Konventionella energikällor och energiteknik (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Herbert Reul, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om konventionella energikällor och energiteknik [http://www.europarl.eu.int/oeil/FindByProcnum.do?lang=2&procnum=INI/2007/2091" ].
Herbert Reul  
föredragande. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Eftersom jag har några extra minuter vill jag börja med att tacka kommissionen, vårt utskotts sekretariat och de övriga föredragandena. Det har inte varit en alldeles enkel uppgift och jag är glad att vi lyckades att samarbeta på ett objektivt sätt och försökte hitta bästa möjliga gemensamma plattform i en fråga som inte är helt okomplicerad.
Vårt arbete grundades på tre meddelanden från kommissionen och vårt syfte med detta betänkande var att ge svar inom de tre områden som omfattas av dessa meddelanden, vilket vi lyckades att göra med stor majoritet i det ansvariga utskottet. Startpunkten var en allmänt accepterad princip som numera tas upp igen i alla energipolitiska debatter, dvs. den åsikt som delas av kommissionen och parlamentet att energipolitiken har tre huvudsakliga mål - konkurrenskraft, med andra ord överkomliga priser, miljöskydd och en trygg energiförsörjning. Slutsatsen att lösningen finns i en fortsatt utveckling av ny och befintlig energiteknik var förvisso den mest lättbehandlade delen av betänkandet.
Teknik är nyckeln för att nå dessa tre mål. I en värld där efterfrågan på energi ständigt ökar samtidigt som tillgången på fossila bränslen ständigt minskar, är det därför nödvändigt att vi investerar i forskning och utveckling och försöker att nå framgångar på dessa områden. Vi behöver bara se på potentialen för att öka effektiviteten i kraftproduktionen i kolkraftverk vilken för närvarande i genomsnitt ligger på 34 procent, men som skulle kunna höjas till 55 procent genom användning av modernare teknik.
Vi tog också upp två energikällor som skiljer sig mycket åt inbördes men som delar förmågan att skapa stora politiska kontroverser. Ingen tvivlar på att andelen fossila bränslen, som stod för 79 procent av den inhemska bränslekonsumtionen i bruttotermer i EU 2004, kommer att förbli hög under överskådlig framtid. Hur länge detta än pågår så måste vi utan tvekan använda fossila bränslen under en viss tid. Kol är en tung faktor som spelar en viktig roll - ett skäl är naturligtvis att det är en av de få energikällor, eller i själva verket den främsta energikällan, som finns naturligt i EU, även om dess tillgänglighet varierar i medlemsstaterna. Detta är en viktig fördel, särskilt när det gäller en trygg energiförsörjning.
Detta innebär - och detta var en viktig punkt i våra diskussioner - att vi när vi säger att kol har en framtid, vilket jag är tacksam för att kommissionen har tagit upp, måste se till att ta itu med de kritiska aspekterna av kolanvändningen. En av dessa kritiska aspekter är utsläppet av koldioxid. Ett alternativ är större effektivitet och bättre teknik och det andra alternativet är att försöka använda ny teknik för att separera koldioxid och lagra den i underjordiska utrymmen - den berömda tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS).
Det är naturligtvis lättare sagt än gjort, men det finns tecken som tyder på att det fungerar. Vi har tagit upp detta i betänkandet och vi förespråkar stöd till utveckling av CCS-tekniken eftersom den ger oss möjlighet att fortsätta att använda kol, vilket är en mycket pålitlig energikälla för oss i EU. Det är därför vi också har betonat att vi måste gå fram försiktigt, att avskiljning av koldioxid kan minska effektiviteten vid kraftproduktion och att det därför är svårt att säga när CCS-tekniken kan börja användas på allvar. Vi måste framför allt göra vår läxa och formulera lämplig lagstiftning.
I den tredje och mest kontroversiella delen av betänkandet tar vi upp kärnenergifrågan. Kärnkraftverken står för mer än 30 procent av kraftproduktionen i EU och kärnkraften har fördelar som är obestridliga, vilka politiska åsikter man än har. Den finns på plats, den är billig och den bidrar i hög grad till en trygg energiförsörjning. När det gäller att minska koldioxidutsläppen är det ett oerhört spännande och intressant alternativ och jag tycker att det vore ansvarslöst om vi bara struntade i denna typ av energi.
Vi lyckades - inte utan svårigheter - att hitta modeller som kunde stödjas av en stor majoritet och som innehöll budskapet att en diskussion om dessa idéer utgör en del av en fullständig debatt, men att beslutet att anta eller förkasta dem är en sak för medlemsstaterna. Detta är en mycket viktig fråga, men vår avsikt är att göra en insats på ett område där EU innehar ett visst ansvar, nämligen trygg energiförsörjning. I detta avseende är det en klok åtgärd att inrätta högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering och Europeiska kärnenergiforumet, och det är utan tvekan rätt, som anges i det vägledande programmet om kärnenergi, att utveckla denna diskussion och, när vi diskuterar investeringar i ny teknik, inte vända någon möjlig lösning ryggen.
Helt kort innebär inte energiblandning att man väljer bort specifika energikällor utan snarare att man beaktar alla dessa källor. Jag hoppas att vi lyckas anta denna resolution i morgon med den ordalydelse som godkändes av en stor majoritet i utskottet.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill först och främst lyckönska Herbert Reul till betänkandet. Det är det sista betänkandet från parlamentet i uppföljningen av energi- och klimatförändringspaketet från den 10 januari. De båda andra betänkandena av Alejo Vidal-Quadras och Britta Thomsen är värdefulla bidrag när kommissionen ska utarbeta nya förslag.
Det första handlar om att sammanställa energipaketet för den inre marknaden, och det andra rör det pågående arbetet med direktivet om förnybara energikällor. Jag är också mycket tacksam för Herbert Reuls och parlamentets kommande bidrag på området för nyskapande energiteknik, rena fossila bränslen och kärnenergi, som ligger helt rätt i tiden.
Kommissionen är redan på flera punkter helt införstådd med parlamentets krav och arbetar med ett antal återstående frågor som tas upp i betänkandet.
Europa måste uppnå det viktiga målet att bekämpa klimatförändringen. I detta syfte och även för att få till stånd en tryggad energiförsörjning behöver vi en högeffektiv energiteknik med låga koldioxidutsläpp. Vi måste också utnyttja fossila bränslen på ett mer hållbart sätt. Det kommer också att bli svårt att nå klimatförändringsmålen utan att utnyttja kärnenergi.
Jag vill först ta upp frågan om energiinnovation. Kommissionen ämnar i slutet av november lägga fram den strategiska EU-planen för energiteknik. Europa har framgångsrikt utarbetat ett regelverk till stöd för teknik med låga koldioxidutsläpp. Gemensamma mål har satts upp för energibesparingar och förnybar energi. Vi håller också på att upprätta en verklig inre marknad. Det råder ingen tvekan om att allt detta utgör grunden för den tredje industriella revolutionen.
Detta är emellertid långt ifrån tillräckligt. Om vi enbart gör oss beroende av importerad teknik med låga koldioxidutsläpp kommer vi inte att uppnå målen om försörjningssäkerhet och konkurrenskraft.
Av kommissionens just nu pågående analyser framgår att Europa har hamnat på efterkälken när det gäller utvecklingen av teknik med låga koldioxidutsläpp. Vi klarar helt enkelt inte av att omvandla den högkvalitativa grundforskning som bedrivs inom EU till världsledande teknikutveckling. I dagsläget är vi inte i tillräckligt hög grad inriktade på att omsätta forskningsresultaten i affärsutveckling genom att uppföra pilot- och demonstrationsanläggningar och därmed nå full kommersiell skala.
För att Europa ska bli världsledande när det gäller innovationer inom klimatförändring och energisäkerhet krävs ökad effektivitet i hanteringen av de resurser som investerats i energiinnovation.
Vi behöver följaktligen både en bättre gemensam strategisk planering på EU-nivå och ett effektivare genomförande av energiteknikprogrammen och de energitekniska åtgärderna.
Vi måste dessutom, som Herbert Reul konstaterar i sitt betänkande, få fram ytterligare ekonomiska resurser och personalresurser för forskning och demonstration inom energiteknik.
Vi har redan i det sjunde ramprogrammet höjt energibudgeten med 50 procent och programmet för konkurrenskraft och innovation med 100 procent. Detta hade aldrig kunnat genomföras utan starkt stöd av parlamentet.
