Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 29. lokakuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät kollegat, haluaisin ilmoittaa teille, miten järkyttynyt olen ollut teidän laillanne Itä-Intiassa Orissan osavaltiossa tapahtuneen murhenäytelmän takia. Suurta tuhoa aiheuttanut pyörremyrsky on, kuten tiedätte, surmannut useita kymmeniätuhansia ihmisiä. Yli 200 000 taloa on tuhoutunut ja yli 1,5 miljoonaa ihmistä on joutunut jättämään kotinsa.
Haluaisin vain ilmaista puolestanne ja Euroopan parlamentin puolesta vilpittömät surunvalitteluni uhrien perheille. Jos olette samaa mieltä, kirjoitan Intian pääministerille meiltä surunvalittelukirjeen.
Tämän lisäksi tulemme myös pyytämään komissiota toteuttamaan hätäapusuunnitelman kaikkein välttämättömimpiin ja kiireellisimpiin tarpeisiin vastaamiseksi. Halusin antaa teille tämän ilmoituksen.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 29. lokakuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Rübig
Arvoisa puhemies, viime viikolla terroristit surmasivat Armenian parlamentissa pääministeri Sarkissianin ja seitsemän muuta huippupoliitikkoa. Esitämme surunvalittelumme tapahtuneen vuoksi.
Tässä yhteydessä haluaisin kysyä, ovatko oma turvallisuudesta vastaava osastomme ja Belgian viranomaiset varautuneet vastaaviin välikohtauksiin.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Rübig, tämä kysymys ei oikeastaan ollut esityslistalla.

Vander Taelen
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää huomautuksen äänestyksestä, joka toimitettiin perjantaina Strasbourgissa. Mielestäni on hyvin ikävää parlamentin imagon kannalta, että perjantaina vain 40 parlamentin jäsentä oli äänestämässä tärkeistä asioista. Tiedän, että on tavallista, että joissakin keskusteluissa paikalla on vain muutamia parlamentin jäseniä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos tilanne on sellainen äänestysten aikana, se on erityisen ikävää parlamenttimme imagon kannalta. Tärkeistä asioista oli äänestämässä 40 parlamentin jäsentä. Tiedän, että päätösvaltaisuus ei ole ongelma - sellainenhan työjärjestys on -, mutta mielestäni meidän täytyy ehdottomasti välttää tällaista. Haluaisin siksi myös kysyä, onko tarpeen antaa toimittaa äänestyksiä vielä perjantaina.

Puhemies
Kiitän teitä, hyvä kollega. Merkitsen ylös huomautuksenne ja voin sanoa teille olevani itse täysin samaa mieltä kanssanne siitä, mitä juuri sanoitte, ja toivoisinkin, että perjantain äänestyksiin osallistuisi nykyistä huomattavasti enemmän jäseniä. Tiedämme, että tämä on vanha ongelma, mutta esitämme luonnollisesti kaikki saman toivomuksen.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, tämä ei ole varsinainen työjärjestystä koskeva ehdotus, mutta on totta, että tapahtumat seuraavat toisiaan ja minun oli tehtävä päätös perjantaina, kun paikalla ei ollut enää ketään vastaamassa kysymyksiini. Euroopan unionissa toimiva Armenian suurlähettiläs Tchitetchian kutsui minut perjantaiaamuna Armenian parlamentissa viime viikolla murhattujen henkilöiden hautajaisiin. Varmistettuani pystyisinkö noudattamaan kutsua, päätin osallistua hautajaisiin ja yritin ilmoittaa asiasta puhemiehelle ja sihteeristölle. Valitettavasti oli perjantai ja kello oli noin 16-17.00, eikä paikalla ollut enää ketään vastaamassa kysymyksiini. Faksasin teille siten kirjeen, jossa ilmoitin osallistuvani hautajaisiin yksityishenkilönä ja edustavani siten eräällä tavalla Euroopan parlamenttia näissä hautajaisissa. Olin siten läsnä hautajaisissa ja Armeniassa murhattujen henkilöiden muistoksi järjestetyissä virallisissa tilaisuuksissa. Halusin ilmoittaa teille tämän asian, arvoisa puhemies.

Puhemies
Kiitos, parlamentin jäsen Isler Béguin. Toimitte aivan oikein.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin saada tietää pidättekö te erästä mahdollisuutta tarpeellisena nimittäin jos se toteutetaan, se on katastrofi Euroopan parlamentin tiedotuspolitiikalle. On siis mahdollista, että kaikilla Euroopan unionin kielillä julkaistu istuntojaksot kattava tiedote lakkautetaan. Tämä tiedote on erittäin hyödyllinen, se saavuttaa paikallisasemat, ja siinä kerrotaan kaikilla kielillä niiden parlamentaarikkojen toiminnasta, jotka puhuvat kyseistä kieltä tai edustavat kyseistä kansallisuutta. Tämä on asia, jonka me edellisen Euroopan parlamentin vanhat parlamentaarikot tiedämme ja joka on meille hyvin herkkä asia. Jos tällaisia ajatuksia on esitetty, haluaisimme saada siitä tiedon.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Alavanos, vastaan teille heti. On totta, että puhemiehistö keskustelee tänä iltana tiedotuspolitiikasta. Voin myös sanoa teille, ettei puhemiehen tarkoituksena ole mitenkään lakkauttaa tätä tiedotetta. Toivon, että puhemiehistön jäsenet ovat kanssani samaa mieltä.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Esityslista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen.
Olen vastaanottanut kaksi pyyntöä tämän päivän istunnon esityslistan muuttamiseksi. Ensinnäkin komission tiedonanto, joka on merkitty esityslistan ensimmäiseksi kohdaksi ja jonka piti koskea syrjinnän torjuntaa. Komissio on ilmoittanut meille, että toisin kuin se oli aikonut, se ei ole pystynyt hyväksymään alaa koskevia ehdotuksia ja että se ei näin ollen halua esittää tiedonantoa tästä aiheesta.
Sen sijaan komissio on kuitenkin valmis esittämään meille tiedonannon brittiläisen naudanlihan tilanteesta tieteellisen ohjauskomitean kokouksen jälkeen.
Tiedustelenkin siten, oletteko samaa mieltä siitä, että tämä brittiläistä naudanlihaa koskeva tiedonanto merkitään esityslistalle syrjinnän torjuntaa koskevan tiedonannon tilalle.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Käsittelemme siten brittiläistä naudanlihaa koskevaa tiedonantoa.
Meillä on nyt ratkaistavana toinen ongelma. Jotkut kollegat ovat pyytäneet, että tiedonannon jälkeen keskustellaan eikä esitetä kysymyksiä komissiolle, kuten oli tarkoitus menetellä alustavasti ensimmäisen tiedonannon osalta.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen pyytänyt ryhmäni puolesta sitä, että komission meille esittämän brittiläistä naudanlihaa koskevan tiedonannon jälkeen keskusteltaisiin eikä esitettäisi kysymyksiä. Näin monestakin syystä. Ensiksikin siksi, että olemme Euroopan parlamentissa, ja viime perjantaina keskusteltiin ilman komissiota ja ilman asiantuntijaryhmän kertomusta, ja uskon, että keskustelun aikana parlamentti ja tietenkin myös ryhmäni yrittivät asettaa asian oikeisiin puitteisiin, eli niihin oman toimivaltamme sekä velvoitteidemme asettamiin rajoihin, joita meillä Euroopan parlamentin edustajina on Euroopan kansalaisia kohtaan. Uskon, että perjantain keskustelu, ilman komissiota ja ilman asiantuntijaryhmän kertomustakin, oli myönteinen askel, sillä meidän velvollisuutenamme on valaa luottamusta ja antaa vastauksia ihmisiä askarruttaviin ongelmiin; meidän ei aina pidä antautua keskinäisiin keskusteluihimme, jotka voivat kyllä olla hyvin mielenkiintoisia, mikäli niiden perusteella vain on löydettävissä kokonaisvaltainen linja.
Toinen syy on siinä, että menneisyydessä sekä aivan äskettäinkin tämän aiheen tiimoilta on kehitetty mielikuvia, jotka joissakin tapauksissa saattavat vaikuttaa huvittavilta, kuten mielikuva, jonka mukaan lihaa salakuljetetaan kahden yhteisön valtion välillä, mutta emme ole sitä mieltä, että olisi jälleen kaivettava esiin tiettyjä maidemme välillä käytyjä kiistoja, sillä se voisi saada asian näyttämään parodialta, vaikka on kyse vakavasta aiheesta. Ja siksi uskomme ja tietenkin ryhmäni on siihen valmis , että on tärkeää, että komissio antaa selityksen ja että me keskustelussa voimme ilmaista käsityksemme sen kannan mukaan, josta olemme ryhmissä sopineet. Ryhmäni on valmis siihen, ja uskon, että omalta osaltamme vaikutamme paljon enemmän kansalaisten luottamuksen palauttamiseen näin kuin tilanteen kehittymistä kartoittavalla kyselytunnilla.

Poettering
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä on sitä mieltä, että meidän olisi noudatettava totuttua menettelyä ja keskusteltava BSE:stä kiinnittämällä siihen todella huomiota. Arvoisa kollega Baròn Crespo, minua ihmetyttää suuresti, että vaaditte keskustelun käymistä välittömästi. Arvostelitte minua viime viikolla, kun vaadin käsityksemme mukaan ymmärrettävistä syistä Napolitanon mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn. Te totesitte, että toimisimme silloin sovitun vastaisesti. Minun piti ottaa näkemyksenne huomioon.
Neuvottelimme tänä aamuna ryhmässämme tämän iltapäiväisen keskustelun valmistelusta. Myös muutamat ryhmämme kollegat olivat sitä mieltä, että keskustelu pitäisi käydä. Keskustelua puoltaneet kollegat muistanevat minun sanoneen, että emme lainkaan tiedä, mitä mieltä muut ryhmät asiasta ovat. Olisi epäoikeudenmukaista, jos vaatisimme nyt keskustelua. Me nimittäin voimme valmistautua keskusteluun, mutta muut ryhmät eivät ole valmistautuneet siihen. Sen vuoksi emme periaatteellisista syistä kannata poikkeuksellisen keskustelun järjestämistä, johon tämä parlamentti ei ole varautunut. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että meidän on pidettävä kiinni tästä menettelystä. Komission jäsen Byrne ilmoittaa meille asiasta. Sen jälkeen keskustelemme siitä kiinnittämällä siihen todella huomiota ja esitämme kysymyksemme. Meidän pitäisi käsitellä tätä vakavaa aihetta myöhemmin hyvin järjestelmällisesti ja vakavasti, jotta voisimme keskustelun päätteeksi saada aikaan päätöksen. Mutta vastustamme ehdottomasti keskustelun järjestämistä heti yllätyksellisellä tilapäismenettelyllä!
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Hautala
Arvoisa puhemies, en näe tässä niin suurta draaman aihetta. Olisin sitä mieltä, että voisimme järjestää pienen keskustelun. On tietysti selvää, että tätä asiaa ei ole voitu kunnolla valmistella ryhmissä eikä puheenjohtajakokouksessa, koska tieto tästä julkilausumasta tuli näin myöhään. Minusta tässä ei todellakaan ole suurta draamaa, keskustelu on hyvä asia, mutta tärkeintä on, että saamme ylipäätään kuulla tämän tiedonannon.

