"ES 2020": tolesni veiksmai, susiję su neoficialiu 2010 m. vasario 11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimu (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijos dėl Europos Vadovų Tarybos ir Komisijos pareiškimo dėl "ES 2020": tolesni veiksmai, susiję su neoficialiu 2010 m. vasario 11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimu.
Pirmininkas
Pirmininke H. Van Rompuy, kadangi tai pirmoji jūsų kalba Europos Parlamento plenarinėje sesijoje, nusprendėme, kad ji gali būti šiek tiek ilgesnė. Pirmininkas H. Van Rompuy kadencijos pradžioje norėtų pareikšti šių Rūmų nariams savo nuomonę kitais instituciniais klausimais. Galbūt jums užteks 15 ar 20 minučių?
Herman Van Rompuy
Europos Vadovų Tarybos Pirmininkas. - Pone pirmininke, džiaugiuosi, kad turiu galimybę dalyvauti su jumis šiose diskusijose, ne vien galėdamas pranešti apie neoficialų valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimą, vykusį prieš dvi savaites, - šiaip ar taip, tai buvo neoficialus susitikimas, ir nepriimta jokių oficialių išvadų, kurias būtų galima pateikti - bet ir pasinaudodamas proga susitikti su jumis savo kadencijos pradžioje. Jei būčiau laukęs pirmos oficialios progos pranešti apie Europos Vadovų Tarybos susitikimo kovo mėn. pabaigoje rezultatus, būčiau atvykęs į Parlamentą tik balandžio mėn. pabaigoje, praėjus beveik penkiems mėnesiams nuo mano paskyrimo Europos Vadovų Tarybos Pirmininku. Todėl norėčiau pasinaudoti šia proga ir paaiškinti, kaip suprantu savo vaidmenį ir funkcijas. Sugaišiu kelias minutes, kad nereikėtų prie šios temos grįžti ateityje.
Be abejo, Europos Vadovų Tarybos Pirmininkas visada buvo; tai ne "Europos prezidentas", kaip kartais teigiama žiniasklaidoje. Taigi, kas pasikeitė? Trys nedideli aspektai, kurie visi kartu ilgainiui gali atnešti nemažų pokyčių.
Pirmas aspektas - tęstinumas: ankstesni pirmininkai keitėsi kas šešis mėnesius; t. y. kas antrą arba trečią susitikimą. Turėjome mažai galimybių sukurti ilgalaikę strategiją. Mūsų partnerius iš trečiųjų šalių glumindavo tai, kad per kiekvieną aukščiausiojo lygio susitikimą su Europos Sąjunga jiems tekdavo susitikti vis su kitu vyriausybės vadovu. Didesnis tęstinumas - tai esminsąlyga santykiams užmegzti ir rimtoms užduotims vykdyti.
Antras aspektas - darbo visą darbo laiką pobūdis; ankstesni pirmininkai turėjo kartu vadovauti ir savo nacionalinėms vyriausybėms. Tai reiškė, kad jie galėjo skirti Europos reikalams daugiausia pusę savo laiko. Įsteigus visą vien tik Europos Vadovų Tarybos Pirmininko, kuris vadovauja šiai institucijai ir atlieka kitus su vadovavimu susijusius veiksmus, etatą, įskaitant tarptautinį atstovavimą, šiuo metu Europos Vadovų Taryba turi daugiau galimybių atlikti savo vaidmenį Europos institucinėje sistemoje.
Trečias aspektas susijęs su tuo, kad šiuo metu valstybių ir vyriausybių vadovai turi galimybę pasirinkti kandidatą, kurį jie norėtų matyti šiame poste, o anksčiau asmenys į šias pareigas būdavo skiriami atsitiktinai pagal rotacijos principą. Tikiuosi, tai reiškia ir palaikymą, kurio pirmininkas gali tikėtis.
Šie trys aspektai - tai praktiški pirmesnės institucinės struktūros patobulinimai, tačiau atsižvelgiant į tai, kad Europos Vadovų Taryba tapo visateise institucija, jie suteikia Europos Vadovų Tarybai daugiau galimybių atlikti savo užduotis pagal sutartis dėl "bendrų [Europos Sąjungos] politikos krypčių ir prioritetų [apibrėžimo]".
Kai kurie apžvalgininkai šiame vaidmenyje įžvelggerokai daugiau; kiti mažiau. Viena vertus, kai kurie Europos Vadovų Tarybos Pirmininką laiko tam tikru président (prezidentu), tokiu kaip valstybės vadovas, pvz., Prancūzijoje. Kita vertus, kiti mano, kad jis viso labo vyriausybių vadovų susitikimų pirmininkas. Tikrovėje nėra nei vienaip, nei kitaip. Jis tikrai ne prezidentas ir neturi visų vykdomųjų įgaliojimų. Šiame poste esantis asmuo privalo išreikšti bendrą visų valstybių ir vyriausybių vadovų požiūrį. Kita vertus, šios pareigos apima ne vien tik pirmininkavimą ir žodžio vienam ar kitam Europos Vadovų Tarybos nariui suteikimą susitikimuose. Pirmininko užduotis - rengti susitikimus ir planuoti tolesnę veiklą bei atstovauti Europos Sąjungai tarptautinėje erdvėje, pvz., kartu su Komisijos Pirmininku G20 aukščiausiojo lygio susitikimuose, taip pat būti tiltu tarp valstybių sostinių ir institucijų - tai kur kas daugiau nei vien pirmininkavimas susitikimuose.
Nuolatinio pirmininko vaidmuo - sustiprinti bendrą krypties suvokimą: nei daugiau, nei mažiau. Kur einame? Kaip turime elgtis su kaimynais? Kas mūsų pagrindiniai strateginiai partneriai pasaulyje? Ko siekiame 2010 ar 2020 metais? Tai - patys svarbiausi klausimai.
Mano santykių su Europos Parlamentu klausimu norėčiau pasakyti, kad Sutartyje jie apibūdinti pakankamai glaustai: čia tiesiog reikalaujama, kad teikčiau jums pranešimus "po [...] Europos Vadovų Tarybos susitikimų" apie jų rezultatus. Tai reiškia teikti pranešimus bent 4 kartus per metus, nors dažnai tenka juos teikti 5 ar 6 kartus, o ateityje šis skaičius gali pasiekti ir dešimt. Netrukus jums visiems atsibos mane matyti! Toliau gerinsiu bendravimą su Parlamento nariais, pvz., pradėjau susitikinėti su frakcijų vadovais ir kas mėnesį susitinku su Parlamento Pirmininku.
Iš tikrųjų, mano vaidmuo neturėtų būti painiojamas su Komisijos Pirmininko vaidmeniu. J. M. Barroso vadovauja vykdomosios valdžios institucijai, kurios narius renka Europos Parlamentas ir kuri jam atskaitinga. Ši institucija teikia jums teisės aktų ir biudžeto pasiūlymus, o aš tokios teisės neturiu. Komisijos Pirmininkas kasdien glaudžiai bendradarbiauja su Europos Parlamentu, iš dalies svarstant tuos teisės aktus ir biudžeto pasiūlymus. Mano užduotis - užtikrinti, kad valstybių ir vyriausybių vadovai drauge sutartų ir priimtų sprendimus dėl bendros Europos Sąjungos strategijos, ir jos vidaus plėtros atžvilgiu, ir tarptautinių santykių srityje. Kiekvieną savaitę susitinku su Pirmininku J. M. Barrosu. Abu puikiai suprantame, kad būtina vengti bet kokių ginčų dėl kompetencijos ir nesusipratimų dėl to, kas už ką atsakingas. Viešajai nuomonei ir trečiosioms šalims gali būti sunku suprasti skirtumą tarp Komisijos Pirmininko ir Europos Vadovų Tarybos Pirmininko; esu visiškai įsitikinęs, kad esame teisingame kelyje.
Šiomis aplinkybėmis taip pat svarbu prisiminti, kad esu Europos Vadovų Tarybos, o ne Ministrų Tarybos, Pirmininkas; tai dvi atskiros institucijos. Tarybai, kuri yra kita teisėkūros šaka kartu su Europos Parlamentu, ir toliau pirmininkaus pagal rotacijos principą skiriamos valstybės narės, kurios keičiasi kas šešis mėnesius. Tik derinant užsienio reikalus, kai Taryba koordinuoja vykdomąją valdžią, ji turi nuolatinę pirmininkę Catherine Ashton, Komisijos pirmininko pavaduotoją- vyriausiąją įgaliotinę užsienio reikalams ir saugumo politikai.
Čia norėčiau stabtelėti ir atiduoti pagarbą Catherine Ashton už jos darbą. Spręsdama daugialypius uždavinius užsienio reikalų ir saugumo srityje bei steigdama išorės veiksmų tarnybą, ji nusipelnmūsų paramos. Man garbglaudžiai bendradarbiauti su ja atstovaujant Europos Sąjungai tarptautinėje erdvėje.
Dar norėčiau tarti žodį apie pačią Europos Vadovų Tarybą.
Pirmasis oficialus susitikimas man pirmininkaujant įvyks kito mėnesio pabaigoje. Vis dėlto, naudingas neoficialus valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimas įvyko šio mėnesio pradžioje Solvay bibliotekoje, vos už kelių šimtų metrų nuo čia. Ar dėl jaukesnės bibliotekos aplinkos, ar dėl fizinio Parlamento artumo mūsų diskusijos buvo vaisingos.
Kaip jau minėjau, negaliu pateikti jums jokių oficialių šio neoficialaus susitikimo išvadų. Daugiausia, ką galiu padaryti, tai pasidalyti su jumis savo asmeninėmis išvadomis iš šių diskusijų, kurias išdėsčiau laiške Europos Vadovų Tarybos nariams, ir kuris, kiek žinau, buvo išsiųstas ir Parlamentui. Mano tikslas šiame neoficialiame Tarybos susitikime buvo iš esmės pasirengti būsimoms diskusijoms dėl to, kaip pagerinti Europos ekonomikos padėtį, įveikiant netikėtai užklupusią krizę. Tai apima ir mūsų užduočių bei tikslų apsvarstymą - Komisijos Pirmininkas J. M. Barroso pateiklabai naudingą dokumentą šiuo atžvilgiu - taip pat ir svarstymus, kaip pagerinti šių klausimų sprendimą. Kaip valdysime integruotą Europos ekonomiką - didžiausią pasaulio rinką - kad pagerintume mūsų ekonominę veiklą, yra vienas iš svarbiausių klausimų, su kuriais susiduria Europos Sąjunga.
Iš pradžių keisdamiesi nuomonėmis šiuo klausimu svarstėme, kaip nustatyti mūsų tikslus, kaip jų laikytis ir kaip vertinti rezultatus. Iš esmės tai susiję su nacionalinės kompetencijos koordinavimu, kartu visapusiškai naudojantis turimais Europos Sąjungos įgaliojimais ir priemonėmis. Todėl šią užduotį itin tinka priskirti Europos Vadovų Tarybai. Susitikime, kuris įvyko Solvay bibliotekoje, visi Europos Vadovų Tarybos nariai sutarė, kad Europos Sąjungai būtinas geresnis, konkretesnis ekonominis koordinavimas, ir makroekonomikos politikoje - be abejo, visų pirma euro zonoje - ir mikroekonomikos politikoje. Daugelis šių dalykų - itin techniniai, tačiau tiesiog apsvarstykime tai, kad reikia sumažinti bendrų tikslų skaičių ekonomikos srityje ir susitelkti ties keturiais ar penkiais. Šie tikslai turėtų būti kiekybiškai vertinami ir skaidomi į nacionaliniu lygmeniu nustatomus tikslus; nelogiška turėti, tarkim, 65 skirtingų duomenų rinkinių suvestines.
Be to, visi Europos Vadovų Tarybos nariai siekia prisiimti daugiau įsipareigojimų vykdant bendrąją Europos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją. Toks asmeninis įsitraukimas būtinas; turime pereiti nuo rekomendacijų dokumentuose prie realaus įsipareigojimo. Mane nudžiugino tokie platūs šio susitikimo užmojai. Ar vadintume tai geresniu koordinavimu, geresniu valdymu, ar net gouvernement économique (ekonomine vyriausybe), svarbiausias dalykas siekiant sėkmės - bendras įsipareigojimas.
Taip pat trumpai aptarėme, kaip geriau įgyvendinti Europos veiksmus atstatant Haitį; norime giliau padiskutuoti šiuo klausimu, kad Sutarties 214 straipsnis dėl humanitarinės pagalbos koordinavimo būtų geriau įgyvendinamas. Diskusijos dėl to, kaip Europa turėtų strategiškai reaguoti į Kopenhagos konferenciją dėl klimato kaitos, vyks per kitą Europos Vadovų Tarybos susitikimą. Be abejo, visai netikėtai prasidėjo diskusijos apie padėtį Graikijoje. Pažadėjau užtikrinti, kad šis klausimas būtų sprendžiamas Europos Sąjungos institucinėje sąrangoje, o ne už jos ribų ir kad pasiektą susitarimą patvirtintų 27 valstybių ir vyriausybių vadovai bei Komisijos Pirmininkas ir Europos centrinio banko pirmininkas. Šis susitarimas reiškė, kad Graikija prisiima atsakomybę patikimai sumažinti savo deficitą, taip pat mūsų solidarumą su ja, jeigu to prireiktų. Nekantriai laukiu jūsų nuomonių visais šiais klausimais ir kaip galėtume išspręsti iššūkius, su kuriais susidūrėme Europos Sąjungoje.
Patikėkite, turiu vieną labai svarbų tikslą, kurio sieksiu artimiausiais metais: užtikrinti, kad Europos Sąjunga eitų teisingu keliu, taptų pakankamai stipri viduje, galėtų išsaugoti mūsų socialinį modelį ir būtų pakankamai tvirta išoriškai, kad apgintų mūsų interesus ir atspindėtų mūsų vertybes. Manau, visos Europos institucijos gali ir privalo dirbti kartu, kad šių tikslų būtų pasiekta.
(Plojimai)
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti pirmininką H. Van Rompuy su labai gerai praėjusiu neoficialiu Europos Vadovų Tarybos susitikimu, kuriam jis pirmininkavo pirmą kartą.
Visi pasiekę susitarimą dėl svarbaus pranešimo, susijusio su Graikija, aptarėme strategiją "Europa 2020" - ekonomikos augimo ir užimtumo strategiją. Turėjau galimybę susitelkti ties esminiais šios politikos klausimais, su kuriais sudūrėme, taip pat problemomis ir jų įveikimo būdais, kuriuos Komisija oficialiai pristatys kitą trečiadienį.
Prieš krizę Europos ekonomika buvo pažangi: sukurta 18 mln. naujų darbo vietų ir dinamiškesnverslo aplinka. Vis dėlto šiuos laimėjimus šluote nušlavfinansų krizir jos poveikis daugeliui veiklos sričių: per metus 4 proc. krito BVP, nedarbo lygis pakilo 10 proc., mūsų gerovei suduotas stiprus smūgis, iškilo reali grėsmmūsų visuomenei. Kartu padėtis tampa vis sunkesnė: populiacija sensta, didėja produktyvumo atotrūkis tarp mūsų ir mūsų konkurentų, švietimo ir tyrimų srityse iškyla sunkumų. Tačiau turime daug stipriųjų pusių: didžiausią rinkos ekonomiką pasaulyje; euro zoną. Regis, per krizę šios stipriosios savybės - vertingas turtas.
Tačiau šiuo metu Europa turi priimti labai svarbų sprendimą ir pasirinkti; manyčiau, kad šis pasirinkimas - lemiamas ateities kartoms. Tikėtis, kad grįš seni geri laikai - ne pasirinkimas. Viena galimybyra riboti pokyčiai - mažiausias bendras vardiklis, kuris nulemtų kai kurias reformas ir šiek tiek paskatintų augimą. Tačiau niekada neatgautume to, ką praradome per šią krizę. Pasirinkus šį variantą, Europa taptų antrarūše pasaulio santvarkoje. Minimalūs pokyčiai, savotiškas prisitaikymas.
Manau, kad galime ir privalome siekti daugiau. Galime siekti ekonominės strategijos, kuri atvestų Europą į konkurencingumo kelią ir sukurtų milijonus naujų darbo vietų. Tačiau tam pasiekti neužteks dalinių priemonių ir laipsniškų pokyčių. Turime suvokti, jog reikia imtis skubių veiksmų, kad verslas, kaip paprastai, neapsaugos europietiško gyvenimo būdo, neapgins mūsų socialinių modelių. Priešingai, šiems socialiniams modeliams iškils grėsmė, jei neprisitaikysime prie gerokai sudėtingesnės pasaulio aplinkos.
Tam reikia bendrų pastangų. Reikia valstybių narių; reikia Europos institucijų; reikia suinteresuotų šalių ir visuomenės apskritai; ir visų pirma reikia aktyvaus šio Parlamento, Europos Parlamento, įsitraukimo ir paramos, rengiant šią strategiją ir pristatant ją Europos žmonėms.
Kitą savaitę Komisija išdėstys pagrindinius šios strategijos elementus, kuriuos oficialiai pateiks Europos institucijoms. Pagrindinis dėmesys šioje strategijoje bus skiriamas trims prioritetams: pažangiajam augimui, visaapimančiam augimui ir tvariam augimui.
Visų pirma, pagrindine augimo varomąja jėga turi būti žinios; žinios ir naujovės, kurios padeda sukurti rytdienos idėjas, rytdienos įgūdžius, rytdienos technologijas. Antra, kad išlaikytume Europos visuomenės modelį, reikia sukurti daugiau darbo vietų. Mūsų tikslas turi būti sveika, klestinti, saugi visuomenė, kurioje kiekvienas galėtų jaustis atliekąs savo vaidmenį. Tai reiškia, kad žmonėms reikia duoti darbo ir įgūdžių, o tai savo ruožtu reiškia tiesioginę kovą su skurdu. Skurdo problema - ne nacionalinproblema; tai problema, į kurią Europa turi reaguoti bendrai.
Socialinrinkos ekonomika turi būti kuriama taip, kad galima būtų pasinaudoti ateities galimybėmis. Kalbu apie tvarų augimą, supratimą, kaip svarbu kovoti su klimato kaita, ir spaudimo dėl išteklių pripažinimą. Turiu galvoje konkurencingą ekonomiką, vidaus rinkos stiprinimą, geresnių sąlygų investicijoms kūrimą - visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) - tokią Europos ekonomiką, kuri sugebėtų išlaikyti savo pozicijas pasaulio rinkoje.
Šie prioritetai nėra svetimi. Tačiau tai, kad kol kas mums nepavyko įgyvendinti šių tikslų, daro juos dar svarbesnius. Reikia iš esmės keisti ne nuostatas, kuriomis reguliuojama Europos ekonomika, o mūsų požiūrį į tai, kaip tą pasiekti.
