Nový akční plán EU pro Afghánistán a Pákistán (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem programu je prohlášení Rady a Komise o novém akčním plánu Rady a Komise pro Afghánistán a Pákistán.
Cecilia Malmström
Paní předsedající, problémy, kterým čelí Afghánistán a Pákistán, se přirozeně týkají celého světa. Násilný extremismus se šíří za hranice regionu. Drogy, které se pěstují a produkují v Afghánistánu, se dostávají do ulic Evropy. K hybným silám naší angažovanosti patří potřeba zabránit tomu, aby se z Afghánistánu a Pákistánu stalo bezpečné útočiště pro aktivity teroristů a organizovaný zločin. Současně samozřejmě chceme pomoci vytvořit lepší životní podmínky pro obyvatele Afghánistánu a Pákistánu.
Velká pozornost se věnuje Afghánistánu. Mnohé naše země mají v této zemi vojenské jednotky a civilní personál. Změnit situaci v Afghánistánu představuje velkou výzvu. Vážným problémům čelí také Pákistán. Konflikt v Afghánistánu se nevyřeší, dokud se nevypořádáme se situací v Pákistánu, a naopak.
Potřebujeme celkovou iniciativu. Všichni musíme dělat více a pracovat lépe. V červnu Rada požádala sekretariát Rady a Komisi, aby navrhly doporučení a politické priority k posílení a zvýšení naší angažovanosti v regionu. Výsledkem byl akční plán účasti EU v Afghánistánu a Pákistánu. Ten byl přijat v říjnu. Věřím, že tento akční plán je dobrým nástrojem. Základní strategie je již k dispozici. Akční plán nám umožní přizpůsobit nástroje, jež jsou v současné době používány, plnění našich politických priorit.
Plán vychází z našich současných závazků a stanoví několik priorit. Jsou to oblasti, ve kterých, jak věříme, mohou být opatření EU nejefektivnější. Posilujeme tak naši angažovanost a jednotně reagujeme na výzvy, kterým čelí Afghánistán a Pákistán. Také tím vysíláme do regionu signál, že ve svém úsilí vytrváme. Důležitý je regionální aspekt, a proto akční plán klade velký důraz zejména na regionální spolupráci.
Afghánistán vstupuje do rozhodujícího období. Není třeba dále debatovat o průběhu voleb. To je již za námi. Volby měly mnoho nedostatků a doufáme, že se to nebude opakovat. Domnívám se, že afghánští občané na to mají stejný názor. EU je připravena podporovat práci, kterou je třeba ještě vykonat, mimo jiné na základě doporučení, která vypracovali pozorovatelé voleb z EU. Doufáme, že brzy bude ustanovena nová vláda, což bude příležitost dohodnout se na novém programu a nové shodě mezi afghánskou vládou a mezinárodním společenstvím. Prezident Karzáí učinil ve svém inauguračním projevu vítaný příslib nového začátku. Očekáváme, že konference, která se má zakrátko konat v Londýně, k tomu poskytne podnět.
EU očekává od prezidenta Karzáího a jeho vlády pevný závazek a vedení. Pět let beze změny není alternativou. Nyní je třeba se zaměřit na to, aby afghánský stát postupně převzal více odpovědnosti a mezinárodní společenství přijalo podpůrnou roli. Tím nemám na mysli stažení. Příští rok bude v Afghánistánu působit podstatně početnější mezinárodní vojenský personál. USA vysílá dalších 30 000 osob, které doplní 68 000 vojáků, kteří jsou již v zemi. Další země NATO a spojenci přislíbili nejméně dalších 7 000 vojáků, mimo 38 000, kteří jsou již na místě.
Tato vojenská přítomnost se musí sladit s občanskými iniciativami. Nemůže dojít k trvalému stažení jednotek z Afghánistánu, aniž by byl zajištěn občanský rámec pro stabilitu. Efektivní státní instituce, lepší formy správy a přístup k základnímu sociálnímu zabezpečení jsou přinejmenším stejně důležité jako přísná bezpečnost. To nikdo nezpochybňuje. Bezpečnost, dobrá státní správa a rozvoj musí jít ruku v ruce. Vytváříme dlouhodobý závazek vůči Afghánistánu. Afghánští občané však musí zajistit, že jejich vlastní vláda, nikoliv mezinárodní organizace, dosáhne zlepšení životní úrovně. To je jediný způsob, jak může obyvatelstvo znovu získat důvěru ve vlastní vedoucí představitele. Mezinárodní společenství je přítomno. Budeme muset dělat více a pracovat lépe. Je třeba podporovat probíhající proces - afghánský proces, který je pro zemi nezbytný.
To je jádro našeho akčního plánu. Zvyšujeme úsilí EU o zlepšení možností Afghánců a spolupracujeme s vládou, abychom podpořili efektivní státní instituce, které mohou být odpovědné na místní i regionální úrovni. Velký důraz klademe na zásadu právního státu, dobrou státní správu, boj proti korupci a zlepšování situace v oblasti lidských práv. Další prioritní oblastí je pro Evropu rozvoj zemědělství a venkova. Velmi důležité je, aby se zlepšila životní úroveň významné většiny Afghánců, kteří žijí ve venkovských oblastech. Jsme také připraveni podpořit Afghánci vedený proces rehabilitace pro bývalé radikální bojovníky. Těm, kteří se v minulosti zúčastnili konfliktu, musí být nabídnuty alternativy. Vysokou prioritu v programu má přirozeně podpora volebního systému.
Chtěla bych také říci několik slov o Pákistánu. Pákistán je zemí, která v posledních letech prošla významnými změnami. Volby v roce 2008 obnovily demokracii a civilní vládu. Přechod k demokracii byl impozantní. Ovšem demokracie je v současné době křehká a nestabilní. Současně se stal reálnou hrozbou pro mír a stabilitu země pákistánský Taliban. Sotva uplyne týden, aniž by sdělovací prostředky hlásily další sebevražedné útoky. Minulý týden bylo při útocích militantních skupin zabito více než 400 lidí.
EU chce podpořit pákistánské občanské instituce. Zejména je důležité podrobněji se zabývat doporučeními Michaela Gahlera, našeho pozorovatele voleb v roce 2008. Tato doporučení poskytují základní rámec pro budoucí demokracii, volební reformu a vytváření institucí. Pákistánská vláda ví, že to je třeba udělat. Musí nám ukázat oblasti, ve kterých chce spolupracovat. EU rozvinula strategické partnerství s Pákistánem, které vyplynulo z mimořádné schůzky na nejvyšší úrovni, která se konala v červnu 2009. Chceme posílit demokracii a dosáhnout stability. Proto podporujeme občanský stát, boj proti terorismu a obchod. Hlavním faktorem tohoto procesu je samozřejmě fungování vlády, která přijme odpovědnost za své občany a ukáže potřebnou schopnost vést zemi kupředu.
EU bude v partnerství s vládou Pákistánu podporovat posilování demokratických institucí a struktur země. Tak se také dosáhne rozvoje ekonomiky a obchodu. Vítáme skutečnost, že Pákistán přebírá větší odpovědnost za vlastní bezpečnost. Očekáváme, že země bude stejně tak přistupovat ke všem formám terorismu, včetně militantních sil, které používají území Pákistánu jako nástupiště k útokům v Afghánistánu. Úsilí vlády v boji proti pákistánskému Talibanu představuje pozitivní posun. Současně je třeba chránit civilní obyvatelstvo a dodržovat mezinárodní právo. Vláda by měla také věnovat pozornost potřebám humanitární pomoci a obnovy v postižených oblastech.
Musíme podniknout další kroky v rámci našich operací v Afghánistánu a Pákistánu. EU se již významně angažuje při řešení problémů regionu a bude v tom pokračovat. V obou zemích bylo mnohého dosaženo - díky úsilí Afghánistánu a Pákistánu i úsilí mezinárodního společenství. Strategie a dokumenty samy o sobě nezlepší situaci. Nyní je na čase uvést je společně s našimi partnery v Afghánistánu a Pákistánu do života Afghánistán.
Catherine Ashton
jmenovaná místopředsedkyně Komise. - Dovolte, abych začala Afghánistánem. Nacházíme v důležité fázi našich vztahů s touto zemí. Naše budoucí podpora musí pomoci vytvořit vládu, která bude reagovat na potřeby a zájmy afghánských obyvatel. Protože situace je nestabilní, je třeba, abychom pracovali společně a ovlivňovali situaci v oblasti. Proto se chystají mezinárodní konference, které příští měsíc začnou konferencí v Londýně.