Cox
On erittäin tärkeää, että meillä on tilaisuus esittää komissiolle kysymyksiä tästä arkaluonteisesta asiasta, emmekä saisi kiistellä näin pitkään siitä, esitämmekö asiasta kysymyksiä vai käymmekö keskustelun. Meillä on menettely, ja se on se, että meidän pitäisi nyt esittää asiasta perinpohjaisia kysymyksiä. Ryhmässäni ei todellakaan ole laadittu puhujalistaa, emmekä halua siirtyä nyt tuohon menettelyyn. Haluaisimme kuitenkin tilaisuuden esittää komissiolle perinpohjaisia kysymyksiä, ja voimme jälkikäteen asiaankuuluvia menettelyjä noudattaen käydä asiasta keskustelun. Meidän ei pitäisi keskustella puolihuolimattomasti naudanlihakiistan kaltaisesta arkaluonteisesta asiasta.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 1 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaisesti minusta on täysin sopimatonta käydä kauppaa edustajien oikeuksista Britannian nautoja koskevan tilanteen vuoksi. Uskoakseni niillä ei ole asian kanssa mitään tekemistä.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Barón Crespo, pyydättekö edelleen keskustelua komissiolle tavallisesti esitettyjen kysymysten sijaan?
Äänestämme tästä ehdotuksesta nimenhuutoäänestyksellä.
(Parlamentti hylkäsi ehdotuksen.)

Brittiläinen naudanliha
Byrne
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että minulla on tänään tilaisuus kertoa parlamentille tuoreet tiedot BSE-asiassa viime päivinä tapahtuneesta kehityksestä.
Haluaisin aluksi kertoa teille lausunnosta, jonka tieteellinen ohjauskomitea yksimielisesti hyväksyi viime perjantaina. Lausunto koski Ranskan elintarviketurvallisuusviraston AFSSA:n brittiläisen naudanlihan vientikieltoa koskevien suositusten tieteellisiä perusteita.
Toimitin parlamentille perjantaina yhteenvedon komitean lausunnon suosituksista yhdessä tiedotusvälineille antamani julkilausuman jäljennöksen kanssa. Toimitin teille eilen myös jäljennöksen koko raportista. Teillä kaikilla ei kuitenkaan välttämättä ole ollut aikaa paneutua niiden sisältöön, joten kerron teille lyhyesti pääasiat.
Lausunnossa käsiteltiin erityisesti kolmea komission esittämää kysymystä. Nämä kysymykset voidaan tiivistää seuraavasti:
Sisältävätkö AFSSA:n antamat asiakirjat uusia todisteita?
Onko jotakin tieteellisen ohjauskomitean neljästä lausunnosta, jotka liittyvät päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän tieteellisiin perusteisiin, syytä tarkastella uudestaan?
Onko päivämäärään perustuva vientijärjestelmä tyydyttävä brittiläisen lihan ja lihatuotteiden turvallisuuden osalta?
Tieteellinen ohjauskomitea vahvisti lausunnossaan, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan naudanlihan vientikiellon poistamista koskevaa päätöstä ei ole aihetta tarkistaa.
Haluaisin lukea teille ääneen kolme komitean esittämää tärkeää johtopäätöstä:
on olemassa selviä todisteita siitä, että BSE-tapausten määrä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on vähitellen laskenut vuonna 1999, eikä uusien tartuntatapojen mahdollisuutta ole toistaiseksi syytä epäillä;
tieteellinen ohjauskomitea toteaa, että toistaiseksi ei ole syytä tarkistaa sen lausuntojen yleisiä johtopäätöksiä, jotka liittyvät päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän perusteisiin; ja lopuksi:
tieteellinen ohjauskomitea katsoo, että Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteiden ansiosta Yhdistyneen kuningaskunnan päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän riskit ihmisten terveydelle ovat vähintäänkin verrattavissa muiden unionin jäsenvaltioiden vientijärjestelmien riskeihin.
Lausuntoa edelsi erittäin perusteellinen tutkimus, jossa keskityttiin Ranskan viranomaisten esittämiin huolenaiheisiin. Pidin erittäin rohkaisevana sitä, että komitean kanta oli yksimielinen. Se on riittävä tae siitä, että päivämäärään perustuva vientijärjestelmä riittää varmistamaan brittiläisten naudanlihatuotteiden turvallisuuden.
Haluan sanoa asian hyvin selvästi: olen aina korostanut, että komitean lausunto olisi ratkaisevassa asemassa päätettäessä siitä, miten komissio käsittelee tätä kiistaa. Olen sanonut julkisesti useita kertoja, esimerkiksi parlamentin kuulemistilaisuudessa, että elintarviketurvallisuutta koskevat päätökseni perustuvat tieteellisiin syihin. Ensisijainen tavoitteeni on varmistaa, ettei kansanterveys ole uhattuna. Järkevät, riippumattomat ja erinomaiset tieteelliset neuvot ovat tässä asiassa välttämättömiä.
Olemme tässä tapauksessa nyt saaneet tieteellisen tuen nykyisille valvontajärjestelmille.
Olen tästä syystä kehottanut Ranskan ja Saksan viranomaisia ottamaan huomioon komitean lausunnon ja poistamaan brittiläisen naudanlihan tuonnille asetetut kansalliset rajoitukset. Kuten sanoin perjantaina, rajoitukset eivät enää ole tarpeen, koska käytössä olevat varotoimet ovat riittäviä.
Meidän täytyy kuitenkin ymmärtää, että tämä on erittäin arkaluonteinen kysymys, jossa meidän täytyy edetä varovasti. Tästä syystä korostin perjantaina myös sitä, että meidän kaikkien täytyy saada joitakin päiviä aikaa pohtia tieteellisen ohjauskomitean lausunnon kaikkia seuraamuksia. Tapasin eilisiltana ranskalaiset ja brittiläiset kollegani juuri tästä syystä: meidän täytyy keskustella siitä, miten kiista voidaan parhaiten ratkaista.
Ranskan viranomaiset ovat nyt pyytäneet selvitystä viiteen keskeiseen asiaan. Totean aivan lyhyesti, että he haluavat lisätietoja jäljitettävyydestä, testeistä, nautaeläimistä peräisin olevista tuotteista, valvonnasta ja merkinnöistä. En pidä tätä selvityspyyntöä kohtuuttomana. Viranomaiset kokoontuvatkin perjantaina keskustelemaan näistä asioista.
Haluaisin lukea teille ääneen hyvin lyhyen tiedonannon, jonka ovat hyväksyneet kaikki eilisiltaiseen keskusteluun osallistuneet ja jossa hyväksyttiin tällainen toimintatapa:
"Olemme keksineet keinon, jolla kriisi voidaan ratkaista mahdollisimman pian, ja yksilöineet viisi kohtaa - jotka olen jo maininnut -, joita asiantuntijoiden kannattaa tarkastella lähipäivinä. Asiantuntijat aloittavat työn perjantaina. Ryhdymme tähän työhön rakentavassa hengessä ja haluamme yhdessä turvata kansalaistemme terveyden."
Olen hyvin hämmästynyt siitä, miten tiedotusvälineet reagoivat eilisillan tapahtumiin. Kyse ei ole takaiskusta. Kyse ei ole Ranskan voitosta eikä Yhdistyneen kuningaskunnan tappiosta. Kyse on yksinkertaisesti välttämättömästä lisävaiheesta tämän vaikean kiistan ratkaisemiseksi. Muutaman päivän lisäkeskustelut ovat hyvin pieni hinta onnistuneesta lopputuloksesta. Minun on turha mainitakaan, että vaihtoehto - oikeudenkäynti - olisi paljon pitempi ja kivuliaampi prosessi.
Jotkin lisävakuuttelut tai -selvitykset saattavat olla tarpeen, että Ranskan viranomaiset poistaisivat brittinaudanlihan tuonnin rajoitukset. Tämän ei kuitenkaan pitäisi olla ylitsepääsemätön ongelma, ja keskustelujen pitäisi jatkua tässä hengessä. Näistä keskusteluista seuraa selvästi se, että kielto poistetaan.
Haluaisin kuitenkin tehdä erittäin selväksi sen, että päivämäärään perustuvaa vientijärjestelmää ei aiota muuttaa. Tieteellinen ohjauskomitea on vahvistanut, että järjestelmä antaa luotettavat takuut siinä viedyn brittiläisen naudanlihan turvallisuudesta. Sitä ei tarvitse muuttaa.
Lopuksi toistan edelleen, että ratkaisu on löydettävä hyvin nopeasti. Muistuttaisin teille, että tämä on ensimmäinen työpäivä sen jälkeen, kun tieteellinen ohjauskomitea antoi lausuntonsa. Me kaikki olemme viime päivinä työskennelleet pitkään ja ahkerasti, ja ponnisteluja jatketaan, kunnes löydämme ratkaisun. Pidän parlamentin ilman muuta edelleen täysin tilanteen tasalla.

Jackson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Byrneä julkilausumasta. Hän on uutena komission jäsenenä saanut melkoisen tulikasteen. Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että koko naudanlihakiista on kansalaisten silmissä pikemminkin saattanut huonoon valoon Euroopan tasolla annetut elintarviketurvallisuutta koskevat lausunnot ja että tämä ei lupaa kovinkaan hyvää puheenjohtaja Prodin suunnittelemalle Euroopan elintarviketurvallisuusvirastolle? Tämä on erittäin tärkeää valiokunnalleni, ja se tulee lähikuukausina olemaan tärkeää myös parlamentille.
Voisiko hän sanoa erityisesti vientikiellon ja tieteellisen ohjauskomitean lausunnon osalta, miksi, jos kerran lausunto on niin selkeä ja yksimielinen, tarvitaan lisäneuvotteluja . . .

