Juhlaistunto ja keskustelu - EURO 10 VUOTTA
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana juhlaistunto ja keskustelu 10-vuotiaan euron kunniaksi.
(Elokuva)
Arvoisa pääministeri ja euroryhmän puheenjohtaja Juncker, arvoisa Ranskan entinen presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, arvoisa talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Berès, hyvät parlamentin jäsenet.
Tammikuun 1. päivänä 2009 oli valuuttamme euron 10. syntymäpäivä. Juhlimme täällä Euroopan parlamentissa Euroopan unionin kaikkien aikojen tärkeintä ja historiallisinta päätöstä. Euroopan unionissa, jonka jäsenvaltiot kasvoivat yhä lähemmäksi toisiaan taloudellisesti, euron luominen oli looginen kehitysaskel yhteismarkkinoiden lujittamisessa ja sisämarkkinoiden sisäisen kaupan yksinkertaistamisessa. Siitä huolimatta, kun 11 itsenäisen valtion valuutat korvattiin yhteisvaluutalla 10 vuotta sitten, ilmassa oli paljon skeptisyyttä siitä, tulisiko suunnitellusta yhteisvaluutasta menestys. Sen käyttöönotto edellytti rohkeutta ja päättäväisyyttä.
Kymmenen vuotta jälkeenpäin voimme huomata, että euroon luotetaan yhtä paljon kuin euroalueella aikaisemmin käytettyihin valuuttoihin, ja lisäksi se on tuonut epäilemättä huomattavia etuja kansalaisille ja yrityksille Euroopan unionin alueella.
Euroalueesta on tullut makrotalouden peruskivi. Kun ajatellaan euroalueen talouden suuruutta ja sitä, että valtaosa kaupasta on sisäistä, euro on osoittanut kestävänsä paljon paremmin taloudellisia iskuja kuin jäsenvaltioiden aikaisemmat kansalliset valuutat.
Erityisesti viime kuukausien maailmanlaajuisen rahoituskriisin aikana euro on osoittautunut merkittäväksi välineeksi, jolla on vakauttava vaikutus. Yhteisvaluutta on suojellut meitä kaikkein pahimmilta vaikutuksilta, jollaisia tällä kaikkein vaikeimmalla rahoituskriisillä sitten 1930-luvun on ollut.
Ilman Euroopan keskuspankkia ja Euroopan keskuspankkijärjestelmää, jotka ovat toimineet vakauttavina tekijöinä, Euroopan unionin tilanne olisi ollut viime syksynä paljon pahempi kuin se oli.
Katsotaanpa vaikka Irlantia, jota rahoituskriisi koetteli erityisen pahasti. Sen jäsenyys rahaliitossa suojeli sitä paljon laajamittaisemmalta kriisiltä.
Rahaliitto ohjaa unionin toivon mukaan pysyvästi kohti entistä tiiviimpää taloudellista ja poliittista yhtenäisyyttä, ja se merkitsee olemista osana unionia, jolla on yhteinen tarkoitus. Perheen tavoin kaikki euroalueen jäsenet puhuvat keskenään ja omaksuvat parhaan lähestymistavan hyötyäkseen toisistaan.
Euron luominen ei kuitenkaan ollut pelkästään päätös, jolla on taloudellisia ja rahoituksellisia vaikutuksia, vaan se antoi myös hyvin selkeän signaalin siitä, että Euroopan unioni on sellaisessa asemassa, että se kykenee tekemään kauaskantoisia päätöksiä yhteisen ja vauraan tulevaisuuden rakentamiseksi.
Nykyään monet euroalueen kansalaisista näkevät yhteisvaluutan yhtenä Euroopan yhdentymisen myönteisimmistä tuloksista. Voidaksemme varmistaa, että tilanne jatkuu tällaisena, meidän on pidettävä tiukasti kiinni yhteisestä valuutastamme. Se on ainoa tapa varmistaa, että euro on tulevaisuudessakin vakauttava tekijä ja pysyvyyden tuoja sekasortoisessa maailmassa.
Nyt yli puolet Euroopan unionin jäsenvaltioista on ottanut euron käyttöön. Muutama päivä sitten toivotimme Slovakian tervetulleeksi euroalueen 16. jäseneksi, ja olen varma siitä, että siinä vaiheessa, kun vietämme seuraavaa euron suurta syntymäpäivää, vielä useampi jäsen on ottanut sen käyttöön. Kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden tavoitteena on viime kädessä oltava yhteisvaluutan käyttöönotto vakauskriteerien perusteella.
Olen vakuuttunut siitä, että askel askeleelta etenevä laajentuminen auttaa lujittamaan koko euroaluetta samalla, kun se on yhteisen ja rauhanomaisen Euroopan tulevaisuuden symboli, erityisesti Euroopan unionin nuorille.
Ranskan entinen presidentti Valery Giscard d'Estaing on kanssamme täällä tänään, ja toivotan hänet lämpimästi tervetulleeksi. Yhdessä Saksan entisen liittokanslerin Helmut Schmidtin, Luxemburgin entisen pääministerin Pierre Wernerin ja muiden lisäksi hän on yksi yhteisvaluuttamme ideoijista. Toivotan presidentti Giscard d'Estaingin lämpimästi tervetulleeksi.
(Suosionosoituksia)
Helmut Kohl, joka yhdessä François Mitterrandin ja Jacques Delors'in ja muiden kanssa - näimme juuri Jacques Santer'in filmissä - antoi panoksensa euron lopulliselle käyttöönotolle, ja yhdyn hänen näkemykseensä siinä, kun hän totesi vuonna 1998, että "valuutta on tietysti maksuväline". "Valuutta on kuitenkin myös paljon enemmän kuin maksuväline." "Jollakin tapaa se liittyy kulttuuri-identiteettiin, ja se on poliittisen vakauden mitta." "Kuvitelkaa, mikä hieno saavutus se olisi, jos kaiken älykkyytemme ja luovuutemme ja värikkään monimuotoisuutemme lisäksi ja kaikista vaikeuksista huolimatta miljoonat maittemme ihmisistä käyttäisivät yhteistä valuuttaa Euroopan unionissa."
Euroopan parlamentin puolesta haluan kiittää lämpimästi kaikkia euron ideoijia ja kaikkia niitä ihmisiä, jotka valmistelivat sille tietä, erityisesti Euroopan keskuspankkia, sen nykyistä pääjohtajaa Jean-Claude Trichet'tä ja hänen valitettavasti edesmennyttä edeltäjäänsä Willem Duisenbergiä heidän historiallisista saavutuksistaan. Euroopan keskuspankin merkitystä ei yksinkertaisesti voi yliarvioida.
(Suosionosoituksia)
Kiitokset kuuluvat erityisesti myös Alexandre Lamfalussylle, Euroopan rahapoliittisen instituutin pääjohtajalle, jonka tapasimme eilisiltana ja joka nyt osallistuu myös tähän keskusteluun.
Myös Euroopan parlamentilla ja sen asiasta vastaavalla valiokunnalla eli talous- ja raha-asioiden valiokunnalla, jonka puheenjohtajana toimi tuolloin Karl von Wogau ja hänen jälkeensä Christa Randzio-Plath, on toiminut liikkeelle panevana voimana tässä historiallisessa hankkeessa, jossa on kuljettu valuuttakäärmeestä kohti yhteisvaluutan luomista. Sama pätee talous- ja raha-asioiden valiokuntaan sen nykyisessä muodossaan, ja sen puheenjohtajana toimii Pervenche Berès, jolle olemme kiitollisia tämän juhlan ideasta.
Siitä asti, kun euro otettiin käyttöön 10 vuotta sitten, Euroopan keskuspankki ja euroryhmä ovat kehittäneet yhä tiiviimpää suhdetta Euroopan parlamentin kanssa. Haluan lämpimästi kiittää kahden instituution edustajaa, euroryhmän puheenjohtajana toimivaa Jean-Claude Junckeria ja Euroopan keskuspankin pääjohtajaa Jean-Claude Trichet'tä siitä erinomaisesta yhteistyöstä, jota he ovat tehneet Euroopan parlamentin kanssa.
Euron 10-vuotissyntymäpäivän kunniaksi toivomme yhteisvaluutallemme lisää monia menestyksekkäitä vuosia Euroopan maanosamme yhteisen valoisan tulevaisuuden myötä.
Jean-Claude Trichet
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja Juncker, hyvät parlamentin jäsenet, on valtava kunnia ja suuri ilo osallistua tähän euron, yhden Euroopan suurimman tavoitteen, kunniaksi järjestettyyn juhlaseremoniaan.
Jean Monnet, yhdistyneen Euroopan perustajaisä totesi kerran seuraavaa: "Kun idea soveltuu ajan tarpeisiin, se lakkaa kuulumasta niille ihmisille, jotka keksivät sen, ja se on suurempi kuin ne, jotka sitä valvovat." Hän lisäsi vielä: "Ei ole olemassa ennenaikaisia ideoita, vaan sopivia hetkiä, joita ihmisen on osattava odottaa."
Vuosikymmenien ajan Euroopan yhteisvaluutta oli idea, jota vain muutamat kannattivat. Monet muut ajattelivat, että sellainen idea ei koskaan toteutuisi tai että se olisi tuomittu epäonnistumaan. Nykyään yhteisvaluutta on todellisuutta Euroopassa 329 miljoonalle kansalaiselle. Jonakin päivänä euron luominen nähdään ratkaisevana vaiheena pitkällä tiellä kohti Euroopan kansojen entistä tiiviimpää unionia.
En voi olla ajattelematta yhdistyneen Euroopan perustajaisiä, Robert Schumania, Walter Hallsteinia, Alcide de Gasperia, Pierre Werneriä, Sicco Mansholtia ja Paul-Henri Spaakia, jotka olivat, kuten hetki sitten näimme, visionäärejä, joita saamme kiittää Euroopan unionia.
Muistelen myös valtiomiehiä, valtionpäämiehiä ja hallituksen päämiehiä, jotka olivat määrätietoisia, asiastaan vakuuttuneita ja rohkeita eurooppalaisia ja joita Ranskan entinen presidentti Valéry Giscard d'Estaing tänään edustaa. Ilman heitä euroa ei olisi olemassa.
Euron käyttöönotosta lähtien Euroopan maiden kansalaiset ovat saaneet nauttia sellaisesta hintojen vakaudesta, jonka harvat euroalueen maat olivat sitä ennen onnistuneet saavuttamaan. Hintojen vakaus on kaikkien Euroopan kansalaisten etu. Se suojaa tuloja ja säästöjä, auttaa vähentämään rahoituskustannuksia ja kannustaa tekemään sijoituksia, luomaan työpaikkoja sekä luomaan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaurautta. Yhteisvaluutta on dynaamisuutta tuova tekijä Euroopan taloudelle. Se on lisännyt hintojen avoimuutta, vahvistanut kauppaa ja edistänyt taloudellista ja rahoituksellista yhdentymistä.
(DE) Viime kuukaudet ovat tuoneet esiin toisenkin euron tuoman edun. Rahoituskriisi on osoittanut, että sekasorron aikana on parempi matkustaa suuressa ja turvallisessa laivassa kuin pienessä veneessä. Olisimmeko kyenneet Euroopassa toimimaan näin nopeasti, määrätietoisesti ja johdonmukaisesti ilman meitä yhteen sitovaa yhteisvaluuttaa? Olisimmeko kyenneet suojelemaan yksittäisiä kansallisia valuuttojamme rahoituskriisin vaikutuksilta? Voimme olla ylpeitä siitä, miten Euroopan maiden parlamentit, hallitukset ja keskuspankit ovat reagoineet tilanteeseen. Yhdessä olemme osoittaneet, että jopa vaikeissakin oloissa Eurooppa kykenee tekemään päätöksiä.
(Suosionosoituksia)
(EN) Saamme kiittää euron historiallisesta menestyksestä mainitsemieni uraauurtavien johtajien määrätietoisuutta ja sinnikkyyttä, ja lisäksi voimme kiittää siitä Euroopan unionin toimielinten tehokasta vuorovaikutusta.
