Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från förra sammanträdet har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Wijsenbeek
Herr ordförande! Det är angående punkt 4 i protokollet från i går och artikel 24 i arbetsordningen om ordförandekonferensens uppgifter. Där står det i punkt 5: Ordförandekonferensen skall utarbeta förslag till föredragningslista till parlamentets sammanträdesperioder. Det vill säga att ordförandekonferensen bestämmer vilka betänkanden som kommer upp på föredragningslistan den ena veckan och vilka som kommer upp den andra veckan. Det står dock inte att gruppordförandena bestämmer om ett betänkande passar dem eller inte. Det innebär alltså att ordförandekonferensen inte får göra en innehållsmässig bedömning av de betänkanden som skall tas upp på föredragningslistan. Jag får intrycket av att det var vad som skedde här. Det gäller mitt betänkande om plenarsammanträdet som redan tagits upp den här veckan men det gäller framför allt ert eget betänkande om valsystemet. Jag undrar alltså verkligen om inte ordförandekonferensen i och med det begår en tydlig och grov skändning av arbetsordningen.

Ordföranden
Herr Wijsenbeek! Ni är också ordförande, ordförande i utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet sedan ganska lång tid och ni är en av de kolleger, bland många andra här i salen, som har en mycket stor erfarenhet av parlamentsarbetet. Ni vet, liksom vi alla vet, att jag inte gör anspråk på något privilegium när det gäller denna kunskap, att ordförandekonferensen til syvende og sidst vid en slutlig analys, väljs av parlamentet och då det finns fall där ändringar görs i föredragningslistan går alltid sista ordet till parlamentet som också röstar. Följaktligen, var aldrig orolig för att det finns ett organ i parlamentet som har valts utan att ha valts av parlamentet.

Herman
Herr ordförande! Det handlar om en text med avseende på ett betänkande av Randzio-Plath.
Det har röstats igenom att orden " demokratisk kontroll" skall ersättas av " demokratisk insyn" . Ändringen har gjorts i en av titlarna, men inte på alla ställen i texten. Jag vill fästa särskild uppmärksamhet på punkt 8, där man fortfarande talar om demokratisk kontroll. Man skulle behöva ändra på alla ställen där orden demokratisk kontroll uppträder och i stället lägga in demokratisk insyn. Det röstades igenom i går.

Ordföranden
Herr Herman, jag noterar detta och vi skall se över alla texterna för att säkerställa att så sker.

Martens
Vid granskning av närvarolistan ser jag att mitt namn inte har kommit med. Kanske har jag glömt bort att skriva in mig, men jag deltog i alla omröstningar i går.

Ordföranden
Herr ordförande Martens, det kan hända att ni har glömt att skriva under, men vi är många här som kan bestyrka er ständiga närvaro i den här kammaren, och som jag tycker hedrar er.

Corbett
Herr ordförande! Ni svarade just Wijsenbeek och uttalade er om att han var ordförande i utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet. Får jag informera er om att min kollega, Fayot, är ordförande i det utskottet.

Ordföranden
Herr Corbett, ni måste ta hänsyn till att Wijsenbeek är ordförande i utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet sedan lång tid och är en av de kolleger som känner till arbetsordningen utmärkt.

Hory
Herr ordförande! Jag vill bara göra ett tillrättaläggande. Jag anmäldes frånvarande på protokollet för sammanträdet på måndag. I själva verket var jag närvarande och deltog i den elektroniska omröstningen. Det måste vara enkelt att kontrollera. Jag skulle vara tacksam om ni kunde kontrollera det.

Ordföranden
Tack. Jag noterar detta.

Ford
Herr ordförande! Det finns ett utelämnande i protokollet. På sidan 19 kommer ni att se att det var Lataillade som talade. Det tar inte upp hans djupa oro och medlidande för Randzio-Plaths trångmål! Vi skall med säkerhet visa ett liknande medlidande för honom i framtiden...

Falconer
Herr ordförande! Det är inte för att göra mitt vanliga påpekande som jag tar till orda, utan det är för något som Herman sade. Jag skulle vilja påminna er om att det påpekande som Herman gjorde under gårdagens sammanträde var exakt samma påpekande som Randzio-Plath lade fram i ett muntligt ändringsförslag. Tolv ledamöter var emot detta förslag. Vi fortsatte sedan till omröstning och ordalydelsen var: " Att göra ECB ansvarigt" . Det beslutet togs i går. Det är upptaget i protokollet och jag hoppas därför att det gått igenom.

Ordföranden
Herr Falconer, ni var här i går. Flera av oss var här i går.

Lataillade
Herr ordförande! Jag vill bara säga att mitt namn inte behöver synas. Det är kammaren i sin helhet som har uttryckt sin oro för Randzio-Plath.
Jag tackar Ford för att han noterade min närvaro, men det var inte nödvändigt. Jag tackar er herr ordförande.
(Protokollet justerades.)

Hallam
Herr ordförande! Jag tog upp följande ärende på fredagen under den senaste sammanträdesperioden. Jag hänvisar till diskrimineringen vad avser TV-täckningen av fredagens morgonsammanträde. Vi är här för att göra ett jobb och det bör dokumenteras både för arkiven och för TV precis som alla andra sammanträden. Hur långt har ordföranden kommit med denna förfrågan?

Ordföranden
Herr Hallam, jag håller med er helt och hållet. Jag skulle säga att det finns en sak till angående fredag morgon och vi skall behandla den. Men jag skulle vilja be er att låta mig påpeka att TV-skärmarna vanligtvis inte är ett ärende som regleras av presidiet, jag skulle gärna vilja att de reglerades av presidiet eller av församlingen. TV-skärmarna har sina egna lagar och sina egna förordningar och vi är tämligen föga i stånd att påverka dem, jag fruktar i stället att vi många gånger får utstå deras påverkan och inte alltid till vårt bästa. Vi skall i alla fall titta på detta.

Bourlanges
Herr ordförande! Jag blir bestört när jag upptäcker att mitt namn inte finns på närvarolistan. Enligt min mening har jag inte bara har varit regelmässigt närvarande, jag har dessutom skrivit under. Men det är möjligt att jag misstar mig. Jag tror i alla fall att jag var där. Ett visst antal munliga inlägg och omröstningar med namnupprop vittnar om detta.

Ordföranden
Jag vill tillägga att jag tror mig ha hört er tala under sammanträdet. Då är det lite väl tydligt.

Omröstning
Schulz
Herr ordförande! I denna omröstnings slutfas skulle jag i närvaro av rådets ordförande före slutomröstningen vilja peka på något mycket viktigt. Rådet har förmedlat en text till oss som Buffetaut har bearbetat. Vi har avgivit yttranden om denna text och i dag sedan röstat om utskottets version i slutomröstningen. Under denna process, och även innan vi i dag kunde hålla omröstning, har rådet åter ändrat den text som förmedlats till och behandlats av oss. Detta gjorde alltså rådet innan det lyssnat till parlamentets utlåtande. Jag anser det vara ett allvarligt exempel på att parlamentet ignoreras och ber er att meddela rådet detta.
(Applåder)

Ordföranden
Herr Schulz, jag antecknar ert påpekande och presidiet skall inte glömma att vidta nödvändiga åtgärder.
(Parlamentet antog de två lagstiftningsresolutionerna.)

Reding
Herr ordförande! Jag skulle vilja göra två anmärkningar. För det första har utskottet strukit ändringsförslag nr 4, artikel 4.1b. Vi har emellertid under mellantiden övertygat oss om att det i denna artikel endast fastslås att ingen får straffas två gånger för samma sakförhållande. Det handlar alltså om den rättsstatliga principen ne bis in idem , och vi ber er att rösta mot denna strykning så att texten kan återställas i sin ursprungsversion.
Detta är den första saken. Den andra saken som jag skulle vilja uppmärksamma er på har att göra med att föredragandens språk, grundspråket, är franska, och att ändringsförslaget nr 7, som det är formulerat, är det som bör gälla. Det säger att i de fall man inte kan försvara sig i ett annat lands rättssystem, i synnerhet på grund av språkproblem, finns detta " i synnerhet" , som betyder att det inte är uteslutande utan att det finns andra möjligheter, inskrivet i den franska texten. Jag vet att det inte är finns inskrivet i andra språkversioner, men det utgör ett bättre skydd av medborgarnas intresse. Det är sålunda den franska texten som bör gälla och jag ber er att korrigera.

Ordföranden
Jag skulle vilja be parlamentet att ta hänsyn till föredragande Redings påpekanden.

Schulz
Herr ordförande! Jag uppmanar er med eftertryck att hörsamma Redings muntliga ändringsförslag. Vi måste påpeka att vi i utskottet har råkat göra ett fel som skulle leda till att vi för en gångs skull skulle försämra ett mycket bra förslag från rådets sida. Därför måste Redings muntliga ändringsförslag absolut stödjas.

Ordföranden
Herr Schultz, Reding gjorde inte något muntligt ändringsförslag, hon gjorde muntliga påpekanden vilka jag antar att parlamentet kommer att ta hänsyn till och inga ändringar. Skapa inte denna förvirring, för då kommer vi att få problem.

Thors
Jag är särskilt glad över att Reding uppmärksammar denna fråga som är viktig exempelvis för länder som redan har ett intensivt samarbete mellan de administrativa myndigheterna. Därför hade vår grupp tänkt att rösta som ni föreslog.

Ordföranden
Fru Thors, vi skall inte ha någon diskussion här. Föredraganden har alltid rätt att göra ett påpekande och till och med flera, men vi skall inte upprepa den diskussion som ägde rum i utskottet.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Posselt
Herr ordförande! Jag önskar påpeka att Thors lagt fram ett bra ändringsförslag, enligt vilket framstegen när det gäller förändringar i barnets rättigheter skulle inkluderas. Vi vill emellertid inte framhäva detta starkare än andra rättspositioner såsom mänskliga rättigheter och minoritetsrättigheter. Vi skulle därför vilja att texten fram till formuleringen " överenskommelse gällande barnets rättigheter" utlämnas. Detta avsnitt vill vi utan ytterligare formuleringar infoga mellan mänskliga rättigheter och minoritetsrättigheter.
(Parlamentet antog resolutionen.)

Posselt
Herr ordförande! Jag ville nyss inte ge orsak till att denna fredagsomröstning förlöpte långsammare. En nederländsk kollega har gjort mig uppmärksam på att ett fel har insmugit sig i punkt 16 i den nederländska versionen av mitt beslutsförslag. Där saknas nämligen orden " gentemot tredje land" . Jag uppmanar er att kontrollera samtliga språkversioner utifrån den tyska originaltexten.

Ordföranden
Herr Posselt, naturligtvis antecknar jag ert påpekande och presidiet kommer att se till att översättningarna av detta betänkande kontrolleras.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal och Iversen
De danska socialdemokraterna i Europaparlamentet har i dag röstat för en förbättring av det rättsliga samarbetet i straffrågor. Det är ett nödvändigt element i kampen mot den organiserade brottsligheten.
Vi är anhängare av ett förbättrat och mer effektivt praktiskt samarbete mellan medlemsländerna. En förbättrad insats skall sörja för en snabbare behandling av frågor och en mer effektiv lösning av de praktiska problemen. Det kan till exempel ske genom att den ömsesidiga rättshjälpen utövas genom direkta kontakter mellan de berörda myndigheterna. Det är dock viktigt att hålla fast vid att de nationella traditionerna och formerna rörande praxis i största möjliga omfattning skall respekteras, och att rättssäkerheten alltid skall sitta i högsätet.
Betänkande: Reding (A4-0121/98)

Lindqvist
Det är bra att regleringen av frågan om återkallelse av körkort sker i en konvention och inte genom harmonisering av lagstiftningen. Det är dock mycket tveksamt om bosättningsstaten utan egen rättslig prövning enligt detta lands lagar skall vara skyldig att verkställa ett beslut om indragning av körkort som skett i ett annat land med detta lands lagstiftning.
Betänkande: Posselt (A4-0107/98)

Berthu
Under det kommande decenniet kommer Europeiska unionen att stå inför en av historiens största utmaningar: att nästan samtidigt ta emot tio nya länder, trots att ansökarländerna i dag går igenom en svår övergångsfas. De måste i själva verket bemästra den oreda som uppstått till följd av kommunismens fall - social instabilitet, oorganiserad kontroll, korruption, organiserad brottslighet, befolkningsflyttningar - och införa rättsliga ramverk som riktiga rättsstater.
Särskilt svårhanterlig från båda håll verkar organisationen av denna övergång och anslutningen till Europeiska unionen. För att underlätta uppgiften har gruppen Nationernas Europa sedan länge föreslagit att man skall införa ett Europa " med variabel geometri" , som är organiserad i flera samarbetscirklar, som skulle ge ansökarländerna möjlighet att ansluta sig till unionen genom att gå successivt från en cirkel till en annan i förhållande till deras möjligheter. Vi har betonat att den första samarbetscirklen som bör genomföras, den mest brådskande, är cirkeln för intern säkerhet.
Det är sålunda med glädje som man kan konstatera att ministrarna för rättsliga och inrikes frågor inom unionen, som samlades den 30 januari förra månaden, har bjudit in sina kolleger från ansökarländerna för att ingå " föranslutningspakter" för att på ett bättre sätt organisera kampen mot brottsligheten. Vi finner där gensvar för våra förslag eller åtminstone en viss gemensam inställning.
Emellertid kommer inte Amsterdamfördraget, om det vinner laga kraft, att underlätta uppgiften, eftersom det knappast främjar flexibiliteten. Exempelvis skulle det vara önskvärt, för att kunna bekämpa den internationella brottsligheten på ett bättre sätt, att de öst- och centraleuropeiska ansökarländerna ansluter sig till Europol direkt. Men skulle man inte snarare komplicera problemet om man integrerade Europol i unionens förfaranden?
På samma sätt är det svårt att se resultatet av Europaparlamentets förslag, som syftar till att skapa en europeisk specialavdelning som skall sammanställa erfarenheterna från de behöriga nationella avdelningarna på gemenskapsnivå för att kontrollera de yttre gränserna. Vi håller med ifall detta förslag betyder att man, på Europanivå, skulle behöva införa ett system för inbördes finansiellt stöd för att kunna hjälpa de länder som stöter på grava svårigheter vid kontrollen av sina yttre gränser. Vi har redan föreslagit detta, men vi tycker att det är av avgörande betydelse att varje land förblir direkt ansvarigt för sina gränser. I annat fall skulle det integrerade system minska motivationen hos alla och det skulle kunna leda till motsatsen i förhållande till det resultat man strävat efter.