. . . tai pitäisikö meidän puhua selvityksestä? Selvityksen ja neuvottelujen välinen raja näyttää - ainakin Kanaalin toiselta puolelta katsottuna - jokseenkin hämärältä. Ryhtyykö hän toimiin Ranskaa vastaan sen jälkeen, kun komissio on kokoontunut 10. marraskuuta, ellei Ranskan hallitus siihen mennessä, yksimielistä päätöstä useita päiviä sulateltuaan, ole ryhtynyt toimiin vientikiellon poistamiseksi?

Byrne
Hyvä parlamentin jäsen Jackson, vastaan kysymyksenne alkuosaan, että asia on mielestäni juuri päinvastoin. Sen sijaan, että kiista saattaisi huonoon valoon puheenjohtaja Prodin elintarviketurvallisuusvirastoa koskevat suunnitelmat, se nimenomaan korostaa tällaisen viraston tarvetta yhteisön tasolla. Työskentelemme yksikössämme juuri tuon kysymyksen parissa. Emme pyri ainoastaan yksilöimään ja määrittelemään sen toimivallan tasoa, vaan olisi erittäin tärkeää yksilöidä ja määritellä selkeästi myös se, millainen toimivalta elintarviketurvallisuusvirastolla olisi yhteisön tasolla ja millaisessa vuorovaikutuksessa se on jäsenvaltioiden virastojen kanssa. On tärkeää määritellä, mistä yhden viraston tehtävä alkaa ja mihin se päättyy ja miten se sopii yhteen toisen viraston tehtävän kanssa. Kun se on määritelty selkeästi, sitä ongelmaa, joka meillä on neljän tai viiden viime viikon ajan ollut, ei mielestäni pitäisi enää esiintyä.
Korostaisin myös sitä, että tässä keskustelussa ja perjantaina ja sitä seuraavina päivinä toteutettavissa toimenpiteissä on kysymys - kuten olen sanonut - selvityksestä. Kyse ei ole neuvotteluista. Neuvottelut viittaavat siihen, että kaksi osapuolta istuutuu neuvottelupöydän ääreen, kummallakin osapuolella on mielipiteensä, ja lopputuloksena on jotakin, joka heijastaa kumpaakin mielipidettä. Tässä on kysymys viiden mainitsemani kohdan selvityksestä. Ranskan viranomaisten pyyntö saada lisätietoja näistä erittäin tärkeistä asioista ei ole kohtuuton. Tietoja on pyydetty enimmäkseen siitä, miten päivämäärään perustuva vientijärjestelmä itse asiassa toimii sekä käytännössä että teknisellä tasolla. Yksikköni antaa erittäin mielellään Ranskan viranomaisille nämä tiedot. Asiassa on mukana myös Yhdistyneen kuningaskunnan virkamiehiä. Siihen, miten asiat toimivat paikan päällä, liittyy käytännön yksityiskohtia, jotka täytyy selvittää. Olen siis täysin vakuuttunut siitä, että on täsmällisempää puhua selvityksestä.
Mikäli lausuntoni, jonka mukaan selvityksestä seuraa selvästi vientikiellon poistaminen, osoittautuukin virheelliseksi, sitten - kuten olen sanonut siitä lähtien, kun tämä asia tuli ensimmäisen kerran esille perjantaina 1. lokakuuta - pantaisiin vireille rikkomismenettely. Kantani on edelleen sama. Olen sanonut sen jälkeen lukuisissa yhteyksissä, että tuomioistuinkäsittely olisi viimeinen vaihtoehto. Mielestäni on paljon parempi päästä lopputulokseen keskustelemalla asiasta osapuolten kanssa, niin että kaikki varmasti ymmärtävät, mistä on kysymys. Tässä keskustelussa on kyse juuri siitä. Mikäli se ei tuota tulosta, kantani on edelleen se, että on asianmukaista panna vireille rikkomismenettely.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että on hyvin hämmästyttävää, että jäsenvaltiot haluavat vielä uusia selvityksiä ja selityksiä, joista on keskusteltu näiden samojen jäsenvaltioiden voimin pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa jo puolentoista vuoden ajan, ja myöskin samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden, jotka jatkavat vielä tuontikieltoa, on esitettävä uusia tieteellisiä havaintoja tai muussa tapauksessa ne antavat sellaisen vaikutelman, että ne haluavat siirtää sisämarkkinoita kauas tulevaisuuteen?
Oletteko kanssani samaa mieltä myöskin siitä, että teidän on viipymättä, toisin sanoen neljän seuraavan viikon aikana, velvoitettava näitä jäsenvaltioita ja kaikkia muita käyttämään sitovasti uudelleen arvioituja BSE-testejä aukottomasti? Molemmat jäsenvaltiot, joissa tuontikielto on edelleen voimassa, tukevat teitä varmasti! Oletteko lopuksi samaa mieltä kanssani siitä, että vaikka olemassa olisikin huomatkaa, olisi, konjunktiivissa sellainen virasto, jota puheenjohtaja Prodi toivoo ja josta ei ole vielä keskusteltu tässä parlamentissa laajamittaisesti, niin jopa silloin voisi ilmaantua tämänkaltaisia tilanteita yhä uudelleen, sillä kansalliset virastot olisivat tietenkin edelleen olemassa ja ne voisivat väittää milloin hyvänsä, että on tehty uusia tieteellisiä havaintoja, ja että teidän toiveenne siitä, että eurooppalainen virasto voisi välttää kyseisen tilanteen, on pelkkää kuvitelmaa?

Byrne
Nykyisin en hämmästy juuri mistään. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Ranskan viranomaisten pyytämät selvitykset eivät ole kohtuuttomia. Ne liittyvät päivämäärään perustuvaan vientijärjestelmään. Ne liittyvät viiteen asiaan: jäljitettävyyteen, lisätesteihin, naudanlihasta peräisin oleviin tuotteisiin, lisätietoihin, jotka koskevat valvontaa ja niitä tarkastuksia, joita elintarvike- ja eläinlääkintävirasto teki Trurossa, Devonissa sijaitsevassa ainoassa tätä tuotetta teurastavassa ja vievässä tehtaassa, ja lopuksi merkintöihin.
Merkintöjen osalta valmisteilla on parhaillaan EU:n laajuinen lainsäädäntö, joka on tarkoitus panna täytäntöön 1. tammikuuta 2000 mennessä. Nämä määräykset ovat viivästyneet vuodella, koska jäsenvaltiot eivät saaneet päätökseen valmistelutyötä, jotta lainsäädäntö voitaisiin panna täytäntöön. Sillä välin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilla on ollut oma naudanlihan puhtauden takaava merkintäjärjestelmä, ja he ovat sanoneet, että merkintäjärjestelmää voitaisiin vapaaehtoisesti soveltaa Ranskaan ja muualle vietävään naudanlihaan. Korostan, että järjestelmää sovelletaan vapaaehtoisesti. Siitä ei ole säädetty EU:n tason lainsäädännössä. Minulla ei olisi siihen toimivaltaa eikä haluakaan. Yhdistynyt kuningaskunta on ehdottanut tätä vapaaehtoisena siirtymävaiheen toimenpiteenä ennen EU:n laajuisen merkintäjärjestelmän täytäntöönpanoa, ja se on todellakin vapaaehtoinen.
Hyvä parlamentin jäsen Roth-Behrendt, olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että Ranskan viranomaiset eivät ole esittäneet uusia tieteellisiä todisteita. Tieteellinen ohjauskomitea vahvisti sen viime viikolla. Saatavilla oli tuoretta tietoa mutta ei uusia todisteita tieteellisen ohjauskomitean lausunnon muuttamiseksi.
Viraston osalta viittaan vain parlamentin jäsen Jacksonille antamaani vastaukseen. Uskon, että komission tason keskitetyn elintarviketurvallisuudesta vastaavan viranomaisen perustaminen poistaa huomattavassa määrin näitä vaikeuksia. Sillä saattaa olla jonkinlaisia kasvukipuja, mutta kaikilla meillä, jotka osallistumme virastoa koskevan lainsäädännön laatimiseen, on nyt edessämme haaste: meidän täytyy varmistaa, että kaikkien toimielinten toimivaltuudet - olivatpa ne sitten yhteisön tai jäsenvaltioiden tasolla - ovat vuorovaikutuksessa toisiinsa ja kukin osapuoli tietää täsmälleen, mistä sen toimivalta alkaa ja mihin se päättyy. Tällöin tilanteeseen pystytään saamaan enemmän, ei vähemmän, varmuutta.

Daul
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te olette yhdessä tieteellisen ohjauskomitean kanssa vastuussa kuluttajista, ja uskoakseni minä olin yksi niistä, jotka ovat eläneet tämän kriisin, ja olen aina kannattanut tieteellisten ohjauskomiteoiden päätelmiä. Mutta mielestäni on valvottava erityisen tarkasti nautojen alkuperän määrittämistä yhteisön eri maissa. Olette luonnollisesti huolehtineet osaksi tästä asiasta nautojen merkinnän ja alkuperän määrittämisen osalta ja - pyydän tätä teiltä erityisesti - etenkin täydellisen avoimuuden tasolla koko yhteisön alueella ja koko naudanliha-alalla, jonka menneisyyden tunnemme.
Mitä eri valvontajärjestelmiä teillä on siten käytettävissänne yhteisön tasolla ja missä vaiheessa ovat eri testit, etenkin komission hyväksymä BSE-testi?

Byrne
Käytössä on nykyisin neljä BSE-testiä, joista kolme on erittäin luotettavia ja neljäs varsin luotettava. Testit ovat post mortem -testejä. Nyt pyritään pääsemään sellaiseen tilanteeseen, että näitä testejä tai niistä kehitettyä versiota voitaisiin käyttää ennen taudin puhkeamista. Emme ole vielä päässeet siihen vaiheeseen asti, mutta toivottavasti vielä pääsemme. Tämän asian parissa työskennellään parhaillaan. Testejä tehdään tälläkin hetkellä.
Elintarvike- ja eläinlääkintävirasto soveltaa käytössä olevia valvontajärjestelmiä - tarkastuksia ja valvontaa - päivämäärään perustuvaan vientijärjestelmään. Virasto on tehnyt kuuden viime kuukauden sisällä kaksi testiä. Viimeisin niistä tehtiin niinkin äskettäin kuin lokakuun ensimmäisellä viikolla. En ole tosin vielä saanut kirjallista raporttia tuosta tarkastuksesta, mutta olen saanut siitä suullisen raportin, jonka mukaan tulokset ovat tyydyttäviä.

