Skupni evropski azilni sistem (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je razprava o poročilu gospoda Giusta Catanie v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o skupnem evropskem azilnem sistemu.
Giusto Catania
poročevalec. - (IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, v preteklem letu se je število beguncev v svetovnem merilu povečalo. Številka sedaj znaša približno 12 milijonov. Če vključimo tiste, ki so notranje razseljeni, se ta poveča na 26 milijonov ljudi v svetovnem merilu, ki potrebujejo enako vrsto zaščite. Razlog za to je, da na svetu še naprej potekajo vojne; trenutno je 4 milijone iraških beguncev in razseljenih ljudi, in jasno je, da so ti begunci posledica vojn, pri začetku katerih so vlogo igrale tudi naše države.
Nujno je ustvariti skupno evropsko azilno politiko, ker smo po pravni državi dolžni zagotoviti, da se te ljudi povsod po Evropski uniji sprejema enakopravno. To postane še toliko pomembnejše, če upoštevamo, da nekatere države članice še nimajo sistemskega zakona o azilu. Z obžalovanjem opažam, da je bilo usklajevanje azilnih postopkov preloženo za dve leti, kar pomeni, da se bo izvajalo leta 2012. Končati moramo grozno nesorazmernost, ki obstaja med državami članicami in različnimi azilnimi sistemi. Sedaj smo v paradoksnem položaju, po čemer stopnje priznavanja kandidatov za status begunca za državljane nekaterih tretjih držav nihajo od približno 0 % do 90 %, odvisno od tega, katera država članica prejme prošnjo.
Usklajevanje standardov mora privesti do visoke ravni zaščite v celotni EU ter ne sme temeljiti na najmanjšem skupnem imenovalcu. Institut azila je pomemben del naše demokracije in zaščite človekovih pravic in nesprejemljivo je, da je bil v zadnjih letih resno spodkopan, saj potrebe prosilcev za azil ter načelo nevračanja, določeni v mednarodnih konvencijah, niso bili vedno spoštovani. Evropska unija bi morala na zunanjih mejah zagotoviti mehanizme za prepoznavanje prosilcev za azil in omogočiti osebam, ki imajo pravico do mednarodne zaščite, dostop do njenega ozemlja, tudi v okviru dejavnosti nadzora svojih zunanjih meja. Zaradi tega mislimo, da je primerno, da ponovno pregledamo vlogo agencije Frontexa, ki pogosto obravnava prosilce za azil kot da so nezakoniti priseljenci.
S tem poročilom Evropski parlament agencijo Frontex poziva, naj zagotovi natančne podatke o številu prosilcev za azil, ki so bili kot taki prepoznani med njenimi operacijami, in o usodi oseb, ki so bile med temi operacijami prestrežene in vrnjene v državo tranzita ali izvora. Zagotoviti moramo, da se pravilno uporabljajo mednarodne konvencije, kot tudi sporazumi o sodelovanju s tretjimi državami. Sporazumov ni mogoče delati z državami, ki niso podpisale Ženevske konvencije. Vendar se mnoge države za to ne menijo, vključno z Italijo, ki je podpisala sporazum o upravljanju migracijskih tokov z Libijo, državo, ki ne namerava podpisati Ženevske konvencije o beguncih.
Zelo smo zadovoljni - to smo poudarili in upamo, da je to izraženo v tem poročilu -, da je Sodišče Evropskih skupnosti razveljavilo člen Direktive o azilnem postopku, ki se nanaša na ustvarjanje pojma "varnih tretjih držav" in skupnega seznama varnih tretjih držav. Menimo, da "varne tretje države" ne morejo obstajati; to je zmoten pojem, saj je mogoče vsakega državljana kazenskopravno preganjati celo v državah z visokimi demokratičnimi standardi.
Prosilci za azil so ranljivi ljudje, za katere je treba zagotoviti primerne pogoje za sprejem. Države članice ne morejo ljudi pridržati le iz razloga, da prosijo za mednarodno zaščito. Zato menim, da se prosilcev za azil načeloma ne bi smelo pridržati. Žal pa v mnogih državah članicah pridržanje prosilcev za azil še vedno obstaja zaradi dejstva, da v državo vstopijo nezakonito. Na žalost, in s to točko bom zaključil, v Evropsko unijo ni mogoče vstopiti na drugačen način. Paradoks je naslednji: celo prosilci za azil morajo biti predmet mešanih tokov, da bi vstopili v EU. Azil ni dovoljenje: azil je dolžnost držav in pravica tistih, ki bežijo pred vojno.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospa predsednica, poslanci, Komisija je junija sprejela akcijski načrt o azilu. Komisija se je obvezala, da bo med letoma 2008 in 2009 predstavila konkretne predloge za izboljšanje standardov na področju zaščite in uvedla več solidarnosti med državami članicami in tudi okrepila praktično sodelovanje.
Določili smo načela, ki bodo vodila delovanje Unije, ohranila človekoljubno in zaščitno tradicijo, zagotovila resnično enako obravnavanje po Uniji, izboljšala učinkovitost azilnega sistema in spodbujala solidarnost v Uniji in med Unijo in tretjimi državami.
