Tuleva kansainvälinen rahoitusmarkkinarakenne ja EU:n talouden elvyttämissuunnitelma (keskustelu) 
Puhemies
(IT) Toivotamme tervetulleiksi Rooman Eurooppa-yliopiston opiskelijat, jotka ovat lehtereillä.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu neuvostolle ja komissiolle esitetystä suullisesta kysymyksestä tulevasta kansainvälisestä rahoitusmarkkinarakenteesta ja EU:n talouden elvyttämissuunnitelmasta - B6-0487/2008) ja - B6-0488/2008)
Pervenche Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Almunia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Novelli, arvoisa puheenjohtaja Barroso, vähän aikaa sitten meille kerrottiin, että oli tullut aika, jolloin komissio yllyttää jäsenvaltioita. Jos sellainen on komission strategia, te olette tervetulleita tänne parlamenttiin, ja saatte täyden tukemme sellaisen strategian täytäntöönpanossa.
Meidän osaltamme nykyinen ongelma on jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tasossa. Liian usein näemme, että ymmärretään tilanteen kiireellisyys ja rinnastetaan kansalliset ratkaisut, jotka sitten esitetään eurooppalaisena ratkaisuna. Meidän mielestämme on edettävä eri tavalla, jos haluamme käyttää resurssejamme paremmin.
Kansainvälisen rahoitusmarkkinarakenteen osalta G20-kokouksessa vastattiin tuleviin määräaikoihin ja määriteltiin niitä. Kun tarkastelen eilen annettuja Ecofin-neuvoston päätelmiä, yksi asia hämmästyttää minua, ja se on se, että sen päätelmissä ei ole minkäänlaista toimeksiantoa komissiolle. Siksi haluaisin neuvoston kertovan minulle, miten se aikoo panna ehdotuksensa täytäntöön, erityisesti tiettyjen oikeudenkäyttöalueiden yhteistyöhaluttomuuden torjumiseksi ja IMF:n aseman määrittelemiseksi suhteessa toisiin kansainvälisiin rahoituslaitoksiin.
Haluaisin myös neuvoston ja komission kertovan meille, mitkä ovat seuraavat vaiheet hyväksyttävän aikataulun osalta, ja millä ehdoilla parlamentti voisi osallistua näihin keskusteluihin, koska mielestäni meidän on edettävä siten, jos haluamme dynaamisen Euroopan.
Elvytyssuunnitelmassa on esitetty 1,5 prosentin lukua. Aiemmin liikkuneisiin lukuihin verrattuna sitä on pidettävä askeleena oikeaan suuntaan. Riittääkö se, onko se todella 1,5 prosenttia vai onko se vain jo suunniteltujen menojen nimeämistä uudelleen? Meidän on tutkittava sitä tarkemmin.
Mutta itse suunnitelman osalta haluaisin tehdä kolme huomiota. Ensinnäkin, jos ei ole todellista koordinointia perustamissopimuksen tarkoituksen mukaisesti, 99 artiklan tarkoituksen mukaisesti, sillä siinä edellytetään, että jäsenvaltiot pitävät talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana, epäonnistumme. Olen hämmästynyt nähdessäni, että edes eilisen Ecofin-neuvoston päätelmissä tätä menetelmää ei vieläkään käytetä. Talouspolitiikan koordinointi tässä kriittisessä vaiheessa ei voi olla pelkästään sitä, että jäsenvaltiot noudattavat elvytyssuunnitelmia, joista niiden hallitukset ovat alun perin keskustelleet ja jotka komissio sitten arvioi. Se ei riitä.
Toiseksi, olen hämmästynyt nähdessäni, että tässä asiakirjassa ei ole minkäänlaista viittausta mahdolliseen vastaiskuun, minkä tiedän olevan nykyisen perustamissopimuksen vastaista, mutta siinä ei ole myöskään enää mitään viittausta siellä täällä, minun mielestäni oikeutetusti, liikkuneeseen ajatukseen euroalueen jäsenvaltioiden lainojen mahdollisesta yhtenäistämisestä.
Jos komissio haluaa olla peloton, nyt on aika käynnistää nämä keskustelut. Neuvosto ei ehkä tue välittömästi sellaista ehdotusta, mutta ottaen huomioon menneisyytenne tässä parlamentissa voitte, olen melkein varma, saada tukea täällä parlamentissa, minkä ansiosta tähän suuntaan jatkaminen on kannattavaa.
Kolmas kysymys koskee työpaikkoja ja palkkoja. Viittasitte juuri työpaikkoja koskevan tavoitteen merkitykseen. Älkää unohtako, että niiden on oltava laadukkaita työpaikkoja, tai emme saavuta Lissabonin strategiassa määrittelemiämme tavoitteita.
Lopuksi, haluaisin esittää viimeisen huomioni Euroopan investointipankista. Sillä on nyt vastuullaan monia tehtäviä, mutta meidän on valvottava tapaa, jolla pankit itse panevat täytäntöön näitä ohjelmia ja välineitä, joita jälleen ehdotetaan, koska pk-yritysten on käytettävä pankkijärjestelmää saadakseen niitä käyttöönsä. No, me kaikki tiedämme hyvin, miten haavoittuva pankkijärjestelmä on, joten haluaisin pyytää teitä tarkastelemaan tätä asiaa tiiviisti, ja kehotan meitä yhdessä oppimaan aiemmista virheistä, toisin sanoen määrittelemään koordinoidusti julkiset menot, jotka ovat hyödyllisiä pitkän aikavälin tavoitteillemme, muuten julkiset menot ovat hyödyttömiä.
Puhemies
(IT) Toivotamme tervetulleeksi takaisin neuvoston puheenjohtajamme Hervé Novellin, joka oli yksi jäsenistämme vuosien 1999 ja 2002 välillä, jos muistan oikein.
Hervé Novelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin ensin vastata Pervenche Berèsille tarjoamalla ensin lyhyen yleiskatsauksen siitä, mitä on tapahtunut noin vuoden aikana.
Kriisillä, joka alkoi Yhdysvalloissa, on edelleen, kuten te kaikki tiedätte, seurauksia. Kun rahoitussektorin tilanne näyttää vakautuneen ja osoittaa merkkiä parantumisesta, vaikka kaikkea ei olekaan vielä järjestetty, haasteena on tästä lähin rajoittaa tämän rahoituskriisin vaikutukset reaalitalouteen ja yrityksiin mahdollisimman vähäisiksi.
Komission marraskuun alussa julkaisema ennustus osoittaa huomattavaa laskua Euroopan unionin talouskasvussa, jonka odotetaan olevan 1,4 prosenttia vuonna 2008, kun vasta vuonna 2007 se oli 2,9 prosenttia.
Komission mukaan vuonna 2009 liiketoiminnan odotetaan Euroopan unionissa jähmettyvän vuotuiseen keskimääräiseen kasvuvauhtiin, joka on 0,2 prosenttia BKT:stä. Kasvun odotetaan palautuvan hyvin hitaasti vuoden aikana, jolloin se saavuttaisi 1,1 prosentin vuotuisen keskiarvon vuonna 2010. Tämä on tilanne, siinä määrin kuin sitä voidaan ennustaa, tulevien viikkojen ja kuukausien aikana.
Rahoitustilanteen osalta - jos näyttää siltä, että on menossa parempaan suuntaan kuin muutama kuukausi sitten, se johtuu pääasiassa jäsenvaltioiden ja keskuspankkien, myös Euroopan keskuspankin, päättäväisestä toiminnasta, ja koska kollegani ja ystäväni Jean-Pierre Jouyet on puhunut pitkään tästä asiasta, en palaa asiaan.
Euroalueen maiden valtion ja hallitusten päämiehet tapasivat 12. lokakuuta ja sopivat ensimmäistä kertaa keskitetystä toimintasuunnitelmasta, jonka periaatteet Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15. ja 16. lokakuuta.
Kaikki jäsenvaltiot ovat nyt hyväksyneet kansallisia toimenpiteitä tämän suunnitelman periaatteiden mukaisesti esimerkiksi, kuten jo tiedätte, pankkien rahoitusta koskevien takuumekanismien ja niiden pääomapohjan vahvistamisen mahdollistavien järjestelmien avulla.
EKP on lisäksi toteuttanut huomattavia ponnisteluja tarjotakseen markkinoille maksuvalmiutta monipuolistamalla tarjouspyyntöjään ja laajentamalla vakuuksiensa alaa.
Mielestäni olemme osoittaneet solidaarisuutta tukiessamme rahoitusvaikeuksista kärsiviä jäsenvaltioita. Olemme auttaneet yhtä jäsenvaltiota, Unkaria, marraskuun alussa, se piti tehdä. Olemme nyt myös sopineet siitä, että on nostettava niiden lainojen ylärajaa, joita unioni voi tämän sopimuksen nojalla antaa, 12 miljardista eurosta 25 miljardiin euroon.
Uskon, kuten te, hyvä Pervenche Berès, olette jo sanonut, että nyt on aika käynnistää taloutemme uudelleen. Jäsenvaltioiden ja unionin on toimittava yhdessä ja edistettävä laajempaa vastausta maailmanlaajuisesti.
Euroopan talouden elvyttämisen osalta komissio käynnisti aloitteen kasvua ja työpaikkoja koskevan Euroopan talouden elvytyssuunnitelman julkaisemisesta 26. marraskuuta. Neuvosto on hyvin tyytyväinen tähän tiedonantoon, ja minä olen tyytyväinen siihen, että te, hyvä Pervenche Berès, pidätte tätä askeleena oikeaan suuntaan.
Jotta kriisi voidaan ratkaista kokonaisvaltaisesti ja erityisesti jotta siitä voidaan oppia, meidän on analysoitava, mitä on tapahtunut. Alkuperäinen rahoitusmyllerrys, kuten tiedätte, tapahtui Yhdysvaltojen subprime-markkinoilla. Se levisi asteittain ja paljasti rahoitusjärjestelmiemme vakavat puutteet.
Makrotaloudellisesta näkökulmasta tämä kriisi näyttää myös sisäisen epätasapainon vaikutukset kotitalouksien velan osalta ja ulkoisen epätasapainon vaikutukset, erityisesti Yhdysvaltojen nykyisen alijäämän osalta. Mutta ennen kaikkea se on, ja haluan korostaa tätä, rahoitusmarkkinoiden sääntelyn kriisi, joka paljastaa tiettyjen sääntely- ja valvontapuitteidemme osien puutteellisen toiminnan.
Monista näistä osista on jo keskusteltu osana etenemissuunnitelmia ja Ecofin-neuvoston Ranskan puheenjohtajakauden aikana tekemän työn aikana. Mutta niiden kiireellisten yhteisön tasolla toteutettujen toimien lisäksi, joilla palautetaan luottamus rahoitusmarkkinoihin ja suojellaan säästäjien talletuksia, tuetaan rahoituslaitoksia ja tarjotaan tukea vaikeuksissa oleville jäsenvaltioille, hyvä Pervenche Berès, pyytämänne perustavanlaatuiset uudistukset ovat uskoakseni jo käynnissä.
Haluaisin ilmaista tämän asian osalta tyytyväisyyteni sopimukseen, joka saatiin neuvostossa aikaan neljästä direktiiviluonnoksesta, joilla on ratkaiseva vaikutus rahoitussektorin vakauden parantamisessa, yksittäisten ihmisten suojaamisessa ja sisämarkkinoiden vahvistamisessa edelleen. Ne ovat direktiivi pankkien pääomavaatimuksista, direktiivi talletussuojista, Solvenssi II ja direktiivi yhteissijoitusyrityksistä.