Medlemsstaterna gör samma sak, och jag är övertygad om att den privata sektorn kommer att följa efter så fort ramvillkoren är de rätta. Detta gäller särskilt demonstrationsprojekt i industriell skala och tidig marknadsintroduktion, liksom även de små och medelstora företagens avgörande roll.
Jag kommer nu att övergå till den andra delen av betänkandet, som rör de utmaningar som hänger samman med konventionella energikällor. Vi måste inse att dessa energikällor kommer att vara av stor betydelse för energimixen under åratal framåt.
Vi delar uppfattningen att vi måste övergå från traditionella till hållbara fossila bränslen. Kommissionen kommer före årets slut att vidta ytterligare åtgärder för att undersöka användningen av modern teknik för kraftproduktion från fossila bränslen.
Kommissionen kommer i första hand att behandla frågan om den rättsliga ramen för avskiljning och geologisk lagring av koldioxid. Vi vill lägga fram ett lagstiftningsförslag om ett regelverk som innebär att rättssäkerheten garanteras och att allmänhetens förtroende vinns för en säkert ibruktagande av avskiljning och lagring av koldioxid (CCS). Jag håller även på att utarbeta ett meddelande om den politiska ramen för stöd till CCS.
Jag håller med om att det kommer att krävas betydande forskningsinsatser om CCS innan det kan bli kommersiellt lönsamt. CCS kommer därför att ingå i den strategiska energitekniken inom ramen för den strategiska planen för energiteknik. Detta är också skälet till att vi sänder ut ett speciellt meddelande om detta i anslutning till lagstiftningsförslaget.
Jämsides med fortsatta insatser inom forskning och utveckling måste EU lägga fram förslag om demonstrationsanläggningar. Dessa projekt kommer att ge ovärderliga erfarenheter. De kommer att leda till att vi så mycket som möjligt utvecklar befintlig teknik och kartlägger och tar itu med de uppgifter som återstår.
Målet är klart angivet och innebär att flera storskaliga demonstrationsanläggningar ska vara i bruk senast 2015 och att tekniken ska vara ute på marknaden senast 2020. Detta kommer inte att vara möjligt utan ett starkt engagemang från den privata sektorn i Europa och en stark och stödjande regeringspolitik. Kommissionen är beredd att gå i bräschen, men den kommer att behöva medlemsstaternas och Europaparlamentets odelade stöd.
Jag kommer nu till kärnenergin. Det gläder mig att ert budskap om kärnenergin helt ligger i linje med våra slutsatser i meddelandet om ett vägledande kärnenergiprogram, som har fått ett brett stöd av Ekonomiska och sociala kommittén.
Det gläder mig också att det inledande mötet i högnivågruppen om kärnsäkerhet och bortskaffande av nukleärt avfall ägde rum den 12 oktober. Gruppens uppdrag är att så småningom komma fram till en gemensam uppfattning och i slutändan en ökad kärnsäkerhet.
Jag delar den uppfattning som förs fram i betänkandet om att det krävs en förutsättningslös dialog om kärnenergi. Kommissionen har därför inrättat ett kärnenergiforum enligt samma principer som övriga energiforum. Målet för kärnenergiforumet är att utvidga diskussionen om kärnenergi och få med samtliga berörda aktörer.
Det första mötet i detta forum, som även kallas Bratislava-Pragforumet, kommer att äga rum den 26-27 november. Jag utgår från att detta kommer att leda till en ökad öppenhet och insyn och möjliggöra samråd med alla berörda parter och mellan de berörda parterna. Det gläder mig att också Europaparlamentet kommer att delta.
Jag vill än en gång lyckönska föredraganden och skuggföredragandena till det mycket förtjänstfulla betänkandet. Jag tackar parlamentet för dess stöd och samarbete. Vi kommer att använda betänkandet i vårt fortsatta arbete, och jag ser verkligen fram emot debatten.
Margrete Auken  
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (DA) Herr talman! Ni får förlåta mig, men detta betänkande är inte bra och det har inte heller arbetsprocessen i samband med det varit. Varför har utskottet för industrifrågor, forskning och energi inte lyssnat på yttrandena från andra utskott? På utskottet för utvecklings vägnar beklagar jag att vi bara har uppmanats att yttra oss om kommissionens koldioxidutsläpp. Energieffektiviteten och energibesparingarna och vår viktigaste kritik är alldeles för svaga. De är för övrigt helt avgörande för utvecklingsländerna. man kan ta till vara väldiga mängder energi genom att spara, och det finns tillgänglig teknik för detta, och för åtminstone utvecklingsländerna är detta mycket, mycket viktigare än CSS. Rent allmänt gäller detta också industriländerna. Varför glömmer man dessutom helt och hållet bort oljan? De höga oljepriserna är en stor börda för utvecklingsländerna, särskilt inom transportsektorn där oljan dominerar. Förutom att förbättra effektiviteten finns det ett behov av andra transportmodeller. Det är emellertid nödvändigt med förnybar energi om utvecklingsländerna ska kunna utvecklas och det är groteskt att detta knappt nämns i betänkandet. Förslaget är trubbigt och utskottet för utvecklings åsikter tas inte upp över huvud taget. Jag uppmanar därför alla att ta upp detta i morgon.
Bogusław Sonik  
föredragande för yttrandet från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. - (PL) Herr talman! Jag håller med Herbert Reul när det gäller diversifiering inom elproduktion, diversifiering när det gäller tillgången och förbättringar avseende energieffektivitet och energianvändning. Det faktum att naturtillgångarna ständigt minskar är inget nytt för forskare som arbetar inom energiförsörjningsområdet. I åratal har ledande forskningscentrum observerat i vilken grad naturtillgångarna används och offentliggjort alarmerande rapporter. Slutsatserna i dessa rapporter visar otvetydigt att en fortsatt användning av endast konventionella metoder vid energiproduktionen kan, i framtiden, resultera i en global energikris. Minskade naturtillgångar innebär att EU i allt högre grad måste importera från grannstaterna, vilket kan resultera i ett upptrappat beroende av leverantörerna. Vi har redan sett de negativa konsekvenserna av en sådan politik vid en rad tillfällen i vissa grannstater.
Av detta skäl handlar en av de främsta utmaningarna för EU om diversifiering av energikällor och att försöka få fram ny teknik för energiproduktion. En praktisk politik på detta område kommer inte bara att vara till nytta för samhället och ekonomin, utan även för miljön. Jag vill emellertid här betona att alla länder inte har möjlighet att föra denna typ av politik på kort sikt. Detta är kopplat till historiska förhållanden i energisektorn som resulterade i en sämre utveckling i många år i jämförelse med de gamla EU-länderna. Av detta skäl, ur en medborgares synvinkel från ett sådant land, vill jag påpeka att Polen eller de andra länderna i detta geografiska område måste göra större insatser än länderna i västra Europa när det gäller att modernisera energisektorn. Man måste beakta denna specifika fråga. Med hänsyn till klimatförändringarna måste EU bli mer engagerat i arbetet att få fram ren kolteknik som den optimala lösningen för miljön, särskilt i de länder där energisektorn är mycket beroende av kol.
András Gyürk
för PPE-DE-gruppen. - (HU) Tack för att jag får möjlighet att tala, herr talman! Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! I det aktuella betänkandet gör man ingen hemlighet av att det finns tunga argument mot konventionella energiformer. Den fråga som oftast tas upp nuförtiden i detta sammanhang är klimatförändringen. De fossila energikällorna bidrar emellertid inte bara till de globala klimatförändringarna, de gör också EU mer beroende av utländska leverantörer.
Låt mig ta ett exempel från Ungern för att illustrera mitt argument. I ett land där det råder brist på råvaror utgör naturgasen 50 procent av energiblandningen och 80 procent av denna härrör från ett enda land utanför EU, nämligen Ryssland. Detta resulterar i en grad av beroende som inte bara har långtgående sociala och ekonomiska konsekvenser, utan kan också innebära en avsevärd påverkan på Ungerns yttre förbindelser. Samtidigt visar emellertid dessa siffror och andra liknande siffror att konventionella energikällor oundvikligen kommer att spela en stor roll för EU:s energiförsörjning under de kommande årtiondena, även om förnybara energikällor får allt större betydelse. Att påstå motsatsen skulle vara detsamma som att sticka våra huvuden i sanden.
