöpää. Pitäisi olla selvää, että jo väitteen siitä, että hormoniruokinta voi olla vahingollista, pitäisi olla riittävä Maailman kauppajärjestölle eurooppalaisen hormonikiellon hyväksymiseksi. Kansainvälisessä päätöksenteossahan on voimassa ennakointiperiaate.
Siksi tuemme täysin komissiota, joka on jo esittänyt vastalauseet Genevessä tätä väliaikaista mietintöä vastaan ja tulemme tukemaan komissiota myös sen myöhemmissä mahdollisissa yrityksissä viedä asia korkeimpaan oikeusasteeseen, mikäli asiassa käy huonosti meidän kannaltamme. Näin mikäli Maailman kauppajärjestö pysyy alkuperäisessä kannassaan.
Haluamme myös, että komissio ryhtyy valmistelemaan uutta tieteellistä foorumia, foorumia, joka muodostuu sitoutumattomista tutkijoista, jotka eivät ole teollisuuden palveluksessa. Tutkijoista, jotka eivät ole vain eläinlääketieteilijöitä, vaan etenkin lääketieteilijöitä ja tutkijoista, jotka ovat tunnettuja ja hyvämaineisia syöpätutkijoita. Ja vielä tutkijoista, jotka tutkivat etenkin hormonien yhdistetyn käytön aiheuttamia riskejä. Tällä tavalla voimme täydentää riskianalyysiä ja loppujen lopulta on myönnettävä, että olemme oikeassa. Ennaltaehkäisyn periaatehan pitää asettaa kaikkien muiden perustelujen edelle. On itsestään selvää, että yleinen hormonikielto on pidettävä voimassa ja siihen tulee sisältyä hormoneilla tuotetun lihan tuontikielto. Luonnollisesti haluan tukea komissiota sen aikomuksissa ja toivon, että päätöslauselmamme hyväksytään yksimielisesti.

des Places
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, anabolisten aineiden käyttö yhteisön lihantuotannossa on 1970-luvulta lähtien aiheuttanut huomattavaa kiistelyä ja tähän lähes jatkuvaan keskusteluun ovat osallistuneet poliitikot, kuluttajat, tieteen asiantuntijat ja koko kansainvälinen yhteisö. Asia ei siis ole uusi, mutta säästän teidät sen historialliselta kertaukselta.
Viime toukokuun 7. päivänä yhteinen erityisryhmä jakoi kuitenkin puolueille väliaikaisen mietintönsä, jonka olisi muuten pitänyt säilyä luottamuksellisena, kuten erimielisyyksien sovittelua koskevassa muistiossa määrätään. Tässä mietinnössä tehdyt johtopäätökset ovat tarkkoja ja yksiselitteisiä. Keskustelussa asetetaan hyvin selvästi ainoastaan kaupalliset perustelut kansanterveyttä koskevan oikeutetun huolenaiheen yläpuolelle ja kumotaan varovaisuusperiaate, josta kuluttajien pitäisi voida hyötyä.
Ryhmämme pyysi päätöslauselmassaan komissiota järjestämään mahdollisimman pian konferenssin, jossa tuodaan esille hormoneilla kasvatetun lihan terveellisyyttä koskevat kuluttajien reaktiot. Tässä yhteydessä ei voida vastustaa sitä seikkaa, että keskustelussa tarkennetaan vapaaehtoisen merkinnän, jossa kerrotaan naudanlihan olevan hormonitonta, voivan olla vastaus kuluttajien tietoa koskevaan huolenaiheeseen. Päinvastoin, samoin kuin geneettisesti muunnettujen organismien kohdalla, on välttämätöntä luoda pakollinen merkintä, jossa tarkennetaan, että liha on tuotettu hormoneilla.
Hormonit kieltävät toimenpiteet lihantuotannossa ovat joka tapauksessa perustavanlaatuisia, eikä niitä voida kyseenalaistaa. Kuluttajat eivät ymmärtäisi tällaisten toimenpiteiden keskeyttämistä, sillä näiden hormonien vaarattomuutta ei ole todettu eikä todistettu. Lisäksi Euroopan karjankasvattajien kohtaamia tuotantovaikeuksia ei kyetä voittamaan tuomalla Eurooppaan tuotteita, jotka eivät noudata samoja terveys- ja laatutakeita.
Pyydämme siis, että menettelyä jatketaan loppuun eli muutoksenhakuun asti ja koko ryhmämme on valmis antamaan tukensa komissiolle.

Puhemies
Olen saanut tästä asiasta seitsemän päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Happart
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, ei ole syytä säästää lihaa uudelta ajattelutavalta eli parhaan mahdollisen lopputuloksen ihailulta, joka vaikuttaa olevan niin sanottujen rikkaiden ja sivistyneiden yhteiskuntiemme kansalaisten ja heidän johtajiensa ainoa johtoajatus. Miksi käyttää siis hormoneja, kun meillä on, kuten aiemmin todettiin, jo nyt liikaa lihaa ja maitoa? Miksi? Vastaus on hyvin yksinkertainen eli ainoastaan voiton vuoksi. Amerikkalaiset haluavat saada meidät syömään hormonilihaa, ei ainoastaan lihan myynnin ilosta, vaan ennen kaikkea saadakseen meidät omaksumaan hormoniperiaatteen, sillä todelliset voitot piilevät tietysti hormonien tuotannossa ja kaupan pitämisessä. Ymmärsin tämän jo kymmenen vuotta sitten laatiessani mietintöä kasvuhormoneista.
Kuka haluaa, että myydään huonoa lihaa, huonolaatuisia tuotteita eli petkutetaan kuluttajaa kahdesti, ensin luottamuksen ja sitten ravintoarvon tasolla? Kortisonit ja muut hormonit, käytettiinpä niitä yhdessä tai ei, turvottavat lihaa. Tämä tarkoittaa nesteen lisäämistä eli kuluttajalle myydään nestettä lihan hinnalla. Inhimillistä eli kansalaisen etua ei ajatella lainkaan, sillä hän on vain sivistymätön kuluttaja ja siten alistettu.
Hormonit ovat vaarallisia. Kukaan ei edes väitä niiden olevan vitamiineja. Selvisimme DEShormoneista. Nyt on päihitettävä muut. Ihmisen, mutta myös eläimen terveys on vaarassa. Jo nyt on todistettu, että hormonien käyttö aiheuttaa keskipitkällä aikavälillä luukatoa äideille ja steriiliyttä tuotteille. On tietysti vaadittava vieläkin voimakkaammin kuin BSE-taudin kohdalla merkintää, jäljitettävyyttä ja avoimuutta.
Meillä on Euroopassa oikeus ravinnon kulttuurieroihin. Se on oikeus, jota te, arvoisa komission jäsen, voitte puolustaa kansalaisten ja inhimillisen yhteiskunnan nimissä. Jos Bill Clinton katsoo välttämättömäksi leikkiä moraalinvartijaa toteamalla G8-maiden huippukokouksessa, että eurooppalaiset hallitsevat huonosti tai eivät ymmärrä nyky-yhteiskuntaa, se on hänen ongelmansa.
Itse en hyväksy sitä, että Euroopan kansalaisille sanotaan, että heidän on syötävä myrkytettyä lihaa, koska amerikkalaiset hyötyvät siitä. Tämän vuoksi, arvoisa komission jäsen, pyydän teitä välittömästi jatkamaan taistelua hormonilihan ja hormonien kieltämiseksi ylipäätään Euroopassa.

Gillis
Arvoisa puhemies, kiittäisin komissaaria hänen lausunnostaan. Euroopan unioni päätti hormonikysymyksestä muutama vuosi sitten tunteisiin pohjautuvin eikä tieteellisin perustein. Muistuttaisin parlamenttia siitä, että kaikki ruoka sisältää hormoneja. Mainitsen esimerkkeinä vehnänalkiot ja vihreät vihannekset ym, jotka sisältävät paljon suurempia määriä hormoneja kuin mitä lihassa on. Ne kuitenkin ovat luonnollisesti esiintyviä aineita eivätkä vaarallisia, synteettisiä sekoituksia.
Yhdysvallat ja WTO tulevat vastakin vaatimaan, että elintarvikkeiden laadun ja turvallisuuden mittapuuna tulee pitää tunteen sijasta tiedettä ja etenkin tieteellisiä mittauksia. Kun kielto on asetettu, en näe muuta vaihtoehtoa kuin pitää siitä kiinni ja jatkaa sitä, vaikka joutuisimme ostamaan itsemme ulos. Kuluttajien luottamusta on jo vahingoitettu valtavasti lähimenneisyydessä. Meillä ei ole varaa vaarantaa alaa enempää.
Toistaisin edellisen puhujan vetoomuksen pätevän, riippumattoman tieteellisen elimen perustamisesta, joka toimisi vahtikoirana ja tiedottaisi yleisölle varhaisessa vaiheessa varsinkin kuluttajayhdistysten välityksellä. Sille tulisi antaa erityistehtäväksi varmistaa toisaalta, että yleisöä suojellaan tarpeeksi, ja toisaalta että elintarviketuotannon uudet kehitykset selostetaan huolellisesti varhaisessa vaiheessa. Vain tällä tavalla tulevia päätöksiämme elintarvikeoikeudesta ja elintarviketurvallisuudesta ohjaavat tosiasiat eikä kuvitelmat.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat ja arvoisa komission jäsen, minun mielestäni me olemme vaikeassa tilanteessa ja me olemme siitä hyvin tietoisia. Me tiedämme suunnilleen, kuinka paneelissa käy. Tulos tulee olemaan meidän kannaltamme kielteinen. Me voimme ennakoida sitä enemmän tai vähemmän eli voimme luoda itsellemme strategian - monet jäsenet ovat viitanneet tähän. Tämä on yksi ongelma.
Toinen edessämme oleva ongelma on se, että emme ole tekemisissä ainoastaan USA: n ja Kanadan kanssa, vaan asiaan liittyy muitakin lihantuottajamaita, kuten Argentiina, Etelä-Afrikka ja Australia sekä vielä muita näiden lisäksi. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on tulevaisuudessa harkittava paljon pidemmälle menevää strategiaa, jonka on sisällettävä täysin uusi maatalouspolitiikka, täysin uusi kauppapolitiikka ja täysin uusi kuluttajasuojapolitiikka.
Edellisellä WTO: n kierroksella me muuten päästimme käsistämme tilaisuuden aloittaa tämä keskustelu. Me olemme tuoneet keskusteluun uuden ulottuvuuden, jos saan muistuttaa jäseniä siitä, sillä me nimittäin onnistuimme saamaan kaupan ja ympäristön mukaan Singaporessa pidettävän konferenssin puitteisiin. Juuri samalla tavalla meidän olisi tietenkin pitänyt aloittaa keskustelu aiheista kauppa ja terveys sekä kauppa ja kuluttajansuoja. Meidän on ehdottomasti tehtävä tämä seuraavalla WTO: n kierroksella. Emme tiedä, tuleeko sellaista, mutta meidän on pikaisesti yritettävä saada tämä ajatuskulku mukaan WTO: n puitteissa käytävään keskusteluun.
Meidän on mentävä vielä tätäkin pidemmälle. Meidän on tartuttava kriittisiin kysymyksiin. RothBehrendt viittasi täysin oikeutetusti siihen, että meidän on käytävä keskusteluja kauppakumppaneidemme kanssa. Meidän on keskusteltava siitä, kuinka me voimme toisaalta turvata vapaakaupan, jota me emme halua lainkaan järkyttää ja joka toimii myös omien tuottajiemme suojana, ja kuinka me voimme toisaalta pitää yllä täysin erilaisia kulttuurikäsityksiä eri suojatasoista.
Kuinka asiat sovitetaan tulevaisuudessa yhteen ja kuinka me pääsemme tällaiseen sääntelyyn? Tiedän, että nämä ovat suhteellisen vaikeita kysymyksiä, mutta minä olen sitä mieltä, että meidän täytyy tarttua niihin vauhdilla. Minä lähden siitä, että komissio valittaa joka tapauksessa päätöksestä. Me saamme joka tapauksessa mahdollisuuden vahvistaa tätä strategiaa uusien tieteellisten tutkimusten nojalla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 20.10 ja se jatkui klo 21.00.)

Koheesiorahasto - Rakennerahasto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Novon aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0167/97) koheesiorahaston vuosikertomuksesta 1995 (KOM(96)0388 - C4-0509/96); -Novo Belenguerin aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0210/97) seitsemännestä vuosikertomuksesta rakennerahastoista 1995 (KOM(96)0502 - C4-0020/97).
Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, kuten tiedämme, Euroopan unionin perustamissopimus loi koheesiorahaston, jotta toteutettaisiin hankkeita ympäristöalalla ja parannettaisiin sinfrastruktuureja yleiseurooppalaisella liikennealalla.
On kysymys rahastosta, jonka on tarkoitus pääasiallisesti antaa sisältöä taloudelliselle ja yhteiskunnalliselle yhteenkuuluvuudelle, vaikka todellinen apu olisi annettu jotenkin ristiriitaisin keinoin, säännöstön mukaisesti pyrkimys on yhtenäistämisohjelman hyväksyminen ja toteuttaminen, jotta EMU: ssa määritellyt yhdistymiskriteerit täyttyisivät. Se on suunnattu vain neljälle jäsenmaalle, joiden BKT asukasta kohti on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta, eli Espanjalle, Kreikalle, Irlannille ja Portugalille.
Koska tämä mietintö koskee koheesiorahaston toimeenpanoa vuonna 1995, tehtävänä on eritellä muutamia tärkeimpiä näkökohtia tuolta ajanjaksolta. Kuitenkin tämän parlamentin poliittinen velvollisuus on olla jäämättä vain toteamuksiin. Perustana on tosiasioiden tutkiminen ja tarkoituksena on löytää uusia työkohteita, kohdata sekä uusia ratkaisuja että sovellutuksia ja ehdottaa uusia tulevaisuuden toimitapoja. Tähän tämä mietintö pyrki. Haluaisin ottaa esille sen sisällöstä seuraavat kohdat.
Ensiksi korkea toimeenpano, jonka voi lukea sen apujen myöntämisestä 99, 9- prosenttisesti ja siitä, että valmiit hankkeet on rahoitettu 97, 1-prosenttisesti. Tämä tosiasia on yhtä tärkeä kuin on varmaa, että rahaston luonteen vuoksi, jonka mukaan jokainen yksittäinen ohjelma tutkitaan tarkkaan ennen kuin siinä voi edetä mihinkään valtuuttamiseen tai maksuun, nämä summat vastaavat siis hankkeiden todellisia toimeenpanokustannuksia.
Samaan aikaan kun todetaan korkeita toimeenpanolukuja, todetaan edelleenkin rahoituskeinojen käytössä petoksien olemattomuus. Tämä tosiasia on jatkoa koheesiorahaston täysin korrektista käytöstä. Tämä on jo ennenkin todettu ja sitä ei voi epäillä yhtään, vaikka on todettu joitakin ongelmia, jotka ovat liittyneet pieniin hallinnollisiin tai toimitapoihin liittyviin ongelmiin.
Nämä tosiasiat antavat meille mahdollisuuden todeta, toisin kuin jotkut tahot haluaisivat meidän uskovan, että neljällä yhteenkuuluvuusmaalla on korkea säännönmukainen ja ilmiselvä kyky käyttää käytössä olevia keinoja, aivan kuten myös kyky, jonka voi todeta projektiselvityksissä olevissa rahaston käyttötarkoituksissa. Näin voi todeta tarpeen, joka näillä mailla on ja joka niillä on vielä vastaisuudessakin ympäristö- ja liikenneinfrastruktuureissa, koska Euroopan unionissa on edelleen suuria epäsymmetrisyyksiä näillä aloilla.
Toiseksi erotan edistyksen, jota on todettu yleismaailmallisessa tasapainossa rahoitettaessa ympäristöohjelmia ja yleiseurooppalaista liikenneverkostoa, koska vaikka joitakin kansallisia epätasapainoja täytyy vielä korjata Kreikassa liikenneala on jäänyt vähemmälle ja Portugalissa puolestaan ympäristöala.
Tässä suunnitelmassa on oikein tuoda esille tasan jaettu tuki näiden sijoitusalojen kesken, vaikka mietinnössä korostetaan, että tällainen tasapaino täytyy saavuttaa joustavasti kokonaisen rahaston käytön kautena eli vuoteen 1999 asti.
Tämän lisäksi, jotta parantaisimme näiden hankkeiden hakemista ja myös mahdollistaaksemme edunsaajamaiden syrjityimpien alueiden edun käytön, meidän täytyy pitää välttämättömänä sijoittaa sekä rautatie- että lentoliikenneinfrastruktuuriin ja jätteidenkäsittelyyn kuten myös pidämme hyväksyttävänä, että uusilla aloilla olevat pienet alle 10 miljoonan ecun hankkeet ansaitsivat mahdollisuuden samoin kuin myös eroosionestohankkeet, metsittäminen, luonnonsuojelu ja sekä eläinten että kasvien kasvuympäristöjen suojelu ansaitsivat mahdollisuuden rahoitukseen.
Kolmanneksi mainitaan komission määrittelemien sääntöjen olemassaolosta, jotta soveltaisimme todellisuudessa ehtolauseketta. Nämä säännöt herättävät henkiin kiistanalaisuutta, koska toisaalta tämän ehdon pitäisi olla itse asiassa muotoiltu rahaston alkuperäisen päämäärän hyväksi. Yhteenkuuluvuus ja toisaalta sen kaltaiset säännöt pysyvät voimassa, päinvastoin kuin mitä määrätään, ja niistä ei edelleenkään puhuta ja keskustella Euroopan parlamentissa.
Toisaalta, vaikka muistamme mietinnöstä huolimatta, että koheesiorahastoa ei perustettu nimenomaan luomaan työpaikkoja, on suositeltavaa arvioida rahoitettujen toimeenpanojen yhteiskunnallistaloudellisia vaikutuksia, varsinkin julkaisemalla julkisesti toimeksi annetut tutkimukset, jotka, niin kuin katsomme tietävämme, paljastavat hyödyt, joita koituu yhteenkuuluvuuspolitiikan maille, mutta ennen kaikkea ne hyödyt, joita koituu kaikille jäsenmaille.
Neljänneksi ja viimeiseksi mietintö lähestyy keskeistä ongelmaa koheesiorahaston tulevaisuudesta. Mietinnössä oleva kanta tästä asiasta on selvä. Sen 16 ja 17 kohdissa se vahvistaa, että tällä rahastolla on kansallisia piirteitä, eikä sitä täten saa sekoittaa rakennerahastoon eikä asettaa sitä sen alaiseksi. Toisaalta se ehdottaa, että otettaisiin käyttöön toimia, jotka lykkäisivät koheesiorahaston olemassaoloa pidemmälle kuin vuodelle 1999. Tässä uudistuksessa perusteet olisivat samat kuin rahaston luomisessakin eli se olisi edelleen rahoituskeino, joka edistää taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta maissa, joiden BKT asukasta kohti on edelleen alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta, ja rahasto voisi täydentävästi auttaa näitä maita saavuttamaan nimellisen yhteenkuuluvuuden, jonka kohteina ne ovat nyt ja tulevaisuudessakin. Näin käy tietysti vakaussopimuksen tämänhetkisen uudistamisen seurauksena.
Lopuksi haluaisin kiittää kollegoitani yhteistyöstä tämän mietinnön tekemisessä ja tietysti aluepoliittisen valiokunnan viraston palveluja.

