Cel de-al cincilea forum mondial al apei de la Istanbul, 16-22 martie 2009 (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct este dezbaterea privind întrebarea orală adresată Comisiei privind cel de-al cincilea forum mondial al apei de la Istanbul, 16-22 martie 2009, adresată de Josep Borrell Fontelles, în numele Comisiei pentru dezvoltare - B6-0015/2009).
Pierre Schapira
Doamnă preşedintă, doamnă comisar, doamnelor şi domnilor, în câteva zile, o delegaţie a parlamentului va călători la Istanbul pentru a lua parte la cel de-al cincilea forum mondial al apei, un eveniment care va aduna laolaltă toţi actorii mondiali cu un interes în domeniul apei: agenţii ale ONU, bănci de dezvoltare, state, organizaţii profesionale, ONG-uri şi autorităţi locale.
Într-un moment în care apa devine o resursă din ce în ce mai rară, iar accelerarea schimbărilor climatice prevesteşte tot mai multe conflicte legate de accesul la apă, am dorit să mă pregătesc pentru această reuniune, propunând un text puternic spre votare în cadrul instituţiei, pentru a defini bazele acţiunii europene în acest domeniu.
Situaţia este gravă, după cum ştiţi. Penuria de apă s-a generalizat dincolo de regiunile tradiţional aride. Accesul la apă, a cărei calităţi se deteriorează în mod constant, a devenit o preocupare pentru toţi. Cifrele oferite de ONU vorbesc de la sine. Un miliard de persoane nu au acces la apă potabilă; două miliarde şi jumătate de oameni nu au acces la canalizare; cinci mii de copii cu vârsta sub şase ani mor în fiecare zi de boli cauzate de lipsa apei potabile curate sau a serviciilor de igienizare sau de calitatea precară a acestora.
Scandalul este că primele victime sunt mereu cele mai sărace. Accesul la apă, care va fi una dintre principalele provocări în anii următori, ar putea întârzia mai mult realizarea obiectivelor mileniului pentru dezvoltare. Următorul forum mondial al apei trebuie să fie o ocazie de a găsi împreună soluţii pentru a răspunde la această enormă provocare.
Prioritatea mea a fost iniţial de a sublinia că apa este o resursă comună a umanităţii care trebuie să fie un drept universal. Este primul paragraf al rezoluţiei propuse şi este esenţial, întrucât politicile pe care le aplicăm depind de acesta. Reamintirea acestui principiu de bază înseamnă a zice "nu” la transformarea apei în marfă, deoarece, din păcate, cunoaştem foarte bine consecinţele dezastruoase ale acestui lucru.
Raportul Programului de dezvoltare al Organizaţiei Naţiunilor Unite din 2006 dezvăluie o injustiţie flagrantă. Privarea de sistemele de distribuţie s-a tradus adesea printr-o lipsă a apei potabile pentru populaţiile cele mai defavorizate. În consecinţă, milioane de oameni trebuie să recurgă la surse neoficiale care, ţinând seama de intermediari, propun preţuri de cinci sau zece ori mai ridicate.
Luptăm pentru accesul la apă potabilă şi la canalizare pentru toată lumea. Aceasta înseamnă că apa trebuie să rămână sub control public, singurul care poate promova interesul general. Acest principiu ar trebui să orienteze politicile noastre şi sunt încântat că rezoluţia face trimitere la acesta.
Intervenţia publică poate într-adevăr să rezolve problema accesului. O tarifare justă şi durabilă pentru toţi ar fi mai puţin costisitoare pentru populaţiile sărace decât recursul la sectorul neoficial şi ar permite investiţia în infrastructuri necesare.
Acest obiectiv poate fi atins doar prin contribuţia tuturor. Astfel, ajutorul public pentru dezvoltare trebuie utilizat alături de resursele colectivităţilor locale, împrumuturile bancare, capitalurile private şi parteneriatele inovatoare.
Aş dori mai ales să insist asupra importanţei finanţării solidare, după modelul legii Houdin din Franţa. Legea menţionată dă posibilitatea colectivităţilor locale de a preleva o centime pe metru cub din facturile de apă ale utilizatorilor pentru a finanţa acţiuni de cooperare internaţională dedicate exclusiv apei.