Mina damer och herrar! Motsägelsefullheten mellan nödvändigheten av konventionella energikällor och riskerna i samband med dem måste emellertid lösas. Jag anser att man i Reulbetänkandet lägger fram de verktyg som krävs för att åstadkomma just detta. Jag håller med föredraganden om att EU måste koncentrera sig på tre grundläggande mål när man upprättar en politik för konventionella energikällor: ökad effektivitet och, i samband med detta, undersökning av möjligheterna genom forskning och utveckling samt minskat beroende av utländska energikällor. Det bästa exemplet på den sista punkten är Nabuccoprojektet. Byggandet av denna gasrörledning skulle innebära ett stort steg i riktning mot diversifiering, så det ligger i gemenskapens intresse att genomföra detta. Tack så mycket, herr talman.
Adam Gierek
för PSE-gruppen. - (PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Energi är en avgörande faktor när det gäller konkurrenskraften på marknaden och livskvaliteten för EU-medborgarna. Av detta skäl måste därför de grundläggande politiska och ekonomiska målen vara effektivitet när det gäller hållbar energiproduktion, verklig minskning av den totala användningen och en pålitlig och säker energiförsörjning. Om vi når dessa mål får vi ett säkert samhälle. Vi får inte glömma bort hur mycket medborgarna betalar, antingen direkt eller indirekt, för varje enhet energi. Medlemsstaternas ekonomiska konkurrenskraft har bl.a. att göra med bättre användning av regionala tillgångar i form av fossila bränslen. Detta kommer emellertid att ske först när kommissionen ger garantier att systemet med utsläppsrätter inte hindrar ersättningen av de befintliga kraftstationerna, t.ex. koleldade kraftstationer, med modernare system som släpper ut mindre koldioxid. Polen har redan minskar utsläppen med 32 procent sedan 1988 samtidigt som, under samma period, de gamla EU-länderna har gjort avsevärt mindre. Den aktuella siffran för utsläpp per invånare i Polen är 7 ton/år, samtidigt som den i de gamla EU-länderna kan vara dubbelt så hög. Under dessa förhållanden skulle det inte vara rätt för Polen att minska koldioxidutsläppen drastiskt med ytterligare 30 procent från nästa år. Detta är ett beslut av kommissionen som skulle få mycket negativa sociala konsekvenser.
Mitt hemland kan inte offras för en klimathysterisk politik. Det är välkänt att klimatet har förändrats, håller på att förändras och kommer att fortsätta att förändras och att vi måste ta itu med konsekvenserna av dessa förändringar, dvs. torka, översvämningar och brist på dricksvatten. Rättvisan kräver emellertid att minskningarna av koldioxidutsläppen kopplas till en per capita-siffra i EU-länderna. Det är viktigt att utsläppskostnaderna inte beslutas godtyckligt på grundval av minskningar och oklara principer. Konkurrenskraften kan inte vara en funktion av falska marknadsincitament och energipriset måste spegla dess verkliga kostnader. Det verkar klokt att använda alla möjliga metoder som har provats för att absorbera koldioxid, även biologiska metoder, och för att absorbera metan. Just nu bör man emellertid prioritera metoder som förbättrar effektiviteten vid konvertering av primärenergi till andra former grundat på försöksmässiga tekniska installationer för att göra kol gasformigt eller flytande, och för att skapa väte.
Sammanfattningsvis vill jag uppriktigt tacka föredragande Herbert Reul för det fruktbara samarbetet vid utarbetandet av detta betänkande, vilket uppvisar ett heltäckande, välavvägt och långsiktigt förhållningssätt till problemen med fossila bränslen och kärnenergi.
Šarūnas Birutis
Jag vill först och främst gratulera Herbert Reul och mina övriga kolleger, som har lagt fram giltiga ändringsförslag, till deras välavvägda betänkande och allt det hårda arbete som de har lagt ned.
Alla de energikällor som tas upp i betänkandet har fått tillräckligt med uppmärksamhet samtidigt som man i vederbörlig ordning påpekade vikten av alternativa energikällor och ny energiteknik.
Energidiversifieringen är av stor betydelse när man ska säkra en trygg energiförsörjning, och detta råkar vara mycket viktigt för mitt hemland Litauen. Detta område är utan tvekan sårbart eftersom Litauen är helt och hållet beroende av en leverantör, utan några alternativ för tillfället. En möjlig lösning skulle kunna vara om man byggde ett säkert, modernt kärnkraftverk. Det skulle utgöra grunden för både vår politiska säkerhet och ekonomiska stabilitet.
Diskussionerna om detta betänkande handlade också om att dela olika synsätt på kärnenergins framtid.
Även om vi fullständigt bör erkänna de alternativa energikällorna och deras eventuella dominerande roll i framtiden, bör vi ändå utveckla en jordnära inställning till kärnenergi och inse att 30 procent av den energi som produceras i EU kommer från kärnkraftverk. Denna energi bidrar till genomförandet av Kyotomålen och till att vi får en tryggare energiförsörjning.
Jag anser att de ändringsförslag som har lagts fram så energiskt av de ”gröna” politiker som fördömer kärnkraften i säkerhetens namn för EU:s medborgare är rena hyckleriet, eftersom de kan bidra till en ökad osäkerhet för andra EU-medborgare.
Jag vill uppmuntra mina kolleger att vara toleranta och stödja de bestämmelser som gör det möjligt för respektive nation att besluta om den är för eller emot användningen av säker kärnenergi. Det är bara genom att ha gemensamma åsikter och lyssna på olika meningar som vi kan fatta rätt beslut.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! När jag nu talar på UEN-gruppens vägnar i denna debatt om konventionella energikällor och energiteknik skulle jag vilja tacka Herbert Reul för ett heltäckande betänkande om denna fråga.
Först och främst har författaren till betänkandet rätt när han uppmärksammar att den viktigaste frågan, även när det gäller den framtida energin från konventionella bränslen, är att EU-länderna samarbetar på detta område.
För det andra, när det gäller det faktum att EU:s beroende av importen av fossila bränslen kommer att stiga till 70 procent fram till 2030 och, när det gäller oljeimport, till så mycket som 94 procent, är det nödvändigt att dra maximal nytta av de fossila bränsletillgångarna i EU-länderna.
För det tredje är kol just en sådan tillgång och Tyskland har så mycket som 7 procent av tillgångarna i världen och Polen 2 procent. Det är viktigt att inte ifrågasätta utvinningen av detta bränsle och den energi man kan generera från det, eftersom energi som genereras från fossila bränslen fortfarande kostar hälften av den el som genereras från förnybara källor.
För det fjärde, på grund av de miljörisker som finns i samband med generering av el från kol krävs gemensamma europeiska investeringar i forskning om ny teknik på detta område, vilken finansieras genom medel från EU:s budget.
För det femte och slutligen krävs det att man stöder EU-länder som investerar i kärnenergi. I detta sammanhang vill jag göra er uppmärksamma på det avtal som har utarbetats för byggandet av ett modernt kärnkraftverk i Ignalina, vilket är ett gemensamt projekt mellan Polen, Litauen, Estland och Lettland.
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill säga till Herbert Reul att jag, eftersom man mer eller mindre har meddelat att de Gröna inte stöder detta betänkande, har för avsikt att koncentrera mig på de punkter jag anser är mest irriterande. Detta speglas också i de ändringsförslag som vi har lagt fram.
Under utarbetandet av detta betänkande var det omöjligt att göra någon kritisk reflektion över kärnenergin. Alla de problem i EU som kopplas samman med säkerhetskulturens frånfälle vid våra kärnkraftverk betraktades som förbjudet område, trots att incidenterna i Tyskland med reaktorerna som drevs av företaget Vattenfall just hade utgjort ett slående varnande exempel. Diskussioner om svårigheterna att finansiera bortskaffandet av avfall betraktades också som förbjudet område, på samma sätt som de ökande riskerna med att kärnmaterial missbrukas till att bygga bomber eller möjligen till att användas av terrorister.
Jag måste nämna för er, herr Reul, att det finns en sak som verkligen har distraherat mig, och jag vill ta upp detta innan vi sammanträder i Bratislava. Det handlar om att det italienska företaget ENEL i Slovakien nu under 2007 planerar att färdigställa ett kärnkraftverk som utvecklades i Sovjetunionen före Tjernobyl. Byggandet inleddes i Tjeckoslovakien i början på 80-talet och verket färdigställdes till två tredjedelar. ENEL har nu för avsikt att färdigställa verket utan ett nytt byggnadstillstånd och utan att man har kontrollerat om planerna är förenliga med EU:s standarder. Det är skamligt.