Jsme připraveni vynaložit více prostředků. Komise zvyšuje rozvojovou pomoc o jednu třetinu na 200 milionů EUR. Tyto mimořádné prostředky potřebujeme, abychom opět dosáhli úspěchů, podobně jako při rozšíření systému primární zdravotní péče pro 80 % Afghánců - včetně mnohem lepší péče o ženy a dívky - a nedávno při likvidaci produkce máku v provinciích. Naše členské státy se také zavázaly, že posílí náš program výcviku policie.
Ale to všechno je jen začátek. Je třeba, abychom tuto pomoc poskytli jako součást jednotného příspěvku EU v rámci koordinované mezinárodní reakce. Tato reakce musí vést ke spolupráci Afghánců s OSN, která v tomto má ústřední úlohu.
Akční plán schválený v říjnu Radou nám k tomu dává příležitost. Společně s akcemi USA a bezpečnostními operacemi NATO vysílá regionu a mezinárodnímu společenství jasnou zprávu o naší angažovanosti. Samozřejmě je také v souladu s prioritami stanovenými prezidentem Karzáím, zejména v oblastech zlepšení správy země a boje proti korupci.
Plán potvrzuje, že v centru našeho zájmu nadále budou takové oblasti, jako je právní stát a zemědělství.
Již pomáháme vládě zlepšovat kvalifikaci správních úředníků v Kábulu. Nyní začínáme tyto zkušenosti předávat do všech provincií, abychom pomohli afghánskému lidu samostatně si řídit vlastní záležitosti a zajistit, co deklaruje vláda - a co by měla dodržet - služby pro obyvatele.
Plán vysílá zprávu, že budeme podporovat integraci povstalců, kteří jsou připraveni reagovat na výzvu prezidenta Karzáího ke spolupráci s vládou.
Evropská volební pozorovatelská mise dnes také předkládá svoji zprávu v Kábulu a chtěla bych ocenit pana Bermana a jeho tým za dobře vykonanou práci v extrémně obtížných podmínkách. Budeme se tím dále podrobněji zabývat, protože je jasné, že důvěryhodnost vlády a politického systému spočívá na podstatné revizi volebního systému.
A na závěr snad to nejdůležitější v souvislosti s Afghánistánem: zefektivňujeme naše struktury v oblasti. Členské státy sjednotí své politiky a prostředky podpory a očekávám, že co nejdříve spojí funkci zvláštního zástupce EU pro Afghánistán a vedoucího delegace EU. To nám umožní vytvořit jednotný přístup, který může sloužit jako model kdekoliv jinde.
Co se týká Pákistánu, naší prvořadou starostí a zájmem je, aby se Pákistán stal stabilní demokracií zbavenou teroru a byl schopen se spojit se sousedy na obranu proti společným hrozbám.
Akční plán tento zájem zdůrazňuje a staví na existujících závazcích, které byly v červnu přijaty na vrcholné schůzce EU-Pákistán, včetně humanitární pomoci, podpory při obnově, pomoci policii a justici a posílení demokratických institucí a občanské společnosti, aby se zlepšila ochrana lidských práv, stejně jako posílení obchodních dohod a sociálně ekonomického rozvoje. Budeme nadále podporovat realizaci doporučení volební pozorovatelské mise z roku 2008.
Akční plán je podpořen významnými finančními prostředky ve výši téměř 500 milionů EUR, jež Komise uvolní do roku 2013, a dalšími 100 miliony EUR půjčky na obnovitelnou energii od Evropské investiční banky, a také závazky prohloubit naše obchodní a politické vztahy. Akční plán také specifikuje prohloubení dialogu o všech těchto otázkách a příští rok za španělského předsednictví by se měla na toto téma konat druhá vrcholná schůzka.
Akční plán také objasňuje, že Evropská unie využije svých zkušeností s regionální integrací, aby pomohla Afghánistánu, Pákistánu a jejich sousedům nastartovat ekonomické vztahy, zejména s Indií. To se vzhledem k současnému napětí nevyřeší ze dne na den, ale musíme začít překonávat nedůvěru. Potencionální přínosy takové regionální spolupráce by z hlediska obchodu a investic převýšily vše, co můžeme udělat jako Evropská unie.
Konečně, realizace plánu pro Afghánistán a Pákistán je nejdůležitější pro naši budoucí angažovanost v těchto zemích. Je to společné úsilí členských států a orgánů EU a je to první počin tohoto druhu, který, bude-li úspěšný, může pomoci vytvářet mezinárodní civilní reakci na krize, která dosud byla vymezena převážně z vojenského hlediska.
Akční plán znamená důležitý závazek nejen pro Afghánistán a Pákistán, ale pro jižní a střední Asii jako celek. Potřebujeme ovšem více, než jen předkládat plány: potřebujeme nejlepší lidi s nejlepšími dovednostmi a musíme jim zajistit bezpečnost, aby mohli pracovat. Je třeba zajistit větší politickou angažovanost hostitelských vlád a silnější soudržnost mezi poskytovateli pomoci, včetně vnitřní soudržnost mezi členskými státy.
Jižní Asie čelí každý den extremismu, ať již na bojišti v Helmandu nebo na ulicích Pešaváru, Lahore a Rawalpindi. S extremismem se nevypořádáme pouze vojenskými akcemi, ale tím, že budeme pomáhat budovat chráněné a bezpečné prostředí zbavené napětí a nerovností, které jsou živnou půdou extremismu.
Evropa může nabídnout hodně vlastních zkušeností. Akční plán nám poskytuje příležitost využít tyto zkušenosti k pomoci jiným a já doufám, že to Parlament bude podporovat.
Ioannis Kasoulides
jménem skupiny PPE. - Paní předsedající, v Afghánistánu bylo cílem bojovat proti Talibanu, který poskytl útočiště Al-Kajdě. Afghánistán již takovým útočištěm není, ale povstání Talibanu nebylo poraženo, protože se ukázalo, že vítězství není možné dosáhnout jenom vojenskými prostředky a přílišné spoléhání na vojenskou sílu a zabíjení povstalců bylo kontraproduktivní.
Nové zaměření strategie spočívá v ochraně obyvatelstva, budování afghánských bezpečnostních kapacit, usnadnění dobré správy na centrální a zejména místní úrovni a v podpoře rozvoje. V tomto kontextu je třeba podporovat Afghánci vedený proces usmíření pro vrstvy Talibanu, které se za určitých okolností dostaly na špatnou stranu.
Akční plán EU řeší všechny tyto výzvy a EU může hrát důležitou úlohu v nevojenských oblastech. Očekával bych ovšem mnohem větší důraz na otázku narkotik - vy jste se o tom zmiňovala, paní ministryně -, důraznější slova varování před korupcí a špatnou správou.
Co se týká Pákistánu: "ano" akčnímu plánu. Obě kauzy jsou propojené a úspěch v jedné závisí na úspěchu obou. Pákistán by měl dostatečně bojovat proti přílivu povstalců z Afghánistánu. A konečně je třeba vyvíjet diplomatické úsilí, abychom se zbavili přetrvávající nedůvěry mezi Indií a Pákistánem, která se stává překážkou celkového úspěchu.
Roberto Gualtieri
Paní předsedající, paní ministryně, paní vysoká představitelko Unie, dámy a pánové, Evropský parlament se touto rozpravou snaží přispět k diskusi o roli Evropy v regionu, který je rozhodující pro bezpečnost a stabilitu celé planety.
Nová vojenská strategie, kterou ohlásil prezident Obama a která je přesněji vysvětlena v následném prohlášení ministrů zahraničí zemí ISAF, spojuje vyslání nových jednotek s cílem chránit obyvatelstvo a posílit kapacity bezpečnostních sil a afghánských institucí. Tato vítaná změna bere v úvahu bezúčelnost - já bych dokonce řekl kontraproduktivitu - konvenčních vojenských akcí, které se zaměřují pouze na potlačení akcí talibanských guerril.
Aby se ovšem zajistilo, že nový postup bude produktivní a podnítí přechod k bezpečnému, prosperujícímu, stabilnímu a soběstačnému Afghánistánu, je zcela jasné, že vojenská dimenze zásahu mezinárodního společenství musí být doprovázena rostoucí angažovaností na civilní a politické frontě. Na jedné straně musíme podporovat ekonomický rozvoj a posilovat instituce, vládu a právní stát a na druhé straně musíme usnadnit proces vnitřního smíření a pomoci stabilizovat situaci v Pákistánu.
V tom spočívá úloha Evropské unie. Evropa se svého času v tomto regionu významně angažovala: 1 miliarda EUR každý rok v Afghánistánu, 300 milionů EUR v Pákistánu, mise EUPOL, která přes problémy s počtem personálu dělá neocenitelnou práci, mezinárodní pozorovatelská mise, a přirozeně také účast jednotlivých států v misi ISAF.
