Rezultatele referendumului din Irlanda (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct se referă la declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei privind rezultatul referendumului din Irlanda.
Doresc să-i urez astăzi bun venit în cadrul Parlamentului dlui prim-ministru al Suediei, care reprezintă preşedinţia suedeză. Este o plăcere să vă avem printre noi, însă am avut o problemă legată de formalităţi. Îmi cer scuze pentru acest lucru.
Dle preşedinte Barroso, este minunat că sunteţi şi dumneavoastră alături de noi, într-un moment atât de important pentru Uniunea noastră Europeană. Vă mulţumesc foarte mult.
Puteţi vedea cât de dificilă este uneori trecerea prin toate formalităţile, însă, după cum vedeţi, suntem o instituţie foarte democratică. Trebuie mereu să abordăm lucrurile pas cu pas. În acest fel, totul va fi în regulă şi vom reuşi să ajungem la un acord.
Vom trece acum la punctul principal de pe ordinea de zi din această după-amiază. Prezenţa dumneavoastră în această Cameră este foarte importantă pentru a discuta un subiect atât de însemnat.
Fredrik Reinfeldt
preşedintele în oficiu al Consiliului.. - Dle Preşedinte, mă bucur foarte mult să mă aflu astăzi aici şi că am ocazia de a mă adresa Parlamentului European atât de curând după rezultatul pozitiv al referendumului din Irlanda. Doresc să-mi exprim recunoştinţa faţă de dl Brian Cowen şi faţă de asociaţii săi; de asemenea, doresc să le spun tuturor celor care s-au implicat în campanie, indiferent de partidul sau de trecutul lor, şi care au contribuit la acest rezultat reuşit: vă mulţumesc pentru toate eforturile dumneavoastră. A fost o decizie bună pentru Irlanda; este o decizie bună pentru Europa.
Cred că putem spune că Europa a fost atentă la critică; ştiu că garanţiile juridice oferite de Consiliul European au fost decisive în campania pentru referendum. De asemenea, pot să spun că preşedinţia franceză şi cea cehă au făcut eforturi care au fost esenţiale pentru a veni în întâmpinarea grijilor cetăţenilor irlandezi. Consider că trebuie să menţionăm că faptul de a avea o majoritate foarte puternică la referendum, o majoritate convingătoare de 67,1%, cu o prezenţă foarte ridicată la vot, şi anume 59%, a fost un lucru foarte pozitiv. Aşadar, toate acestea sunt veşti foarte bune pentru Europa.
Și, bineînţeles că nu trebuie să-i explic acestui Parlament importanţa punerii în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Tratatul va transforma Parlamentul într-o instituţie mai democratică, mai eficientă şi mai transparentă. De fapt, va creşte influenţa UE la nivel internaţional, făcându-ne mai puternici în întâmpinarea provocărilor globale, şi ştiu că şi dumneavoastră, în acest Parlament, vă veţi bucura de un rol mai important în procesul general de luare a deciziilor. Salut această evoluţie. Prin urmare, intrarea în vigoare a acestui tratat este foarte importantă.
Consiliul European este unit în dorinţa sa ca Tratatul de la Lisabona să intre în vigoare până la sfârșitul anului şi al preşedinţiei suedeze. Având în vedere numărul ţărilor care l-au ratificat - avem acum 24 de ratificări complete - ţara cu numărul 25 ar putea fi Polonia, date fiind semnalele pe care le primim în momentul de faţă din partea preşedintelui polonez. Sâmbătă, după aflarea rezultatului referendumului din Irlanda, am vorbit cu prim-ministrul Brian Cowen, care a spus că Irlanda va avea nevoie de câteva săptămâni pentru a asigura ratificarea completă în parlament, aşadar putem spune că ţara cu numărul 26 va fi, în sfârşit, Irlanda. Astfel, ne rămâne doar Republica Cehă pentru a avea 27 de ratificări complete. În acest sens, am organizat o reuniune cu cele trei instituţii aici, la Bruxelles: Preşedinţia, preşedintele Comisiei (José Manuel Barroso) şi Preşedintele Parlamentului European (Jerzy Buzek). Prim ministrul ceh, Jan Fischer, a fost, de asemenea, prezent şi, împreună, am încercat să evaluăm această situaţie. Probabil că sunteţi la curent cu faptul că 17 senatori au făcut plângere pe lângă Curtea constituţională a Republicii Cehe în legătură cu Tratatul de la Lisabona, pentru a verifica dacă acesta este în conformitate cu constituţia cehă. Jan Fischer ne-a spus că aceasta este o instanţă independentă care lucrează rapid la luarea unei decizii cu privire la prezentarea sau nu a petiţiei. Încă nu ştim care va fi data exactă a adoptării acestei decizii şi aşteptăm, bineînţeles, semnalul. Sperăm să-l vedem deja într-o săptămână sau două. Mesajul de astăzi al Republicii Cehe este următorul: o instanţă independentă va lua o decizie în următoarea săptămână sau poate vor fi două săptămâni până când vom şti cum va proceda.
În calitate de preşedinte al Consiliului European, am responsabilitatea de a duce lucrările Uniunii mai departe. Sunt absolut convins că nu avem timp de pierdut. Prin urmare, am hotărât că, în timp ce aşteptăm clarificările din partea Republicii Cehe, vom continua în primul rând pregătirile pentru intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, iar în al doilea rând, în momentul în care se va şti cu exactitate data intrării în vigoare, voi începe consultaţiile privind nominalizarea noului preşedinte al Consiliului European şi a Înaltului Reprezentant şi a Secretarului General al Consiliului. Această pregătire nu va fi doar o sarcină a preşedinţiei: este o sarcină a celor trei instituţii în acelaşi timp. De aceea, voi spune că este foarte important ca în acest proces să colaborăm în mod strâns şi constructiv cu Comisia şi cu Parlamentul European. Îmi voi relansa propunerea ca acest Parlament să coopereze cu noi în eforturile de a adopta în sfârşit Tratatul de la Lisabona.
De asemenea, să ne amintim că, în afara acestor chestiuni instituţionale, actuala preşedinţie suedeză - şi această toamnă - sunt, bineînţeles, extrem de influenţate de necesitatea de a trece la problema schimbărilor climatice, la problema crizei financiare, la nevoia Europei de a avea o politică a creării locurilor de muncă - numeroase chestiuni importante care necesită a fi abordate. În concluzie, se afirmă necesitatea de a fi activi, de a adopta Tratatul de la Lisabona, după cum tocmai am spus, şi, ca preşedinţie, de a rămâne activi în ceea ce priveşte aceste teme importante pentru alegătorii noştri.
Preşedintele
Dle prim-ministru, vă mulţumesc pentru mesajul dumneavoastră foarte clar în legătură cu situaţia care s-a creat în urma votului din Irlanda şi, de asemenea, pentru mesajul foarte clar în privinţa cooperării dintre Parlamentul European şi preşedinţia Consiliul European. Tocmai am demarat discuţiile cu dna Malmström, fostă deputată a Parlamentului European, de care ne amintim foarte bine. Mulţumesc foarte mult pentru propunerea dumneavoastră şi pentru mesajul foarte clar pe care ni l-aţi transmis.
José Manuel Barroso
preşedintele Comisiei. - Dle Preşedinte, cetăţenii irlandezi au luat o decizie foarte importantă şi istorică la sfârşitul săptămânii trecute: o decizie foarte importantă pentru Irlanda; o decizie foarte importantă pentru Europa. Cetăţenii irlandezi au recunoscut, cu o majoritate impresionantă, importanţa Tratatului de la Lisabona, un tratat care oferă o Europă mai democratică şi mai eficientă, un tratat care ne asigură platforma necesară pentru a le oferi cetăţenilor noştri Uniunea Europeană modernă şi plină de succes pe care şi-o doresc.
Tratatul se bucură acum de susţinerea democratică a tuturor celor 27 de state membre. Toate statele membre ale Uniunii Europene au aprobat Tratatul, prin votare în parlament sau prin vot popular.
Aceasta este într-adevăr o mare realizare. Dezvăluie maniera în care Europa extinsă este capabilă să împărtăşească o viziune referitoare la viitorul nostru şi o motivaţie de a merge înainte. Decizia s-a luat în mod democratic. Ceea ce ne mai lipseşte este încheierea procedurilor de ratificare.
Sunt bucuros să văd că preşedintele Kaczyński al Poloniei va semna foarte curând. După cum mi-a spus întotdeauna, va fi pregătit de îndată ce irlandezii vor fi votat cu "da”. Acestea sunt, într-adevăr, veşti bune.
Sigur că trebuie să aşteptăm încheierea procesului din Republica Cehă. Trebuie să respectăm procedurile constituţionale din această ţară, la fel cum am făcut-o şi cu alte ţări, însă, odată cu încheierea lor, nu văd niciun motiv care să stea în calea finalizării cât mai rapide a lucrărilor.
Acest lucru este important pentru Europa, în general, şi pentru Comisie, în particular. Doresc să văd instalată noua Comisie, o Comisie în conformitate cu Tratatul de la Lisabona, şi doresc s-o văd cât de poate de repede în oficiu. Nu este în interesul nimănui să avem o Comisie interimară pentru o perioadă lungă. Sunt pregătit pentru formarea următoarei Comisii de îndată ce Consiliul va fi pregătit să clarifice în mod definitiv baza juridică şi să nominalizeze Înaltul Reprezentant, care va deveni vicepreşedinte al Comisiei.
Apreciez toate eforturile preşedinţiei suedeze şi ale prim-ministrului Reinfeldt, personal, de a garanta o finalizare rapidă a acestor proceduri. Iniţiativa pe care a luat-o astăzi prim-ministrul Reinfeldt în cadrul unei reuniuni la care am participat şi eu şi dumneavoastră, dle Preşedinte Buzek, a fost o iniţiativă foarte bună şi foarte utilă, la fel ca şi videoconferinţa cu dl prim-ministru Fischer.
Știu, de asemenea, că Parlamentul a lucrat neîncetat pentru a promova Tratatul de la Lisabona. Parlamentul şi Comisia au lucrat mână în mână pentru a explica de ce acesta este tratatul potrivit pentru Europa. Sunt mândru de rolul pe care l-a jucat Comisia, furnizând cetăţenilor irlandezi informaţiile necesare în vederea luării unei decizii.
Acum că există o probabilitate reală ca Tratatul de la Lisabona să fie complet ratificat, iar întreg procesul să fie încheiat, ne putem îndrepta atenţia către procedurile de punere în aplicare a acestuia. Aş dori să profit de această ocazie pentru a atrage atenţia asupra a patru domenii în care lucrăm din greu pentru a garanta că ne vom putea începe activitatea în momentul în care Tratatul va intra în vigoare.
Una dintre cele mai importante şi mai complexe domenii trebuie să îl constituie inovaţiile privind Serviciul european pentru acţiune externă. Am lucrat din greu pentru a elabora unele dintre detaliile tehnice ale modului în care putem transforma Serviciul european pentru acţiune externă într-un adevărat succes. Aceste eforturi se vor accelera acum şi aş dori să subliniez, în spiritul observaţiilor făcute de preşedinţia suedeză, determinarea Comisiei Europene de a lucra cu Parlamentul European în vederea atingerii acestui obiectiv.
Știu că Elmar Brok a avut un rol principal în dezbaterea acestui subiect aici, în Parlament. Am înţeles că veţi discuta această temă în cadrul următoarei sesiuni plenare. Este o sincronizare excelentă, deoarece aceasta va avea loc imediat după ce aceeaşi chestiune va fi discutată în Consiliul European. Consider că raportul reprezintă o bază excelentă pentru discuţiile dintre instituţiile noastre şi salut puternicul spirit comunitar care inspiră raportul. Acesta este exact spiritul pe care îl voi menţine în pregătirea inovaţiei importante reprezentate de Serviciul european pentru acţiune externă.
Un alt punct îl reprezintă comitologia. Acesta este un aspect important al modului de acţiune al Uniunii Europene. Tratatul de la Lisabona introduce reguli noi care creează un sistem mai raţional şi mai transparent. Trebuie să stabilim cu exactitate modalitatea de funcţionare a noului sistem. Dar daţi-mi voie să fiu clar: multe dintre aceste decizii sunt de mare importanţă politică şi merită o validare democratică adecvată şi o susţinere politică reală. De aceea, trebuie să menţinem rolul puternic pe care îl joacă Parlamentul astăzi.
Un alt element democratic important îl reprezintă noile mecanisme care să permită parlamentelor naţionale să se exprime direct în legătură cu subsidiaritatea. Trebuie să punem aceste mecanisme în contextul mai larg al relaţiilor excelente stabilite în ultimii ani de către Comisie şi de către Parlamentul European cu parlamentele naţionale.
În cele din urmă, aş dori să menţionez Iniţiativa cetăţenească europeană. Este vorba despre una dintre cele mai remarcabile inovaţii de pe agenda democratică a Tratatului, o inovaţie la care Parlamentul a lucrat deja în mod detaliat. Margot Wallström a coordonat activităţile noastre de elaborare a unei cărţi verzi pentru lansarea cât mai rapidă a unei consultaţii, în scopul de a le oferi cetăţenilor această oportunitate într-o perioadă de până la un an de la intrarea în vigoare.
Luna trecută, când am vorbit în faţa acestui Parlament, am stabilit ceea ce, după părerea mea, reprezintă cele mai mari provocări şi oportunităţi ale Europei de astăzi. Tratatul de la Lisabona ne va oferi cadrul necesar pentru transformarea acestor obiective în realitate şi sunt convins că, datorită acestui parteneriat constructiv dintre instituţiile noastre, acesta va deveni un succes. Acesta este angajamentul pe care şi-l ia Comisia Europeană.
Preşedintele
Dle preşedinte Barroso, vă mulţumesc pentru discursul dumneavoastră şi pentru disponibilitatea de a coopera în vederea punerii în aplicare a Tratatului de la Lisabona.
Cooperarea dintre Parlament şi Consiliu din timpul videoconferinţei cu prim-ministrul Cehiei, Jan Fischer, a fost, de asemenea, excelentă, aşadar, vă mulţumesc încă o dată, dle prim-ministru Fredrik Reinfeldt, pentru organizarea videoconferinţei.
Joseph Daul
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, "da”-ul sincer şi răsunător pe care l-au rostit irlandezii vinerea trecută nu a fost numai un "da” pentru Tratatul de la Lisabona; irlandezii au spus în primul rând "da” Europei ca zonă a solidarităţii şi a valorilor comune. Aceştia şi-au exprimat ataşamentul profund faţă de o Europă care influenţează globalizarea fără să sufere consecinţele acesteia, o Europă care împărtăşeşte cu partenerii săi alegerea societăţii şi alegerea unei economii sociale de piaţă.
În numele Grupului PPE, îmi exprim încântarea faţă de acest vot care demonstrează că, atunci când o naţiune este consultată cu privire la aspecte care într-adevăr contează, cum ar fi principiul apartenenţei la Uniunea Europeană, oferă un răspuns întrebării care i se adresează şi o face cu convingere.
Vineri, prietenii noştri irlandezi au răspuns la întrebarea "Sunteţi în favoarea Tratatului de la Lisabona şi, în caz că nu, sunteţi pregătiţi să puneţi sub semnul întrebării apartenenţa ţării voastre la Uniunea Europeană?”. Au răspuns cu un "da” univoc şi răsunător la această întrebare. Aceasta demonstrează un singur lucru: că Europa este percepută drept ceea ce este, şi anume un element protector, o zonă a stabilităţii, a păcii şi a statului de drept.
Cred că votul irlandez va avea un impact important asupra modului în care vom construi Europa, mai ales în următoarele luni, prin faptul că demonstrează ataşamentul profund al cetăţenilor noştri faţă de valorile pe care le reprezintă Europa. Votul irlandez ne încurajează în acţiunea noastră europeană şi, în acelaşi timp, ne uneşte. Ne încurajează, deoarece este prima oară într-o perioadă lungă de timp când o naţiune europeană îşi exprimă cu asemenea forţă voinţa de a participa la aventura europeană în ciuda - sau mai degrabă datorită - crizei. Dar ne şi uneşte, în măsura în care avem obligaţia de a satisface necesitatea de solidaritate care a stat în spatele "da”-ului irlandez.
Pentru a reveni la instituţiile europene, prin Tratatul de la Lisabona vom putea face acest lucru. Acest tratat îi va permite Europei să fie mai eficientă, transformând votul unanim - de multe ori paralizant - în excepţie, iar pe cel majoritar în regulă.
Îi va permite, de asemenea, să fie mai identificabilă, prin crearea unei preşedinţii permanente a Consiliului, în locul celei rotative actuale, şi va spori rolul Înaltului nostru Reprezentant pentru politica externă. Europa trebuie să aibă un singur chip, atât pentru concetăţenii noştri, cât şi pentru partenerii noştri internaţionali.
În cele din urmă, Tratatul de la Lisabona va crea o Europă mai democratică, sporind rolul acestui Parlament şi oferindu-le parlamentelor naţionale şi cetăţenilor mai multă putere de decizie în domeniul afacerilor europene. Vineri, irlandezii au fost ultima naţiune care şi-a exprimat poziţia pozitivă faţă de Tratatul de la Lisabona. Toate celelalte naţiuni, inclusiv Polonia şi Republica Cehă, au făcut deja acest lucru, fie direct, fie prin intermediul parlamentelor naţionale.
Prin urmare, solicit preşedinţilor acestor două ţări să demareze fără întârziere semnarea oficială a Tratatului, astfel încât cele 27 de state membre să poată trece la pasul următor şi să-l pună în aplicare cel târziu până la începutul anului 2010.
Aş dori să-i comunic în mod special preşedintelui Klaus că votul irlandez de 67% ar trebui să-l motiveze să semneze Tratatul, atunci când va veni momentul. În numele Grupului PPE, fac apel la dânsul să aibă un comportament responsabil, pe care sunt sigur că îl va avea.
A venit timpul ca Europa să lase deoparte chestiunile instituţionale şi să se dedice aspectelor cu adevărat importante pentru cele 500 de milioane de europeni: economia socială de piaţă, energia, clima şi securitatea.
Vă mulţumesc, dle Reinfeldt şi dle Barroso, pentru propunerile dumneavoastră. Puteţi conta pe Grupul PPE, care va contribui la avansarea rapidă a lucrărilor.
Martin Schulz
Dle Preşedinte, discutăm despre rezultatul acestui referendum. S-a vorbit mult despre aspectele instituţionale şi nu am nimic de adăugat la ceea ce a spus dl prim-ministru Reinfeldt. Sunt de părere că este bine că nu acţionează în grabă, ci spune că trebuie să aşteptăm, pentru că nu am ajuns încă la linia de sosire; trebuie să parcurgem încă etapele finale ale acestui proces de ratificare, înainte să putem soluţiona problema instituţiilor.
Dle Barroso, v-aţi bucurat, aşa cum am făcut-o cu toţii. Probabil că bucuria pe care aţi simţit-o a fost uşor umbrită duminică seara, având în vedere că din cele 382 de voturi pe care le-aţi primit, 55 proveneau de la membrii unui grup al cărui obiectiv este acela de a împiedica intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Atunci când jubilaţi pentru Lisabona, trebuie să vă gândiţi că sunteţi susţinut de persoane care îşi doresc exact opusul a ceea ce încercaţi să realizaţi. Gândiţi-vă la acest lucru şi încercaţi să puneţi bazele majorităţii dumneavoastră pe o majoritate proeuropeană în acest Parlament.
(Interpelări)
Când ne referim la rezultatul acestui referendum, dle Preşedinte, vorbim despre ceva cu totul diferit. Nu este vorba despre jocurile instituţionale care urmează a fi jucate. Nu este vorba despre organizarea majorităţilor în acest Parlament, ci despre ceva mult mai fundamental, şi anume despre ceea ce trebuie să-i spunem preşedintelui Republicii Cehe. Cele 27 de state membre ale Uniunii Europene au în total 500 de milioane de locuitori. China are 1,3 miliarde de locuitori. India are 1,1 miliarde. Aceste două ţări reprezintă împreună o treime din populaţia lumii! Acum, aceste două ţări participă la reuniunile G20. Cel mai mare stat membru al UE care face parte din G20 reprezintă acolo un potenţial economic al numai 82 de milioane de persoane.
Avem două opţiuni. Tratatul de la Lisabona nu este menit - aşa cum a afirmat dl Klaus - să transforme Uniunea într-o forţă puternică împotriva statelor membre, ci are un scop complet diferit. Este menit să transforme Uniunea într-un partener global puternic, pentru a consolida fiecare stat membru. Acesta este obiectivul explicit al Tratatului de la Lisabona. El serveşte, din contra, tocmai intereselor statelor membre mai mici ale UE. O ţară cu o populaţie de 10 milioane - să luăm ca exemplu ţara dumneavoastră, dle Barroso - cum este Portugalia, nu mai are, în comparaţie cu Brazilia, aceeaşi poziţie pe care o avea în secolul 19. Este clar că, în secolul 21, Brazilia este ţara mai puternică. La fel ca toate statele europene, Portugalia are nevoie de Uniune, astfel încât să putem fi mai puternici împreună. În ceea ce priveşte schimbările climatice, criza financiară, monitorizarea globală a bolilor şi combaterea foametei în întreaga lume, asigurarea păcii, evitarea războaielor pentru resurse, Europa va putea supravieţui numai sub forma unui bloc unitar şi se va scufunda în cazul unei scindări.
Astfel, întrebarea pe care trebuie să i-o adresăm preşedintelui Klaus este următoarea: în momentul aprecierii responsabilităţii pe care şi-o asumă, este posibil ca un individ - care într-adevăr îşi exercită dreptul său constituţional, pe care nu pot să-l contest - să preia singur această responsabilitate, când toate celelalte guverne şi parlamente, iar acum şi 67% dintre cetăţenii Irlandei care au spus "da”, au o părere diferită?
Trebuie să-i adresăm dlui preşedinte Klaus o întrebare. Este conştient pe deplin de faptul că acest continent a ajuns la un moment de cotitură, cu alte cuvinte, la momentul în care trebuie să se decidă dacă unitatea ne face mai puternici sau dacă alegerea propriului drum ne slăbeşte pe toţi? Aceasta este întrebarea crucială.
Prin urmare, da, a fost o zi bună pentru Europa, iar ziua în care acest tratat va fi în sfârşit ratificat va fi o zi şi mai bună. Dl Klaus ar trebui să-şi accepte responsabilitatea istorică şi să semneze acest tratat.
Guy Verhofstadt
în numele Grupului ALDE. - Dle Preşedinte, vinerea trecută a reprezentat un adevărat pas istoric: 67% din voturi. Toate constituţiile din Europa pot fi modificate cu ajutorul unei majorităţi de două treimi; cred că o majoritate de două treimi este necesară şi în Suedia.
Trebuie să-i mulţumim dlui Brian Cowen. Doresc, de asemenea, să-i mulţumesc lui Pat Cox, care a făcut o treabă nemaipomenită, şi tuturor deputaţilor irlandezi pro-Lisabona din Parlamentul European, deoarece au dus o campanie extraordinară în favoarea Tratatului. Aşadar, sunt fericit. Motivul este următorul: am început tot exerciţiul acesta în urma Tratatului de la Nisa, cu o declaraţie la Laeken, şi ne-a luat opt ani de zile - de aceea, dle Preşedinte, promit să nu luăm întreg procesul de la capăt.
Prin "da”-ul irlandez, toţi cetăţenii Europei au spus "da”, direct sau indirect, printr-un referendum sau prin parlamentele naţionale, Tratatului de la Lisabona. Acesta a fost şi un mesaj pentru eurosceptici, care au spus mereu: "nu - cetăţenii sunt împotriva Europei, împotriva instituţiilor europene”. Șaizeci şi şapte la sută din populaţia irlandeză: ceea ce am văzut vineri reprezintă un mesaj clar pentru eurosceptici.
Trebuie să le cerem tuturor să-şi asume responsabilitatea, astfel încât Tratatul de la Lisabona să poată intra cât mai repede în vigoare. Acum este momentul să încheiem, în sfârşit, acest proces. Datorită "da”-ului irlandez, ştim că Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare; ştim, deoarece acesta a fost ultimul obstacol. Nu ştim însă când va intra în vigoare şi cred că aceasta este problema pe care va trebui s-o discutăm în această după-amiază. Ce facem între timp?
Știm că trebuie să aşteptăm decizia Curţii constituţionale a Republicii Cehe. După cum aţi spus ieri în Le Monde, în cel mai rău caz, va trebui să mai aşteptăm încă câteva luni şi cred că nimeni din acest Parlament nu poate tolera faptul că Uniunea va deveni mai puţin funcţională pe perioada următoarelor luni. Putem accepta faptul că, după 31 octombrie, Comisia se va ocupa de situaţia curentă, deoarece trebuie să se ocupe de situaţia curentă. Trebuie să acţionăm şi trebuie s-o facem urgent. De aceea, dle Reinfeldt, preşedinte al Consiliului, vă invit să iniţiaţi cât mai repede procedura de nominalizare a Comisiei.
În urmă cu trei săptămâni, am votat pentru preşedintele Comisiei pe baza argumentului că actuala criză nu ne permite o amânare a acestei decizii. Acesta a fost argumentul dumneavoastră. Acelaşi argument se aplică acum şi în ceea ce priveşte nominalizarea Comisiei. Nu este nevoie să aşteptăm: nominalizarea unei noi Comisii este posibilă în condiţiile prezentului tratat şi a statutului actual al Înaltului Reprezentant, iar apoi, de îndată ce Tratatul de la Lisabona va fi ratificat, veţi putea instala cu uşurinţă un Înalt Reprezentant cu un alt statut şi un preşedinte al Consiliului. Nu există realmente niciun motiv pentru a amâna procedurile de nominalizare a Comisiei.
Acesta este şi obiectivul preşedintelui Comisiei, dacă am înţeles bine ceea ce a spus în urmă cu câteva minute. Mă tem să vă aud spunând "Nu, aştept; aştept, pentru că vreau un pachet global, un pachet global în care să fie inclus preşedintele Consiliului”. Cred că aceasta nu este o problemă: pregătiţi-vă pachetul global. Pregătiţi-l acum, iar referitor la decizia privind preşedintele Consiliului, aceasta poate fi la fel de politică precum decizia pe care aţi luat-o prima dată cu privire la dl Barroso. L-aţi prezentat ca pe un candidat printr-o decizie politică, nu prin una formală, pentru că v-am rugat după aceea s-o formalizaţi. Puteţi proceda exact la fel şi cu preşedintele Consiliului, iar apoi, odată cu ratificarea Tratatului, puteţi formaliza întregul pachet. După aceea, veţi schimba statutul Înaltului Reprezentant: acesta va deveni vicepreşedinte al Comisiei. În acelaşi timp, veţi putea pune în practică decizia politică luată cu privire la preşedintele Consiliului; apoi, veţi putea s-o formalizaţi.
Aceasta este cea mai bună cale, cea mai indicată presiune pe care o puteţi exercita asupra celorlalte ţări care trebuie să semneze: formalizaţi-o, deoarece aceste ţări ştiu că dorim să mergem mai departe. Și nu trebuie să mai aşteptăm încă câteva săptămâni şi luni. În orice caz, aţi spus că nu avem timp de pierdut. Sunt de acord: nu avem timp de pierdut, având în vedere actuala criză economică şi financiară.
