Eiropadomes sagatavošana (Brisele, 2008. gada 13.-14. marts) (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamie punkti ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Eiropadomes sagatavošanu Briselē, 2008. gada 13.-14. martā.
Padomes vārdā runās Janez Lenarčič.
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Esmu ļoti pagodināts, ka varu jūs iepazīstināt ar galvenajiem tematiem Eiropadomes sesijai, kas sāksies rīt. Atbilstoši pavasara sammita tradīcijām arī šī sesija būs veltīta ekonomikas jautājumiem, it īpaši Lisabonas stratēģijai, kā arī klimata pārmaiņām, enerģijas un finanšu stabilitātei.
Prezidentūra ar prieku gaida šo viedokļu apmaiņu ar Eiropas Parlamentu, un varu apliecināt, ka Parlamenta viedoklis par rītdienas darba kārtībā esošajiem tematiem tiks ņemts vērā.
Mēs visi apzināmies to, ka Eiropas Savienība saskaras ar jaunām problēmām un ka globalizācija sniedz jaunas iespējas ne tikai ekonomikā, bet arī sociālajā un kultūras jomā. Eiropas Savienība jau ir guvusi labumu no šīm iespējām. Mēs arī apzināmies to, ka globalizācijas dēļ Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm ir jāpielāgojas un jāmeklē reālas atbildes. Padome uzmanību veltīs tieši tam.
Šobrīd globālā ekonomiskā vide tiek pārbaudīta. Mēs esam bijuši liecinieki vētrainiem notikumiem finanšu tirgos. Nesen esam piedzīvojuši ekonomiskās aktivitātes samazināšanos sakarā ar ASV lejupslīdi un naftas un patēriņa preču cenu paaugstināšanos. Neskatoties uz to, Eiropas Savienības ekonomiskie pamati vēl joprojām ir stabili; taču šajos apstākļos mēs nevaram apstāties un atslābināties, bet ir jāturpina mūsu reformas.
Saistībā ar šo jautājumu Eiropadome novērtēs Lisabonas stratēģijas izaugsmei un nodarbinātībai īstenošanas pašreizējo stāvokli. Tā atzinīgi novērtēs pozitīvus rezultātus un apstiprinās, ka šī stratēģija darbojas teicami. Tā uzsvērs, ka šobrīd mums jākoncentrējas uz īstenošanu un šādā veidā jāaktivizē pārskatītās Lisabonas stratēģijas jaunā fāze.
Informācijas un inovāciju jomā Eiropadome sniegs jaunus impulsus mūsu centieniem ieviest t. s. piekto brīvību. Tam vajadzētu samazināt esošos šķēršļus brīvai informācijas plūsmai, sekmējot pētnieku, studentu, zinātnieku un universitāšu mācībspēku pārrobežu mobilitāti. Mūsuprāt, piektajai brīvībai ir jāpaātrina Eiropas Savienības pārveidošana par inovatīvu, radošu un uz informāciju balstītu ekonomiku.
Lai stiprinātu uzņēmumu, it īpaši mazo un vidējo uzņēmumu konkurētspēju, Eiropadome plāno pasākumus, kuri sekmēs to attīstību un palīdzēs darboties daudz veiksmīgāk. Tiem vajadzētu atvieglot piekļuvi finansēšanas avotiem, un stimuli inovācijām arī tiks uzlaboti. Īpaša prioritāte būs piešķirta arī plāna par labāku regulējumu īstenošanai. Liela uzmanība tiks veltīta Lisabonas stratēģijas sociālajam aspektam, centieniem atrisināt demogrāfiskās problēmas, kvalificētu darbinieku trūkumu un turpmākos politiskos pasākumus sociālās kohēzijas palielināšanai.
Šajā pavasara sammitā dalībvalstīm tiks uzdots pakāpeniski īstenot kopējos elastīguma un sociālās drošības (flexirucity) principus, pieņemot valstu tiesību aktus, lai panāktu līdzsvaru starp elastīgumu un drošību darba tirgū.
Ļaujiet man turpināt ar vēl vienu svarīgu tematu, ko apspriedīs Eiropadome, respektīvi - par problēmām, kas saistītas ar klimata pārmaiņām un enerģiju. Pagājušajā gadā mēs piedzīvojām vēsturisku saistību uzņemšanos vides un enerģētikas politikā. Šogad mums ir jānododas to īstenošanai. Šis mērķis ir ekonomikas un vides problēmas ar ārkārtēju ilgtermiņa nozīmību. Ja uz to reaģēsim mērķtiecīgi, mēs varēsim ziņot par panākumiem ne tikai ekonomikas, bet arī vides jomā.
Šobrīd padome izskata Komisijas ierosināto tiesību aktu paketi. Pirmās debates ir apstiprinājušas visu dalībvalstu apņemšanos īstenot mērķtiecīgu reakciju. Taču ir par agru paredzēt, ka šajā sammitā tiks panākta vienošanās par visiem šīs paketes aspektiem. Tomēr mēs gaidām, ka būs iespējams panākt vienošanos par principiem un pamatnostādnēm šīs paketes turpmākai izskatīšanai. Mēs ceram, ka vadītāji paudīs vēlmi saglabāt vispārējo līdzsvaru, vienlaikus veltot uzmanību paketes sarežģītībai saistībā ar tās ietekmi uz ekonomiku un finanšu jomu.
Mērķis ir pieņemt šo paketi cik drīz vien iespējams 2009. gadā vai jebkurā gadījumā pirms Eiropas Parlamenta mandāta beigām. Mūsu centieni būs sekmīgi, ja visi svarīgākie partneri sāks risināt klimata pārmaiņu radītās problēmas. 2009. gada beigās klimatu pārmaiņu konferences Kopenhāgenas sesijā Eiropai jābūt vadošajam spēkam sarunās par mērķtiecīgu un vispusīgu nolīgumu pēc Kioto protokola darbības beigām. Tas ir vēl viens iemesls pieņemt šo nolīgumu, cik ātri vien iespējams 2009. gadā.
Ļaujiet man īsi pakavēties pie citiem ar enerģiju saistītiem jautājumiem. Efektīvs iekšējais enerģētikas tirgus ir svarīgs priekšnoteikums uzticamai, ilgstošai un konkurētspējīgai enerģijas piegādei Eiropā. Mēs ceram, ka Eiropadome prasīs steidzami pieņemt nolīgumu par gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus trešo paketi. Tajā īpaša uzmanība tiks veltīta piegādes drošībai un ārējai enerģētikas politikai.
Eiropadome īstenos pasākumus saistībā ar klimata pārmaiņu un enerģētikas politiku saistībā ar jauno tehnoloģiju attīstību un palielinās ieguldījumus šajās tehnoloģijās. To nesen noteica Stratēģiskajā energotehnolģiju plānā, un ir jāveic turpmāki ieguldījumi mūsu uzņēmumu konkurētspējā.
Valstu un valdību vadītāji diskutēs par ģenerālsekretāra, Augstā pārstāvja J. Solana kunga un Komisijas kopējā ziņojuma secinājumiem par klimata pārmaiņu ietekmi uz starptautisko drošību. Klimata pārmaiņu sarežģītība prasa daudz vispusīgāk saskaņot politikas, un Eiropadome prasīs turpināt šī ziņojuma detalizētu izpēti.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ļaujiet man turpināt ar trešo svarīgāko punktu Eiropadomes darba kārtībā. Tas ir saistīts ar debatēm par neseno situāciju starptautiskajos finanšu tirgos.
Situācija starptautiskajā finanšu sistēmā vēl joprojām ir neskaidra. Ja mēs vēlamies novērst tās ietekmes draudus uz reālo ekonomiku, mums Eiropas Savienības ekonomikas un finanšu politikas ir jāvirza, aizsargājot makroekonomisko stabilitāti un īstenojot strukturālu reformu plānu. Eiropas Savienības atbildi sagatavoja finanšu ministri, un kopš iepriekšējā rudens ir veikti daži pielāgojumi finanšu tirgos. Eiropas Centrālā banka, valsts iestādes, Eiropas Savienības iestādes un finanšu iestādes ir pieņēmušas daudzus pasākumus situācijas stabilizēšanai. Tomēr atbildība par riska vadību vēl joprojām ir primāra atsevišķām finanšu iestādēm un investoriem.
Esošā situācija ir apliecinājusi nepieciešamību pēc papildu finanšu stabilitātes stiprināšanas, veicot lielāku kredītu uzraudzību un uzlabojot finanšu krīzes vadības līdzekļus.
Mēs sagaidām, ka Eiropadome aicinās izvērst pasākumus četrās svarīgākajās jomās: pārredzamības veicināšanā investoriem, tirgiem un regulatoriem, novērtēšanas standartu uzlabošanā, kredītu statusu un riska vadības stiprināšanā finanšu jomā un visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi - tirgus darbības un kredītreitinga aģentūru nozīmes uzlabošanā.
Vēlos teikt dažus vārdus par valsts fondu aktīviem. To ilgtermiņa stratēģijas ir bijušas izdevīgas kā kapitāla nodrošinātāji, kas garantē likviditāti. Tomēr, parādoties jauniem dalībniekiem, kuru ieguldījumu stratēģijas un mērķi ne vienmēr ir pilnībā pārredzami, rodas aizdomas par neekonomisku darbību. Komisijas nesen publicētais ziņojums par valsts fondu aktīviem ir ļoti vērtīgs ieguldījums šīm debatēm. Iespējams, Eiropadome piekritīs, ka ir nepieciešama kopēja Eiropas Savienības pieeja saskaņā ar šajā ziņojumā ierosinātājiem principiem.
Ļaujiet man vēlreiz uzsvērt, ka sadarbība ar Eiropas Parlamentu ir ļoti svarīga.
Vēlos beigt šo priekšlasījumu ar domu, ka Eiropadomes pavasara sesija, kura sāksies rīt, pirmkārt būs veltīta pieņemto saistību īstenošanai. Prezidentūra vēlas paātrināt darbu pie Eiropas pārveidošanas par viskonkurētspējīgāko ekonomiku. Mēs saskaramies arī ar svarīgu uzdevumu vēl vairāk nodrošināt stabilitāti ar mūsu klimata pārmaiņu un enerģētikas politiku palīdzību.
Ņemot vērā visus šos nākotnes izaicinājumus, mēs ceram uz patiesi radošu sadarbību ar Eiropas Parlamentu. Ja kopā mēs varam panākt progresu, Eiropas pilsoņi varēs redzēt, ka Eiropas Savienība pastāv, lai sargātu viņu nākotni.
Mūsu šodienas debates un diskusijas ar Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju Eiropadomes sesijā neapšaubāmi ir divi svarīgi faktori šī mērķa sasniegšanai. Paldies par jūsu uzmanību.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs - Priekšsēdētāja kungs, tradicionāli Eiropadomes pavasara sanāksme ir laiks, kad mēs pārskatām Lisabonas stratēģiju attīstībai un nodarbinātībai, un šī sanāksme būs daudz svarīgāka nekā jebkad. Vēlos sākt, sakot paldies Slovēnijas prezidentūrai par ļoti rūpīgo šī pavasara sammita sagatavošanu.
Lai kādi paziņojumi tiktu izteikti Eiropadomē šajā nedēļā, viens ir skaidrs: Lisabonas stratēģija darbojas. Pēdējos divos gados Eiropas Savienībā ir radīts ne mazāk par 6,5 miljoniem darbavietu. Bezdarbs ir sasniedzis zemāko līmeni 25 gadu laikā. Nodarbinātības līmenis ir 66 %, tuvojoties Lisabonas stratēģijā paredzētajiem 70 %. Turklāt darbavietu radīšana ir noritējusi līdztekus produktivitātes pieaugumam. Eiropas Savienībā produktivitāte šobrīd palielinās ātrāk, nekā Amerikas Savienotajās Valstīs. Šie ir ievērojami sasniegumi.
Protams, Lisabonas process nevar pasargāt mūs no negatīvas ekonomiskās attīstības, kuras saknes ir ārpus Eiropas. Šodienas savstarpēji saistītajā ekonomikā tas nav iespējams. Mēs esam nedaudz samazinājuši mūsu izaugsmes prognozes šogad, bet vēl joprojām paredzam 2 % izaugsmi, kas ir ļoti ievērojams sniegums.
Īstenotās reformas jau ir padarījušas mūsu ekonomikas daudz elastīgākas. Tas ļauj mums labāk tikt galā ar ārējiem triecieniem.
Protams, kad apstākļi pasliktinās, vissvarīgākais ir pārliecināt tos, kas jūtas apdraudēti ekonomiskās lejupslīdes dēļ. Eiropai ir jāaizsargā, taču tai ir jāizvairās no kārdinājuma īstenot protekcionisma politiku.
Atkāpšanās protekcionismā būtu neprāts. Eiropa ir guvusi lielu labumu no globalizācijas. Tikai ar 7% pasaules iedzīvotāju Eiropa ir guvusi 30 % ekonomiskās peļņas. Mums ir septiņas no desmit viskonkurētspējīgākajām valstīm pasaulē, un, neskatoties uz Ķīnas un Indijas izaugsmi, Eiropa vēl joprojām ir pasaules lielākā tirdzniecības lielvara.
Tādējādi Eiropai ir visi iemesli ar pašpaļāvīgu lūkoties nākotnē. Tajā pašā laikā mums ir jābūt modriem un piesardzīgiem saistībā ar turpmāko attīstību. Bet pašapziņai ir jābūt mūsu vispārējai nostādnei. Ne ar pesimismu mēs uzvarēsim gaidāmās ekonomiskās cīņas.
Tas ir iedvesmojis mūsu reakciju uz nemieru finanšu jomā un mūsu politikas dokumentus par finanšu situāciju un valsts ieguldījuma fondiem, kas arī atrodas uz Eiropadomes galda. Un mēs ceram, ka Eiropadome atbalstīs mūsu priekšlikumus par kopēju Eiropas reakciju uz šiem izaicinājumiem.
Kad es saku, ka Lisabonas stratēģija darbojas - un tas tā nudien ir - tas nenozīmē, ka viss ir rožains un ka varam dusēt uz mūsu lauriem. Esmu teicis un Komisija ir teikusi vēl un vēl, ka šeit nav vietas pašapmierinātībai, it īpaši, kad ekonomiskā situācija pasaulē šķietami pasliktinās. Ir daudz darāmā. Daudzos Eiropas reģionos bezdarbs ir nopietna problēma. Ir īpašas sociālās kategorijas, kuras tas ir ļoti ietekmējis. Paaugstinot enerģijas un pārtikas cenas, tiek sekmēta inflācija, samazinās pirktspēja, it īpaši tiem, kuru ienākumi ir atkarīgi no algām un pensijām. Tādēļ mums jāturpina centieni.
Bet Lisabonas stratēģija nav statisks process. Gluži otrādi. Komisijas stratēģiskajā ziņojumā ir izklāstītas daudzas politiskās iniciatīvas, lai Eiropu padarītu daudz elastīgāku saistībā ar nemieriem ekonomiskajā jomā, un lai pastiprinātu Eiropas centienus pielāgoties un pilnībā gūt labumu no globalizācijas.
Vispirms par pašu svarīgāko. Vissvarīgākā joma ir sabiedrība. Lai pārvarētu nabadzību un nevienlīdzību, ir jāizstrādā izglītības un apmācības standarti visā Eiropas Savienībā, pārliecinoties, ka tie ir pieejami visiem. Mēs esam izvēlējušies pievērsties vienai no visneaizsargātākajām grupām: jauniešiem, kas priekšlaikus pārtrauc mācības skolā. Šobrīd Eiropā viens no sešiem jauniešiem vēl joprojām pārtrauc mācības skolā, neieguvis kvalifikāciju. 15 gadīgo jauniešu vidū vienam no pieciem nav atbilstoša lasītprasme. Mēs nevaram atļauties, ka viņi iznieko savu talantu. Mums ir jādod jauniešiem prasmes, kas vajadzīgas viņu potenciāla īstenošanai.
Vēl viens Lisabonas stratēģijas stūrakmens, pie kā esam atgriezušies, ir pētniecība un inovācijas. Lai ieguldījumi turpinātu ieplūst, Eiropai ir jārada tās relatīvais pievilcīgums. Eiropā ir nepieciešama piektā brīvība - brīva zināšanu aprite - kā papildinājums pārējām četrām brīvībām, kas ir vienotā tirgus pamatā. Mums ir jāatbalsta atvērti ieguldījumi, bet tajā pašā laikā ir jānodrošina, ka Eiropas patenttiesības un autortiesības pienācīgi aizsargā zināšanas.
Šajā sakarāvēlos atzinīgi novērtēt Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūtu, ko vakar šis Parlaments pieņēma. Šis ir izšķirīgs brīdis Eiropai. Vēlos apsveikt Eiropas Parlamentu par tā sasniegumiem un pateikties jums par sniegto atbalstu manam priekšlikumam, pret kuru, kā atceros, bija liela pretestība, kad ar to iepazīstināju pirms trim gadiem. Bet, pateicoties labai sadarbībai starp Parlamentu, Komisiju un dalībvalstīm, galu galā mēs esam panākuši šo vienošanos.
Trešā prioritāte, par kuru ir jārunā, ir uzņēmējdarbības vide. Mums ir nepieciešams vienots tirgus, kas darbojas Eiropai un jo īpaši MVU, kas ir mūsu ekonomiskas pamats un kuros tiek radītas visvairāk darbavietas. Šī iemesla dēļ es rīt lūgšu Eiropadomei apstiprināt Mazās uzņēmējdarbības aktu, lai novērstu šķēršļus MVU izveidei un izaugsmei. Mums ir jāpatur prātā, ka vissvarīgākā lieta, ko varam dot MVU, ir īsts iekšējais tirgus. Šī ir galvenā atšķirība starp Eiropu un Amerikas Savienotajām Valstīm MVU ziņā, un ne jau īpašo tiesību aktu dēļ. Neliels uzņēmums Amerikas Savienotajās Valstīs var uzsākt darbību vienā štatā, bet nekavējoties var sasniegt visu iekšējo Amerikas Savienoto Valstu tirgu. Eiropā ir citādi. Eiropā ir daudz barjeru praktiskajā ziņā, pārvietošanās no vienas valsti uz otru. Tādēļ mums patiesi ir jāpabeidz iekšējais tirgus, ja vēlamies attīstīt MVU un ja jūs vēlaties lielāku izaugsmi un lielāku nodarbinātības līmeni Eiropā.
(Aplausi)
Pēdējais Lisabonas stūrakmens, ko stratēģiskajā ziņojumā esam pārskatījuši, ir enerģija un klimata pārmaiņas, mūsu paaudzei raksturīgā problēma. Varbūt ir par agru enerģijas un klimata pārmaiņu paketei. Bet, kā šis Parlaments to labi zina, nedrīkst izšķiest laiku. Veiksme ir atkarīga no tā, kad tiks panākta vienošanās. Jo ātrāk tas notiks, jo zemākas būs pielāgošanas izmaksas, jo lielāki ieguvumi tās pirmajiem iniciatoriem. Un tas ir arī svarīgi pašam pirmajam mērķim: vienoties nākamajā gadā Kopenhāgenā par vispusīgu starptautisku nolīgumu. Jo vairāk valstu iesaistīsies un jo to mērķi būs līdzīgāki mūsu mērķiem, jo vairāk mums būs nodrošināti vienlīdzīgi apstākļi. Tikai Eiropas Savienība var to tuvināt, parādot, ka vienošanās noslēgšana līdz šī gada beigām ir darījums.
Tādēļ esmu patiesi apņēmies, resp. Komisija ir patiesi apņēmusies sadarboties ar dalībvalstīm, lai mēs varētu noslēgt politisku nolīgumu par enerģijas iekšējo tirgu un klimata pārmaiņām, kā arī atjaunīgās enerģijas paketi līdz šī gada beigām. Protams, mēs vēlamies, lai galīgais likumdošanas process beigtos ar Eiropas Parlamentu nākamā gada sākumā.
Protams, ir svarīgi sasaistīt klimata aizsardzības stratēģiju ar enerģijas iekšējo tirgu. Mēs visi zinām, ka tas ir svarīgi mūsu konkurētspējīgas, drošas un ilgtspējīgas enerģijas Eiropai redzējuma dēļ. Esmu gandarīts redzēt, ka šī jautājuma izskatīšana ir paātrinājusies pēdējās nedēļās, un mums ir uzticēts atrast veidu, kā īstenot patiesu tirgus atvēršanu, kas paredzēta mūsu sākotnējos priekšlikumos. Komisija joprojām pilnībā apņemas īstenot īpašumtiesību nošķiršanu vai tās funkcionālo ekvivalentu. Un svarīgi, lai Parlaments jūnijā būtu gatavs pirmajam lasījumam.
Reforma nenozīmē vērtību sociālo priekšrocību vai mūsu sociālās tirgus ekonomikas atcelšanu, bet gan cilvēku sagatavošanu gūt sekmes pārmaiņu laikos, dodot tiem iespēju kontrolēt savu dzīvi.
Tās mērķis ir modernizēt mūsu sociālās sistēmas un nodrošināt to ilgtspējību. Devīzei ir jābūt piekļuve, iespējas un solidaritāte, un tāda tā arī būs jaunajā sociālajā darba kārtībā, ko Komisija publicēs pirms vasaras sākšanās.
Tās mērķis ir arī dinamiska uzņēmējdarbības vide, kur uzņēmēji nevis aizpilda nevajadzīgas veidlapas un katru dienu cīnās ar nevajadzīgu birokrātiju, bet gan velta savu laiku un resursus augstas kvalitātes preču un pakalpojumu ražošanai, ko vēlas iegādāties cilvēki visā pasaulē.
Tāpat tās mērķis ir arī pārveidot Eiropu par ekonomiku ar zemu oglekļa satura emisiju, kas nāk par labu gan videi, gan uzņēmējdarbībai. Ekonomika, kas nodrošina augstākus dzīves standartus, taču kas nekaitē apkārtējai videi.
Esmu gandarīts par to, ka pēdējo gadu smagais darbs ar Lisabonas darba kārtības uzlabošanu, ir palīdzējis panākt plašu vienošanos par to, kāda ir šī brīža situācija, un kādu mēs to vēlamies redzēt. Šis Parlaments pastāvīgi ir sniedzis ļoti būtisku atbalstu, un es vēlos par to pateikties.
Man ir prieks par lielo atbalstu Lisabonas stratēģijai, ko Eiropas Parlaments pauda 20. februāra rezolūcijā par ieguldījumu Eiropadomes 2008. gada pavasara sanāksmē.
Esmu redzējis arī grozījumus, par kuriem šis Parlaments balsoja tajā pašā dienā, saistībā ar vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm. Piekrītu jūsu izvirzītajiem jautājumiem, un patiesi tie jau ir neatņemama Eiropas Savienības politikas daļa, kuras pamatā ir Eiropas Komisijas priekšlikumi: sociālā iekļaušanās, valsts finanšu ilgtspējība, nepieciešamība apkarot inflāciju, pētniecība un attīstība, uzlabota ekonomikas policijas koordinācija, uzņēmējdarbības un inovāciju veicināšana, iekšējā tirgus ārējā dimensija un klimata pārmaiņas un enerģētika. Lai būtu skaidrs: Komisija piekrīt šīm prioritātēm.
Pēc apspriešanās ar vairākām ieinteresētajām pusēm, tostarp dalībvalstīm, Komisija decembrī ierosināja atstāt stratēģijas pamatnostādnes, kādas tās ir, ņemot vērā to iekšējo elastību, kas ļauj pielāgoties apstākļu attīstībai un piemērot tikko nosauktās un Komisijas apstiprinātās prioritātes.
Pamatnostādņu saglabāšana ir kā ilgi gaidītais stabilitātes un paredzamības signāls dalībvalstīm, kā arī uzņēmējiem un tādējādi pastiprina mērķu īstenošanas iespējamību. Kā Padomes prezidentūra tikko norādīja, šobrīd prioritāte ir mērķu īstenošana Mums ir jāpanāk konkrēti rezultātu, un mums ir jāparāda, ka tie ir konsekventi. Ņemot vērā iepriekš teikto, pēc sazināšanās ar Parlamenta Ekonomikas un monetāro lietu komiteju Komisija centās panākt kompromisu ar Padomi, ierosināt pieņemt pamatnostādnēm pavaddokumentu, lai atspoguļotu Parlamenta izvirzītos jautājumus. Neskatoties uz Komisijas centieniem, Padome nolēma neņemt vērā mūsu kompromisa ierosinājumu par vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm.
Katrā gadījumā vēlos vēlreiz pārliecināt šo Parlamentu, ka it ļoti svarīgi, lai Komisija izveido pareizo regulējumu dalībvalstīm, kā izpildīt mūsu prioritātes, un šīs prioritātes ir - izaugsme un nodarbinātība. Sakot izaugsme, es domāju tādu izaugsmi, kas ir ilgspējīga no sociālā un vides aizsardzības skatu punkta. Un darbavietas, kas pieaug ne vien skaitliskā ziņā, bet kļūst arī kvalitatīvākas. Tāpēc, ka mēs esam pārliecināti, ka pārstrādātā Lisabonas stratēģija, kuras centrā ir nodarbinātība un izaugsme, dodot ieguldījumu konkurētspējā un veicinot iekļautību, ir vislabākā Eiropas reakcija uz globalizācijas problēmām.