Vesel sem ob spoznanju, da ima Parlament v celoti enako filozofijo kot Komisija. Z nami deli ambicijo, da bi zgradili bolj zaščitni, učinkovitejši in pravičnejši evropski azilni sistem.
Dejstvo, da je Parlament sedaj sozakonodajalec s Svetom, mi daje upanje, da bodo imela dolga pogajanja sedaj več možnosti za dosego instrumentov najvišje kakovosti, ki so skladnejši s temeljnimi pravicami.
Zato lahko Unija v zahvalo postopku soodločanja in glasovanja kvalificirane večine v Svetu te mednarodne standarde na področju zaščite uskladi na višji ravni.
Parlamentu se zahvaljujem za močno podporo, ki jo je dal vsem pobudam, ki jih je Komisija naznanila v svojem akcijskem načrtu.
Prav tako se vam zahvaljujem za prednost, ki ste jo dali obravnavi mojega nedavnega predloga za ustanovitev evropskega urada za podporo prosilcem za azil. Podporo Parlamenta potrebujemo, da zagotovimo uspeh tega mehanizma, ki nam bo omogočil, da okrepimo praktično sodelovanje in kakovost azilnih sistemov. Upam, da bodo te tri institucije hitro dosegle sporazum, da bo mogoče ta urad odpreti čim prej.
Vendar pa ste, gospod Catania - in naj se vam zahvalim za vaše poročilo - zaskrbljeni glede nekaterih položajev, predvsem glede pogojev za pridržanje prosilcev za azil, pravic prosilcev za azil po dublinskih postopkih, vpliva dejavnosti nadzora meja na dostop do zaščite in bremena, ki ga nase prevzemajo nekatere države članice s sprejemanjem tokov prosilcev za azil. Za vas imam nekaj odgovorov.
Glede pogojev za pridržanje prosilcev za azil je Komisija v spremembah k direktivi o standardih za sprejem predlagala jasnejša pravila kot so trenutno veljavna, predvsem prepoved, v vsakem primeru, pridržanja mladoletnikov brez spremstva. Prav tako smo podrobno navedli primere, kjer je pridržanje možno za odrasle, z zaščitami, kot so pravica do učinkovitih pravnih sredstev ali pravica do pravne pomoči ter redni pravni nadzor ukrepov za pridržanje.
Poleg tega je v skladu s poročilom gospe Roure o odprtih in varnih sprejemnih centrih, ki je bilo sprejeto 5. februarja, Parlament v teh centrih našel številne probleme. Predlagane spremembe direktive o standardih za sprejem bi morale zagotoviti odgovor na te probleme.
Po enakih načelih sem predlagal, da bi morale biti bolje zagotovljene pravice prosilcev za azil, ki so predmet dublinskih postopkov. Pospešiti moramo na primer ponovno združitev družin, ponovno združitev otrok s člani njihovih družin in okrepitev postopkovnih zagotovil, ki jih uživajo prosilci za azil, ki so predmet dublinskega postopka.
Najboljši azilni postopek bi bil neuporaben, če ne bi bil zagotovljen dostop do takšnega postopka. Strinjam se z vami, gospod Catania, o potrebi po izboljšanju našega dela z mejnimi uslužbenci, za njihovo usposabljanje in ozaveščanje o azilnih vprašanjih. Omenili ste mešane tokove. Agencija Frontex mora biti res sposobna prevzeti to nalogo usposabljanja. Ko bo urad za podporo ustanovljen, bo k temu prispeval tako, da bo pripravil priročnike za mejne uslužbence. Prav tako moramo najti boljšo opredelitev odgovornosti v primeru, ko se rešuje ljudi na morju. Kjer bi se morali izkrcati? Kje bi lahko, če je potrebno, zaprosili za azil? Z državami članicami poskušamo najti prave odgovore na ta vprašanja. Seveda se moramo zavedati pritiskov, pod katerimi so azilni sistemi v nekaterih državah članicah. Hočemo solidarnost, ne le v finančnem smislu, ampak tudi v obliki skupin strokovnjakov za hiter odziv, ki jih ustvarja urad.
Prav tako bomo preverili možnost prostovoljnega prevoza beguncev v državo članico, ki ni država, ki je zagotovila zaščito.
Ob koncu tega tedna grem v Lampeduso in na Malto, kjer bom preveril praktične zahteve in kako lahko Unija ponudi svojo podporo.
Naj to priložnost, gospa predsednica in poslanci, izkoristim, da se vam zahvalim za dodatnih 10 milijonov EUR, ki jih je Parlament odobril ob koncu leta 2008 za Evropski sklad za begunce. Teh 10 milijonov EUR bo uporabljenih za preseljevanje več beguncev v Uniji v letu 2009. Pri tej zadevi želim poudariti pomembnost zaveze, ki so jo države članice sprejele po misiji, ki smo jo poslali v Jordanijo in Sirijo za premestitev iraških beguncev v državah članicah Evropske unije.