Työ etenee lisäksi niiden rahoituslaitosten valvonnan osalta, joita ei ole tähän mennessä valvottu. Työ luokituslaitoksia koskevista EU:n asetuksista on alkanut, ja odotetaan, että se saatetaan loppuun keväällä 2009.
Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että parlamentti jakaa päättäväisyytemme varmistaa, että nämä asiakirjat hyväksytään mahdollisimman pian. Neuvoston puheenjohtajavaltio Ranska on lisäksi sitoutunut käynnistämään pitkän aikavälin työn rahoitusasetusten myötäsyklisyydestä tarkistaakseen valvonta- ja kirjanpitopuitteet ja rahoitusalalla tarjotuista kannustimista tutkimalla johtajien ja markkinasijoittajien korvauksia koskevaa hyvin merkittävää asiaa. EU:ssa toteutettavan valvonnan osalta konkreettisesta edistyksestä on jo tiedotettu viime kuukausien aikana: kansallisten valvontajärjestelmien käytäntöjen suurempi lähentyminen niin, että kaikki panevat asiakirjat täytäntöön samalla tavalla; rajatylittävien ryhmien valvontajärjestelmien vahvistaminen perustamalla valvontalautakuntia; ja EU:n valvontakomiteoiden tehokkaampi yhteistyö ottamalla käyttöön määräenemmistö kokousten äänestyksissä päätöksentekomenettelyjen parantamiseksi.
Katson kuitenkin, että tällä alalla tarvitaan jyrkempiä muutoksia, ja odotamme hyvin paljon Jacques de Larosièren johtaman korkean tason ryhmän työtä, jossa tarkastellaan myös valvontaa, erityisesti sijoitusrahastojen valvontaa koskevaa kysymystä.
Joka tapauksessa kaikilla näillä saavutuksilla ja tällä työllä pyritään siihen, että Euroopan unioni pysyy sen kansainvälisen työn liikkeellepanevana voimana, jota tehdään vastauksena rahoituskriisiin. Unioni on ehdottomasti ollut liikkeellepaneva voima kansainvälisessä toiminnassa, jolla pyritään uudistamaan perusteellisesti maailmanlaajuinen rahoitusrakenne ja erityisesti lisäämään kansainvälisten rahoituslaitosten valmiuksia estää kriisitekijöiden uudelleen ilmestyminen.
Kriisi on osoittanut hyvin selkeästi, että nämä maailmanlaajuiset ongelmat on ratkaistava maailmanlaajuisesti. Puheenjohtajavaltio Ranska on siksi tehnyt aloitteen, että Yhdysvalloille ehdotetaan tärkeimmät kehittyvät taloudet sisältävän kansainvälisen huippukokouksen järjestämistä, jotta voidaan määritellä periaatteet ja alustavat toimet, jotka toteutetaan kansainvälisen rahoitusrakenteen luomiseksi uudelleen.
Tämä tavoite mielessään puheenjohtajavaltio antoi ehdotukset jäsenvaltioille. Näistä ehdotuksista keskusteltiin Ecofin-neuvostossa, ja sitten valtion ja hallitusten päämiehet hyväksyivät ne. EU pystyi siten, ja mielestäni tämä on hyvin tärkeää, puhumaan yhdellä äänellä Washingtonin kokouksessa 15. marraskuuta.
Ecofin-neuvosto teki ennen G20-kokousta osansa määrittelemällä Euroopan unionin yhteisen viestin kansainvälisestä rahoitusrakenteesta. Se tutki 4. marraskuuta järjestetyssä kokouksessaan kaikki asiaankuuluvat kysymykset voidakseen päättää EU:n vastauksesta kriisiin, ja valtion tai hallitusten päämiehet hyväksyivät myöhemmin sen ehdotuksen 7. marraskuuta järjestetyssä epävirallisessa kokouksessaan.
Mielestäni tämä EU:n yhtenäisyys on mahdollistanut hyvin merkittävän edistyksen, erityisesti Yhdysvalloista ja kehittyvistä talouksista tulevien kumppaneidemme osalta sekä maailmanlaajuisen kasvun tukemisessa että maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden sääntelyssä ja valvonnassa, sillä rahoitusmarkkinoita koskeva periaate on nyt laajennettu kaikkiin sidosryhmiin, markkinoihin ja oikeudenkäyttöalueisiin.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä huippukokous on lähtökohta kansainvälisten rahoituslaitosten välineiden ja resurssien tarkastelulle. IMF:lle on annettava monia välineitä, joilla se voi tukea jäsenvaltioita joustavasti ja nopeasti. Maailmanpankki on saatava tarjoamaan tarpeellista rahoitusta kehittyville ja köyhille maille, jotta ne voivat käsitellä markkinaresurssien puutteita ja hintojen nousua.
Rahoituslaitoksilla ei ainoastaan pidä olla resursseja kriisien käsittelemiseksi, niillä on myös oltava tärkeä asema niiden ehkäisemisessä. Erityisesti IMF:n on voitava rahoitusvakauden foorumin kanssa yhteistyössä määritellä kaikki rahoitusjärjestelmän riskien ja kuplien lisääntyminen ja suositella vastaavaa talouspolitiikkaa.
Neuvosto tukee siksi varauksetta G20-maiden valtion tai hallitusten päämiesten antamaa julkilausumaa, joka julkaistiin 15. marraskuuta. Kaikki on nyt valmiina EU:n yhteisten kantojen kehittämiselle, jotta tämä "Washingtonin julkilausuma" voidaan panna täytäntöön seuraavia kansainvälisiä määräaikoja koskevan aikataulun puitteissa.
Pohjimmiltaan, ja arvoisa puhemies, puheenvuoroni lopuksi, katson, että näissä perusasioissa saavutetun edistyksen lisäksi tästä voidaan saada kaksi tärkeää viestiä.
EU puhui hyvin nopean valmistelun jälkeen yhdellä äänellä Washingtonin huippukokouksessa. EU:n on siksi pysyttävä liikkeellepanevana voimana nykyisessä kansainvälisen rahoitusrakenteen uudistamista koskevassa keskustelussa.
Sisäisten keskustelujemme ja uudistusten, jotka aiomme hyväksyä, on jatkuttava, jotta tätä vasta alkanutta prosessia voidaan ruokkia.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Novelli, arvoisa ministeri Jouyet, arvoisa Pervenche Berès, hyvät parlamentin jäsenet, puhuimme alle kuukausi sitten Strasbourgissa Washingtonin kokouksen tuloksista ja päätelmistä.
Tänään Pervenche Berès kysyy neuvostolta ja komissiolta, mihin toimenpiteisiin on ryhdyttävä päätelmien toteuttamiseksi käytännössä, kenen pitäisi ryhtyä näihin toimenpiteisiin ja mihin toimintaan kunkin EU:n toimielimen pitäisi tätä varten ryhtyä.
Minun on sanottava hänelle, että olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että nämä päätökset, kuten Ecofin-neuvostossa ja Eurooppa-neuvostossa syyskuun 2007 jälkeen tehdyt päätökset, on tehtävä nopeasti ja kunnioitettava samalla kaikkien yhteisön toimielinten asemaa. Kaikkien yhteisön toimielinten on oltava mukana rakentamassa yksimielisyyttä, jotta EU:lla voi olla yhtenäinen kanta kaikista asioista, joita tarvitaan sääntelemään rahoitusjärjestelmää tehokkaammin ja löytämään ratkaisut sen ongelmiin. EU pystyy siten olemaan edelleen maailmanjohtaja tarjottaessa ratkaisuja Washingtonin kokousta seuraavissa tulevissa kokouksissa.
Komissio tekee tietysti työtä tämän osalta. Teemme osamme toisaalta Jacques de Larosièren ryhmän puitteissa ja toisaalta kehitämme omia aloitteitamme. Komissio päivitti nämä ilmoitukset Ecofin-neuvostossa vasta eilen. Komissio aikoo lisäksi varmasti käyttää omia valtuuksiaan, yhteistyössä neuvoston ja parlamentin kanssa, saadakseen tarvittavat sopimukset aikaan mahdollisimman pian.
On hyvin tärkeää koordinoida EU:n toimia ja kantoja rahoitusalalla, koska aiomme osallistua maailmanlaajuiseen koordinointiprosessiin, eikä EU voi olla mukana maailmanlaajuisessa koordinoinnissa, jos sillä on monia erilaisia kantoja. Meillä on oltava siinä yksi kanta, joka on hyväksytty virallisesti Euroopan unionissa.
Eilen Ecofin-neuvostossa käsitellyn talouden elvytys- ja elvyttämissuunnitelman osalta ministerit olivat samaa mieltä komission näkemyksestä, jonka mukaan Yhdysvaltoihin, Japaniin, euroalueeseen ja joihinkin suuriin euroalueen ulkopuolisiin EU:n talouksiin vaikuttavan taantuman ja taloudellisen tilanteen takia finanssipoliittiset elvytystoimet ovat välttämättömiä. Rahapolitiikassa on edelleen pidettävä yllä kysyntää, mutta se ei voi kantaa koko taakkaa, erityisesti rahoitus- ja luottomarkkinoiden nykytilanteen takia.
Vero- ja talousarviopolitiikalla on myös tarjottava elvytystoimia. Komissio ehdotti elvytystointa, jota se pitää sekä välttämättömänä että mahdollisena tilanteessa, jossa nyt olemme. Määrittelimme, miten paljon osallistumme EU:n resursseilla ja toimenpiteillä sekä EU:n talousarvion että Euroopan investointipankin ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta. Myönnän, että monet Ecofin-neuvoston jäsenistä eivät valitettavasti pitäneet myönteisenä ehdotustamme sekä neuvostolle että parlamentille siitä, että käyttämättä jääneitä rahoja olisi mahdollisuus käyttää joustavammin muuttamatta EU:n talousarvion yleistä ylärajaa, jolloin voisimme osoittaa viisi miljardia euroa investointeihin infrastruktuuriin ja ilmastonmuutoksen torjuntaan EU:n tasolla.
Valitettavasti ehdotus ei saanut riittävän yksimielistä tukea. Toivon kuitenkin, että se etenee. EU:n ponnistuksen (EU:n talousarvion ja Euroopan investointipankin avulla, ja siinä ministerit itse asiassa sopivat pääoman lisäämisestä, kuten komissio oli ehdottanut, vuoden 2009 loppuun mennessä) lisäksi pyysimme myös jäsenvaltioita toteuttamaan 170 miljardin euron arvoisen ponnistuksen vuonna 2009 hyväksymällä niiden mielestä asianmukaisimmat kysyntää edistävät toimenpiteet niiden nykyisissä olosuhteissa.
Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden oma vastuu, koska niillä on veropolitiikan kautta talousarvio elvytyksen rahoittamista varten. Siinä otetaan myös huomioon se, että kaikilla jäsenvaltioilla ei ole samaa liikkumavaraa. Emme voi pyytää Unkaria tai Latviaa osallistumaan nyt yhtä paljon kuin Saksa tai Alankomaat. Se ei ole tietenkään komission kanta. Kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi hyötyä edistämisestä ja siitä koituvasta elvytyksestä, mutta kaikki niistä eivät voi osallistua yhtä paljon, koska niiden lähtökohdat ovat erilaisia. Siksi koordinointi on olennaista.