Ko reikia, kad mums pavyktų? Visų pirma, strategija privalo būti išsami. Strategijoje negali būti viskas suplakta į vieną krūvą, taip sudarant sąlygas vieniems atlikti tik lengviausią dalį ir gerai nuteikiančius darbus, tuo tarpu tikruosius iššūkius paliekant kitiems. Dar yra daug klausimų: jie susiję su bendrosios rinkos kūrimu, mokesčių sistemų kokybe, pinigų leidimo būdais, kai daromas didelis spaudimas valstybės finansams, ir dar daugelis kitų klausimų.
Antra, mūsų strategija privaloma įtraukti visas visuomenės dalis. Nepavyks nukreipti Europos visuomenės teisinga linkme ateityje, jei to sieksime socialinio konflikto kaina. Todėl būtinas naujoviškas požiūris į darbo vietų kūrimą ir kovą su skurdu. Tad pasielgėme išmintingai, nuspręsdami reformuoti finansų rinkas. Siekiame sukurti patikimą finansų sektorių, kuris galėtų finansuoti naujoves ir padėti verslui klestėti: tokį, kuriame būtų pripažintos platesnės pareigos visuomenei ir vyriausybėms, kurios atėjo jam į pagalbą, kai to reikėjo; tokį, kuriame pripažįstama, kad būtina veiksminga priežiūra Europos mastu.
Trečia, turime nepainioti bendros Europos ekonomikos vizijos su klausimu "kas ką daro?". Tai neturėtų būti diskusijų dėl kompetencijos klausimas. Turime suvokti, kokia yra papildoma Europos požiūrio vertė. Vykstant globalizacijai gana akivaizdu, diskusijose su Amerika, Kinija, Rusija ir kitomis valstybėmis, kad bendras požiūris kuria papildomą vertę; pvz., G20 susitikime pradėta iniciatyva, kurią, tiesą sakant, pradėjo Europos Sąjunga - aš ir Prancūzijos Prezidentas Prancūzijos pirmininkavimo Tarybai laikotarpiu, kai pasiūlėme Amerikos Prezidentui pritarti šiems aukščiausio lygio susitikimams. Todėl būtina suprasti, kad darome didelę įtaką, kai veikiame kartu. Nelogiška suvokti globalinę tarpusavio priklausomybę ir atmesti Europos tarpusavio priklausomybę. Todėl turime veikti kartu.
Vis dėlto, daug veiksmų reikės imtis nacionaliniu lygmeniu. Be abejo, yra nacionalinės pareigos, kurias, tikimės, iš esmės atliks vyriausybės, tačiau taip pat tikimės, kad vyriausybės nuoširdžiai įsipareigos europietiškam požiūriui. Europietiškas požiūris būtinas ne tam, kad į Briuselį grįžtų valdžia - mūsų ketinimai visai ne tokie - bet tam, kad būtų pradėtos būtinos reformos visuomenėje, skatinamas klestėjimas ir didėtų mūsų piliečių gerovė.
Mums pavyks, jei būsime pasirengę dirbti kartu, o ne kiekvienas atskirai, todėl būtinas patikimas valdymas visais lygmenimis. Būtinas griežtas ir tikras koordinavimas ekonomikos srityje. Lisabonos sutartimi suteikiamos šios priemonės, ir mes jomis pasinaudosime.
Supratau, kad dabartinEuropos Vadovų Taryba supranta šią problemą. Šį kartą galiu palyginti diskusijas su diskusijomis prieš penkerius metus, kai diskutavome dėl Lisabonos strategijos. Labai nuoširdžiai ir atvirai pabrėžiu, kad valstybių ir vyriausybių vadovai kur kas geriau supranta poreikį veikti kartu bei išorinių veiksnių poveikį Europos ekonomikai. Nuoširdžiai tikiuosi, kad šį kartą siauri nacionaliniai interesai nesutrukdys glaudesnio koordinavimo ir veiksmingesnės Europos valdymo sistemos poreikiui.
Be to, reikalingos svarbios pagrindinės priemonės Europos lygmeniu, kurios įkūnytų tai, ką norime pasiekti: konkrečius planus. Rengiami kai kurie planai, kurie netrukus bus pristatyti: projektai, pvz., naujovių įgyvendinimo planas, naujų įgūdžių programa, tinkama pramonės politika, skaitmenindarbotvarkė, ekologiškos technologijos, ir konkretus planas, ar veiksmai nukreipti prieš skurdą; projektai, turintys vertę, darantys poveikį; projektai, kuriais parodoma, kad Europa siūlo dalį sprendimo ir įrodo, kad Europos Sąjunga ne tik kalba, bet ir veikia.
Norėčiau užbaigti kalbą, ragindamas Europos Parlamentą, kaip įstatymų leidėją, biudžeto valdymo instituciją ir kovotoją už Europos veiksmus visuose Europos Sąjungos kampeliuose, paremti šiuos projektus.
Joseph Daul
Pone pirmininke, H. Van Rompuy, J. M. Barroso, ponios ir ponai, vasario 11 d. įvyko pirmasis Europos Vadovų Tarybos susitikimas, kurį sušaukė, ir kuriam pirmininkavo H. Van Rompuy. Noriu jį pasveikinti pirmą kartą dalyvaujant Europos Parlamento plenarinėje sesijoje.
H. Van Rompuy, Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija daug tikisi iš jūsų. Džiaugiuosi pozityviais ir praktiškais jūsų pasisakymais nuo pat jūsų paskyrimo ir vertinu tą dvasią, kurią norite įkvėpti Europos Vadovų Tarybai, tačiau tikiuosi, kad jūs ir Ministrų Taryba suprantate, jog patvirtinus Lisabonos sutartį, jūsų santykiai su mumis, Europos Parlamento nariais, pasikeitė. Esame lygiateisiai sprendimų priėmėjai, ir tai turi ne tik teisinių, bet ir politinių pasekmių.
Toliau norėčiau pakalbėti apie vasario 11 d. diskusijų turinį, kuris, be abejo, apėmstrategiją "ES 2020" bei euro, ekonomikos ir biudžeto politikos kryptis, nes spekuliacijos Graikijos skola ir euru buvo nelaukti svečiai Solvay bibliotekoje.
Norėčiau užduoti tokį klausimą: ar mūsų bendra valiuta susilpnėjo vien tik dėl Graikijos krizės, ar euras tiesiogiai puolamas tų, kuriems nepatinka jo ir su tuo susijusių valstybių narių galia?
Antra, ar ketiname laukti, kol padėtis tam tikrose euro zonos valstybėse pablogės, kad pradėtume veikti, kaip Graikijos atveju? Jei ne, tai kokie mūsų planai siekiant padėti toms valstybėms, kurioms gresia didžiausias pavojus? Tai klausimas Pirmininkui H. Van Rompuy.
Užduodu šiuos klausimus, nes, nepaisant to, kad esu patenkintas solidarumo priemonėmis, kurių imtasi vasario 11 d., labai abejoju, ar mes, europiečiai, valdome padėtį. Kokia tai padėtis? Graikijos perspėjimas atskleiddrąsių sprendimų, kuriuos turime priimti, mastą, kurie galų gale užtikrintų, kad mūsų valiuta, euras, atspindėtų už jo slypinčią politinę galią.
Be abejo, daug kalbame, kalbame apie ekonominio valdymo sistemą, bet galėtume tai padaryti daug paprasčiau ir, be abejo, daug veiksmingiau, jei numatytume ir parengtume tikrą euro zonos valstybių narių biudžetų koordinavimą. Neseniai buvęs Prancūzijos Ministras Pirmininkas Edouard Balladur pripažino būtinybę atsisakyti suvereniteto kai kuriose srityse - prancūzui tai pasakyti nebuvo lengva - ir pasisakuž tai, kad nacionalinius euro zonos valstybių biudžetus patvirtintų euro grupdar prieš pateikiant juos svarstyti nacionaliniams parlamentams.
Norėčiau priimti šią idėją ir paprašyti Europos Vadovų Tarybos ją apsvarstyti ir nuodugniai išanalizuoti. Tinkamai koordinuodamos biudžetus, euro zonos valstybės įgytų precedento neturinčią įtaką ir laisvę elgtis savo nuožiūra. Ši galia reikštų, kad valstybės turės didelę įtaką, kuriant naujas visuotines taisykles, tačiau taip pat reikalautų, kad Europos jėgos vienytųsi tarptautinėse finansų organizacijose, o euras būtų jų bendra valiuta.
Pacituosiu aiškų pavyzdį - manau, kad jį minėjo J. M. Barroso - apie Tarptautinį valiutos fondą, kuriame balsavimo teisskirstoma pagal valstybių ekonominį pajėgumą. Remiantis šiais kriterijais, Jungtinės Amerikos Valstijos turi 16,7 proc. balsavimo teisės, Japonija - 6 proc., Kinija - 3,6 proc., o šešios Europos Sąjungą įkūrusios valstybės narės - 18,49 proc. Vis dėlto, jeigu šios valstybės Tarptautiniame valiutos fonde būtų atstovaujamos bendrai, euro zonos valstybės turėtų 23 proc. balsų, o visos suvienytos Europos Sąjungos šalys turėtų 32 proc. balsų, t. y. dvigubai daugiau negu Jungtinės Amerikos Valstijos.
Pirmininkai, ponios ir ponai, tokia reali jėgų pusiausvyra pasaulyje. Vis dėlto, kadangi Europa vis dar susiskaldžiusi, ji negali parodyti visos savo jėgos. Ar galime ilgiau tai toleruoti? PPE frakcija taip nemano. Pirmininke H. Van Rompuy, atėjo laikas euro zonos valstybėms atsimerkti ir įvertinti šią padėtį bei iš jos pasimokyti. Tuomet jos būtų pasirengusios tam, ką netrukus joms teks padaryti iš būtinybės, taigi iš tikrųjų susivienyti, o ne įsitverti ekonominio suvereniteto, kuris tėra tik pavojinga apgaulė.
Stephen Hughes
S&D frakcijos vardu. - Pone pirmininke, nuo ekonomikos ir socialinės krizės pradžios daugiau nei 7 mln. žmonių papildbedarbių gretas Europoje. Tikėtina, kad iki šių metų pabaigos turėsime daugiau nei 25 mln. bedarbių. Gera mūsų valstybių ekonomikos ir viešųjų finansų būklė, kurią taip sunkiai stengėmės pasiekti nuo pat 1990 m. pradžios, buvo sugriauta greičiau nei per dvejus metus. Nepaisant daug kainavusių ekonomikos gaivinimo priemonių, kol kas mums pavyko išvengti tik visiško sistemos žlugimo.
Ekonomika ir toliau auga labai lėtai, ir daugelis žmonių prarado viltį, kad ekonomika greitai atsigaus. Mūsų šalių visuomenę kankina baimdėl ateities, didėja įvairaus pobūdžio nelygybė, o kai kurioms valstybėms narėms beviltiškai reikia ES solidarumo ir apsaugos, nes jos tapo nuožmių ir nevaldomų spekuliacijų taikiniu. Krizlabai pakenkEuropos konkurencingumui pasaulio mastu ir susilpnino jos politinę įtaką.
Tai niūrus vaizdas, ir šiomis sąlygomis Europai reikia perkurti savo ateitį, kad būtų apsaugotas jos ekonominės ir socialinės plėtros modelis.
Pirmininke J. M. Barroso, pavasario Europos Vadovų Tarybos susitikime ketinate teirautis, kokią Europą norite matyti 2020 m. Tai labai svarbus klausimas, bet ar galime sau leisti ginčytis dėl tolimos ateities, prieš tai nedavę atsakymo tiems milijonams Europos žmonių, kurie šiuo metu savo gyvenime jaučia krizės poveikį ir kurie nerimauja, kas bus rytoj - ar jie turės darbą; ar turės perspektyvą susirasti naują darbą? Ką jiems galėtumėte į tai atsakyti?
Negaliu rytoj grįžti į savo kraštą ir pasakyti žmonėms, kad jiems nėra pagrindo nerimauti, kad turime planą 2020 m. Turiu atsakyti į jų neatidėliotinus rūpesčius ir baimes bei noriu jiems pažadėti, kad jie išlaikys savo darbo vietas, kad greitai bus pradėtos kurti naujos darbo vietos ir kad tai bus padorūs darbai, už kuriuos bus mokamas padorus atlyginimas.
Šiuo metu tėra tik viena vidutiniojo laikotarpio darbotvarkė, kurią parengEuropos Vadovų Taryba gruodžio mėn.: viešųjų finansų konsolidavimas. Tikimasi, kad iki 2011 m. valstybės narės pradės konsolidavimo procesą, kad valstybių biudžetų deficitas per dvejus metus sumažėtų tiek, jog neviršytų 3 proc. Kartu didės nedarbo lygis; augimas bus pernelyg mažas, kad nedarbo lygis mažėtų.
Yra kitų būdų išvesti Europą iš krizės: mūsų politikos darbotvarkės dėmesio centre turi būti žmonės, pirmiausia tie, kuriuos krizpaveiklabiausiai. Norėčiau paraginti Pirmininką H. Van Rompuy ir Pirmininką J. M. Barroso iš naujo apsvarstyti vadinamosios "išėjimo iš krizės" strategijos pobūdį. Europa turėtų pasirinkti morališkai oresnį kelią šiai krizei įveikti: humanišką, paremtą mūsų pagrindinėmis vertybėmis, kuris, tiesą sakant, būtų ir protingesnis ekonominiu atžvilgiu.
To nebus, jei makroekonomikos politikos dėmesio centre bus vien tik spartus konsolidavimas. Tai reikštų viešųjų investicijų, išsilavinimo ir apmokymo, socialinių ir sveikatos priežiūros paslaugų ribojimą. Konsolidavimas negali būti pasiektas vien tik didinant mokesčius. Europos augimo potencialas nukentėtų dar labiau nei iki šiol, todėl atsigavimas būtų itin lėtas ir dideldalis dabartinių bedarbių taptų ilgalaikiais bedarbiais.
Europos piliečiai nusipelndarnesnio ir socialiai atsakingo politinio požiūrio. Manome, kad šis požiūris turėtų apimti vadinamąją "patekimo į darbo rinką" strategiją, kuri turėtų tapti neatsiejama 2020 m. strategijos dalimi ir gairėmis artimiausiais metais iki 2015 m.
Šioje strategijoje makroekonomikos politikos darbotvarkturėtų būti suderinta su struktūrinės politikos kryptimis ekonomikos, socialinėje ir aplinkos apsaugos srityse, kad iki 2015 m. būtų sukurta bent jau 5 mln. naujų darbo vietų, visų pirma "žaliojoje" ekonomikoje. Europos Vadovų Taryba aukščiausiojo lygio vadovų susitikime, kuris vyks kovo mėn., turėtų aiškiai pristatyti šį ketinimą kaip svarbiausią naujos strategijos uždavinį.
Tinkamas ekonomikos politikos koordinavimas, kuris apima daug daugiau negu stabilumo pakto kontroliavimą, turėtų užtikrinti, kad laipsniškas fiskalinis konsolidavimas įvairiose valstybėse narėse būtų suderintas su pagrindinių viešųjų išlaidų ekonomikos augimo srityse ir pagrindinių socialinės politikos krypčių išsaugojimu.
Tai pareikalaus politinio šuolio keičiant mąstymą apie ekonominį Europos - ir pirmiausia euro zonos - valdymą.
Kovo arba birželio mėn. aukščiausiojo lygio vadovų susitikime reikėtų pavesti Pirmininkui, glaudžiai bendradarbiaujant su Komisija, parengti plataus užmojo planą dėl ES ekonomikos valdymo sistemos stiprinimo, dėl kurio sprendimą Taryba priimtų 2010 m. gruodžio mėn.
Jei norime pasimokyti iš dabartinės krizės ir kuo greičiau paversti ją istorija, turime pakeisti senus veiklos būdus. Tai galimybsiekti, kad Europa taptų svarbi ne tik rinkoms, bet ir žmonėms. Tai taps realybe tik tuo atveju, jeigu 2020 m. strategija bus iš tikrųjų nukreipta į žmonių gerovę ir darbo vietų kūrimą, kitaip tariant, jeigu apims plataus užmojo socialinę ir padorių darbo vietų kūrimo darbotvarkę.
Savo frakcijos vardu raginu padaryti viską, kad Europos projekto dėmesio centre būtų žmonės, ir pirmiausia labiausiai pažeidžiami žmonės.
Guy Verhofstadt
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, visų pirma norėčiau pereiti tiesiai prie klausimo, kurį galima vadinti opiausia šio laikotarpio problema. Galėtume kalbėti apie 2020 m., bet šiandien turime spręsti opesnę problemą: euro zonos ir Graikijos problemą. Turime rasti šių problemų sprendimus.
Manau, kad Europos Parlamentas turi imtis iniciatyvos šioje srityje. Labai svarbu nustatyti, kas būtent nutiko Graikijoje. Šiandien gauname prieštaringą informaciją. Graikija tvirtina pateikusi visą informaciją Europos Sąjungai ir Europos institucijoms. Tačiau Europos Komisija ir Eurostato atstovai teigia, kad negavo visos reikiamos informacijos. Investicijų bankai - "Goldman Sachs", "Morgan Stanley", "Deutsche Bank" - pateikia labai ribotą informaciją apie savo veiksmus Graikijos atžvilgiu.
Todėl manau, kad šio Parlamento užduotis - kuo skubiau surengti posėdį atitinkamame komitete, kad išklausytume visas suinteresuotąsias šalis šiuo klausimu ir išsiaiškintume, kas iš tikrųjų vyksta Graikijoje. Negalime kalbėti apie priemones, sprendimus, reformas Europos Sąjungoje, jei visų pirma nežinome, kas iš tikrųjų vyko Graikijoje 2008 m., 2009 m. ir anksčiau, todėl manau, kad tiesiog būtina Parlamentui išklausyti visas šalis.
Antra, turime spręsti ir Graikijos skolos problemą. Manau, kad tėra tik vienas geras sprendimas. Vakar "Financial Times" laikraštyje perskaičiau George'o Soroso straipsnį šia tema, o prieš kelias dienas Vokietijos spaudoje perskaičiau Joschkos Fischerio straipsnį. Jis rašapie tai, ką teigdaugelis žmonių: geriausias sprendimas išspręsti Graikijos skolos klausimą yra europietiškas sprendimas - euro įsipareigojimai arba Europos valiutos fondas, kuris nieko nekainuotų Europos mokesčių mokėtojams, tačiau suteiktų sprendimą ateičiai. Manau, kad šio Europos Parlamento užduotis - prašyti Komisijos ir Tarybos apsvarstyti šią galimybę peržengiant dabartinių Europos Sąjungos valstybių narių nacionalinius interesus.
Trečia, manau, kad svarbiausia šių diskusijų dalis, savaime suprantama, yra klausimas, kokių veiksmų imtis dėl "ES 2020". Manau, kad Graikijos atvejis yra labai geras pavyzdys, kuris rodo nesėkmingą patirtį įgyvendinant Lisabonos strategiją. Lisabonos strategija buvo per silpna; atotrūkis tarp Vokietijos ekonomikos ir Graikijos ekonomikos per pastaruosius 10 m. padidėjo: po Lisabonos strategijos priėmimo ne mažėjo, o didėjo. Mums reikia - ir tai turi būti pirmas Komisijos ir Europos Vadovų Tarybos priimtas sprendimas - pripažinti, kad atviro koordinavimo metodas nebuvo geras; tai buvo per silpnas metodas. Europos Sąjungai būtinos drąsesnės priemonės. Šios drąsesnės priemonės - tai ekonomikos valdymo sistema Europos Sąjungoje.