Delamo in sam delam na vseh frontah, z drugimi besedami, izboljšujemo kakovost zakonodaje, praktično sodelovanje in solidarnost med državami članicami in med Unijo in tretjimi državami.
Resnično bi se rad zahvalil Parlamentu za njegovo podporo. Poskrbeti moramo, da bo Evropska unija resnično združeno skupno območje zaščite. Vsekakor je moj namen to vključiti v stockholmski program.
Hvala, gospe in gospodje. Hvala, gospod Catania in gospa Roure za vse zelo koristno delo, ki je bilo opravljeno.
DanutBudreikaitė
pripravljavka mnenja Odbora za proračun. - (LT) V zadnjih letih je število beguncev po svetu doseglo 16 milijonov. V letu 2007 je EU prejela več kot 200 000 prošenj za azil. Tako begunci, ki so prosili za azil, kot tudi nekatere države članice se soočajo s problemi in velikim bremenom, ki bi ga olajšal skupni evropski azilni sistem. Vladne ustanove bi morale uporabljati konkretne, jasne in enake pogoje pri odločanju o sprejetju prošenj za azil. Pomembno je, da se status begunca zagotovi na podlagi stvarnega primera in ne na podlagi splošne ocene, ki temelji na primer na nacionalnosti. Pozornost bi rada pritegnila k dejstvu, da načrt azilne politike Evropske komisije ne omenja agencije Frontex, ki igra zelo pomembno vlogo na področju zaščite beguncev. Nadalje je pomembno, da omenimo, da je število prosilcev za azil odvisno neposredno od političnega, gospodarskega in družbenega položaja v državah, od koder izvirajo prosilci za azil. Zato bi moral biti skupni evropski azilni sistem tesno povezan z evropsko politiko razvojnega sodelovanja in s humanitarnim delom, ki bi zmanjšalo število prosilcev za azil, prosilcev, ki so pogosto gospodarski migranti.
Carlos Coelho
Gospa predsednica, podpredsednik Komisije, gospe in gospodje, po sklepih iz Tampereja je bilo narejenega veliko za uskladitev zakonov držav članic o azilu. Vendar pa je to usklajevanje temeljilo na najmanjšem skupnem imenovalcu z zelo različnimi praksami in postopki, ki so še naprej obstajali. Še vedno nimamo enakih pogojev dostopa do zaščite na celotnem ozemlju EU, zaradi česar še vedno prihaja do naknadnega gibanja in večkratnih prošenj.
V letu 2008 je, kot je že izpostavil poročevalec, število beguncev naraslo na več kot 12 milijonov. Zato moramo nujno začeti z drugo fazo skupnega evropskega azilnega sistema. Če se vzpostavi enoten postopek vlaganja prošenj, je lahko zaradi učinkovitosti, hitrosti, kakovosti in pravice pri odločanju po vsej EU le identična raven zaščite, skupaj s standardi za klasifikacijo beguncev ali oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito. Samo na ta način je mogoče prosilce za azil obravnavati enako, ne glede na državo članico, kjer vložijo prošnjo za azil.
Zato sem navdušen nad predstavitvijo tega akcijskega načrta za azil, h kateremu so prispevali različni udeleženci in ki opredeljuje načrt, ki mu je treba slediti v prihodnjih letih, za razvoj skupnega evropskega azilnega sistema. Podpiram predlagane spremembe za direktivo o pogojih sprejema, direktivo o azilnih postopkih in za direktivo o pogojih za sprejem prosilcev za azil, z namenom, da se razjasnijo kriteriji, ki prosilcem za azil omogočajo, da izpolnjujejo pogoje za mednarodno zaščito. Vesel sem, da je komisar Barrot poudaril potrebo po zagotavljanju skladnosti z drugimi politikami, ki vplivajo na mednarodno zaščito, in upam, da bo ta isti usklajeni pristop razširjen na druga skupna področja.
Nazadnje pa bi rad čestital poročevalcu, Giustu Catanii za njegovo delo, ki ga bo podprla Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov.
Martine Roure
v imenu skupine PSE. - (FR) Gospa predsednica, najprej bi rada čestitala našemu poročevalcu za njegovo odlično poročilo, ker upravičeno kaže neravnotežja, ki so značilna za sedanjo azilno zakonodajo v Evropi, in navaja številne predloge, ki nam bodo res omogočili, da se pomaknemo naprej v pravi smeri.
Odpraviti moramo obstoječe nesprejemljive razlike med državami članicami. Dejansko je odziv, ki ga dobi prosilec za azil, odvisen od države, kjer je vložil prošnjo za azil.
Prav tako pozivamo k znatnemu izboljšanju pogojev, v katerih so nameščeni prosilci za azil. Za to je potrebna predvsem potrditev načela, da se prosilcev za azil ne sme pridržati, predvsem ne ranljivih oseb, žensk, otrok in žrtev nasilja. Za to je prav tako potreben zagotovljen dostop do minimalnih pravic do namestitve, zaposlitve, zdravstva, izobraževanja, z drugimi besedami, temeljnih pravic, ki zagotavljajo dostojanstvo osebe.
