Stadiul proiectului referitor la zona de liber schimb euro-mediteraneană (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct este dezbaterea asupra întrebării cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei privind starea proiectului referitor la zona de liber schimb euro-mediteraneeană (ZLS), adresată de Vital Moreira în numele Comisiei pentru comerţ internaţional - B7-0222/2009)
Vital Moreira
Dle preşedinte, dle comisar, această întrebare a fost redactată şi propusă înainte să ştim că dna Ashton nu va mai fi comisarul pentru comerţ. Cu toate acestea, sperăm că şi în aceste condiţii Comisia va fi în măsură să răspundă la întrebarea noastră.
După cum s-a menţionat anterior, tema acesteia este starea actuală a zonei de liber schimb euro-mediteraneene, prevăzută iniţial pentru 2010.
Unul dintre proiectele prevăzute în Procesul de la Barcelona, lansat în 1995, a fost crearea în 2010 a unei zone de liber schimb în regiunea mediteraneeană, care ar fi trebuit dezvoltată dintr-o perspectivă regională şi să includă o reţea nord-sud şi o reţea sud-sud. Acest obiectiv rămâne însă foarte îndepărtat şi am următoarele întrebări:
Consideră Comisia că stabilirea zonei de liber schimb euro-mediraneene în 2010 a fost de la bun început un obiectiv realist? Îşi poate Comisia justifica răspunsul prin explicaţii temeinice?
În al doilea rând, Parlamentul este conştient că în viitorul apropiat va fi adoptată o nouă foaie de drum euro-mediteraneeană, probabil împreună cu un nou mecanism care vizează facilitarea comerţului şi a investiţiilor în regiune.
Poate Comisia furniza mai multe detalii legate de aspectele practice şi implicaţiile unui astfel de mecanism?
În al treilea rând, poate Comisia explica starea actuală a acordului de la Agadir, contribuţia UE la reformularea acestui acord şi, în termeni mai generali, dimensiunea sud-sud a Procesului de la Barcelona: Uniunea pentru Mediterana?
În al patrulea rând, ne poate spune Comisia cum a integrat recomandările conţinute în evaluarea impactului în materie de durabilitate realizat de Universitatea din Manchester, astfel încât să ţină cont la negocieri de coeziunea socială şi dezvoltarea durabilă, după cum s-a recomandat în studiu?
În al cincilea rând, poate Comisia să explice Parlamentului care a fost miza la renegocierea acordului de asociere UE-Siria după suspendarea lui în 2004?
În al şaselea rând, ne poate spune Comisia ceva în legătură cu negocierile cu Libia, cu scopul acestor negocieri şi cu starea actuală a acestora?
În al şaptelea rând, mai multe ţări mediteraneene şi-au exprimat interesul în aprofundarea şi/sau extinderea acordurilor lor comerciale cu Uniunea Europeană.
În primul rând, poate Comisia să informeze Parlamentul cu privire la această nouă generaţie de acorduri de asociere?
În al doilea rând, poate Comisia să informeze Parlamentul dacă, în lumina noilor competenţe atribuite Parlamentului de Tratatul de la Lisabona în chestiuni comerciale, Comisia va lua în consideraţie o rezoluţie anterioară a Parlamentului în cadul acestor noi acorduri?
Dle preşedinte, dle comisar, acestea sunt întrebările mele. Având în vedere interesul actual pentru Procesul de la Barcelona şi zona din sudul UE, credem că răspunsul la aceste întrebări este foarte pertinent şi de actualitate.
Antonio Tajani
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, dle Moreira, vă răspund în numele dnei comisar Ashton.
În ceea ce priveşte zona de liber schimb, crearea acesteia în 2010 a fost un obiectiv realist, iar în anul viitor vom înregistra progrese considerabile, deşi este evident că încă mai sunt multe de făcut pentru a fructifica pe deplin potenţialul unei integrări economice în zona euro-mediteraneeană.