(Aplausi)
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Eiropadomes pavasara sanāksmē prioritāte būs Eiropas izaugsmes veicināšana un Lisabonas stratēģijas 2008.-2010. gadam atjaunošana.
Mūsu grupa uzskata, ka, ņemot vērā globalizāciju, ļoti svarīgi ir ES izmantot katru iespēju un pārveidot to, kā Eiropas Komisija ir ierosinājusi, visenerģiskāk kopš 2005. gada, kad amatā stājās priekšsēdētājs José Manuel Barroso. Šī stratēģija ir vislabākais instruments, kā risināt problēmas, ar kurām mēs saskaramies: globalizāciju, demogrāfiju un klimata pārmaiņām.
Mums ir divi galvenie punkti: uzsākto reformu veikšana, bet arī Lisabonas stratēģijas pārveidošana par daudz efektīvāku. Globalizācija ir iespēja Eiropai, bet mēs nekad nepieņemsim nekontrolējamu brīvu tirdzniecību. Tā ir pirmā problēma. Mums ir jāaizsargā visneaizsargātāko intereses un jāveicina mūsu sociālais modelis. Nav laika mainīt virzienu, bet drīzāk ir jāpalielina mūsu centieni jau izvēlētajā ceļā. Lisabonas stratēģijā ir ierosināts piemērots risinājums katrai šai problēmai.
Ņemot vērā jauno valstu konkurenci, mūsu nākotne ir pētniecība un inovācijas, atbalsts uzņēmējiem, mūžizglītībai un nodarbinātības tirgus reforma. Eiropa var būt konkurētspējīga vien tad, ja tās produktiem ir pievienotā vērtība kvalitātes un inovāciju ziņā. Šī iemesla dēļ es aicinu dalībvalstis veikt ieguldījumus pētniecībā un inovācijās, cik daudz vien iespējams.
Tāpat arī izaugsme un darbavietas rodas, attīstoties MVU. Mums ir jāpalīdz viņiem nodrošināt līgumus un radīt darbavietas, samazinot administratīvo slogu. Mazās uzņēmējdarbības akta izstrādāšana Eiropas mērogā, ir solis vajadzīgā virzienā. Izglītība un apmācība ir jāpielāgo ekonomikas vajadzībām. Mēs varam saglabāt konkurētspēju vien tad, ja mūsu darbaspēks ir atbilstoši apmācīts. Mācības skolās un universitātēs un tālākizglītība ir jāpārskata un noteikti jāuzlabo. Saistībā ar to mēs atzinīgi vērtējam Mūžizglītības programmu 2007.-2013. gadam. Plašas reformas ir nepieciešamas arī darbu tirgū, kuram ir jākļūst daudz mobilākam, elastīgākam, kā arī daudz drošākam. Uzņēmējdarbībai ir jāspēj pielāgoties tirgus prasībām. Darba devējiem ir jāspēj gūt labums no darbinieku pārkvalificēšanas un pielāgošanās iespējām.
Otrā Eiropas problēma ir demogrāfiskā situācija. Iedzīvotāju novecošanās rezultātā rodas darbaspēka trūkums un tiek izdarīts spiediens uz sociālā nodrošinājuma sistēmām. Ir labāk jāstimulē iekšējais darbaspēks, un visām paaudzēm ir nepieciešama lielāka elastība un piemērošanās spējas, lai tām būtu vieglāk saskaņot profesionālo un ģimenes dzīvi. Mums ir jāpārskata arī mūsu imigrācijas politika, kurai jābūt vērstai uz Eiropu, un jāpiesaista prasmīgi un zinoši darbinieki. Ir jāizstrādā "zilās kartes” priekšlikums. Mums ir arī jāapstādina intelektuālā darbaspēka aizplūšana. Mūsu ieguldījumi izglītībā būs veltīgi, ja pētnieki dosies uz ārzemēm pēc labākas atlīdzības un darba nosacījumiem.
Trešā un pēdējā problēma ir klimata pārmaiņas. Mums ir jāievieš politiska sistēma saskaņā ar dzīvotspējīgu, videi draudzīgu ekonomiku, un tas nozīmē, ka jāsasniedz mērķis samazināt par 20 % siltumnīcefekta gāzu emisijas. Bez ekoloģiskajām priekšrocībām tas mums labi noderēs arī tīro tehnoloģiju tirgū. Un tas nav mazsvarīgi. Taču mums ir jārāda piemērs, un mūsu partneriem ir jādara tas pats. Zaļā politika ir jāpapildina ar ārējo tirdzniecības politiku, kas nav protekcionistiska, bet gan stingra.
Dāmas un kungi, mēs varēsim saglabāt mūsu vērtības un sabiedrības modeli vien tad, ja mums būs drosme pārveidot mūsu sabiedrību un teikt mūsu līdzpilsoņiem patiesību. Sociālo progresu varam panākt tikai tad, ja lielu nozīmi piešķiram izaugsmei. Savukārt izaugsmei var būt nozīme, ja mēs nodrošinām līdzekļus, kā to panākt. Šodien vēlos pateikt paldies Komisijas priekšsēdētājam, priekšsēdētāja vietniekam G. Verheugen un visiem komisāriem par viņu darbu. Manu pateicību, dāmas un kungi, var uzlūkot kā līdzību ar stalli: J. Barroso stalli. Auzu porcija kompensē labi padarītu darbu, bet auzas nodrošina arī enerģiju visam atlikušajam darbam.
(Aplausi)
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vēlos sākt ar novērojumu par Padomes prezidentūru. Priekšsēdētāja kungs, mēs esam informēti, ka rīt pie pusdienām tiks apspriesta Vidusjūras reģiona savienība. Tā ir Francijas prezidenta ideja, un pusdienu laikā, kā arī cerībā, ka visi dalībnieki būs apmierināti ar maltīti, es vēlos lūgt jūs jūsu grupas vārdā precizēt šādu lietu. Ja ideja ir par to, ka Vidusjūras reģiona savienība balstīsies vai papildinās Barselonas procesu, kurā mēs ieguldām lielu naudu no Eiropas Savienības budžeta, tad mēs pilnībā to atbalstām. Taču ir vajadzīgas garantijas, ka šāda politika tiks īstenota saskaņā ar Eiropas Savienības principiem.
Ja Vidusjūras reģiona savienība būs veiksmīga, tai jābūt Kopienas politikai esošo ES iestāžu un politiku kontekstā. Ja gluži otrādi Vidusjūras reģiona savienība kļūs par nesaskaņu iemeslu ES, tad tā būtu slikta zīme; tā vēl vairāk izolētu Franciju tieši pirms Francijas prezidentūras sākšanā, un to mēs pavisam noteikti nevēlamies.
(Aplausi)
Tādēļ mēs lūdzam nodot šo ziņu sammita dalībniekiem.
Pamatnostādņu pārveidošana ir viena lieta. Lēmums, ko ar 515 balsu vairākumu pieņēma 20. februārī, proti, lai tās grozītu, ir pilnīgi cits jautājums. Tomēr mēs neargumentēsim, vai vajadzēja pārveidot pamatnostādnes; mēs apspriedīsim, vai būtiskās pārmaiņas, kas bija izklāstītas mūsu prasībā par pamatnostādņu grozīšanu, ir vai nav īstenojamas.
J. Barroso, pagājušonedēļ es jūs kritizēju par saistību nepildīšanu. Kopš tā laika esmu dzirdējis, ka daži jūsu Komisijas locekļi, jādomā, ka pēc apspriešanās ar jums, ir uzsākuši un izvirzījuši dažas šeit ierosinātās idejas. Tādējādi mana kritika šajā jautājumā vairs nav būtiska. Tomēr, Komisijas priekšsēdētāja kungs, uzklausot jūsu runu šodien, man ir jāatkārto: jums ir vadošā loma Eiropā. Rīt jūsu teiktais valstu vadītājiem un valdībām ir jāmudina viņus īstenot dalībvalstu praksē to, ko jūs tikko prasījāt. Liela daļa no jūsu teiktā ir patiesība, protams, bet mums ir jārisina reālā situācija Eiropā.
Tādēļ ļaujiet man uzskaitīt piecus punktus, kurus mēs uzskatām par svarīgiem, taču kuri nav bijuši pietiekami izcelti vai īstenoti praksē. Jā, progress, protams, ir panākts: bezdarbs krītas un produktivitāte aug, tomēr arī Eiropā palielinās arī nodarbinātības nestabilitāte. Tā tas ir. Protams, tiek radīts vairāk darbavietu, bet šīs radītās darbavietas nav tik drošas; tās drīzāk ir pat nedrošas. Atalgojuma pieaugums Eiropā neatbilst uzņēmumu peļņas tempam: procentuāli uzņēmumu peļņa pārspēj darba ņēmēju atalgojuma pieaugumu.
(Aplausi)
Tas liecina par sociālu nestabilitāti. Mēs vēlamies uzlabot sociālo kohēziju; mēs vēlamies lielāku sociālo aizsardzību. Kāda jēga no augoša iekšējā tirgus un Eiropas Savienības globālās konkurētspējas, ja realitāte ir šāda: ražošanas uzņēmumi gūst 4 % peļņu un saka "uzņēmuma akcionāriem ar to nepietiek, viņi vēlas 6 % peļņu, tādēļ mēs šajā vietā slēdzam uzņēmumu”. Tas darbojas pret pārliecību, kas vajadzīga Eiropas Savienībai. Mūsu pilsoņiem ir vajadzīga pārliecība!
Mēs apspriežam nošķiršanu enerģētikas nozarē, kura varētu būt vai nebūt vajadzīga. Labāk šoreiz runāsim par nošķiršanu, kas notiek sociālās politikas jomā Eiropā. Pastāv nopietni draudi, ka ekonomiskā izaugsme kļūs atšķirta no sociālā nodrošinājuma, kas arī ir iemesls pamatnostādņu pārskatīšanai. Mums ir jāizskaidro, ka viss sociālās politikas jomā notiekošais Eiropas Savienībā noris saskaņā ar ekonomisko progresu.
Mēs atzīmējam Eiropas Parlamenta 50. gadadienu šo pēcpusdien. Saskaņā ar noskaņu, kas šeit Strasbūrā valdīja 50 gadus atpakaļ, ekonomiskā attīstība kopā ar sociālo nodrošinājumu bija Eiropas Kopienas izaugsmes un veiksmes pamatā. Un tas arvien vairāk tiek apdraudēts.
Jūs sakāt, ka administratīvais slogs ir jāsamazina maziem un vidējiem uzņēmumiem. Jā! Tomēr, ja administratīvo slogu samazina un šādi uzņēmumi izplatās Eiropā un tad rodas tādas lietas, kā Laval lieta, kas nonāk pretrunā ar Eiropas Savienības pārliecību. Ja pārvietošanās brīvību var izmantot pat MVU, lai panāktu sociālo progresu, uzņēmumi var gūt peļņu, taču to darbinieki ne. Šie darba ņēmēji taču ir lielākā ES pilsoņu daļa.
Protams, mums ir jāveic ieguldījumi izglītībā, apmācībā, pētniecībā un tehnoloģiskajās inovācijās. Tas ir pats par sevi saprotams. Tomēr, ja lielākajai daļai cilvēku piekļuve universitātēm un skolām ir atkarīga no tā, vai to vecākiem makā ir pietiekami daudz naudas, tad tā nav sociālā politika. Ir nepieciešama vienlīdzīga piekļuve visiem pilsoņiem Eiropas Savienībā, neatkarīgi no tā, no kurienes viņi nāk un kādi ir viņu ģimenes apstākļi. Ja Eiropa vēlas izdzīvot, mums ir jāstiprina šis potenciāls, nevis tikai uzņēmējdarbības potenciāls. Vispirms šajā kontinentā mums ir jāstiprina to jauniešu iespējas, kuriem ir nepieciešama piekļuve pētniecībai, prasmju iegūšanai un apmācībai.
Ja bagāts cilvēks Eiropā var pārvest savus naudas koferus no vienas valsts uz otru, nemaksājot nodokļus, tas neapšaubāmi ir pretrunā ar sociālo politiku. Tas ir vēl viens sitiens! Tādēļ jums ir taisnība, sakot, ka mums ir jānoregulē ES finanšu tirgi.
Tas, priekšsēdētāja kungs, runā par labu pamatnostādņu pārskatīšanai. Galu galā, tam nav lielas nozīmes, vai mēs to tā saucam vai ne. Ja jūs šo ziņu varat nodot rīt Padomei, mēs būsim jūsu pusē; bet mēs būsim jūsu pusē vien tad, priekšsēdētāja kungs, ja jūs to izdarīsit!
(Aplausi)
Graham Watson
ALDE grupas vārdā - Priekšsēdētāja kungs, šīs nedēļas Padomes sanāksme atrodas kaut kur starp izmisumu un cerībām. Kaut arī lielākā daļa sarežģījumu, šķiet, ir pārvarēti, Lisabonas līgums vēl nav ratificēts, un vēl joprojām ir jautājumi par atsevišķiem tā nosacījumiem. Ir daudz neskaidrību par Krievijas, Turcijas un dažu Tuvo Austrumu kaimiņu politisko virzienu. Palēninās ekonomiskā izaugsme, ciešot no agrākās banku nozares krīzes ietekmes uz IKP Zviedrijā un Somijā, Ungārijā un Spānijā, nemaz nerunājot par Argentīnu vai Japānu. Tas mūsu centrālo banku saskaņoto rīcību šajā rītā padara vēl vairāk apsveicamu.
Bez šiem apsvērumiem svarīgākās globālās problēmas - iedzīvotāju skaita palielināšanās un migrācija, starptautiskā noziedzība un terorisms, klimata pārmaiņas un enerģijas drošība - turpina nodarbināt mūsu politikas veidotāju prātus. Komisijas priekšlikumu par klimata pārmaiņu apkarošanu steidzama īstenošana ir saistoša dalībvalstīm un šim Parlamentam. Problēmām ir plašas aprises.
Augstā pārstāvja ziņojums par klimata pārmaiņu ietekmi uz drošību un stabilitāti parāda, ka pastāv reālas un tiešas bažas par militāras iejaukšanās draudiem, tostarp par dažkārt apspriestā NATO kā enerģijas drošības instrumenta izmantošanu. Tomēr, apžilbināti ar īstermiņa ekonomikas domāšanu, dažas no mūsu dalībvalstīm jau mēģina ierobežot savas pienākumus saistībā ar Komisijas priekšlikumu par klimata pārmaiņām. Palūkojieties uz Padomes secinājumu 18. punktu un jūs redzēsiet, ka ir iekļauti daži divdomīgi vārdi.
Šīs dubultās briesmas rada draudus par atkāpšanos Eiropas cietoksnī. Tikai palielinot iekšējo solidaritāti, mēs varam izvairīties no lamatām, kurās iekrīt dalībvalstis, piemēram, izvēloties South Stream nevis Nabucco projektu. Vien paplašinot solidaritāti viņpus mūsu krastiem, mēs varam baudīt mieru Vidusjūrā, kas ir Mare Nostrum, vai Kaspijas jūrā. Einšteinam bija taisnība, sakot, ka mieru ar spēku nevar noturēt, to var panākt vienīgi ar saprašanos.
Mums ir arī jārāda piemērs. Es ceru, ka Padomes secinājumos mēs redzēsim dalībvalstu valdību un Eiropas Savienības apņemšanos samazināt enerģijas patēriņu mūsu valdības un iestāžu ēkās, kā arī automobiļu parkos, nosakot saistošus mērķus tā sasniegšanai.
Klimata pārmaiņu starpvaldību padome (IPCC) un citi ir izteikuši stingru brīdinājumu par bezdarbības izmaksām. Mums ir jārīkojas, un mēs to varam, jo neskatoties uz spēcīgu pretvēju, eiro zonas ekonomikas pamati ir stipri, kā Komisijas priekšsēdētājs saka, ar vietējo pieprasījumu un eksporta pieaugumu, kas ir zīme, ka Lisabonas stratēģija darbojas un ka tā ir jāīsteno.
Mēs dzirdam, ko cilvēki šajā Parlamentā saka. F. Wurtz grupa pauž protestu par draudiem zaudēt 12 000 darbavietas Unilever. M. Schulz nosūtīja vēstuli 27 valstu vadītājiem un valdībām, aicinot veikt ekonomiskas pārmaiņas, noteikt saistošus sociālos standartus un nodrošināt lielāku sociālo aizsardzību. Tomēr šajās darbībās ir ignorēts tas, kas patiesībā notiek pasaules ekonomikā, kur arvien vairāk un vairāk valstu ir atvērušas savas ekonomikas, globālās tirdzniecības reitings attiecībā uz IKP ir pieaudzis ātrāk nekā kopējā izlaide. Puse mūsu ienākumu šobrīd ir no tirdzniecības un pat attīstības valstis šobrīd veido trešo daļu no pasaules tirdzniecības. Pasaules ekonomikas integrācija pierāda, ka tā nav "nulles summas spēle”. Kamēr šīs ekonomikas Eiropas daļa var sarukt, vispārējā izaugsme nozīmē, ka mēs turpinām radīt darbavietas un palielināt labklājību. Šī iemesla dēļ mēs esam radījuši 6,5 miljonus jaunu darbavietu pēdējos divos gados. Mana grupa to ir daudz apspriedusi, un mēs esam apmierināti, ka Jacques Delors un Poul Nyrup Rasmussen to ir atzinuši manifestā, ko tie izstrādāja PSE grupai un ko pieņēma Portu pirms apmēram 15 mēnešiem.
M. Schulz kungs, ja šajā telpā ir austrietis, tad viņš nesēž 21. vietā [J. Barroso vieta], viņš atrodas 6. vietā [M. Schulz vieta]. Manuprāt, tas izskaidro, kādēļ PSE grupa ir zaudējusi tās agrāko šīs iestādes dzinēja lomu.
Eiropadomei ir jārāda lielāka steidzamība tās pētniecības un attīstības mērķu sasniegšanā. Tai ir jāstimulē tirgus riska kapitālam un pētnieku mobilitātei, lai paātrinātu inovācijas. Tai ir jāuzlabo pārredzamība un uzraudzība banku nozarē, lai izvairītos no draudiem. J. Lenarčič kungs, jums ir jāpievērš uzmanība sociālajai kohēzijai un vides stabilitātei, bet tas ir jādara droši, apzinoties, ka tirgus ir mūsu visspēcīgākais instruments dzīves standartu uzlabošanā.
(Aplausi)
Brian Crowley
UEN grupas vārdā - Priekšsēdētāja kungs, vēlos aicināt Padomes priekšsēdētāju, kā arī Komisijas priekšsēdētāju diskutēt par to, ko mūsu vecajie, viedie vīri un, citi teiktu, mūsu gudrie - kaut arī es tam ne īsti piekrītu - apspriedīs sammita laikā turpmākajās dienās.
Es neatgriezīšos pie tā, ko mani kolēģi iepriekš teica, jo lielākoties esmu ar viņiem vienisprātis, bet gan apgalvošu, ka nav vajadzīga viena vai otra lieta, bet gan to visu apvienojums: jāmēģina izvilināt labākās idejas no dažādajiem izvirzītajiem priekšlikumiem un tās jāizmanto, lai izveidotu vienreizīgu modeli, saskaņā ar kuru Eiropai jārīkojas. Es to saku, jo mūsu pieredze pēdējo 30 gadu un jo sevišķi pēdējo 20 gadu laikā ir apliecinājusi, ka lietas būtība nav ne viens, ne otrs. Ekonomisko izaugsmi nevar panākt bez sociālās kohēzijas un sociālās aizsardzības. Vides aizsardzību nevar īstenot bez atbilstošiem ieguldījumiem jaunos resursos, informācijas tehnoloģijās, kā arī pētniecībā un attīstībā, lai radītu inovatīvus veidus, kā risināt problēmas, ar kurām mēs saskaramies.
Līdzīgi, jūs nevar atrisināt bezdarba problēmu, vienkārši sakot, ka ir nepieciešams radīt vairāk darbavietu. Jums ir jāmudina korporācijas un uzņēmumi radīt darbavietas, ieguldīt naudu un palielināt labklājību. Sabiedriskajos pakalpojumos var daudz ko izdarīt vienīgi ar valsts ieguldījumu infrastruktūrā vai citās jomās. Galu galā tas ir cieši saistīts ar uzņēmējiem mazos un vidējos uzņēmumos, kuri nodarbina 62 % no visiem darba ņēmējiem Eiropas Savienībā, ieguldot arvien vairāk un vairāk līdzekļu darbavietu radīšanā.
Tas prasa noteiktu elastību. Tomēr elastība nedrīkst nozīmēt standartu vai darba ņēmēju tiesību aizsardzības samazināšanu. Tāpat nedrīkst izmantot vienu negatīvu piemēru, piemēram, Laval lietu - lai cik slikta tā arī būtu - lai teiktu, ka visi pārējie ir jākontrolē visstingrākajā mērā. Tam ir jābūt sākumpunktam, nevis beigu posmam. Palūkojieties uz problēmām, ar kurām Eiropas Savienība saskaras šobrīd: trūkst ieguldījumu atbilstošā pētniecībā un attīstībā. Labākie un gudrākie no Eiropas universitātēm un iestādēm pamet Eiropu, lai nodarbotos ar pētniecību un turpinātu strādāt Amerikā, Japānā un šobrīd arī pat Ķīnā. Un palūkojieties uz Eiropas rūpniecības un uzņēmumu pārvietošanos: nevis uz citām Eiropas valstīm, kā tas notika pirms 10 vai 12 gadiem; tie šobrīd atrodas ārpus Eiropas Savienības - Indijā, Pakistānā, Malaizijā un citās valstīs.
Tas, kam mums patiesi šobrīd ir jāpievēršas, nav vienkārši pēkšņās vislielāko tirgu grūtības, kas šobrīd rada īstermiņa sarežģījumus. Ja mēs palūkojamies atpakaļ uz ekonomikas tirgu darbību pēdējo 25 gadu laikā, tad redzam, ka to darbība ir cikliska: ir kritumi un ir kāpumi. Mums ir jānodrošina, ka pamatakmeņi, ko mēs šodien noliekam, pēc 15 gadiem būs tikpat stipri, kā šodien, ka tie turpinās sekmēt ekonomisko izaugsmi un nodrošināt enerģijas piegādes drošību. Igaunijas prezidents vakar mums teica, ka Krievija šobrīd uzvedas kā lielvara, izmantojot savu lielvaras statusu naftas un gāzes jomā, lai ietekmētu ārpolitiku. Mums ir jānodrošina solidaritāte Eiropas Savienībā, lai stātos pretī šim izaicinājumam.
Mūsu labākā un lielākā vērtība ir mūsu jaunieši. Ja mēs atbilstoši neieguldām izglītībā un apmācībā, un nesniedzam tiem prasmes un iespējas Eiropas Savienībā, mēs riskējam tos pazaudēt.
Visbeidzot, ļaujiet man Padomes priekšsēdētājam teikt, ka vēlos paust cieņu Slovēnijas jauniešiem par viņu darbu Slovēnijas prezidentūras laikā, jo īpaši tiem, kas darbojās Protokolu daļā - par sagaidīšanu un iespaidu, ko tie radīja par Slovēniju kā valsti.
Rebecca Harms
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vēlos sākt, atgriežoties pie M. Schulz kunga teiktā. Vēlos vēlreiz uzsvērt, ka mēs patiesi nenovērtējam Lisabonas stratēģiju, ja ignorējam to, ka, ja Eiropa patiesi ļoti daudz iegūst no globalizācijas, šie ieguvumi ir ļoti nevienlīdzīgi sadalīti. Turklāt nodarbinātības pieaugums ir bez šaubām atrisinājis maznodrošināto darba problēmu; tomēr nodarbinātības un izaugsmes palielināšanās dēļ ir pieaugusi arī nabadzība, ko radījusi nodarbinātības nestabilitāte.
Eiropas Parlamentā rezolūcijā par nozaru minimālajām algām mēs skaidri aicinājām Komisiju un Padomi risināt šo jautājumu, un aicinājām Komisiju novērtēt Lisabonas stratēģijas rezultātus no cita skatu punkta, ņemot vērā pieaugošās sociālās atstumtības problēmu. Šis nabadzības rādītājs ir neatņemama mūsu rezolūcijas daļa, un uzskatu par nožēlojamu, ka ne Padome, ne Komisija līdz šim nav atbildējusi uz šiem Eiropas Parlamenta lēmumiem.