Doamnă comisar, este Comisia pregătită să încurajeze dezvoltarea acestui tip de instrument? Aceasta trebuie să se realizeze în conformitate cu noţiunea de bun public şi de aceea sunt încântat că textul rezoluţiei aminteşte că parteneriatele public-privat trebuie să fie strict definite şi supuse reglementării.
De la ultimul forum mondial, rolul colectivităţilor locale a fost recunoscut de către toate părţile interesate, inclusiv de către parlamentari şi miniştri. Următorul forum, din Istanbul, va fi marcat de două progrese majore: semnarea unui acord privind apa de către autorităţile locale şi organizarea a două zile integral dedicate rolului colectivităţilor locale.
Doamnă comisar, sunteţi pregătiţi să folosiţi rezervorul formidabil de expertiză şi de resurse umane şi financiare ale colectivităţilor locale pentru a încuraja parteneriatul nord-sud ? Având la bază experienţa lor reuşită şi competenţele lor tehnice, oraşele din nord sunt dornice să îşi ajute partenerii din ţările aflate în curs de dezvoltare.
În final, ONU a publicat astăzi un raport privind apa, care prezintă proiecţii alarmante pentru viitor. Sub dubla presiune a creşterii demografice şi a schimbării climatice, criza apei este agravată de deficienţa reacţiei politice. Cu toate că apa este prioritatea pentru toate politicile de dezvoltare, doar 6% din ajutorul internaţional îi este consacrat.
De aceea doresc ca Europa, Parlamentul nostru şi Comisia să transmită un mesaj puternic populaţiilor din sud, deoarece această inegalitate a accesului la apă nu poate continua.
Preşedinta
Aş dori să fac un scurt comentariu personal: Sper în mod sincer că apa nu va înceta să fie o resursă comună şi că va fi un drept pentru toţi.
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei. -Doamnă preşedintă, în primul rând, aş dori să transmit scuzele colegului meu, Louis Michel, pentru că nu a fost în măsură să participe la această şedinţă, deoarece se află în Congo. Însă voi răspunde cu mare plăcere la întrebările ridicate, fiindcă sunt foarte importante.
Comisia este total de acord că furnizarea de servicii de distribuţie a apei şi de canalizare este în mod firesc tratată la nivel local, prin administraţii locale, municipalităţi şi comunităţi. Totuşi trebuie să recunoaştem că există unele deficienţe între respectivele niveluri diferite, mai ales în ţările mai slabe, unde furnizarea unor servicii de bază nu este o prioritate importantă.
Anul trecut, Zilele dezvoltării europene de la Strasbourg s-au axat pe rolul colectivităţilor locale, care asigură accesul la serviciile esenţiale, precum şi pe importanţa administraţiei locale şi participării cetăţenilor. În mod evident, acesta este un aspect central pentru sectorul apei, iar Comisia, prin instrumentele sale diferite, are în vedere să crească sprijinul către autorităţile locale şi să consolideze parteneriatele dintre actorii locali din nord şi sud.
La nivelul Uniunii Europene, politica europeană privind apa se bazează, de asemenea, pe principiul bunei guvernări, încurajând implicarea şi participarea cetăţenilor, comunităţilor locale, ONG-urilor şi părţilor interesate. Acest lucru este reflectat nu doar în Directiva-cadru privind apa, ci şi în iniţiative precum Iniţiativa Uniunii Europene privind apa, lansată la Reuniunea mondială la nivel înalt privind dezvoltarea durabilă de la Johannesburg, care cuprinde consolidarea rolului actorilor locali printre obiectivele afirmate.
În Africa, unde obiectivele de dezvoltare ale mileniului legate de apă şi de canalizare încă nu sunt promovate, investiţiile trebuie să crească, iar Comisia şi-a demonstrat angajamentul politic prin crearea unui mecanism financiar.
Facilitatea pentru apă de o jumătate de miliard de euro a permis mobilizarea unei sume duble prin cofinanţarea unui mare număr de programe, cu scopul de a îmbunătăţi situaţia apei, canalizării şi igienei a milioane de oameni. De asemenea, a îmbunătăţit guvernarea şi gestionarea în domeniul apei în ţările ACP. Interesul pentru implicarea actorilor locali a fost una dintre valorile adăugate ale acestei facilităţi.