Euroopan parlamentilla on ollut ratkaisevan tärkeä rooli uraauurtavassa vaiheessa. Parlamentti oli ensimmäinen eurooppalainen toimielin, joka teki ehdotuksia yhteisvaluutasta vuonna 1962. Viimeisen kymmenen vuoden aikana Euroopan keskuspankin perustamisesta lähtien instituutiomme ovat pitäneet yllä hyvin tiivistä ja hedelmällistä vuoropuhelua. Vuoropuheluun on kuulunut yli 50 Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenten kuulemista parlamentissa ja puhemiehen mainitsemissa valiokunnissa. Parlamentin ja Euroopan keskuspankin välinen vuoropuhelu on hyvin tärkeää vastuuvelvollisuuden kannalta, kun Euroopan keskuspankki saa mahdollisuuden selventää päätöksiään ja toimiaan yleisölle valittujen edustajiensa kautta.
Ensimmäisten olemassaolovuosiensa aikana euron oli kohdattava kolme suurta koettelemusta: vankan ja uskottavan keskuspankin perustaminen, uuden vakaan valuutan luominen ja luottamuksen herättäminen. Nämä haasteet voitettiin menestyksekkäästi, ja euro on vakiinnuttanut vankan asemansa. Nyt on juhlan aika, ja kuten totesin, olen hyvin liikuttunut. Nyt ei ole kuitenkaan omahyväisyyden aika. Nykyiset haasteet ovat pakottavia, ja uusia haasteita ilmaantuu. EMUn jatkuva menestys riippuu siitä, miten nämä haasteet otetaan vastaan.
Haluaisin mainita niistä kolme.
Ensimmäinen on rahoituskriisi. Tämä kriisi on paljastanut heikkouksia maailmanlaajuisessa rahoitusjärjestelmässä. Meillä on hyvin aktiivinen osa maailmanlaajuisissa toimissa näiden heikkouksien käsittelemiseksi sekä sääntelykehyksen ja institutionaalisen kehyksen uudelleenlaatimiseksi.
Toinen asia on rahaliitto. Arvoisa pääministeri, yhteisvaluutan vakaus nojautuu kahteen pilariin: rahapolitiikkaan, joka on suunnattu hintojen vakauteen, ja joukkoon vakaita taloustoimia, joilla tuetaan vahvasti euroryhmän toimintaa. Erityisiin talousalan haasteisiin sisältyy vakaus- ja kasvusopimuksen vahva ja uskottava täytäntöönpano, jatkuvat pyrkimykset tehdä talouksistamme entistä tuottavampia ja dynaamisempia sekä suurten kilpailuun liittyvien ristiriitojen välttäminen euroalueella.
Kolmas asia koskee rahaliiton laajentumista. Kun rahaliitto perustettiin 10 vuotta sitten, jäsenvaltioita oli 11. Nyt jäseniä on 16. Tämä kertoo paljon historiallisesta tavoitteestamme. Laajentumisen käsitteleminen parhaalla mahdollisella tavalla on hyvin inspiroiva ja vaativa haaste meille kaikille ja erityisesti Euroopan keskuspankin johtokunnalle ja neuvostolle.
Euro on historiallinen saavutus. Se, millä on nykyään kaikkein suurin merkitys, on vastuumme tulevaisuudesta. Uusia haasteita syntyy parhaillaan. Jos näitä haasteita käsitellään äärimmäisen selväjärkisesti ja uskaliaasti, ne voivat saada aikaan vahvoja ideoita, joihin Jean Monnet viittasi ja jotka ovat vieneet meidät niin kauas Euroopan vakauden ja vaurauden tiellä.
Jean-Claude Juncker
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, hyvät parlamentin jäsenet, viimeisen 50 vuoden ajan Eurooppa on usein osoittanut kykynsä asettaa merkittäviä päämääriä ja luoda sellaista mielialaa ja määrätietoisuutta, jota tarvitaan sen arvossa pitämien päämäärien toteuttamiseen käytännössä.
Euroopan unioni on itsessään paras esimerkki tästä sisämarkkinoiden ja laajentumisen ohella, toisin sanoen kun se on uudistanut Euroopan maantieteelliset ja historialliset siteet ja luonut talous- ja rahaliiton, jonka 10. syntymäpäivää me tänään vietämme.
Talous- ja rahaliiton luomiseen ja yhteisvaluuttamme käyttöönottoon johtanut polku oli pitkä, ja talous- ja rahaliiton alku vuonna 1970 laaditun Werner-suunnitelman antaman alkusysäyksen jälkeen osoittaa tämän. Se oli pitkä alku, joka kulki valuuttakäärmeen, Euroopan valuuttajärjestelmän, ecun luomisen kautta vuonna 1979, Delors'in vuoden 1989 suunnitelman, vuonna 1992 allekirjoitetun Maastrichtin sopimuksen ja myös tanskalaisten ei-äänen ja ranskalaisten kyllä-äänen kautta, mitä aikoinaan pidettiin vähäpätöisenä asiana. Meidän ei liioin pidä unohtaa Euroopan valuuttajärjestelmän vuoden 1993 kriisiä. Matka ei ole edennyt ilman vaikeuksia ja törmäyksiä.
Siihen aikaan yhteisvaluutta sai osakseen paljon arvostelua sekä politiikan että akateemisen maailman edustajilta puhumattakaan lukuisilta keskuspankkiireilta, joiden mielestä talous- ja rahaliittoa ei kyettäisi eikä pitäisi pyrkiä saavuttamaan, ja mikäli kaikesta huolimatta se toteutuisi, yhteisvaluutasta tulisi sanalla sanoen heikko ja vailla tulevaisuutta.
Minulle on tärkeää ottaa kaikki hyöty tämän Euroopan yhdentymisen merkittävän tapahtuman 10. syntymäpäivästä ja osoittaa vuorostani kunniaa niille miehille, jotka loivat euron, kuten Pierre Werner, Helmut Kohl, François Mitterrand, Jacques Delors, Valéry Giscard d'Estaing ja muut. Haluan vielä kerran ylistää heidän visiotaan, heidän määrätietoisuuttaan ja heidän vankkumatonta sitoutumistaan Eurooppaan. Mainitsemani henkilöt ja monet muut heitä seuranneet eivät olisi voineet kuvitella heidän luomansa poliittisen hankkeen nopeaa menestystä. Tämän vuoden tammikuusta lähtien 16 jäsenvaltiota on liittynyt talous- ja rahaliittoon, ja euro on miltei 330 miljoonan Euroopan kansalaisen käyttämä valuutta. Eurosta on siten tullut kaikkein todellisin Euroopan yhdentymisen merkki. Tämä todellinen merkki tunnustetaan ympäri maailman, euro on vakauden mitta. Se suojelee kansalaisia kaikkein vakavimmilta talouskriisin seurauksilta. Nyt 10 vuoden jälkeen on tunnustettava, että euro on kiistaton menestys. Vuosipäivillä on kuitenkin jokin merkitys vain silloin, jos ne toimivat siltana tulevaisuuteen, koska meidän on tunnustettava, että huolimatta yhteisestä suopeasta tavastamme onnitella itseämme todelliset yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden koetukset ovat vielä edessämme. Tästä vuodesta 2009 tulee erittäin vaikea vuosi euroalueen talouksille ja Euroopan kansalaisille, ja joudumme kohtaamaan monia sekä kansallisia että kansainvälisiä haasteita.
Kussakin maassa euroalueen hallitusten on toimittava yhdessä hillitäkseen talouskriisin vaikutuksia ja investoitava talouden rakenteelliseen perustaan sillan rakentamiseksi kriisin jälkeiseen maailmaan. Poikkeukselliset tilanteet edellyttävät poikkeuksellisia toimia. Meidän ei pidä kadottaa näkyvistä sitä, että euro, tuo suojakilpi, jonka olemme rakentaneet talouksiemme ympärille, ei tuosta vain pudonnut syliimme. Euroalueen taloudet ovat paremmin suojattuja talouden kielteisiltä vaikutuksilta, koska euroalueen jäsenenä olo on laadun merkki. Se todistaa, että alueen jäsenillä on todellinen kyky panna täytäntöön järkeviä makrotalouden toimia sekä toimia, jotka perustuvat kestävään kasvuun ja vaurauteen kansalaistensa hyväksi. Euron tarjoamalla suojalla on sen vuoksi suora yhteys uskottavuuteemme, joka perustuu kykyymme panna täytäntöön tällaisia toimia. Tämä uskottavuus on talous- ja rahaliiton etujen perusta, ja meidän on pidettävä siitä kiinni voidaksemme edelleen kaikilta osin hyötyä yhteisvaluutan tuomista eduista.
Alueen ulkopuolisissa toimissa meidän on opittava kansainvälisen rahoitus- ja talouskriisin poliittiset opetukset. Alun perin Yhdysvalloista alkaneen nykyisen kriisin ja maailman suurten epätasapainotilojen välillä on suora syysuhteinen yhteys. Riittävän avoimuuden, vastuun ja eheyden puuttuminen rahoitusalalla toimi näin ollen kriisin alkuunpanijana. Rahoitus- ja reaalitalouden vakauden palauttaminen koko maailmassa edellyttää rahoitusjärjestelmän perusteellista uudistusta ja suurten epätasapainotilojen poistamista samanaikaisen maailmanlaajuisen kulutuksen ja maailmanlaajuisen säästämisen keskellä. Tällainen tasapainottaminen edellyttää aktiivista yhteistyötä Amerikan, Aasian ja Euroopan suurimmilta talouksilta. Tärkeästä kehityksestä huolimatta euron kansainvälinen kuva on liian usein hyvin pirstoutunut, ja kansalliset edut menevät liian usein yhteisen edun edelle, mikä estää euroaluetta ottamasta sellaista täyttä vastuuta, joka vastaa sen taloudellista merkitystä, ja saavuttamasta kaikkia talous- ja rahaliiton tuomia taloudellisia etuja. Talous- ja rahaliitto on tietenkin taloudellinen hanke, mutta se on ennen kaikkia myös poliittinen hanke. Näin ollen meidän on hyödynnettävä euron toista vuosikymmentä kehittääksemme talous- ja rahaliittoa vahvistamalla sen poliittisia elimiä sekä jäsenvaltioissa että kansainvälisesti.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, valiokuntien puheenjohtajat, hyvät kuulijat, olen varma siitä, että toistan valtaosan tämän istuntosalin kuulijoista näkemyksiä todetessani, että 10 vuotta euron käyttöönoton jälkeen olen eurooppalaisena ylpeä sen menestymisestä.
Haluan onnitella parlamenttia sen aloitteesta juhlia yhteisvaluuttamme 10. vuosipäivää täällä Euroopan parlamentin täysistunnossa Strasbourgissa.
Euro sekä talous- ja rahaliitto ovat olleet kiistaton menestys. Näiden 10 vuoden aikana euro on tuonut monia etuja kaikille jäsenilleen, ja näin jatkuu edelleenkin syvän talous- ja rahoituskriisin vallitessa.
Vuosikymmenen mittaisena lyhyenä aikana euro on ansainnut arvoisensa maineen vahvuuden ja vakauden tuojana. Euro on maailman toiseksi suurin valuutta, ja sen kansainvälisessä taloudessa saavuttaman roolin ansiosta sitä voidaan jo tietyssä mielessä verrata dollariin kaupankäynnin välineenä ja maksuvälineenä kansainvälisessä rahataloudessa.
Ennen kaikkea euro on kuitenkin osa arkielämää yli 330 miljoonalle ihmiselle 16 maassa Euroopan unionin alueella. Me kaikki kannamme lompakoissamme tätä yhteisen eurooppalaisen identiteetin symbolia. Sen lisäksi, että euro on valuutta, se on keskeinen osa eurooppalaista hanketta, joka muistuttaa meitä konkreettisesti yli puoli vuosisataa sitten alkaneen yhdentymisprosessin eduista.
Euro on antanut meille alhaisen inflaation ja alhaiset korkoprosentit vakauteen tähtäävän makrotaloudellisen kehyksen ansiosta. Euro on antanut todellisen sysäyksen kaupankäynnille ja investoinneille jäsenvaltioiden keskuudessa. Euro on myös mahdollistanut 16 miljoonan työpaikan luomisen viimeisen 10 vuoden aikana euroaluella, mikä on kolme kertaa suurempi luku kuin edellisellä vuosikymmenellä.