Toimintaa koordinoimalla tulos on enemmän kuin osiensa summa. Ilman koordinointia se voi hyvinkin olla paljon vähemmän. Koordinoinnin kiireellisestä tarpeesta on selkeä esimerkki. Joillakin mailla ei ole liikkumavaraa, kun taas toisten on päätettävä, miten ne käyttävät niiden liikkumavaran. Jos emme hyödynnä mahdollisimman paljon kunkin maan energiaa ja mahdollisuuksia, menetämme ne loppujen lopuksi. Se on viesti, jonka komissio esitti Ecofin-neuvoston ministereille eilen.
Kommentoin kolmea hyvin erityistä kohtaa.
Ensin, edellisessä keskustelussa, tämän parlamentin jäsen sanoi, että vakaus- ja kasvusopimus ei ollut enää voimassa. Kuten olen tälle parlamentille monesti sanonut, ja toistan sen uudelleen, vakaus- ja kasvusopimus on täysimääräisesti voimassa, ja se on täysimääräisesti voimassa, koska me tarkistimme sitä vuonna 2005 ja otimme käyttöön joustavuuden, jota siinä tarvitaan tällaisessa tilanteessa. Sopimus on voimassa, koska me tarkistimme sitä vuonna 2005, eikä sitä ole tarvetta keksiä uudelleen tai muuttaa sitä. Meidän on nyt pantava se täytäntöön ja noudatettava sitä, mutta meidän on noudatettava sitä niissä rajoissa ja sen joustavuuden puitteissa, joita talousarviopolitiikka edellyttää tällaisina aikoina.
Toiseksi, Pervenche Berès viittasi eurooppalaisiin joukkovelkakirjalainoihin. Jotkin suuret maat torjuvat tämän mahdollisuuden selkeästi eivätkä suostu harkitsemaan sitä. Pitäisiko kansallisista julkisista joukkovelkakirjalainoista tehdä yhteinen asia? Jotkin suuret euroalueen maat torjuvat tämän mahdollisuuden. On kuitenkin kolmas mahdollisuus, jolle on annettu yksimielistä tukea ja jota aiomme käyttää. Se koskee sitä, että Euroopan investointipankki tarjoaa täydentävää ja erityisempää rahoitusta niille investoinneille ja toimenpiteille, joita pidetään olennaisina kysynnän säilyttämiselle ja tämän EU:n laajuisen pyrkimyksen vaikutuksen maksimoimiseksi tällaisena aikana.
Lopuksi, olen täysin samaa mieltä Pervenche Berèsin kanssa kehotuksesta luoda laadukkaita työpaikkoja. Kun komissio sisällytti elvytyssuunnitelmaan finanssipoliittisen elvytyksen lisäksi kolme älykkäitä investointeja koskevaa ensisijaista toimea, pyrimme suurempaan kasvuun, suurempaan kestävyyteen ja laadukkaampaan työllisyyteen, jota voidaan tarjota joillakin lyhyen aikavälin toimenpiteillä. Kyseisten toimenpiteiden on tietysti oltava väliaikaisia, ja se on yksi edistyksen vaatimuksista. Niillä ei kuitenkaan ole kahta muuta ominaisuutta, joita tarvitaan, jotta se olisi laadukas finanssipoliittinen toimenpide, nimittäin sitä, että niiden on voitava edistää ja lisätä kysyntää lyhyellä aikavälillä, ja niiden on myös laajennettava talouksiemme mahdollisuuksia taloudellisessa elpymisessä, joka seuraa varmasti.
Jean-Paul Gauzès
Arvoisa puhemies, arvoisat ministerit, arvoisa komission jäsen, ensiksi haluaisin kysymysten osalta sanoa, että niissä näkyy selkeästi parlamentin halu saada tietoa ja osallistua enemmän rahoitusmarkkinoiden rakenteen uudistamiseen. Parlamentti katsoo myös päättäväisesti, että EU:n pitäisi puhua yhdellä äänellä, kuten on sanottu.
Euroopan talouden elvytyksessä keskitetty ja koordinoitu toiminta on tietysti olennaista, kuten on huomautettu. Omalta osaltamme tuemme komission ehdotusta kaikkien EU:n tason ja kansallisen tason poliittisten välineiden yhdistämisestä tämän kriisin torjumiseksi. Tehtävänä on nyt tosiaan palauttaa eurooppalaisten ja siten kuluttajien luottamus.
Meidän on myös saatava aikaan asianmukainen tasapaino pitkän aikavälin ja lyhyen aikavälin välillä. Erityisesti pankkialan osalta toteutetut toimenpiteet ovat hyviä tämän rahoituskriisin torjumisessa: pääoman lisääminen, pankkien väliset lainatakuut ja lainojen takuut. Meidän on kuitenkin oltava huolellisia, kun kyse on todella näiden toimenpiteiden tavoitteiden toteuttamisesta eli siitä, että pankeille palautetaan niiden ensisijainen asema maksuvalmiuden ja luoton antajina - lyhyesti, reaalitalouden rahoittamista koskeva tavoite.
Euroopan investointipankin ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin asemaa on vahvistettava. EIP:n rahastoja on käytettävä sen pääomapohjan vahvistamiseen. Talousarvion jäsentely on myös askel oikeaan suuntaan. Sanoista viis, se, mikä merkitsee, on kuitenkin suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpano. Meidän on vältettävä kuuman ja kylmän puhaltamista. Haluaisin mainita tässä valtionavun pankkeihin liittyvien ohjelmien osalta. Haluaisin mainita tässä myös - ja te puhuitte siitä juuri nyt - vakaus- ja kasvusopimuksen. Meidän on ymmärrettävä, että kansalaistemme, jotka tänä kriisiaikana odottavat EU:n tarjoavan ratkaisuja, ei pitäisi huomata, että EU sanoo yhtenä päivänä tätä ja seuraavana päivänä tekee päinvastoin.
Lopuksi, arvoisa ministeri, luokituslaitosten sääntelyä koskevasta aiheesta, josta minä olin tässä parlamentissa esittelijänä; me työskentelemme ahkerasti pannaksemme täytäntöön tehokkaan ja pragamaattisen järjestelmän, jossa ei reagoida pelkästään nykyiseen tilanteeseen vaan mahdollistetaan se, että nämä laitokset voivat toimia pitkän aikavälin perusteella.
Poul Nyrup Rasmussen
PSE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi vakuuttaa komission jäsenelle Almunialle, että kokonaisuus on todellakin enemmän kuin osiensa summa, jos toimimme yhdessä. Yritän selittää tätä pienelle lapsenlapselleni ja hän ymmärtää, koska hänestä on tulossa hyvä eurooppalainen.
En aio käsitellä koordinointia, koska mielestäni hyvä kollegani Pervenche Berès korosti tätä asiaa, kuten te itsekin teitte. Haluaisin sanoa siitä vain yhden asian - tämä on osoitettu myös Euroopan unionin ja neuvoston puheenjohtajavaltiolle - ja se on se, että on olemassa suuri vaara, että jäsenvaltiomme eivät ole vielä todella ymmärtäneet rahoitusvälineiden tarpeen laajuutta. Haluan antaa esimerkin: jos tavoitteemme on säilyttää Euroopan unionin nykyinen työllisyystaso, meidän on investoitava yksi prosentti enemmän BKT:stä, ei pelkästään vuonna 2009, vaan ylimääräinen prosenttiosuus vuonna 2010 ja ylimääräinen prosenttiosuus vuonna 2011. Tämä on todistettu makrotaloudellisilla laskelmillamme, jotka kattavat koko Euroopan unionin.
Toivon, että se, mitä teemme ennen joulua, on alku - ja tiedän, että puheenjohtajavaltio Ranska jakaa tämän tavoitteen. Laatikaa siksi aikataulu, jossa sanotaan: Arvioikaamme vaikutuksia ennen ensi vuoden kevättä ja ennen kevään neuvostoa. Olkaamme ennen kevään neuvostoa valmiina luomaan uusia rahoitukseen liittyviä elvytyskeinoja. Koska pelkään, että komission nykyistä ennustetta - ja se on tehnyt sen niin hyvin kuin osaa - täydennetään uudella, joka osoittaa meille, että tehtävä työ on vielä vaativampaa.
Lopuksi haluan puhua sääntelystä. Haluaisin kiittää hyvin paljon puheenjohtajavaltiota sen sanomisesta, että tämä on sääntelykriisi. Olen samaa mieltä. Siksi olen niin pettynyt tietoihin, joita eilen sain Pervenche Berèsin johtamassa talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Olemme täällä parlamentissa sopineet yksimielisesti mietinnöstä, jossa sanotaan, että tämän sääntelykriisin takia meillä on oltava uusia asetuksia, joilla kaikille rahoitusalan toimijoille annetaan poikkeuksetta enemmän valtaa - mukaan luettuna vipurahastot ja yksityiset pääomasijoitusrahastot.
Sain eilen komission jäseneltä McCreevyltä viestin, jossa sanottiin näin: "Kutsun täten kaikki toimijat uuteen kuulemiseen vipurahastoista." Kaksi vuotta sitten meillä oli vipurahastoista edelliset kuulemiset, joissa keskityttiin vain Lontoon Cityn tyyppeihin. Nyt meillä on uusi kuuleminen kaksi vuotta myöhemmin. Emme tarvitse uusia kuulemisia. Tarvitsemme asetuksia. Tiedämme tarkasti, mikä ongelma on. Sitten komission jäsen McCreevy sanoi eilen: "En muuten aio tehdä mitään yksityisten pääomasijoitusrahastojen osalta." Silti hän kysyy yksityisten pääomasijoitusrahastojen etujärjestöiltä, olisivatko ne niin kilttejä, että pyytäisivät, että ne, joita käytännesäännöillä ei kateta, katettaisiin.
(Välihuuto toiselta jäseneltä)
(FR) Hyvät kollegat, nyt on minun vuoroni!
(EN) Se, mitä yritän sanoa, on tämä: tarvitsen apuanne - ja vetoan teihin, arvoisa komission jäsen Almunia - ja haluan teidän ymmärtävän, että ihmiset eivät yksinkertaisesti ymmärrä, että me Euroopan unionissa emme pysty täyttämään velvollisuuttamme rahoitusmarkkinoiden sääntelemiseksi kattavasti niin, että voimme olla varmoja, että tämä tilanne ei toistu ja että voimme rahoittaa tämän laajentumisen aivan kuten komission jäsen Almunia kuvaili.
Pyydän todella vastaustanne ennen joulua, jotta voin sanoa pienelle lapsenlapselleni "tehdään se!"
Daniel Dăianu
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Ellemme saa EU:ssa aikaan todella yhteistä kantaa todellisen uudistuksen puolesta, riittävien maailmanlaajuisten sääntöjen luominen rahoitusmarkkinoille vaikeutuu huomattavasti. Järkevät ihmiset sanoisivat, että sekä sääntelyn että valvonnan valtava epäonnistuminen ja liian yksinkertaisessa taloudellisessa toimintamallissa paljastuneet puutteet antavat ilmeisen vastauksen siihen, mitä on tehtävä. Mutta jotkut väittävät edelleen, että pehmeän sääntelyn pitäisi olla uuden järjestelmän normi. Minun mielestäni he ovat väärässä - ajattelevatpa he niin aidosti tai toimivatpa he nurkkakuntaisten etujen perusteella.