Au fost înregistrate progrese în special în ceea ce priveşte dimensiunea nord-sud. Uniunea Europeană a încheiat acorduri de asociere bilaterale cu toţi partenerii noştri mediteraneeni, cu excepţia Siriei, accentul fiind pus în special pe comerţul de bunuri. Şi alte negocieri bilaterale sunt în curs de desfăşurare pentru a promova comerţul cu produse agricole, servicii şi libertatea de stabilire şi pentru a crea un mecanism de soluţionare a litigiilor cu caracter obligatoriu. O parte dintre aceste negocieri au fost deja încheiate, altele sunt programate să se finalizeze în 2010.
În ceea ce priveşte noile negocieri dintre Uniunea Europeană şi partenerii noştri mediteraneeni şi rolul Parlamentului European, vă pot spune, făcând din nou referire la dimensiunea nord-sud, că ne aşteptăm să ajungem la un acord cu ocazia Conferinţei Ministeriale Euromed în domeniul comerţului, care va avea loc la 9 decembrie, privind foaia de drum a comerţului euro-mediteraneean după 2010, care să reflecte obiectivul transformării treptate a actualelor acorduri de asociere Euromed în acorduri de liber schimb cuprinzătoare, de mare amploare.
Nu este vorba despre negocierea de noi acorduri de asociere, ci de aprofundarea şi consolidarea celor existente pentru a aborda chestiuni ca facilitarea comerţului, bariere tehnice şi probleme sanitare şi fitosanitare, precum şi achiziţii publice, concurenţă, drepturi de proprietate intelectuală, comerţ şi aspecte legate de dezvoltarea durabilă şi transparenţă.
Negocierile bilaterale vor fi adaptate la particularităţile situaţiei fiecărui partener sudmediteraneean. Maroc va fi probabil prima ţară mediteraneeană cu care vom lansa negocierile anul viitor. Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Parlamentul va juca desigur un rol mai important în chestiuni de comerţ. Comisia este pregătită să colaboreze îndeaproape cu dvs. în ceea ce priveşte negocierile viitoare pe care tocmai le-am menţionat.
Zona de liber schimb euro-mediteraneeană are de asemenea o dimensiune sud-sud. Partenerii noştri mediteraneeni pun bazele unei reţele de acorduri de liber schimb reciproce, iar acordul de la Agadir, în vigoare din 2007, este, de asemenea, deschis şi altor ţări mediteraneene. Israel şi Turcia au semnat, la rândul lor, acorduri de liber schimb cu partenerii mediteraneeni, alte acorduri aflându-se încă în faza de negociere.
Este însă prea devreme pentru o evaluare completă a actualului acord de la Agadir. Schimburile comerciale dintre cei patru parteneri s-au amplificat, deşi este adevărat că într-o proporţie mai mică decât ne-am aşteptat iniţial. Acest lucru poate fi explicat prin mai multe motive, cum ar fi existenţa barierelor netarifare, lipsa de complementaritate dintre diferitele pieţe, absenţa unei pieţe regionale capabile să atragă investitori şi, în cele din urmă, dar nu mai puţin important, faptul că, în general, companiile nu realizează suficient oportunităţile pe care le oferă aceste acorduri.
Foaia de drum pentru comerţul euro-mediteraneean ar trebui să rezolve aceste probleme după 2010. Aceasta conţine şi o serie de propuneri practice pe termen scurt, printre care se numără şi mecanismul euro-mediteraneean de facilitare a schimburilor comerciale şi a investiţiilor. Crearea acestui mecanism va furniza informaţii gratuite, actualizate, complete şi uşor accesibile în materie de schimburi comerciale, condiţii de investiţii şi reglementări în zona euro-mediteraneeană, cu scopul de a ajuta companiile, şi în special IMM-urile, să funcţioneze pe pieţele euro-meditenaneene.
În ceea ce priveşte durabilitatea, la fel ca în cazul tuturor zonelor noastre de liber schimb, Comisia a desfăşurat o evaluare a impactului în materie de durabilitate, finalizată în decembrie 2007 şi care este şi va fi folosită atât în actualele negocieri, cât şi în cele viitoare.
În special în ceea ce priveşte chestiunea comerţului, Pactul de Stabilitate a subliniat importanţa perioadelor de tranziţie lungi stabilite în acordurile de asociere pentru eliminarea tarifelor industriale de către ţările sud-mediteraneene şi necesitatea de a stabili perioade de tranziţie similare în actualele negocieri privind proiectele agricole.