Euro on edistänyt rahoitusmarkkinoiden integraatiota ja yhtenäismarkkinoiden kehittämistä, se on suojellut euroalueen jäseniä ulkoisilta häiriöiltä, ja se on ollut ja on edelleen vakauden pilari paitsi Euroopan taloudelle myös koko maailman taloudelle.
Kriisi on epäilemättä eurolle koetinkivi. Ne, jotka ajattelevat, että talous- ja rahaliitto ei ole valmis kohtaamaan kriisin seurauksia, ovat kuitenkin väärässä. Päinvastoin, mikäli yhteisvaluuttaa ei olisi, kriisin haitalliset vaikutukset olisivat paljon suurempia kuin nyt.
Monet jäsenvaltioista joutuisivat nyt selviämään valuuttakurssiensa vaihtelevuudesta, ja mahdollisesti ne joutuisivat jopa kärsimään valuuttoihinsa kohdistuvista spekulatiivisista hyökkäyksistä. Niiden julkisten rahoitusmarkkinavälineiden tuottoero olisi paljon suurempi kuin nyt, ja niiden marginaalit kriisin torjumiseksi finanssialan elvytystoimien avulla olisivat paljon nykyistä kapea-alaisemmat.
Vuonna 2005 uudistettu vakaus- ja kasvusopimus on kannustanut hallituksia järjestämään valtiontalouttaan, mikä johti vuonna 2007 alimpaan budjettivajeeseen 25 vuoden aikana, ja tämän ansiosta ne kykenevät nyt kohtaamaan kriisin paremmista lähtökohdista.
Koko kriisin ajan Euroopan keskuspankin toimet ovat pelkästään vahvistaneet sitä vankkaa mainetta, jonka se oli jo ansainnut talous- ja rahaliiton alkuvuosina.
Ottamalla päättäväisesti käyttöön tarvittavat toimet ja ottamalla johtava asema yhteistyön tekemisessä muiden teollisuusmaiden keskuspankkien kanssa Euroopan keskuspankki on toiminut tiennäyttäjänämme koko tämän ajan, ja se on osaltaan merkittävästi vaikuttanut valtavan rahoitusalan romahduksen ehkäisemiseen.
Taloustilanne ei ole sellainen, jollaisen toivoimme sen olevan tätä vuosipäivää juhliessamme, mutta nykyiset tapahtumat korostavat enemmän kuin koskaan talous- ja rahaliiton etuja. Niille maille, jotka eivät vielä kuulu euroalueeseen, se on yhä vahvemmin houkutteleva vaihtoehto, kuten saimme viime viikolla nähdä Bratislavasssa, kun toivotimme Slovakian uusimpana, 16. jäsenenä europerheen jäseneksi.
Euroopan komission ja parlamentin on jatkettava työtä jäsenvaltioiden, euroryhmän, Euroopan keskuspankin ja kansainvälisen yhteisön kanssa asettaakseen taloutemme tielle kohti kasvun kestävää paluuta.
Tältä osin komission suositukset euron kymmenestä ensimmäisestä vuodesta laadittuun mietintöön, jonka esitimme muutama kuukausi sitten ja josta keskusteltiin hiljattain parlamentissa, ovat järkeviä tai vielä järkevämpiä nyt kuin viime keväänä.
Kasvava budjetin tarkkailu, sen ulottaminen muihin makrotaloudellisiin tekijöihin, makrotaloudellisten toimien ja rakenneuudistuksen välinen yhteys, euron kuva ulkomailla sekä talous- ja rahaliiton entistä parempi hallinnointi ovat ja niiden on oltava keskeisiä teemoja, joihin euron toisen vuosikymmenen on perustuttava, ja uuden vuosikymmenen on tuotava tullessaan vähintään yhtä paljon menestystä kuin ensimmäinen.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni ylistämällä euron perustajaisien visiota ja tavoitteita, sillä heidän kekseliäisyytensä ja päättäväinen toimintansa jättivät meille perinnöksi valuutan, josta kaikki eurooppalaiset voivat olla ylpeitä. Meidän on turvattava tämän menestyksen perustat.
Kriisi on avannut uuden luvun maailmantaloudessa, jossa talous- ja rahaliiton on edelleen toimittava merkittävässä roolissa toimiessaan kaikkien eurooppalaisten yhteisten etujen ja tavoitteiden hyväksi.
Valéry Giscard d'Estaing
Arvoisa puhemies, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja Juncker, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, hyvät parlamentin jäsenet, jokainen, joka on ollut mukana luomassa eurooppalaista valuuttaa, on kiitollinen teille, arvoisa puhemies, ja teille, hyvät parlamentin jäsenet, tästä varsin hienosta aloitteesta, jonka olette tehneet euron syntymän 10. vuosipäivän juhlistamiseksi.
Olen yksi niistä ihmisistä, joiden mielestä on parempi välttää järjestämästä yhä enemmän erilaisia juhlaseremonioita, mutta tämä juhla on perusteltu, koska se on osoitus kaikkein suurimmasta Euroopan yhdentymistä edistävistä tapahtumista sitten yleisten välittömien vaalien järjestämisen vuonna 1979. Olemme todellakin kulkeneet pitkän tien, ja ehkäpä tämä mukava ja ystävällishenkinen kokoontuminen ei anna tilanteesta koko kuvaa.
Haluaisin osoittaa kunniaa kaikille niille, jotka suunnittelivat tämän tien, ja niille, jotka ovat seuranneet sitä. Voimme nähdä sen etäisen alkulähteen edeltäjänne Luxemburgin pääministerin Pierre Wernerin vuonna 1970 laatimassa selonteossa. Vasta kuitenkin seuraavien vuosien rahoituskriisi ja valuuttojen kelluminen käynnistivät toimet tällä alalla. Niin kauan kuin valuutanvaihtokurssit olivat kiinteitä, rahajärjestelmä ei häirinnyt yritystämme luoda yhteismarkkinat. Kun valuutat kuitenkin alkoivat kellua, ongelmat nostivat päätään.
Epäonnistuneiden yritysten jälkeen luoda valuuttakäärme, Ranskan ja Saksan antama sysäys vuosien 1975-1980 välillä johti Bremenissä Pohjois-Saksassa pidettävään kokoukseen sekä päätökseen luoda Euroopan valuuttajärjestelmä ja ottaa käyttöön ecu, euron edeltäjä. Tämä toimenpide sai kannatusta ja tukea kumppaneiltamme Benelux-maissa ja Italiassa.
Pienen hiljaiselon jälkeen vuosina 1980-1988 prosessiin pantiin uutta vauhtia, kun neuvosto perusti Jacques Delors'in johtaman komitean Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamisen myötä.
Osoittakaamme kunniaa niille edelläkävijöille, jotka ovat olleet mukana tällä pitkällä matkalla, kuten te, arvoisa puhemies, sekä ystäväni liittokansleri Helmut Schmidt ja hänen ulkoministerinsä, Manfred Lahnstein, Bernard Clappier, silloinen Banque de Francen johtaja ja yksi Robert Schumanin vuonna 1950 antaman julistuksen laatijoista, Alexandre Lamfalussy, joka tarjosi meille merkittävää ja miltei ainutlaatuista asiantuntemustaan Euroopan rahaliiton - jonka perustimme yhdessä Helmut Schidtin kanssa tämän hankkeen uudelleen käynnistämiseksi - komitean työlle. Heitä ovat myös Euroopan komission puheenjohtaja Jacques Delors, joka otti tehtävän vastuulleen, ja vielä Maastrichtin sopimuksen neuvottelijat ja allekirjoittajat, jotka laativat erinomaisen tekstin, johon ei oikeastaan sittemmin koskettu, ja heidän johdossaan liittokansleri Helmut Kohl ja presidentti François Mitterrand, joiden määrätietoisuus on erityisesti mainittava, sekä heidän kollegansa. Tänään meidän on lausuttava suuret kiitokset kaikille heille.
Mitä voimme nyt sanoa euron puolesta juhliessamme tätä 10. vuosipäivää kriisin aikana? Mitä hienoja sanoja voimme käyttää maljapuheidemme aikana? Ensinnäkin euron menestys on ylittänyt odotukset, joita kaikilla sen vastustajilla oli mutta tietysti myös kaikilla sen puolustajilla. En paneudu asiaan yksityiskohtaisesti, koska olen saanut vain muutaman minuutin puheaikaa. Niiden keskustelujen aikana, joita kävin kaikkein ansioituneimpien raha-asiantuntijoiden kanssa vuosina 1995-2000, he kaikki suhtautuivat hyvin epäilevästi mahdollisuuteen ottaa euro käyttöön ja tehdä siitä menestys.
Euron 10 olemassaolovuoden aikana siitä on tullut maailman toiseksi merkittävin valuutta, ja kuten juuri nyt on todettu, yksi arvostetuimmista valuutoista. Sen järkevä hallinta on luonut suojakilven kriisiä vastaan ja perustan kasvulle ilman inflaatiota. Ilman euroa rahapyörremyrsky olisi nyt kääntänyt Euroopan mantereen ylösalaisin, mikä syventäisi talouskriisiä.
Odotamme, että rahapolitiikalla pyritään valuutan vallan rajoissa hillitsemään kriisin laskusuhdanteista vaikutusta ja viitoittamaan tie takaisin kasvuun ilman inflaatiota, asia, jota ei vielä hoideta. Samaan aikaan olisi selvitettävä kriisin aiheuttama mittava julkinen alijäämä ja velkaantuminen. Luotamme näissä asioissa Euroopan keskuspankin johtajiin ja henkilökuntaan, jotka ovat osoittaneet suurta asiantuntemusta kriisin alusta lähtien. Arvostamme myös heidän määrätietoisuuttaan ja riippumattomuuttaan.
Haluaisin päättää puheenvuoroni kahteen huomioon. Meidän on oltava varovaisia, jotta emme anna eurolle maailmanlaajuista ulottuvuutta, mikä imartelisi turhamaisuuttamme, mutta moninkertaistaisi kohtaamamme riskit. Euro on Euroopan valuutta, ja sen on ilmaistava Euroopan erityistä kulttuuria, edistettävä järkevää ja vakaata mallia maailman muiden valuuttojen rinnalla.
Lopuksi totean, että en usko kansalaisten joutuvan odottamaan liian pitkään, jotta pankkkialan sääntely palautetaan euroalueella ennalleen. Minusta vaikuttaa siltä, että voisimme kehottaa Euroopan keskuspankkia hoitamaan tämän ennalleen palauttamista koskevan prosessin ja valvomaan sen täytäntöönpanoa Maastrichtin sopimuksen 106 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tarvitsemme todellakin voimakkaan sysäyksen, asiantuntemusta ja päätösaikataulun, jonka Euroopan keskuspankki voisi laatia ja jonka euroalueen ministerineuvosto - jota te, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja johdatte - voisi sitten hyväksyä ja panna täytäntöön.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että menestyneen euron edustaman yhdentymisen symbolin on annettava meille rohkeutta ottaa seuraava askel luodaksemme, kuten eri perustamissopimuksissa on suositeltu, yhä yhtenäisemmän Euroopan, jonka pyrimme saavuttamaan. Vastatkaamme väistämättömään epäonnistumiseen menestyksen tuomalla energialla. Tuo menestys tunnetaan nyt kauniilla nimellä euro.
(Suosionosoituksia)
Pervenche Berès
Arvoisa puhemies, euro on vision ja poliittisen tahdon onnistunut tulos, eikä markkinatuote. Se osoittaa sen, mitä Eurooppa parhaimmillaan kykenee saavuttamaan, kun kaikki yhdistävät voimansa.
Haluan tietysti myös tässä tilaisuudessa osoittaa omasta ja lastemme sekä kaikkien muiden puolesta kunniaa perustajaisille ja tämän menestyksen ideoijille ja kiittää heitä. Heitä ovat Pierre Werner, joka on täällä kanssamme, liittokansleri Helmut Schmidt, presidentti Giscard d'Estaing, Euroopan komission puheenjohtaja Jacques Delors, liittokansleri Helmut Kohl, presidentti François Mitterrand, paroni Alexandre Lamfalussy, Tommaso Padoa-Schioppa, Philippe Maystadt ja kaikki muut, joita en ole maininnut. Arvoisa puhemies, haluan kuitenkin myös ylistää edeltäjienne työtä, omia edeltäjiäni Karl von Wogauta, joka on vielä täällä kanssamme, ja Christa Randzio-Plathtia, joka on niin ikään täällä tänään, ja heidän työtään. Parlamentin työllä oli ratkaiseva merkitys siinä, kun siirryimme euron käyttöön. Emme huolehtineet pelkästään tilien siirrosta pankeissa vaan myös kansalaistamme, jotta he kykenivät sopeutumaan uuteen valuuttaan, tottumaan siihen ja ottamaan tämän uuden valuuttansa käyttöön. Katson myös, että toimielimemme toimista on syytä muistuttaa, ja niille on annettava arvoa.