Yksi Keynesin älyllisistä perinnöistä - että erittäin vaihtelevat pääomavirrat ovat haitallisia kaupalle ja vauraudelle - on todistanut merkityksellisyytensä nykyisessä valtavassa sotkussa ja muissa kriiseissä, myös kehittyvillä markkinoilla. Jo vuosikymmenien ajan mantraa on kuunneltu maailmanlaajuisesti: että kansallisessa päätöksenteossa ei voida tehdä paljonkaan, koska maailmanmarkkinat rankaisevat hallitusta. Mutta onko maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden luonne jumalalta saatu? Eivätkö maailmanmarkkinat ole, lukuun ottamatta niiden teknisiä välineitä, myös tulos ihmisolentojen päätöksistä luoda säännöt rahoitukselle, kaupalle ja investoinnille? Väite, että rahoitukselle ei voida tehdä mitään, kun se luo kurjuutta, ei ole vakuuttava. Paljon on tehtävissä kaikkien rahoitusalojen (myös vipurahastojen ja yksityisten pääomasijoitusrahastojen) sääntelyssä, nettovelkaantumisasteen rajoittamisessa, myötäsyklisyyden ja kirjanpidon käsittelyssä, toimintatapojen paremmassa koordinoinnissa, luokituslaitosten käsittelyssä.
Opin eli sääntelemättömien markkinatalouksien taantuminen on nähtävä yhteydessä moninapaisen taloudellisen maailman kehittymiseen yritettäessä muodostaa uusi kansainvälinen rahoitusjärjestelmä. Avoimen maailmantaloutta koskevan järjestelmän kohtalo haittaa viimeksi mainittua. Ellemme tee asioita oikein nyt, saatamme rampauttaa liberaalit demokratiamme. Toivon, että Yhdysvaltain uusi hallinto on avoin tässä suhteessa. Mutta kotona Euroopassa meidän on vastattava tämän ajan tärkeyteen.
Rebecca Harms
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi tukea koko sydämestäni Poul Nyrup Rasmussenin arviota, että puhumme täysin uudesta suhteesta valtion ja markkinoiden välillä koko rahoitusmaailman osalta. Mielestäni olemme siitä asiasta samaa mieltä. Myös komission jäsenen McCreevyn aseman osalta sanoisin, että hänellä pitäisi olla aiempaa pienempi asema, eikä hän saisi viivytellä nyt minkään olosuhteiden nojalla.
Se, mitä voimme oppia rahoitusmarkkinoiden romahduksesta, on se, mitä tapahtuu, jos valtio vetäytyy liikaa eikä uskalla soveltaa asianmukaisiksi määrittelemiään sääntöjä.
Haluaisin yhdistää nykyisen vihreää New Dealiä koskevan keskustelun jälleen kerran Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan. Mielestäni Eurooppa-neuvostossa ja Euroopan komissiossa on edelleen liian monta lykkääjää, jotka katsovat, että kestävyysstrategioita tai aggressiivista ilmastonsuojelua toteutetaan työpaikkojen kustannuksella. Ja nämä samat voimat, jotka viivyttävät asioita siellä, viivyttävät mielestämme - me vihreät olemme myös huolissamme työpaikoista - tulevaisuuden tuotannon kestävien menetelmien ja tulevaisuuden kestävien talousjärjestelmien ja tulevaisuuden kestävien uusien tuotteiden kehittämistä, ja ne estävät tiemme Euroopasta tulevaisuuden maailmanmarkkinoille.
Pidän tätä erittäin vaarallisena, ja mielestäni heikko autoasetus, jota olemme parhaillaan laatimassa, on huono merkki siitä, miten peloissamme olemme. Elvytyssuunnitelmassa on nyt hieman Keynesiä, hieman vihreyttä, mutta todella pohjimmiltaan se on sitä samaa vanhaa.
Mielestäni ei riitä, että EU tekee vain pieniä muutoksia. Ehkä koordinointi hyväksyttäisiin paremmin, jos strategia laadittaisiin johdonmukaisemmin. Koko EU:n talousarvion tarkistaminen ensi vuoden alussa antaisi komissiolle mahdollisuuden käsitellä erilaisia suuria kriisejä, joihin meidän on puututtava järjestelmällisesti ja yhtenäisesti.
Sergej Kozlík
(SK) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet ja vieraat, kiitän Euroopan unionin toimielinten aloitetta, jolla annettiin sysäys rahoituskriisin käsittelemiseksi maailmanlaajuisella tasolla. Euroopan unionin kasvun ja työllisyyden palauttamiseen perustuva taloudellinen vastaus rahoituskriisin seurauksiin näyttää minusta kuitenkin pikemminkin hätäiseltä improvisoinnilta.
Suunnitelmassa kaunistellaan tilannetta ja unohdetaan, että Euroopan unioni on kansallisvaltioiden ryhmä, ja niillä kaikilla on erilaiset olosuhteet ja erilaiset painopistealat ja erilaiset ratkaisut talousongelmiin ja talouskehitykseen. Suunnitelmassa aliarvioidaan koko energiainfrastruktuurin, ei vain vihreän energian koordinoidun kehityksen merkitystä ja tie- ja raideinfrastruktuurin koordinoitua kehitystä ennakkoedellytyksenä investointien tehokkaalle jakamiselle sekä tarvetta käsitellä maatalousalan rahoitusta. Se johtuu siitä, että rahoituskriisin ohella maailmaa uhkaa energia- ja elintarvikekriisi.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Arvoisa puhemies, en aio puhua paljon nykyisen kriisin poikkeuksellisesta ja historiallisesta luonteesta. Kaikki kollegani ovat maininneet sen, ja Poul Nyrup Rasmussen ilmaisi sen erittäin hyvin. Haluan lisätä tähän vain kolme asiaa: tämä on pahin maksuvalmiuskriisi, jonka tiedän, ja minulla on jo ikää; tähän kriisiin ei ole navigointikarttoja tai etenemissuunnitelmia; ja kolmanneksi, olemme hyvin tietoisia, että kriisi on meneillään ja että markkinat ovat ehtyneet.
Siksi ensimmäinen asia, joka meidän on tehtävä, on rahoitusmarkkinoiden normalisointi, ja sen osalta aion puhua Euroopan keskuspankista.
Tässä parlamentissa Euroopan keskuspankkia eräällä tavalla kunnioitetaan. Olen maallikko monilla aloilla, myös tällä, mutta minun on sanottava, että EKP:n on laskettava ohjauskorkoa nopeasti ja kiireellisesti. Siirtomekanismit eivät toimi hyvin, kuten nähtiin lokakuussa, kun virallinen ohjauskoron leikkaaminen ei siirtynyt riittävästi todellisiin korkokantoihin.
Toiseksi, maksuvalmiutta on tarjottava pidemmälle aikavälille kuin tällä hetkellä. Olen tietoinen, että tämän toteuttamiseksi takuupuitteita on muutettava, mutta se on tehtävä. Rahoituslaitokset lainaavat rahaa pitkällä aikavälillä, ja ne tarvitsevat myös luotettavaa rahoitusta pitkällä aikavälillä.
Kansalliset pankit auttavat keskuspankin politiikan avulla tarjoamaan maksuvalmiutta, ja se voi johtaa kilpailua vääristäviin kansallisiin tukiin. Siksi meidän on oltava tällä alalla varovaisia.
Kolmas ja viimeinen kohtani on se, että juuri nyt talousarviopolitiikalla näyttää olevan paljon keskeisempi ja johtavampi asema kuin rahapolitiikalla. Talousarviopolitiikasta on ulkoisia vaikutuksia, ja se tarkoittaa, että tiivis koordinointi on olennaista. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä komission jäsen on sanonut.
Jatkaakseni, olen myös samaa mieltä siitä, että kuluttaminen on tärkeää mutta että ennen kaikkea on tärkeää kuluttaa viisaasti selkeisiin tavoitteisiin, joilla edistetään Euroopan talouden kilpailukykyä. Se on ainoa tapa, jolla voimme tasapainottaa talousarviomme uudelleen keskipitkällä aikavälillä.
Olen samaa mieltä siitä, että vakaus- ja kasvusopimus on edelleen voimassa ja että ensimmäinen asia, joka komission jäsenen pitäisi tehdä, on kertoa, mitä hänen mielestään "viitearvosta lähteminen". Tarkoittaako se muutamia sadasosia, muutamia kymmenesosia vai muutamia yksiköitä? Uskokaa minua, arvoisa komission jäsen, pidän huolellisesti silmällä työtänne, joka teidän on tehtävä, jotta vakaus- ja kasvusopimus pysyy voimassa. Jos saaatte sen aikaan, palkitkoon Jumala teidät, ja jos ette, pitäköön Hän teitä vastuullisena.
Elisa Ferreira
(PT) Olemme kuulleet sanottavan monia kertoja täällä tänään, että kriisi antaa tavallisesti mahdollisuuden, ja se on totta. Jos haluamme hyötyä esiin tulleesta tilaisuudesta, on helppoa päättää toimintalinjasta.
Ensiksi, Euroopan unionin tasolla olemme tietoisia, että rahoitusmarkkinoiden avoimuutta ja niiden sääntelyä ja valvontaa koskevia mekanismeja on otettava käyttöön. Komission jäsenen McCreevyn ei tarvitse aloittaa useampia kuulemisia puheenjohtajavaltion kanssa analysoidakseen ja paljastaakseen useampia tutkimuksia ja ehdotuksia: meidän ei tarvitse katsoa kauemmas kuin sosialidemokraattien ehdotuksiin, jotka tehtiin asianmukaiseen aikaan ja joista monet on hyväksytty tässä parlamentissa.
Toiseksi, kansainvälisesti: EU ei voi osallistua kansainväliseen toimintaan passiivisesti. Sillä on oltava aktiivinen asema uuden kansainvälisen järjestyksen rakentamisessa, ja sen on puolustettava uutta rakennetta, jossa järjestelmään ei jää mustia aukkoja, kuten tällä hetkellä on veroparatiisien osalta.
Kolmanneksi, olemme kuulleet komission puheenjohtajan sanovan täällä tänään, että eri jäsenvaltiot ovat haluttomia koordinoimaan strategioita. On totta, että jos emme olisi kuulleet niin monta kertaa komission jäseniltä, että markkinat sääntelevät itseään, että valtion ei pitäisi puuttua ja että rahoitusmarkkinoilla ei ole vaikutusta kasvuun tai työllisyyteen, ehkä sitten eri maiden välillä olisi suurempi ja aktiivisempi solidaarisuuden henki.
Ehdotus, joka meillä on edessämme tänään, on kuitenkin vain ensimmäinen osa pitkästä prosessista, jos vertaamme sitä Kiinan ja Yhdysvaltojen ohjelmiin; siinä ei myöskään määritellä sen tavoitetta riittävän selkeästi, ja tämän tavoitteen on oltava työllisyys; lopuksi, eurooppalainen ohjelma ei voi kansallisten asialistojen yhdistelmä.