Folk som lovprisar kärnenergin har ingen rätt att fortsätta att bortse från detta skamliga beteende.
Esko Seppänen
för GUE/NGL-gruppen. - (FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! Råoljan är dyrare än någonsin. Detta påverkar också priset på andra fossila bränslen. Kostnaden för alla energityper ökar ständigt eftersom fyra femtedelar av EU:s hela energikonsumtion grundas på fossila bränslen.
Folk är inte beredda att minska konsumtionen, så det finns ett behov av ny teknik, större energieffektivitet, avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) och ny kärnteknik, inbegripet forskning om kärnfusion.
Efter omröstningen om utskottets betänkande är hoppen och drömmarna om huvudalternativen kopplade till CCS-tekniken och kärnenergin. Det finns emellertid inga garantier att flytande koldioxid kan lagras på ett säkert sätt i all evighet. Det finns inga tecken på att det kommer att ske investeringar på väteområdet när det handlar om transportinfrastrukturen, för att inte tala om när det gäller användningen av elbilar som drivs med koldioxidfri el, som man uppmanar till i betänkande. Det kommer förmodligen att ta ett halvt århundrade att tämja kärnfusionen.
På det hela taget är kommissionens förslag att 20 procent av all energi som konsumeras i EU senast 2020 ska komma från förnybara bränslen helt enkelt inte trovärdigt. Detta kommer inte att vara möjligt, åtminstone inte med förnybara bränslen som produceras på EU:s egna territorium eller i EU:s stora medlemsstater.
I det aktuella betänkandet är man alldeles för optimistisk eftersom man påstår att fossila bränslen kommer att användas även framöver, utan några verkliga alternativ och utan några begränsningar över huvud taget. Man kommer bara att sluta använda dem om man tvingas till det. Vi kommer att tvingas till det om naturtillgångarna tar slut före 2020, men det kommer inte att ske som ett resultat av någon systematisk ansträngning från EU-medlemsstaterna eller genom någon EU-förklaring. Det kommer i själva verket inte bara att krävas vilja, vackra ord och fromma förhoppningar, utan också verkliga åtgärder som utmanar vår nuvarande livsstil.
Prissystemet för el, där grossistpriserna för elkraft bestäms av kraftbörserna, bör omprövas. Priset bestäms alltid av elen som produceras med de högsta produktionskostnaderna, såväl som den som produceras på grundval av de högsta anslagen. Det är detta pris som alla producenter får. Det finns tyvärr inga garantier att företagen kommer att använda de övervinster de gör på detta sätt på forskning om energi, eftersom det ligger i tiden att man delar ut vinsten till aktieägarna. Handeln med utsläppsrätter är också ett sätt att öka elföretagens vinster snarare än att minska utsläppen.
Lydia Schenardi
för ITS-gruppen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Föredraganden har rätt när han säger att de konventionella energikällorna kommer att vara oundgängliga under flera årtionden. Han gör också rätt i att uppmana till en diversifiering av energikällor och leverantörer för en säkrare och mer miljömedveten energiproduktion och för en effektivare energianvändning.
Vi är emellertid något skeptiska över de grunder på vilka man uppmanar till dessa åtgärder. För det första är de angivna skälen i stort sett en upprepning av myten att klimatförändringarna beror på koldioxidutsläpp från mänsklig verksamhet. Ett växande antal forskare, samtidigt som de inte motsäger det faktum att klimatförändringar äger rum - för klimatet förändras ständigt - ifrågasätter emellertid åsikten om global uppvärmning, koldioxidens skuld och idén att den mänskliga rasen ligger bakom allt. Den berömda CCS-tekniken (avskiljning och lagring av koldioxid) - som föredraganden ger mycket utrymme, men vars långsiktiga risker är oklara - låter som en riskabel ”quick fix”.
För det andra och trots de sedvanliga hänsyftningarna till att medlemsstaterna har huvudansvaret för sina energival, kan inte föredraganden låta bli att försöka styra dem i en viss riktning. Tänk bara på det utrymme som kärnenergialternativet får i betänkandet, samtidigt som detta är ett val som bara medlemsstaterna kan göra och som inte bara kan betraktas utifrån ett perspektiv angående koldioxidutsläpp.
Slutligen nämns över huvud taget inte globaliseringens bidrag till överanvändningen av fossila bränslen. Främjandet av en internationell handel med varor på bekostnad av kortare leveranser på lokal och nationell nivå är absolut inte irrelevant här. Det som kommissionen har gjort i åratal genom sin ultraliberala handelspolitik och öppnandet av våra marknader för global konkurrens utan ett uns skydd av våra ekonomier - de argument som ligger bakom skiftar - bär i mycket hög grad ansvaret för skapandet av de problem som kommissionen nu hävdar att den vill lösa.
Roger Helmer
(EN) Herr talman! Detta är ett i många stycken förtjänstfullt betänkande. Givetvis saknas inte det rituella knäfallet inför klimatförändringshysterin, trots att allt fler tvivlar på det påstådda sambandet mellan koldioxid och klimatet. Man tar emellertid också upp vikten av en diversifiering av energiförsörjningen och av användning av fossila bränslen, bland annat kol, i energimixen. Man betonar behovet av energisäkerhet och lyfter i detta sammanhang med all rätt fram behovet av energieffektivitet och en fortsatt användning av inhemska resurser, även kol, samt av kärnenergi - både den nuvarande användningen av kärnklyvning och den mycket viktiga forskningen om kärnfusion som är det stora framtidshoppet.
Det mest anmärkningsvärda i energidebatten är att De gröna och deras medlöpare ondgör sig över koldioxidutsläppen men motsätter sig den enda konventionella tekniken med låga koldioxidutsläpp. När oljan kostar 90 US-dollar per fat är det hög tid att Rebecca Harms erkänner att kärnkraft är den billigaste, säkraste, renaste, mest hållbara och mest förutsägbara teknik som finns på basbelastningsområdet. Min kollega Alejo Vidal-Quadras har mycket riktigt konstaterat att hanteringen av atomavfall helt enkelt är ett tekniskt problem som nu har lösts.
Jan Březina
(CS) Mina damer och herrar! Jag vill först och främst berömma föredraganden som har utarbetat ett välavvägt och realistiskt betänkande som speglar utvecklingen under den senaste tiden. Jag uppskattar också detta initiativ från parlamentet, eftersom det handlar om ett av de få betänkanden som tar upp konventionella energikällor.
Jag är övertygad om att de fossila bränslena under de närmaste årtiondena kommer att fortsätta att vara oersättliga i energiblandningen: man bör därför diskutera dem i vederbörlig ordning. Förnybara energikällor är viktiga även om de inte kan ersätta de konventionella källorna. I enlighet med betänkande bör vi satsa på att utveckla ny teknik som möjliggör energiproduktion med mindre miljökonsekvenser, t.ex. teknik som gör kol renare. I dag när vi å ena sidan erfar en ständigt växande energikonsumtion och en brist på teknik för att ersätta de befintliga energikällorna å den andra, kan en alltför kraftig inriktning mot förnybara källor paradoxalt nog påskynda medlemsstaternas beroende av energiimporten från andra länder. Eftersom energi har blivit den mest strategiska av råvaror kanske diskussionerna om att fullständigt ersätta konventionella källor är populära men samtidigt mycket oansvariga.
Jag anser att det är en seger för det sunda förnuftet att man i betänkandet i tillräcklig grad tar upp kärnenergin. Om vi menar allvar med strategin för att minska koldioxidutsläppen till nära noll kan vi inte förkasta kärnenergin som utan tvekan är en av de renaste energikällorna. Vi bör inte fortsätta ensamma med våra ansträngningar att minska koldioxidutsläppen, utan försöka övertyga andra supermakter att gå samman med oss. Om inte länder som t.ex. Förenta staterna, Kina och Indien vidtar liknande åtgärder, kommer de åtgärder som vi vidtar inte att få några verkliga effekter på det globala planet, eftersom de grovt sett bara kan påverka en sjundedel av den globala koldioxidproduktionen.
Sammanfattningsvis vill jag föreslå att föredraganden noggrannare undersöker skillnaderna mellan kärnreaktorerna. Det går inte att jämföra den reaktor som exploderade i Tjernobyl och de som har installerats i Tjeckien.
Reino Paasilinna
(FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! I Reulbetänkandet kringgås den viktiga frågan om vart EU och världen är på väg när det gäller energifrågan. Konflikterna fortsätter. Hur länge till kan vi tygla dem?