Uniunea Europeană va fi reprezentată în segmentul ministerial al forumului mondial al apei de către prezenta Preşedinţie cehă. Declaraţia care se pregăteşte cuprinde referiri la nevoia unei bune guvernări prin dezvoltarea capacităţilor şi o reformă instituţională la toate nivelurile.
Politica Comisiei, aprobată în 2002, promovează o gestionare integrată a resurselor de apă în ţările în curs de dezvoltare. Tocmai în acest cadru diferitele utilizări ale apei - precum apa potabilă, canalizarea, irigarea etc. - trebuie abordate, pentru a realiza o alocare optimă a beneficiilor în rândul tuturor utilizatorilor.
În plus, cele mai bune practici ale unor experienţe diferite de centuri verzi în jurul oraşelor, în special în Africa, sunt în prezent analizate în contextul iniţiativei "Marele zid verde pentru Sahara şi Sahel”, ca parte dintr-un studiu de fezabilitate sprijinit de Comisia Europeană. Se va avea în vedere un sprijin suplimentar pentru această iniţiativă în cadrul Parteneriatului Africa-UE privind schimbările climatice.
Sunt încântată să vă anunţ că Facilitatea pentru apă se va derula în continuare în cadrul celui de-al zecelea Fond european de dezvoltare şi că s-au rezervat în acest scop 200 de milioane de euro. Statele membre sunt invitate să participe cu fonduri suplimentare.
Strategia Comisiei se bazează pe un cadru integrat de colaborare cu guvernele partenere, statele membre ale Uniunii Europene şi toate părţile interesate.
Facilitatea pentru apă completează programele naţionale, prin capacitatea sa de a colabora cu actori descentralizaţi şi a dezvolta soluţii inovatoare. Elaborarea în curs a Facilităţii pentru apă din cadrul celui de-al zecelea Fond european de dezvoltare identifică, în special, potenţialul oferit de operatorii publici de distribuţie a apei care furnizează 90% din serviciile de apă şi canalizare la nivel mondial.
Prin urmare, parteneriatele public-public pot constitui o abordare foarte rentabilă în ceea ce priveşte promovarea principiului relevant de "bună guvernare” în sectorul apei din ţările ACP, cu eventuale impacturi pe termen lung şi durabile asupra schimbărilor instituţionale şi organizaţionale. Asemenea parteneriate de "înfrăţire” - de exemplu prin formare profesională şi asistenţă tehnică - pot fi moduri eficiente de a promova principiile unei bune guvernări în sectorul apei în ţările ACP.
În final, permiteţi-mi să vă confirm că eficacitatea ajutorului şi diviziunea muncii sunt discutate cu parteneri relevanţi din cadrul mecanismelor Iniţiativei Uniunii Europene privind apa. S-a elaborat un plan al asistenţei Uniunii Europene pentru dezvoltare în sectorul apei pentru a îmbunătăţi acest dialog continuu. Chestiunea ţărilor orfane este importantă în sectorul apei, iar Comisia intenţionează să o ia în considerare în elaborarea noii Facilităţi pentru apă din cadrul celui de-al zecelea FED.
José Ribeiro e Castro
Doamnă preşedintă, doamnă comisar, aş repeta cuvintele rostite în această sală acum câţiva ani, la 13 martie 2006, de Eija-Riitta Korhola. A descris situaţia legată de accesul la apă curată după cum urmează: "Cifrele sunt alarmante: 3 900 de copii mor în fiecare zi din cauza penuriei de apă curată. O cincime din populaţia lumii, adică 1,1 miliarde de oameni, suferă din cauza lipsei apei curate. Între timp, peste 40% nu beneficiază de servicii corespunzătoare de apă şi de canalizare.”