Holm
Jag har röstat nej till detta betänkande, eftersom jag inte stöder den arroganta hållning som EU intar gentemot ansökarländerna i Central- och Östeuropa.
EU kan inte kräva av ansökarländerna att de bland annat skall anpassa sin visumpolitik gentemot tredje land till EU: s innan ett land har blivit medlem i EU, och innan EU: s bestämmelser inom området via Amsterdamfördraget har antagits. Amsterdamfördraget är i dag inte ratificerat av alla dagens EU-medlemmar, och jag anser inte att man då kan hänvisa till detta.
När det gäller polissamarbetet anser jag absolut inte att Europol skall utvecklas och pådyvlas ansökarländerna. Interpol existerar redan och arbetar i dag med de områden EU vill ge Europol. I stället för Europol anser jag att man borde bygga vidare på Interpol inom kampen mot den internationella brottsligheten.
Men hänsyn till situationen inom stora områden inom ansökarländerna anser jag att EU måste acceptera ett flertal övergångsregler om länderna blir EU-medlemmar. Helst skulle jag se att EU övergav ett flertal av sina maktbefogenheter till förmån för de nationella parlamenten, vilket skulle underlätta en utvidgning. Som det ser ut nu, så verkar EU vilja annektera de öst- och centraleuropeiska länderna, då de måste anta alla EU: s lagar utan att ha inflytande över innehållet. Detta kan jag inte acceptera.

Kirsten Jensen, Blak, Iversen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat ja till betänkandet av Posselt. Detta gjordes utifrån åsikten att vi bör säkerställa att de öst- och centraleuropeiska ansökarländerna utvecklar goda demokratiska rättssamhällen. Betänkandet syftar till att man skall samarbeta närmare mellan de nuvarande medlemsländerna inom området för rättsliga och inre angelägenheter. Vi har från dansk sida ett förbehåll på detta område, men vi vill inte hindra andra länder från att ingå ett närmare samarbete. Vi förbehåller oss dock rätten att stå utanför.
Det viktigaste för oss är att säkerställa att de öst- och centraleuropieska ansökarländerna får både ekonomiskt och politiskt stöd i sina strävanden att utveckla demokratiska instanser. Detta gäller också stöd till projekt för utbildning av tjänstemän i administration samt poliser. För att säkerställa att de demokratiska åtgärderna efterlevs, måste de som skall administrera de nya lagarna utbildas för det.
De danska socialdemokraterna är emot förslaget i uttalandet om att de institutionella förändringarna skall vara genomförda före utvidgningen. Detta är med hänsyn till att parlamentet inte skall lägga hinder i vägen för utvidgningen. Ansökarländerna skall försäkras inträde i Europeiska unionen när de uppfyllt målen i de enskilda partnerskapsavtalen. Utvidgningsprocessen skall inte försenas av ett krav från Europaparlamentet om att mandatfördelning och röstviktning skall föreligga innan det första landet kan beviljas inträde.

Parigi
Med tanke på att kommunismen, under sin tid vid makten, krossade alla regler för civiliserat liv, utgör anslutningen till Europeiska unionen av de tidigare kommuniststaterna ett slags renässans för kandidatländerna som kan leda till att deras interna strukturer blir kompatibla med de regler och den anda som råder inom Europeiska unionen.
Detta gäller även relationerna mellan olika polisstyrkor, rättsväsendet, rörligheten för varor, tjänster och medborgare, samt när det gäller medborgerliga rättigheter och skyddet av minderåriga.
När denna mödosamma anpassningsprocess äntligen är bevisligen genomförd öppnar sig med all säkerhet möjligheten för dessa stater att bli medlemmar av Europeiska unionen.
Gemensam resolution (B4-0424, 0426, 0427, 0428 och 0429/98)

Corbett
Herr ordförande! Jag kan gott leva med denna resolution som efterfrågar en undersökning. Detta endast för att en undersökning kan visa att vissa av de vildare påståendena om förlust av arbetstillfällen är klart överdrivna. Det kan i alla fall inte skada att ta reda på detta.
Jag beundrar kommissionär Monti och det sätt på vilket han har motstått trycket från alkohol- och tobaksindustrierna som försöker få beslutet återkallat. Jag hoppas att finansministrarna kommer att vara lika bestämda. Från finansministrarnas sida finns det ingen anledning att återinföra en skattelättnad för alkohol- och tobaksindustrierna: en skattelättnad som konstigt nog endast skulle vara tillgänglig för personer som reser internationellt, vanligtvis en grupp som i genomsnitt har det bättre ställt en genomsnittsmedborgaren.
Jag hoppas därför att denna resolution, även om den efterfrågar en undersökning som kan ge mer objektiva fakta än de undersökningar som kommer ifrån organisationer med ett intresse i denna fråga, likväl kommer att bidraga till att bekräfta beslutet som togs för länge sedan av Europeiska unionen.

Ordföranden
Herr Corbett, även jag konstaterade att era ståndpunkter inte bara är era egna utan att de stöds av många kolleger. Naturligtvis finns det också ganska många som stöder motsatt åsikt.

Querbes
Omsättningen och antalet anställda inom den skattefria försäljningen gör den till en dynamisk sektor inom den europeiska ekonomin. Den spelar en viktig roll i utvecklingen av effektiva transportnät inom Europeiska unionen.
Avskaffandet av den skattefria försäljningen fr.o.m. första juli 1999 skulle få allvarliga konsekvenser på det ekonomiska och sociala planet. Den skattefria handeln bidrar med en stor intäktskälla för flygplatserna och färjebolagen, intäkter som gör att de kan hålla lägre priser.
Den skattefria försäljningen spelar även en avgörande roll vid finansieringen av infrastrukturer för transporttjänster. Behoven av transportinfrastrukturer och de investeringar som dessa kräver kommer att fortsätta att växa: en fördubbling av lufttransporter fram till år 2010, konstruktion av båtar, efterlevnad av säkerhets- och miljönormer...
Dessutom skulle avskaffandet av den skattefria försäljningen minska transportörernas intäkter, vilket skulle leda till en ökning av avgifterna, vilket i sin tur skulle skada utvecklingen inom turism och resor.
Slutligen skulle tiotusentals arbetstillfällen hotas, i synnerhet inom regioner med en redan hög arbetslöshet. De är i synnerhet de kringliggande regionerna som skulle drabbas. Enligt beräkningar skulle 80 000 arbetstillfällen försvinna inom industrierna för omvandling, transport, detaljhandel och därtill kopplade tjänster. Fackföreningar har insett faran och mobiliserar sig mot kommissionens förslag att avskaffa den skattefria försäljningen den 30 juni 1999.
I globalt perspektiv skulle medlemsstaterna inte dra någon nytta av att avskaffa den skattefria försäljningen. Tvärtom. Det är därför vår grupp uttalar sig för ett bevarande av den skattefria försäljningen.
Hur som helst bör inte något beslut tas innan vi känner till resultaten från undersökningen om de ekonomiska och sociala följderna av ett avskaffande av taxfree försäljningen och innan en debatt har hållits i Europaparlamentet. Det efterfrågas i kompromissresolutionen som antagits av vår kammare.

Globalt satellitnavigationssystem
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A460109/98) av Langenhagen för utskottet för transport och turism om förslag till rådets beslut om ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska rymdorganisationen och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst om ett europeiskt bidrag till utvecklingen av ett globalt satellitbaserat navigationssystem (KOM(97)0442 - C4-0043/98-97/0231(CNS)).

Langenhagen
Herr ordförande! De satellitbaserade positionsbestämnings- och navigationssystemen har under de gångna åren fått ökad spridning. Denna teknik betyder att hållbar, miljövänlig, säker och garanterad rörlighet för personer och varor är möjlig genom bättre trafik- och transportledning. Detta är fallet inte bara för luft- och sjöfart. Denna nya teknik finner användning även inom andra områden såsom offentlig personnärtrafik, järnvägstrafik och godstransport, och den har betydelse även för personbilstrafik, jordbruk och fiske.
Man måste inte vara profet för att kunna förutse en fortsatt utveckling av denna teknik. Den kommer säkerligen att användas allt mer även inom fritidsområdet. Fritidsseglaren och -vandraren kommer i framtiden kanske bara att fortsätta utöva sin hobby med stöd av denna avancerade teknik. Det finns redan två världsomspännande system: det amerikanska global positioning system , kallat GPS, och det ryska globala systemet för navigeringssatelliter, kallat GLONAS. Inget av dem uppfyller dock alla krav ställda av en civil användare. De är alltid nationellt kontrollerade, utformade för militära syften och delvis sämre anpassade för civila syften.
Bristen på noggrannhet, den alltför höga sannolikheten att tekniska fel uppstår, alltför långa varningstider vid systemavbrott, avsaknaden av garantier för att systemet permanent står till förfogande samt det faktum att ingen ansvarar för att systemet fungerar tvingar oss européer till ett eget initiativ. Kommissionens förslag skall ses mot denna bakgrund.
Redan 1994 tog kommissionen och rådet med stöd av Europaparlamentet initiativet i denna fråga. Det avtal som vi i dag skall bestämma om är en logisk följd av den tidigare utvecklingen. Det avtal som i dag skall godkännas skall reglera samarbetet mellan Europeiska unionen, Europeiska rymdorganisationen ESA och Europeiska organisationen för luftfartssäkerhet Eurocontrol. Dessa tre europeiska organisationer skall arbeta för ett europeiskt bidrag till utvecklingen av ett globalt satellitbaserat navigationssystem. I synnerhet skall deltagarnas planer och projekt samordnas och sammanlänkas. Som ett första steg skall de existerande ryska och amerikanska systemen kompletteras och följaktligen bristsymptomen och den bristande noggrannheten överbryggas. På så sätt kan tekniska problem lösas, men det principiella, institutionella problemet, nämligen bristen på civil kontroll och systemgaranti, kvarstår.
Därför är en andra fas nödvändig. Dess mål skulle vara att utveckla ett eget, oberoende system med en garanterad otimal kapacitet vid alla tidpunkter och på alla platser. Vi arbetar enträget på detta. I ett världsläge där Förenta staterna skulle kunna behärska marknaden för satellitnavigation kommer detta avtal med säkerhet att bidra till att skydda de europeiska intressena och underlätta en konkret mobilisering av den samlade teknikpotentialen för satellitnavigation.
Betydelsen av avancerad teknik för den europeiska marknaden understryks ofta. Med detta avtal kan vi återvinna förlorad terräng och i framtiden fastställa egna normer för satellitteknik.
Sedan har vi då hushållsanvändarna. Med tanke på dessa har jag i mitt betänkande förordat ett åtgärdsprogram för finansiering av ett sådant projekt. De framtida civila användarna ställer sig fortfarande - det måste jag i ärlighet erkänna - skeptiska till projektet. Utan deltagande av den europeiska industrin och andra partner kan dock ett sådant projekt, och det är uppenbart, inte finansieras. För att garantera en stort antal medverkande till utvecklingen av ett globalt satellitnavigeringssystem borde en sammanhängande strategi med finansiellt perspektiv framarbetas fortast möjligt. Europeiska unionen måste i dag delta i det internationella samarbetet. Samarbetets största fördel är lägre kostnader och minskat investeringsbehov. Potentiella partner är och förblir i detta sammanhang de nämnda USA och Ryssland. Därtill kommer Japan.
Det avtal som det handlar om i dag har alltså även en symbolisk karaktär, eftersom den understryker den europeiska beslutsamheten och viljan att åstadkomma ett eget bidrag inom detta området, och därför yrkar jag bifall till detta avtal.