Novo Belenguer
Arvoisa rouva puhemies, mietintö, jonka tänään esitämme ja jota tänään käsittelemme tarkastelee komission esittämää seitsemättä vuosikertomusta rakennerahastoista, koskien vuotta 1995, kertomusta on aikanaan täydennytty aluepoliittisessa valiokunnassa hyväksytyillä tarkistuksilla, jotka varmasti auttava määrittelemään ja konkretisoimaan tämän esitettävän mietinnön ajatuksia.
Tämä vuosi 1995 on erittäin merkittävä, kun ajattelemme, että se on ensimmäinen varainhoitovuosi, jolloin vuosien 94-99 toimenpiteet toteutetaan täydellisesti, ja kun mukaan ovat lisäksi lopulta tulleet Itävalta, Suomi ja Ruotsi. Pitää todeta, että jäsenvaltioiden esittämiä yhteisöaloitteiden ohjelmia oli yli 400 ja se on saanut komission tunnustamaan, että moninaisuus on aiheuttanut joitakin ongelmia. Tämän kaiken perustaksi tämä mietintö jakautuu viiteen pääkappaleeseen, jotka koskevat toteuttamista, yhteisön toimien täydentävyyttä, kansallisten toimien täydentävyyttä, arviointia ja seurantaa ja lopuksi yhteistyön periaatetta.
Rakennerahastojen toteuttamisesta pitää sanoa, että niiden vajaatoteuttaminen on saavuttanut hälyttävät mittasuhteet, mutta vajaatoteuttaminen ei koske samassa määrin kaikkia eri rahastoja, tavoitteita ja valtioita. Pitää kuitenkin tuoda julki havaittu parannus tavoitealueen I osalta neljässä "koheesiovaltiossa" , eli Kreikassa, Irlannissa, Portugalissa ja Espanjassa. Kaiken tämän seurauksena, pyydän mietinnössäni komissiolta, että se seuraavassa kertomuksessaan esittäisi analyysin toteuttamisen viivästymisen syistä, tilanteesta eri jäsenvaltioissa ja vuosien 1994-1999 yleispakettiin kohdistuvista seurauksista.
Pyydämme samoin, että komissio antaa meille selvittämättömien luottojen kehitystä koskevat tiedot.
Toiseksi, mitä tulee täydentävyyteen suhteessa yhteisön muihin politiikkoihin, onnittelemme sen johdosta, että rahastot ovat kiinnittäneet huomiota ympäristön parantamiseen. Tahdomme myös tuoda julki sen asian, että komissio on kiinnittänyt huomiota rahastojen yhteensopivuuteen ja täydentävyyteen suhteessa yhteisön muihin politiikkoihin, sillä pitäähän ottaa huomioon, että rahastot ovat unionin tärkein rahoituskokonaisuus, jolle perustamissopimus antaa horisontaalisen luonteen edistää yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, jota muiden yhteisön politiikkojen pitäisi täydentää.
Haluamme siis erityisesti painottaa sitä, että rakennerahastojen perustavoite on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttaminen, alueellisten ja sosiaalisten erojen vastustaminen, mikä muokkaa yhteisön sisäistä solidaarisuutta, huomauttaen kuitenkin, että alueellisia eroja on yhä olemassa.
Kolmanneksi, täydentävyyteen liittyen, toteamme huolestuneina, että edes komissio ei pysty takkamaan täydentävyyden periaatteen täyttymystä ja sanon, että olemme huolestuneita, sillä täydentävyys on yksi rakennerahastojen luonteenomaisista piirteistä; sillä vahvistetaan valtiollisia ja alueellisia ponnisteluja, ja siten taataan rahastojen myötävaikutus yhdenmukaistamiseen. Komissio ei vieläkään pysty todistamaan tämän periaatteen noudattamista seitsemässä jäsenvaltiossa. En aio mainita mitkä nämä valtiot ovat, mutta sen kyllä, että on neljä valtiota, joista komissio sanoo, että sillä ei ole mitään tietoja ja kolmen valtiota, joista komissio ilmoittaa, että sen tiedot ovat puutteelliset. Tämän ongelman välttämiseksi, pyydämme komissiota tutkimaan mahdollisuutta sisällyttää täydentävyyteen sidoksissa olevia tukien peruuttamislausekkeita tai jopa pakkoa näiden tietojen antamisesta kaikille jäsenvaltiolle.
Neljänneksi, arvioinnin ja seurannan osalta, meidän pitää ikäväksemme tuoda julki että rakennerahastojen ensimmäisestä ohjelmavaiheesta ei vielä ole tehty täydellistä ja yksityiskohtaista tutkimusta. Tässä mielessä osoitamme suosiotamme komission ehdotukselle riippumattomien asiantuntijoitten osallistumisesta, joita ei vielä ole nimitetty, sekä seurannan hyväksi tehdyille ponnistuksille, onnitellen itseämme seurantaoppaan laatimisesta. Rakennerahastoihin liittyvät arviointiperusteet ja menettelyt ovat kuitenkin hyvin monimutkaisia, ja puhun säädösten yksinkertaistamisen puolesta, se auttaisi toteuttamaan tämän seurannan hyvin.
Viidenneksi, yhteistyön osalta, todetaan, että yhteistyö alueellisten viranomaisten kanssa on huomattavasti parantunut, vaikka suhteessa paikallisiin viranomaisiin on yhä puutteita. Tämä jälkimmäinen on kuitenkin parantunut tiedotuksen osalta. Tuomme julki hyvän sopusoinnun alueiden komitean kanssa ja tarpeen vahvistaa yhteistyön periaatetta sekä paikallisten että alueellisten laitosten kanssa siten, että sekä paikalliset että alueelliset laitokset toteuttavat todellista kansalaisiin lähestyvää politiikkaa.
Lopuksi toistamme luottamuksemme hajauttamiseen rahastojen hallintokeinona, vaikka on aiheellista todeta, että nykyinen järjestelmä on ristiriitainen, sillä vaikka hallinto kuuluu lähes kokonaan jäsenvaltiolle, vastuu tästä hallinosta kuuluu lähes yksinomaan komissiolle. Arvoisa puhemies, päätän kiittämällä kaikkia aluepoliittisen valiokunnan jäseniä valiokunnassa käsiteltyjen esitettyjen tarkistusten kokonaisuudesta, jota huomenna käsitellään täysistunnossa sekä myös sihteeristöä ja luonnollisesti myös kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tämän mietinnön laatimiseen.

Eisma
Arvoisa puhemies parlamentin ympäristövaliokunta on keskittynyt etenkin Novo Belenguerin mietintöön, joka käsittelee koheesiorahaston vuosikertomusta. Olemme todenneet, että käsitettä ympäristö tulkitaan usein liian laajasti koheesiorahastoissa. Vedenjakelu, jätehuolto, nämä ovat ymmärrettäviä, ne ovat oikeita ympäristöongelmia. Mutta kun on kyse padosta, joka on haitallinen ympäristölle - tämä mainitaan vuosikertomuksessa - ympäristövaliokunta ei ymmärrä, miksi tällaista patohanketta pidetään ympäristöhankkeena. Siksi on hyvä, että ympäristövaliokunta puuttuu myös aluepolitiikkaan, kutsumme sitä ympäristön ja muiden alojen yhdentymiseksi. Siksi olenkin tyytyväinen siitä, että esittelijä ja hänen valiokuntansa ovat hyväksyneet suuren osan tarkistuksistamme.
Tulkitsemme sanaa ympäristö liian laajasti. Siksi haluaisin puoltaa puhtaita ympäristöhankkeita tulevaisuudessa: eroosion vastustamista, metsien istutusta, luonnon säilyttämistä, elinympäristöjen suojelua. Näihin asioihin on kiinnitettävä enemmän huomiota koheesiopolitiikan puitteissa. Olemme esittäneet siitä tarkistuksen 4 ja toivon, että komissio hyväksyy tämän ryhmämme esittämän tarkistuksen.
Tuen Schroedterin tarkistuksia, joissa hän sanoo, että on kiinnitetty liikaa huomiota sateeseen ja että kiinnitetään liian vähän huomiota ympäristöystävällisiin infrastruktuurin alueisiin, kuten rautateihin. Lopuksi haluan painottaa - ja tämä lausunto on annettu myös valiokuntamme nimissä ja se on otettu mietintöönne - että sellaisten tutkijoiden on laadittava ympäristön vaikutusta käsittelevät raportit, jotka eivät ole tekemisissä hankkeiden suunnittelun tai toteuttamisen kanssa. Nämä asiat on erotettava toisistaan, on oltava puolueettomia. Tätä periaatetta ei tule noudattaa vain koheesiorahastossa, vaan myös koko aluepolitiikan suhteen. Olen utelias näkemään, kuinka komission jäsen suhtautuu objektiivisemman ympäristöraportoinnin toteuttamiseen.
Arvoisa puhemies, toistan, että olen erittäin tyytyväinen siihen, että esittelijä ja hänen valiokuntansa ovat ympäristön ja aluepolitiikan yhdentymisajatuksen vaikutuksesta osoittaneet halukkuutensa ottaa tarkistuksemme mietintöönsä.

Vallvé
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komission jäsen, halusin aloittaa puheeni kommentoimalla sitä, että tässä salissa on vähän ihmisiä, kun todellisuudessa käsittelemme 34 prosentin osuutta yhteisön talousarviosta, joka on kohdistettu rakennerahastoille ja koheesiorahastolle, tässä tapauksessa viitaten varainhoitovuoteen 1995.
Mielestäni tämän käsittelyn pitää palvella siten, että se avartaa näköaloja sen suhteen mitä rakennerahastojen pitää olla, yhtä paljon sen suhteen mitä niiden pitää olla vuonna 1999, jolloin nykyisten rahastojen nykyinen kuluva kausi päättyy, kuin sen suhteen miten asetuksia pitää muuttaa, jotta mainittujen rahastojen soveltaminen olisi tehokkaampaa suuremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aikaansaamiseksi sekä tällä hetkellä Euroopan unioniin kuuluvien eri alueiden suuremman alueellisen yhteenkuuluvuuden aikaansaamiseksi.
Emme myöskään saa unohtaa uutta perspektiiviä - jonka ehkä voisimme sijoittaa vuoteen 2004 - Euroopan unionin laajentumista. Mielestäni näistä ei saa unohtaa yhtään, kun analysoidaan sitä mitä rakennerahastot ovat olleet. Tässä suhteessa halusin onnitella Novo Belengueria hänen mietinnöstään, ja tuoda julki joitakin kohtia, jotka mielestäni ovat huolestuttavia, kuten esimerkiksi sen, että rahoituksen toteuttaminen on ollut alhaisella tasolla. Tästä seuraa, että on käyttämättömiä talousarviojäämiä - nämä jäämät voivat olla hyvin merkittäviä - eli pitäisi päättää millä tavalla nämä summat voidaan käyttää, päämääränä toimia ainakin niiden jäsenvaltioiden hyväksi, jota ovat voimallisemmin soveltaneet rakennerahastoja.
Täydentävyysasia on erittäin huolestuttava, kuten myös Novo Belenguer mainitsi, sillä komissiolla ei ole riittävästi tietoa rahastojen soveltamiselle välttämättömän täydentävyyskriteerin soveltamisesta jäsenvaltioissa. Yhteistyöasia on mielestäni erityisen merkittävä, ennen kaikkea yhteistyö alueellisiin ja paikallisiin viranomaisiin, ja erityisesti niissä asioissa, joissa alueellisilla viranomaisilla on merkittävää toimivaltaa rahastojen suhteen.
Rakennerahastoilla on maaseudulla merkittävä rooli maanviljelijöiden ja maaseutuväestön tulotuessa ja tässä mielessä on aiheellista tuoda julki, kuten Corkin konferenssissa sovittiin, että rakennerahastojen hallinnon hajauttamista pitää käyttää estämään tulevan yhteisen maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamisen mukanaan tuoma vaara. Tässä suhteessa on välttämätöntä tiedottaa paremmin rakennerahastojen leviämisestä maaseudun elinkeinoihin ja sen toimintamahdollisuuksista.
Luulen, että on myös myönteistä tervehtiä perustettua maaseudun uudistamisen ja kehityksen Euroopan seurantakeskusta ja antaa sille tarvittavat mahdollisuudet. Kaiken tämän seurauksena luulen, että tämä mietintö on tässä suhteessa myönteinen, mutta että meidän pitää tulevaisuudessa valvoa rakennerahastojen soveltamista.

McCartin
Arvoisa rouva puhemies, tässä seitsemännessä vuosikertomuksessa on 341 sivua. Tavallisen Euroopan parlamentin jäsenen tai kansallisen tai alueellisen parlamentin jäsenen on hyvin vaikeaa lukea ja sulattaa tällaista sivumäärää. Minusta siinä olisi hyvä olla lyhyt yhteenveto, jollaisen tilintarkastustuomioistuin liittää kertomuksiinsa, jotta keskivertoparlamentaarikko voisi saada nopeasti jonkin käsityksen kertomuksen sisällöstä.
Aluepoliittisen valiokunnan esittelijä Novo ilmaisi huolensa byrokraattisesta taakasta, joka ohjelmointiin liittyy sekä jäsenvaltioiden että komission tasolla. Hän syyttää tästä varojen alhaista käyttöastetta. Meidän tulisi ottaa tämä huomautus vakavasti ja panna myös merkille, että neljä eri rahastoa, seitsemän tavoitetta ja kolmetoista aloitetta tuovat aivan liikaa hallinnollista työtä. Nekin antavan arvion siitä, mitkä asiat on tehty hankaliksi.
Budjettivaliokunta on huolissaan alhaisesta käyttöasteesta, johon Novo Belenguer kiinnitti huomiomme, ja tunnustaa, että joillain valtioilla on ollut vaikeuksia asiaan liittyvien asetusten monimutkaisuuden vuoksi. Vuoden 1995 kokonaistulos oli 82 % käytettävistä olevista varoista. Jos meillä olisi ollut yksinkertaisemmat asetukset, olisimme voineet tehdä enemmän ja alhaisemmin hallintokustannuksin. Suhtaudumme kuitenkin myönteisesti siihen, että juuri köyhimmissä jäsenvaltioissa saavutettiin korkein käyttöaste; ainakin tämä antaa meille tyydytystä siitä, että sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden tavoite ollaan saavuttamassa.
Lausunnossani suosittelen, että kaikki varat - näyttää varmalta, että rahaa on siirrettävä eteenpäin - joita ei käytetty edellisenä vuonna, tulisi jakaa uudelleen alkuperäiseen tarkoitukseen niiden valtioiden kesken, joiden onnistui käyttää niiden käyttöön annetut varat.