Lynne
Arvoisa puhemies, Truro sijaitsee Cornwallissa eikä Devonissa.
Voitteko vakuuttaa meille, että Ranska ei ainoastaan pelaa itselleen aikaa? Tämä lisäviive tuntuu uskomattomalta, kun tieteellinen ohjauskomitea kerran totesi perjantaina, että brittiläinen naudanliha on turvallista. Luulen, että Ranska yrittää ainoastaan säilyttää kasvonsa. Olen pahoillani siitä, että maatalousministeri Brown näytti antavan periksi. Olivatpa syyt sitten mitkä tahansa, se ei juuri lisää kuluttajien luottamusta. Meidän täytyy varmistaa, että kielto kumotaan mahdollisimman pian. Voiko komission jäsen vakuuttaa meille, että se kumotaan lähitulevaisuudessa? Hän mainitsi viime perjantaina kahden viikon ajanjakson. Voiko hän nyt kertoa meille, mikä on hänen mielestään sopiva ajanjakso Ranskan soveltaman kiellon kumoamiselle?

Byrne
Kiitos ensiksikin siitä, että oikaisitte Truron sijaintia koskeneen väitteen.
Olen erittäin vakuuttunut siitä, että Ranskan viranomaiset eivät pelaa aikaa. He ovat pyytäneet selvitystä. Pyynnöt eivät mielestäni ole kohtuuttomia. Komission ja Yhdistyneen kuningaskunnan virkamiehet voivat mielestäni vastata ja antaa tarvittavat tiedot. Tämä on mahdollista toteuttaa muutamassa päivässä.
Viivästyksen osalta haluaisin huomauttaa, että tieteellisen ohjauskomitean raportti julkistettiin perjantai-iltana. Tämä on ensimmäinen työpäivä sen jälkeen, joten minusta ei vaikuta siltä, että tässä olisi tapahtunut viivästys.
Maatalousministeri Brown ja minä olemme keskustelleet tästä asiasta useita kertoja noin kahden viime viikon aikana. Olen havainnut keskusteluissamme, että hän haluaa ratkaista tämän vaikean kysymyksen mahdollisimman nopeasti ja tyydyttävästi. Esititte asian ikään kuin hän olisi antanut periksi, mutta se ei todellakaan vastaa todellisuutta. Hän on paneutunut asiaan erittäin uutterasti ensin minun ja sitten ministeri Glavanyn kanssa käymissään neuvotteluissa. Eilisiltana hyväksytyt näkemykset ja lausunto olivat mielestäni älykäs, järkevä ja maltillinen lähestymistapa tähän tilanteeseen ja kaikkea muuta kuin periksi antamista. Toivon, että arvioni asiasta osoittautuu oikeaksi ja että olemme noin kymmenen päivän sisällä löytäneet tähän ongelmaan lopullisen ratkaisun.

Isler Béguin
Arvoisa komission jäsen, mielestäni - eikä tämä johdu siitä, että olen ranskalainen - meidän on lopetettava tämä ranskalais-brittiläinen " kinastelu" . Meillä oli jo mahdollisuus sanoa tämä perjantaina, ja mielestäni maatalousministerien suorittamat työt osoittavat, että on löydettävä ehdottomasti kaikkien hyväksymä kompromissi, ei vain meidän parlamentin jäsenten takia, jotka saamme tietää asioista aina vähän jälkikäteen, vaan ennen kaikkea kuluttajien takia. Jos meillä tänään on ongelma ja ranskalaiset asiantuntijat ovat vastustaneet tämän vientikiellon kumoamista, merkitsee tämä sitä, että monet kysymykset todellakin ovat vielä avoimia. Asetun itse kuluttajien asemaan, joiden on nykyisin saatava käsitys tilanteesta. Toisaalta on olemassa ranskalainen elintarviketurvallisuusvirasto, joka sanoo, että ongelmia on tosiaankin olemassa, ja toisaalta asiantuntijat sanovat meille yksimielisesti, ettei ongelmaa ole olemassa. Tämä jollain tavoin hämmentää minua. Olen voinut lukea lehdistä, että tieteellisessä ohjauskomiteassa on vain kolme prioniasiantuntijaa. Käännynkin teidän puoleenne, arvoisa komission jäsen, saadakseni tietää, ovatko nämä kolme prioniasiantuntijaa todella pidättäytyneet äänestämästä. Tässä tapauksessa yksimielisesti äänestäneet henkilöt eivät ole prionien asiantuntijoita, ja voimme siten ymmärtää, miksi Ranskan esittämät ehdotukset, kompromissit ja lisäkysymykset ovat hyväksyttäviä.

Byrne
Teidän laillanne myös minä olen huolissani kuluttajansuojasta. Se on osa sitä salkkua, joka minut pyydettiin ottamaan vastaan. Panin kiinnostuneena merkille Ranskan kauppa- ja kuluttajansuojaministeri Lebranchun julkilausuman, ja olen jo todennut pitäväni sitä myönteisenä. Hän viittasi tieteellisen ohjauskomitean yksimieliseen raporttiin viikonloppuna ja sanoi, että se rauhoittaisi kuluttajia. Suhtaudun myönteisesti hänen julkilausumaansa.
Tilapäisen komitean ja tieteellisen ohjauskomitean välinen vuorovaikutus on aiheuttanut jonkin verran sekaannusta. Haluaisin antaa tähän tässä vaiheessa hieman lisävalaistusta, sillä viimeinen kysymys antaa minulle siihen tilaisuuden.
Tilapäinen komitea koostuu BSE-asiantuntijoista. He kokoontuivat toista kertaa viime maanantaina. Edellisellä kerralla he saivat Ranskan viranomaiselta todisteita, joita olin pyytänyt Ranskan viranomaisilta. He pyysivät myös tuoretta tietoa Yhdistyneestä kuningaskunnasta. He saivat nämäkin tiedot. He siis kokoontuivat viime maanantaina, kävivät läpi kaikki tiedot, käyttivät siinä omaa kokemustaan ja laativat raportin, jossa todellakin lueteltiin kaikki BSE-tautiin liittyvät kysymykset ja sitä koskevien väitteiden eri puolet, vaarat, riskit, plussat ja miinukset. Komiteassa ei toimitettu äänestystä. Se ei ole sen tehtävä. Kyseessä on neuvoa-antava tilapäinen ryhmä, joka avustaa lakisääteistä komiteaa, jonka tehtävänä on neuvoa komissiota näissä asioissa - toisin sanoen tieteellistä ohjauskomiteaa. Juuri tämä komitea toimitti äänestyksen, ja juuri tämä komitea oli näkemyksissään yksimielinen käytyään läpi kaikki tilapäisen ryhmän raporttiin sisältyneet tiedot ja joitakin muita tilapäisen ryhmän toimittamia asiakirjoja ja ilman muuta oman tieteellisen tietämyksensä perusteella. Nämä 16 tutkijaa edustavat jäsenvaltioiden enemmistöä. He ovat erittäin päteviä eläinlääkäreitä ja tutkijoita, jotka ovat uransa huipulla, erittäin hyvämaineisia henkilöitä. He muodostivat näkemyksensä - jonka me nyt tiedämme -, joka ilmaistiin yksimielisesti.
Tilapäisen ryhmän ja tieteellisen ohjauskomitean välillä ei siis enää ole mitään sekaannusta tai ristiriitaa. Päätöksentekoprosessissa ja tilapäisen komitean ja tieteellisen ohjauskomitean välisessä vuorovaikutuksessa on siis kysymys tästä.

Böge
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko teidän mielestänne tarkoituksenmukaista, että samalla kun vientikielto kumotaan ja me epäilemättä olemme oikeusvaltiossa , aikaisempia merkitsemistä koskevia päätöksiä lykätään? Uskotteko, että tämänkaltainen menettely herättää luottamusta?
Toiseksi, mitä mieltä olette siitä, että unionin jäsenmaat soveltavat scrapien ja BSE-taudin torjunnassa erilaisia menetelmiä? Eikö BSE-tartunnan saaneen karjan hävittäminen ja teurastaminen olisi periaatteessa kaikissa jäsenvaltioissa oikea toimenpide ja olisi ollut oikea menettelytapa alusta alkaen ennalta ehkäisevän kuluttajansuojan periaatteiden mukaisesti.

Byrne
Vastaisin kysymykseenne, joka liittyy lampaiden scrapieen ja BSE-tautiin, että vaikka nämä taudit muistuttavatkin toisiaan, niiden tartuntatavat ja niin edelleen ovat varsin erilaisia. Scrapiesta ei voida saatavilla olevien tietojen perusteella tehdä suoria yleistyksiä BSE-taudista. Se on valaisevaa, mutta suoria yleistyksiä ei voida tehdä.
Olen sitä mieltä, että merkinnät lisäävät kuluttajien luottamusta. Olen puhunut tästä useita kertoja, esimerkiksi syyskuun kuulemistilaisuudessa, ja sanonut, että kuluttajien tiedottamisen täytyy kuulua aivan ensimmäisenä kuluttajansuojasta vastaavan komission jäsenen arsenaaliin. Merkinnät ilman muuta antavat tietoa. Pidän niitä hyvänä edistysaskeleena.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko hullun lehmän taudista johtuvia epätavallisia ja kuolettavia Creutzfeldt-Jacobin tautitapauksia eli zoonooseja ollut yli 40? Arvoisa komission jäsen, onko Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle jätetty kuukausi sitten direktiiviluonnos, jossa todetaan, että naudan alkuperää ei voida merkitä tuoteselosteeseen ennen vuotta 2003? Arvoisa komission jäsen, missä suhteessa tieteellisen ohjauskomitean jäsenten toimivalta ylittää niiden saksalaisten, skotlantilaisten ja ranskalaisten tiedemiesten toimivallan, jotka sanovat teille: zoonoosin riski on olemassa. Arvoisa komission jäsen, kuka valitsee tieteellisen ohjauskomitean jäsenet? Miten heidät valitaan? Miten itsenäisesti he toimivat? Arvoisa komission jäsen, miten selitätte sen, että me kaksi parlamentin jäsentä, belgialainen sosialisti José Happart ja minä, olemme sanoneet täällä parlamentissa jo seitsemän vuoden ajan, vuoden 1989 syyskuusta vuoden 1996 maaliskuuhun, että zoonoosin riski on olemassa, ennen kuin Ison-Britannian maatalousministeri tunnusti tämän riskin alahuoneessa 24. maaliskuuta 1996? Arvoisa komission jäsen, mitä merkitsee ennalta varautumisen periaate, jos epävarmassa tapauksessa ei lopeteta epäilyttävien nautojen myyntiä? Ja lopuksi, arvoisa komission jäsen, oletteko vielä valmis sanomaan Flemingin maassa ja Newtonin maassa, että Galilei on väärässä sanoessaan maapallon pyörivän, kun yliopisto ja tieteellinen ohjauskomitea sanovat hänelle, että maapallo ei pyöri?