Det finns inget enkelt alternativ till fossil energi med tanke på de rådande förhållandena, inte ens om vi gjorde vad vi kunde för att spara mycket mer energi än vad vi gör nu. Oljan utgör ungefär 37 procent av den energi vi använder, gas 24 procent och kol 16 procent. Fossila bränslen utgör alltså 77 procent av vår totala energi. Vi känner till att Internationella energiorganet förutspår att energikonsumtionen i världen kommer att växa med mer än en och en halv gång varje år. Konsumtionen av fossil energi förväntas t.o.m. öka med mer än detta eftersom utvecklingsländerna inte vill satsa på vindkraftverk. Utvecklingsländerna står för 70 procent av tillväxten i energikonsumtionen och Kina står självt för 30 procent av denna tillväxt. De fossila bränslereserverna håller därför på att ta slut och kontrolleras av färre och färre aktörer.
Det kommer att ta årtionden att ändra energisystemet. Tiden håller att på ta slut; det handlar faktiskt om en kamp mot tiden. Om vi inte lyckas reda ut miljö- och energiproblemen kan vi inte garantera freden.
Låt mig nämna några åtgärdsområden: vi behöver intensiv forskning, produktutveckling och ny teknik, och vi behöver också ändra vårt beteende. I EU har vi inte ens någon intensiv forskning trots att vi går mot ett större beroende, högre priser och konflikter. Jag hörde just att man i Förenta staterna använder fem gånger mer pengar på miljöforskning än EU. Hur kommer det sig att den kunskapsbaserade ekonomin enligt Lissabonkriterierna fungerar på detta sätt?
Slutligen måste jag säga att energin har sin sociala dimension. Priserna har stigit med 50 procent bara på några år.
Anne Laperrouze
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Herbert Reuls betänkande är ett mycket bra och grundligt betänkande och jag vill gratulera honom till det. Jag är emellertid överraskad över att han ger kolet så mycket utrymme.
Kolet är utan tvekan en riklig energikälla. Det är också världens mest spridda fossila energikälla. Jag är emellertid bekymrad över dess allt mer dominerande roll inom elproduktionen. Man ger intrycket att tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid kommer att lösa problemet med utsläppen av växthusgaser från koleldade kraftstationer över hela världen: är det möjligt att utrusta alla kraftstationer med system för koldioxidavskiljning? Hur kan vi förhindra koldioxidutsläpp från de s.k. ”rena” koleldade anläggningarna? Finns det ingen risk att vi, då vi redan har gått igenom perioder med träeldning, koleldning och oljeeldning, nu kanske tar ett steg tillbaka in i en ny period med koleldning?
För att avsluta i ett mer optimistiskt tonläge menar jag att betänkandets styrka ligger i förslaget till en strategisk EU-plan för energiteknik. I planen måste man ta upp den nödvändiga diversifieringen av energikällor senast 2020, 2030 och 2050, och den måste också spegla vikten av att använda tillgångarna på regional nivå.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Herr talman! Av de energikällor som tas upp i betänkandet är det bara kol, antingen stenkol eller brunkol, som finns tillgängligt i stora kvantiteter i EU. På det hela taget måste vi importera de andra energikällorna. Kraven på energi kommer att öka i linje med tillväxten. För närvarande vet vi inte hur vi kommer att lyckas med att utveckla produktionen från förnybara energikällor eller från vätebatterier, men även dessa behöver energitillgångar. Av detta skäl, trots enorma ansträngningar, bör vi inte ge upp kolet alltför snabbt som en tillgänglig energikälla. Vi gör inte tillräckligt för att utveckla ren energi från kol. Mer resurser bör läggas på bearbetning av kol och på förbättring av effektiviteten hos ångpannor och generatorer. Vi måste även fortsättningsvis ha en trygg energiförsörjning och en del av denna handlar om det kol som finns tillgängligt i nästan alla EU-länder. Vi får inte ha motvilja mot våra egna naturtillgångar.
Jag vill slutligen gratulera Herbert Reul och hans kolleger till ett utmärkt och välavvägt betänkande som jag stöder fullständigt.
Alyn Smith
(EN) Herr talman, herr kommissionsledamot! Det är trevligt att ni sitter här tillsammans med oss till sena natten.
Vi har i Europa en omfattande potential för förnybar energi. I Skottland vet vi detta bättre än de flesta. Som Rebecca Harms har konstaterat ställer sig min grupp mycket tveksam till de kärnkraftsvänliga inslagen i betänkandet. Jag anser emellertid personligen att vi också måste se till att vi bedriver forskning om andra, icke kärnkraftsbaserade kraftkällor och om hur vi kan göra dem säkrare.
Avskiljning av koldioxid verkar lovande men befinner sig på experimentstadiet, och vi uppmanar i punkt 47 kommissionen att så snart som möjligt lägga fram tydliga politiska riktlinjer för främjande av forskning om avskiljning och lagring av koldioxid. Det gläder mig mycket att ni, herr kommissionsledamot, tänker göra detta. Detta är viktigt, eftersom medlemsstaterna inte på egen hand kommer att ta initiativ till detta.
Vi hade ett världsledande förslag till en demonstrationsanläggning i Peterhead i Skottland. På grund av politisk osäkerhet som regeringen i London var ensam skyldig till genom att inte prioritera detta fortsätter projektet - i Kalifornien.
Europa kan inta en ledande ställning på detta område. Vi kan ha ett globalt inflytande genom den forskningspotential som vi förfogar över, men vi måste vidta konkreta åtgärder. Det gläder mig att betänkandet innehåller ett antal idéer som kommissionen bygger vidare på.
Miloslav Ransdorf
(CS) Jag vill ta upp tio punkter angående Reulbetänkandet. Det är ett utmärkt och välavvägt betänkande som jag anser är skrivet i Antoine de Saint Exupérys anda, som sa följande om vår framtid: vår uppgift är inte att förutse den, utan att möjliggöra den.
I betänkandet förtecknas i princip alla konventionella energikällor, förutom möjligen, för att tillmötesgå ”de gröna” ledamöterna i parlamentet, ebonitstavar och rävsvansar. Skämt åtsido så erkänner jag det uttömmande sätt på vilket föredraganden tar upp de allmänna föreskrifter som styr energisektorn. Som professor Semjonovs historiska upptäckter bekräftar har samma grundläggande lagar varit tillämpliga sedan förhistoriska och urminnes tider, dvs. att människan å ena sidan har försökt att dämpa teknikens energiintensitet samtidigt som man å andra sidan har strävat efter att producera mer energi.
Jag anser att det i dag är nödvändigt med en effektiv kombination av energikällor och diversifiering av gasimporten. Den inre marknadens tyngd borde ökas så att man kan garantera en stabil och pålitlig energiförsörjning.
Det finns naturligtvis miljörisker i sammanhanget som måste bedömas noga. Föredraganden, Herbert Reul, hänvisar också till de arktiska kontinentalhyllorna vilka, enligt vissa beräkningar, kan innehålla så mycket som 25 procent av de nya gas- och oljekällorna.
Man kommer utan tvekan att uppmana kommissionen att vidta åtgärder för att minska energiintensiteten per BNP-enhet. En annan viktig uppgift är att utarbeta en förnuftig politik för tekniköverföring.
(Talmannen avbröt talaren.)
Ján Hudacký
(SK) Låt mig gratulera föredragande Herbert Reul till hans utmärkta betänkande. I detta betänkande beskrivs läget när det gäller konventionella energikällor och konventionell teknik, och samtidigt riktas uppmärksamheten på ett komplext sätt mot många aspekter av deras framtida användning med avseende på att både säkra energiförsörjningen och behovet att hela tiden öka utsläppen.
Eftersom det globalt sett finns ett ökat behov av energi har EU inte råd med att fullständigt eliminera de fossila bränslena eftersom de spelar en viktig roll i den totala energiproduktionen, även om tillgångarna fortsätter att minska. Trots det faktum att EU genomsnittligt sett är förhållandevis effektivt när det gäller att producera energi från dessa konventionella källor, skulle vissa medlemsstater fortfarande kunna göra mycket mer när det gäller att införa och främja ny, mer effektiv teknik och utveckla ett nytt och mer effektivt samarbete. Medlemsstaterna bör heller inte skapa onödiga hinder för nya investeringar i användning av fossila bränslen genom den mest avancerade tekniken som finns tillgänglig.