Končno je za nas bistveno, da reformiramo sistem Dublin II. Predvsem naši obiski zbirnih centrov so nam pokazali - kakor ste dejali vi, gospod Rothe - vzporedno škodo, ki jo povzroči neprimerno delovanje, če državam, na katere najbolj neposredno vplivajo tokovi migrantov proti vratom Evrope, nalaga nesprejemljivo breme.
Pred name je še dolga pot, preden bomo dosegli skupno politiko o azilu. Ne smemo si ustvarjati iluzij, a novi predlogi Komisije, h katerim menim, da lahko učinkovito prispevamo, nam bodo, upam, omogočili, da bomo lahko položili temelje strukture, ki kljub temu, da je morda danes krhka, upamo, da bo trdna v prihodnosti.
Iskreno se zahvaljujemo komisarju Jacquesu Barrotu za nepopustljivo voljo, ki jo je pokazal v tej zadevi, ker je pri tem potrebna volja, veliko volje. Komisar, upam, da boste imeli čas za izvajanje tega dela, ker je to naša dolžnost in moralna obveza za vrednote, ki jih zagovarjamo v Evropski uniji.
Sarah Ludford
v imenu skupine ALDE. - Gospa predsednica, podpiram poročilo poročevalca in delo Komisije. Ni opravičila za slabo stanje upravljanja z begunci v EU, saj je število prošenj za azil po zgodovinskih standardih nizko. Pomanjkanje skupne prakse, različnih virov informacij o državi izvora in neuspeh pri ustreznem izvajanju zakonodaje EU pomenijo, da ne veljajo povsod enaki pogoji. To povzroča, da prosilci iščejo boljše pogoje na različnih krajih, države pa si jih podajajo.
Drug element ustvarjanja neenakega dostopa do zaščite je, da nekatere države članice ljudi izženejo še preden jih je mogoče oceniti, ali celo dejansko podkupujejo tretje države, da bi jim preprečile prihod.
Mnogi med njimi, ki prihajajo v mešanih tokovih, so morda gospodarski migranti in zato še niso zločinci. Vendar pa, čeprav so samo nekateri med njimi begunci, jih je treba prepoznati. Kakor pravi gospod Catania, je treba skrb za zaščito človekovih pravic vključiti v upravljanje meja, predvsem v mandate agencije Frontex. Ljudi se ne bi smelo pridržati le zato, ker prosijo za azil.
Poleg enotnega skupnega postopka in vsebine zaščite so potrebni praktišno sodelovanje, podpora in solidarnost, vključno s pomembnim Evropskim uradom za podporo prosilcem za azil, ki zagotavlja skupne vire državnih informacij. Boljša kakovost in natančnejše prve odločitve bi prihranile denar z manjšim številom dragih vlog.
Zelo pomembno je, da se države EU obveže, da dovolijo prosilcem za azil, da po šestih mesecih delajo, če o njihovi prošnji ni odločeno: ohranili bi dostojanstvo in prav tako plačevali davke. Zelo sem razočarana, da se je Združeno kraljestvo odločilo proti izboljšani direktivi o pogojih sprejema, saj bi to oviralo samodejno pridržanje samo na podlagi predložitve vloge za azil, presekalo pospešeno pridržanje Združenega kraljestva in uvelajvilo pravilco do dela po šestih mesecih. Mislim, da je precej sramotno, da moja lastna država meni, da so ti pogoji preveč nadležni.
Jan Tadeusz Masiel
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospa predsednica, še enkrat bi se morali iz vsega srca zahvaliti francoskemu predsedstvu, ki je zelo napredovalo pri vprašanju o azilu, ko je lani oktobra izpeljalo sprejetje Evropskega pakta o azilu in priseljevanju s strani Sveta. Res je, da potrebuje Evropska unija skupno azilno politiko in da mora razviti odnos solidarnosti glede sprejemanja beguncev. Državam članicam EU, ki so posebno izpostavljene pritoku prosilcev za azil, bi morali zagotoviti pomoč. Vprašanje azila je zelo občutljivo. Težko je oceniti, kdo res potrebuje zaščito in kdo poskuša ubežati revščini v svoji državi, in čeprav si tudi slednji zaslužijo pomoč, ne moremo pomagati vsem. Da povzamem, naši postopki EU bi morali biti poenoteni, pregledni in hitri.
Hélène Goudin
v imenu skupine IND/DEM. - (SV) Gospa predsednica, ustvarjanje "trdnjave Evrope" se z vsakim letom dogaja hitreje. To je zelo neugodno, nenazadnje zato, ker bo skupna azilna politika po vsej verjetnosti sprožila strožjo in restriktivnejšo politiko, kjer bodo ljudje, ki potrebujejo zaščito, izgubili največ. Takšen razvoj dogodkov je zelo zaskrbljujoč.