(Aplausi)
Atgriežoties pie klimata pārmaiņu un enerģijas jautājuma, biju diezgan šokēta, kad Vācijas valdības pārstāvji vien dažas dienas pirms pavasara sammita Briselē paziņoja, ka vides politikai vajadzētu izvairīties no rūpniecības un ekonomikas politikas. Šo apgalvojumu izteica Vācijas vides ministrijas valsts sekretārs M. Machnik, kurš neapšaubāmi maniem Vācijas kolēģiem ir pazīstams. Vācijas Vides ministrijai acīmredzot nav īstas izpratnes par to, ko īsti nozīmē ilgtspējība.
Rezultātā ir pārsteidzoši, ka Vācijas valdība turpina oponēt CO2 ierobežojumiem transportlīdzekļiem, kas nenāk par labu Komisijas ierosinātajam vienotajam enerģētikas tirgum, un mēģina organizēt aliansi pret "emisijas kvotu tirdzniecības jaunajām definīcijām”.
Ar nožēlu norādu, ka šajās sarunās Vācija ir daļēji aizmirsusi, kas pagājušā gada pavasara sammitā tika parakstīts un apzīmogots. Dažas no tās pašreizējām politikām pilnībā ir pretrunā ar pagājušā gada sammita rezultātiem. Neesmu droša, piemēram, ka ar jauno prioritāti, kas piešķirta atjaunīgajai enerģijai, kurā, šķiet, nav pretrunu, patiesi pietiek, lai nodrošinātu ilgtspējību enerģijas un klimata pārmaiņu jomā.
Jautājumus rada arī Vidusjūras valstu savienība. Dažkārt rodas iespaids, ka līdzīgi kā tiem lielajiem darījumiem ar Krieviju par gāzi, respektīvi, North Stream un South Stream, šī Vidusjūras reģiona savienība ir vēl viens pierādījums tam, ka vienota ES enerģētikas un energoapgādes drošības politika vienkārši nav iespējama. Ja Padome šo problēmu nerisina, tā nebūs izpildījusi savas saistības.
(Aplausi)
Gabriele Zimmer
Priekšsēdētāja kungs, šodien mēs atzīmējam Eiropas Parlamenta 50. gadadienu. Tā neapšaubāmi ir iespēja gaidāmajā sammitā beidzot nodrošināt šim Parlamentam iniciatīvas tiesības.
Turklāt es uzskatu, ka Eiropas Parlamenta 50. gadadiena ir īstais iemesls man un manai grupai skaidri norādīt, ka nedz Padome, nedz Komisijai nevajag cerēt, ka nākotnē šis Parlaments būs pakļāvīgs, iecietīgs un pieglaimīgs. Arī turpmāk mūsu uzdevums būs iestāties par tiem cilvēkiem Eiropas Savienībā, kuri bieži vien tiek ignorēti: 70 miljoniem vai vairāk iedzīvotāju ES, kuri dzīvo nabadzībā vai tuvu tai, tostarp 19 miljoniem bērnu.
Ja Eiropadome, kā mēs to saprotam, gatavojas atzinīgi vērtēt Komisijas stratēģisko ziņojumu par atjaunoto Lisabonas stratēģiju un apsveikt sevi ar veiksmīgo iznākumu, tad tai vajadzētu veltīt tiem ES pilsoņiem, tiem bērniem, kuri negūst nekādu labumu no visiem Lisabonas stratēģijas sasniegumiem, vairāk par dažām rindiņām.
Stratēģijas virziens un prioritātes ir nepareizas, un tādas ir arī politikas, kas rodas tās rezultātā! G. Watson kungs, šis nav mūsu protests pret Unilever, Thyssen-Krupp, Nokia un daudzu citu uzņēmumu globālo darbību, kas ir nereāla, bet pret Komisijas un Padomes atteikšanos konfrontēt ar globālajām korporācijām, kas darbojas ļoti agresīvi, un pret atteikšanos piešķirt atbilstošu prioritāti attiecīgo darba ņēmēju un arī sociāli atstumto aizsardzībai.
Varu vien piekrist Eiropas nabadzības apkarošanas tīklam, kad tas sūdzas, ka vēl joprojām netiek veikta un ar skaidrību un noteiktību atbalstīta cīņa pret nabadzību, sociālo izstumtību un pieaugošo sociālo noslāņošanos.
Šis tīkls nosūtīja četrus jautājumus pavasara sanāksmei 10. martā, un Eiropas Parlamentam šie jautājumi ir īpaši jāapstiprina. Cik precīzi jūs ierosināt stiprināt Lisabonas stratēģijas sociālo dimensiju? Konkrēti kādas darbības ir ierosinātas, lai īstenotu saistības "būtiski ietekmēt nabadzības izskaušanu”? Ņemot vērā, ka 18,9 miljoni no tiem, kas oficiāli skaitās nabadzīgi (78 miljoni) ir bez darba, kādus pasākumus jūs ierosināt, lai risinātu strādājošo nabadzību? Kādi pasākumi ir ierosināti, lai nodrošinātu, ka pieaugošās enerģijas cenas neapdraud sociālo kohēziju un sociālo iekļaušanos? Šie četri jautājumi ir būtiski, manuprāt, ja ir jāpanāk ilgtspējīga ekonomiskā izaugsme sociālajā un vides aizsardzības ziņā.
Jens-Peter Bonde
IND/DEM grupas vārdā - Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs un Komisijas priekšsēdētāja kungs, kopā ar Īrijas kolēģi Kathy Sinnot esmu sagatavojis priekšlikumu jaunajam protokolam, ar ko izdara grozījumus Lisabonas līgumā pirms tā galīgās apstiprināšanas. Tajā par nelikumīgu tiks padarīts Eiropas Kopienu Tiesas 2007. gada 18. decembra revolucionārais lēmums.
Latvijas uzņēmums vēlējās uzcelt skolu Zviedrijā, maksājot latviešu strādniekiem daudz mazāk, nekā zviedru strādniekiem par līdzīgu darbu. Zviedru arodbiedrības uzsāka blokādi. Šādu rīcību Eiropas Kopienu tiesa uzskata par nelikumīgu. Tā atļauj vienīgi Līgumā paredzēto principu par brīvu preču un pakalpojumu apriti ierobežot ar citu pamatprincipu - tiesībām streikot, ja pastāv draudi sabiedrības drošībai, kārtībai vai veselībai. Normāls atalgojums neskaitās. Kolektīvi darba koplīgumi neskaitās. Skandināvu elastīguma un sociālās drošības modelis, brīvprātīgā arodbiedrību un darba devēju sadarbība var tikt norakstīta.
Viesstrādnieki ārzemju uzņēmumos Īrijā šobrīd var strādāt par Īrijas minimālo algu 9 eiro stundā. Īrijas arodbiedrības rīkojas nelikumīgi, darbojoties pret šo Tiesas spriedumu, izņemot attiecībā uz minimālo algu. Daudz sliktāk ir manā valstī, kur nav noteikta minimālā alga.
Šis Tiesas spriedums ir katastrofa, un tas ir jāanulē, paredzot jaunu formulējumu līgumos vai juridiski saistošā protokolā. Mūsu priekšlikumu varat aplūkot mūsu interneta vietnē. Es mudinu Slovēnijas prezidentūru un Komisijas priekšsēdētāju izvirzīt šo jautājumu sammitā.
Vēlos jautāt Komisijai un Padomei: Kad mums būs konsolidēts Līgums, lai mēs varētu saprast tā saturu?
Jana Bobošíková
Dāmas un kungi, manuprāt, rītdienas sammitā valstu vadītājiem ir jāpamostas un jāpieņem, ka CO2 samazināšana Eiropā par 20 % un atjaunīgās enerģijas izmantošanas palielināšana par 20 % 12 gadu laikā, ir utopiska ideja. Ja mēs nosakām papildu ierobežojumus Eiropas rūpniecības nozarēm, mēs apdraudam gan uzņēmumu konkurētspēju, gan nodarbinātību, un rezultātā ieguldījumi tiks novirzīti uz valstīm, kas nerada ar klimatu saistītus šķēršļus.
Turklāt tā vietā, lai paustu uzticību muļķībām par Āfrikas un Āzijas bēgļu pūļiem, kas pārņem Eiropu, jo klimata pārmaiņas spiež tos atstāt savas mājas, mums ir jāpiedomā pie mūsu politikām, kas Eiropu padara par nabadzīgo, nevis prasmīgo darbinieku migrācijas mērķi.
Esmu pārliecināta, ka mums ir jāpievēršas inovāciju procesiem, kas samazinās energoietilpīgu ražošanu. Mums ir jādod priekšroka un jāiegulda līdzekļi kvalificētās, nevis zaļās smadzenēs. Mums ir arī jāatbrīvojas no bailēm no kodolreaktoriem. Ja Padome vēlas rīkoties pilsoņu interesēs, valstīm ir jāiegulda pētniecībā, attīstībā un izglītībā tikpat daudz, cik kodolenerģijas jomā.
Giles Chichester
Priekšsēdētāja kungs, šīs Eiropadomes laikā gaisā virmo liela ekonomiskā neskaidrība. Šajā sammitā tiks apspriesta Lisabonas darba kārtības, kura ilgs vien divus gadus, atjaunināšana. Ir svarīgi, lai valdību vadītāji neļautos sevis slavināšanai.
Pastāv patiesi draudi brīvai tirdzniecībai un brīvas un atvērtas konkurences pamatprincipiem, kam ir jābūt Eiropas Savienības pamatā. Saistībā ar to ar prieku lasīju nesen laikrakstā Financial Times publicētās Komisijas priekšsēdētāja piebildes, kurās viņš izcēla Eiropā pieaugošā protekcionisma negatīvo aspektu. Jautāts, vai šādi uzskati ir arvien biežāk sastopami, viņš teica, "jā, un es baidos, ka tie ir sastopami arvien biežāk ne vien Eiropā, bet arī citur. Politiskie spēki Eiropā, kas tradicionāli ir bijuši orientēti uz tirgu, šodien - smalki runājot - ir daudz piesardzīgāki.”
Tātad pieaug protekcionisma draudi, un it īpaši, kad mēs dzirdam divu prezidenta priekšvēlēšanu līderu daiļrunību no Atlantijas okeāna otras puses. Būsim godīgi, globalizācija Eiropai sniedz daudz vairāk priekšrocību, nekā zaudējumu. Patiesi, The Economist nesen žēlojās, ka Eiropas vadītāji lieto pret globalizāciju vērstu valodu. Tajā teikts, ka patiesībā Eiropas pilsoņi ar lētu importu, zemu inflāciju un zemām procentu likmēm ir ieguvēji no globalizācijas. Un, neskatoties uz Indijas un Ķīnas parādīšanos, 2000.-2006. gadā ES eksporta īpatsvars pasaules tirdzniecībā ir pieaudzis, kaut arī nedaudz.
Francijā, kur protekcionisma retorika, iespējams, ir vislielākā, kādā nesen publicētā ziņojumā norādīts, ka tikai 3,4 % 2005. gadā zaudēto darbavietu var vainot t. s. uzņēmējdarbības pārvietošanu (offshoring). Tādēļ mums tas viss jāuzlūko perspektīvā un jāatbalsta Komisijas priekšsēdētājs par viņa stingro viedokli šajā jautājumā. Eiropa pasaules tirgos gūs sekmes tikai tad, ja tā uzlabos savu konkurētspēju, veiks radikālas reformas darba tirgū un bargi vērsīsies pret sliktu uzņēmējdarbības regulējumu gan ES, gan valstu līmenī.
The Economist uzdeva jautājumu: Vai šodien politiķi mēdz būt tik godīgi, lai pateiktu cilvēkiem, ka globalizācija nāk par labu Eiropai un viņiem pašiem? Priekšsēdētājs J. M. Barroso bija atklāts; šis ir laiks ES vadītājiem viņu atbalstīt.
Robert Goebbels
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Eiropas Savienība ir atskārtusi realitāti. 2007. gada pavasara sammitā, ES 27 valstis vēl joprojām sapņoja par ideālu pasauli. Eiropa atkal bija uz pareizā ceļa izaugsmes ziņā; bezdarbs samazinājās; nodarbinātība pieauga; valstu finanšu deficīts samazinājās; Eiropadome izvirzīja daudzus nereālus mērķus saistībā ar cīņu pret klimata pārmaiņām, un Bali konferencē Eiropa nolēma būt par piemēru pārējai pasaulei.
Taču augustā radās paaugstināta riska krīze, un tā turpina radīt postījumus. Pēc bankām un apdrošināšanas uzņēmumiem šobrīd nemiers sasniedzis ieguldījumu fondus. Centrālās bankas, ignorējot morālo ārkārtas situāciju, ir kļuvušas par spekulantu radītās liesmas apslāpētājām. Vadošās centrālās bankas atkal ir bijušas spiestas injicēt miljardus finanšu shēmās, lai "tiktu galā ar spiedienu uz likvīdiem aktīviem”, kā kāds piesardzīgi izteicās augsto finanšu pasaulē.
Par to norēķinās vispārējā ekonomika. Vispārējā kredītu samazināšana ir palēninājusi ekonomisko izaugsmi. Lejupslīde ir nojaušama; ECB aicina tos darba ņēmējus, kuru pirktspēju turpina samazināt augstās enerģijas un pārtikas cenas, ievērot mērenību. No otras puses neveiksmes finanšu un rūpniecības jomā tiek atlīdzinātas ne pavisam tik pieticīgi. Dolāra kurss ir nebijuši zems, un barels jēlnaftas ir nebijuši augsts. Izaugsmes prognozes arvien vairāk pazeminās.
Neskatoties uz mainīgo situāciju, priekšsēdētājs J. M. Barroso paliek uzticīgs esošajām integrētajām pamatnostādnēm tā, it kā tās būtu iegravētas portugāļu marmorā. Bali sammitā netika izvirzīti vērā ņemami mērķi, ko ierosināja eiropieši. Amerikāņi, japāņi, kanādieši un pat austrālieši, neskatoties uz viņu jauno statusu, parakstot Kioto protokolu, nevēlējās nekādus kompromisa mērķus, līdzīgi kā ķīnieši, indieši, brazīlieši un krievi. Plāns līdz 2009. gada konferencei Kopenhāgenā, ir visnepārliecinošākais dokuments. Taču Komisijai nebija vēlmes pielāgot 2007. gada sammitā pieņemtos lēmumus patiesajām problēmām, kas tagad rodas.
Tomēr Komisija ir sadzirdējusi daudz saprātīgu viedokļu. Priekšsēdētājs J. M. Barroso nostājas pret ilūzijām par Eiropu, kurā nav rūpniecības. Priekšsēdētāja vietnieks G. Verheugen uzstāj, ka ir jāpieņem skaidri elastīgi lēmumi, kas palīdzēs Eiropas rūpniecības nozarei. Ražotājiem enerģētikas nozarē, protams, nebūs problēmu ar CO2 sertifikātiem, kas nonāks zem izsoles āmura. Tā kā pircēji ir viņu rokās, ražotāji vienkārši uzliks tiem papildu izmaksas. Tērauda un alumīnija nozarē, kā arī citās energoietilpīgās nozarēs, kas darbojas globālajā tirgū, pieskaitāmās izmaksas neatspoguļosies cenās, bet noteikti skars vienīgi pielāgošanās mainīgo lielumu: nodarbinātību. Šāda izvēle strauji radīs uzņēmumu pārcelšanos uz valstīm, kurās sociālie noteikumi un klimata noteikumi nav tik stingri kā Eiropā. Pasaules klimats acīmredzami neiegūs neko, taču eiropiešu sociālās izmaksas būs nepanesamas.
2007. gada sammitā tika pieņemti daži drosmīgi lēmumi, taču tie nesaskanēja ar ES 27 valstu realitāti. Biodegvielas mērķu sasniegumi vien videi nodarīs vairāk posta, nekā labuma, un patērētāji noteikti būs zaudētāji. Nākamajā sammitā ir jāpielāgo šie lēmumi jaunajai ekonomikas realitātei visā pasaulē, un jānosaka vides politika, kuras pamatā nav ilūzija, ka ES viena pati var panest cīņas pret klimata pārmaiņām nastu.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Priekšsēdētāja kungs, energodrošībai neapšaubāmi ir jābūt vienai no Eiropas Savienības enerģētikas politikas būtiskākajām iezīmēm. Energodrošība ir panākama vienīgi ar vienotu rīcību, sadarbībā ar citiem un tikai tad, ja Eiropas Savienība runās vienā balsī. To nevar teikt attiecībā uz Nabucco cauruļvadu - Eiropai stratēģiski svarīgu projektu.
Manuprāt, šis jautājums būtu jāskata nākamajā Padomē, kurai ir jāpanāk, lai attiecībā uz šo cauruļvadu Eiropas Savienība rīkotos kā vienota organizācija. Būtu jāpatur prātā arī tas, ka otra cauruļvada būvniecība, ko atbalsta vairākas Eiropas valstis, var nozīmēt, ka Nabucco projektu praktisku iemeslu dēļ nevarēs īstenot. Vienkārši nebūs pietiekami daudz gāzes.
Tādēļ es gribētu uzdot Eiropas Savienībai kādu jautājumu. Vai Savienības energodrošības uzlabošanas nolūkā nebūtu iespējams vienkārši atbalstīt šo cauruļvadu no Eiropas Savienības fondiem? Līdzīgi tika darīts ar Galileo projektu, ko uzskatīja par stratēģiski svarīgu.
Ryszard Czarnecki
(PL) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos atgādināt Parlamentam, ka Lisabonas stratēģija, kurai priekšsēdētājs J. M. Barroso dziedāja tik skaļas slavas dziesmas, bija domāta tam, lai ļautu mūsu ekonomikai panākt ASV ekonomiku. Diemžēl viss redzētais, dzirdētais un piedzīvotais rāda, ka mēs ne tikai neesam panākuši ASV, bet atpaliekam arī no Āzijas. Tāpēc panākumu sludināšanas vietā ir skaidri jāpasaka, ka centieni īstenot Lisabonas stratēģiju ir skrējiens, kurā Eiropas Savienība pat netaisās uzvarēt.
Ja Eiropas ekonomiku tiešām būtu bijis paredzēts padarīt dinamiskāku un efektīvāku, Eiropas Komisija pēdējos gados nebūtu radījusi šķēršļus mūsu ekonomiskajai izaugsmei. Es runāju par ierobežojumiem attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas brīvību Eiropas Savienības teritorijā un par nodarbinātības brīvības ierobežojumiem. Tāpēc mums vai nu jāizturas nopietni pret deklarēto, vai arī mēs vienkārši sarīkojam izrādi, demonstrējam lozungus un izskaistinām realitāti, bet patiesībā rīkojamies tā, ka gūstam pretēju efektu un kavējam attīstību.
Komisija ir atbildīga par ekonomikas pārmērīgo regulēšanu, par pārāk lielo direktīvu un koncesiju skaitu un par visu, kas ekonomiku padara pārlieku atkarīgu no birokrātijas, tostarp arī no Eiropas birokrātijas. Attiecībā uz cīņu ar klimata pārmaiņām, it īpaši uz oglekļa dioksīda aspektu, mēs nevēlamies, lai šo pūliņu izmaksas sagādā pārmērīgu slogu jauno dalībvalstu ekonomikai. To pieļaut būtu tas pats, kas reizē ar ūdeni izliet no vanniņas arī bērnu.
Claude Turmes
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Sociāldemokrātu grupai, bez šaubām, ir taisnība, ka pēdējos gados bagātības sadale Eiropā nav noritējusi veiksmīgi, un taisnība ir Robert Goebbels, ka jāmaina pieeja attiecībā uz miljardiem eiro izšķērdēšanu un spekulāciju.
Tomēr es neieteiktu sociālo sfēru pretstatīt vides jautājumiem; šajā Parlamentā šādi atkal cenšas rīkoties sociāldemokrāti un daži citi. Patlaban mēs saskaramies ar lobēšanu - ar tērauda baronu, alumīnija baronu un ķīmijas rūpniecības baronu lobēšanu.
Ko šie vīri grib? Nav šaubu, ka tie ir vīri! Šie vīri vēlas iedragāt principu "piesārņotājs maksā”. Ir pilnīgi nepieņemami, ka tieši tās rūpniecības nozares, kas rada visvairāk piesārņojuma, tiktu atbrīvotas no piesārņojuma nodokļa, un ar CO2 kvotu vairāksolīšanu mēs panāktu tieši šādu rezultātu. Kas notiktu tālāk? Rezultāts būtu tāds, ka tērauda, alumīnija un ķīmijas rūpniecība netiktu modernizēta starptautiskā līmenī.
Tāpēc mums ir vajadzīgs šāds modelis. Pirmkārt, jābūt 100 % vairāksolīšanai. Otrkārt, šie līdzekļi ir jānogulda, lai - tāpat kā Dānijā 90. gadu sākumā - ieņēmumus no rūpniecības nozarēm piemērotā CO2 nodokļa varētu no jauna ieguldīt Eiropas tērauda rūpniecības un citu energoietilpīgu uzņēmumu modernizēšanā. Treškārt - un šajā ziņā mums, manuprāt, būs jāsadarbojas ar Francijas prezidentūru - neapšaubāmi ir vajadzīgas sankcijas par vides dempingu ārpus vienotā tirgus, citos kontinentos.
Tomēr būtu maldīgi uzskatīt, ka ārpus Eiropas jebkurai tērauda ražotnei ir zemāki vides un enerģētikas standarti nekā mūsdienu Eiropas tērauda ražotnēm. Tā nav tiesa, un tāpēc šādas sankcijas būs efektīvas tikai tad, ja būs pārredzamas. Sociālās un vides politikas saskaņota darbība - tā ir mūsu nākotne.
Eva-Britt Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Komisija un Padome šodien attēloja pavisam citu realitāti, nekā tā, kurā dzīvo vairums mūsu iedzīvotāju - realitāti, kurā ir pieaugusi nabadzība un plaisa starp dažādām grupām. Mums tika teikts, ka vairāk cilvēku ir atraduši darbu, taču netika teikts, kāda veida darbu skaits ir palielinājies. Tie pārsvarā ir zemāk atalgoti darbi, kas neļauj cilvēkiem uzturēt sevi un savus bērnus. Tie ir gadījuma darbi ar nedrošiem nodarbinātības nosacījumiem. Kreisie nevēlas un neatbalsta šādu sabiedrības modeli.
Mēs zinām, ka ir citi veidi, kā panākt solidaritāti, taisnīgumu un sabiedrību, kas būtu domāta visiem mūsu iedzīvotājiem. Jebkādas cerības uz sociālu Eiropu nogremdēja Eiropas Kopienu Tiesas spriedums Vaxholm un Viking Line lietās. Šie spriedumi pilnīgi skaidri demonstrēja, ka Eiropas Savienībā brīva pārvietošanās un iekšējā tirgus prasības un intereses ir daudz svarīgākas par darba ņēmēju interesēm. Šo spriedumu rezultāts ir sociālais dempings. Dažādu valstu strādnieki tiek pretstatīti viens otram. Nopietni darba devēji, kas vēlas maksāt pienācīgas algas un piedāvāt adekvātus darba apstākļus, zaudē konkurences cīņā. Eiropas Kopienu Tiesa neatstāj nekādu šaubu. Bet kāpēc Komisija un Padome šai jautājumā joprojām ir tik pasīvas? Kāpēc jāapstiprina tāds Līgums, kas vēl vairāk nostiprina tirgus intereses iepretī darbaļaužu interesēm?
Vaxholm spriedums sniedza trīs nepārprotamas atbildes: pirmkārt, ka dalībvalstis nedrīkst lemt par darba tirgus jautājumiem; otrkārt, ka darba ņēmēji nedrīkst izmantot strīdus, kas apdraud iekšējo tirgu, - tādējādi Tiesa atņem strādniekiem vienīgo efektīvo līdzekli, kā aizstāvēt principu par vienāda darba vienādu atalgojumu; treškārt, uzņēmumiem, kas darbojas valstīs ar zemāku atalgojuma līmeni, ir tiesības sūtīt darbiniekus strādāt citās valstīs, maksājot viņiem tās pašas zemās algas.
Arodbiedrību organizācijas, politiskas organizācijas, nevalstiskas organizācijas un miljoniem vienkāršo ļaužu ir sapratuši Tautu Eiropas veidošanas iespēju, bet kad to sapratīs arī Komisija un Padome?
Johannes Blokland
(NL) Priekšsēdētājs J. M. Barroso pieminēja inflāciju. Inflācija ir rēgs, kas atkal klīst pa dalībvalstīm. Pašreizējais 3,2 % līmenis ir krietni virs 2 % mērķa; tā ir biedējoša notikumu attīstība, un šo attīstību stimulē algu pieaugums, kāds, piemēram, ir Nīderlandē. Pagājušā gada debatēs par gatavošanos gada beigām dominēja labklājības reforma. Tas bija ļoti pamatoti. Labklājības valstis bija kļuvušas neaizsargātas. Dažas dalībvalstis to izmantoja un tagad ir labākās pozīcijās.