Lindqvist
Rouva puhemies! Rakennerahastot on uudistettava perusteellisesti. Lähes 100 miljardia niistä 250 miljardista kruunusta, jotka varattiin rahastoille 1995, jäi käyttämättä. Asiat ovat täysin retuperällä, kun hallinto ja byrokratia ei ehdi käsitellä hakemuksia ja jakaa rahoja. Tämä on oikeastaan komea skandaali, sillä kyseessä on hyvin paljon rahaa, jota ei käytetä tehokkaasti. Tämä on huonoa verovarojen hoitoa. Ohjelmasuunnittelussa, valvonnassa ja arvottamisessa on myös suuria puutteita.
Radikaaleinta olisi vihdoinkin antaa kunkin maan vastata omasta aluepolitiikastaan pelkästään tiettyjen EU: n tavoitteiden perusteella varojen käytössä. Nyt emme pääse siihen heti, vaan on askel kerrallaan uudistettava rahastoja.
Minulla on muutamia ehdotuksia valiokunnastamme, joita haluan painottaa: Ensiksi täytyy byrokratiaa vähentää voimakkaasti sekä EU: ssa että jäsenmaissa vähentämällä rahastoja, tavoitteita ja yhteisöaloitteita. Lisäksi pitää ohjelmasuunnittelun, päätösten ja valvonnan muuttua paremmiksi. Edelleen pitää useampia päätöksiä tehdä paikallisesti ja alueellisesti. Kaikkien aluepoliittisten panostusten pitää meidän mielestämme ensiksi suuntautua EU: n suurten työttömyysongelmien ratkaisuun ja sen jälkeen parempaan ympäristöön sekä rajaalueyhteistyöhön.
Tähän suuntaan myös Novo Belenguerin ehdotus menee, ja se on meidän mielestämme samansuuntainen työllisyysvaliokunnan ehdotuksen kanssa lisääntyvästä päätöksenteon hajautuksesta, useammista paikallisista päätöksistä ja paremmasta yhteensovituksesta jäsenmaiden aluepolitiikan sekä EU: n työmarkkinapolitiikkaan välillä.
Olen sen sijaan epäileväinen sen suhteen, että jäsenmaita rangaistaisiin mietinnössä esitetyillä tavoilla, silloin kun maat eivät toteuta additionaalisuusperiaatetta eli omien varojen lisäämistä. Luulen, että se on väärä tapa muuttaa ja parantaa rakennerahastojen toimintaa. Kannatan pääpiirteissään Novo Belenguerin mietintöä.

Langenhagen
Arvoisa rouva puhemies, kalatalousalan rakennerahastojen tilanne näyttää seuraavalta. Ensiksi: ajanjaksolla 1994-1999 Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen eli KOR: n budjetti nousee 2, 6 miljardiin ecuun. Toiseksi: yhteisöaloite PESCAlle on varattu samalle ajanjaksolle 250 miljoonaa ecua.
KOR: n yhteydessä vuonna 1994-1995 rakennepolitiikkaan lisättiin joitakin innovatiivisia osia. Muun muassa erityisesti kalatalousvaliokunnan aloitteesta otettiin käyttöön uusia toimenpiteitä: ensinnäkin kalastajien varhaiseläke ja toiseksi yksilölliset tuet nuoremmille kalastajille, jotka joutuvat luopumaan ammatistaan kalastusalusten käytöstä poistamisen vuoksi. KOR: n maksusitoumus- ja maksumäärärahojen toteutumisaste tavoitteen 5a osalta on suurin piirtein EU: n rakennetuen kaikkien tavoitteiden keskitasoa. Myös KOR: a koskevien sitoumusten toteutumisaste tavoitteen 1 osalta on tyydyttävä.
Tilanne näyttää toisenlaiselta uuden yhteisöaloite PESCAn kohdalla, vaikkakin kehitys on yleisesti ottaen myönteistä. Ohjelman 98 prosentin hyväksymisaste on kaikkien EUyhteisöaloitteiden keskiarvon yläpuolella. Maksuaste sitä vastoin on huomattavasti alle keskiarvon, ja tämä huolestuttaa meitä. Selitys kuuluu: hallintomekanismit ovat liian kalliita, liian monimutkaisia ja liian hitaita. Komissiosta puuttuu riittävä koordinointi. Myös ja nimenomaan jäsenvaltioiden olisi työskenneltävä tehokkaammin, samoin tilintarkastustuomioistuimen.
Saamieni tietojen mukaan tilanne ei parantunut merkittävästi vuonna 1996. Vuonna 1997 asiat tuntuvat olevan toisella tolalla. Huomenna Brysselissä järjestetään komission PESCAa koskeva konferenssi. Me toivomme saavamme siellä tähän vahvistuksen. Vetoan kuitenkin kaikkiin osapuoliin: antakaa PESCA-aloitteen jäädä henkiin tulevassa rakennemuutoskeskustelussa, sillä alku on aina hankala, ja kalastajat tarvitsevat tätä aloitetta.

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan komission vuosikertomus koheesiorahaston toiminnasta vuonna 1995 on epäilemättä merkittävä teksti, sillä se tarjoaa selkeän ja kokonaisen tilannekatsauksen koheesiorahaston toiminnasta ja päämääristä. Se luetteloi myös eri tilanteita ja pyrkimyksiä sekä suunnittelee näkymiä tulevaisuuteen.
Myönteinen arvio rahaston panoksesta taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä saa lisäarvoa muutama viikko sitten julkaistusta Euroopan komission yleiskertomuksesta koheesiosta, jossa todetaan valitettavasti, että Euroopan yhteisön enemmän ja vähemmän kehittyneiden maiden välillä olevat poikkeamat eivät ole vielä heikentyneet, ja jäsenvaltioiden sisälläkin on vakavia poikkeamia. Arvio taloudellisen ja sosiaalisen koheesion päämääristä on siis tehtävä pitkäaikaisena prosessina eikä pyrkimyksenä, joka voidaan toteuttaa rajoitetun ajan puitteissa.
Taloudellinen ja sosiaalinen koheesio ei ole mikään muuttumaton piste, vaan jatkuvasti muuttuva tavoite. Koheesiovaltioiden ja muiden välillä olevien suurten ja muuttuvien sekä jatkuvasti kehittyvien erojen vuoksi ei ole järkevää odottaa, että taloudellinen ja sosiaalinen koheesio voisi tapahtua viidessä tai kymmenessä vuodessa. Yhteisön eteläisissä maissa, kuten esimerkiksi Kreikassa, etusijalla ovat pääasiallisesti poliittisten rakenteiden nykyaikaistaminen, tuottavien sijoitusten houkutteleminen, samoin kuin kasvatus ja koulutus, jotta pitkän tähtäyksen työllisyysnäkymät voidaan turvata.
Samalla koheesion vahvistaminen edellyttää sellaisten politiikkojen omaksumista, jotka hillitsevät vapaan talouden ja yhteismarkkinoiden kielteisiä päämääriä, kuten myös talous- ja rahaliittoon osallistumisen edellytysten huomioimista. Esimerkkinä mainitsen Euroopan liikenne, telekommunikaatio- ja energiaverkot ja haluaisin korostaa, että verkkojen vapauttaminen ennen perusrakenteiden luomista ja minimipalvelutason turvaamista kaikille asukkaille voi luoda pikemminkin poikkeavuutta kuin yhtenäisyyttä.
Nämä näkökannat oikeuttavat mielestämme tarpeen eripituisista soveltamiskausista, kuten sellaisista, joita Kreikka on pyytänyt. Siten voidaan ottaa enemmän huomioon erot koheesiossa suunniteltaessa ja sovellettaessa yhteisön rakennepolitiikkoja kokonaisuudessaan.

Costa Neves
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, kerron vakuuttuneena siitä, että tämä on koko Euroopan parlamentin huoli, korostaessani, että kun komissio kyseessä olevassa päätöslauselmassa koheesiorahastoasiasta ottaa huomioon avun saavien jäsenvaltioiden sisäisten alueellisten eriarvoisuuksien kasvamisen, sen täytyy ottaa tutkimuksiin mukaan myös mahdolliset koheesiorahastojen sovellustapojen vaikutukset näihin mainittuihin eriarvoisuuksiin kehitysyrityksissä arvioidessaan kehitysrahaston yhteiskunnallistaloudellista vaikutusta.
Koheesiorahastolla, kuten muillakin rahastoilla, on keskeinen tehtävä edistää taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta. Tätä kuitenkin arvioidaan jäsenmaiden kesken kehitystason mukaan, kuten myös eri maiden välisen sisäisen yhteiskunnallisen ja alueellisen eriarvoisuuden mukaan. Tässä mielessä ei ole samantekevää, minkälainen rahoitusehdotus on jaettaessa sijoituksia, joita tehdään jokaisessa neljässä valtiossa, jotka saavat koheesiorahaston apua apuohjelmia anottaessa.
Jos rahoitusehdotukset eivät ole harkittuja, voi käydä niin, että yhteiskunnallinen ja alueellinen eriarvoisuus apua saavissa jäsenmaissa lopulta ja ristiriitaisesti kyllä voi liittyä itse koheesiorahaston käyttöön. Ei tarvita muuta kuin että alueet, joilla on rahoitettuja hankkeita, ovat jo pelkästään niitä tai yleensä niitä alueita, jotka ovat kehittyneempiä. Meillä on vielä aikaa oikaista ne päätökset, jotka näyttävät olevan oikaisun tarpeessa. Koheesiorahaston huomion vähäisyys kaikkein syrjäisimmille alueille on järjetöntä ja se ei ole kestävää kehitystä edistävää.
Tämän vuoksi olen hyvin tyytyväinen, kun näen komission, Euroopan parlamentin ilmaiseman pyynnön mukaisesti, ottavan joustavamman kannan hyväksyessään alle 10 miljoonan ecun ohjelmia, koska tämä asenne mahdollistaa sijoitusten summien nostamisen ohjelmille, jotka on suunnattu kehittymättömille alueille, mikä taas auttaa estämään rikkaimpia alueita saamasta liiallisia tukia.
Jos on tarpeen taata koheesiorahaston apu toteuttaaksemme taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta, on myös keskeistä, että rahoittamalla tätä rahastoa, pelkästään liikenne- ja ympäristöalan sijoituksien osalta, annamme tälle rahastolle mahdollisuuden Euroopan unionin politiikkaan näillä aloilla.
Annamme myös tukemme komission ilmoittamalle strategialle vahvistaa koheesiorahaston avulla yhteisön direktiivien soveltamista, kuten esimerkiksi sekä veden varastoimisessa että sen käsittelyssä ja jätteiden käsittelyssä. Minusta tuntuu ilmeiseltä, että koheesiorahaston suhteen sekä Euroopan parlamentilla että komissiolla on paljon yhteneväisiä näkökantoja. Se on seurausta tietysti siitä, että me olemme tehneet yhdessä niin paljon työtä tämän asian parissa. Käytän hyväksi tilaisuutta, mielestäni varsin hyväksyttävästi ja perustellusti, onnitellakseni jäsen Honório Novoa hänen erinomaisesta mietinnöstään. Nyt meidän ei auta muuta kuin jäädä odottelemaan sen seurauksia.

Collins, Gerard
Arvoisa rouva puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella esittelijä Novoa erinomaisesta mietinnöstä. Ensimmäistä kertaa komissio on toimittanut vuosikertomuksen, joka perustuu koheesiorahaston kokonaiseen toimintavuoteen, ja ensimmäistä kertaa parlamentilla on ollut tilaisuus tarkastella sitä, miten koheesiorahasto on pantu täytäntöön edunsaajajäsenvaltioissa. Novon mietintö on epäilemättä poikkeuksellisen merkityksellinen.
Komission kertomuksesta panen tyytyväisenä merkille, että maailmanlaajuisesti tulokset ovat myönteiset. Kyseisen vuoden talousarvion täytäntöönpano oli lähes 100 % sekä määrärahojen että varausten osalta, mikä on ainutlaatuinen ja kiitettävä tulos. Minusta on kuitenkin eriskummallista, että ainakin yhdessä jäsenvaltiossa koheesiorahaston investoinnit yhdellä alueella ovat aiheuttaneet suuria ongelmia toiselle alueelle. Tätä on pidettävä erittäin huolestuttavana, sillä se on täysin vastoin koko rahaston tarkoitusta. Kehottaisin komissiota yhdessä asianomaisen jäsenvaltion kanssa etsimään nopeita ja asianmukaisia ratkaisuja tähän ongelmaan.
On hyvin rohkaisevaa panna merkille, että rahoitetuissa hankkeissa ei havaittu petoksia, ja tätä esimerkkiä on seurattava muillakin alueilla. Hatzidakisin koheesiopolitiikasta ja ympäristöstä vuonna 1996 laatiman aiemman kertomuksen jälkeen on sopivaa, että Novo on painottanut erityisesti rahastoon liittyviä ympäristönäkökohtia. Jotain parannuksia on selvästi tehty tällä alalla, etenkin parempi tasapaino liikenne- ja ympäristöhankkeiden välille. Myönnän, että tältä osin on saatava enemmän aikaan.
Yhdyn esittelijän huoleen rahastoon liittyvistä muista ympäristönäkökohdista, vaikka ne eivät koskekaan samalla tavalla kaikkia edunsaajajäsenvaltioita. Novon mukaan voitaisiin suunnitella muita ympäristöhankkeita, kuten rannikkoeroosion torjumiseen liittyviä. Tämän osalta annan esittelijälle täyden tukeni. Jo jonkin aikaa on tiedetty, että rannikkoeroosiota ei voida enää pitää paikallisena ongelmana. Se ei ole edes kansallinen ongelma. Sitä on pidettävä Euroopan unionin ongelmana. Euroopan unionin ongelmiin on löydettävä Euroopan unionin ratkaisut, ja korostaisin tältä osin, että rannikkoeroosio on erityisen tärkeä ongelma Irlannissa. Tuen päätöslauselman 9 kohtaa olettaen, että esittelijä viittaa Azorien ja Madeiran kaltaisiin alueisiin.
Lopuksi pelkällä koheesiorahaston olemassaololla on ollut suurta merkitystä Irlannille. Koheesiorahaston avulla maassani on saatu aikaan hyvää edistystä kohti taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitetta, ja näin tulee olla vastakin. Novon kehotus, että komission ja neuvoston tulisi taata koheesiorahaston jatkuminen vuoden 1999 jälkeen, saa täyden ja yksiselitteisen tukeni.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, komission kertomus on eräänlainen epätäydellinen tahallaan paljon tyhjää sisältävä kertomus yhteisön taloudellissosiaalisen koheesion politiikasta, ja rakennerahastojen toiminnasta ja päämääristä.
Tämän asian tiimoilta meillä on kaksi rinnakkaista mietintöä, Novon ja Novo Belenguerin. Ne käsittelevät komission kertomusta myönteisesti, mutta myös oikeutetusti arvostelevin äänin. Haluan ilmaista oman näkemykseni tästä diptyykistä, nimittäin komission kertomuksesta ja kollegojen mietinnöistä ja haluan sanoa, että vaikka ne ilmaisevat toisaalta ongelman ytimen, niillä toisaalta on puutteita. Keskeisenä ongelmana on se, mitä Euroopan yhteisö haluaa tällä rakennerahastojen politiikallaan. Se pyrkii reuna-alueiden kehittämiseen, lähenemiseen, yhtenäisyyteen, sekä maiden ja alueiden koheesioon jollakin tasolla.
Kertomus osoittaa, että tähän mennessä tulos on kielteinen, tämä politiikka on epäonnistunut. Se on epäonnistunut, koska
1.sille osoitetut varat ovat riittämättömät. Niitä on lisättävä ja asetettava käytettäväksi enemmän; 2.ohjelmia ja yhteisön aloitteita on paljon ja ne ovat monipuolisia, ja juuri siksi niillä ei ole selkeää suosituimmuusasemaa eikä kriteereitä siitä, mitä oikeastaan kehitetään; 3.tällä alueella ei ole Amsterdamin huippukokouksen jälkeenkään tapahtunut mitään edistystä. Me pelkäämme, että nämä puutteet säilyvät jatkuvasti, että tietyt maat ja alueet ovat jatkuvasti alikehittyneitä, että rahaa ensi sijassa käytetään byrokraattisiin, turhiin tai huonosti suunnattuihin asioihin muka kehityksen vuoksi, emmekä näin saavuta haluttua päämäärää.Otan esimerkiksi Kreikan: se on mitä suurimmassa määrin maa, jolla on monia ominaispiirteitä. Tätä ei oteta huomioon. On vain maansiirtokone, joka ottaa kaikki maat ja kaikki alueet samalla tavalla. On olemassa ominaispiirteitä, on olemassa alueellisia eroja, on olemassa alikehittyneisyyttä, on olemassa väestön keskittymistä tiettyihin keskuksiin ja toisten alueiden autioitumista, eikä eri rahastoissa, ohjelmissa, yhteisön aloitteissa oteta huomioon näitä ominaispiirteitä, jotta vastaavat tarpeet voitaisiin ottaa huomioon. Ja Kreikasta todetaan, täälläkin kuullaan vastaavaa nyt, että se on jatkuvasti kerjäläinen, vaikka se ei ole kerjäläinen. Se pyytää vain sitä, mikä on oikeudenmukaista. Mikä määritellään rakennerahastoina koheesiorahaston neljää maata varten suhteessa Kreikkaan, mikäli otetaan huomioon ominaispiirteet ja tarpeet, jaetaan epäoikeudenmukaisesti ja varat ovat pienempiä kuin tarpeet vaativat.
Mikäli tätä ongelmaa ei hoideta muuttamalla radikaalisti yhteisön taloudellissosiaalisen koheesion politiikkaa, maiden ja alueiden kehittämistä, keskustelemme yhä uudestaan mietinnöistä, mutta emme saavuta mitään.