Trei ani au trecut de la prezentarea acestei declaraţii şi ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat este că scenariul global a rămas în mod alarmant neschimbat, ceea ce provoacă multă îngrijorare. În prezent, ne confruntăm cu o criză gravă a serviciilor de igienizare de bază, care ne priveşte pe toţi. Aş sublinia că această problemă afectează în special regiunile mai sărace şi mai puţin dezvoltate ale lumii, mai ales Africa Subsahariană. Aceasta continuă să fie zona cea mai afectată de calitatea redusă a apei, mai ales în regiunile rurale şi în cartierele sărace din jurul marilor oraşe. Însă problema este foarte complexă. Am adus o broşură UNICEF care datează din 2001. În esenţă, mesajele sunt încă adevărate şi şocante. Ce ne transmite aceasta? Broşura ne relatează că cele un miliard de persoane sunt răspândite practic în întreaga lume. Cei un miliard de oameni nu au acces la apă curată: 4% în Orientul Mijlociu şi Africa de Nord, 4% în Europa Centrală şi de Est, 19% în Asia de Sud, 25% în Africa Subsahariană şi 42% în Africa de Est şi Pacific. Dacă analizăm cifrele pentru fiecare dintre aceste zone, observăm că regiunile din Africa de Est, Pacific şi Africa Subsahariană prezintă valori alarmante, şi anume 24% şi 43% din populaţiile respective nu au acces la apă curată şi sigură, la începutul deceniului 2000.
Este esenţial să ne reamintim complicaţiile pentru sănătate, unele chiar fatale, care apar din cauza lipsei apei, şi ce impact au acestea asupra dezvoltării şi progresului populaţiilor care sunt private de acest bun vital, atât în ceea ce priveşte calitatea, cât şi cantitatea, precum şi tensiunile la graniţe cauzate de accesul la apă, şi în ce măsură acestea riscă să se acutizeze dacă nu se acţionează în scopul prevenirii lor.
Uniunea Europeană, ca actor global şi ca participant activ prin excelenţă la efortul mondial în scopul soluţionării acestei probleme, nu se poate sustrage de la participarea la dezbaterile majore pe acest subiect. Salut rapoartele pe care le-a prezentat doamna comisar în această şedinţă. Prin urmare, salut organizarea celui de-al cincilea Forum mondial al apei şi participarea europeană la acesta. Toţi actorii principali vor avea o nouă ocazie de a dezbate problema în mod obiectiv şi de a pregăti o abordare clară a acesteia. Nu pot decât să sprijin acest efort, la fel cum a făcut-o şi Comisia pentru dezvoltare în sensul promovării subsidiarităţii. În afară de aceasta, întrucât există multe responsabilităţi în acest domeniu la nivel local, susţin şi celelalte preocupări ale comisiei noastre. Doamnelor şi domnilor, apa este un bun esenţial pentru viaţă, pentru viaţa fiecăruia dintre noi şi pentru cea a umanităţii.
Inés Ayala Sender
Doamnă preşedintă, în general, mă bucur că acest al cincilea Forum mondial al apei se va ţine la Istanbul şi, înainte de toate, că Uniunea Europeană va participa cu o delegaţie din cadrul Comisiei şi o delegaţie din partea Parlamentului European. De asemenea, înţeleg şi aprob necesitatea de a sprijini autorităţile publice locale în încercările lor de a institui sisteme democratice, participative şi de a realiza îmbunătăţiri sau inovări ale gestionării apelor, precum şi necesitatea de a susţine procesele de descentralizare.
Obiectivul principal şi fundamental al acestor acţiuni este protecţia dreptului fundamental de a avea acces la servicii de apă şi de canalizare, dar, în mod clar, acesta trebuie îndeplinit într-un cadru riguros de respectare a dezvoltării durabile care, în Uniunea Europeană, este prevăzut în Directiva-cadru privind apa ca punct de referinţă, cu obiectivele de dezvoltare ale mileniului ca bază pentru dezvoltare.
Trebuie să menţionez că toate acestea - şi voi expune totul mâine într-un amendament pe care sper că această cameră îl va adopta - au făcut obiectul unei dezbateri toamna trecută, la Expoziţia Internaţională "Expo 2008” de la Zaragoza, la care a participat pentru prima dată Parlamentul European alături de Comisie, în condiţii de egalitate. La Expo, peste 2 000 de experţi din Tribuna apei şi ONG-uri din forumul denumit Agora, precum şi delegaţiile Comisiei şi Parlamentului European au dezbătut şi au generat un volum enorm de discuţii şi propuneri foarte interesante şi creative privind gestionarea apei.