Poročilo si prizadeva za uvedbo skupnih standardov za določanje, kdaj se neka oseba smatra kot begunec. Vprašam se zakaj. Saj že imamo mednarodne konvencije, ki to določajo. Ne bi smeli poskušati ustvarjati novih standardov EU, ki bi bili po vsej verjetnosti bolj restriktivni kot na primer Ženevska konvencija.
Skoraj vsak teden slišimo zastrašujoča poročila iz begunskih taborišč v južni Evropi. Tisti, ki so se znašli tam, živijo v groznih pogojih, ki so se jih oblasti odločile spregledati. Problem očitno ni v posameznikih, ki so pridržani v taboriščih, ampak bolj v nespoštovanju človekovih pravic kljub dejstvu, da vse države članice vsaj teoretično dosegajo köbenhavenska merila. To je vprašanje, o katerem bi morali namesto tega razpravljati tu v Parlamentu. Dostop do ozemlja države mora biti stvar, o kateri se odločajo posamezne države članice, a mednarodne konvencije in sporazume je treba seveda spoštovati.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Skupnemu evropskemu azilnemu sistemu trenutno izredno primanjkuje skladnosti s pravnimi instrumenti za mednarodno zaščito.
Kot posledica velikih razhajanj v postopkih odločanja, ki jih države članice uporabljajo za reševanje prošenj za azil, je razpon v smislu priznavanja vlagateljevega statusa begunca med 0 % in približno 90 %. Poleg tega merila dublinskega sistema državam članicam, ki se nahajajo na zunanjih mejah Evropske unije, nalagajo nesorazmerno breme, saj so kot prva država vstopa odgovorne za obdelavo prošenj za azil.
Pojavi, kot so naknadna gibanja iz ene države članice v drugo in večkratne prošnje, še vedno obstajajo. Ena najnujnejših zahtev v azilni politiki EU je izmenjava analiz, izkušenj in informacij med državami članicami. Najti je treba uporabne rešitve za razvoj sodelovanja med upravnimi oblastmi, ki so odgovorne za pregled prošenj za azil.
Vendar pa ostaja najtežji problem, ki ga je treba rešiti, komunikacija med državami članicami o različnem obravnavanju prosilcev za mednarodno zaščito po državi izvora. Upam, da bo ureditev za ustanovitev Evropskega urada za podporo prosilcem za azil, ki jo je pred tremi tedni predlagala Komisija, pomagala delno rešiti trenutna vprašanja.
Že sedaj pozivam prihodnje vodje evropskega urada, naj ne zanemarjajo sodelovanja z Evropsko agencijo za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah, z evropsko migracijsko mrežo in s pristojnimi organi v državah članicah in v tretjih državah, ki so vključeni v dejavnosti preseljevanja in azila. Poleg izogibanja podvajanju dela bo to sodelovanje pospešilo uskladitev dejavnosti držav članic in uporabo njihovega strokovnega znanja na področju azila.
Inger Segelström
(SV) Gospa predsednica, komisar Barrot, začela bi tako, da se zahvalim gospodu Catanii za njegovo poročilo. V celoti se strinjam z vidikom, da je škoda, da je bil začetek veljavnosti odložen do leta 2012. Izpostavila bi rada tri vprašanja, namreč pravice otrok, podporo in priložnosti za ženske, ujete v trgovino z ljudmi, in nazadnje, kako smo lahko bolje pripravljeni v primeru nenadne krize v svetu.
Mislim, da je dobro, da Parlament pozornost usmerja v dejstvo, da bi morali otroci in mladoletni prejemati posebno podporo. Kljub temu pa me še vedno skrbi dejstvo, da je mogoče otroke še vedno zapreti v ječo. Mislim, da je to nesprejemljivo.
Včeraj je bil mednarodni dan žensk. Vprašanje, s katerim sem se ukvarjala v tem parlamentarnem obdobju, je, kako različne države ravnajo z ženskami in otroki, ujetimi v trgovanje z ljudmi, torej, ali imajo ti ljudje pravico ostati v EU ali prejeti pomoč za povratek domov. Ko so socialni demokrati vodili Švedsko, je bilo vnaprej določeno, da so imele ženske, s katerimi so grdo ravnali na Švedskem - ne glede na to, ali je bila to posledica trgovanja z ljudmi, poroke ali če so bile žrtve nasilja -, pravico ostati. Sedaj ima ženska možnost ostati, a le če sodeluje s policijo in s tožitelji. Za katere zločine razen trgovanja z ljudmi je sodelovanje zahteva za azil? Mislim, da je to diskriminacija proti ženskam in otrokom in bi rada to temo izpostavila danes, na dan po dnevu žena.
Tretje vprašanje je, kako različne države sprejmejo prosilce za azil in katere države so izbrane. Moja država, Švedska, je ena od držav, ki so sprejele največ beguncev iz Iraka. V primerjavi tako z ZDA, kot s Kanado je to ogromna količina in hkrati velja isto tudi v primerjavi z večino držav EU. Upam, da bo novi azilni sistem v EU bolje pripravljen za sprejemanje skupne odgovornosti, ko se na svetu kaj zgodi ali v primeru Iraka, ko so napadene države. Ne bi smelo veljati, da sistem EU, ki temelji na solidarnosti, deluje le, ko je mir - delovati mora tudi v času krize in sporov.