Schopnost Evropy mít významný vliv v regionu se však zdá být rozhodně malá vzhledem k množství vyčleněných lidských a finančních prostředků. Z tohoto důvodu potřebujeme posílit naši angažovanost, jinými slovy vedoucí postavení Evropy, a postupovat důsledněji a efektivněji z hlediska civilní strategie a politického úsilí. Akční plán z tohoto hlediska představuje důležitý krok vpřed a Skupina progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu tento akční plán podporuje a požaduje jeho jasné plnění.
Současně uvažujeme o tom, zda cíle stanovené v plánu vyžadují také stanovení ad hoc opatření, a žádáme, aby se zvážilo rozšíření cílů a posílení nástrojů mise ESDP EUPOL. Evropský parlament je připraven nabídnout svoji podporu akcím Evropské unie na všech těchto frontách.
Pino Arlacchi
jménem slupiny ALDE. - Paní předsedající, jsme tu, abychom projednali plán akcí EU pro Afghánistán a Pákistán. Výbor pro zahraniční věci tohoto Parlamentu mi poskytl příležitost, abych byl zpravodajem pro novou strategii pro Afghánistán.
Potřebujeme novou strategii - nebo možná potřebujeme vůbec nějakou strategii - pro civilní aspekt, protože až dosud nebyly zásahy EU v této zemi dostatečně důsledné a zdá se, že měly velmi omezený dopad. Obávám se, paní Ashtonová, že nemohu souhlasit s vaším úvodním prohlášením o Afghánistánu, protože je příliš obecné, příliš byrokratické, příliš neurčité - podobně jako současný akční plán. Domnívám se, že Parlament musí přispět k tomu, aby tato strategie byla důraznější a jednotnější.
Dávám si dohromady všechny potřebné dílčí informace. Především musím říci, že se ukazuje, že je velmi obtížné získat alespoň nejzákladnější údaje o tom, kolik finančních prostředků EU vynaložila v Afghánistánu po okupaci v roce 2001, kam pomoc EU směřovala a kolik z těchto prostředků lze vyčíslit. Víme, že se do této oblasti každý rok vydá téměř 1 miliarda EUR, což je veliká suma. Afghánský HDP je pouze 6,9 miliard EUR. Naše civilní pomoc tedy činí více než 20 procent ročního HDP Afghánistánu, což je hodnota, která má potenciál změnit osud země, pokud by byla správně použita.
Za druhé, pokusím se vypracovat novou strategii pro Afghánistán a začnu tím, že se pokusím určit, co bylo a co by mělo být zájmem EU v této oblasti. Část své zprávy zaměřím na zlikvidování opiového máku s pomocí alternativní rozvojové strategie.
Jean Lambert
jménem skupiny Verts/ALE. - Paní předsedající, myslím, že některé věci obsažené v akčním plánu lze přivítat, ale jak kolegové správně upozornili, existuje řada otázek, na které nebylo odpovězeno.
Myslím, že když tyto věci posuzujeme, vždy na ně pohlížíme z hlediska problémů, které máme, a občas máme tendenci podceňovat každodenní realitu života lidí v Afghánistánu i v Pákistánu, kde je mnoho mrtvých. V některých částech Pákistánu například probíhá cílené vyvražďování Hazarů, dochází k útokům na dívčí školy a na policii a k mnohému dalšímu násilí.
Afghánská policie nám v poslední době byla líčena jako potrava pro děla Talibanu. Mám dojem, že mnozí z nás si stále ještě lámou hlavu nad tím, co jsme si vůbec kdy mysleli, že dosáhneme naší intervencí. Co se týká mezinárodní reakce, vítám, že paní komisařka mluví o zahájení spolupráce, a zejména že se zmiňuje o Indii. Regionální přístup je důležitý a těším se na to, až uslyším, jak se hodláme vypořádat s jinými oblastmi reálného napětí, jako je Kašmír, který, jak nám při jiné příležitosti sdělil afghánský velvyslanec, představuje problém pro veškeré úsilí, které se lidé snaží v tomto regionu vyvíjet.
Je třeba také zvážit, zejména pokud jde o Pákistán, jakou efektivní podporu nabízíme, co se týká mnoha tisíc vysídlených obyvatel, a poučit se z toho, že jsme v minulosti neposkytli dostatečnou pomoc těm, kteří byli vysídleni k hranicím Pákistánu a Afghánistánu, aby se vyplnil prázdný prostor. Proto je skutečně třeba věnovat pozornost vzdělávání a naplňování potřeb obyvatel, kteří se také o tyto vysídlené lidi starají.
Charles Tannock
jménem skupiny ECR. - Paní předsedající, nemůžeme dovolit, aby byla vojenská mise NATO-ISAF v Afghánistánu neúspěšná. Při dostatečné politické vůli, dobrém vojenském vybavení a větším počtu jednotek může NATO porazit Taliban, a samozřejmě to musí být spojeno také s kampaní "srdce a myšlenky". Ale sousední Pákistán je potencionálně rodící se katastrofou - stát vlastnící nukleární zbraně zamořený islamistickým radikalismem a korupcí, stát se slabou vládou, kterému však musíme ze strategických důvodů pomoci.
Ale například části pákistánské ISA byly dlouho podezřelé z tiché podpory afghánskému Talibanu a teprve nyní si neochotně uvědomují domácí nebezpečí takového přístupu. Hrozba, kterou představuje Pákistán pro Indii v oblasti Kašmíru, zejména ukrýváním teroristů, je také velkou hrozbou pro celý region.
Pokud má Pákistán nadále ze zemí EU dostávat vojenskou pomoc pro protipovstalecké operace proti teroristům bojujícím ve jménu džihádu a také ekonomickou pomoc EU, musí poskytnout pevné záruky, že se taková pomoc nepřevede na posílení konvenčních sil na indických hranicích.
Nestabilita Pákistánu a Afghánistánu velmi kontrastuje se stabilitou a umírněností našeho demokratického spojence a partnera, Indie, která si zaslouží plnou podporu EU.
Willy Meyer
Paní předsedající, paní jmenovaná místopředsedkyně, moje skupina nikdy nepodporovala strategii předchozího prezidenta Spojených států pana Bushe ve vztahu k Afghánistánu. Nikdy jsme tuto strategii nepodporovali a čas ukázal, že jsme měli pravdu.
Afghánistán má v současné době zkorumpovanou, nelegitimní vládu, jsou zde nevinné oběti a situace žen se vůbec nezměnila. Proto by bylo logické změnit strategie a litujeme, že se prezident Obama rozhodl pro vojenské řešení a má v úmyslu rozmístit v Afghánistánu dalších 30 000 vojáků. Domnívám se, že by Evropská unie neměla sledovat tuto linii, protože v Afghánistánu v 21. století existuje reálné riziko vytvoření nového Vietnamu.
Historie Afghánistánu ukázala, že zde nemůže uspět žádné vojenské řešení. Je třeba zlepšit spolupráci a zintenzivnit veškeré úsilí o nalezení diplomatického řešení. V samotné konfliktní zóně a z geostrategického hlediska se musíme rozhodnout pro respektování mezinárodního práva v rámci vnitřních řešení v Afghánistánu.
Nicole Sinclaire
jménem skupiny EFD. - Paní předsedající, před několika týdny jsem měla to potěšení se setkat se s některými jednotkami Spojeného království vracejícími se z Afghánistánu a slyšela jsem stále znovu stejné vyprávění, že byli špatně vybaveni. Přesto Spojené království platí této zkorumpované instituci 45 milionů GBP denně. Část těchto finančních prostředků by mohla být raději vynaložena na vyzbrojení našich jednotek v Afghánistánu, jednotek, které momentálně cvičí afghánské policejní síly atd.
Je naprostá pravda, co někteří z vás říkali; toto je důležitá oblast světa, ve které zřejmě potřebujeme dosáhnout pokroku.
Mám problém s nedostatkem zkušeností naší vysoké představitelky pro zahraniční věci paní Cathy Ashtonové, vyhýbající se nepochybně velké odpovědnosti. Potřebujeme někoho mnohem zkušenějšího. Paní Ashtonová nemá žádné zkušenosti na ministerstvu zahraničí; nebyla ministryní zahraničí a myslím, že dokonce ani nikdy nepracovala byť jen na částečný úvazek v cestovní kanceláři. Tak do toho! Toto je choulostivá práce; práce, která vyžaduje měnit věci k lepšímu, a ona prostě není dost zkušená.
Andrew Henry William Brons
Paní předsedající, závěry Rady o Afghánistánu se na první pohled zdají být ve vítaném kontrastu vůči útočnému přístupu Spojených států a Spojeného království. Když je ale důkladně prozkoumáme, jsou vlastně směsicí naivity a komplikovanosti metod. Rada je naprosto naivní, když se snaží zasadit choulostivou květinu západní demokracie do nehostinné půdy afghánského kmenového systému. Vertikální dělení společnosti a dominance kmenové loajality nad osobním rozhodováním to znemožňuje. Rada chce odstranit korupci, ale jednoduše nechápe, že není naděje, že bude respektován byrokratický model objektivního posuzování a rozhodování o finančních prostředcích a zdrojích. Není to proto, že by mezi Afghánci byla endemicky rozšířena nepoctivost, ale protože afghánská kmenová společnost považuje starost o vlastní rodinu a kmen za samozřejmou ctnost.