J. M. Barroso, tikiuosi, kad per kelias dienas, kovo mėn. pradžioje - manau, tai bus kovo 3 d. - pateiksite dokumentą šiuo klausimu. Tikiuosi, kad jis apims drąsesnę strategiją, o ne vien tai, kas nuspręsta ar nenuspręsta neoficialiame aukščiausiojo lygio vadovų susitikime. Tai vis dar tarpvyriausybinis, atviro koordinavimo metodas. Jis šiek tiek pagerintas, pagreitintas, bet šiaip ar taip, tai atviro koordinavimo metodas, pagrįstas tarpvyriausybiškumu. Mes prašome jūsų vadovauti, vadovauti šiai ekonomikos politikai ir šiai ekonomikos valdymo sistemai, taip pat kartu su Olli Rehnu pateikti drąsų pasiūlymą dėl ekonomikos valdymo sistemos Europos Sąjungoje. Tikras absurdas turėti pinigų sąjungą, bet neturėti ekonominės, socialinės ir politinės sąjungos. Tą rodo Graikijos patiriamos problemos.
(Plojimai)
Manau, atėjo metas iš Komisijos laukti drąsių veiksmų, ir tikiuosi, kad kovo 3 d. Komisija pasiūlys dokumentą, kuris bus daug platesnio užmojo negu - mano nuomone - nuviliančios neoficialaus aukščiausiojo lygio vadovų susitikimo išvados.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, užduotą pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį pakėlus mėlynąją kortelę)
William
Pone pirmininke, norėčiau užduoti G. Verhofstadtui klausimą: ar reikalaujate, kad tos šalys, kurios nepriklauso euro zonai, gelbėtų euro zonai priklausančias šalis? Ar to jūs reikalaujate?
Guy Verhofstadt
ALDE frakcijos vardu. - Galbūt artimoje ateityje reikės gelbėti Didžiąją Britaniją, nes pastebėjau, kad Didžiosios Britanijos fiskalinis deficitas dar didesnis negu Graikijos fiskalinis deficitas.
(Plojimai)
Jei neklystu, šiuo metu fiskalinis deficitas yra 12,9 proc. BVP. Todėl manau, kad šiuo metu svarbiausias dalykas - turėti patikimą strategiją euro zonos atžvilgiu. Ir esu įsitikinęs, kad ateis metas - galbūt ne rytoj, o poryt - kai Didžioji Britanija taps euro zonos nare. Galite tuo neabejoti.
Rebecca Harms
Pone pirmininke, tikiuosi, kad Didžiosios Britanijos vaikų darželio auklėtiniai teiksis sekundėlę paklausyti.
(Šūksniai)
Iš pradžių norėjau kalbėti apie strategiją "ES 2020", tačiau kalbą pradėsiu padėtimi Graikijoje, visų pirma atsižvelgiant į šių Rūmų dešiniųjų pažiūrų atstovų įsikišimą. Manau, kad ginče dėl padėties Graikijoje ir jos perspektyvos visai nereikia antigraikiško, nacionalistinio ar antieuropietiško požiūrio. Mano nuomone, klaidos, kurios buvo daromos ilgą laiką, dabar iškyla Graikijos atveju - neretai daugiau dalykų išryškėja per krizę, o ne gerais laikais.
Norėčiau atkreipti dėmesį į G. Verhofstadto iškeltą klausimą. Jei nenorime, kad stiprėtų antieuropietiškos tendencijos, turime aptarti, kas Briuselyje atsakingas už tai, kad šie dalykai Graikijoje buvo taip ilgai slepiami - galbūt net per visą pasirengimo kurti pinigų sąjungą laikotarpį. J. M. Barroso, manau, kad didžiausia atsakomybšiuo atžvilgiu tenka jums. Būtent tai turite atskleisti, nes atsakomybės atžvilgiu iki šiol matėme tik ledkalnio viršūnę, o nepastebėjome, kad už to slepiasi neatsakingumas.
Antra, ir Graikijoje turi daug kas pasikeisti. Turime surengti - pageidautina draugiškas - diskusijas su Graikija euro zonoje. Jeigu ši pagalba bus reikalinga - o manau, kad taip ir bus - ir jeigu reikės vėl pasinaudoti Europos solidarumu - šiuo metu jokiais būdais nenorėčiau tokios galimybės atmesti - tuomet Graikijoje turi įvykti kai kurie realūs pokyčiai. Pvz., Graikijoje pernelyg išplėstas viešasis sektorius. Jeigu galima tikėti graikais, su kuriais kalbėjau, tai 25 proc. graikų darbininkų dirba viešajame sektoriuje, kuris net nėra gerai veikiantis. Be jokios abejonės, šį sektorių reikia reformuoti.
Vis dėlto, pokyčiai būtini ne vien tik išlaidų požiūriu, nes, mano manymu, kažkas yra akivaizdžiai negerai ir su biudžeto įplaukomis. Manau, kad G. Papandreou mintis, jog dideles pajamas gaunančių asmenų Graikijoje mokesčių deklaracijos turėtų būti skelbiamos viešai, yra teisinga. Nebūtina pirkti kompaktinių diskų iš Šveicarijos; tam yra kitų būdų. Tai labai greitai atskleistų, kad ir Graikijoje biudžeto įplaukas galima gerokai padidinti, užkertant kelią mokesčių vengimui, jeigu prabangoje gyvenantys graikai mokėtų mokesčius kaip padorūs piliečiai.
Mano kolega S. Giegold tikriausiai plačiau pakalbės apie euroobligacijas. Norėčiau tik tarti žodį apie strategiją "ES 2020". J. M. Barroso, visiškai nepaminėjote Lisabonos strategijos nesėkmės. Manau, kad nesugebėjimas įvertinti Lisabonos strategijos nežada nieko gera naujos strategijos sėkmei ar galimai sėkmei pelnyti. Iš esmės, kaip integruota strategija, ji nėra bloga, bet...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Timothy Kirkhope
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti G. Verhofstadtui už tai, kad mums visiems priminkairiųjų pažiūrų politikos atstovų įgyvendinamos ekonomikos politikos nesėkmę Jungtinėje Karalystėje. Esame dėkingi už patarimus, ir, tikiuosi, kad aš ir mano kolegos sugebės tai ištaisyti per artėjančius visuotinius rinkimus.
Dar prieš dabartinę krizę Europos šalys pradėjo užleisti pozicijas pagrindiniams varžovams ir konkurentams. Mūsų augimo tempas buvo mažesnis, nedarbo lygis - didesnis, santykinrinkos padėtis smuko, o mūsų pasaulinprodukcijos dalis sumažėjo. Pradėjome įgyvendinti Lisabonos strategiją, tačiau nebūdami pakankamai įsitikinę ar įsipareigoję; nestebina, kad ji nebuvo sėkminga. Negalima leisti, kad tas pats nutiktų su strategija "ES 2020”. Džiaugiuosi, kad mano frakcija viena iš pirmųjų pateikpasiūlymų, kuriais prisidėtų prie jos pažangos.
Turime nustatyti naują mūsų šalių ekonomikos kursą. Privalome suvokti, kad vyriausybės nekuria našaus darbo vietų ir nekelia gyvenimo lygio. Tik konkurencingas verslas ir verslininkai, kuriems sekasi, gali tai padaryti. Valstybės narės ir Europos Sąjungos institucijos turi juos remti, mažindami jiems tenkančią naštą ir prievoles. Negalime tikėtis dinamiškesnės ekonomikos, jei imsime dar daugiau reikalauti iš tų, kurie skatina augimą ir darbo vietų kūrimą, įvesdami griežtesnę apmokestinimo tvarką ir griežtesnes biurokratines taisykles. Būtina skatinti tyrimus ir plėtrą, siekti geresnio aukštojo mokslo ir profesinio mokymo, kaip ką tik pabrėžJ. M. Barroso. Būtina pagyvinti vidaus rinką ir išplėsti ją į naujas sritis.
Negalime daugiau taip rizikuoti. Beveik tris šimtmečius stipriausios pasaulio ekonominės jėgos buvo sutelktos tose šalyse, kurios turėjo liberaliausias ir demokratiškiausias konstitucijas; kuriose klestėjo ir laisvir ekonomika. Šiuo metu žengiame į naują amžių. Šio šimtmečio pabaigoje didelekonomingalia gali persikelti į tas valstybes, kurių vyriausybės yra nedemokratinės. Toks autoritarinis kapitalizmas gali ir neišsirutulioti į demokratinį ir atsakingą kapitalizmą, kuris šiandien vyrauja Europoje ir Vakaruose.
Tikimės, kad tose valstybėse vyks liberalizacija. Draugiškai skatinsime jas tai daryti, tačiau suprantame, kaip rizikuojame. Mūsų piliečių gerovei svarbu, kad 2020 m. programa galėtume skatinti gerų darbo vietų kūrimą ir kelti gyvenimo lygį, o laisvo pasaulio vardan svarbu, kad 2020 m. programa būtų rodomas kelias į geresnę visų mūsų piliečių ekonominę ateitį.
Lothar Bisky
Pone pirmininke, patarlsako, kad tik bėdoje pažinsi draugą. 27 valstybių vyriausybės Europos Sąjungoje - kiekviena savaip - stengiasi gelbėti savo bankus ir stambias pramonės šakas. Iki šiol tai baigdavosi tuo, kad kiekvienos atskiros valstybės skolos tik didėjo, o piliečių santaupos katastrofiškai mažėjo. Jau kalbėta apie švelnesnę darbo užmokesčio ribojimo politiką, su darbo užmokesčiu nesusijusių sąnaudų mažinimą, gyvybės rizikos draudimo, pvz., senatvės, šeimos, ligos ar pageidaujamo išsilavinimo, privatizaciją.
Šiuo metu bankai naudojasi valstybių pagalbos paketais, spekuliuodami nacionaliniais biudžetais. Bankai jau pasiekdidesnę pažangą negu valstybės. Vokietijoje išgelbėti "Hypo Real Estate" ir "Commerzbank" bankai, panaudojant milijardus eurų iš mokesčių mokėtojų pinigų, atsiduria dėmesio centre, kai svarstomas per brangių vyriausybės obligacijų Graikijoje klausimas. Spekuliuojama mokesčių mokėtojų pinigais, gautais iš paprastų, sąžiningų darbininkų, kurie neturi sąskaitų Šveicarijos bankuose, kaip tokiuose, į kuriuos bėga turtingesni žmonės.
(Šūksniai)
Patikėkite, nejaučiu nmenkiausio malonumo pateikti neigiamų pavyzdžių iš Vokietijos. Vis dėlto, viena valdančioji partija Vokietijoje nuolat ragina mažinti mokesčius, nors Graikijos vyriausybę raginame juos didinti. Tačiau kas turės surasti šių pinigų? Bijau, kad tai visų pirma bus tie, kurie jau ir dabar vos suduria galą su galu. Ar ne Vokietija, buvusi didžiausia eksportuotoja pasaulyje, prieš keletą metų atskyratlyginimų didinimą nuo našumo, taip sukeldama socialinį dempingą?
Senovės Graikijos teatre krizreiškgalimybę - taip, iššūkį, pasiekus lūžio tašką. Kad toks lūžis įvyktų, privalome reikalauti, kad įstatymais galų gale būtų sureguliuotas minimalus darbo užmokesčio dydis. Žmogus, dirbdamas tą patį darbą toje pačioje vietoje privalo gauti tą patį atlyginimą. Mums reikia suderinti mokesčių rūšis Europos Sąjungoje, tačiau pirmiausia reikia tikro finansų rinkos reguliavimo ir kontrolės bei realios Europos ekonomikos ir finansų politikos, kuri būti koordinuojama solidarumo pagrindu ir kuria būtų siekiama privalomų socialinių ir aplinkos apsaugos tikslų.
Nigel Farage
EFD frakcijos vardu. - Europos Pirmininke - tai ilgai laukta diena. Mums buvo žadama, kad išrinkę pirmininką turėsime didį politinį pasaulinio lygio veikėją: žmogų, kuris bus politinis lyderis penkiems šimtams milijonų žmonių; žmogų, kuris atstovaus mums visiems pasaulyje; žmogų, kurio darbas bus toks svarbus, kad jam, be abejo, bus mokama daugiau negu prezidentui B. Obamai. Ką gi, bijau, kad viskas, ką gavome, esate jūs. Atsiprašau, tačiau po jūsų kalbos... Nenoriu būti nemandagus, bet, iš tikrųjų, jūsų charizma - kaip šlapia mazgotė, o išvaizda - kaip mažai gaunančio banko tarnautojo.
(Protestai)
Aš ir kiti šių Rūmų nariai norime paklausti: kas jūs esate? Nesu apie jus nieko girdėjęs; niekas Europoje apie jus niekada nieko negirdėjo. Norėčiau paklausti jūsų, pone Pirmininke, kas už jus balsavo?
(Garsūs protestai)
Ir kokia procedūra - žinau, kad demokratija jums nelabai rūpi - kokia procedūra Europos žmonės gali jus pašalinti iš pareigų? Ar tai Europos demokratija?
Kita vertus, manau, esate kompetentingas, gabus ir pavojingas, ir neabejoju, kad ketinate tapti tyliu Europos demokratijos ir Europos tautinių valstybių samdomu žudiku. Pasirodo, nekenčiate visų tautinių valstybių egzistavimo principų; gal taip yra todėl, kad atvykote iš Belgijos, kuri, žinoma, yra beveik ir ne valstybė.
(Įvairi reakcija)
Jums esant šiame poste Graikija pavirto ne kažkuo kitu, o protektoratu. Pone, atlikdamas savo darbą nesivadovaujate teisėtumu, ir galiu užtikrinti, kad kalbu daugumos Jungtinės Karalystės piliečių vardu: mes jūsų nenorime, ir juo greičiau atsistatydinsite, tuo bus geriau.
Pirmininkas
Kaip jau minėjote, pirmininke, nenorite būti nemandagus.
Norėčiau tęsti. Pirmininke, ar atsakysite į klausimą, užduotą pakėlus mėlynąją kortelę?
Joseph Daul
N. Farage, ar esate pasirengęs taikyti Sutarties 9 str., kad išstotumėte iš Europos Sąjungos? Tikriausiai būtumėte patenkintas.
Martin Schulz
Pone pirmininke, labai nusivyliau jumis, J. Buzekai. Nepriimtina, kad šiame Parlamente frakcijos pirmininkas vadintų Europos Vadovų Tarybos Pirmininką "šlapia mazgote", užuot išsakęs politinę kritiką.
(Plojimai)
Pone pirmininke, tikėjausi, kad reaguosite į tokias kalbas, reikalaudamas laikytis tvarkos. Nepriimtina, kad šis žmogus nevaržomai tryptų garbingą šių Rūmų vardą. J. Dauliui norėčiau pasakyti, kad tai ne Jungtinės Karalystės išstojimo iš ES klausimas. Turbūt būtų geriau N. Farage atsisakyti savo mandato, jei Europos Sąjunga ir Europos Parlamentas jam tokie nepriimtini.
(Plojimai)
Pirmininkas
N. Farage perspėjau prieš du mėnesius, ir šiandien perspėju: tokios kalbos, kuriomis asmeniškai užsipuolami konkretūs asmenys, nepriimtinos Europos Parlamente. Tai pabrėžiau ir kalbėdamasis su N. Farage. M. Schulzui norėčiau pasakyti, kad elgiausi ir elgiuosi taip, kaip patariate.
Nigel Farage
Gal jums ir nepatinka tai, ką sakau, bet susimąstykite apie savo elgesį. Kai airiai referendume balsavo prieš, teigėte, kad mūsų frakcija, palaikydama tokį balsavimą atvėrduris fašizmui; teigėte, kad mūsų frakcija Parlamente pasielgtaip, kaip Hitleris ir naciai Reichstage. Danny Cohn-Bendit mus išvadino silpnapročiais. Ką gi, žinote, turi būti... Tai negali būti vienas...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Pirmininke
N. Farage, atsiprašau, bet tai nebuvo asmeniškas pareiškimas. Privalome laikytis Parlamento darbo tvarkos taisyklių.
Frank Vanhecke
(NL) Visų pirma norėčiau ramiai priminti, kad šios diskusijos vyksta šiuose Rūmuose, Briuselyje, Belgijoje. Dabartinėmis ekonominėmis sąlygomis galima būtų visiškai neperdedant apibūdinti Belgiją kaip Graikiją prie Šiaurės jūros, nes ši šalis, Belgija, visoje Europoje turi didžiausią, po Graikijos ir Italijos, vyriausybės skolą procentine išraiška. Iš esmės, tai serganti šalis Europoje, jeigu galiu taip pasakyti, ir tai jokiu būdu nėra vien tik pirmiau kalbėjusio nario, G. Verhofstadto, buvusio Belgijos Ministro Pirmininko, nuopelnas. O dėl apgaulės ir dirbtinio biudžeto išpūtimo, tai jis netgi galėtų šio bei to pamokyti graikus!
Vis dėlto, per daug nesiginčykime šiuo klausimu. Visų pirma, netvirtinkime, kad galėsime išvengti krizės, didindami vyriausybės skolą, kaip liūdnai pagarsėjusiame G. Verhofstadto pasiūlyme dėl Europos vyriausybės paskolos, kurią anksčiau ar vėliau kažkas turės grąžinti. Priešingai, ne kartą pastebėjome, kad krizę sukelia Europos sprendimai, Europos sprendimai atsisakyti Mastrichto kriterijų bei stabilumo ir augimo pakto dėl įvaizdžio, nes Europa turi atrodyti kaip žengianti pirmyn.
Su tuo pačiu eurokratišku užsispyrimu mums šiuo metu brukama Turkijos stojimo strategija. Ekonominir geografinrealybturi būti nustumta į vieną šoną, o Europos piliečiai turi mokėti už potencialų stojimą šalies, kuri net nėra europietiška. Sprendimas - ne "didesnEuropa". Sprendimas - tai kiekvienos valstybės narės nacionalinatsakomybir pareiga gyventi pagal savo kišenę.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Pirmininke J. Buzekai, Pirmininke J. M. Barroso ir, be abejo, Pirmininke H. Van Rompuy, džiaugiamės, kad šiandien esate su mumis. Jūsų pastabos diskusijų pradžioje aiškiai parodė, kad turite užmojų ne tik imtis darbo, bet ir atlikti savo vaidmenį kaip numatyta Lisabonos sutartyje. Norėčiau iš anksto jus su tuo pasveikinti.