Nyt meidän on aika osoittaa EU:n kansalaisille, että EU on oikeuksien verkosto, ja se sisältää myös talousalan; että se suojelee heitä kriisiaikana; ja että se edistää solidaarisuutta niitä pieniä ja keskisuuria yrityksiä kohtaan, jotka eivät tällä hetkellä hyödy pankkialalla tehdyistä toimista ja että se edistää niitä koskevia kasvu- ja tukiohjelmia. Reaalitalous on juuri sitä, ja me olemme täällä, eurooppalaisina, osoittaaksemme kansalaisille, että Eurooppa on täällä myös ja että ennen kaikkea se on heidän puolellaan.
Sophia in 't Veld
(NL) Arvoisa puhemies, minusta on sangen kummallista, että viime vuosina koulutusta, terveydenhuoltoa, innovaatioita ja ympäristöä varten ei ole ikinä ollut tarpeeksi varoja ja että nyt pitäisi yhtäkkiä saada miljardeja. Paras pelastussuunnitelma tulevaisuudelle on vahvat eurooppalaiset markkinat ja terveet hallituksen varat, sillä meidän ei pitäisi tuhlata tulevien sukupolvien perintöä.
Yksityistä velkakriisiä ei pitäisi yksinkertaisesti vaihtaa julkiseen velkaan. Komission pitäisi muodostaa luja kanta vakaussopimuksen ja valtiontuen sääntöjen tiukasta noudattamisesta, ja tällä perusteella pidän komission jäsenen Almunian ja komission jäsenen Kroesin antamia lausuntoja myönteisinä. Kaiken kaikkiaan pankkiireiden lisäksi myös poliitikkojen pitäisi käyttää kansalaisten rahoja viisaasti. Rahapainojen sijaan pikemminkin Lissabonin strategia pitäisi vaihtaa isommalle vaihteelle, koska siitä voidaan saada paljon etua.
Esimerkiksi vapailla palvelumarkkinoilla voidaan luoda satoja tuhansia uusia työpaikkoa, eikä siitä tule mitään ylimääräisiä kuluja. Siksi on mielestäni yllättävää, että jäsenvaltiot ovat niin hitaita palveludirektiivin käyttöön ottamisessa. Pelastussuunnitelman laatiminen yhä suuremmalle joukolle koulunsa ilman todistuksia keskeyttäneille on vähintään yhtä vaikea kuin sen laatiminen huijatuille säästäjille, koska ilman todistusta näillä nuorilla ihmisillä ei ole ollenkaan sijaa elämässä.
Vaihtoehtoisesti meidän pitäisi investoida siihen, että saavutamme vuonna 2000 asetetun tutkimusta ja kehitystä koskevan kolmen prosentin tavoitteen. Teollisuushan ei ikinä lunastanut lupaustaan kahden prosentin osuudestaan, ja silti se saa tällä hetkellä miljardien arvosta tukea.
Lopuksi, koska asiat voivat mennä aivan pieleen vapailla markkinoilla, säännöt ja markkinoiden valvontaviranomaiset eivät ehdottomasti ole mitään ylellisyyttä, mutta silloinkaan vertailuja ei voida taloudellisiin ja sosiaalisiin raunioihin, joita erilaiset nationalismia ja sosialistista valtiontaloutta koskevat kokeilut ovat jättäneet jälkeensä.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, en ole ainoa, jonka mielestä on vaikeaa liittyä tähän eurooppalaisten päätöksentekijöiden kehittyvään itseriittoisuuteen rahoitusmarkkinoiden kriisin hallinnassa, koska jos Eurooppa, jos EU olisi toimiva demokratia, ensin pitäisi esittää kysymys vastuusta ja siitä, miten kaikki on tapahtunut.
Ei yksinkertaisesti ole totta, että kaikkiin nyt kohtaamiimme ongelmiin liittyy tsunami, jotakin luonnon aiheuttamaa. Tämä on ihmisen aikaansaannosta. Tässä kaikessa tätä unionia kuvaavassa sääntelyinnossa tekee mieli kysyä, miksi toimiin ei ryhdytty silloin, kun pankit alkoivat ylittää huomattavan paljon kansallisia rajoja. Miksi toimiin ei varoituksista huolimatta ryhdytty, kun johdannaiset hiipivät sisään. Muistan selkeästi, että Nobelin palkinnon voittaja Joseph Stiglitz käsitteli kaikkia näitä asioita. Oltiin hiljaa, se oli kielletty aihe. Silloin olisi pitänyt aloittaa, koska omien virheiden tunnustaminen on ainoa tapa löytää ratkaisu tulevaisuudessa.
Margaritis Schinas
(EL) Euroopan parlamentin on annettava selkeä viesti tämän päivän keskustelun molemmista puolista: ensinnäkin sen rahoitusjärjestelmän perustasta, joka meidän on rakennettava tulevaisuutta varten, ja toiseksi alustavasta vastauksestamme elvytyssuunnitelmaan, jonka komissio esitti 26. marraskuuta. Noista ensimmäisen osalta ei ole epäilystäkään, että komissio on selkeästi saanut viestin, että itsesääntelyn tai sääntelemättömyyden aika on todella ohi. Jos komissiossa tai jopa tässä parlamentissa on joitakuita, joilla oli käsitys, että reaalitalous voitaisiin rakentaa säännöttömyyden perustalle, nykyiset tapahtumat ovat osoittaneet heidän olleen väärässä. Se vei meiltä jonkin aikaa, mutta nyt ymmärrämme. Mielestäni komission jäsentä Almuniaa ei pidä syyttää. Muut ovat voineet esittää komissiolle tämän perustelun, mutta nyt se on liian myöhäistä. Nyt talouden järjestys on rakennettava perusteelle, jota hallitaan säännöillä, säännöillä ja vielä useammilla säännöillä.
Komission viime viikolla esittämän elvytyssuunnitelman toinen osa sisältää todellakin joitakin myönteisiä kohtia, ja meidän on tunnustettava, että komissio on onnistunut (ja tiedän, miten vaikeaa se on) sovittamaan mielipide-erot yhteen ja tarjoamaan hallituksille yhteenliitetyt puitteet yhteiseen perustaan pohjautuville toimille. Nyt voin kuulla ihmisten vasemmalla ja oikealla sanovan muun muassa, että "me halusimme tehdä sen toisin", "se saattaa olla liian kallista" tai "me emme pidä siitä". He ovat samoja ihmisiä, jotka, jos komissio ei olisi tehnyt mitään, olisivat sanoneet, että "komissio ei tee mitään", "me odotamme, että komissio antaa meille suunnitelman". Siksi katson, että toinen viesti, joka meidän on annettava komission jäsenelle, on se, että tämän paketin taustalla oleva perusta on oikea, sillä autetaan hallituksia ja se voi hyvinkin olla pelastuslautta, jolla reaalitalous voi selviytyä kriisin ensimmäisten päivien aikana. Kiitos.
Donata Gottardi
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, laatimalla Euroopan talouden pelastus- ja elvytyssuunnitelman Euroopan unioni antaa markkinoiden lisäksi alustavan viestin myös kansalaisilleen. Odotuksia on paljon, emmekä voi pettää niitä. Kun tärkeimpien rahoitus- ja teollisuusalan toimijoiden pelastamisen yrittämiseksi toteutettu julkinen toiminta voi vaikuttaa kielteisesti rahoituksen konsolidointiin ja julkisen velan tasoon sekä jo osoitettujen että taattujen varojen osalta, millä on ilmiselvät vaikutukset julkiseen talouteen ja henkilökohtaisiin tuloihin, tarvitaan EU:n tason koordinoitua toimintaa myös veronkierron ja veroparatiisien torjumiseksi. On tärkeää, että kaikkia määrärahoja ja kansallisia suunnitelmia koordinoidaan tiukasti ja tehokkaasti ja että ne kohdistetaan samaan tavoitteeseen.
Panen tyytyväisenä merkille suunnitelmat, joilla selkeytetään vakaussopimuksen joustavaa soveltamista, joiden on oltava kohdennettuja, väliaikaisesti ja asianmukaisesti, ja joissa on mekanismeja, joilla pyritään rakenteellisiin muutoksiin, julkisten varojen tehokkaaseen osoittamiseen, julkisten menojen ja kasvuun osoitettujen investointien uudelleenjärjestelyyn Lissabonin strategian tavoitteiden mukaisesti, ja joissa kiinnitetään erityistä huomiota pienten ja keskisuurten yritysten asemaan. Yhteisen lähestymistavan on myös katettava makrotaloudellinen talousarviopolitiikka sekä palkkapolitiikka ja työhön ja eläkkeisiin kohdistuvan verorasituksen asteittainen, jyrkkä vähentäminen. Se on pantava täytäntöön käyttämällä verovähennyksiä, tarkistettuja veroasteita ja keskimääräisen veroasteen kasvua kansantuloa kasvaessa, eikä pelkästään äärimmäistä köyhyyttä koskevaa korvausta, jotta kulutusta ja talouskasvua voidaan edistää tarjoamalla vastasyklinen vastaus nykyiseen talouskriisiin, joka ennakoi taantumaa. Mutta varoituksena on sanottava, että tulojen ylläpitämistä ja kuluttajien kysynnän uudelleen käynnistämistä koskeva tehtävä on toteutettava, ja siinä on todella keskityttävä ympäristön ja yhteiskunnan kestävyyteen ja vältettävä siten tuottamasta sokeasti uudelleen malleja ja järjestelmiä, jotka ovat paljastaneet kaikki heikkoutensa.
Margarita Starkevičiūt
(EN) Arvoisa puhemies, kaipaan tässä elvytyssuunnitelmassa viittausta rahoitusmarkkinoihin. Tämän vuoden alussa, kun keskusteltiin laajoista taloudellisista suuntaviivoista, parlamentti teki ehdotuksen rahoitusmarkkinoita koskevan ulottuvuuden sisällyttämisestä suuntaviivoihin.
Komissio valitettavasti vastusti tuohon aikaan tätä ehdotusta. Tapahtumien kehitys kuitenkin osoitti, että olimme oikeassa. Kehottaisin, että ette toistaisi jälleen tätä virhettä ja että liittäisitte talouden elvytyssuunnitelman parannettuun rahoituspalveluiden toimintasuunnitelmaan. Jos sitoudumme tähän strategiaan, pitkällä aikavälillä on mahdollista käsitellä reaalitalouden tarpeita EU:n rahoitusrakenteen meneillään olevassa ajanmukaistamisessa.
(LT) Haluaisin myös edistää ehdotustenne valvontaa rahoitusmarkkinoiden osallistujien näkökulmasta. Komissio antaa nyt niin monia uusia ehdotuksia, että jopa meidän, parlamentin jäsenten, on vaikea käsitellä niitä. Niitä ei ole koordinoitu kovin hyvin. Ajatelkaapa vain, miltä rahoitusmarkkinoiden laitosten johtajista ja investoijista, joilla todella on vaikeuksia päättää, mahtaa tuntua. Se ei juuri anna sellaista kuvaa, että markkinamme ovat vakaat, ja siksi mielestäni tarvitaan enemmän koordinointia.