De asemenea, este evident că în cadrul discuţiilor privind serviciile şi libertatea de stabilire trebuie să luăm în considerare nivelul de dezvoltare al partenerilor noştri sud-mediteraneeni.
În plus, în multe dintre aceste ţări, Comisia sprijină programe de reformă fiscală care pot ajuta la diminuarea efectelor negative ale scăderii veniturilor tarifare raportate în evaluarea impactului în materie de durabilitate.
În ceea ce priveşte acordul cu Siria, pe care l-am menţionat mai devreme, Comisia a lansat în 2008 o revizuire a proiectului de acord de asociere pentru a determina înainte de încheierea acestuia dacă erau necesare modificări tehnice sau actualizări. A fost suficientă o singură rundă de negocieri şi am convenit cu Siria modificările necesare pentru a lua în considerare aderarea la Uniunea Europeană a României şi Bulgariei şi schimbările tarifare introduse atât în Siria, cât şi în UE de la suspendarea discuţiilor în 2004. Acordul a fost finalizat în decembrie 2008. Luna trecută, am anunţat că Uniunea este pregătită să îl semneze. Siria a amânat încheierea acordului pentru a analiza implicaţiile economice ale acestuia.
Pe de altă parte, în ceea ce priveşte negocierile cu Libia, acestea au fost lansate la Bruxelles în noiembrie 2008 în scopul de a încheia un acord-cadru concentrat pe un acord de liber schimb ambiţios privind bunurile, serviciile şi libertatea de stabilire, precum şi colaborarea de în materie de reglementare. Încheierea acordului cu Libia va fi ultima piesă a acestui puzzle. În acel moment, Uniunea va fi încheiat acorduri de liber schimb cu toţi vecinii noştri mediteraneeni, deşi Libia nu face parte din politica europeană de vecinătate.
Încheierea acestui acord comercial le va oferi exportatorilor europeni noi oportunităţi de export în Libia şi un mediu de reglementare mai favorabil, în special în sectorul serviciilor şi pe pieţele petrolului şi gazelor naturale. Negocierile cu Tripoli se află, bineînţeles, într-o stare incipientă şi avem nevoie de timp pentru a putea ajunge la un acord.
În timpul acestui proces, Comisia va acorda o atenţie deosebită creării capacităţii comerciale şi chestiunilor conexe în cadrul administraţiei libiene. În prezent este în curs de finalizare o evaluare a impactului în materie de durabilitate şi pentru Libia.
Georgios Papastamkos
Domnule preşedinte, sprijinim parteneriatul euromediteraneean care are o importanţă strategică şi consolidarea cooperării politice, economice şi culturale, precum şi a păcii, securităţii şi stabilităţii din regiune, în general. Solicităm adoptarea de către miniştri a unei foi de drum pentru implementarea zonei de liber schimb Euromed la următoarea conferinţă. Abordarea bilaterală trebuie să fie însoţită de o abordare regională. În mod similar, consider că o importanţă primordială, dincolo de dimensiunea nord-sud, o are integrarea economică regională sud-sud, la care s-au referit atât preşedintele Comisiei pentru comerţ internaţional, dl Moreira, cât şi dl comisar Tajani. Aş sublinia în special necesitatea de a integra privilegille sociale şi de mediu, precum şi standardele fitosanitare care trebuie să însoţească deschiderea pieţelor. De asemenea, trebuie să abordăm unele chestiuni serioase legate de importul de produse agricole în Uniunea Europeană. Personal, susţin consolidarea Procesului de la Barcelona: uniune pentru Mediterana şi a programelor anunţate în cadrul acestuia pentru sectoare strategice, cum ar fi cooperarea dintre întreprinderile mici şi mijlocii şi exploatarea surselor de energie regenerabilă. În cele din urmă, doresc subliniez în special dezvoltarea coridoarelor maritime şi propunerea înaintată vara trecută de Grecia cu privire la înfiinţarea unui observator pentru transport în estul Mării Mediterane, cu sediul în Grecia.
Kader Arif
Domnule preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, doresc să îi mulţumesc dlui Moreira pentru discursul său.