Labai svarbu, kad esate čia, kai kalbame apie būsimą strategiją "ES 2020", nes būtina atkurti Europos vaidmenį pasaulyje. Pone pirmininke, taip pat kreipiuosi į J. M. Barroso, žinote, kokie mūsų prioritetai. Jie sutelkti į ekologišką, socialinę rinkos ekonomiką. Tai reiškia, kad pirma mūsų užduotis - vėl pakelti ant kojų mažąsias ir vidutines įmones (MVĮ), nes jos - pagrindinės darbo vietų kūrėjos. Kalbame ne tik apie mūsų prekybą ir paslaugas, bet ir apie Europos pramonę, kurią vėl turime paversti konkurencinga pasaulyje. Tai ir žemės ūkio sektorius ir labai kokybiškų maisto produktų gamyba, tokia gamyba irgi konkurencinga pasaulyje. Tai reiškia, kad mums reikia tokių MVĮ, kurios būtų grindžiamos žiniomis, naujovėmis ir tvariomis technologijomis.
Strategija "ES 2020" privalo būti kuriama ant tokių pamatų. Tokie pamatai reiškia nutraukimo strategiją, kuri veiktų kartu su tvirtu stabilumo ir augimo paktu ir būtina valstybių narių vyriausybių išlaidų reforma. Pone pirmininke, senoji Lisabonos strategija turėjo per daug neapibrėžtų tikslų ir parodatviro koordinavimo metodo nesėkmes. Todėl, mano klausimas jums yra toks: kokius konkrečius tikslus ketinate užsibrėžti, kad galų gale priverstumėte valstybes nares parodyti tikrą įsipareigojimą šiai naujai strategijai, kartu neperžengiant Lisabonos sutarties nustatytų ribų subsidiarumo atžvilgiu?
Marita Ulvskog
(SV) Pone pirmininke, remiantis pačios Komisijos pateiktais duomenimis, 80 mln. ES gyventojų šiuo metu gyvena žemiau skurdo ribos. Tai nepriimtina, taip pat tai yra kliūtis bet kokiam vystymuisi. Taip pat, tokie nariai kaip N. Farage drįsta atsistoti čia, Europos Parlamente, ir svaidytis įžeidimais tuo metu, kai Europa išgyvena krizę ir kai turime svarstyti daugelį kitų svarbių reikalų. Jam turėtų būti duota pertraukėlir neleista dalyvauti kitos savaitės sesijoje Strasbūre. Tai dar būtų švelni bausmuž tokį jo elgesį.
Dabartinmūsų užduotis - parengti naują Lisabonos strategiją, kitaip tariant, strategiją "ES 2020". Šiomis aplinkybėmis svarbu suvokti, kad ekonomikos augimui yra būtina socialinsanglauda ir tvari plėtra. Pvz., pirma, visuomenė, kuri panaikins mūsų priklausomybę nuo iškastinio kuro, taps pirmaujančia, kuriant vadinamąsias "žaliąsias" darbo vietas. Vis dėlto, kad tai pavyktų, mums reikia išteklių. Bent 50 proc. lėšų, kurias atidėjo ES ir valstybės narės krizei įveikti, turi būti investuota į "naują žaliąjį kursą", kad būtų pajėgiama kurti tas naujas "žaliąsias" darbo vietas. Septintoji ir aštuntoji bendrosios programos privalo būti sutelktos į tyrimus ir plėtrą, susijusią su atsinaujinančiaisiais energijos ištekliais.
Komisija privalo dėti daug pastangų, kad būtų užkirstas kelias socialinei atskirčiai, kuri šiuo metu atsiranda Europoje, taip pat stiprinamos darbo rinkoje dalyvaujančios šalys. Pastaraisiais metais ES visai teisėtai buvo pradėta laikyti grėsme profesinėms sąjungoms. Tai turi pasikeisti. Pirmasis žingsnis būtų persvarstyti prieštaringai vertinamą Darbuotojų komandiravimo direktyvą, Europoje dar žinomą kaip "darbo užmokesčio dempingo direktyva", kuri kelia daug pykčio ir konfliktų. Šiandien šiame Parlamente to iš tikrųjų pakanka.
Lena Ek
Pone pirmininke, strategijos "ES 2020” tikslas turėtų būti išlaisvinti Europos piliečių potencialą. Pernelyg dažnai pamirštame, kad mūsų užimtumo strategijos kuriamos dėl mūsų piliečių gerovės ir mūsų vaikų ateities.
Nėra abejonės, kad Lisabonos strategija sužlugo todėl, kad joje mėginta apimti viską. Su tokia plačia darbotvarke netekome sutelktumo, kartu ir galimybės pasiekti iškeltus plataus užmojo tikslus.
Siekiant, kad strategija "ES 2020” būtų veiksmingesnė, būtina visiškai pakeisti formatą. Darbas turi būti nukreiptas į kelias konkrečias sritis, kuriose galėtume įdiegti tvaraus augimo pagrindus.
Šis Parlamentas, kaip vieninteltiesiogiai renkama ES institucija, turinti visus įgaliojimus bendrai priimti sprendimus, turi tarti savo žodį dėl strategijos "ES 2020". Siekiant, kad būtų užtikrintas teisėtumas ir atvirumas, Komisija ir Taryba pasielgtų išmintingai, įtraukdamos Parlamentą į strategijos "ES 2020” rengimą.
Atvirumas ir skaidrumas būtini, kuriant piliečių Europą, ir tai pagrindinpriemonė, siekiant išvengti viešųjų finansų krizių, tokių kaip tos, su kuriomis šiuo metu susiduria šalys visoje Europos Sąjungoje.
Visi pirštais baksnoja Graikiją, tačiau yra ir kitų valstybių narių, kurios išvengpalyginamojo vertinimo, apgavo Europą dėl savo deficito ir pateikmelagingą finansinę statistiką. Atviro koordinavimo metodas virto uždaru sąmokslu ir atviru pažeminimu.
Prisiminkite, kad tai, kas galioja piliečiams, galioja ir vyriausybėms. Laisvsukuria ir atsakomybę. Atėjo laikas vyriausybėms visoje Europoje rimtai prisiimti tą atsakomybę, nes problemos, su kuriomis susidūrėme, yra rimtos.
Philippe Lamberts
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, pritariu siūlymui mažinti strategijos "ES 2020” tikslų skaičių, jei jie bent jau būtų plataus užmojo. Visų pirma, šie tikslai turi būti plataus užmojo, nukreipti į normatyvų mažinimą ekologijos srityje. Kalbame ne tik apie klimato kaitą, todėl šiuo atžvilgiu grįžti prie 20 proc., mūsų nuomone, tikrai nepakaks. Net 30 proc. nebūtų pakankamai plataus užmojo siekis.
Antra, turime užsibrėžti plataus užmojo tikslą mažinti nelygybę: pvz., iki 2020 m. 50 proc. sumažinti skurdo lygį Europoje; tai, be abejo, nebūtų pati svarbiausia užduotis. Plataus užmojo tikslų reikia siekti išsilavinimo, tyrimų, plėtros ir inovacijų srityse, ir, be abejo, reikalingas plataus užmojo tikslas kuriant darbo vietas.
Šie tikslai, kaip jau buvo minėta, privalo būti pakankamai platūs ir privalomi; nesvarbu, kokia tai bus sistema, bonu-malus ar kita sistema, mums reikia rezultatų. Vis dėlto, nepasieksime šių tikslų, nesant dviejų gyvybiškai svarbių veiksnių.
Pirmas veiksnys - griežtas rinkos reguliavimas, ir šiuo atžvilgiu, H. Van Rompuy, mums didelį nerimą kelia Tarybos patvirtintos pozicijos ir finansų rinkos priežiūros raida.
Dėl antrojo veiksnio norėčiau priminti tai, ką pasakJ. Daul. Iš tikrųjų, Josephai Dauli, valstybės narės turės atsisakyti didesnio suvereniteto, visų pirma fiskalinėje srityje. Įdomu, kokia Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos pozicija šiuo klausimu. Be stiprios fiskalinės konvergencijos negalėsime stabilizuoti viešųjų finansų ir sukurti tvirtą pagrindą turinčios mokesčių sistemos. Čia kalbame apie energetiką, ir, be abejo, apie finansinių sandorių apmokestinimą.
Kay Swinburne
Pone pirmininke, palaikau strategijos "ES 2020" kryptį, visų pirma šiuo ekonomikos krizės laikotarpiu, ir raginu ES susitelkti prie Europos santykinių ekonominių ir konkurencingų pranašumų bei išnaudoti visas turimas priemones ir išteklius, pirmiausia mokslinių tyrimų ir plėtros srityje, kad ES būtų sukurta tikra pridėtinvertė.
Siekčiau, kad bendrosios paslaugų ir prekių rinkos kūrimo užbaigimas taptų pirmenybiniu ir kad būtų ryžtingai kuriama bendra naujoviškų mokslinių tyrimų rinka. Moksliniai tyrimai Europoje turėtų būti plačiai skatinami tiek universitetuose, tie privačiose įmonėse, kad būtume naujos tvarios pramonės ir technologijų centre.
Turime būti atsargūs, kad nebūtų priimti teisės aktai, kliudantys tokiems plėtros procesams. Turime gerinti ryšį tarp privataus sektoriaus ir akademinių tyrimų bei siekti palengvinti žinių perdavimą darbo vietas ir gerovę kuriančioms įmonėms. Be naujovių finansavimo gerinimo, turime užtikrinti ir administracinės naštos mažinimą, visų pirma MVĮ ir mikrosubjektams. MVĮ palankių viešųjų pirkimų politikos krypčių laikymasis ir leidimas MVĮ dalyvauti viešojo ir privataus sektorių partnerystėje būtų tinkama pradžia.
Strategija "ES 2020", kurioje dėmesys sutelktas į naujoves pagal turimą kompetenciją...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Nikolaos Chountis
(EL) Pone pirmininke, šiandien Graikijoje privataus ir viešojo sektoriaus darbininkai rengia didelius mitingus dėl padidėjusio nedarbo.
Pyktis užtvindgatves, nes darbininkai pasipiktinę griežtomis priemonėmis, kurių Europos Sąjungos reikalavimu ėmėsi Graikijos vyriausybė, ir pirmiausia dabartine Europos Vadovų Taryba. Užuot ėmusis priemonių silpnų valstybių naudai, užuot ėmusis priemonių, kad padarytų galą spekuliacijoms ir sukurtų ekonominio ir socialinio solidarumo priemonę, užuot pripažinusi, kad stabilumo paktas neegzistuoja ir kad jo sugrąžinimas tik padidins recesiją, ir užuot pripažinusi, kad Lisabonos sutartis visiškai žlugo, Europos Vadovų Taryba rengia 2020 m. Europos Komisiją, kad ši išplėstų ir pratęstų Sutartį?
Su Graikija elgiatės kaip su atpirkimo ožiu, diktuodami priemones, nukreiptas prieš darbininkus, kurie nekalti dėl krizės, priemones, kuriomis bus skatinama taikyti panašias priemones kitose šalyse.
Graikijos ir Europos žmonės greitai pasielgs su jumis taip, kaip Argentinos žmonės pasielgsu Tarptautiniu valiutos fondu.
Rolandas Paksas
(LT) Simboliška, kad praėjus 20 metų po Europą dalinusios sienos griuvimo, šiandien mes kalbame apie Europą 2020 m. Pirmiausia, noriu pritarti esminiams strategijos "ES 2020" prioritetams: žinios ir inovacija, didelio užimtumo visuomenė, konkurencinga ir tvari ekonomika. Siūlau šiuos prioritetus papildyti dar dviem - infrastruktūrine plėtra ir efektyvios energetikos politika. Akcentuodami energetinio saugumo stiprinimą kaip vieną iš svarbiausių Europos energetikos politikos prioritetų, siekdami užtikrinti energetikos išteklių šaltinių ir tiekimo kelių diversifikavimą, privalome nepamiršti ne tik Lietuvai svarbių projektų "Rail Baltica" ir "Via Baltica". Manau, kad rengiant naują strategiją privaloma įvertinti priežastis, neleidusias pasiekti Lisabonos strategijos užsibrėžtų tikslų. Turime ne tik realiai nustatyti naujosios strategijos tikslus ir uždavinius, bet kartais per ilgai trunkančias diskusijas paversti konkrečiais, į labai tikslius terminus įspraustais darbais.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Ponia pirmininke, manau, kad ši kriz- tai galimybtvirtai ir su įsitikinimu žengti pirmyn, kuriant stiprią Europą. Šioje stiprioje Europoje turbūt turėsime apsieiti be pasakymo "gerinti koordinavimą", nes jis reiškia, kad viskas priklauso nuo dalykų, kuriuos reikia koordinuoti ir kurie galiausiai sukelia paralyžių ir skaidrumo stoką.
Žinome, kad Europos šalių finansai ir valstybių deficitai kentės tol, kol nepasieksime Europos finansinės integracijos ir nebus išleistos euroobligacijos.
Kiekvienu atveju Europos institucijos jau šuo metu gali imtis konkrečių veiksmų - negaišiu laiko tuščioms kalboms apie koordinavimą. Viena vertus, turime Europos centrinį banką tam, kad būtų darni finansų priežiūra ir...
(Kalba nebaigta dėl techninių kliūčių)
Werner Langen
(DE) Ponia pirmininke, J. M. Barroso, H. Van Rompuy, jei norime, kad strategija "ES 2020" pavyktų, ji privalo - kitaip nei Lisabonos strategija - būti iš tikrųjų įgyvendinta. Priešingai nei teigprieš tai kalbėję nariai, tikslai nebuvo blogi. Pagrindinstrategijos nesėkmės priežastis buvo ta, kad valstybės narės nesilaiktaisyklių ir nevykdsavo įsipareigojimų. Be to, J. M. Barroso, Komisija nebuvo pakankamai drąsi. Ji nebuvo pakankamai drąsi įgyvendindama, reikalaudama pradėti reformas ar įgyvendindama savo strategiją.
Daugumos pritarimu šiuo metu turite naują Komisiją antrajai savo kadencijai - tikiuosi, viską pagerinsite, iš naujo suteiksite Europai dinamiškumo, skatinsite technologijas, o mes kalbėsime ne tik apie perskirstymą, bet ir būsime pajėgūs konkuruoti su kitais pasaulio ekonominiais regionais. Šie regionai neklausia, ar europiečiai sutaria tarpusavyje ir ar įgyvendina naujas perskirstymo programas. Jie yra dinamiški, ir mes turime į tai reaguoti. Tai užduotis, kurią vykdyti turi būti sudarytos sąlygos šia strategija.
Kol kas pateikti tik projektai, tad, manau, kad vėliau jie bus patobulinti, nes panašu, jog šie projektai parengti pagal seną mąstyseną. Juose nėra jokio tikrai naujo požiūrio. Net Europos Vadovų Taryba ir naujasis jos pirmininkas nepateiknieko, kas būtų tikrai nauja. Vis dėlto, mums reikia šios strategijos, kad galėtume neatsilikti nuo likusio pasaulio. Tam reikia sukurti naujas pagrindines sąlygas. Turime rūpestingai apsvarstyti praeities tikslus klimato srityje. Turime skatinti technologijas ir nebekurti kliūčių šiame kelyje.
Komisija, kaip kolegialus organas, raginama ne atstovauti atskirų Komisijos narių interesams, o imtis vadovaujančio vaidmens Europoje. Galite būti tikri, kad atvirai jus palaikysime. Tik tuomet strategija "ES 2020” pavyks - o ne tuomet, jei vyriausybės bus bailios ir bus reikalaujama, kad kas nors sumokėtų už tai, su kuo svarbūs Europos partneriai patys nesusitvarko.
Stéphane Le Foll
(FR) Ponia pirmininke, pirmininke, J. M. Barroso, H. Van Rompuy, pirmiausia norėčiau pasakyti, kad visi pritaria strategijos "ES 2020” tikslams. Tačiau šiandien mūsų žemynas susidūrsu tokia problema, kad jis bando pakilti iš krizės, kurios požymiai yra itin silpnas, arba net neigiamas, augimas pasaulio lygmeniu.
Todėl tam reikia politinio sąmoningumo, kuriuo, mano nuomone, siekiama dviejų tikslų. Pirma, svarbu suvokti, kaip organizuojamės politiniu požiūriu. Turėdami savo postus, turime vykdyti dvi pagrindines pareigas: skatinti ekonomikos politikos krypčių koordinavimą - tai svarbiausias dalykas - ir nustatyti tikslus bei priemones jiems pasiekti.
Tai priartina prie antro tikslo, kuris, mano manymu, būtinas. Šis tikslas kartu yra ir klausimas. Siekiant, kad būtų pasiekti viešosios tvarkos tikslai, reikia biudžeto. Šiandien Europa susidūrsu tokia dilema: valstybės narės turi didelį biudžeto deficitą, ir juo tas deficitas didesnis, tuo mažiau jos įneša į bendrą Europos biudžetą. Todėl turime mažiau galimybių atgaivinti ekonomikos augimą.
Kaip išspręsti šią dilemą? Štai tokį klausimą jums užduodu. Tai priklauso nuo dviejų dalykų. Pirma, kokios yra gairės, kurias ginsite diskutuodami dėl biudžeto perspektyvų su valstybėmis narėmis? Antra, ar galėsite diegti naujoves, kurios leistų Europos investicijų bankui, taip pat Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankui, prisiimti daug didesnę atsakomybę ir - kodėl gi ne? - sudaryti galimybes Europai pasiskolinti, kad ši būtinybė, augimas, ateityje būtų finansuojama?
Sylvie Goulard
(FR) Ponai pirmininkai, po Lisabonos strategijos turime strategiją "ES 2020". Ar tai tik pavadinimo, ar ir krypties pakeitimas? Kreipiuosi į J. M. Barroso. Skaitydama apie jūsų indėlį rengiant neoficialų Europos Vadovų Tarybos susitikimą bei klausydama, kaip šiandien visai teisingai šnekėjote apie vargšų skaičių Europos Sąjungoje bei apie poreikį stiprinti finansų reguliavimą, tariau sau, J. M. Barroso, kad apmaudu, jog pastaruosius keletą metų nebuvote toks Komisijos Pirmininkas, kokio mums reikėjo. Tokiu atveju būtumėte galėjęs padaryti viską, ką šiuo metu mums siūlote. Šiuo metu teigiate, kad tai padaryti sutrukdkrizė, tačiau labai lengva ją kaltinti. Kita vertus, visas nuodėmes galima atleisti, todėl daugiau nešvaistykime laiko.
Todėl savo viltis dedu į H. Van Rompuy. Pirmiausia norėčiau jį pasveikinti šilčiau, negu pasveikino vienas Parlamento narys - o kiti visai nepasveikino. Būtent iš jūsų daug ko tikimės. Šiek tiek paradoksalu, H. Van Rompuy, bet mes tikimės, kad būtent jūs atgaivinsite Europą, tinkamą Europos bendriją. Esate kilęs iš šalies, kuri žino žodžio "bendrija" reikšmę bendrų interesų atžvilgiu.