Rada by chtěla bránit produkci opiového máku. Ovšem odstranění Talibanu z vlády nebylo nejlepším způsobem, jak tuto produkci snížit. Talibanská vláda ji snížila o 90 %, ale od invaze je Afghánistán znovu předním světovým producentem opia. Zpráva uvádí: "Nedostatek bezpečnosti v Afghánistánu nelze vyřešit pouze vojenskými prostředky." To znamená jen to, že vojenské akce jsou legitimní součástí hry. Podle mého názoru nejsou. V 19. století a na počátku 20. století jsme prohráli tři války proti Afghánistánu; měli bychom si z toho vzít ponaučení.
Taliban utiskuje ženy, pohrdá demokracií a zabíjí britské vojáky: je to naprosto odporná organizace. Ale zabíjení britských a spojeneckých vojáků bychom mohli zítra zastavit, když stáhneme naše jednotky. Je to vražedná, nesmyslná válka, kterou jednoduše nelze vyhrát.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Paní předsedající, v Afghánistánu má problém mezinárodní společenství, a ne pouze Spojené státy. Prezidentu Obamovi trvalo tři měsíce, než vytvořil globální strategii reagující na alarmující zprávu generála McChrystala.
Je dobře známo, že nová strategie zahrnuje krátkodobé posílení vojenské přítomnosti, stažení v roce 2011, postupné předání bezpečnostních prvků afghánským silám, lepší koordinaci mezi civilními a vojenskými akcemi a soustředění na velká města.
Nyní je, paní Ashtonová, velkou výzvou formulovat a určit reakci Evropy, zejména na londýnské konferenci. Ve svém prohlášení jste zmínila dvě klíčová slova. Řekla jste, že naše reakce musí být koordinovaná s mezinárodními orgány a že podporujeme koordinaci s Organizací spojených národů. Také jste uvedla, že naše reakce musí být soudržné.
V tomto ohledu mám dvě připomínky, paní Ashtonová. V roce 2005 jsem měl tu čest vést parlamentní volební pozorovatelskou misi a měl jsem příležitost se setkat s velitelem Mezinárodních podpůrných bezpečnostních sil (ISAF) generálporučíkem Grazianem, jemuž končí služba v Prozatímních jednotkách OSN v Libanonu (UNIFIL). 44 zemí v ISAF (28 z nich jsou členské země NATO) v současné době tvoří heterogenní sílu, která ve stávajícím boji proti povstalcům nezajišťuje efektivní reakci.
Druhým podstatným aspektem, paní Ashtonová, je, že válku není možné vyhrát - a nyní v Afghánistánu probíhá válka -, aniž bychom měli civilní obyvatelstvo na své straně, na straně mezinárodní koalice. Domnívám se, paní Ashtonová, že jedním z hlavních cílů Evropské unie by mělo být zaměřit naše úsilí, na něž proudí 1 miliarda EUR z finančních prostředků Evropské unie, tak, abychom se postarali o to, že civilní obyvatelstvo bude na naší straně.
Richard Howitt
Paní předsedající, dovolte, abych začal vzpomínkou na vyššího svobodníka Adama Drana z Královského pluku Anglů, pocházejícího z Bury St Edmunds v mém volebním obvodu, který 7. prosince ve věku 23 let zahynul v provincii Helmand jako stý příslušník britských ozbrojených sil, který byl letos zabit.
Naše mysl by měla být s Adamovou rodinou a všemi rodinami, evropskými, afghánskými a pákistánskými, které utrpěly takovou ztrátu.
S ohledem na takovou oběť máme my v tomto Parlamentu povinnost zaručit, že uděláme vše, co můžeme, pro podporu míru a prosperity v Afghánistánu. Pokud máme brát vážně nové lisabonské změny a řádnou společnou zahraniční politiku EU, neexistuje potřebnější místo, kde bychom se měli osvědčit, než pustiny Afghánistánu. Především bychom měli zajistit vhodné sladění aktivit jednotlivých členských států stojících za touto strategií a zadruhé je třeba přivítat dnešní závazek vysoké představitelky Unie paní Ashtonové, že již brzy po novém roce budeme mít v Afghánistánu výrazného nového zástupce ve společné funkci. Obojí je lakmusovým papírkem účinnější práce EU v rámci smlouvy a předzvěstí našeho budoucího řešení pro Afghánistán.
S tím je konečně spojeno, že členské státy musí zajistit, aby EUPOL získal 400 slíbených policistů; to je absolutně nezbytné, aby mohly řádně fungovat vlastní afghánské služby vynucující právo.
Charles Goerens
(FR) Paní předsedající, rád bych přímo ozřejmil, že zásadně nesouhlasím s poznámkami, které právě učinila paní Sinclairová vůči paní Ashtonové.
Paní předsedající, jedno ze čtyř dětí v Afghánistánu se nedožije věku pěti let, v zemi vyznačující se sociálním a zdravotním deficitem, které je možné přinést demokracii a především větší bezpečnost. Pravděpodobnost konfrontace s Pákistánem dává Talibanu podnět k mobilizaci a zdůrazňuje potřebu řešit problémy Afghánistánu z regionální perspektivy. K tomu je třeba dodat, že neschopnost překonat situaci pouze vojenskými prostředky předurčuje Evropskou unii s jejím rozsáhlým spektrem nástrojů, aby hrála specifickou úlohu.
NATO, které je v první řadě odpovědné za vojenský aspekt, dosahuje tváří v tvář afghánské výzvě svých mezí. Humanitární akce Evropské unie, její součinnost a nástroje rozvoje a její stále efektivnější diplomacie jistě nejsou zárukou úspěchu, ale pokud tuto podporu odepřeme, akce NATO jsou odsouzené k neúspěchu.
Nová kombinace všech těchto faktorů - a v to je třeba doufat - snad přinese slibnější vyhlídky pro afghánské občany. I když odpovědnost Evropské unie je v současné situaci velká, odpovědnost Afghánistánu, který je dosud příliš zkorumpovaný, rozdělený a dezorganizovaný, je rozhodující.
Nezapomeňme, že partnerství nabídnuté Afghánistánu může přinést úspěch, jedině když obnovu země bude podporovat dostatečný počet jejích obyvatel. Ačkoliv je to obrovský úkol, není důvod nečinně přihlížet a nechat země na pospas nejrůznějším formám fundamentalismu.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Paní předsedající, ano, budeme muset uniknout z afghánské pasti, do které jsme spadli kvůli politice prováděné Georgem Bushem. Otázkou ovšem není, kdy se stáhneme z Afghánistánu, ale jak se z něho stáhneme.
Pokud nezpochybníme bezpočet omylů, kterých se dopustilo mezinárodní společenství, ocitneme se v nebezpečí, že zcela ztratíme důvěru a podporu afghánských obyvatel ve prospěch Talibanu. Militarizace humanitární a rozvojové pomoci musí být zastavena, protože vytváří zmatek v myslích lidí a diskredituje nevládní organizace.
Musíme daleko více spoléhat na rodící se občanskou společnost a na afghánské reformisty. Proč je Evropa v Afghánistánu? Protože to chtějí Spojené státy, nebo aby zbavila tuto zemi tmářství a násilí? Je třeba posílit nejefektivnější afghánské struktury, preferovat investice do veřejných služeb - vzdělání, zdravotní péče a dopravy - a podporovat řádnou správu místní výkonné moci, protože kultura těchto zemí vyžaduje, abychom respektovali význam národního státu. Evropa by měla například podporovat Habíbu Sarábíovou, guvernérku provincie Bamján. Její jmenování je první v historii této země, do které, jak si vzpomenete, jsme vstoupili v roce 2001, abychom pomohli ženské části obyvatelstva.
Geoffrey Van Orden
Paní předsedající, při čtení akčního plánu EU pro Afghánistán a Pákistán byste mohli nabýt dojmu, že celá situace závisí na tom, co udělá Evropa.
Věřím, že Evropská unie by mohla zajistit užitečný, praktický příspěvek, ale ten je třeba definovat v kontextu širšího, mezinárodního úsilí a měl by se zaměřit na určité specifické aktivity, kde by zapojení EU mohlo přinést skutečnou hodnotu. Je to příliš vážná věc, než aby Evropa mohla něco předstírat. V dokumentu, který má něco přes tucet stránek, jsem našel jen stručné odkazy na Spojené státy, a co je snad ještě více příznačné, pouze jeden odkaz na NATO, a je to konec konců mise NATO ISAF, která je rozhodující pro naše úsilí.