La 9 decembrie va avea loc o reuniune a miniştrilor comerţului din zona euro-mediteraneeană care vor dezbate relansarea cooperării economice şi comerciale. În primul rând, aş vrea stabilim un lucru clar: scopul zonei de liber schimb a fost într-adevăr să aducă beneficii tuturor partenerilor, de la nord şi de la sud, însă fixarea anului 2010 ca dată de introducere a acesteia nu a fost nici realistă şi nici chiar de dorit, având în vedere că există în continuare decalaje enorme de dezvoltare între partea nordică şi cea sudică a Mediteranei.
În plus, mai există încă susţinători ai ideii că, pentru a înregistra progrese cu parteneriatul euro-mediteraneean - care, vă reamintesc, este alcătuit din trei piloni: politic, economic şi social şi cultural - trebuie să ignorăm pur şi simplu problemele politice pentru a privilegia aspectele economice şi comerciale. După cum v-aţi putut da probabil seama, personal nu împărtăşesc astfel de perspective magice şi nocive, conform cărora doar comerţul ne poate ajuta să evoluăm către o integrare armonioasă, pace şi stabilitate.
Cu atât mai puţin cred în această poziţie cu cât fapete vorbesc de la sine. De pildă, ignorând conflictele politice, Uniunea pentru Mediterana ar fi trebuit să relanseze cooperarea euro-mediteraneeană stagnantă prin aşa-numite proiecte concrete şi vizibile. Astăzi, Uniunea pentru Mediterana este cea care stagnează, iar conflictele politice trecute sub tăcere se întorc împotriva acesteia.
Mă număr printre cei care au rămas întru totul fideli spiritului Procesului de la Barcelona, care consideră că progresul nu se măsoară doar în statistici comerciale care, întâmplător, sunt încă mult defavorabile partenerilor noştri din sud, populaţiilor lor. Comerţ de dragul comerţului - nu, categoric nu cred în el.
Pe de altă parte, comerţul axat pe dezvoltare şi care vizează să reducă prăpastia dintre bogaţi şi săraci, să asigure o distribuţie într-adevăr echitabilă a prosperităţii şi o reală integrare regională - da, pot concepe un astfel de comerţ. Dar este necesar ca negocierile să fie orientate în acest sens.
Din acest motiv, solicit ca la această următoare întâlnire să fim cu toţii ambiţioşi, să nu ne mulţumim să discutăm, aşa cum este prevăzut, doar chestiuni tehnice legate de îndepărtarea barierelor din calea comerţului. Este inacceptabil să continuăm să promovăm o astfel de gândire.
Discuţiile trebuie să aibă ca fundament integrarea regională, în special în ceea ce priveşte reţeaua sud-sud, soluţiile care trebuie adoptate ca reacţie la criza economică - care are un impact puternic prin pierderea de locuri de muncă pe care o generează - consideraţiile umane, sociale şi de mediu şi problema drepturilor omului, probleme care trebuie să redevină preocupările noastre principale.
Niccolò Rinaldi
Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, având în vedere ora la care ne aflăm, permiteţi-mi să încep cu un citat din "O mie şi una de nopţi", dacă tot discutăm despre lumea arabă.
În aceste fabule, citim: "Nici câştiguri, nici onoruri nu vin la cel ce plictisit acasă zace. Adesea am văzut un iaz corupt prin nemişcare: dulce e apa care curge, altfel putrezeşte cu repeziciune”.
Aceste cuvinte care reprezintă o fărâmă din moştenirea marii tradiţii arabe, ne invită să ne trezim din inerţie şi să relansăm procesul de integrare euro-mediteraneeană în cel mai bun mod posibil, ţinând cont de doi factori.
Primul factor este timpul. Azi, 50 % din populaţia sud-mediteraneeană are sub 18 ani şi, în mai puţin de 30 de ani, vom avea o zonă de liber schimb alcătuită din aproape un miliard de consumatori şi cetăţeni. Prin urmare, nu avem foarte mult timp la dispoziţie.