Jeigu to imsitės, šie Parlamento nariai jus parems. Manau, kad dėl strategijos "ES 2020” privalome neleisti, jog mus klaidintų žodžiai. Jei žodžiai ką nors reiškia, privalome, visų pirma, svarstyti vidutinės trukmės strategiją, vertinti ją pasauliniu mastu ir būti aukščiau nacionalizmo. Sutinku su tuo, ką pasakP. Lamberts: šiuo metu Tarybos nariai nesuteikia mums puikių perspektyvų dėl finansų priežiūros. Jie abiem kojomis laiko nuspaudę stabdžių pedalą.
Todėl siūlau tik vieną tikslą, kurį, tiesą sakant, minite ir Tarybai skirtame dokumente. Šis tikslas - sukurti ekonominę ir pinigų sąjungą visomis formomis, stiprinti visas sritis ir, be abejo, solidarumą. Tuo taip pat noriu priminti Tarybai, kad dėl problemų Graikijoje iš dalies kalti patys graikai ir solidarumo stoka.
Reinhard Bütikofer
(DE) Ponia pirmininke, lengva nustatyti gražius tikslus. Visi tai darome kiekvienų metų pradžioje, tačiau ar jie lieka svajone, pamokslu, ar tampa darbotvarke, priklauso nuo to, ar konkrečiai atsakome į klausimus: kas, ką, kaip, kiek ir kada. Būtent tai turime numatyti Europos darbotvarkėje 2020 m. Mano nuomone, J. Daulis šių diskusijų pradžioje pataikkaip pirštu į akį. Klausimas, ar esame pasirengę atsisakyti nacionalinio suvereniteto ekonomikos politikos srityje, ar verčiau būsime be Europos Sąjungos sanglaudos, ar be euro, ar be viso to, ką kūrėme ištisus dešimtmečius? Alternatyva - dramatiška. Taip pat būčiau norėjęs išgirsti aiškius Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos (CDU) atstovų pasisakymus, nes, kaip visi žinome, būtent konservatoriai Vokietijoje dažnai stoja tam skersai kelio.
Ponia pirmininke, H. Van Rompuy, J. M. Barroso, ne tik norėčiau išgirsti Europos Vadovų Tarybos Pirmininką užtikrintai sakant, kad Taryba siekia sukurti šios srities gaires, bet taip pat norėčiau pamatyti Komisiją drauge su Parlamentu imantis užduoties aktyviai ir energingai dirbti, kad šios gairės virstų bendra Europos ekonominio valdymo sistema. Siekiant šio tikslo, Komisijos neturėtų tiesiog vesti už rankos A. Merkel ir N. Sarkozy - ji pati turėtų nuoširdžiai stengtis suartinti Europą ir sukurti bendrą ekonomikos politiką.
Charalampos Angourakis
(EL) Ponia pirmininke, kaip visi gerai žinote, šiuo metu, kai diskutuojame apie neoficialaus Europos Vadovų Tarybos susitikimo rezultatus, visa Graikijos darbo jėga, iki paskutinio žmogaus, streikuoja protestuodami būtent prieš šias priemones, būtent prieš šiuos rezultatus. Jie protestuoja prieš pačią Europos Sąjungą ir centro kairiųjų ir centro dešiniųjų vyriausybes, vienbalsiai priimančias priemones, nukreiptas prieš gyventojus ir darbo jėgą, taikomas vien tik tam, kad būtų apsaugotas monopolininkų pelnas.
Europos Sąjunga, vyriausybės ir Komisija mėgino įbauginti darbininkus visoje Europos Sąjungoje, siekdamos parklupdyti juos dėl priemonių, nukreiptų prieš gyventojus, audros. Vis dėlto šiame kare darbininkai atsako masiniais streikais, demonstracijomis ir mitingais, apie kuriuos jūs, J. M. Barroso, nžodeliu neužsiminėte, demonstracijomis ir streikais, kuriuos organizuoja sąmoningos profesinės sąjungos daugelyje Europos Sąjungos šalių.
Yra tik vienas galimas darbuotojų atsakas į frontą, kurį sukūrkapitalo partijos, į vienkryptę Europos gatvę, į susikompromitavusius profesinių sąjungų lyderius ir į plintantį vyriausybių vykdomą darbo užmokesčio ir pensijų puolimą: tai vystymasis jų naudai.
Mario Borghezio
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, pareikštas oficialus solidarumas su Graikija, tačiau iš tikrųjų šio solidarumo tikslas - paprasčiausiai nustatyti nepalenkiamą griežtos ekonomijos politiką Europos Sąjungos valstybėms narėms.
Per baigiamąją spaudos konferenciją H. Van Rompuy aiškiai pasakė, kad siekiama sukurti tam tikrą diktatūrą Europos Sąjungoje, paverčiant Tarybą imperine chunta, turinčia didesnę negu kada nors galią valstybėms narėms.
Prieš aukščiausiojo lygio vadovų susitikimą - kaip rašyta laikraštyje "Independent" - jis išsiuntlaišką valstybių ir vyriausybių vadovams, kurio viename iš priedų pareiškė, kad Tarybai priklausančios valstybės narės atsakingos už ekonominę strategiją savo vyriausybių lygmeniu ir kad jos taip pat turėtų būti už tai atsakingos ES lygmeniu. Ar vadintume tai politikos koordinavimu, ar ekonominio valdymo sistema, tik Europos Vadovų Taryba gali parengti Europos strategiją ir jos laikytis. Jis taip pat pridūrė, kad Europos Vadovų Taryba - labai ambicinga, kad siekia kontroliuoti ir vadovauti, nors tik, žinoma, teikdama konsultacijas, ir būtent todėl pasiūlė, kad Europos Vadovų Tarybos susitikimai vyktų kiekvieną mėnesį.
Tai imperiniai Europos Sąjungos architektų planai, kuriuose apibūdinami ir projektai, cirkuliuojantys Komisijos koridoriuose, ir kuriais raginama 80 proc. ES valstybių narių skolos paversti Europos Sąjungos skola.
Pastarosiomis dienomis pradėta ekonominės supervalstybės kūrimo kampanija gali protektoratu paversti ne tik Graikiją, bet ir visas 27 Europos Sąjungos valstybes nares.
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, ES priėmnaują strategiją, pasibaigus galioti Lisabonos strategijai, kurioje ji apdairiai neįsipareigoja visiškai jokiems patikrinamiems tikslams. Neužteks vien tik sutelkti dėmesį į vadinamąją "žaliąją ekonomiką", kad būtų užtikrintas Europos, kaip gamybos centro, konkurencingumas. Mano nuomone, be puikiai funkcionuojančio energijos tiekimo ir geros infrastruktūros, reikės gerai parengtų darbuotojų, o ne imigrantų darbininkų bangos, viena po kitos plūstančių į darbo rinką ir siūlančių pigią darbo jėgą.
Jei būtina, kad valstybinės darbo rinkos taptų lankstesnės, tuomet pereinamieji laikotarpiai negali būti panaikinti naujoms valstybėms narėms. Krizės laikotarpiu, kai vis daugiau žmonių netenka darbo arba turi išsiversti dirbdami pusę etato arba iš "darbo už vieną eurą", ES negali suteikti naujo akstino esamai negailestingai konkurencijai darbo rinkoje.
Europos Sąjunga paprastai neturėtų būti despotiška. Ji neprivalo nedelsiant panaikinti finansinės pagalbos struktūriškai silpniems regionams vien todėl, kad nebuvo įgyvendintos jokios reformos - net norint tik pagąsdinti. Mums, be abejo, nereikia naujo patariamojo komiteto, vertinančio tokius tikslus, kurie turbūt vėl galiausiai atsidurs stalčiuje. Užuot siekus didesnio centralizmo, reikia grąžinti subsidijas atgal į nacionalinį lygmenį. Strategija "ES 2020” privalo nesukelti dar vieno konkurencijos maratono ir masinės privatizacijos. Užuot tapusi tokia, ji privalo užtikrinti Europos piliečių gerovę.
Šiuo metu ES turi progą tapti tvirtove prieš globalizaciją, ir turbūt ši proga bus vienintelė.
Mario Mauro
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Europos Vadovų Tarybos pirmininke, galbūt nesate taip gerai žinomas, kaip tvirtina N. Farage, bet žinau, kad jūsų idealai giliai įsišakniję Europos tradicijoje ir kultūroje, todėl jumis žaviuosi ir jus gerbiu.
Būtent todėl norėčiau pakomentuoti jūsų itin racionalią kalbą, palygindamas ją su futbolu. Jūsų vaidmens vizija man primena saugą, vidurio gynėją, kurio pareiga - padaryti tvarką komandoje, kuriai gali būti sunku pelnyti įvarčius, t. y. pasiekti savo tikslus, pasikeitus taisyklėms po Lisabonos sutarties priėmimo.
Remdamasis šiuo pavyzdžiu, manau, kad Parlamentas turėtų rizikuoti daugiau negu kiti žaidėjai, būti puolėju, kuris nuolat perkurtų žaidimą, semdamasis įkvėpimo iš naujų taisyklių, kad sustiprintų komandos puolimą ir praleistų mūsų tariamą centrą - J. M. Barroso vadovaujamą Komisiją - į priekį, kuri ir įmuštų įvartį.
Kas nutiks, jei nesilaikysime šio požiūrio, kuriam visiškai pritariu? Atsitrauksime į gynybos poziciją ir įmušime kamuolį į savo pačių vartus, taip pakenkdami savo piliečiams.
Būtent todėl, H. Van Rompuy, prašau palaikyti šį naują pagrindinį Parlamento vaidmenį ir laikyti jį ne kliūtimi, o galimybe. Mes visi turime pasinaudoti šia istorine galimybe ir atlikti istorinį vaidmenį, istorinę užduotį, ir esu tikras, kad esate kaip tik tas žmogus, kuris turėtų mums vadovauti.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) (Kalbos pradžia nepateikta dėl techninių kliūčių) ... Svarstydami strategiją "ES 2020", diskutuojame ne tik apie strategiją po Lisabonos strategijos priėmimo, bet ir apie strategiją, kuria pripažįstamas negebėjimas įgyvendinti Lisabonos strategijos, arba, griežčiau ir šiurkščiau kalbant, apie Lisabonos strategijos žlugimo strategiją. Tai strategija, kuri sukurta tam, kad būtų užtikrintas augimas ir tvarumas, bet kuri nebuvo įgyvendinta, nes ja nepavyko užtikrinti tvarumo finansiniu, aplinkos apsaugos ir socialiniu požiūriu.
Finansiniu požiūriu Europa sukūrpinigų sąjungą, tačiau ji yra dar labai toli ne tik nuo ekonominės sąjungos sukūrimo, bet ir nuo ekonominės politikos koordinavimo ir finansinių paskatų, kurios turėtų lydėti pinigų sąjungą.
Vertinant energetiniu požiūriu, toji vienintelEuropos politika vis dar turi būti parengta. Socialiniu požiūriu visoje Europoje kyla darbininkų, profesinių sąjungų ir labiausiai nepasiturinčių klasių nepasitenkinimas, nes jie susirūpinę, ar tvarus tas modelis, dėl kurio mes tapome geresni, nes mes tapome europiečiais, tas pats modelis, kuriuo pavyko užtikrinti gerovę ir socialinę sanglaudą.
Dėl neoficialaus Europos Vadovų Tarybos susitikimo, vykusio vasario 11 d., norėčiau paklausti, kokius įsipareigojimus siekia prisiimti Taryba, Komisija ir visos Europos institucijos, kad būtų sustiprintas įsipareigojimas socialiniam paktui, kurį savo kalboje minėjo šį pusmetį rotacine tvarka Europos Sąjungai pirmininkaujantis Ispanijos Ministras Pirmininkas José Luis Rodríguez Zapatero?
Tokiam socialiniam paktui, kuriame galėtų būti aiškiai numatyta, kad šį kartą Europa ketina įsipareigoti finansiniam ir socialiniam tvarumui bei išsaugoti socialinį modelį, dėl kurio mes tapome geresni, nes mes tapome europiečiais.
Jean Lambert
Ponia pirmininke, J. M. Barroso anksčiau kalbėjo apie siekį parengti plataus užmojo strategiją, ir tai tiesa, kad kai kurios dokumento "ES 2020" dalys - plataus užmojo, tačiau, be abejonės, nustatytas tikslas išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio atžvilgiu nėra plataus užmojo: jis apgailėtinas ir nepadės pasiekti to, ko norime. Turėtume svarstyti apie 40 proc. normatyvą iki 2020 m. Be abejo, šis klausimas susijęs ne tik su klimatu, bet ir su išteklių prieinamumu bei išteklių vartojimo efektyvumo didinimu.
Be to, atrodo, jau daug kas šioje strategijoje mums pažįstama iš seniau, bent jau ekonomikos augimo klausimu, kuris vis labiau ir labiau išreiškiamas kaip tikslas, o ne rodiklis. Tai neturėtų būti strategijos tikslas. ES yra daugelis sričių, kuriose mėginome atsieti augimą nuo transporto, energijos vartojimo ir panašiai, ir jis jau seniai atsietas nuo darbo vietų. Taigi, ar galime nekalbėti taip, tarsi augimu kažkaip galėtume kurti darbo vietas?
Be to, turime mažinti ne tik skurdą, bet ir nelygybę, nes tai suteikia žinomą, akivaizdžią naudą, ir turime užtikrinti, kad mūsų finansinės institucijos nemenkintų mūsų plataus užmojo tikslų, kuriuos galbūt pavyks įgyvendinti.
Othmar Karas
(DE) H. Van Rompuy, pirmiausia norėčiau padėkoti už jūsų atsiųstą laišką. Galiu pasakyti, kad visiškai pritariu principams, vertybėms ir krypčiai, kuriuos išdėstėte savo laiške. Džiaugiuosi, kad šiandien pasakėte, jog norite susitikti kiekvieną mėnesį, nes jūsų užduotis - sugrąžinti valstybių ir vyriausybių vadovus bei valstybes nares atgal į Europą. Pati Lisabonos strategija nebuvo bloga, bet metodai buvo blogi ir trūko politinės valios, kad valstybėse narėse būtų įgyvendinti numatyti tikslai. Jūsų darbas turi būti siekti valstybių narių koordinavimo tose srityse, kuriose nepakanka Europos Komisijos ir Sąjungos įgaliojimų.
Labai aiškiai pasakėte, kad rinkos neužtenka. Taip, iš tikrųjų, norime socialinės rinkos ekonomikos. Pinigų sąjungos neužtenka. Reikia politinės sąjungos. Pirmasis išbandymas mums visiems bus 2011 m. biudžetas, kuris jau turės būti paremtas strategija "ES 2020". Strategija "ES 2020" nėra tikslas; tai priemonė, kurią pasitelkę padarysime tai, ką turime padaryti, reaguodami į finansų ir ekonomikos krizę. Reikia didesnio biudžeto politikos, fiskalinės politikos, ekonomikos politikos, mokslinių tyrimų politikos ir švietimo politikos koordinavimo, nes negalime padidinti konkurencingumo vien tik įgyvendindami ekonomikos tikslus. Todėl reikia, kad valstybėse narėse būtų įgyvendintas smulkaus verslo aktas. Mūsų šūkis turėtų būti "pirmenybsmulkiajam verslui", nes būtent tai padėtų kurti darbo vietas regionuose.
Norėčiau, kad atliktume tris dalykus. J. M. Barroso, reikia atlikti tyrimą dėl visų Komisijos priemonių poveikio realiajai ekonomikai, o ne vien tik bankų sektoriui. Reikia išanalizuoti mūsų finansus, atsižvelgiant į demografinius pokyčius, socialinę apsaugą ir pensijų sistemas. Taip pat reikia parengti bendrą paketą, kuris apimtų koordinavimą, perviršinio deficito procedūrą, nutraukimo strategiją ir strategiją "ES 2020", siekiant, kad šie dalykai vienas kitam neprieštarautų.
Alejandro Cercas
(ES) Pirmininke H. Van Rompuy, Pirmininke J. M. Barroso, man iš tikrųjų patiko šiandienos kalbos. Tikiuosi, kitą savaitę daina bus ta pati, nes kaip visi suprantame - taip pat ir jūs - tai reiškia, kad galime ir privalome patys nusistatyti tikslus ir pasirinkti savo ateitį.
Tai reiškia, kad nėra ekonominio determinizmo, kad politikos, piliečių ir ateities balsas - mūsų rankose. Tai reiškia, kad ekonomika nustato mums ribas ir suteikia priemonių, bet tikslus pasirenkame mes, ir kad ekonomika turėtų tarnauti visuomenei, o ne atvirkščiai.
Tai reiškia, kad, kaip jau minėta šią popietę, reikia ilgalaikės, o ne tik vidutinės trukmės strategijos, nes, manau, kad galime pasimokyti iš praeities pamokų. Praeities pamoka, iš kurios galime pasimokyti, yra ta, kad patyrėme didelį ekonomikos augimą, tačiau per spekuliacijas, kurios lėmtai, kad nepaisyta teisingumo, aplinkos, ateities ar ateities kartų.
Todėl, Tarybos pirmininke, iš tikrųjų tikiuosi, kad kitą savaitę jau turėsime dokumentus, kuriuose bus numatyta plataus užmojo darbotvarkė, tokia darbotvarkė, kuri būtų nukreipta į tvarumą, darbotvarkė, kuri leistų suderinti ekonominius, socialinius ir aplinkos apsaugos reikalus, nes jie susiję tarpusavyje.
Norėčiau tarti keletą žodžių apie socialinį darbotvarkės aspektą: joje turi aiškiai atsispindėti piliečių reikalavimai, svajonės ir baimės; svajonės ir baimės tų, kurie yra darbo rinkoje ir už jos ribų, tų, kurie nukentėjo nuo pasipūtimo finansų rinkose, pasipūtimo, kuris užvaldir sunaikino realiąją ekonomiką.
Joje glūdi viltys, kad padarysime tam galą, sukursime politiką, skirtą visiškam užimtumui, kokybiškoms darbo vietoms, darbo vietoms, kurios prieinamos visiems, ir kad galiausiai Europos tikslas bus tobulybės siekimas, o ne kova dėl socialinių standartų mažinimo.
Sven Giegold
(DE) Ponia pirmininke, J. M. Barroso, H. Van Rompuy, Europos ekonomikos kriztokia gili, kad šiomis aplinkybėmis reikia tikėtis labai konkrečių pasiūlymų - konkrečių pasiūlymų be tų, kuriuos čia pasiūlkalbėję nariai. Parlamentas visaip reikalavo sukurti Europos ekonominio valdymo sistemą.
Pateikite pasiūlymą, kaip galima paskirstyti riziką, susijusią su didelėmis valstybių skolomis, kad Graikijos ir kitų šalių nesutraiškytų didelės palūkanų normos. Pateikite pasiūlymą - kaip vakar ragino Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto atstovai - kaip galėtume spręsti disbalanso problemą. Turi būti nubaustos ir pasikeisti ne tik tos šalys, kurios turi deficitą. Reformų reikia ir tose šalyse, kuriose susidaręs pernelyg didelis perviršis. Reikia nepriklausomos Europos statistikos ir imtis veiksmingų priemonių, kad užkirstume kelią mokesčių konkurencijai. Šie pasiūlymai jau pateikti Parlamente. Dabar nuo jūsų priklauso, ar jie galų gale bus svarstomi.