Olen myös iloinen siitä, että tämä seremonia pidetään täällä Euroopan parlamentissa, joka on kaikkien Euroopan kansalaisten demokratian koti. Onhan euro ennen kaikkea asia, joka koskee meitä kaikkia ja sitten vasta pankkeja. Se koskee todellakin eurooppalaisia, kuten he mielihyvin meille kertovat. Jotkut hallitukset ovat haluttomia tarjoamaan Euroopalle symboleja. Eurooppalaiset ovat kuitenkin itse omaksuneet euron symbolina Euroopan unioniin kuulumisena.
Emme tietenkään kaikki käytä euroa. Alussa liiton jäseniä oli 11, ja nyt niitä on 16. Odotamme myös muiden liittyvän mukaan. Minulla on kuitenkin sellainen tunne, että tämä kriisi houkuttelee jotkut maat harkitsemaan uudelleen, olisiko niiden syytä liittyä euroalueeseen vai ei. Minusta tämä on paras todiste menestyksestämme. Eurooppa kehittyy, kuten usein tapahtuu, osoittamalla tehokkuutensa, ja nyt tässä tilaisuudessa, jossa juhlitaan euron 10. vuosipäivää, voimme selvästi nähdä, että euroa arvioidaan hyvin pitkälti myönteisellä tavalla. Jotkut niistä maista, jotka aikaisemmin olivat epäröiviä, saattavat nyt kolkuttaa euroalueen ovea. Voimme vain rohkaista niitä tekemään niin perustamissopimuksen ehtojen mukaisesti. Näitä ehtoja ei ole koskaan tarkistettu, ja ne ovat hyödyllisiä, koska ne tarjoavat Euroopalle mahdollisuuden edetä talous- ja raha-asioissa kahden pilarin, yhteensovittamisen ja laajentumisen, perusteella.
Vuosipäivä on kuitenkin myös tilaisuus suunnata katse tulevaisuuteen. Näiden viimeisen 10 vuoden rikastuttaman euron on nyt avattava uusia kehityksen aloja, enkä sano tätä sen vuoksi, ettemmekö olisi käsitelleet näitä aloja lainkaan, vaan yksinkertaisesti sen vuoksi, että niiden kehittäminen on vielä edessämme.
Talousyhteistyöstä puhuttaessa Jean-Claude Juncker kuvasi kriisiä, jonka keskellä elämme. Kriisi ei ole normaali tilanne. Tässä nykyisessä kriisissä me kaikki tiedämme, että jos olisimme edenneet talousliitossa yhtä nopeasti kuin rahaliitossa, olisimme nyt paremmassa tilanteessa. Meidän on otettava tästä opiksemme. Ei ole normaalia, että meidän on keskityttävä budjettivajeeseen eikä julkisten menojen laatuun. Hallitusten on opittava keskustelemaan keskenään talouspolitiikoistaan. Ei ole normaalia, että jäsenvaltiot lainaavat rahaa niin erilaisin korkoprosentein, kun niillä on sama valuutta ja sama Euroopan keskuspankin asettama korkoprosentti.
Sama pätee rahoitusmarkkinoiden valvontaan. Presidentti Giscard d'Estaing mainitsi 105 artiklan 6 kohdan, joka luo yhteisen edistyksen mahdollistavan perustamme. Mielestäni yksi tämän kriisin opetuksista on se, että se todellakin osoittaa, että Euroopan keskuspankilla on oltava valvojan rooli. Ei ole järkevää erottaa toisistaan rahoitusmarkkinoiden valvontaa ja vakausvalvontaa. Tämän saavuttamiseksi meidän on kuitenkin myös poliittisina johtajina pyrittävä tasapainon saavuttamiseen. Mikäli Euroopan keskuspankin vastuualueita vahvistetaan, silloin on osoitettava, miten institutionaalinen tasapaino voidaan kokonaisuudessaan saada aikaan.
Haluan lopuksi esittää yhden huomion euron kansainvälisestä roolista. Olen samaa mieltä siitä, että meidän ei pidä vaatia kohtuuttomia etuoikeuksia sen vuoksi, että meillä on reservivaluutta. Ei ole kuitenkaan liioin normaalia, että olemme käyttäneet 10 vuotta euron luomiseen, ja sitten 10 vuotta euron käyttöönoton jälkeen olemme edelleen passiivisia kansainvälisellä areenalla ja että euron vahvaa vaikutusta ei huomata selvemmin prosessissa, jossa pyritään palauttamaan jonkinlaista tasapainoa maailmanlaajuiseen rahajärjestelmään.
Lopuksi totean, että mielestäni euro on paljon enemmän kuin pelkkä valuutta. Tämän vuoksi se on iso kysymys parlamentissa. Se on palvelun väline kansalaisillemme, jotka käyvät läpi syvintä kriisiä vuosiin. Meidän on hyödynnettävä tätä hienoa saavutusta, tätä Euroopan symbolia, jolla autetaan kansalaisiamme selviytymään tästä kriisistä mahdollisimman hyvin edellytyksin.
Werner Langen
Arvoisa puhemies, euron 10 vuotta antavat todellakin aiheen juhlaan. Kenelle tahansa, joka olisi sanonut 10 vuotta sitten, että euro kehittyisi niin loistavasti kuin se on kehittynyt, olisi naurettu. Monet ihmiset ovat osaltaan vaikuttaneet tämän menestyksen saavuttamiseen, ja muistan kuulleeni monia epäileviä ääniä, kun euroa pidettiin ennenaikaisena ja toteuttamiskelvottomana hankkeena. Tänään tiedämme kuitenkin, että hanke oli visio, jonka toteuttamiseen monet ihmiset osallistuivat. Edellinen puhuja muistutti meitä kaikista niistä, jotka osallistuivat tähän hankkeeseen, ja merkkipaaluista, Euroopan valuuttajärjestelmästä, josta sovittiin Euroopan keskuspankin kanssa keskuskorkojen luomiseksi. Hän muistutti myös Delors'in suunnitelmasta, jonka ansiosta rahaliiton käyttöönotto pystyttiin toteuttamaan kolmessa vaiheessa, ja Maastrichtin sopimuksesta - vain kaksi vuotta Berliinin muurin sortumisesta - sekä siirtymävaiheista. Monet ihmiset ovat auttaneet tekemään eurosta sellaisen menestyneen hankkeen, jollainen se nyt on.
Valiokunnan puheenjohtajana jäsen Bères on jo todennut, että tänä aikana ja erityisesti vuodesta 1994 lähtien, jolloin Maastrichtin sopimuksen täytäntöönpano alkoi, ja aina vuoteen 2002 saakka parlamentti on tehnyt aktiivista yhteistyötä setelien ja kolikkojen käyttöönotossa sekä monien mietintöjen, keskustelujen, lausuntojen ja myös ehdotusten muodossa. Haluan esittää erityiskiitokset kahdelle sen aikaiselle valiokunnan puheenjohtajalle jäsen von Wogaulle ja jäsen Randzio-Plathille, jotka myös edustivat parlamenttia muualla maailmassa ja antoivat tälle hankkeelle kaiken sen tarvitseman parlamentin tuen, vaikka hallitukset olivatkin sen alun perin luoneet. Nyt teemme työtä valiokunnassa, jonka puheenjohtajana toimii jäsen Bères.
Parlamentti hyväksyi 18. marraskuuta suurella enemmistöllä mietinnön, jossa kuvataan menestyksiä, haasteita, riskejä ja ongelmia, ja haluaisin mainita vielä vain muutaman asian sen lisäksi, mistä jäsen Bères puhui.
Euro on ollut suuri menestys, ja se on ainutlaatuinen hanke: se on Euroopan keskuspankin sekä paikallisten budjetti- ja rahoituspolitiikkojen alainen keskitetty rahapolitiikka. On tärkeää, että tulevaisuudessa näiden kahden tason vastuualueiden välinen yhteys vakaus- ja kasvusopimuksessa säilyy myös kriisin aikoina. Ilman vakaus- ja kasvusopimusta ja ilman tiiviimpää yhteistyötä budjetti- ja rahoituspolitiikan alalla euro joutuisi myös tulevaisuudessa kohtaamaan sellaisia riskejä, joita ei voida välttää. Tältä osin vetoan erityisesti euroalueen jäsenvaltioihin mutta samalla myös koko Euroopan unioniin, jotta ne ottaisivat tämän tehtävän ja tämän koordinoidun yhteistyön vakavammin kuin aikaisemmin on otettu eräiden asioiden yhteydessä.
Euro on huomattavassa määrin painanut alas inflaation ja saanut näin aikaan luottamusta ja vakautta, ja siitä on tullut toiseksi tärkeimpänä pidetty valuutta sellaisessa ajassa, minkä kukaan ei ajatellut olevan mahdollista. Euro on lisännyt paineita rakenneuudistukseen jäsenvaltioissa, ja sen vuoksi jopa maailmanlaajuistumisen aikana siitä on muodostunut eräänlainen "kunto-ohjelma" yrityksille ja valtioille. Euroalueen instituutiot, joista edellinen puhuja mainitsi lukuisia, Ecofin-neuvosto, euroryhmä ja monet muut instituutiot ovat - koska ne olivat jo toiminnassa ja olemassa - yhdessä komission ja Euroopan keskuspankin kanssa luoneet tarvittavat edellytykset, jotta talouskriisin aikana voidaan toimia nopeasti, luotettavasti ja moitteettomasti.
Olemme katsoneet euron olevan painostuskeino eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden luomiselle. Näiden yhteisten menestysten poliittinen päätelmä on se, että yhteisvaluutan ja yhteisten sisämarkkinoiden avulla olemme saavuttaneet ainutlaatuisen yhdentymistason, joka varmistaa rauhan ja vaurauden.
Emme kuitenkaan voi ilman muuta pitää euroa itsestäänselvyytenä tulevaisuudessa. On olemassa lukuisia erityispyyntöjä ja -vaatimuksia suhtautua riskeihin vakavasti. Kansallisten talouksien erkaantumista toisistaan yhdessä huomattaviin palkkojen kasvuun ja budjettivajeisiin liittyviin riskeihin ei pitäisi peitellä tämän vuosipäivän juhlinnan yhteydessä.
Kokonaan toinen seikka on valtion obligaatioiden korkoprosenttien vaihteleva kehittyminen. Seuraamme parhaillaan, miten korkoprosentin marginaali, joka on kiistatta laskenut, nousee uudelleen ja tuo mahdollisesti mukanaan siinä suhteessa uusia ongelmia yksittäisille euroalueen jäsenvaltioille.
Haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että erityisesti euroalueen laajentumisen yhteydessä ei voida antaa mitään erityisiä hyvityksiä ja että kaikki euroalueen jäsenvaltiot voivat ja niiden on noudattava näitä Maastrichtin sopimuksen ehtoja.
Euro on otettu kansalaisten keskuudessa hyvin vastaan. Se on saanut osakseen koko maailman luottamuksen. Se on läpäissyt ensimmäisen kokeen ja tuonut ainutlaatuisen panoksen Euroopan maiden pysyvälle yhdentymiselle. Tämä on jotakin sellaista, josta voimme olla ylpeitä. Kiitos.
(Suosionosoituksia)
Jean-Paul Gauzès
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja Juncker, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, hyvät parlamentin jäsenet, täällä on jo tuotu esiin muutamia tärkeitä asioita.