Schroedter
Arvoisa rouva puhemies, vaikka rahaa annetaan infrastruktuurin käyttöön, se ei tarkoita vielä läheskään sitä, että myös koheesion yhteydessä tapahtuu automaattisesti edistystä. Tämän huomaa nimittäin jo siitä, että kehityseroja köyhien ja rikkaiden alueiden välillä ei ole tähän mennessä pystytty voittamaan suurista rahasummista huolimatta. Kyse ei siis ole käytettäväksi annetusta rahamäärästä, vaan ennen kaikkea hankkeiden laadusta.
Suuret tietyöt koheesiomaissa ovat tähän asti tuhonneet enemmän kuin mitä niillä on todellisuudessa saavutettu. Kestävää kehitystä voidaan vauhdittaa menestyksekkäästi ainoastaan perusinfrastruktuuria vahvistamalla. Tämä pätee vielä voimakkaammin ympäristöinfrastruktuuriin. Ylimitoitettu ympäristöalan hanke velkaannuttaa kansalaiset ja kunnat epäsuotuisilla alueilla ja ajaa heidät vieläkin suurempaan köyhyyteen. Tämän vuoksi vaadin komissiota suosimaan ensisijaisesti pienimuotoisia hankkeita sekä sellaisia, jotka jättävät jälkeensä vielä seuraavallekin sukupolvelle elämisen arvoisen ympäristön.
Jos Euroopan parlamentti on vahvistanut Euroopan laajuisia verkoja koskevissa päätöksissään prosentuaaliset perusteet yhdistettyjen kuljetusten - tie- ja rautatiekuljetusten - osuudesta ylä- ja alarajoineen, niin se on vetänyt hätäjarrusta. Muutoin ei ole nähtävästi saavutettu valmiutta toteuttaa kestävän kehityksen malleja, kuten valkoisen kirjan luvussa 10 vaaditaan.
Nämä päätökset olivat parlamentin päätöksiä, ja olisi todella kohtalokasta, jos me poikkeaisimme tästä perustasta. Yksi silmäys tulevaisuuteen: Epäilen, että varojen yhdistäminen rakenteellisia interventioita varten olisi todella ollut jotenkin hyödyksi lähentymiskriteereiden kannalta. Tämän vuoksi olen sen kannalla, että kytkentä puretaan ensi vuoden rahoitusnäkymien hyväksymisen yhteydessä ja että alueiden tarve ja köyhyys yritetään ottaa pääkriteeriksi rakennetukia jaettaessa. Sillä kysehän on siitä, että me todella teemme jotakin Euroopan kansalaisten hyväksi.

Moretti
Arvoisa puhemies, olemme saaneet täsmällisesti ajallaan komission kertomukset koheesiorahastosta ja muista rakennerahastoista varainhoitovuonna 1995. Komissio pitää tyydyttävänä koheesiorahaston talousarvion toteuttamista ja iloitsee siitä, että rahoitettujen hankkeiden yhteydessä ei ole havaittu petoksia. Komission on kiinnitettävä vastaavanlaista huomiota tiedottamiseen rakennerahastoista ja siihen, miten niiden käyttöä voidaan helpottaa. Pääosasto XIX: ssä vuonna 1996 laaditussa työasiakirjassa mainitaan erityisenä huolenaiheena rakennerahastojen määrärahojen alikäyttö, josta on olemassa lukuisia tietoja ja analyysejä.
Vuoden 1997 talousarviomenettelyssä havaittiin, että rakennerahastojen maksumäärärahat ovat vähentyneet johtuen nimenomaan määrärahojen alikäytöstä. Jos haluamme toimia konkreettisesti ja merkityksekkäästi tällä alueella hyvin kohdennetuilla ja tehokkailla hankkeilla, meidän on aivan ensimmäiseksi vahvistettava aloitteita, joiden tavoitteena on laajentaa tiedon jakamisessa tarvittavan modernin tiedonvälistysteknologian käyttöä. Meidän on lisäksi muutettava monimutkaista säännöstöä, tehtävä siitä avoimempi ja helposti sovellettava ja hajautettava hallintoa petosten syntymisen ja petollisen toiminnan ehkäisemiseksi. Kokemus osoittaa, että hajautetun hallinnon alueilla on hyödytty eniten yhteisön rakenteellisesta toiminnasta, koska alueviranomaisilla on paremmat ja suoremmat mahdollisuudet hankkeiden arviointiin. Olkoon esimerkkinä huolestuttavan alhainen käyttöaste - 28 prosenttia - Italiassa, keskushallintoisessa maassa, suhteessa 66 prosentin käyttöasteeseen Saksan tapaisessa liittovaltiossa. Jos nämä luvut julkaistaisiin Italiassa, ne tukisivat entisestään Padanian itsenäisyystaistelua.

Bösch
Arvoisa puhemies ja komission jäsen sekä hyvät kollegat, 1995 oli ensimmäinen vuosi, kun kolme uutta jäsenvaltiota - Itävalta, Ruotsi ja Suomi - olivat mukana Euroopan rakennepolitiikassa. Neuvottelimme jokin aika sitten Rackin erinomaisesta mietinnöstä täällä ja päätimmekin siitä. Mielestäni nämä maat ovat toteuttaneet rakennepolitiikkaa asianmukaisesti, muun muassa niidenkin kokemusten perusteella, joita ne olivat saaneet jo olemassaolevan kotimaisen aluepolitiikan puitteissa.
Antakaa minun kuitenkin nyt sanoa yhtä huolettomasti kuin eräs edustaja yhdestä uudesta jäsenmaasta, että meillä oli byrokratian kanssa vaikeuksia näiden rakennepolitiikkojen hallinnoinnin yhteydessä. Huolimatta tästä suhteellisen asianmukaisesta ja hyvästä rakennepolitiikan toteuttamisesta maissamme - ja tätä on juuri edustajana käsiteltävä yhä uudelleen - joskus on masentavaa jättää kyseisiä tarkistuksia Euroopan komissiolle tai myös alueellisille toimipisteille.
Toinen asia on, että meidän on huomattava - ja tästä kollegat jo huomauttivat - että jäljellä olevien määrärahojen kokonaismäärä kasvoi 15 miljardista 23, 4 miljardiin ecuun vuosien 1993 ja 1995 välillä, kuten mietinnössä todetaan. Tästä herää jo kysymys rakennepolitiikkojen onnistumisesta. Kuinka onnistunut rakennepolitiikka voi olla, jos se ei pysty asettamaan rahaa niiden toimenpiteiden käyttöön, joille me parlamenttina ne budjetoimme. Uskoakseni on melko ainutlaatuista maailmassa, että käyttöön annettua rahaa ei käytetä.
Jos ajattelemme sitä, että muutama päivä sitten päättyi huippukokous, joka oli selvästi erityisen työllisyyspainotteinen, mikä taas antoi aihetta todeta, että meillä on unionissa 18 miljoonaa työtöntä, ja samanaikaisesti jätetään tällaisia rakennevaroja käyttämättä, niin tämä on oikeastaan asia, joka puhuu puolestaan, ja jota me emme edustajina yksinkertaisesti voi enää sietää.
Haluaisin tukea ja korostaa läsnäolevan komission jäsenen esitystä tulevaisuutta varten. Mielestäni tarvitsemme Euroopan unionissa yhden aluepolitiikan. Emme voi alkaa eritellä sillä perusteella, että tuolla meillä on paljon maaseutua ja tuolla urbaaneja alueita jne. Muistan keskusteluita, joissa kävi selväksi, että jokainen oikeastaan hyväksyy varojen keskittämisen, tosin ei vain muiden kohdalla, omalla kohdalla kylläkin. Mielestäni tätä vastuussa olevan komission jäsenen esitystä on tuettava myös tulevan rakennepolitiikkojen uudistamisen vuoksi. Tarvitsemme kuitenkin toisenlaisen muodon, ja McCartin vihjasi jo talousarvion valvontavaliokunnalle, että meidän on pystyttävä siirtämään käyttämättä jääneet varat jäsenvaltiosta toiseen. Muuten näen yhteisen rakennepolitiikan tulevaisuuden ennemminkin mustana, koska tunnen eri tarkistukset, jotka ovat eri rakennepolitiikkojen uudelleenkansallistamisen puolella.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta koheesiorahastoja käsittelevästä mietinnöstä puhui aikaisemmin herra Costa Neves, joten minä keskityn puhumaan herra Novo Belenguerin rakennerahastoja käsittelevästä mietinnöstä. Minun on heti sanottava, että se on erinomainen mietintö, joka hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja herra Novo Belenguer ansaitsee kiitoksemme.
Haluaisin viitata muutamiin kohtiin tehdäkseni eri johtopäätöksiä tulevaisuutta koskevista viittauksista, koska menneisyyttä, eli sitä mitä tapahtui vuosina 1994, 1995 ja 1996, meidän on tutkittava silmällä pitäen rakennerahastojen säädösten uudistamista.
Ensimmäinen kohta, johon haluaisin kiinnittää huomiota, on vajaatoteuttamisen ilmiö, eli rakennerahastojen heikko varojen toimeenpanon aste, ja tässä yhteydessä haluaisin sanoa, että tämä ilmiö liittyy pääasiassa rikkaimpiin jäsenvaltioihin, ei niinkään tavoitteen 1 valtioihin, ja erityisesti se liittyy Euroopan sosiaalirahastoon, johon komissiolla ei ole päätäntävaltaa, mutta koska ongelma on olemassa, meidän on täällä siitä keskusteltava.
Katson, että sekä komission että jäsenvaltioiden on pohdittava tätä kysymystä vakavasti ja meidän tulisi kaikkien muiden pyrkimystemme lisäksi katsoa, mitä voisimme tehdä säädösten yksinkertaistamiseksi ilman, että avoimuus kärsii. Käsittääkseni komissio on jo ajatellut tätä asiaa.
Toinen kohta, johon haluan viitata on täydentävyyden tutkiminen ja soveltaminen. Näyttää siltä, että komissio ei luonnollisestikaan kykene takaamaan sen täydellistä soveltamista ja on olemassa vakavia oletuksia siitä, että sitä ei sovelleta riittävästi, ei edes meneillään olevassa suunnitelmassa. Kyseessä on erittäin tärkeä asia, joka velvoittaa komission tiukkaan yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa, jotta tarpeelliset parannukset saadaan aikaan. Voidaan ehkäpä jopa uhata mietinnön mainitsemalla asialla, että rahoitusta leikataan, jos täydentävyyden periaatetta ei varmisteta.
Toinen aihe, josta pitäisi puhua, on komission ehdottama uusi arviointimenetelmä, joka perustuu riippumattomien asiantuntijoiden osallistumiseen arvioinnin tekemiseen. Kyseessä on varmastikin myönteinen askel, joka myötävaikuttaa tiettyjen virheiden oikaisemiseen ja erityisesti tulevaisuutta varten suunniteltujen uusien ohjelmien laadulliseen parantumiseen. On joka tapauksessa varmistettava, että näiden asiantuntijoiden valinta tapahtuu varovaisesti ja puolueettomin perustein. Olisi myös varmistettava jonkin muotoinen valvonta heitä kohtaan. Käsitykseni mukaan tarkastajia on valvottava.
Vielä yksi aihe on ympäristö. Tiedän, että komissio panee sille erityistä painoa ja se tyydyttää meitä täällä parlamentissa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että pidemmälle meneviäkin askelia voidaan ottaa erityisesti ympäristöllisten haittojen tutkimisen suhteen. Niiden on oltava luonteeltaan sitovampia ja asiallisempia.
Arvoisa puhemies, lopetan viittaamalla paikallisten ja alueellisten viranomaisten osallisuuteen, joka myötävaikuttaa ohjelmien avoimuuteen. Tiedän, että askelia on otettu, katson kuitenkin, että pitemmällekin voidaan edetä, siten että paikallisten ja alueellisten viranomaisten osallistuminen on todella olennaista.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen, joka panostaa koheesio- ja rakennerahastoihin on yhdellä iskulla suosittu kansalaisten keskuudessa, sillä kansalaiset näkevät oman elinympäristönsä parantuvan, mikä on hyvä asia, sillä näin kasvaa myös Euroopan unionille annettava tuki ja koheesiorahaston menojen suhteen asia on kunnossa. Mutta rakennerahastojen alla piilee pommi. Pommi, joka muodostuu rahasta, jota ei käytetä. Ellei tähän vajaa käyttöön tule rajua muutosta, jonka tietenkin pitää olla vastuullinen, kansalaisten tuki uhkaa loppua. Ei ole valitettavasti pitkällä tähtäimellä mahdollista selittää kansalaisille, että on paljon rahaa, jota ei käytetä, samalla kun kansallisvaltiot joutuvat maksamaan enemmän Euroopan unionille. Nimenomaan laajentumisen kynnyksellä asia on vaikea ja hankala. Ne yhteiset kulut, joita me maksamme ovat kasvaneet yhteiseksi solidaarisuuden tunteeksi Euroopassa. Näin täytyy olla myös laajentumisen jälkeen. Mutta ennen kuin ollaan niin pitkällä, on oltava selvää, mitä hyödymme siitä, että hankkeita rahoitetaan eurooppalaisista rahastoista, muuten siirrämme rahaa taskusta toiseen ja tässä tapauksessa vielä istumme rahakirstun päällä. Pyydän siis kaikkia jäsenvaltioita tekemään hyviä ehdotuksia rahojen käyttämiseksi. Laajennuksen kynnyksellä käyttämättömät rahat ovat väärä merkki Euroopan solidaarisuuden yhteenkuuluvuudelle ja etenkin Keski- ja Itä-Euroopalle.

Botz
Arvoisa puhemies ja komission jäsen, haluaisin sanoa kahteen asiaan jotain aivan lyhyesti. Ensinnäkin täydentävyyteen, mutta tässä kuitenkin enemmän niiden näkökulmasta, jotka yrittävät enenevissä määrin päästä rakennerahaston varoihin käsiksi kunnalliselta tasolta. Meillä on ongelma, joka syntyy siitä, että meillähän on EU: ssa useita periaatteita. Yksi uusimmista ja varmasti myös järkevimmistä on se, että yritämme poistaa julkista uudelleenvelkaantumista. Amsterdamin kokouksesta saakka vakaussopimuksella on ollut melko kestävästi ja tiukasti vahvistettu, että asia on näin. Yksi tämän vahvistuksen seurauksista on, ja tämä näkyy jo kunnallisissa budjeteissa, että erityisesti pienten kuntien on vaikeaa hankkia täydennysvaroja EU: n hankkeisiin, vaikka kansallisia ja alueellisia varoja tietysti maksetaan. Meidän on pidettävä varamme, että tämä ei käy kohtalokkaaksi tietyillä alueilla. Mielestäni meidän on reagoitava vastaavalla tavalla ja ajoissa.
Toiseksi haluaisin huomauttaa kumppanuusperiaatteesta. Kun tätä periaatetta laajennetaan lisää, niin monesta näkökulmasta katsottuna on olemassa vielä suuria mahdollisuuksia. Haluaisin kiittää tässä yhteydessä nimenomaan komissiota siitä, että se on ryhtynyt näillä aloilla huomattaviin pyrkimyksiin ja myös aloitteisiin. Jos vielä on olemassa esteitä, niin ne ovat suurimmaksi osaksi kansallisten hallitusten ja alueellisten hallintojen tasolla ja usein viimeksi mainitun ja paikallisten viranomaisten välillä. Meillä on esimerkiksi Thüringenissä, jos saan sanoa, useita demokraattisesti kehitettyjä alueellisia kehityssuunnitelmia, jotka otetaan vieläkin liian vähän huomioon ohjelmien suunnittelua koskevien asiakirjojen laatimisessa.
Haluaisin huomauttaa tähän asiaan liittyen, että jos tulevien vuosien keskeiset tehtävät tällä alalla halutaan ratkaista, on kumppanuuden periaatteeseen kiinnitettävä huomattavasti enemmän huomiota, koska päätehtävä on oikeastaan käyttää vähemmän varoja tehokkaammin.