Bez bezpečnosti a stability není možné zajistit řádnou státní správu ani žádný smysluplný program obnovy a rozvoje.
V civilní oblasti evropské země a samotná EU od roku 2001 napumpovali do Afghánistánu 8 miliard EUR, ale zdá se, že tato obrovská částka jen málo mění situaci; máme ponětí, kolik se z této částky ztratilo?
Je třeba vytvořit komplexní mezinárodní plán pro Afghánistán, ale musíme přeci vidět, kam příspěvek EU zapadá v širším, mezinárodním závazku.
Cornelia Ernst
(DE) Paní předsedající, dnes, po osmi letech, všichni v podstatě víme, že předchozí afghánská strategie založená na vojenské síle selhala. Nevyváženost mezi vojenskými operacemi na jedné straně a nedostatečnými prostředky pro civilní účely na straně druhé přímo brání zlepšení životních podmínek v Afghánistánu.
Tudíž nejdůležitější zprávou od skupiny Konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice je, že potřebujeme radikální změnu strategie. Potřebujeme radikální změnu, odpoutání strategie od vojenské síly a především její větší zaměření na obyvatele. Čtyřicet procent Afghánců je nezaměstnaných a více než polovina z nich žije v naprosté bídě bez jakékoliv lékařské péče nebo přiměřeného vzdělání. Je třeba se zaměřit na sociální otázky a právě to očekávám od Rady, Komise a všech zúčastněných aktérů.
To samozřejmě zahrnuje zlepšení řádné správy, posílení zemědělství a integraci bývalých talibanských bojovníků. Říkám však co nejupřímněji, že pokud v tomto půjdeme jen na půl cesty a znovu se zase budeme spoléhat na vojenskou sílu, promarníme naše šance. Čas se nám krátí!
Philippe Juvin
(FR) Paní předsedající, domnívám se, že v těchto velmi komplikovaných záležitostech musíme přijít s nějakými jednoduchými myšlenkami.
Moje první otázka je jednoduchá: Proč jsme šli do Afghánistánu? Do Afghánistánu jsme šli s jediným cílem: Odstranit výcvikové tábory Al-Kajdy, opěrné body mezinárodního terorismu, které nás ohrožovaly a ohrožovaly stabilitu v regionu. V současné době tyto tábory neexistují.
Můj druhý postřeh je, že naneštěstí, ať už se nám to líbí nebo ne, západní jednotky rozmístěné v Afghánistánu jsou stále více považovány za okupační síly a již nikoliv za přátelské síly. Toto je hlavní, každodenní problém, který musíme mít na zřeteli. Ať se ti, kdo tvrdí něco jiného, zajedou podívat, co se v této zemi děje.
Třetím faktem je, že bezpečnostní situace se významně zhoršila. V roce 2004 bylo možné vyjít za Kábul. Dnes je Kábul jedním obrovským opevněným táborem. Jestliže se tedy nepoučíme ze selhání našich akcí v oblasti a budeme opravdu uplatňovat pouze staré metody, budou se takové neúspěchy opakovat.
Co z toho všeho plyne? Skutečně se domnívám, že je třeba uznat, že jsme odstranili Al-Kajdu - to je skutečný výsledek - a že se musíme stáhnout. Můžeme se stáhnout ihned, dnes? Ne, protože pokud bychom se stáhli, nepochybně by to způsobilo chaos a možná by to vedlo k návratu táborů, proti kterým bojujeme. Naše stažení proto musí být doprovázeno splněním určitých podmínek.
Nejdříve, jak všichni říkají, musíme předat klíče k řešení samotným Afgháncům; musíme zajistit, že konflikt bude pouze afghánským konfliktem. Zadruhé je třeba zahájit dialog se všemi povstalci, a všimněte si, že jsem neřekl "s Talibanem", protože slovo "Taliban" je velmi omezující. Za třetí je třeba připustit, že sociální úroveň nebude ideální. Nemysleme si, že naše evropská kritéria jsou kritéria, která by měla být přizpůsobena pro Afghánistán. Toto musíme akceptovat.
Paní předsedající, je vždy obtížnější ukončit vojenskou operaci než ji začít, a aby ji bylo možné ukončit, musíme mít na zřeteli původní cíl, kterým bylo zajistit, že budou odstraněny tábory Al-Kajdy. To je dnes splněno.
Ana Gomes
(PT) Rada říká, že situace v Afghánistánu a Pákistánu má přímý dopad na Evropu. To je vlastně hlavní zpráva, kterou budeme muset být schopni čestně a odvážně předat občanům Evropy. V tomto ohledu vítám nový akční plán EU pro Afghánistán a Pákistán, který zahrnuje investice do rozsáhlého programu budování kapacit na všech úrovních afghánské administrativy.
Efektivní realizace tohoto akčního plánu jako prostředku sjednocení evropského úsilí v Afghánistánu je jediný způsobe, jak lze přispět k vybudování státu, které je nezbytné pro ukončení války a zaostalosti. Evropa nemůže Afghánce opustit a není v této zemi, protože tak rozhodli Američané. Mezinárodní vojenská a civilní přítomnost bude nadále potřebná po mnoho nadcházejících let.
Svoje vystoupení uzavřu tím, že silně odsuzuji rozhodnutí francouzské vlády násilně repatriovat Afghánce, kteří uprchli před válkou v jejich zemi.
Reinhard Bütikofer
(DE) Paní předsedající, pokud existuje nějaká věc, kterou skutečně nepotřebujeme v hořké realitě, kterou zažívá Afghánistán, jsou to okázalé řeči. Když to říkám, dívám se vaším směrem, paní baronko Ashtonová. Hovořila jste o členských státech zapojených do mise výcviku policie EUPOL. Stalo se tak skutečně? Pokud je tomu tak, jak je možné, že dosud není těch 400 policistů na místě? To je směsice neupřímnosti a absurdity. Jsme poctiví v tom, co říkáme?
Již před dvěma roky bylo uvedeno v European Security Review, že nízký počet policejních instruktorů zpochybňuje reálné závazky Evropy. Proč nefinancujeme vycvičené policisty, abychom zabránili, že se přidají k vojenským diktátorům nebo k Talibanu? Nestálo by to moc a bylo by to velmi účinné. Mám dojem, paní baronko Ashtonová, že Evropa je plná honosných řečí, ale je ostudné, jak slabé a nedostatečné jsou její činy.
Michael Gahler
(DE) Paní předsedající, zvolený název "nový akční plán pro Afghánistán a Pákistán" je příhodný. Ovšem to, co zde bylo představeno, mi připadá spíše jako dva samostatné akční plány předkládané vedle sebe.
V podstatě souhlasím s tím, co bylo o obou zemích řečeno. V Afghánistánu jsme se doufám poučili z minulých chyb a podle toho přizpůsobíme své politiky a struktury. Co se týká Pákistánu, jsem potěšen, že nová politika je vnímaná jako navázání na moji zprávu z pozorování voleb. Pro země, ve kterých jsem působil ve volebních pozorovatelských misích, je, domnívám se, jen správné, že začleňujeme doporučení do našich specifických politik vůči těmto zemím.
V reakci na tuto rozpravu ze strany Rady a Komise bych chtěl, aby společná strategie pro tyto dvě země byla jasněji vysvětlena, jelikož musím například potvrdit, že v tomto regionu máme tisíc kilometrů dlouhou hranici, kterou není možné náležitě kontrolovat ani na jedné straně, zatímco politika, kterou provádíme na jedné straně této hranice, bude mít přímé účinky na druhou stranu. Tedy jaké struktury vlastně chceme vytvořit? Jak chceme navázat dialog mezi afghánskou a pákistánskou vládou? Jak můžeme zajistit, že naši politiku přijmou místní obyvatelé? To jsou otázky, na které stále ještě potřebujeme odpovědi, a já doufám, že je dostaneme.
Ioan Mircea Paşcu
Paní předsedající, akční plán pro Afghánistán a Pákistán přijatý v říjnu je sám o sobě dobrým dokumentem. Jeho cílem je vytvořit podmínky pro vrácení odpovědnosti z rukou mezinárodního společenství, včetně EU, afghánskému státu, přičemž mezinárodní společenství bude hrát podpůrnou úlohu. Očekává se, že dalších 30 000 amerických vojáků vytvoří situaci, ve které by odpovědnost mohla být předána afghánským silám do roku 2011, kdy začne stahování amerických jednotek.
Dokonce i kdyby EU a USA měly podobné cíle, a to vytvoření podmínek, za kterých bude afghánský stát schopen převzít odpovědnost za svoje vlastní záležitosti, časový rámec pro dosažení těchto cílů je nevyhnutelně odlišný. Dostatečné bezpečnosti bude muset být dosaženo do roku 2011, zatímco vybudování státu bude nevyhnutelně trvat déle.