Stenmarck
Herr ordförande! Låt mig först få rikta ett tack till Langenhagen för det utmärkta betänkande som hon har lagt fram.
Det utvecklas för tillfället i snabb takt ny teknik inom flygets område. Rätt använd kommer den att göra flyget säkrare och också skapa möjligheten att komma till rätta med många av de ständigt återkommande förseningsproblem som vi lever med för tillfället.
Det som vi har att ta ställning till nu är om vi vill att Europa skall vara med i denna teknikutveckling, eller om vi vill fortsätta att stå vid sidan om. Vi står nu nämligen inför ett mycket strategiskt val som kan få stora konsekvenser för den framtida utvecklingen av navigationssystemen. Frågan är då: Skall vi utveckla ett eget navigationssystem, eller skall vi bara vara med och påverka de redan befintliga?
Mycket tyder på att det är billigare att vara en part i utvecklandet av ett befintligt system, eftersom det innebär en stor satsning på forskning och utveckling att söka ta fram ett eget system. Samtidigt är det emellertid en trygghet att inte jämt och ständigt vara beroende av någon annan.
Jag tycker att det finns anledning att i detta skede vara positiv till en fortsatt utveckling, och att därmed ingå detta avtal mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska rymdorganisationen och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst. Det skapar förutsättningar att vara med och påverka den framtida utvecklingen, vilket jag tror är positivt.
Det finns emellertid också anledning att varna för att vi riskerar att gräva ned oss i ett utomordentligt kostsamt projekt som kanske inte ger det resultat som vi har anledning att hoppas på. Det finns det också skäl att vara vaksamma på. Därför tror jag att den handlingsplan som Langenhagen har tagit upp i sitt betänkande är utomordentligt viktig.
Jag vill mot denna bakgrund aktualisera ett brev från de europeiska flygbolagens organisation Association of European Airlines . I detta brev av den 6 mars i år står bl.a. följande: " Improvements, if any, could be achieved in a much cheaper way" . Jag vore tacksam för kommissionärens kommentar till om det är möjligt att uppnå lika stora förbättringar på ett billigare sätt än det som vi i dag har att ta ställning till. Om det inte är möjligt att få svar på denna fråga i dag, är jag tacksam om det finns möjlighet att få en skriftlig kommentar från den ansvarige kommissionären.

Malerba
Herr ordförande, kära kolleger! Det globala satellitnavigationssystemet GNSS är ett skolexempel på hur teknologiska framsteg kan få både civil och militär tillämpning. Positionering via satellit, som tillkom inom den militära sektorn under det kalla krigets dagar för att övervaka interkontinentala robotsystem, erbjuder i dag inom det civila området en möjlighet till positionsbestämningar till sjöss, inte med hjälp av stjärnor, fyrar eller radar som tidigare, utan med hjälp av satelliter.
I verkligheten utgör själva satellitdelen inte mer än en liten del av de tänkbara tjänster som kan tillhandahållas på marken när det gäller bearbetning av satellitsignaler för stöd till navigering, undsättning, säkerhet, rådgivning när det gäller rutter och vägar, och administration av transportsystem. Även taxi börjar utnyttja system för satellitnavigering.
Dagens dokument är inget strategiskt dokument, men det lägger en bra grund till den europeiska strategi för satellitnavigering som vi kommer att diskutera inom den närmaste framtiden. Dokumentet lägger fast vilka regler som skall gälla i avtalet mellan Europeiska kommissionen, ESA och Eurocontrol när det gäller samarbetet och utgör därför, enligt min mening, ett positivt steg.
Det vi i dag skall rösta om är ett erkännande av att kommissionen i sin egenskap av europeisk institution skall ha det politiska initiativet, att ESA skall fungera som arkitekt när det gäller tekniken och att Eurocontrol är den första i en serie av leverantörer av tjänster för flygsektorn.
I denna organisationsmodell finns det två saker som fortfarande måste framhållas, och de återges också i betänkandet från Langenhagen. För det första, avtalet mellan de tre skall var öppet för andra partner för att garantera att satellitnavigeringstjänsterna snabbt sprids till lands och till sjöss och, för det andra, man skall inrätta en europeisk myndighet eller byrå - välj namnet själva - med ansvar för att certifiera tjänsterna och typgodkänna utrustningen. Med dessa två påpekanden, som föredraganden har tagit hänsyn till, godkänner jag betänkandet och avvaktar den debatt som snart skall följa om kommissionens dokument om satellitnavigering.

Ordföranden
Herr Malerba, jag antar att ni måste ha en någon slags högre specialisering för att tala till oss om de här frågorna på det sätt ni gjorde.

Scarbonchi
Herr ordförande! Området för satellitnavigering är en strategisk sektor som tillsammans med informationsmotorvägarna utgör en del av framtidens teknologiska kamp. Europa har alla möjligheter att delta i denna kamp. Europa måste dock uttrycka sin politiska vilja och göra ett klart strategiskt val. Det är avsikten med betänkandet av vår kollega, Brigitte Langenhagen, som förespråkar ett avtal mellan Europeiska unionen, Europeiska rymdorganisationen och Eurocontrol om utveckling av ett globalt satellitbaserat navigationssystem.
Valet står i dag mellan följande system: antingen ett autonomt och oberoende europeiskt system, som uppskattas kosta mellan 400 miljoner och fyra miljarder ecu, eller ett samarbete med de befintliga systemen, det amerikanska GPS och det ryska GLONAS.
Gruppen Europeiska radikala alliansen är av flera orsaker för det som vår kollega förespråkar. Den främsta ordsaken är följande: Varför skall vi inom en känslig sektor överlåta våra intressen till andra om vi har möjlighet att göra det själva, varför skall vi ännu en gång vara beroende av USA inom ett teknologiskt och vetenskapligt område, där vi i Europa har möjlighet att bli oberoende?
Självklart kräver systemets höga kostnad ett partnerskap mellan offentlig och privat industri inom Europa. Men om vi vill förbli oberoende inom en så viktig sektor, som i slutändan kommer att bli lika avgörande och lukrativ för Europa med de perspektiv som sektorn öppnar, måste vi, som föredraganden förespråkar, snabbt och utan att förlora tid lägga fram ett verkligt strategiskt val. I detta avseende håller jag med kommissionär Kinnock. Han befarar att om vi inte snabbt tar ett beslut kommer vi att hamna efter i denna utveckling. Med andra ord skulle vi utestängas från denna teknologiska och vetenskapliga kamp. Det är därför vi måste handla snabbt.

Van Dam
Herr ordförande! Det avtal som slutits mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska rymdorganisationen och Eurocontrol syftar till att ge ett europeiskt bidrag till utvecklingen av ett globalt satellitnavigationssystem, eller GNSS som det kallas med den engelska förkortningen. Dessa parter har satt upp tre mål: det första är en så kallad European Geostationary Navigation Overlay Service , avkortat EGNOS. Det befintliga GNSS-systemet får då och jag citerar: " kompletterande möjligheter till avståndsbedömning med satelliter, integritet och wide-area -information för användare" .
Det andra målet är en version av GNSS 1 med full operativ kapacitet och det tredje är utarbetandet av ett nytt satellitnavigationssystem GNSS 2.
Vad EGNOS anbelangar så har de europeiska flygbolagen redan talat om att de inte har något som helst behov av en sådan produkt. Om det behövs förbättringar så kan de dessutom enligt deras åsikt uppnås på ett mycket billigare sätt. Därför frågar jag Europeiska kommissionen vilka användare som egentligen har nytta av att EGNOS tas fram och om de användarna också är beredda att stå för driftskostnaderna?
Om intresset för EGNOS verkligen är så litet, kan vi då inte hellre koncentrera våra insatser på att ta fram GNSS 2? Det verkar vara så att fördelarna med den nya generationen satellitnavigationssystem är oomstridda.
Slutligen förtjänar budgetutskottets yttrande att uppmärksammas. Utskottet konstaterar att de kostnader som gemenskapen skall stå för inte är definitiva ännu men till största delen redan givits ut. Därför bad budgetutskottet att Langenhagens betänkande inte skulle fastställas förrän det ekonomiska läget undersökts ordentligt.
I utskottet för transport och turism har det inte heller behandlats och godkänts. Jag skulle gärna vilja höra av föredraganden varför hon struntat i det tydliga yttrandet från budgetutskottet.

Rübig
Herr ordförande! Jag är själv pilot och har upplevt omställningen. Det satellitbaserade navigationssystemet medför sensationella fördelar. Det innebär en tydlig förhöjning av säkerheten, och även datorkapaciteten och mjukvaran bakom dessa system är till stor fördel för en pilot. Man kan nämligen utföra arbete av väsentligt högre kvalitet i cockpiten. Det gläder mig också att kommissionen meddelat oss att projektet finansieras med existerande medel, bland annat från budgetpost B5-700. Jag tror att detta beslut spelar en mycket viktig roll för konkurrensen i Europa och att konkurrens inom denna marknad är av stort behov även globalt.
Vi vet att den ekonomiska utvecklingen i högsta grad beror på tre faktorer, nämligen utbildning och vidareutbildning, forskning och infrastruktur. Detta system betyder att samtliga tre områden berörs i optimal grad, och jag skulle vilja gratulera fru Langenhagen till detta betänkande.

Ordföranden
Herr Rübig, jag ser att parlamentet har turen att förfoga över många erfarenheter vilket i verkligheten ger ett tillägg av egna fakta till utredningen av frågorna, något som vi konstaterar med stort intresse.

Gradin
Herr ordförande, ärade ledamöter! Jag uppskattar på kommissionens vägnar att parlamentet stöder denna överenskommelse som möjliggör ett europeiskt bidrag till utvecklingen av ett globalt satellitbaserat navigationssystem. Detta avtal kommer att utgöra den första formella grunden för ett avtal som sluts mellan kommissionen, Europeiska rymdorganisationen och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst, Eurocontrol, om att tillsammans utveckla ett bidrag till en global infrastruktur för satellitnavigation.
Ett europeiskt bidrag till detta är viktigt av flera anledningar. För det första kommer att globalt satellitbaserat navigationssystem att bidra till en hållbar utveckling av alltjämt ökande transporter via luft och sjö. För det andra kommer ett sådant system att möjliggöra stora förbättringar när det gäller säkerheten. Slutligen kommer förslaget att innebära att nya marknadsmöjligheter öppnas upp för den europeiska industrin som för närvarande är utestängd från denna marknad på grund av USA: s dominerande ställning.
Satellittillämpning vid navigation är ett mycket lovande och dynamiskt område. För framgång på detta område krävs dock att det blir ett brett och djupt samarbete. Genom detta avtal skapas förhoppningsvis en effektiv samarbetsstruktur som syftar till att på bästa sätt ta till vara varje deltagande parts resurser.
Ett andra steg förbereds av kommissionen genom det meddelande som vi antog i januari. Det tar upp den generella strategin för Europas bidrag till det globala navigationssystemet. Till Stenmarck vill jag bara säga att jag kommer att framföra hans fråga till ansvarig kommissionär och han kommer sedan att få endera ett muntligt eller ett skriftligt svar på sin fråga, eftersom jag inte är människa att utreda kostnadsaspekterna i detta sammanhang. Kommissionen ser fram emot en bred debatt med parlamentet om strategin i samband med den kommande diskussionen kring detta meddelande, eftersom det är viktigt att vi tar ställning till på vilket sätt Europa skall delta i hela detta arbete.

Ordföranden
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi övergår nu till omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Nicholson
Det globala satellitbaserade navigationssystemet försöker att organisera ett samarbete mellan EU, Europeiska rymdorganisationen och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst. Vi är fast beslutna att säkerställa att vi framför allt uppnår fullständig säkerhet.
De befintliga systemen möjliggör geografisk positionerings- och navigeringskontroll vid alla transportsätt. Vi måste nu antingen utveckla detta nya sätta att kontrollera transporter eller hålla oss till de gamla systemen.
Det finns ingen enkel lösning till det problem vi står inför, men vi måste godta det effektivaste och säkraste förslaget, för att säkerställa att trafikstockningarna lättas upp för alla.

Inkapsling av Tjernobylreaktorn
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0076/98) av Adam för budgetutskottet om förslag till rådets beslut (Euratom/EG) om gemenskapsbidrag till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling till förmån för Fonden för inkapsling av Tjernobyl (KOM(97)0448 - C4-0499/97-97/0235(CNS))