Byrne
Saamieni tietojen mukaan yli 40 ihmisellä on diagnosoitu Creutzfeldt-Jacobin taudin variantti. Merkittyjen eläinten alkuperän osalta olette oikeassa siinä, että tulevassa yhteisön tason lainsäädännössä säädetään viime kädessä, että toisesta jäsenvaltiosta tuotuihin tuotteisiin merkitään se, että ne ovat peräisin EU:sta pikemminkin kuin jostakin jäsenvaltiosta. Tilanne on nyt se, että Yhdistynyt kuningaskunta ehdottaa, että sen naudanlihassa säilytettäisiin vapaaehtoisesti naudanlihan puhtauden takaavassa järjestelmässä käytetyt merkinnät. Se on täysin vapaaehtoista, eikä siitä säädetä EU:n tason lainsäädännössä.
Sanoisin, että olen täysin vakuuttunut tieteellisen ohjauskomitean pätevyydestä. Se koostui kahdeksan muun muassa elintarvikkeita ja toksikologiaa käsittelevän tieteellisen komitean puheenjohtajasta ja kahdeksasta muusta jäsenestä, jotka komissio nimitti ja valitsi. Korostaisin, että he ovat täysin riippumattomia. Komissio ei voi käskeä heitä, ei raporttien sisällön eikä niiden ajoituksenkaan osalta.
Mitä tulee skotlantilaisia tutkijoita koskeneeseen viittaukseenne, asia koskee käsittääkseni ainoastaan luineen myytävää naudanlihaa, joka ei kuulu päivämäärään perustuvaan vientijärjestelmään. En ole lainkaan vakuuttunut siitä, että skotlantilaisten tutkijoiden näkemykset asiasta liittyvät mitenkään Yhdistyneen kuningaskunnan harjoittamaan päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän mukaiseen vientiin.
Esititte kysymyksen ennalta varautumisen periaatteesta. Kyseessä on käsite, joka syntyi alun perin ympäristön alalla. Siinä luodaan perusta ennalta varautumisen periaatteen soveltamiselle. Käsite on varsin täsmällinen sen osalta, mihin sitä pitäisi soveltaa, ja yhtenä erityispiirteenä on se, että jostakin vaarasta ei ole olemassa tieteellisiä todisteita tai että niistä on olemassa vakavia epäilyjä. Komissio on saanut yksimielisen raportin Euroopan unionin parhailta tutkijoilta ja eläinlääkäreiltä, ja heidän näkemyksensä on se, että päivämäärään perustuvassa vientijärjestelmässä vietävä brittiläinen naudanliha on yhtä turvallista kuin kaikkialla Euroopassa. Näin ollen ennalta varautumisen periaatetta ei ole asianmukaista soveltaa.

Whitehead
Arvoisa komission jäsen, kysyisin, oletteko samaa mieltä siitä, että on äärimmäisen tärkeää, että löydämme tähän ongelmaan eurooppalaisen ratkaisun, ja onnittelemme teitä siitä, että olette pyrkinyt siihen parhaanne mukaan viikonlopun aikana.
Kysyisin silti, ettekö ole samaa mieltä siitä, että sen jälkeen, kun päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän turvallisuus vahvistettiin yksimielisesti - mikäli te henkilökohtaisesti tuette sitä parlamentissa, kuten toivon -, ei juurikaan voida enää selvittää, mitä muuta voidaan tehdä.
Ettekö ole samaa mieltä siitä, että jotkut teknisten asiantuntijoiden esille ottamista kysymyksistä - ja tarkoitan erityisesti merkintöjä, parempia diagnostisia testejä ja niin edelleen - merkitsevät lisäparannusta turvatoimenpiteisiin kaikkialla Euroopassa? Ne eivät korvaa eivätkä täydennä päivämäärään perustuvaa vientijärjestelmää. Mikäli asia on näin, ettekö ole samaa mieltä myös siitä, että brittiläisen naudanlihan turvallisuudesta käytävä keskustelu pitäisi saada päätökseen 10. marraskuuta mennessä ja että ellei komissiolla ole asiasta mitään sanottavaa, panette keskiviikkona vireille - niin valitettavaa kuin se onkin - pitkään viivästyneen oikeudenkäynnin?

Byrne
Hyvä parlamentin jäsen Whitehead, kiitän teitä ystävällisistä sanoistanne. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että on äärimmäisen tärkeää, että tämä asia ratkaistaan Euroopan tasolla, syistä, jotka selvitin aiemmin. Se on tärkeää useista syistä, joista vähäisin ei suinkaan ole kuluttajien luottamus, ja juuri siitä syystä yritän ratkaista tämän ongelman, kuten varmasti myös ministerit Glavany ja Brown.
Tuen ilman muuta päivämäärään perustuvaa vientijärjestelmää. On hyvä, että sain tilaisuuden toistaa tukeni vastatessani kysymykseenne. Olette ehkä huomannut, että tein niin aiemminkin, ja olen tehnyt niin useita kertoja. Haluaisin toistaa, ettei minulla ole aikomusta ehdottaa lainsäädäntöä päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän muuttamiseksi, joka on itsessään lainsäädännön aihe. Minulla ei ole aikomusta tehdä niin, ja olen tehnyt sen selväksi useita kertoja viikonloppuna ja myös eilen.
Nämä parannukset - kuten te asian ilmaisitte - ovat lisäparannuksia. Osa niistä ei liity päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän soveltamiseen, mutta minun täytyy sanoa, että osa niistä luultavasti liittyy, erityisesti esimerkiksi jäljitettävyyden ja naudanlihasta peräisin olevien tuotteiden osalta. Siitä, miten naudanlihasta peräisin olevia tuotteita koskeva järjestelmä toimii päivämäärään perustuvassa vientijärjestelmässä, pyydettiin lisätietoja. Annan toki erittäin mielelläni selvityksen asiasta, mutta haluaisin muistuttaa teille eräästä asiasta, josta te varmaankin olette tietoisia: Yhdistyneestä kuningaskunnasta ei viedä naudanlihajalosteita päivämäärään perustuvassa vientijärjestelmässä, koska sitä varten täytyy ensin löytää tehdas ja hyväksyä se, eivätkä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ole ehdottaneet sellaista tehdasta. Niinpä päivämäärään perustuvassa vientijärjestelmässä ei viedä naudanlihasta peräisin olevia tuotteita, mutta se saattaa olla mahdollista, ja mikäli se on mahdollista, minua pyydettiin eilen selvittämään, miten se toimisi, miten tuotteet voitaisiin erotella ja niin edelleen. Nämä kysymykset eivät ole kohtuuttomia, ja vastaan niihin erittäin mielelläni lähipäivien aikana.
Sen osalta, milloin tämä tapahtuu, sanoisin, että kokous pidetään perjantaina, ja toivon, että se saisi neuvottelunsa ja selvityksensä päätökseen perjantaina. Ensi viikolla saatetaan pitää muita kokouksia. Arvelen, että Ranskan viranomaiset saattavat hyvinkin keskustella elintarviketurvallisuudesta vastaavan viranomaisen kanssa, ja uskoisin saavani heiltä vastauksen viimeistään ensi viikon torstaina. Pystyisin sitten ennen kaikkea antamaan komissiolle tuoreita tietoja ensi keskiviikkona ja antamaan lopulliset sitovat tiedot seuraavana tiistaina komission kokouksessa Strasbourgissa. Kaikki saattaa tapahtua aiemminkin. Jos niin käy, sen parempi. Ellei niin käy, annan komissiolle raportin ensi viikon tiistaina.

