Vplivi gospodarske krize na svetovno trgovino (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je razprava o vprašanju Komisiji za ustni odgovor o vplivih gospodarske krize na svetovno trgovino, ki ga je v imenu Odbora za mednarodno trgovino zastavil Vital Moreira - B7-0005/2010).
Vital Moreira
vlagatelj. - Gospa predsednica, vprašanje bom zastavil v imenu našega odbora, Odbora za mednarodno trgovino, in kot predsednik tega odbora.
Vpliv krize na svetovno trgovino kaže na možen desetodstotni upad v letu 2009. To predstavlja največje takšno krčenje po drugi svetovni vojni, ki ga je povzročilo oslabljeno globalno povpraševanje. Nemoteno delovanje mednarodne trgovine je bistvenega pomena za EU in druge izvozno usmerjene države. Kljub zavezam skupine G-20 se je število ukrepov, ki omejujejo in izkrivljajo trgovino, sprejetih kot odziv na krizo, povečalo tako znotraj skupine G-20 kot tudi svetovno.
Prvo podvprašanje je: Katere korake je Komisija naredila za odpravo teh ukrepov? In obratno, ali so v tretjih državah ukrepali proti kateremu koli ukrepu EU za spodbujanje gospodarske rasti?
Drugo podvprašanje: nekateri kazalniki kažejo, da postajajo nekatere države v vzponu, ki jih je kriza manj prizadela, gonilna sila rasti v mednarodni trgovini. V tem primeru bi morala industrija EU ponovno določiti ciljne izvozne trge in morda tudi prihodnost svojih izdelkov. Kakšno strategijo namerava uporabiti Komisija, da bi industrija EU postala bolj konkurenčna?
Tretje podvprašanje: Svetovna kriza in posledični upad svetovne trgovine imata več vplivov na države v razvoju, kjer je brezposelnost največja. Kakšne prilagoditvene ukrepe namerava uvesti Komisija pri svojih trgovinskih odnosih, še posebno glede najrevnejših držav sveta?
Četrta točka: med tem ko visoke trgovinske primanjkljaje spodbuja prekomerno zapravljanje in zadolževanje v nekaterih državah članicah, tudi v ZDA, pa velika, izvozno usmerjena gospodarstva v nekaterih državah v vzponu beležijo trgovinske presežke. Ti trgovinski primanjkljaji so prispevali k svetovnemu neravnovesju, ki je vzrok za svetovno gospodarsko krizo. Kakšno strategijo namerava izbrati Komisija, da bi zmanjšala taka svetovna nesorazmerja v svoji trgovinski politiki?
Peta in zadnja točka: družbeni vpliv gospodarske krize in posledičen upad svetovne trgovine bo trajal še po gospodarski oživitvi. Zdaj na primer opažamo znake gospodarske oživitve, stopnje brezposelnosti pa ostajajo zelo visoke. Kdaj namerava Komisija izvesti presojo vplivov o posledicah krize za delovna mesta v Evropi in v državah v razvoju? Kakšno strategijo namerava izbrati, da bi vključila socialno in okoljsko razsežnost trgovanja v mednarodna pravila Svetovne trgovinske organizacije?
To je pet točk, ki bi jih Odbor za mednarodno trgovino rad zastavil novemu komisarju za trgovino, gospodu De Guchtu, ki ga vabim k besedi v prvi javni izmenjavi stališč s Parlamentom in še zlasti člani odbora INTA. Vnaprej se vam zahvaljujem za odgovore, za katere sem prepričan, da jih boste lahko dali na vprašanja, ki vam jih zastavljamo.
Karel De Gucht
član Komisije. - Gospa predsednica, zastavljena so bila precej široka vprašanja, ki bi si dejansko zaslužila veliko več časa.
Predlagam, da se v prvem odzivu osredotočim na prispevek trgovinske politike k gospodarski oživitvi. Prvič, kar zadeva vpliv krize na trgovino, si lahko oddahnemo, da je svetovna trgovina upadla le za 10 %. To se ni zgodilo slučajno, ampak kot rezultat močne politične volje, izražene na različnih vrhih G20. To je prav tako rezultat sistematičnega spremljanja omejevalnih trgovinskih ukrepov STO, OECD in Komisije.
Na splošno se je le malo držav zateklo k trgovinskemu protekcionizmu. Mednarodna skupnost se je tako izognila protekcionistični padajoči spirali, kakršni so bili priča v času velike depresije. Da bi to ohranili, je pomembno ostati izredno pozorni. Kjer se bodo prepoznali protekcionistični ali omejevalni trgovinski ukrepi, bomo njim ukrepali z vsemi razpoložljivimi orodji, kot je naša strategija dostopa do trga ali celo mehanizem STO za reševanje sporov.
Zunanji viri rasti bodo za gospodarsko oživitev EU ključni. Zato se strinjam z vami, da bi se morala evropska industrija usmeriti na nove in hitro rastoče trge.
Na podlagi naše trgovinske politike jim to lahko pomagamo doseči z nadaljnjim odpiranjem teh trgov in zmanjševanjem vseh vrst ovir za trgovino in vlaganja.
To bomo dosegli s sporazumi o prosti trgovini, o katerih se trenutno pogajamo, in s poglobitvijo trgovinskih in gospodarskih partnerstev s ključnimi trgovinskimi partnerji, kot so na primer ZDA in Kitajska, kjer sta čezatlantski ekonomski svet in dialog na visoki ravni že postavila trdne temelje. To bo prednostna naloga zame kot komisarja za trgovino.
V prihajajočih tednih bo Komisija preko strategije 2020 sestavila nov skupni program EU za trajnostno rast in oživitev. Ta strategija bo imela učinkovito zunanjo dimenzijo, kjer trgovinska politika igra ključno vlogo.
V globaliziranem svetu bi morala strategija 2020 biti usmerjevalec za spodbujanje odprtosti in konstruktivnega mednarodnega gospodarskega sodelovanja. To bo tudi osrednja tema sporočila o prednostnih nalogah prihodnje trgovinske politike, ki ga nameravam predstaviti pozneje letos.
Vendar je trgovinska politika več kot le konkurenčnost in rast. To je tudi projektiranje naših vrednot po svetu in ta politika mora ustrezno vključiti razvojno razsežnost trgovine.
Spodbujanje močnega prispevka k razvojnim ciljem je že pomemben del trgovinske politike EU. Sedanja večstranska pogajanja so krog pogajanj o razvoju. Dvostranska in regionalna pogajanja potekajo z državami v razvoju in avtonomnimi preferencami v prid teh držav. Pomagamo jim prispevati in izkoristiti globalno gospodarstvo, da bi dvignile življenjske standarde tako, da bi zagotavljale večjo politično stabilnost in družbeni napredek.
Kar zadeva socialna vprašanja, se strinjam, da mora trgovina prispevati pomoč tistim ljudem v naših družbah, ki zaradi gospodarske krize najbolj trpijo, še zlasti tistim, ki so izgubili zaposlitev. V zvezi s tem menim, da bomo potrebovali trgovino - in več trgovine -, da v Evropi ohranimo sistem socialnega varstva.
Naš evropski družbeni model, ki je kombinacija svobodnega gospodarstva z visoko ravnjo socialnega varstva, je treba ohraniti na trajnostni način in za to bo potrebna rast.
Če povzamem, bo prihodnja strategija EU 2020, ki jo je pripravila Komisija, podprla polno oživitev gospodarstva po krizi in pospešila usmeritev v pametnejšo in bolj zeleno gospodarstvo. Politika odprte trgovine bo pomemben gradnik kot prispevek k oživitvi evropskega gospodarstva kot tudi usmerjevalec za zunanjo projekcijo naših načel: odprtost, socialno varstvo in varovanje okolja ter trajnostnost in konstruktivno sodelovanje na svetovnem prizorišču.
Vzpostavitev prave strategije seveda vključuje tesno sodelovanje s Parlamentom kot tudi Svetom in drugimi zainteresiranimi stranmi in veselim se sodelovanja in oblikovanja skupnega programa.