Rack
Arvoisa puhemies ja komission jäsen sekä hyvät naiset ja herrat, tässä seitsemättä vuosikertomusta vuoden 1995 rakennerahastoista koskevassa mietinnössä uudet jäsenmaat Itävalta, Ruotsi ja Suomi olivat ensimmäistä kertaa mukana. Meillä oli hiljattain mahdollisuus eritellä hieman sikäläisiä kokemuksia näissä kolmessa jäsenmaassa toteutettua aluepolitiikkaa koskevan erityismietinnön yhteydessä, ja otan tämänpäiväisestä tilaisuudesta vaarin verratakseni yhtä sun toista. Se on osittain erittäin mielenkiintoista.
Monin kohdin mietintömme oli hyvin samantapainen. Saatoimme kritisoida, koska meillä on todellakin ongelmana, että sekä yhteisön tasolla että jäsenmaissa oli ja on monessa tapauksessa aivan liikaa byrokratiaa, liikaa ohjelmia ja niihin verrattuna loppujen lopuksi liian vähän rahaa. Monissa asioissa kolmen uuden jäsenmaan kuva on myönteisempi kuin saatoimme huomata sen olevan Euroopassa keskimäärin, ja näin oli ainakin joissain kielteisissäkin keskeisissä tapauksissa. Mitä tulee erityisesti varojen käyttämiseen, pystyimme siitä tosiasiasta huolimatta, että olimme olleet jäseniä vain erittäin lyhyen ajan, käyttämään näistä varoista kaiken kaikkiaan erittäin paljon näitä kolmea uutta jäsenmaata varten tänä toiminta-aikana. Muistutan tässä yhteydessä tästä, koska on tärkeää, että käyttämättömät varat voidaan nyt käyttää ja on käytettävä joka tapauksessa vuoden loppuun mennessä.
Varojen käyttö toteutettiin kaiken kaikkiaan erittäin hyvin. Meillä on ollut pk-yritysten, naisia koskevien ohjelmien, tietoyhteiskunnan ja erityisesti sitten myös Leaderin ja INTERREGin alalla erinomaisia esimerkkejä siitä, että varoja on käytetty hyvin. Jotain kielteisempääkin oli. Erityisesti uusissa jäsenmaissa ei olla onnistuttu tai ei olla vielä onnistuttu todella osoittamaan, että kyseisiin hankkeisiin on virrannut myös EU: n varoja. Tämä meidän on otettava huomioon ja vedettävä siitä johtopäätöksiä. Meidän on parannettava tätä tiedonvälitystä, meidän on opittava parhaista käytännöistä, meidän on otettava arviointi vakavasti ja meidän on jatkettava suunnittelun huolellista toteuttamista tulevaisuudessakin. Panemme iloisina merkille, että komissio suunnittelee itse yksinkertaistavansa seuraavan kauden ohjelmia radikaalisti ja huomattavasti.
Olemme Euroopan parlamenttina mielellämme mukana tässä työssä - silloinkin kun meillä ei ole vielä Amsterdamin sopimuksen uusia yhteispäätösmuotoja käytössämme.

Berend
Arvoisa puhemies ja komission jäsen sekä hyvät kollegat, seitsemäs vuosikertomus on erikoinen ei vain siksi, että kolme uutta jäsenvaltiota olivat siinä ensimmäistä kertaa mukana, vaan ennemminkin siksi, että kertomus esitellään toisen suunnittelukauden alussa, jolloin rakennerahastoiden tarkastamista koskeva keskustelu on jo täydessä käynnissä. Menneisyyteen katsominen, tässä tapauksessa vuoteen 1995, on oikeastaan järkevää vain silloin, kun siitä otetaan oppia tulevaisuutta varten.
Siksi en halua nyt jälleen kerran arvioida myönteisesti niitä monia myönteisiä aloja, joita komission kertomuksessa on edelliseenkin verrattuna, vaan osoittaa sormellani joitain heikkouksia. Tässä yhteydessä on todettava kuten jo aikaisempienkin vuosikertomusten kohdalla, että tukia saavien ongelmana on käytännössä ylenpalttinen byrokraattinen vastustus ja enemmän tai vähemmän joustamaton maksamismenettely. Siksi asetusten ja hallintomenetelmien yksinkertaistaminen ei ole pelkkää tyhjää puhetta, vaikka nämä käsitteet putkahtavat aina vain uudelleen esiin, vaan se on tärkeä päätös tarkastukselle, jos halutaan saada aikaan enemmän tehokkuutta ja avoimuutta.
Myös seitsemännestä vuosikertomuksesta käy mielestäni ilmi, että alueilla, joilla toteutettiin hajautettua hallinnointia, rakennerahastojen tukien tarjoamia mahdollisuuksia pystyttiin hyödyntämään paremmin. Hajautetulla hallinnoinnilla voidaan ratkaista joissain jäsenvaltioissa myös akuutti ongelma silloin, kun alueet saavat Brysselistä maksetut maksut huomattavasti myöhässä.
Toinen päätelmä liittyy suunnitteluun. Rakennepoliittisessa tavoitteenasettelussa ja päätukikohteiden sopimisessa alueellisten toimijoiden suora poliittinen vastuu on otettava voimakkaammin huomioon. Ja jos vuoden 2000 ja sen jälkeisille rakennerahastoille halutaan enemmän mahdollisuuksia tilastollisista luvuista riippumatta, on ryhdyttävä myös suhteelliseen muutokseen, jotta ennakoimattomiinkin rakenteellisiin muutoksiin voidaan reagoida. Lyhyesti sanottuna ohjelmia on pystyttävä muotoilemaan jälkeenpäin myös joustavammiksi, mikä on vaatimus, joka meidän olisi otettava huomioon tarkastamisen yhteydessä.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin kiittää molempia esittelijöitä Novoa ja Novo Belengueria heidän selkeistä ja tasapainoisista mietinnöistään, sekä kaikkia, jotka osallistuivat tähän keskusteluun heidän arvokkaista neuvoistaan, jotka ovat todella sitäkin tärkeämpiä, koska kysehän ei ole vain vuodesta 1995, vaan toivottavasti siitä, minkä teemme vuoden 2000 jälkeen, teemme yhdessä ja paremmin.
Antanette minun aluksi käsitellä lyhyesti joitain kysymyksiä vuoden 1995 koheesiorahastoa koskevan mietinnön yhteydessä. Olen iloinen, että siinä arvioitiin kattavasti niitä edistysaskeleita, joita olemme saavuttaneet tiellä ympäristön ja liikennehankkeiden tasapainoisempaan rahoittamiseen. Kuten tiedätte, komissio ei pyri saamaan kyseisiä jäsenvaltioita innostumaan siitä, että ympäristö- ja liikenneinfrastruktuurihankkeisiin sijoitettavat varat jaetaan tasaisesti koko suunnittelukaudelle, ja voin sanoa, että vuonna 1995 näkemänne myönteinen kehitys on myös vakautunut. Vuonna 1996 onnistuimme ensimmäistä kertaa jakamaan varat lähes täydellisesti puoliksi ympäristö- ja liikennehankkeiden kesken kummankin saadessa 1, 2 miljardia ecua.
Mielestäni myös ympäristö- ja liikennehankkeiden voimakkaampaan yhdistämiseen pyrkiminen on mielenkiintoista ja tulemme ottamaan sen tarkasti huomioon niiden mahdollisuuksien yhteydessä, joita meillä tällä alalla käytännössä on. Lisäksi jäsenvaltioissa on nähtävissä kasvavaa tarvetta rautateiden, satamien, yhdistetyn liikenteen ja kaupunkiliikenteen lisärakentamiseen, jonka kautta ympäristöystävällisimmille liikennemuodoille annetaan etuoikeus valtaviin tierakennushankkeisiin nähden. Mielestäni pääsemme tähän pikkuhiljaa ja askel askeleelta, mutta en voi myöskään väittää, että olisin kaiken kaikkiaan tyytyväinen toteutettuihin toimenpiteisiin.
Toivomme, että ympäristövaikutusarviota koskevan uuden direktiivin myötä, josta neuvosto päätti maaliskuussa, menettelytapakin paranee, ja komissio pitää huolta siitä, että näitä menettelyitä myös noudatetaan oikein ja tarkasti. Kuitenkaan emme voi tehdä enempää kuin tämän, sillä olemme todennäköisesti samaa mieltä siitä, että voimme kuvitella vielä parempiakin ympäristövaikutusarvioita, jotka sopisivat paremmin teidän ja meidän esitykseemme. Olemme kouluttaneet juuri parlamentin kanssa tehtyjen talousarvion " vihertämistä" koskevien sopimustenkin yhteydessä myös meidän työntekijöitämme juuri tämän sektorin eri aloille, jotta he voivat tarkastella niitä paremmin ja tuntea myös ongelmat paremmin.
Talousarvion " vihertämisen" yhteydessä koheesiorahasto valtuuttaa lisäksi riippumattomia asiantuntijoita arvioimaan koheesiorahaston osuutta ympäristönsuojelussa ja kestävässä kehityksessä yleensä. En ole varma, että saamme siitä vain kiitosta, mutta mielestäni se on tärkeää, jotta opimme siitä tulevaisuutta varten.
Mitä pieniin hankkeisiin tulee erityisesti ympäristönsuojelun yhteydessä, haluaisin vain huomauttaa siitä, että komissio on tällä alalla jo erittäin joustava, jotta se ylipäätään pääsee 50/50 -jakoon, ja että joustavuutemme liikkuu hyvinkin sääntöjen rajamailla, jotka on oikeastaan tehty paremminkin suurhankkeita varten. Olen kuitenkin samaa mieltä kanssanne siitä, että juuri monet kunnalliset ympäristönsuojeluhankkeet tarvitsevat tukeamme. Siksi olemmekin yhdistelleet niitä monella tavalla, jotta ympäristönsuojelun alalle annettaisiin näin koheesiomaissa suurempi liikkumavara.
Kehotitte mietinnössänne vielä kerran tiedottamaan ehdollisuuden soveltamisesta. Haluaisin vain huomauttaa, että menettely selvitetään kattavasti vuoden 1996 koheesiorahastoa koskevassa kertomuksessa, ja soveltaessamme tätä menettelyä ensimmäistä kertaa noudatamme näin teidänkin esittämäänne toivetta.
Vuoden 1995 rakennerahastoja koskevassa mietinnössä, josta kiitän myös sydämellisesti, te kritisoitte aivan oikeutetusti talousarvion varojen vähäistä käyttöä erityisesti kaudella 1994-1995, menettelyn monimutkaisuutta ja suurta määrää byrokratiaa - mielestäni voimme sanoa liian suurta - sekä jäsenvaltioissa että komissiossa.
Antanette minun kuitenkin todeta, että talousarvion täytäntöönpanoa pystyttiin tällä välin parantamaan huomattavasti. Niinpä vuoden 1996 talousarvion varat käytettiin lähes 100prosenttisesti. Myös kolmevuotisaste on kaiken kaikkiaan tyydyttävä, mikä ei kuitenkaan tarkoita, että meillä ei olisi poikkeuksia tietyillä aloilla. Italian edustajan osuudesta minun on sanottava, että Italian huomattavan huonoon tilanteeseenhan eivät vaikuta ainoastaan kansalliset ohjelmat, vaan se, että joillain alueilla ei vieläkään ole yksinkertaisesti tapahtunut oikeastaan mitään. Siksi ei ole olemassa myöskään mitään yleislääkettä, vaan kaikki riippuu pohjimmiltaan siitä, että kaikki kolme tasoa - eurooppalainen, kansallinen ja alueellinen taso - vetävät yhtä köyttä.
Antanette minun kuitenkin selvittää, että rakennerahasto-ohjelmat ovat monivuotisia. On selvä, että kun suunnittelette monivuotista investointia, kustannukset kohoavat yleensä vasta useamman vuoden jälkeen, mikä ei välttämättä tarkoita, että tehdään huonoa työtä. On paljon ennemminkin niin, että joskus kuluu enemmän aikaa ennen kuin hankkeet ovat selviä ja pystyvät myös käyttämään varoja, ja kunnes maksut suoritetaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, että monivuotisten ohjelmien normaalin toteutumisen ja sen välillä, mistä me valitamme täällä osittain varojen huonon käytön osalta, on erittäinkin suuri sumuinen alue. Olisin iloinen, jos onnistuisimme esimerkiksi seuraavalla rakennerahastokaudella pääsemään yhteisillä pyrkimyksillämme johonkin sellaiseen kuin menestykseen suuntautumiseen, mutta ei vain varojen maksamisen suhteen, vaan ohjelmien ja hankkeiden laadun suhteen, sillä meitä ei hyödytä yhtään, että rahat käytetään huonosti. Meidän on yritettävä yhdistää sekä se tosiasia, että ne käytetään sääntöjen mukaan että se, että ne käytetään hyviin ja menestyksellisiin hankkeisiin, ja tämä ei varmasti tule olemaan mikään helppo tehtävä.
Lisäksi haluaisin huomauttaa myös vielä kerran siitä, että useimmissa tapauksissa, joissa varojen hidasta maksamista alueille on kritisoitu, varat olivat jääneet jäsenvaltioiden pääkaupunkeihin, ja tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioissakin tarvitaan ennen kaikkea varmastikin merkittävää yksinkertaistamista, mutta myös parempaa menettelytapaa.
Arvoisa edustaja, korostitte mietinnössänne Euroopan rakennepolitiikan sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tehtävän, täydentävyyden sekä kumppanuuden laajentamisen ja vahvistamisen periaatteita, mistä olen hyvin kiitollinen. Korostatte aivan oikein myös yhteensopivuutta muihin yhteisön politiikkoihin ja horisontaalisiin prioriteetteihin kuten työllisyys, ympäristö, yhtäläiset mahdollisuudet ja pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, joita olemme viime vuosina ehdottaneet väliarviointimenettelyssä esimerkiksi suuntaviivoiksi uusille tavoitetta 2 koskeville ohjelmille, mutta myös yhteensovittamismahdollisuuksiksi suurempien työllisyyttä edistävien vaikutusten ja parempien taloudellisten elpymisvaikutusten saavuttamiseksi tavoitetta 1 koskevien ohjelmien yhteydessä.
Minusta on tärkeää, että väliarviointimenettelyä nyt todellakin myös käytetään. Olemme siinä vähän myöhässä, koska joidenkin asioiden käsittely vain kesti pidempään seurantakomiteoissa, eli tasolla, josta haluamme oikeastaan olla voimakkaammin vastuussa ja jonka haluamme huomioida myös voimakkaammin toteuttamisessa, kunnes asiantuntijat on nimetty. Lupaan antaa itselleni kuitenkin mahdollisuuden käsitellä maailmantilanteen ja taloudellisten edellytysten muutoksia joustavasti ja ottaa paremmin huomioon, että rakennerahaston keskeisenä tavoitteena meillä on todellakin mahdollisuus saada aikaan pitkäaikaisia työpaikkoja.
Lisäksi teemme aihekohtaista arviointia aiheista työllisyys, ympäristö, yhtäläiset mahdollisuudet ja pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, jotta vastaamme tässäkin asiassa toiveisiinne, ja toivon, että arviointikäytäntö paranee jäsenvaltioissa ja yhteisössä vähitellen. Pääsimme periaatteessa ensimmäistä kertaa jonkin matkaa eteenpäin noin puoli vuotta sitten siinä suhteessa, että jäsenvaltiotkin ovat valmiita pitämään tätä jonain muuna kuin byrokraattisena tehtävänä, nimittäin mahdollisuutena parantaa rakennepolitiikan toteuttamista, ja toivon, että pääsemme tälläkin jonkin matkaa eteenpäin.
Mietinnössänne ja myös keskustelussa käyttämissänne puheenvuoroissa olevat rahastojen määrän vähentämistä, talousarviorakennetta, hajauttamista sekä luottojen ja joukkovelkakirjalainojen voimakkaampaa yhdistämistä käsittelevät uudistusehdotuksenne sivuavat myös komission keskeisiä ehdotuksia käsitellessänne Santerin paketin rakennerahastouudistuksen periaatteita. Komissio hyväksyy paketin 15. heinäkuuta Strasbourgissa ja esittää sen parlamentille 16. heinäkuuta. Siksi tällä hetkellä ei vielä ole olemassa konkreettisia ja virallisia ehdotuksia.
Käsittelimme eilen aluepoliittisen valiokunnan jäsenten kanssa joitain päätelmiä, jotka syntyivät koheesiofoorumissa, jossa myös monet parlamentin edustajista olivat mukana, ja siksi haluaisin toistaa vain muutamia keskeisiä asioita. Kyse on esimerkiksi toteuttamista ja rahoitusta koskevien menettelytapojen yksinkertaistamisesta, minkä olemme varmasti kaikki tunnustaneet tarpeelliseksi, suuremmasta avoimuudesta, tavoitteiden vähentämisestä, yhteisöaloitteiden radikaalista vähentämisestä, rajat ylittävän yhteistyön keskittämisestä, suurimman osan yhteisöaloitteita siirtämisestä keskeisiin ohjelmiin sekä hajauttamisesta, mikä tarkoittaa sitten kuitenkin myös selkeämpiä vastuualueita. Ei voi olla niin, että jäsenvaltiot toteuttavat ja komissiolla on edelleenkin vastuu. Siksi meidän on löydettävä tässä rakennerahastoasetuksen uudistamisen yhteydessä myös selkeitä järjestelyjä, jotka helpottavat kaikkia ja selkeyttävät vastuualueet, mutta jotka varmistavat loppujen lopuksi seurannan ja arvioinnin myös tulevaisuudessa, ja mielestäni tämä on keskeinen asia, joka kiinnostaa parlamenttia.
Mielestäni olemme samaa mieltä myös siitä, että tarvitsemme konkreettisia ja sitovia järjestelyitä kumppanuusperiaatteen kehittämiseksi. Tiedätte, että se ei riippunut menneisyydessäkään ensisijaisesti komission ehdotuksista, vaan erityisesti jäsenvaltioilta puuttuvasta valmiudesta hyväksyä nämä ehdotukset. Kokemuksiemme perusteella mielestäni on kuitenkin jatkettava tällä tiellä, ja olen varma, että Agenda 2000 -hankkeesta käytävän keskustelun ja rakennerahastoista annettujen asetusten uudistamisen puitteissa tulevina kuukausina tulee olemaan useita mahdollisuuksia laajoihin neuvotteluihin. Kiitän esityksistä ja tämänpäiväisestä keskustelusta!