Potom vzniká otázka: za předpokladu, že se do roku 2011 nedosáhne dostatečné bezpečnosti nebo se bezpečnost po stažení USA znovu zhorší, bude EU, již zapojená do budování státu, připravená převzít také úkol, kterým je zajištění bezpečnosti? Já myslím, že ne - a potom budeme mít problém.
Francisco José Millán Mon
(ES) Paní předsedající, jsem potěšen, že švédské předsednictví posílilo závazek Evropské unie podporovat stabilitu a rozvoj Afghánistánu prostřednictvím akčního plánu. Samozřejmě bych rád věděl více o financování tohoto plánu, co se týká Afghánistánu.
Dalším důležitým momentem pro Afghánistán bude londýnská konference, která se má konat v lednu. Na této konferenci si vyslechneme konkrétní přísliby Evropské unie a jejích členských států. Od nové afghánské vlády bychom měli také slyšet o četných závazcích, které musí přijmout v oblastech, jako je boj s korupcí a obchodováním s drogami. Jsem poněkud znepokojen zprávami z dnešního tisku o projevu, který včera pronesl prezident Karzáí o otázce korupce.
Dámy a pánové, rozhodnutí prezidenta Obamy navýšit vojenský kontingent o 30 000 vojáků je velmi čerstvé. Afghánistán je zkrátka v rozhodujícím stádiu a Spojené státy a Evropa musí pracovat velmi koordinovaně.
V Afghánistánu není v sázce jen prosperita a svoboda Afghánců, ale také stabilita regionu, včetně tak důležité země, jako je Pákistán. V sázce je také naše vlastní bezpečnost vzhledem k pokračující hrozbě, kterou představuje Al-Kajda, jak již bylo řečeno.
Věrohodnost NATO a tak zvaného Západu ve značné míře závisí také na výsledcích v Afghánistánu. Nemůžeme selhat. Abychom však uspěli, potřebujeme podporu našich vlastních občanů, jak již bylo také řečeno. Tato podpora je podmíněná transparentností a srozumitelností. Musíme vysvětlovat, že naši krajané v Afghánistánu jsou vážně ohroženi, ale musíme také zdůraznit význam mise a to, že selhání nemůže být alternativou. Jak jsem říkal, v sázce je mnoho důležitých faktorů.
Elmar Brok
(DE) Paní předsedající, jeden afghánský přítel mi jednou řekl, že je dobrá věc, že Západ podniknul invazi do Afghánistánu, ale připomenul, že v afghánské historii se stal každý, kdo zůstal déle než jeden rok, okupantem, i kdyby předtím přicházel jako osvoboditel. To bylo v roce 2001. Nyní se nacházíme v roce 2009 a přesně to se stalo.
Taliban ovládá fakticky 80 % země a vojenské vedení USA, stejně jako evropští ministři obrany, říkají, že tuto válku není možné vyhrát vojenskými prostředky. Co je potom cílem? Země, kterou nemáme pod kontrolou, nemůže být přeměněna v demokracii a cokoliv dalšího z centra, když nikdy neměla centralizovanou formu vlády. Jinými slovy, nedávalo by smysl soustředit se na Al-Kajdu a terorismus a potom se stáhnout? Na tyto otázky je třeba odpovědět.
Potřebujeme také odpovědi na otázky, které zcela správně vznesl pan Van Orden v souvislosti se sloučením tohoto akčního plánu s obecným strategickým cílem, londýnskou konferencí, plánem prezidenta Obamy pro Afghánistán a tak dále. Jsou tyto záležitosti vzájemně konzistentní? Je proto velmi správné a nezbytné mít k Afghánistánu a Pákistánu kombinovaný přístup a také zohlednit to, co bylo konec konců řečeno v souvislosti s Indií.
A co je nejdůležitější, musíme dohlížet nad vnitřním vývojem. Když v zemi s vycvičenými vojáky a policisty, kteří nemají žádný vlastní cíl, přestane působit zahraniční vojenský tlak, podle mých zkušeností se nikdy nestane, že by takoví vojáci a policisté opustili ideologii občanské války, která určitě nějaký cíl má. To vždy vítězí! Historie to také ukazuje, a proto se velmi obávám, že tomu, co zde děláme, může chybět kontinuita. Skutečně bychom měli zvážit, jaký typ plánu by nám umožnil rozumným způsobem stáhnout jednotky a současně skoncovat s terorismem.
Lara Comi
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, bezpečnostní situace v Afghánistánu se v poslední době zhoršila kvůli nedostatku plné kontroly nad oblastí. Rozlehlé oblasti země jsou ovládány kmenovým právem, tedy nikoliv státními zákony. Pocit nedostatku bezpečnosti se rozšířil také do větších měst, navzdory pokračujícímu nasazení a monitorovacím akcím jednotek ISAF.
Jelikož je boj proti terorismu úzce svázaný s aktivitami prováděnými v této oblasti, je jasné, že se Spojené státy, spojenecké země a NATO nemohou stáhnout. Naše pokračující přítomnost a dosažení úspěchu v Afghánistánu do velké míry závisí na politickém a vojenském přístupu, který bude sdílený na mezinárodní úrovni a zaměřený na regionální přístup na území Afghánistán i Pákistánu.
V tomto smyslu nový akční plán Evropské unie představuje významný krok v posílení bezpečnosti a v citlivém procesu budování kapacit demokratických institucí, lidských práv a sociálně ekonomického rozvoje v regionu.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Paní předsedající, myslím, že akční plán Evropské unie jde správným směrem, protože naše pomoc se musí týkat dvou oblastí. První oblastí je zlepšení bezpečnosti. Druhou oblastí je zlepšení podmínek, ve kterých lidé žijí. Je možné říci, že pokrok v první oblasti - týkající se bezpečnosti - bude mít příznivý vliv na životní podmínky obyvatel, zatímco pokrok v druhé oblasti - týkající se zlepšení životních podmínek - bude podporovat zlepšení bezpečnosti.
Myslím ovšem, že bychom se měli nepřetržitě ptát na efektivitu naší pomoci. Podle mého mínění by tato pomoc mohla být mnohem účinnější, kdybychom mohli počítat s podporou okolní střední Asie. Zejména bych chtěl vybídnout Evropskou unii, paní Ashtonovou a paní Malmströmovou, aby navázaly kontakt s Ruskem a Tádžikistánem, protože jsou to země, které by mohly být velmi užitečné, zejména co se týká logistiky a dopravy zásob pro obyvatelstvo.
Sajjad Karim
Paní předsedající, v současné době každodenně dochází v Afghánistánu i Pákistánu k bombovým útokům. Cílem útoků jsou školy, nákupní centra, městská centra a dokonce vojenská velitelství.
Pákistánská armáda úspěšně vytlačuje teroristy pronikající z Afghánistánu do Pákistánu, ale musím se sám zeptat: odkud tito teroristé neustále dostávají zbraně? Je příliš zjednodušující tvrdit, že to je vnitřní záležitost Pákistánu. Je to mnohem složitější.
Ministryně Malmströmová zcela správně nadnesla otázku regionální spolupráce. Budeme prostřednictvím naší nové funkce pro zahraniční věci, paní vysoká představitelko Unie, jednat se sousedy Pákistánu, abychom je povzbudili, aby udělali vše, co je v jejich silách, aby Pákistánu v těchto těžkých dobách pomohli?
Je také jistě pravda, že i když mezi Pákistánem a Indií existuje nedůvěra - a já jsem velkým zastáncem toho dát tyto dvě země dohromady -, zatím jsme v této věci dosáhli jen malého pokroku. A dokud se nevyřeší klíčová otázka Kašmíru, obávám se, že se velkého pokroku nedosáhne.
Ivo Vajgl
(SL) Podle mého názoru nebude mít akční plán smysl, pokud nezdůrazní evropskou politiku, to znamená evropský přístup k Afghánistánu. Jsme zde již hluboce zainteresováni a nemůžeme pouze doprovázet rozhodnutí našich hlavních spojenců, která - pro nás překvapivě - dělají v některých strategických záležitostech.
Myslím, že v tomto akčním plánu je důležité jasně dát prioritu civilním iniciativám. Měli bychom jednou pro vždy pohřbít myšlenku vojenského vítězství. Nemůžeme zvítězit na území, jehož obyvatelé nás všechny, kteří jsme zde, abychom jim pomáhali, považují za okupanty a Taliban za takzvané bojovníky za svobodu.
Rád bych se připojil k těm z vás, kteří zdůraznili potřebu regionálního řešení a potřebu většího zapojení zemí v regionu, které sousedí s Afghánistánem a mají větší důvěru obyvatel.