Christofer Fjellner
v imenu skupine PPE. - (SV) Gospa predsednica, tudi jaz bi rad pozdravil komisarja. Veseli me, da vas vidim tu. Od vas veliko pričakujemo in upamo. Pred vami je pomembna naloga.
Pred letom dni sem bil zelo zaskrbljen. Ko se je trgovina zrušila in smo pričakovali, da se bo svetovna trgovina razvijala na načine, ki od druge svetovne vojne niso bili prisotni, je bilo stanje zares zelo resno. Svetovna banka je izjavila, da je 17 držav v skupini G20 skupaj uvedlo 47 novih trgovinskih ovir in tarif. Rusija je uvedla tarife na avtomobile, Kitajska je omejila uvoz živil, Indija je prepovedala uvoz igrač in Argentina je uvedla uvozna dovoljenja za tekstilne in usnjene izdelke. Bilo je kot protekcionistična oboroževalna tekma - vzorec iz tridesetih let dvajsetega stoletja, ki je bil zaskrbljujoč.
Vendar pa ni prišlo do trgovinske vojne. Mislim, da je pomembno, da se ustavimo in razmislimo, zakaj je do tega prišlo. Menim, da je bila glavni razlog STO, globalna regulativna oblast za trgovino, ki države prisili, da se obnašajo tako, da se ne zatekajo k protekcionizmu in populizmu. Rekel bi, da je še prezgodaj naznaniti, da je kriza mimo. Kriza še ni minila. Vsi vemo, da je brezposelnost najvišja pozno v gospodarskem ciklu - in prav brezposelnost poganja protekcionizem in populizem. Če se prav zdaj ozremo naokrog, lahko vidimo, da številne države še niso prebrodile te krize; morda bo najhujše še prišlo. Zato sem kar zaskrbljen, ko poslušam nekatere člane Sveta ministrov, ki nič kaj veliko ne omenjajo novih trgov in proste trgovine, ampak raje kritizirajo globalizacijo in govorijo o zaščiti evropskih podjetij in evropskih delovnih mest. To ni nujno protekcionizem, vendar so včasih le za las stran. V vsakem primeru je to izraz merkantilizma, za katerega sem prepričan, da je škodljiv.
Namesto tega bi morali sodelovati in razmišljati o tem, kako Evropo narediti bolj konkurenčno z večjo odprtostjo. To bi na naši strani pomenilo premišljeno delovanje in vodenje. Razmisliti moramo, kaj lahko storimo, da zagotovimo, da je ovir za trgovino manj in ne več - še zlasti ko gre za odločitve glede Koreje in obvezno označevanje porekla in ko se pojavljajo vse večje zahteve po podnebnih dajatvah. Mi v Parlamentu moramo prav tako razmisliti o tem.
Kader Arif
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, Evropa trenutno doživlja krizo, kakršne še ni bilo in ki bolj kot gospodarsko in finančno krizo predstavlja predvsem krizo sistema.
Še preden začnem z učinkom gospodarske krize na svetovno trgovino, ki je tema naše razprave, želim pojasniti eno zadevo: trgovina ni žrtev krize, je eden od dejavnikov, ki so k njej prispevali.
Trenutno res doživljamo obdobje velikih globalnih neravnovesij, ki jih na eni strani netijo prekomerni trgovinski primanjkljaji določenih držav na račun naraščajoče domače zadolženosti in na drugi strani trgovinski presežki, ki jih spodbuja izvoz določenih držav, še zlasti držav v vzponu, držav z notranjo potrošnjo, ki ne narašča v enaki meri.
Poleg tega pa je politika liberalizacije trgovine, ki je bila do zdaj izpeljana, ta neravnovesja samo še zaostrila in oslabila predvsem najrevnejše države na planetu. Te države, ki so jih spodbujali, naj se specializirajo v izvoz monokultur, so se zaradi izrednih nihanj cen surovin, katerih ranljivost se je povečala zaradi mednarodnih špekulacij, znašle nebogljene.
Čuden je svet, ki kot svoj prvi razvojni cilj novega tisočletja določi izkoreninjenje revščine in lakote, nato pa obenem špekulira glede dviga cen pšenice.
Vendar pa so prav ljudje, ki so v devetdesetih letih prejšnjega stoletja za vsako ceno branili liberalizacijo in deregulacijo, zdaj v prav tako težkem stanju. Nenehno naraščanje izgubljenih delovnih mest, zastala in včasih celo negativna rast ter razvijajoča se socialna kriza so vsi dejavniki, ki pomenijo, da si nič več ne moremo privoščiti, da bi izgubljali delovna mesta v imenu tega kulta. Kako v obdobju krize zaposlenim, ki izgubljajo delovna mesta, razložimo, da gre predvsem za ohranjanje deregulirane trgovine, celo za ceno nenadnih in včasih tragičnih odnosov?
Kriza, ki jo doživljamo, je zato nedvomno sistemska kriza, na katero se moramo odzvati z novim razvojnim modelom. Vizija, ki jo je v sedanji strategiji Globalna Evropa razvila Komisija, temelji predvsem na dostopu do trga in liberalizaciji vseh sektorjev.
Komisar, prepričan sem, da moramo to strategijo, ki je bila ves čas na napačni poti in je včasih vodila celo do zastoja, ponovno opredeliti. To ne bomo dosegli s siljenjem držav v razvoju, naj se še bolj odprejo, da bomo lahko zopet oživili izvoz naše industrije. To bi le še poslabšalo stanje v teh državah, ki imajo že zdaj 70% od 59 milijonov ljudi na svetu, ki so leta 2009 izgubili delo.
Nasprotno, bistveno je razmisliti o novi strategiji, ki bo vzpostavila pravo ravnovesje med odprtostjo, zaščito in pomočjo. K tem zamislim bi se rad še vrnil. Tega dogajanja, ki je Združene države privedlo do nadaljnje uporabe svoje orodje za zaščito trgovine, ali Kitajsko, ki oporeka STO glede evropskih protidampinških ukrepov.
Ko se spopadamo z nepoštenimi praksami, je jasno, da je zaščita nujna, vendar je treba njeno načelo sprejeti in zagovarjati na mednarodni ravni in včasih lažne obtožbe glede protekcionizma odbiti enkrat za vselej.
Potreba po podpori trgovinskim politikam postaja vsak dan bolj očitna in takšna pomoč je predvsem odvisna od politik, ki jih izvaja Unija z resnično doslednostjo. Doslednost pri politikah ni intelektualna razprava, ampak je absolutno nujna, če želimo ponovno opredeliti novi razvojni model.
Metin Kazak
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, finančna kriza ima resnično poguben vpliv na trgovino v državah članicah Evropske unije. Na primer v državah, kot je Bolgarija, je izvoz v prvih enajstih mesecih lanskega leta v primerjavi s prejšnjim letom padel za celih 24 %, uvoz pa za 35 %. Nepremičnine in turizem sta sektorja, ki ju je to še posebej prizadelo. To ima zelo močan vpliv na zaposlovanje. Pozornost je treba nameniti strmemu porastu medpodjetniškega zadolževanja, neplačevanje državnih in lokalnih javnih organizacij, itd.
Zgoraj predstavljeni problemi so značilni tudi za druge države. Na ravni EU je potrebna celovita rešitev, ki zahteva tesno sodelovanje tudi med Evropsko komisijo in ostalimi direktorati. Komisar De Gucht poudarja pomen podpore za dejavnosti in priložnosti razvijajočih se evropskih podjetjih, razvoj jasnih preventivnih komercialnih instrumentov, uspešen zaključek pogajanj v Dohi, uporabo novih sredstev za neposredna tuja vlaganja in njihovo zaščito kot tudi za novo investicijsko politiko proti ozadju finančne krize.
Doseganje teh ciljev skupaj z uspešnim podpisom sporazumov o gospodarskem sodelovanju z državami v Afriki, karibskem bazenu in pacifiškim državam, je prav tako tesno povezano z izhodom gospodarstva iz finančne krize.