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa Wulf-Mathies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sopimus Kirgisian tasavallan kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Chesan taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0032/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhdeltä puolen Euroopan yhteisön, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön ja toiselta puolen Kirgisian tasavallan kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(95)49-11156/95 - C4-0685/96-95/0063(CNS)).

Chesa
Arvoisa puhemies, syyt, jotka saivat ulkosuhteita käsittelevän valiokunnan hyväksymään Kirgisian tasavaltaa koskevan väliaikaisen sopimuksen, ovat samat, jotka saivat valiokunnan hyväksymään kumppanuussopimuksen taloudelliset ja kaupalliset näkökohdat.
Tämä sopimus perustuu Kirgisian tasavallan talouden vaikeuksiin ja tulevaisuudennäkymiin, Neuvostoliiton hajoamisesta johtuviin vaikeuksiin, suhteita muiden Aasian tasavaltojen kanssa koskeviin vaikeuksiin, talouden yksityistämiseen ja nykyaikaistamiseen liittyviin vaikeuksiin, jotka ilmenevät ensi sijassa maatalous- ja teollisuustuotannon laskuna sekä elintarviketuotannon laskuna.
Vuoden 1994 kumppanuussopimus, joka on samankaltainen kuin muiden entisen Itä-Euroopan maiden kanssa jo tehdyt sopimukset, käsittää kolme merkittävää kohtaa. Ensimmäinen on kauppavaihto, joka perustuu suosituimmuuskohteluun tullitoimien osalta. Tekstiilituotteita koskee erillinen sopimus. Toinen kohta koskee kauppaan ja investointeihin liittyviä määräyksiä, joihin kuuluvat erityisesti työllisyysolot, yritystoiminnan aloittaminen, yleiset maksut, liiketoiminnan vapauttaminen sekä henkisen omaisuuden suojelu. Kolmas kohta koskee taloudellista yhteistyötä, jonka tarkoituksena on osallistua uudistusmenettelyyn, talouden elvyttämiseen ja Kirgisian tasavallan kestävään kehitykseen.
Tässä tarkoituksessa taloudellinen yhteistyö keskittyy nimenomaan taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen, inhimillisten voimavarojen kehittämiseen, yritysten tukemiseen, maatalouteen ja ravintoon, ydinvoiman käyttöön siviilitarkoituksiin, kuljetukseen, matkailuun, ympäristönsuojeluun sekä moniin muihin aloihin. Näiden kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen käsittämien kaikkien alojen laajuus tekee Kirgisian tasavallan ja Euroopan unionin taloudellisten ja kaupallisten suhteiden tulevaisuuden erityisen lupaavaksi.
Kaikkien näiden syiden vuoksi pyydän parlamenttimme jäseniä puoltamaan Euroopan unionin ja Kirgisian tasavallan välistä väliaikaista sopimusta erityisesti budjettivaliokunnan annettua myönteisen lausuntonsa asiasta.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, haluaisin yhtyä PPE-ryhmän puolesta esittelijämme Chesan väliaikaista sopimusta koskevaan myönteiseen arvioon ja ehdottaa teille lisäksi, että hyväksytte väliaikaisen sopimuksen tekemisen.
Näin mahdollistetaan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevien määräysten nopea soveltaminen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen tämä KeskiAasian tasavalta taisteli ja taistelee yhä edelleen paitsi valtavien poliittisten, myös erittäin vakavien taloudellisten ongelmien kanssa. Koko kaupan järjestelmä hajosi, ja järjestelmällinen elintarvike- ja energiajakelu oli pitkään lähes mahdotonta. Tästä seurasi tänäänkin nähtävissä oleva taloudellinen eristyminen ja tätä kautta myös vastaavasti uuden taloudellisen kehityksen estyminen.
Ristiriitaista kyllä, mutta Kirgisian vaikea tilanne säilyy lisäksi vielä hiljattain alkaneen Kazakstanin ja Uzbekistanin tulliliiton vuoksi, sillä molemmat osanottajavaltiot suunnittelevat ja toteuttavatkin kolmansien maiden vastaisia kaupan rajoituksia. Toisaalta Kirgisian ja EU: n välisten taloudellisten ja kauppapoliittisten suhteiden kehityksessä on nähtävissä suuria mahdollisuuksia. Niinpä TACIS-ohjelmat uudistettiin perusteellisesti Kirgisiaa varten, mistä voi seurata voimakkaampaa paikallista omistautumista ja useampia sijoituskumppaneita.
Kirgisian kunnianhimoinen yksityistämisohjelma on alkaneen talousuudistuksen keskeisin ohjelma. Tähän mennessä väestö ei kuitenkaan näytä vielä itse olevan kovin motivoitunut siirtymään yksityiseen talouteen ja olemaan mukana sen perustamisessa, vaikka inflaatio näyttää laskevan vähitellen. Juuri tämän vuoksi seuraavat alat näyttävät olevan erityisen sopivia EU: n ja Kirgisian väliseen vahvistettuun yhteistyöhön. Ensinnäkin uuden kotimaisen energialähteitä koskevan suunnitelman kehittäminen ja toteuttaminen. Toiseksi teknisen ja hallinnollisen taitotiedon välittäminen. Kolmanneksi yhteisyritysten perustaminen palvelu-, matkailu- ja infrastruktuurialalla.
Mutta miltä yritystaitojen välittäminen nuorille kirgiiseille näyttää? Kuinka komissio järjestää tämän itseauttamiseen tähtäävän avun, jotta juuri yksityistäminen saataisiin vihdoinkin käyntiin. Eikö tässä pitäisi käyttää TACIS-ohjelman tarjoamia mahdollisuuksia enemmän kuin ennen?
Minusta on joka tapauksessa selvää, että väliaikainen sopimus tarjoaa edulliset puitteet kaupalle ja kauppapoliittiselle kehitykselle Euroopan unionin ja Kirgisian välillä, ja meidän pitäisi tukea tätä sopimusta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, ensin muutamia perustavaa laatua olevia huomautuksia neuvoston ja komitean strategiasta sen sijaan, että kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liitettäisiin väkisin puhtaasti kauppapoliittinen yhteistyö. Vihreät eivät voi kannattaa tätä strategiaa, ja mielestämme on paljon tärkeämpää, että kumppanuus- ja yhteistyösopimus saatetaan voimaan mahdollisimman pian niin, etteivät EU: n edut ole etualalla, vaan niin, että kokonaisstrategiaa toteutetaan näiden maiden muutosprosessin tukemiseksi.
Siitä on nimittäin kohtalokkaita seurauksia Kirgisialle. Käytännössä on niin, että ainoastaan 20-30 prosenttia on yksityistetty, ja että yksityistämistä koskevaa lainsäädäntöä ei todellakaan ole saatavilla mainittavasti, vaan ainoastaan vuokraus on mahdollista. Demokratisointi on jäänyt paikalleen, ja tätä alaa on tuettava paljon voimakkaammin. Toisaalta EU: lla on kuitenkin voimakkaat intressit päästä käyttämään hyväkseen Kirgisian arvokkaita luonnonvaroja kuten kultaa ja uraania, ja se tuhoaa näin tämän vuoristotasavallan arvokkaita luonnonsuojelualueita. Silloin tuhotaan varmasti se, mitä nyt on vielä jäljellä. Sopimukset ovat jo laatikoissa. Myös yhteisyritykset ovat nyt mahdollisia. Niihin ei tarvita ensisijaisesti väliaikaista sopimusta. Kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kokonaisstrategia olisi parempi ratkaisu.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään. Komissio on samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että tämä on tärkeä askel suhteillemme Kirgisiaan. Väliaikaisen sopimuksen tavoitteena on saada kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevat määräykset astumaan voimaan ilman, että odotetaan, että kaikkien jäsenvaltioiden parlamentit ovat ratifioineet sopimuksen, ja mielestäni tämä ensimmäinen askel on erittäin myönteinen askel myös sikäläistä taloudellista ja demokraattista kehitystä ajatellen.
Väliaikainen sopimus sisältää myös demokratian periaatteiden suojelemista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia määräyksiä. Sen voimaan astuminen mahdollistaa kauppasuhteiden kehittämisen ja niiden edistämisen. Tällä hetkellä ne ovat lähes kehittämättä. On huomautettu jo useaan kertaan, että Kirgisian kohdalla on kyse heikoimmasta kahdenvälisestä kaupankäynnistä, joka on nähtävissä EU: n ja erään entisestä Neuvostoliitosta syntyneen tasavallan välillä. Mielestäni siihen kuuluu hyvinkin myös TACISin varojen käyttäminen koulutusohjelmiin talouden uudistamiseksi ja myös omien keinojen käyttäminen omien toimien kautta. Siksi noin kolmasosa TACISin varoista on varattu tällaisiin koulutusohjelmiin.
Väliaikaisen sopimuksen voimaantulolla voidaan asettaa paineita Kirgisian hallitukselle ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevien määräysten muodossa jos se tarpeellista ja jos ihmisoikeuksia loukataan tässä erittäin nuoressa ja vahvistamattomassa Kirgisian demokratiassa. Siksi toivomme, että tämä on kokonaisuudessaan ensimmäinen myönteinen askel suhteiden ja myös Kirgisian mahdollisuuksien parantamisessa.

Schroedter
Arvoisa puhemies ja hyvä Wulf-Mathies, tiedän, että te Wulf-Mathies ette ole asiantuntija tällä alalla, mutta tosiasia on, että lupauksia demokratian tukemisesta demokratialausekkeella kuulemme säännöllisesti myös van den Broekilta. Kun on kuitenkin todellisuudessa ollut kyse sen soveltamisesta, ovat kaikki olleet hiljaa. Pyydän teitä ottamaan van den Broekille osoitetun vetoomuksen mukaan ja soveltamaan vihdoinkin menettelyä, joka on ollut laatikossa vuodesta 1995 lähtien, jotta lupaukset vihdoinkin pidetään. Se, mitä meille aina luvataan, olisi vihdoinkin toteutettava, eli demokratialauseketta on myös sovellettava siellä, missä ongelmia on. Tähän mennessä ne ovat olleet vain suuria lupauksia!

Puhemies
Arvoisa Schroedter, se ei ollut kysymys, vaan keskustelun jatkamista.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

PHARE-ohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiersman taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0165/97) komission PHARE-ohjelman vuosikertomuksista 1994 ja 1995 (KOM(95)0366 - C4-0022/96 ja KOM(96)0360 - C4-0176/97).

Wiersma
Arvoisa puhemies, pelkään, että tämä keskustelu käydään vain pöytäkirjaa varten. Pyydän anteeksi kollegoilta, jotka ovat vielä täällä tänä iltana. Tämä on sinällään erittäin harmillista, koska PHARE-ohjelma on Euroopan unionin tärkein väline KeskiJa Itä-Euroopan tukemisessa ja toivottavasti myös tärkein väline unionin laajentumisen mahdollistamisessa koskemaan näitä maita. Pelkään, että tämän aiheen käsittelyaika on saanut monet jättämään sen väliin, mutta tarkoitus on käyttää tämä keskustelu PHARE-ohjelman tulevaisuuden pohdintaan.
Kuuden kuukauden kuluttua aloitetaan joidenkin Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa keskustelut laajentumisesta eräällä Välimeren saarella. Se merkitsee luonnollisesti merkittävää sijoitusta yhdentyneen ja turvallisemman Euroopan tulevaisuuteen. Siksi tärkeimmän laajentumiskehityksessä käytettävän välineen, PHARE-ohjelman, toiminnan perusteellinen arviointi on niin kiireellinen ja tärkeä. Kuten jo sanoin, olemme käyttäneet vuosikertomuksia hyväksemme tarkastellaksemme perusteellisemmin PHARE-ohjelmaa, etenkin tulevaisuuden kannalta. Parlamentin rakentavaa suhtautumista mietintöä laadittaessa ja sen komission kanssa monista asioista käymiä neuvotteluja rangaistaan tänä iltana komission jäsen Van den Broekin poissaololla, kaikki kunnia läsnäolevalle komission jäsenelle. Valitan tätä syvästi, ehkä meidän pitää olla seuraavalla kerralla kielteisempiä.
Mainitsen joitakin kohtia, vaikka sanoinkin, että tämä keskustelu käydään enemmänkin pöytäkirjaa varten, joiden suhteen olen sitä mieltä, että ne ansaitsevat lyhyellä tähtäimellä komission suurimman mahdollisen huomion PHARE-ohjelman kehittämisen ja uudistamisen yhteydessä. Arvioitaessa esimerkiksi PHARE-ohjelman tilannetta Romaniassa huomattiin merkittävä ongelma, joka mielestäni esiintyy muuallakin, nimittäin että huono arviointi tai arvioinnin puuttuminen vaikuttavat hankkeiden toteuttamiseen. Kuinka tätä voidaan parantaa? Meillä parlamenttina on liian vähän tietoa siitä, mitkä ovat todellisuudessa niiden miljardien vaikutukset, joita Euroopan unioni sijoittaa Itä-Eurooppaan tällä hetkellä. Eri PHARE-ohjelmien tavoitteista eri Keski- ja Itä-Euroopan maissa vallitsee suuri epäselvyys. On myös epäselvää, millä tavalla hankkeet edesauttavat uudistusprosessia ja laajennusta. Vain mikäli meillä on oikeat arviointivälineet, parlamentti ja Euroopan unioni pystyvät näkemään, kuinka tukipyrkimyksemme todella edesauttavat onnistuneen laajennusstrategian aikaansaamista.
Toiseksi, tärkeä kohta, on puhuttu PHARE-ohjelman alikäytöstä. Myönnetyistä varoista jää suuri osa käyttämättä tai ne käytetään liian myöhään. Tämä on erittäin valitettava tilanne. Tästä on puhuttu paljon parlamentissa, mutta mielestäni tulevaisuudessa on ennen kaikkea etsittävä tapaa, jolla päästään tästä tilanteesta. Se rikkoo PHARE-ohjelman täysiarvoisuuden, mutta on ennen kaikkea haitaksi maille, joille rahat on tarkoitettu. Vaadin siksi lisää rahaa suuriin hankkeisiin, jotka on kohdistettu etenkin sijoitusten edistämiseen, infrastruktuurin kehittämiseen jäsenehdokasvaltioissa ja sen kehittämiseen, mitä minä nimitän hallinnolliseksi kulttuuriksi niissä maissa, hallinnollinen kulttuuri, joka ei vielä täytä Euroopan unionin normeja ja on erittäin tärkeää, että valtiovalta ja hallinto niissä maissa pystyvät ymmärtämään sitä lainsäädäntöä ja niitä sopimuksia, jotka ovat voimassa Euroopan unionissa.
Toinen tärkeä asia, jonka haluaisin ottaa esille, on kysymys etusijalle asetettavista asioista. Pelkään, että kaikki huomio tulevina vuosina tulee kiinnittymään menestyneisiin jäsenehdokkaisiin, kuten Unkariin ja Puolaan, joista jokainen sanoo, että ne kuuluvat ensimmäisten uusien jäsenvaltioiden ja uusien tulokkaiden joukkoon. Minäkin näen tämän kehityksen, siinä on tiettyä logiikkaa, mutta siksi vaadin juuri ylimääräisiä sijoituksia ja ylimääräistä huomiota PHARE-ohjelman puitteissa niihin maihin, jotka jäävät toiselle kierrokselle. Mielestäni tämän pitäisi olla tärkeä lähtökohta parlamentille.
Haluan sanoa vielä jotakin PHARE-ohjelman hallinnosta. Siitä on puhuttu paljon parlamentissa, hankkeisiin käytetyistä rahoista, myönnettyjen rahojen käytöstä, kuten asian ilmaisen. Parlamentin ulkoasiain valiokunta on sitä mieltä, että komission itsensä on otettava enemmän vastuuta ja että asiat, jotka kuuluvat Euroopan unionin alaisille poliittisille virkamiehille pitäisi hoitaa siten, että poliittinen vastuu toteutuisi. Se tarkoittaa itse asiassa PHARE-ohjelman henkilökunnan laajentamista.
Haluan vielä pyytää huomiotanne toiseen tärkeään asiaan, joka liittyy laajentumisstrategiaan. Tarkoitan demokratiaa ja demokratisoitumista. Mielestäni pitää myöntää enemmän varoja demokratian kehittämiseen ja vahvistamiseen maissa, jotka ovat hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä.
Lopuksi - tämä taitaa olla viimeinen tärkeä asia - kun katsomme jäsenvaltioehdokkaita tulevaisuutta ja Euroopan unionin antamia välineitä silmällä pitäen, on tärkeää, että yhteisrahoituksen merkitystä painotetaan paljon enemmän myös PHARE-ohjelman puitteissa, jotta maat pakotetaan myös itse etsimään välineitä yhteisiä hankkeita varten.
Tässä olivat ne huomiot, jotka pystyin esittämään minulle varatun ajan puitteissa. Toivon, että komissio suhtautuu näihin suosituksiin vakavasti ja etenkin, että se suhtautuu tulevaisuudessa laajentumisesta ja sitä varten tarkoitetuista välineistä käytävään keskusteluun vakavammin, sama koskee myös parlamenttia.