Kymmenessä vuodessa eurosta on tullut vahva symboli Euroopalle. Silti ajatus siitä, että Eurooppa kykenisi luomaan yhteisvaluutan, jonka perusta luotiin erityisesti Bremenin sopimuksessa valuuttajärjestelmästä vuonna 1978, sekä ecun luominen herättivät epäilyksiä markkinoilla ja tärkeimpien valuuttaviranomaisten keskuudessa Euroopan ulkopuolella. Meidän on syytä lämpimästi kiittää ja onnitella kaikkia niitä, jotka tekivät tämän päätöksen ja joiden nimet on täällä mainittu.
Euron luominen on paras todiste siitä, että Eurooppa kykenee, mikäli poliittista tahtoa löytyy, tekemään pitkäkestoisia päätöksiä yhteistä ja vaurasta tulevaisuutta varten. Tämä vuosipäivä antaa meille siten erityisen sopivan viestin toivosta nykyhetkeä varten.
On kuitenkin todettava, että kansalaisten keskuudessa ja vielä hiljattain sitten euro herätti hyvin sekavia mielipiteitä. Niille, jotka matkustelevat, yhteisvaluutan tuoma etu on itsestään selvä. Ne, jotka eivät matkustele, yhdistävät euron hintojen nousuun. Tutkimukset ovat itse asiassa osoittaneet, että inflaatiosta kärsittiin useimmissa maissa, vaikka viralliset luvut osoittivatkin, että valuutan vakaus onnistuttiin varmistamaan erityisesti Euroopan keskuspankin toiminnan ansiosta. Tosiasia on se, että jotkut hyödynsivät euroa pyöristämällä joitakin hintoja, ja ehkä kuluttajat eivät olleet riittävän valppaita.
Kun euro sitten taas nousi ohi dollarin, kuulimme myös silloin arvostelua eräiltä teollisuudenharjoittajilta, jotka harjoittavat suurelta osin tuotantotoimintaa euroalueella, mutta myyvät tuotteita alueen ulkopuolelle. Euroopan keskuspankki on myös saanut oman osansa arvostelusta, jolla ei niinkään kyseenalaistettu sen riippumattomuutta vaan pikemmin sen tapaa käsitellä korkoprosentteja, jotka tuntuivat liian korkeilta.
Nyt kriisi on muuttanut monia näistä näkemyksistä. Me kaikki ymmärrämme, että euro on ratkaiseva tekijä, kun pyritään rajoittamaan Yhdysvalloista saapuneen kriisin eurooppalaisia jälkiseurauksia. Euroopan keskuspankki on epäilemättä ollut kaikkein vastuuntuntoisin keskuspankki. Sen erityisen järkevät päätökset on otettu yksimielisesti vastaan myönteisesti. Minkälainen tilanne olisi ollut, jos monen eri jäsenvaltion olisi pitänyt puolustaa omaa erillistä valuuttaansa? Devalvaatiot olisivat olleet vääjäämättömiä, emmekä olisi kyenneet välttämään valuuttakriisiä.
Euron myönteisten tulosten on rohkaistava meitä jatkamaan ja lisäämään talouspoliittista yhteistyötä sekä noudattamaan vakaus- ja kasvusopimuksen periaatteita. On totta, että nykyisellään poikkeuksia saatetaan ja kaiketi pitäisi hyväksyä, mutta ne voivat olla vain tilapäisiä, ja samalla on pidettävä kiinni tasapainoisen julkisen talouden tavoitteesta. Itse asiassa korkealaatuinen julkinen talous ja talouspolitiikat ovat pitkällä aikavälillä välttämättömämpiä kuin koskaan. Ne ovat tehokkuuden, kilpailukyvyn ja kasvun tae. Ne ovat valuuttamme euron vakauden edellytys.
Robert Goebbels
Arvoisa puhemies, näin epävarmoina aikoina on tärkeää voida luottaa johonkin, jolla on jokin varma arvo: tällainen on euro. Kun minulla oli pieni rooli Ecofin-neuvostossa yhteisvaluutan tulevaisuuden valmistelussa, kohtasin asiaan liittyviä epäilyjä yhdeltä jos toiseltakin suunnalta sekä arkailua jäsenvaltioiden taholta, vaikka ne viime kädessä saivat euroryhmästä aikaan vahvan yhteistyöfoorumin, joka oli aikaansa edellä. Sen lisäksi kaksi Euroopan hienoimmista saavutuksista syntyi muutamien valtioiden määrätietoisuuden ansiosta, kun ne edistyivät ja tekivät yhdentymishankkeesta jotakin todellista kaikille kansalaisille. Viittaan tällä Schengenin sopimukseen, johon sisältyy eurooppalaisten vapaa liikkuvuus ja jonka pantiin täytäntöön muutaman valtion aloitteesta. Näitä olivat Ranska presidentti Mitterandin johdolla, Saksa liittokansleri Kohlin johdolla sekä Benelux-maat. Sveitsistä on nyt tullut osa Schengen-aluetta, mutta brittiläiset ja irlantilaiset välttelevät edelleen tätä kansojen yhteistä Eurooppaa.
Presidentti Mitterand ja liittokansleri Kohl olivat myös euron poliittisia ideoijia, vaikka tämän valuutan menestyksen tukijoita oli lukuisia, aina Jacques Delors'ista lähtien. Ensimmäinen asia, jonka haluaisin tästä oppia, on se, että kenen tahansa, joka haluaa paremman Euroopan, ei pidä pelätä hallitustenvälistä toimintaa, erityisesti jos on olemassa sellainen valtioiden välinen liittoutuma, joka todella haluaa viedä Eurooppaa eteenpäin. Prümin sopimus, jonka tarkoituksena on torjua vakavaa rikollisuutta, on esimerkki tästä myönteisestä ja tehostetusta yhteistyöstä Euroopan hyväksi. Aikana, jona perustuslakisopimus on kuollut ja kuopattu sen seurauksena, että poliittisten toimijoiden omituinen koalitio äänesti asiasta kielteisesti paitsi Ranskassa myös Alankomaissa, ja kun Lissabonin "minisopimuksena" tunnettu vaikeaselkoinen lainsäädäntöasiakirja torjutaan Irlannissa ja mahdollisesti myös Tšekin tasavallassa, meidän olisi todistettava, että Eurooppa on edelleen toimiva laajan ja tiiviin yhteistyön ansiosta.
Joka tapauksessa euron vetovoima säilyy ennallaan. Slovenian jälkeen myös Slovakia on liittynyt mukaan. Toiset ovat huolissaan siitä, etteivät he voi hyötyä euron tarjoamasta suojakilvestä. Jopa Yhdistyneen kuningaskunnan ääniä on kuultu tältä osin, kun se on kyseenalaistanut maan splendid isolation -politiikan punnan romahtamisen edessä. Maa on nähnyt valuuttansa aseman romahtavan maailman reservivaluutasta keskinkertaiseksi valuutaksi alle vuosisadassa. Wim Duisenbergin, Jean-Claude Trichet'n ja muiden johdonmukaisten toimien ansiosta eurosta on tullut maailman toiseksi tärkein reservivaluutta 10 vuodessa. Dollari pysyy tietenkin edelleen "kuninkaana" maailman liiketoimissa ja on edelleen turvallinen valuutta, mutta ne valtavat velat, jotka Yhdysvallat on kartuttanut pyrkiessään saamaan muun maailman rahoittamaan sen elämäntyyliä, herättävät entistä enemmän epäilyksiä maailman suurimman talousmahdin kyvystä noudattaa sitoumuksiaan. Rahoitusmaailma kallistuukin nyt kohti euron ja dollarin duopolia. Mikä tahansa duopoli joutuu säännöllisesti käymään läpi pariteettimuutoksia, jotka ovat usein jyrkkiäkin. Näinä laajalle levinneen taantuman aikoina maailma tarvitsee vakautta ja uusia varmuustekijöitä. Eurolla on edelleen avainrooli tämän uuden vakauden keskellä. Euroopan keskuspankki EKP on tehnyt sen, mitä sen pitikin, tämän maailmanlaajuisen "made in the USA" -rahoituskriisin keskellä.
Kuten Jacques Delors totesi, euro on kilpi, jolla suojellaan koko Eurooppaa, mutta euro ei ole silti tähän mennessä piristänyt Euroopan taloutta riittävästi. EKP on vastuussa vain rahapolitiikasta. Loppujen lopuksi komissio on ainoa ensiluokan asiantuntija, joka tekee ehdotuksia, jotka ovat yleensä hyödyllisiä, mutta todellisia talouden toimijoita ovat edelleen itse valtiot, joiden toiminta on valitettavasti sekavaa. Vaikka 27 jäsenvaltion yhteisen talousmahdin tehokas yhdenmukaistaminen saisi aikaan ihmeitä, euroryhmä toimii edelleen pelkkänä epämuodollisena keskusteluryhmänä Jean-Claude Junckerin kiitettävistä pyrkimyksistä huolimatta. Keväällä 1999 minulla oli tilaisuus olla todistamassa euroryhmän muutaman valtiovarainministerin, joista mainitsen Oskar Lafontainen, Dominique Strauss-Kahnin, Carlo Ciampin sekä muita, pyrkimystä aloittaa talous- ja rahayhteistyö Euroopan unionin ja Euroopan keskuspankin välillä. Wim Duisenberg kommentoi asiaa terävästi: "Euroopan keskuspankin kanssa ei koskaan tapahdu minkäänlaista yhteistyötä etukäteen, koska teidän on aina reagoitava päätöstemme jälkeen." Syy tähän oli ilmeinen: Euroopan keskuspankki on ja pysyy riippumattomana elimenä harjoittaessaan rahapolitiikkaa, mutta riippumattomuus ei tarkoita rakentavan vuoropuhelun kieltämistä niiden instituutioiden välillä, joiden tehtäväksi on annettu puolustaa 500 miljoonan eurooppalaisen etuja ja yhteistä tulevaisuutta. Mikään ei estä valtioita organisoimasta asioitaan paremmin, kun ne pyrkivät koordinoimaan tarkoituksenmukaisesti talouspolitiikkansa, tapahtuipa tämä sitten Euroopan unionin sisällä tai erityisesti silloin, kun edustetaan Eurooppaa muualla maailmassa, kuten Jean-Claude Juncker hetki sitten niin järkevästi totesi puheenvuoronsa lopussa.
Wolf Klinz
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja Juncker, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, hyvät parlamentin jäsenet, minusta on hyvin valitettavaa, että verrattain harva parlamentin jäsen on tänään läsnä tässä juhlaistunnossa, koska tämä on todellakin historiallinen tapahtuma. Olemme jo kuulleet monilta aikaisemmilta puheenvuoron pitäjiltä, miten paljon skeptisyyttä euro herätti käyttöönottonsa aikoihin. Ajateltiin, että miljardien setelien ja kolikoiden käyttöönottoon liittyvät logistiset haasteet olisivat yksistään vaikeita hallita, ja ajatukseen siitä, että voisimme yhdistää yhteisen valuuttapolitiikan erillisiin finanssipolitiikkoihin jäsenvaltioissa, ei suhtauduttu pelkästään suurena vaan yksinkertaisesti mahdottomana haasteena.
Nyt tosiasiat kertovat melko erilaista tarinaa. Euroopan rahaliitto on todellisuutta, ja euro on ollut olemassa nyt 10 vuotta. Tätä voidaan pitää jonkinlaisena pienempänä poliittisena ihmeenä, ja jälleen kerran komission ensimmäisen puheenjohtajan Wallter Hallsteinin lausumat sanat ovat todistaneet paikkansapitävyytensä: "Kukaan, joka ei usko ihmeisiin Euroopan asioissa, ei ole realisti."
Kansalaisten epäilykset ovat nyt hävinneet, ja näistä kansalaisista lukuisat monissa eri jäsenvaltioissa alun perin uskoivat euron johtavan valtaviin hinnankorotuksiin. Euro on nyt hyväksytty, ja kansalaiset ovat ottaneet sen jopa innostuneesti vastaan. Siitä on tullut eräänlainen näkyvä Euroopan tunnus. Kansallishymnin ja lipun ohella se on yksi harvoista symboleista, joita meillä nykyään on.