Vendar pa na dnevnem redu ostajajo številna vprašanja, od katerih so nekatera že bila omenjena. Ali evropska sredstva učinkovito uporabljamo za boj proti visoki stopnji brezposelnosti? Kaj lahko Evropska unija stori ob spopadanju s trenutnim primanjkljajem, devalvacijo valute in visoko inflacijo, ki neposredno vplivajo na trgovino? Kakšne instrumente komercialne politike ima Evropska unija na voljo za spopad s finančno krizo in njenimi posledicami? Katere ukrepe je treba sprejeti, da bi se izognili ponovitvi krize takšne razsežnosti in bi se trgovina še naprej širila? Kakšno strategijo imamo proti državam, kot sta Indija in Kitajska, ki grozita, da bosta spremenili celoten finančni sistem? Pri iskanju odgovorov računam izključno na strategijo Evropa 2020.
Yannick Jadot
Gospa predsednica, komisar, zahvaljujem se vam, da ste fantazijo protekcionizma, povezanega s krizo, postavili v ustrezen okvir. Menim, da je modro, da ste v okviru te razprave poudarili, da ne bo prišlo do izbruha svetovne vojne, povezane z oživljanjem protekcionizma.
Zdaj pa želim, da vprašanje skoraj obrnete. Zame se vprašanje ne nanaša na učinke, ki jih ima gospodarska kriza na trgovino, ampak je bistveno, kakšne učinke ima trgovina in še zlasti trgovinske politike, sprejete za 20 let, na krizo, ki jo danes doživljamo.
Na nek način je kriza v sektorju živil, ki smo ji bili priča pred dvema letoma in pol, prišla pred finančno krizo in je res bila kriza svetovnih kmetijskih trgov. Enako nam kar naprej govorijo, da je liberalizacija trgovine s Kitajsko dobra za nas. Mislim, da bo na določeni točki, če ne vključimo socialnih vprašanj, davčnih vprašanj in seveda okoljskih vprašanj, Kitajska imela ne le primerjalno prednost pred Evropo ampak absolutno prednost pred njo.
Iz tega sledi, da v vseh nacionalnih razpravah - in kot ključna oseba na belgijskem prizorišču to veste - vse politične stranke zdaj odkrivajo, da je v globaliziranem svetu nemogoče upravljati socialni damping, okoljski damping, denarni damping in davčni damping.
Podobno morda razmišljamo, da strategija, ki smo jo vsi Evropejci pričakovali po padcu berlinskega zidu, mislili smo namreč, da bo "socialna demokracija prišla s trgovino", ni delovala, kot lahko vidimo tudi v primeru Kitajske.
Komisar, navajali ste lizbonsko strategijo, inovacije, zeleno gospodarstvo in pri tem veste, da je ta evropska strategija zdaj polom. Če pred strategijo Globalna Evropa ne bomo vključili lizbonske strategije, se morda lahko vprašamo, katere industrijske sektorje bo Evropa še imela. Kje je opredelitev industrijskih možnosti, kmetijskih možnosti, gospodarskih možnosti in seveda socialnih in okoljskih možnosti, ki jih ustvarjamo po Evropi, da bi lahko izvedeli, kako trgovina deluje v ostalih delih sveta? Dokler teh možnosti ne opredelimo, si bomo prizadevali za strategijo, ki ne bo uspešna.
Imam bolj specifično vprašanje: 4. februarja 2010 je potekalo zasedanje Odbora STO za trgovino in finančne storitve, ki se je zlasti osredotočil na izzive, ki jih predstavljata finančna kriza in liberalizacija finančnih storitev. Nam lahko poveste, kakšen je bil rezultat zasedanja in kakšno mnenje imate v zvezi s to zadevo, če vam je uspelo slediti?
Jacek Włosowicz
Gospa predsednica, v sedanjem globalnem gospodarstvu večina meja omogoča bolj učinkovit pretok ljudi, kapitala in storitev. To naj bi seveda zagotavljalo boljši življenjski standard. To je vse lepo in prav, dokler večina držav dosega pozitivno trgovinsko bilanco in rast BDP. Problemi se začnejo, ko se rast gospodarstva upočasnjuje, tržni indeksi strmo padajo in se začnejo težave z brezposelnostjo. Odprtje meja poleg boljšega življenjskega standarda povzroči vzajemno odvisnost različnih gospodarstev. To je druga plat medalje. To je mogoče jasno videti v sedanjih razmerah. Gospodarska upočasnitev v Nemčiji na primer negativno vpliva na poljsko gospodarstvo, in sicer zato, ker je Nemčija eden od ključnih poljskih izvoznih partnerjev. Na srečo poljski BDP kaže pozitivno rast, kar je v Evropi izjema, vendar pa je skrb vzbujajoče dejstvo, da stopnja brezposelnosti že več mesecev narašča. Ta primer zelo jasno kaže, da naj bi vlade ne razmišljale le o tem, kako bi rešile gospodarske probleme le v lastnih državah, ampak naj bi se dogovorile, kako lahko skupaj razvijejo obrambne mehanizme, tako da bodo v prihodnje zaščitene pred podobnimi razmerami.
Mislim, da bo sedanja kriza preizkus za vse nas. Tukaj v glavnem mislim na države, ki so del Evropske unije. Ne moremo dopustiti stanja, kjer bi nekatere države skušale prikriti uporabo državnega intervecionizma, medtem ko se drugim v imenu svobodne konkurence prepreči dodelitev državne pomoči. Seveda se zavedam, da so nekatere vlade morda na nek način talci svojih volivcev, ampak če naj bi zgradili Evropsko skupnost v dobro vseh, moramo oblikovati jasna pravila, ki se jih moramo držati. Prav tako moramo izkoristiti svoje prednosti - napredna tehnologija in človeški kapital. Samo tako bo nadaljnja krepitev sodelovanja med državami učinkovita in mi bomo kot državljani Evropske unije lahko lepše razmišljali o prihodnosti in upali, da bodo naši (...).
(Predsednica je prekinila govornika)
Joe Higgins
v imenu skupine GUE/NGL. - Gospa predsednica, svetovni kapitalizem po veliki depresiji doživlja svojo najhujšo krizo. Tako kot tedaj tudi zdaj delavski razred in revni drago plačujejo in trpijo posledice tako v Evropi kot v najrevnejših državah sveta.
Raziskovalci Svetovne banke predvidevajo, da se bo samo leta 2010 zaradi krize 64 milijonov ljudi znašlo v izjemni revščini in da je zaradi nje leta 2009 od 30 000 do 50 000 otrok v Afriki umrlo zaradi podhranjenosti. Kriza uničujoče vpliva na svetovno trgovino, zahteva finančnega vrha Združenih narodov lani, na primer da je zaključek kroga trgovinskih pogajanj v Dohi tisti odgovor, pa je popolnoma zgrešena. Glede na spoštovano NVO War on Want, bi nadaljnjim 7,5 milijona delavcev grozila izguba dela, kar vključuje najrevnejše države.
Krizo svetovnega kapitalizma so strahotno poslabšale dejavnosti finančnih špekulantov na svetovnih trgih. Nezadovoljni, da so povzročili krizo, jo hočejo ti paraziti zdaj izkoristiti in si nagrabiti še milijarde. Ali je Komisija EU včeraj videla naslov v Financial Times: "Trgovci rekordno stavili proti evru"? Kaj pa stori Komisija? Pade na kolena pred špekulanti in zahteva, da države, ki jih je kriza najbolj prizadela, kot na primer Grčija, neusmiljeno varčujejo pri plačah delavcev, pokojninah in javnih službah.
Kaj mislite, kaj bo ta drakonski program varčevanja naredil za trgovino bodisi v Evropi bodisi po svetu? Če zmanjšate sposobnost delavskega razreda za nakup blaga in storitev, potem zmanjšate povpraševanje po tem blagu in storitvah, kar pomeni, da ukinete še milijone delovnih mest, ki bi te zagotovili. To je konkretno recept Komisije. Zato je imelo na tisoče Grkov, ki so se včeraj udeležili shoda, povsem prav. Kapitalizem lahko prinese le še več trpljenja in krizo. Nadomestiti ga moramo s sistemom človeške solidarnosti, ki temelji na vrednotah demokratičnega socializma.