Swoboda
Arvoisa puhemies ja komission jäsen sekä hyvät kollegat, minäkin pahoittelen Wiersman tavoin sitä, että hänen mietintönsä, jota pidän erittäin hyvänä ja tärkeänä, esitetään erittäin rajalliselle määrälle tämän parlamentin jäseniä.
Koska kaikki keskeiset, periaatteelliset asiat on jo sanottu, antanette minun ehkä huomauttaa joistain PHAREn puitteissa viime aikoina saaduista kokemuksista. Ensinnäkin näinä päivinä pidettiin Helsingissä yleiseurooppalainen liikennekongressi. Olin mukana siellä ja huomasin, kuinka Itä-Euroopan maiden hallitusten edustajat korostivat toinen toisensa jälkeen erittäin voimakkaasti sitä, kuinka tärkeitä PHARE-ohjelmat ovat näiden maiden infrastruktuurin kehitykselle. Jos Euroopan tulisi kasvaa yhteen, ja niinhän sen tulisi, niin juuri infrastruktuurin ja erityisesti julkisen liikenteen infrastruktuurin kehittäminen - mutta sen lisäksi muunkin kehittäminen - on hyvin ratkaisevaa, ja PHARE auttaa siinä. Jos tarkastelemme molempien vuosikertomusten yleiskatsauksia, niin niistä käy selvästi ilmi, kuinka paljon liikenteen hyväksi tehdään.
Tarkoitan vain, ja tämä koskee erityisesti myös arvoisaa komissaari Wulf-Mathiesia, että juuri tulevien vuosien kehityksen yhteydessä on tärkeää, että Itä-Euroopan PHARE-ohjelmat sidotaan vielä paremmin lännen alueellisiin ohjelmiin ja infrastruktuuriohjelmiin, jotta pystyttäisiin toteuttamaan vielä suurempia tavoitteita. Sillä jos Helsingissä päätettiin väylistä ja nyt on tullut vielä kymmenes väylä lisää, niin on hyvin tärkeää, että se toteutetaan myös todellisuudessa.
Toiseksi olin viime viikolla parlamentin valtuuskunnan mukana Zagrebissa Kroatiassa. Myös siellä huomasimme, kuinka merkittävänä PHAREa pidetään, nimittäin taloudellisten tekijöiden, mutta myös integraation ja demokratisoitumisen tukena ja apuvälineenä. Mielestäni olimme tässä ensinnäkin varautuneita. Meidän olisi kuitenkin toki mietittävä, kuinka pitkälti on otettava huomioon myös uusia keskustelunaiheita, jotka eivät sovi täysin tämän Wiersmankin mainitseman tavoitesuunnan puitteisiin, jotka sisältävät demokratisoitumisen edistämisen, eri etnisten ryhmien integraation edistämisen jne, mutta jolla PHARE saataisiin toimimaan tällä alueella keskittyneemmin ja tehokkaammin.
Albania on varmasti esimerkki siitä, kuinka paljon rahaa käytettiin ilman, että PHARE saatiin toimimaan kovinkaan tehokkaasti. En haluaisi arvostella tässä ketään konkreettisesti, mutta haluaisin huomauttaa tästä ja pyytää komissiota pyrkimään näiden varojen käytössä voimakkaammin siihen, että niitä myös käytetään tehokkaammin. Tiedän, että on vaikeaa vakuuttaa maa siitä, että se saa rahaa, mutta sen on muutettava hallintorakenteensa, asenteensa ja poliittinen rakenteensa. Se on kuitenkin tärkeää, tai muuten Euroopan kansalaiset ihmettelevät, miksi annamme rahaa, jos se käytetään tässä määrin kielteisellä tavalla tai se yksinkertaisesti tuhlataan. Siksi asianomaisten maiden itse, mutta myös Länsi-Euroopan maiden, on tärkeää tarkkailla paremmin sitä, että tämä raha myös käytetään optimaalisesti.
Tämän vuoksi kannatamme Wiersman mietintöä erittäin mielellämme. Mielestämme PHAREohjelma on keskeinen ohjelma, joka tulee saamaan enemmän merkitystä Euroopan unionin laajentuessa. Mielestämme komission olisi kuitenkin kiinnitettävä varojen tehokkaaseen käyttöön enemmän huomiota.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät naiset ja herrat, PHARE-ohjelma on mielestäni Euroopan parlamentin aviolapsi. Rohkeat jäsenet kokosivat käytettävissä olevat talousarvion varat 80-luvun lopulla, jotta Unkarin ja Puolan talouden uudistamista voitaisiin tukea. Nämä ovat maita, jotka halusivat juuri silloin pois Neuvostoliiton vaikutusvallasta.
Talouden uudistaminen tarkoittaa tietysti talouden muuttamista sosiaaliseksi markkinataloudeksi. Olemme erittäin kiinnostuneita siitä, että PHARE-ohjelma on menestyksekäs ohjelma ja että se liitetään seuraavina vuosina pikku hiljaa liittymistä edeltävään strategiaan, joka muotoillaan nyt Agenda 2000: ssa yksityiskohtaisesti. Mutta olen samaa mieltä esittelijämme Wiersman kanssa siitä, että emme oikein vielä tiedä, käytetäänkö PHAREn varoja nyt tehokkaammin kuin alussa, ylitetäänkö varat tai eivätkö ne riitä ja onko tilanne, jossa erityisesti EU: n konsultointiyrityksille suoritettiin maksuja alkuvaiheessa väärin perustein, tällä välin korjattu.
Kun he näkevät hyvin laaditut kertomukset, niin ajatellaan, että ne ovat jonkun teollisuusliiton kertomuksia, vaikka niissä on tosin erona, että näissä ei ole yhteenvetoa tavoitteiden toteutumisesta kertovista luvuista, vaan lukuja, joista ei käy ilmi toteutettujen tavoitteiden suuntaa tai taustaa. Tämä vaikeuttaa tietysti Euroopan parlamentin seurantaa, joka antaa erityisen suurta arvoa PHARE-ohjelman edulliselle kehitykselle.
Siksi olemme myös sitä mieltä, että ajan mittaa ei ole järkevää laatia tällaisia kertomuksia, vaan meidän on muutettava seurantamahdollisuuksia, kuten esimerkiksi Unkarin pääministeri ehdotti parlamentaarisessa sekavaliokunnassa muutama päivä sitten. Hornin mielestä olisi suunniteltava maailmanlaajuinen jäsenyyttä edeltävä ohjelma, jolla INTERREGin, PHAREn ja Euroopan investointipankin varat tehtäisiin avoimimmiksi ja jolla Euroopan unionille ja asianomaiselle maalle annettaisiin samalla mahdollisuus käyttää näitä varoja menestyksekkäästi.
Herää kysymys, olisiko tämä se tapa. Kaikilla meillä on kokemuksemme. Voisin myös kuvitella, että komissio ehkä tutkisi joskus, millainen tilanne Romaniassa oli inhimillisten voimavarojen kohdalla, jotka olivat osa PHARE-ohjelmaa. Jos analysoitte nyt Romanian parlamentin sekä hallituksen kokoonpanoa, voitte nähdä paljon nuoria poliitikkoja, joita tuettiin aluksi, koska he olivat ammattiyhdistysten tai -liittojen jäseniä. Nyt he toimivat tärkeissä poliittisissa asemissa sekä muodostavat osan Romanian poliittista eliittiä. Tämä on esimerkki, jonka voi ymmärtää ainoastaan omakohtaisen kokemuksen kautta.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että olisi oltava olemassa muita keinoja, jotta PHAREn yhteydessä ilman muuta nähtävissä olevat saavutukset pystyttäisiin ajan mittaan tekemään näkyvimmiksi sekä komissiolle, jonka on rakennettava tälle perustalle, että Euroopan parlamentille, jonka on seurattava näitä menoja tehokkaammin.

Van Bladel
Olen samaa mieltä kuin Wiersma ja Swoboda, että on tosiaan erittäin harmillista, että näin tärkeää aihetta käsitellään tähän aikaan.
Amsterdamin huippukokouksen eurooppalaiset johtajat eivät ole onnistuneet rakentamaan eurooppalaista taloa niin, että siihen mahtuisi enemmän asukkaita ilman, että sen perustus hajoaa. Siksi PHARE-ohjelma on entistä tärkeämpi Euroopan vakauden säilyttämiseksi. Harmi kyllä, meidän pitää tehdä samat johtopäätökset kuin aikaisemmin illalla käsiteltäessä rakennerahastoja. Rahaa on, mutta sitä ei käytetä riittävästi. Tässä tapauksessa voidaan sanoa puolustukseksi, että ohjelma oli alunperin luonteeltaan tekninen ja sitä piti ryhtyä toteuttamaan pikavauhtia yhteiskunnan kaikilla tasoilla ja eri aiheisiin liittyen ilman, että kriteerit olivat täysin selvät. Siihen sisältyi liikaa eikä se ollut tarpeeksi keskittynyt.
Esittelijä Wiersma on tehnyt hyvän analyysin tilanteesta ja erittäin mielekkäitä esityksiä. Ensiksi hän kuvaili välttämättömyyttä kehittää uusi strategia. Kannatan sitä. Siinä asetetaan etusijalle demokratian edistäminen, ihmisoikeuksien kunnioittaminen, ydinturvallisuus ja ympäristönsuojelu. On myös myönteistä edistää rajat ylittävää yhteistyötä, joka edistää alueen vakautta ja auttaa säilyttämään status quon.
Toteutettaessa hankkeita haluaisin mieluummin, että lisättäisiin niiden ihmisten määrää, jotka toteuttavat hankkeita täällä, kuin kansalaisjärjestöissä toimivien määrää, mieluummin myös enemmän rahoitusta kyseisten maiden taholta. Tämä on aitoa alhaalta ylöspäin rakentamista.
Jotta nämä maat voidaan lopulta ottaa markkinajärjestelmäämme, PHAREn tulisi edistää sellaisen lainsäädännön toteuttamista, joka valvoo pankkeja ja rahoitusjärjestelmää, sillä, arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että pimeän rahan pesu on Keski- Ja Itä-Euroopassa tunnettu ilmiö.
Lopuksi, oma talomme ei ole valmis uusia asukkaita varten. Antakaamme uusille asukkaille oikea kädenojennus, joka suuntautuu enemmän kuin ennen omien asioidemme kuntoon saattamiseen. Wiersman mietintö on vakaa otos ja se muodostaa erinomaisen pohjan politiikan harjoittamiselle. Onnittelen häntä siitä ja toivon, että mietinnön jatkoa voidaan käsitellä parlamentissa toisena ajankohtana, kun paikalla on enemmän edustajia.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, kollegat, myös minä haluan onnitella Wiersmaa hänen erinomaisesta työstään. Tässä mietinnössä ei ole selkeyden suhteen mitään toivomisen varaa. Toivonkin, että komissio - vaikka Van den Broek ei edustakaan sitä täällä - ottaa itseensä kaiken mietinnössä olevan kritiikin. Sillä miten voimme arvioida käytetäänkö eurooppalaisia varoja tehokkaasti, jollei ole olemassa kriteereitä varojen käytöstä. Olin jonkin aikaa sitten erään valtuuskunnan mukana Tsekissä ja siellä minulta kysyttiin, että onko PHAREohjelma etupäässä työllisyyshanke länsimaisia konsultteja varten.
PHARE-ohjelma on pikkuhiljaa muuttunut teknisen avun ohjelmasta ohjelmaksi, joka tukee Keski- ja Itä-Euroopan maiden jäseneksi tuloa. Mitä se merkitsee nyt PHAREn ja tulevaisuudessa etusijalle asetettavien asioiden kannalta? Ensiksi, infrastruktuurin kehittämistä liikenteen, televiestinnän, energian ja tiedon alueilla, mutta myös - kuten kollega Van Bladel sanoi - pankkien infrastruktuuri on erittäin tärkeä. Eihän sijoituksia voida muuten tehdä. Toinen kohta on oikeudellisten ja institutionaalisten puitteiden vahvistaminen niillä alueilla, joita unioni painottaa yhä enemmän, eli vapaa kilpailu, ympäristö, ydinvoimaloiden turvallisuus, suotuisa ympäristö pienille ja keskisuurille yrityksille. Tämä asettaa toisenlaiset vaatimukset hankkeiden valvonnalle sekä komissiossa että Keski- ja Itä-Euroopan paikallisten viranomaisten keskuudessa. Komission on tehtävä menettelyistään yksinkertaisemmat ja avoimemmat. Mutta myös Itä-Euroopan viranomaisten on uudistettava laitoksiaan nopeammin ja vähennettävä byrokratiaa, jotta vajaakäyttöä ei enää esiintyisi. Länsimaiset hallitukset eivät voi yksin täyttää Itä-Euroopan suuria rahallisia tarpeita. Tarvitaan myös paljon yksityistä rahoitusta. Pankit ovat valmiita tähän. On jo tehty esitys uudeksi Marshall-suunnitelmaksi ja se tulee etenkin yksityiseltä pankkialalta. Yksityisiä sijoittajia on houkuteltava ja se edellyttää asiaa edistäviä lainsäädännöllisiä puitteita ja vakautta näissä maissa. Euroopan unioni voi antaa panoksensa tähän PHARE-ohjelman avulla. Näille maille voidaan asettaa ehtoja, jonka jälkeen yksityinen sektori voi myös ryhtyä rahoittajaksi.