Mielestäni voitaisiin todeta, että Euroopan keskuspankin muutaman ensimmäisen vuoden aikana Eurooppa ja Euroopan talous purjehtivat melko tyynillä vesillä, joten pankilla oli melko helppo tehtävä pyrkiä harjoittamaan vakauspolitiikkaa. On kuitenkin syytä korostaa, että keskimääräinen inflaatiotaso euron ensimmäisen 10 vuoden aikana on ollut kahden prosentin luokkaa, toisin sanoen enemmän tai vähemmän sen tavoitteen mukainen, jonka Euroopan keskuspankki itselleen asetti. Toisaalta Saksan markan, jota oli aina pidetty vakauden malliesimerkkinä, keskimääräinen inflaatioprosentti oli kolme sen 50 olemassaolovuoden aikana. Sen vuoksi voidaan todeta, että Euroopan keskuspankki on suoriutunut tehtävästään erinomaisesti.
Kuitenkin juuri nyt kriisin aikana Euroopan keskuspankki osoittaa todellisen vahvuutensa ja todellisen laadukkuutensa. Se on nyt erittäin keskeisessä asemassa. Se on osoittanut itselleen olevansa riippumaton, tehokas ja itsevarma, ja se toimii päättäväisesti ja ripeästi. Siitä on tullut esimerkki eräille keskuspankeille sekä niissä Euroopan maissa, jotka eivät vielä kuulu euroalueeseen, että Euroopan ulkopuolella. Se on tehnyt melko selväksi Yhdysvaltain keskuspankille Federal Reservelle, että se kykenee toimimaan menestyksekkäästi, ei niinkään riippumattomuudestaan huolimatta, vaan juuri siksi, että se on poliittisesti riippumaton, eikä sen tarvitse noudattaa eri maiden hallitusten ohjeita.
Tiedämme nyt, että tällä hetkellä, kun yksittäisten jäsenvaltioiden pankkitoimintoja on nyt ryhdytty suojelemaan, jäsenvaltiot kehittävät parhaillaan erilaisia taloudellisia kannustimia reaalitalouden rahoituskriisin kielteisten vaikutusten vähentämiseksi. Tämä tuo Euroopan keskuspankille lisää haasteita, koska on olemassa vaara, että erilaiset lähestymistavat aiheuttavat kilpailuvääristymiä ja että se lähentyminen, jonka olemme nyt osittain saavuttaneet euroalueen jäsenten välillä, menetetään, ja kehityssuuntaukset eroavat yhä enemmän toisistaan. Tämä on estettävä, minkä vuoksi on niin ratkaisevan tärkeää ja olennaista, että vakaus- ja kasvusopimusta ei pidä horjuttaa tai hylätä. Päinvastoin: meidän on varmistettava, että se pysyy voimassa. Sen vuoksi se on merkitykseltään myös niin ensiarvoinen rakenneuudistuksille, joita komissio ja Euroopan keskuspankki ovat aikaisemmin toistuvasti peräänkuuluttaneet niin, että oikeastaan yksittäisten jäsenvaltioiden pitäisi pyrkiä toteuttamaan ne.
Euroopan keskupankki saa tulevina vuosina uuden tehtävän. Tämä kriisi on opettanut meille, että tarvitsemme jonkinlaista Euroopan laajuista rahoitusmarkkinoiden valvontaa, ja tämä on ala, jolla Euroopan keskuspankki voi toimia keskeisessä asemassa. Se on viestittänyt olevansa periaatteessa halukas luomaan jonkinlaisen keskeisen eurooppalaisen valvontajärjestelmän, joka olisi samankaltainen kuin Euroopan keskuspankkijärjestelmä. Euron kansainvälistä asemaa on vahvistettava entisestään. Euroalueen jäsenten on puhuttava yhdellä äänellä, ja sitä on edustettava yksikkönä kansainvälisissä organisaatioissa, kuten Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja OECD:ssä (taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö).
On edelleen totta, että yhteisvaluutta ilman yhteistä finanssi- ja talouspolitiikkaa on nyt ja jatkossakin riskialtis hanke. Tämä ei ole mikään mitätön asia. Euroopan unioni joutuu edelleen kohtaamaan valtavia haasteita. Joudumme kohtaamaan korkean ja valitettavasti yhä kasvavan työttömyysasteen, väestölliset muutokset, muuttopaineet, lisääntyvän köyhyyden eräissä yhteiskunnan osissa sekä entistä ankaramman kilpailun maailmanlaajuisessa kaupankäynnissä. Euroalue kykenee kohtaamaan nämä haasteet vain siinä tapauksessa, että jäsenvaltioiden talouspolitiikat voidaan yhdistää entistä tiiviimmin toisiinsa. Euroalueen puheenjohtajan nimitys oli ensimmäinen askel tähän suuntaan, mutta se on vain ensimmäinen askel: nyt askeleita on otettava enemmän.
Cristiana Muscardini
UEN-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, 10 vuotta sen jälkeen, kun euro alkoi tehdä itselleen tilaa kansainvälisessä kaupassa ja sitä alettiin käyttää reservivaluuttana, osoittavat, että siitä on tullut maailmanlaajuinen kiintopiste. Se on varmistanut valuutan vakauden ja auttanut sen käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden talouksien intergroinnissa huolimatta joistakin virhearvioinneista, jotka aiheuttivat ongelmia kansalaisille. Nämä ongelmat johtuivat sekä kansallisten valuuttojen ja euron välisistä todellisista valuuttakursseista että harvoista myöhemmin suoritetuista tavaroiden ja palvelujen hintatarkastuksista.
Euro luotiin ilman, että sitä vaadittiin ulkopuolelta ja ilman minkäänlaisia valtaussotia tai poliittisia hegemonioita. Se oli tulosta 11 hallituksen vapaasta tahdosta yhdistyä, kun ne uskoivat talous- ja rahaliiton luomiseen, kuten perustamissopimuksissa on määrätty, ja keskeisenä askeleena kohti pyrkimystä saada aikaan poliittinen unioni, joka on valitettavasti edelleen saavuttamatta.
Jotkut ilmenneistä ongelmista johtuvat sellaisen järjestelmän tehottomuudesta, jota ei ollut valmisteltu tehtävään ohjata toista suurta siihen liittyvää ilmiötä. Puhun nyt entistä nopeammin etenevästä kansainvälistymisestä ja suurista muutoksista tavoissa, joilla kansainvälistä kauppaa harjoitetaan. Euron ansiosta on kyetty kohtaamaan eräitä vaikeuksia, joista suurin on nykyinen rahoituskriisi, ja se on suojellut meitä niiltä mittavilta rasitteilta, jotka ovat aiheuttaneet suurta vahinkoa markkinoilla. Ilman euroa vuoden 1992 tapahtumat olisivat toistuneet, vaikkakin vielä pahemmin seurauksin.
Juhlimme tätä 10. vuosipäivää toivottamalla lämpimästi tervetulleeksi Slovakian, joka liittyy 16. maana euroalueeseen. Euroopan keskuspankin ja komission käyttöönottamat toimet nykyisen kriisin selvittämiseksi ovat toimineet puskurina ja eräänlaisena hillintäkeinona, mutta olemme edelleen tiukasti sitä mieltä, kuten olemme usein esittäneet täällä parlamentissa, että on mahdotonta harjoittaa valuuttapolitiikkaa irrallaan talouspolitiikasta. Kieltämättä nykyinen tilanne on jokseenkin epätavallinen. Yhteisvaluuttaa käyttäviä jäsenvaltioita on 16, kansallisia talouspolitiikkoja, joita komissio koordinoi niin hyvin kuin se taitaa, on 27, ja 11 jäsenvaltiolla on oma kansallinen valuuttansa.
Valuuttapolitiikan sovittaminen yhteen sellaisen talouspolitiikan kanssa, jota ei oikeasti ole olemassa, ei ole todellakaan helppo tehtävä, mutta jos maittemme talouspolitiikoista vastuussa olevat instituutiot eivät ole yhteydessä keskuspankkeihin ja Euroopan keskuspankkiin, joiden on yhdistettävä kaikki nämä politiikat, ja päinvastoin, Euroopan unioni ajautuu uusiin vaikeuksiin joutuessaan kohtaamaan nykyisen kriisin ja samalla ne jatkuvat haasteet, joita maailma ja maailmanlaajuistuminen meille asettavat.
Toivomme, että viimeaikaiset tapahtumat vakuuttavat ihmiset siitä, että Euroopassa tarvitaan sellaista muutosta, joka palauttaa reaalitalouden keskeiseen asemaan. Tämän muutoksen olisi myös taattava entistä parempi yhteenkuuluvuus ja yhteys EKP:n ja sellaisten eurooppalaisten instituutioiden välillä, jotka ovat vastuussa poliittisen strategian ja suunnittelustrategian laatimisesta. Hiljattain alkanut energiakriisi on niin ikään osoittanut meille, että yhteisen talouspolitiikan harjoittaminen suurimpien strategisten asioiden käsittelyssä on kansalaisten kannalta ratkaisevan tärkeää, eikä sen aloittamista voida lykätä. Mikäli poliittista tahtoa löytyy, tällaisen politiikan käyttöönotto helpottuu euron kasvavan merkityksen ansiosta.
Alain Lipietz
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Giscard d'Estaing, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, arvoisa Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin muistuttaa teitä siitä, kun vuonna 1992 oli edelleen täysin epävarmaa, äänestäisikö Ranska Maastrichtin sopimuksen puolesta, Jacques Delors puhui yleiskokouksessa Ranskan vihreille, joiden ajateltiin mahdollisesti antavan yhden tai kahden prosentin puuttuvat kyllä-äänet.
Hän totesi meille seuraavasti: "Äänestäkää euroa, silloin meillä on poliittinen Eurooppa, koska jos emme rakenna poliittista Eurooppaa Euroopan valvomiseksi, ihmiset eivät hyväksy sitä, he eivät koskaan hyväksy sitä." Hän ei onnistunut vakuuttamaan meitä. Maastrichtin sopimus hyväksyttiin, mutta mitään poliittista Eurooppaa ei luotu. Juuri tämä on se ongelma, jota nyt joudumme käsittelemään.
Miksi sitten vastustimme euroa siihen aikaan? Siihen oli perimmiltään kaksi syytä. Ensinnäkin meillä oli sellainen käsitys, että Maastrichtin kriteerit vetäisivät Euroopan vähintään viiden vuoden mittaiseen myötäsykliseen taantuma-ajan politiikkaan, ja toinen syy oli se, että emme pitäneet hyväksyttävänä sitä tapaa, jolla valuuttapolitiikka sisällytettiin Maastrichtin sopimuksella yleiseen talouspolitiikkaan. Euroopan keskuspankin riippumattomuuden vuoksi haluaisimme erottaa valuuttapolitiikan muista politiikan aloista.
Minun on rehellisesti todettava, että vaikka en vielä nykyäänkään ole vakuuttunut Maastrichtin sopimuksesta kaikkien muiden vihreiden tavoin, jossakin määrin minua kiehtovat ne muutokset, joita talous- ja rahaliiton lainsäädäntö ja sen soveltaminen ovat käyneet läpi.
On tehty kolme suurta muutosta. Ensinnäkin hintavakaus on asetettu hieman alle mutta lähelle kahden prosentin tasoa. Tällainen tavoite vaikuttaa jokseenkin järjettömältä. Nyt, kun deflaatio uhkaa maailmaa ja tilannetta pahentaa entisestään joidenkin maiden tapa leikata pikaisesti niiden ALV-prosenttia osana keynesiläistä politiikkaa, on selvää, että tavoitteen asettamista kahteen prosenttiin ei tehdä pelkästään näön vuoksi. Jos emme kykene pitämään kiinni tästä kahden prosentin tavoitteesta, vaarana on, että joudutaan asettamaan hyvin korkeat todelliset korkoprosentit.
Toinen suuri uudistus on tietysti vakaus- ja kasvusopimksen uudistus, joka tehtiin vuonna 2005 ja jonka ansiosta nyt harjoitettava politiikka on kontrasyklinen, ja sen tavoitteena on vastata kriisiin.
Kolmas suuri muutos se, miten asiat toimivat käytännössä. Tämä jatkuva vuoropuhelu, kuten parlamentti on korostanut, Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet'n, komission jäsen Almunian, euroryhmän puheenjohtaja Junckerin ja komission puheenjohtaja Barroson välillä on tarkalleen ottaen itsessään Maastrichtin sopimuksen vastainen. Katson, että tämänkaltainen yhteistyö esimerkiksi Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet'n ja komission jäsen Alumnian välillä on samanarvoinen kuin Yhdysvaltojen keskuspankin pääjohtajan Bernanken ja valtionvarainministeri Paulsonin välinen vuoropuhelu, joka on myönteisen ja toivottavan suuntauksen mukainen. Mitä on vielä tehtävä? Toteaisin yksinkertaisesti, että meidän on sovellettava perusteellisesti Maastrichtin sopimuksen hyviä asioita.