Gerard Batten
Gospa predsednica, število ljudi, ki prosijo za status begunca in azilni status, strahovito narašča. Kakor je navedeno v poročilu, je trenutno po svetu 12 milijonov beguncev in približno 26 milijonov notranje razseljenih oseb. To skoraj ni nič presenetljivega, saj nekatere države na celinah kot sta Afrika in Azija drsijo v še večji politični kaos in svet drsi v vse večjo finančno in gospodarsko krizo še neznanih globin.
Prepričani smo lahko, da bo v prihodnjih mesecih in letih še več beguncev in prosilcev za azil. Nikogar ne bo presenetilo, da je rešitev Evropskega parlamenta usklajevanje nacionalnih azilnih sistemov. Poročilo predlaga skupni evropski azilni sistem in skupni urad za podporo prosilcem za azil s skupnimi standardi za zagotavljanje statusa begunca in azilnega statusa. Predlaga, da nacionalne vlade ne bi smele imeti pristojnosti za pridržanje prosilca za azil le na podlagi tega, da so prosilci za azil, in da bi bilo treba beguncem dovoliti, da zaprosijo za gibanje iz ene evropske države v drugo. Predlaga, da bi moral imeti prosilec za azil, če je pridržan, pravico do pravnega sredstva pred nacionalnim sodiščem.
Vse to je recept za kaos in zamašek v nacionalnih azilnih sistemih. Mnogo, če ne večina ljudi, ki prosijo za status begunca in azilni status v evropskih državah daleč od doma, je seveda gospodarskih migrantov, ki iščejo boljše življenje. In kdo jim to lahko zameri? A bolj, ko jim poenostavimo pot do Evrope, več jih bo prišlo.
Tu predlagani skupni sistemi bodo nacionalnim državam še bolj otežili zaščito njihovih meja in poenostavili prečkanje meja neštetih gospodarskih migrantov. Britanija potrebuje še strožje instrumente nadzora in ne ohlapnejših, ki jih uveljavlja Evropska unija.
Simon Busuttil
(MT) Poročevalec je po pravici povedal, da je treba skupno azilno politiko graditi na načelu solidarnosti. Natanko te solidarnosti primanjkuje v naši azilni politiki, kot bo komisar Barrot osebno opazil konec tega tedna, ko bo obiskal mojo državo Malto in otok Lampedusa. Komisar, ugotovili boste, da se vam bo solidarnost, ki jo iščete, izmaknila. Solidarnost je bila prvič predstavljena lanskega oktobra v Paktu o priseljevanju in azilu. Vnesena je bila s klavzulo o deljenju bremena, ki se je osredotočala na porazdelitev bremena med državami. Takrat je bila prvič predstavljena in to je bila pozitivna poteza. Ta klavzula se uporablja na prostovoljni podlagi in migrantom, ki prispejo v eno državo, kjer prosijo za azil, dovoljuje, da lahko prestopijo v drugo državo Evropske unije. Ta Parlament je v letošnjem proračunu Evropske unije celo dodelil 5 milijonov EUR, da bi pospešil izvajanje te klavzule. Doslej v praksi še nismo bili priča uporabi te klavzule razen v primeru Francije, ki se je ponudila, da bo prevzela 80 prosilcev za azil iz Malte. To je pomembna poteza, a ji druge države članice Evropske unije niso sledile, kar je velika škoda. Zato se moje vprašanje komisarju glasi: kakšne ukrepe izvaja Komisija za zagotavljanje, da se ta mehanizem deljenja bremena izvaja? Kaj dela, da bi zagotovila, da svojo solidarnost ponudi več držav in prevzame priseljence iz države, ki nosi nesorazmerno breme? Ali namerava Komisija pripraviti evropski program prerazporeditve med državami in kako namerava graditi na tej klavzuli in jo uporabljati?
Daciana Octavia Sârbu
(RO) V sedanjem položaju, ko se je število beguncev povečalo v svetovnem merilu in Evropska unija sprejema več kot polovico prosilcev za azil, mora biti nujna prednostna naloga vzpostavitev skupnega evropskega azilnega sistema.
V tem pogledu pozdravljam predlog za ustanovitev Evropskega urada za podporo prosilcem za azil, da bo usklajeval nacionalne politike različnih držav, da bi se izognili nesorazmernemu bremenu, naloženemu določenim državam članicam. Mislim, da mora biti ta urad organiziran tako, da bo lahko igral pomembno vlogo v primeru krize in da bo pravilno ocenjeval prošnje.
Mislim, da mora Evropska unija podpreti nove države članice Evropske unije, in sicer Romunijo in Bolgarijo, preko učinkovitih mehanizmov solidarnosti, da bi zagotovila ustrezne pogoje za sprejemanje prosilcev za azil. Vendar pa ne pozabimo, da moramo biti proaktivni in ne reakcionarni na evropski ravni tako, da večjo pozornost namenjamo sodelovanju s tretjimi državami, da bi preprečili krizo.