Organizaţi Comisia acum, cât mai repede cu putinţă. Convingeţi-vă colegii din Consiliu şi luaţi o decizie cu privire la Înaltul Reprezentant, pe baza actualului tratat. Alegeţi un candidat - am văzut că există numeroşi candidaţi - pentru postul de preşedinte al Consiliului şi continuaţi procedurile.
Daniel Cohn-Bendit
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, cred că trebuie să învăţăm o lecţie clară din cele întâmplate în Irlanda.
Irlandezii, după cum a spus Guy Verhofstadt, au votat în proporţie de 67%, ceea ce reprezintă o mare majoritate, pentru că realitatea le-a impus o viziune clară. În primul rând, realitatea crizei, în care au simţit că au nevoie de Europa. Au simţit însă şi faptul că acest vot implica, de fapt - aşa cum a spus-o în mod corect Joseph Daul - fie un răspuns pozitiv din partea lor, fie demararea unui proces de ieşire din UE. Ceea ce trebuie să înţelegem este că referendumurile din Europa au sens numai în cazul în care au şi consecinţe. Dacă este vorba despre un joc, un moft, puteţi spune nu, însă lucrurile vor continua să fie la fel ca şi înainte. Aşadar, puteţi reacţiona în funcţie de dispoziţie.
Cred că dezbaterea cu privire la Europa trebuie să continue. Trebuie să ajungem la un referendum european în cadrul căruia toţi cetăţenii europeni să voteze pe baza majorităţii calificate, iar cei care votează împotrivă să spună dacă respectă votul şi dacă doresc să rămână sau să părăsească Uniunea. Dacă englezii cred că această remarcă li se adresează lor, au dreptate, pentru că trebui să punem punct, odată pentru totdeauna, unei Europe care poate fi victimă a şantajului. Un spaţiu democratic nu poate coexista cu şantajul, iar dacă nu reuşim să rezolvăm această problemă, cred că spaţiul democratic european nu va funcţiona.
Al doilea lucru pe care trebuie să-l înţelegem în mod clar este situaţia în care ne aflăm. Guy Verhofstadt a spus două-trei lucruri legate de acest subiect, dar ceea ce mă îngrijorează este faptul că, pentru dl Barroso, a avut loc o dezbatere publică. Nu am câştigat, am pierdut, asta este, însă a avut loc o adevărată dezbatere publică. Apoi a urmat o confruntare, iar majoritatea a câştigat.
Dle Schulz, nu ar trebui să-i arătaţi mereu pe alţii cu degetul. Dacă toţi socialiştii ar fi votat alături de noi împotriva dlui Barroso, nu ar fi existat nicio majoritate. Trebuie spus şi acest lucru; nu putem pur şi simplu să vorbim la nimereală. Asta e viaţa; aşa stau lucrurile. Da, Martin, e adevărat că îţi place să dai vina pe alţii, dar, din când în când, social-democraţii ar trebui să-şi asume responsabilitatea în ceea ce priveşte înfrângerile lor, altfel nu vom câştiga niciodată.
Aş dori acum să spun câte ceva despre procedură, iar aici nu sunt de acord cu dumneavoastră, dle Reinfeldt. Vom avea un preşedinte al Consiliului European. Nu vreau ca acest lucru să se transforme într-o lovitură de stat. Deodată, pe ultima sută de metri, veţi propune pe cineva, iar într-o săptămână, decizia va trebui să fie luată. Consider că Europa are dreptul la o dezbatere publică şi că toate statele ar trebui să aibă dreptul de a se pronunţa faţă de propunerile dumneavoastră. Indiferent dacă este vorba despre dl Blai, dl Balkenende, dl Jean-Claude Juncker sau dl Guy Verhofstadt, cred că avem dreptul la o dezbatere publică. Nu guvernele sunt cele care ar trebui să aleagă, în spatele uşilor închise şi în ultima secundă, preşedintele Europei.
Spun toate acestea pentru că toată lumea ştie că, la ora actuală, opiniile publice nu sunt în favoarea dlui Blair, toată lumea ştie că nu este corect ca Jean-Claude Juncker să nu aibă nicio şansă, numai pentru că dna Merkel şi dl Sarkozy sunt împotriva sa. Aceasta nu este o dezbatere publică democratică. Trebuie să punem cărţile pe faţă, iar apoi se va lua o decizie. Acelaşi lucru este valabil şi în cazul Înaltului Reprezentant. Prezentaţi-vă propunerile!
Vă voi spune un lucru. Dl Barroso şi dl Verhofstadt au dreptate în această privinţă. Ne-aţi făcut să-l alegem pe dl Barroso, spunându-ne că era o urgenţă, iar acum veţi avea o Comisie "neputincioasă” care va funcţiona astfel până când se va putea lua o decizie. Totul depinde de cehi.
Mai există însă încă un aspect. Am propus prelungirea întregii Comisii, inclusiv a dlui Barroso, tocmai pentru ca negocierile pentru Copenhaga să poată fi purtate de Comisie cu normă întreagă. Cred că este inadmisibil ca procedura nominalizării Comisiei să nu fie lansată imediat, prin prezentarea numelor. Dl Verhofstadt a făcut o propunere bună: dacă cehii nu se pronunţă, ei bine, atunci cehii nu vor avea un comisar, deoarece Tratatul de la Nisa prevede reducerea numărului de comisari. Dacă cehii se vor pronunţa înaintea încheierii procedurii, se va proceda în conformitate cu Tratatul de la Lisabona şi vor avea un comisar. Trebuie să punem toate cărţile pe faţă.
În încheiere, aş dori să mai adaug un lucru. Trebuie să continuăm dezbaterea şi după Tratatul de la Lisabona. Tratatul de la Lisabona nu reprezintă sfârşitul poveştii. Constituţionalizarea Europei nu se poate opri odată cu Tratatul de la Lisabona. Dacă nu avem curajul de a continua această dezbatere după ce Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare, cred că vom rata o mare întâlnire cu istoria, întâlnirea Europei cu istoria.
Timothy Kirkhope
în numele Grupului ECR. - Dle Preşedinte, cea mai mare parte a primilor mei ani în politică mi-am petrecut-o luptând împotriva indivizilor periculoşi de genul dlui Cohn-Bendit. Am fost de-a dreptul alarmat, în urmă cu câteva momente, de faptul că eram de acord cu una sau două idei din discursul său, dar am fost salvat, deoarece ultimele sale observaţii m-au readus în poziţia diametral opusă pe care o am faţă de el. Aş dori să fiu foarte consistent în privinţa poziţiei mele, vorbind în calitate de lider al conservatorilor britanici în Parlamentul European. Progresul Tratatului de la Lisabona nu ar trebui să fie astăzi un motiv atât de mare de sărbătoare pentru cei care susţin principiul cooperării libere a statelor naţiune din Europa.
Tragedia Uniunii noastre este faptul că, în ochii multora, a devenit un proiect elitist care-şi impune ideologia unui public din ce în ce mai sceptic, potrivit informaţiilor Eurostat. Se pierde un referendum, aşa că se organizează altul pentru a obţine rezultatul dorit. Dacă termenul de "constituţie” se dovedeşte a fi lipsit de popularitate şi inacceptabil, i se creează o nouă imagine, astfel încât respingerile din trecut să poată fi ignorate. Dacă referendumul promis pare să nu aibă şanse de câştig, este anulat fără niciun fel de ruşine sau jenă. În Regatul Unit, toate partidele politice, inclusiv un guvern în oficiu, le-au promis cetăţenilor britanici că vor fi consultaţi cu privire la viitorul Europei. Socialiştii şi liberalii nu s-au ţinut de promisiune. Astfel de subterfugii politice ar putea să asigure avantaje pe termen scurt, însă ar trebui să regretăm faptul că încrederea cetăţenilor Europei în politicieni nu a crescut deloc prin astfel de manevre cinice.
Noi, cei din ECR, ne dorim o Europă construită pe fundaţiile solide ala susţinerii populare şi ale legitimităţii democratice oferite de instituţiile statelor sale naţiune. Însă Tratatul de la Lisabona este, după părerea noastră, un pas în direcţia greşită. Prin deschiderea unei uşi pentru o politică supranaţională externă şi de securitate, prin creşterea puterii instituţiilor europene şi prin eliminarea veto-urilor naţionale din domeniile politice esenţiale pentru statele noastre, Tratatul face un pas dramatic către superstatul de care se temeau mulţi. Popoarele Europei nu-şi doresc o Uniune a unei centralizări mai mari, o Uniunea care-şi consolideze puterile pe seama statelor membre, o Uniune străină de grijile lor cotidiene. Cu toate acestea, îşi doresc o Europă a diversităţii, o Europă în care diferitele culturi şi moduri de viaţă se combină şi în care se poate obţine o valoare adăugată. Îşi doresc o Uniune reformată, o Uniune mai răspunzătoare, mai transparentă şi mai democratică, o Uniune care furnizează valoare pentru bani în domeniile în care a delegat responsabilităţi, o Europă mai apropiată de oameni şi mai relevantă pentru aceştia.
Tratatul de la Lisabona a fost, prin urmare, o ocazie ratată. Am lucrat în cadrul Convenţiei care a avut loc după Declaraţia de la Laeken, pe care am susţinut-o puternic, o convenţie care a elaborat textul constituţional original. Cunosc bine detaliile, atât punctele tari, cât şi pe cele slabe. Conservatorii Regatului Unit au fost consistenţi. Considerăm că tratatul, în forma sa actuală, nu va aduce progrese în interesul cetăţenilor. Iar noi, cei din cadrul ECR, vom continua să luptăm pentru viziunea pe care o avem cu privire la Uniunea Europeană, o viziune aflată în concordanţă cu speranţele şi aspiraţiile cetăţenilor Europei. Vom continua să pledăm pentru o Uniune Europeană adaptată obiectivelor viitorului, nu ale trecutului, şi pentru o Uniune Europeană care se poate baza pe susţinerea cetăţenilor ei şi nu numai pe priorităţile unei elite. Ar trebui să reflectăm cu toţii la aceste lucruri.
Lothar Bisky
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, grupul meu a fost întotdeauna în favoarea referendumurilor obligatorii cu privire la Tratatul de reformă în Europa. Alegătorii din Irlanda au fost singurii care au avut ocazia de decide în mod direct, în urmă cu un an şi jumătate. Dacă dorim ca poporul să aleagă, trebuie să acceptăm rezultatul, chiar dacă acesta nu ne place.
Guvernul din Irlanda a încălcat acest principiu democratic şi a organizat un al doilea referendum, în parte din cauza presiunii celorlalte state membre. Acum are rezultatul pe care şi l-a dorit. Noi, cei de stânga, respectăm principiul democraţiei, însă ne facem în continuare griji pentru orientarea politică a UE. Numărul voturilor negative din Irlanda ne arată că nu suntem singurii care se preocupă în această privinţă.
Cele trei puncte principale de critică pe care le avem sunt următoarele: în primul rând, politica anterioară de liberalizare a pieţelor financiare, concurenţa taxelor, decuplarea politicii financiare de cea economică şi desfiinţarea statului social au contribuit la criza economică şi financiară. Astfel, această politică a dus la creşterea sărăciei şi a inegalităţii în Europa. Exceptând declaraţiile de intenţie, nu s-au întâmplat foarte multe în domeniul reglementării pieţelor financiare. Din contră, în timp ce cifrele şomajului cresc, marile bănci se aşteaptă, din nou, la profituri considerabile. Tratatul de la Lisabona va continua această politică a economiei de piaţă cu concurenţă liberă. Nu putem fi de acord cu această abordare.
Solicităm, în schimb, o abordare complet diferită a provocărilor sociale. Obiectivul nostru constă în introducerea unei clauze de progres social, cu salarii minime valabile pe întreg teritoriul UE - aceeaşi remunerare pentru aceeaşi muncă, în acelaşi loc. Trebuie să combatem dumpingul salarial.
Cel de-al doilea punct de critică: solicitarea ca statele membre să-şi îmbunătăţească pas cu pas capacităţile militare este incompatibilă cu obiectivele stângii, la fel ca şi ancorarea unei agenţii europene de armament în dreptul comunitar primar. Nu vom susţine misiuni militare globale pentru a ne impune propriile interese. Nu ne dorim un astfel de tratat; ne dorim un tratat al dezarmării, nu al înarmării. Este paradoxal ca cineva să fie văzut drept oponent al Europei din acest motiv. Oricine sprijină înarmarea în Europa este catalogat drept prieten al Europei, însă oricine sprijină dezarmarea în Europa este catalogat drept duşman al acesteia. Acest lucru este absurd din punct de vedere politic!
Referendumul din Irlanda a avut, aşadar, loc şi, chiar dacă nu corespunde tuturor dorinţelor noastre, noi, cei de stânga, vom continua să luptăm pentru mai multă democraţie directă în Europa.
Nigel Farage
în numele Grupului EFD. - Dle Preşedinte, lucrurile sunt incredibil de simple, nu-i aşa? În Irlanda, am avut un vot împotriva Tratatului de la Lisabona şi un vot pentru Tratatul de la Lisabona, aşadar, dacă am avea vreun simţ sportiv, ar trebui să alegem cea mai bună variantă din trei; diferenţa este că ar trebui să facem din al treilea referendum un referendum liber şi corect. Pentru că ceea ce s-a întâmplat în Irlanda cu siguranţă nu a fost un referendum liber şi corect! De fapt, sper că sunteţi cu toţii foarte mândri de voi, pentru că ceea ce aţi făcut a fost să alegeţi copilul cel mai mic de pe terenul de joacă, să-l înghesuiţi într-un colţ şi să-i daţi o bătaie bună. Aceasta este o victorie pentru băieţii bătăuşi; este o victorie pentru bani mulţi şi o victorie pentru birocraţi. Totul a fost o parodie!
(Interpelări)
Deci respectaţi acest vot, nu-i aşa? Votul trecut nu l-aţi respectat, e adevărat? Comisia Europeană a investit milioane de lire sterline din banii contribuabililor - lire sterline sau euro, nu contează, deşi în cazul nostru contează, pentru că, slavă Domnului, mai avem lira sterlină - aţi investit milioane. Cheltuielile pentru promovarea "da”-ului faţă de cele pentru "nu” au fost echivalente cu un factor între 10:1 şi 20:1. Comisia pentru referendum din Irlanda nu şi-a îndeplinit sarcinile, nu le-a spus cetăţenilor irlandezi că Tratatul constituţional de la Lisabona va avea un impact profund asupra propriei lor constituţii; iar, probabil că cel mai rău lucru dintre toate a fost că regulile au fost schimbate de către Comisia de radiodifuziune din Irlanda, astfel încât nu a existat o acoperire egală între părţile pro şi contra referendumului. A fost ceva inadmisibil. Toată campania care s-a făcut, toată campania pe care aţi făcut-o s-a redus la "Votaţi "da" pentru locuri de muncă”. Despre asta a fost vorba. Însă iată care sunt veştile proaspete din presă, dragi prieteni: Aer Lingus a concediat azi oameni, iar Intel, cei care au investit 400 000 EUR în campania "da”, au concediat astăzi 300 de oameni. O mie cinci sute cincizeci de locuri de muncă au fost desfiinţate de sâmbătă; singurele locuri de muncă păstrate prin votul afirmativ au fost cele ale clasei politice.
Cred că s-a sfârşit totul. Cred că perioada de independenţă a Irlandei va fi una foarte scurtă în istorie. Nu cred că preşedintele Klaus va reuşi să reziste, sper totuşi că o va face; este un om bun şi curajos. Dar se pare că suntem martorii victoriei birocraţiei faţă de democraţia naţională. În termeni istorici, cred că Marea Britanie e foarte singură, poate la fel de singură ca în 1940, dar...
(Reacţii diferite)
...există o adevărată polemică aici. Care este scopul de a avea un prim-ministru conservator, dacă dl Blair va fi suzeranul? Care este scopul de a avea un ministru de externe dacă avem un ministru de externe al UE cu propriul serviciu diplomatic? Care este scopul tuturor acestor lucruri? În ceea ce mă priveşte, referendumul irlandez reprezintă începutul unei dezbateri reale. Nu ne mai putem preface: dacă vrem democraţie naţională, nu putem rămâne un membru al acestei Uniuni Europene şi vom milita pentru ieşirea cât mai rapidă a Marii Britanii din UE.
Andrew Henry William Brons
Dle Preşedinte, ieri am întrebat-o pe dna Wallström, vicepreşedintă a Comisiei, dacă Tratatul de la Lisabona este în general acelaşi cu Tratatul constituţional pe care îl înlocuieşte. Mi-a spus că schimbările sunt cele solicitate de guvernul britanic şi se referă la nume şi la simboluri. Nu a folosit cuvântul "numai”, dar ar fi putut cu uşurinţă să o facă.
Tratatul constituţional fusese deja respins de electoratele din Franţa şi Olanda, iar Regatul Unit urma să-şi organizeze referendumul. Cu siguranţă s-ar fi soldat cu un refuz. Este clar că înlocuirea Tratatului constituţional cu Tratatul european de reformă a fost făcută la solicitarea guvernului britanic, pentru a le permite să nu se ţină de promisiunea de a organiza un referendum.
Substanţa rămâne aceeaşi, dar numele şi simbolurile se schimbă, ca parte a unei afirmaţii cu totul necinstite conform căreia tratatele sunt diferite, iar un referendum nu ar fi necesar. Cum poate cineva să îndrăznească să numească această păcăleală şi această ticăloşie democraţie?
Fredrik Reinfeldt
preşedintele în exerciţiu al Consiliului. - Dle Preşedinte, aş dori, în primul rând, să le mulţumesc preşedinţilor de grup pentru comentariile lor. Văd că mulţi dintre ei şi-ar dori să vadă mai multă grabă în acest proces şi pot să înţeleg de ce.
Cred că ar trebui să fie limpede faptul că ne îndreptăm, mai mult sau mai puţin, către un teritoriu necunoscut. Dacă ne uităm la contextul juridic, vedem că Tratatul de la Lisabona ar fi trebuit să intre în vigoare deja de la 1 ianuarie, anul acesta. Încercăm să avem un comportament flexibil într-o nouă situaţie determinată de situaţia din Irlanda, dar şi din alte ţări.
De multe ori este adevărat că în dezbaterile suedeze se face trimitere la democraţie atunci când se doreşte impunerea unui argument. Este un lucru bun. Și eu încerc să realizez acelaşi lucru aici. Dacă va intra în vigoare un nou tratat, este clar că acesta trebuie ratificat de cele 27 de state membre. Aici trebuie să ajungem şi de aceea sunt atât de specific când spun că ne aflăm acum la numărul 24. Mai rămân încă trei ţări care nu l-au ratificat, iar probabil că drumul cel mai lung va fi cel al Republicii Cehe.
Odată cu ratificarea de către cea de-a 27-a ţară, vom putea merge mai departe. Irlanda nu a ratificat. Are nevoie de ratificarea parlamentară înainte ca procesul să fie complet. Aţi putea spune că este ceva uşor, însă trebuie să fim atenţi la detalii, aşa că nu se ştie niciodată. În momentul în care vom ajunge la numărul de 27, pachetul va fi complet şi vom trece mai departe la Tratatul de la Lisabona.
Este foarte important să spunem că toate tratatele pe care le-am discutat au rezultat din echilibrarea unor viziuni diferite şi este destul de clar că, atât eu, cât şi alţii prezenţi aici, trebuie să respectăm aceste tratate. Se întâmplă foarte des să faci un lucru care să nu fie în conformitate cu tratatele. Aceasta este ceea ce dorim să realizăm aici, cu preşedinţia suedeză.
De aceea vă spun că vom încerca să acţionăm repede într-o situaţie care, la ora actuală, se află în mâinile Curţii constituţionale de la Praga, Republica Cehă. În momentul în care aceasta îşi va da verdictul cu privire la înaintarea sau nu a plângerii, Preşedinţia suedeză îşi va prezenta următoarea reacţie faţă de acest proces. Aceasta este democraţie, pentru că respectăm întocmai tratatele şi reacţiile acestor ţări diferite.
Mesajul pe care pe care doresc să vi-l transmit este că, având în vedere această majoritate clară, trebuie să introducem Tratatul de la Lisabona cât mai repede, deoarece considerăm că ne va oferi o Europă mai funcţională, însă voi acţiona pas cu pas. Voi respecta atât Tratatele, cât şi faptul că toate cele 27 de state membre trebuie să ratifice înainte de a merge mai departe.
Vă mulţumesc foarte mult pentru observaţiile şi pentru sprijinul dumneavoastră.
José Manuel Barroso
preşedintele Comisiei. - Dle Preşedinte, voi face numai câteva observaţii referitoare la intervenţiile preşedinţilor de grup şi le mulţumesc tuturor pentru contribuţiile lor. Aceste chestiuni instituţionale de tranziţie între două tratate sunt foarte dificile din punct de vedere juridic şi politic şi necesită înţelepciune din partea tuturor instituţiilor. Bineînţeles că ne-am dori ca noul tratat să fie aprobat cât mai repede cu putinţă. Majoritatea deputaţilor din Parlamentul European îşi doresc acest lucru, toate guvernele îşi doresc acest lucru, iar sigur că şi Comisia îşi doreşte acest lucru.
Ideea este, aşa cum a spus şi dl prim-ministru, că Tratatul nu va fi aprobat înainte de încheierea mandatului acestei Comisii. Mandatul Comisiei durează până la sfârşitul acestei luni, prin urmare vom avea, în mod inevitabil, o perioadă în care Comisia va fi o Comisie interimară. Din acest motiv, cred că Parlamentul a luat decizia potrivită în urmă cu ceva timp, când a luat o decizie în ceea ce priveşte preşedintele Comisiei, deoarece astfel, preşedintele Comisiei va avea autoritatea, autoritatea politică de a reprezenta Comisia în obligaţiile sale internaţionale foarte importante. Aceasta a fost o decizie înţeleaptă a Parlamentului European.
Acum, partea importantă revine modului în care vom gestiona această tranziţie. Am discutat astăzi acest aspect în Comisie, iar părerea noastră, în Colegiu, este că ar trebui să stabilim deja noua Comisie în conformitate cu Tratatul de la Lisabona, dacă este posibil. Suntem de această părere, deoarece acesta este tratatul pe care ni-l dorim; acesta este tratatul care vă conferă dumneavoastră, Parlamentului, mai multe drepturi în ceea ce priveşte formarea Comisiei. Înaltul Reprezentant va fi, de exemplu, vicepreşedinte al Comisiei, iar astfel veţi vota pentru Înaltul Reprezentant. Acest lucru nu se va întâmpla dacă vom pune în aplicare Tratatul de la Nisa, aşadar, părerea noastră este să introducem noua Comisie în conformitate cu normele Tratatului de la Lisabona. Aceasta este însă şi o chestiune de înţelepciune şi, în acelaşi timp, de sincronizare. În trecut, mai exact în prima Comisie din care am făcut parte, am început, de asemenea, prin prelungirea cu trei săptămâni a Comisiei anterioare.
Întrebarea este: cât va dura? Şi de aceea am spus imediat - iar dl prim-ministru Reinfeldt ştie care este părerea mea - că una este să aştepţi timp de câteva săptămâni, iar alta să aştepţi până nu se ştie când. Este o chestiune de judecată, de judecată politică, şi sper ca, pe baza informaţiilor pe care le vom primi de la partenerii noştri cehi, Consiliul European să ia deciziile corecte. Acesta este aspectul asupra căruia Consiliul European va trebui să ia o decizie la sfârşitul lunii.
Sigur că nu ne dorim - cred că nu este în interesul nimănui - să avem o Comisie fără competenţe juridice complete. Nu este în interesul Comisiei şi sunt sigur că nu ar fi nici în interesul Parlamentului European. Acesta este motivul pentru care am spus că sunt pregătit: sunt pregătit să încep formarea noii Comisii de îndată ce avem claritate juridică şi de îndată ce Consiliul European va începe procesul. În acest sens, Consiliul trebuie să ia anumite decizii. Consiliul European trebuie să propună un Înalt Reprezentant, deoarece, conform Tratatului de la Lisabona, acesta trebuie aprobat ca vicepreşedinte al Comisiei de către preşedintele Comisiei.
Legat de unele comentarii, aş dori să subliniez anumite lucruri şi să-i reasigur pe unii deputaţi europeni. Unii dintre dumneavoastră aţi spus că va exista un "preşedinte al Europei”. Îmi pare rău: nu va exista un "preşedinte al Europei”. Dacă vom avea Tratatul de la Lisabona, va exista un preşedinte al Consiliului European: acesta este un lucru diferit. Există un Preşedinte al Parlamentului, un preşedinte al Comisiei şi va exista un preşedinte al Consiliului European. Este important să subliniem acest aspect, deoarece câteodată cred că există idei cu privire la anumite dérives institutionnelles şi nu voi accepta, Comisia Europeană nu va accepta ideea ca preşedintele Consiliului European să fie preşedintele Europei, pentru că acest lucru nu se specifică în Tratate.
(Aplauze)
Nu se specifică în Tratate, iar noi trebuie să respectăm Tratatele. Trebuie să respectăm instituţiile. Există un Preşedinte al Parlamentului European; există un preşedinte al Comisiei. Dacă vom avea Tratatul de la Lisabona, va exista un preşedinte al Consiliului European.
Este foarte important să înţelegem că toate deciziile noastre trebuie luate în conformitate cu tratatele actuale. De aceea consider că acum trebuie să mergem mai departe, de îndată ce cehii îşi vor verifica situaţia. Şi de aceea consider că ar trebui să lucrăm asupra aspectelor pe care le-am menţionat înainte, de la Iniţiativa cetăţenească până la serviciile externe, cu un spirit de cooperare între instituţii, astfel încât, atunci când deciziile vor fi luate în mod formal, să putem aplica cu determinare tot ceea ce ne aduce Tratatul de la Lisabona, ceea ce cred că este mai multă răspundere, mai multă democraţie şi mai multă eficienţă pentru Uniunea noastră.
Gay Mitchell
Dle Preşedinte, în calitate de prim cetăţean irlandez care ia cuvântul în această dezbatere, doresc să le mulţumesc colegilor pentru comentariile amabile pe care le-au făcut cu privire la electoratul irlandez. Menţionez şi persoanele cărora li s-au adresat mulţumiri până acum. Aş dori să subliniez faptul că nu li s-a mulţumit unor persoane care au jucat un rol esenţial pentru votul afirmativ din această campanie şi care au pus interesele ţării lor înaintea intereselor propriilor partide politice, şi anume dl Enda Kennz TD, lider al Fine Gael, şi dl Eamon Gilmore TD, lider al Partidului Laburist. Aceştia au făcut, în mod dezinteresat, mai mult decât oricine altcineva pentru a asigura desfăşurarea acestei campanii şi aş dori ca acest lucru să fie recunoscut aici.
Procesul din Irlanda cu privire la Tratatul de la Lisabona este o dovadă a faptului că, atunci când facem efortul de a aduce oamenii alături de noi, aceştia sunt pregătiţi să se lase conduşi. Proiectul european rămâne cea mai bună speranţă a popoarelor din Europa şi nu numai, speranţa într-un viitor paşnic şi prosper. Nu putem să presupunem că oamenii vor aprecia beneficiile sale. Trebuie să fim cât se poate de deschişi şi de cuprinzători atunci când le vom explica aceste beneficii. Extinderea nu a afectat acest proiect. Ci ne-a permis să ne bucurăm de aceste beneficii alături de alţii. Există într-adevăr unitate în diversitate.