Adam
Herr ordförande! Inkapslingen eller sarkofagen som konstruerades över reaktor 4 i Tjernobyl, till följd av den katastrofala olyckan i april 1986, monterades ihop på förvånansvärt kort tid. Den fyller ändamålet att ge skydd åt befolkningen i närheten och gjorde det möjligt att fortsätta driften av de återstående reaktorerna.
Emellertid kunde man konstatera att konstruktionen inte skulle vara tillräcklig på lång sikt. I synnerhet har ingen av bjälkarna som sattes på plats för att bära upp taket på övertäckningen ett tillförlitligt stöd inuti inkapslingen. Man har problem med radioaktivt damm i den tidigare reaktorhallen, och det finns en ansamling av radioaktivt vatten i reaktorområdets källarrum. Hittills har man inte kommit fram till någon utformning som alla parter godtar för att stabilisera konstruktionen. Risken med extremt höga strålningsdoser för arbetarna har varit det huvudsakliga problemet att lösa.
Avtalsmemorandumet, som 1995 skrevs under av G7-länderna, kommissionen och den ukrainska regeringen, föreskriver att kärnkraftverket i Tjernobyl skall stängas år 2000 och erkänner att konstruktionen över reaktor 4 måste åtgärdas.
Emellertid fanns ingen överenskommen plan, inte heller någon uppskattning av kostnaderna. Vi har nu inkapslingsplanen, som man enats om till följd av detaljerade tekniska diskussioner, och vi bör notera att Tacis-programmet har varit särskilt aktivt vid utvecklingen av planen.
Betänkandet syftar till att fastställa det ekonomiska bidraget från Europeiska unionen. Det kommer inte att överstiga 100 miljoner USD. Den totala uppskattade kostnaden uppgår till 750 miljoner USD. Det ovanliga med inkapslingsplanen är att den härstammar från ett politiskt beslut som G7-länderna tagit. Den kommer förmodligen att genomföras av Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling. Det är viktigt att notera att det kommer att dröja fyra eller fem år innan den slutliga utformningen blir känd, eftersom vissa aspekter av den slutliga utformningen ingår i planen. Den slutliga utformningen och naturen av övertäckningen, frågan om avlägsnande av radioaktiva bränslefragment, sättet på vilket dammet skall behandlas inuti inkapslingen och behandlingen av vattenansamlingen kommer inte att framkomma förrän under genomförandefasen. Den slutliga utformningen kommer även att bero på G7-ländernas möjlighet att inbringa de medlen som uppskattningsvis krävs. För tillfället har vi endast kommit halvvägs.
Detta betänkande behandlar finansierings- och ledningsfrågorna kopplade till konstruktionen av övertäckningen. Det finns ingenjörsarbeten som är kopplade konstruktionen, t.ex. anläggningar för hantering av radioaktivt material. De är av avgörande betydelse innan arbetet med övertäckningen kan påbörjas. Det var därför nödvändigt att parlamentet, som en del av sina budgetära befogenheter, vet att arbetena som är kopplade till övertäckningen är i fas med själva övertäckningsarbetet.
I samband med genomförandet av avtalsmemorantumet bör det noteras att reformeringen av elmarknaden i Ukraina är den viktigaste enskilda frågan: Produceras elektricitet av kärnkraftverk eller värmekraftverk? Om inte elmarknaden fungerar så att operatörerna får tillgång till bidraget kan man inte uppnå de underhålls- och förbättringsnivåer som situationen kräver.
Memorandumets text, ramverket och alla juridiska texter med avseende därpå inges som en bilaga till mitt betänkande. De finns endast på engelska, men jag hoppas att kollegerna kommer att kunna använda dem som referens.
Planen existerar inte i ett vakuum. Under dess förberedelse har ansenliga framsteg gjorts av den ukrainska regleringsmyndigheten, ledd av Smyshlyayev, som är ansvarig för denna myndighet. Den kommer att bära ansvaret för säkerhetsstandarderna enligt vilka arbetet med övertäckningen kommer att genomföras. Kärnkraftsindustrin har omorganiserats under Smyshlyayev. Energoatom, företaget som driver kärnkraftsektorn i Ukraina, stod för 47 procent av energiproduktionen under marknadsekonomiska förhållanden. En arbetsgrupp på hög nivå, ledd av Tigipko, vice premiärminister för ekonomisk reform, har skapats för att upprätta en plan för modernisering av kraftsektorn. De är inte oansenliga resultat i ett land vars ekonomi fortfarande vacklar efter Sovjetunionens sammanbrott.
Punkt 54 i mitt betänkande anger villkoren för att parlamentet skall godkänna överföringen av penningmedel från 1998 års budgetreserv. De flesta av dessa villkor har nu uppfyllts, åtminstone de viktigaste av dem.
Punkt 55 anger den information som kommissionen och EBRD måste göra tillgänglig för parlamentet under planens genomförandefas.
Punkt 56 anger ett antal aktiviteter där, enligt min mening, kommissionen kan och bör ge ytterligare stöd åt planen. Det gläder mig att riktlinjerna i dessa punkter ger en bas för övervägande av budgetbeslut tagna av parlamentet under de kommande åren av projektet.
EBRD har tagit konkreta åtgärder för att involvera rysk expertis. När allt kommer omkring är ju reaktorn av rysk utformning. Kurchakovinstitutet - som några av oss i utskottet för utveckling, teknologisk utveckling och energi känner till - kommer att ha en roll att spela.
Detta är ett mycket tekniskt och komplext betänkande. Jag önskar dock avsluta med en eller två politiska observationer av mer generell natur och vill påminna om att kärnkraftsindustrin i Ukraina är en relativt ung industri, i vilken många av reaktorerna har en lång livslängd. Det är absolut klart att den nationella politiken är en fortsatt satsning på kärnkraftsindustri, delvis för att minska beroendet av gas, olja och kol från Ryssland. Vi måste också komma ihåg att kopplingen till Ryssland inte kan ignoreras. Genom Synergy- och Tacis-programmen har kopplingarna mellan unionen och Ukraina vad avser olja, gas och elektricitet förstärks och de är nära förbundna med närliggande länder. Därför bör vi uppmuntra framtagandet av kärnkraftsstandarder som är godtagbara i hela Europa och vi bör inse att ryssarna har för avsikt att utveckla sina egna reaktorer.
Vissa av oss känner till den nyligen utsedda atomenergiministern i Ryssland, Evgeni Adamov, och vi vet att han lägger stor vikt på att göra driften av kärnkraftverk säkrare. Han vill även främja samarbetet mellan ryska och europeiska vetenskapsmän. Alla dessa aspekter av den ukrainska energimarknaden måste beaktas. Medan regeringen är fast besluten att stänga kärnkraftverket, bör vi komma ihåg att detta inte får stöd av alla politiska grupper i Ukraina. Detta gäller i synnerhet för de som representerar Tjernobylområdet, där arbetslösheten redan är hög. Under planens genomförandefas är det därför viktigt att EBRD utnyttjar alla möjligheter att säkerställa att genomförandet av projektet ger så mycket arbete som möjligt åt den lokala befolkningen i Slavutich, en närliggande stad där de flesta av arbetarna som är involverade i kärnkraftverket bor.
Det är även viktigt att inse att ingen fullständig stängning av kärnkraftverket kommer att ske förrän reaktor 2 och 4 i Rovno är slutförda. På senare tid har Ukraina vidtagit åtgärder för att göra medel tillgängliga och det är mycket viktigt att EBRD beslutar sig för vilket G7-bidrag som skall ges till detta projekt.
Ukraina tror helt enkelt att åtagandet att färdigställa dessa två reaktorer fanns inskrivet i avtalsmemorandumet. De anser att det är ett brott mot detta avtal om Europeiska unionen inte hjälper till med lånefinansieringen av detta arbete. Utan lånefinansieringen kommer inte K2 och R4 att slutföras i enlighet med västeuropeiska säkerhetsstandarder. Icke desto mindre kommer de att slutföras. Församlingen för givarländerna har utsett Dr Hans Blix till ordförande. Dr Blix var tidigare generalsekreterare för internationella atomenergiorganet och är mycket respekterad inom detta område. Han har redan sagt till mig att han skulle vilja möta parlamentsutskottet vid en lämplig tidpunkt. ERBD-tjänstemännen som är ansvariga för hanteringen av kontona är även villiga att göra samma sak, så att vi kan följa utvecklingen på nära håll. Det är en god utveckling att EBRD har givit ut ett nyhetsbrev som håller medlemmarna informerade.
Parlamentet fyller en viktig roll i att säkerställa att detta projekt håller tidsplanen och budgeten, och jag har i betänkandet föreslagit att det är lämpligt att utse två experter för att hjälpa till vid utvärderingen av arbetet. Förslaget finns i punkt 64 och jag hoppas att budgetutskottet tar upp denna idé vid en senare tidpunkt. Under alla diskussionerna och mötena i anknytning till förberedelsen av detta betänkande har jag betonat att avtalsmemorandumet skall genomföras så fort som möjligt.
Inga bevis har framkommit som tyder på att det i nuläget skulle vara fördelaktigt att genomföra väsentliga förändringar i avtalen kopplade till inkapslingsplanen. Därför uppmanar jag kammaren att anta betänkandet så som det antogs med enhällighet i budgetutskottet.

Holm
Herr ordförande! Det är egentligen inte mitt yttrande, utan det är min kollega Bloch von Blottnitz som har skrivit yttrandet från utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi. Men tyvärr kan hon inte närvara i dag.
Yttrandet från Bloch von Blottnitz antogs enhälligt i utskottet. De huvudsakliga dragen i yttrandet är inte bara den ekonomiska aspekten, utan också en hel rad av de tekniska delarna som är viktiga i denna fråga. Kommissionens förslag handlar ju främst om finansieringen enligt den givarkonferens som ägde rum i New York förra året. Det handlar om övertäckningsplanen som går ut på att bygga en ny betonghall för att försegla den kärnreaktor i Tjernobyl som havererade våren 1986.
Att EU skall vara med och betala för detta projekt är självklart. Det är också glädjande att Europeiska banken för återbyggnad och utveckling som förvaltar den aktuella fonden skall få EU-bidrag. Det återstår dock att ta reda på hur mycket pengar som kommer från Tacis-medlen, eftersom kommissionen i sitt förslag endast talar om ett maximibelopp på 100 miljoner ecu. Jag hoppas att kommissionen kan förtydliga vilket belopp som det kan komma att röra sig om. Dessutom bör man i detta sammanhang påpeka att det vore ändamålsenligt och organisatoriskt sett enklare om kommissionen så snart som möjligt skulle kunna tillnärma sina interna kriterier för tilldelningen av de finansiella medlen till de bestämmelser som EBRD har fastställt för genomförandet av sina finansiella projekt.
När det gäller själva reaktorn är målet från kommissionen att överföra den befintliga övertäckningen av den förstörda reaktorn till ett miljösäkert system. Detta är ett orealistiskt mål. Ingen kan garantera en fullständig säkerhet, även om planen kan leda till en förbättring av den för närvarande katastrofala, ytterst hotande situationen i Tjernobyl.
Utskottet anser vidare att man måste säkerställa att allt befintligt vatten i den havererade reaktorns inre avlägsnas inom ramen för arbetet med att bygga en ny övertäckning, och att man skall se till att den nya övertäckningen endast innesluter den förstörda reaktor 4, utan att de framtida nedmonteringsarbetena av reaktorblock 3 påverkas.

Tillich
Herr ordförande! Jag skulle vilja gratulera föredraganden, Gordon Adam, till hans utmärkta betänkande. Jag skulle vilja bekräfta för honom att han med utarbetandet av betänkandet tagit på sig ett mycket stort ansvar. Inte minst har han själv åkt till Tjernobyl för direkt på platsen kunna skapa sig en uppfattning både om framstegen och sarkofagens tillstånd. Det innebar naturligtvis också en viss personlig risk för honom. Det måste här noteras.
Han som föredragande för detta betänkande och jag som föredragande för 1998 års budget samarbetade på ett utmärkt sätt. Åter en gång beslutades nämligen på annat håll var Europeiska unionens finansiella bidrag skulle placeras. Under budgetförfarandet 1998 konfronterades vi med det faktum att 100 miljoner ecu skulle ställas till förfogande för sarkofagens säkerhet genom front loading , alltså omedelbart. Därtill har vi år 1997 tillsammans med kommissionen och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling i London genomfört en utfrågning och informerades där om detaljerna i förfarandet och projektet.
Vi, som budgetansvariga, och även som representanter för Europeiska folkpartiet, är för sarkofagens säkerhet. Vi måste emellertid naturligtvis formulera några förutsättningar. Genom front loading har vi ställt medel till förfogande även för återuppbyggnad i det krigsdrabbade f.d. Jugoslavien. Vi känner till denna problematik. Vi har diskuterat den först denna vecka. Därför är den viktigaste förutsättningen att avtalet mellan Ukraina, Europeiska unionen och USA anpassas för att kunna beskyddas av G7. Det betyder att den påtagna förpliktelsen att tillhandahålla finansiella medel måste uppfyllas samtidigt av alla parter och att vi när det gäller de 100 miljoner ecu som nu ställs till förfogande tills vidare utgår från att de tillhandahålls för projektet i sin helhet fram till år 2005. För vi vet att en täckningslucka på mer än 300 miljoner ecu, eller 300 miljoner dollar, kvarstår för hela detta projekt. Med säkerhet kommer vi någon gång att konfronteras med denna täckningslucka. Därför har vi explicit noterat att Europeiska unionen å sin sida står redo att som avtalat ställa 100 miljoner ecu till förfogande, och det under de följande två åren, 1998 och 1999.
I budgetförfarandet har vi skapat en särskild budgetpost. Därmed hade vi för avsikt - det har vi meddelat även kommissionen - att förhindra att kommissionen å ena sidan omvandlar Tacis-programmet i princip till ett program för nukleär säkerhet, och å andra sidan minskar sina höga utestående betalningar till Tacis-programmet med en nedskrivning i storleken 100 miljoner ecu. Vi vill här få större insyn. Därigenom blir det i slutändan också möjligt att göra allmänheten medveten om värdet av nukleär säkerhet i Europa och även att klargöra vad vi åstadkommer i detta syfte. Därför bör det ha en egen budgetpost! Adam har påpekat att det är mycket, mycket viktigt för oss att direkt på platsen få kvalificerad och tillräcklig information om att medlen används på ett riktigt sätt.
I medvetande om att endast ett världsomspännande samordnat agerande medför riktiga framsteg för en höjning av den nukleära säkerheten i sarkofagen i Tjernobyl och att Ukraina självt och landets politiskt ansvariga i och med detta utgör nyckeln till framgång kommer Europeiska folkpartiet att bifalla Gordon Adams föreliggande betänkande och hans ändringsförslag. Det enda förslag från de Grönas grupp som vi kommer att bifalla är ändringsförslag 17 från Bloch von Blottnitz.