Acestea s-au concretizat în "Carta de la Zaragoza 2008”, adoptată la 14 septembrie 2008. Această cartă conţine 17 puncte, dintre care aş dori să evidenţiez câteva. Carta prevede că:
"accesul la apă potabilă şi la canalizare este un drept al omului care trebuie garantat de către toate autorităţile publice”;
"accesul la apă este un vector puternic de dezvoltare”;
"previziunile arată că schimbările climatice riscă să modifice disponibilitatea şi nevoile de apă la scară mondială”;
"producţia durabilă de alimente este direct legată de utilizarea eficientă a apei”;
"bazinele hidrografice sunt cele mai eficiente sisteme pentru utilizarea apei şi buna lor gestionare permite rezolvarea conflictelor între ţări, regiuni şi utilizatori”; şi, în final,
"autorităţile publice trebuie să dezvolte iniţiative menite să favorizeze legislaţia şi structurile necesare pentru a asigura accesul tuturor la apă”.
O invit pe doamna comisar să ţină seama de concluziile Cartei de la Zaragoza, la redactarea căreia am participat noi, Comisia şi Parlamentul, alături de experţi, ONG-uri şi asociaţii, şi care, de fapt, a constituit un forum pentru o dezbatere preliminară în vederea celui de-al cincilea Forum mondial al apei de la Istanbul.
Cred că merită să includem concluziile Cartei şi ale Tribunei apei în materialele relevante de dezbatere pe care Uniunea Europeană le va expune la pavilionul acestei expoziţii internaţionale.
Roberto Musacchio
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, acum doi ani, am ţinut o dezbatere în această cameră şi am adoptat o rezoluţie interesantă în materie de apă cu ocazia celui de-al patrulea Forum mondial al apei de la Mexico City. Am scris atunci că apa trebuie să fie considerată un drept al omului şi că trebuie să se elaboreze politici active în vederea realizării acestui drept, prin forme de cooperare public-privat, vizându-se în special comunităţile locale.
Din păcate, rezoluţia respectivă nu a fost susţinută de Comisia Europeană, care a fost prezentă în Mexico City - aş reaminti astăzi acest lucru doamnei comisar - în ciuda faptului că a fost extrem de apreciată de multe ţări, mai ales din America Latină. Natura acestui tip de forum, o structură privată, s-a impus, din păcate. Acum avem ocazia de a trimite o delegaţie parlamentară la Istanbul şi ar fi avantajos dacă prezenţa noastră acolo ar fi susţinută de o rezoluţie la fel de puternică precum cea din 2006: încă nu am ajuns la un acord în această privinţă, tocmai de aceea vă prezint aceste amendamente.
Trebuie să ne schimbăm radical modul de acţiune în ceea ce priveşte problematica apei. Statisticile îngrijorătoare privind penuria de apă sunt bine cunoscute, fiind menite să se înrăutăţească prin influenţa schimbărilor climatice. Într-adevăr, sunt necesare noi acţiuni în domeniul schimbărilor climatice. Schimbările climatice îngreunează accesul la apă, iar accesul insuficient la apă agravează la rândul său schimbările climatice. Astfel, pe lângă tema drepturilor şi a celei a colaborării public-privat, mai trebuie să luăm în considerare stabilirea unei relaţii puternice cu Protocolul de la Kyoto. ONU trebuie să se implice activ în fondul problemelor privind apa. S-ar putea atribui guvernarea globală a apei unui organism ONU dedicat, eliminând-o din filozofia privată care încă persistă în forumul actual. Acest lucru ar încuraja asocierea cu convenţiile importante privind schimbările climatice şi deşertificarea care fac parte din cadrul ONU.