Arnaud Danjean
(FR) Paní předsedající, o akčním plánu pro Afghánistán toho bylo řečeno mnoho. Pokud mohu mluvit za sebe, je mi líto, že prezentace, které jsme si dnes vyslechli, nekladou trochu větší důraz na vazbu mezi misí EUPOL a misí NATO v Afghánistánu. Toto je mise, kterou musíme uskutečnit. Kvantitativní a kvalitativní problémy, se kterými se tyto mise střetávají, jsou způsobeny hlavně vazbou na NATO, a aby byly efektivní, musíme je řešit co nejrychleji. Rád bych, aby se o tom více hovořilo.
Moje otázka se týká Pákistánu, jeho chronické nestability, která, jak všichni víme, je určitým faktorem v krizi pro celý region i pro Afghánistán. Z akčního plánu jsem vyrozuměl, že se součinností s Pákistánem se počítá v boji proti terorismu a v bezpečnostní oblasti. V této zemi, jak víme, existuje významné a někdy také strukturální a organizační propojení mezi radikálními islámskými hnutími, která operují v Kašmíru a na afghánské hranici. Chtěl jsem se ujistit, že charakter a časový rámec pomoci považujeme za dobře odhadnutý, aby se předešlo extrémně nepříznivým a škodlivým dopadům tohoto propojení.
Corina Creţu
(RO) Po více než osm let naše země promarňovaly lidské životy, energii a obrovské finanční prostředky v zemi zpustošené válkou, kde se již utopily dvě říše, britská a sovětská. Naneštěstí politické a vojenské posílení vlivu Talibanu, chudoba pustošící zemi, postavení žen, obchod s opiem a rozšířená korupce jsou životní realitou, která zvýrazňuje selhání operací prováděných v Afghánistánu.
Domnívám se, že strategie Evropské unie musí čelit rostoucím vyhlídkám na chaos a násilí posílením vojenské přítomnosti a zvyšováním její účinnosti a také zintenzivněním úsilí o obnovu, rozvoj a demokratizaci Afghánistánu. Větší rozvojová pomoc v Afghánistánu v podstatě znamená investici do naší bezpečnosti. Proto musíme vyvinout maximální možné úsilí, abychom tento zkrachovalý stát udrželi nad vodou a zaručili jeho obyvatelům minimální úroveň fyzické a materiální bezpečnosti.
Piotr Borys
(PL) Pane předsedající, situace v Afghánistánu je v současné době nejdůležitějším problémem, kterému čelí mezinárodní instituce, a nyní, když vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, Evropská unie obzvlášť. Tento těžký úkol není možné zvládnout bez tří základních součástí naší strategie: zaprvé je to úspěch velmi ambiciózní dvouleté vojenské mise, která musí skončit porážkou Al-Kajdy a získáním části vůdců Talibanu na stranu vlády. Za druhé je to stabilita v Pákistánu a celém regionu, včetně Indie - to je druhý klíčový úkol - a za třetí je potřeba vybudovat občanskou společnost. Třicet let války představuje obrovský problém. Je to nevzdělaná společnost - více než 90 % obyvatel neumí číst. Vzhledem k tomu je potřebná masivní sociální pomoc, aby bylo možné vybudovat právní stát, řádnou správu země a sociální péči.
Chci říci, že ke dnešnímu dni v Afghánistánu vzrostl počet dětí navštěvujících školy ze 700 000 na 7 000 000 a v souvislosti s tím patří ke klíčovým problémům, které bude muset řešit paní Ashtonová, zejména potřeba efektivní finanční pomoci pro budování občanské společnosti v této zemi.
Martin Ehrenhauser
(DE) Pane předsedající, snad mi jako členovi delegace pro vztahy s Íránem dovolíte, abych učinil stručnou poznámku. Nedávno Evropský parlament vedl rozpravu s íránským velvyslancem v Bruselu. Když jsem se zeptal, proč se od nástupu íránského prezidenta do funkce zečtyřnásobil počet rozsudků smrti, přisuzoval to nárůstu obchodu s drogami na hranicích regionu mezi Íránem a Afghánistánem. Chtěl jsem se zmínit o tomto výroku, aby se tento problém bral spolu s korupcí v akčním programu také přiměřeně v úvahu.
Cecilia Malmström
Pane předsedající, Rada je opravdu vděčná za obrovský zájem Evropského parlamentu o tento problém. Odpovím na některé vaše otázky.
Pan Kasoulides: akční plán vychází z regionální perspektivy. To je úplně nejdůležitější. Enormní důraz je kladen na řádnou státní správu, boj proti korupci a principy právního řádu, a to je práce, na kterou se orientuje. V těchto oblastech bude Afghánistán a Pákistán potřebovat naši podporu ještě velmi, velmi dlouhou dobu. Pan Kasoulides má pravdu, když říká, že jsme nevěnovali dostatečnou pozornost otázce drog. Podporujeme dosavadní úsilí, například spolupráci s UNIDOC a její technickou podporu. To musí pokračovat. Nejdůležitější ovšem je podporovat práci, kterou dělá afghánská vláda, a vytvořit větší prosperitu a dobrou sociální správu.
Panu Arlacchimu bych chtěla říci, že souhlasíme, že úsilí vyvíjené do dnešního dne nebylo dostatečně koordinované. To je problém EU, a proto je tak důležité, abychom nyní měli tento plán. Švédské předsednictví během podzimu také velmi usilovalo o získání typu informací, jaké požadujete - kdo co dělá a jak -, aby získalo celkový přehled o situaci. Nyní máme lepší obrázek a velmi se těšíme na vaši zprávu, která nám může pomoci pokročit v této práci, a také na spolupráci s vámi a s Výborem pro zahraniční věci.
Panu Danjeanovi bych chtěla říci, že EUPOL je velmi důležitou součástí naší spolupráce a nejdůležitějším faktorem pro afghánskou vládu, co se týká práce civilní policie. Ukázalo se, že tu funguje silné vedení. Kvality EUPOLu uznávají všechny strany - Afghánci, USA a další. Síly jsme navýšili o 280 mezinárodních pracovníků. Je nám líto, že členské státy nebyly schopné poskytnout 400 pracovníků, které požadujeme, a nyní žádáme o další přispění, protože chceme, aby se členské státy zapojily.
V současnosti je situace taková, že EUPOL posiluje svoje aktivity v šesti strategických oblastech, kde věříme, že můžeme přidat hodnotu: policejní zpravodajská služba, vyšetřování trestných činů, struktura velení policie, vazby mezi policií a žalobci, boj s korupcí a také lidská práva a rovnost. To jsou afghánské priority. NATO se nyní zapojuje do výcviku policie v rámci své mise a samozřejmě musíme v této oblasti posílit spolupráci.
Konečně bych ráda uvedla, že akční plán je velmi důležitý v tom, že umožňuje EU lépe a koordinovaněji využít své zdroje. Musíme se soustředit na realizaci všech těchto dobrých myšlenek. Můžeme tak činit v rámci regionální perspektivy, převzetí odpovědnosti samotnými vládami Afghánistánu a Pákistánu a zaměření na naše politické priority, právní stát, demokracii a lidská práva.
EU je jeden partner. Velmi důležitý partner, ale v regionu působí také další partneři, se kterými musíme přirozeně spolupracovat. Těšíme se na londýnskou konferenci, na které, jak doufáme, prezident Karzáí předloží své plány, a očekáváme, že potom budeme moci zvýšit naši podporu.
Podpora EU je dlouhodobá a trvalá a musí být udržitelná. To je signál, který musíme vyslat. Vyžádá si to čas. Musíme být realističtí. Před námi je spousta práce. Proto potřebujeme angažovanost EU. Je třeba vyslat signál, že jsme dlouhodobě zainteresováni - v neposlední řadě v zájmu žen a dětí, jak mnozí poslanci uváděli.
Catherine Ashton
jmenovaná místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, chci jen vyzdvihnout, pokud mohu, několik klíčových témat, která nadnesli vážení poslanci Parlamentu.
Souhlasím s předsednictvím Unie, že v otázce narkotik musíme usilovat o komplexní reakci, která skutečně spojí prvky rozvoje venkova se sociálními otázkami a samozřejmě s právním řádem. Je velmi důležité, abychom tento problém řešili ze všech různých hledisek.
Souhlasím s tím, co vážení poslanci říkali o významu civilních otázek. Skutečně jsme dosáhli významného pokroku; řada členských států se těmito věcmi zabývá. Jen jeden příklad: v roce 2002 jsme podpořili zdravotní péči pro asi 7 % obyvatelstva; nyní, v roce 2009, je to 85 %. Mohu uvést další příklady; toto je jeden, na kterém, myslím, můžeme nepochybně ukázat, co děláme a jak efektivně to na místě funguje. Souhlasím také s tím, co říkali někteří poslanci, například paní Lambertová, o naprosto klíčovém významu podpory dětí, a samozřejmě také o významu odborné přípravy v zájmu zaměstnanosti dospělých.