Kaklamanis
Herr ordförande, kära kolleger! Problemet med användningen av kärnkraften och riskerna för kärnkraftsolyckor på grund av denna användning har tre dimensioner vad gäller Europeiska unionen. Den första dimensionen avser kärnkraftverken inom Europeiska unionen. Förvisso talar vi sällan om dem och ännu mer sällan talar vi om kärnavfallet. Den andra avser kärnkraftverk som ligger i länder som gränsar till Europeiska unionen, såsom Kozluduj och den tredje dimensionen avser kärnkraftverk som ligger i avlägset belägna länder såsom Ukraina och jag refererar särskilt till den fråga som ställs i Adams mycket bra betänkande, angående Tjernobyl.
För strålning finns inga gränser. Om en olycka sker vid ett kärnkraftverk befinner vi oss alla i fara. Och med detta i åtanke beslöt Europeiska kommissionen och Europaparlamentet med rätta att bidra tillsammans med andra för att hjälpa till att skapa ett skyddande hölje för kärnreaktorn i Tjernobyl. Två problem finns enligt min åsikt fortfarande kvar. Det första avser det ekonomiska bidraget från de andra bidragsgivarna som inte visade, åtminstone inte tidigare, den mottaglighet och den konsekvens som krävs och som Europeiska unionen visade. Man upprepade, fru kommissionär, det som inträffade i Bosnien, där Europeiska unionen verkar vara den enda bidragsgivare som har betalat fram till nu. Den andra avser det korrekta sättet att utnyttja dessa pengar som fram tills nu har getts till Ukraina i Tjernobyl-frågan. Det krävs fullständig insyn och en ständig kontroll av förvaltningen av dessa pengar. Det finns en misstanke, fru kommissionär, om att biståndet fram till nu inte har använts korrekt av Ukrainas regering. Mina misstankar stärktes efter det svar jag fick av den ansvarige kommissionsledamoten Van den Broek, på mina två frågor till kommissionen. Det gjorde allt annat än att lugna mina farhågor om att pengarna användes till det syfte de var ämnade för. Naturligtvis måste det slutliga målet vara att stänga kärnreaktorn i Tjernobyl och jag vill påminna oss alla om att det fanns ett skyddande hölje redan innan 1986 då den välkända olyckan ägde rum. Det är inte något som inte existerade och nu skall vi ordna till det. Jag vet inte heller vilka dessa politiska krafter är som Adam anspelar på, politiska krafter i Ukraina som reagerar på stängningen av kärnreaktorn. Det som jag känner till är att vilka dessa politiska krafter än är, så har de inte bidragit med en enda ecu till frågan om kärnreaktorn som finns i deras land. Vi måste alltså ignorera sådana politiska krafter och eftersom vi betalar, och jag upprepar att vi betalar med rätta, måste vårt slutliga mål vara en stängning av kärnreaktorn.
Slutligen vill jag gratulera Adam i hans egenskap av föredragande till detta betänkande som tekniskt sett var svårt och politiskt mycket känsligt och det är ett mycket bra betänkande. Min politiska grupp kommer att stödja det, liksom nästan alla av ändringsförslagen.

Virrankoski
Herr ordförande! Adams har utarbetat ett mycket kompetent betänkande om EU: s deltagande i byggandet av ett skydd som har till syfte att slutgiltigt övertäcka det exploderade kärnkraftverket i Tjernobyl. Jag tackar honom för det. Man har i betänkandet grundligt fördjupat sig i ett svårt ämne och fått det till en mångsidig och motiverad framställning.
Betänkandet visar hur pass svårt problem det handlar om. I Tjernobyl finns utöver den havererade reaktorn tre gamla kärnreaktorer vars driftssäkerhet är dålig. De måste kontinuerligt repareras. Trots de ringa framstegen tar arbetet ändå 6 procent av hela Ukrainas BNP. Med hänsyn till reparationskostnader som krävs för att nå ens någorlunda tillfredsställande säkerhetsnivå kan inte Ukraina klara av uppgiften utan behöver hjälp utifrån.
Eftersom Tjernobyl innebär en allmäneuropeisk risk är det motiverat att även EU tar en del av dessa kostnader. Betänkandets förslag att EU: s andel skulle vara hundra miljoner ecu är därför motiverat. Projektets totala kostnader är ganska stora. Därför är det på sin plats att dela upp kostnaderna åt olika håll, vilket framgår av betänkandet. Det är oroande att bara hälften av finansieringen är klar. Betänkandets förslag att EU: s finansiering utbetalas allteftersom projektet framskrider är därför en trygg och förnuftig lösning.
I kärnkraftsäkerhetsfrågorna stämmer talesättet att den bästa är den godas fiende. Detta gäller även Ukrainas kärnkraftsindustri. I Ukraina finns två nästan färdiga någorlunda moderna kärnkraftverk, Khmeinitsky 2 och Rovno 4. Om dessa färdigställdes i produktionsfärdigt skick skulle det betyda att de svagare kärnkraftverken kunde läggas ned. Samtidigt skulle Ukrainas ekonomi ställas på en sundare grund, eftersom man då kunde koncentrera sig även på annat än att reparera gamla anläggningar. Därför borde man påskynda finansieringen av dessa projekt från Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling för att komma vidare från återvändsgränden.
I Adams betänkande föreslås att finansieringen sköttes dels från Tacis-anslaget och dels genom en ny budgetpost. Denna tanke är mycket väl på sin plats. Det är helt rätt när man i betänkandet uppmanar kommissionen att se över Tacis-anslaget efter detta eventuella finansieringsbeslut. Å andra sidan har kärnkraftsäkerheten även hittills tagit en stor del av Tacis-anslaget, 13 procent. Denna tyngdpunkt är motiverad. Eventuella katastrofer i kärnkraftverk skulle bli enorma och orsaka oerhörda skador om de inträffade.
Tacis-enheten har uppnått betydande resultat inom detta område. Den har stöttat höjningen av den tekniska nivån och förbättringen av säkerhetsnivån. Informationsförmedlingen har väsentligt förbättrats eftersom det i alla kärnkraftverk finns en av EU avlönad person som har direkta kommunikationsförbindelser med omvärlden. Därför kan man undvika fördröjning av informationen och även i överraskande situationer snabbt vidta nödvändiga åtgärder. Jag vill därför tacka Tacis-enheten för dess verksamhet hittills. Jag ställer mig bakom Adams betänkande.

Seppänen
Herr ordförande! I samband med behandlingen av den här frågan har det även på ett konkret sätt kommit fram vad för slags problem den kommande gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken kan orsaka de små länderna. I G7-ländernas möte fattade nämligen de största EU-ländernas ledare ett politiskt beslut att EU: s medel får användas för att bygga skyddsbyggnaden för reaktor 4 i Tjernobyl. Beslutet om skyddsbygget är riktigt. Problemet består av att EU inte hade lämnat de största EU-ländernas ledare någon fullmakt att fatta ett sådant finansieringsbeslut.
Löftets uppfyllande saknade länge en fullständig rättslig grund. Av den anledningen har man tvingats ta de nödvändiga pengarna för ett riktigt ändamål av Tacis-bidragsprogrammets pengar som ursprungligen inte var avsedda för sarkofagen i Tjernobyl.
Enligt EU: s revisionsrätts specialrapport kan vi inte vara säkra på huruvida Tacis-pengar som riktats till att förbättra kärnkraftsäkerheten i Ukraina alltid har lett till ett önskat slutresultat. Kontrollen av medlens användning har varit bristfällig. Därför är alla krav som Adams och budgetkontrollutskottet ställer motiverade. Man måste följa upp finansieringens administrativa effektivitet.
Ser man saken ur synvinkel måste man konstatera att energi behöver där precis som annorstädes. Därför kräver det avsiktsavtal som träffades i december 1995 andra energiproduktionsbeslut som stöd. I samband med dem blir man tvungen att ta ställning till huruvida byggnationen av reaktorerna Khmeinitsky 2 och Rovno 4 skall slutföras eller inte. Om Tjernobyl stängs tas dessa nya kärnkraftsenheter i bruk, eller så måste Ukraina ges massiv utländsk energihjälp.
Jag personligen är emot tillbyggnaden av kärnkraften. Om vi emellertid kräver att Ukraina skall både stänga Tjernobyl och avbryta byggnationen av två nya reaktorer, känns det kravet orimligt utan att vi stöder det ekonomiskt på ett sätt som vi åter inte har råd med. Såsom Adams sade upplever Ukraina det i vilket fall som helst på det sättet att detta avtalsmemorandum och slutförandet och finansieringen av de nya kärnreaktorernas byggnation är förknippade med varandra.
Om de nya reaktorerna i alla fall byggs färdiga uppstår frågan på vilket sätt de kan göras säkra. När man löser det problemet hamnar man i nya finansieringssvårigheter där Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling spelar en avgörande roll. Även om kärnkraftverket i Tjernobyl stängdes och vi stödde det ekonomiskt, håller vi ändå på att drivas till att stödja kärnkraftsanvändningen i Ukraina.

Holm
Herr ordförande! Adam har verkligen lagt ned ett stort arbete på detta betänkande, vilket märks i motiveringen. Vi från V-gruppen har dock via Bloch von Blottnitz lagt fram några ändringsförslag för att göra ett bra betänkande ännu bättre.
Kommissionens mål är att överföra den befintliga övertäckningen av den förstörda reaktorn i Tjernobyl till ett miljösäkert system. Detta är, som jag sade tidigare, ett absolut orealistiskt mål. De planer som har utarbetats av den internationella expertgruppen kan visserligen leda till förbättringar av den för närvarande katastrofala och ytterst hotande situationen i Tjernobyl, men ingen kommer dock att kunna garantera en fullständig säkerhet. I vilket fall som helst kommer inget miljösäkert system att kunna åtstadkommas, eftersom den radioaktiva strålningen finns där. För att detta skall uppnås krävs en fullständig sanering både av den havererade reaktorn med dess mycket höga strålning samt av omgivningen. Det är ett projekt som är önskvärt, men som skulle bli oerhört dyrt, och som man är tvungen att göra avkall på till förmån för förbättringar av säkerheten i den reaktor som är förstörd. För att ett verkligt miljösäkert system skulle uppnås, skulle det även behövas en fullständig och säker slutförvaring av alla radioaktivt belastade delar av den förstörda reaktorn samt en övertäckning av denna. Dessutom skulle detta omfatta en fullständig nedmontering av de tre andra Tjernobylreaktorerna samt en säker slutförvaring av alla genom olyckan och genom driften av anläggningarna radioaktivt belastade delarna i Tjernobyls omgivning. Hittills existerar dock inte de nödvändiga teknikerna för detta, vare sig för nedmonteringen av den havererade reaktorn eller för den säkra slutförvaringen av det radioaktiva materialet.
Radioaktiviteten finns fortfarande. Jag minns när Tjernobyl förstördes våren 1986 och man i Sverige på Statens Kärnkraftinspektion sade att det inte skulle vara några problem med strålningen efter ett halvår. Inget kunde vara mer fel! För ett par veckor sedan kom en ny rapport som visar att strålningen i viltet tvärtom har ökat i vissa regioner i Sverige. Problemet är alltså enormt stort och kan absolut inte viftas bort hur som helst.
När det gäller finansieringsbestämmelserna samt hanteringen av de finansiella medlen har EU-administrationen än en gång visat sig vara en mästare i byråkrati och onödiga utgifter. Anledningen till att det måste inrättas en egen post för information till allmänheten är också oklar. Men undantag för en noggrann kontroll av användningen av medlen bör tillhandahållandet av medlen ske på ett så obyråkratiskt sätt som möjligt, så att inte stora delar av fonden går förlorade till administration utan i stället går till det som de är avsatta för.
En snabb förbättring av de oacceptabla säkerhetsriskerna i Tjernobyl måste ha allra högsta prioritering, och den procentuella andelen av de nödvändiga byråkratiska utgifterna för att uppnå detta mål bör begränsas till ett absolut minimum.
Kommissionen påpekar att gemenskapens bidrag till fonden för övertäckning av reaktorn säkerställer att genomförandet av åtgärderna för övertäckningsplanen i samband med överenskommelsen mellan G7-länderna och Ukraina om nedläggning av Tjernobyl sker före år 2000. Förutom att den förstörda reaktorns säkerhet omedelbart förbättras, är det av allra största vikt att hela kärnkraftverket i Tjernobyl stängs.
EU: s bidrag till finansieringen av en ny sarkofag bör dessutom vara oberoende av färdigställandet av de två ukrainska kärnkraftverk som är under uppbyggnad. Man bör tydligt göra klart för Ukraina att man måste räkna med kännbara minskningar av bidragen om inte löftet om stängningen av Tjernobyl hålls. Därför bör man redan under tiden före den slutliga stängningen insistera på belägg för att man har vidtagit tekniska och organisatoriska åtgärder för en stängning.
Kärnkraften är inte säker, vare sig i EU-länderna eller utanför EU, t.ex. i Tjernobyl. Kärnkraften tillhör inte framtiden. Vi måste ha ny teknik och inte vara negativa till en teknologisk utveckling som vi alla har nytta av, och som EU så fint deklarerar i det nya Amsterdamfördraget om målet för det ekologiskt hållbara samhället. Där ingår inte kärnkraften!