Stevenson
Kun tieteellinen ohjauskomitea kokoontui viime viikolla ja antoi lausuntonsa - itse asiassa lausunnon antoi komitean ranskalainen puheenjohtaja Pascale -, jonka mukaan komitea totesi yksimielisesti brittiläisen naudanlihan olevan yhtä turvallista kuin muualla EU:ssa tai mahdollisesti turvallisempaa kuin missään maailmassa, olin niin viaton ja naiivi, että kuvittelin, että se oli pyramidin huippu. En kuvitellut, että sen pitemmälle voisi päästäkään. Nyt saimme kuulla komission jäsen Byrneltä, että tarvitsemme joitakin lisäpäiviä keskusteluja varten. No, minusta tuntuu siltä, että siitä, kun Ranska ja Saksa päättivät 1. elokuuta uhmata EU:n lainsäädäntöä, on kulunut jo kolme kuukautta. Arvoisa komission jäsen Byrne, väitättekö nyt, että noiden kolmen kuukauden aikana, kun Ranskan elintarviketurvallisuusvirasto valmisteli laajaa asiakirjaa, se ei käsitellyt jäljitettävyyteen, testeihin, naudanlihasta peräisin oleviin tuotteisiin, valvontaan ja merkintöihin liittyviä teknisiä kysymyksiä? Väitättekö nyt, että se haluaa teknisen selvityksen näistä asioista vasta nyt, viime hetkellä, kun tieteellinen ohjauskomitea antoi yksimielisen lausuntonsa? Se tuntuu naurettavalta. Mitä se oikein haluaa?
Kuulimme, miten parlamentin jäsen Martinez kyseenalaisti tieteellisen ohjauskomitean pätevyyden. Onko parlamentin jäsen Martinez tietoinen siitä - ja oletteko te, arvoisa komission jäsen, tietoinen siitä -, että Ranskan elintarviketurvallisuusvirasto AFSSA:n vuosibudjetti on 52 miljoonaa euroa ja että sen hallintoneuvoston jäsenistä 50 % on Ranskan hallituksen nimittämiä ja toiset 50 % edustaa maanviljelijöitä, elintarvikkeiden vähittäismyyjiä ja jakelijoita? Kysykäämme siis, onko se pätevä. Meille vakuutettiin Pariisissa korkeimmalla tasolla, että tässä ei ole kysymys protektionismista vaan puhtaasti tieteestä. Tämä haiskahtaa minusta silkalta kaupalliselta protektionismilta, ja se on nyt tullut ilmi. Oletteko tietoinen siitä, että tämä on AFSSA:n motiivina, arvoisa komission jäsen Byrne?
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Byrne
Olen iloinen, että sain tilaisuuden toistaa näkemykseni, jonka mukaan tieteellinen ohjauskomitea on - kuten te asian ilmaisitte - pyramidin huippu. Se edustaa parasta saatavilla olevaa asiantuntemusta, luotan sen neuvoihin, minulla ei ole siitä pienintäkään epäilystä, enkä millään tavalla kyseenalaista sen näkemystä.
(Välihuomautuksia) Haluaisin kuitenkin sanoa, että Ranskan viranomaisten pyynnöt saada selvitystä joihinkin heidän esille ottamiinsa asioihin vaikuttavat minusta varsin kohtuullisilta. Olen maininnut joitakin niistä aiemmin, erityisesti parlamentin jäsen Whiteheadille antamassani vastauksessa. Pyynnöt eivät mielestäni ole kohtuuttomia, ja sen vuoksi mielestäni on oikein, että tartumme tilaisuuteen selvittää nämä asiat lähipäivien aikana, niin että välttyisimme oikeudenkäynniltä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Se on mielestäni järkevä ja nopein tapa edetä asiassa.
Mikäli emme saa aikaan kaavailemaani lopputulosta, sitten kyseinen vaihtoehto on toki mahdollinen ja sitä tarkastellaan lyhyen ajan päästä, mutta olen sitä mieltä, että se menettelytapa, joka on asianmukainen omasta mielestäni ja muidenkin mielestä - myös tänä aamuna komissiossa olleiden kollegojeni mielestä -, on asianmukainen tapa edetä, ja aion noudattaa tuota menettelytapaa ainakin muutaman päivän ajan.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen Byrne. Nuijan isku ei ollut tarkoitettu teille, vaan kollegalle, joka yritti keskeyttää teidät.

Goepel
Arvoisa puhemies,
(Välihuomautuksia parlamentin jäsen Martinezilta.)
Heeei, kita kiinni!

Arvoisa komission jäsen, luulenpa, että niin kauan kuin meillä ei ole aukotonta merkintäjärjestelmää, ei parlamentissa eikä Euroopassa tule olemaan rauhaa BSE-asioissa! Se, että nyt toteatte parlamentin jäsen Böge otti asian puheeksi , että voimme toteuttaa merkintävelvollisuuden ja eläinten elämänkaaren seurannan niiden syntymään saakka vasta vuonna 2003, on mielestäni osasyyllinen tähän BSE-kriisiin, joka meillä nyt on! Siitä lähtien, kun oikeudellinen perusta muuttui, minkä takia meillä nyt on tämä uusi asetus eikä asiaa voida enää käsitellä 37 artiklan mukaisesti eli kuulemismenettelyllä vaan 152 artiklan mukaisesti eli yhteispäätösmenettelyllä, meillä on ollut parlamenttina pirullinen tehtävä ja velvollisuus siirtää kyseistä määräaikaa vuonna 2003 aikaisemmaksi! Meillä on siis tämä velvollisuus, ja nyt kysyn teiltä seuraavaa: olette sanoneet painostavanne kyseisiä maita tässä asiassa, josta on päätettävä lähipäivinä. Kysyn teiltä kuinka paljon voitte painostaa komissiota, jotta jäsenvaltiot toteuttaisivat merkitsemiset ja nautojen merkintävelvollisuuden jo ennen vuotta 2003? Mikäli tämä tapahtuu mahdollisimman pian, meidän ei tarvitse enää keskustella parlamentissa BSE:stä!

Byrne
Merkintöjä koskevia ehdotuksia käsitellään parlamentissa - kuten sanotte - 152 artiklan nojalla, joka kuuluu yhteispäätösmenettelyn piiriin, ja olette oikeassa sanoessanne, että merkintämääräykset antavat tietoa eläimestä aina syntymästä lähtien, joten perusteelliset merkinnät ovat arvokas apuväline.
Merkinnät antavat tietoa, mutta ne eivät toki anna ehdottomia takeita kansanterveydestä. Ne kuitenkin sentään antavat tietoa. On otettava käyttöön muita menettelyjä, jotka me olemme ottaneet käyttöön ja joita me parhaillaan tarkastelemme, jotta voisimme turvata kansanterveyden. Puhun nyt erityisesti päivämäärään perustuvasta vientijärjestelmästä. Olen kylläkin samaa mieltä parlamentin jäsen Goepelin kanssa siitä, että merkinnät ovat tärkeä kysymys. Parlamentti käsittelee niitä, ja meillä on tilaisuus keskustella niistä tulevaisuudessa.

Berthu
Arvoisa komission jäsen, komissio on näiden viime päivien kriisin aikana ottanut useaan otteeseen kantaa eurooppalaisen elintarviketurvallisuusviraston puolesta. Tähän virastoon voidaan suhtautua kahdella tavalla. Toisen näkemyksen mukaan, joka on mielestäni varsin myönteinen, olisi luotava Euroopan tasoinen asiantuntijoiden keskuselin kaventamatta mitenkään valtioiden päätösvaltaa olennaisissa aiheissa, jotka huolestuttavat kansalaisia eniten. Toisen näkemyksen mukaan, joka on mielestäni huomattavasti kielteisempi, olisi otettava käyttöön ylimääräinen keino, jotta kansoilta voitaisiin poistaa niiden suojautumisoikeus, vaikka se on luovuttamaton. Tämä näkemys johtaisi kuitenkin komission vanhan ja vääristyneen toimintatavan mukaisesti siihen, että tavaroiden vapaa liikkuvuus asetettaisiin kuluttajien terveyden edelle, kuten äskettäin todettiin brittiläistä naudanlihaa koskevan vientikiellon tapauksessa, jossa olisi odotettava sitä, arvoisa puhemies, että kokeita olisi saatavilla. Tämän takia olemme päätyneet sitä paitsi seuraavaan varsin kummalliseen johtopäätökseen, että ennalta varautumisen periaatetta ei sovelleta Euroopan unionissa, vaikka sitä yritetään soveltaa suhteissa kolmansiin maihin ja etenkin Yhdysvaltoihin.
Arvoisa komission jäsen, minkälaisen viraston te valitsette, kansaan joustavasti ja liberaalisti suhtautuvan viraston vai siihen autoritaarisesti suhtautuvan viraston?

Byrne
Kyllä, kuten aiemmin sanoin, kannatan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamista, ja yksikössäni työskennellään parhaillaan tämän asian parissa. Olen käynyt asiasta useita epävirallisia keskusteluja kollegojen ja parlamentin jäsenten kanssa. Työ siis etenee. Lopullisia päätöksiä ei toki ole tehty, ja - kuten teille hetki sitten sanoin - tuon viranomaisen rakenne on vielä päättämättä, kuten myös se, millaista vuorovaikutusta sillä olisi Euroopan unionin muiden toimielinten ja jäsenvaltioiden kansallisten elintarviketurvallisuusvirastojen kanssa. Kaikki täytyy suunnitella huolellisesti, koska haluamme estää ne vaikeudet, joita meillä tällä hetkellä on.
Meidän täytyy kuitenkin olla varovaisia, ettemme - kuten sanotte - ota jäsenvaltioilta pois niiden luovuttamattomia oikeuksia, koska jäsenvaltioiden oikeuksiin puuttuminen saattaa hyvinkin kaventaa niitä, mikä edellyttäisi perustamissopimusten muuttamista. En ole varma, haluammeko tässä vaiheessa edetä niin pitkälle. En sulje pois sitä vaihtoehtoa, mutta haluan teidän ymmärtävän, jos esitätte kysymyksenne tuolla tavalla, että mikäli edistyminen tuolla alueella vähentää jäsenvaltioiden toimivaltaa tai oikeuksia, olisi välttämätöntä muuttaa perustamissopimusta.
Haluaisin lopuksi käsitellä mainitsemaanne ennalta varautumisen periaatetta. Mainitsin ennalta varautumisen periaatteen Yhdysvalloista tuotavien tuotteiden yhteydessä, ja olen varma, että tarkoitatte naudanlihaa ja hormoneilla käsiteltyä naudanlihaa. Olen puhunut asiasta parlamentissa, ja olen puhunut siitä useita kertoja ympäristövaliokunnassa. Minun on huomautettava teille, että Euroopan komission tutkijoiden kertoman mukaan Yhdysvalloista tuotu naudanliha sisältää 17-beta-estradioli-nimistä hormonia. Minulle on kerrottu, että se on kiistaton karsinogeeni. Tällaisessa tilanteessa on asianmukaista soveltaa pikemminkin tieteellisiä todisteita kuin ennalta varautumisen periaatetta, koska minä ja komissio pystymme tekemään päätöksen selvien tieteellisten todisteiden pohjalta. Ennalta varautumisen periaatetta voidaan soveltaa vain silloin, kun tieteelliset todisteet puuttuvat tai niihin liittyy selvä epävarmuustekijä. Tästä syystä emme siis sovella ennalta varautumisen periaatetta kysymykseen, joka liittyy Yhdysvalloista tuotavan naudanlihan hormoneihin.