Cel de-al doilea factor este natura acordurilor comerciale pe care dorim să le oferim acestor ţări. Ca democraţi liberali, dorim să avem acorduri comerciale fără structuri birocratice sau centralism şi dorim ca prin ele să eliberăm resursele şi bunăstarea de sub controlul structurilor oligarhice care în prezent deţin monopolul în ţările partenere.
Yannick Jadot
Domnule preşedinte, după 15 ani de negociere a aspectului comercial al Procesului de la Barcelona, avem mari îndoieli dacă negocierea unui acord de liber schimb de tipul Euromed este într-adevăr cea mai bună soluţie pentru problemele sociale, politice şi economice existente în regiune.
S-a spus deja că evaluarea de impact a arătat mai ales că există riscul unor efecte negative foarte grave pe plan social, de mediu sau în ceea ce priveşte integrarea regională.
În acest context, dle preşedinte, dle comisar, considerăm că propunerea Comisiei - foaia de drum începând cu 2010 - este mult prea univocă pentru a merge în direcţia adecvată, cu aspectul său de acorduri de liber schimb bilaterale.
Susţinem proiectul de rezoluţie dezbătut astăzi, nu în ultimul rând pentru că ridică aceste probleme legate de impactul social, impactul asupra mediului şi impactul asupra integrării regionale şi mai ales pentru că, la punctul 10, solicită revizuirea obiectivelor acordurilor comerciale, în special în ceea ce priveşte aceste chestiuni sociale şi de mediu şi apoi mai ales pentru că, reanalizând aceste acorduri, am putea gândi reintegrarea aspectului comercial în Procesul global de la Barcelona.
Willy Meyer
Dle preşedinte, grupul meu consideră că este imposibil să disociem partea proiectului Euromed legată de comerţ, imigraţie sau finanţare de cea politică. Prin urmare, grupul nostru se opune acordării de către Uniunea Europeană a acestui statut privilegiat Israelului şi Regatului Maroc, pentru că sunt două zone turbulente, incompatibile cu o uniune pentru pace bazată pe dreptul internaţional.
Considerăm că Uniunea Europeană şi Comisia Europeană ar trebui să fie mai exigente în ceea ce priveşte valorile pe care trebuie să le promovăm pentru a realiza un proiect comun de pace şi securitate.
De exemplu, un lider saharian se află în prezent în greva foamei pe insula spaniolă Lanzarote pentru că Regatul Maroc nu îi permite accesul pe teritoriile ocupate. Este un aspect important, care obligă instituţiile europene să adopte o poziţie fermă în relaţiile cu Regatul Maroc.
Consider că, dincolo de aspectul comercial, Uniunea pentru Mediterana presupune apărarea dreptului internaţional şi a drepturilor omului.
William  Dartmouth
în numele Grupului EFD. - Domnule preşedinte, Partidul independenţei britanic se opune acordului Euromed din următoarele motive: acordul Euromed va oferi concesii comerciale considerabile, şi chiar suvenţii, statelor care nu sunt membre. Ceea ce, în mod obligatoriu, va afecta direct sau indirect constribuabilii britanici. În plus, atunci când reprezentantul comisarului a vorbit în Comisia pentru comerţ internaţional, din care sunt onorat să fac parte alături de alte persoane prezente aici, domnia sa a spus - şi citez - "nici nu se pune problema să punem în aplicare toate regulamentele UE”. A continuat spunând că aplicarea regulamentelor UE se va face inteligent şi selectiv.
În schimb, în Regatul Unit trebuie să ne conformăm aplicării tuturor regulamentelor UE care afectează economia noastră şi, mai mult, trebuie să suportăm o aplicare deloc inteligentă şi universală.
Nu ni se permite nici măcar să alegem ce becuri vrem să folosim. Dar nu e vorba doar de becuri. După Lisabona, în Regatul Unit vom fi conduşi într-o măsură mai mică sau mai mare de cei trei amigos: preşedintele Comisiei, noul numit preşedinte al Consiliului - care cu siguranţă e bunicul lui Tintin - şi, esenţial, Înaltul Reprezentant, dna Cathy Ashton, care pe la 30 şi ceva de ani s-a numărat printre cei patru funcţionari plătiţi de extrema stângă CND.
Este o problemă gravă şi nu avem altă alternativă decât să ne descurcăm cu aceste persoane, dar ţările Euromed nu vor fi nevoite să-i suporte pe cei trei amigos.