Blot
Herr ordförande, kära kolleger! Jag tycker också att betänkandet av vår kollega Gordon Adam är av en mycket hög teknisk kvalitet och jag kommer att rösta för de åtgärder som finns upptagna i betänkandet. Jag konstaterar att vi har ett verkligt val och vad beträffar Tjernobyl måste vi av säkerhetsskäl prioritera beviljandet av EU-stöd.
Det är dock inte förbjudet att ifrågasätta den ekonomiska och politiska rationaliteten av situationen som vi har tvingats in i och att se efter vilka alternativ vi har. Den ukrainska regeringen argumenterar att man skulle behöva konstruera nya kärnkraftverk så fort som möjligt för att kunna stänga Tjernobyl. Vi befinner oss i en situation där den ukrainska regeringen skulle kunna kräva ett ansenligt stöd, både ekonomiskt och finansiellt. Det är beklagligt att man inte vid något tillfälle har övervägt möjligheten att undersöka det icke-nukleära alternativet.
Denna lösning existerar. Den är billigare och mer rationell i alla avseenden, men den förutsätter ett ökat samarbete mellan Ukraina och den Ryska federationen. Det är i grund och botten den Ryska federationen som på mycket kort sikt kan försörja Ukraina med gas och olja, som Ukraina skulle behöva för att driva värmekraftverken som skulle ersätta Tjernobylreaktorn. Jag beklagar att Europeiska unionen - som för övrigt alltid främjar samarbete mellan olika europeiska länder - inte gör detsamma vad beträffar Ukraina och Ryssland, samtidigt som kommissionen självklart respekterar den ukrainska suveräniteten.
Dessutom konstaterar jag att vissa världsmakter spelar ett diskutabelt spel på diplomatisk nivå som går ut på att förvärra motstridigheterna mellan Ukraina och Ryssland. Jag tror inte att detta ligger i någons intresse, varken på det geostrategiska eller det ekonomiska planet, och det är nödvändigt att lämna denna irrationella politik för att i stället främja samarbetet mellan Ukraina och Ryssland. Det skulle bland annat kunna lösa detta energiproblem.

Gillis
Herr ordförande! Jag skulle vilja tacka Adam för detta exceptionella betänkande.
1986 såg vi början till en förskräcklig tragedi i och med explosionen av reaktor 4. De människor som arbetade på platsen och levde i de kringliggande områdena har betalat ett mycket högt pris för den bristfälliga konstruktionen, det mycket dåliga underhållet och den mycket farliga arbetsmiljön. De fortsätter att betala än i dag. Många har förlorat sina barn, sin hälsa, sina hem och sitt uppehälle. Denna erfarenhet har visat att miljöskadan från en sådan olycka inte känner några gränser. Därför är Tjernobyls problem våra problem.
Jag vill stödja betänkandet av Adam om fonden för inkapslingen av Tjernobylreaktorn och jag håller med honom att avtalsmemorandumet mellan G7-länderna, kommissionen och den ukrainska regeringen bör genomföras så fort som möjligt.
Det främsta syftet med inkapslingsplanen måste vara att fortast möjligt stänga och ta anläggningen helt ur drift. Olyckligtvis framgår det klart att kärnenergi kommer att förbli Ukrainas strategi för elförsörjning i framtiden. Därför måste höga konstruktions- och säkerhetsstandarder vara av högsta prioritet i alla andra kärnkraftverk om man vill undvika att 1986 års olycka upprepas. Även om alla dessa dyra reparationer och konstruktionen av en säker och effektiv inkapsling av reaktor 4 kan slutföras snabbt, kommer det tyvärr inte finnas några garantier och jag anser att det är helt klart att hela projektet kommer att förbli osäkert ur miljösynpunkt, eftersom det ännu inte finns någon teknologi för att å ena sidan göra reaktorn säker och å andra sidan avlägsna det radioaktiva avfallet. Vi behöver kontinuerlig forskning för att få fram säkrare konstruktioner av kärnkraftverk och mer kompletta lösningar av dessa mycket svåra problem. Annars kommer mänskligheten att få leva med en oacceptabel risk.

Boogerd-Quaak
Herr ordförande, fru kommissionär! Jag tycker att det är ett utomordentligt bra betänkande av Adam som också visar att politiken här måste hålla det hela under uppsikt och att det också skall lyckas med detta förfarande. Adam sätter fingret på några känsliga punkter. Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling har till exempel antagligen inte tillräckligt mycket erfarenhet. Det förblir oklart hur övervakningen skall ordnas. Han säger mycket riktigt att det går mycket pengar till västerländska företag. Här står ovanligt komplexa intressen på spel och av det skälet är det mycket viktigt att vi håller det hela under uppsikt och det förfarande som budgetutskottet valt är ett mycket smart drag. Ändå så är jag fortfarande bekymrad, bland annat angående ansvarsskyldigheten. Är ändringsförslag 3 en tillräcklig garanti för det? Kärnenergi är redan i sig en verksamhet som är mycket svår att försäkra och jag antar alltså att om det återigen går fel där borta så kommer det inte att vara försäkrat och att det återigen är länderna i väst som kommer att ha ansvarsskyldighet på grund av de stora intressen som står på spel. Därför är säkerhetskontroll och övervakning så utomordentligt viktigt.
Herr ordförande! Mina sista minuter vill jag ägna åt det politiska temat Ukrainas självständighet. Jag har själv varit där och å ena sidan säger Ukraina: Vi vill inte vara beroende av Ryssland. Det är ett rimligt argument. Å andra sidan anser jag dock att Ukraina inte tar itu med vissa saker i tillräckligt hög grad, till exempel besparing. Man skulle ändå kunna spara mycket energi där. Det finns inget land i världen som skulle kunna göra sådana framsteg genom till exempel en värmekraftskoppling. Vi har i alla förhandlingar inte lyckats göra tillräckligt mycket åt den saken. Jag tycker alltså att särskilt Europeiska unionen måste förespråka en ny energipolitik i Ukraina på det området.

Piha
Herr ordförande! Jag vill tacka Adam för ett väl förberett betänkande. Hotet om en kärnkraftsolycka är ett bra exempel på en fara som hotar unionens medborgare över unionens yttre gränser och som man inte kan skydda sig mot med hjälp av gevärspipor. Enligt min mening måste Europaparlamentet också se till att avtalsmemorandumet verkställs så snabbt som möjligt. Det är också det bästa sättet att minska risken för våra medborgare att bli offer för strålning från en kärnkraftsolycka.
Stängningen av kärnkraftverket i Tjernobyl är en del av reformeringen av hela den ukrainska energisektorn. Eftersom de politiska krafterna i Ukraina med största sannolikhet inte enhälligt står bakom stängningen av kärnkraftverket i Tjernobyl finns det grunder att instämma i föredragandens synpunkt om kommissionens ansvar. Kommissionen måste se till att man i samband med att unionens finansieringsbidrag betalas ut får regelbundna bevis från Ukrainas regering på att stängningen av kärnkraftverket i Tjernobyl förbereds enligt den avtalade tidtabellen. Jag instämmer också i Adams synpunkt på att kommissionen kan ge medel till fondens förfogande först efter att avtalets övriga parter har betalat sina bidrag.
Det är förnuftigt att unionens andel av finansieringen täcker hela den period då planen för reaktorskyddets förverkligande verkställs. Så kan man bättre försäkra sig om att unionen inte upprepade gånger mjölkas på tilläggsanslag till detta viktiga projekt, utan att det på en gång genomförs inom den avtalade finansieringsramen.
Parlamentsledamoten Seppänens hyckleri, i efterhand om vilka medel som har använts och i förhand om de kommer att räcka, är onödigt. Efter år 2005 kan finansieringsläget säkert bedömas på nytt, och med tanke på den säkerhetsrisk som hotar våra medborgare måste vi enligt min mening ta del av ansvaret. Betänkandet är bra och jag stöder det.

Lindqvist
Herr ordförande! Det är säkert många med mig som kommer ihåg den 26 april 1986. Själv befann jag mig ute på en ö i den svenska skärgården, i Sandhamn. Vi fick ett besked från radion att radioaktivitet hade läckt ut från ett närliggande svenskt kärnkraftverk i Forsmark. Jag minns det mycket väl. Det tog tre dagar innan beskedet ändrades, och det visade sig vara en rysk reaktor hundratals mil från den skärgårdsö som jag och mina kamrater satt på. Framför allt drabbades vi i mellersta och norra Sverige oerhört hårt: svamp, vilt, bär och djur blev radioaktivt nedsmittade. Det hade till följd att många människor i de drabbade områdena som är beroende av naturens produkter fick inse att kärnkraften var en osäker och i högsta grad farlig kraftkälla.
Sverige har beslutat att kärnkraften skall avvecklas. Det beslutet togs faktiskt före 1986. Allt måste göras för att förslag i detta betänkande genomförs. Inkapslingen, finansieringen, informationen, utbildningen, miljösäkerheten m.m. måste genomföras. Självklart måste vi ställa upp med resurser tillsammans med Ukraina och G7-länderna. Rådgivning, kunnande och pengar måste gå till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling.
Det är särskilt viktigt att öppenhet, information och närkontakt till anställda och allmänhet präglar hela denna process, och att pengar inte går vidare till användning och utbyggnad av ny kärnkraft. Miljösäkerhet, kontroll och uppföljning måste ha högsta effektivitet under hela projektperioden 1998-2005. Jag skulle vilja fråga kommissionären: Hur tänker man sköta avrapporteringen av detta utmärkta betänkande?

Gradin
Herr ordförande, ärade ledamöter! Jag vill gratulera den ärade ledamoten Adam till ett mycket väl genomarbetat betänkande. Det stöder kommissionens förslag om gemenskapsbidrag till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling till förmån för Fonden för inkapsling av Tjernobylreaktorn.
Genom inrättandet av denna fond har det internationella samfundet tagit sitt ansvar för att hjälpa Ukraina att lämna Tjernobylkatastrofen 1986 bakom sig och göra kärnkraftanläggningen miljösäker. Europeiska unionen har genom kommissionens Tacis-program gått i spetsen för denna insats. Tacis-programmen kommer alltid att följas upp och återrapporteras.
Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling har också spelat en viktig roll genom att ta på sig den svåra uppgiften att förvalta projektet på fondgivarnas vägnar, och den har snabbt lyckats sätta i gång projektet. Det är min förhoppning att Ukraina efter parlamentsvalet i söndags kommer att betrakta unionens bidrag som ett tecken på våra vänskapliga relationer och vår solidaritet.
Kommissionen kan acceptera de flesta av de föreslagna ändringsförslagen. En viktig fråga återstår dock, nämligen den om när unionen skall betala sitt bidrag till Tjernobylfonden. Kommissionen föreslår här att unionens bidrag betalas under de första projektåren. Främsta skälet till detta är att de stora kostnaderna kommer just under projektets inledande skede.
Tjernobylfondens verksamhet har fått en snabb start, vilket också tyder på att genomförandet av projektet kommer att gå snabbt. Flera anbudsförfaranden för de s.k. tidiga anbudsprojekten samt projektförvaltningen har redan utlysts, och därmed kommer kontrakt att kunna tecknas inom kort. Av ännu större betydelse är att de ukrainska myndigheterna planerar att slutligt stänga kärnkraftanläggningen i Tjernobyl år 2000. Ett uttalat politiskt krav är att betydande framsteg görs innan dess.
I parlamentsbetänkandet föreslås att betalningarna skall utsträckas till att omfatta perioden 1998-2005. Bakgrunden till detta skulle enligt parlamentet vara att gemenskapen betalar sitt bidrag i ett tidigt skede, och då skulle andra bidragsgivare dra tillbaka sina utfästelser. Jag tror att jag kan stilla parlamentets oro. Av de ca 400 miljonerna amerikanska dollar som har lovats till Tjernobylfonden har fasta åtaganden till ett belopp av 178 miljoner amerikanska dollar redan gjorts för 1997-1998. Förenta staterna är den näst största givaren efter Europeiska unionen. Deras fasta åtaganden för perioden 1997-1998 uppgår till 54 miljoner amerikanska dollar. De kontanta medel som redan finns på fondens konto uppgår till nästan 50 miljoner ecu. Då har bidrag från Europeiska unionen ännu inte lämnats. Mot bakgrund av detta står kommissionen fast vid att det är både nödvändigt och lämpligt att unionens bidrag betalas i ett tidigt skede.

Ordföranden
Tack så mycket, fru Gradin.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.

Holm
Jag vill ta bort ordet huvudsakligen som står i första meningen, så att texten i stället lyder: " Med hjälp av gemenskapsmedel skall följande tekniska mål också uppnås då en ny övertäckning byggs" . Ordet huvudsakligen skall således tas bort, vilket jag tror att Adam kan acceptera.

Ordföranden
Ärade ledamöter, är det någon som motsätter sig detta muntliga ändringsförslag?

Adam
Herr ordförande! Jag godtar gärna ändringsförslaget om att detta ord skall raderas. Det viktiga är att vi godtar planen som helhet och vi kan därför inte prioritera särskilda delar av den. Det skulle vara mycket lämpligt att ta bort ordet " primarily" , som det står på engelska. Då skulle jag stödja det.

Ordföranden
Ärade ledamöter, vi har hört föredragandens åsikt. Då ingen motsätter sig införandet av detta muntliga ändringsförslag skall vi nu rösta om det.
(Det muntliga ändringsförslaget godkändes.)
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Flemming, Habsburg-Lothringen, Pirker, Rack, Rübig, Schierhuber, Stenzel
Som österrikiska parlamentsledamöter tillhörande PPE-gruppen konstaterar vi i samband med " Shelter Implementation Plan" och avtalet mellat G7-staterna och Ukraina om nedläggande av Tjernobyl fram till år 2000, att vi valt att lägga våra röster på så sätt att det motsvarar vår konsekventa antikärnkraftspolitik i Europaparlamentet.
Med det gemensamt uppnådda som grund förordar vi bestämt alla åtgärder som garanterar större säkerhet inom det nukleära området. Därvid måste emellertid varje hopkoppling av en nedläggning av gamla och mycket farliga kärnreaktorer med möjligheten att producera nya kärnkraftverk förkastas.
I enlighet med detta accepterar även vi nödvändigheten av ett sammanhållet agerande från Europaparlamentets sida vid genomförandet av avtalet och lösningen av Tjernobylproblemet, utan att därmed förorda ett fullföljande av andra nukleära byggnadsprojekt, speciellt inom denna region.