Alin Lucian Antochi
Vsako leto države članice Evropske unije gostijo več milijonov ljudi, ki iščejo zavetišče pred preganjanjem in spori v njihovih matičnih državah. Vendar pa se odstotki priznavanja statusa begunca na nacionalni ravni v teh državah razlikujejo med 0 in 90 %. Poleg tega dublinski sistem, ki vključuje postopek ponovnega sprejetja beguncev v prvo tranzitno državo, ustvarja razlike med temi državami in državami, ki se nahajajo v osrednjem delu, glede usklajevanja azilnih politik in ukrepov, zagotovljenih za begunce.
Kakor je omenil eden od govornikov, mora skupni evropski azilni sistem državam članicam omogočati, da zagotovijo povečano raven zaščite beguncev od trenutka, ko jih sprejmejo, do trenutka, ko so v celoti vključeni v lokalne skupnosti tako, da ustvarijo skupni azilni postopek, ki določa jasne, razumne, enotne pogoje, ki jih lahko uporabljajo oblasti za obravnavanje prošenj za azil.
Posebno pozornost je treba posvetiti solidarnosti med državami članicami z namenom usklajevanja velikih tokov prosilcev za azil v nekaterih državah, z zagotavljanjem finančne pomoči in sprejetjem mehanizmov notranjega preseljevanja in premeščanja, ki beguncem omogočajo, da se enotno razširijo po vsej Evropski uniji.
Katrin Saks
(ET) Zahvalila bi se rada poročevalcu in poudarila pomembnost te teme kljub temu, da zastopam državo članico Estonijo, ki je znana po malem številu beguncev, ki prispejo sem.
Do sedaj je status begunca dobilo le nekaj ljudi na leto, a smo tudi mala država in kljub temu, da smo zanimivi za turiste, je tu življenje težko. Priznavamo potrebo po solidarnosti, a mislim, da tisti, ki so že tako zelo trpeli v življenju, ne bi smeli biti ponovno kaznovani s krutim ozračjem, razen če se sami tako odločijo.
Zato bi bilo smiselno govoriti o delitvi odgovornosti in ne ljudi, da bi se izboljšal položaj držav, ki sprejmejo večje število iskalcev azila. Usklajevanje standardov je vsekakor vredno podpore. Če imamo skupno mejo, je logično, da bi morali prosilci za azil biti enako obravnavani povsod po Evropski uniji.
Zuzana Roithová
- (CS) Gospa predsednica, nikakor se ne strinjam z evroskeptično kampanjo proti skupni politiki preseljevanja in azilni politiki iz Lizbonske pogodbe. V boju proti gospodarskemu preseljevanju moramo ukrepati skupaj in odločneje, hkrati pa moramo zagotavljati dostojnejše pogoje za prosilce za azil. Skrbi me, da otroci beguncev v evropskih taboriščih po več mesecev nimajo dostopa do izobraževanja ali nujne zdravniške pomoči. Prav tako ni sprejemljivo, da nekatere države v schengenskem območju priznavajo status begunca, druge pa ne. Obžalovanja vredno je, da agencija Frontex ne spremlja števila in držav izvora prosilcev za mednarodno zaščito. Da, potrebujemo enoten azilni postopek in prav tako moramo na podlagi solidarnosti pomagati tamponskim državam. Vendar pa moramo, da bi preprečili preseljevanje, prav tako povezati azilno politiko z razvojno politiko.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. -? (FR) Gospa predsenica, bom precej kratek, kljub temu, da sem zelo pozorno poslušal vse govore in se Evropskemu parlamentu zahvaljujem, da je izkazal resnično podporo za prizadevanja, da azilna politika dobi polno področje delovanja, ki ga potrebuje za preganjane ljudi po svetu. Imamo dolžnost in, kot je dejala Martine Roure, je to naša moralna dolžnost, da to storimo.
Rad bi podal nekaj pojasnil. Najprej, nekateri med vami ste omenili agencijo Frontex, predvsem gospod Catania. Povadati vam moram, da ima agencija Frontex sedaj častnika za zvezo v uradu visokega komisarja Združenih narodov za begunce. To so resnična prizadevanja s strani agencije Frontex, da bi v celoti razumela probleme, ki vplivajo na prosilce za azil, in Komisija je predlagala pravila za izboljšanje opredelitve odgovornosti agencije Frontex v pomorskih dejavnostih. Trenutno o tem pomembnem vprašanju razpravljamo z državami članicami.
Rad bi se vrnil k zahtevi po solidarnosti, ki ste jo izrazili mnogi med vami. Predvsem imam v mislih gospoda Busuttila, ki je omenil težaven položaj, s katerim se na tem področju srečuje Malta. Res je, da je v akcijskem načrtu za azil Komisija predlagala študijo možnosti, ki bi lahko bile na prostovoljni podlagi ponujene pri razporejanju prosilcev za azil po državah članicah.