Tomēr, priekšsēdētāja kungs, izredzes nav labas. Inflācija ir pārāk augsta, izejvielu izmaksas pieaug, un centrālajām bankām nesen nācās ar plašiem aizdevumiem novērst kredītu krīzi finanšu tirgos. Tagad ir jāatgūst patērētāju uzticība.
Pagājušajā nedēļā J. C. Trichet teica, ka saskaņā ar monetārās politikas nostāju Eiropas Centrālās bankas mērķis arī turpmāk būs stabilitātes nodrošināšana, un Eiropas Centrālajai bankai tas jādara neatkarīgi no tā, ka to sola arī Starptautiskā Valūtas fonda jaunais franču vadītājs. Tomēr dalībvalstu ziņā ir atbalstīt šo politiku, nodrošinot kontroli pār algu pieaugumu.
Vai Padomes priekšsēdētājs var norādīt, kādus papildu pasākumus Padome veiks, lai situāciju ievirzītu labvēlīgākā gultnē? Vai mēs varam sagaidīt jau tā pārlieku straujā algu pieauguma kontroles pasākumus? Liels paldies.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Šķiet, ka viens no pavasara sammita diskusiju tematiem būs Vidusjūras savienība, attiecībā uz kuru vēl nav skaidra ne struktūra, ne pamats un pat ne finansējums. Šī diskusija, iespējams, aizēnos citus ekonomikas jautājumus, piemēram, Lisabonas stratēģijas īstenošanu un to, kā starptautiskas finanšu krīzes apstākļos stimulēt ekonomiku.
Vispirms mums bija Baltijas Padome, tad Vidusjūras reģiona valstu partnerība. Tādējādi jūras reģioni sadarbojas dažādos veidos. Tomēr arguments, ka Vidusjūras savienība stiprinās valdību sadarbību nelegālās imigrācijas apkarošanā, manuprāt, ir nepatiess.
Būtu arī nepareizi turpināt finansiāli atbalstīt Āfrikas valstis, aizbildinoties ar kaimiņattiecību veicināšanu un neizvirzot noteikumus. Neskaitāmo Āfrikas ekonomisko bēgļu izcelsmes un tranzīta valstis galu galā ir ieguvušas prāvas summas no attīstības atbalsta, bieži neizrādot pat niecīgāko vēlmi uzņemt atpakaļ pašas savus pilsoņus. Tāpēc finansiālās palīdzības sniegšana ir jāsaista ar nolīgumiem par nelegālo bēgļu atpakaļuzņemšanu vai ar pasākumu plāniem nelegālās migrācijas novēršanai.
Marianne Thyssen
(NL) Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, Parlamenta priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ieskatoties pavasara sammita darba kārtībā, mēs redzam gandrīz pilnīgu sarakstu ar tiem sociālekonomiskajiem un ekoloģiskajiem pārbaudījumiem, kas gaida mūsu paaudzi, ja vien mēs gribam uzņemties atbildību par tiem, kas nāks pēc mums un dzīvos globalizācijas, klimata pārmaiņu, tehnoloģiju attīstības un demogrāfiskās novecošanas laikmetā.
Nav šaubu, ka mēs esam atbildīgi par mērķiem un to sasniegšanas līdzekļiem, un mēs, protams, sagaidām, ka ikviens darīs to, kas ir solīts un ka rezultātu sasniegšanai visos politiskajos līmeņos tiks izdarīts pietiekams spiediens.
Būdama Lisabonas stratēģijas grupas koordinatore, vēlos pateikt, cik augstu mēs vērtējam to, ka Komisija ir nākusi klajā ar Kopienas Lisabonas programmu. Mēs pilnībā atbalstām katru no 10 punktiem, un tas pats attiecas uz paziņojumu par Mazās uzņēmējdarbības aktu. Tomēr ir viens nosacījums - Mazās uzņēmējdarbības aktam jāatbalsta mazie un vidējie uzņēmumi ne tikai vārdos. Tāpēc šim aktam, priekšsēdētāja kungs, jābūt kam vairāk nekā tikai MVU Hartai, ko pirms dažiem gadiem pieņēma Santa Maria de Feira pilsētā. Lai sasniegtu savu mērķi, Mazās uzņēmējdarbības aktam jānodrošina vislabākās darbības vides radīšana šiem uzņēmumiem, un tas attiecas uz ļoti maziem, maziem un vidējiem uzņēmumiem.
Tādēļ ir noteikti vajadzīgs kāds priekšnoteikums, kurš jāpiemēro jebkurā stadijā - gan liela apjoma pasākumos, gan parastos vienkāršošanas pasākumos: vispirms domāt par mazākajiem. MVU jāuzskata par atskaites punktu, nevis par izņēmumu. Pieņemsim to par saistošu kritēriju, lai beidzot tas kļūtu par ko vairāk nekā tikai par lozungu. Tikai tā mēs spēsim nodibināt patiesu saikni ar uzņēmumiem, kas veido mūsu uzņēmējdarbības vides lielāko daļu un - vēl svarīgāk - nodrošina vairumu darbavietu, arī tādu darbavietu, kas patlaban vēl tikai tiek radītas.
Komisijas un Padomes locekļi! Būtu ļoti labi, ja rīt, pavasara samitā, Padome reizi par visām reizēm varētu vienoties par šo saistošo principu. Paldies par uzmanību.
Harlem Désir
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pavasara sammita priekšvakarā ekonomika ir nestabila, tirgos tiek atcelti ierobežojumi, vērtspapīru tirgi brūk, izaugsme krītas. Tas ir jūsu starptautiskais kapitālisms, kas rada bagātību vai iznīcina vērtības atkarībā no tirgus kaprīzēm, spekulatīviem burbuļiem, atvasinātajiem finanšu instrumentiem un nevaldāmiem tirgotājiem, kuri, starp citu, dara tikai to, kas no viņiem tiek prasīts - cenšas gūt maksimālu peļņu iespējami īsā laikā.
Tāda ir tirgus realitāte, tomēr neviena cilvēku sabiedrība nespēj tā dzīvot. Lai nu kā, tieši šis fenomens var piešķirt Eiropai tās īsto jēgu šajā globalizētajā tirgū - Eiropai, kurai acīmredzot nav iespējams pilnībā izvairīties no šīs nestabilitātes, Eiropai, kura pati ir viens no galvenajiem globalizācijas dalībniekiem, nereti gūstot labumu, bet galvenokārt saskatot globalizācijā savu sūtību un aicinājumu - līdzsvarot nevaldāmo kapitālismu ar sabiedriskā regulējuma palīdzību, ar ekonomikas stabilizāciju, ar aktīvu sabiedrisko politiku un atbalstu izaugsmei un patiesai ekonomikai, ar atbalstu sabiedriskiem un privātiem ieguldījumiem pētniecībā, jaunradē un Eiropas infrastruktūrā. Piemēram, monetārajai politikai ir jāsargā stabilitāte, un tas arī tiek darīts, taču tai arī jāstimulē izaugsme un jāaizstāv mūsu eksports, iespējami labākajā veidā pielāgojot paritāti, lai gan pašreizējā situācija liecina, ka tas diemžēl vēl nenotiek.
Visbeidzot un galvenokārt mūsu grupa uzsver, ka ES uzdevums ir līdzsvarot šo nestabilo finanšu ekonomiku, izmantojot efektīvu sociālo aizsardzību, stabilus sabiedriskos pakalpojumus un garantētas darba ņēmēju sociālās tiesības.
Priekšsēdētāja kungs! Eiropai tagad ir jārīkojas daudz aktīvāk, tai ir jāspēj prognozēt un aizsargāt; tā nedrīkst darboties tikai kā iekšējais tirgus, ko ieskauj plašs vispārējais tirgus. Tai ir vairāk jādomā par sociāliem jautājumiem. Tas ir arī veids, kā atgūt tās pilsoņu atbalstu un uzticēšanos.
Tagad mēs atbalstām Lisabonas stratēģiju, kas pamatos balstās uz šiem trim jūsu minētajiem pīlāriem, taču jūsu vārdiem jābūt saskaņā ar darbiem - ar reāliem ES politikas virzieniem -, citādi jūsu sociālās ieceres paliks tikai uz papīra.
Tāpēc mēs esam aicinājuši pārskatīt pamatnostādnes, jo tās noteiks šī projekta virzību. Tomēr mēs īpaši aicinām jūs rekonstruēt Eiropas sociālo programmu, jo šis ir ļoti svarīgs aspekts. Komisijai, piemēram, ir jāreaģē uz Laval lietu. Tai ir jāizmanto savas iniciatīvas pilnvaras un jāierosina pārskatīt Direktīvu par darba ņēmēju nosūtīšanu. Vērienīgā apjomā ir jāpārskata Direktīva par Eiropas uzņēmumu padomēm, lai efektīvi un savlaicīgi varētu notikt sociālais dialogs tajās galvenajās grupās, kas saskaras ar pārstrukturēšanu. Ir jāpārskata un atbilstīgi jāpielāgo Darba laika direktīva, lai ierobežotu nepiemērošanas iespējas un ļaunprātīgu pārmērīgi gara darba laika izmantošanu. Gadījuma rakstura nodarbinātības apkarošanas nolūkā ir jāpieņem Pagaidu nodarbinātības direktīva. Jums ir jāuzsāk vērienīga mūžizglītības programma, lai šis piektais pīlārs, šī piektā pamatbrīvība, neattiektos tikai uz eliti, bet ļautu visiem cilvēkiem efektīvi realizēt savu darba ņēmēja potenciālu, tādējādi nodrošinot viņu pielāgošanos ekonomiskajām un darba tirgus pārmaiņām.
Komisijas priekšsēdētāja kungs, mūsu vēstījums ir šāds: izmantojiet savas iniciatīvas pilnvaras un palīdziet Padomei pieņemt vērienīgu sociālās Eiropas programmu.
Lena Ek
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Nav viegli uzņemties atbildību par Eiropas nākotni. Mums jārēķinās ar globalizāciju un tās radīto konkurenci. Mums jārēķinās ar sarežģītiem demogrāfijas jautājumiem, kad, tuvojoties 2020. gadam, pieaug pensionāru skaits un samazinās iedzīvotāju kopskaits; 2020. gads ir laiks, līdz kuram mums jāsasniedz izvirzītie vides un klimata mērķi, t.i., 20-20-20 mērķi. Mums Eiropā ir jāpanāk ekonomiski ilgtspējīga attīstība. Apspriežot ar Lisabonas stratēģiju saistītus jautājumus, esmu gandarīta, ka šai stratēģijai raksturīga vispusīga pieeja ilgtspējīgai ekonomikas attīstībai, ekonomikas izaugsmei, vides uzdevumiem un sociāli atbildīgai politikai.
Mēs redzam, ka kopīgajām pūlēm ir rezultāts. Tas ir labi. Mēs redzam arī to, ka kopīga stratēģija ir ļoti svarīga. Ārkārtīgi nozīmīga ir iedibinātā sadarbība starp Eiropas Parlamentu un dalībvalstu parlamentiem.
Es vēlētos pievērst uzmanību jaunai jomai, kas ir iekļauta šī gada rezolūcijā, proti, transporta politikai, no kuras daudz kas ir atkarīgs gan klimata mērķu, gan izaugsmes ziņā. Pašreizējā situācija liecina, ka ar efektīvas, ilgtspējīgas un videi piemērotas transporta politikas palīdzību mēs spēsim Eiropā radīt vairāk darba vietu.
Ir skaidrs, ka dažādajiem politikas virzieniem ir jābūt savstarpēji saistītiem. Nav jēgas izteikt paziņojumus par klimata politikas 20-20-20 mērķiem, ja tie neatspoguļojas arī Padomes rezolūcijā par Lisabonas stratēģiju. Tāpēc es ceru, ka pavasara samita rezultātu vidū mēs redzēsim arī vispārēju politiku, kas atbilstu gan ekonomikas izaugsmes, gan klimata nostādnēm. Tas, mani draugi, ir uzdevums!
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Nākamajai Eiropadomei ir nopietni jāaplūko globālā finanšu tirgus nestabilitāte.
Šķiet, ka Eiropa grīļojas zem tā naudas viļņa spiediena, kas Vācijas obligāciju virzienā plūst no Itālijas, Grieķijas, Spānijas un Francijas obligācijām. Starpība starp Itālijas un Vācijas obligācijām ir sasniegusi vairāk kā 63 bāzes punktus, līdzīgi kā 1999. gadā, kad šķita, ka Itālija nespēj stingri ievērot Māstrihtas kritērijus.
Vēl tikai vakar Itālijas Valsts kases obligāciju pārdošanā bija ļoti maz piedāvājumu. The Telegraph 6. martā ziņoja, ka liela investīciju banka, kas ar arbitrāžas līdzekļu palīdzību spekulēja ar Itālijas obligāciju un kredīta atvasinājumu pirkšanas un pārdošanas kursiem, ir spiesta likvidēt visas savas obligācijas. Itālijas Valsts kasei nācās iejaukties, lai noturētu obligāciju vērtību.
Pasaules finanšu tirgos jau labu laiku baumo par Itālijas iespējamo izstāšanos no eiro zonas. Vai šais baumās ir kāda daļa patiesības? Eiropa ir vāja, un dalībvalstu valdībām ir jādubulto pūles, lai risinātu šīs smagās problēmas, nevis jānodarbojas ar Briseles tehnokrātu ieteiktajiem apnicīgajiem, bezjēdzīgajiem pasākumiem; vajadzības gadījumā valdībām ir jāiejaucas, nevis jāķeras pie tādiem novecojušiem risinājumiem kā nodokļu samazināšana un likviditātes injekcijas.
Tā vietā jums būtu jāieklausās cilvēkos un pašvaldībās! Atgriezīsimies pie reālas ekonomikas un dosim darbiniekiem daļu no viņu uzņēmuma akciju īpašuma!
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs! Pavasara samiti man mēdz atstāt rūgtas mieles. Ir tiesa, ka mēs atzīmējam Eiropas 50. gadadienu, un to ir vēlams paturēt prātā. Tomēr, kungi, es atceros arī Gēteborgas samitu, kas bija milzīga uzvara ekoloģijas jomā, jo valstu valdību vadītāji panāca vienošanos pavasara samitu veltīt tam, lai izvērtētu ilgtspējīgu ES politikas virzienu attīstību attiecībā uz tādām jomām kā vides veselība, veselība un sabiedrības integrācija.
Eiropā, piemēram, Mittal-Arcelor, energointensīvs uzņēmums par excellence, par spīti milzīgai peļņai, gatavojas atlaist 600 darbinieku, un ES ir gatava sniegt tam siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotas bez maksas. Mūsu iedzīvotāji ir izmisumā, un mūsu jauniešiem sāp sirds par to mantojumu, ko mēs viņiem atstājam.
Kungi, jūs sludināt revolūciju, aicinot, piemēram, samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 20 %. Mēs zinām, ka tas ir krietni mazāk par vajadzīgo līmeni. Piemēram, pagājušajā nedēļā pie mums viesojās Lester Brown, un viņu burtiski smacēja emocijas, kad viņš mums teica, ka līdz 2020. gadam emisijas jāsamazina par 80 %, lai spētu mainīt pašreizējās tendences. Tāpēc, kungi, es neticu jūsu projektam; tas ir pārlieku pieticīgs un absolūti neatbilst ekoloģiskajai krīzei, kas apdraud visu planētu.
Dimitrios Papadimoulis
- (EL) Priekšsēdētāja kungs! Tagad, kad Eiropas Parlaments svin savu 50. gadskārtu, es cerēju Komisijas un Padomes pārstāvjus šeit ieraudzīt daudz nopietnākā un pieticīgākā noskaņojumā. Man gribētos, lai savstarpējas apsveikšanas, vienam otra slavināšanas un realitātes izskaistināšanas vietā viņi runātu par savām kļūdām un par problēmām, kas nomāc Eiropas iedzīvotājus.
Pēdējo gadu laikā ir pieaugusi sociālā nevienlīdzība, un ir pieaugusi nabadzība. Kas attiecas uz Lisabonas mērķiem - tiem pašiem, kurus jūs izvirzījāt, Barroso kungs - bet jūs manī neklausāties, jo sarunājaties ar kolēģi -, jūs aizmirstat sociālo kohēziju un vides aizsardzības mērķus, Barroso kungs! Kosovas gadījumā jūs aizmirstat ANO un starptautiskās tiesības!
Savukārt jūs, Padomes pārstāvji, nevis enerģiski sekmējat Barroso klimata pārmaiņu paketi, bet gan cenšaties to izniekot. Es gaidīju, ka jūs to pateiksiet, nevis sumināsiet viens otru.
Philip Claeys
(NL) Esmu ļoti pārsteigts, ka viens no šīs nedēļas darba kārtības galvenajiem jautājumiem nav par situāciju Turcijā. Līdz šim vienmēr ir teikts, ka sarunu process ar Turciju noritēs paralēli Turcijas reformu attīstībai.
Kļūst skaidrs, ka notiek tieši pretējais. Reformu process ir gandrīz pilnībā apstājies, bet sarunas vienkārši turpinās. Skaidrs ir tikai tas, ka Turcija nāk klajā ar vienu provokāciju pēc otras. Turcijas Kriminālkodeksa 301. pants formāli ierobežo vārda brīvību. Turcijas valdība piekrita līdz gada beigām svītrot vai vismaz mainīt šo pantu, taču nekas nav ticis darīts. Tā ir arī lakoniskā veidā darījusi zināmu, ka tai ir svarīgākas prioritātes, proti, ierobežot aizliegumu universitātēs nēsāt galvas lakatus. Acīmredzot virsroku gūst islamizācija un paslepena esošā stāvokļa nomaiņa.
Turcijas premjerministrs R. T. Erdogan devās arī uz Vāciju, lai atgādinātu tur dzīvojošajiem turkiem, ka nevajag pārlieku pielāgoties, un pieprasīja, lai Eiropā tiktu dibinātas turku universitātes. R. T. Erdogan uzvedās kā uzvarām vainagots karavadonis, kas ieradies okupētajā teritorijā pārraudzīt savus karapulkus.
Turklāt Turcija jau nedēļām ilgi bombardē Ziemeļirāku. Valstī ir iebrucis apmēram 10 000 vīru liels karaspēks. Tas ir gluži tāpat, kā ja cita kandidātvalsts, Horvātija, uzbruktu Melnkalnei. Protams, tas būtu absurds un Eiropas Savienībā neviens neko tādu nepieļautu, tomēr Turcija, šķiet, var darīt, ko vien vēlas.
Tādēļ mans jautājums, priekšsēdētāja kungs: cik ilgi Eiropas Savienība sarunās ar Turciju turpinās izturēties kā kautrīga bārenīte?
João de Deus Pinheiro
(PT) Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Ir jāatzīmē, ka kopš 2005. gada, pateicoties pašreizējai Komisijai, Lisabonas stratēģija ir izkļuvusi no iepriekšējās apātijas fāzes. Tāpēc man jāsaka Padomes priekšsēdētājam, ka ir ļoti svarīgi paplašināt Komisijas atbildības sfēru un, līdzīgi kā vienotās valūtas un iekšējā tirgus jautājumā, ļaut tai būt Lisabonas stratēģijas galvenajai virzītājai, nevis turpināt attīstīt starpvaldību metodes ideju, kura nav devusi nekādus būtiskus rezultātus.
Attiecībā uz izglītības-pētniecības-novatorisma trijstūri ir jāizvairās no vienkāršotā risinājuma - naudas piešķiršanas pētniecībai bez jebkādas atlases. Zinātnisku rakstu un neparastu ideju vietā mums drīzāk ir vajadzīgi labāki jauninājumi, un tas nebūt nav viens un tas pats. Lai rastos jauninājumi, vajadzīga tāda kultūra, kas augstu vērtē uzņēmējdarbību un ļaudis, kas gatavi uzņemties risku; viņi zina, kā vairot naudu ar zināšanu palīdzību, nevis otrādi, citiem vārdiem sakot, nemētājoties ar naudu pa labi un pa kreisi cerībā, ka uzdīgs zināšanas.
Savukārt izglītības jomā ir svarīgi radīt arī konkurences un virzītās jaunrades kultūru. Mums ir noteikti jāatsakās no viegliem risinājumiem, kas nākotnē varētu kavēt gan personu, gan uzņēmumu veiksmīgu attīstību.
Tāpēc, priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju Komisijas ierosinājumu stimulēt uzņēmējdarbību, virzīto pētniecību, saikni starp mācību iestādēm un uzņēmumiem, jaunradi izglītības sistēmā, pieprasījumu un konkurētspēju. Tomēr es gribētu teikt vēl vairāk: Lisabonas stratēģiju un jauninājumu meklējumus var izteikt divos vārdos - Eiropas, uzņēmēju un augstskolu uzdevums ir radīt vērtību.
Udo Bullmann
(DE) Komisijas priekšsēdētāja kungs, jūs šai Parlamentā teicāt, ka Eiropas Parlamenta domāšanas veids tagad jums ir kļuvis tuvāks. Man ir šāds konkrēts jautājums. Kādā ziņā šī tuvošanās Parlamenta nostājai ir raisījusi jaunus uzsvarus vai ekonomikas un sociālās politikas pamatnostādņu aspektā likusi izvirzīt konkrētu jaunu prioritāti, ko turpmākajās pāris dienās varētu pieņemt Padome?
Man ir cits viedoklis. Manuprāt, Padomi, kas nebija gatava izskatīt dažādas idejas, jūs izmantojat kā aizbildinājumu. Manuprāt, Padome par aizbildinājumu izmanto vēstījumus, ko jūs, Barroso kungs, paužat jau mēnešiem ilgi - ka pārmaiņas nav vajadzīgas. Manuprāt, šīs kopīgās pūles ir radījušas karteli, kurš bloķē attīstību un kura mantra ir "turpinām kā parasti”. Tomēr tas nesaskan ar Eiropas iedzīvotāju interesēm, tas nesaskan ar Eiropas uzņēmumu interesēm un tas nesaskan ar Eiropas Parlamenta interesēm, jo Parlaments ir izdevis vairākas rezolūcijas, aicinot pievērst lielāku uzmanību Eiropas Savienības ekonomiskajiem, sociālajiem un vides apstākļiem.
Mūsu pētījumi rāda, ka mēs atpaliekam pētniecības un attīstības ziņā. Esam palikuši līmenī, kas ir krietni zemāks par ASV līmeni. Šai pašā līmenī mēs atrodamies jau kopš 80. gadu sākuma, un kopš tā laika esam ne tikai atpalikuši no Japānas, bet mūs ir apsteigusi arī Ķīna, kuras pētniecības un attīstības izdevumi ekonomikas nozarē ir lielāki nekā Eiropas Savienības uzņēmumiem. Kad jūs modīsieties? Kad jūs ES iedzīvotāju labad ieņemsiet pozitīvu nostāju attiecībā uz Eiropas Savienības finanšu un ieguldījumu kvalitāti? Ir pēdējais laiks!
Fiona Hall
Priekšsēdētāja kungs! Pagājušā gada pavasara samitā ES vadītāji parakstīja energoefektivitātes mērķi "20 % līdz 2020. gadam”, taču šī mērķa īstenošana joprojām rit gausi. Parlamenta ziņojums par energoefektivitātes rīcības plānu atklāja būtiskas kļūmes energoefektivitātes jomas tiesību aktu īstenošanā. Janvārī Komisijas pirmajā dalībvalstu energoefektivitātes rīcības plānu novērtējumā bija runa par plaisu starp politiskajām energoefektivitātes saistībām un reālo veikumu. Energoefektivitāte ir pamatā visiem ES mērķiem attiecībā uz CO2 emisijām, atjaunojamo enerģiju, apgādes drošību un Lisabonas programmu - visām tām lietām, kuras mēs šorīt apspriedām.
Tādēļ es būtu pateicīga, ja Padomes priekšsēdētājs un Komisijas priekšsēdētājs norādītu, ko šī gada pavasara Padome plāno darīt, lai uzlabotu rezultātus energoefektivitātes jomā.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Lisabonas stratēģijas mērķi tika definēti pirms astoņiem gadiem. Lisabonas stratēģijas prioritāte bija nodrošināt, lai Eiropa attīstītos ātrākā tempā nekā Amerikas Savienotās Valstis, tajā pašā laikā palielinot stabilu nodarbinātību. Ir oficiāli atzīts, ka abas jomas ir cietušas neveiksmi. Ir skaidri vērojams vienotības trūkums, piemēram, starp Lisabonas stratēģiju un faktisko kopējās lauksaimniecības politikas izpildi.
Viens no šādiem piemēriem ir cukura tirgus reforma. Daudzos gadījumos Eiropas Komisija ir strauji ieviesusi reformas, neņemot vērā attiecīgo sociālo kontekstu. Es gribētu to ilustrēt ar Ļubļinas cukura fabrikas gadījumu Polijā. Pretēji pašas ES noteikumiem, ir plānots pilnībā atlaist visu šīs fabrikas personālu, nojaukt visas fabrikas ēkas un demontēt modernās iekārtas. Tiek plānots arī atņemt iztiku visa reģiona audzētājiem. Vienreizējās kompensāciju izmaksas neatrisinās nodarbinātības problēmu. Šādas darbības ir pretrunā Lisabonas stratēģijā noteiktajiem mērķiem. Šādi nožēlojami pasākumi noteikti nepalielina mūsu izredzes izpildīt šīs stratēģijas uzdevumus.