Există, de asemenea, problema drepturilor omului. În acest caz trebuie să mă întreb ce se întâmplă aici. Dintre toate ţările, Siria şi Libia vor beneficia de concesii comerciale şi chiar de subvenţii pe care le vom plăti noi, şi mă întreb unde sunt apărătorii drepturilor omului? Nu se zăreşte niciunul în aceste două ţări care, să fim sinceri, au un trecut îndelungat şi josnic. În anii '60 eram adolescent şi trebuie să spun că cei care au conceput această parte a rezoluţiei au fumat probabil ceva, astfel că ne opunem acestei rezoluţii în ansamblul ei.
Jörg Leichtfried
(DE) Domnule preşedinte, comerţul liber este un lucru bun în măsura în care nu se limitează la comerţ liber. În cazul acordurilor de acest gen miza este mult mai mare şi este corect să fie aşa. Nu trebuie să se limiteze la stabilirea unei zone de liber schimb, ci trebuie să aibă în vedere şi efecte de durată. Trebuie să vizeze dezvoltarea. Trebuie să vizeze securitatea. Trebuie să vizeze prosperitatea pentru toţi. Sunt lucruri mult mai importante decât asigurarea faptului că se produce într-adevăr liberalizare, că se deschid pieţele şi că la sfârşitul procesului există câteva persoane care se bucură de avantajele acestuia. Dacă dorim un comerţ mai liber, scopul acestor eforturi - atât aici, cât şi în ţările vecine din sud - trebuie să fie combaterea şomajului. Aceste eforturi trebuie să vizeze crearea unui număr mai mare de oportunităţi în special pentru femei, tineri şi populaţia rurală. Dacă acesta este obiectivul nostru, atunci ne aflăm pe drumul cel bun. Dacă obiectivul nostru este să liberalizăm, să deschidem şi să facilităm profiturile pentru câteva persoane, atunci ne aflăm pe un drum greşit.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dle preşedinte, obiectivul fundamental al acordurilor de asociere mediteraneene este în pricipal ca Uniunea Europeană să realizeze o cooperare mai strânsă, în special în domeniul comerţului, cu statele mediteraneene, precum şi de a restructura economiile acestor state. UE poate ajuta astfel lumea arabă să devină o regiune prosperă şi va crea condiţiile pentru o cooperare mai strânsă şi posibilitatea de a realiza stabilitate în regiune.
Trebuie să depunem toate eforturile pentru a accelera procesul început la Barcelona, acordând o atenţie deosebită problemelor legate de democraţie, menţinerea statului de drept, a valorilor, a demnităţii umane şi promovarea dezvoltării economice şi sociale. Consolidarea dialogului intercultural va juca, de asemenea, un rol important în acest context.
După părerea mea, liberalizarea comerţului cu produse agricole în zona euro-mediteraneeană poate contribui la schimburi comerciale profitabile cu condiţia ca UE să se concentreze în principal pe exportul de cereale, carne şi lapte şi pe importul de fructe şi legume din statele mediteraneene. Realizarea unui asemenea plan de acţiune extrem de ambiţios ca parteneriatul euro-mediteraneean va necesita un efort imens şi multe compromisuri din partea statelor care participă la proces.
Seán Kelly
Dle preşedinte, în urmă cu câteva săptămâni, am participat la o întâlnire a Delegaţiei pentru relaţii cu Canada. Se discuta un acord de liber schimb între Uniunea Europeană şi Canada. Înainte de aceasta, am discutat aici în Parlament un acord de liber schimb cu Coreea de Sud. În seara aceasta discutăm un acord de liber schimb în zona Euromed.
Ne poate spune Comisia câte acorduri de liber schimb negociem sau am negociat până acum? În al doilea rând, care este avantajul net al ţărilor Uniunii Europene? În al treilea rând, care sunt oportunităţile pentru afaceri şi antreprenori din punct de vedere economic şi al creării de locuri de muncă?
În cele din urmă, nu sunt întru totul de acord cu părerile Contelui de Dartmouth, dar aş vrea să aud răspunsul la principala lui întrebare, fără să implicăm şi personalităţile.