Jean-Pierre Audy
(FR) H. Van Rompuy, ministre, J. M. Barroso, ponios ir ponai, galų gale esate su mumis, Europos Vadovų Tarybos Pirmininke, sveiki atvykę! Vis dėlto kalbą norėčiau pradėti, dar kartą išreikšdamas apgailestavimą dėl to, kad pirmasis jūsų politinis žingsnis nebuvo atvykti ir prisistatyti Europos tautų atstovams gruodžio 1 d., kai oficialiai pradėjote eiti šias pareigas.
H. Van Rompuy, kaip ir mes, esate politikas, o politika negali gyvuoti be demokratijos. 2005 m. Prancūzijos ir Nyderlandų bei daugelio kitų tautų, kai su jomis buvo tariamasi, referendumų demokratijos pamoka slypi tame, kad piliečiai tvirtina nesantys nusiteikę prieš Europą, tačiau jaučia, kad ji dažnai kuriama be jų, o kartais net nukreipta prieš jų interesus.
Todėl turime dėkoti A. Merkel, kuri ėjo jūsų pareigas 2007 m., ir N. Sarkozy, kuris ką tik išrinktas Prancūzijos Respublikos Prezidentu, kad piliečiai vėl atsidūrEuropos integracijos dėmesio centre dėl Lisabonos sutarties, kuria sukurtas aukštas postas, kurį šiandien turite.
H. Van Rompuy, privalote suprasti, kad nieko negalima padaryti be piliečių ir jų atstovų, kaip ir Parlamentas privalo suprasti, kad nieko negalima padaryti be valstybių narių, taigi, be valstybių ir vyriausybių vadovų.
Pereikime prie esminio dalyko: Europos tautos kenčia, nes jos nebesupranta milžiniškos globalios griūties, vykstančios aplink jas. Jūsų pareiga - suteikti tam prasmę, nustatyti kursą, įtikinti Europos Vadovų Tarybą, kad Europa - ne problema, o sprendimas. Europa ne stato į pavojų, o gina. Europa ne kenčia, o veikia.
Kokia mūsų pasaulio ir Europos Sąjungos vietos jame vizija? Ar galite mums pasakyti, kokį vaidmenį Europos strategijoje atlieka tarpvyriausybinis bendradarbiavimas, visų pirma, ekonominio valdymo sistemos, kurios mums trūksta, ir išorės veiksmų biuro įkūrimo atžvilgiu?
H. Van Rompuy, Europos Sąjunga stovi ant dviejų kojų ir žengia abiem kojomis. Valstybės narės ir jų vyriausybės bei tautos. Mes ieškome vadovo, ir jūs esate tas vadovas! Be to, turite sėdėti ne keleivio vietoje, o vairuotojo, ir Europos Sąjungos ateitis priklausys nuo jūsų gebėjimo nukreipti valstybes nares į politinę sąjungą. Ačiū, kad esate čia, H. Van Rompuy. Turite puikių gebėjimų. Nebijokite tautų ir jų atstovų. Mylėkite juos, ir jie atsakys tuo pačiu.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, rengdami vidutinės trukmės strategiją, Europos Sąjungoje turime atsižvelgti į ekonomikos krizės, kuri šiandien baudžia ne tik šį pasaulio kraštą, bet ir kitus, padarinius ir, be abejo, į trūkumus, dėl kurių ankstesne Lisabonos strategija 2000 m. buvo pasiekti tik kuklūs rezultatai.
Krizėje slypi konkrečių patarimų dėl vystymosi ir visiško užimtumo tikslų, jeigu pageidaujame įtraukti - manau, tai būtina - šiuos tikslus į mūsų veiksmus.
Visų pirma, reikia reguliavimo priemonių ir finansinės sistemos bei bankų priežiūros, siekiant užtikrinti, kad šiandien mus skaudžiai baudžiančios neigiamos sąlygos daugiau nepasikartotų.
Antra, reikia didelių investicijų, visų pirma, į naujoves, mokslinius tyrimus ir mokymą, jeigu norime siekti vadinamosios "žaliosios ekonomikos". Vis dėlto, kad būtų prieinamos didelės investicijos, Europoje turime išleisti euroobligacijas ir sukurti skatinimo ir nuobaudų sistemą, kurią pasitelkę galėtume siekti ekonominių tikslų. Tai pagrindiniai Lisabonos strategijos trūkumai.
Turėsime sukurti tolygaus perskirstymo politiką tiek apmokestinimo, tiek darbo užmokesčio atžvilgiu. Be to, sektoriams reikia koordinuotos pramonės politikos, kad būtų apsaugota istorinmūsų pasaulio regiono gamybos struktūra. Galiausiai, turime pakeisti ir iš naujo pradėti socialinį dialogą, užtikrinantį sanglaudą ir pažaboti ilgojo laikotarpio nedarbo, su kuriuo turime susitaikyti, pavojus.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Ponia pirmininke, Pirmininke H. Van Rompuy, Pirmininke J. M. Barroso - nors jūsų čia ir nėra, bet į jus taip pat kreipiuosi - tikrai buvo labai gera matyti jus kartu ir, mano nuomone, taip yra todėl, kad pastebime judėjimą į priekį ir dėmesį sutelkiame į tai, kas turėtų būti bendros strategijos pagrindas per artimiausius dešimt metų. Mano manymu, tai ypač svarbu.
Raštu pateiktame pasiūlyme ir jūsų kalboje mane labiausiai sudomino tai, kad turi būti nustatyti tik keli tikslai: tik pagrindiniai tikslai; kad jie turi būti konkretūs ir pamatuojami, ir kad jie turi būti nuolat vertinami, siekiant įsitikinti, ar darome pažangą reikiama linkme.
Manau, kad tai - pagrindinis dalykas, ir tai galima laikyti esminiu pokyčiu, palyginti su Lisabonos strategija.
Norėčiau pabrėžti vieną tikslą: vidaus rinka. Sukurti Europos vidaus rinką buvo užsibrėžta daugiau nei prieš 20 metų. Praėjus dvidešimčiai metų, laukia dar ilgas kelias, kurį teks nueiti, kad turėtume tikrą Europos vidaus rinką daugelyje sektorių. Kai kuriais atvejais taip yra todėl, kad atsirado visiškai naujų sektorių, pvz., skaitmeninrinka, tačiau kitais atvejais rinkos susiskaidymas toks didelis ir susiduriama su tokiomis kliūtimis, kad Europos ekonomika praranda tvirtą pagrindą, kurio jai taip reikia tam, kad ji galėtų iš tikrųjų skatinti visą reikiamą konkurencingumą, kuris suteiktų augimą, o šis, savo ruožtu, skatintų užimtumą.
H. Van Rompuy, J. M. Barroso, reikia didžiulio politinio postūmio: "įprasta veikla" negali daugiau būti priemone. Mums reikia tvirto vadovavimo, ir jums tenka didžiulatsakomybė. Be abejo, visiškai jus palaikysiu, kad tai taptų įmanoma.
Udo Bullmann
(DE) Ponia pirmininke, Europos Vadovų Tarybos pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, trumpai aptarsiu du dalykus. Visų pirma, ar jau turime tokią strategiją "ES 2020", kuria galėtume pasiekti sėkmę? Ne, dar neturime. Pasakysiu, kodėl. Jei Komisijoje ir valstybėms narėms teigiate, kad pirmiausia įvykdysime sparčią biudžetų konsolidaciją, o paskui spręsime ekonomikos ir užimtumo problemas, tai šis sprendimo būdas - klaidingas. Jei netikite mumis, perskaitykite vakar Tarptautinio valiutos fondo pateiktą ataskaitą. Privataus sektoriaus paklausos atsigavimo dar teks palaukti. Nerimą kelia valstybės investicijos. Jei nesieksite integruotos strategijos, kurios dėmesio centre būtų konkretūs tikslai dėl užimtumo, neturėsime jokių galimybių įveikti krizę.
Antra, ar žinome, kaip spręsime skolų krizę šalyse, kurioms daromas didžiausias spaudimas? Ne, dar nežinome. Klaidų padaryta ne vienoje valstybėje. Vis dėlto, jei atidžiai perskaitysite informaciją ir paklausysite analitikų, sužinosite, kad bent dėl pusės Graikijos perviršinio deficito kalti spekuliantai - spekuliantai, kurių veiklos Komisija penkerius metus nenorėjo reguliuoti - rizikos draudimo fondai. Dabar galiausiai tą darome, bet ką tai iš tikrųjų reiškia praktiniu požiūriu? Reikia Europos valiutos fondo, fondo, padėsiančio šioms valstybėms. Turime gebėti pasiūlyti kreditą protingomis palūkanomis ir ne tik už euro zonos ribų, bet ir pačioje euro zonoje, su tam tikromis sąlygomis. Tačiau reikia sukurti Europos politikos kryptį, kuri padėtų įveikti krizę - ir tai turime daryti dabar.
Enikő Győri
(HU) Ponios ir ponai, kadangi esu trijų Tarybai pirmininkavusių valstybių narių atstovė, taip pat EP nariš Vengrijos, labai teigiamai vertinu pirmininko H. Van Rompuy darbą, nes jis pradėjo savo naujas pareigas būdamas labai Europai įsipareigojęs ir tikėdamas ja. Tiesa tai, kad atėjo metas apibrėžti, kaip turi dirbti Europos Vadovų Tarybos pirmininkas. Esu įsitikinusi, kad apimtai krizės Europai reikia tvirtos vadovo rankos ir orientacijos. Tai ir patikimumo klausimas, ar nauja programa išvengs savo pirmtakės, Lisabonos strategijos, likimo. Tai sakau ir kaip buvusios komunistinės valstybės atstovė. Tame nuošaliame Europos kampelyje vyrauja - galbūt ir pagrįstai - natūrali antipatija išpūstiems ilgalaikiams planams.
Pareikšiu vieną pastabą, susijusią su instituciniu aspektu, ir vieną esminę pastabą. Dėl institucinio aspekto: turime nuspręsti, kam ši strategija bus skirta. Jeigu ji skirta ES vadovams, tada viskas, kas padaryta iki šiol, yra tinkama, ir galima pateisinti griežtą grafiką. Vis dėlto, jei manome, kad ji skirta ES piliečiams, kurių palankumą siekiame pelnyti, su kuriais norime bendradarbiauti, o ne kovoti, kurdami stipresnę, konkurencingesnę Europos Sąjungą, kuri piliečiams suteiktų daugiau naudos nei iki šiol, tada turime tęsti darbą, vadovaudamiesi Lisabonos sutartimi, ir nuoširdžiai įtraukti į šį procesą Europos Parlamentą, kaip ir nacionalinius parlamentus. Šios dienos diskusijos nekeičia įprasto klausimų nagrinėjimo būdo šiuose Rūmuose, kai pranešėjas pateikia pranešimą svarstyti komitetams ir frakcijoms.
Dėl esminės pastabos, svarbiausias tikslas privalo būti darbo vietų kūrimas. Tai turi būti visiškai naujos strategijos pradžia. Kaip tą pasiekti? Šiuo metu labai mažai apie tai žinome. Žinome tik tiek: reikia nustatyti mažiau prioritetų, tiksliai apibrėžti silpnąsias vietas, griežčiau koordinuoti ekonominę politiką. Visa tai puiku, tačiau prašyčiau atkreipti dėmesį į štai ką: pirma, neatsisakykime to, kas labai gerai veikė. ES sustiprino esamos bendrijos politikos kryptys. Be to, sanglaudos ir žemės ūkio politikos krypčių, kuriomis puikiai atstovaujama ES piliečių interesams, atsisakymas prieštarauja steigimo sutartims. Antra, nauja strategija turi atstovauti visų regionų interesams, o ne vien tik tam tikrų įmonių ar šalių labui. Dėl sanglaudos ES konkurencingumas taip pat didės. Trečia, pritaikykime strategiją šalims. Būtent tai suteiks visam šiam procesui patikimumo.
Anni Podimata
(EL) Ponia pirmininke, šiandien vyksta labai įdomios diskusijos dėl strategijos "ES 2020”, tačiau visi gerai žinome, kad neoficialiame vasario 11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime vyravo vadinamasis Graikijos klausimas. Taip pat žinome, kad neoficialus aukščiausiojo lygio vadovų susitikimas baigėsi tuo, kad valstybių ir vyriausybių vadovai išreiškpolitinę paramą Graikijai, pasirengimą imtis veiksmų, kad būtų stabilizuotas euras, ir pabrėžė, kad Graikija neprašjokios finansinės paramos iš Europos Sąjungos.
Norėčiau pasinaudoti šia proga ir priminti Parlamentui, kad Graikijos Vyriausybir Graikijos Ministras Pirmininkas kelis kartus pabrėžė, jog Graikija neprašo pinigų, ji neprašo Vokietijos, Austrijos ar Švedijos, ar kurios nors kitos Europos valstybės mokesčių mokėtojų sumokėti jos skolas, nes ji pati išspręs šią problemą ir sumažins skolas savo pačios pastangomis, remdamasi jau taikomomis priemonėmis.
Kadangi jau kalbame šia tema, G. Verhofstadtai, netiesa, kad Graikijos atstovai tvirtino pateikę visą informaciją apie "Goldman Sachs" obligacijas; jie teigė, kad ją pateiks artimiausiu metu. Be to - šiuose Rūmuose nematau Europos Komisijos Pirmininko; norėčiau pasakyti, kad esu sumišusi, nes tik iš Graikijos valdžios institucijų ir iš Graikijos reikalaujama pasiaiškinti dėl praktikos, kurią plačiai taikdaugelis kitų valstybių narių euro zonoje nuo 1998 m. iki 2008 m., kaip neseniai pranešta daugelyje užsienio spaudos straipsnių.
Graikija neprašo pinigų. Ji prašo kai ko kito. Kai ko, kas turėtų būti savaime suprantama, ne vien todėl, kad ji priklauso euro zonai, tačiau, platesniu požiūriu, ir dėl to, kad ji - Europos Sąjungos narė: politinės paramos, solidarumo ir elementaraus, nuoširdaus pasitikėjimo. Paramos ne vien žodžiais; paramos, kuri turėtų vertę ir turinį ir kuri nebūtų panaikinta ir sutrypta, vos tik atsidursime šiapus uždarų durų.
Graikija prašo savo partnerių, kad jie nedarytų ir nesakytų nieko, kas skatintų spekuliacijas, ir liautųsi skleidę abejones, ar Graikija sugebės pasiekti rezultatų, taikydama tas priemones, kurias nuspendtaikyti, nes galiausiai tai pakenktų pastangoms, kurias deda ši šalis.
Privalome neslėpti galvos smėlyje. Visi žinome, kad per Graikiją spekuliantai taikosi į euro zoną ir į patį eurą. Todėl imkimės visų būtinų priemonių, kad apgintume euro zoną ir eurą.
(Plojimai)
Paolo De Castro
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, turiu išreikšti savo ir viso Žemės ūkio ir plėtros komiteto, kuriam pirmininkauju, narių nuoširdų apgailestavimą dėl to, kad strategijoje "ES 2020” visiškai neužsimenama apie žemės ūkio ir maisto sektorių.
Absurdiška, kad Komisijos pasiūlyta strategija artimiausiems dešimčiai metų neapima svarbiausio klausimo, susijusio su maisto sauga, ekonomikos augimu ir darbo vietų išsaugojimu kaimo vietovėse.
Ponia pirmininke, kaip galime įsivaizduoti ekologišką ir tvarią Europą, neatsižvelgdami į tai, kad 45 proc. visos Europos teritorijos valdo ūkininkai? Kaip galime neatsižvelgti į beveik 30 mln. žmonių, kurie dirba toje teritorijoje? Tai žmonės, kuriuos reikia saugoti ir ginti. Prieš skirdami visą savo dėmesį naujų darbo vietų kūrimui, privalome apsaugoti jau turimas.
Turiu priminti jums, kad žemės ūkio sektoriuje teikiama daugybpagrindinių paslaugų, susijusių, be visų kitų dalykų, su maistu, biologine įvairove, kraštovaizdžiu ir aplinka, ir tai yra darbai, kurie atliekami siekiant didinti socialinio ir ekonominio gyvenimo kaimo vietose gerovę.
Tarybai pirmininkaujanti Ispanija taip pat aiškiai išreiškporeikį turėti stiprią bendrą žemės ūkio politiką. Todėl esu labai susirūpinęs dėl to, kad šis svarbus klausimas nėra įtrauktas į strategiją, ir tikiuosi, kad Parlamentas sugebės tai pakeisti.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Ponia pirmininke, šie metai - Tigro metai, o Kinija - ekonomikos tigrė.
Šiuo metu Indija yra tarsi milžiniška statybų aikštė, ir manau, kad Indijos plėtra turės didelę įtaką Europai. Būtent todėl mums reikia naujo ritmo, naujos pradžios, kurią simbolizuoja strategija "ES 2020". Reikia bendros ekonominės politikos, pagrįstos mokesčių politikos ir drąsos pripažinti struktūrines silpnybes: tai tyrimai ir produkto plėtra. Šie klausimai čia aiškiai pristatyti.
Turiu du klausimus. Kaip ateityje stebėsime Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimą remiantis Graikijos tragedija ir pamoka, kurios ji mus išmokė? Antras klausimas toks: kokius pažadus ir rimbus pasitelksime, siekdami užtikrinti, kad strategija "ES 2020” būtų daug sėkmingesnuž Lisabonos tragediją, nes valstybėms narėms tai jau nebegali nerūpėti?
Marian-Jean Marinescu
(RO) Ponia pirmininke, Tarybos pirmininke, džiaugiuosi, kad esate su mumis. Nesuprantu, kodėl Taryba taip skuba priimti sprendimą, visiškai nepasikonsultavusi su Europos Parlamentu. Reikia strategijos "ES 2020", nes Lisabonos strategija nebuvo veiksminga. Vis dėlto pateikti dokumentai yra bendro pobūdžio, ir juose neatsispindi jokių aiškių pareiškimų, kaip reikėtų spręsti ateities iššūkius.
Vienas pavyzdys - socialinis aspektas. Pagrindinės problemos Europoje - tai spartėjantis gyventojų senėjimas ir aukštos kvalifikacijos darbuotojų trūkumas.
Šiomis aplinkybėmis mažiau nei 2 proc. BVP skiriant moksliniams tyrimams, plėtrai ir inovacijoms, daroma pirma klaida, kurią reikia nedelsiant ištaisyti. Moksliniai tyrimai ir plėtra galėtų būti grįsti viešojo ir privataus sektorių bendradarbiavimu ir verslininkų skatinimu investuoti į tyrimų laboratorijas bei institutus, siekiant užkirsti kelią vadinamajam "protų nutekėjimui" į Jungtines Amerikos Valstijas ir Japoniją.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Pasistengsiu kalbėti trumpai, kad neviršyčiau man skirto laiko. Esu nusivylusi, kad čia nėra Komisijos Pirmininko, tačiau manau, kad šių Rūmų diskusijose dalyvauja už institucijų tarpusavio bendradarbiavimą atsakingas asmuo.