John Purvis
(EN) Arvoisa puhemies, olemme kuulleet sangen paljon koordinoinnista, mutta minä olen alkanut ihmetellä, riittääkö koordinointi enää, pitääkö meidän siirtyä koordinoinnin sijasta solidaarisuuteen, koska kriisi on muuttunut pankkien kriisistä, joka on jo tarpeeksi paha, maiden kriisiksi. Aivan kuten koordinointi on oikeutetusti siirtynyt kansalliselta tasolta EU:n ja maailman tasolle, ehkä nyt on mietittävä, tarvitaanko enemmän solidaarisuutta. Kysyisin komissiolta ja neuvostolta, käsittelevätkö ne tosiaan maailmanlaajuisia laitoksia koskevaa kysymystä, kuten suullisessa kysymyksessä erityisesti vaaditaan Kansainvälisen valuuttarahaston osalta, vai vaihtoehtoisia laitoksia, jotka voivat osoittaa solidaarisuutta maailmanlaajuisesti.
Toinen kysymykseni koskee sitä, minkälaiseen elvytystoimeen meidän pitäisi pyrkiä finanssipoliittisessa elvytystoimessa, jos se tosiaan on paras tapa. Pitäisikö arvonlisäveron olla se tapa ja pitäisikö sillä mahdollistaa arvonlisäverokantojen alentaminen tietyillä aloilla korkeasta tasosta tai keskitasosta alemmalle tasolle - ja mitä me sen osalta teemme? Ja eikö ole paljon parempi, että se keskitettäisiin siten eikä sitä levitettäisi laajalle huomattavasti alhaisemman vähennystason perusteella?
Sääntely: me kuulemme useasti, erityisesti vasemmalle kallistuneilta ystäviltämme, että meillä on oltava koko ajan enemmän sääntelyä, meidän on tuhottava vipurahastot ja yksityiset pääomasijoitusrahastot, luottoluokituslaitokset ja niin edelleen. Voinko kuitenkin kehottaa komissiota ja neuvostoa harkitsemaan seuraavaa? Meidän on odotettava, meidän on ajateltava ankarasti ja huolellisesti ja meidän on vältettävä kaikin tavoin tahattomia seurauksia. Jos uusi sääntely on oikeutettua - ja se voi olla - sen on oltava oikeaa sääntelyä, eikä se saa muuttua elvytyksen esteeksi ja estää tai viivyttää kyseistä elvytystä. Jollakin tavoin haluaisin todella antaa komission jäsenelle McCreevylle tukea hänen harkitussa vastauksessaan ongelmiin enkä tuomita häntä, kuten monet kollegamme näyttävä haluavan tehdä.
Lopuksi, julkinen talous: Vakaus- ja kasvusopimus vaikuttaa sekä euroalueen maihin että euroalueeseen kuulumattomiin maihin. Jos väliaikaiset liialliset alijäämät sallitaan - ja se on iso jos - niiden on oltava väliaikaisia, ne on voitava palauttaa realistiseen aikatauluun ja, jos joillakin mailla on varaa velkaan mutta toisilla ei ole, sitten me palaamme varmasti tähän kysymykseen keskinäisestä solidaarisuudesta. Pyytäisin komissiota ja neuvostoa kertomaan minulle, mikä on niiden mielestä realistinen aikataulu tämän kysymyksen käsittelemiseksi.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kysymykseni koskee sitä, mitä te ajattelette siitä, että Islanti ja Unkari ottavat euron käyttöön toisena valuuttana. Luuletteko, että sillä voidaan ratkaista näiden kahden maan ongelmat?
Toinen kysymykseni on seuraava: luuletteko, että voisi olla mahdollista ottaa johdannaisia varten käyttöön riskilisä, jota sitten käytettäisiin vahvistamaan pankin omaa pääomaa?
Kolmas kysymykseni on seuraava: ettekö usko, että arvonlisäverokannan alentamisella edistettäisiin tuontia, erityisesti Kiinasta ja Intiasta? Eikö olisi järkevämpää harkita verovähennyksiä yrityksillemme ja työntekijöillemme, maksaa investointilisää, keskittyä asteittaiseen arvonalennukseen ja ennen kaikkea lisätä vähäarvoisia varoja kymmenkertaisesti, jotta voitaisiin välttää verotuksen näennäisiä etuja ja pitää rahat yrityksessä, jolloin myös palkat voitaisiin maksaa helpommin?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) EU:n talouden elvytyssuunnitelmassa säädetään terveistä investoinneista, minkä takia siinä tuetaan talousarvion määrärahojen lisäämistä noin 200 miljardilla eurolla tulevana kautena osana talouskasvua ja vakautta koskevaa sopimusta.
Arvostan erityisesti Euroopan keskuspankin valmiutta laskea ohjauskorkoja, jotta voidaan varmistaa maksuvalmiustaso, jonka pankkijärjestelmä tarvitsee voidakseen investoida reaalitalouteen.
Arvostan myös erityisesti tehtyä ehdotusta, jolla pyritään muuttamaan rahoituskehystä, jotta kahden seuraavan vuoden aikana voidaan investoida viisi miljardia euroa laajakaistainfrastruktuurin kehittämiseen ja Euroopan energiainfrastruktuurien yhdistämiseen.
Pidän myönteisenä Euroopan investointipankin ja tiettyjen kansallisten pankkien käynnistämää aloitetta, jolla pyritään perustamaan 2020-rahasto, joka on varattu energia- ja ilmastonmuutostoimiin ja liikenneinfrastruktuurin kehittämiseen.
Valtionapua voidaan käyttää tukemaan tutkimusta ja kehitystä, innovaatiota, viestintä- ja tietotekniikkaa, liikennettä ja energiatehokkuutta.
Ján Hudacký
(SK) Mielestäni kaksivuotisesta talouden elvytyssuunnitelmasta voi kehittyä Euroopan unionin hyvä, koordinoitu vastaus talouskriisiin edellyttäen, että se toteutetaan ja pannaan täytäntöön järkevästi. Unionin talouden tukemiseksi ehdotetulla tuen määrällä pitäisi luoda rahoituskehys, joka on riittävä jäsenvaltioiden talouksien edistämiseksi kohti uusia kehityssysäyksiä. Euroopan unionin talousarviosta ja Euroopan investointipankista yhtä suurin osuuksin annettava 30 miljardia euroa on kohdennettava asianmukaisesti tietoon perustuvan talouden ja vähähiilisen talouden kehittämiseen sekä keskipitkän ja pitkän aikavälin energiatehokkuusohjelmiin.
Verokannustimien osalta olen sitä mieltä, että näiden toimenpiteiden pitäisi edelleen olla jäsenvaltioiden vastuulla. Itse kannatan ajatusta alv-kannan laskemisesta sellaisten tiettyjen tiiviisti energiatehokkuuteen liittyvien tuotteiden osalta, joilla voidaan edistää suuria energiasäästöjä.
Lopuksi minun on myönnettävä, että tunnen tiettyä huolta suunnitelmasta soveltaa mahdollisimman suurta joustavuutta, mikä mahdollistetaan tarkistetulla vakaus- ja kasvusopimuksella. Tietyillä hallituksilla on taipumus käyttää kyseisiä toimenpiteitä hyväkseen niiden populistisiin ja puhtaasti poliittisiin tavoitteisiin ilman selkeää kehitysnäkemystä.
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin osoittaa erityistä kunnioitusta Saksan liittokanslerille, Angela Merkelille, josta on tullut uusi Euroopan Margaret Thatcher. Hän uskoo rautarouvan tavoin tasapainoisiin talousarvioihin eikä siihen, että luottokriisistä ja talouskriisistä selvitään epävakaasti kuluttamalla. Sen sijaan ja päinvastoin, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Gordon Brown on saanut aikaan finanssipoliittista elvytystä koskevan lainaa-ja-kuluta-kriisitalouspaketin, jolla ei mitenkään saada aikaan tasapainoista talousarviota.
Vaikka hyväksyn sen, että ennen kaikkea omat Yhdistyneen kuningaskunnan pankkimme veivät meidät tähän kriisiin vastuuttomalla lainauksellaan yhdistettynä hallituksen huonoon sääntelyyn ja valvontaan, katson, että tähän finanssipolitiikkaan - joka on erittäin vastuutonta - on liitettävä julkisten menojen leikkauksia ja huolellisesti harkittuja suunnitelmia sen rahoittamiseksi pidemmällä aikavälillä. Muuten meillä on talouden romahtamiskauden jälkeen valtavan inflaation kausi, joka vie kaikki säästömme ja heikentää Euroopan talouksia.
Colm Burke
(EN) Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä työtä, jota jäsenvaltiot, neuvosto ja komissio tekevät käsitellessään tätä vaikeaa asiaa. Monet kollegoistani ovat jo käsitelleet perusteellisesti tarvittavaa toimintaa. Samalla jäsenvaltioiden ei pitäisi kuitenkaan muuttaa sitoumustaan kehitysmaille. EU:n jäsenvaltioiden on säilytettävä julkinen kehitysapu. Rahoituskriisillä odotetaan olevan vakava vaikutus humanitaariseen rahoitukseen, ja jotkut analyytikot ennustavat, että julkista kehitysapua leikataan kolmanneksella tai enemmän.
EU:n jäsenvaltioiden ei pitäisi luopua pyrkimyksestä saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteet, kun nyt on houkutus menojen vähentämiseen. Maailmanlaajuinen rahoitusromahdus on korostanut maailmamme keskinäisesti riippuvaista globalisoitunutta luonnetta. Vaikka kehitysmaat ovat välttäneet monet rahoituskriisin välittömistä vaikutuksista, koska niiden yhteys maailmanmarkkinoihin on rajallinen, taloustieteilijät varoittavat, että sillä on sivuvaikutuksia tukivirtojen vähentymisen sekä rahalähetysten, suorien ulkomaisten investointien ja talouskasvun osalta.
Voimme nähdä, että kehitysmaat kärsivät huomattavasti rahoitussotkusta, jota ne eivät luoneet. Jäsenvaltioiden pitäisi siksi säilyttää asioiden vallitseva tila.
Puhemies
(IT) Pyydän anteeksi Bruno Gollnischilta ja Czesław Adam Sikierskiltä, jotka pyysivät puheenvuoroa, mutta valitettavasti olemme myöhässä ja siksi lopetamme viiteen puheenvuoroon
Hervé Novelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aivan ensiksi kertoa komission jäsenelle Almunialle, että hän korosti aivan oikein kolmea näkökohtaa, jotka ovat hyvin tärkeitä elvytyksen tehokkuuden varmistamiseksi.
Ensimmäinen on tarpeeksi tehokas toiminta. Tästä näkökulmasta yksi ja puoli prosenttia BKT:stä on elvytystavoite, joka minusta näyttää sangen huomattavalta ottaen huomioon käsiteltävänä olevat määrät.
Toinen on jäsenvaltioiden erilaisten tilanteiden huomioon ottaminen. Hän korosti aivan oikein, että maat eivät olleet, rohkenenko sanoa, samassa veneessä talous- tai talousarviotilanteen osalta, mutta se ei vapauta niitä tekemästä todella koordinoitua ponnistusta. Tämä on jotakin, jonka osalta puheenjohtajavaltio aikoo tehdä työtä ennen seuraavaa Eurooppa-neuvoston kokousta. Olen vakuuttunut, että juuri tällä tavalla lopulta - vaikka en vielä tiedä, miten kauan tämä kestää - pystymme elvyttämään kasvun ja työllisyyden.