Unele persoane din Irlanda nu erau sigure de conţinutul Tratatului; altele erau îngrijorate de impunerea avortul unor state membre, de neutralitate, de pierderea unui comisar şi de posibilitatea ca ţara să piardă controlul asupra propriei politici de impozitare directă. Cu ajutorul unei comisii speciale, în urma primului referendum, parlamentul irlandez a identificat grijile cetăţenilor, iar guvernul a obţinut garanţii din partea partenerilor noştri cu privire la aceste aspecte şi, un lucru esenţial, schimbarea în ceea ce priveşte viitoarea compoziţie a Comisiei.
Aceasta a fost democraţia în practică, la toate nivelurile. Motivul pentru care parlamentul irlandez a avut un drept şi o responsabilitate de a face ceea ce a făcut este acela că poporul suveran al Irlandei i-a dat acest drept şi această responsabilitate. Având în vedere prezenţa numeroasă a alegătorilor şi "da”-ul copleşitor de la vot, este clar că voinţa democratică a poporului a fost respectată.
Dle Preşedinte, sprijin ceea ce aţi spus în legătură cu grijile pe care şi le fac unii dintre cetăţenii noştri. Permiteţi-mi să aduc în discuţie o temă care, după părerea mea, trebuie abordată. Unele persoane din Irlanda, şi nu numai, sunt de părere că UE se transformă într-un spaţiu distant pentru creştinism, în particular, şi pentru religie, în general. Trebuie să recunosc că, personal, am simţit lipsa de respect a unor persoane care se autopercep ca fiind corecte şi liberale, dar care sunt orice altceva atunci când vine vorba de a încerca să vadă lucrurile din punctul de vedere al persoanelor care au o credinţă religioasă. Îi respect pe cei care nu au o credinţă religioasă, însă mă aştept la un respect reciproc în această privinţă. La aceasta se referă întregul proiect reprezentat de UE. Repet: unitate în diversitate. Al doilea referendum irlandez este o dovadă a realizărilor pe care le putem face atunci când suntem cu adevărat deschişi. Aceste cuvinte sunt pentru cei ce au urechi să audă şi pentru posteritate.
Să trecem acum la completarea ratificării, iar apoi la îndeplinirea promisiunilor cuprinse în Tratat, care se referă la mai multă democraţie şi transparenţă, la un rol coerent în lume şi la aplicarea aceloraşi principii tolerante şi integratoare în negocierile noastre cu alte regiuni ale lumii - în special cu zonele cele mai sărace - ca şi cele pe care trebuie să le aplicăm intern.
Proinsias De Rossa
Dle Preşedinte, ultima dată când am avut o dezbatere pe această temă, am prezis că electoratul irlandez va respinge circul politic compus din Gerry Adams, Nigel Farage şi Joe Higgins. Mă bucur să pot spune că am avut dreptate.
Stilul bombastic al lui Nigel Farage, trebuie spus, a contribuit la buna dispoziţie a naţiunii irlandeze pentru o perioadă de timp, dar bineînţeles că dispreţul pe care îl are faţă de democraţia irlandeză a fost astăzi emanat aici prin fiecare por al corpului său. Manevrele sale de a convinge electoratul irlandez să determine Marea Britanie să iasă din UE au demonstrat, după părerea mea, înţelegerea sa limitată a istoriei comune a Marii Britanii şi a Irlandei.
Mai important, electoratul irlandez a declarat ferm că viitorul nostru este alături de Europa, că Europa este benefică pentru Irlanda şi că Irlanda va avea o contribuţie pozitivă la dezvoltarea Uniunii. Sper ca toate statele membre să ratifice cât mai curând Tratatul şi ca toate reformele instituţionale, democratice şi sociale să poată fi aplicate fără nicio altă amânare. Întreaga lume are nevoie de o Uniune mai eficientă pentru a garanta faptul că ne vom putea urma cu vitalitate obiectivele dezvoltării durabile - din punct de vedere economic, ecologic şi social.
Doresc să vă fac să înţelegeţi, dle preşedinte Barroso şi dle Preşedinte în oficiu, că popoarele Europei vor acţiune din partea Uniunii. Ele nu mai trebuie convinse de faptul că avem nevoie atât de soluţii globale, cât şi de soluţii interne în ceea ce priveşte problemele cu care ne confruntăm. Ceea ce vor ele să vadă este tocmai demararea unor acţiuni în vederea gestionării acestor crize. Vor o acţiune concretă, nu una retorică.
Chiar sper că vom avea o Comisie care să fie eficientă, care să fie competentă şi, mai ales, capabilă de a elimina ideologia economică moartă care ne-a adus la marginea dezastrului în Europa, ba chiar şi în restul lumii. Trebuie să punem în aplicare obiectivul pe care l-am prezentat în Tratatul de la Lisabona: o economie socială de piaţă care să aducă tuturor popoarelor noastre locuri de muncă, prosperitate şi un nivel de trai decent.
Pat the Cope Gallagher
Dle Preşedinte, cetăţenii irlandezi au acordat săptămâna trecută, printr-o victorie de 619 000 de voturi, un vot impresionant de încredere proiectului Uniunii Europene. Aş dori să le mulţumesc celorlalte 26 de guverne din Europa şi grupurilor politice din acest Parlament care au colaborat foarte strâns cu guvernul irlandez în ultimele 15 luni, astfel încât preocupările exprimate de către cetăţenii irlandezi cu privire la Tratatul de la Lisabona I să fie abordate în mod cuprinzător.
Aceasta a fost o victorie a poporului irlandez, nu neapărat a guvernului sau a partidelor politice. Poporul irlandez a declarat ferm că locul Irlandei se află în mijlocul Uniunii Europene.
(GA) Partidele politice care au fost în favoarea Tratatului au colaborat într-o măsură mai mare decât la ultimul referendum.
Grupuri civice precum Irlanda pentru Europa şi We Belong au jucat un rol central în efortul de a le arăta cetăţenilor irlandezi că aceştia nu votau numai în favoarea sistemului politic prin referendum. Grupurile fermierilor au fost foarte clar în favoarea Tratatului, fiind foarte activi în această campanie.
Comparativ cu ultimul referendum, aceasta reprezintă o schimbare majoră, iar acest lucru s-a văzut foarte clar.
Garanţiile juridice obligatorii oferite Irlandei în domeniile politicii de impozitare, a politicii neutralităţii şi a aspectelor socio-etnice au clarificat preocupările esenţiale ale cetăţenilor irlandezi. Sper că Tratatul va fi ratificat în scurt timp şi mă bucur să aud veştile pe care ni le-aţi prezentat în legătură cu ţara dumneavoastră, dle Preşedinte.
Însă trebuie să menţionez că remarcile făcute în această după-amiază de către dl Farage din UKIP (Partidul independent al Regatului Unit) au fost jignitoare la adresa irlandezilor şi că nu vom accepta acest lucru. Irlandezii reprezintă un electorat inteligent, cu discernământ şi cunoşteau diferenţele dintre acest tratat şi cel dinainte şi ştiau că protocoalele presupun un acord obligatoriu din punct de vedere legal. Dle Farage, dumneavoastră şi colegii dumneavoastră vă veţi bucura să auziţi că intervenţia dumneavoastră în Tratat a însemnat aproximativ 3 sau 4% în plus pentru votul afirmativ. Acesta este respectul pe care poporul irlandez îl are pentru dumneavoastră şi pentru grupul pe care îl reprezentaţi.
Ulrike Lunacek
(DE) Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, şi eu am fost sâmbătă încântată şi uşurată de faptul că cetăţenii irlandezi au votat "da” cu o majoritate de două treimi şi că, prin urmare, nu mai cred în afirmaţiile false şi poveştile de groază cum ar fi, de exemplu, salariul minim de 1,84 EUR şi au spus "da” acestei Europe comune.
În sfârşit, există şansă de a colabora în politica noastră externă, pentru a asigura o prevenire mai eficientă a conflictelor, o mai mare protecţie a drepturilor omului şi mai multă democraţie în toate părţile lumii, cu alte cuvinte, pentru a fi mai conştienţi de responsabilitatea globală pe care o are Uniunea Europeană. Însă, pentru ca toate acestea să intre în vigoare avem nevoie - şi unele persoane au spus-o deja - de susţinerea tuturor şefilor de stat şi de guvern pentru a-l convinge şi pe preşedintele Klaus să semneze Tratatul. Şi chiar mă refer la toţi şefii de stat şi de guvern. Am fost şocată azi dimineaţă să aud că unul dintre şefii de guvern, şi anume cancelarul austriac Werner Faymann, a declarat într-un interviu că, dacă preşedintele Klaus nu va semna Tratatul, crede că există o şansă ca Austria să organizeze încă un referendum. Acest lucru demonstrează o lipsă de responsabilitate faţă de politica europeană. L-aş ruga, în acest sens, pe Preşedintele în oficiu al Consiliului să-i explice şefului de guvern al Austriei că trebuie să ne asumăm o responsabilitate europeană comună. I-aş ruga, de asemenea, pe deputaţii social-democraţi să clarifice acest lucru.
Toţi cei care sunt în favoarea acestei Europe comune trebuie să precizeze faptul că şi preşedintele Klaus trebuie să semneze Tratatul şi că nu avem nevoie de niciun fel de acţiune care să submineze procesul de punere în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Nu avem nevoie de aşa-zisele "Spompanadln”, cum le numim în Austria, cu alte cuvinte de întreprinderea rapidă a unor acţiuni, numai pe motiv că acestea s-ar putea bucura de popularitate în rândul oamenilor. Consider că ar fi un act foarte iresponsabil din punct de vedere al politicii europene şi sper ca şeful de guvern al Austriei să-şi retragă afirmaţia în acest sens.
Jan Zahradil
(CS) Doamnelor şi domnilor, nu am intenţia să mă amestec în afacerile interne ale Irlandei şi recunosc dreptul politicienilor irlandezi de a permite atâtea votări ale acestui tratat câte cred dânşii de cuviinţă şi respect, bineînţeles, rezultatul acestui referendum, la fel cum am respectat şi rezultatul referendumului de anul trecut, care a fost complet diferit. Nu ştiu care dintre rezultate are o valoare sau o validitate mai mare, probabil că mă vor lămuri colegii irlandezi, dar, cu toate acestea, pot să-mi fac o părere despre imaginea exterioară a întregii situaţii şi atmosfere din jurul ratificării Tratatului de la Lisabona şi trebuie să spun că, din păcate, imaginea este îngrozitoare. Am trăit timp de 26 de ani într-un regim care nu permitea alegerile libere, în care nu era posibil să avem alegeri libere şi în care era posibil numai un singur rezultat al alegerilor. Mă tem că multe persoane din acest Parlament şi din Europa consideră că singurul rezultat posibil şi de conceput în legătură cu Tratatul de la Lisabona a fost şi este "da” şi mă tem că nu vor accepta sau permite niciun alt rezultat.
Mă întreb, de asemenea, de ce se face atâta caz şi de ce există atât de multă presiune politică în ceea ce priveşte Tratatul de la Lisabona, având în vedere că UE oricum nu s-ar destrăma sau prăbuşi fără acesta, ci ar continua să funcţioneze pe baza acordurilor existente. În acest caz, aş spune că suntem martorii unui exemplu înfloritor de realpolitik sau politica puterilor, care nu are de-a face cu o Europă mai democratică sau cu o Uniune mai funcţională şi mai transparentă, ci cu noile relaţiilor de putere create în UE. O spun fără amărăciune, pentru că sunt în politică de suficient de mult timp pentru a şti ce înseamnă realpolitik, dar haideţi cel puţin să nu ne minţim pe noi înşine.
Cine se va bucura de avantajele aduse de Tratatul de la Lisabona? Va fi Comisia Europeană, prin urmare, nu mă surprinde faptul că aceasta susţine Tratatul în mod principal. Va fi Parlamentul European, deci nu mă surprinde că mulţi dintre deputaţi susţin Tratatul. Vor fi şi câteva dintre statele puternice ale UE, precum şi federalişti din toate grupurile parlamentare, fie că sunt din Partidul Popular European, din Partidul Socialiştilor Europeni sau din Partidul Liberalilor Europeni. Cea mai mare temere pe care o am este însă faptul că o astfel de abordare ghidată după principiul "scopul scuză mijloacele” se va întoarce împotriva noastră a tuturor şi că vom fi martorii unei reacţii adverse în următorii ani, că presiunea exercitată în vederea aprobării Tratatului de la Lisabona va provoca o reacţie sub forma unei susţineri din ce în ce mai puternice a adevăraţilor antieuropeni, extremiştilor, xenofobilor şi forţelor antieuropene şi că aceasta va fi o victorie pirică.
Zoltán Balczó
(HU) Aş dori să-i adresez colegului meu o întrebare succintă, şi anume: Consideraţi că faptul că guvernul irlandez poate organiza un referendum de câte ori doreşte face parte din procesul democratic? Care este atunci opinia dumneavoastră în legătură cu vestea potrivit căreia şeful guvernului Austriei are în vedere acum organizarea unui prim referendum pe această temă? Acceptaţi şi dumneavoastră acest lucru ca pe un semn al democraţiei sau l-aţi cataloga mai degrabă drept un abuz de putere, aşa cum a făcut-o antevorbitorul dumneavoastră? Aţi putea, vă rog, să răspundeţi la aceste întrebări?
Jan Zahradil
(CS) Nu am venit aici pentru a-mi da cu părerea în legătură cu acţiunile guvernului irlandez, al guvernului austriac sau al oricărui alt guvern. Nu am făcut, nu fac şi nu voi face în niciun caz acest lucru.
Bairbre de Brún
(GA) Dle Preşedinte, cetăţenii irlandezi şi-au spus cuvântul. Accept acest lucru. Cei care susţin că acest vot a fost un "da” pentru Europa, susţin că votul de anul trecut a fost un "nu” pentru Europa. Nu a fost aşa. Sprijinul Irlandei pentru Europa nu a fost pus sub semnul întrebării nici anul trecut, nici anul acesta.
Chiar înainte de referendum, Comisia Europeană a decis să cheltuiască o cantitate mare de resurse pentru a organiza o campanie de propagandă cu privire la avantajele Uniunii Europene. Acest lucru a contribuit la impresia conform căreia votul de la referendum a reprezentat un "da” sau un "nu” pentru Europa, şi nu un "da” sau un "nu” pentru Tratatul de la Lisabona. Mi se pare regretabilă situaţia.
Fiecare persoană din această încăpere trebuie să facă faţă provocării clare şi dure care ne aşteaptă, cu alte cuvinte trebuie să recunoască faptul că multe dintre preocupările care au ieşit la iveală în cadrul campaniei pentru referendum încă necesită a fi rezolvate. Oamenii sunt în general preocupaţi de salarii, de drepturile lucrătorilor şi de serviciile publice, precum şi de demilitarizare şi de influenţa pe care o au statele mai mici.
De această dată, cetăţenilor din Irlanda li s-a spus că, dacă vor vota pentru a doua oară cu "nu”, Irlanda va fi lăsată singură, izolată în faţa crizei economice.
Cei care au sprijinit Tratatul ca pe un tratat pentru locuri de muncă şi investiţii ar trebui acum să asigure locurile de muncă şi redresarea economică.
Promisiunile făcute nu trebuie uitate odată cu obţinerea rezultatului dorit de către guvernul irlandez şi de către liderii UE.
Morten Messerschmidt
(DA) Dle Preşedinte, dacă putem spune un lucru despre referendumul care a avut loc în Irlanda, acesta este că, dacă există o lipsă suficient de mare de echilibru între taberele pro şi contra, dacă există o lipsă suficient de mare de echilibru în acoperirea unei chestiuni în mijloacele de informare în masă şi dacă pui întrebarea de suficient de multe ori, este absolut posibil să obţii un "da” ca rezultat. Dacă însă una dintre aceste precondiţii va lipsi, nu veţi reuşi să-i convingeţi pe europeni să renunţe la mai multă suveranitate în favoarea acestor instituţii în care ne aflăm la momentul de faţă. Aceasta este realitatea pe care trebuie să se întemeieze poziţiile fiecăruia dintre noi.
Un alt element al realităţii care, cel puţin pentru susţinătorii Tratatului, trebuie să fie un element foarte deranjant, este metoda prin care acest tratat devine realitate, singura metodă fezabilă în acest sens, şi anume climatul de frică. Un climat de frică cu privire la o nouă situaţie care s-ar putea crea în Regatul Unit şi care ar duce la consultarea poporului britanic. Cred că este supărător să ştii că poţi să-ţi realizezi viziunile numai într-un climat de teamă, teama că cetăţenilor unei alte ţări li s-ar putea solicita punctul de vedere, teama că democraţiei i-ar fi permis să vorbească din nou.
L-am auzit pe domnul Preşedinte spunând mai devreme în faţa Parlamentului că tabăra care a votat cu "nu” va fi respectată. Însă, cu toată sinceritatea, este foarte dificil să vedem orice fel de respect pentru această tabără. Am auzit că simbolurile vor fi eliminate din Tratat - totuşi întreg Parlamentul este acoperit de steaguri. Am auzit că imnul va fi scos din Tratat - totuşi noul Parlament a fost sărbătorit cu simfonia a 9-a a lui Beethoven. Garanţiile oferite electoratului irlandez sau nouă, scepticilor, nu generează prea multă încredere. Ne-am dori să avem încredere, însă dispunem de rezerve foarte reduse.
Proinsias De Rossa
Dle Preşedinte, aş dori să fac un apel la cei cărora nu le place rezultatul referendumului irlandez să înceteze să pună la îndoială procedurile democratice din Irlanda. Irlanda este un stat democratic. Este un stat democratic independent. Parlamentul Republicii Irlandeze a luat decizia de a organiza un referendum; acel referendum a avut loc. A fost susţinut de 95% dintre reprezentanţii aleşi în parlamentul irlandez. Aşadar, vă rog, puteţi să criticaţi Uniunea Europeană, dar nu aveţi dreptul de a pune la îndoială democraţia statului meu.
Preşedintele
Regula "cărţii albastre” spune că trebuie să puneţi o întrebare, nu să faceţi o afirmaţie. Formularea este foarte clară şi este foarte important ca această regulă să fie respectată.
Morten Messerschmidt
(DA) Dle Preşedinte, pentru mine, democraţia înseamnă să pui o întrebare şi apoi să obţii un răspuns. Democraţia nu înseamnă să continui să pui o întrebare până când vei obţine răspunsul pe care l-ai anticipat. Dacă deputaţilor europeni şi membrilor Comisiei şi ai Consiliului într-adevăr nu le este atât de teamă de mulţime, atunci cum se face că tentativele de evitare a unui referendum nu au avut succes decât într-o singură ţară? Guvernele şi instituţiile UE au reuşit să prevină organizarea unui referendum în celelalte 26 de state membre. Aceasta nu este democraţie.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Dle Preşedinte, acest Parlament este palatul imaginaţiei, palatul viselor.
Prin votul lor foarte puternic, cetăţenii Irlandei ne oferă entuziasmul şi forţa de a continua să prosperăm şi să clădim o Europă puternică şi, mai ales, federală.
Numai în acest fel vom merita titlul de moştenitori legitimi ai părinţilor Europei, ale căror eforturi ne-au permis să ne aflăm astăzi aici.
Othmar Karas
(DE) Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, majoritatea este fericită şi uşurată. Mă aştept ca minoritatea să accepte rezultatul.
Majoritatea din cele 27 de naţiuni şi din Parlamentul European a spus în repetate rânduri "da” continuării dezvoltării Uniunii Europene. Vedem o majoritate democratică şi o minoritate care blochează. Acest "da” al majorităţii democratice a fost un "da” al bunului simţ, un "da” pentru o Uniune Europeană mai democratică, mai transparentă şi mai apropiată de cetăţenii săi, un "da” al pro-europenilor cu o gândire şi o acţiune pozitivă, un "da” pentru consolidarea poziţiei Uniunii Europene în lume şi un pas important în direcţia bună.
Mai avem încă un drum lung de parcurs, deoarece avem nevoie de o politică externă şi de securitate comună pentru a fi un actor global. Trebuie să mergem mai departe pe calea democraţiei, de exemplu prin acceptarea posibilităţii unui referendum european, a unui drept uniform de vot la nivel european şi a multor altor lucruri. Avem multe de făcut acum şi nu avem voie să pierdem timpul. Mă aştept din partea Comisiei să accelereze reforma dosarului şi să înceapă discuţiile cu statele membre în ceea ce-i priveşte pe comisari. Mă aştept la claritate din partea Consiliului în ceea ce priveşte poziţia acestuia faţă de acest rezultat. Iar din partea noastră, de aici din Parlament, mă aştept la o îmbunătăţire a comunicării şi a dialogului nostru cu cetăţenii, precum şi la o mai bună informare a acestora.
Am putut să observăm foarte clar: cu cât informarea, comunicarea şi dialogul sunt mai bune, cu atât mai largă este majoritatea. Politicienii care nu se cred capabili de acest lucru nu se află la locul potrivit, la fel ca şi politicienii care se ascund în spatele referendumurilor pentru că nu vor să-i abordeze ei înşişi pe cetăţeni şi să-şi asume vreo responsabilitate. Cu cât dezbaterea se concentra mai mult asupra Europei, cu atât majoritatea era mai mare. Spunem "nu” naţionalizării politicii europene şi "nu” referendumurilor naţionale cu privire la teme europene, cu excepţia aderării propriei ţări.
Hannes Swoboda
(DE) Dle Preşedinte, dl Zahradil a întrebat cine va beneficia de toate acestea. Crede că noi, parlamentarii. Acest lucru este posibil şi nu este atât de rău dacă, într-o democraţie parlamentară, parlamentele - sigur că nu este vorba numai despre Parlamentul European, ci şi despre parlamentele naţionale - beneficiază într-o anumită măsură. Cu toate acestea, cetăţenii vor fi, de fapt, cei care vor beneficia dacă noi le vom putea reprezenta mai bine şi mai temeinic interesele.
Dl Schulz a precizat deja faptul că trăim într-o lume în schimbare, o lume în care China este puternică, India devine din ce în ce mai puternică, Brazilia devine din ce în ce mai puternică, iar Statele Unite ale Americii sunt la fel de puternice ca întotdeauna.
Dacă privim astăzi spre Washington, vedem că până şi noul guvern întreabă care este punctul de vedere al Europei cu privire la diferite subiecte, începând de la Afganistan şi până la alte teme. Avem o poziţie clară şi un limbaj clar în această privinţă? Dacă nu, nu vom fi luaţi în serios.
Rusia încearcă mereu să învrăjbească statele membre ale UE între ele, pentru că acest lucru reprezintă, desigur, cea mai mare satisfacţie pentru partenerii noştri. Tuturor celor care încă mai luptă împotriva acestui tratat cu falsa convingere că este un tratat care întăreşte Uniunea Europeană, le spun următoarele: cei care luptă împotriva acestui tratat îi fac mai puternici, de fapt, pe aşa-zişii parteneri ai noştri sau, dacă vreţi, oponenţi.
S-a spus deja că, da, încă mai avem câteva aspecte instituţionale de rezolvat, în special în ceea ce priveşte Serviciul pentru acţiune externă. Să încercăm totuşi să nu continuăm acum cu dezbaterile instituţionale. Cetăţenii noştri îşi doresc un răspuns clar şi cu substanţă. Îşi doresc să punem punctul pe i atunci când vine vorba de protecţia climei, de securitate, de reglementare financiară. Pentru fiecare caz în parte, putem demonstra că Tratatul de la Lisabona aduce progrese. Cu toate acestea, argumentele noastre trebuie să aibă substanţă, astfel încât oamenii să simtă că Uniunea Europeană nu este preocupată doar de sine, ci şi de interesele cetăţenilor săi.
Franz Obermayr
(DE) Dle Preşedinte, aş fi avut şi eu o întrebare pentru dl Karas, pe care probabil că i-o voi adresa. Doresc să-l întreb pe dl Swoboda - având în vedere că dna Lunacek l-a criticat deja pe cancelarul nostru, dl Faymann, şi pe colegii de partid ai acestuia - următorul lucru: Care este poziţia dânsului, în calitate de social-democrat, în legătură cu sugestia liderului partidului său naţional, respectiv a cancelarului federal, de a organiza un referendum în Austria?
Hannes Swoboda
(DE) Dle Preşedinte, nu cred că ar trebui să avem o dezbatere referitoare la subiecte interne ce ţin de Austria, însă un lucru este extrem de clar, şi anume faptul că nici în Austria nu va avea loc un referendum cu privire la Tratatul de la Lisabona. Acest lucru este foarte clar. Tratatul de la Lisabona a fost ratificat şi trebuie să intre cât mai curând în vigoare. Aceasta este părerea mea şi a noastră.
Preşedintele
Vă mulţumesc pentru faptul că aţi răspuns la întrebare, însă, dragi colegi, vă voi citi Regulamentul, deoarece trebuie să-l cunoaştem.
"Preşedintele le poate da cuvântul deputaţilor care îşi indică, prin ridicarea unui cartonaş albastru, dorinţa de a-i adresa unui alt deputat, în timpul discursul acestuia” - nu mai târziu - "o întrebare de cel mult jumătate de minut” - o singură întrebare - "dacă vorbitorul este de acord şi dacă Preşedintele consideră că aceasta nu va cauza o întrerupere a dezbaterii.”
În cazul în care cartonaşele albastre sunt ridicate prea des, nu vă voi da cuvântul, deoarece acest lucru va determina o întrerupere a dezbaterii. Trebuie să ştiţi acest lucru.
Ridicaţi-vă cartonaşul la timp şi numai pentru întrebări care durează o jumătate de minut; răspunsurile nu trebuie să depăşească un minut. Acestea sunt regulile noastre şi trebuie să le respectăm în mod strict.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Dle Preşedinte, un lucru nu a fost încă realmente apreciat astăzi aici, şi anume faptul că referendumul pozitiv din Irlanda nu a fost nici pe departe primul referendum pozitiv legat de procesul constituţional pe care l-a menţionat dl Verhofstadt. Am avut referendumuri pozitive în Luxemburg şi în Spania. Acesta nu a fost, prin urmare, primul.
Este întotdeauna amuzant să-l asculţi pe dl Farage. Astăzi nu a fost însă amuzant. Euroscepticii într-adevăr nu ştiu să piardă. Șocul unei majorităţi de două treimi este de-a dreptul dureros. Astăzi, pentru prima oară, nu a fost distractiv să vă ascultăm. A fost interesant să vedem şi cum dl Kirkhope se tot foia pe locul său, deoarece conservatorii sunt atât de aproape de acest partid bizar în ceea ce priveşte viziunea pe care o au asupra politicii europene. Sper foarte mult că acest lucru se va schimba la un moment dat.
Am văzut că în Irlanda există o susţinere democratică a procesului de integrare europeană. Există suficientă democraţie în Europa? Democraţia din Europa este perfectă? În niciun caz, însă a fost o zi bună pentru democraţia din Europa.
Acum există câteva persoane care se plâng că Irlanda ar fi fost pusă sub presiune. Dl de Rosa a spus foarte clar că organizarea altui referendum a fost o decizie suverană a Irlandei. Să ne amintim cum Uniunea Europeană a încercat să boicoteze Austria atunci când Jörg Haider a ajuns la conducere. Acest lucru pur şi simplu nu a funcţionat. Nu putem să exercităm presiune asupra statelor membre. Ele au dreptul suveran de a lua o decizie cu privire la aceste chestiuni.