Gisela Kallenbach
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos aplūkot pilnīgi jaunu tematu, kurš vēl nav ticis pieminēts, un atsaukt atmiņā pirms mēneša šajā Parlamentā notikušās debates par kohēzijas politikas nākotni, kā arī saistību ar diviem Eiropas dokumentiem - Leipcigas hartu un Teritoriālās attīstības darba kārtību. Minētajās debatēs diemžēl nepiedalījās neviens Padomes pārstāvis. Ministru konferencēs, kas notika pirms mūsu debatēm, Vācijas un Portugāles prezidentūras laikā, tika paustas skaidras cerības, ka pavasara samitā tiks apspriesta Teritoriālās attīstības darba kārtība, lai teritoriālajam aspektam piešķirtu lielāku politisko nozīmi.
Konkrētais pamatojums ir tāds, ka teritoriālais aspekts tika iekļauts Lisabonas līgumā kā jauns Kopienas mērķis. Tomēr saskaņā ar manā rīcībā esošajiem dokumentiem šis jautājums nav pieminēts. Kāpēc tā? Kohēzijas politika ir solidaritātes principa praktiskā izpausme, tādēļ nav šaubu, ka tā būs aktuāla un prasīs mūsu uzmanību ilgāk nekā Lisabonas stratēģija, kura galu galā ir veiksmīgi jāpabeidz līdz 2010. gadam.
Kyriacos Triantaphyllides
- (EL) Priekšsēdētāja kungs! Valsts atdod pēdējo regulējuma jomu, kas bija tās kontrolē. Labklājība tiek likvidēta, privātais sektors darbojas bez kavēkļiem, sociālie pabalsti tiek samazināti un institucionālā struktūra ļauj darba devējiem pieņemt un atlaist darbiniekus pēc sirds patikas. Tajā pašā laikā elastīgā darba laika dēļ pasliktinās darba apstākļi, kā rezultātā darbinieki kļūst par konkurences upuriem kapitāla milzu peļņas vārdā.
Tomēr kārtējais Eiropadomes samits atkal pievērsīsies Lisabonas stratēģijai, kas ir lemta neveiksmei un būtu jāpārskata. Konverģence nav panākta, vismaz ne attiecībā uz darba ņēmējiem. Lisabona un tās satelīti uzstāj uz tādu ES filozofiju, kuras centrā būtu uzņēmējdarbība, tajā pašā laikā sociālā politika turpina spēlēt otro vijoli.
Mums ir vajadzīgas radikālas pārmaiņas, kuru rezultātā ES interešu centrā atkal būtu iedzīvotāji. Mums vajadzīga antropocentriska stratēģija.
Roger Helmer
Priekšsēdētāja kungs! Pārdēvētās ES Konstitūcijas ratifikācija apdraud paša Eiropas projekta demokrātisko leģitimitāti. Lai gan Francijas un Nīderlandes tautas noraidīja Konstitūciju, tagad tā ir atgriezusies ar jaunu nosaukumu un "kosmētiskām izmaiņām”, runājot Angela Merkel vārdiem. Tagad iestādes un dalībvalstis, ieskaitot Apvienotās Karalistes leiboristu valdību, negodīgi izliekas, ka šīs kosmētiskās izmaiņas attaisno doto solījumu laušanu attiecībā uz referendumu. Tā tas nav, un šī izlikšanās nozīmē cilvēku uzticības ļaunprātīgu izmantošanu milzu mērogā.
Nesen kāda kampaņas grupa Lielbritānijā 10 Vestminsteras vēlēšanu apgabalos veica neatkarīgi novērotu aptauju - nobalsošanu pa pastu. Atsaucās 150 000 respondentu; 88 % vēlējās referendumu, 89 % neatbalstīja Līgumu. Sešos vēlēšanu apgabalos par referendumu bija vairāk balsotāju nekā par pašreizējiem parlamenta locekļiem.
Tauta ir paudusi savu gribu. Bez tās piekrišanas Līgums nevar būt likumīgs. Eiropadomei ir jāieklausās. Mums ir jārīko referendums.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Pretēji runātājiem no sociāldemokrātu grupas es vēlētos izteikt īpašu atzinību Komisijai par to, ka tā šajā finanšu krīzes izraisītās globālās neskaidrības laikā neveica sasteigtas pārmaiņas ekonomikas politikas pamatnostādnēs. Šis process ir neatņemama stratēģijas sastāvdaļa periodā pēc Lisabonas. Es vēlos īpaši uzslavēt Komisiju, jo tā rīkojās pareizi.
Nepilnības patiesībā ir saistītas ar īstenošanas pasākumiem dalībvalstīs, un Padomes priekšsēdētājam galvenā uzmanība būtu jāpievērš šim nepilnībām dalībvalstīs, nevis tam, kādas izmaiņas var veikt Komisija. Lūk, kur ir problēma. U. Bullmann runā par "karteli, kurš bloķē attīstību”, taču viņa kritikai nav pilnīgi nekāda pamata.
Otrkārt, ir jāizmanto globalizācijas piedāvātās izdevības, bet riski jāsamazina līdz minimumam. Pēc M. Schulz domām, ir palielinājusies nabadzība. Tā ir tikai šķietamība! Eiropa ir pārticības paraugs! Pārticība Eiropā ir pieaugusi, un tās sadale ir mainījusies. Tomēr vēsture mums māca, kas notiek ar sabiedrībām, kurās nepastāv atšķirības sadalē. Zināmām atšķirībām sadalē ir jābūt, lai stimulētu modernizāciju un dinamiku. Tas nekādi nav noliedzams.
Treškārt, attiecībā uz birokrātijas mazināšanu nav panākts pietiekami daudz. Ir izveidota augsta līmeņa grupa, bet pēc tam par to nekas nav dzirdēts. Vai tā vēl darbojas? Kādi ir tās starpposma secinājumi? Kad mēs tos varam sagaidīt? Mēs gribētu to zināt pirms Eiropas vēlēšanām.
Nobeigumā - par finanšu tirgus stabilitāti. Nenoliedzami ir tiesa, ka finanšu tirgus alkatība ir lielāka par bailēm no sabrukuma, un šajā sakarā Komisijai ir jārīkojas. Par dažiem plāniem tā jau ir paziņojusi.
Arī attiecībā uz klimata pārmaiņām Komisijas galvenais pienākums ir samita laikā pārliecināt dalībvalstis ievērot savus agrāk izvirzītos mērķus. Dažas dalībvalstis pat ir pieļāvušas daudz lielākas CO2 emisijas, nekā jebkad ir ticis atļauts. Kā lai mēs efektīvi ieviešam jaunus pasākumus, ja šodienas un vakardienas grēcinieki netiek sodīti?
Jan Andersson
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Tāpat kā Komisija, es esmu gandarīts, ka ir radies vairāk darba vietu un ka ir pieaugusi produktivitāte. Tomēr, kā daudzi jau norādīja, šai monētai ir arī otra puse. Daudzas no šīm jaunajām darba vietām ir nedrošas, un ar algu nepietiek iztikai. Apmācības iespēju sadalījums ir ārkārtīgi nevienmērīgs. Dažu reģionu attīstība atpaliek. Tādēļ mums ir vajadzīga sociāla Eiropa, kas nodrošinātu stabilas darba vietas ar pienācīgām algām, piedāvātu visiem vienādas apmācību iespējas un gādātu arī par to, lai reģionu attīstība ir laba un vienmērīga.
Jau ilgi mēs diskutējam par elastīgumu un sociālo drošību. Patlaban elastīguma un sociālās drošības modeli Laval lietā ir apstrīdējusi Eiropas Kopienu Tiesa, kas neuzskata Skandināvijas sistēmu par pietiekami labu. Apstrīdēšanas pamatā ir uzskats, ka pārvietošanās brīvība ir svarīgāka par tiesībām streikot. Vēl viens apstrīdējuma pamats ir nostādne, ka nav piemērojams princips par vienāda darba vienādu atalgojumu. Tas paver iespējas sociālajam dempingam, taču ne tikai tam; tas nozīmē arī to, ka tām firmām, kas saskaņā ar nolīgumiem maksā pienācīgas algas, būs grūti konkurēt. Tas var novest pie protekcionisma. Esmu vienisprātis ar Komisiju, ka protekcionisms mums nav vajadzīgs. Tādēļ ir svarīgi, lai Komisija skaidri norādītu, ka ir jāpiemēro princips par vienāda darba vienādu atalgojumu un ka visā Eiropā jābūt labiem sociālajiem nosacījumiem, lai nepieļautu, ka pār ES sāk velties protekcionisma vilnis.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Es gribētu runāt par ekonomikas politikas koordināciju. Eiropas Savienība pirmkārt un galvenokārt ir ekonomiska savienība, kuras pamatā ir morālas vērtības. Saskaroties ar jaunajiem pārbaudījumiem, Eiropas Savienībai ir jāmeklē veids, kā tos risināt ātri un elastīgi, nezaudējot dinamismu un konkurētspējas līmeni.
Par nožēlu, nesenajam ekonomikas politikas koordinācijas mehānismam (Lisabonas līgumam, ekonomikas politikas sistēmai) ir vairākas stadijas un tā iedarbīgums varētu būt daudz labāks. Tas kavē iekšējā tirgus - galvenā ekonomiskās izaugsmes avota - attīstību.
Tāpēc es uzskatu, ka Eiropas Parlamentam un, iespējams, Komisijai būtu jāiesniedz priekšlikums Eiropadomei izvērtēt šo mehānismu, lai padarītu to elastīgāku un spējīgu efektīvāk reaģēt uz pārbaudījumiem. Tas būtu labākais veids, kā garantēt ekonomikas politikas nepārtrauktību, nostiprināt reformas un veicināt ES ekonomikas spēju pielāgoties jaunajiem uzdevumiem.
Vairākas jaunās programmas nedarbojas pietiekami veiksmīgi tāpēc, ka iepriekš netika pārbaudīta to ekonomiskā dzīvotspēja globalizētā pasaulē. Tikmēr mēs apspriežam klimata pārmaiņas, enerģētikas stratēģiju utt., taču visi šie līdzekļi, kā jau minēts, ir jākoordinē, kā arī jāizvērtē to ekonomiskās sekas. Tikai tad tie būs dzīvotspējīgi.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Nākamās Padomes darba kārtībā ir plāni attiecībā uz enerģētikas un gāzes iekšējo tirgu.
Sadales tīklu un enerģētikas īpašumtiesību nošķiršana ir ārkārtīgi svarīgs jautājums neatkarīgi no tā, kurš ir pie varas Kremlī. D. Medvedeva vadībā nebūs nekādu pārmaiņu Krievijas enerģētikas šantāžas politikā attiecībā pret Eiropas Savienības dalībvalstīm un kaimiņvalstīm. Enerģijas taupīšana un patērētās atjaunojamās enerģijas īpatsvara palielināšana veido tikai daļu no šo problēmu risinājumiem. Lai varētu pilnībā īstenot Eiropas enerģētikas nostādnes, jāņem vērā arī politiskais aspekts. Ar savstarpīguma principa palīdzību mums ir pilnīgi skaidri jāliek saprast, ko mēs gaidām no Krievijas un Gazprom. Gazprom ir Krievijas monopols, un enerģijas piegādātāja vai sadales tīklu īpašnieka statusā tas darbojas 16 ES dalībvalstīs. Ja mēs neizvirzīsim nekādus ierobežojumus šim agresīvajam monopoluzņēmumam, Lisabonas līguma noteikumus par solidaritāti enerģijas jomā varēs nolikt plauktā pie pasaku grāmatām.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētāja kungs! Vai nav mazliet dīvaini, ka, diskutēdami par to, kā padarīt Eiropu konkurētspējīgāku, lai radītu vairāk darba vietu, mēs arvien vairāk sliecamies uzskatīt, ka darba vietas var radīt ar jauna regulējuma palīdzību? Taču tas tā nav.
Šodien es gribētu mūsu draugiem sociāldemokrātiem atklāt kādu noslēpumu: lai varētu pastāvēt darba ņēmēji, ir jābūt darba devējiem; bez darba devējiem nav darba ņēmēju. Galvenā problēma ir tā, ka viņi tik ļoti vēlas ticēt darba vietu radīšanai ar regulējuma palīdzību, ka aizmirst par nepieciešamību radīt nosacījumus un iespējas jaunu uzņēmumu un jaunu darba vietu veidošanai, jo nav lielākas sociālas nelaimes par bezdarbu un nav lielāku sociālu panākumu par ikvienu jaunu darba vietu, ko mums izdodas izveidot Eiropā un tās dalībvalstīs.
Es gribētu uzsvērt priekšsēdētāja teikto par rezultātu sasniegšanu ar Lisabonas programmas palīdzību. Neaizmirsīsim, ka pasaules temps kļūst straujāks un ka mums jākļūst konkurētspējīgākiem; mums jākļūst "uzņēmējdarbīgākiem”.
Es vēlētos, lai Eiropadomē un arī vēlāk viņš apsvērtu trīs lietas. Pirmā attiecas uz birokrātiju un labāku regulējumu. Es gribētu, lai viņš iesniedz gada ziņojumu par panākto birokrātijas mazināšanā, tādējādi parādot, ka līdz 2012. gadam birokrātija samazināsies par 25 % salīdzinājumā ar pašreizējo līmeni.
Es gribētu, lai viņš panāktu arī pēc iespējas drīzāku Pakalpojumu direktīvas pilnīgu ieviešanu visās dalībvalstīs. Es gribētu, lai viņš nodrošina to, ka ar enerģiskākas un aktīvākas platjoslas politikas palīdzību tiek sekmēta jaunu uzņēmumu veidošanās.
Manuprāt, mums izdosies padarīt Eiropu konkurētspējīgāku tad, ja mazie un vidējie uzņēmumi spēs darboties visā iekšējā tirgū. Tāds ir veicamais uzdevums, un pirmie soļi būtu jāsper šīs nedēļas beigās kopā ar Slovēnijas prezidentūru.
Katerina Batzeli
- (EL) Priekšsēdētāja kungs, komisār! Kā jums zināms, nākošais būs Eiropas Radošuma un inovācijas gads. Tas ir vēl viens apliecinājums tam, ka ES ļoti vēlas stiprināt savu konkurētspēju un risināt globalizācijas izvirzītos uzdevumus. Tā ir ieviesusi "zināšanu trijstūri”-jauninājumus, pētniecības stimulēšanu un izglītību.
Saskaņā ar šiem vērienīgajiem mērķiem jāveido arī Kopienas un dalībvalstu politika attiecībā uz nodarbinātību un atbalstu jauniešiem, it īpaši izglītības jomā. Reģionālajā, dalībvalstu un Kopienas līmenī vajadzīgi sistemātiski un saskaņoti centieni, lai realizētu plašo ES zināšanu un pētniecības potenciālu. Šajā saistībā es tomēr vēlētos norādīt arī to, cik svarīgi ir atzīt zināšanu brīvas aprites principu - "piekto brīvību” -, un tas būtu jāuzsver arī Eiropadomē.
Šī nozīmīgā iniciatīva kā daļa no šīs sistēmas mums ir jāapzinās arī Kopienas līmenī. Šo iniciatīvu kodols ir Erasmus un Comenius programmas. Jāuzsver, ka jaunā programma, galvenokārt Erasmus Mundus, kas paredzēta gan mobilitātei ārpus ES , gan doktorantūras studentu mobilitātei, ir iniciatīva, ko Parlaments pilnībā atbalstīs. Pamatojoties uz Boloņas procesu, dalībvalstīm ir jāpastiprina saskaņošanas pasākumi, tādējādi padarot šo mobilitāti reāli iespējamu.
DanutBudreikait
- (LT) Diskusija par kopēju enerģētikas politiku un energodrošību sākās 2006. gadā pēc Krievijas-Ukrainas gāzes krīzes, kuras sekas nelabvēlīgi ietekmēja Eiropu. Par nožēlu, mums joprojām nav nedz skaidri definētas kopējas enerģētikas politikas, nedz enerģētikas ārpolitikas.
Es ceru, ka Eiropadome vispusīgi apspriedīs ES energodrošības aspektus, tostarp Lietuvas jautājumu, ņemot vērā plānoto Ignalinas kodolspēkstacijas slēgšanu 2009. gadā.
Līdz ar šīs spēkstacijas slēgšanu Lietuva kļūtu pilnībā atkarīga no vienīgā avota - Krievijas gāzes importa. Naftas un gāzes cenu pieauguma dēļ elektroenerģijas cena Lietuvā pieaugtu vairāk kā divkārtīgi. Sekas būs postošas gan šīs valsts mājsaimniecībām, gan ekonomikai kopumā.
Bez tam Krievijai ir tendence savu politisko ambīciju piepildīšanas vārdā manipulēt ar enerģijas piegādi. Lietuva to jau ir pieredzējusi.
Pamatojoties uz Pievienošanās līguma 37. pantu un 4. protokolu, es aicinu Komisiju palīdzēt rast risinājumu; viena no iespējām būtu atlikt drošās Ignalinas kodolspēkstacijas slēgšanu.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos atgādināt pagājušā gada pavasara samitu. Šis Angela Merkel vadītais samits bija ārkārtīgi veiksmīgs, un pagājušā gada 7. martā pieņemtie lēmumi tagad ir jātransponē tiesību aktos.
Tomēr tiesību aktiem nav jābūt represīviem; tiem jāmotivē mūsu iedzīvotāji un mūsu uzņēmumi jauninājumu ieviešanai, tādējādi panākot lielāku ilgtspēju. Pašreizējās debates varētu likt domāt, ka vissvarīgākais ir CO2 jautājums. Manuprāt, īstā būtība slēpjas daudz dziļāk - tā ir ilgtspēja. Kā mums ilgtermiņā pārvaldīt savus resursus? Pēc manām domām, būtiskākais - mums jāvada sava ekonomika, nākotnē izmantojot mazāk fosilo resursu.
Komisār, šķiet, ka mums te radīsies domstarpības, jo mēs nevaram piekrist visiem jūsu ierosinājumiem. Piemēram, attiecībā uz noteikumiem par transportlīdzekļiem, es nevaru pieņemt faktu, ka ir zināms, kāda soda nauda varētu būt jāmaksā, bet pilnīgi nav zināms, kādi noteikumi būs jāievēro. Mani vecāki man mācīja ko citu - vispirms jābūt skaidriem noteikumiem, un tikai tad var uzlikt sodu. Ir svarīgi, lai nākotnē mēs piemērotu šādu procedūru.
Ja emisiju tirdzniecības sistēma rada pārrobežu CO2 problēmas - un par to es tiešām nestrīdos -, tad mums būtu jāatrod vēl kāds atbalsta punkts, piemēram, ieviešot saprātīgu atkritumu politiku visā Eiropā. Es vēlētos dalīties ar jums kādās dziļās personiskās bažās, Barroso kungs un Verheugen kungs. Jūs esat tiesību aktu sargātāji! Ir pilnīgi bezjēdzīgi mums spiest vienam otra roku un vienoties par tādiem vai citādiem uzdevumiem, ja beigu beigās tie netiek izpildīti.
Labāk darīsim mazāk! Taču, ja ko darām, tas jādara labi. Tādēļ, komisār un Komisijas priekšsēdētāj, izmantojiet savas pilnvaras nevis apzinīgo sodīšanai, bet gan lai mudinātu aizgulējušos beidzot sasniegt Kioto izvirzītos mērķus. Ieskatieties internetā, un jūs sapratīsiet, par kuriem es runāju. Lai jums veicas; mēs jūs vērosim.
Libor Rouček
(CS) Dāmas un kungi! Dažu pēdējo gadu laikā Eiropas Savienība ir ārkārtīgi progresējusi. Tās ekonomika aug ātrāk nekā Amerikas vai Japānas ekonomika. ES ir pasaules lielākais tirdzniecības centrs, lielākā attīstības atbalsta sniedzēja un arī paraugs un etalons citām pasaules daļām politisko, ekonomisko un sociālo jautājumu risināšanā.
Kā nesen dzirdējām, Eiropas Savienība ir spējusi soli pa solim sasniegt Lisabonas stratēģijā izvirzītos mērķus gan nodarbinātībā, gan citās jomās. Ir patīkami apzināties, ka šos panākumus vienlīdz lielā mērā veidojušas tādas jaunās dalībvalstis kā patlaban prezidējošā Slovēnija.
Protams, Eiropas Savienība saskaras ar jauniem pārbaudījumiem; viens no tiem ir pārmērīgi liela atkarība no importētiem enerģijas avotiem, bet otrs - klimata pārmaiņas.
Esmu pārliecināts, ka problēmas risinājums vai vismaz viens no risinājumiem ir ietaupījumi, jaunas enerģiju taupošas tehnoloģijas un, protams, enerģijas avotu dažādošana. Šajā ziņā Eiropas Savienība attīstās pareizā virzienā.
Tomēr es vēlētos aicināt Komisiju un Padomi vairāk nekā līdz šim pievērst uzmanību kodolenerģijas izmantošanas jautājumam. Šī enerģija ir droša un ekoloģiski tīra, un tā samazinās mūsu atkarību no importa. Kas attiecas uz konkurētspēju, mēs redzam, kādā virzienā attīstās ASV, Krievija, Ķīna vai Indija. Kodolenerģijas pētniecībai mums jāpievērš daudz vairāk uzmanības, nekā esam darījuši līdz šim.
Alexander Lambsdorff
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Ieskatoties Padomes secinājumu projektā, ikviens var redzēt, ka izteiksmes veids attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu ir ļoti nepārliecinošs. Nošķiršanas jautājumā Padomē nav vienprātības, un Komisijas ierosinātā pakete tiek kritizēta. Es vēlētos oficiāli paziņot, ka sistemātiskas nošķiršanas stratēģiju mēs uzskatām par pareizu, taču nošķiršanas mērķis ir dot labumu patērētājiem. Tai jārada taisnīgas cenas un piegādes drošība.
Komisijas priekšlikums par īpašumtiesību pilnīgu nošķiršanu ir bijis nedaudz priekšlaicīgs. Tāpēc mēs uzskatām, ka vispirms jācenšas panākt faktisku nošķiršanu, bet īpašumtiesību nošķiršanu nevajadzētu izņemt no nākotnes darba kārtības.
Otro jautājumu saistībā ar Padomes secinājumiem es gribētu izvirzīt principiālu iemeslu dēļ. Padome norāda, ka gaida Komisijas izstrādāto sociālo programmu. Šajā programmā ir iekļauti jaunatnes politikas un izglītības politikas jautājumi. Vienmēr esmu uzskatījis, ka par šādiem jautājumiem atbild dalībvalstis; piemēram, manā valstī, Vācijā, par tiem lemj Länder. Šobrīd vēlos tikai atzīmēt to protokolēšanai, jo Parlaments, Komisija un EKT neapšaubāmi kārtējo reizi saņems kritiku par pilnvaru piesavināšanos. Padome gaida Komisijas priekšlikumus saistībā ar jaunatnes politiku un izglītības politiku. Mums būs jāvērš uzmanība uz šo svarīgo aspektu, kad šos jautājumus apspriedīs pašmāju Vācijas Länder.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Būdams PPE-DE grupas reģionālās politikas koordinators, esmu apmierināts ar lomu, kāda Lisabonas stratēģijas īstenošanā būs reģioniem un pilsētām. Galu galā nacionālās reformu programmas īsteno reģionālā līmenī; tieši šajā līmenī mēs galvenokārt izmantojam struktūrfondus un Kohēzijas fondu, kā arī Septīto pamatprogrammu.
Visur Eiropā ir redzams, ka 60 % no sabiedriskā finansējuma tiek izmantoti reģionos. Turklāt ir tendence - un šobrīd par to būtu vēlams vienoties - ieguldījumus asfaltā un betonā, ja tā drīkst izteikties, aizvietot ar ieguldījumiem zināšanās un infrastruktūrā; struktūrfondu lauvas tiesa - apmēram 70 % - šogad tiks tērēta Lisabonas stratēģijai.
Man ir vēl kāds piemērs. Pagājušajā nedēļā mēs redzējām Ļubļanas datus par to, kā šī nauda ir tērēta - 20 miljardi eiro no struktūrfondiem tika piešķirti pētniecībai un infrastruktūrai. Komisārs J. Potočnik pieminēja kluso revolūciju naudas izmantošanā. Pierādiet savus vārdus ar darbiem. Izpildiet solīto - nodrošiniet pārorientāciju naudas izlietojumā. Šī klusā revolūcija jau norit pilnā sparā. Ir pēdējais laiks Eiropas līmenī izveidot labāku tiesisko regulējumu attiecībā uz ieguldījumiem pētniecībā un infrastruktūrā. Visās valstīs nevar veikt vienādi apjomīgus liela mēroga ieguldījumus.