K fondům: S potěšením mohu říci, že jsou to velmi dobře spravované fondy. Jsou spravovány prostřednictvím OSN nebo Světové banky a předpokládám, že vážení poslanci dostanou průběžnou zprávu. Poslední, kterou zde mám, je z července 2009. Pro ty z vás, kteří ji nečetli, můžeme zajistit kopie. Tato zpráva velmi jasně a přesně ukazuje, kam jdou finanční prostředky, kolik se přesně utratilo a jaký očekáváme efekt. Ale souhlasím s tím, že je třeba zvyšovat efektivitu. K tomu vždy existuje prostor. Jedním z úkolů mojí funkce je shromáždit informace o působení v oblasti, zajistit větší soudržnost a efektivitu naší práce. Řada kolegů se zmiňovala o potřebě zajistit plnění závazků ohledně EUPOLu.
Mluvilo se o tom, že musíme spolupracovat s NATO; již jsem měla jednu schůzku s generálním tajemníkem NATO a sešla jsem se s generálem McChrystalem, panem Richardem Holbrookem a s ministryní zahraničí paní Clintonovou, abychom jednali o Afghánistánu. Již připravujeme londýnskou konferenci, na které budeme pokračovat v dialogu s těmito důležitými a klíčovými partnery.
Samozřejmě je velmi důležité, co bylo řečeno o regionálních aspektech. V rámci akčního plánu skutečně chceme budovat regionální spolupráci. Pokračují: velmi praktické práce na rozvoji této spolupráce, zejména na rozvoji železničních tratí, obchodní spolupráce atd. Ale naprosto souhlasím: měli bychom dělat ještě více.
Londýnská konference, která se bude konat 28. ledna, je dalším významným milníkem. Konference bude řešit otázky bezpečnosti, státní správy a sociálního, ekonomického a regionálního rozvoje - jsou to velmi důležité otázky. K tématům, která jsem osobně určila, patří vzdělání, zdravotní péče, hospodářský rozvoj, obchod, spravedlnost a lidská práva, což jsou oblasti, o kterých mohu říci, že s nimi mám velké zkušenosti.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149 jednacího řádu)
Charalampos Angourakis  
Nový akční plán EU pro Afghánistán a Pákistán byl vypracován za účelem uskutečnění strategické ambice Evropské unie hrát v Afghánistánu a Pákistánu a celé této oblasti ještě aktivnější imperialistickou úlohu. V Pákistánu prosazuje dohodu o volném obchodu, která umožní větší průnik sjednocújících euromonopolů do jižní Asie. V Afghánistánu se EU snaží stabilizovat svou přítomnost ještě více, a to jak nezávisle prostřednictvím policejní mise EUPOL v Afghánistánu, tak v rámci NATO prostřednictvím rozvoje Evropských policejních sil. Imperialistický boj o podíl na kořisti se zostřuje i přes strategii spolupráce s USA a NATO. EU se s balíčkem peněz v hodnotě 1 miliardy EUR ročně a různými "rozvojovými programy" snaží posílit postavení evropského kapitálu při drancování okupované země a získávání odrazového můstku k vykořisťování národů a bohatství v oblasti jako celku. Současně se politika "vývozu demokracie" snaží na imperialistickou okupační strukturu rozšířit podporu demokracie. Národy si nemohou zvolit "lepšího imperialistu". Musí zesílit svůj boj proti plánům všech imperialistů, aby setřásly jho okupace v Afghánistánu a v oblasti jako celku.
Elena Băsescu  
Problémy postihující Afghánistán a Pákistán se neomezují jen na tyto země. Ovlivňují vlastně nás všechny. Mise zahájená v Afghánistánu musí být dovedena ke konci. S ohledem na to Rumunsko otevřeně zvažuje možnost navýšení své účasti v této zemi včetně posílení výcviku armády a zajištění lékařské a institucionální podpory. Rumunsko má v současné době v Afghánistánu rozmístěno 1 020 vojáků, jejichž účast při zajišťování míru a stability naši spojenci jednomyslně oceňují. Musíme se zapojit nejen na vojenské frontě, ale i při posilování afghánských státních institucí, zajistění řádné správy na místní a regionální úrovni, při boji proti korupci a pašování drog, výcviku policejních důstojníků a zajištění technické pomoci pro rozvoj zemědělství. V tomto ohledu bych ráda zmínila oznámení Catherine Ashtonové o navýšení finančních prostředků, které Evropská komise vyhrazuje pro rozvoj v Afghánistánu. Činnosti Evropské unie v Afghánistánu a Pákistánu musí být koordinované. Situace v obou zemích je úzce propojena a úspěch v jedné závisí na úspěchu ve druhé z nich. Evropská unie musí pokračovat ve svém partnerství s Pákistánem a pomoci této zemi v jejím boji s extremismem a terorismem, jakož i v oblasti obchodních vztahů a prosazování lidských práv.
Ricardo Cortés Lastra  
Je třeba zajistit dostatečnou mezinárodní přítomnost, která by pomohla nastolit základní podmínky míru a bezpečnosti, aby mohla být posílena kapacita správy země a právní stát, aby se bojovalo proti korupci a byla dodržována lidská práva.
Mluvím-li o státní správě, mám na mysli i nižší úroveň, blížší občanům, a správu v širším smyslu, zahrnující všechny zúčastněné subjekty v Afghánistánu. Rozvoj země a rozvoj zemědělství, infrastruktury a obchodních sítí naléhavě vyžadují ovzduší míru a stability a především ochranu občanů prostřednictvím boje proti beztrestnosti a právní nejistotě, která je přímo ovlivňuje.
Nelze však přehlížet každodenní naléhavé problémy, před nimiž občané stojí. Tyto problémy se neomezují jen na bezpečnost a týkají se i potravin, zdraví a vzdělávání. Afghánistán přežije a bude to díky síle a úsilí afghánského lidu samotného. Musíme mu však podat pomocnou ruku, a zejména ji nesmíme stáhnout zpět předčasně, v době, kdy je nejvíce potřebná.
Jaromír Kohlíček  
Je-li někde na světě výrazný příklad neschopnosti EU zaujmout samostatné stanovisko k problému, který vytvořily Spojené státy, pak jde o současnou neradostnou situaci v Afghánistánu. Zničená infrastruktura, několik generací s minimálními možnostmi získání vzdělání, středověké poměry z hlediska rovnoprávnosti žen a světový etalon absolutní korupce. To je situace, která spolu s produkcí více než 70 % světové výroby opia a zvýšenou aktivitou teroristických skupin ukazuje na absolutní neschopnost okupační mocnosti. Známé příklady bezpráví, i na zvolených poslancích, spolu s nezákonnými praktikami americké administrativy vytvořily nestabilní prostředí. Stálé poukazování na nedostatek respektu k lidské důstojnosti za sovětské okupace se marně snaží zakrýt současný chaos a bezvládí. Více než dva miliony uprchlíků na území Pákistánu a propustná hranice mezi státy jsou vynikajícími předpoklady pro pronikání ozbrojených skupin do jižní a východní části země. Paštunské kmeny žijí dlouhodobě na obou stranách hranice a jen obtížně lze v současném chaosu zjistit, kdo odkud je. Usnesení EP z roku 2008 tuto situaci správně popisuje, ale nutno konstatovat, že optimistická tvrzení nejsou na místě. Za současného stavu je posílení vojenské přítomnosti, další přísun finančních prostředků a expertních týmů zcela nesmyslný. Situace se v posledním roce výrazně zhoršila a optimistická tvrzení Evropské komise nejsou založena na současné realitě v Afghánistánu.
Krzysztof Lisek  
Je naprosto nezbytné, abychom ke zlepšení situace v Afghánistánu přijali určité kroky. K důležitým opatřením zejména patří: odborná příprava policejních důstojníků, vojenského personálu, osob pracujících v systému soudnictví a učitelů, jakož i boj proti výrobě drog a obchodu s nimi. To v Afghánistánu umožní stabilizaci sociálního systému. Nepochybně je také nutné zvýšit vojenský a policejní kontingent a zdvojnásobit úsilí v oblastech hraničících s Pákistánem s cílem zabránit toku zbraní a drog mezi oběma zeměmi. Je již třeba přemýšlet o tom, jakým směrem by se afghánské hospodářství mělo v budoucnosti vyvíjet, aby se lidé mohli vzdát pěstování máku a obchodu s opiem. Jedním slovem, vojenskou a policejní činnost by měla doprovázet civilní opatření: podpora budování struktur afghánského státu a rozvojová pomoc.