Hyvä Jean-Paul Gauzès, haluaisin sanoa teille, että huomautitte hyvin, että kaikki ponnistuksemme keskittyvät reaalitalouden rahoittamiseen. Jos autamme pankkeja, se johtuu siitä, että ne voivat investoida tähän talouteen, ja ainoa tavoitteemme - ja korostitte aivan oikein tätä kohtaa - on pienten ja keskisuurten yritysten rahoittaminen. Uskon, että eilen neuvosto sai komission kautta annettua viestin pankkien tuesta, ja on selvää, että haluamme joustavaa ja nopeaa päätöksentekoa tuesta, jota voidaan nykyisissä olosuhteissa antaa pankeille ja rahoituslaitoksille. Mielestäni neuvostoa on kuultu, ja haluaisin sanoa teille, hyvä Jean-Paus Gauzès, että neuvosto jakaa laajasti huolenne siitä, että luokituslaitoksia säädellään EU:n tasolla ja, haluaisin lisätä, kansainvälisellä tasolla, tehokkaasti, kuten monet kollegani ja monet Euroopan parlamentin jäsenet ovat sanoneet.
Hyvä Poul Nyrup Rasmussen, haluaisin sanoa teille, vaikka puheenne oli osoitettu enemmän komissiolle, että olen kanssanne samaa mieltä, kun korostitte, että mitään markkinoiden osaa ei pitäisi vapauttaa sääntelystä tai valvonnasta. Jos todella on yksi viesti, joka meidän on otettava mukaamme, se on se, että tietyillä markkinoiden osilla on puutetta sääntelystä. Tätä sääntelyä on siksi parannettava ja joskus luotava tilanteissa, joissa se on elintärkeää. Tämä oli 15. marraskuuta järjestetyn Washingtonin huippukokouksen voimakas viesti, ja EU:n on, tietysti, tehtävä työtä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan luettuna spekulatiivisten rahastojen ala.
Hyvä Daniel Dăianu, on totta, että rahoitusmarkkinoiden sääntelyä pitäisi koordinoida kansainvälisellä tasolla; sen takia Washingtonin huippukokous pidettiin Euroopan unionin aloitteesta. Mielestäni tämä EU:n ääni, yhtenäisen EU:n ääni oli ratkaiseva tekijä kyseisessä huippukokouksessa, ja sen avulla huippukokouksessa oli mahdollista laatia eräänlainen etenemissuunnitelma kansainvälisen rahoitusjärjestelmän todelliselle sääntelylle, ja tämä johtui siitä, että EU pystyi laatimaan tehokkaasti oman ohjelmansa.
Hyvä Rebecca Harms, ollakseni tarkka, elvytyssuunnitelmassa itse asiassa ehdotetaan pitkän aikavälin investointeja, ehkä ei teidän mielestänne tarpeeksi, mutta niitä siinä kuitenkin ehdotetaan.
Hyvä Sergej Kozlík, haluan sanoa teille, että kyllä, meidän on tuettava maatalouspolitiikkaa aivan kuten muitakin merkittäviä EU:n politiikanaloja. Mainitsitte energiapolitiikan; mielestäni olitte oikeassa tehdessänne niin. Nämä ovat painopistealoja, ja niiden pitäisi pysyä sellaisina, myös tällaisena vaikeana aikana.
Hyvä José Manuel García-Margallo y Marfil, Euroopan keskuspankin työllä on mielestäni ollut ratkaiseva asema niiden vaikeuksien voittamisessa, joita olemme kohdanneet vasta äskettäin, ja sen pääjohtaja on selkeästi ilmoittanut, että inflaatio on vähentynyt EU:ssa ja että siksi hän ennustaa, kuten monet parlamentin jäsenet ovat panneet merkille, uutta liikkumavaraa rahapolitiikan alalla.
Mielestäni Elisa Ferreira oli sangen ankara Euroopan unionin vastauksen suhteen. Mielestäni Euroopan unioni vastasi, toisin kuin hän sanoi, nopeasti kriisiin tekemällä lujia päätöksiä hyvin lyhyessä ajassa toimielintemme - komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin - myönteisen yhteistyön ansiosta, ja kiitän teitä siitä.
Pienten ja keskisuurten yritysten tuen osalta järjestämme piakkoin keskustelun kilpailukykyneuvostossa pk-yrityksiä tukevan aloitteen hyväksymistä koskevasta päätöksestä, ja katson, että myös tällä alalla EU on tehnyt osansa pk-yritysten rahoituksen osalta ja niille myös taloudellisen taantuman aikana annettavan etusijan osalta.
Hyvä Sophia in't Veld, olitte oikeassa huomauttaessanne, että lyhyen aikavälin elvytyksen pitäisi perustua pitkän aikavälin rakenteellisiin uudistuksiin Lissabonin strategian puitteissa. Tämä strategia ei ole koskaan ollut niin olennainen, erityisesti tämän taloudellisen taantuman aikana, ja rakenteelliset uudistukset on voitava toteuttaa.
Hyvä Hans-Peter Martin, kuulin selvästi, kun kehotitte toimimaan yhdessä todellisten painopistealojen määrittämiseksi.
Hyvä Margaritis Schinas, meillä oli sääntöjä, mutta nuo säännöt eivät toimineet; se on totuus. Siksi tarvitsemme sääntöjä, mutta tehokkaita sääntöjä; ei tietenkään ylisääntelyä vaan todellista kehystä, joka sopii EU:n kilpailukykyyn.
Hyvä Donata Gottardi, haluan sanoa teille, että olen täysin samaa mieltä halustanne torjua veropetoksia. Puheenjohtajavaltio Ranska on lisäksi tehnyt tästä painopistealan EU:n tasolla ja kansainvälisellä tasolla. Haluan myös sanoa teille, että olen samaa mieltä kanssanne hyvin olennaisista huomioistanne, jotka koskevat tarvetta tehokkaaseen talouden elvytykseen.
Hyvä Margarita Starkevičiūté, olen samaa mieltä siitä, että rahoitusalan tavallinen taantuma on olennainen osa Euroopan talouden elvytystä ja että sen pitäisi tapahtua koordinoiduissa puitteissa.
Hyvä John Purvis, olen samaa mieltä, meidän on siirryttävä kohti suurempaa solidaarisuutta - se on tärkeää. Se on lisäksi sitä, mitä ehdotamme perustamalla kansainvälisen rahoitusjärjestelmän uudistuksen Bretton Woodsissa luotuihin laitoksiin, mukaan luettuna erityisesti Kansainvälinen valuuttarahasto, yleismaailmallinen ja poliittisesti legitiimi laitos, jonka osalta olen vakuuttunut, että sen asema vahvistuu tulevina vuosian. Mainitsitte alv:tä koskevan kysymyksen. Puheenjohtajavaltio itse asiassa kannattaa alv-alennusta, joka kohdennetaan erityisesti paljon työvoimaa vaativille aloille, joita ei voida sijoittaa uudelleen.
Hyvä Paul Rübig, puhuitte samasta aiheesta. Alv on väline, jolla voidaan - erityisesti, jos sitä lasketaan - ylläpitää toimintaa ja erityisesti työllisyyttä, mutta nämä alv:n vähennykset voivat olla vain kohdennettuja, ja sillä tarkoitan, että on oltava mahdollista todistaa, että ne ovat täysin asianmukaisia. Keskustelu tästä aiheesta ei ole kuitenkaan edelleenkään täysin valmis, kuten tiedätte.
Hyvä Silvia-Adriana Ţicǎu, mielestäni yksi talouden elvytystä koskevien komission ehdotusten periaatteista on investointi, joka on todellista ja oikea-aikaista mutta myös kestävää ja rakenteellista; olen kanssanne täysin samaa mieltä tästä aiheesta.
Hyvä Ján Hudacký, kyllä, Euroopan investointipankki on hyvin tärkeä väline talouden elvytyksen tukemisessa, myös erilaisten välineiden avulla. Mielestäni se on perustavanlaatuinen kohta. Meillä on tilaisuus todeta se neuvoston ensi viikon keskustelujen aikana.
Hyvä Charles Tannock, uskon samoin kuin koko neuvosto, että tarvitsemme elvytystä, joka on keskitettyä mutta joka voidaan kääntää, kun palataan kasvun tielle.
Lopuksi haluan sanoa teille, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, että tämä keskustelu ja kaikki kysymyksenne ovat olleet neuvostolle hyvin merkittäviä ja hyvin mielenkiintoisia. Ne osoittavat, että meillä on keskenämme laaja yhteisymmärrys siitä, että vahvan ja johdonmukaisen EU:n äänen on kuuluttava kansainvälisillä foorumeilla. Euroopan parlamentin tuki on olennaista. Haluan kiittää teitä tässä suhteessa.
Meidän pitää, ja olen vakuuttunut tästä, miettiä täysin uudelleen lähestymistapamme rahoitusjärjestelmään ja sen sääntelyyn. Se on tehtävä EU:n tasolla mutta myös ottaen huomioon ratkaisut, jotka löydetään kansainvälisellä tasolla, koska jos tästä kriisistä on todella jotakin opittavaa, se on se, että tämän päivän rahoitusjärjestelmällä on todella kansainvälinen ulottuvuus; siksi ratkaisut on löydettävä kansainvälisellä tasolla EU:n vauhdittamana.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Novelli, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensiksi, olen hyvin kiitollinen kommenteistanne ja huomioistanne ja mielenkiinnosta, jota olette osoittaneet komission aloitteita kohtaan, erityisesti tänä iltapäivänä käsittelemäämme elvytyssuunnitelmaa kohtaan. En aio toistaa monia vastauksia, jotka ministeri Novelli juuri antoi. Olen käytännöllisesti katsoen samaa mieltä kaikista hänen kommenteistaan siitä, mitä puheenvuoron käyttäneet jäsenet ovat sanoneet.
Haluaisin vain mainita kuusi kohtaa hyvin nopeasti. Ensiksi, olen samaa mieltä teistä niiden kanssa, alkaen Jean-Paul Gauzèsista, jotka sanoivat, että luottokriisi on erittäin ankara ja että se on kaikkien niiden todella suurten ongelmien perustana, joita reaalitaloudessa nyt on. Vasta eilen keskustelimme Ecofin-neuvostossa siitä, miten parannetaan pääomapohjan vahvistamisen tehokkuutta ja niitä talletussuojasuunnitelmia, jotka eri jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tai hyväksyvät. Vaakalaudalla on paljon veronmaksajien rahaa: huomattavia varoja on mennyt pankkien ja rahoituslaitosten toiminnan takaamiseen tai pääoman tarjoamiseen niille. Nyt on saatava luottovirta takaisin talouteen, koska se on olennaista, jotta talous voi toimia asianmukaisesti.
Koska se ei toimi hyvin, Poul Nyrup Rasmussenin mainitsemat talousennusteet, jotka esitin kuukausi sitten, eivät valitettavasti enää ole ennustuksia, jotka esittäisin tänään. Siksi ilmoitin myös eilen ministereille, että esittäisin uudet talousennusteet 19. tammikuuta.
Sillä välin Kansainvälinen valuuttarahasto, OECD ja muuta laitokset ovat julkaisseet vuodelle 2009 arvioita, jotka ovat vielä huolestuttavampia kuin komission ennustuksissa 3. marraskuussa esitetyt. Euroopan keskuspankin ennusteita odotetaan huomenna, ja ne ovat myös synkkiä.