Avtal EU - Förenta staterna om konkurrenslagstiftning
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om betänkande (A4-0104/98) av Malerba för utskottet för externa ekonomiska förbindelser om förslag till rådets och kommissionens beslut om ingående av avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Amerikas förenta staters regering om tillämpningen av aktiv hövlighet vid genomförandet av deras konkurrenslagstiftning (KOM(97)0233 - C4-0559/97-97/0178(CNS)).

Malerba
Herr ordförande, fru kommissionär, mina damer och herrar! Inom den globala ekonomin förekommer det alltfler multinationella företag och därmed också alltfler fusioner. En dominerande ställning och åtgärder som får en begränsande effekt på marknaden har också blivit vanligare och ger gränsöverskridande effekter.
De myndigheter vars uppgift det är att skydda konkurrensen har till sitt förfogande ett antal instrument för att bekämpa de begränsande åtgärder som ger internationella effekter - det bästa exemplet på detta är Världshandelsorganisationen WTO - men en av de vanligaste metoderna är att tillämpa den nationella konkurrenslagstiftningen utanför landets gränser. Detta innebär att man tillgriper sanktioner även när beteendet inom ett tredje lands gränser får negativa effekter på respektive marknader.
Kommissionen och USA: s regering slöt 1991 ett bilateralt avtal om inbördes tillämpning av konkurrensregler. Avtalet godkändes av detta parlament och jag själv var föredragande vid tillfället i fråga för ett par år sedan. Avtalet från 1991 införde, i kapitel 5, för första gången när det gäller förbindelserna mellan Europeiska unionen och USA, begreppet comitas gentium , " aktiv hövlighet" , positive committe - på engelska: Ett begrepp som är en aning speciellt och som kanske kräver en förklaring. Begreppet innebär att om ena parten utsätts för konkurrensbegränsande åtgärder på den andra partens territorium, så skall den första parten kunna begära att den andra parten vidtar åtgärder för att tillämpa sina - dvs. den andra partens - lagar mot konkurrensbegränsning.
Det avtal som kammaren nu har att rösta om innebär ett ytterligare framsteg i jämförelse med avtalet från 1991, eftersom det inte bara lämnar riktlinjer för hur begäran om aktiv hövlighet, positive committe skall hanteras, utan också förutsätter att när den ena parten anser sig vara utsatt för konkurrensbegränsande åtgärder på den andra partens territorium, så skall den förstnämnda parten inte vidta de åtgärder som anges i den egna lagstiftningen, dvs. man skall avhålla sig från att vidta extraterritoriella åtgärder.
När allt kommer omkring innebär detta att man utanför det egna landets gränser tillämpar reglerna om fri konkurrens. Då och då försöker USA och Europeiska unionen tillämpa sina regler om fri konkurrens, även när det gäller beteenden i andra länder. USA hävdar framför allt att man har rätt att tillämpa sina konkurrensregler även när det föreligger skada för den egna exporten och inte bara när det föreligger skada för konsumenten. Detta avtal vill med andra ord ersätta det internationella samarbetet kring metoder för extraterritoriell tillämpning av konkurrenslagstiftningen med en reglering av konkurrenshämmande åtgärder. Med andra ord verkar avtalet, även om det bara är bilateralt, peka i rätt riktning och jag rekommenderar att det godkänns.
Ett varningens ord har emellertid kommit från ekonomiska aktörer inom Europeiska unionen när det gäller sekretessen i samband med informationsutbytet mellan de olika konkurrensmyndigheterna. Detta framför allt eftersom den mängd information som finns tillgänglig hos Europeiska kommissionen är större än den mängd som finns tillgänglig hos de amerikanska konkurrensmyndigheterna.
Jag rekommenderar därför kommissionen att man, vid utarbetandet av andra generationens avtal, som redan är under behandling, tar hänsyn till detta bekymmer samt till möjligheten att godkänna ett utbyte av sekretessbelagd information utan de berörda parternas godkännande.

Karamanou
Herr ordförande, fru kommissionär, kära kolleger! Det är inte första gången frågor som avser de nya förbindelserna mellan Europa och Förenta staterna kommer upp till diskussion i parlamentet, och alltid formulerar vi allvarliga reservationer från alla sidor i parlamentet, eftersom en svag misstro kvarstår i klimatet mellan de två sidorna av Atlanten.
Likväl kan vi inte annat än sätta värde på de mödosamma initiativ som tagits av vice ordföranden i kommissionen, sir Leon Brittan för att främja utkastet om en ny diversifierad marknad och detta trots de svårigheter som han har stött på, både i de tekniska och de politiska frågorna, vilket också rådet (allmänna frågor) konstaterade vid sitt möte förra måndagen.
Det är känt att Frankrike har givit uttryck för allvarliga invändningar vilka naturligtvis inte kan ignoreras, liksom reservationer från medlemsstaterna vars åsikter inte gick isär från början och som ställer villkor och sätter upp förutsättningar för främjandet av en gemensam euroatlantisk marknad, såsom t.ex. bevarandet av WTO: s regler, dispositionen av de problem som uppstår efter tillämpningen av de berömda extra-territoriella Helms-Burton- och D'Amato-Kennedy-lagarna och naturligtvis alltid under förutsättning att områden inom jordbruksekonomin och audiovisuella media skall kvarstå utanför planen.
I samband med samarbetet vad gäller tillämpningen av konkurrensreglerna som Malerbas betänkande behandlar, är naturligtvis förslaget till rådet och kommissionen positivt och ingen kan ha invändningar mot att det skall finnas en ram av reglementsenliga förordningar. Likväl har avtalet så allvarliga svagheter att tillämpningen av det varken är av obligatorisk karaktär eller befästs av en gällande rättslig grund, utan det utgör snarare ett politiskt åtagande för ett samarbete som gör undantag för fusioner av företag.
Det är följaktligen naturligt att de europeiska företagen uttrycker reservationer och oro särskilt vad gäller utbytet av ekonomisk information och reglerna runt konfidentiella frågor. De europeiska affärsmännen oroar sig för en trolig underminering av lagliga intressen om USA får fri tillgång till all konfidentiell information och det är naturligt att det finns en rädsla och misstro eftersom våra näringslivspartners på andra sidan Atlanten betungas med en rad internationella överträdelser som visar att de inte respekterar reglerna och de internationella avtalen, medan ihärdigheten att bevara de extra-territoriella lagarna, trots den nya avspänningen i åtgärderna mot Kuba, är karakteristisk för mentaliteten i USA. Det är ett faktum att USA endast kräver respekt för konkurrensreglerna och den fria marknaden av andra, för sig själva behåller de alltid rätten att överträda dem.
Det finns ännu en allvarlig fråga och eftersom vi har beslutat att varje avtal som sluts mellan Europeiska unionen och tredje land skall innehålla klausuler om respekten för de mänskliga rättigheterna i enlighet med de europeiska humanistiska värderingarna, får jag en känsla av att detta kringgås systematiskt då det handlar om vår medintressent på andra sidan Atlanten. Jag refererar konkret till frågan om dödsstraffet som fortsätter att existera i många länder och då och då chockeras världsopinionen av att man utövar det. Personligen chockeras jag på samma sätt av offentliga avrättningar oavsett om de äger rum i Förenade arabemiraten eller i USA.
Och något annat som är lika allvarligt, det avser minskningen av USA: s bistånd till länder i tredje världen med resultat att barnadödligheten uppgår till 12 miljoner varje år. Medan Europeiska unionen i dag ger 0, 4 procent av sin BNP till utvecklingshjälp, ger USA bara 0, 1 procent, mindre än Japan som ger 0, 28 procent. Det är likaledes välkänt vilken dålig bidragsgivare USA är till FN.
Är inte detta frågor som förhindrar att man skapar en gemensam uppfattning och en gemensam agenda angående frågor som avser demokratin, det internationella samarbetet och en livskraftig och rättvis världsordning för saker och ting, som den vi drömde om i Europaparlamentet och i Europeiska unionen? Och likväl, trots allt detta kommer vi att rösta för avtalet.

Kittelmann
Herr ordförande, mina damer och herrar! Till att börja med ett hjärtligt tack till föredraganden för hans utmärkta betänkande. Den överenskommelse som här framlagts representerar ett nytt försök av de två största marknaderna i världen, de två viktigaste handelspartnerna, att nå samförstånd där hittills hela tiden problem uppstått.
För Europeiska folkpartiets grupps del skulle jag vilja säga att vi bifaller detta avtal. Egenmäktigt amerikanskt förfarande leder dock om och om igen till att amerikanska rättsliga föreskrifter används på ett folkrättsligt tvivelaktigt sätt. Helms-Burton och d'Amato är bara två exempel på detta. Även avseende internationell konkurrenslagstiftning tror man i Texas eller annorstädes att det är möjligt att använda sina egna regler utan att vara tvungen att ta hänsyn till internationell rätt. Allt detta får emellertid inte hindra oss från att stegvis försöka övertyga hela det amerikanska folket om nödvändigheten att ingå ett avtal som de också sedan respekterar.
I övrigt förstår jag inte riktigt vad dödsstraffet eller den otillräckliga utvecklingshjälpen har att göra med detta. Om ni betraktar de europeiska budgeposterna i nationella parlament så kommer ni att märka att även socialister står ansvariga för den ena efter den andra minskningen av utvecklingshjälpen. Vi borde inte jämföra äpplen med päron.
Egenmäktigt amerikanskt förfarande utgör det ena som vi måste beakta. Men vi måste också komma ihåg att amerikanerna på många områden uppnått en hel del tillsammans med oss. Utan amerikansk-europeisk sammanhållning skulle utvidgningen av GATT-WTO nämligen aldrig ägt rum. Det måste man också se på ett positivt sätt. Man kan inte alltid bara ta till storsläggan mot amerikanerna.
Vår uppfattning om konkurrenslagstiftningen måste alltså göra sig gällande internationellt. Om amerikanerna och européerna blir eniga så har ett väsentligt steg tagits. Därför är en utvidgning genom ett tydligt ramavtal nödvändig, och det är vad man här försöker få till stånd. Avtalet i sig självt utgör endast en deklaration om politiska förpliktelser. Som resultat av de avtalade handelsbestämmelserna kommer i varje fall ansträngningar att göras för att lösa konflikter på ett rationellt sätt. Därför behövs det inte heller någon särskild, anmärkningsvärd insats för att här godkänna detta avtal.
Avtalet utgör glädjande nog en framryckning inom ett område som med fortsatt globalisering är av avgörande betydelse för upprätthållandet av en fri världsmarknad. Det internationella samarbetet inom konkurrensområdet kommer att vara en av huvuduppgifterna för utrikeshandeln i början av 2000-talet.
Globaliseringen, det känner vi alla till, leder till världsomfattande konkurrens. Europa deltar i denna världsomfattande konkurrens. Vi kommer efter införandet av euron att spela en än mer betydelsefull roll i den internationella konkurrensen. Desto mer måste vi anstränga oss för att åstadkomma en överenskommelse. I och med att det föreliggande avtalet avslutas tas ett steg - om än litet - på vägen till omfattande liberalisering inom den transatlantiska handelns alla områden. Av mina anmärkningar framgår varför Europeiska folkpartiets grupp röstar för avtalet, och även jag uppmanar plenum att rösta för detta avtal i sin helhet.

Seppänen
Herr ordförande! Konkurrensen och konkurrensfriheten tolkas ofta som opolitiska element som den globala kapitalismen behöver för sin existens. USA försöker ofta utvidga sina interna lagar till andra länders områden. Som bevis på detta finns Helms-Burtons och D'Amato lagarna. På det sättet har USA stiftat politiska lagar. De strider mot konkurrensfriheten. På det sättet är marknaden och konkurrensen inte längre opolitiska element, och den absoluta konkurrensfriheten finns inte.
Vi europeiska politiker skall fatta politiska beslut och stifta politiska lagar, det är politikernas uppgift. Konsumenternas frihet innebär att vi inte behöver köpa amerikanskt hormonkött eller genmanipulerad soja. De amerikanska producenternas konkurrensfrihet kommer i sådana här fall i konflikt med de europeiska konsumenternas hälsa.
Amerikanska och multinationella bolag vill ha konkurrensfrihet som grundar sig bara på profitjakt, utan något socialt eller ekologiskt ansvar. Konkurrensen kan orsaka sjukdomar eller död, och därför måste politikerna ta ansvar för de gemensamma sakerna och skydda naturen och människorna.
Med allt detta vill jag säga att det inte finns någon opolitisk konkurrensfrihet. Spelreglerna kan göras klarare med hjälp av det aktuella avtalet och det är klokt att godkänna det. Man håller dock redan på att ta nästa steg. Det är MAI-avtalet. På det sättet håller politikerna på att så småningom underkasta sig marknadens diktatur. Det är just vad den absoluta konkurrensfriheten är, marknadens diktatur.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Seppänen.
Ärade ledamöter, detta ordförandeskap skulle vara tacksamt om parlamentets ledamöter, för att undvika en bristande uppmärksamhet kring de viktiga saker som vi säger på fredagsmorgnarna, stängde av sina telefoner under debatten. Det är inte så att det är förbjudet att ha dem på, men det är ett distraherande element som det vore bra om vi kunde vara utan.