Altele se plâng de faptul că Irlanda a spus "da” numai din cauza crizei. În perioada crizei, Irlanda a simţit solidaritatea europeană. Acesta este un lucru pozitiv! Ne aşteptăm la solidaritate europeană şi în cazul în care locuinţele din Bulgaria sau din Ungaria rămân reci din cauză că Rusia sau Ucraina se ceartă din nou pentru gaz. Solidaritatea europeană este un lucru bun. Dacă acesta este rezultatul, cred că este un lucru bun.
Tratatul oferă noi oportunităţi. Există aici o serie de domenii politice - politica bugetară, politica din domeniul juridic, politica din domeniul afacerilor interne - însă, pentru mine, cea mai importantă este politica externă. Chiar dacă dl Swoboda a spus că nu ar trebui să avem dezbateri instituţionale, trebuie să avem o dezbatere serioasă cu privire la Serviciul european pentru acţiune externă. Trebuie să vorbim cu o singură voce. Acest Parlament - şi o spun în mod clar Comisiei, dar şi Consiliului - doreşte un Înalt Reprezentant puternic şi un Serviciu european pentru acţiune externă eficient. Dorim un SEAE cu o bază largă, dorim ca acesta să fie aproape de Comisie şi să aibă acces la toate serviciile, inclusiv la serviciile Secretariatului Consiliului. Aceasta va fi proba de foc - inclusiv în audierile Comisiei. Va fi, de asemenea, o probă de foc pentru viitorul politicii externe a Europei în secolul 21, pentru a garanta că suntem capabili să vorbim cu o singură voce.
Hélène Flautre
(FR) Dle preşedinte, odată cu ratificarea Tratatului de la Lisabona, în Parlamentul nostru European se va întâmpla un lucru foarte simplu; se vor alătura alţi 18 membri ai PE din 12 state membre ale Uniunii Europene.
Am fost prudenţi, deoarece anul acesta, în luna martie, Parlamentul European a solicitat tuturor statelor membre să anticipeze acest rezultat precizând, ca şi metodă de desemnare, că alegerile de la 7 iunie vor constitui baza democratică pentru trimiterea acestor optsprezece noi membri ai PE.
Unele state membre, cum ar fi Spania şi ţara dumneavoastră, doamnă preşedintă în exerciţiu a Consiliului, au făcut acest lucru. Alte ţări, care totuşi afirmă că sunt foarte mulţumite, aşa cum sunt şi eu, cu privire la rezultatul referendumului din Irlanda, şi sunt nerăbdătoare cu privire la punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona, nu şi-au făcut încă datoria în ceea priveşte propria voinţă, datorie ce constă în a preciza metoda de desemnare.
Putem să ne bazăm pe dumneavoastră, dnă preşedintă în exerciţiu a Consiliului, că, în cadrul Consiliului European din 29 şi 30 octombrie, veţi solicita fiecărui stat membru să-şi precizeze metoda de desemnare a acestor noi membri ai PE conform Tratatului de la Lisabona?
Al doilea lucru care mă contrariază cu adevărat este faptul că toată lumea vorbeşte despre marile ambiţii ale Tratatului de la Lisabona, însă care ne impune o obligaţie privind un lucru foarte simplu: egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi. Acesta reprezintă un obiectiv cu caracter obligatoriu al Cartei Drepturilor Fundamentale în temeiul Tratatului de la Lisabona. Înţeleg că pentru cele două funcţii vacante de Înalt Reprezentant şi vicepreşedinte al Comisiei şi preşedinte al Consiliului se vehiculează numai nume de bărbaţi.
Ţara dumneavoastră, Suedia, este o ţară exemplară în această privinţă. Sper că veţi lua în serios acest aspect. Nu este posibil să avem numai bărbaţi în cele patru funcţii importante de răspundere în Europa. Nu este demn de Tratatul de la Lisabona, nu este demn de Europa. Contez pe dumneavoastră că veţi asigura egalitatea de şanse între bărbaţi şi femei şi la acest nivel.
Peter van Dalen
(NL) Dle preşedinte, după cum a afirmat cândva legenda fotbalului olandez, Johan Cruyff, orice avantaj are şi dezavantaje. Avantajul Tratatului de la Lisabona este acela că oferă o mai mare posibilitate de exprimare statelor membre şi mai multă influenţă parlamentelor naţionale. Dezavantajul este acela că deplasează centrul puterii şi mai mult spre Europa. Domnule preşedinte, acesta este un dezavantaj care nu trebuie subestimat, în special în acest Parlament. În cele din urmă, în ultimii 30 de ani, am văzut cum puterea din Europa a crescut invers proporţional cu participarea cetăţenilor noştri la alegerile Parlamentului European. Transferul tot mai mare de putere către Bruxelles este strâns legat de participarea mai mică la alegerile europene. Dacă Tratatul de la Lisabona intră în vigoare, Europa trebuie să înveţe următoarea lecţie: să lăsăm Uniunea să acţioneze pragmatic şi să o lăsăm să-şi dovedească valoarea adăugată. Numai atunci vom putea câştiga sprijinul electoratului european.
Joe Higgins
Domnule preşedinte, mă opun Tratatului de la Lisabona dintr-o perspectivă de stânga şi socialistă şi resping intervenţia xenofobilor şi a forţelor de dreapta. Ceea ce s-a întâmplat în Irlanda la referendum nu a fost o victorie pentru democraţie. Poporul irlandez a fost ameninţat de o coaliţie majoră - clasa politică, marile corporaţii, majoritatea presei capitaliste şi Comisia UE - că, dacă va vota împotrivă, va fi izolat din punct de vedere economic, va fi pedepsit de către Uniunea Europeană şi va suferi o pierdere de capital şi investiţii şi i s-a spus că dacă va vota pentru, vor exista locuri de muncă, investiţii şi refacere economică. Numai minciuni.
Duplicitatea guvernului irlandez a fost dezvăluită de faptul că acesta a solicitat conducerii Aer Lingus să amâne până astăzi, după referendum, anunţul cu privire la cele 700 de grave reduceri de personal din cadrul Aer Lingus. Comisia UE a intervenit în mod constant: s-a implicat în proces. Cei trei preşedinţi lipsesc acum, dar aş vrea ca reprezentanţii lor să le ceară să ia măsuri în legătură cu scandalul care a urmat. Dl Tajani, comisarul european pentru transport, a călătorit o zi întreagă prin Irlanda într-un avion Ryanair împreună cu directorul executiv al acestei companii multinaţionale, făcând campanie în favoarea Tratatului. El este responsabil cu reglementarea transportului şi se presupune că trebuie să protejeze consumatorii şi lucrătorii. Dumnealui se compromite iremediabil prin vizita sa cu directorul executiv al uneia dintre cele mai mari corporaţii furnizoare de transport. Care este răspunsul dumneavoastră în această privinţă?
În cele din urmă, se speculează că dl Tony Blair va fi noul preşedinte al Consiliului UE. Să clarificăm lucrurile. Dl Tony Blair este un criminal de război. Sub nici o formă nu poate fi -
(Preşedintele recomandă vorbitorului să încheie, deoarece a depăşit timpul alocat)
Nu a fost necesar să mă întrerupeţi, dle preşedinte. Eu cred ca dumneavoastră prezidaţi, nu onorabilul membru de aici.
Vroiam să închei prin a spune că dl Blair nu trebuie desemnat preşedinte al UE.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Preşedintele
Văd un cartonaş albastru. Aş dori să specific membrilor care ridică cartonaşul albastru că de fiecare dată când procedaţi astfel împiedicaţi un membru al cărui nume se află de lista de vorbitori să ia cuvântul. În cadrul reuniunii Biroului intenţionez să încerc să schimb această prevedere, întrucât noi nu putem permite o situaţie în care membrii ale căror nume se află pe lista vorbitorilor să nu poată lua cuvântul din cauza altor membri care întrerup cu întrebări - în prezent, o practică legitimă.
Nessa Childers
Dle preşedinte, aş dori să-l întreb pe dl Higgins ce i-ar fi permis să sprijine Tratatul.
Joe Higgins
Dle preşedinte, Tratatul de la Lisabona permite o intensificare a agendei economice neoliberale care a cauzat dezastrul economic în toată Europa în urma căruia s-au înregistrat 21 de milioane de şomeri, o intensificare a militarizării şi a industriei de armament şi mai multă presiune pentru privatizare. În acest sens, nimic din Tratat nu ar putea determina un socialist convins să îl sprijine.
Noi vom sprijini iniţiativele adevărate care vor reprezenta drepturile muncitorilor din Europa, dar întrucât Tratatul de la Lisabona şi Carta drepturilor fundamentale instituţionalizează de fapt hotărârile Curţii Europene de Justiţie, prin care se pronunţă în favoarea exploatării lucrătorilor migranţi de către contractorii care furnizează servicii dincolo de graniţe, cum putem sprijini acest lucru?
Timo Soini
(FI) Dle preşedinte, mi-am petrecut copilăria şi tinereţea trăind în vecinătatea unei dictaturi comuniste, Uniunea Sovietică, şi teama era omniprezentă. Finlanda, o ţară mică, s-a aflat chiar acolo. Cu toate acestea, am rezistat; am fost independenţi. Acum sunt uimit că numai un rezultat final este îngăduit în Uniunea Europeană. Se pot exprima opinii, pot exista şi dezacorduri, chiar şi euroscepticii sunt bineveniţi, însă rezultatul final trebuie să fie acelaşi.
Dacă se câştigă prin mijloace meschine, atunci deja aţi pierdut. Pentru a folosi o referinţă din fotbal, să ne amintim de incidentul lui Diego Maradona care a marcat un gol cu mâna. Cine îşi aminteşte meciul dintre Argentina şi Anglia şi care a fost scorul final? A fost câştigat prin mijloace necinstite, nu-i aşa? Priviţi acum unde se află Maradona, cel care a câştigat prin mijloace necinstite.
În final, doresc să transmit Suediei, ţara care deţine preşedinţia, să continuaţi să respectaţi hotărârea poporului suedez, care a votat împotriva monedei euro. Nu aţi reexaminat această chestiune după un an sau doi sau chiar cinci ani. În cazul acesta, a fost totuşi doar cu un an mai târziu. Aceasta este democraţia UE şi într-o zi va culege roadele pe care le merită.
Liisa Jaakonsaari
(FI)Dle preşedinte, şi eu am trăit într-o ţară mică şi încă mai locuiesc. Aş dori să-l întreb pe dl Soini dacă nu acceptă că acesta este un caz în care o ţară mică precum Irlanda şi-a arătat puterea imensă, încât a adus practic întreaga Europă la picioarele sale. De data aceasta, după o dezbatere lungă, o ţară mică precum Finlanda a căutat protecţie în Uniunea Europeană şi doreşte să sprijine consolidarea UE. Uniunea Europeană şi Tratatul de la Lisabona nu ţine de protecţia ţărilor mici?
Timo Soini
(FI)Dle preşedinte, acesta este un acord nefavorabil pentru ţările mici. Va slăbi vocea Irlandei, a Danemarcei şi a Finlandei în cadrul Consiliului de Miniştri. Ţările mari vor câştiga putere.
Iubesc Irlanda; Am fost acolo de 20 de ori. Am devenit catolic în Irlanda. Nu este vorba despre acest lucru. Ci mă mâhneşte să văd o victorie atât de covârşitoare. Mai întâi erau 53% împotrivă şi 47% pentru. De data aceasta rezultatul a fost 67% pentru şi 33% împotrivă. Ce s-a întâmplat şi de ce? Îmi menţin punctul de vedere că a fost vorba de teamă. Doresc Irlandei şi irlandezilor mult succes şi fie ca Domnul să-i binecuvânteze.
(Liisa Jaakonsaari a comentat fără a folosi microfonul)
Csanád Szegedi
Doamnelor şi domnilor, în primul rând, doresc să-i mulţumesc poporului irlandez, în special celor 600 000 de irlandezi curajoşi care au respins Tratatul dictatorialul de la Lisabona şi s-au alăturat luptei pentru democraţie în Europa. Aceia care sunt mulţumiţi de rezultatul acestui referendum repetat vor fi mulţumiţi şi de dispariţia democraţiei şi de dictatura globalizării. Politicienii europeni nu ar trebui să sprijine dictatura globalizării, ci să se ocupe de probleme reale: cum să eradicăm şomajul, cum să stopăm imigrarea în masă şi cum să reuşim să anulăm decretele Beneš care sunt discriminatorii şi inumane precum şi legislaţia în limba slovacă. Mai fac apel la fiecare coleg şi membru să sprijine aspiraţiile de autonomie ale celei mai mari minorităţi private de drepturi civile din Europa, maghiarii care trăiesc dincolo de graniţele Ungariei. Reprezentaţii lui Jobbik nu pot sprijini decât o Uniune Europeană construită pe tradiţii naţionale. Vă mulţumesc foarte mult.
Marian-Jean Marinescu
Ne bucurăm de victoria categorică a susţinătorilor Tratatului de la Lisabona, consfinţită de referendumul din Irlanda. Trebuie să felicităm, şi să le mulţumim în acelaşi timp, pe cei care au militat pentru rezultatul pozitiv din Irlanda.
Cetăţenii irlandezi au decis, prin votul lor, continuarea procesului de dezvoltare a Uniunii Europene. Au permis să ne gândim în viitor, la un moment când Uniunea Europeană va constitui o voce puternică în discuţia cu marile puteri ale lumii şi această voce va vorbi în numele celor 27, sau mai multe, state membre.
Discuţiile asupra unui nou tratat de bază au început în 2002. Vineri, vinerea trecută, s-a încheiat procesul de adoptare a noului tratat. Spun că s-a încheiat, pentru că eu consider că cetăţenii Europei şi-au exprimat punctul de vedere, direct sau indirect. Polonia a anunţat că va ratifica imediat. Mai rămâne o singură persoană care consideră că trebuie să blocheze ratificarea acestui tratat, şi asta în condiţiile în care parlamentul ţării pe care o conduce a ratificat tratatul. Sper ca preşedintele să ţină cont de dorinţa cetăţenilor din toate cele 27 de state membre, inclusiv din Republica Cehă, şi să semneze ratificarea tratatului.
Stimaţi colegi, viitoarea punere în vigoare a tratatului aduce în faţa Parlamentului European noi responsabilităţi. Este nevoie ca Parlamentul să se pregătească pentru a putea îndeplini aceste responsabilităţi cât mai rapid, fără a provoca întârzieri în procesul legislativ. Exemplul de astăzi, cu scoaterea de pe agendă a celor două rapoarte referitoare la Fondul de solidaritate pentru cutremurul din Italia, este un exemplu concludent. Chiar şi exemplul ecranului de astăzi este alt exemplu în acest sens.
Sper că serviciile administrative vor acorda acestui aspect cel puţin aceeaşi atenţie pe care au acordat-o Statutului deputaţilor. <BRK>
Preşedintele
Doresc să vă explic încă o dată că, în primul rând, Regulamentul de procedură menţionează că preşedintele "poate da cuvântul”. Aşadar, "poate da cuvântul” înseamnă că poate decide fie să dea cuvântul, fie să nu dea cuvântul unui membru. Acest preşedinte preferă să dea cuvântul membrilor care sunt pe listă, decât să dea cuvântul membrilor care iau din timpul alocat discursurilor şi astfel împiedică membrii care sunt pe listă să ia cuvântul în conformitate cu intervalul de timp alocat fiecărui grup politic. În al doilea rând, Regulamentul de procedură prevede ca ridicarea cartonaşului albastru să se facă în timpul discursului membrului căruia îi este adresată întrebarea şi nu după aceea.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES)Dle preşedinte, în primul rând, doresc să menţionez că această discuţie mă alarmează, deoarece ceea ce trebuia să fie o zi de sărbătoare pentru Europa s-a transformat într-o dezbatere în care am ajuns în situaţia de a pune în discuţie modul în care preşedintele Parlamentului a întâmpinat rezultatele.
Am ascultat peste zece discursuri care au criticat în mod deschis nu doar Europa - fapt care ar putea fi legitim - ci şi rezultatul democratic al referendumului din Irlanda.
Cred că a sosit timpul să spun în acest Parlament că aici, unde suveranitatea cetăţenilor europeni este la ea acasă, nouă din zece cetăţeni reprezentaţi aici se pronunţă în favoarea Europei şi că opiniile fundamentale ale partidelor politice importante ale Europei sunt şi ele în favoarea Europei. Doamnelor şi domnilor, mai doresc să subliniez că Tratatul de la Lisabona este o condiţie prealabilă obligatorie pentru construirea Europei, pentru a crea o Europă mai unită şi mai puternică, dar, din nefericire, nu este suficientă prin ea însăşi.
Doresc să vă spun că, dacă acum 60 de ani, părinţii fondatori credeau probabil că Europa reprezenta nevoia de a construi o zonă comună de pace după tragedia războiului, ca urmare a încercării de către unii de a impune idei politice ori hegemonii asupra altora în Europa, astăzi, Europa are o altă menire. Astăzi conducerea lumii este faţa noastră şi fie suntem, fie nu suntem acolo. Dezbaterea are ecouri din Shakespeare: a fi sau a nu fi pentru Europa.
Acum câteva zile am avut ocazia să vorbesc cu persoane care veniseră la Pittsburgh şi părerea lor era că lumea nu priveşte spre Europa, ci spre Asia. Europa trebuie să fie unită şi puternică pentru a fi o prezenţă reală la mesele conducerii lumii. Dacă nu suntem acolo, atunci nu vom conta pentru nimic şi nu vom avea nici un fel de influenţă. Iată de ce Lisabona este o cale, dar este o cale pe care trebuie încă să o parcurgem.
Andrew Duff
Dle preşedinte, ar trebui sincer să-i mulţumim dlui Farage pentru contribuţia sa la campania irlandeză. Stilul său unic de şovinism postcolonial a ajutat, cu siguranţă, să atragă câţiva republicani irlandezi de partea cauzei în favoarea Tratatului.
Totuşi, este ciudată absenţa totală din campanie a Partidului Conservator britanic, care se ascundea în spatele lui Declan Ganley şi al preşedintelui Klaus. Realitatea este că Partidul Conservator se afirmă ca partid viitor al guvernării care încă se opune acestui mare pas calitativ spre integrarea europeană.
Gândiţi-vă la absurditatea euroscepticilor, deoarece a se opune Tratatului de la Lisabona înseamnă a rămâne la prezentul Tratat de la Nisa şi la neîndemânatica şi opaca - şi de multe ori ineficienta - Uniune care nu reuşeşte să facă faţă cererilor publice şi provocărilor globale. Marea Britanie merită mult mai mult decât Partidul Conservator, iar Europa cu siguranţă are nevoie de mai mult.
Reinhard Bütikofer
(DE)Dle preşedinte, asemenea numeroşilor vorbitori de astăzi, mă bucură votul afirmativ al irlandezilor şi doresc să-i felicit pe toţi cei care au luptat pentru acest lucru, în special Grupul irlandez al Verzilor din Comhaontas Glas. Totuşi, dacă este adevărat că este o zi de sărbătoare, atunci, în orice caz, este o zi de sărbătoare câştigată cu greu. Nu ar fi corect din partea noastră doar să ne întoarcem plini de satisfacţie la procesele instituţionale de rutină ca şi cum nu s-a întâmplat mare lucru.
În prima sa afirmaţie privitoare la subiect, Preşedintele Parlamentului a făcut referire la faptul că ar trebui să ascultăm şi voturile negative. Aş adăuga faptul că ar trebui să ascultăm şi vocile care sunt abia auzibile, acelea care în timpul alegerilor europene din iunie au considerat ca fiind inutil să ia parte la alegeri şi să joace un rol în sprijinirea acestui proces. Ceea ce doresc să precizez este că trebuie să luăm în considerare faptul că vom reuşi să facem un pas înainte hotărât doar dacă facem un efort mai mare pentru a implica cetăţenii decât cel făcut până acum.
Cu siguranţă am pierdut timp. Am pierdut ani. Europa a rămas în urmă, pe plan mondial. Trebuie doar să examinăm şedinţele G20 pentru a observa acest lucru. Totuşi, Europa va deveni mai dinamică doar atunci când va reuşi să determine cetăţenii să se implice mai mult. Nu cred că ar trebui să se facă presiune asupra cetăţenilor din Republica Cehă, din cauza atitudinii de subminare a preşedintelui lor, printr-un anunţ care preciza că, dacă există îndoieli, ei nu vor avea un comisar.
Cu toate acestea, un aspect mult mai important îl constituie faptul că ar fi o greşeală gravă ca Tony Blair sau oricare alt candidat posibil să fie ales cu uşile închise în funcţia de preşedinte al Consiliului. Din contră, acest lucru trebuie discutat deschis cu cetăţenii Europei. Propun să avem o dezbatere în Parlament pentru toţi candidaţii la această funcţie.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Ashley Fox
Dle preşedinte, am fost ales în iunie să reprezint sud-vestul Angliei şi Gibraltarul şi,în perioada campaniei electorale, am fost mâhnit de numărul mare de oameni pe care i-am întâlnit şi care nu mai sprijină prezenţa Marii Britanii ca membru al UE. M-a întristat pentru că eu cred că UE este o forţă a binelui în lume. A promovat pacea şi reconcilierea între popoarele din Europa. Sper că va continua să facă acest lucru. Piaţa unică promovează comerţul şi prosperitatea; companii importante la nivel mondial, precum Airbus din circumscripţia din care provin eu, au demonstrat ceea ce putem obţine când ne unim resursele industriale.
Când eram student, am locuit în Franţa 12 luni şi m-am întors acasă francofil. Vreau ca Marea Britanie să se bucure de relaţii calde şi de prietenie cu toţi vecinii europeni. Mă preocupă faptul că marşul prezent spre uniunea politică, fără sprijinul popoarelor Europei, ameninţă să submineze toate realizările Uniunii Europene. Respect faptul că poporul irlandez a votat acum în favoarea Tratatului de la Lisabona, deşi cred că este ruşinos că au fost supuşi presiunii astfel încât să organizeze un al doilea tur de scrutin de către ţările care nici măcar nu au organizat un referendum. În special, comportamentul lui Gordon Brown este reprobabil. Moştenirea pe care a lăsat-o Marii Britanii nu doar ne va duce la faliment, ci va nega britanicilor un vot în legătură cu acest ultim transfer de putere dinspre Westminster către Bruxelles. Încălcarea promisiunii de a organiza un referendum ameninţă cu subminarea sprijinului britanic faţă de UE şi regret foarte mult acest lucru. Nu pot înţelege de ce persoanele care s-au pronunţat în favoarea uniunii politice par hotărâţi să construiască această structură pe cele mai proaste fundaţii posibile. Chiar nu înţeleg că o uniune politică construită fără sprijinul poporului este foarte probabil să eşueze?
Jiří Maštálka
(CS)Doamnelor şi domnilor, văd multe persoane satisfăcute şi chiar bucuroase în această sală datorită rezultatului referendumului repetat din Irlanda. Cu toate că procesul de ratificare a Tratatului de la Lisabona nu este finalizat, doresc să sugerez să ne reţinem satisfacţia şi bucuria până când cetăţenii europeni confirmă, de exemplu, în alegerile viitoare ale Parlamentului European, că Tratatul de la Lisabona a fost în primul rând în avantajul lor, că a îmbunătăţit condiţiile sociale, a redus conflictele armate periculoase şi a avut o contribuţie majoră la construirea unei Europe moderne, democratice. Recunosc că rezultatul referendumului repetat din Irlanda nu a fost o surpriză pentru mine. Cu toţii am fost martorii interesului pronunţat al organizaţiilor europene, interes care aproape a constrâns Irlanda şi care a fost susţinut de nivele adecvate de finanţare.
Am fost un federalist convins, chiar şi în perioada în care cehii şi slovacii împărţeau acelaşi stat. Sunt şi voi rămâne un federalist, în sensul bun al cuvântului. Totuşi, mă deranjează - şi nu sunt singurul - că cetăţenilor UE nu le-a fost permis să decidă asupra unui document atât de important, într-un referendum care să acopere toate statele. Consider că este o greşeală să promovăm un document care creează posibilitatea unui rol mai puternic al instituţiilor financiare, fără să ia în considerare Europa socială. În opinia mea, referendumul repetat din Irlanda creează un precedent periculos pentru întreaga comunitate europeană. Timpul le va judeca pe toate şi cred că va arăta că rezultatul celui de-al doilea referendum irlandez va fi o victorie pirică. Aş dori să solicit ca prevederile constituţionale ale Republicii Cehe să fie respectate iar autorităţile cehe şi, în special preşedintele, să nu fie presaţi în timpul deciziei...
((Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor))
Preşedintele
Îmi pare rău, doamnelor şi domnilor, dar aşa cum este şi cazul lifturilor defecte, butonul prin care preşedintele trebuie să întrerupă vorbitorul care a depăşit timpul alocat şi fură minute de la colegii lui aflaţi pe lista vorbitorilor s-a defectat. Vă rog să vă opriţi când vă solicit acest lucru, în caz contrar, întrucât noi, cei care prezidăm nu avem un buton pentru a întrerupe microfoanele, jumătate din acei membri care se află pe lista vorbitorilor în această dezbatere extrem de importantă nu vor putea vorbi, ceea ce pare o situaţie foarte necooperantă.
Fiorello Provera
(IT)Dle preşedinte, voi încerca să nu depăşesc timpul alocat. Lega Nord, partidul pe care îl reprezint, a votat în favoarea Tratatului în Parlamentul italian, iar eu, personal, am fost raportorul. Cu privire la referendum, noi am respectat opoziţia Irlandei faţă de Tratat şi respectăm în egală măsură aprobarea sa în proporţie de 67%, un procent considerabil. Voinţa poporului exprimată printr-un referendum este directă şi neechivocă.
Am salutat discursul de azi dimineaţă al Preşedintelui Parlamentului când a spus că ar trebui să ascultăm şi motivele acelora care au votat împotrivă şi, mai presus de toate, să ne întrebăm de ce un număr mare de oameni nici măcar nu şi-au exprimat votul. Cred că este o atitudine inteligentă şi perspicace, întrucât democraţia europeană nu este construită pe decizii luate la nivel înalt, ci pe baza conştientizării politice şi a sporirii conştientizării politice în rândul popoarele din Europa.
Cred că oamenii îşi doresc să vadă o mai mare democraţie...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Andreas Mölzer
(DE)Dle preşedinte, în toate dezbaterile pe care le-am avut în ultimii ani privind Tratatul de la Lisabona, chiar şi susţinătorii săi au spus întotdeauna că Tratatul nu este atât de bun cât ar putea fi, că are o mulţime de lipsuri şi că nu este, de fapt, un compromis de succes.
Acum, aceşti susţinători sunt fericiţi pentru că acest tratat este aproape de a fi pus în aplicare şi acest lucru este normal. Totuşi, acum, când îi auzim pe aceşti susţinători spunând că majoritatea şi-a formulat opinia într-un mod democratic şi că minoritatea va trebui pur şi simplu să accepte acest lucru, au într-adevăr dreptate, însă m-aş fi aşteptat să aud această afirmaţie şi după primul referendum din Irlanda. În fine, un lucru este clar: nu ştim dacă acest tratat va fi benefic Uniunii Europene sau dacă - după cum cred eu - va fi un dezastru. cred că rezultatul va fi un superstat centralizat.