Kuten useat minua ennen puheenvuoronsa pitäneet ovat todenneet, todellinen ongelmamme on valuuttakurssin määritteleminen. Valuuttakurssin asettamistehtävä osoitetaan neuvostolle. Meidän on löydettävä tapa varmistaa se, että neuvosto asettaa valuuttakurssin, joka ei ole vain jokin Euroopan keskuspankin sattumanvaraisesti päättämä korkoprosentti, vaan sen on todellakin vastattava teollisuuspolitiikkaa. Meidän on löydettävä asianmukaiset keinot tämän toteuttamiseen.
Toiseksi totean, että Euroopan keskuspankin tavoitteena ei ole pelkästään pitää tasoa lähellä kahta prosenttia, vaan myös soveltaa Euroopan politiikkaa, ja tällä tarkoitan Lissabonin ja Göteborgin strategioita. Meidän on harjoitettava sellaista politiikkaa, jonka avulla voimme rahoittaa uudelleen Euroopan keskuspankin yksityislainat ja rediskontata ne, Göteborgin ja Lissabonin strategioiden mukaisesti.
Lopuksi totean, että kuten jo aikaisemmin on mainittu, valvontaa on harjoitettava koko Euroopan laajuisesti, ja Euroopan keskuspankki on parhaassa asemassa tämän tehtävän hoitamiseen.
Ilda Figueiredo
On valitettavaa, että emme hyödynnä tätä tilaisuutta ja tarkastele perusteellisesti uusliberaalien ja monetarististen menetelmien käyttöönoton seurauksia - käyttämällä euroa tekosyynä - jotka ovat osaltaan vaikuttaneet nykyiseen vakavaan yhteiskunnalliseen tilanteeseen ja kasvavaan eriarvoisuuteen, työttömyyteen, epävarmoihin ja huonosti maksettuihin työpaikkoihin sekä köyhyyteen.
On mahdotonta hyväksyä sitä, että pidämme kiinni ideologisista opeista, kuten hintavakaudesta sekä vakaus- ja kasvusopimuksen irrationaalisista kriteereistä, joita käytetään verukkeena yksityistämisen edistämiseen ja yhteiskunnallisiin tehtäviin liittyvän vastuun poistamiseen valtiolta. Tällaiseen lähestysmistapaan sisältyy myös ajatus minimivaltiosta ja entistä paremmasta yksityisen alan tehokkuudesta sekä tavoitteesta hyväksyttää niin kutsuttu maltillinen palkkapolitiikka, joka itse asiassa johtaa matalien nimellisten palkkojen nousuun ja jopa todellisten palkkojen alenemiseen, kuten eräs portugalilainen tapaus valitettavan selvästi osoittaa.
Emme voi hyväksyä Euroopan keskuspankin epäaitoa riippumattomuutta. Se on hidastellut korkoprosenttien laskemista koskevien päätösten tekemisessä, ja se pitää euroa ylisuuressa arvossa yksinomaan sellaisten maiden suojelemiseksi, joilla on muita kehittyneempi talous sekä vaikutusvaltaisemmat talous- ja rahoitusryhmät. Näin pahennetaan herkimpien talouksien ja niiden ihmisten vaikeuksia, joilla on muita vähemmän varallisuutta.
Tämä Euroopan keskuspankin politiikka on johtanut Euroopan talouden kutistumiseen, mikä osoittaa selvästi sen, että viitekorkoprosentteja on laskettava entisestään. Kun työntekijöiden ja eläkeläisten ostovoima on laskenut viimeisen 10 vuoden aikana, talous- ja rahoitusryhmien voitot ovat yltäneet korkeimpaan tasoonsa 30 vuoden aikana, mikä on saanut aikaan iloa ja tyytyväisyyttä, kuten olemme täällä parlamentissa kuulleet. Jopa nyt kriisitilanteessa, jonka ne ovat aiheuttaneet, ne valtiollistavat aiheutuneet vahingot voidakseen sitten taas yksityistää voitot, kun taas työntekijät, mikro- ja pienyrittäjät, eläkeläiset ja työttömät kärsivät kriisin seurauksista suoranaisesti ja parhaimmassa tapauksessa vain vähän. Katsotaanpa vaikka, mitä tapahtuu rahoitusalalla, jolla eräät pankit ovat jo kasvattaneet tuottoeroja (spread) useammin kuin kerran sitten rahoituskriisin alkamisen ja jolla veloitettavat marginaalit ovat kaksinkertaistuneet kahden vuoden aikana, jolloin uusien luottojen kohdalla ehtoja tiukennetaan entisestään.
Sen vuoksi painotamme sitä, että on pikaisesti keskeytettävä tällaiset uusliberaalit ja monetaristiset menettelytavat, tehtävä loppu vakaussopimuksesta, veroparatiiseista sekä Euroopan keskuspankin epäaidosta riippumattomuudesta. Sen vuoksi vaadimme, että Euroopan unionin budjettia nostetaan pikaisesti ja merkittävästi ja että se perustuu tulojen ja varallisuuden oikeudenmukaiseen jakoon, jolloin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toimet ovat todellisia ja jolloin hylkäämme vanhaa kaavaa toistavat toimet. Tarkoitan tällä niin sanottuja "pelastakoon itsensä ken voi" -toimia, joiden ansiosta rikkaista tulee entistä rikkaampia ja köyhistä entistä köyhempiä, minkä yhä kasvava eriarvoisuus ja erot euroalueen talouksien kesken on selvästi osoittanut.
Sen vuoksi vaadimme, että tuetaan tuotantoa ja mikro-, pien- ja keskisuuria yrityksiä, parannetaan julkisten palvelujen laatua, helpotetaan luoton saamista ja parannetaan perheiden, eikä pelkästään vähäosaisten vaan myös keskiluokan perheiden, ostovoimaa, luodaan uusia työpaikkoja sekä vähennetään miljoonien maissamme asuvien ihmisten köyhyyttä ja kärsimystä.
Nigel Farage
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kehotan todellakin nauttimaan euron 10. syntymäpäivästä, koska epäilen vahvasti sitä, että juhlisitte sen 20. syntymäpäivää. Se, mitä olemme tämän aamun aikana nähneet, muistuttaa vanhoista Neuvostoliiton ajoista. Muistatteko, kun viisivuotissuunnitelmien ilmoitettiin olevan menestys, ennen kuin niitä oli edes käynnistetty, ja samalla puhuttiin paljon ennätyksellisistä sadoista ja hienoista traktoreiden tuotantoluvuista? Hyvin pitkälti samoin kuin niinä päivinä meihin ovat suhtautuneet toinen toisensa jälkeen ikääntyvät byrokraatit, joita ei ole edes vaaleilla valittu, kun he ovat kertoneet meille, mikä valtava menestys tämä koko asia on ollut. Tällainen on suorastaan itsepetosta.
Ajatus siitä, että EKP on tehnyt hyvää työtä, on erikoinen. Viime heinäkuussa Euroopan keskuspankki nosti korkoprosentteja juuri samaan aikaan, kun markkinat alkoivat romahtaa, ja korkoprosentit laskivat kaikkialla muualla maailmassa. En tosin pidä mitään tästä kovin yllättävänä, koska eurossa on kyse pelkästään siitä, että poliittinen luokka tuputtaa omaa tahtoaan Euroopan kansoille. Pitäkää mielessä, että ainoastaan kaksi maata, Tanska ja Ruotsi, järjestivät kansanäänestyksen eurosta, ja kummatkin sanoivat "ei", sen pienen sanan, jota te yritätte kaikin keinoin välttää.
Euroaluetta ei ole koskaan testattu, mutta pian testataan. Espanja on taloudellinen ongelma. Italian, kuten eras saksalaiset ekonomistit aikoinaan totesivat, ei olisi koskaan pitänyt liittyä euroalueeseen, mutta mielestäni meidän olisi syytä keskittyä nyt Kreikan tilanteeseen. Tuhannet nuoret osoittavat mieltään kaduilla ja vaativat maidensa hallituksia tekemään jotakin, vaativat maidensa hallituksia laskemaan korkoprosentteja ja vaativat niiltä devalvaatiota. Mutta Kreikan hallitus on sidottu euron pakkopaitaan. Se ei voi tehdä yhtään mitään. Tulevaisuudessa pidettävät yleisvaalitkaan eivät saa aikaan Kreikassa minkäänlaisia muutoksia. Kun ihmisiltä on otettu pois heidän kykynsä määritellä oma tulevaisuutensa vaaliuurnan kautta, pelkäänpä, että silloin väkivallasta tulee ainoa looginen vaihtoehto.
Se, mitä olette eurolla saaneet aikaan, on ihmisten pyydystäminen taloudelliseen vankilaan. Olette pyydystäneet ihmiset "Völkerkerkeriin", kansakuntien vankilaan, josta ulospääsyyn tarvitaan valtavaa rohkeutta. Siihen tarvitaan johtajuutta tai mahdollisesti väistämätöntä talouden romahdusta. Voitte buuata, voitte pilkata, mutta muistakaa tämä: euroalueen ulkopuolella oleva Iso-Britannia on onnistunut devalvoimaan valuuttansa, ja se on onnistunut laskemaan korkoprosentteja. Olemme kyenneet tekemään asioita, joita meidän oli tehtävä. Pilkatkaa vain, jos haluatte, mutta oletteko huomanneet, että arvopaperimarkkinoilla tänä aamuna Kreikan arvopapereilla käydään kauppaa 233 korkeammilla peruspisteillä kuin Saksan arvopapereilla? Tiedän, että suurin osa teistä täällä istuntosalissa ei edes tiedä, mitä tämä tarkoittaa, ja ne, jotka tietävät, pyrkivät parhaansa mukaan olemaan piittaamatta tästä asiasta. Voitte jatkaa silmienne ummistamista tosiasioilta, jos haluatte. Voitte olla piittaamatta markkinoista, jos haluatte, mutta ajan mittaa markkinat eivät ole piittaamatta teistä.
Roger Helmer
(EN) Arvoisa puhemies, viimeisen 200 vuoden aikana on tehty vähintään puoli tusinaa yritystä luoda yhteisvaluuttoja tai kiinteitä valuuttakurssimekanismeja. Kaikki yritykset ovat epäonnistuneet, kaikki ovat vahingoittaneet yrityksiin osallistuneita, ja näin asia on myös euron kohdalla. Epäilijöiden kauan ennustama epätasapaino alkaa vaikuttaa. Italian kilpailukyky on luhistunut. Espanjan kokemusta voi verrata härkätaistelun härkään: alussa ylpeä ja vahva, mutta lopussa se vuotaa verta kuolemaansa asti hiekalla. Kreikan viimeaikaisilla levottomuuksilla on selkeä yhteys työttömyyteen, joka on seurausta yliarvostetusta eurosta. Arvopapereiden tuottoerojen kasvu Kreikan ja Saksan välillä on saavuttanut ennennäkemättömän tason, yli 200 peruspistettä.
Markkinat spekuloivat euron luhistumista. Me Britanniassa voimme kiittää taivasta siitä, että säilytimme oman valuuttamme, emmekä kuulu euroalueen kuin hidastuskuvassa etenevään junanromuun. Hyvää syntymäpäivää euro!
Puhemies
- (FR) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Richard Corbett  
Gordon Brownin (neuvoston silloisen puheenjohtajan) parlamentille ministerineuvoston puolesta esittämästä vaihtokurssien lukitsemista kyseisen päivän tasolle ja euron luomista koskevasta ehdotuksesta järjestetyn äänestyksen kymmenes vuosipäivä on tilaisuus juhlia maailman tämän hetken toisen johtavan valuutan menestyksen, vakauden ja vahvuuden kymmentä vuotta.