Kadangi tai labai svarbus žingsnis į strategijos "ES 2020" sėkmę, norėčiau visų pirma pakalbėti apie tai, kaip svarbu įvairioms ES institucijoms nustoti varžytis viena su kita ir mums visiems nuoširdžiai bendradarbiauti įgyvendinant priemones, be kurių neįmanoma pasiekti strategijos "ES 2020" tikslų.
Todėl labai svarbu, kad nacionalinis egoizmas iš tikrųjų virstų nacionalinės atsakomybės jausmu ir atsakomybės jausmu Europos lygmeniu, nes jeigu kuo greičiau nespręsime klausimų, susijusių su socialinės politikos ir mokesčių politikos suderinimu, bus neįmanoma įgyvendinti ekonominės politikos arba bendros Europos ekonomikos, kuri paverstų mus tikrai konkurencingu regionu globalizuotame pasaulyje, tikslų.
Andrew Duff
Ponia pirmininke, esu labai dėkingas Pirmininkui H. Van Rompuy už tai, kad apibūdino savo darbo specifiką, tačiau ne visai suprantu, kodėl jis atsisako atsakyti į mano parlamentinį klausimą. Norėčiau paprašyti dar kartą apsvarstyti mano požiūrį į parlamentinius klausimus.
Norėčiau atsiprašyti Pirmininko H. Van Rompuy už gėdingą Nigelio Farage elgesį. Užtikrinu, kad didžioji dauguma EP narių iš Jungtinės Karalystės elgsis su jumis labai pagarbiai.
Georgios Papanikolaou
(EL) Ponia pirmininke, pastaruoju metu, kaip jau minėjo daugelis kalbėjusių narių, visos Europos - ir ne tik Europos - žvilgsnis nukreiptas į Graikiją.
Pasaulio ekonomikos krizės sąlygomis, be abejo, ne vien tik Graikija susidūrsu didelėmis ekonominėmis problemomis. Kaip visi žinome, problemų turi ir kitos valstybės.
Esame precedento neturinčio spekuliacinio puolimo liudininkai. Puolimo, kuris - apgailestauju tai sakydamas - dėl kai kurių žiniasklaidos priemonių pastaruoju metu įgavo paties bjauriausio šmeižto formą.
Kad ir kaip ten būtų, visi galite būti tikri, jog Graikija nebankrutuoja ir negriūva. Be to, mūsų šalis niekada neprašfinansinės paramos. Ji prašir prašo tik politinės paramos. Ji prašir prašo tik nuoširdaus kitų valstybių narių solidarumo, remiantis Europos pinigų sąjunga, nes iš esmės būtent tam gresia pavojus.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Metų pradžioje nedarbo lygis pasiek10 proc., o deficitas išaugo daugelyje valstybių narių. Europos piliečiai laukia, kad skubiai būtų sprendžiamos dabartinės pagrindinės problemos: demografiniai pokyčiai ir klimato kaita, taip pat ekonomikos ir finansų krizė.
Europos Sąjunga privalo investuoti visų pirma į darbo vietų kūrimą ir išsaugojimą, švietimą, sveikatos apsaugą, ir žemės ūkio, transporto ir energetikos infrastruktūras. Europos Sąjungai reikia tvarios energetikos strategijos ir modernios, saugios ir veiksmingos transporto infrastruktūros. Privalome investuoti į energijos vartojimo efektyvumo priemones, kad paremtume gyvenamųjų namų ir pramoninių įrenginių modernizavimą ir galėtume sukurti daugiau nei du milijonus naujų darbo vietų iki 2020 m.
Be to, išmetamųjų teršalų mažinimas reiškia pramoninių įrenginių visoje Europos Sąjungoje modernizavimą, o ne Europos pramonės perkėlimą į trečiąsias šalis. Paskutinis, bet ne mažiau svarbus dalykas yra tas, jog dėl senstančios populiacijos ir gimstamumo rodiklių mažėjimo būtinos socialinių sistemų reformos, kad visiems Europos Sąjungos piliečiams būtų užtikrintas orus gyvenimas.
Maroš Šefčovič
Komisijos narys. - Pone pirmininke, gerbiamieji Europos Parlamento nariai, sesija šiek tiek užsitęsė, todėl Komisijos Pirmininkas turėjo išvykti, nes turi kitų pareigų, tačiau džiaugiuosi galėdamas atsakyti Pirmininko J. M. Barroso ir visos Komisijos vardu.
Norėčiau pradėti savo kalbą, padėkodamas jums visiems už nepaprastai įdomias diskusijas, už daugelį įdomių idėjų, už entuziazmą ir paramą, kurią reiškiate dėl strategijos "ES 2020”. Be jūsų paramos strategija "ES 2020” negali būti sėkmingai įgyvendinta ir nebus sėkmingai įgyvendinta. Galiu jus užtikrinti, kad Komisija bus labai drąsi; piliečiai, užimtumas ir skurdo mažinimas bus strategijos "ES 2020” dėmesio centre, jos pagrindas. Taip pat galiu jus patikinti, kad pasimokėme iš Lisabonos strategijos, todėl susitelksime į mažiau tikslų ir, be abejo, tobulinsime valdymo sistemą.
Komisiją labai padrąsina didelis susidomėjimas ir tvirta Europos Parlamento parama, kurios tikimės. Mus taip pat labai drąsina tai, kad Europos Vadovų Taryboje suprantamas skubos būtinumas, nes visiškai aišku, kad šiandieninatmosfera labai skiriasi nuo buvusios prieš penkerius metus, kai diskutavome apie Lisabonos strategijos kriterijus.
Tačiau turime padaryti daugiau; reikia, kad ši strategija sulauktų vietinės ir regioninės paramos ir, svarbiausia, kad į ją būtų įtraukti žmonės. Privalome užtikrinti, kad žmonės laikytų šią strategiją ne dar viena administracine užduotimi, o galimybe pagerinti gyvenimą Europoje, jų šalyse ir regionuose. Noriu paprašyti jūsų, gerbiami Parlamento nariai, padėti mums įvykdyti šią užduotį. Nekonkuruokime tarp institucijų, bendradarbiaukime, skirkime visą dėmesį prioritetams, ir pasiekime konkrečių rezultatų.
Strategija "ES 2020" siekiame įvesti trijų susijusių ramsčių sistemą, pagrįstą įtrauktimi, ekologiškesne ir visa apimančia ekonomika, ir, remiantis šiais ramsčiais, įgyvendinti lanksčias iniciatyvas, kurios būtų nukreiptos į silpnąsias vietas, problemas, stabdančias Europos ekonomiką ir neleidžiančias jai išnaudoti visų savo turimų galimybių. Norime daugiau dėmesio skirti švietimui ir mokymui, kad darbo jėga Europoje užtikrintų konkurencingumą, kurio Europa nusipelno. Strategija "ES 2020" ir toliau bus susieta su Stabilumo ir augimo paktu, nes tvirta fiskalinpozicija - labai svarbi ekonominiam stabilumui.
Šiandien daug kalbėjome apie Graikiją, ir norėčiau jus užtikrinti, kad buvo susitarta, jog euro zonos valstybės narės imtųsi ryžtingų ir koordinuotų veiksmų, jei reikėtų užtikrinti finansinį stabilumą euro zonoje. Komisija artimai bendradarbiaus su Graikija ir stebės, kaip ji įgyvendina rekomendacijas. Komisijos ir Europos centrinio banko vadovaujama delegacija, kuri naudojasi Tarptautinio valiutos fondo teikiama technine parama, šiuo metu yra Atėnuose, kad įvertintų poreikį Graikijai imtis papildomų priemonių.
Norėčiau labai aiškiai pasakyti; turime priemonių, kuriomis, prireikus, galime užtikrinti finansinį stabilumą euro zonoje; tai apima, visų pirma, euro zonos valstybes nares, Komisiją ir Europos centrinį banką, ir esame pasirengę imtis strateginio Europos veiksmų koordinavimo plano. Tačiau kiekvienam šio proceso etapui turime leisti rutuliotis sava kryptimi, o Graikija dabar turi tęsti reformas ir imtis visų reikalingų priemonių. Manau, kad esame pasirengę imtis ryžtingų veiksmų ir strategijos "ES 2020", ir padėties Graikijoje atžvilgiu.
Herman Van Rompuy
Pone pirmininke, ponios ir ponai, džiaugiuosi, kad vyksta šios diskusijos; džiaugiuosi, kad priėmiau jūsų kvietimą atvykti čia pačioje strategijos "ES 2020" rengimo proceso pradžioje, nes diskusijos dar tik prasidėjo. Neseniai, vasario 11 d., vyko diskusijos, o kovo mėn. pabaigoje Europos Vadovų Tarybos nariai susirinks pavasario susitikime, ir strategija "ES 2020", dar vadinama užimtumo ir ekonomikos augimo strategija, birželio mėn. pabaigoje bus patvirtinta. Taigi, dar turime daug laiko apsikeisti požiūriais ir kartą bei visiems laikams nustatyti veiksmų eigą.
Todėl džiaugiuosi šiais Europos užmojais, kuriuos įžvelgiau šią popietę, taip pat skubos suvokimu, kurį šiandien pajutau. Pasakyta viena kalba, dėl kurios galėčiau pareikšti vien tik nepagarbą, tačiau neketinu plačiau jos komentuoti.
Dėl ekonominės strategijos norėčiau pabrėžti tris laikotarpius. Pirmasis laikotarpis - dabartinis, kitaip tariant, finansų krizir visi jos padariniai. Norėčiau pasakyti kitaip negu girdėjau kalbant per šias diskusijas. Paaiškinsiu. Norėčiau kalbėti apie teigiamus dalykus Europos Sąjungoje, nes, nors jus tai ir gali stebinti, pastaruoju metu įvyko ir teigiamų dalykų. Mes padarėme išvadas ir pasimokėme iš 1930 m. krizės. Dabar praėjo metai nuo didžiosios krizės pradžios, o 2010 m. daugelyje šalių vėl prasidėjo ekonomikos augimas. Taip nebuvo 1930 m. Tada kriztruko iki dešimtmečio pabaigos.
Kodėl dabar vyksta šis teigiamas augimas? Nes buvo imtasi priemonių. Ėmėmės priemonių gelbėti finansų institucijas, ne todėl, kad labai jas palaikytume, o todėl, kad be jų nėra ekonomikos. Įgyvendinome pagrįstą pinigų politiką. Ekonomikai suteiktas likvidumas, kitaip nei prieš 70 metų. Nepaisant visų problemų, bent šešiolikoje valstybių sukūrėme pinigų stabilumo zoną. 1930 m. vyko konkurencindevalvacija. Šiandien tai nevyksta. Vykdėme rizikingą biudžeto politiką, panaudodami biudžeto deficitus ekonomikai skatinti. Nedarome to, kas buvo daroma 1930 m., būtent, nemėginame kuo greičiau atkurti biudžeto pusiausvyros. Taip apsaugojome vidaus rinką, kuri nėra tobula. Privalome ją tobulinti, ir M. Monti pateiks konkrečių pasiūlymų. Mes nesugrįžome į 1930 m. protekcionizmą. Todėl išmokome kai kurias didžiosios krizės, kurią ką tik išgyvenome, pamokas.
Norėčiau pasakyti dar daugiau. Europos Sąjungos pastangomis suburtas Didysis dvidešimtukas (G20); būtent mes ėmėmės iniciatyvos sukurti šią pasaulio valdymo sistemos užuomazgą. Tai pirmas kartas, kai stipriausiosios šalys, naujosios ir senosios, susirinko kartu, kad įveiktų krizę. Nors tai nėra tobulas veikimo būdas, bet mes toliau dirbsime spręsdami šiuos klausimus. Taigi Europa, Europos Sąjunga, neturėtų būti nuolat verčiama gintis. Pasiekėme ir kai kurių labai teigiamų dalykų.
Dabar privalome palikti šią strategiją, vadinamąją nutraukimo strategiją, praeityje. Turime rasti pusiausvyrą tarp pernelyg spartaus biudžeto skatinimo priemonių atsisakymo ir sugrįžimo, vidutinės trukmės laikotarpiu, prie biudžeto pusiausvyros, kuri būtina siekiant finansuoti pensijų, socialinės apsaugos ir sveikatos priežiūros sistemas. Taigi, turime rasti sudėtingą pusiausvyrą, o Stabilumo ir augimo paktas suteikia priemonių tai padaryti, nes jame nereikalaujama skubiai atkurti biudžeto pusiausvyros. Jame reikalaujama taikyti laipsnišką metodą, kuriuo visų pirma turime pasiekti 3 proc. pakopą, o jau tada, vidutinės trukmės laikotarpiu, ir biudžeto pusiausvyrą. Manau, kad įgyvendinome ir toliau įgyvendiname pagrįstą politiką.
Dėl Lisabonos strategijos norėčiau pasakyti, kad žinome jos trūkumus, tačiau turime nepamiršti, kad finansų ir ekonomikos krizvisiškai sužlugdLisabonos darbotvarkės įgyvendinimą. Darbotvarkėje, be abejo, kai ką praleidome. Nevardysiu tų dalykų, nes juos visi puikiai žino. Vis dėlto, pasakysiu štai ką: reikia esminių reformų, svarbių reformų, ir šioms svarbioms reformoms Europos ir nacionaliniu lygmeniu reikės biudžetinių priemonių. Neatsitiktinai - kartojau tai ir išvadose raštu, kurias skaitėte - mes norime veiksmingai susieti biudžeto svarstymą, remdamiesi Stabilumo ir augimo pakte numatytu teisiniu pagrindu, su ekonominės reformomis. Nes jeigu, pvz., teigiame, kad reikia daugiau mokslinių tyrimų ir didesnės plėtros, privalome numatyti tai nacionaliniuose biudžetuose ir finansinėje Europos Sąjungos perspektyvoje. Tai reiškia, kad tam tikros biudžetinės priemonės bus būtinos.
Mūsų sprendimai daro įtaką Lisabonos strategijai ir tuo, kad tikslai, kuriuos siūlome, ne visada bus lengvi. Tai gali būti daug pastangų reikalaujantys tikslai. Būtent tai ir yra sudėtinga. Viena vertus, yra reformų poreikis, antra vertus, tas reformas reikia įgyvendinti. Nesakau, kad apie tai girdėjau kalbant šiuose Rūmuose, tačiau už šių Rūmų sienų, Europos mastu, žmonės reikalauja griežtų priemonių, esminių reformų, griežtų reformų, nors tiems žmonėms sugrįžus atgal į savo šalį, pasiekiame nedidelių rezultatų. Todėl mums reikia nuoseklios pozicijos. Reformos bus įgyvendinamos ne tik Europos Sąjungoje. Mes galime jas skatinti, paakinti, suteikti joms tinkamą pagrindą, tačiau didžioji dalis reformų turės būti įgyvendinamos nacionaliniu lygmeniu, todėl tai didelės politinės valios išraiškos klausimas, ir politinis įsipareigojimas - svarbiausias dalykas.
Neretai sakoma, kad mums reikia labiau įpareigojančių priemonių. Tačiau turime apie tai gerai pagalvoti. Pateikiau nemaža pasiūlymų, kurie, mano manymu, yra daug pagrįstesni už privalomas priemones. Vis dėlto, net ir Stabilumo ir augimo paktu, kuriame numatyta daug privalomų priemonių, nepavyko sugrąžinti kai kurių valstybių atgal į vėžes. Todėl metodas - dar ne svarbiausias dalykas, metodas visko neišsprendžia, nes be politinės veiklos, be įsipareigojimo metodas yra bevertis.
Ekonominės strategijos klausimu daugelis teigia, kad reikia daugiau apribojimų. Tačiau ekonominių gairių atžvilgiu Lisabonos sutartyje tai nėra numatyta. Lisabonos sutartį parengiau ne aš, o kiti, tačiau joje nenumatyta jokių sankcijų, baudų ar neigiamų priemonių, susijusių su ekonominių gairių įgyvendinimu. Atidžiai panagrinėkite 121 straipsnį, ir viską suprasite. Todėl būtinas politinis įsipareigojimas Europos ir nacionaliniu lygmeniu, nes be šio politinio įsipareigojimo nieko nepasieksime.
Paskutinį žodį tarsiu apie Graikiją. Manau, kad perdavėme teisingą žinią. Perdavėme žinią apie Graikijos vyriausybės, kuri privalo įveikti labai sunkią padėtį, kuri paveldėta, atsakomybę. Graikija imasi ryžtingų priemonių. Vasario 11 d. mums pranešta, kad jeigu dabartinių priemonių nepakaks BVP deficitui sumažinti 4 proc. 2010 m., tada ji imsis papildomų priemonių. Mes įsipareigojome atlikti griežtesnę stebėseną, ne tik Europos Komisijos iniciatyva, bet ir padedant Europos centriniam bankui ir net Tarptautinio valiutos fondo ekspertams. Todėl manau, kad iš tikrųjų labai aiškiai apibrėžėme atsakomybės aspektą. Be abejo, jeigu reikia, galime pasitelkti ir solidarumą. Graikijos atstovai minėjo, kad nenori tuo naudotis, tačiau mes numatėme perduoti dvi žinias: žinią apie atsakomybę ir solidarumą, jei tik to reikės.
Savaime suprantama, privalome padaryti išvadas iš įvykių ir padėties, kuri susiklostGraikijoje pastaraisiais metais. Turime būti aktyvesni ir euro zonoje tiek duomenų rinkimo, tiek pačios politinės veiklos atžvilgiu. Ši krizbuvo ir iššūkis, iššūkis ta prasme, kad privalome taikyti griežtesnę koordinavimo politiką. Tiesą sakant, kiekviena krizreiškia iššūkį. Privalome pasimokyti iš kiekvienos krizės. Ką gi, mes išmoksime tas pamokas. Taip, kaip pasimokėme iš 1930 m. krizės, dabar privalome pasimokyti iš finansų krizės: griežtesnis reguliavimas, griežtesnpremijinių priemonių stebėsena, platesnio masto bankininkystės politika. Vis dėlto, privalome pasimokyti iš Graikijos ir kitų šalių patirties.
Ponios ir ponai, manau, kad pajutau tuos pačius užmojus šiuose Rūmuose; pajutau tą pačią politinę valią siekti ekonominės politikos ir strategijos, kuriomis pavyktų susidoroti su šiuo metu patiriamais sunkumais. Kaip daugelis minėjote, tai ne vieno ar dviejų žmonių atsakomybė; visos Europos institucijos ir visos valstybės šalys privalo prisiimti bendrą atsakomybę. Kitaip neišsaugosime savo socialinio modelio; kitaip prarasime savo poziciją pasaulyje. Būtent taip nusiteikęs šią popietę atvykau su jumis susitikti ir būtent taip nusiteikęs tęsiu savo darbą.