Diane Dodds
Dle preşedinte, această dezbatere a fost despre liberalizarea comerţului şi în această seară vă vorbesc aici în această instituţie ca european care crede în cooperarea dintre naţiuni, dar nu şi în federalismul actualului proiect.
Regatul Unit va fi afectat de Tratatul de la Lisabona pentru că ne va reduce capacitatea de a controla comerţul şi de a-l practica cu cine dorim noi. În plus, diminuarea democraţiei, atât în Regatul Unit, cât şi în Europa este evidentă în lumina evenimentelor din ultima săptămână prin numirea unui preşedinte şi învestirea unui Înalt Reprezentant pentru afaceri externe care nu au deţinut niciodată o funcţie în urma unor alegeri, dar care vor vorbi în numele cetăţenilor europeni în materie de afaceri externe. Desigur, nu este o situaţie pe care Comisia o poate controla şi ar fi interesant să auzim care este părerea acesteia.
João Ferreira
(PT) Domnule preşedinte, când se pune problema stabilirii unei zone de liber schimb euro-mediteraneene, trebuie să avem în vedere două chestiuni.
Prima consideraţie este de ordin general şi se aplică în cazul ţărilor din sudul şi estul Mediteranei, precum şi în cazul majorităţii ţărilor în curs de dezvoltare cu care Uniunea Europeană doreşte să încheie acorduri similare, în special în cazul ţărilor în care se aplică politica agricolă comună.
Cuvintele dominicanului Lacordaire sunt valabile în această situaţie: "Între cel sărac şi cel puternic, între bogat şi sărac, între stăpân şi sclav, libertatea oprimă şi legea eliberează”. Pur şi simplu nu putem ignora paralele socio-economice evidente care sunt în joc aici, după cum nu putem ignora diferenţele imense de nivel de dezvoltare a sistemelor de producţie dintre ţările din nordul şi sudul Mediteranei.
Liberalizarea comerţului, în special în sectoare vulnerabile cum ar fi agricultura şi pescuitul, a fost cu siguranţă unul din factorii care au amplificat actuala criză economică şi socială din cauza presiunii pe care a exercitat-o asupra sistemelor de producţie mai slabe, a ocupării forţei de muncă şi a drepturilor sociale ca urmare a creşterii dependenţei, care este deosebit de gravă când este vorba de alimente, compromiţând dezvoltarea liberă şi suveranitatea fiecărei ţări.
După cum s-a menţionat deja, trebuie să ne amintim de situaţia din Palestina şi Sahara de Vest, situaţii care nu pot fi ignorate în această dezbatere.
Jörg Leichtfried
(DE) Domnule preşedinte, am nevoie de mai puţin de un minut pentru a transmite mesajul meu. Şi eu am o întrebare pentru dl comisar. Am convenit cu toţii că acordurile de liber schimb şi acordurile comerciale nu trebuie să se limiteze la comerţ, ci trebuie să aibă şi alte obiective care, până la urmă, sunt în avantajul tuturor. În ce măsură asigură acest proces o consolidare a democraţiei, a drepturilor omului şi o distribuţie mai echitabilă a bogăţiei, atât pentru noi cât şi pentru partenerii noştri? Se pot întrezări deja unele efecte sau e nevoie de mai mult timp? În acest caz, cât de mult timp?
Kader Arif
(FR) Dle preşedinte, nu mă gândisem că va trebui să-i răspund dnei Dodds, dar aş vrea să-i spun că ar trebui să citească Tratatul de la Lisabona ca să afle că prin acest tratat Comisia pentru comerţ internaţional este cea care va fi cu adevărat consolidată. Prin urmare, în lunile sau anii care vor urma, Parlamentul European va avea puţin mai multă influenţă în acest domeniu.
Dl Moreira i-a adresat câteva întrebări foarte precise dlui comisar. Răspunsul dlui Tajani a fost: Libia şi Siria. O întrebare a fost însă tratată foarte superficial, care conţinea întreaga problemă a drepturilor omului, şi nu a primit un răspuns exact. Îmi doresc foarte mult să se realizeze progrese în negocierile cu Libia şi Siria dar, în acelaşi timp, trebuie să primim răspunsuri clare la întrebările, analizele şi solicitările UE în ceea ce priveşte drepturile omului.