Totuşi, un lucru este clar: această Europă va fi bună doar dacă este democratică. O democraţie în care se votează până când instituţia obţine rezultatul dorit nu reprezintă o democraţie. Aşadar, sper că nu vom încerca acum să exercităm presiune asupra preşedintelui ceh pentru a finaliza chestiunea cât mai repede posibil.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Elmar Brok
(DE)Dle preşedinte, preşedinte în exerciţiu al Consiliului, vicepreşedinte al Comisiei, îmi pare foarte rău că cei care, în timpul primului referendum, au răspândit minciuni pe perioada campaniei irlandeze, acum trebuie să recunoască că parlamentele a 26 de ţări au ratificat Tratatul, că Irlanda a ratificat Tratatul printr-un referendum şi că, până acum, toate deciziile curţilor constituţionale privind Tratatul de la Lisabona au fost pozitive. Ei nu pot fugi de această realitate.
În al doilea rând, în comparaţie cu Tratatul de la Nisa, Tratatul de la Lisabona este un tratat al parlamentelor şi cetăţenilor şi, prin urmare, un tratat pentru mai multă democraţie.
În al treilea rând, doresc să le mulţumesc membrilor irlandezi, poporului irlandez, precum şi liderului opoziţiei, Enda Kenny, care ar trebui menţionat pe lista de mai sus.
În final, doresc să precizez că sunt convins că procesul de ratificare va continua, întrucât toate parlamentele l-au ratificat. Nu pot să cred că preşedintele ceh va fi de acord mai degrabă cu solicitările scrise ale liderului opoziţiei unei ţări care a ratificat deja Tratatul, decât cu opiniile parlamentului şi curţii constituţionale din ţara sa. Ar fi ca şi când, un lider al opoziţiei din Franţa ar scrie o scrisoare reginei Marii Britanii, solicitându-i să nu semneze o lege aprobată de Camera Comunelor.
Încă un lucru: Dnă Malmström, doresc să vă rog să luaţi în serios opiniile exprimate ieri în comisii în ceea ce priveşte Serviciul european pentru acţiune externă. Documentele pe care le deţin până acum...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Libor Rouček
(CS)Doamnelor şi domnilor, în primul rând doresc să felicit poporul irlandez cu privire la aplicarea cu succes a referendumului pentru Tratatul de la Lisabona. Votul irlandez clar în favoarea Tratatului reprezintă o veste bună pentru Irlanda şi pentru întreaga Europă. Ca urmare a extinderii sale istorice, UE are nevoie de o fundaţie constituţională nouă şi consolidată. Doar în acest mod, Europa, aflată într-o perioadă de criză economică şi competiţie globală, va putea să facă faţă provocărilor şi capcanelor secolului 21. Şi cehii au spus "da” Tratatului de la Lisabona. Printr-o majoritate clar constituţională, ambele camere ale Parlamentului ceh au susţinut Tratatul de la Lisabona.
Poporul ceh susţine Tratatul de la Lisabona, la fel cum o majoritate clară a cehilor au aprobat aderarea la Uniunea Europeană în cadrul referendumului din 2003. Poporul ceh este conştient că o naţiune de zece milioane de oameni, precum întreaga Europă, poate câştiga libertate, independenţă, siguranţă şi prosperitate economică şi socială doar prin existenţa unei Uniuni Europene democratice, puternice şi eficiente. Republica Cehă este o democraţie parlamentară. Autoritatea preşedintelui său depinde de voinţa Parlamentului. Preşedintele ceh nu este un monarh absolut şi nici nu este un reprezentant suprem, aşa cum era cazul sistemului politic al fostei Uniuni Sovietice.
Aşadar, aş dori să-l rog pe dl Václav Klaus să respecte voinţa poporului ceh şi, după clarificarea situaţiei în Curtea Constituţională cehă, să semneze Tratatul de la Lisabona imediat. În opinia mea, echivocul şi obstacolul nu îi conferă demnitate rolului şi funcţiei de preşedinte al Cehiei.
Olle Schmidt
(SV)Dle preşedinte, dle ministru, dle comisar, pentru marea majoritate a proeuropenilor, rezultatul irlandez a reprezentat o veste bună. După cum au precizat mulţi colegi, acum vom avea o Uniune Europeană mai democratică şi mai deschisă. Poporul irlandez şi-a jucat un rolul în scoaterea UE dintr-o criză constituţională. Acum totul depinde de noi, ceilalţi.
Cred că au existat câteva aspecte care, de data aceasta, au fost în avantajul UE. Nu vă aflaţi într-o poziţie privilegiată dacă sunteţi singuri atunci când furtunile se dezlănţuie în lume. Cred că suntem cu toţii de acord în acest sens. Îndoielile referitoare la Tratat au fost eliminate, însă eu tot cred că aici a fost implicat un argument istoric vechi. Irlanda nu doreşte să fie asociată cu euroscepticismul britanic. Dublin nu este Londra!
Unele persoane au spus că nu se poate face un referendum de mai multe ori. Acest lucru este ca şi cum am afirma că nu se pot organiza alegeri de mai multe ori. Pentru majoritatea dintre noi, este un lucru bun că oamenii - şi poate chiar unii dintre membrii de aici - îşi pot schimba opinia odată cu schimbarea situaţiei. Iată de ce avem democraţie şi votăm de mai multe ori.
Acum este rândul Poloniei şi al Republicii Cehe să ratifice Tratatul. Polonia nu ar trebui să fie o problemă. Este posibil să fie mai dificil cu dl Klaus, din Praga - dumnealui pare mai refractar. Domnia sa a fost foarte serios, dacă nu sever, când şi-a exprimat neîncrederea în Tratatul de la Lisabona în acest Parlament, în primăvară.
Acum ştim că acesta este un aspect foarte sensibil în Marea Britanie. Dacă primăvara viitoare va avea loc o schimbare de guvern la Londra - şi există şanse mari să fie aşa - şi dacă procesul ceh durează mai mult sau dacă cehii doresc un referendum, există riscul ca UE să întâmpine din nou probleme cu privire la ratificarea acestui tratat.
Intenţionam să mă adresez prim-ministrului suedez, însă dumnealui nu este aici. Domnia sa are o relaţie bună cu David Cameron. Sper că va fructifica această relaţie pentru a asigura o mai bună dezbatere despre UE, nu doar în Europa, ci şi în Marea Britanie. Avem nevoie de o puternică...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Mirosław Piotrowski
(PL)Dle preşedinte, referendumul dublu din Irlanda cu privire la Tratatul de la Lisabona a creat un precedent periculos. Existau semnale care indicau că, dacă Irlanda nu ar fi acceptat documentul, votarea s-ar fi repetat până la obţinerea rezultatului dorit. În timpul campaniei, s-au folosit numeroase tactici de presiune, de la concesii, cum ar fi garanţii că UE nu se va amesteca în legislaţia internă privind etica, religia şi economia, ameninţări precum pierderea comisarului lor, până la şantajul cu marginalizarea Irlandei şi eliminarea ei din structurile UE.
Toate aceste măsuri, în contextul temerilor alimentate de criză, au dus la rezultatul cunoscut. Folosind enorme resurse financiare, mulţi propagandişti în favoarea UE au promis chiar locuri de muncă în schimbul acceptării Tratatului şi nu s-au concentrat pe aspectele-cheie. Analiştii politici au atras atenţia asupra metodelor nedemocratice şi aroganţei elitei politice a UE. Având în vedere standardele duble folosite, militez pentru organizarea unui al treilea referendum în Irlanda şi pentru posibilitatea unui alt vot în ceea ce priveşte acest document, în parlamentele naţionale ale statelor membre ale UE.
Gerard Batten
Dle preşedinte, un antevorbitor l-a acuzat pe colegul meu, Nigel Farage, de nerespectarea democraţiei irlandeze. Pot să-i asigur că nu este adevărat. Dumnealui nu are respect pentru modul necinstit şi părtinitor în care a fost condusă campania pentru referendum. Într-adevăr, acesta este respectul dumnealui şi al partidului nostru pentru democraţie: am dori să vedem referendumuri în cele 26 de ţări în care au fost refuzate până acum.
Un alt vorbitor a menţionat că nu a fost primul vot afirmativ, că au mai existat voturi afirmative în Luxemburg şi Spania, dar sunteţi siguri că acele referendumuri se refereau la Constituţie şi nu la Tratatul de la Lisabona? Ni s-a spus că Tratatul de la Lisabona este diferit de Constituţie, deci, despre care este vorba? Am avut aceleaşi referendumuri în şase ţări sau am avut referendumuri în patru ţări pentru Constituţie şi în două ţări pentru Tratatul de la Lisabona? Dacă ne aflăm în prima situaţie, atunci scorul este egal, de 3-3. Dacă ne aflăm în cea de-a doua situaţie, un scor este egal, de 2-2, şi unul egal, de 1-1. Aceasta poate fi numită cu greu o aprobare răsunătoare a Tratatului de Lisabona.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Martin Ehrenhauser
(DE)Dle preşedinte, este o ruşine pentru democraţie faptul că politicienii le refuză cetăţenilor un referendum în propriile state membre în timp ce solicită două referendumuri în Irlanda. Este o ruşine şi faptul că aceşti politicieni ne cer să acceptăm rezultatul celui de-al doilea referendum în condiţiile în care ei nu au acceptat, de fapt, rezultatul primului.
Indiferent dacă acest Tratat de reformă constituţională de la Lisabona intră în vigoare sau nu, avem nevoie de un nou tratat fundamental. Acest nou tratat fundamental trebuie să conţină separarea reală a puterilor, o curte de justiţie cu adevărat independentă pentru aspecte referitoare la subsidiaritate, transparenţă totală şi economie, precum şi, cel mai important lucru, referendumuri obligatorii. În acest mod, putem să scăpăm de capcana Europei şi în acest sens ar trebui să ne unim toate eforturile.
Mario Mauro
(IT) Dle preşedinte, nu există îndoieli în această privinţă: victoria votului afirmativ din referendumul din Irlanda privind Tratatul de la Lisabona reprezintă un pas extrem de pozitiv pentru revitalizarea Uniunii Europene şi pentru reformele politice şi instituţionale cruciale oferite de Tratat. Sunt mulţumit de cetăţenii din Irlanda, care au votat afirmativ cu responsabilitate şi, astfel, au evitat paralizia totală a proiectului european. Sper ca şi preşedintele Klaus şi preşedintele Kaczyńskisă fie convinşi de acest lucru, încât se speră ca ratificarea Tratatului de către Irlanda, prin intermediul referendumului, să contribuie la eforturile de a face ca Tratatul să intre în vigoare la 1 ianuarie 2010.
Totuşi, votul afirmativ irlandez indică faptul că o Europă unită este singurul proiect credibil din punct de vedere politic, care poate aduce avantaje ţărilor şi, mai presus de toate, cetăţenilor. Astăzi, nu există nici un politician în Irlanda sau în celelalte state membre capabil să propună o strategie de dezvoltare pentru ţara lor dacă aceasta ar părăsi Uniunea Europeană sau, poate, dacă ar participa la activitatea UE într-un mod mai limitat.
Acum trebuie să acţionăm prompt şi cu mai mare curaj din partea Comisiei prin iniţiative-pilot îndrăzneţe, pe diferite căi; de exemplu, un curaj mai mare de a emite euroobligaţiuni, un mai mare curaj de a gestiona în comun problema imigrării şi de a aborda problemele legate de energie. Mai presus de toate, în primul rând, trebuie să luăm în considerare greşelile majore care au fost comise în ultimii ani. Declinul proiectului politic pe care îl numim "Uniunea Europeană” poate fi atribuit unui anumit factor: a avut loc atunci când am insistat ca acest proiect să nu mai urmeze dorinţele poporului, ci pe acelea ale birocraţilor.
Aşadar, când spun "un curaj mai mare”, mă refer, în primul rând, la un curaj mai mare din partea conducerii Comisiei, astfel încât să putem atinge obiectivele pe care noi înşine le-am stabilit.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL)Dle preşedinte, poporul irlandez a spus "da” pentru Uniunea Europeană. Acum, a venit timpul să eliminăm cele mai mari două obstacole din Europa, pe care irlandezii, de fapt, le-au discreditat deja. Pentru preşedinţii Poloniei şi Republicii Cehe: gata cu lipsa de respect pentru europeni! Să nu pierdem timpul când avem atât de puţin şi atât de multe lucruri de făcut. Fac apel la Donald Tusk, prim-ministrul Poloniei, să adopte Carta drepturilor fundamentale în ţara noastră, din motive evidente.
Până acum, noi, politicienii, am spus că nu avem instrumente suficiente şi legi care să ne permită să acţionăm. Acum, în acest Parlament, avem o sarcină importantă de îndeplinit. Foarte curând, vom avea la dispoziţie un nou tratat şi trebui să ajutăm Uniunea Europeană să iasă repede din criza aceasta, să acţioneze în numele cetăţenilor şi să se consolideze poziţia UE pe plan mondial. Trebuie să luptăm împotriva remunerării neechitabile şi pentru un acces mai bun şi la educaţie, cultură şi servicii medicale, pe lângă egalitate de şanse în aceste domenii. Legislaţia nouă ne va ajuta să menţinem diversitatea în UE, dar trebuie să creăm o mai mare egalitate de şanse, care lipseşte cetăţenilor UE în prezent. În plus, ar trebui să ne fixăm obiectivul de a dovedi tuturor celor care s-au împotrivit Tratatului de la Lisabona că putem să lucrăm şi pentru ei şi că votul lor negativ a fost şi este pentru noi o mai mare motivaţie de a munci.
Doamnelor şi domnilor, eu am 35 de ani şi mă aştept la un mai mare dinamism în ceea ce întreprindem. Mă aştept să comunicăm mai rapid cu Comisia Europeană şi Consiliul European în privinţa problemelor de procedură şi de natură personală, precum şi în alte probleme esenţiale. Intenţionăm să prezentăm mari proiecte europene. De asemenea, adresez o întrebare preşedintelui Parlamentului European, participanţilor la Conferinţa preşedinţilor şi preşedinţilor grupurilor politice: în ce stadiu au ajuns pregătirile noastre? Vom fi gata să punem în aplicare Tratatul de la Lisabona şi, dacă da, atunci când?
Riikka Manner
(FI) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, rezultatul referendumului irlandez a fost clar şi a transmis un semnal excelent atât Europei, cât şi Irlandei. Poporul irlandez trebuie felicitat pentru acest rezultat din diferite motive. Totuşi, eu însămi sunt foarte plăcut impresionată că referendumul irlandez a adus Uniunea Europeană şi viitorul ei din nou pe primele pagini ale ziarelor. Este nevoie de o dezbatere reală, deoarece, în ultimii ani, au existat nişte încercări patetice de a oferi o viziune reală asupra viitorului Europei.
Trebuie să ne amintim faptul că Tratatul de la Lisabona reprezintă un compromis în ceea ce priveşte proiectul anterior de constituţie a UE. Dacă Tratatul ar fi fost respins de către irlandezi de această dată, ar fi trebuit să analizăm şi să discutăm foarte serios în ce direcţie ne îndreptăm noi, Uniunea Europeană. Ar fi trebuit să ne mai gândim şi dacă poate am înaintat puţin prea repede în ultimii ani şi cu prea puţine reţineri.
În opinia mea, problemele care au apărut în perioada procesului de ratificare dovedesc că Uniunea Europeană este considerată ca fiind ceva oarecum distant şi dificil de controlat. Pentru a rezolva această problemă, în ceea ce mă priveşte, sper că dezbaterea privind viitorul UE nu se va opri aici, ci va continua să fie transparentă cu Tratatul de reformă.
Trebuie să construim o Europă unită şi nu putem ignora motivele care au condus la acest tratat, iniţial respins. Cred că, în această privinţă, Tratatul de la Lisabona şi aplicarea sa constituie calea dreaptă pe care trebuie să mergem şi reprezintă un mare pas înainte spre o Uniune mai democratică şi o Uniune care reflectă o mai mare solidaritate. Totuşi, pentru a realiza acest lucru trebuie să continuăm să avem un dialog deschis.
De asemenea, mă bucur că Tratatul de la Lisabona va ajuta la dezvoltarea cooperării dintre parlamentele naţionale şi Bruxelles. Acum, este timpul să ne deplasăm atenţia dinspre Irlanda spre Republica Cehă. Sper că Europa va mai trebui să-şi ţină răsuflarea. Este important ca Tratatul de la Lisabona să devină repede realitate şi ca noi să...
(Preşedintele a întrerupt-o pe vorbitoare)
James Nicholson
Dle preşedinte, hotărârea este luată. Oricât regret că prima decizie nu a fost respectată, va trebui să aşteptăm pentru a vedea ce rezultate va avea această hotărâre. Şi acum, decizia depinde de alţii şi sper că li se va acorda ocazia să ia această decizie. Sper doar că procentul mare de persoane care au votat afirmativ în Republica Irlanda nu vor ajunge să regrete acest lucru de-a lungul timpului. Nu mai doresc să adaug nimic.
Acum, există o povară şi o responsabilitate foarte mare pe umerii celor care doresc o mai mare centralizare a procesului decizional aici, în Bruxelles. Le cer să nu o ia atât de mult în faţa oamenilor încât oamenii să nu aibă idee încotro se îndreaptă aceştia. Nu sunt un antieuropean, însă îmi doresc cu adevărat o Europă împăcată cu sine însăşi şi capabilă să dea celor cu opinii diferite dreptul de a avea o altă viziune, lucru care, în prezent, nu se mai întâmplă în acest Parlament. -
Philip Claeys
(NL) Orice manifestare euforică privitoare la cel de-al doilea referendum din Irlanda este total deplasată. Victoria taberei care este în favoarea Tratatului a fost una furată, deoarece referendumul iniţial s-a desfăşurat de o manieră perfect legală şi în conformitate cu reglementările. Majoritatea celor care au votat împotrivă în 2008 au considerat, în mod logic, că Europa oficială nu va acorda niciodată atenţie verdictului lor dacă acesta nu ar fi potrivit pentru UE. De aceea, mulţi votanţi au rămas acasă. Democraţia UE este o stradă cu sens unic. Nu a fost o campanie corectă. Preponderenţa taberei în favoarea Tratatului în mijloacele de informare în masă a fost consolidată şi mai mult de suplimentul de 16 pagini al Comisiei Europene din toate ziarele de duminică. o utilizare ilegală a banilor contribuabililor, despre care încă nu s-a spus ultimul cuvânt. Alegătorii au fost intimidaţi. Criza economică a fost folosită drept pârghie pentru a forţa oamenii să voteze afirmativ. Doamnelor şi domnilor membri ai Comisiei Europene, pot să prevăd că propaganda dumneavoastră înşelătoare se va întoarce împotriva dumneavoastră mai devreme sau mai târziu.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, să ne imaginăm că diseară, când se va termina această interminabilă dezbatere, ieşim şi îi întâlnim pe cei 27 colegi jos şi trebuie să decidem unanim la care restaurant mergem. Dacă negociem acest obstacol, atunci imaginaţi-vă că toţi cei 27 trebuie să aleagă să mănânce acelaşi lucru şi că toţi cei 27 mai trebuie să se decidă şi dacă doresc sau nu vin.
Dle preşedinte, această metaforă, care vine din partea cuiva care ţine regim, ilustrează perfect situaţia prezentă din Uniunea Europeană şi ceea ce aduce Tratatul de la Lisabona: în opinia mea, cel mai important lucru, şi anume eliminarea cerinţei de unanimitate.
Dacă toţi aceia dintre noi care au vorbit aici doresc ca Uniunea Europeană să funcţioneze corect, să fie eficientă, să producă valoare adăugată pentru oameni, atunci primul lucru care trebuie făcut este înlocuirea cerinţei de unanimitate cu o cerinţă de majoritate supercalificată. Aceasta este cea mai mare realizare a Tratatului de la Lisabona.
A te opune Tratatului de la Lisabona înseamnă a nu vrea ca Europa să funcţioneze normal sau a nu dori ca aceasta să aibă un rol important în lume.
Dle preşedinte, chiar nu înţeleg, iar acest lucru este o sursă de regrete pentru mine, cum câţiva colegi membri care au intrat de bunăvoie în acest Parlament pot avea mai multă încredere în Consiliul de Miniştri decât în Parlamentul European. În plus, aceştia sunt oameni care nu vor ajunge niciodată în Consiliul de Miniştri. De ce cred aceştia că interesele le vor fi mai bine apărate de către Consiliul de Miniştri decât de către acest Parlament, unde se află în prezent şi unde pot vota?
Dle preşedinte, un alt lucru pe care nu îl înţeleg este de ce un anumit coleg a spus că ceea ce îşi doresc este să îşi scoată ţara - şi asta este o opinie legitimă - din Uniunea Europeană. În acest caz, doamnelor şi domnilor, este necesar să fie în favoarea Tratatului de la Lisabona, deoarece Tratatul de la Lisabona stabileşte pentru prima oară o clauză de ieşire. Acum, cu adevărat, este necesar să aibă curajul şi ambiţia să spună oamenilor pe care îi reprezintă că este nevoie să părăsească Uniunea Europeană. De asemenea, aş vrea să văd acest lucru.
Dle preşedinte, în concluzie, cred că prin rezultatul referendumului din Irlanda finalizăm procesul.
Dle preşedinte, aş dori să transmit dlor Rouček şi Brok - care sunt preocupaţi de atitudinea preşedintelui Republicii Cehe - că nu am nicio îndoială. Nu am nicio îndoială, deoarece o persoană care a refuzat să semneze ceea ce a fost adoptat de către Camerele care l-au ales, o persoană care a refuzat să semneze Tratatul ar fi ca şi cum regina Angliei ar refuza să semneze o lege venită de la Westminster. Acest lucru nu este posibil. De asemenea, sunt sigur că cineva atât de patriot precum dl Klaus nu ar dori să îşi vadă ţara aruncată într-o criză constituţională internă.
Dle preşedinte, de aceea cred că a venit vremea să ne unim forţele, să înţelegem că lumea nu ne aşteaptă pe noi, europenii, şi că fie noi, europenii, rămânem uniţi şi ne menţinem poziţiile constructive cu privire la problemele cu care se confruntă cetăţenii noştri în aceste momente, fie Europa, ca putere, va dispărea de pe harta lumii.
Dle preşedinte, iată ce cred că ar trebui să facem acum, cu toţii, ca europeni şi ca Parlament.
Glenis Willmott
Dle preşedinte, în primul rând, doresc să felicit colegii irlandezi cu privire la acest rezultat extraordinar. În Marea Britanie avem UKIP şi Partidul Conservator care, după cum ştiţi cu toţii, au militat pentru un vot negativ în cadrul referendumului din Irlanda. UKIP ne spune în mod constant că nu ar trebui să ne implicăm în chestiuni naţionale, însă ei cu siguranţă s-au implicat în votul din Irlanda. Nu există niciun dubiu. Aş dori să-i mulţumesc lui Nigel Farage. Consider că dumnealui a făcut un lucru extraordinar, deoarece am înţeles că implicarea lui a sprijinit de fapt campania în favoarea Tratatului. Acesta sunt aşa-numitele consecinţe neintenţionate, dar noi îi suntem recunoscători pentru intervenţia sa.
Pe de altă parte, Conservatorii sunt complet debusolaţi. Ei au opinii diferite în ceea ce priveşte Europa şi acest lucru le umbreşte congresul care va avea loc săptămâna aceasta în Manchester. Poziţia lui David Cameron cu privire la Tratatul de la Lisabona este de neconceput. El tot promite că dacă va câştiga alegerile generale, va organiza un referendum în cazul în care Tratatul nu este ratificat de către cele 27 de state membre. În cel mai bun caz, el poate fi acuzat de ezitare. În cel mai rău caz, cred că poate fi acuzat de lipsă de onestitate faţă de poporul britanic, deoarece nu ştiu cum va face acest lucru.
Şi tocmai când principalele probleme actuale necesită mai multă cooperare, nu mai puţină, chestiuni cum ar fi schimbările climatice, modalitatea de abordare a crizei financiare şi a ratei tot mai crescute a şomajului, atunci Conservatorii au decis că Marea Britanie va fi izolată şi aruncată la marginea UE. Ei ar dori ca noi să privim şi să nu influenţăm.
Şi săptămâna aceasta am aflat care sunt planurile lor: cum vor reduce serviciile publice şi vor creşte vârsta de pensionare, cum îi vor ajuta pe cei bogaţi prin reducerea taxelor succesorale. Încă o dată, ei se agită în van, cum spunem noi în Regatul Unit, pentru Europa. Ei pretind că s-au schimbat, dar este clar că nu au făcut-o. Nu, ei sunt aceeaşi vechi Conservatori, care încă îi sprijină pe puţinii privilegiaţi pe seama celor mulţi şi care pun dogmele înaintea intereselor poporului britanic.
Poporul irlandez a votat în mod clar pentru o Uniune Europeană mai democratică, mai eficientă şi mai dinamică, iar UE este acum un loc mai bun pentru a putea aborda adevăratele provocări ale prezentului. Acum, Conservatorii britanici trebuie să fie sinceri şi să ne spună dacă intenţionează să rişte viitorul poporului britanic în UE, cu toate consecinţele importante asupra locurilor de muncă şi asupra prosperităţii. Deci, domnule Cameron, vă invit să ne spuneţi adevărul.
Ryszard Czarnecki
(PL) Dle preşedinte, dnă Malmström, dnă Wallström, în loc să folosim cuvinte măreţe - şi am impresia că în Parlamentul European este inflaţie de cuvinte măreţe - merită să ne gândim la motivul pentru care poporul irlandez a spus "Da”, după ce anul trecut irlandezii au spus "Nu”.
Cred că aceia care spun că numai criza a fost cea care i-a convins pe irlandezi să voteze în favoarea Tratatului de la Lisabona nu fac altceva decât să simplifice foarte mult chestiunea. Se pare că principalul motiv pentru care irlandezii, cetăţenii aşa-numitei Insule Verzi, au susţinut Tratatul este ceea ce şi-au asigurat între timp din partea Uniunii Europene. Irlanda şi-a garantat şi a garantat tuturor statelor membre propriul său comisar naţional. Ar trebui să i se mulţumească Irlandei pentru acest lucru.
De asemenea, UE a garantat că nu se va amesteca în sistemul de impozitare din Irlanda, iar acest lucru se datorează Dublinului. Acest lucru poate fi interpretat ca dovada finală de renunţare la planurile Germaniei şi Franţei de standardizare a regimurilor fiscale în UE.
În cele din urmă, Bruxelles-ul a promis că nu se va amesteca în legislaţia Republicii Irlandeze în ceea ce priveşte normele morale şi sociale, inclusiv protecţia copilului nenăscut. Guvernul irlandez şi naţiunea irlandeză ar trebui felicitată pentru negocierile eficiente pe care le-au purtat.
Fiindcă veni vorba, este amuzant să vedem bucuria celor care sunt mulţumiţi de rezultatul referendumului din Irlanda. În multe cazuri, aceleaşi persoane s-au opus organizării de referendumuri în statele lor membre.
Diane Dodds
Aşa cum am spus cu altă ocazie în plen, mă aflu în faţa dumneavoastră ca o persoană dornică să vadă o Europă formată din naţiuni care cooperează. Eu m-am opus în mod consecvent federalismului Tratatului de la Lisabona şi ideii ca statele naţionale să îşi cedeze din puteri. Rezultatul celui de-al doilea referendum din Republica Irlanda în ceea ce priveşte Tratatul de la Lisabona nu schimbă cu nimic situaţia din Regatul Unit al Marii Britanii. Un document care dăunează intereselor naţionale ale Marii Britanii la 2 octombrie 2009 va fi la fel de dăunător şi la 2 octombrie 2010. Ratificarea Tratatului de către Polonia nu va schimba acest aspect; ratificarea Tratatului de către Republica Cehă nu va schimba nici ea nimic; data alegerilor generale din Marea Britanie nu va schimba nici ea situaţia; prin urmare, doresc să profit de această şansă de a vorbi pentru a solicita organizarea unui referendum prin care poporul britanic să îşi poată exprima părerea cu privire la textul complet al Tratatului de la Lisabona, lucru care, de altfel, ar trebui să se întâmple în fiecare stat european.