(Plojimai)
Pirmininkas
Labai ačiū, pone Pirmininke. Iš tikrųjų, mums labai malonu, kad šiandien esate su mumis, kad pirmą kartą dalyvaujate plenarinėje sesijoje. Graikijoje sakoma, ir šis posakis skirtas žmogui, kuris prisiėmsunkias pareigas: σιδηροκέφαλος, tai reiškia, kad linkime turėti geležinę galvą, kuri atlaikytų viską, kas ant jos užgrius, žengiant sudėtingu keliu. Manau, tai ir parodėte; o jeigu šios savybės dar neturite, tai ją netrukus įgysite. Labai dėkoju, kad buvote su mumis.
Elena Oana Antonescu  
Ekonomikos krizpaliko gilų pėdsaką ES šalyse ir turėjo neigiamų padarinių šalių ekonomikos augimui. Stebėjome diskusijas šiuo klausimu ir matėme, kad didžiausias dėmesys skiriamas krizės įveikos priemonėms ir ekonomikos augimui atgaivinti finansiniu požiūriu. Be abejo, problemų sprendimas pagal jų sunkumą - gera mintis. Vis dėlto, svarbu suprasti, kad dabar padėtis kitokia negu prieš krizę. Iš tikrųjų reikia pakeisti ekonominį modelį. Jis privalo būti paremtas naujovėmis ir aplinkos neteršiančiais energijos šaltiniais, didžiausią dėmesį skiriant žmonių sveikatai. Dinamiška ekonomika neįmanoma, jei darbuotojai nemotyvuoti. Taip pat neturėsime tvarios ekonomikos, jei remsime aplinkos apsaugą tik dalinėmis priemonėmis. Manau, kad siekiant atkurti ekonomikos augimo galimybes, reikia iš pradžių keisti patį ekonomikos modelį, kuriame didžiausias dėmesys būtų skiriamas tiems dalykams, kurie padeda kurti naujoves ir skatina asmeninę motyvaciją. Iš esmės, krizės įveika nėra problema, susijusi su ekonomine ar fiskaline politika.
Vilija Blinkevičiūt 
Europa jau gavo pamoką, nesugebėjusi įgyvendinti Lisabonos strategijoje nustatytų tikslų, ir tikiuosi, kad pasimokys iš klaidų, sukėlusių ekonomikos ir finansų krizę. Taigi raginčiau ateityje skirti didesnį dėmesį visų pirma darbo vietų kūrimui ir kurti ne bet kokias darbo vietas, o stengtis užtikrinti visišką aukštos kokybės užimtumą, atsižvelgiant į darbo rinkos reikmes ir užtikrinant socialinę įtrauktį. Antra, labai svarbu kovoti už lyčių lygybę, skurdo panaikinimą, visų pirma atsižvelgiant į labiausiai pažeidžiamų grupių asmenis, nes sunkmečiu skurdas juos paliečia labiausiai. Dar norėčiau atkreipti dėmesį į mokymų sistemų ir naujų įgūdžių įgijimo svarbą, nes ES valstybių narių darbo rinkose vykstant dinamiškiems pokyčiams, būtina užtikrinti, kad darbuotojai turėtų reikalingų įgūdžių ateities darbo rinkose. Todėl būtina investuoti į vidinius darbuotojų mokymus ir ilgalaikį mokymąsi. Daugiausia dėmesio turėtume skirti vienai iš skaudžiausių visuomenės problemų - didėjančiam jaunimo nedarbui. Jei jauniems žmonėms nebus suteiktos galimybės patekti į darbo rinką, tuomet Europai iškyla grėsmprarasti visą jaunų žmonių kartą. Per neoficialų vasario 11 d. ES valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimą dėl strategijos "ES 2020" buvo iškeltas ir kitas labai svarbus klausimas dėl valdymo. Nors Europos Vadovų Taryba turi labai plačių užmojų šiuo klausimu, vis dėlto norėčiau paraginti užtikrinti dar aktyvesnį Europos Parlamento, nacionalinių parlamentų ir įvairių Tarybos sektorių dalyvavimą.
Ilda Figueiredo  
raštu. - (PT) Šiose diskusijose galima įžvelgti, kad atsakingi už Europos Sąjungos sunkumus asmenys labai nutolę nuo realių piliečių problemų. Pvz., daugelis pavyzdžių, kuriuos galime atrasti lankydami ir bendraudami su darbuotojais, ūkininkais, žvejais, mikroįmonių ir mažųjų įmonių savininkais, rodo, kad Europos Sąjungos metodai ir politikos kryptys užimtumą paverčia tik nepatikimu procesu, didina nedarbą ir išnaudojimą.
Tuo metu, kai nedarbo lygį rodo 23 mln. bedarbių, o daugiau nei 85 mln. žmonių gyvena skurde, nepriimtina ir toliau atkakliai laikytis tų politikos krypčių, kuriomis ir sukurta tokia padėtis.
Todėl primygtinai reikalaujame nutraukti Stabilumo paktą ir pakeisti jį Vystymosi ir užimtumo paktu, nustatant prioritetą kurti darbo vietas, kad darbuotojai turėtų daugiau teisių, ir plėsti gamybą.
Būtina panaikinti vadinamąją Lisabonos strategiją ir remti Socialinės pažangos strategiją, kurios prioritetas būtų kova su skurdu, kuri remtų kokybiškas viešąsias paslaugas ir socialinius išteklius, taip pat skatintų lygybę ir moterų teises. Tai reiškia biudžeto politikos, kuri paspartintų Bendrijos paramos fondų paskirstymą ir užtikrintų spartesnį bei paprastesnį jų pervedimą valstybėms narėms, sukūrimą...
(Paaiškinimas dėl balsavimo sutrumpintas pagal Darbo tvarkos taisyklių 170 straipsnį))
Kinga Göncz  
Strategija "ES 2020” bus sėkminga tik tuo atveju, jei valstybės narės rodys pakankamą įsipareigojimą ją vykdyti. Tam, kad ši strategija pavyktų, be aiškaus nacionalinės atsakomybės prisiėmimo labai svarbu įgyvendinti Bendrijos politikos kryptis kartu su jų ištekliais, skiriamais siekiant pasivyti kitas šalis, regioninei plėtrai ir žemės ūkiui, kurie visi prisidės prie ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo. Šiuo metu pradedantis įgyti formą darbo metodas "iš viršaus į apačią" , grindžiamas didesne politine ministrų pirmininkų atskaitomybe, taip pat suteikia didesnes sėkmingo strategijos įgyvendinimo garantijas negu Lisabonos strategijos atveju. Strategijoje "ES 2020" taip pat nustatyti kitų biudžetinių metų prioritetai, nenumatant išsamaus svarstymo šiais metais. Todėl kaip tik dabar reikia pabrėžti bendros žemės ūkio ir sanglaudos politikos svarbą ateinančių septynerių metų biudžetui, pradedant 2014 m. Be ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos nebus stiprios ir konkurencingos Europos. Regionų suartėjimas sustiprins Europos konkurencingumą.
Lívia Járóka  
Ponios ir ponai, vienas iš svarbiausių iššūkių, su kuriais susiduriame ES, yra Lisabonos strategijos ir su tuo susijusios kovos su skurdu ir atskirtimi, taip pat socialinės sanglaudos stiprinimo pakartotinis vertinimas. 2020 m. iniciatyva, kuri sudaro vieną iš pagrindinių trijų Tarybai pirmininkaujančių valstybių - Ispanijos, Belgijos, Vengrijos - ramsčių, turi būti atsakas į ilgalaikius demografinius ir socialinius iššūkius, su kuriais susiduriame mūsų žemyne. Tai reiškia Europos darbo rinkos ir švietimo sistemos peržiūrą. Žlugus dabartinei Europos užimtumo strategijai, 2020 m. programa turime iš tikrųjų kurti daugiau ir geresnių darbo vietų, visų pirma atsižvelgiant į padidėjusį moterų ir socialiai remtinų grupių dalyvavimą darbo rinkoje. Pagirtina, kad Europos Komisijos darbotvarkėje ir naujo Tarybai pirmininkaujančių valstybių trejeto veiksmų plane pabrėžiami veiksniai, kurie būtini programos sėkmei užtikrinti, pvz., nedeklaruojamo darbo, šešėlinės ekonomikos ir anksti mokyklas paliekančių asmenų klausimo sprendimo priemonės, taip pat savarankiško darbo sąlygų gerinimo priemonės. Kadangi socialinir ekonominatskirtis - daugelio tarp savęs susijusių veiksnių rezultatas, šios problemos sprendimus galime rasti tik parengę platesnį veiksmų planą, nukreiptą į visas šias sritis, o ne įgyvendinant iki šiol vyraujančias projektų lygmens idėjas. Kad pavyktų, reikia atsisakyti atskirų iniciatyvų, kaip svarbiausias iškeliant priemones, kurias būtų galima įtraukti į suderintą politikos priemonių paketą, kuriame didžiausias dėmesys skiriamas ankstyvoms intervencijoms, ir kuriuo būtų galima užtikrinti tikrą visų socialinės atskirties, kurią rodo vadinamieji Lakeno rodikliai, mažinimo priemonių gerinimą.
Iosif Matula  
Dabartinekonomikos kriz- pati sunkiausia per pastaruosius dešimtmečius. Jos poveikis pasireiškia perpus sumažėjusiomis ES ekonomikos augimo galimybėmis. Šis ekonomikos nuosmukis susijęs ir su didėjančiu gyventojų senėjimo lygiu, kuris kliudo dėti pastangas, kad atsigautų ES ekonomika. Šiomis aplinkybėmis strategija "ES 2020", kuri parengta kaip Lisabonos strategijos tęsinys, privalo sudaryti sąlygas, būtinas tvariam augimui ir fiskalinei konsolidacijai. Tiesą sakant, mokymasis visą gyvenimą turi būti gerokai prieinamesnis, universitetai turi atverti duris nepagrindinių studijų studentams. Geresnsąsaja tarp paklausos ir pasiūlos, taip pat didesnis darbo jėgos judumas suteiks darbuotojams didesnes galimybes įsidarbinti tose darbo vietose, kuriose labiausiai reikia jų įgūdžių. Šiuolaikiškos socialinės apsaugos ir pensijų sistemos yra būtinos, siekiant mažinti skurdą ir atskirtį. Didžiausias dėmesys užimtumo politikoje turi būti skiriamas darbo rinkos lankstumui, kai darbuotojai prisiima atsakomybę už savo darbinį gyvenimą nuolat keldami kvalifikaciją, prisitaikydami prie permainų ir judumo. Ypač svarbu prisitaikyti prie dabartinės ekonomikos krizės klimato ir Europos gyventojų senėjimo, kad galėtume pakankamai remti tuos žmones, kurie laikinai neteko darbo.
Rareş-Lucian Niculescu  
Palaikau kolegą, Europos Parlameno narį, iškėlusį klausimą dėl žemės ūkio neįtraukimo į strategiją "ES 2020”. Manau, kad žemės ūkis yra ta sritis, kuri gali prisidėti prie Europos Sąjungos plėtros, be to, tai labai svarbus sektorius, nes jis yra europietiško gyvenimo būdo centre. Paskutinis, tačiau ne mažiau svarbus dalykas, yra tas, kad žemės ūkiui reikia skirti ypatingą dėmesį, nes jis labai stipriai nukentėjo nuo ekonomikos krizės. Siekiant nustatyti poveikio mastą, užtenka įvertinti realių pajamų, tenkančių vienam žemės ūkyje dirbančiam asmeniui, dydį. Kai kuriose Europos Sąjungos valstybėse narėse šios pajamos sumažėjo net 35 proc.
Ioan Mircea Paşcu  
raštu. - Remdamasis pirmininko H. Van Rompuy įvadiniu pareiškimu, tarsiu žodį apie Lisabonos sutarties įgyvendinimą. Nors teoriškai vyriausiojo įgaliotinio, turinčio dvejas pareigas, pareigybės sukūrimas vertintinas palankiai, tačiau praktiškai, atsižvelgiant į šių pareigų "unikalumą", iškyla daug problemų, kurių nenumatsutarties autoriai. Nesant pavaduotojo, kuris taip pat eitų dvejas pareigas, vyriausiasis įgaliotinis vis dažniau turės pasirinkti, ar pasilikti Briuselyje, pvz., Europos Parlamente, ar skristi į užsienio valstybės sostinę, nes bus vienodai svarbu atstovauti ES interesams. Be abejo, C. Ashton gali paskirti pavaduotoją, tačiau tokiu atveju reikės veikti ad hoc pagrindu Tarybos arba Komisijos sąskaita. Tad jeigu įsikiš rotacijos principu Tarybai pirmininkaujanti valstybnarė, siekdama atkurti pusiausvyrą, ne ribosime, o tik dar labiau skatinsime biurokratiją.
Czesław Adam Siekierski  
Strategija "ES 2020" privaloma nekartoti pirmtakės, Lisabonos strategijos, nesėkmių. Iš esmės naujoji strategija parengta ekonomikos krizės, kurios padarinius mėginama spręsti, sąlygomis. Kartu privalome elgtis taip, kad atlygintume už savo aplaidumą. Atsižvelgiant į tai, kad Stabilumo ir augimo pakto nuostatos labai griežtos, kodėl ES deficitas siekia 7 proc., o skola net 80 proc. BVP? Kas už tai atsakingas? Labiausiai norime, kad ES grįžtų į spartaus ekonomikos augimo kelią, būtent to strategija ir turėtų padėti siekti. Dabartinėse strategijos nuostatose nenumatyta, kaip tą pasiekti ir kaip suderinti Europos socialinius siekius su demografinėmis problemomis, netinkamu sveikatos draudimo sistemos veikimu ar žlungančia pensijų ir pašalpų sistema. Be to, ką darysime dėl darbo valandų? Galiausiai, kaip elgsimės dėl bankų ir kitų finansų įstaigų priežiūros ir stebėjimo sistemos? Kaip didinsime našumą? Mums reikia naujo metodo šiems naujiems iššūkiams spręsti.
Bogusław Sonik  
Naujos strategijos "ES 2020" prioritetas - protingesnė, ekologiška ir žiniomis pagrįsta rinkos ekonomika. Kad pasiektume šį tikslą, visų pirma turime susitelkti į bendrosios rinkos stiprinimą ir laisvo paslaugų judėjimo didinimą. Europos bendrijos funkcija turėtų būti skatinti verslininkystę ir supaprastinti komercinių įmonių registravimą, panaikinant teisines ir ekonomines kliūtis. Parama, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms, yra reikšmingas dalykas. Reikalavimo mikroįmonėms teikti metines finansines ataskaitas panaikinimas ir kredito gavimo sąlygų gerinimas galėtų būti svarbūs žingsniai šia kryptimi. "Eurobarometro" atlikto tyrimo apie verslumo mąstyseną rezultatai parodė, kad Europos Sąjunga vis dar atsilieka nuo Jungtinių Amerikos Valstijų ir kad daugiau nei pusjaunų ES gyventojų norėtų tapti verslininkais per ateinančius penkerius metus. Taip pat manau, kad svarbu susitelkti į žiniomis pagrįstos ekonomikos augimą ir konkurencingos, darnios ir tausojančios aplinką ekonomikos kūrimą. Todėl turime skirti daugiau dėmesio ir didinti išlaidas vystymui ir jaunų žmonių rengimui ilgalaikiams iššūkiams.
ES turėtų kuo greičiau įgyvendinti Europos skaitmeninę darbotvarkę, siekdama prisidėti prie bendrosios rinkos internetinėje prekyboje kūrimo, kad vartotojai galėtų pasinaudoti konkurencingos kainos pasiūlymais kitose valstybėse narėse, o MVĮ galėtų laisvai veikti Europos rinkoje.
Csaba Sándor Tabajdi  
Strategija "ES 2020" privalo apimti du ramsčius. Pirma, solidarumą tarp valstybių narių, kuriuo užtikrinama, kad jokia valstybnarnebūtų palikta likimo valiai krizės laikotarpiu. Antra, valstybės narės taip pat turi rodyti solidarumą su bendrija, patikimai vykdydamos bendrai prisiimtus įsipareigojimus. Per diskusijas dėl ES ateities niekada neturėtume pamiršti jau įgyvendinamų politikos krypčių. Bendros žemės ūkio ir sanglaudos politikos kryptys - tikrasis Europos integracijos rezultatas ir solidarumo tarp valstybių narių bei tautų simbolis. Kaip EP narys iš Vengrijos ir politikas iš naujosios valstybės narės manau, kad nauji prioritetai, kuriuos suformulavo Europos Komisija, yra vienodai svarbūs: žiniomis pagrįstos visuomenės kūrimas, naujovių skatinimas, socialinės įtraukties didinimas, naujų darbo vietų kūrimas ir ryžtingesnkova su klimato kaita, atsižvelgiant į tvarią plėtrą.
Ankstesnių bendrų politikos krypčių silpninimas negali būti kaina, kurią mokame už glaudesnį bendradarbiavimą minėtose srityse. Maisto sauga, kurią užtikrina bendroji žemės ūkio politika, tampa vis svarbesnXXI a., nes maistas ir geriamas vanduo įgyja tą pačią strateginę reikšmę kaip nafta XX a. Jeigu iš tikrųjų norime sustiprinti ES konkurencingumą pasaulyje, negalime leisti, kad tam tikri regionai būtų palikti nuošalyje dėl pasenusios infrastruktūros ar netinkamų švietimo, socialinių ir sveikatos priežiūros paslaugų. Todėl atsiranda nuolatinis tvirtos sanglaudos politikos, grįstos solidarumu, poreikis.
Traian Ungureanu  
Strategija "ES 2020" privalo rodyti persilaužimą. Kitaip strategija "ES 2020" bus Lisabonos strategija II, strategija, kurią reikės pakeisti nauja strategija per dešimties metų laikotarpį. Strategija "ES 2020” privalo būti etapo po Lisabonos strategijos pradžia. Privalome nustatyti strategijos, kurią pradedame įgyvendinti, prioritetus tam, kad reformos pagal strategiją "ES 2020" išliktų vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu.
Strategijoje "ES 2020" būtina numatyti tris prioritetines sritis. Pirmoji sritis - aktyvi parama MVĮ, kuri būtų pagrįsta sąsaja tarp Bendrijos programų ir makroekonomikos politikos krypčių. Šiuo metodu bus užtikrinta sveika ekonominaplinka privatiems subjektams. Antroji sritis - švietimo sistema, kurioje rengiama darbo jėga, atsižvelgiant į rinkos paklausą. Šiuo procesu bus užtikrintas didesnis užimtumo lygis valstybėse narėse. Galiausiai, Europos Parlamentas privalo atlikti didesnį vaidmenį. Tai leistų panaudoti iš valstybių narių gaunamą informaciją ir užkirstų kelią valstybių narių ekonominių skirtumų didėjimui. Strategija "ES 2020", parengta remiantis aiškiais prioritetais, sparčiai atgaivins ekonomikos augimą ES, visų pirma dabartinių finansinių ir ekonominių sunkumų sąlygomis.