Razprava z državami članicami se je začela jeseni preko neformalnega dokumenta, v katerem je bilo predloženih več možnosti za izvajanje načela solidarnosti na področju azila. Povedati moram, da ni enostavno dobiti privolitve od večine držav članic za mehanizem razporejanja beguncev med njih. Vendar pa moramo začeti študijo o vplivih in možnostih za tovrstno delitev na ravni Unije.
Prav tako bi rad povedal, da smo pripravljeni financirati projekte, povezane s takšnim porazdeljevanjem v okviru Evropskega sklada za begunce. To bom imel priložnost ponoviti v državah članicah, ki jih bom obiskal. Te države so pogosto tiste, ki jih iščejo prosilci za azil.
Da povzamem, verjamem, da smo na začetku dolgega postopka, ki je bistven, če resnično želimo, da Evropa zadrži v svojih vrednotah močno identiteto regije, ki bo sprejela vse ljudi na svetu, ki trpijo in čakajo na našo pomoč.
Hvala Evropskemu parlamentu, gospe predsednici in poslancem za vse vaše govore, ki imajo zame, kot komisarja, posebno vrednost.
Giusto Catania
poročevalec. - (IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, rad bi se zahvalil kolegom poslancem, ki ste podprli to poročilo, kot tudi gospodu Barrotu za njegovo podporo in delo Komisije, namenjeno spremembi določenih direktiv, predvsem Direktive o azilnem postopku, ki kaže pripravljenost za izboljšanje skupnega azilnega sistema. Parlament na tem področju deluje kot sozakonodajalec in verjamem, da moramo za usklajevanje azilnih postopkov igrati našo vlogo na višji ravni, stremeti k sistemu usklajevanja, ki omogoča sprejem večjega števila in izboljšuje standarde sprejema v države članice, da bo sistem vse bolj koheziven.
Verjamem, da je ta Parlament izpolnil pomembno vlogo, ko je obiskal upravne zbirne centre v Evropi. Obiskali smo jih mnogo - gospa Roure je bila poročevalka za končno poročilo - in opazili smo, da je bila v državah članicah pogosto kršena pravica do azila, da pogosto niso bili zagotovljeni običajni pogoji sprejema, kot je pravica do zdravstva in pravne pomoči, in niso bile zagotovljene informacije o morebitnih prosilcih za azil. To se je zgodilo zaradi tega, ker so bili mešani tokovi upravljani na tak način, da sta boj proti nezakonitemu priseljevanju in obramba zunanjih meja dobila prednost pred potrebo po sprejemu in predvsem po sprejemu prosilcev za azil.
Strinjam se s točkami, ki so jih podali nekateri kolegi poslanci, predvsem glede potrebe po ponovnem pregledu dublinske uredbe in zagotovitvi solidarnostnega mehanizma med državami članicami, da bi bilo mogoče deliti breme, a tudi, da potrebujemo solidarnostni mehanizem za prosilce za azil, ker mora biti priznana tudi njihova pravica do premestitve na drug kraj, da bo mogoče obravnavati njihove primere.
Nazadnje in za zaključek pa so nekatere države članice izpostavile vprašanje mejnih kontrol. Mislim, da je pri tem mišljenju osnovna napaka: vprašanje zaščite meja in vprašanje azila sta dve popolnoma ločeni stvari. Zagotoviti moramo pravico do azila kot temeljno pravico, ki jo je treba ohranjati v Evropski uniji.
Predsednica
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo jutri.
Pisne izjave (člen 142)
Bogusław Rogalski  
v pisni obliki. - (PL) Gospa predsednica, lansko leto je število beguncev v svetovnem merilu naraslo na več kot 12 milijonov, medtem ko jih je bilo 26 milijonov notranje razseljenih, kar kaže na resnost tega problema. Žal standardi niso niti najmanj usklajeni, ker odstotek prosilcev iz določenih tretjih držav, ki dobijo status begunca, sega od približno 0 % do 90 % v različnih državah članicah.
Vzpostaviti bi bilo treba poenoten postopek za zagotavljanje azila, prav tako pa tudi združene standarde, ki omogočajo sprejemanje odločitev o tem, kdo bi moral biti priznan kot begunec in ali neka oseba potrebuje mednarodno zaščito. Vsi ljudje, ki na tem področju sprejemajo odločitve, bi morali imeti enak dostop do strokovnih informacij o državi izvora in organih, ki so pooblaščeni za obravnavanje prošenj, enako pa bi moralo veljati za ljudi, ki prosijo za azil.
V času čakalne dobe je izredno pomembno, da oblasti ustrezno premislijo o različnih potrebah prosilcev za azil v težjih okoliščinah, kot so otroci, invalidi in ženske. Bistvenega pomena je, da se vzpostavi skupna podatkovna zbirka za objavljanje in zbiranje informacij o državah izvora.
Vredno je poudariti, da je dolžnost nudenja pomoči, zagotovljena v Konvenciji Združenih narodov o mednarodnem pomorskem pravu (UNCLOS), pravno zavezujoča za države članice EU in agencijo Frontex.