William  Dartmouth
v imenu skupine EFD. - Gospa predsednica, veliki vlagatelj, Warren Buffet, je nekoč dejal: "Ko se plima umika, se nekako vidi, kdo nima kopalk". Lani se je gospodarstvo Združenega kraljestva skrčilo za 4,8 %. Tudi italijansko. Nemško gospodarstvo se je skrčilo za 5 %, trgovina EU pa še veliko več.
Osredotočil se bom na tretje vprašanje, ki se glasi: Kakšno strategijo namerava uporabiti Komisija, da bi industrija EU postala bolj konkurenčna?
Torej pred Lizbonsko pogodbo smo imeli lizbonsko strategijo in z lizbonsko strategijo je EU nameravala in pri tem navajam: "postati najbolj konkurenčno in dinamično na znanju temelječe gospodarstvo na svetu". Predpogoj za konkurenčno in dinamično na znanju temelječe gospodarstvo je prožna delovna sila. Kaj je EU storila, da bi to zagotovila?
No, leta 2008 so priskrbeli Direktivo o delavcih, ki jih posredujejo agencije za zagotavljanje začasnega dela, to pa je bilo, kot bi v najprožnejši del trga dela nalili lepilo. Direktivo o delavcih, ki jih posredujejo agencije, je še ena slabo premišljena in neustrezna direktiva EU, ki je spet nesorazmerno in škodljivo vplivala na Združeno kraljestvo, ki ima tretjino vseh delavcev EU, ki jih priskrbijo agencije. In posledično je prav prožna delovna sila tista, ki ljudi dvigne iz revščine.
Niz nepremišljenih direktiv EU stoji na poti konkurenčnemu in dinamičnemu na znanju temelječemu gospodarstvu, ki se pojavlja v državah članicah.
Gospodarska kriza EU razgalja, da EU, če temu lahko tako rečem, nima kopalk.
Béla Glattfelder
(HU) spregovoril bi rad o dveh vprašanjih: trgovinskem primanjkljaju in emisijah CO2. Dokument upravičeno zatrjuje, da je naraščanje trgovinskega primanjkljaja Evropske unije in Združenih držav v veliki meri prispevalo k mednarodni gospodarski krizi. Trgovinski primanjkljaj Evropske unije je narasel od 75 milijard EUR v letu 2004 na 243 milijard v letu 2008. To je trikratni porast v 4 letih. To pomeni, da je potrošnja vsakega Evropskega državljana presegla proizvedeno vrednost za 500 EUR. Tako velik trgovinski primanjkljaj in potrošnja, ki v takšnem obsegu presega proizvodnjo, nista vzdržna. Da bi zmanjšali trgovinski primanjkljaj, so potrebni ukrepi, kajti če tega ne bomo naredili namenoma, bodo zakoni gospodarstva takšno spremembo uveljavili spontano. Vendar bi to povzročilo veliko višji socialni strošek. To ponazarjajo trenutni dogodki v Grčiji.
Kar zadeva energijo, svetovne trgovine ne izkrivlja le protekcionizem, ampak tudi mehanizmi za zaščito cen energije. V številnih državah v razvoju je uporaba nafte subvencionirana, pri čemer je nafta na voljo po ceni, ki je nižja kot na mednarodnem trgu, proračunska sredstva pa se prav tako uporabljajo za uporabo elektrike. Obenem pa morajo evropski proizvajalci plačati davke in kvote ogljikovega dioksida, če želijo energijo uporabiti v proizvodnji. København je jasno povedal, da želijo države v razvoju zadržati sporazum o zaščiti podnebja, saj niso pripravljene sprejeti sankcij, povezanih z zniževanjem. Da bi to preprečili, so potrebni ukrepi, saj je več ekonomistov poudarilo, da poceni ogljikov dioksid Kitajski zagotavlja večjo konkurenčno prednost kot poceni delovna sila. Če ne bomo zmanjšali potrošnjo energije, obstaja nevarnost, da bo spet in spet ...
(Predsednica je prekinila govornika)
David Martin
Gospa predsednica, kot so že rekli drugi govorniki, zdaj postaja jasno, kakšen je celoten vpliv krize. Če verjamete Komisiji, je trgovina leta 2009 padla za 10%. Če verjamete MDS, se je leta 2009 zmanjšala za 12,3 %.
MOD je sama ocenila, da je bilo leta 2009 po svetu 212 milijonov brezposelnih, kar je glede na leto 2007 porast za 34 milijonov.
Podsaharska Afrika, ki je leta 2008 imela davčni presežek v višini 0,3 % BDP, je leta 2009 imela primanjkljaj v višini 64 milijard, kar je pobralo 67 milijard kupne moči podsaharske Afrike.
Zaradi te krize trpijo vsi deli sveta, vendar pa tretji svet, svet v razvoju, najbolj trpi. In zato je Oxfam danes začel s pozivom k temu, kar sami imenujejo "davek Robina Hooda".
To je različica Tobinovega davka, ki naj bi obdavčil špekulativno trgovanje s finančnimi proizvodi, delnicami, obveznicami, surovinami in valutne posle. Davek Robina Hooda predstavlja drobcen 0,05% delež transakcij, vendar bi zbral milijarde za razvojne projekte v tretjem svetu.
Razvojni cilji tisočletja potrebujejo med 34 milijard in 45 milijard, banke pa so prejele finančno rešitev v obsegu tisoč milijard dolarjev. Banke naj bi naredile več, kot preprosto vrnile gotovino: popraviti bi morale škodo, ki so jo povzročile širši družbi.
Zato bi bil davek Robina Hooda dober način za boj proti revščini in zagotavljanju, da banke zagotavljajo družbi koristne prispevke.
Ali bo komisar resno preučil predlog organizacije Oxfam, ki kaže na podporo britanskega ministrskega predsednika, in ga podprl kot evropski komisar za trgovino?
Olle Schmidt
(SV) Gospa predsednica, naša celina je bogata. EU mora prevzeti posebno odgovornost za ohranjanje proste in poštene trgovine. Finančna kriza ustvarja globalno gospodarsko recesijo, ki je leta 2009 trgovino oslabila za 10%, kot je bilo navedeno, tako da je trgovina zdaj na isti ravni kot leta 2005. Kadar pade izvoz in imajo težave s pridobivanjem bančnega financiranja, so države v razvoju še zlasti ranljive. V državah AKP na primer blagovna menjava predstavlja 50 % trgovine. Te države so tako izredno občutljive na krize. Posledica le 1 % padca rasti je 20 milijonov ljudi, ki so pahnjeni v revščino.
Tu mora EU kot bogati del sveta prevzeti odgovornost in zagotoviti, da finančna kriza ne bo še več ljudi silila v revščino in izključitev. EU si mora prizadevati, da bi bile najrevnejše države deležne povišane ravni učinkovite pomoči in odpisa dolgov, kjer je to primerno. V tem okviru, moji prijatelji, mislim, da bi številne države, iz katerih prihajate, lahko storile več, da bi se pomoč, ki jo zagotavljajo vaše domače države, povečala, izboljšala in bila učinkovitejša. Ni nam treba vedno pozivati EU; so stvari, ki jih bolje opravimo kar doma.
Za Unijo je najpomembnejša prednostna naloga, da se zaključi krog pogajanj v Dohi in dokaj preprosto odpravi kmetijska politika EU. Nerazumno je, da bogata EU s konkurenco izsiljuje revne kmetije v Afriki. Nov sporazum o trgovini bi bil najboljši način, da se svet popelje iz finančne krize in prepreči protekcionizem.
EU lahko in mora delovati kot svetilnik za liberalizacijo svetovne trgovine. Globalizacija in mednarodna trgovina sta v bistvu pozitivni. Protekcionizem je zlo in je vedno bilo zlo. Tisti, ki ste prepričani, da bi protekcionizem na določen način učil in pomagal svetu, bi se morali učiti od zgodovine.