Desigur, vor fi necesare fonduri corespunzătoare. Acestea ar putea proveni din impozite şi taxe generale, de exemplu, pe apa minerală pe, care - aş dori să le atrag atenţia colegilor mei - o folosim în exces în acest Parlament. Trebuie să se contracareze privatizarea apei: ar transforma accesul la o resursă vitală din drept într-o piaţă. În opinia mea, întreaga istorie a Europei ne învaţă că sectorul public a garantat dreptul la apă în casele noastre, ceea ce nu este cazul pe alte continente care sunt ameninţate tot mai mult de infiltrarea sectorului privat.
Acestea sunt probleme de natură practică, dar au şi o enormă importanţă morală. Nu este întâmplător că dreptul la apă este susţinut de importante mişcări laice şi religioase şi de celebrităţi. Recent şi în repetate rânduri în ultimii câţiva ani, camera Parlamentului European a fost arena unor importante reuniuni ale organizaţiilor activiste globale, pe bună dreptate, şi le mulţumesc preşedinţilor pentru aceasta. La ultima asemenea reuniune, s-a avansat ideea unui protocol real privind dreptul la apă, pe care cred cu tărie că ar trebui să îl susţinem cu toţii.
Filip Kaczmarek
(PL) Doamnă preşedintă, majoritatea putem considera accesul liber la apă ca ceva care ni se cuvine. Folosim cantităţi uriaşe de apă în fiecare zi. Cu toate acestea, merită să ne reamintim că, în conformitate cu estimările Organizaţiei Mondiale a Sănătăţii, o şesime din populaţia Pământului, şi anume peste un miliard de oameni, nu are acces la apă conformă cu standardele minime de salubritate. Acest lucru înseamnă că, în civilizaţia secolului al XXI-lea, milioane de oameni suferă de sete şi mor în urma unor boli cauzate de consumul de apă contaminată. Recent am fost în Lagos, cel mai mare oraş din Africa, unde doar 1% din oameni au acces la apă curentă.
Astfel de statistici sunt înspăimântătoare, şi totuşi problematica apei nu face prima pagină a ziarelor, nu suscită interesul general al mediei şi nu este un subiect de discuţie şi de controverse, ca în cazul, de exemplu, al SIDA, al luptei contra malariei sau al încălzirii globale. Cu siguranţă, acest lucru se datorează faptului că problema priveşte doar 2% din europeni, în comparaţie cu 27% din populaţia Africii. Se estimează că, doar în Africa, mai mulţi oameni mor anual de boli cauzate de consumul de apă murdară decât de SIDA şi malarie la un loc.
Prin urmare, se poate spune că lipsa accesului la apă potabilă nu omoară într-un mod spectaculos, care să fie tratat ca subiect de primă importanţă în media, şi nu generează un interes la fel de puternic precum o catastrofă cum ar fi cutremurele, tsunami-urile, inundaţiile sau conflictele armate. După cum a ilustrat deja domnul Ribeiroe Castro, realitatea este că, în medie, 6 000 de copii mor zilnic de boli cauzate de lipsa de apă. Aceasta înseamnă că un copil moare la fiecare 15 secunde. Vă puteţi închipui reacţia lumii, răspunsul, gradul de mobilizare şi de determinare, dacă acest lucru s-ar întâmpla în Europa, şi nu în Africa Subsahariană sau în Asia?
În consecinţă, problema accesului la apă nu este doar o problemă a ţărilor în curs de dezvoltare, ci şi a ţărilor dezvoltate. Accesul universal la apă potabilă este o condiţie esenţială pentru dezvoltarea ţărilor şi combaterea sărăciei. Dacă această necesitate nu este îndeplinită, nu are sens să discutăm despre îmbunătăţirea asistenţei medicale sau dezvoltarea educaţiei. Dacă nu se poate asigura apă pentru agricultură sau industrie, societăţi întregi sunt condamnate la o luptă pentru supravieţuirea de zi cu zi. În aceste condiţii, izbucnesc conflicte armate, apar fenomene de migraţie şi destabilizare. Cu alte cuvinte, împiedică dezvoltarea şi creşte inegalităţile în ceea ce priveşte dezvoltarea.
Şi politicienii vor participa la dezbaterea din cadrul forumului. Aceştia vor discuta probleme de importanţă actuală. Una dintre aceste probleme este situaţia din Darfur, unde preşedintele al Bashir alungă organizaţii care, printre altele, au contribuit la asigurarea accesului la apă al populaţiei din Darfur. Prin urmare, va fi o ocazie de a-l convinge pe preşedintele al Bashir, printre alţii, să permită organizaţiilor internaţionale să distribuie apă populaţiei din Darfur.