En annan fråga jag vill koncentrera mig på är kärnenergi. Som vi vet genererar kärnenergin praktiskt taget inga koldioxidutsläpp och jag är säker på att den förr eller senare hittar sin plats även i de medlemsstater som hittills har varit mot den av ideologiska snarare än av pragmatiska skäl. Eftersom man ständigt utvecklar ny teknik, t.ex. fjärde generationen reaktorer (t.o.m. i Ryssland, fru Harms), finns det nu möjligheter för ytterligare förbättringar avseende driftsäkerheten och säker lagring av använt kärnbränsle.
Avslutningsvis vill jag säga att uppskattar att kommissionens arbete märkbart inriktas mot ett öppet och objektivt synsätt och utvärdering av nyttan med kärnenergin, vilket resulterar i initiativ som t.ex. Europeiska kärnenergiforumet vars konstituerande sammanträde kommer att hållas i Bratislava i november senare i år, som har nämnts här i kammaren. Det har saknats en sådan permanent plattform för diskussioner i EU, vilken kan bidra till utbyte av kunskaper, information och åsikter. Ett sådant utbyte är användbart för både experter och allmänhet, och jag antar att det även kommer att vara användbart för de Gröna.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Jag vill ta upp två punkter. Den första är en om vilken jag tror och hoppas att vi har samma åsikt, nämligen att konventionella källor och energi- och teknikformer kommer att spela en stor roll i framtiden. Uppfattningen att vi kan ersätta allt med alternativa energikällor är en illusion. Vi måste emellertid se till att den konventionella tekniken blir mer miljövänlig - det är nödvändigt - och vi måste också se till att den konventionella tekniken blir effektivare. Vi delar dessa uppfattningar och på dessa punkter stöder vi verkligen betänkandet.
Situationen är kanske något annorlunda när det gäller kärntekniken. Det får inte råda någon osäkerhet, utan några om eller men, om att alla länder kan välja sina egna teknikformer, med andra ord att de kan välja kärnteknik eller inte.
En annan princip som måste vara gemensam för oss alla är vikten av säkerhet - inte bara inom energiproduktionen utan naturligtvis också när det gäller säker slutförvaring och, något som är mycket viktigt i dag då den globala dimensionens betydelse ständigt ökar, icke-spridning av kärnteknik som kan användas i militärt syfte.
Jag skulle hellre ha sett att föredraganden hade koncentrerat sig mer på dessa frågor. Vi har i och för sig tagit upp dem i andra betänkanden och jag anser att EU måste föregå med gott exempel på detta område. Oavsett vad som kan kallas den ideologisk ståndpunkten - om huruvida vi är för eller mot kärnteknik - måste säkerheten prioriteras högst. Jag hoppas att vi i detta parlament, och naturligtvis kommissionen, kommer att vara vaksamma även fortsättningsvis för att därmed se till att alla säkerhetsfrågor, däribland icke-spridning, hålls aktuella. I annat fall kommer vi inte att lyckas ansvara för mänskligheten och för världsfreden. Jag hoppas att detta budskap blir ännu tydligare i morgon i vissa ändringsförslag än i Reulbetänkandet.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Geopolitiska intressen och uppnåendet av balans, den tekniska utvecklingsnivån och dess påverkan på ekonomin skapar de nödvändiga villkoren för en andra möjlighet till kärnenergi som en viktig del av energiblandningen. Detta ämne är mycket viktigt och aktuellt mot bakgrund av den intensiva debatten om klimatförändringar, trygg energiförsörjning och en alternativ lösning för kraftproduktion.
I mitt hemland Bulgarien stod kärnkraftverket i Kozlodui för 43 procent av den totala kraftproduktionen i landet och bidrog till ekonomins hållbara utveckling under 2006. Dessa siffror gäller förstås perioden innan stängningen av enheterna tre och fyra i kärnkraftverket den 31 december 2006. De analyser som har gjorts avslöjar att elkonsumtionen kommer att fördubblas under de kommande årtiondena. När det gäller det globala läget håller man på att bygga 31 reaktorer och ytterligare reaktorer befinner sig på planeringsstadiet. Denna dynamiska process visar att aktiva insatser görs för att hitta lösningar som kan klara av utmaningarna i en modern ekonomi, för att tillhandahålla billig och ren energi, för att hantera klimatförändringarna, för att kontrollera kvoterna för växthusgasutsläpp enligt Kyotoprotokollet, för att trygga energiförsörjningen och för att minska beroendet av importerad gas och olja. Det finns ytterligare en sak: de befintliga kärnkraftverken producerar en tredjedel av elen i EU, så man kanske kan dra slutsatsen att det är dags för en pånyttfödelse för kärnkraften.
Vladimír Remek
(CS) Mina damer och herrar! Man måste berömma föredraganden för att han i betänkandet inbegriper energiblandningens alla sektorer samtidigt som han i synnerhet undersöker konventionella källor. Vi behöver verkligen öka effektiviteten i samband med användningen av fossila bränslen.
Jag är emellertid övertygad om att det finns flera skäl till varför vi inte kan klara oss utan kärnenergi. Hållbar utveckling, bevarande av konkurrenskraften i sin mest vidsträckta betydelse, verkligt miljöskydd och utsläppsminskningar är bara några av dessa skäl. Vi har nu till sist börjat att diskutera kärnenergin utan att låta negativa känslor styra oss, även om vissa av de framlagda ändringsförslagen och till och med vissa av inläggen fortfarande vittnar om detta.
Jag är därför glad att höra realistiska röster från kommissionen och andra EU-institutioner som säger att vi även i framtiden måste ta hänsyn till kärnenergin. I många länder utgör kärnenergin redan en viktig källa och är en garanti för den ofta diskuterade idén om energioberoende och trygg energiförsörjning. Till sist verkar det som att vi genom att ta hänsyn till kvoter och procentsatser inte kommer att behöva göra det som så färgstarkt beskrivs i det tjeckiska talesättet, dvs kasta ut barnet med badvattnet.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Herr talman! Det initiativbetänkande som vi ska rösta om i morgon är det tredje och sista betänkandet av denna typ som har utarbetats av parlamentet och utgör sista delen av parlamentets svar på den energiöversyn som överlämnades av kommissionen i början av året.
Vår kollega Herbert Reul har utfört ett enastående jobb under debatterna i utskottet och har utarbetat en klok, konsekvent text i vilken han helt och hållet tar hänsyn till majoritetens åsikt i parlamentet.
Under en lång tid kommer fossila bränslen och kärnenergi att fortsätta att utgöra kärnan i vår energiblandning, och trots de ambitiösa mål vi har satt upp för de förnybara energikällorna kommer de inte att få någon verklig betydelse på flera årtionden. Vi får därför inte minska ansträngningarna när det gäller forskning, utveckling och innovation som har att göra med konventionella källor, eftersom uppfyllandet av våra åtaganden i förhållande till klimatförändringarna, en trygg energiförsörjning och konkurrenskraften innefattar uppnåendet av en mer hållbar användning av dessa källor.
Resultatet av omröstningen i utskottet var utmärkt eftersom den betonade de framsteg som har gjorts när det gäller kontrollen avseende avskiljningen av koldioxid, förbättringen av energieffektiviteten vid elproduktionen, bidraget som syntetiska transportbränslen kan åstadkomma och kärnenergisektorns konkurrenskraft.
En grupp i denna kammare har lagt fram nästan 40 ändringsförslag till kärnenergiavsnittet i ett försök att ändra alla objektiva och realistiska hänvisningar till kärnbränslen till hänvisningar till förnybara källor. Jag vill påminna dem om att vi redan har röstat om detta vid ett tidigare plenarsammanträde och, jag riktar mig här till den berörda gruppen, det är gratis att bo i en värld som är avskild från verkligheten, men vi kommer alla att få lida av konsekvenserna om deras besatthet i slutänden innebär att deras argument vinner. Majoriteten av ledamöterna i detta parlament föredrar att arbeta med fakta och att använda dessa fakta till att utforma en förnuftig politik som inte driver vårt samhälle in i ett kollektivt sammanbrott.
Atanas Paparizov
(BG) Låt mig först och främst gratulera föredragande Herbert Reul till hans objektiva och välavvägda betänkande. En viktig del i betänkandet är den tydliga sammanfattningen av de konventionella energikällornas roll, behovet av att använda dem mer effektivt genom ny teknik för att få trygg energiförsörjning i EU med maximal efterlevnad av de hållbara utvecklingsmålen och kampen mot klimatförändringar. Jag vill stödja slutsatsen att de ökade investeringarna i energiteknik på EU- och nationell nivå inte bara skulle bidra till uppfyllandet av EU:s energimål, utan även förbättra dess förmåga att exportera faciliteter i enlighet med de högre effektivitets- och säkerhetsstandarderna.