Paulo Rangel
(PT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să exprim mulţumirea noastră faţă de rezultatul referendumului din Irlanda, nu doar în numele Grupului Partidului Popular European (Creştin-Democrat), aşa cum au făcut-o mulţi deputaţi europeni, ci şi în special în numele membrilor portughezi ai Grupului PPE.
Cred că acest lucru consolidează în mod clar dezvoltarea şi perspectivele de dezvoltare ale Uniunii Europene şi stabileşte contextul pentru o nouă etapă. Am dori, bineînţeles, să îi felicităm pe toţi cei care au contribuit la Tratatul de la Lisabona, în special Comisia şi comisarul care se află astăzi aici şi, fără îndoială, preşedinţia portugheză a Uniunii Europene, care a jucat un rol foarte important. Prin urmare, aş mai dori să spun că ne bucurăm să vedem că, în ciuda tuturor acestor dificultăţi şi a faptului că încă aşteptăm cu nerăbdare să vedem care este poziţia Republicii Cehe, poporul portughez va fi foarte fericit să vadă că numele capitalei ţării lor este asociat cu o etapă importantă a dezvoltării Uniunii Europene. În acest sens, aş mai dori să spun că vom putea conta pe încă un steag, care va fi întotdeauna şi drapelul membrilor portughezi ai Grupului PPE, şi anume pe steagul parlamentelor naţionale.
Cred că Tratatul de la Lisabona este un pas decisiv spre implicarea parlamentelor naţionale în democraţia europeană. Prin urmare, consider că vitală şi esenţială pentru democraţie este reprezentarea, care este cel mai important aspect al democraţiei, şi nu referendumul, aşa cum am auzit uneori în plen, sau, altfel spus, reprezentarea este vitală, nu votul direct. Tratatul de la Lisabona este şi un mare pas spre creşterea implicării democraţiilor naţionale reprezentative în procesul european. Prin urmare, suntem foarte încântaţi de decizia poporului irlandez.
Stéphane Le Foll
(FR)Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în mod sigur vor repeta lucruri care au fost deja spuse, dar oricum salut rezultatul votului irlandez privind Tratatul de la Lisabona.
Aş dori numai să atrag atenţia deputaţilor care au rămas în acest Parlament asupra motivelor schimbării, pentru că acum suntem mulţumiţi de votul pentru, însă anul trecut era unul împotrivă. Ce s-a schimbat? Textul? Foarte puţin. Contextul? Foarte mult. Ceea ce este important. Putem discuta aici aspecte instituţionale. Cetăţenii aşteaptă răspunsuri politice din partea Europei.
După părerea mea, din acest punct de vedere trebuie să analizăm acest vot dublu. Nu este vorba de un singur vot, ci de două. Întâi este răspunsul "nu” şi apoi răspunsul "da”. Irlandezii au spus că au nevoie de Europa în timpul crizei, iar acest aspect trebuie subliniat foarte clar, pentru că ei cer Europei să îi protejeze, iar acest lucru este important.
Voi repeta ceea ce au spus deja mulţi deputaţi. Cred că acum trebuie să acţionăm rapid. Aşa că apelăm la preşedinţia suedeză a Consiliului şi apelăm la Comisie. Dacă dorim să răspundem solicitării populaţiei din Irlanda, trebuie să dăm răspunsuri concrete.
Criza economică: Europa este capabilă să stimuleze dezvoltarea la nivel european? Criza socială: Europa este capabilă să elaboreze o politică privind ocuparea locurilor de muncă? Pentru mine, acestea sunt subiectele care se află în centrul dezbaterii şi sunt mulţumit de încă un lucru pe care ni-l oferă Tratatul de la Lisabona, şi anume faptul că Parlamentul va avea puteri sporite şi cred că în dezbaterea politică acest lucru are un rol esenţial, dovedind că există diverse opţiuni şi oferind posibilitatea de a dezbate aceste opţiuni.
Totuşi, acum, dacă se vrea ca această dezbatere să fie democratică şi dacă se vrea ca Europa să poată oferi răspunsuri, avem nevoie să desemnăm rapid o Comisie şi să ne asigurăm că cehii vor ratifica Tratatul cât mai curând posibil, astfel încât Europa să poată reveni pe calea dezvoltării şi speranţei.
Simon Busuttil
(MT)Şi eu salut cu plăcere rezultatul referendumului din Irlanda. Permiteţi-mi să fac o observaţie. Cei care urmăresc discuţia de acasă se vor întreba probabil: "Cum mă va afecta pe mine acest rezultat?” Aş dori să dau câteva exemple concrete în legătură cu felul în care va afecta acest rezultat cetăţenii, citând câteva exemple din domeniul meu, acela al justiţiei şi afacerilor interne.
Carta Drepturilor Omului este un document de care trebuie să fim mândri, nu doar în calitate de cetăţeni ai ţărilor din care provenim, ci şi ca cetăţeni ai Uniunii Europene. Drepturile noastre civile, ca cetăţeni, urmează să fie consolidate prin acest tratat. Acest lucru va include şi domenii precum protecţia datelor personale. Siguranţa şi securitatea vor fi şi ele consolidate, pentru că Uniunea Europeană intenţionează să ia poziţie şi să lupte împotriva terorismului şi criminalităţii, graţie Tratatului. Drepturile noastre legale vor fi protejate, în procese care implică adopţia internaţională sau în chestiuni legate de întreţinere cu implicaţii internaţionale. Mai mult decât atât, interesele noastre în domenii extrem de sensibile precum imigrarea vor fi consolidate atunci când se va adopta conceptul de solidaritate la scară largă.
Acest lucru înseamnă că Tratatul va afecta în mod concret cetăţenii. De ce s-ar întâmpla aşa? Pentru că guvernul va acorda mai multe puteri acestui Parlament, iar acest Parlament se va asigura că aceste puteri sunt folosite în mod responsabil, dar cu entuziasm, şi că sunt puse în slujba cetăţenilor. În toate aceste acţiuni, în calitate de reprezentanţi ai cetăţenilor, noi trebuie să rămânem mereu de partea lor.
Adrian Severin
Dle preşedinte, votul afirmativ exprimat ferm de irlandezi nu s-a datorat numai unei mai bune înţelegeri a Tratatului de la Lisabona, ci şi faptului că s-a înţeles că respectul veritabil trebuie să implice reciprocitate şi compasiune. Fraţii noştri irlandezi şi-au dat seama şi că trenul european nu îi aşteaptă la nesfârşit pe cei care nu se prezintă la întâlnirea cu istoria.
Cazul Cehiei este unul diferit. Poporul ceh a semnalizat într-o manieră potrivită susţinerea unei Europe mai politice, mai sociale, mai eficiente şi mai democratice. Guvernul a susţinut şi ratificarea Tratatului, iar Parlamentul a ratificat Tratatul. Prin urmare, nu noi trebuie să dovedim respect faţă de poporul ceh, ci preşedintele Republicii Cehe trebuie să îşi arate respectul faţă de popor şi de parlamentul ţării.
Pentru noi, este important să trage linia corespunzătoare între corectitudine şi abuz şi să acţionăm în aşa fel încât să arătăm şi să demonstrăm că, pentru noi, ceea ce este corect se termină acolo unde începe abuzul. Nu putem accepta să fim prizonierii obstrucţioniştilor. Ar trebui să recunoaştem faptul că Tratatul de la Lisabona a fost ratificat corespunzător de toate statele membre şi ar trebui să iniţiem organizarea instituţiilor bazându-ne pe acest aspect. Parlamentul ar trebui să fie implicat complet în acest proces.
Carlo Casini
(IT) Dle preşedinte, mi s-a spus şi mie că am trei minute la dispoziţie, însă voi încerca să mă încadrez în două minute. Aş dori să mă alătur multora dintre colegii mei deputaţi şi să îmi exprim mulţumirea. Cred că este timpul să punem în vigoare, să aplicăm Tratatul de la Lisabona imediat după încheierea ratificărilor, lucru care sperăm să se întâmple dintr-un moment în altul.
Comisia pe care o prezidez face de ceva timp tot ce îi stă în putinţă, însă, mai presus de orice, este important ca Parlamentul să ştie care sunt noile ei responsabilităţi. Nu trebuie să permită renunţarea de factola nici un aspect al funcţiilor sale legislative mai largi.
Totuşi, aş dori să subliniez un aspect care nu cred că a fost menţionat până acum: au existat multe motive pentru care poporul irlandez a respins în trecut Tratatul, însă unul dintre ele a fost teama unora dintre alegători că sistemul juridic european ar putea încălca, în Irlanda, anumite valori fundamentale care privesc dreptul la viaţă şi noţiunea de familie.
Aceste temeri au fost alungate prin declaraţiile adoptate de Consiliile Europene din decembrie 2008 şi iunie 2009. Cred că acest lucru este important nu doar pentru Irlanda, ci şi pentru întreaga Europă. De fapt, s-a clarificat faptul că acquis-ul comunitar nu are de-a face cu domeniul asociat dreptului la viaţă şi familiei. Această clarificare nu se aplică numai în cazul Irlandei, ci al tuturor statelor membre. În realitate, nu era nevoie să se facă această precizare pentru că în numeroase procese în care au fost implicate Franţa, Marea Britanie şi Polonia, Curtea Europeană a Drepturilor Omului a decis deja că în domenii precum viaţa, valoarea vieţii, respectul pentru viaţă şi familia, statele membre trebuie lăsate să ia decizii în funcţie de istoria, tradiţia şi cultura fiecăruia.
Totuşi, atenţia Irlandei asupra detaliilor a avut meritul de a clarifica oficial acest aspect care, aşa cum spuneam, acum este valabil pentru întreaga Uniune Europeană. Cred că acesta este un lucru bun, datorită căruia organizarea dublului referendum a meritat efortul. Ştim că, fără îndoială, cultura europeană este formată din totalitatea culturilor aparţinând tuturor ţărilor care alcătuiesc Europa şi cu toţii vrem ca Europa să nu fie doar o zonă economică, ci, mai presus de orice, o comunitate de valori. Prin urmare, cred că este potrivit să oferim Irlandei mulţumire şi recunoştinţă pentru tot ceea ce oferă Europei, din punct de vedere al istoriei şi al idealurilor ţării.
Europa avea nevoie de Irlanda, nu doar din motive tehnice legate de mecanismele şi structura sa organizatorică, ci şi pentru contribuţia Irlandei la ceea ce căutăm cu toţii: esenţa Europei.
Edite Estrela
(PT) Faptul că în Irlanda s-a votat "da” este o veste bună pentru Europa şi pentru mine personal, în calitate de cetăţean portughez şi de persoană dedicată ideilor pro-Europa. Este vorba de o victorie a bunului simţ şi a raţiunii împotriva demagogiei şi manipulării. Irlandezii au declarat foarte clar că ei cred în proiectul European. Odată cu votul "da” înregistrat, principalul obstacol aflat în calea intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona a fost depăşit.
Preşedintele Klaus nu mai are acum nici o scuză şi va trebui să respecte democraţia şi parlamentul care l-a ales şi care a aprobat deja Tratatul de la Lisabona. Tratatul de la Lisabona marchează începutul unei noi ere. Uniunea Europeană va lua deciziile mai eficient şi va fi mult mai eficientă în relaţiile sale externe. Va fi mai democratică şi mai transparentă, mai aproape de cetăţeni şi mai puţin dependentă de guverne. Datorită Tratatului de la Lisabona, Uniunea Europeană va dispune de instrumente mai bune pentru a combate schimbările climatice şi pentru a putea face faţă provocărilor pe care le implică globalizarea.
Mairead McGuinness
Dle preşedinte, am avut parte de o dezbatere lungă, dar nu foarte dramatică. Vă puteţi imagina că dacă votul ar fi fost "nu”, Camera ar fi fost plină şi toţi ar fi fost copleşiţi de emoţie şi presupun că faptul că votul a fost "da” şi că acum noi, cei din Uniunea Europeană, suntem cu toţii foarte calmi, vorbeşte de la sine. Bineînţeles, împreună cu colegii mei din partidul Fine Gael care se află aici, în Parlament, salut rezultatul referendumului organizat în Irlanda. Am muncit foarte mult ca să obţinem acest "da” şi aş spune că irlandezii s-au ridicat deasupra problemelor naţionale şi a altor probleme interne şi s-au gândit la chestiunea europeană şi la Tratatul de la Lisabona şi la trecut şi la asocierile cu Uniunea Europeană şi au spus în număr covârşitor "da” Uniunii Europene, iar acesta este un rezultat extraordinar.
Pe de altă parte, dna comisar Wallström, care a avut bunăvoinţa să vină în Irlanda cu mai multe ocazii, va fi detectat un puternic curent de adâncime, care cred că există în toate statele membre, un curent al celor care sunt deconectaţi de la ceea ce înseamnă Uniunea Europeană. Cred că noi toţi suntem de vină pentru acest lucru. Cred că nu vorbim suficient de mult despre proiect, despre Uniunea Europeană, despre solidaritate, despre ceea ce înseamnă cu adevărat aceasta; vorbim mai mult despre ceea ce putem obţine sau despre ceea ce oferim, despre ce este greşit la o directivă sau despre ceea ce nu este corect la un regulament. Prin urmare, poate ar trebui ca în politica noastră să ne ridicăm deasupra unora dintre aceste chestiuni, pentru că atunci când te afli în faţa unui referendum, aşa cum s-a întâmplat în cazul nostru, acest lucru presupune să explici oamenilor de pe stradă, din magazine şi din şcoli ce înseamnă Europa, cum funcţionează, cu ce mă ocup eu, cu ce se ocupă Comisia, iar acesta este un exerciţiu excelent. Într-adevăr, a vorbi oamenilor în mod direct despre Uniunea Europeană este un exerciţiu foarte puternic. Oamenii din Irlanda ştiu acest lucru mai bine acum decât în ultimul timp, tocmai pentru că noi ne-am implicat atât de bine în comunicarea cu ei.
Prin urmare, i-aş sfătui pe toţi cei aflaţi aici, în plen, să facă aceste lucruri în ţările din care provin şi să evite să lovească în Uniunea Europeană atunci când nu este cazul. Atunci când este nevoie, criticaţi Uniunea Europeană, iar celor care îşi fac griji că irlandezii ar fi fost intimidaţi în vreun fel, ca de exemplu Nigel Farage, le-aş spune următoarele: nu ne lăsăm uşor intimidaţi. Acest lucru nu s-a întâmplat. Şi nu se va întâmpla niciodată. Şi permiteţi-mi să spun, dnă comisar, că dacă nu voi fi prezentă pentru finalul dezbaterii, acest lucru nu se va întâmpla din lipsă de respect faţă de dumneavoastră, faţă de preşedinte sau faţă de preşedinţie; alte angajamente mă vor obliga să fac acest lucru, însă vă mulţumesc tuturor pentru sprijinul acordat în ultimul timp.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Doamnelor şi domnilor, în calitate de deputat european din partea Ungariei, prima ţară care a ratificat Tratatul de la Lisabona, salut rezultatul referendumului din Irlanda. Totuşi, aş dori să privim cu toţii dincolo de procesul de ratificare şi să vorbim despre modalităţile de punere în aplicare a Tratatului de la Lisabona care este un pas uriaş făcut către uniunea politică şi către crearea unei comunităţi de valori. Va extinde foarte mult drepturile sociale şi le va proteja prin aplicarea obligatorie a Cartei Drepturilor Fundamentale. De asemenea, va transforma diversitatea lingvistică şi culturală într-o normă a UE. Cu toate acestea, Tratatul de la Lisabona are şi o prevedere nouă extrem de importantă.
Pentru prima dată în istoria UE, sunt menţionate drepturile persoanelor care aparţin minorităţilor. Minorităţile naţionale şi etnice, precum şi minorităţile imigrante, reprezintă 15% din populaţia UE. Acum, în sfârşit, putem să punem bazele creării unei structuri comunitare menite să protejeze minorităţile. Vă mulţumesc pentru atenţia acordată.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Dle preşedinte, adoptarea Tratatului de la Lisabona pune capăt procesului istoric de extindere a Uniunii Europene cu 10 noi state membre. Acest proces a început în anii 1990 şi se încheie cu un acord privind modificările instituţionale care adaptează UE la noua realitate.
Adoptarea Tratatului marchează o nouă etapă şi o ocazie pentru UE de a face un pas înainte. Instituţiile pe care le vom putea înfiinţa sunt doar o ocazie, iar felul în care vom folosi această şansă depinde de noi. De asemenea, este un moment bun să le demonstrăm cetăţenilor care sunt sceptici în privinţa proiectului european că UE este vie, este într-o continuă schimbare şi, mai presus de toate, rezolvă problemele oamenilor. Prin urmare, ar fi extrem de important să propunem o politică nouă, care să răspundă provocărilor cu care ne confruntăm. Totuşi, există teama că, în loc să ne concentrăm asupra acestui lucru, vom fi absorbiţi de discuţii despre chestiuni formale şi personale: cine ar trebui ales pentru care funcţie? Acum nu trebuie să lăsăm niciun fel de egoism naţional, care s-ar putea intensifica în această perioadă de criză, să submineze ocazia pe care UE o are în prezent. Mai mult decât orice, trebuie să convingem cetăţenii că UE nu presupune numai elita, cu locuri de muncă şi birocraţie excesivă, ci că UE înseamnă şi modalităţi noi şi mai eficiente de rezolvare a problemelor lor.
Alan Kelly
Dle preşedinte, mă prezint astăzi în faţa dumneavoastră ca deputat european irlandez mândru. A fost nevoie de sângele, sudoarea şi lacrimile reprezentanţilor publici, ale sportivilor, ale grupurilor economice, ale fermierilor şi ale sindicaliştilor pentru a asigura un vot "da” istoric. Sunt, de asemenea, mândru că vinerea trecută eram acasă, în regiunea Tipperary, urmărind victoria zdrobitoare obţinută, care demonstrează un lucru în care eu am crezut întotdeauna şi anume că Irlanda este un uriaş susţinător al Europei şi că intenţionăm să ne jucăm complet rolul pe viitor.
Acum ştiu că spiriduşii din partidul UKIP, care au făcut parte din Parlament anul trecut în urma referendumului anterior, au dispărut. Mulţi dintre dumneavoastră vor fi bucuroşi să afle că eu cred cu tărie că poporul irlandez i-a alungat de-aici pentru totdeauna. Verdictul privind Tratatul de la Lisabona a reprezentat o victorie a adevărului asupra minciunilor sfruntate şi asupra miturilor pomenite în anumite situaţii de extremiştii care voiau un vot "nu” şi care au încercat să profite de preocupările reale ale poporului. Aceşti extremişti şi-au găsit naşul vinerea trecută.
Şi totuşi, este o lecţie pe care trebuie să o învăţăm. Noi toţi cei care susţinem politica progresistă şi o Europă progresistă trebuie să ne unim eforturile pentru a le oferi cetăţenilor stimulente mai puternice pentru ca aceştia să se implice în activitatea instituţiilor europene. Nu putem considera că adeziunea lor e de la sine înţeleasă.
Damien Abad
(FR)Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, poporul irlandez a ales în mod incontestabil să se plaseze în centrul Europei prin aprobarea Tratatului de la Lisabona cu o foarte mare majoritate. Fiind cel mai tânăr dintre deputaţii europeni francezi, salut această alegere, care în sfârşit ne permite să ne îndreptăm atenţia către preocupările specifice ale cetăţenilor noştri.
Aş dori, totuşi, să fac două comentarii. Primul este că nimeni nu ar trebui să ignore faptul că practic criza a fost cea care i-a transformat pe irlandezi în adepţi ai Europei şi că acest vot "da” al irlandezilor exprimă o nevoie reală de Europa, de o Europă politică care protejează şi propune, nevoia de o Europă care este capabilă să reacţioneze în faţa crizei şi care se asigură că cetăţenii ei beneficiază de siguranţa pe care o solicită.
În al doilea rând, eşecul înregistrat la primul referendum organizat în Irlanda ar trebui să fie un exemplu şi o lecţie pentru noi. Nu este posibil ca de fiecare dată când vom vrea să facem ca Europa să avanseze, să fim la cheremul unor proceduri care nu sunt adecvate în Europa celor 27. În cadrul sistemului actual, uneori se întâmplă ca interesul unui stat membru să fie acela de a refuza un tratat, nu de a-l accepta. Această opţiune de a spune "nu” ar trebui să ne încurajeze să elaborăm o procedură reală la nivel comunitar, o procedură care să nu permită sabotarea la nivel naţional a dezbaterilor.
Astăzi, dinamica europeană s-a pus din nou în mişcare, iar noi, deputaţii europeni, vom putea în sfârşit să abordăm subiecte sensibile precum criza din sectorul produselor lactate şi chiar criza gazelor cu care ne-am confruntat iarna trecută. Daţi-mi voie să atrag o clipă atenţia Parlamentului asupra aspectului care va fi singura preocupare în cadrul bugetului comunitar pentru 2010, şi anume finanţarea celei de-a doua faze a planului european de redresare cu suma de 2 miliarde de euro. Sunt unul dintre cei care cred că ar trebui să ne asigurăm că acest plan nu este finanţat numai prin intermediul creditelor agricole, pentru că o astfel de acţiune ar fi un semnal greşit transmis fermierilor în contextul actualei crize şi ar reprezenta un risc viitor pentru securitatea noastră alimentară şi pentru terenurile agricole.
În încheiere, aş dori să le mulţumesc din nou prietenilor noştri irlandezi şi să le transmit cele mai calde şi sincere felicitări pentru faptul că au ales în mod incontestabil Europa. Acum îi invit pe prietenii noştri polonezi şi cehi să ia măsurile necesare pentru a se asigura că Europa va beneficia de instrumentele care îi vor permite să înfrunte provocările mondializării în următoarele decenii.
Juan Fernando López Aguilar
(ES)Dle preşedinte, pe scurt, vreau să transmit trei mesaje.
În primul rând, la fel ca mulţi dintre antevorbitorii mei, salut categoricul vot "da” exprimat în cadrul referendumului irlandez.
În al doilea rând, în calitate de preşedinte al Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, aş dori să subliniez cât de importantă este probabilitatea ca Tratatul de la Lisabona să intre în vigoare pentru consolidarea legitimităţii proiectului privind integrarea europeană, întrucât acesta se referă la cetăţenie, drepturi, libertăţi şi capacitatea noastră de a combate împreună crima organizată şi terorismul şi, în cadrul domeniului de aplicare a Tratatului Schengen, de a dovedi eficienţă în rezolvarea unor subiecte delicate precum azilul, imigrarea, statutul străinilor şi controlul asupra graniţelor externe ale UE.
În al treilea rând, aş dori totuşi să subliniez, aşa cum au făcut şi antevorbitorii mei, faptul că acesta nu este sfârşitul poveştii. Acest lucru este adevărat nu doar pentru că Republica Cehă încă nu a ratificat Tratatul, ci pentru că trebuie să învăţăm din dificultăţile cu care ne-am confruntat în procesul de ratificare a Tratatului de la Lisabona. Nu a fost uşor; au fost 10 ani de dezbateri, iar din acest motiv vom fi mult mai pretenţioşi pe viitor, nu doar cu noi înşine, ci şi la viitoarele extinderi, atunci când vom solicita loialitate, cooperare şi asumarea de responsabilităţi din partea celor care vor conveni să se supună noilor reguli care se vor aplica din momentul în care Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare.
Anne Delvaux
(FR)Dle preşedinte, la câteva zile după referendumul pozitiv din Irlanda, consider că putem spune că acum suntem mai europeni decât eram înainte. Sunt sincer şi pe deplin încântată de acest lucru. Din păcate, încă depindem foarte mult de decizia Curţii Constituţionale, precum şi de voinţa preşedintelui ceh.
În acest moment trebuie să transmitem un mesaj clar de responsabilitate către cei care au în mâinile lor viitorul acestui tratat-cheie pentru Uniune, pentru instituţiile noastre şi pentru cei 500 de milioane de europeni pe care îi reprezentăm. Nu mai putem fi ţinuţi ostatici de câţiva oameni al căror unic scop este acela de a acţiona împotriva interesului general al Europei. Dacă este legitim ca unii să nu dorească să meargă şi mai departe pe calea integrării europene şi dacă este legitim să se dea glas neîncrederii, atunci este la fel de legitim ca cei care vor un nivel mai ridicat de integrare europeană să fie lăsaţi să progreseze.
În general, procesele de ratificare a tratatelor europene seamănă de foarte multe ori cu nişte epopei sau cu nişte victorii pirice. Oare trebuie să fim obligaţi în mod constant să exercităm o astfel de presiune pentru a garanta intrarea în vigoare a unui tratat şi a reformelor instituţionale decurgând din acesta?
Avem de învăţat din acest proces haotic de ratificare şi, bineînţeles, din angajamentul luat de a organiza negocieri privind organizarea unui al doilea referendum în Irlanda, ca şi când ar fi normal să obligăm un popor care a luat o decizie suverană să voteze din nou şi ca şi când ar fi normal ca acordul dat pentru un tratat să fie folosit ca miză de negociere. Sunt în joc coerenţa instituţională şi echilibrul proiectului european.
Ratificarea unui tratat reprezintă o cerinţă minimă de loialitatea şi coeziune, din momentul în care o persoană alege ca ţara sa să adere la Uniunea Europeană. Am vrut să transmitem un mesaj puternic cetăţenilor, asigurându-ne că Tratatul va fi ratificat până la alegerile europene din iunie 2009. Ce părere credeţi că au astăzi cetăţenii despre Tratatul de la Lisabona şi, mai mult decât atât, despre coerenţa noastră internă şi despre legitimitatea noastră?
Zoran Thaler
(SL) Faptul că irlandezii au spus un da hotărât Tratatului de la Lisabona reprezintă un pas important către o Europă unită şi o mică lovitură dată euroscepticilor.
Această decizie este cu atât mai importantă cu cât a fost luată de popor, care a votat în cadrul unui referendum, şi de o naţiune căreia îi fusese acordat un an de zile pentru a cântări dacă votul nu dat iniţial va fi sau nu va fi de folos Irlandei.
Alături de Republica Cehă, lumina reflectoarelor va cădea acum pe credibilitatea Regatului Unit, stat membru al UE în care liderul opoziţiei, dl David Cameron, a promis că, dacă va câştiga alegerile din 2010, va organiza un referendum privind Tratatul. A făcut această promisiune fără să ţină cont de faptul că ambele camere ale Parlamentului britanic au ratificat Tratatul de la Lisabona la jumătatea anului 2008.
Ce se va întâmpla cu credibilitatea deciziilor şi a angajamentelor internaţionale luate de Regatul Unit, unul dintre statele membre, care a ratificat deja Tratatul, dar care acum ameninţă că îşi va anula deciziile şi angajamentele, la doi ani după ce le-a adoptat?