Murphy
Brittiläiset maanviljelijät ja erityisesti maanviljelijät Keski-Englannin länsiosassa, jota edustan, odottavat tähän ongelmaan pikaista ratkaisua.
Tieteellinen ohjauskomitea on tuonut selvästi julki näkemyksensä, jonka mukaan brittiläinen naudanliha on yhtä turvallista kuin muualla Euroopan unionissa, ja kun kerran tilanne on tämä, komission jäsen on varmaankin kanssani samaa mieltä siitä, että mahdollinen muutaman päivän viive on parempi vaihtoehto kuin kaksi tai kolme vuotta kestävä oikeuskäsittely, joka loppujen lopuksi saa kaikki turhautumaan eikä tyydytä ketään, ei varsinkaan brittimaanviljelijöitä, jotka ovat noudattaneet lakia ja tehneet, mitä on vaadittu, ja jotka pystyvät nyt myymään erinomaista tuotetta koko Euroopan unionissa. Haluaisin, että komission jäsen toistaisi täällä vielä kerran selvästi sen, että hän uskoo viivästyksen kestävän vain muutaman päivän ja että hän arvelee tämän prosessin päättyvän viimeistään Strasbourgin täysistunnon tiistaipäivään mennessä ja mielellään aikaisemmin.

Byrne
Haluaisin sanoa teille, että olen tavannut National Farmers' Union -nimisen etujärjestön Ben Gillin useita kertoja, olen puhunut hänen kanssaan puhelimessa ja olen kuullut, mitä sanottavaa hänellä on ollut asiassa parin viime päivän ja eilisillan aikana. Olen pitänyt häneen tiiviisti yhteyttä, ja voin vakuuttaa teille, että ymmärrän, mitä ongelmia tämä asia aiheuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijöille.
Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että jos tähän vaikeaan ongelmaan onnistutaan löytämään ratkaisu, muutaman päivän viive on paljon parempi ratkaisu kuin käräjöinti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Vahvistan teille myös - ja toistan sen, mitä sanoin aiemmin -, että toivon, että voin viedä komissioon lopullisen raportin tästä asiasta viimeistään ensi viikon tiistaina Strasbourgissa.

Sturdy
Kiitos siitä, että annoitte meille niin selkeän vastauksen.
Ihmettelen vain, oletteko te kaikki keskustelut kuultuanne itse asiassa täysin ja ehdottoman tietoinen siitä, miten tuhoisa vaikutus tällä päätöksellä on Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijöihin. Olette jo sanonut varsin selvästi, että pysyvä tieteellinen komitea on ylin auktoriteetti.
Parlamentin jäsen Jackson kysyi teiltä aivan ensimmäiseksi, onko olemassa toista Euroopan unionin elintarviketurvallisuutta käsittelevää komiteaa, joka on itse asiassa parempi kuin nykyinen pysyvä komitea, ja huomaavatko ihmiset sitä. Minusta näyttää siltä, että ihmiset eivät ole huomanneet sitä. Te itse asiassa väititte melkein päinvastaista sanoessanne, ettei pysyvä tieteellinen komitea ehkä ole yhtä hyvä kuin elintarvikevirasto. Brittimaanviljelijät kärsivät päättämättömyyden takia. Nyt on korkea aika vahvistaa päätös. Edellinen puhuja puhui muutamasta päivästä; itse asiassa päätös tehtiin elokuussa. Kuinka monta päivää meidän tarvitsee vielä odottaa päätöstä?
Haluaisin myös kysyä teiltä seuraavaa: jäsenvaltioissa tai joissakin jäsenvaltioissa lihakarjalle on tapana syöttää niin sanottuja kiellettyjä aineita. Aikovatko tieteellinen komitea ja komissio puuttua siihen? Vai annammeko edelleen sellaisen tilanteen jatkua, että tiedotusvälineet käyttävät sitä aseenaan hyökätäkseen jäsenvaltioita vastaan?
Arvoisa komission jäsen, sanon teille ainoastaan, että brittimaanviljelijät, Euroopan unioni ja maanviljely kärsivät päättämättömyyden takia. Haluamme, että päätös tehdään perjantai-iltana, emmekä halua odottaa Strasbourgiin. Uusia tieteellisiä todisteita ei ole esitetty. Allekirjoittiko Ranska Firenzen sopimuksen? Onko Yhdistynyt kuningaskunta noudattanut kaikkia sopimuksessa säädettyjä ehtoja? Miksi päätöstä ei ole tehty välittömästi?
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Byrne
Olen täysin tietoinen niistä ongelmista, joita kaikki tämä on aiheuttanut brittimaanviljelijöille. Tilanne on jatkunut jo pitkään, se alkoi kauan ennen kuin tulin komissioon. Kaikkien on tähän mennessä ollut pakko sopeutua Ranskan viranomaisten 1. lokakuuta tekemään päätökseen parhaaksi katsomallaan tavalla. On syytä mainita, ettei kyse ole suinkaan ollut siitä, että komissio tai ne, jotka pyrkivät ratkaisemaan tämän vaikean kysymyksen, olisivat olleet päättämättömiä.
Olen sanonut useita kertoja - ja olen sanonut sen uudestaan täällä tänään -, että vankkumaton diplomatia ja kylmäpäisyys lujaan päättäväisyyteen yhdistettynä tuottavat enemmän tulosta kuin ajattelemattomuus, joka johtaa lopulta siihen, että komissio päätyy kahden vuoden kuluttua yhteisöjen tuomioistuimeen Luxemburgiin. Ei ole mielestäni hyvä asia Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijöiden kannalta, jos kielto pysyy voimassa nuo väliin jäävät kaksi vuotta.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että näkemykseni ja omaksumani kanta ja tekemäni päätökset, joita kollegani komissiossa tukivat tänä aamuna, ovat oikeanlaisia. Odotan, että tähän asiaan saadaan pikainen ratkaisu.
Olen maininnut useita kertoja viime viikonlopun aikana antamissani useissa haastatteluissa, että toivon lujasti, että asia ratkaistaisiin nopeasti ja diplomaattisesti. Joskus on vaikea päästä kumpaankin yhtä aikaa. Yritän tehdä juuri sen. Yritän päästä juuri siihen. Ei ole kohtuutonta antaa minulle aikaa siihen ensi viikon tiistaihin asti.

Auroi
Tämän keskustelun päätteeksi mielestäni olisi hyvä, arvoisa komission jäsen, esittää kysymys uudestaan omassa asiayhteydessään. Minulla on ollut lähes koko tämän keskustelun ajan tunne siitä, että käynnissä on eräänlainen taistelu sen selvittämiseksi, menettääkö jompikumpi maista, Ranska tai Iso-Britannia, kasvonsa. Mielestäni näyttää siltä, että kyse ei ole missään tapauksessa tästä aiheesta - ja keskustelusta - vaan pääasiassa seuraavasta kysymyksestä: mitä eurooppalaisille kuluttajille tarjotaan? Englantilaisella kuluttajalla, kuten ranskalaisella ja espanjalaisella kuluttajalla, on oikeus tietää, mitä hän syö ja tästä näkökulmasta katsottuna merkintä ja alkuperän määrittäminen näyttävät minusta tosiaankin väistämättömiltä ja välttämättömiltä.
Arvoisa komission jäsen, eikö olisi kuitenkin muistutettava, että tämän kaiken alkuna on maantieteellisesti Iso-Britannia? Olen pahoillani, mutta BSE-tautitapaukset saivat alkunsa tässä maassa. Ja miksi? Koska maan maatalous on erityisen tuotantopainotteista ja maanviljelijät on siellä todella uhrattu maatalouselintarvikkeiden alttarille. Siten sen sijasta, että valittaisimme englantilaisten maanviljelijöiden kohtaloa, olisi parempi auttaa heitä tuottamaan hyvin, tuottamaan oikein, mitä he ovat jo alkaneetkin tehdä. En haluaisi unohtaa tässä jutussa sitä, että perinteisempää tuotantoa edelleen harjoittavia gallialaisia tai skottilaisia on rangaistu yhtä lailla kuin englantilaisia tuottajia tämän hullun lehmän tautia koskevan kriisin vaikeimpina hetkinä.
Siten, arvoisa komission jäsen, tiedustelenkin teiltä, mitä rahoituskeinoja aiotaan varata alkuperän määrittämistä, BSE-tautitapauksessa koko karjan teurastamista ja ruttotapauksia varten, koska vain tällä tavoin voidaan rauhoittaa kuluttajaa. Minusta näyttää tarpeelliselta, että kaikki Euroopan maat tästä näkökulmasta katsottuna lopettavat vetoamasta ennalta varautumisen periaatteeseen, kuten olemme tehneet jo vuosien ajan, kun ne samaan aikaan jatkavat samaa kiivasta tuotantotahtia, lukuun ottamatta muutamaa varsin rajallista esimerkkiä, jolloin maat ovat vedonneet oikeuksiinsa. Siten, arvoisa komission jäsen, mitä keinoja ehdottamallanne toimistolla on käytössään?

Byrne
Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, ettei tässä ole kysymys kasvojen menettämisestä tai voittajista ja häviäjistä. On varsin hyödytöntä käyttää noita ilmauksia tästä vaikeasta asiasta. Sitä paitsi ne, jotka lähestyvät tätä asiaa tuosta näkökulmasta, eivät tee täysin oikeutta ongelman vakavuudelle.
Olen kanssanne samaa mieltä myös siitä, että on erittäin tärkeää vakuuttaa kuluttajat naudanlihan puhtaudesta. Juuri päivämäärään perustuva vientijärjestelmä, jonka komissio on kehittänyt tutkijoiden neuvomana, antaa omasta mielestäni ja komissiota näissä asioissa neuvovien tutkijoiden mielestä kuluttajille tuon vakuutuksen.
Olen kanssanne samaa mieltä myös siitä, että merkinnät ja jäljitettävyys ovat erittäin hyödyllisiä. Esititte minulle merkinnöistä sellaisen kysymyksen, mitä yhteisön laajuinen merkintöjä koskeva lainsäädäntö tulee sisältämään. Kaikkeen naudanlihaan merkitään vuodesta 2003 alkaen eläimen syntymäpaikka, kasvatuspaikka, teurastuspaikka, rotu ja ikä.
Tällaisia merkintöjä ja tietoja ei voi toistaiseksi toteuttaa, koska jäsenvaltiot eivät ole vielä antaneet tietoja sitä varten. Asiaa kuitenkin käsitellään, ja tilanne tulee olemaan tämä edellä mainitusta päivämäärästä lähtien.
Haluaisin jälleen kerran korostaa, miten tärkeä koko tämä kysymys on mielestäni kuluttajien luottamuksen ja erityisesti kansanterveyden kannalta. Aion ottaa tämän huomioon lähipäivinä käytävissä keskusteluissa.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen Byrne.
Tämä esityslistan kohta on siten käsitelty.
Ennen kuin jatkamme esityslistan käsittelemistä ilmoitan teille, että Hughesin ja Smetin mietintöjä käsitellään huomenaamulla yhteiskeskustelussa esittelijöiden toivomuksen mukaisesti, koska kaikki ovat tästä kohdasta samaa mieltä.