Jag vill särskilt ta upp det avsnitt i betänkandet som tar upp kärnenergi, inte bara på grund av dess tätplats inom kraftproduktion från konventionella källor utan även på grund av betydelsen av att man inom kärnenergiområdet följer de aktuella säkerhetsföreskrifterna. I detta avseende är stödet till kommissionens vädjan att införa gemensamma referensnivåer för kärnsäkerhet i EU en viktig aspekt av betänkandet. Jag vill särskilt betona det faktum att Bulgarien, som har för avsikt att bygga ett nytt kärnkraftverk, är mycket intresserat av EU:s förstärkta roll när det gäller kontrollen av höga säkerhetsstandarder på kärnenergiområdet och av skapandet av gynnsamma investeringsförhållanden för dessa storskaliga projekt som kräver stora finansiella, materiella och idémässiga insatser. EU:s arbete, inbegripet högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering och det befintliga kärnenergiforumet, kommer att bidra till införlivandet av kärnenergi i EU:s politik på ett mer objektivt sätt.
Markus Pieper
(DE) Herr talman! Även om det är nödvändigt att vidta åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna och främja förnybara energikällor, så är det oerhört viktigt att parlamentet också tar itu med de konventionella energikällornas framtid. I Reulbetänkandet betonas kolets och kärnenergins enorma betydelse för den regionala ekonomin. Det finns 300 000 jobb i Europa bara på kolbrytningsområdet. Ytterligare ekonomisk styrka tillhandahålls genom kraftstationerna och genom skatteintäkter. Ungefär 60 procent av vår elproduktion grundas på europeisk kol- eller kärnkraft. Vi måste naturligtvis öka effektiviteten och säkerheten när det gäller dessa energikällor. Vi måste naturligtvis också försöka att skydda miljön genom att utveckla kompletterande rättsliga bestämmelser som styr frågor som t.ex. koldioxidutsläppen.
Å andra sidan får vi inte dra åt den rättsliga skruven så hårt att kolet förlorar sin internationella konkurrenskraft. Saken är den att de förnybara energikällorna inte kommer att kunna växa så snabbt som vi skulle önska. Vi kan drabbas av minskat oberoende inom utrikespolitiken och godtyckliga åtgärder från våra energileverantörers sida. Det enda sättet att undvika detta hot i framtiden är att ha en strategisk energiblandning som också inbegriper kol- och kärnkraft.
Andres Tarand
(ET) Om vi ska kunna kontrollera klimatförändringarna är det viktigt att minska koldioxidutsläppen från förbränningen av fossila bränslen till nära noll. För att kunna förhindra och dämpa de oönskade effekterna av klimatförändringarna måste man emellertid vidta åtgärder nu. Det kanske visar sig att teknik för rent kol blir möjlig, men vi kan inte lägga allt vårt hopp på denna just nu. EU måste avsevärt minska de rådande växthusgasutsläppen och detta måste förbli hörnstenen i vår klimatpolitik. Det gläder mig att Europaparlamentets tillfälliga utskott för klimatförändringar nyligen godkände en bestämd linje för våra förhandlingar vid klimatkonferensen på Bali i december.
När det gäller tekniken för rent kol kan man naturligtvis öka de tillgängliga medlen eftersom det krävs forskning. Vi kan emellertid inte sitta och vänta i flera årtionden på forskningsresultat utan att göra något annat och därför måste vi nu koncentrera oss på åtgärder som måste genomföras omedelbart, dvs. minskning av koldioxidutsläppen, energibesparande åtgärder och en allmän övergång till förnybara energikällor.
ITRE-utskottets omröstning har resulterat i en för stor betoning på kärnenergi i Reulbetänkandet och det har varit för lite diskussion om förnybara källor. Jag stöder därför fullständigt ändringsförslagen som har lagts fram i kammaren eftersom de hjälper till att balansera betänkandet. Jag uppmanar er särskilt att stödja ändringsförslagen som rekommenderar att Europeiska kommissionen ser till att de förnyelsebara källorna får en central roll i sin egen strategiska EU-plan för energiteknik.
ITRE komisjoni hääletustulemusena on Reuli raportis liigne rõhk tuumaenergial ja liialt vähe juttu taastuvenergiast. Seepärast toetan ma igati täiskogule esitatud muudatusettepanekuid, mis aitavad raportit tasakaalustada. Eriti kutsun üles toetama muudatusettepanekut, millega soovitatakse Euroopa Komisjonil pühendada oma Euroopa energiatehnoloogia strateegilises kavas keskne rõhk taastuvenergiale.
Vladimir Urutchev
(EN) Herr talman! Först och främst måste jag lovorda Herbert Reul för att han så skickligt har lotsat betänkandet genom ungefär 200 ändringsförslag från utskotten och för att han för parlamentet har lagt fram ett mycket genomtänkt, konsekvent och hederligt betänkande som har stor betydelse för de utmaningar som vi står inför nu och i framtiden. Många av de ändringsförslag som röstades ned har dykt upp igen i sista minuten, och vi måste förkasta dem igen i kammaren. Ändringsförslagen är inte endast en skamfläck för betänkandet - i slutändan innebär de att den miljö skadas som en del av upphovsmännen till förslagen påstår sig tala för.
Jag använder mycket avsiktligt ordet ”hederligt”, eftersom Herbert Reul har använt konkreta ord som ”kol” och ”kärnkraft” och inte gömt sig bakom allmänna fraser om vad som skulle kunna vara hållbart och förnybart, och det är uppenbart att vi även fortsättningsvis i åtskilliga generationer framåt kommer att förlita oss på användning av fossila bränslen. Givetvis stöder vi förnybara bränslen. Vi gör detta eftersom de tillhandahåller nödvändig och ren energi. I de flesta medlemsstater kan förnybar energi emellertid varken klara våra miljömål, vår ökande efterfrågan på energi eller vårt behov av att förbli konkurrenskraftiga på de globala marknaderna. Som ansvariga politiker måste vi mönstra ut det förflutnas läror och inse att all ren teknik är betydelsefull. Vi måste helt enkelt ta tillvara och främja kärnkraftsdelen - och ändå kommer vi inte att göra tillräckligt. I mitt land Bulgarien tvingades vi helt i onödan att stänga ned 2 000 MW ren och säker kärnkraft.
Joan Calabuig Rull
(ES) Herr talman! Trots de ambitiösa mål vi själva har fastställt ser det ut som att vi alla är överens om att konventionella energikällor även fortsättningsvis kommer att vara en viktig del av vår energiblandning. Kärnenergin kommer därför att fortsätta att spela en viktig roll eftersom den fortfarande är nödvändig för att garantera säkerheten och stabiliteten i utbudet i många länder.
För att nå detta mål är det rimligt att forskningen genomförs på områden där svagheterna med kärnenergin är mer uppenbara, t.ex. säkerhet eller avfallshantering, men vi bör uppmärksamma att man i betänkandet tydligt stöder idén att bara medlemsstaterna ska vara behöriga när det gäller beslut om kärnenergialternativet, som Herbert Reul uppmärksammade inledningsvis.
Det kan emellertid se ut som att vissa personer vill att EU i framtiden nästan bara ska förlita sig på kärnenergi och underordna utvecklingen av förnybara källor, ökad effektivitet eller forskningen till denna. Det finns en liten detalj som vi bör fundera på: vad tycker allmänheten om detta?
Vi har i hög grad tagit hänsyn till verkligheten, men vi måste naturligtvis ha tydliga prioriteringar och i detta sammanhang bör man uppmärksamma att den strategiska EU-planen för energiteknik, som kommissionen snart har utarbetat, är en mycket viktig aspekt av detta.
Vi anser att det främsta målet bör vara att minska kostnaden för förnybara källor, att förbättra energieffektiviteten när det gäller byggnader, industri och transporter, och utveckla teknik för låga koldioxidutsläpp. EU och medlemsstaterna bör prioritera dessa mål politiskt och rikta in sig på att skapa en framtida energipolitik.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Bruttoenergiproduktionen i EU uppnås på grundval av olika energikällor: 31 procent kärnenergi, 29 procent kol, 19 procent gas, 14 procent förnybara energikällor och 5 procent olja.