Enikő Győri
(HU) Doamnelor şi domnilor, când, în primăvara anului 2003, aproape 84% dintre cetăţenii Ungariei au votat în favoarea aderării ţării noastre la Uniunea Europeană, ei au simţit că se întorc acolo unde le este locul, printre membrii familiei unite a popoarelor europene, de unde au fost excluşi de regimul comunist dictatorial care a durat mai mult de 40 de ani. Prin urmare, maghiarii au perceput Uniunea Europeană nu doar ca pe o structură de cooperare economică, bazată pe reglementări, ci şi ca pe o comunitate care funcţionează pe baza anumitor valori. Suntem încântaţi de faptul că Irlanda a aprobat Tratatul de la Lisabona, pentru că această acţiune conferă valorilor noastre locul pe care îl merită în Tratatul de instituire, iar aceste valori includ cu siguranţă şi recunoaşterea drepturilor persoanelor care aparţin minorităţilor.
De aceea, dle preşedinte, am fost prima care a ridicat cartonaşul albastru la auzul remarcilor făcute de dl Szegedi. Aş fi vrut să îl întreb atunci dacă a citit Tratatul de la Lisabona pentru că, dacă l-a citit, probabil cunoaşte articolul privind minorităţile, pe care tocmai l-am menţionat. Cetăţenii Ungariei sunt încrezători că, după ce Tratatul va intra în vigoare, UE va deveni mai receptivă faţă de chestiunile legate de minorităţi, astfel încât măsurile similare legislaţiei slovace privind limba să devină, o dată pentru totdeauna, inacceptabile. Acest lucru înseamnă că va trebui nu doar să respectăm litera legii, ci să respectăm şi atitudinea transmisă de Uniunea Europeană. Cu alte cuvinte, fiecare cetăţean european are responsabilitatea de a se asigura că minorităţile îşi pot folosi liber limba maternă, fără niciun fel de restricţii, şi că se pot simţi acasă în ţara în care s-au născut.
Cred cu tărie că Tratatul de la Lisabona ne va ajuta foarte mult să convingem instituţiile UE să înţeleagă mai bine faptul că trebuie să ne protejăm valorile şi în cadrul UE şi că trebuie să acţionăm imediat dacă aceste valori sunt încălcate. Stimaţi colegii deputaţi, socialişti, liberali şi neafiliaţi, pur şi simplu nu putem accepta standarde duble. Cu alte cuvinte, ne referim la aceste valori dacă interesele ne dictează acest lucru, însă uităm de ele dacă aşa este mai convenabil pentru noi. Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) nu doreşte să vadă o astfel de Europă.
Ivari Padar
(ET)Dle preşedinte, am fost în Irlanda săptămâna trecută, unde i-am susţinut pe prietenii mei din Partidul Laburist Irlandez. Sunt bucuros că irlandezii au acordat un vot "da” categoric, pentru că este o decizie foarte importantă atât pentru Irlanda, cât şi pentru Uniunea Europeană. Ca fermier, eu sunt cu atât mai fericit cu cât de această dată, fermierii irlandezi au susţinut încă de la început campania pentru referendum. A fost o decizie foarte bună, pentru că atunci când Tratatul va intra în vigoare, Parlamentul European va obţine puteri egale cu cele ale Consiliului în ceea ce priveşte chestiunile legate de agricultură, inclusiv procedura de codecizie din cadrul politicii agricole comune, iar aceasta este cu siguranţă o veste bună pentru fermierii europeni.
Seán Kelly
(GA) Dle preşedinte, în calitate de deputat european nou ales, aş dori să spun că sunt mândru de rezultatul pozitiv al votului acordat de poporul irlandez în cadrul referendumului organizat vineri în legătură cu Tratatul de la Lisabona. De asemenea, sunt mândru de dezbaterea aprinsă care se desfăşoară astăzi aici.
Oamenii au întrebat de ce Irlanda s-a răzgândit. Au existat probabil patru factori fundamentali. Primul, cred eu, a fost faptul că am câştigat un comisar; al doilea l-au reprezentat garanţiile; al treilea, faptul că a avut loc o dezbatere adecvată şi că de această dată oamenii au fost bine informaţi, nu ca data trecută. De asemenea, criza economică s-a numărat şi ea printre factori, însă factorul fundamental a fost faptul că, de această dată, campania pentru "da” s-a mobilizat, ceea ce nu s-a întâmplat data trecută. Grupurile civile şi politicienii au colaborat şi, pentru prima dată de când îmi amintesc, partidele politice - partidele politice tradiţionale - au lăsat deoparte diferendele şi au făcut campanie împreună, pentru binele Irlandei. Poporul irlandez a luat atitudine.
Campania pentru "nu” a fost şi ea bine organizată şi toţi au spus ceea ce aveau de spus, inclusiv membrii Partidului pentru Independenţa Regatului Unit, care s-au asigurat că acest document - Adevărul despre Tratat: Opriţi buldozerul UE - a fost distribuit la scară largă în Irlanda. Ei bine, poporul irlandez a decis că ar prefera să ia trenul UE decât să rămână în buldozerul partidului UKIP.
Săptămâna trecută am înregistrat un triumf al comunicării. Aţi auzit deseori vorbindu-se despre un deficit de comunicare. Acesta a fost un triumf al comunicării şi dacă vom continua astfel, vom aduce Europa mai aproape de oameni.
În prezent, semnarea şi instituirea acordului depind de preşedintele ceh pentru că, dacă acesta nu va acţiona în acest sens, va comite cel mai mare act de dictatură din istoria lumii şi va nega complet democraţia.
Vă mulţumesc foarte mult pentru întreaga dumneavoastră susţinere şi aşteptăm cu interes ca noi, irlandezii, să fim europeni convinşi mult timp de-acum înainte.
Jo Leinen
(DE) Dle preşedinte, după opt ani şi multe dezbateri şi negocieri, există acum o şansă reală ca acest Tratat de reformă să intre în vigoare, datorită şi muncii asidue depuse de multe persoane din acest Parlament, care s-au dedicat acestui proiect de la început până la sfârşit, în cadrul Convenţiei şi mai târziu în cadrul conferinţelor interguvernamentale.
Cred că Parlamentul a jucat un rol constructiv în ceea ce priveşte acest Tratat de reformă. Cred că dacă decizia Curţii Constituţionale din Praga, Republica Cehă, va fi una pozitivă, nu vor mai exista temeiuri legale pe care preşedintele Klaus să le invoce pentru a bloca în continuare UE. Celelalte organe constituţionale din Republica Cehă vor găsi, de asemenea, modalităţile necesare pentru a depăşi un asemenea blocaj ilegal.
Bineînţeles, auzim că a apărut o nouă ameninţare, de data aceasta din partea Regatului Unit. Totuşi, dacă un guvern britanic ar permite organizarea unui referendum, acesta nu va fi organizat pentru Tratatul de la Lisabona, ci pentru a afla dacă poporul britanic se declară în favoarea UE sau dacă vrea să se retragă din Europa. Acesta ar trebui să fie subiectul referendumului, nu un tratat care a fost deja ratificat. Acest lucru ar fi absolut inacceptabil. Cred că trebuie să învăţăm ceva din această situaţie, şi anume faptul că cetăţenii noştri au nevoie de mai multe informaţii. Prin urmare, sper că în noua Comisie vom avea şi un vicepreşedinte pentru comunicare şi informare şi poate chiar un comisar pentru cetăţenia europeană. Acesta ar fi răspunsul la toate aceste controverse privind politica europeană.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Dle preşedinte, datorită Tratatului de la Lisabona, Europa poate aborda provocări care depăşesc cu mult problemele interne ale statelor membre. Va fi Europa pregătită să facă acest lucru? Încă este greu de spus. Ceea ce este sigur în această privinţă este că multe lucruri vor depinde de cetăţenii Europei.
Cu toate acestea, la fel ca şi Tratatul, UE va trebui să aibă voinţa de a acţiona şi de a fi prezentă la nivel global. Trebuie să se simtă responsabilă pentru lume, pentru stabilitatea şi dezvoltarea acesteia. Propria siguranţă şi dezvoltare a UE depind şi ele de acest aspect. Trebuie să ne împotrivim metaforei comune potrivit căreia Europa este o ţară sigură, prosperă şi democratică, în care drepturile omului sunt preţuite, dar care a devenit atât de preocupată de propriile afaceri interne încât a întors spatele restului lumii.
Tratatul de la Lisabona ne obligă să înţelegem mai bine provocările cu care ne confruntăm. După votul "da” al irlandezilor, o Europă unită îşi îndreaptă acum atenţia către Polonia şi Republica Cehă. Nu am nici cel mai mic dubiu că Tratatul de la Lisabona va intra foarte curând în vigoare. Totuşi, în timp ce aşteptăm semnătura preşedintelui Kaczyński şi pe cea a preşedintelui Klaus, haideţi să ne gândim la felul în care au evoluat discuţiile în timpul actualei reforme şi haideţi să tragem concluzii din cele întâmplate. Ar trebui să ne pregătim pentru viitor. Ar trebui să ne pregătim pentru reforme viitoare, pentru că proiectul extraordinar pe care îl elaborăm - Uniunea Europeană - este o idee încă nefinalizată. În final, aş dori să mai spun un singur lucru - mulţumesc, Irlanda.
Paolo De Castro
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, data de 2 octombrie a fost o zi mare pentru Europa, mulţumită irlandezilor, care au votat în favoarea Tratatului de la Lisabona. Intrarea în vigoare a codeciziei va reprezenta o veritabilă revoluţie democratică, în special pentru politica agricolă comună. Parlamentul va avea în sfârşit puteri de decizie egale cu cele ale Consiliului miniştrilor agriculturii, datorită aprobării de către irlandezi şi datorită voturilor favorabile primite în parlamentele naţionale, inclusiv în parlamentul ceh.
Orice întârziere ar genera probleme pentru fermierii din toate statele membre. De fapt, sectorul agricol traversează una dintre cele mai sensibile şi dificile perioade din ultimii ani, înregistrând o scădere a preţurilor la majoritatea produselor, nu doar în cazul produselor lactate, aşa cum am văzut în ultimele câteva zile.
În timp ce aşteptăm intrarea oficială în vigoare a Tratatului, dle preşedinte, ne aşteptăm ca, începând chiar de astăzi, atât Consiliul, cât şi Comisia să acorde atenţia cuvenită deciziilor luate de Parlament - ai cărui membri au fost aleşi în mod democratic de toţi cetăţenii europeni - şi în problemele legate de agricultură, începând cu măsurile care trebuie luate pentru a rezolva criza din sectorul produselor lactate.
Petru Constantin Luhan
Domnule preşedinte, stimaţi colegi, sunt şi eu foarte mulţumit de faptul că irlandezii au aprobat în final Tratatul de la Lisabona, deoarece sunt convins de importanţa acestui document pentru construcţia europeană.
Avem nevoie de un nou tratat care să pună la dispoziţia Uniunii Europene instrumente moderne şi metode de lucru optimizate pentru a face faţă în mod eficient provocărilor lumii contemporane. Acest tratat este în primul rând un pas înainte pentru democratizarea procesului decizional la nivelul Uniunii, iar noi, în Parlamentul European, suntem printre primii care vom beneficia de schimbările pozitive prevăzute în cadrul acestui tratat.
Prin extinderea procedurii de codecizie, Parlamentul European devine un legiuitor aflat pe picior de egalitate cu Consiliul pentru 95% din legislaţia comunitară. De exemplu, în Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, în care activez, vom extinde procedura codeciziei de la 40 de arii de competenţă la 80, ceea ce creşte legitimitatea democratică a legislaţiei europene.
Consider că noua bază legală va contribui la accelerarea procesului de dezvoltare economică şi la adaptarea sistemelor juridice în statele membre. Sunt de asemenea convins că în acest fel vom realiza mai uşor unul dintre principalele obiective ale Uniunii Europene, şi anume acela de a realiza coeziunea economică, socială şi teritorială.
Aştept cu mult interes finalizarea procesului de ratificare şi sunt nerăbdător să începem implementarea acestuia. <BRK>
José Manuel Fernandes
(PT) Doamnelor şi domnilor, salut răsunătorul vot "da” exprimat de poporul irlandez duminica trecută, la referendumul privind Tratatul de la Lisabona. Să sperăm că dificilul proces de ratificare a acestui tratat s-a încheiat în sfârşit.
Sunt sigur că Tratatul va fi ratificat şi de Republica Cehă. Cred că ar fi de neînţeles şi de neacceptat o situaţie în care viitorul Europei ar fi împiedicat, blocat de o părere personală care nu ţine deloc seama de majoritatea parlamentului relevant şi chiar se opune acesteia. Cu toţii vrem să ia sfârşit în fine acest impas instituţional cu care ne-am confruntat timp de aproape 10 ani.
Prin urmare mulţumesc poporului irlandez, întrucât voinţa de care irlandezii au dat dovadă ne dă speranţe pentru o Europă mai puternică şi mai prosperă, care să fie mai unită şi mai extinsă, atribuind totodată tuturor instituţiilor europene datoria şi obligaţia de a acţiona în aşa fel încât să nu trădeze această voinţă. Mai mult decât atât, această voinţă este împărtăşită de marea majoritate a cetăţenilor europeni.
Sper că suntem cu toţii demni de o Europă care creşte în importanţă pe zi ce trece, care este mai unită şi care promovează valorile democratice, drepturile sociale şi fundamentale şi dezvoltarea economică în întreaga lume, promovând totodată şi protecţia mediului.
Mário David
(PT) Dle preşedinte, dnă ministru, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să spun doar câteva cuvinte pentru a saluta rezultatul istoric şi de răsunet al referendumului organizat în Irlanda şi pentru a sublinia rolul decisiv pe care partidul Fine Gael şi liderul acestuia, viitorul premier al Irlandei, Enda Kenny, l-au jucat în conducerea acestui proces. În timpul acestui proces, a devenit foarte clar faptul că Uniunea Europeană trebuie adusă mai aproape de cetăţenii săi. Aceşti cetăţeni şi, de fapt, noi toţi suntem principalii beneficiari ai tuturor acţiunilor Uniunii. Este vital să fim cu toţii conştienţi de impactul şi de beneficiile pe care Europa le aduce în viaţa noastră de zi cu zi.
Europa este căminul nostru. Ceea ce este benefic pentru Europa este benefic pentru fiecare stat membru şi este benefic pentru cetăţenii acestor state. Acest lucru este cu siguranţă adevărat în cazul Tratatului de la Lisabona. Acest tratat afirmă mult mai limpede faptul că oamenii pot fi în acelaşi timp cetăţeni mândri şi loiali ai ţării lor şi susţinători devotaţi ai proiectului european. Ajunsă la finalul unei dezbateri excesiv de prelungite privind organizarea şi funcţionarea sa, Uniunea Europeană va putea să se concentreze mai mult, folosind instrumente noi şi mai eficiente, pe problemele reale cu care se confruntă europenii: competitivitatea, creşterea economică şi ocuparea forţei de muncă.
Voi încheia, dle preşedinte, dnă ministru, cu o sugestie pentru generaţiile viitoare. Din cauza lipsei de informaţii privind valorile, puterile, obiectivele şi modus operandi ale Uniunii Europene, Parlamentul ar trebui să propună, la finalul ciclului obligatoriu de învăţământ din fiecare stat membru, un nou sistem obligatoriu de studii europene. Tinerii europeni vor învăţa astfel în mod eficient, obiectiv, autentic şi real despre principiile noastre, despre cine suntem, despre ceea ce facem şi spre tindem.
Învăţând aceste lucruri de la o vârstă fragedă, ei vor înţelege, pe parcursul vieţii, potenţialul şi enorma utilitate a identităţii europene create prin intermediul acestui proiect unic de punere voluntară în comun a suveranităţii la nivelul continentului.
David Casa
(MT)Da, acesta este într-adevăr un moment istoric, nu doar pentru că irlandezii au acceptat Tratatul cu un puternic vot favorabil, ci şi pentru că astăzi Polonia a declarat că va ratifica Tratatul.
Acest tratat a evoluat mult. Eu sunt aici doar de cinci ani, însă se află aici delegaţi care lucrează de mult timp pentru a se ajunge la acest moment istoric. Printre aceştia se numără şi un coleg de-al meu, Méndez de Vigo. Această ocazie epocală va pune acum o responsabilitate mai mare pe umerii noştri, ca politicieni, iar acest lucru este valabil şi pentru preşedintele Republicii Cehe. Părerea sa personală contează; totuşi, o persoană nu poate ţine ostatică o ţară întreagă şi chiar întreaga Uniune Europeană din cauza unei păreri politice personale.
În calitatea noastră de politicieni, trebuie să facem faţă unor responsabilităţi imense. Trebuie să dăm răspunsuri şi trebuie să răspundem numai în faţa cetăţenilor Uniunii Europene, pentru că, în fond, ei sunt cei pe care îi reprezentăm. Europa se confruntă cu provocări dure în ceea ce priveşte criza financiară, schimbările climatice, problemele legate de imigrare şi crearea unui număr mai mare de locuri de muncă în Europa. Din acest motiv, părerea preşedintelui Republicii Cehe nu poate împiedica Europa să lucreze pentru a atinge standardele pe care le-am stabilit. Sunt de acord cu antevorbitorul meu, care a spus că trebuie numită Comisia. Avem un preşedinte şi prin urmare nu văd de ce ar trebui să aşteptăm decizia Curţii Constituţionale a Republicii Cehe pentru a forma o Comisie. Trebuie realizate foarte multe lucruri, iar Comisia trebuie să îşi înceapă imediat activitatea pentru a garanta că aceste lucruri se vor realiza.
Iuliu Winkler
(HU) Mă alătur şi eu numeroşilor colegi deputaţi care au vorbit înaintea mea şi care au salutat decizia luată de electoratul irlandez, aceea de a vota în favoarea Tratatului de la Lisabona. Acum putem aştepta cu nerăbdare şi cu optimism finalizarea procesului de ratificare. Totuşi, acesta nu este decât primul pas făcut pe un drum pe care, după părerea mea, avem de îndeplinit trei obiective. Trebuie să consolidăm procesul de integrare a noilor statelor membre, trebuie să desfiinţăm barierele care au creat o Europă cu două viteze şi trebuie să continuăm procesul de extindere a UE către Balcani.
Tratatul de la Lisabona se bazează pe solidaritatea europeană şi sper că această solidaritate va funcţiona şi în practică şi nu va rămâne o simplă declaraţie de intenţie exprimată sub diverse forme în cadrul instituţiilor europene. Cred că actuala criză economică arată totodată şi faptul că solidaritatea este singura modalitate de a face faţă provocărilor cu care ne confruntăm şi mai cred că o Uniune Europeană puternică ne va permite tuturor să fim actori importanţi pe scena mondială.
Călătoria noastră de până acum a fost lungă şi grea. Nu ne putem permite să slăbim fundamentele integrării europene. Cred cu tărie că realitatea le va dovedi euroscepticilor că împreună suntem mai puternici, ca să nu mai vorbim de faptul că nu avem nimic de câştigat dacă ne întoarcem la situaţia geopolitică de la începutul secolului 20.
Diogo Feio
(PT)Dle preşedinte, dnă ministru, dnă comisar, datorită rezultatului obţinut vinerea trecută, sper că Europa va putea depăşi criza legată de Tratate şi că, prin urmare, va fi posibil să avem un organism instituţional stabil, care să fie potrivit pentru o organizaţie cu 27 de state membre şi care să fie diferit de cel bazat pe Tratatul de la Nisa.
Dle preşedinte, un tratat nu este chiar o operă de artă, o operă juridică, care există doar pentru a fi admirată. Un tratat trebuie să fie util şi eficient. Tocmai din acest motiv, oricât de important ar fi, din perspectivă politică, să organizăm o discuţie privind, de exemplu, persoana care va ocupa funcţia de preşedinte al Consiliului, este mai important ca procesul de ratificare să se încheie astfel încât Tratatul să intre în vigoare, pentru că rezultatul obţinut în Irlanda arată clar că Europa nu poate fi construită împotriva voinţei oamenilor. Fie că este realizată prin reprezentare sau prin referendumuri, unificarea este ceva real.
De asemenea, este important de subliniat faptul că un vot "nu” este la fel de democratic ca şi un vot "da”. Unele persoane par să fie nelămurite în această privinţă. Sper ca, odată cu ratificarea din Irlanda, Republica Cehă şi Polonia, să poată fi stabilită o situaţie de solidaritate de facto între statele membre. De asemenea, sper că îndreptăm spre un context în care acest pas important va fi însoţit de modelul Europei lui Schuman: o Europă construită făcând paşi mici, zi de zi şi, în mod esenţial, prin promovarea idealurilor europene.
Csaba Sógor
(HU)Dle preşedinte, rezultatul încununat de succes al referendumului irlandez este un triumf pentru întregul concept european. Cărui fapt îi poate fi atribuit acest rezultat? Un motiv este acela că irlandezilor le-a fost oferită o garanţie. Cu alte cuvinte, majoritatea a luat în considerare dorinţele minorităţii. Adevărata democraţie nu se reduce numai la opinia majorităţii care câştigă votul, ci înseamnă şi luarea în considerare a dorinţelor minorităţii. De acest lucru ar fi nevoie şi pentru protejarea minorităţilor din Europa.
Al doilea motiv al rezultatului încununat de succes este că cei care s-au declarat în favoarea Tratatului au făcut o campanie mai bună decât data trecută, când referendumul a fost respins. Uniunea Europeană este o uniune care spune mai degrabă "da” decât "nu”; În fine, dar nu în cele din urmă, criza economică a jucat şi ea un rol în succesul electoral. Irlanda ar fi avut parte de aceeaşi soartă ca şi Islanda, care nu face parte din UE. O criză evidenţiază faptul că împreună suntem mai puternici şi că este mai bine să dăm dovadă de solidaritate şi cooperare decât să menţinem relaţii tensionate între noi.
Ioan Mircea Paşcu
Dle preşedinte, noul vot irlandez, care de data aceasta a aprobat Tratatul de la Lisabona, este o veste foarte bună. Totuşi, există cel puţin două aspecte care necesită prudenţă. Primul este faptul că Tratatul necesită încă semnătura preşedintelui Klaus, pe care nu am făcut decât să-l înfuriem cu reacţia noastră faţă de scepticismul său declarat şi faţă de atitudinea anti-europeană de care a dat dovadă primăvara trecută, când a vorbit în acest plen. Mi-aş dori să nu fi fost atât de necugetaţi.
Al doilea aspect în privinţa căruia este nevoie de prudenţă îl reprezintă speranţele mari pe care ni le-am pus în reluarea procesului de integrare, inclusiv a procesului de extindere, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Adevărul este că dacă vom încetini ritmul, acest lucru nu se va întâmpla din cauza absenţei Tratatului de la Lisabona, care este doar un alibi, ci din cauza efectelor negative ale crizei actuale, care încurajează renaţionalizarea anumitor politici comunitare şi tendinţele centrifuge din cadrul Uniunii. Aceste două chestiuni trebuie rezolvate separat şi corespunzător, dacă vrem ca Tratatul de la Lisabona să răspundă aşteptărilor noastre.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Dle preşedinte, cred că una dintre concluziile acestei dezbateri este că atunci când lucrurile sunt explicate, când se discută cu poporul, când există comunicare, când minciunile sunt negate, se obţine o mai mare participare la proiectele europene şi o mai bună susţinere a acestora.
Prin urmare, mă hazardez, aliniindu-mă spuselor multora dintre vorbitori, să aduc o contribuţie pozitivă şi constructivă şi să solicit Comisiei Europene să se gândească dacă, la formarea noii Comisii, îndatoririle comisarului pentru drepturile omului nu ar trebui cumva să fie incluse într-un portofoliu mai amplu, cum ar fi de exemplu cel al unui comisar pentru cetăţenie, pentru a îngloba comunicarea, aceasta fiind absolut vitală pentru a putea comunica bine, pentru a explica bine şi pentru a putea iniţia un dialog veritabil pe tema proiectului nostru european.
John Bufton
Dle preşedinte, rezultatul referendumului privind Tratatul de la Lisabona organizat la sfârşitul săptămânii în Irlanda este dovada vie că acest Parlament nu este nici democratic, nici onest, nici responsabil. Însă cui de aici îi pasă cu adevărat? Ei bine, mie. Faptul că irlandezii au fost obligaţi să voteze de două ori dovedeşte faptul că UE a devenit acum o dictatură. Dacă rezultatul votului nu este cel aşteptat de dictatorii UE, atunci ei pur şi simplu votează iar şi iar, până când se obţine rezultatul dorit.
Acest lucru nu este corect şi, din punctul meu de vedere, este imoral. Adepţii fanatici ai Tratatului de la Lisabona din acest parlament vor merge acum cu toată viteza înainte, pentru a crea un nou superstat european cu 500 de milioane de locuitori. Nedreptatea este că oamenilor din ţara mea, Regatul Unit, li s-a promis un referendum, însă acesta le-a fost refuzat. Ironia este că, potrivit Tratatului de la Lisabona, va exista un preşedinte cu normă întreagă. Este foarte probabil ca acesta să fie Tony Blair. Noul preşedinte al UE va fi şeful statului.
Nu se poate să existe doi şefi de stat şi, întrucât UE primează în faţa organismelor naţionale, preşedintele UE - poate Tony Blair - va avea întâietate faţă de Regină. Oamenii din ţara mea nu vor accepta un eşec pe care nu l-au ales şi nici nu vor accepta ca altcineva să primeze în faţa Reginei. Dumnezeu s-o aibă în pază pe Regina noastră!
Corneliu Vadim Tudor
Aşa după cum ştiţi, România cunoaşte în această perioadă o criză politică fără precedent, care se adaugă la criza economică şi socială. În aceste zile se pregăteşte o mare fraudă electorală. E vorba de alegerile pentru funcţia de preşedinte al României, care urmează să se desfăşoare la 22 noiembrie. Toate alegerile din România au fost fraudate, dar jaful care se pune la cale acum e inimaginabil.
Eu nu acuz pe nimeni, dar au fost create şi perfecţionate mecanisme ale fraudei absolut scandaloase: sondaje de opinie mincinoase, turism electoral, liste suplimentare, voturi anulate ale oamenilor vii şi voturi valabile ale morţilor, imense sume de bani şi produse pentru mituirea cetăţenilor săraci, convingerea părinţilor prin mituirea copiilor din şcoli, frauda pe calculator şi multe alte ilegalităţi. Salvaţi România! SOS poporul român!
Instituţiile Consiliului Europei şi în primul rând Parlamentul European au datoria morală să ajute o ţară membră să nu iasă de pe orbita civilizaţiei. Nu lăsaţi mafia din Balcani să dinamiteze proiectul generos al Uniunii Europene. Trag acest semnal de alarmă fiindcă instituţiile Uniunii Europene reprezintă ultima speranţă a poporului român. <BRK>
Zoltán Balczó
(HU) Susţinătorii Tratatului de la Lisabona sărbătoresc acum nu doar o victorie, ci o victorie a însăşi democraţiei, folosind drept pretext votul "da” acordat în cadrul unui referendum impus. Totuşi, rezultatul real este de 3-1 în favoarea celor care se opun Tratatului. Să nu uităm că poporul francez şi cel olandez au spus "nu” Tratatului Constituţional, care conţinea prevederi absolut identice. A fost născocită atunci ideea ingenioasă, dar cinică, potrivit căreia dacă popoarele din Europa nu acceptă această constituţie, atunci ea să fie numită Tratatul de reformă, iar liderii politici să o voteze în diferitele parlamente. Din păcate, Parlamentul maghiar a fost primul care a făcut acest lucru.