Janusz Wojciechowski
(PL) Gospa predsednica, področje, ki bi si ga morali pogledati, da najdemo načine boja proti krizi, sta trgovina in kmetijski izdelki. V zadnjih letih smo pod pritiskom Svetovne trgovinske organizacije uvedli številne prostovoljne omejitve glede proizvodnje in izvoza kmetijskih izdelkov v Evropski uniji. Izpeljali smo na primer ogromno reformo trga sladkorja, kar je evropsko proizvodnjo sladkorja zmanjšalo za tretjino, številne rafinerije sladkorja pa so se zaprle. Številne kmetije so prenehale gojiti sladkorno peso, povečali smo brezposelnost in nismo dosegli niti socialnih niti gospodarskih koristi. To je bilo darilo za velike sladkorne koncerne, ki so svojo proizvodnjo preselile izven Evrope in danes njihov sladkor uvažamo.
Mislim, da bi morali v času krize našemu gospodarstvu in našim proizvajalcem nuditi močno zaščito. Tu ne govorim o protekcionizmu, ampak o politiki enakih možnosti, ki jih naši proizvajalci trenutno nimajo. V Evropski uniji veljajo raznoliki visoki standardi, na primer v kmetijstvu so standardi glede živalskega počutja. Spodbujanje teh standardov je pravica, vendar bi morali prav tako zahtevati, da iste standarde izpolnjujejo tisti, ki svoje izdelke izvažajo v Evropsko unijo. Če bi na primer uvedli prepoved kokoši v baterijski reji, potem ne bi smeli obenem uvažati jajca iz držav, kjer se ta metoda še uporablja. Na enak način bi morali delovati glede številnih drugih zadev. Spoštovati bi morali preprosto pravilo - isto zahteve za izvoznike kot za lastne proizvajalce, kajti brez tega bi poleg gospodarske krize (...).
(Predsednica je prekinila govornika)
Jaroslav Paška
(SK) Finančna kriza, ki jo je povzročil ameriški finančni sektor, se je zelo hitro razrasla v gospodarsko krizo, ki je takoj prizadela vsa področja gospodarskega življenja. Neizogibne posledice so bile nagel upad kupne moči potrošnikov, padec proizvodnje, višja brezposelnost, nižji davčni prihodki in manj denarja za financiranje državnih proračunov.
Proizvodnja je padla povsod po svetu in seveda je morala vrednost blaga, s katerim se trguje, pasti skupaj z zmanjšanjem proizvodnje. Če zdaj sprašujemo, kako doseči stabilnost ali celo rast obsega svetovne trgovine, gospe in gospodje, je to lahko le z učinkovitimi ukrepi za zaustavitev gospodarskega zloma, z ukrepi za stabiliziranje gospodarstva in s postopnim zagonu gospodarske rasti.
Sedanji gospodarski sistem je tako medsebojno povezan in globaliziran, da je po mojem mnenju zanašanje na omejene umetne posege, ki ciljajo na posebne sektorje in ne ustvarjajo dodane vrednosti, nesmiselna iluzija.
Iliana Ivanova
(BG) Gospe in gospodje, kriza je neizogibno vodila v znatno zmanjšanje obsega svetovne trgovine. To se zrcali tudi v padcu proizvodnje in vlaganj kot tudi v omejenih priložnostih za rast. Obenem pa so nacionalne vlade pred hudo skušnjavo, da bi zaščitile domače proizvodne zmogljivosti s postavitvijo ovir.
Leta 2009 smo bili priča zaskrbljujočemu porastu različnih oblik nacionalne zaščite tako v posameznih državah članicah Evropske unije kot v novih razvijajočih se gospodarstvih. Ta protekcionizem ovira dostop malim in srednje velikim podjetjem, ki tvorijo hrbtenico evropskega gospodarstva, do mednarodnih trgov, in dodaja še večjo obremenitev in omejitve.
Da bi premagali te probleme in spodbudili podjetništvo in trgovino, mislim, da Evropa potrebuje predvsem močan notranji trg. To je mogoče doseči, če bo evropsko gospodarstvo dovolj konkurenčno, inovativno in bo temeljilo na visokih standardih kakovosti. Kot je navedla tudi Evropska komisija je treba kljub doseženemu napredku nadaljevati s prizadevanji, da bi povečali zmogljivosti izobraževalnih sistemov kot prispevek k inovativni, dinamični družbi znanja.
Po mojem mnenju so stabilne javne finance v Evropski uniji, ki bodo zagotavljale vzdržnost nacionalnih gospodarstev in evropske valute, pomemben predpogoj za premagovanje trgovinskih neravnovesij. Stabilnost evra je največjega pomena za zaupanje naših trgovinskih partnerjev. Pravočasno izvajanje potrebnih strukturnih reform, ki so usmerjene v polaganje novih temeljev za rast, je nadaljnja spodbuda za oživitev trgovine in vlaganj.
Nenazadnje pa glede pomembnosti mislim, da bi se notranji trg okrepil tudi s preudarno in takojšnjo širitvijo evro območja, ki bi se odrazila v gospodarskem povezovanju evropskih držav in s katero bi evropsko gospodarstvo v odnosih z mednarodnimi partnerji postalo še vplivnejše.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Gospa predsednica, kot kažejo številke za leto 2009 in kot je bilo že povedano, je finančna kriza, ki je izbruhnila v začetku leta 2008 znatno zmanjšala trgovinske rezultate.
V vsakem primeru se zdi, da se nem je uspelo izogniti resni skušnjavi protekcionizma, ki se je pojavil v času krize v tridesetih letih prejšnjega stoletja, in zdi se, da je trend pojavljanja novih omejevalnih ukrepov izginil ob koncu lanskega leta. To kaže tudi peto poročilo o ukrepih za omejevanje trgovine, ki ga je Komisija sprejela ob koncu lanskega leta.
Številne države so vseeno sprejele te omejevalne ukrepe, to so države z drugačnimi gospodarskimi bazami, kot so Združene države Amerike, Kitajska, Argentina, Rusija in Indonezija, pa tudi številne države v razvoju. In prav te države, države v razvoju, so tiste, ki potrebujejo odprte trge, ki lahko sprejmejo njihove izdelke.
Zato pozivam gospoda De Guchta, da si kot komisar za razvoj prizadeva za širšo in svobodnejšo trgovino na svetu, za Evropsko unijo, ki naj postane vodilna v zmanjševanju protekcionističnih ovir v državah v razvoju, in za večjo zavezanost, da se v trgovinskih pogajanjih upošteva razvoj.
Georgios Papastamkos
(EL) Gospa predsednica, gospe in gospodje, menim, da je zmanjšanje svetovne trgovine preseglo samo recesijo. Študije so pokazale, da je pomanjkanje financiranja trgovine s strani bank v veliki meri zaradi upadanja trgovine.
Želel bi postaviti dve vprašanji: prvič, kaj se je zgodilo z mednarodnimi zavezami glede večstranskega financiranja trgovine? In drugič, kakšni so rezultati prožnejšega finančnega okvira za olajšanje dostopa podjetij do finančnih sredstev na evropski ravni?
Če se zdaj premaknem k svetovni trgovini, bi rad poudaril, da so pravila, disciplina in zaveze Svetovne trgovinske organizacije v veliki meri preprečili uporabo omejevalnih trgovinskih ukrepov in obenem zagotovili prožnost za sprejem politik, usmerjenih v gospodarsko oživitev.
Vendar pa pozivamo Komisijo, naj skrbno spremlja ukrepe, ki so jih sprejeli naši trgovinski partnerji, in njihov vpliv na evropski izvoz, vključno s politikami "kupuj domače", ki jih uporabljajo pomembni trgovinski partnerji EU. Obenem ne smemo spregledati dinamičnega povečanja izvoza v določenih gospodarstvih v vzponu.
V tem primeru bi rad poudaril še zlasti vprašanje konkurenčnosti evropskih izdelkov na svetovnih tržiščih, ki so obstajali pred in neodvisno obstajajo tudi v gospodarski krizi.
In na koncu, to, kar med drugim potrebujemo, je, doseganje vzajemnosti z našimi trgovinskimi partnerji v smislu dostopa do trga, ponovna vzpostavitev poštene konkurence na mednarodnih trgih in zagotovitev, da za uvožene izdelke veljajo ista pravila kot za blago, ki se proizvede v EU.