Rumänien producerar 13,5 procent av sin energi från olja, 15,3 procent från kol och koks och 5,9 procent vattenkraft och kärnenergi. När det gäller kärnenergi är det nödvändigt att garantera dess säkerhet och särskilt en lämplig avfallshantering. Kärnenergisystem som tillhör generation IV möjliggör en bättre kärnavfallshantering och minskad kvantitet. En oerhört viktig del avseende miljöskyddet bör dock hänvisa till hanteringen av det vatten som används till att kyla reaktorer. Av detta skäl bör investeringarna i säkerheten hos och hanteringen av radioaktivt avfall prioriteras för de länder som producerar kärnenergi. Svartahavsregionen är oerhört viktig när det gäller att diversifiera EU:s energikällor. Regionen har en strategisk betydelse, inte bara när det gäller transport av kolväten från regionen vid Kaspiska havet till EU, utan också för de koltillgångar som finns i Rumänien, Bulgarien, Turkiet, Ukraina och Ryssland. Det är viktigt att kolindustrin tillhandahåller arbetstillfällen och tar hänsyn till säkerhet och hälsa. Så länge som kolet är en energikälla är det viktigt att det sker nödvändiga investeringar för att förbättra säkerheten på arbetsplatserna.
Edit Herczog
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill gratulera föredraganden och alla skuggföredraganden. Föredraganden har gjort en särskild prestation genom att Europaparlamentet utan några som helst tvivel har visat, och godtagit, att ideologiska intressen inte är viktigare än miljömässiga och ekonomiska nödvändigheter. En del av de nuvarande medlemsstaterna har försökt att göra just detta i över 50 år, men har som vi vet inte varit framgångsrika. Det var 1956 som Ungern övergav den fåfänga politiska idén att det skulle kunna vara ett land av järn och stål. Som tur är har EU inte tvingats gå så långt för att inse och erkänna att vi kommer att behöva all vår kunskap och alla våra resurser om vi ska kunna uppfylla våra energibehov på ett säkert sätt under 2000-talet. Detta uppmanar till största möjliga diversifiering när det gäller både källor och teknik. Ideologi får inte bestämma vilken slags grund EU:s energiförsörjning ska vila på under de kommande 10, 20 eller 50 åren; det måste vetenskapen besluta. Politikernas roll är att kräva säkerhet, samordna källor och öka allmänhetens acceptans. För denna uppgift hoppas jag att vi alla - som ungerska gruvarbetare skulle säga - ”jó szerencsét”, klarar oss helskinnade till slut!
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Detta är som tidigare nämnts det tredje betänkandet om kommissionens beslut och det kommande beslutet av Europeiska rådet. Alejo Vidal-Quadras betänkande har varit till hjälp för oss vid utarbetandet av paketet för den inre marknaden. Britta Thomsens betänkande kommer att få ett mycket stort inflytande på förslagen om förnybar energi. Jag kan också lova att vi mycket noggrant kommer att följa omröstningen om Herbert Reuls betänkande, eftersom resultatet av betänkandet kommer att påverka strategin för CCS - i första hand lagstiftningsförslaget och även betänkandet - liksom den strategiska EU-planen för energiteknik och den framtida politiken, i den utsträckning som Euratomfördraget tillåter oss att utnyttja kärnenergi. Därför kommer kommissionen att noggrant följa omröstningen.
Jag vill samtidigt betona ett par punkter. Det var sagt att vi måste modernisera energisektorn. Om jag nu, 2007, erinrar mig den inledande debatten 2004 anser jag att vi har kommit en bra bit på väg. Försörjningssäkerhet och klimatförändring har helt klart ett nära samband, och det finns i nuläget kanske endast en större skillnad, nämligen kostnaderna för lagring av kol, men jag anser att prisutvecklingen på olja kommer att underlätta.
Samtidigt nämndes klimatutmaningarna. Vi investerar inte tillräckligt i resurser. Vi bör verkligen bestämma oss för vad som är viktigast. Utan omfattande investeringar i forskning och utveckling på energiområdet kommer vi att misslyckas. Jag anser att treårsdebatten behövdes för att jämna marken. Men nu är det hög tid att ta tag i frågorna. Hur kan man exempelvis påstå att en del medlemsstater är beroende av tredjeländer när strukturfonderna inte alls eller praktiskt taget inte alls tas i anspråk för energi!
Jag menar också att den andel av de nationella budgetarna som avsätts för forskning och utveckling är för liten. Detta är alltså de oerhört väsentliga frågor som vi måste ta itu med. Jag är rädd att det endast är en tidsfråga innan vi drabbas av allvarliga störningar på marknaden. Vi måste därför agera, och göra det nu, och arbeta vidare på den grund som parlamentet hittills har lagt.
Någon nämnde en speciell fråga som handlade om att vi behöver tillräckliga energiresurser. Tillräckliga resurser innebär att energiefterfrågan måste styras. Också på detta område har både parlamentet och kommissionen vidtagit åtgärder, och samtidigt tvingades jag inleda tolv överträdelseförfaranden för att jag inte erhållit några handlingsplaner för energieffektivitet, vilka är utgångspunkten för åtgärder när det gäller energiefterfrågan.
När det gäller efterfrågan och beroendet av tredjeländer är detta också något som vi bör komma tillrätta med. Jag anser att Jacek Saryusz-Wolskis betänkande var ett tappert försök att ta tag i detta. Om en medlemsstat utsätts för utpressning av en leverantör måste den tala klartext om detta. Vi har ju en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) som kan ligga till grund för gemensamma åtgärder, och jag anser att det land som dristar sig till att öva utpressning mot något EU-land kommer att tänka sig för mer än en gång eller upphöra med sin utpressning om detta talas om och diskuteras i rådet.
Den sista delen av mitt anförande kommer att handla om kärnenergi. Det är helt klart att energimixen i reformfördraget kommer att hamna under det nationella beslutsfattandet. Detta betyder att beslut om kärnenergi ska fattas av varje enskild medlemsstat. Man måste emellertid ha helt klart för sig att förhållandena nu definitivt är sådana att öppenhet och insyn måste tillgodoses i den gällande lagstiftningen, eftersom det handlar om investeringar på mycket lång sikt.
Hannes Swoboda tog också upp icke-spridningsfrågor. Vi undersöker dessa, men jag anser att GUSP helt klart har företräde och att Euratom ska vara ett stöd och en resurs. Det är helt klart GUSP som ska vara vägledande när det gäller vår verksamhet på icke-spridningsområdet.
Två mycket konkreta svar. Först och främst Mochovce. Slovenské Elektrárne har som bekant meddelat sin avsikt att uppföra ett kärnkraftverk. Det rör sig om en reaktor av typen VVER 440-213 som dock inte är samma modell som i Tjernobyl. Kommissionen kommer i enlighet med artikel 41 i Euratomfördraget att utarbeta ett yttrande och fullt ut beakta alla de utmaningar som blir följden av detta beslut. Detta kommer att ta tid, men ni kan lita på att kommissionen kommer att göra en riktig bedömning och inte kommer att tveka inför de eventuella tvivel vi kan ha om utrustningens säkerhet.
När det handlar om att komma hit och tala om stängningen av några av kärnkraftverken skulle en debatt om denna fråga inte leda någonstans. Besluten fattades av de experter som utredde frågan. Diskussionerna fördes på politikernivå och beslut fattades på regeringsnivå och avgjordes genom folkomröstning i samtliga medlemsstater, även i de länder där reaktorerna finns. Var snälla och ta inte upp detta igen, eftersom det vänder bort uppmärksamheten från framtida utvecklingsfrågor. Reaktorerna kommer aldrig att få klartecken för fortsatt verksamhet. Detta är en återvändsgränd. Ni måste inse att inget nytt kommer att hända.
Jag är nog inte helt okunnig om att ni har personliga åsikter i frågan, men de kommer definitivt inte att beaktas, åtminstone inte från kommissionens sida. Vi har bildat oss en uppfattning. Vi enades om den i god demokratisk ordning, och låt oss hålla och uppfylla löftet.
Jag är mycket nöjd med det betänkande som har utarbetats. Det är ett mycket komplicerat betänkande, och jag anser att tonvikten har lagts på rätt frågor. Jag hoppas att omröstningen kommer att spela en avgörande roll för färdigställandet av det dokument som vi ska utarbeta i slutet av året.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen äger rum onsdagen den 24 oktober.