Giulietto Chiesa
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, la fel ca domnul Musacchio, şi eu aş dori să vă reamintesc că, în februarie, Parlamentul, alături de forumul politic mondial al lui Mihail Gorbaciov, a găzduit o conferinţă cu un titlu plin de semnificaţie: "Pace şi apă”, o conferinţă care a produs un memorandum pentru un protocol mondial privind apa, care merită să fie luat serios în considerare şi care a fost sprijinit de toate grupurile politice majore din acest Parlament, dar care pare că a fost ignorat de Comisia pentru dezvoltare, care a întocmit acest document.
Nu cred că acest lucru a fost întâmplător: textul pe care îl dezbatem azi pare, de fapt, slab şi vag în toate punctele esenţiale care vor fi pe agenda de la Istanbul. Să luăm exemplul apei ca un drept fundamental al omului. Dacă este un drept, şi este absurd să negăm acest lucru, atunci nu poate fi şi o marfă. Un drept nu poate fi cumpărat sau vândut într-o societate liberă. Un drept se cumpără doar într-o societate sclavagistă. Cu toate acestea, suntem foarte conştienţi că uriaşele interese private doresc să pună stăpânire pe acest drept. Deci ce va spune Europa la Istanbul? Cine, de exemplu, în conformitate cu considerentul J, are nevoie să crească prioritatea financiară a apei? Acesta este un prim exemplu de formulare ambiguă. Mai mult, statul, adică proprietatea de stat, este singurul actor în politica privind apa? Sau, în conformitate cu punctul 12 din rezoluţie, este "actorul principal”? Ce sens are cu adevărat această frază? Restul contrazice punctul 2 din acelaşi document, unde se menţionează, în mod just, că apa este "un bun public” şi că "trebuie supusă controlului public”.
Pe scurt, suntem în toiul unei crize generale a modelului de dezvoltare al societăţii noastre, dar încă suntem tributarii unei idei de piaţă care foloseşte natura însăşi în scopuri private. În cele din urmă, mai există un punct foarte nesatisfăcător: documentul nu conţine nicio propunere organizaţională pentru gestionarea mondială a apei. Cu toate acestea, memorandumul menţionat anterior a schiţat o propunere pentru o agenţie mondială, care este repetată în modificările pe care le voi susţine prin votul meu.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Doamnă preşedintă, al cincilea Forum mondial al apei este un eveniment care ar trebui să se prezinte ca o ocazie de a dezvolta sisteme de gestionare publică a apei care să fie eficiente, transparente, reglementate şi conforme cu obiectivele de dezvoltare durabilă pentru a îndeplini nevoile societăţii. Un rol special şi atribuţii specifice le revin autorităţilor locale din acest domeniu. În plus, criza alimentelor a arătat că este necesar să se dezvolte noi tehnici, precum cele pentru irigarea suprafeţelor agricole. În acelaşi timp, este important să se asigure utilizarea unor îngrăşăminte naturale sau îngrăşăminte care se descompun rapid în sol şi nu contaminează apele subterane.
În cele din urmă, cum intenţionează Comisia să ţină seama de voinţa Parlamentului European, exprimată în rezoluţia sa din 15 martie privind cel de-al patrulea Forum mondial al apei, în ceea ce priveşte sprijinul şi modalităţile de finanţare comună a gestionării apei? Problema apei este cea mai importantă provocare cu care se confruntă lumea şi Europa.
Alessandro Battilocchio
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, colegii mei au dreptate, cifrele sunt alarmante şi motivează o reflecţie profundă asupra situaţiei. Prea multor oameni în întreaga lume li se refuză dreptul fundamental la apă. În ultimii ani, s-au extins semnificativ reglementările în acest domeniu. La Istanbul, aş dori să se pună accentul pe necesitatea de a raţionaliza numeroasele organisme internaţionale care joacă un rol în guvernarea, orientarea şi controlul dinamicilor mondiale asociate cu apa, ale căror activităţi şi competenţe adesea se suprapun în prezent. Această reformă nu se mai poate amâna.