Laima Liucija Andrikien
Gospa predsednica, (neslišno) je v zelo težkem položaju že zaradi svetovne recesije in zmanjšanega povpraševanja po številnih izdelkih po vsem svetu. Vendar pa protekcionizem še naprej neposredno škoduje mednarodni trgovini in interesom EU.
Eden od akterjev svetovne trgovine, ki je so uvedli dodatne in neproduktivne trgovinske ovire, je Rusija. Od začetka finančne krize je Rusija vsilila številne tako imenovane "začasne" protikrizne tarife za mnoge uvožene izdelke, kot so meso, mlečni izdelki, pohištvo in tudi nekateri jekleni izdelki. Spomnimo se lahko še enega primera začasne tarife za zdravila, ki jo je Rusija uvedla za izvoznike iz EU.
Kar je še bolj zastrašujoče, je, da se je 1. januarja 2010 med Rusijo, Belorusijo in Kazahstanom vzpostavila carinska unija. Zato so za skupaj 30 % proizvodnih programov EU začele veljati višje tarife. Glavni problem je seveda, da Rusija tako kot Belorusija in Kazakstan ni članica STO in tako ni zavezana upoštevati pravil STO, ki omejujejo enostranska povišanja uvoznih tarif in druge ukrepe za omejevanje trgovine. Ker Rusija ni članica STO, nimamo mehanizma za reševanje sporov.
Komisar, za vas imam dve vprašanji. Kako Komisija ocenjuje trenutne trgovinske probleme, ki jih ima EU z Rusijo, in ali imamo posebno strategijo o tem, kako obravnavati vprašanje članstva Rusije v STO?
Daniel Caspary
Gospa predsednica, gospe in gospodje, že večkrat smo slišali, da je svetovna trgovina v zadnjih treh mesecih dramatično upadla kljub uspešnim poskusom veliko članov Svetovne trgovinske organizacije, da bi trge ohranili čim bolj odprte. Zelo sem tudi hvaležen, da je Evropska unija v tem odigrala zelo učinkovito vlogo in ni uvedla skoraj nobenih zaščitnih ukrepov.
V moji deželi imamo pregovor, da je napad najboljša obramba. Želel bi nadaljevati pri tistem, kar je gospa Andrikienpravkar povedala o posebnih ukrepih, ki jih je sprejela Rusija. Vprašati se moramo, kakšne učinkovite možnosti imamo na voljo, ki nam bodo omogočile ostro ukrepanje proti tistim trgovinskim partnericam, ki niso spoštovale dogovorov iz G20, ki so uvedle zaščitniške ukrepe, zaprle trge in pripomogle k še večjemu upadu svetovnega gospodarstva, kot bi ga sicer doživeli.
Ali ne bi morali svojo strategijo Globalna Evropa dejavneje uporabiti in odločno izvajati njene določbe? Ali ni sedaj pravi čas, da proaktivno zastopamo svoje interese in ne le preprečujemo protekcionizem? V mislih imam morebitno novo pobudo, ki nam bo končno omogočila napredek v STO. Menim, da bi morali narediti naslednjo logično potezo, in sicer se čim prej pogoditi o sporazumih o prosti trgovini. Imamo rezultat v Južni Koreji. Vendar pa me zanima, kaj se je zgodilo z Indijo, Kanado, Kolumbijo in Perujem? Ali ne bi posredovali zelo pozitivnega sporočila, če bi zdaj uspeli doseči napredek pri teh sporazumih o prosti trgovini?
Veliko drugih poslancev je omenilo države v razvoju. Ali ni sedaj idealna priložnost, da končno dosežemo napredek pri sporazumih o gospodarskem partnerstvu, da se države v razvoju ter afriške, karibske in pacifiške države (AKP) bolje vključijo v svetovno trgovino, da se sprejmejo učinkoviti ukrepi za gospodarsko rast in boj proti revščini? V zadnjih desetletjih je postalo jasno, da so države, ki so sodelovale v svetovni trgovini, dosegale najvišje stopnje rasti. Veselim se vašega odgovora, gospod De Gucht.
Teodoros Skilakakis
(EL) Gospa predsednica, moja prva pripomba je, da soodvisnosti v naših trgovinskih odnosih z državami v hitrem gospodarskem vzponu niso statične. Če se na primer stopnje rasti med Unijo in Kitajsko popolnoma razlikujejo, imajo netarifne ovire proti nam - ki smo jih v časih, ko je bilo kitajsko gospodarstvo šibkejše, obravnavali kot manj pomembne - vedno hujše posledice za nas sedaj, ko relativna pomembnost Kitajske raste, naša pa upada.
Obenem pa z upadanjem našega relativnega obsega upada tudi naša pogajalska moč. Unija ima torej priložnost, da uvede svojo politiko in učinkovito zmanjša ovire za naš izvoz v gospodarstva v hitrem vzponu ter omeji socialni in okoljski damping. Čas dela proti nam, sedaj celo bolj kot prej - zaradi krize.
Moja druga pripomba je, da postajajo v času, ko se soodvisnosti spreminjajo, čezatlantski trgovinski odnosi in spodbujanje delovanja ameriškega trga vse pomembnejši, saj bodo povečali čezatlantsko trgovino, partnerjem na obeh straneh Atlantika pa bodo dali večjo pogajalsko moč.
Tudi tu se nam odpira priložnost, saj vzpostavitev čezatlantskega trga zaradi zapletenega procesa zahteva svoj čas. Kako ZDA ocenjujejo pomen teh odnosov? Žal dejstvo, da se predsednik Obama ne bo udeležil naslednjega vrha v Madridu, ni spodbudno.
Vprašanje pa je: ali Komisija čuti potrebo po nujnem ukrepanju, dokler še imamo potrebno pogajalsko moč?
Tokia Saïfi
(FR) Gospa predsednica, gospodarski in finančni vihar, ki smo ga pravkar previharili, je povzročil veliko škode. Naša gospodarstva so izgubila orientacijo in danes se še vedno borimo, da bi zopet vzpostavili ravnovesje v razmerju do odločnih sil v vzponu.
Sedaj je čas, evropski komisar, da vodite ambiciozno in plodno evropsko trgovinsko politiko, ki brezkompromisno brani naše trgovinske interese na osnovi vzajemne odprtosti trgov in izkoriščanja naših konkurenčnih prednosti.
Evropska unija mora najprej najti zlato sredino med skrajno prosto trgovino in protekcionizmom. Menim, da mora biti ta tretja pot speljana v okviru pravične trgovine. Evropska unija zagovarja nekatere vrednote: spoštovanje zaščite intelektualne lastnine, pravičnost pri vlaganjih, dostop do trgov, boj proti netarifnim oviram in spoštovanje socialnih in okoljskih standardov. Zato je njena naloga, da zagotovi, da se te vrednote sprejmejo kot načela v Indiji in na Kitajskem, v teh dveh državah v gospodarskem vzponu, ki nista samo naši stranki in konkurentki, ampak tudi naši partnerici.
Poleg potrebe po vzpostavitvi uravnotežene trgovine, komisar, morate pomagati tudi povečati konkurenčnost naših evropskih podjetij. Kako lahko to dosežemo? Inovacije, vlaganja v raziskave in razvoj in mednarodni vpliv konkurenčnih grozdov so nekateri ključni dejavniki, ki nas bodo spravili iz krize.
Svoje ukrepe pa moramo usmeriti tudi k inovativnim podjetjem, zlasti malim in srednje velikim, in jim odvzeti odvečna upravna in davčna bremena ter tudi k zelenim tehnologijam in storitvam.