Man ir prieks, ka Eiropas Komisija šogad ir paredzējusi iesniegt attiecīgu priekšlikumu un ka vēl vienā priekšlikumā ir paredzēts uzlabot valstu atbildības līmeņu saskaņošanu.
Visbeidzot, pavisam drīz mēs sagaidīsim arī Balto grāmatu par teritoriālo kohēziju, kurā būs ietverta ne tikai lielu centrālo reģionu attīstība, bet arī attālāku Eiropas reģionu kohēzija, un arī to es vērtēju atzinīgi.
Gary Titley
Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi vērtēju to, ka gan Padome, gan Komisija nesen ir atzinušas klimata pārmaiņas ne tikai par vides politikas, bet arī par drošības un humānās politikas daļu. Protams, tas nav nekas jauns. N. Stern ziņojumā bija norādīts, ka klimata pārmaiņas var izraisīt aptuveni 200 miljonu cilvēku pārvietošanu, radot milzīgu migrācijas spiedienu. Šī iemesla dēļ mums vienmēr jāpatur prātā, ka globālā sasilšana patiesībā nozīmē nabadzīgo ciešanas, kas radušās bagāto rīcības dēļ.
Es ceru, ka, diskutējot par klimata pārmaiņām, mēs varēsim sasaistīt savus mērķus klimata pārmaiņu jomā ar attīstības politikas mērķiem. Šajā jomā nedrīkst darboties nošķirti. Nav šaubu, ka cieš arī Eiropas Savienības nabadzīgie iedzīvotāji. Tieši tāpēc jebkuras enerģētikas politikas uzdevums ir nodrošināt, ka dalībvalstīs pastāv arī enerģētiskās nabadzības stratēģija, jo augošo enerģētikas cenu dēļ cieš pārāk daudzi cilvēki. Tas ir jārisina.
Bet vissvarīgākais šajā samitā ir nodrošināt rīcību, nevis vienkārši runas. Komisija 2007. gadā izstrādāja programmu. Divas trešdaļas no tās ir ieraudzījušas dienas gaismu. Kur ir trešā? Dalībvalstis uzņemas saistības, kas netiek izpildītas. Mums ir jāķeras pie darba.
Es atzinīgi vērtēju arī darbu, kas paveikts labāka regulējuma ieviešanai un mazo uzņēmumu atbalstam. Tomēr mums daudz vairāk uzmanības jāpievērš transponēšanas pārlūkošanai un tiesību aktu īstenošanas izvērtēšanai, pārbaudot, vai ir sasniegts paredzētais mērķis. Ja vajadzīgais netiek panākts, tad nav jēgas izdot tiesību aktus.
Daniel Dăianu
Priekšsēdētāja kungs! Nākamais Eiropas samits notiek nozīmīgā laikā. Arvien dziļākā finanšu krīze, kuras pamatā ir cikliski un strukturēti apstākļi, prasa stingru rīcību. Āzijas izaugsme nozīmē jauna veida konkurenci starp kapitālisma sistēmām, kā arī aktivitātes kritumu valsts ieguldījumu fondos un pirmās nepieciešamības preču cenu pieaugumu. Turklāt jāņem vērā arī satraucošā klimata pārmaiņu ietekme, vajadzība stiprināt energodrošību un vispārējās nenoteiktības pieaugums.
Visi šie faktori ļoti ietekmē Lisabonas programmas īstenošanu, jo nav iespējams izvairīties no sarežģītiem kompromisiem. Ļaujiet man uzsvērt vairākus politikas jautājumus.
Pirmkārt, valstu politikas izstrādes kvalitātei ir būtiska nozīme rūpniecības un ekonomikas rādītāju uzlabošanā.
Otrkārt, politikas izstrādei jābūt pragmatiskai un atklātai, un nedrīkst jaukt brīvā tirgus jēdzienu ar tādu tirgu, kurā pilnībā atcelti ierobežojumi.
Treškārt, vissvarīgākā nozīme ir izglītības un rūpniecības politikai, it īpaši attiecībā uz pētniecību un attīstību. Dalībvalstīm ir noteikti jāpalielina absolventu skaits zinātnes un matemātikas nozarēs, un tādēļ ir jāsadarbojas visām dalībvalstīm.
Ceturtkārt, enerģētikas politikai ir jābūt koncentrētākai, un Nabucco projekts ir solis pareizā virzienā.
Piektkārt, laba zemes kvalitāte ir uzskatāma par stratēģisku resursu kopējās lauksaimniecības politikas reformas aspektā.
Pēdējais, bet ne mazāk svarīgais - mums jāapliecina morālās vērtības un morāles kritēriju kodekss. Ja zaudēsim savu morāles kompasu, runas par konkurētspēju sociālajā...
(Priešsēdētāja pārtrauc runātāju)
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka nesen pārskatītā Lisabonas stratēģija kopš 2005. gada pamatā bijusi veiksmīga. Par to skaidri liecina kāds fakts. Ja 2005. gadā kāds publiski pieminēja Lisabonu, visiem bija zināms, ka tā ir Portugāles galvaspilsēta, bet tolaik neviens to nesaistīja ar kādu procesu. Kioto jau nozīmēja procesu, kas saistīts ar klimata aizsardzību.
Tagad ir 2008. gads, un, paldies Dievam, pasaule ir mainījusies. Tagad, ja publiskās runās tiek pieminēta Lisabona, tā, protams, joprojām nozīmē Portugāles galvaspilsētu, taču arvien biežāk šo vārdu saista ar politisku procesu un, manuprāt, tas norāda uz ievērojamiem panākumiem.
Es uzskatu arī, ka bija pareizi noteikti jaunas prioritātes, kuru mērķis ir stimulēt izaugsmi un nodarbinātību, jo tas ir viens no priekšnosacījumiem spējai turpināt saprātīgu vides un sociālo politiku saskaņā ar Lisabonas stratēģijas otro un trešo pīlāru. Turklāt es uzskatu, ka bija pareizi atstāt pamatnostādnes nemainītas, jo tās lielākoties ir bijušas veiksmīgas.
Tomēr es gribētu pieminēt arī dažas nepilnības. Piemēram, es joprojām saskatu būtiskus trūkumus iekšējā tirgus pašreizējā attīstībā; iekšējais tirgus mums it kā pastāv kopš 90. gadu sākuma, tomēr daudzās sfērās tas vienkārši neeksistē. Iekšējā tirgus nav apdrošināšanas nozarē, un, piemēram, uzņēmējdarbības tiesību jomā uzņēmumi nevar pilnībā izmantot savas tiesības veikt uzņēmējdarbību Eiropas Savienībā. Mums joprojām trūkst intelektuālā īpašuma tiesību, un Eiropai nav tiesiskā regulējuma patentu jomā. Nav kopēju noteikumu attiecībā uz alternatīviem finanšu instrumentiem, un joprojām mēs gaidām veselības aprūpes iekšējo tirgu.
No otras puses, citās jomās ir bijuši neskaitāmi tiesību aktu priekšlikumi, kas galvenokārt orientēti uz progresu sociālo lietu, vides un patērētāju tiesību nozarēs. Tas ir labi un atzīstami, taču ir vajadzīgs līdzsvars. Tādēļ es aicinātu Komisiju un Padomi pievērst īpašu uzmanību tam, lai novērstu nepilnības iekšējā tirgus tiesiskā regulējuma jomā.
Riitta Myller
(FI) Priekšsēdētāja kungs! Padomes priekšsēdētājam bija pilnīga taisnība, kad viņš pauda uzskatu, ka klimata pārmaiņas ir cieši saistītas ar ekonomiku. Tās nevar atdalīt vienu no otras. Šeit tika teikts, ka klimata pārmaiņas ir saistītas ar visām politikas sfērām. Šim jautājumam jāatspoguļojas arī nākamajā samitā.
ES Lisabonas stratēģijas centrā jāizvirza klimata pārmaiņu kontrole un pielāgošanās šīm pārmaiņām. Šajā samitā mums ir jānosaka droša stratēģiskā politika, kas palīdzētu realizēt pieņemtos lēmumus.
Diemžēl Eiropas Savienības izvēlēto saistošo risinājumu vidū nav energoefektivitātes un enerģijas taupīšanas. Tomēr mums jāatceras, ka vistīrākā, vislētākā un visefektīvākā enerģijas forma ir ietaupītā enerģija. Šos 20 procentus enerģijas mēs šobrīd varētu ietaupīt, īstenojot visus ES tiesību aktus. Citiem vārdiem sakot, mums joprojām ir vajadzīgi vērienīgāki un skaidrāki energoefektivitātes mērķi. Es ceru, ka nākamajā samitā šim jautājumam tiks pievērsta uzmanība.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs! Rīt samitā tiekas dalībvalstu vadītāji. Es saprotu, ka dienas kārtībā ir daudz jautājumu, tomēr ceru, ka jūs apspriedīsiet arī ietekmi, ko atstājis Laval-Vaxholm spriedums, kuru EKT pasludināja tikai dažas dienas pēc jūsu iepriekšējā samita. Šis spriedums ļauj uzņēmumiem norīkot darbiniekus strādāt jebkurā dalībvalstī un maksāt viņiem savas valsts minimālo algu, nevis otras valsts standarta darba samaksu. Turklāt šis spriedums atņem arodbiedrībām iespēju aizsargāt savu darbinieku algas. Tas piespiedīs uzņēmējas dalībvalsts darba ņēmējus samazināt savas algas vai arī zaudēt darbu. Manuprāt, tā ir bumba ar laika degli. Laval-Vaxholm spriedums potenciāli var izjaukt sociālo partnerību, profesionālās attiecības, ekonomisko un sociālo stabilitāti veselās valstīs, pašvaldībās, atbildīgos uzņēmumos un ģimenēs, kā arī graut atbalstu Eiropas idejai vecākajās dalībvalstīs.
Bez šaubām, algu samazināšana padarīs ES spējīgāku konkurēt globālajā tirgū, kur tai jāsacenšas ar tādām zemu izmaksu valstīm kā Ķīna, Indija un Brazīlija, - taču cik sāpīgu cenu par to maksās īru ģimene, kurai ir hipotekārais kredīts?
Lai aizsargātu dalībvalstu ekonomiku pret Laval, mēs ar J. P. Bonde esam nosūtījuši Slovēnijas prezidentūrai un mūsu premjerministriem protokolu, lai to iekļautu rītdienas Eiropas samitā. Lai izvairītos no plaša mēroga sociālā dempinga, izturieties pret Laval-Vaxholm spriedumu nopietni un iekļaujiet šo protokolu.
Malcolm Harbour
Priekšsēdētāja kungs! Šīs debates par samitu ir iespēja runāt ar Padomi par to, ko viņi dara visas Lisabonas programmas īstenošanā, tādēļ šodien savus komentārus es pirmkārt gribu adresēt Padomei. Es vēlreiz priecājos sveikt Slovēnijas ministru, ar kuru man bija tas gods nesen tikties Slovēnijā, un es pateicos Slovēnijas prezidentūrai par viņu ieguldījumu šajā procesā.
Esmu ļoti gandarīts, jo publicētais secinājumu projekts liecina, ka Padome turpina pievērst uzmanību četriem svarīgākajiem Lisabonas stratēģijas aspektiem. Tomēr man jāsaka - un šo piezīmi es adresēju Komisijas priekšsēdētājam - ka, lai gan zinu, ka viņš sarunājas ar V. Špidla kungu, viena no problēmām ir tā, ka Komisija joprojām turpina sarežģīt lietas un izgudrot tās no jauna. Šobrīd mums no Komisijas ir 10 mērķi, kuri šeit garāmejot pieminēti, taču patiesībā galvenā uzmanība būtu jāpievērš prioritāšu noteikšanai.
Galvenokārt gribu pievērsties tam, ko uzskatu par mūsu debašu satura būtību - uzņēmējdarbības potenciāla atbrīvošanai. Ir labi, ka jūs to esat iekļāvuši, taču ko lietas labā dara dalībvalstis? Mans kolēģis G. Hökmark runāja par Pakalpojumu direktīvas transponēšanu. Es teikšu Padomei: ņemiet Pakalpojumu direktīvu, tās ieviešanu un visu, ko esat iecerējuši darīt, un piemērojiet to visās jomās, kas attiecas uz uzņēmējdarbības potenciāla atbrīvošanu. Attiecībā uz Pakalpojumu direktīvu jums ir jāpārbauda visi jūsu valsts tiesiskās sistēmas aspekti, kuri ir diskriminējoši attiecībā uz uzņēmumiem, kas vēlas piedāvāt pakalpojumus vienotajā tirgū. Nav runa tikai par pakalpojumu uzņēmumiem, bet gan par visiem uzņēmumiem neatkarīgi no to lieluma. Es aicinu jūs uzņemties šīs saistības un īstenot tās.
Attiecībā uz Pakalpojumu direktīvu otra būtiskā lieta ir tā, ka pirmo reizi ikvienai dalībvalstij ir pienākums nodrošināt informāciju uzņēmumiem, kas vēlas piekļūt vienotajam tirgum, tādējādi stimulējot šo plašo iespēju izmantošanu. Vienotā tirgus veidošana ir kopīga atbildība. Mēs šeit cītīgi strādājam pie struktūras izveidošanas, bet cik cītīgi jūs dalībvalstīs strādājat pie tā, lai uzņēmumi varētu to izmantot? Tikai tā mēs nodrošināsim darba vietas un izaugsmi, kas tik ļoti vajadzīga šai ekonomikai.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs! Es uzskatu, ka pavasara Padomei jānostiprina sākotnējā Lisabonas stratēģija, lai integrētā veidā varētu pievērsties savstarpēji saistītajiem ekonomiskās, sociālās, nodarbinātības attīstības un ilgtspējīgas attīstības politikas aspektiem. Pretējā gadījumā tiks sekmēta Eiropas sašķelšanās un atgriešanās pie protekcionisma.
Šīs stratēģijas pamatā ir augstas kvalitātes darba vietas; Eiropas izcilību nevar panākt uz zemu algu, nestabilas nodarbinātības un darbinieku nevienlīdzības rēķina.
Laval spriedums ir šī Parlamenta un otra likumdevēja, Padomes, likumdošanas ieceru amorāla interpretācija. Tāpēc abām likumdevējām iestādēm ir jāreaģē, atkārtoti paužot mūsu ieceres un pieņemot tādus tiesību aktus, kas novērstu Eiropas Kopienu Tiesas identificētās nepilnības. Viena no normatīvajām iespējām ir Direktīvai par darba ņēmēju nosūtīšanu pievienot Monti tipa sociālo klauzulu, ko mēs jau esam iekļāvuši Pakalpojumu direktīvā.
Tostarp Komisijai jāuzstāj uz to, lai Direktīvu par darba ņēmēju nosūtīšanu visas dalībvalstis pienācīgā veidā un pilnībā transponētu valsts tiesību aktos. Dalībvalstīm nekavējoties ir jāpārskata savi darba tiesību akti un jānodrošina, lai amorālais Laval spriedums neapdraud šo valstu darba attiecību un koplīgumu sistēmas.
Nobeigumā es vēlētos piebilst, ka kolēģes K. Sinnot interpretācija, kā parasti, ir maldīga. Viņa kļūdaini apgalvo, ka Laval spriedums nozīmē to, ka Īrijā ir piemērojama tikai minimālā alga; tas nozīmē, ka Īrijā ir jābūt piemērojamiem visiem juridiski saistošajiem nolīgumiem, un tas ietver daudz vairāk nekā tikai minimālo algu. Taču Īrijā pastāv arī juridiski nesaistoši nolīgumi, un šis jautājums ir jāizskata.
Georg Jarzembowski
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, komisāri, Padomes priekšsēdētāja kungs! Savas grupas vārdā es vēršos pie Eiropadomes, lai integrētajās pamatnostādnēs pienācīgi iestrādātu Eiropas transporta politiku. Tam pamatā ir fakts, ka bez ilgstpējīgas Eiropas transporta politikas un bez vajadzīgajiem Eiropas komunikāciju tīkliem nevar uzplaukt ES uzņēmējdarbība un nodarbinātība. Bez efektīviem transporta koridoriem, bez transporta pakalpojumu sniedzēju sadarbības un bez automatizētām transporta sistēmām nepaplašināsies ne tirdzniecība, ne tūrisms ne Eiropas Savienības iekšienē, ne ar trešām valstīm. Tomēr nodarbinātības stimulēšanas dēļ tas mums ir vajadzīgs.
Padomes priekšsēdētāja kungs! Runājot ar saviem kolēģiem Padomē, lūdzu, paturiet prātā, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai savos valsts izaugsmes un nodarbinātības plānos dalībvalstis iekļautu arī transporta politiku. Diemžēl mēs redzam, ka dalībvalstis arvien mazākus līdzekļus velta valsts infrastruktūras uzturēšanai un paplašināšanai, un tas attiecas gan uz dzelzceļa tīkliem, gan autoceļu tīkliem.
Tas pats ir sakāms par transporta sistēmu izveides un izmantošanas veicināšanu. Mūsdienās visu var pasūtīt internetā, bet piegāde var notikt tikai ar kravas auto vai pa dzelzceļu. Jūs varat pasūtīt brīvdienas, kādas vien vēlaties, bet, lai nokļūtu galamērķī, jums ir vajadzīga kārtīga lidosta un pienācīgi transporta sakari. Ja mēs vēlamies izaugsmi un nodarbinātību, mums vajadzīga attiecīga infrastruktūra un atbilstīgas transporta sistēmas. Protams, tām jābūt videi nekaitīgām. Tādēļ mēs uzskatām, ka ilgtspējas nolūkos ar visiem iespējamiem līdzekļiem ir jāatbalsta loģistika. Tas ir svarīgi arī no valsts plānošanas viedokļa.
Lai gan loģistika galvenokārt ir pašu uzņēmumu uzdevums, tomēr mēs - dalībvalstis un Eiropas Savienība - varam palīdzēt tā izpildē, samazinot birokrātiju, piemēram, attiecībā uz ostu muitas procedūrām.
Mums ir vajadzīgas videi nekaitīgas politikas nostādnes. Tādēļ es jūs aicinu izaugsmes un nodarbinātības labad padarīt transporta politiku par jūsu stratēģijas centrālo principu.
Dariusz Rosati
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Pavasara Padome tiekas kritiskā brīdī. Eiropas Savienības ekonomiskā izaugsme palēninās, mums ir jārēķinās ar nenoteiktību finanšu tirgos, pieaugošām naftas cenām un attiecīgi pieaugošu inflāciju. Visi šie apstākļi rada nedrošības atmosfēru un vairo bailes par nākotni.
Ņemot vērā šos apstākļus, es uzskatu, ka J. M. Barroso sniegtais situācijas vērtējums ir nepamatoti optimistisks. Ir grūti līksmot par sešu miljonu darba vietu rašanos, jo tas notika pēdējos divos gados, cikliskās izaugsmes paātrināšanās periodā. Pamatojoties uz vienu diviem pieaugošas efektivitātes gadiem, grūti ir arī prognozēt, vai izdosies sasniegt stabili augstu darba produktivitāti. Eiropas potenciālie pieauguma rādītāji joprojām ir ļoti zemi.
Tāpēc es uzskatu, ka, izmantojot nākamo Padomes tikšanos, Eiropas Savienībai jāpauž skaidrs signāls Eiropas iedzīvotājiem, ka tā ir spējīga stāties pretī minētajiem draudiem. Pašreizējās ekonomiskās situācijas izraisītajām bailēm un nedrošībai jāliek pretī nevis vārdi, bet lēmumi. Līdz šim samiti pārāk bieži beigušies ar deklarācijām, kas ne pie kā nav novedušas. Situācijā, kādā mēs pašreiz atrodamies, dalībvalstīm un Padomei ir jāpieņem konkrēti lēmumi. Es aicinu klātesošo Padomes pārstāvi nopietni ņemt to vērā.
Visbeidzot jāsaka, ka visi šie jautājumi ir īpaši svarīgi tāpēc, ka turpmāko mēnešu laikā ir jāratificē Lisabonas līgums. Šim līgumam ir jāiedvesmo Eiropas iedzīvotāji un jāmodina viņos cerība. Tieši tāpēc nākamajam samitam ir jāsūta Eiropas iedzīvotājiem skaidrs signāls, ka tādējādi tiks panākta situācijas uzlabošanās.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Bezdarbs samazinās, Eiropas Savienībai globalizācija ir nākusi par labu, mums veicas labāk nekā Amerikas Savienotajām Valstīm, un ES ir uz pareizā ceļa. Dosimies pa šo ceļu ar apņēmību, entuziasmu un pārliecību. Panāksim, ka dalībvalstis nopietnāk izturas pret saviem uzdevumiem. Informēsim cilvēkus par mūsu sasniegumiem un mērķiem.
Otrkārt, klimata aizsardzība un enerģētiskās atkarības samazinājums noteikti dos jaunu stimulu pētniecībai, jauninājumiem, izaugsmei un nodarbinātībai.
Treškārt, godīgi atzīsim faktu, ka eiro/dolāra maiņas kurss vājina enerģijas cenu pieaugumu - tās ir cēlušās par 160 % eiro un par 340 % dolāros.
Ceturtkārt, eiro, paplašināšanās, iekšējais tirgus, Lisabonas stratēģija un Lisabonas līgums, kas nostiprina sociālo tirgus ekonomiku un sociālās pamattiesības - visi šie faktori veido vispārēju pamatnostādņu kopumu, kas veicinās Eiropas Savienības ceļu uz panākumiem.
Piektkārt, izglītība, apmācība, pētniecība, jauninājumi un mūsu sociālās, veselības un pensiju sistēmas reformas ir lielākie joprojām risināmie uzdevumi.
Sestkārt, Komisijas priekšsēdētāja kungs, pavasara samita secinājumos jāiekļauj Barroso EIT, nosakot datumu, kad tiks lemts par tā atrašanās vietu. Finansiālajā ziņā Parlaments ir devis zaļo gaismu.
Septītkārt, Mazās uzņēmējdarbības akts, bez šaubām, rosinās turpmāku Parlamenta iniciatīvu. MVU apvienotā grupa līdz mēneša beigām izvirzīs principus, kas mums šķiet būtiski.
Un pēdējā piebilde: Komisijas priekšsēdētājs un Komisija nav mūsu pretinieki, Schultz kungs. Mūsu pretinieki ir spēka, politiskās jaudas un līderības trūkums, kas piemīt dažu dalībvalstu valdībām un parlamentiem. Mūsu pretinieki ir egotisms, nacionālisms un protekcionisms, nevis Eiropas ideja vai stipra Komisija.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Man jums ir tikai viens lūgums, kad dosieties uz Eiropadomi - aizstāviet šo iestādi, kad jums teiks, ka ES sociālā un ekonomiskā situācija prasa, lai vairāk uzmanības tiktu pievērsts sociālajiem jautājumiem, ka šajā situācijā mūsu ekonomikas politika jāpieskaņo mūsu mērķiem un likumīgi pieņemtajai stratēģijai klimata pārmaiņu un enerģētiskās neatkarības jomā; kad jums teiks, ka Lisabonas stratēģijas īstenošanas labad ir vajadzīga lielāka ekonomikas koordinācija; kad jums teiks, ka vajadzīgs labāks finanšu tirgu regulējums, lai sekmīgi cīnītos ar Amerikas augsta riska hipotekāro kredītu (subprime) krīzi. Neļaujiet dalībvalstīm teikt, ka šādi jautājumi nav mūsu darīšana; modernā demokrātijā tas nav pieņemams.
Padomes priekšsēdētāja kungs, pēc dažu to valstu vai valdību vadītāju lūguma, kuri pamatoti ir noraizējušies par situāciju finanšu tirgos, jūs vērtēsiet šīs situācijas patieso ietekmi uz ES ekonomiku. Es jūs aicinu izmantot šo jautājumu un neapmierināties ar atsevišķiem ieteikumiem, kuri var šķist pievilcīgi vai populāri, bet kuri neattiecas uz šīs lietas būtību. Būtība ir tāda, ka mums ir integrēts finanšu tirgus un Centrālā banka, kas visas Eiropas ekonomikas interesēs veido monetāro politiku, bet mums trūkst Eiropas finanšu tirgus uzrauga, kas nodarbotos ar attiecīgajām problēmām un pārbaudījumiem.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Gada pirmais Eiropas samits pēc tradīcijas ir veltīts ekonomikas jautājumiem. Tāpēc Ministru padomes Slovēnijas prezidentūra valstu un valdību vadītāju tikšanās darba kārtībā ir iekļāvusi svarīgas debates par Lisabonas stratēģijas, kas pārskatīta atbilstīgi 2008.-2010. gada periodam, otro ciklu.