De asemenea, sper că cel de-al cincilea Forum mondial al apei va recunoaşte conceptul de apă ca o resursă publică globală şi că această idee va beneficia de susţinere, adoptându-se în consecinţă politici adecvate privind protecţia apei, proprietatea publică şi modalităţile de utilizare şi de distribuţie.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, doamnelor şi domnilor, cred că repetăm cu toţii în această cameră aceleaşi lucruri de ani de zile.
Cred că deja s-a spus totul despre apă, despre acest bun comun al umanităţii, şi, din păcate, aceste lucruri trebuie repetate, deoarece situaţia este departe de a se îmbunătăţi, dimpotrivă. Ultimul raport ONU arată că, de fapt, situaţia pare să se înrăutăţească. Prin urmare, cred că, în ciuda propunerilor făcute şi a politicilor care au fost puse în aplicare de Uniunea Europeană, care sunt un prim pas înainte, trebuie să avansăm mai mult, deoarece, fără apă, nu există viaţă. Trebuie să fim conştienţi că multe populaţii, mai ales în ţările cu care avem schimburi comerciale şi cu care dialogăm, suferă din cauza întreruperii alimentării cu apă sau încă nu au acces la apă potabilă.
Acest lucru este absolut inadmisibil şi inacceptabil. În opinia mea, trebuie cu adevărat să susţinem - şi cred că Uniunea Europeană trebuie să susţină la nivel internaţional şi la Istanbul - statutul apei de resursă comună a umanităţii. Nu este o marfă ce se poate vinde sau care ar putea fi vândută de companiile noastre multinaţionale. Pentru acest lucru trebuie să luptăm la Istanbul şi eu cred că colegii noştri vor lupta.
John Bowis
Doamnă preşedintă, i-am ascultat pe colegii mei evidenţiind în mod just penuria de apă, lipsa accesului la apă, bolile cauzate de lipsa apei. Toate acestea sunt fundamental importante pentru acest forum al apei.
Nu am vrut decât să arăt o altă latură a situaţiei, deoarece aceia dintre noi care am fost recent în Guyana, cu ocazia conferinţei regionale ACP, am fost sensibilizaţi cu privire la ţările care au prea multă apă din cauza schimbărilor climatice. Domnul Musacchio a vorbit despre impactul schimbărilor climatice asupra apei; cum se poate contamina, cum poate seca, cum se poate pierde accesul la apă, dar situaţia este deja prea gravă şi trebuie să avem în vedere în ce măsură contribuie aceasta la poluarea apelor, prejudicierea culturilor şi la toate celelalte.
În opinia mea, trebuie să adăugăm la această listă pentru forumul apei problema împăduririi/defrişării, deoarece, dacă nu îndreptăm situaţia, vom continua să avem inundaţii şi secete.
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei -Doamnă preşedintă, nimeni nu poate subestima importanţa apei şi necesitatea de a gestiona adecvat sursele de apă. Cu toate acestea, cum am spus deja în discursul meu introductiv, trebuie, de asemenea, să ajutăm părţile mai sărace ale lumii să obţină acces la apă potabilă curată. Comisia va continua să ajute aceste ţări.
Apa este o nevoie umană de bază, astfel cum a fost recunoscută şi reafirmată în timpul celui de-al patrulea Forum al apei de la Mexico, din 2006. Desigur, după cum am spus deja, Uniunea Europeană va fi reprezentată şi va expune argumente solide cu privire la toate punctele prezentate, la apropiatul forum de la Istanbul.
Domnul Bowis s-a referit la o altă chestiune foarte importantă - şi sunt de acord cu domnia sa - şi anume că, din cauza schimbărilor climatice, observăm că alte părţi ale lumii sunt afectate de inundaţii. Trebuie cu adevărat să întreprindem acţiuni în acest sens. După cum a declarat foarte clar, împădurirea este una dintre soluţiile la această problemă.
Preşedinta
Am primit o propunere de rezoluţie depusă în conformitate cu articolul 103 alineatul (5) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc joi, 12 martie 2009.