Schroedter
Arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, minunkin on kiitettävä esittelijää siitä, että hän teki niin hyvän mietinnön. Tämä mietintö on laadultaan todella erinomainen erityisesti sen tosiasian vuoksi, että hän oli ottanut monet jäsenten ehdotukset huomioon, ja että hän johti pitkiä myöntymyksen saamiseen tähtääviä prosesseja eri valiokunnissa. Mietintö on laadultaan paras, mitä tässä parlamentissa on koskaan PHARE-ohjelman yhteydessä nähty.
Näiden maiden muutosprosessista syntyviä aloitteita on tuettava erityisesti niiden asioiden yhteydessä, joissa ongelmat ovat suurimpia, ja tätäkin artiklaa tuemme täysin. Kuitenkin on niin, että PHARE ei riitä Keski- ja Itä-Euroopan maiden Euroopan unionin jäsenyyttä edeltävään lähentymisprosessiin. Siksi olisi hyvin tärkeää miettiä sitä, eikö meidän olisi kehitettävä tässä taas liittymisstrategiaan sopivaa edistämisohjelmaa koskevia uusia ideoita. Ohjelman tulisi tukeutua paljon enemmän rakennerahastoihin kuin tähän mennessä. Nyt ne ovat tukeutuneet enemmän PHAREen, mutta PHARE ei sovellu käytettäväksi liittymisstrategiaan rahamäärältään eikä tukikohteiltaan eikä menettelytavoiltaan, eikä se voi siksi edistää kyseisten tavoitteiden saavuttamista. Olisi pohdittava, eikö yksi sun toinen rakennerahasto pitäisi siirtää jäseneksi haluaville Itä-Euroopan maille jo hyvissä ajoin.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, kollega Wiersma on laatinut selkeän analyysin niistä puutteista, joita esiintyy PHARE-ohjelman toteutuksessa, rahojen käyttämättä jättämisestä, kalliiden konsulttien ja ulkoisten asiantuntijoiden suuresta roolista ja PHAREn kautta saavutettujen tulosten riittämättömästä arvioinnista.
Tällä välin komissio on uusissa direktiiveissä, jotka on laadittu PHAREa varten maaliskuussa, jo ottanut suuren osan tästä kritiikistä huomioon. Hankkeiden tulee tästä lähtien sopia paremmin jäseneksiliittymisstrategiaan. Tämä tarkoittaa sitä, että komission ääni painaa enemmän määriteltäessä rahastojen tavoitteita. Tässä tullaan kiinnittämään enemmän huomiota infrastruktuurin ja teollisuuden kehitykseen ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden sisäisen lainsäädännön muuttamiseen Euroopan unionin lainsäädäntöä vastaavaksi.
Jäseneksiliittymisstrategian puitteissa on myös kiinnitettävä ensiarvoista huomiota niin sanotun " civil societyn" rakentamiseen. Yhteiskunta, jolla on tehokkaat ja demokraattiset laitokset voi luottaa kansalaisten riittävään tukeen. Komission jäsen Van den Broek tuntee huolemme uskonnollisten vähemmistöjen asemasta eri Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Tukemalla demokratisointia PHARE voi edistää näiden uskonnollisten vähemmistöjen yhdentymistä.
Lopuksi, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan valtuuskunnan hiljattain tekemän Itä-Saksan vierailun aikana, johon sain osallistua, kävi ilmi, että on erittäin tärkeää, että PHARE-ohjelmaa voidaan soveltaa rajat ylittäen. Yhdistämällä esimerkiksi PHARE ja INTERREG-ohjelma voidaan estää se, että hankkeet, jotka pysähtyvät rajalle eivät menetä tehoaan.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät jäsenet, Wiersma nimesi erinomaisessa mietinnössään PHARE-ohjelman puutteet aivan oikein, ja olen samaa mieltä hänen kanssaan hänen vaatiessaan muun muassa sitä, että erityisesti maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välinen aukko on suljettava ja että varat on käytettävä niiden maiden hyväksi, jotka ovat jäljessä taloudellisessa uudistusprosessissa. Olen myös erittäin pahoillani, että arviointi on toteutettu tähän mennessä näin riittämättömästi. En voi hyväksyä tätä. Pahoittelen myös sitä, että arvoisa komission jäsen ei voi olla tänään läsnä.
PHARE-ohjelma tulee saamaan tulevaisuudessa uuden aseman Keski- ja Itä-Euroopan maiden jäsenyyden yhteydessä. Tässä yhteydessä ohjelman sisällä tarvitaan pikaisesi uusia painopisteitä ja prioriteetteja. Toivon, että tällä pystytään myös poistamaan muutamia puutteita.
Mielestäni tukemisen uuden suunnan olisi tähdättävä siihen, että Euroopan komissiolla olisi suurempi sananvalta ohjelmien painopisteiden ja hankkeiden valinnassa, kun tulevaisuudessa käsitellään hallintorakenteiden rakentamista ja investointien priorisointia. Varat on käytettävä keskittyneemmin ja tehokkaammin.
Haluaisin käsitellä vielä yhtä erityistä, omakohtaiseen kokemukseeni perustuvaa asiaa. Mielestäni asiantuntijoiden pätevöityminen olisi asetettava voimakkaammin etusijalle tulevaisuudessa - voimakkaammin kuin komissio on tähänastisissa ehdotuksissaan ilmaissut. Kuten tähänastinen kokemus osoittaa, koulutuksella ja jatkopätevöitymisellä on oltava liittymisprosessissa aivan keskeinen asema, jotta rakenneuudistus saataisiin ensin käyntiin. Näiden maiden kansalaisten pätevyydelle on siis annettava sama arvo kuin aineelliseen pääomaan sijoittamiselle. Ei siis riitä, että yritysuudistuksia tehdään käyttäen muoti-ilmaisua " johdon uudelleenkoulutus" . Yritysten osallistumista koulutukseen ja jatkopätevöitymiseen on vahvistettava huomattavasti kaikilla tasoilla, erityisesti asiantuntijoiden koulutuksessa. Pyydän teitä ottamaan tämän huomioon.
Jotta tämä saataisiin aikaan, kumppanuussuhteita varten olisi rakennettava sitoutuneiden, monipuolisten henkilöiden verkosto, jolla olisi länsieurooppalaiset edustajat. Investoimalla tähän alaan saadaan luotettavia kumppaneita tärkeisiin hankkeisiin, ja lisäksi saadaan aikaiseksi moninaisia vaikutuksia, jotka ovat joskus suurempia kuin kaikki aineelliset investoinnit.

Rübig
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, EU: n ja Slovakian tasavallan välisistä suhteista vastaava parlamentaarinen sekavaliokunta oli viime viikolla ahkera. Otimme tässä Slovakian parlamentin kanssa pidetyssä kokouksessa huomioon sen, että komissio on tehnyt siellä erittäin hyvää työtä.
Amsterdamin huippukokous oli päättynyt juuri silloin, ja siellä oli todettu, että Slovakia ei todennäköisesti tule kuulumaan jäsenehdokkaisiin ensimmäisellä kierroksella. Totesimme, että parlamentin kanssa pitämissämme neuvotteluissa oli päästy oikeastaan erinomaisiin myönnytyksiin, nimittäin vaalilakiin ja vähemmistöjen huomioimiseen, eli kielellisten vähemmistöjen, ja kaikki tämä marraskuun loppuun mennessä, eli mitä lyhyimmässä ajassa. Mielestäni PHARE on tarjonnut tähän tarvittavat perustat, ja jäsenyyteen valmistaminen onnistui oikeastaan erittäin hyvin.
Keskeinen täytäntöönpanojärjestelmä osoittautui erittäin hyväksi, ja myös valtuuskunnat tekivät hyvää työtä, varsinkin ne valtuuskunnat, joissa on mukana paljon asiantuntijoita, jotka tekivät erittäin hyvää yhteistyötä jäsenvaltioiden ihmisten kanssa.
Mielestäni on kuitenkin myös tärkeää, että pienet ja keskisuuret yritykset liitetään tähän prosessiin, koska ihmisten välinen keskustelu ja henkilökohtaiset kokemukset vaikuttavat yksinkertaisesti erittäin paljon. Haluaisin myös vaatia komissiota toteuttamaan enemmän koulutustoimenpiteitä tällä alalla, seuraamaan menoja sekä pyrkimään ehkä myös avoimempaan sopimusten myöntämiseen ja arviointiin.
Mielestäni yhteisparlamentaariset valtuuskunnat voivat tukea kaikkea erittäin hyvin, ehkä myös seurantaa, ja siksi yhteistyötä olisi tulevaisuudessa ehkä vahvistettava.

Krehl
Arvoisa puhemies, PHARE-ohjelmahan on nyt todellakin Euroopan unionin tärkein ohjelma Keski- ja Itä-Euroopan maiden valmistamisessa Euroopan unionin jäsenyyteen. Tähän päivään mennessä sillä on saavutettu erittäin monia hyvin tärkeitä asioita, mutta siinä on yhä vieläkin huomattavia puutteita.
Neuvottelemme ja keskustelemme budjettivaliokunnassa joka vuosi ohjelman maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välisistä eroista sekä niiden syistä ja seurauksista. Olemme muuten juuri tekemässä tätä. Syitä on tietysti monia. Muun muassa on tietysti vaikeaa tehdä päätös näiden puuttuvien arviointiperusteiden vuoksi, mutta vaikka meillä olisikin ne, niilläkään ei pystyttäisi poistamaan syitä puutteisiin, vaan niitä pystyttäisiin ainoastaan arvioimaan paremmin.
Omien kokemusteni perusteella PHARE-ohjelma on yhä vieläkin liian riippuvainen kansallisista hallituksista tai niiden vielä osittain huomattavan alikehittyneestä hallinnosta. Niinpä joudutaan yhä uudelleen tilanteeseen, jossa alueelliset kumppanit tosin rakentavat ja laativat fantastisia hankkeita ja ohjelmia, mutta keskeinen valtio ei hyväksy näitä tai tekee sen erittäin hitaasti.
Mukana olevilla Itä-Euroopan mailla on myös erittäin erilaiset käsitykset Euroopan unionin tuen painopisteistä. Niinpä Puolassa ei ole kovinkaan vaikeaa laatia infrastruktuurihanketta ja saada se hyväksyttyä. Mutta kansalaisyhteiskunnan kehitys ei ole ollenkaan toivottua, joten esimerkiksi Puolassa tälle alalle ei virtaa juuri minkäänlaisia varoja.
Silloin kysymys kuuluu tietenkin, että annetaanko kyseisten maiden päättää itse tuen painopisteistä, vai laaditaanko mahdollisuuksia siihen, että ratkaisut hajautetaan voimakkaammin ja että alueet ovat paljon paremmin mukana näitä ohjelmia koskevissa ratkaisuissa? Budjettivaliokunta on aina päättänyt olla supistamatta PHARE-ohjelman varoja. Tämä ei voi kuitenkaan olla syy siirtää kolmea miljardia ecua vielä kauemmas meidän ulottumattomiimme.
Yksi asia on, että pian alkavat laajentumisneuvottelut huomioon ottaen meidän olisi mielestäni pohdittava sitä, kuinka PHARE-ohjelma voi toimia tehokkaammin. Wiersma antaa mietinnössään koko joukon viitteitä siitä. Hän nimeää mahdollisuuksia, jotka ovat toteutettavissa, kuten esimerkiksi myös CBC-ohjelman. Meidän olisi kuitenkin vain toteutettava tämä vuosien keskustelun jälkeen!

Linser
Arvoisa puhemies, mietintöä voi kannattaa periaatteessa, ja nimittäin siksi, että siinä osoitetaan komission kertomuksen, tai paremminkin molempien kertomusten, pinnallisuus ja epäolennaisuus selkeästi ja niin, ettei väärin ymmärtämisen vaaraa ole. Nämä komission kertomukset eivät ole esittelijän mielestä paljon muuta kuin yhteenveto niistä hankkeista, joita viime vuosina on toteutettu. Tästä asiasta olen täysin samaa mieltä. Täsmällisiä tavoitteita ei määritellä. Yleiset tavoitesuunnitelmat, kuten esimerkiksi teknologian siirto, eivät ole käyttökelpoisia, kun tehokkuutta arvioidaan toimivasti.
Siksi ei ole olemassa seurattavissa olevia tuloksia eikä tämän vuoksi myöskään mahdollisuutta arvioida ohjelmia. Pelkkä rahavirtojen kuvaaminen ei oikeuta millään tavoin rahojen käyttöön. Myös tilintarkastustuomioistuin on jo vuosien ajan huomannut puutteita ohjelmien seurannassa ja toteuttamisessa. Se puhuu järkeistämisen tarpeesta toteuttamisen yhteydessä. Se puhuu epäselvyyksistä varojen käytössä. Se puhuu päätösongelmista järjestelmän kehittämisen yhteydessä. Lisäksi se puhuu mukana olevien toimijoiden etujen ristiriidasta ja lopulta myös rajoitetusta tiedottamisesta.
Nämä tilintarkastustuomioistuimen esittämät tolkuttomuudet on korjattava välittömästi ja aukottomasti, ennen kuin varojen käyttämisestä voidaan puhua. Kun otetaan huomioon se tunnettu tosiasia, että vuonna 1996 käyttöön annetuista 6, 6 miljardin ecun varoista tarvittiin vain noin puolet, voidaan ilman muuta epäillä tarvetta jälleen korotettuun talousapuun. Ne, mitä tarvitsemme välittömästi, ovat tavoitteiden selkeä määritteleminen, tehokkuus, avoimuus ja uusi, moninainen tukistrategia. Lisäksi tarvitsemme enemmän yhteisrahoitushankkeita, jotta Keski- ja Itä-Euroopan maiden sitoutumisaste olisi korkeampi kulloistenkin hankkeiden yhteydessä.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, aluksi haluaisin kiittää Wiersmaa erittäin sydämellisesti hänen kattavasta mietinnöstään. Hans van den Broek ottaa tällä hetkellä osaa neuvoston kokoukseen Luxemburgissa, ja minun on siksi ilmoitettava hänen poissaolostaan ja pyydettävä teiltä ymmärrystä sille, että teidän on tyydyttävä minuun. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että toimitan paitsi keskustelun tulokset Hans van den Broekille, mutta yritän myös siirtää Interregin ja PHAREn välisestä yhteistyöstä esitetyt kannanotot välittömästi vastuualueeni piiriin.
PHARE on todellakin tärkein Euroopan unionin väline sen ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden välisessä yhteistyössä ja samalla myös laajin kansainvälinen avustushanke näissä maissa. Olemme yhtä mieltä siitä, että PHARE-ohjelma on nyt järjestettävä ja keskitettävä uudelleen kumppanuusmaiden EU-jäsenyyden valmistelemiseksi. Komissio tuntee heikot kohdat. Siksi se päätti 19. maaliskuuta PHARE-ohjelman uusista jäsenyysvalmisteluita koskevista suuntaviivoista. Nämä yleiset suuntaviivat toimitettiin parlamentille ja neuvostolle, ja olemme iloisia kaiken kaikkiaan myönteisestä suhtautumisesta uudelleensuuntautumiseen.
Komissio on samaa mieltä monista Wiersman mietinnössään esittämistä asioista. Uusissa suuntaviivoissa on otettu huomioon kaksi uutta prioriteettia: välttämättömien investointien rahoitus ja yhteisön säännöstöön mukautumiseen saakka tarvittavan hallinnon rakentamisen tukeminen, jonka yhteydessä monissa kannanotoissa huomautettiin juuri tämän asian välttämättömyydestä vielä kerran. Näin täytämme myös kaksi esittelijän tärkeää esitystä. Investoinneille annetaan enemmän arvoa, ja pyritään tiiviimpään yhdenmukaistamiseen ja yhteistyöhön kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa.
Tiiviimmällä yhteistyöllä kumppanuusmaiden julkisten laitosten kanssa pyritään myös vähentämään riippuvuutta konsulteista. Etusijalla meille ovat näiden prioriteettien lisäksi kansalaisyhteiskunnan kehitys ja kansanvallan vahvistaminen. Kiinnitämme niiden edistämisen ja vakauttamisen tukemiseen jatkossakin suurta huomiota. Uusissa suuntaviivoissa suunnitellaan myös ohjelmien hallinnan uudistamista, johon kuuluu suunnittelu- ja toteuttamiskertomusten yksinkertaistaminen sekä korostettu hajauttaminen ja seurantatoimien siirtäminen EU: n valtuuskunnille.
Toimenpideluettelo sisältää huomattavan ohjelmien hallintapaikkojen lukumääräisen supistamisen, ohjelman paremman sitomisen kumppanuusmaiden viranomaisten työhön, yksityiskohtaisemman käynnissä olevien ohjelmien arvioinnin toteuttamisen nopeuttamiseksi sekä taloudellisten riskien poistamiseksi ja perusteellisesti viimeistellyt ohjeet PHARE-ohjelman hajautetusta toteuttamisesta.
Arvoisa Wiersma, kysytte mietinnössänne, pitäisikö PHAREn keskittyä tulevaisuudessa enemmän maihin, jotka ovat jäljessä uudistumisprosessissa. Komissio käsittelee tämän kysymyksen Santerin paketin puitteissa, jonka se esittelee parlamentille 16. heinäkuuta. Vuonna 1995 komissio otti arvioinnin yhteydessä, jota parlamentti pitää aivan oikeutetusti hyvin merkittävänä, käyttöön uuden seuranta- ja arviointijärjestelmän. Lisäksi komissio perusti taloudellisen ja tehokkaan talousarvion käsittelyn periaatteiden mukaisen, riippumattoman SEM 2000 -arviointiyksikön. Näin ohjelman maailmanlaajuista merkitystä voidaan mitata nyt entistä ad hoc -arviointitapaa paremmin.
Kattava PHARE-ohjelman väliarvio päätetään lähiaikoina ja toimitetaan parlamentille vielä ennen tämän kuun loppua. Toivon, että se antaa perustan arvioinnillenne, sillä tämä väliarvio tukeutuu kuitenkin yli 80 arvioon, joita on tähän mennessä tehty. Toivomme myös väliarvion tuloksista käytävää kriittistä ja rakentavaa keskustelua parlamentin kanssa, ja tiedotamme edustajille säännöllisesti toteutetuista toimenpiteistä tällä alalla.
Lopuksi haluaisin käsitellä PHARE-ohjelmaa ja rajat ylittävää yhteistyötä. PHAREn tulisi toimia ensisijaisesti kansanvaltaa sekä ihmisoikeuksien ja vakauden kunnioittamista lujittavien hankkeiden edistämisen, mutta myös sosiaalisen ja taloudellisen yhdentymisen hyväksi, mihin esittelijäkin viittasi.
Kannatan näitä Wiersman esityksiä. Annamme rajat ylittävälle yhteistyölle suurta arvoa uusien PHARE-ohjelmaa koskevien suuntaviivojen soveltamisen yhteydessä. Samalla haluaisin huomauttaa siitä, että rajat ylittävää yhteistyötä vahvistetaan sisällöllisesti ja taloudellisesti edelleen yhteensovittamalla Interreg 2a - ja Interreg 2c -hankkeet PHARE CBC-ohjelmaan. Huomautan painavasti siitä, että tässä on kyse infrastruktuurin ja alueen kehittämisestä. Haluaisin kuitenkin tehdä vielä kerran selväksi, että PHAREn uuden suuntaamisen arvioidaan korottavan investointien varoja sentään 25 prosentista 70 prosenttiin ja korottavan TEN: in talousarviota, joten pääsemme tälläkin alalla varmaankin hieman eteenpäin, vaikkakaan emme pysty rahoittamaan kaikkia toivottuja tai tarpeellisia hankkeita.
Kiitän keskustelusta ja esityksistä. Voitte lähteä siitä, että pidämme ne mielessämme käytännön soveltamisen yhteydessä, koska meille, aivan kuten teillekin, on tärkeää, että PHARE-ohjelma menestyy ja vaikuttaa huomattavasti liittymistä edeltävän strategian helpottamiseen.

Puhemies
Arvoisa Wulf-Mathies, ymmärsinkö teidät oikein? Sanoitteko kuun loppuun mennessä, eli että se on pöydällä maanantaihin mennessä?
(Wulf-Mathies vahvisti tämän.) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.15.)