În al doilea rând, mi se pare imposibil să vorbim despre zona euro-mediteraneeană fără să ridicăm problema israelo-palestiniană, când vedem că se importă produse din teritoriile ocupate. Prin urmare, aş dori să cunosc poziţia Comisiei în această privinţă.
Antonio Tajani
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în primul rând doresc să subliniez faptul că absenţa dnei comisar Ashton nu este determinată de postul pe care îl va ocupa de la 1 decembrie, ci de alte angajamente instituţionale legate de actuala sa poziţie.
În măsura posibilului, voi încerca să răspund la întrebările adresate. Întrebările la care nu sunt în măsură să răspund vor fi transmise dnei comisar Ashton şi echipei sale şi toţi deputaţii din Parlamentul European vor primi răspunsurile în scris.
Doresc să subliniez că angajamentul Comisiei Europene în ceea ce priveştre drepturile omului s-a aflat mereu în centrul fiecărei acţiuni întreprinse. Şi în ceea ce priveşte departamentul meu, cel al transporturilor, în toate iniţiativele din Africa am făcut mereu eforturi pentru a acorda prioritate asigurării stabilităţii politice şi respectului pentru drepturile omului şi lege. Acest angajament face parte din proiectul politic al Comisiei Europene. În plus, acordurile de liber schimb conţin mereu clauze de cooperare.
Prin urmare, doresc să îi asigur pe deputaţii din Parlamentul European că Comisia nu subestimează niciodată importanţa respectării drepturilor omului şi obligaţia pe care o are de a le aminti acest lucru tuturor ţărilor cu care derulează negocieri. Situaţiile sunt monitorizate constant şi, dacă acest lucru se întâmplă în cazul ţărilor care au solicitat aderarea la Uniunea Europeneaă, cu atât mai mult se justifică continuarea monitorizării ţărilor care sunt în curs de negocieri.
În ceea ce priveşte Siria, acordul de asociere urmează ca linie generală modelul celorlalte acorduri euro-mediteraneene, având în vedere că presupune un dialog politic, economic şi social constant şi cooperare în multe sectoare. Acordul stabileşte crearea progresivă a unei zone de liber schimb în decurs de maximum 12 ani şi, în acelaşi timp, conţine dispoziţii mai substanţiale şi mai ample într-un mare număr de sectoare, cum ar fi dispoziţiile legate de comerţ care nu sunt cuprinse în alte acorduri de asociere euro-mediteraneene. Mă refer aici la abolirea tarifului global la produsele agricole, dispoziţiile privind barierele tehnice în calea comerţului, măsurile sanitare şi fitosanitare, facilitarea comerţului, dreptul la stabilire şi servicii, achiziţii publice şi, în cele din urmă, mecanismul de soluţionare a litigiilor comerciale.
În ceea ce priveşte Libia, după o perioadă de relaţii tensionate cu comunitatea internaţională, această ţară a întreprins paşi în vederea normalizării relaţiilor politice şi economice cu partenerii străini.
Chiar în cursul unei vizite pe care am efectuat-o în Libia în calitate de comisar pentru transport, am observat dorinţa de a schimba o tendinţă mereu prezentă în trecut. Aş spune că Libia este de acord cu obiectivele şi conţinutul general ale proiectelor de texte legislative privind comerţul cu bunuri, servicii şi dreptul la stabilire, normele comerciale, inclusiv normele privind achiziţiile publice şi cooperarea în materie de reglementare pentru o serie de sectoare curpinse în acquis-ul comunitar. Libia s-a arătat dispusă să respecte şi alte clauze dar, repet, Comisia va continua oricum să supravegheze situaţia.
Sper că am fost cât se poate clar în răspunsurile mele.
În ceea ce priveşte numărul exact al acordurilor de liber schimb negociate de Comisie, vă vom oferi în scris un răspuns mai detaliat şi complet prin personalul dnei comisar Ashton.
Preşedinte
Am primit cinci propuneri de rezoluţie , prezentate în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc miercuri, 25 noiembrie 2009.