(Predsednica je prekinila govornico)
Krisztina Morvai
(HU) Soočiti se moramo s temeljnim vprašanjem: ali je prosta trgovina - oziroma sedanji sistem pod nadzorom STO - dobra za ljudi ali pa bi morali razmisliti o novem vodilu, ki ga raje ne bi poimenovala protekcionizem, ampak gospodarska samoodločba? Predlagala bi, da si pogledamo razlike med tema dvema vodiloma na treh področjih. Kaj svetovna trgovina v svoji sedanji obliki in obsegu pomeni za ustvarjanje in ohranjanje delovnih mest v Evropi, zlasti za male trgovce, mala in srednje velika podjetja, družinska podjetja in male kmetije v evropskih državah, ki so prepuščeni toku in so izgubili priložnosti za napredek zaradi sedanje globalizirane in liberalizirane svetovne trgovine? Če pomislimo na solidarnost, ali to koristi revnim državam v razvoju, ki so namesto razvijanja svojega kmetijstva in industrije prisiljeni v odpiranje svojih trgov? Ali je koristi okolju, da se blago dostavlja iz zelo oddaljenih krajev?
Predlagala bi, da kot prvi korak, vsaj glede kmetijstva in hrane, razmislimo o uvedbi načela samoodločbe na področju hrane, kar pomeni, da se imajo skupnosti in države pravico odločiti, kaj želijo proizvajati in na kakšen način ter kako želijo to prodajati. Potrošniki imajo pravico do kakovostne, zdrave in hranljive hrane, in dobro vemo, da to ni hrana, ki jo dostavljamo iz več tisoč kilometrov oddaljenih krajev, ampak lokalno proizvedena, lokalno predelana in lokalno prodana hrana.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Komisarju želim čestitati za njegovo novo imenovanje. Ali bi lahko, če je mogoče, predstavil nekaj podatkov o učinkih gospodarske krize na svetovno trgovino s kmetijskimi pridelki? Gospa Andrikienje že omenila primer Ruske federacije, namreč, ta je najavila, da namerava prepovedati uvoz perutninskega mesa do leta 2015, ker svoje potrebe pokriva z domačo proizvodnjo.
Glede na to, da je spodbujanje konkurenčnejšega kmetijskega sistema v odprtem okolju svetovne trgovine ena od nalog, ki jih je predsednik Barroso zadal novemu komisarju za kmetijstvo, bom izkoristil prisotnost komisarja v Parlamentu in ga vprašal, kako sam vidi sodelovanje s kolegom, odgovornim za kmetijstvo, pri zaključku kroga pogajanj v Dohi.
Seán Kelly
Gospa predsednica, sprva želim povedati, da je treba Komisiji čestitati, da je zavrnila nedavni predlog STO, da se prepove prodaja brezcarinskega alkohola in žganih pijač. Če bi sprejela ta predlog, bi evropsko gospodarstvo izgubilo 2 milijardi EUR in več sto delovnih mest po vsej Uniji. Predlog je temeljil na moralističnem pridiganju Svetovne zdravstvene organizacije in ne na znanstvenih dokazih, in na srečo ga je Komisija zavrnila.
Druga stvar, o kateri želim govoriti, je ta, da so bile banke glavni krivci za veliko težav, s katerimi se danes soočamo, in vendar kaj se je zgodilo? Pojavila se je nova teorija - bile so prepomembne, da bi propadle. Jaz pa pravim, da niso bile prepomembne, da bi propadle, ampak da se mnoge med njimi šopirijo kot petelini. To nam kažejo nemoralno visoke plače, ki jih nekateri med njimi prejemajo, in groteskne nagrade. Noben bankir ne bi smel dobiti več kot predsednik vlade v njegovi državi in ukrepati bi morali ...
(Predsednica je prekinila govornika)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Gospa predsednica, mednarodna trgovina je področje svetovnega gospodarstva, ki je skupaj s finančnim sektorjem zaradi gospodarske krize utrpelo največjo škodo. Po ocenah je lani promet v svetovni trgovini zaradi krize upadel za približno 10 %. Poleg tega zaščitniške politike, ki jih je veliko držav sprejelo kot glavno orožje za boj proti recesiji, negativno vplivajo na trgovino. Prednosti proste trgovine v svetovnem gospodarstvu ne bi bilo treba nikomur pojasnjevati. Z gotovostjo lahko rečemo, da je blaginja, ki so jo države s prostim trgom dosegle v drugi polovici 20. stoletja, v veliki meri sad proste trgovine, ki se je v tem obdobju dinamično razvijala. Upad svetovne trgovine, povečanje brezposelnosti, zlasti v državah v razvoju, in sočasno tudi naraščanje revščine in socialne izključenosti - ta negativen trend lahko ustavimo s ponovno vzpostavitvijo dinamične trgovine na poštenem in pravičnem (...).
(Predsednica je prekinila govornika)
Michael Theurer
(DE) Gospa predsednica, komisar, najprej bi vam želel čestitati za vaše imenovanje. Zadovoljni smo, da je v Komisiji tako spreten in uspešen politik ter zelo znan liberalec. Potrebovali boste vse svoje sposobnosti prepričevanja, da boste politiki EU na področju mednarodne trgovine dali nov zagon. Boriti se moramo proti vsem zaščitniškim tendencam. Zgodovina nam lepo kaže, da so države, ki so sodelovale v svetovni trgovini, beležile višjo rast kot ostale.
Soočamo se tudi z novim svetovnim redom. Nekatere sodelujoče države, na primer Kitajska, imajo sisteme državnega kapitalizma, vendar lahko na tem področju uporabljajo precej drugačne metode. Zato pozivam Komisijo, naj razvije novo strategijo za svetovno trgovino. Jasno je, da se moramo premakniti naprej s krogom pogajanj v Dohi, kajti večstranski pristop je pravi pristop. Vsekakor pa bomo potrebovali vse svoje zmogljivosti, da napredujemo v odnosih s Kitajsko.
Daniel Caspary
Gospa predsednica, nadaljeval bi s temo, ki sta jo omenila že dva govornika. Gospod De Gucht, na srečo ste odgovorni tudi za čezatlantski ekonomski svet. Zelo bi vam bil hvaležen, če bi ga lahko postavili na vrh svojega programa, da bi rešili vse probleme, ki smo jih omenjali.
Še vedno je tako, da sta Evropa in ZDA zaslužni za skoraj 60 % svetovnega gospodarskega razvoja. Če bi nam uspelo odstraniti vsaj delček trgovinskih ovir na čezatlantskem trgu, bi lahko za naše državljane in seveda tudi za zaposlene storili precej več, kot je bilo doslej doseženo z veliko drugimi ukrepi, v katere smo v zadnjih petih letih vložili precej več truda. Zelo bi vam bil hvaležen, če bi lahko svojo pozornost posvetili čezatlantskemu ekonomskemu svetu.
Karel De Gucht
član Komisije. - Gospa predsednica, če bi poskušal podati uravnotežen odgovor na vsa postavljena vprašanja in vse zadeve, ki so se tu odpirale, bi po mojem mnenju potreboval vsaj pol ure. Če prav razumem, pa imam samo dve ali tri minute.
A naj začnem kar s splošno pripombo. Resnično ne verjamem, da je protekcionizem prava rešitev. Če v to verjamete ali ne, nam pogled v zgodovino pokaže, da so naše države postale uspešne zahvaljujoč mednarodni trgovini.
Drugič, Evropa ima preobrazbeno gospodarstvo, kar pomeni, da moramo uvažati, če želimo izvažati. Zamisel, da bi lahko izvažali brez uvažanja, je popolnoma napačna in v nasprotju z dejstvi.
Zato trdno verjamem, da bi morali z glavnimi trgovinskimi partnericami skleniti sporazume o prosti trgovini in uspešno zaključiti krog pogajanj v Dohi ter še naprej liberalizirati mednarodno trgovino, kar pa ne pomeni, da ne bi smeli upoštevati dejstva, da mora biti ta mednarodna trgovina pravična in da imamo pravico zaščititi svoje interese. Komisija bo to zagotovo storila, ko bo potrebno, uporabili pa bomo tudi razpoložljive instrumente trgovinske zaščite, da bomo lahko vplivali na tisto, kar menimo, da predstavlja nelojalno izkrivljanje trgovine.
Postavili ste tudi nekatera zelo specifična vprašanja, gospod Jadot na primer, glede srečanja 4. februarja na STO in izida tega srečanja. Glavno sporočilo srečanja je bilo, da pravila Splošnega sporazuma o trgovini s storitvami (GATS) ne ovirajo pravice držav, da si zagotovijo učinkovito finančno ureditev. Razlog je v tem, da ima GATS zelo širok razpon finančnih ukrepov v skladu z načelom skrbnega in varnega poslovanja, zato ta finančna ureditev, naj si bo na nacionalni ali evropski ravni, vsekakor ni v nasprotju s pravili GATS-a.