Manuprāt, to tēmu sarakstā, kurām jūs pievērsīsieties tuvākajās dienās, noteikti jābūt atsevišķiem aspektiem, kas īpaši saistīti ar Lisabonas stratēģijas otro mērķi, proti, nodarbinātības līmeni. Lai gan Eiropas darbaspēka mobilitāti kā principu savās rezolūcijās aktīvi veicina Eiropas Parlaments, realitātē tā joprojām saskaras ar grūtībām.
Patvaļīgie ierobežojumi, kas noteikti darba ņēmējiem no jaunajām dalībvalstīm, veicina mobilitātes ierobežošanu. Šajā sakarā 2008. gada beigās Eiropas Komisijai būs jāizvērtē darbaspēka mobilitātes ierobežošanas pasākumi, ko dažas dalībvalstis piemēro attiecībā uz Rumāniju un Bulgāriju.
Jaunākie statistikas dati liecina, ka nav novērota ievērojama migrācijas plūsma no šīm divām valstīm un ka nevienā valstī, kas atvēra savu tirgu rumāņu un bulgāru darba ņēmējiem, nav reģistrēta darba tirgus nelīdzsvarotība. Tomēr, saskaņā ar pašreizējo tiesisko regulējumu, dalībvalstis var turpināt paturēt spēkā šos ierobežojumus, kas praktiski arī notiek attiecībā uz valstīm, kuras pievienojās 2004. gadā. Šķēršļus darba tirgū bieži ievieš, reaģējot uz kādām aktuālām politiskām prasībām, tāpēc es uzskatu, ka viens no apspriežamajiem pasākumiem būtu pārejas perioda sistēmas pārskatīšana, galvenokārt attiecībā uz formulu 2+3+2.
Atzīstams risinājums būtu obligāta Eiropas Parlamenta atzinuma saņemšana attiecībā uz ierobežojumu piemērošanu vai pārtraukšanu, kad kopš jaunas dalībvalsts pievienošanās ir pagājuši divi gadi. Šāda Eiropas iestāžu iesaistīšanās mazinātu patstāvību un patvaļību, ar kādu bieži tiek ierobežots Eiropas pārvietošanās brīvības princips.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs! Rīt notiek pavasara Padome, un ES vadītājiem ir daudz pārrunājamu jautājumu - gan nestabilitāte finanšu tirgū, gan globalizācija, gan demogrāfiskās izmaiņas. Kas attiecas uz globalizāciju, mēs vēlētos uzzināt no Padomes, kādā virzienā norit pašreizējā pasaules tirdzniecības sarunu kārta, un ko tā mums nesīs.
Par jaunākajiem dokumentiem, kas attiecas uz lauksaimniecību, ir bijis daudz spekulāciju un atsevišķas analīzes, taču Komisija un Padome šajā ļoti svarīgajā jautājumā tikpat kā nav sniegušas oficiālas ziņas. Komisārs P. Mandelson vakar vakarā bija šeit pie mums, taču ar PTO saistīti jautājumi diemžēl netika skarti, un Parlamentam nav nepastarpinātas informācijas.
Ņemot to vērā, es aicinu Eiropadomes pavasara sanāksmi un Īrijas premjerministru Taoiseach Bertie O'Hearn šajā nozīmīgajā apspriedē izvirzīt šo jautājumu. Pirms mēneša komisārs P. Mandelson norādīja, ka nelauksaimniecības nozarē sarunas virzījušās nevis uz priekšu, bet gan atpakaļ. Attiecībā uz lauksaimniecību viņš pieļāva, ka ES var būt mierā ar iesniegtajiem priekšlikumiem. Baidos, ka šāds uzskats ir kļūdains. Dažas analīzes, ko esmu redzējusi, norāda, ka pašreiz iesniegtā vienošanās var iznīcināt kopējo lauksaimniecības politiku, un tas ir pārlieku riskanti.
Es vēlētos runāt no īru viedokļa; mēs balsojam par Lisabonas līgumu, šķiet, 12. jūnijā, un jau tagad ir daudz diskusiju, bet to būs vēl vairāk. Manuprāt, ir ļoti labi, ka ļaudis iesaistās šai kampaņā, jo tādējādi kļūst stiprāka īru saikne ar Eiropas Savienību, un tas ir slavējami. Tomēr, ņemot vērā to, ka daži kolēģi iesniedz protokolus, kas vēl nav publicēti viņu tīmekļa vietnēs, - es ieskatījos J. P. Bonde vietnē un to neredzēju - uzskatu, ka Padomei varbūt vajadzētu nākt klajā ar komentāriem par Laval spriedumu. Par to nepārtraukti dzird runājam, un daudzi to interpretē nepareizi, taču es patiešām uzskatu, ka mums visiem būtu ļoti noderīgi zināt Padomes viedokli šajā jautājumā. Lisabonas līgumā, cik zinu, ir ļoti stingras nostādnes attiecībā uz sociālo dimensiju, un nav paredzēts pieļaut sliktu vai ļaunprātīgu izturēšanos pret darbiniekiem ne Eiropas Savienībā, ne citur. Tāpēc Īrijas iedzīvotājiem balsojumā būtu jāatbalsta šis svarīgais līgums.
Carlos Coelho
(PT) Sākumā es gribētu novēlēt panākumus Slovēnijas prezidentūrai un pateikt, ka, pēc manām domām, nākamajai Eiropadomei galvenā uzmanība noteikti būtu jāpievērš ekonomikas un attīstības jautājumiem. Priekšsēdētājam J. M. Barroso pienākas uzslava par to, ka šos jautājumus viņš ir izvirzījis par prioritātēm jau kopš savu pilnvaru sākuma. Lisabonas stratēģijas pārskatīšana, samazinot birokrātiju un iedvešot programmai jaunu dzīvību, ir bijusi pareiza rīcība.
Par spīti nestabilitātei, ko radījusi starptautiskā finanšu krīze un augošās energoresursu cenas, it īpaši attiecībā uz fosilajiem kurināmajiem, kā arī situācijas attīstībai valsts parādu un valsts deficīta jomā, ekonomiskā izaugsme un darba vietu radīšana neapstrīdami ir pozitīvi faktori. Mums jāturpina doties šajā virzienā un neapstāties grūtību priekšā. Mums ir vajadzīga uzlabota Lisabonas stratēģija, kuras pamatā būtu izaugsmes un nodarbinātības pakts, kas paredzētu ieguldījumus zināšanās un jauninājumos, atbalstītu ilgtspējīgu attīstību, ietvertu vides jautājumus un izmantotu mazo un vidējo uzņēmumu potenciālu. Ekonomiskā izaugsme ir būtiski svarīga, lai ne tikai garantētu Eiropas iedzīvotājiem labu dzīves līmeni, bet arī stiprinātu ekonomiskās un sociālās kohēzijas politiku, jo kopīgās pūles Eiropas projekta vārdā nozīmē rīkošanos pēc solidaritātes loģikas.
Tādēļ es arī aicinu Padomes prezidentūru atgādināt dalībvalstīm, ka solidaritāte ir ES panākumu nepieciešams priekšnosacījums un ka tīksmināšanās ap nacionālo patmīlu var būt tikai negatīva. Līdztekus ekonomikas jautājumiem pastāv arī mobilitātes un drošības jautājumi. Tāpēc pirms diviem mēnešiem mēs ar prieku sveicām sengaidīto Šengenas zonas paplašināšanos un iekšējo robežu atcelšanu. Tagad šī ir vienota zona. Vīzu politika, robežkontrole, datu un informācijas apmaiņa, kā arī policijas un tiesu iestāžu sadarbība ir līdzekļi, ar kuriem nodrošināt mūsu drošību un brīvību. Mums ir jāstrādā kopā un jādemonstrē vienota nostāja attiecībā pret mūsu partneriem pasaulē.
Es ceru, ka Eiropadome stiprinās šo solidaritāti, un ka Čehijai, Igaunijai, Latvijai un visiem citiem būs skaidrs, ka sarunas ar mūsu ASV partneriem attiecībā uz vīzu politiku ir Eiropas līmeņa jautājums. Arī šajā ziņā Eiropas panākumi un uzticamība ir atkarīga no Eiropas vienotības.
Christopher Beazley
Priekšsēdētāja kungs! Turpinot tematu, ko iesāka kolēģe M. McGuinness, pieminot Lisabonas līguma ratificēšanu Īrijā, piebildīšu, ka manā valstī, Apvienotajā Karalistē, abās parlamenta palātās ir panākts labs progress un paredzams, ka Apvienotā Karaliste visai drīz līgumu veiksmīgi ratificēs. Mans mērķis nav gūt punktus iepretī politiskajiem pretiniekiem, tomēr Lielbritānijas liberāļu partijas atturēšanās sagādāja vilšanos tiem Lielbritānijas konservatīvo partijas pārstāvjiem, kuri atbalsta līgumu. Tomēr esmu pārliecināts, ka Watson kungs varēs paskaidrot iemeslus.
Šajā pavasara Padomē droši vien tiks pieminēta nesenā varas maiņa Krievijā. Ir ļoti svarīgi, un jo īpaši šajā Parlamentā, lai Eiropas Savienībai būtu kopēja ārpolitika attiecībā pret Krievijas Federāciju un atsevišķiem priekšlikumiem, piemēram, Nord Stream cauruļvadu. Protams, es nevēlos aizsteigties priekšā notikumiem, jo par Krievijas vēlēšanām Parlaments diskutēs ceturtdien. Tomēr rezolūcijas priekšlikumā, kuru mēs acīmredzot varēsim apstiprināt, ir paustas bažas attiecībā uz izturēšanos pret vēlēšanu novērotājiem un to, kas notika ar tiem opozīcijas kandidātiem, kuriem tika liegts piedalīties šajās vēlēšanās, kā arī aicināts nekavējoties atbrīvot aptuveni 50 demonstrantu, kurus varmācīgi apcietināja Krievijas Iekšlietu ministrijas vīri.
Es ceru, ka Padome pret to izturēsies ļoti nopietni. Protams, mēs apsveicam prezidentu D. Medvedevu un premjerministru V. Putinu. Mēs ceram uz labām un harmoniskām attiecībām, taču tās nav iespējamas, ja Parlaments un Eiropas Savienība ir sašķelti. Vāciešiem, nīderlandiešiem, britiem, poļiem - mums visiem vajadzīgs kopējs redzējums par mūsu attiecībām ar Krievijas Federāciju un to, kā mums nodrošināt energoapgādi. Mums nav noteikti jāapstiprina Nord Stream; mēs varam apstiprināt arī Amber cauruļvadu. Ar lielu interesi es gaidu Padomes secinājumus attiecībā uz ES kopējo ārpolitiku un kopējo enerģētikas ārpolitiku, un it īpaši uz labām attiecībām ar Krievijas Federāciju.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos runāt par trim aspektiem. Pirmkārt, ir ļoti svarīgi, lai pakalpojumu brīvību piemērotu visās dalībvalstīs. Es pievienojos savu kolēģu G. Hökmark un M. Harbour paustajam. Otrkārt, skaidri redzams, ka mazajiem uzņēmumiem ir vajadzīgs atbalsts - Mazās uzņēmējdarbības akts -, kas ļautu tiem izmantot jauninājumu sniegtos labumus. Treškārt, attiecībā uz Lisabonas stratēģiju es gribētu lūgt jūs, priekšsēdētāj J. M. Barroso, atgādināt Eiropadomei, ka Baltijas jūras stratēģijas īstenošana, kuru jūs laipni atbalstījāt, var kļūt par praktisku ieguldījumu Lisabonas stratēģijā un varbūt pat par vienu no tās panākumu stāstiem.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Es gribētu dzirdēt jūsu viedokli par ES monetāro politiku. Padomes priekšsēdētāja kungs, jūs minējāt, ka jums paredzēta viedokļu apmaiņa par finanšu tirgu darbību. Būtu labi, ja valstu vai valdību vadītāji sarīkotu viedokļu apmaiņu par ES monetāro politiku. Eiropas Komisijas priekšsēdētāja kungs, es gribētu zināt jūsu domas par Līguma 105. panta piemērošanu, jo šis pants paredz noteikumus attiecībā uz cenu stabilitāti, tomēr, pamatojoties uz pieņēmumu, ka cenas ir stabilas, tas paredz pievērst uzmanību arī ekonomiskajai izaugsmei. Vai jūs uzskatāt, ka Eiropas Centrālo banku sistēma šobrīd darbojas pareizi?
Zita Pleštinská
(SK) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Parlamenta 50. gadadienā atļaujiet man sākumā novēlēt Parlamentam nākotnē Eiropas pilsoņu vārdā pieņemt vēl daudz gudru lēmumu.
Kā dzirdējām debatēs, palielināt Eiropas ekonomikas konkurētspēju un radīt jaunas darba vietas būs iespējams tad, ja uzlabosim uzņēmējdarbības vidi; arī es pievienojos šim viedoklim. Šajā jomā pieņemot efektīvus tiesību aktus, mums jāņem vērā arī mazo un vidējo uzņēmumu pārstāvju ieteikumi un jāizmanto viņu pieredze.
Tāpēc es atzinīgi vērtēju paketes attiecībā uz produkcijas ieviešanu tirgū pieņemšanu. To pieņēma Eiropas Parlaments un Slovēnijas prezidentūra, saņemot vērtīgu palīdzību no Komisijas, it īpaši no komisāra G. Verheugen, kurš personiski piedalījās šai darbā.
Priekšsēdētāja kungs, Slovākija gatavojas eiro ieviešanai; tas palielinās Slovākijas ekonomikas konkurētspēju, un šis būs pēdējais solis Slovākijas ceļā uz pievienošanos stabilo valstu grupai. Es ticu, ka, pamatojoties uz Slovākijas ekonomikas rezultātu novērtējumu un ņemot vērā to, ka valsts ekonomiskie rādītāji ir lieliski, Komisijas un Slovēnijas prezidentūras lēmums būs Slovākijai labvēlīgs un mēs varēsim, kā plānots, ieviest eiro 2009. gada 1. janvārī.
Georgs Andrejevs
(LV) Paldies, priekšsēdētāja kungs, ka devāt vārdu. Gribētu novēlēt, lai 50 gadu jubilejā Eiropadomē neaizmirstu vienu no Eiropas Savienības galvenajiem lozungiem - "Veselība visā Eiropas Savienības politikā” jeb "Health in all EU policies”. Ir par maz, ka mēs to pieminam tikai atsevišķās sēdēs, deklarējam, bet maz ko darām. Veselības situācija Eiropā, kā rāda statistika, pasliktinās. Speciālistu migrācija no Eiropas Savienības palielinās, saslimstība ar daudzām slimībām pastiprinās, un vismaz to prioritāti, ko ir paņēmusi Slovēnijas prezidentūra, - cīņu ar vēzi - vajadzētu arī atbalstīt Padomes sēdē. Paldies.
Erna Hennicot-Schoepges
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Saistībā ar finanšu politiku Padomes priekšsēdētājs minēja īpašuma ieguldījumu fondus. Komisijas priekšsēdētājs nepieminēja šo konkrēto problēmu saistībā ar mājokļiem. Ņemot vērā to, ka Komisija ir ierosinājusi 2010. gadu noteikt par nabadzības un sociālās atstumtības izskaušanas Eiropas gadu, es vēlos jautāt, vai Komisija ir paredzējusi vērtēt mājokļu problēmu no ieguldījumu pakešu un finanšu politikas, it īpaši Eiropas tirgu īpašumu ieguldījumu fondu viedokļa.
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! EP politikas departaments ir pasūtījis pētījumu par problēmām, ko mums sagādās klimata pārmaiņas. Tiek lēsts, ka Eiropas zaudējumu apmērs var būt no 24 miljardiem līdz 194 miljardiem eiro. Saskaņā ar Barselonas mērķi es gribētu ierosināt 3 % no šīs summas - tātad no 1 līdz 6 miljardiem eiro - izmantot, lai nodrošinātu Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta darbības uzsākšanu klimata pārmaiņu jomā. Galvenā uzmanība būtu pievēršama energoefektivitātei, it īpaši ražošanas un patēriņa aspektā.
Nina Škottová
(CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Lisabonas stratēģija neatstāj nekādu šaubu, ka ekonomisko panākumu priekšnoteikums ir izglītības, pētniecības un jauninājumu kvalitāte, un ir jāatbalsta šīs kvalitātes uzlabošana.
Gan Septītā pamatprogramma, gan Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts ir ārkārtīgi svarīgi kvalitātes attīstībai un uzlabošanai, taču abi šie instrumenti galveno uzmanību lielākoties pievērš pastāvošajiem tā sauktajiem izcilības centriem un rēķinās ar šo centru potenciālu. Tomēr vairums izcilības centru atrodas Eiropas Savienības vecajās dalībvalstīs. Es vēlos atzīmēt, ka arī jaunajās valstīs pastāv augstas kvalitātes izglītības un pētniecības iestādes, tostarp universitātes, kuru centienus pēc izcilības zīmes būtu sistemātiski jāstimulē. Tas ļautu paplašināt Eiropas Savienības augstas kvalitātes izglītības un pētniecības tīklu.
Priekšsēdētājs
Diemžēl nevaru ļaut runāt vēl kādam deputātam, un neredzēju, ka kreisajā pusē kāds lūgtu vārdu. Tāpēc jūs nevarat man pārmest, ka neesmu nevienu uzaicinājis. Būtu vajadzējis vismaz lūgt vārdu.
(Starpsauciens no Martin Schulz)
Schulz kungs, tas bija viss, ko es gribēju pateikt, kā arī piebilst, ka PPE-DE grupa nebija īpaši entuziastiski noskaņota attiecībā uz nepieteiktās uzstāšanās sistēmu, taču vārdu lūdza galvenokārt PPE-DE deputāti. Ļaujiet priekšsēdētājam pabeigt sakāmo; arī tas palīdzēs nodrošināt labāku līdzsvaru.
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Es gribētu pateikties visiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kas piedalījās šajās ļoti interesantajās, dinamiskajās un auglīgajās diskusijās, kuras būs noderīgas, veicot pēdējos priekšdarbus rītdienas un parītdienas Eiropadomes sesijas sagatavošanā.
Mēs centīsimies ņemt vērā pēc iespējas vairākus šajās debatēs izskanējušos viedokļus un ierosinājumus. Es vēlētos arī mēģināt atbildēt uz vismaz dažiem jautājumiem.
Pirmkārt, man gribētos atkārtot, ka šīs nedēļas Eiropadomes sesija ir veltīta trim galvenajiem jautājumiem: jaunas Lisabonas stratēģijas fāzes uzsākšanai, enerģētikas un klimata politikas paketei un finanšu stabilitātes problēmai. Šie ir trīs galvenie temati.
Vidusjūras savienības jautājums nav starp primārajiem. Es vēlētos pateikties M. Schulz par jautājumu un skaidri pateikt, ka šajā Eiropadomes sesijā nav plānotas padziļinātas debates par Vidusjūras savienību. Tomēr prezidentūra ņems vērā dalībvalsts izteikto vēlmi un gādās par to, lai priekšlikums par Vidusjūras savienību tiktu izvirzīts, iespējams, ceturtdienas vakarā valstu un valdību vadītāju vakariņās, taču nekādas īpašas debates par šo jautājumu mēs neplānojam.
Tagad es pievērsīšos galvenajiem tematiem, taču vispirms paskaidrošu prezidentūras viedokli attiecībā uz Vidusjūras savienību. Es atgādināšu mūsu premjerministra un Eiropadomes priekšsēdētāja Janez Janša 16. janvārī šajā asamblejā teikto: "Mēs vēlamies stiprināt tādas iestādes un procesus kā Barselonas process un Euromed, taču mums nav vajadzīga dublēšanās vai tādas iestādes, kas sacenstos ar ES iestādēm un aptvertu tikai daļu Eiropas Savienības vai kaimiņvalstu. ES ir vienots veselums, un tikai tādā veidā var efektīvi nostiprināt mieru, stabilitāti un progresu tās kaimiņvalstīs un citur pasaulē.” Šāda ir prezidentūras nostāja, un es domāju, ka nākotnē tā tiks ņemta vērā.
Tagad - pāris vārdu par galvenajiem tematiem. Lisabonas stratēģija. Ir izteikti vairāki viedokļi par to, ka jāmaina Lisabonas stratēģijas struktūra, mehānismi vai integrētās pamatnostādnes. Tomēr es gribētu uzsvērt, ka gan Eiropadome, gan Komisija uzskata Lisabonas stratēģiju par efektīvu. Padome un Komisija ir vienisprātis, ka Lisabonas stratēģijai ir rezultāti. Tās uzskata, ka Eiropas Savienības reālā ekonomika ir samērā labā situācijā, salīdzinot ar dažiem citiem globālajiem dalībniekiem.
Tādējādi mēs uzskatām, ka Lisabonas stratēģijas mehānismi, esošās struktūras un pamatnostādnes ir jāsaglabā un ka uzmanība jāpievērš tās īstenošanai. Ir skaidrs, ka apstākļi mainās un ka mūsu pasākumi ir attiecīgi jāpielāgo, taču šos pielāgojumus var veikt, mainot tekstu, kas pievienots pamatnostādnēm, un tieši tas jau ir izdarīts.
Es vēlētos teikt dažus vārdus arī par sociālo dimensiju. Tā ir viena no Lisabonas stratēģijas svarīgākajām dimensijām. Padome to ļoti labi apzinās, un es esmu pārliecināts, ka tas izpaudīsies arī Eiropadomes sesijas secinājumos. Par to nevar būt nekādu šaubu.
Ir dzirdēts, ka Lisabonas līgums pēc tā gaidāmās ratificēšanas mainīs līdzsvaru starp sociālo dimensiju un citām sfērām. Esmu pārliecināts, ka tā nav tiesa. Jaunā Lisabonas līguma īstenošana nekādā veidā neapdraudēs Eiropas sociālo modeli, - gluži otrādi.
Paldies M. McGuinness kundzei par informāciju attiecībā uz Īrijas balsojuma datumu. Es vēlu viņiem visu to labāko. Ceru, ka īru balsotāji izlems par labu Eiropas Savienībai.
Attiecībā uz otru svarīgo jautājumu grupu, proti, klimata un enerģētikas paketi, es teikšu šādi: jā, G. Watson kungs, mēs zinām, ka būtu noderīgi valdībām - un ne tikai valdībām, bet, iespējams, arī Eiropas institūcijām un citiem nozīmīgiem dalībniekiem - rādīt piemēru augstākas energoefektivitātes sasniegšanā, enerģijas patēriņa samazināšanā un citos pasākumos. Varbūt mums izdosies panākt nolīgumu, bet varbūt ne. Tas būtu noderīgi tādēļ, ka energoefektivitāte noteikti ir un būs svarīgs elements klimata un enerģētikas paketē, par ko diskutēs Eiropadome.
Ļaujiet man atgādināt, ka mums ir vairākas saistības kopš pagājušā gada marta - Vācijas prezidentūras laika. Tagad mums tās ir jāīsteno. Mēs esam kvantitatīvi novērtējuši mērķus, kuri mums ar kopīgiem spēkiem būs jāsasniedz. Mums ir jāvienojas par to, kā sadalīt šos spēkus. Esmu jau teicis, ka šādu vienošanos nebūs iespējams panākt ne rīt, ne parīt.
Tomēr mēs varam vienoties par atsevišķiem principiem, pēc kādiem sadalīt spēku ieguldījumu dalībvalstu starpā, kā arī noteikt dažus ierobežojumus attiecībā uz termiņiem. Esmu jau teicis, ka līdz gada beigām mēs vēlamies panākt dalībvalstu nolīgumu, bet 2009. gadā, cik agri vien iespējams - kopīgu lēmumu ar Eiropas Parlamentu.
Daži vārdi par finanšu stabilitāti - Eiropadomes sesijas trešo svarīgo tematu. Šai Eiropadomes sesijai Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN) ir sagatavojusi starpposma ziņojumu par situāciju finanšu tirgos, un pie šī jautājuma es vēlētos pakavēties nedaudz plašāk. Tiek radīts iespaids, ka Eiropas organizācijas un iestādes tikai dīki noraugās, kamēr finanšu tirgos plosās krīze.
Es gribu stingri uzsvērt, ka Eiropas organizācijas nestāv un nenoraugās. Es uzsveru, ka tās rīkojas. Debatēs par šo tematu, ko vakar ierosināja P. Berès, komisārs J. Almunia atbildēja, ka pirms reālas rīcības mums ir jābūt pilnīgā skaidrībā par to, kādi pasākumi ir patiešām nepieciešami, un kādi var nodarīt vēl lielāku postu.
Tādējādi ECOFIN turpinās risināt šo problēmu. Pēc šīs Eiropadomes sesijas, proti, jau aprīlī ir plānota neformāla ECOFIN Padomes tikšanās Slovēnijā. Šīs tikšanās centrālais temats būs finanšu stabilitātes problēma. Paredzams, ka Eiropadome šajā jautājumā ierosinās vairākas konkrētas pamatnostādnes.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Nobeigumā es gribētu atkārtoti paust savu pārliecību par to, ka attiecībā uz visu iepriekš minēto pats svarīgākais ir sadarbība un sinerģija, it īpaši starp trim galvenajām Eiropas Savienības iestādēm - Eiropas Parlamentu, Komisiju un Padomi. Slovēnijas prezidentūra netaupīs pūles, lai padarītu šo sinerģiju pēc iespējas stiprāku.