Toinen kommenttini on se, että rahoituspalveluja säännellään ehdottomasti enemmän. Itse asiassa niitä säännellään jo nyt enemmän. Vasta eilen, komission aloitteesta, neuvosto, kuten ministeri Jouyet sanoi aiemmin, antoi poliittisen hyväksyntänsä ainakin neljälle - jos muistan oikein - komission aloitteelle rahoitusmarkkinoiden tai -palvelujen eri näkökulmien sääntelylle. Nykyisiä asetuksia on muutettava, sääntelemättömiä aloja on säänneltävä, ja sääntelyn laadussa ja siinä, miten näiden sääntöjen täytäntöönpanoa valvotaan EU:n tasolla ja maailmanlaajuisesti, tarvitaan parannuksia. Puhumme tästä kaikesta.
Koska päätös Solvenssi II -direktiivistä on tulossa parlamentin käsiteltäväksi, haluaisin kertoa teille, että neuvoston reaktio ei edelleenkään aina vastaa neuvoston omia lausuntoja siitä, mitä on tehtävä rahoituksen sääntelyn ja valvonnan osalta. Parlamentti on siitä tietoinen, koska se on käynyt keskusteluja neuvoston kanssa tästä direktiivistä. Vakuutusalan valvontatoimien koordinoinnin parhaasta tavasta ei ole sopimusta. Meidän on kiireellisesti saatava sopimus sellaisesta valvonnasta Euroopan laajuisesti, ja puhumme jo valvontaviranomaisten elimestä maailmanlaajuisesti toimiville laitoksille.
Vipurahastoja koskevan kysymyksen osalta perustamme näkemyksemme periaatteeseen, että niiden toimintaa on säänneltävä. Olemme sanoneet niin komissiossa, neuvosto on sanonut niin ja Washingtonin kokouksessa sanottiin niin.
Jacques de Larosièren johtama korkean tason ryhmä tutkii sitä muiden tekijöiden muassa. Komission jäsen McCreevy tapasi talous- ja raha-asioiden valiokunnan eilen.
Näin, että komission puheenjohtaja toisti teille tässä salissa viimeisimmillä vierailuillaan, että komissio aikoo säännellä vipurahastoja ja että sen me teemme. Se, mistä keskustellaan, on, missä määrin, millä aloilla ja mitä vipurahastojen toiminnan osia on säänneltävä, mikä ei vaikuta ainoastaan vipurahastoihin. Työllisyysalalta ja tämän parlamentin Poul Nyrup Rasmussenin aloitteesta laatimasta mietinnöstä on tulossa tähän keskusteluun huomattavia panoksia.
Olen täysin samaa mieltä teistä niiden kanssa, jotka ovat maininneet investoinnit ja tarpeen yhdistää tarpeelliset keskipitkän ja pitkän aikavälin investoinnit energia- ja ilmastonmuutospakettiin. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että rahapolitiikassamme on liikkumavaraa ilman, että Euroopan keskuspankin tai muiden keskuspankkien riippumattomuus pitäisi vaarantaa. Se on ilmiselvää. Euroalueen inflaatio marraskuun lopussa oli Eurostatin mukaan 2,1 prosenttia. Vain muutama kuukausi sitten puhuimme inflaatioluvuista, jotka olivat kaksi kertaa korkeampia, ja tuo marginaali on nyt käytetty. Keskuspankilla on kokous täällä Brysselissä huomenna. En tiedä, mitä se aikoo tehdä, mutta olen kuullut pankin pääjohtajan Trichet'n antamat lausunnot, ja ne ovat sangen selkeitä tästä asiasta.
Seuraava kohtani koskee vakaus- ja kasvusopimusta. Sopimuksessa todetaan selkeästi, että kolmen prosentin kynnyksen rikkova alijäämä käynnistää liiallista alijäämää koskevan menettelyn, ja siinä on yksi poikkeus, nimittäin poikkeuksellinen taloustilanne, ja nyt olemme taloustilanteessa, joka on poikkeuksellinen. Toinen ehto, jota sovelletaan yhdessä ensimmäisen kanssa, on se, että liiallisen alijäämän pitäisi olla väliaikainen, ja väliaikainen ei tarkoita monia vuosia vaan vain yhtä vuotta. Kolmas ehto, jota sovelletaan yhdessä kahden ensimmäisen kanssa, on se, että liiallisen alijäämän ei pitäisi olla kovin kaukana viitearvosta, ja tässä, hyvä José Manuel Garcia-Margallo y Marfil - menemättä teknisiin yksityiskohtiin, jotka eivät sovi tämän parlamentin pääasiassa maallikkoyleisölle - puhumme prosenttiyksikön muutamista kymmenesosista.
Lopuksi, vastauksena Neil Parishille ja jollekulle muulle, joka mainitsi arvonlisäveroa koskevan kysymyksen, komission asiakirjassa tai suunnitelmassa on monia välineitä, joita voidaan käyttää tuottamaan finanssipoliittisia elvytystoimia, ja yksi niistä on varmasti alv:n kaltaisen huomattavan veron tai pikemminkin alv:n kaltaisen huomattavan verokannan leikkaaminen. On myös kuitenkin totta, että komissio ei pakota ketään tekemään sitä. Lukekaa suunnitelma ja näette, että siihen ei kuulu velvoitetta, eikä sitä itse asiassa voisikaan olla. Kolmas kohta - ja tämä on eilisistä Ecofin-keskusteluista saatua tietoa - on se, että vain yksi jäsenvaltio 27:stä kannatti eilen tämän välineen käyttämistä, ja se oli jäsenvaltio, joka on käyttänyt sitä.
Puhemies
(IT) Kiitos, arvoisa komission jäsen, erityisesti siitä, että katoitte aiheita matematiikasta teologiaan.
Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Louis Grech  
kirjallinen. - (EN) Rahoituskriisi on luonut suuria haasteita EU:lle ja maailmantaloudelle. Jäsenvaltioiden koordinoidut ponnistukset ovat olleet tehokkaita EU:n pankkijärjestelmän vakauttamisessa, mutta paljon on vielä tehtävänä, jotta voidaan rajoittaa kriisin leviämistä laajempaan talouteen ja suojella kotitalouksia, yrityksiä ja työpaikkoja. Keskinäisesti riippuvaisessa maailmassa näiden haasteiden käsittely voi olla EU:lle tilaisuus ottaa johtoasema selkeyden, yhteiskuntavastuun ja ennakoitavuuden tuomisessa maailmanlaajuiseen rahoitusrakenteeseen.
Kaiken lieventämistoimenpiteiden täytäntöönpanon on oltava oikea-aikaista, kattavaa, ja siihen on liitettävä asianmukainen sääntelytoiminta, jolla käsitellään kriisin perussyitä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä sääntelyyn, joka koskee uusia rahoitustuotteita, kuten subprime-lainoja ja niiden johdannaisia, sekä tahoja, jotka ovat mukana niiden markkinoinnissa, kuten pankkeja, vipurahastoja ja yksityisiä pääomasijoitusrahastoja. Luokituslaitosten liiketoimintamalleja ja niiden luokitusten oikeudellista asemaa on tarkistettava.
Meidän on elvytysprosessissa annetta etusija ratkaisuille, joilla suojellaan työpaikkoja, kasvua ja heikoimmassa asemassa olevia, edistetään talouden energiaa ja vakautta ja taataan samalla, että osapuolet, joiden omien etujen mukaista on asioiden vallitsevan tilan säilyttäminen, pidetään kaukana.
Gábor Harangozó  
kirjallinen. - (HU) Pidän myönteisenä EU:n yhtenäisiä ponnisteluja käsitellä kriisiä ja aloitteita, joilla pyritään suojaamaan Euroopan työpaikat ja luomaan uusia.
Samalla haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että mailla, jotka ovat niin vakavassa finanssipoliittisessa tilanteessa kuin Unkari, ei ole mitään rahapoliittisia tai huomattavia finanssipoliittisia tai veronkevennykseen liittyviä välineitä käytettävissään. Näissä maissa taloudellinen elvytys on siksi mahdollista pääasiassa EU:n varojen uudelleenosoittamisen ja tehokkaan käytön muodossa sekä palkkakustannusten vähentämisessä, kilpailun sääntelyn tehostamisessa ja hallinnollisten kulujen vähentämisessä.
Olen erityisen tyytyväinen, että yhteiset ponnistelumme tässä suhteessa ovat saaneet komission jäsenen Joaquín Almunian tuen. Siksi katson, että rakennerahastoihin liittyvät aloitteet ovat olennaisen tärkeitä, ja tuen lujasti niiden välitöntä hyväksymistä. Suurhankkeiden hyväksymisen nopeuttaminen sekä tuki pk-yritysten saatavilla olevien luottojen muodossa voivat auttaa edistämään kysyntää.
Samalla katson, että ponnistelumme heikoimmassa asemassa olevien puolesta ovat riittämättömiä, ja siksi kehotan, että maankäyttö ja uusi rakentaminen sisällytetään myös muutoksiin, joita on ehdotettu asumistuen alalla. Alikehittyneillä alueilla ja taajamissa on tiettyjä tontteja tai rakennuksia, jotka eivät sovi remontointiin, ja siksi meidän on edistettävä ajanmukaisten, energiatehokkaiden asuntojen rakentamista. Niin tekemällä voimme edistää Euroopan unionin tavoitteita sekä energiansäästöjen että työpaikkojen luomisen osalta, ja samalla auttaa heikoimmassa asemassa olevia.
Janusz Lewandowski  
kirjallinen. - (PL) Ilmoittaessaan kriisiä koskevasta toimintasuunnitelmastaan Euroopan komissio vastasi todelliseen tarpeeseen talouden vakauttamista ja elvyttämistä koskevasta yhteisön toiminnasta. Ilmoitus kuitenkin tehtiin muutama päivä niin sanotun sovittelun jälkeen, ja siinä määritellään Euroopan unionin vuoden 2009 talousarvion muoto. Talousarviossa ei osoiteta täydentäviä varoja kriisin nujertamiseen, ja on vaikea kuvitella, että 200 miljardin euron arvoinen suunnitelma ei vaikuttaisi mitenkään talousarvioon.
Pitkään käyty kiista lähteistä miljardin euron rahoitukselle auttamaan maita, joita uhkaa nälänhätä, osoittaa, että ei ole helppoa saada 27 maata sopimaan täydentävästä rahoituksesta, nimittäin yli 116 miljardin arvoisista maksumäärärahoista, joista Euroopan parlamentti ja neuvosto sopivat 21. marraskuuta vuodelle 2009. Jo pelkästään tämän takia puheenjohtaja Barroson suunnitelma on vain yhdistelmä kansallisia ponnisteluja, joihin on liitetty lupauksia suuremmasta suvaitsevaisuudesta talousarvion alijäämien ja valtionavun sääntelyn osalta.
Toivon kuitenkin, että mikä tahansa vakaus- ja kasvusopimuksen mahdollinen lieventäminen ei ole ainoa tulos Euroopan komission suunnitelmasta. Näin käy, jos toteutamme lupauksen kasvavista ennakoista ja rakennerahastojen valtavirtaistamisesta, sillä niiden on toimittava paikallisina ja alakohtaisina kriisinvastaisina paketteina vuosina 2009-2010. Sillä käännettäisiin katastrofaalinen suuntaus kuilun laajentamisesta sitoumusten ja todella käytettyjen aluepoliittisten varojen välillä.