Souchet
Herr ordförande! Malerbas betänkande stöder uppdateringen av avtalet som förhandlades fram av kommissionen, inom en sektor som är särskilt beroende av våra relationer med Förenta staterna: de extraterritoriella konsekvenserna av olika konkurrenslagstiftningar. Men detta avtal förbiser helt det principiella problemet till följd av den extraterritoriella naturen av de nyligen införda federala eller lokala amerikanska lagreglerna.
Huvudfrågan är om kommissionen kommer att dra tillbaka upphävandet av WTO-panelen. Detta med avseende på Helms-Burton-lagen som den har anhöll om för nästan ett år, med avsikt att få kongressen att ändra avdelning 4 av upphävandet - något som de aldrig lyckades med. Detta upphävande har i dag inget syfte längre om inte upphävandet återkallas innan förfallodagen i mitten av april. Det är processen som helhet, så som den har drivits av kommissionen, som kommer att misslyckas till förfång för europeiska intressen.
En kränkning av internationell rätt kan i alla fall inte bli föremål för förlikning, vilket har påpekats av Castellina, ordförande för vårt utskott för utrikes ekonomiska förbindelser. Detta alltför liberala förhållningssätt från kommissionens sida gör att man frågar sig hur en förhandling förd av kommissionen, som syftar till att skapa en transatlantisk frihandelszon, skulle kunna se ut. Det skulle i alla fall vara en orättvis jämförelse eftersom ett stort antal områden som åsyftas av detta projekt faller under gemenskapens juridiktion på denna sida av Atlanten och under de federala staternas ansvar i Förenta staterna.
Och hur kan man få Washington att lätta upp de sanitära barriärerna då de normativa och kontrollerande organen är frikopplade från den politiska makten?
Förenta staterna har alltid på alla sätt försökt få rätt till insyn i hur Europeiska unionen fungerar internt. Om de i dag ansluter sig till Brittans personliga initiativ är det för att de ser en möjlighet att komma in i den europeiska beslutsprocessen vid tidpunkten för införandet av euron och utvidgningen.
Det handlar inte här om att klaga på amerikanarna, att försvara deras intressen med uppmärksamhet och intelligens. Nej, det förvånande är en delad kommissions svaga motstånd mot deras försök. Det leder till att man undrar hur samrådssystemet och rådet fungerar, som låter sig dras med av Sir Leons personliga projekt. Herr ordförande, försvarar en sådan Europeisk union verkligen européernas intressen?

von Habsburg
Herr ordförande! Med säkerhet är detta betänkande från Malerba ett bra betänkande. Det är bra skrivet. Men jag måste likväl göra några reservationer avseende vad som uppmärksammas och även avseende några av talarnas bidrag i denna diskussion. Jag uppskattar i hög grad vad Leon Brittan har gjort, eftersom jag vet att hans strävan var att på något sätt uppnå ett halvvägs godtagbart förbund med USA på detta speciella område. Det är alltså ett mycket värdefullt försök. Trots detta måste jag säga att väldigt mycket visar att detta försök inte kan vara framgångsrikt. Det finns nämligen en enkel orsak: amerikanerna är med säkerhet våra vänner. Vi är dem stort tack skyldiga. Å andra sidan kan det emellertid inte fortsätta på så sätt att en makt som tror sig vara bortom internationella seder och lagar och som intervenerar där det inte är dess uppgift gör sig gällande på det ekonomiska området.
Jag skulle särskilt vilja peka på vad som ständigt genomförs genom extraterritoriell lagstiftning. Det är ju rent ut sagt genialt hur amerikanska marknadsintressen ständigt lyckas finna kryphål - just det som japanerna anklagas för - för att i praktiken inte vara tvungen att rätta sig efter det man skriftligt förbundit sig till. Det har i synnerhet förekommit inom området för internationell lagstiftning. Jag skulle här vilja hänvisa till exempel till ett faktum som utan tvivel berör vår handel: det handlar om de nya amerikanska åtgärder som lett till att det i Europa inte längre är möjligt med TV-sändningar från pågående sportevenemang, eftersom man där gör reklam för vin och andra alkoholhaltiga drycker. Det drabbar våra intressen i hög grad. Det utestänger oss redan i förväg från möjligheterna till konkurrens. Jag tror att vi här skall ha en sak klar för oss - därmed skulle jag vilja ansluta mig till Souchet, fastän jag inte är överens med honom i allt. och det är att fallet tyvärr är så att amerikanerna har en stark regering som vet vad den vill, som fastställt en politisk linje, och vi har fortfarande inget verkligt beslutande organ som styr vår utrikespolitik. Om ett sådant existerade, skulle vårt läge vara väsentligt bättre.
(Applåder)

Gradin
Herr ordförande! Många företag har i dag verksamhet över hela världen. Flera ingår också strategiska allianser för att genom en internationell partner befästa sin ställning på utländska marknader. De ekonomiska följderna av koncentrationer, konkurrensbegränsande beteenden eller missbruk av en dominerande ställning drabbar dock ofta även andra länder än de länder där de berörda företagen har sin hemort.
Ett sätt för konkurrensmyndigheter att ta itu med konkurrensbegränsande beteenden på det internationella planet är då att tillgripa extraterritoriell jurisdiktion. Detta innebär att det land som drabbas negativt av konkurrensbegränsande beteenden som äger rum i ett annat land försöker tillämpa sina egna konkurrensregler för att komma till rätta med problemen. Många rättsordningar gör det, så även Europeiska gemenskapen. USA tillämpar extraterritoriell jurisdiktion i betydande omfattning. Detta har, som vi vet, skapat politiska spänningar mellan unionen och Förenta staterna. Tillämpning av extraterritoriell jurisdiktion leder också till flera praktiska problem. Jurisdiktion över personer utanför det egna landet saknas nämligen; det är också svårt att få fram bevismaterial från utlandet.
År 1991 slöts ett avtal mellan EG och USA om tillämpningen av deras konkurrenslagstiftning. I stället infördes principen om positive comity , dvs. aktiv hövlighet. Tillämpningen av denna princip gör det möjligt för ett land att angripa konkurrensbegränsande beteenden som sker i annat land, utan att behöva tillgripa extraterritoriell jurisdiktion. I stället kan, som bekant, det land som påverkas negativt begära att det land där det konkurrensbegränsande beteendet äger rum vidtar åtgärder. Trots införandet av denna princip i 1991 års avtal, fortsätter USA att tillämpa extraterritoriell jurisdiktion i stor omfattning. För att fördjupa samarbetet krävs en bättre och mer effektiv tillämpning av principen om positive comity .
År 1996 inledde kommissionen förhandlingar med Förenta staterna. Förslaget till nytt avtal innehåller först och främst riktlinjer för hur man skall handlägga en begäran om tillämpning av principen om positive comity . Dessutom anger avtalet vissa villkor under vilka parterna skall skjuta upp eller avbryta sina egna undersökningar eller åtgärder. I stället skall det land där beteendet förekommer ombes att vidta åtgärder.
Koncentrationer och företagssammanslutningar omfattas inte av förslaget till avtal. Vare sig USA: s eller EG: s koncentrationslagstiftning medger att man skjuter upp eller avbryter sådana procedurer. Konfidentiella uppgifter som lämnas till kommissionen har ett starkt skydd i gemenskapslagstiftningen. Jag kan alltså stilla parlamentets oro på denna punkt. Kommissionen kan nämligen bortse från kravet på sekretess endast då man på förhand fått ett medgivande från det berörda företaget.
Konkurrensmyndigheter måste samarbeta för att konkurrensbegränsande beteende bland företag på världsmarknaden skall kunna regleras på ett verksamt och effektivt sätt. Förslaget till avtal utgör ett politiskt åtagande från såväl USA: s som EU: s sida att samarbeta i stället för att tillämpa sina respektive antitrustlagstiftningar på den andra partens territorium. På detta sätt representerar avtalet en betydelsefull utveckling av relationerna mellan EU och USA. Detta slår också Malerba fast på ett bestämt sätt i sitt väl genomarbetade betänkande.

Ordföranden
Tack så mycket, fru Gradin.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Ordföranden
Rübig begär nu ordet i enlighet med artikel 19 i arbetsordningen.

Rübig
Herr ordförande! Med åberopande av artikel 19 i vår arbetsordning skulle jag härmed vilja meddela att tidsfristen för ingivande av den skriftliga förklaringen " Sign against crime" utlöper i dag. Hittills har 154 ledamöter undertecknat denna skriftliga förklaring enligt artikel 48 i arbetsordningen, och jag skulle hjärtligt vilja tacka dem. I samband med detta tackar jag också er, herr ordförande, för er beredskap att handlingskraftigt stödja vår begäran. Bryssel måste bli Europas säkraste huvudstad.
Som ni riktigt har påpekat, har vi trängande behov, i synnerhet av förstärkta polisstyrkor i Europakvarteret, en egen polisstation och ett internationellt flerspråkigt larmtelefonnummer som hjälpcentral vid brottsincidenter. Enligt artikel 19.4 i arbetsordningen representerar ni parlamentet även i utrikesfrågor. Därför anmodar jag er att engagerat försvara vår begäran även i fortsättningen. Jag hoppas att ni snart kan avlägga en positiv rapport inför plenum.
(Applåder)

Ordföranden
Tack så mycket, herr Rübig.
Manisco begär nu ordet.

Manisco
Herr ordförande! Jag vill bara säga att jag röstade emot Malerbas betänkande. Ni nämnde bara två nedlagda röster.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Manisco. Jag ber om ursäkt för att jag inte tittade åt vänster vilket i mitt fall, ärade ledamöter, är ännu svårare att förstå. Följaktligen ber jag er om ursäkt dubbelt upp: till er personligen och till platsen som ni sitter på. Jag tittade åt höger, i mitten, åt vänster, men inte åt extremvänstern. Jag ber om ursäkt, herr Manisco, och noterar att ni röstat emot.
Schulz har ordet för en ordningsfråga.

Schulz
Herr ordförande! En anmärkning avseende min kollega Rübigs redogörelser, om ni tillåter.

Ordföranden
Herr Schulz, detta är inte en ordningsfråga. Detta skulle, i så fall, kunna starta en debatt. Och jag ber er att inte starta en debatt, utan att ni låter oss notera Rübigs åsikter, som han uttryckt i enlighet med punkt 19 i arbetsordningen, och som kommer att tas upp i protokollet, som det är brukligt. Fredagsförmiddagarna är mycket speciella förmiddagar, men om ni insisterar ger jag er ordet i en minut.

Schulz
Herr ordförande! Jag visste att ni är en förstående man. Ni finner säkert någon artikel som gör det möjligt för mig att tala en och en halv minut. Som någon som sysslar med polis- och rättssamarbete inom Europeiska unionen stöder jag i princip kollega Rübigs redogörelse.
(Applåder) Applådera inte för tidigt, herr ordförande, var god att dra bort applåderna och inpassen från min talartid. Jag stöder det i princip, herr Rübig, för ni gör er ju till säkerhetsadvokat för kollegerna i detta hus. Jag vill bara ge er något att tänka på, något som jag anser mycket viktigt vid förhandling med de belgiska myndigheterna. Otryggheten i Leopoldkvarteret har bland annat på ett sätt med oss att göra. Det har att göra med att vi i väldigt mångas, naturligtvis även i brottslingars, ögon är människor som det lönar sig att slå till mot, något som leder till - stödet med klubban var på sin plats, herr ordförande - att folket som bor i Leopoldkvarteret, människor som där lever ett vardagligt liv, belgarna med andra ord, som i vilket fall som helst redan lider av vår närvaro genom den höga prisnivå som Europaparlamentet där har lett till vad gäller hyror och fastighetspriser, naturligtvis också är offer för brottslighet. Låt oss därför i framtiden inte bara nämna oss, utan också människorna som bor där. Polisstationen som skall byggas där bör bistå även de belgiska medborgarna. Jag skulle finna det riktigt, herr Rübig, om vi nämnde samtliga berörda parter.

Ordföranden
Ärade ledamöter, jag ber er, låt oss inte starta en debatt. Två åsikter har uttryckts. Jag tycker att vi nu skall inrikta oss på att avsluta det här sammanträdet i lugn och ro.
Parlamentet har avslutat föredragningslistan. Protokollet från detta sammanträde kommer att underkastas parlamentets godkännande i början på nästa sammanträde.
Ärade ledamöter, tillåt mig att ännu en gång känna den tillfredsställelse som fredagarna innebär då man får tacka alla parlamentets tjänstemän, särskilt med tanke på att vi har några dagars vila framför oss. Vila för halsen, vila för musklerna, men framför allt vila från den press som man känner av det ansvar som det vardagliga arbetet i denna viktiga institution innebär. I morse, då vi skulle påbörja vårt arbete, gav mig Hallam ännu en anledning att fundera över värdet av det arbete som ni, ärade ledamöter, utför på fredagsförmiddagarna. Han påminde oss om att det inte finns någon TV närvarande på fredagsförmiddagarna. Detta är konstigt och jag skall studera det och försöka ordna det, men, i vilket fall som helst, är det av värde att ni, ärade ledamöter, är här utan den eventuella kompensation som det innebär att se sig själv och sitt arbete på TV.
Följaktligen, ärade ledamöter, utnämner jag er till ärade medlemmar i fredagsklubben.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 11.35.)