Nykyiseen talouskriisiin yhdistyisi valuuttamarkkinoiden myllerrys, jos pesetat, liirat, drakmat ja niin edelleen heilahtelisivat edelleen erillisinä valuuttoina villisti toisiaan vasten. Euro on ollut alueensa jäsenille vakauden peruskivi, kuten nähdään Islannin ja Irlannin vastakkaisista kohtaloista.
Vuosipäivä on myös tilaisuus keskustella siitä, onko Yhdistyneen kuningaskunnan pitkän aikavälin taloudellinen tulevaisuus euroalueen jäsenyydessä. Yhdistynyt kuningaskunta pystyy tietysti lyhyellä aikavälillä toimimaan ilman euroa, mutta ajan myötä me joudumme häviölle: eurooppalaisilla markkinoilla liikeyrityksiämme haittaavat valuutan muuntokustannukset ja suojauskustannukset, joita niiden kilpailijoilla ei ole, ja eurooppalaisille markkinoille investoijat ovat mieluummin tärkeimmällä valuutta-alueella kuin pienemmällä.
Konstantinos Droutsas  
Euroopan parlamentin talous- ja rahaliiton (EMU) kymmenvuotispäivälle omistettu juhlaistunto kapitalistisen järjestelmän vakavan kriisin aikana noudattaa Euroopan parlamentin samasta aiheesta antamia toistuvia päätöslauselmia ja mietintöjä, ja se on jälleen uusi yritys kaunistella perustason ja työllisyyden vastaista EU:n politiikkaa, jossa sosialismin loppumisen jälkeen edettiin Maastrichtin sopimukseen ja sen kaikenkattavaan hyökkäykseen työhön liittyviä oikeuksia ja vapauksia vastaan.
EMU, Euroopan keskuspankin perustaminen ja euron liikkeellelasku ovat välttämättömiä lenkkejä pääoman edistämässä kapitalistisen uudelleenjärjestelyn ketjussa, jotta se voi puolustaa itseään työntekijöiden vaatimuksia vastaan ja turvata kannattavuutensa kiihdyttämällä työläisluokan ja perustason luokkien hyväksikäyttöä.
Hintojen vakautta, inflaation vähentämistä ja talouksien suojelua riskeiltä ja kriiseiltä koskevat perustelut ovat osoittautuneet löysiksi. EMU:lla suojellaan monopolien etuja ja edistetään yksityistämistä ja fuusioitumista.
Tällä vuosikymmenellä työntekijät ovat nähneet, kuinka heidän tulonsa romahtavat, teollisuussuhteet huononevat, heidän vakuutusoikeutensa haihtuvat ja terveys- ja koulutuspalvelut huononevat ja ne muutetaan yksityisiksi hyödykkeiksi.
Työntekijät hylkäävät Euroopan yksisuuntaisen tien ja sen kannattajat sekä Lissabonin strategian ja Lissabonin sopimukset, ja he taistelevat EMU:a ja EU:ta itseään vastaan perustason vallan ja perustason talouden puolesta.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
Keskustelussa eurosta haluan kiinnittää huomion kolmeen kielteiseen näkökohtaan sen tulosten osalta.
Ensinnäkin euron käyttöönottohetkestä alkaen, toisin sanoen vuodesta 2002 vuoteen 2007, kolme euroalueeseen kuulumatonta jäsenvaltiota (Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Tanska) kehittyivät nopeammin kuin euroalueeseen kuuluvat maat. Kyseisten maiden bruttokansantuote kasvoi miltei kaksi kertaa nopeammin kuin euroalueella keskimäärin, ja työttömyyden taso oli alhaisempi.
Toiseksi, nykyisen rahoitus- ja talouskriisin vaikutusten torjunta on selvästikin tehokkaampaa noissa maissa kuin euroalueella. Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin ja Tanskan keskuspankit laskivat hyvin nopeasti ja selkeästi korkoja ja varmistivat samalla kaupallisten pankkien maksukyvyn. Näyttää myös siltä, että kyseisten maiden harjoittama veropolitiikka on tehokkaampaa kuin euroalueen veropolitiikka.
Kolmanneksi, euroalueeseen liittymiseen valmistautuvien uusien jäsenvaltioiden on täytettävä monet raha- ja veropolitiikan vaatimukset kaksi vuotta ennen liittymistä. Jotkin näistä vaatimuksista ovat keskenään ristiriidassa, kuten se, että on kuuluttava valuuttakurssimekanismiin ERM II - ja siksi kansallisen valuutan vaihtokurssi suhteessa euroon on säilytettävä vaihteluvälissä ±15 prosenttia - ja samalla ylläpidettävä matalaa inflaatiotasoa. Kansallisen valuutan devalvaatiopaineen vastustaminen tarkoittaa keskuspankkien osallistumista, mikä tarkoittaa, että liikkeelle lasketaan suurempia määriä kansallista valuuttaa, mikä ilmiselvästi lisää inflaatiopainetta. Koska komissio haluaa rohkaista uusia jäsenvaltioita, sen pitäisi harkita tämän ilmiselvän epäjohdonmukaisuuden poistamista.
Sirpa Pietikäinen  
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan talous- ja rahaliitto aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1999, ja yksitoista EU:n jäsenmaata otti samalla yhteisen rahan käyttöön. Euro täytti 10 vuotta 1. tammikuuta 2009. Samalla Slovakiasta tuli 16. euromaa.
Aivan kuten Jean-Claude Juncker totesi parlamentille puhuessaan, on euro nimenomaan "vakauden ankkuri". Tämän ovat euroalueen ulkopuolelle jättäytyneet maat tulleet kipeästi huomaamaan.
Vaikka 10-vuotiaan euron juhlintaa varjostavat huolet taantuman mahdollisesta syvenemisestä, luotan euroalueen kykyyn nousta kriisistä. Tämä vaatii unionilta kuitenkin huomattavia ponnistuksia. Viimeisimpien arvioiden mukaan sovitun elvytyspaketin vaikutus on jäämässä kaavaillusta alueen 1,5 prosentin bruttokansantuotteesta huomattavasti. Nykyarvioiden mukaan vaikutus liikkuu 0,6 prosentin paikkeilla. Lisäelvytys on tarpeen.
Euro on ollut kiistaton menestys, mutta ilman jatkuvaa työtä se ei olisi onnistunut. Nyt on vahvistettava Euroopan roolia finanssimarkkinoiden valvonnassa. Talous- ja rahaliiton perusperiaatteista ja kriteereistä on pidettävä kiinni.
Zita Pleštinská  
kirjallinen. - (SK) Eurosta tuli 1. tammikuuta 2009 Slovakian virallinen valuutta. Siitä päivästä lähtien Slovakian lipun kolmen mäen päällä oleva kaksoisristi on myös ollut yhden euron ja kahden euron kolikoissa, ja se on pantu liikkeelle koko euroalueella.
Tuo päivä oli historiallinen hetki Slovakialle, ja me slovakialaiset olemme hyvin ylpeitä siitä, että olemme entisestä sosialistimaiden ryhmästä ensimmäinen, joka otti euron käyttöön tänä euroalueen symbolisena 10-vuotisjuhlavuonna.
Olen kiitollinen siitä, Slovakian nykyinen hallitus on yhtynyt Mikuláš Dzurindan sitoumukseen, sillä hänen kabinettinsa hyväksyi syksyllä 2004 suunnitelman korvata koruna eurooppalaisella valuutalla ja määräsi tavoitepäivämääräksi vuoden 2009 alun.
Euroopan parlamentin lavalla on myös soveliasta kiittää Slovakian kansaa, koska juuri he olivat tärkeimpiä toimijoita haastavissa mutta välttämättömissä "Dzurindan uudistuksissa", ja he pysyivät lujina ja auttoivat Slovakiaa kehittymään menestyksekkääksi eurooppalaiseksi maaksi.
Tammikuun 1. päivästä vuonna 2009 alkaen euro yhdistää Slovakian kansan unioniin joka päivä.
Hyvästi koruna, tervetuloa euro.
Nicolae Vlad Popa  
Euroopan yhtenäisvaluutan käyttöönotto kymmenen vuotta sitten oli päätös prosessille, jonka vaikutukset ulottuvat paljon pelkkää talousalaa kauemmas. Talous- ja rahaliiton loppuun saattaminen todisti jäsenvaltioiden sitoutumisesta EU:n taloudellisen ja poliittisen yhtenäisyyden turvaamiseen.
Euron menestys on siksi menestystä prosessissa, jossa rakennetaan yksikköä, jonka tarkoituksena on edistää eurooppalaisia arvoja kansainvälisellä tasolla ja vahvistaa Euroopan unionia liike- ja rahoitussuhteiden tärkeimpänä toimijana maailmanlaajuisessa taloudessa.
Minä uskon, että euroon käyttöönoton tuomat edut, jotka liittyvät makrotaloudelliseen vakauteen, hintojen vaihtelun huomattavaan vähenemiseen, työpaikkojen luomisen edistämiseen ja tuottavuuden lisääntymisen tukeen, joita kaikkia tukee ulkoisten kriisien parempi vastustuskyky, oikeuttavat kaikki uusien jäsenvaltioiden suorittamat ponnistelut lähentymiskriteerien täyttämiseksi mahdollisimman pian ja euroalueeseen liittymiseksi.
Richard Seeber  
Euron käyttöönotosta 1. tammikuuta 1999 alkaen yhtenäisvaluutta on monissa suhteissa osoittautunut tärkeäksi tekijäksi EU:n talouden vakaudessa. Yhtenäisvaluutta on ennen kaikkea eurooppalaisten vaihtojen liikkeellepaneva voima: vaihtokurssien katoaminen euroalueen valtioissa on merkittävä ja huomattava etu kansalaisille, ja se edistää liikkuvuutta EU:ssa.
Ilmiselvien etujen lisäksi euro on myös osoittautunut ankkuriksi rahoituskriisissä. Vain monien jäsenvaltioiden ja kansallisten talouksien käyttämällä merkittävällä valuutalla voidaan pehmentää talousromahduksen järkyttäviä seurauksia. Rahaliitto merkitsee, että makrotaloudellisia keinoja voidaan käyttää kansainvälisellä tasolla ja että rahoituskriisiin voidaan vastata aktiivisesti.
Loppujen lopuksi kuitenkin euro on symboli Euroopan yhdentymiselle ja sille pitkälle tielle, jonka Euroopan kansa on jo yhdessä matkannut. Rahaliitto on seuraava looginen vaihe talousliiton jälkeen, ja sen pitäisi myös tasoittaa tietä syvemmälle Euroopan yhdentymiselle.
Iuliu Winkler  
Kun melkein vuosi sitten vietettiin Euroopan keskuspankin (EKP) ja talous- ja rahaliiton (EMU) kymmenettä vuosipäivää, korostettiin, että kymmenen olemassaolovuotensa aikana EMU:n saavutukset ovat olleet valtaisa menestys.
Mielestäni tämä arvio on sangen sopiva, koska uskon vahvasti, että on tärkeää, että jäsenvaltiot osoittavat solidaarisuuttaan yhteisissä toimissaan rahoituskriisin vaikutusten torjumiseksi ja maailmanlaajuisen talouskriisin haitallisen vaikutuksen vähentämiseksi. Euroopan taloustilanne on nyt horjuvimmillaan sitten toisen maailmansodan lopun. Kun tässä tilanteessa vietämme euron käyttöönoton kymmenettä vuosipäivää, meidän on keskitettävä huomiomme tärkeimpiin Euroopan yhdentymistä koskeviin hankkeisiin.
Euroopan yhtenäisvaluutan käyttöönotto ja EMU:n luominen olivat yhteisiä päätöksiä, jotka tehtiin eurooppalaisiin arvoihin perustuvan yhdenmukaisuuden ja yhteenkuuluvuuden nojalla. Tällaista asennetta tarvitsemme myös tänä vuonna, jotta voimme laatia ja panna menestyksekkäästi täytäntöön toimenpiteitä, joilla rahoituskriisiä voidaan torjua. Euroopan kilpailukykyä on pidettävä euroalueella yllä, ja sitä on vauhditettava niissä jäsenvaltioissa, jotka valmistautuvat liittymään euroalueeseen. EMU:n jäsenten erilaisten etujen on lisäksi väistyttävä EU:n yhteisten taloudellisten etujen tieltä.
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
(Yksityiskohtaiset äänestystulokset: katso pöytäkirja)