Atļaujiet man paziņot, ka Padomes priekšsēdētājs sniegs Parlamentam pārskatu par Eiropadomes šīs nedēļas sesiju.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Noslēdzoties šīm diskusijām, mēs, manuprāt, varam teikt, ka Parlamentā patiesībā valda plaša vienprātība par to, ka Lisabonas stratēģija ir jāturpina, ka tā ir veiksmīga un ka mums šajā virzienā ir jāstrādā rūpīgāk, galvenokārt saistībā ar īstenošanu, it īpaši ar sākotnēji noteikto prioritāšu praktisko īstenošanu dalībvalstīs. Protams, pastāv vairāki atšķirīgi viedokļi par to, kur būtu liekams uzsvars. Tomēr man jāuzsver vispārējais atbalsts Lisabonas stratēģijai un Eiropas Parlamenta nepārprotamie secinājumi, kas liecina, ka šī stratēģija darbojas un ka tā ir mūsu atbilde globalizācijai.
Es gribu uzsvērt jautājuma būtību un pirmkārt un galvenokārt Eiropas attieksmi pret globalizāciju. Lietas būtība ir tā, ka pat sarežģītāka ekonomiskā klimata apstākļos, kurus radījusi galvenokārt finansiālā nestabilitāte, Eiropas eksports pieaug un Eiropa joprojām ir nepārspēts līderis ārvalstu tiešo ieguldījumu saņemšanas ziņā. Eiropas rīcībā ir resursi, lai darbotos globalizācijas apstākļos. Tāpēc mums ir jāsaglabā iesāktais virziens, un es vēlos pateikties visiem, kas nepārprotami atbalstīja šādu nostāju, it īpaši J. Daul, G. Watson un daudziem citiem.
Šobrīd ir jāaizsargā arī Eiropas spēja aizsargāt, kā norādīja vairāki no jums, ieskaitot H. Désir. Mēs piekrītam šai nostājai; jautājums ir tikai - kā to aizsargāt. Mēs uzskatām, ka Eiropu var aizsargāt, nevis noslēdzoties sevī, bet gan veicinot to, lai citi būtu tikpat atvērti, cik mēs paši. Tas ir īstais uzdevums.
Eiropa, pasaules lielākā tirdzniecības lielvara ar nemitīgi pieaugošu eksportu, šobrīd nedrīkst ķerties pie protekcionisma. Tas būtu pretrunā mūsu pašu interesēm. Labākais risinājums ir nodrošināt to, lai citi kļūst atvērtāki ne tikai attiecībā uz tirdzniecību un pieeju viņu tirgiem, bet arī saistībā ar vērienīgākiem vides un sociālo tiesību plāniem.
Saistībā ar sociālo politiku mēs ES iekšienē, protams, varam darīt vairāk, un es vēlos teikt, ka vēstījums, ko Komisija nodos Eiropadomei, būs vēstījums par sociālajām saistībām. It īpaši mēs atbalstām tādu sociālā darba kārtību, kuras pamatā ir brīva piekļuve, solidaritāte un iespējas.
Daži no jums minēja Laval lietu. Man jāatkārto tas pats, ko esmu jums teicis jau daudzreiz, un ko teicu arī Zviedrijas parlamentam: pretēji daudzu viedoklim Komisija neinterpretē Laval lietu kā tādu, kas raisītu pretrunas starp iekšējā tirgus principiem un darba ņēmēju tiesību aizsardzības principiem.
Gluži pretēji - mēs uzskatām, ka elastdrošības modelis un, vispārīgi runājot, tā sauktais Skandināvijas darba attiecību modelis ir progresīvs modelis, kam Eiropā nereti ir bijuši teicami rezultāti. Mēs noteikti uzsveram, ka plānojam cīnīties pret visām sociālā dempinga formām. Par Komisijas nostāju šajā jautājumā nevar būt nekādu šaubu.
Tāpēc es gribu uzsvērt šo aspektu, jo, manuprāt, mums par katru cenu ir jāizvairās no kārdinājuma uzskatīt, ka sociālais aspekts ir pretmets konkurētspējai Eiropā. Kā minēja daži no jums, ieskaitot B. Crowley un citus, mums ir vajadzīga atvērta Eiropa ar atvērtu ekonomiku un sabiedrību, taču mums vajadzīga arī tāda Eiropa, kas augstu vērtē sociālo integrāciju. Tādēļ pretosimies minētajai tendencei.
Pretosimies arī tendencei sociālos aspektus pretnostatīt vides aspektiem. Šeit es gribētu uzsvērt Komisijas apņemšanos. Mēs esam ļoti stingri nolēmuši īstenot pagājušā gada martā vienprātīgi panākto Eiropadomes apņemšanos. A. Merkel vadītās Vācijas prezidentūras laikā vairāki mērķi tika vienprātīgi atbalstīti. Varu jums pateikt, ka nākamajā fāzē Komisijā būs vēl ciešāka apņemšanās izveidot patiesu Eiropas enerģētikas politiku un cīnīties pret klimata pārmaiņām.
Ja saistībā ar nesenajiem notikumiem ir bijušas vairākas izmaiņas, tas liecina gan par situācijas steidzamību, gan par konsekventu apņemšanos. Šeit es gribētu atgādināt vairāku runātāju, tostarp C. Turmes un R. Harms, pausto un teikt, ka sociālos jautājumus nedrīkst pretstatīt vides jautājumiem. Attiecībā uz enerģētikas un energoietilpīgo nozaru problēmu ir vajadzīga atsevišķa atbilde.
Mēs gribam, lai Eiropas rūpniecība būtu konkurētspējīga. Mūsu mērķis nav padarīt Eiropu par rūpniecisku tuksnesi; patiesībā gluži pretēji. Mūsu uzdevums ir to "apzaļumot”; rūpniecībai jāspēj pārorientēties uz darbību, kas būtu saderīga ar mūsu mērķiem klimata pārmaiņu apkarošanas jomā. Būtu milzīga kļūda uzskatīt, ka Eiropas rūpniecības konkurētspēja ir pretmets cīņai pret klimata pārmaiņām. Tieši tāpēc Komisija ir skaidri paudusi, ka savos priekšlikumos mēs atbalstām īpašu garantiju noteikšanu energoietilpīgajām rūpniecības nozarēm. Mēs negribam pieredzēt savas rūpniecības pārcelšanos uz citām pasaules malām.
Tagad mums ir jābūt skaidrībā par to, kāds šobrīd ir mūsu galvenais uzdevums. Mūsu uzdevums ir panākt globālu vienošanos par klimata pārmaiņām un Kopenhāgenas Konferencē par klimata pārmaiņām izvirzīt tādus priekšlikumus, kas stimulētu citus sākt rīkoties. Tomēr, ja globāla vienošanās netiek panākta, mēs esam gatavi Eiropas energoietilpīgo rūpniecības nozaru labā veikt aizsardzības pasākumus - un es nebaidos no šī vārda.
Visbeidzot, dāmas un kungi, mums jāsaglabā pašreizējais virziens. Es gribētu pateikties visiem tiem, kuri uzsvēra virziena saglabāšanas nozīmi, it īpaši M. Ferber, O. Karas un daudziem citiem. Lisabonas stratēģija ir stratēģija visiem gadalaikiem. Tagad, saskaroties ar jauno globālās ekonomikas situāciju, spert soli atpakaļ - tas būtu visbīstamākais.
Mums jārīkojas tieši pretēji - jāsaglabā Eiropas ekonomisko reformu virziens, taču šo reformu mērķim jābūt atvērtākai Eiropai, sociāli integrētai Eiropai, tādai Eiropai, kas vides jomā rīkojas daudz apņēmīgāk. Starp šiem mērķiem mēs nesaskatām nekādu pretrunu; gluži otrādi. Mēs uzskatām, ka galvenā uzmanība tagad jāpievērš šīs stratēģijas īstenošanai. Šī stratēģija ir bijusi pareiza, un tā arī turpmāk būs pareiza attiecībā uz Eiropas sociālo, ekonomisko un ekoloģisko attīstību.
Priekšsēdētājs
Ja drīkstu palabot Komisijas priekšsēdētāja teikto, - runātājs bija nevis M. Ferber, bet W. Langen.
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Izmantojot vienu no mūsu Reglamenta pantiem, es vēlos izteikt personisku paziņojumu saistībā ar vairākiem komentāriem, ko par manu Komisijas priekšsēdētājam adresēto runu izteica kolēģi no citām grupām. Šobrīd es negribu atgriezties pie debatēm; manuprāt, ir skaidrs, ka pastāv gan viedokļu saskaņa, gan atšķirības.
Pat Komisijas priekšsēdētāja noslēguma vārdi nevar aizēnot faktu, ka viņa neatlaidīgā prasība pēc Lisabonas stratēģijas un tās pamatnostādņu nemainīšanas ir saistīta ar konkrētu politisku vēstījumu. Viņa vēstījums ir tāds, ka pamatnostādnes nekādi nav jāmaina. Savukārt mūsu vēstījums - ka tās jāmaina, lai Eiropā uzlabotu sociālo integrāciju. Tāda ir atšķirība!
(Aplausi)
Tomēr, priekšsēdētāja kungs, divas lietas ir nepieņemamas, un to es gribu pateikt pilnīgi skaidri. Ja G. Watson un it īpaši O. Karas cenšas Parlamentā radīt iespaidu, ka niecīgākā Komisijai adresētā kritiskā piezīme ir ķecerība, jo rada plaisu starp Eiropas iestādēm, tad mēs tam nevaram piekrist. Tas ir Eiropas Parlamenta pienākums - norādīt Komisijai, kādā virzienā darboties.
(Aplausi)
Turklāt man kā šīs grupas priekšsēdētājam ir pienākums norādīt, ka, mūsuprāt, Eiropā pastāv sociālā nevienlīdzība. Ja jūs domājat citādi, tā ir jūsu darīšana. Teikt, ka mēs gribētu grozīt Komisijas pamatnostādnes, tomēr nenozīmē tās kritizēšanu. Šīs kritikas pārvēršana par nesaskaņām iestāžu starpā kalpo tikai vienam mērķim - politiskam un ideoloģiskam mērķim.
Es jūs brīdinu: ja jūs gribat Komisiju iespiest liberāļu un PPE-DE stūrī, ja jūs radāt iespaidu, ka tā ir liberāļu/PPE-DE Komisija, tad jūs pieļaujat kļūdu, jo raksturojat šo Komisiju pēc ideoloģiskiem kritērijiem. Mēs to negribam; mēs paliekam pie savas nostājas par sadarbību ar Komisiju. Nevis mēs, bet jūs spiežat J. M. Barroso labējā stūrī!
(Troksnis un aplausi)
Tomēr mēs gribam sociālā taisnīguma politiku. Tieši to mēs šeit aizstāvam, un mēs neļausim sevi ievilkt institucionālās debatēs, ja patiesībā risinām politiskas debates!
(Aplausi)
Joseph Daul
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es runāšu ļoti īsi. Ja mēs, būdami grupu priekšsēdētāji, vēlamies atbildēt uz visu, ko kolēģi ir teikuši visu rītu, tas ir jāiekļauj Reglamentā. Mēs varam izvairīties no temata vai runāt aplinkus. Ja vēlamies atgriezties pie debatēm, mēs tā darīsim. Schulz kungs, es vienkārši gribu jums teikt, ka sociālie jautājumi mani un manu grupu interesē ne mazāk kā jūs, un mēs visi esam ...
(Aplausi)
Kolēģi, es vēlos teikt, ka sociāliem jautājumiem var pievērsties tad, kad ir nopelnīts nedaudz naudas, bet mēs negribam būt tādi kā sociālisti un tērēt naudu, ko neesam nopelnījuši.
(Aplausi no labējo puses)
Graham Watson
Priekšsēdētāja kungs, es runāšu ļoti īsi, tomēr, tā kā M. Schulz minēja manu vārdu, ļaujiet man teikt vismaz šo: Schulz kungs, manis teiktajā nebija nolūka jelkādā veidā uzbrukt jums personiski, taču, manuprāt, šīs ir ļoti nopietnas debates par to, kā radīt konkurētspējīgu ekonomiku un kā stimulēt ekonomikas konkurētspējas sasaisti ar sociālo kohēziju un ekoloģisko stabilitāti. Es nedomāju, ka šādu ekonomiku var radīt ar apgalvojumiem, ka tirgus nedarbojas, tāpēc ka tas neražo tādas preces, kādas mēs gribam. Esmu vienisprātis ar Komisijas priekšsēdētāja šorīt teikto, ka jaunākie globālās ekonomikas dati liecina par tirgus spēju saražot šīs preces, un uzskatu, ka tieši tas varētu kļūt par pamatu mūsu vienotībai un uzplaukumam.
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi, Reglamentā ir paredzēts, ka papildu atbildes var sniegt tikai tie deputāti, par kuriem ir izteiktas personiskas piezīmes. Par pārējiem deputātiem, kas lūguši vārdu, nav tikušas izteiktas personiskas piezīmes.
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Roberta Alma Anastase  
rakstiski. - (RO) Lēmums nākamo Eiropadomes tikšanos veltīt Lisabonas stratēģijai ir atbalstāms un vajadzīgs. Uzskatu, ka marta diskusijās galvenā uzmanība jāpievērš līdzšinējo konkrēto rezultātu izvērtējumam un tam, kādi uzlabojumi jāveic, lai stratēģiju patiešām gūtu panākumus.
Lai ES labklājības nodrošināšanas labad panāktu ilgtspējīgu ekonomisko attīstību, ir jārisina divi galvenie uzdevumi. No vienas puses, ES ir jāturpina izglītības, apmācības un jauninājumu sistēmas konsolidācijas politika un šim nolūkam pilnvērtīgi jāizmanto fakts, ka 2009. gads ir noteikts par jauninājumu gadu. No otras puses, ir jāattīsta Eiropas migrācijas un migrantu integrācijas politika - viens no Eiropas izaugsmes faktoriem.
Tomēr ES nepanāks īstu stabilitāti un labklājību, ja vien efektīvi un stingri neveicinās šo mērķu sasniegšanu arī ārpus Eiropas, tās kaimiņu reģionos, it īpaši Melnās jūras reģionā. Pamatojoties uz to, es uzskatu, ka Eiropadomei jārisina jautājumi par energodrošību un veiksmīgu Nabucco projekta īstenošanu, tajā pašā laikā ņemot vērā satraucošo situāciju, kas izveidojusies dažās kaimiņvalstīs pēc šajā reģionā nesen notikušajām vēlēšanām.
Alexandra Dobolyi  
rakstiski. - (HU) Eiropadomes pavasara tikšanās aizsāks Lisabonas stratēģijas nākamo trīs gadu ciklu. Galvenie temati būs klimata pārmaiņas, jaunie pārbaudījumi saistībā ar enerģētiku un finanšu tirgus stabilitāte.
Lai globalizācijas apstākļos Eiropa joprojām gūtu panākumus, mums efektīvi jāstrādā ar visiem trim jautājumiem. Ir ārkārtīgi svarīgi pēc iespējas drīzāk formulēt kopēju Eiropas Savienības nostāju.
Mēs esam atzinuši progresu, kāds Lisabonas stratēģijas īstenošanā panākts kopš 2006. gada pavasara, un mēs atbalstām turpmāku darbību tādu direktīvu pieņemšanā, kas saistītas ar vispārējās ekonomikas jautājumiem, taču vēl svarīgāk ir nodrošināt, lai šīs direktīvas piemērotu visās dalībvalstīs.
Arvien neatliekamāks kļūst jautājums par vienošanās panākšanu attiecībā uz klimata un enerģētikas aspektiem. Mums ir jārod efektīvs risinājums Eiropas enerģētiskajai atkarībai, tajā pašā laikā garantējot Eiropas produkcijas ekonomiskās konkurētspējas saglabāšanu.
Esam pieredzējuši valsts ieguldījumu fondu uzplaukumu, un mums ir jādara viss, lai šo fondu darbība noritētu pārredzamā un uzticamā veidā. Ir vajadzīgs efektīvs šo fondu darbības tiesiskais regulējums.
Padomei ir laiks pievērsties šai problēmai, un mums pēc iespējas ātrāk ir jāizstrādā vienota Eiropas nostāja, lai likvidētu nenoteiktību, kas pašreiz saistās ar šo jautājumu.
Ne mazāk svarīgi ir tas, lai finanšu tirgus stabilitātes nodrošināšanas interesēs pavasara Padome izstrādātu ikvienu obligāti nepieciešamo pasākumu, kas vajadzīgs regulējošā uzraudzības mehānisma stiprināšanai.
Krīze, kas var ietekmēt Eiropas iedzīvotājus, vēl nav galā; iespējams, ka ļaunākais vēl tikai priekšā. Ja šai Padomei būtu jāizvēlas moto, tam būtu jābūt šādam - "vairs nav laika šķiest laiku”.
Ilda Figueiredo  
Paziņojumos, kas šodien, gatavojoties pavasara Eiropadomes sanāksmei, izteikti šeit, Parlamentā, no galvenajām par Eiropas Savienību atbildīgajām personām mēs atkal dzirdam tās pašas runas.
Viņi kārtējo reizi uzstāj uz arvien neoliberālāku Lisabonas stratēģijas virzību, kas ietver elastīgākas darba attiecības, citiem vārdiem sakot, arvien vairāk uzbrukumu darba ņēmēju tiesībām un nedrošākas, slikti atalgotas darba vietas, kamēr ekonomisko grupējumu un finanšu nozares peļņa turpina pieaugt. Viņi uzstāj uz strukturālo nozaru un sabiedrisko pakalpojumu liberalizāciju un privatizāciju, acīmredzot būdami vienaldzīgi pret sekām, kādas šī politika atstās uz miljoniem cilvēku ar zemiem ienākumiem.
Viņi joprojām negrib mainīt situāciju, lai gan nabadzība skar gandrīz 78 miljonus cilvēku, no kuriem 25 miljoni strādā slikti atalgotu darbu. Viņi joprojām pieļauj jaunatnes bezdarbu, kura īpatsvars ir divkārt lielāks par vispārējo bezdarba līmeni un kurš skar daudzus augstāko izglītību ieguvušus jauniešus, kas nevar atrast darbu - vēl jo mazāk tādu darbu, kam būtu jelkāds sakars ar viņu izglītību.
Viņi nevēlas mainīt savu politiku, lai novērstu šīs politikas sekas Eiropas Savienībai, it īpaši vājākām ekonomikām, un lai izvairītos no sociālās situācijas pasliktināšanās; tieši tādēļ ir svarīgi uzstāt uz to, lai "Lisabonas stratēģija” tiktu aizvietota ar Eiropas solidaritātes un ilgtspējīgas attīstības stratēģiju.
Ian Hudghton  
rakstiski. - Ir būtiski, lai Padome kontrolētu, kā tiek pildītas saistības klimata un enerģētikas politikas jomā. Ir skaidrs, ka grūtākais būs retoriku nomainīt ar reāliem darbiem mērķu sasniegšanā. Attiecībā uz atjaunojamās enerģijas avotiem Skotijai būtu daudz, ko piedāvāt: viļņu, plūdmaiņu, jūras vēja un pat saules enerģija. Jaunā Skotijas pārvalde strādā, cik vien to ļauj tai nodotās pilnvaras, cenšoties maksimāli izmantot Skotijas potenciālu un mūsu elektrības pārpalikuma savietojamību ar Eiropas tīkliem. Skotija daudz labāk spētu piedalīties ar klimata pārmaiņām saistīto Eiropas mērķu sasniegšanā, ja mēs būtu pilnvērtīgi Eiropas Savienības dalībnieki neatkarīgas dalībvalsts statusā. Neatkarīga Skotijas valdība būtu konstruktīva ES dalībniece, kuras mērķis, protams, būtu aizstāvēt Skotijas intereses, bet kura arī vēlētos mūsu kopīgā labuma vārdā sadarboties ar partneriem Eiropā.
Magda Kósáné Kovács  
rakstiski. - (HU) Pēdējā laikā pirms šodienas debatēm ir bijušas kaismīgas diskusijas. Šķiet, ka atkal ir augšāmcēlies vecais, nolietotais liberāļu sauklis "Ļaujiet tirgum darboties, un tas atrisinās visas problēmas”. Tomēr es, par laimi, piederu tai politiskajai ģimenei, kas ļoti stingri ir paudusi atbalstu Eiropas sociālajām vērtībām un ir atgādinājusi mums faktu, ka cilvēka cieņas aizsardzība ir pienākums, kas saista kopā visas 27 Eiropas Savienības dalībvalstis.
Komisijai un Padomei ir pienākums nodrošināt, ka Eiropas jaunie pārbaudījumi un pieaugošais risks veicina solidaritātes stiprināšanu. Savukārt Eiropas lēmumu pieņēmējiem un tās vēlēto pārstāvju Parlamentam ir jāsadarbojas, lai novērstu nabadzības sāncensības izveidošanos, un lai nepieļautu, ka ekonomika un tirgus konkurence samaļ vājākos - bērnus, imigrantus, gados vecākus cilvēkus un ģimenes. Viņiem ir jāsaprot sava kopīgā atbildība ne tikai par tiem, kas iztiku nodrošina ar darbu, bet arī par tiem, kuri ir atspiesti sabiedrības nomalē.
Jaunais Eiropas sociālais veidols, kāds izveidojies Lisabonas procesā, nenozīmē dilemmu starp ekonomiskajām jeb tirgus vērtībām un cilvēku likteņiem. Šīs Eiropas mērķis nav tikai palielināt darba vietu skaitu un kvalitāti kopumā; tikpat vajadzīgi ir arī tādi pasākumi, kuru mērķis ir palīdzēt cilvēkiem izdzīvot un kuri ir patiešām ilgtspējīgi, un tie ir mūsu kopīgā vērtība. Tādējādi, mainoties laikiem, atbalstu sniedz sociālā labklājība. Ja šīs vērtības radīs patiesu vēlmi sākt aktīvi rīkoties, tad 2009. gada vēlēšanu rezultātā mēs varētu iegūt tādas Eiropas iestādes, kas būtu pat vēl labāk integrētas un cilvēcīgākas nekā iepriekš.
Esko Seppänen  
rakstiski. - (FI) Eiropas Savienība ir pilna ar cēliem vārdiem. Šorīt tie atkal skanēja, runājot par Lisabonas stratēģiju. Patiesība ir tāda, ka progress šajā ziņā ir bijis lēns un izvirzītais mērķis nav sasniegts. Prezidentūras izteiktā vēlme paplašināt stratēģiju un iekļaut tajā arī sociālo dimensiju, iespējams, ir vienkārši Eiropas vēlēšanu propaganda; nav pierādījumu par pretējo, jo nekas nav teikts par to, kā tas tiks panākts. Prezidentūrai būtu jāpievērš uzmanība arī ikdienišķiem uzdevumiem. Viens no tādiem būtu nodrošināt dalībvalstis ar Lisabonas līguma konsolidēto tekstu. Fakts, ka Slovēnijas parlaments ratificēja Līgumu bez šāda teksta, nav labs paraugs demokrātiskām valstīm.
Bernard Wojciechowski  
rakstiski. - ES samita darba kārtība, šķiet, mūs ir sastindzinājusi. Globālā sasilšana rosinās bīstamu sacensību par enerģijas resursiem. Solana/Ferrero-Waldner ziņojumā ir norādīts uz Kremļa īstenoto Arktikas piesavināšanos. Ledus kūst, līdz ar to "pastiprināsies cīņa par resursiem”. Runājot ģeostratēģiski, Arktikas kušana pavērs jaunus tirdzniecības ceļus ikvienam, arī krieviem.
Pa to laiku ES salauza ledu Kosovā. Vietējā temperatūra uzkarsa līdz maksimumam. Serbija zaudēja daļu savas teritorijas. Islāms ir pavirzījies vēl vienu soli uz priekšu. Pārsteidzoši, ka ES ir nosūtījusi savu karaspēku cīnīties pret radikālo islāmu Irākā un Afganistānā, tajā pašā laikā piesedzot uzbrucēju civilizāciju pašā Eiropā. Melnkalnes arhibīskaps pauž nožēlu, ka Amerikas Savienotās Valstis ir rīkojušās kā Ahabs no Vecās derības, Lielbritānija ir aizmirsusi savu cīņu par Folklenda salām un tagad uzdrošinās apdraudēt kristīgas valsts likteni, savukārt Vācija, šķiet, vairs neatceras 1914. gadu, 1941. gadu un Kragujevacu. Acīmredzot arhibīskaps ir aizmirsis, ka vācu dvēselē mājo arī Hēgelis, Feierbahs un Nīče, ne tikai Gēte un Šillers. Tomēr arhibīskaps atceras, ka itālis Musolīni iekļāva Kosovu fašistiskajā Albānijā.