S tem se vračam k izvoru krize, ki jo preživljamo. Upamo, da je glavnina krize že za nami. Trdno sem prepričan, da je imela velik vpliv na trgovino, a vendarle izvira iz finančnih neravnovesij, ki so posledica popolnoma napačnih odločitev finančnih ustanov. Izvor finančne krize ni v Evropi; kriza je prišla v Evropo in v ostale dele sveta iz ZDA.
Strinjam se, da je kriza s hrano pred nekaj leti, ki še sedaj ni v celoti odpravljena in prebavljena, če tako rečem, pripomogla k velikim neravnovesjem, zlasti v državah v razvoju. O državah v razvoju, o dobrem vodenju in podobnem lahko rečemo marsikaj, nikakor pa jim ne moremo pripisati krivde za nastanek finančne krize. To je očitno in te države je kriza zelo močno prizadela, zato moramo to primerno upoštevati.
Bilo je tudi nekaj vprašanj, zadnje od gospoda Casparyja in eno tudi od gospoda Jadota, o tem, kaj bomo storili s čezatlantskim ekonomskim svetom in strateško pobudo za Kitajsko.
Osebno menim, da je edini pravi odgovor na gospodarski razvoj Kitajske - ki ga, mimogrede, ne moremo ustaviti -, da sami postanemo močnejši. Menim, da je to edini pravi odgovor.
Če pogledamo iz zornega kota zunanjetrgovinskega primanjkljaja, ugotovimo, da se je trgovinski primanjkljaj s Kitajsko precej povečal, ko pa pogledamo iz zornega kota svetovnega zunanjetrgovinskega primanjkljaja z Azijo, pa vidimo, da ni pretirano višji. Tudi v Aziji se ostale azijske države soočajo s hudo konkurenco Kitajske.
Zato moramo mi postati močnejši. Menim, da je na primer vzpostavitev tega čezatlantskega trga eden najboljših odgovorov, ki ga lahko damo.
Pred kratkim smo na zahtevo Parlamenta pripravili poročilo, ki kaže, da bi v primeru, da nam uspe zmanjšati netarifne ovire med Evropo in ZDA za 50 %, dosegli precej večji učinek kot s pogajanji v Dohi. Delati bi morali na tem, a ne glede na vse to sploh ni enostavno.
Ko govorimo o Dohi, trdno verjamem, da moramo poskusiti zaključiti ta pogajanja, saj imajo veliko pomembnih poglavij, ki bi jih lahko zaprli, med drugim tudi to, da se obstoječe carine ne morejo več povišati. Drugič, v krogu pogajanj v Dohi je prisoten močan razvojni pristop, seveda pod pogojem, da ga ohranimo v sedanji obliki, in to bi moral biti cilj Evropske komisije.
Slišal sem tudi vprašanje Davida Martina o "robinhoodovskem davku". Najprej naj povem, da mi je ime Robin Hood bolj všeč kot Tobin. Razen tega pa se bojim, da se robinhoodovski davek srečuje z enakimi problemi kot Tobinov davek - izvedljiv je le, če se zgodi na svetovni ravni. Upoštevati je treba, da bi uresničevanje te zamisli, tudi na svetovni ravni, zahtevalo zelo drag izvedbeni mehanizem za uvedbo tega davka. Predsednik Barroso je o Tobinovem davku dejal, da smo ga pripravljeni podpreti, če so ga pripravljeni tudi vsi drugi, to pa je seveda stična točka vseh teh zadev.
Še nekaj zadnjih besed - med drugimi je to vprašanje postavil gospod Higgins - o špekulaciji in njenih posledicah ter tudi glede Grčije.
To ni razprava o Grčiji, zato se ne bom spuščal v podrobnosti, odkrito povedano pa menim, da nekaj krivde nosi tudi sama Grčija. Kar ni mogoče početi v svetovnem gospodarstvu in kar ni mogoče početi niti v Evropski uniji, je postavljati moralo na kocko. Članstvo v Evropski uniji za državo predstavlja tudi nekaj obveznosti. Zato se morajo države članice, ki se znajdejo v težkem položaju - in seveda smo jih pripravljeni podpreti in jim pomagati, če je le mogoče -, zavedati, da morajo spoštovati pravila in, če spoštujejo pravila, verjetno ne bodo zašle v težave.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Edit Herczog  
Krčenje svetovne trgovine je še posebej uničujoče vplivalo na srednjeevropske in vzhodnoevropske države, saj je upad povpraševanja najbolj prizadel proizvode, ki so bili nosilci izvoza, kot so avtomobili, potrošniška elektronika in podobni. Obenem pa je te države močno prizadel tudi kreditni krč. Spodbujanje izvoza bi bilo izredno pomembno za zagotovitev, da te države lahko odpravijo težave zaradi tega dvojnega pritiska in nastalih socialnih problemov, kot je naraščajoča brezposelnost. Na tem področju je za izvoznike največja ovira financiranje, saj so se plačilni roki podaljšali, posojila so se podražila in postala težje dostopna, poostrili pa so se tudi pogoji za zavarovanje kreditov. Zato bi morali razviti programe za zadevne države, zlasti članice EU, da bi jim pomagali prebroditi te težave.
Andreas Mölzer  
Trend zunanjega izvajanja storitev v 1990-ih letih je v svetovnem gospodarstvu pripeljal do prenosa kapitala in strokovnega znanja v tujino. Dejstvo, da so se in se še vedno odpirajo delovna mesta v državah z nizkimi plačami, je povzročilo upad povprečnih plač v srednji in zahodni Evropi, kar je posledično povzročilo zmanjšanje potrošnje. Posledično evropska podjetja ne zaslužijo večine svojega dobička s proizvodnjo blaga, kar je njihova osnovna dejavnost. Svoje poslovne rezultate skušajo izboljšati s finančnimi transakcijami in špekulacijami. To je točka, s katere moramo začeti. Postaviti moramo kvoto, koliko lahko podjetja z navadnim delniškim kapitalom vložijo v deleže in delnice in tudi koliko svojih rezerv lahko vložijo v finančne svežnje v tretjih državah. Drugič, potrebujemo predpise za države, ki so utrpele škodo zaradi krize. Tretjič, gospodarstvo ne zahteva samo svežega kapitala za banke, ki so bile med glavnimi povzročitelji krize, ampak tudi in zlasti nove predpise za prenose finančnih sredstev, stroge smernice za prodajo kreditnih aranžmajev ter neodvisni nadzorni organ za nove in cvetoče posle trgovanja, med katerimi je tudi prodaja brez kritja, ki bi jo morali prepovedati.
Artur Zasada  
Če so napovedi, ki jih je pravkar predstavil gospod Moreira, pravilne, bo predvideni upad v svetovni trgovini največji od druge svetovne vojne. Ni treba posebej poudariti, da tako države članice Evropske unije kot države, ki ne spadajo v Skupnost, izvajajo ukrepe za povečanje konkurenčnosti in premagovanje učinkov krize. Raziskava, ki jo je opravilo središče za raziskave gospodarskih politik Centre of Economic Policy Research, je pokazala, da je bilo od prvega zasedanja G20, posvečenega krizi, izvedenih že 425 zakonodajnih pobud za odpravljanje učinkov krize. Nekatere države izvajajo zaščitniške prakse, druge pa poskušajo liberalizirati trg. Spričo dejstva, da je gospodarstvo podobno zapletenemu ožilju, ali Evropska komisija spremlja zakonodajne pobude, ki se izvajajo tako v Evropski uniji kot po vsem svetu? Ali jih Evropska komisija upošteva pri izvajanju protikriznih ukrepov? S kopičenjem zaščitniških in liberalizacijskih ukrepov se približujemo situaciji, ko se bodo ti med seboj izključevali in ne bodo imeli nobenega učinka na svetovno trgovino.