Recunosc faptul că mulţi cred că Tratatul de la Lisabona este calea spre fericire pentru popoarele din Europa, însă acest lucru nu le conferă temeiul legal pentru a spune că aceasta a fost dorinţa popoarelor din Europa.
Cristian Dan Preda
Vroiam doar să intervin pentru a-i aminti domnului Vadim Tudor că discuţia de aici este despre referendumul din Irlanda şi lucrurile cu totul şi cu totul neadevărate pe care le-a spus nu au nicio legătură cu subiectul. Aş vrea, în acelaşi timp, să salut victoria taberei pro-europene în Irlanda. <BRK>
Cecilia Malmström
Preşedinta în exerciţiu a Consiliului. - Dle preşedinte, văd că această dezbatere generată de referendumul din Irlanda este încă vie în acest plen şi încă mai sunt foarte multe de spus despre democraţie. Este oare democratic să lăsăm poporul irlandez să voteze din nou? Ei bine, da. Este foarte democratic. Dacă îi ascultaţi pe oameni, îi întrebaţi: De ce aţi votat "nu”? Aflaţi motivele. Clarificaţi aceste lucruri oferind irlandezilor garanţii juridice în ceea ce priveşte sistemul de impozitare, neutralitatea, anumite chestiuni etnice şi garantaţi, de asemenea, că toate statele membre, inclusiv Irlanda, vor avea un comisar în momentul în care Tratatul va intra în vigoare. Odată cu aceste clarificări organizaţi un nou referendum. Oamenii au răspuns "da” cu o majoritate de două treimi, rata de participare fiind mai mare ca data trecută. Acesta este un demers democratic şi cred că ar trebui să ne bucurăm şi să felicităm poporul irlandez pentru rezultat.
De asemenea, observ că există o dezbatere internă foarte clară, pornită de Regatul Unit; Ar fi tentant să mă implic în această dezbatere, însă nu voi face acest lucru. Vreau doar să spun că, indiferent de persoana care va ocupa funcţia de premier anul viitor, Marea Britanie are nevoie de Europa şi Europa are nevoie de Marea Britanie.
Am simţit totodată şi o oarecare frustrare aici, referitor la orarul actual. Înţeleg această frustrare şi o împărtăşesc, însă vreau să asigur Parlamentul că ne mişcăm cât de repede putem. Avem garanţii sau promisiuni că preşedintele polonez va semna în câteva zile. Programul de la Praga încă este oarecum neclar. Voi merge acolo în această noapte, dacă prind avionul, şi mă voi întâlni mâine cu foarte multe persoane, în ideea de a obţine o imagine mai clară în privinţa mai multor scenarii şi programe la care ne putem aştepta. Vom avea nevoie de câteva zile pentru a afla şi evalua situaţia de la Curtea Constituţională. Tratatul se află la Curtea Constituţională şi, atât timp cât rămâne acolo, preşedintele nu îl poate semna. Sunt destul de optimistă: Cred că lucrurile vor fi gata în scurt timp, însă trebuie să aşteptăm câteva zile această clarificare.
Între timp, preşedinţia va funcţiona, bineînţeles. Există multe grupuri care lucrează în prezent pentru a pregăti aplicarea completă a Tratatului. Se poartă discuţii cu Parlamentul European şi cu membrii Comisiei pentru a se pregăti tot ceea ce este de făcut pentru ca Tratatul să poată intra în vigoare foarte repede.
Am primit o întrebare de la da Flautre, în legătură cu deputaţii europeni suplimentari; această chestiune va trebui rezolvată în momentul în care Tratatul va intra în vigoare şi vreau să o asigur pe dna Flautre, dacă ascultă acum, că facem tot ce ne stă în putinţă pentru a ne asigura că decizia va fi luată cât mai curând posibil. Doresc să-i mulţumesc Parlamentului pentru că a hotărât să acorde acestor deputaţi europeni statutul de observatori pentru perioada în care vom aştepta rezolvarea formalităţilor, după ce Tratatul va fi adoptat. De asemenea, dna Flautre a menţionat mai mulţi bărbaţi care sunt propuşi pentru funcţiile înalte, însă respectivii sunt numiţi în mijloacele de informare în masă, în presă; încă nu există candidaţi oficiali din partea Consiliului. Vor exista. Însă toate numele menţionate apar în presă. Eu m-aş bucura foarte mult dacă una dintre aceste funcţii înalte i-ar reveni unei femei. Nu pot să vă garantez că un astfel de demers va avea succes, pentru că o preşedinţie trebuie să asculte reprezentanţii tuturor capitalelor şi să găsească mai mulţi candidaţi care să fie capabili să stabilească un consens între cele 27 de state membre, însă candidatura unei femei m-ar bucura foarte mult; un asemenea lucru ar face Europa să fie mai reprezentativă decât este acum.
De asemenea, dle preşedinte, simt că acest Parlament crede cu tărie că Europa ar trebui să se transforme într-un jucător mai puternic şi mai important la nivel mondial, care să demonstreze determinare în ceea ce priveşte economia, lupta împotriva şomajului, rezolvarea provocărilor generate de globalizare şi problema schimbărilor climatice. Trebuie să realizăm acest deziderat. Tratatul de la Lisabona este un instrument important, care ne-ar ajuta în acest demers; însă trebuie să mergem mai departe indiferent de tratatul pe care îl avem la dispoziţie, trebuie să arătăm rezultate concrete şi să ne ridicăm la nivelul aşteptărilor. Când vom îndeplini toate acestea şi când le vom da cetăţenilor ceea ce ei ne cer - iar acest lucru este valabil pentru Consiliu, pentru Comisie şi pentru Parlamentul European - de-abia atunci vom reuşi să obţinem legitimitate şi să câştigăm încrederea cetăţenilor noştri. Vă pot asigura că preşedinţia face tot ce îi stă în putinţă pentru a continua procesele referitoare la toate aceste chestiuni, cu ajutorul Parlamentului European. Dle preşedinte, vă mulţumesc foarte mult pentru această dezbatere interesantă.
Margot Wallström
vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, a fost o dezbatere interesantă care, într-o oarecare măsură, reia, cu siguranţă, discuţiile care au fost purtate în Irlanda şi în alte părţi.
Aş dori să încep cu unele fapte. Guvernele statelor membre sunt cele care stabilesc metoda de ratificare. Instituţiile UE nu pot obliga nicidecum un stat membru să aleagă fie referendumul, fie ratificarea parlamentară. Cred că este foarte important să precizăm acest lucru. E interesant că tocmai cei care susţin cu putere ideea statelor naţionale independente sunt şi cei care ar fi dispuşi să impună tuturor statelor membre un referendum; mi se pare puţin ciudat.
Acum, Irlanda a hotărât organizarea unui al doilea referendum. Să fim sinceri; acest lucru implică mereu un risc politic, dar a fost decizia guvernului irlandez. Şi de ce au hotărât astfel?
Repetarea referendumurilor nu este, de altfel, ceva neobişnuit: s-a mai procedat astfel pentru chestiuni interne şi, în unele state membre, se poate reveni de mai multe ori asupra unei chestiuni interne, prin urmare, să încercăm să fim oneşti în ceea ce priveşte această procedură.
Cred că am auzit o analiza foarte bună chiar de la deputaţii irlandezi, dl Kelly, dna Mary MacDonald, dl De Rossa: ne-au oferit o explicaţie legată de motivul schimbării de atitudine a populaţiei irlandeze, de motivul pentru care irlandezii au optat pentru un "da” şi cred că am primit răspunsuri bune.
Cred că unii deputaţi europeni au o viziune ciudată în ceea ce priveşte democraţia, ca fiind foarte statică şi absolută. Probabil preferă să uite că este vorba de o discuţie cu privire la o reformă. Este vorba despre un proces care a început la Laeken cu mulţi ani în urmă şi care, de-a lungul anilor, a antrenat diferite organisme democratice şi discuţii pentru a reuşi să găsim o cale comună de luare a deciziilor într-un mod mai modern, mai democratic şi eficient. Statele membre şi conducătorii lor au investit, desigur, mult timp şi energie în această procedură şi de aceea nu putem vorbi de ceva static: nu poate fi comparat cu un meci de fotbal. Îmi pare rău, dar nu puteţi număra golurile ca într-un meci de fotbal, pentru că trebuie să ne şi ascultăm reciproc.
Şi tocmai acest lucru s-a întâmplat. Preocupările poporului irlandez au fost ascultate şi aici şi în Irlanda. De ce trebuie să explicăm? Irlandezii înşişi, parlamentul lor naţional, au dezbătut într-o subcomisie motivele votului negativ - pentru că a fost o surpriză pentru mulţi de acolo. De aceea au analizat motivele.
Eu însămi am fost acolo. Am fost la târgul de modă de la Dublin, la piaţa de peşte din Cork, la reuniunea publică din Donegal şi mulţi oameni au spus mai ales că: de fapt, nu am citit integral textul Tratatului, e un text juridic foarte complex şi e dificil să înţelegem exact despre ce este vorba.
Unii au spus că se temeau că ceea ce apărea pe postere ar putea fi adevărat, şi anume că UE va decide cu privire la un salariu minim de 1,48 EUR: să fie oare adevărat? Sau să fie adevărat, oare, că UE va impune serviciul militar european obligatoriu şi va trimite tinerii în Afganistan în cadrul unei armate europene: poate fi adevărat? Ce fel de declaraţii sunt acestea? Ar trebui să le credem? Prin urmare, au existat multe îngrijorări şi probleme reale şi, mai ales, aş spune eu, o lipsă de informare şi necesitatea ca preocupările lor să fie luate în serios.
Iată ce s-a întâmplat. După cum cred că a explicat foarte bine dl Kelly, societatea civilă a fost angajată. Nu mi-e ruşine de faptul că am făcut un rezumat al Tratatului de la Lisabona pentru cetăţeni, care a fost publicat în ziarele centrale - fapt necontestat de nimeni, aş adăuga - astfel încât cetăţenii să poată citi ei înşişi un rezumat al întregului tratat într-un limbaj inteligibil şi să poată decide singuri ce conţine acesta, ce era adevărat şi ce nu.
Cred că garanţiile legale au ajutat, pentru că astfel s-a lămurit faptul că nu trebuiau să îşi facă griji cu privire la neutralitate sau avort sau orice altă problemă. Deci acest lucru a fost lămurit, au primit garanţii legale şi au un comisar - mulţumesc, Irlanda, pentru că acest lucru înseamnă că de acum înainte vom avea şi un comisar suedez şi unul german, unul din Grecia, etc., prin urmare cred că trebuie să le mulţumim şi irlandezilor pentru că au stabilit acest lucru.
Desigur, nu dezbatem aceste lucruri într-un vid politic. Realitatea va influenţa şi modul în care ne raportăm la aceste chestiuni, ceea ce nu este deloc greşit, dar cred că în analiza care urmează unui referendum ar trebui să fim întotdeauna foarte atenţi la posibilii factori de frică care pot exista de ambele părţi, pentru că frica este o emoţie foarte puternică care poate fi exploatată incorect. Prin urmare, consider că dezbaterea care va avea loc în Irlanda trebuie să abordeze şi felul în care se poate evita utilizarea oricărui factor de frică. Dar realitatea a arătat că poporul irlandez consideră că are un loc în centrul Europei şi că le va fi de folos apartenenţa deplină la Europa, nu punerea în discuţie a acestui adevăr.
Sper, de asemenea, că, în continuare, Comisia îşi va asuma rolul de a furniza informaţii faptice obiective, dar dezbaterea va continua, deoarece, amintiţi-vă, partea pozitivă a unui referendum este angajarea alături de cetăţeni. Trebuie să furnizaţi informaţii, să faceţi loc unei dezbateri şi unei discuţii. Partea negativă este că, în acelaşi timp, divizează populaţia. Sunteţi obligaţi să spuneţi un "da” sau un "nu” care poate rămâne mult timp în inima şi mintea irlandezilor. Avem o datorie, o obligaţie democratică de a lua în serios şi îngrijorările părţii care spune "nu”, de a continua dezbaterea şi de a ne asigura că problemele UE sunt integrate în dezbaterea politică normală, de acum înainte inclusiv de către societatea civilă din Irlanda şi la fel în restul Europei. Parţial, acesta este motivul prezenţei destul de slabe la vot: în statele membre, chestiunile europene nu fac parte din discuţiile cotidiene despre politică.
Este un lucru care trebuie făcut şi sper că, de acum înainte, de preferinţă în cadrul noului Tratatul de la Lisabona, vom avea un comisar responsabil atât de cetăţenie, cât şi de comunicare.
Preşedintele
Dnă comisar, vă mulţumesc şi mulţumesc tuturor celor care au participat la această dezbatere foarte importantă privind rezultatul referendumului din Irlanda.
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Elena Oana Antonescu  
în scris. - Votul irlandez este un vot decisiv pentru Europa. Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona va reprezenta depăşirea unui impas în care Europa se regăseşte de câţiva ani.
S-a vorbit mult despre deficitul de democraţie de care suferă Europa, de distanţa care există între Uniunea Europeană şi cetăţenii săi. Se vorbeşte despre incapacitatea instituţiilor europene de a mai face faţă realităţilor unei Europe formate din 27 de state membre, o Europa eterogenă, în care multe ţări nou intrate au un nivel de dezvoltare şi o tipologie economică diferită.
Insuficienţa sistemului instituţional comunitar, necesitatea creşterii legitimităţii Uniunii faţă de cetăţenii săi şi nevoia de avea instrumente specifice, care să-i permită Uniunii să-şi asume responsabilităţi mondiale într-un context economic dificil, justifică determinarea statelor membre de a susţine trecerea către o Europă mai democratică.
Intrarea în vigoare a Tratatului va deschide calea către reformarea blocului european, oferind capacitate instituţională de a acţiona, însă abordarea acestor provocări ţine de existenţa voinţei politice. De aceea, un aspect esenţial rămâne implementarea cu succes a Tratatului de la Lisabona. <BRK>
Sebastian Valentin Bodu  
în scris. - Uniunea Europeană se îndreaptă cu paşi rapizi spre momentul implementării celei mai importante reforme din istoria sa: intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Irlanda i-a spus "Da”, la 16 luni de la marele "Nu” care a îngrijorat în egală măsură toate cancelariile Europei.
Uniunea aşteaptă acum ca preşedintele Poloniei să ratifice tratatul rapid, aşa cum a promis, iar Curtea Constituţională a Cehiei să facă ceea ce preşedintele ceh refuză. Uniunea va deveni o instituţie mai suplă şi rapidă în reacţie dar, în plus de asta, Tratatul oferă o gură de oxigen statelor care aspiră să devină membre ale blocului comunitar. Statele din Balcanii de vest au salutat energic ratificarea de către Irlanda a Tratatului.
Vocea Uniunii va deveni mai puternică pe plan internaţional odată cu înfiinţarea şi reformarea instituţiilor sale. Uniunea nu o să mai fie numai o piaţă comună ci o putere în relaţiile internaţionale. Puterea este dată de cele 27 de state membre, care ar putea deveni mai multe în viitorul nu prea îndepărtat. Anul 2010, când sperăm că va intra în vigoare Tratatul, ar putea fi un an de renaştere pentru Uniune, care a ştiut, de-a lungul istoriei sale, să se reinventeze în permanenţă. <BRK>
Maria Da Graça Carvalho  
Rezultatul referendumului din Irlanda privind Tratatul de la Lisabona reprezintă un pas esenţial în integrarea europeană şi consolidarea rolului Europei. Tratatul de la Lisabona permite UE să intensifice rolul Europei în politicile privind energia, schimbările climatice, ştiinţa şi cooperarea cu ţările în curs de dezvoltare.
Prin Tratatul de la Lisabona, lupta împotriva schimbărilor climatice devine un obiectiv specific al politicii de mediu a UE, recunoscând rolul său de lider pe plan internaţional în lupta împotriva schimbărilor climatice.
Pentru prima dată, va fi inclus un capitol dedicat energiei, obiectivele politicii UE fiind garantarea securităţii energetice, promovarea eficienţei energetice şi dezvoltarea surselor regenerabile de energie.
Tratatul de la Lisabona pune bazele creării Spaţiului European de Cercetare, consolidând acţiunea europeană într-un domeniu esenţial pentru creşterea economică şi ocuparea forţei de muncă.
Tratatul de al Lisabona introduce pentru prima dată un temei legal specific pentru ajutorul umanitar şi afirmă că reducerea şi eradicarea sărăciei în ţările în curs de dezvoltare reprezintă prioritatea politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii.
João Ferreira  
Rezultatul celui de-al doilea referendum desfăşurat în Irlanda privind Tratatul de la Lisabona nu modifică natura antidemocratică a procesului care a nesocotit de la bun început voinţa poporului. Nu vom permite nici ca votul negativ al francezilor şi al olandezilor dat Tratatului constituţional să fie uitat, nici decepţia pe care a constituit-o transformarea lui în Tratatul de la Lisabona.
Ignorarea votului negativ al poporului irlandez la primul referendum şi şantajul şi interferenţele ulterioare inacceptabile care au culminat într-o campanie uriaşă care a utilizat cu neruşinare resursele statului irlandez şi ale Uniunii Europene vor intra, de asemenea, în istorie. Nici procesul de ratificare, nici conţinutul acestui tratat nu legitimează continuarea unor politici care au generat grava criză economică şi socială cu care ne confruntăm în UE şi în special în Portugalia şi care se va înrăutăţi ca urmare a acestui tratat.
În ceea ce ne priveşte, vom continua să combatem neoliberalismul, federalismul şi militarismul din Uniunea Europeană cu aceeaşi determinare de nezdruncinat. Vom continua, cu încredere deplină, să luptăm pentru o altă Europă - o Europă a lucrătorilor şi a oamenilor - şi împotriva noilor ameninţări cu care ne confruntăm acum la adresa drepturilor sociale şi de muncă, a democraţiei, a suveranităţii, a păcii şi cooperării.
Bruno Gollnisch  
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, de cine râdem? Satisfacţia mai curând dispreţuitoare manifestată aici cu privire la "da”-ul smuls irlandezilor după luni de hărţuire, de campanii de învinovăţire, de minciuni şi jumătăţi de adevăruri este o ruşine pentru democraţie şi o insultă la adresa voinţei poporului. Din punct de vedere juridic, mărturiile obţinute prin constrângere nu au nicio valoare: acelaşi lucru ar trebui să fie valabil şi în cazul acestor ratificări frauduloase unde nu poate exista decât un singur răspuns, pe care suntem gata să-l obţinem obligând cetăţenii să voteze iar şi iar ad nauseam, atunci când nu trecem total peste voinţa lor luând calea parlamentară. Astăzi, Václav Klaus, preşedintele Republicii Cehe, este singura persoană care încearcă să reziste în faţa Tratatului de la Lisabona, acest text liberticid. Acum, toţi patrioţii din Europa, toţi cei care resping suprastatul european, toţi cei care cred că oamenii au dreptul să îşi hotărască propriul viitor trebuie să îşi manifeste practic sprijinul pentru el şi să îl ajute să reziste la presiunile la care este supus şi va fi supus şi mai mult în viitorul apropiat.
Lívia Járóka  
Doresc să profit de această ocazie pentru a saluta rezultatul referendumului irlandez, care deschide drumul către intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, creând astfel o Uniune Europeană care promovează o mai mare democraţie şi solidaritate. Aş dori să subliniez că, pe de o parte, Tratatul oferă parlamentelor naţionale o influenţă mai mare şi, pe de altă parte, se întemeiază pe Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, menţinând şi consolidând astfel caracterul obligatoriu al acestui document care stabileşte drepturile omului şi ale minorităţilor. Acest lucru este deosebit de important în Ungaria, deoarece interdicţia stipulată în Cartă în legătură cu discriminarea persoanelor care aparţin unei minorităţi naţionale este un gest esenţial atât din punctul de vedere al ungurilor care trăiesc în afara Ungariei, cât şi al minorităţilor care trăiesc în Ungaria. În timpul acestei recesiuni economice globale, este important să recunoaştem faptul că o cooperare efectivă şi eficientă poate ajuta o ţară de dimensiune medie, ca Irlanda sau Ungaria, să găsească calea de a ieşi din criză.
Rareş-Lucian Niculescu  
în scris. - Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona va simplifica mult procedurile legislative, cele mai importante progrese în această privinţă fiind extinderea domeniilor în care deciziile sunt adoptate de Consiliul UE cu majoritate calificată (în loc de unanimitate) şi extinderea domeniilor în care Parlamentul European deţine rolul de co-legislator, alături de Consiliul UE. Aceste noutăţi vor simplifica mult adoptarea deciziilor la nivel european, mai ales în domenii cum ar fi fondurile structurale şi fondul de coeziune, foarte importante pentru România, care are nevoie de aceşti bani pentru a se dezvolta. În plus, fapt salutar, Parlamentul European va dobândi competenţe mai mari, de exemplu în domeniul fondurilor pentru agricultură, un domeniu atât de puternic afectat de criza economică pe care o traversăm şi, în acelaşi timp, un domeniu în care sunt necesare măsuri concrete şi cu efecte rapide pentru îmbunătăţirea vieţii agricultorilor şi pentru asigurarea securităţii alimentare a cetăţenilor noştri. <BRK>
Joanna Senyszyn  
În ciuda unei promisiuni făcute public, preşedintele Lech Kaczyński nu a semnat încă Tratatul de la Lisabona. Amânarea s-a făcut timp de peste un an şi jumătate. Ceea ce este nejustificat, condamnabil şi chiar ilegal.
La 1 aprilie 2008, preşedintele a fost împuternicit de parlamentul polonez pentru a ratifica Tratatul de la Lisabona. În conformitate cu constituţia Republicii Polone, preşedintele este obligat să semneze. Nu este vorba de bunăvoinţa sau simpatia lui - este o obligaţie. Neîndeplinind această obligaţie, încalcă legea. Făcând ca semnarea Tratatului să depindă de decizia cetăţenilor altei ţări, preşedintele Kaczyński a plasat Polonia pe poziţia unei ţări incapabile să ia o decizie suverană şi a jignit sentimentele patriotice ale polonezilor. În Irlanda, câştigătorii au fost susţinătorii unei Uniuni Europene puternice şi unite. În Polonia, preşedintele stă în calea victoriei, pierzând aproape în totalitate sprijinul societăţii.
Să fie oare posibil ca amânarea să fie determinată de motive personale, de teama de a pierde un electorat anti-UE inflexibil, inclusiv pe cel asociat cu postul de radio Maryja? Dacă aceasta este explicaţia, este timpul să înceapă procedura de punere sub acuzare. În conformitate cu constituţia Republicii Polone, există două posibilităţi. Tribunalul de stat sau aplicarea articolului 131 alineatul (2) paragraful 4 din constituţia Republicii Polone - "”declararea de către Adunarea Naţională a incapacităţii permanente a preşedintelui de a-şi exercita obligaţiile, ca urmare a stării de sănătate”. Poporul polonez nu doreşte să împiedice dezvoltarea Uniunii Europene. Dimpotrivă, doreşte iniţierea schimbărilor benefice în Europa. Preşedintele Kaczyński nu are dreptul să se interpună.
Czesław Adam Siekierski  
În ciuda faptului că Uniunea Europeană şi instituţiile sale funcţionează zilnic în mod eficient şi fără Tratatul de la Lisabona, un eşec în adoptarea acestuia ar crea imaginea unei Comunităţi incapabile de a adopta şi de a lua decizii importante. Tratatul de la Lisabona introduce noi principii de votare, în temeiul cărora puterea votului unei ţări depinde în mod clar de numărul cetăţenilor ei. În comparaţie cu actualul sistem de vot instituit de Tratatul de la Nisa, ţările mari, inclusiv Germania, sunt avantajate, în timp ce ţările de dimensiune medie, inclusiv Polonia, sunt dezavantajate. Cota de voturi alocate Poloniei în cadrul Tratatului de la Nisa a fost foarte avantajoasă. Anumite temeri legate de divizarea competenţelor au fost determinate de stabilirea unei noi instituţii - preşedintele Consiliului european, cunoscut ca preşedinte al UE. Să ne amintim că avem deja un preşedinte al Comisiei Europene şi un Preşedinte al Parlamentului, preşedintele ţării care conduce UE şi care deţine preşedinţia şi, în plus, aşteptăm numirea unui Înalt Reprezentant pentru afaceri externe şi politica de securitate. Pe lângă introducerea funcţiei de Înalt Reprezentant, cunoscut şi ca ministrul pentru afaceri externe al UE, Tratatul de la Lisabona consolidează politica externă a UE prin stabilirea unei diplomaţii comune. În plus, a fost stabilită posibilitatea de a ieşi din UE, a fost creată Iniţiativa cetăţenilor europeni şi Tratatul aduce în discuţie necesitatea de a crea o politică energetică a UE, foarte importantă pentru viitorul Europei. Aşteptăm cu speranţă ratificarea Tratatului.
Silvia-Adriana Ţicău
în scris. - (RO) Prin Tratatul de la Lisabona, parlamentele naţionale introduc pe agenda dezbaterilor naţionale subiectele europene. Practic, fiecare propunere legislativă a Comisiei Europene va fi analizată de parlamentele naţionale pentru a se valida respectarea principiului subsidiarităţii. Daca o treime din parlamentele naţionale sesizează Comisiei încălcarea acestui principiu, Comisia este obligată să îşi revizuiască propunerea. Daca jumătate din parlamentele naţionale consideră că le este încălcată subsidiaritatea, Parlamentul European şi Consiliul sunt obligate să se pronunţe asupra respectării sau încălcării acestui principiu. După adoptarea unui act legislativ european, într-un interval de două luni de la publicare, parlamentele naţionale pot solicita Curţii Europene de Justiţie anularea sa. Având în vedere durata procesului legislativ la nivel european, includerea subiectelor europene pe agenda dezbaterilor naţionale permite statelor membre să primească la timp indicatorii şi direcţiile de dezvoltare şi să îi proiecteze pe ai lor în acelaşi timp cu UE. Tratatul de la Lisabona reafirmă că economia UE este o economie socială de piaţă şi acordă noi competenţe Uniunii în domenii precum schimbările climatice şi politica energetică. Aceste competenţe devin deosebit de importante mai ales pe fondul dependenţei energetice a UE de terţe ţări.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
în scris. - Votul irlandez în favoarea Tratatului de la Lisabona este o veste bună pentru Europa. Tratatul va aduce, fără îndoială, numai beneficii Uniunii Europene prin simplificarea procesului de luare a deciziilor şi crearea unui mediu mai bun pentru eficienţa acestuia. Contrar afirmaţiilor oponenţilor săi, Tratatul nu presupune nicio schimbare majoră. Cu toate acestea, niciodată nu au depins atât de multe lucruri de procesul de punere în aplicare a Tratatului. Dificultatea constă în detalii. Prin inovaţiile pe care le aduce, Tratatul poate creşte, de pildă, vizibilitatea UE pe scena internaţională. Foarte multe depind, însă, de organizarea finală care va determina caracterul noilor instrumente, cum ar fi Serviciul european pentru acţiune externă. Prin urmare, este esenţial ca Parlamentul European să îşi asume, ori de câte ori este posibil, rolul cuvenit în procesul de creare a unui nou mediu instituţional prin Tratatul de la Lisabona. Procesul va deveni astfel mai transparent, mai legitim şi, în cele din urmă, cred că va conduce la un rezultat mai bun.