Makrotaloudellinen vuoropuhelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat makrotaloudellisesta vuoropuhelusta kasvun ja työllisyyden edistämiseksi (Kölnin prosessi).

Niinistö
Arvoisa parlamentin puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan ensiksi lausua tyytyväisyyteni siitä, että minulla on mahdollisuus tulla teitä tänne tapaamaan ja erityisesti siitä, että voin esittää näkökulmia makrotaloudelliseen vuoropuheluun, joka on vasta alkamassa. Se on siis uusi prosessi. Yhteisen rahan käyttö Euroopassa on lisännyt tarvetta käydä talouspolitiikkaa koskevaa vuoropuhelua. Tämä on näkynyt ECOFIN-neuvoston ja myös euroalueen puheenjohtajan työssä.
Jotta euro saisi nopeasti ansaitsemansa painoarvon paitsi kansainvälisessä taloudessa myös unionialuetta koskevassa talouspoliittisessa keskustelussa, on yhteisiä näkemyksiä erityisesti euroalueen talouspolitiikasta syvennettävä. Helsingin Eurooppa-neuvosto saa ECOFIN-neuvoston raportin talouspolitiikan koordinaation kehittämisestä. Se vie jälleen eteenpäin tätä keskustelua ja pohdintaa.
Talous- ja rahaliitto avaa Euroopalle monia uusia mahdollisuuksia. Onkin tartuttava tilaisuuteen ja tehtävä kaikki mahdollinen, jotta talouskasvu ja työllisyyden kehitys kyetään turvaamaan. Paras tapa on pitää huolta siitä, että yhteisen rahan ja yhteisten markkinoiden edut käytetään täysimääräisesti hyödyksi. Talous- ja rahaliitto merkitsee Euroopalle uutta alkua sekä yritystoiminnassa että talouspolitiikassa.
Euroopan työllisyyssopimus, josta sovittiin Saksan aloitteesta viime kesänä Kölnin Eurooppa-neuvostossa, on aloite, joka tulee edistämään keskinäistä yhteisymmärrystä ja eurooppalaisten talouksien uudistamista. Makrotaloudellinen vuoropuhelu on osa Euroopan työllisyyssopimusta. Sopimuksen toimeenpano aloitetaan järjestämällä ensimmäinen makrotaloudellinen vuoropuhelu. Se tapahtuu ensi viikon maanantaina ECOFIN-neuvoston kokouksen yhteydessä. Ensi kertaa ovat unionin tasolla saman pöydän ääressä ovat kaikki toimijat: neuvoston, komission, Euroopan keskuspankin ja työmarkkinaosapuolten edustajat. Tähän asti olemme tavanneet työmarkkinaosapuolten edustajia kaksi kertaa vuodessa ja käyneet erikseen vuoropuhelua Euroopan keskuspankin kanssa. Nyt tapaamme samassa tilaisuudessa.
Euroopan keskuspankin osallistuminen tähän vuoropuheluun on merkittävää. Se osoittaa selvästi, että pankki on omalta osaltaan valmis osallistumaan avoimeen ja suoraan keskusteluun sekä perustelemaan ajattelu- ja toimintatapojaan.
On tärkeää panna merkille vuoropuhelun keskeiset periaatteet. Niiden mukaan osapuolten itsenäisyyttä ja autonomiaa kunnioitetaan. Vuoropuhelu perustuu luottamuksellisuuteen, siten että yhteisiä päätelmiä tai julkilausumia ei ole tarkoitus antaa. Aika käytetään keskusteluun. Keskusteluista ei raportoida julkisuuteen, vaan jokainen osapuoli kertoo niiden sisällöstä omalle taholleen.
Voidaan kysyä, mitä asiaa ajaa se, että osapuolet käyvät suljettujen ovien takana luottamuksellisia keskusteluja. Vastaus on, että tällä vuoropuhelulla pyritään ensisijaisesti rakentamaan talouspolitiikan perusteita koskevaa ymmärrystä. Se täydentää - ei suinkaan sulje pois - talouspolitiikkaa koskevaa julkista keskustelua, jota käydään joka tapauksessa. Yhteisen näkemyksen ja tilanneanalyysin pohjalta on paljon helpompi aloittaa keskustelut. Eurooppalaisella tasolla ei ole tietenkään mahdollista päästä näin lähelle konkreettisuutta eikä ole syytä puhua neuvottelemisesta tai koordinaatiosta. Tästä huolimatta uskomme vuoropuhelun myötävaikuttavan positiivisesti talouspoliittisen keskustelun ilmapiiriin.
Suomessa poliittisen tason vuoropuhelusta on vastuussa talousneuvosto, jonka tehtävät ja tavoitteet ovat yleisiä ja epävirallisia. Erityisesti vaikeina aikoina olemme havainneet kuinka hyödyllistä on ylläpitää keskusteluyhteyttä. Keskustelut ovat koskeneet paljolti periaatteellisia yhteiskunnan ja talouden kehittämiseen liittyviä aiheita. Samanlaisia käytäntöjä on olemassa monissa maissa. Kansalliset kokemukset ja menettelyt eivät tietenkään ole suoraan siirrettävissä Euroopan tasolle, mutta myös Euroopan tasolla on paljon tehtävää. Euroopan tason makrotaloudellinen vuoropuhelu ei myöskään voi korvata kansallista vuoropuhelua. Molempia tarvitaan. Meidän on vain löydettävä Euroopan tason vuoropuhelulle oikea sisältö ja oikeat muodot.
Puheenjohtajana olemme halunneet varmistaa sen, että vuoropuhelu myös toimii. Tästä syystä paikalla eivät ole kaikki 15 jäsenvaltiota, vaan ainoastaan neuvoston edustajat. Tälläkin on merkitystä: keskustelun ei pidä keskittyä yksittäisten jäsenvaltioiden tilanteisiin ja ongelmiin, vaan käsiteltävänä olevat asiat koskevat koko aluetta, yhteistä vastuualuetta. Tämä on merkittävä rajaus ja linjaus.
Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmissä määriteltiin vuoropuheluun osallistujat ja todettiin, että rajoitetun osallistujamäärän tulee varmistaa vuoropuhelun toimivuus. Me olemme luonnollisesti toimineet tämän mukaisesti. Kölnin päätelmissä painotettiin myös, että makrotaloudellinen dialogi mielletään kestäväksi ja jatkuvaksi prosessiksi. Tästä syystä Suomi on järjestelyissä halunnut katsoa eteenpäin ja painottaa ennen muuta jatkuvuutta. Kokoukseen osallistuvat sen takia myös tulevat neuvoston puheenjohtajat, joiden tehtävä on kehittää ja syventää vuoropuhelua edelleen.
Vuoropuhelu ei ole talouspolitiikan koordinaatiota, mutta se liittyy niihin ajankohtaisiin haasteisiin, jotka koskevat talouspoliittisen yhteistyön kehittämistä. Merkittävä osa talouskehitykseen ja työllisyyteen vaikuttavasta päätöksenteosta tapahtuu talous- ja rahaliiton käynnistymisestä huolimatta edelleen jäsenvaltioissa. Kysymys on ennen muuta budjettipolitiikasta ja palkkojen määräytymisestä. Voimmeko olla varmoja siitä, että työmarkkinoilla on sisäistetty talous- ja rahaliiton mukanaan tuomat olosuhteet ja vaatimukset? Riskinä ei yksittäisten jäsenvaltioiden näkökulmasta ole inflaatio, vaan ylisuuret nimellispalkkojen korotukset, jotka johtavat yritystasolla kilpailukyvyn ja kannattavuuden jyrkkään heikkenemiseen ja sitä kautta työpaikkojen menetyksiin.
Silti ei ole syytä maalata synkkiä kuvia. On kuitenkin ensiarvoisen tärkeää, että talouspolitiikan - ja erityisesti rahapolitiikan - päätöksentekijät voivat olla luottavaisia. Tämän vuoksi tarvitaan vuoropuhelua ja rauhoittavia signaaleja, samoin kuin mahdollisissa ongelmatilanteissa päätöksentekijöiden nopeaa ja päättäväistä toimintaa. Näin edistetään konkreettisesti talouskasvun ja työllisyyden kannalta myönteisen talouspolitiikan mahdollisuuksia.
Osana vuoropuhelua onkin parannettava talouskehitystä - palkka- ja kustannuskehitys mukaan lukien - koskevia tilastoja ja tiedonkulkua. Vuoropuhelun kaksi tasoa - tekninen ja poliittinen - täydentävätkin onnistuneella tavalla toisiaan. Keskustelut on perustettava tosiasioihin, ja vielä parempi olisi, jos näistä tosiasioista voitaisiin olla yhtä mieltä. Kyse on ennen muuta realismista.

Solbes Mira
. (ES)Arvoisa puhemies, haluan viitata siihen, että makrotaloudellinen vuoropuhelu on osa monimutkaista työllisyyssopimusprosessia ja että se on seuraus, kuten neuvoston puheenjohtaja asian hienosti ilmaisi, Kölnissä tehdyistä päätöksistä, joilla pyritään tällaisen vuoropuhelun avulla saavuttamaan ne tavoitteet, jotka loppujen lopuksi olemme itsellemme asettaneet. Tätä vuoropuhelua käydään työmarkkinaosapuolten ja talous- ja budjettipolitiikasta vastaavien tahojen välillä, ja myös Euroopan keskuspankki osallistuu siihen. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen strategian mukaisesti näiden tavoitteiden tarkoituksena on ainoastaan pyrkiä helpottamaan sen tavoitteen, eli rahapoliittisen vakauden, saavuttamista talousarvion keinoin sekä sellaisen asianmukaisen palkkakehityksen avulla, joka vallitsevissa olosuhteissa parhaiten edistää kasvua ja työllisyyttä, ja vaihtokurssien sekä pitkän aikavälin korkotason avulla.
Makrotaloudellinen vuoropuhelu käynnistetään tämän filosofian pohjalta. Neuvoston puheenjohtaja toi selvästi esiin vuoropuhelun kehykset, ja siksi en juurikaan puutu niihin. Haluan vain kertoa, että ensimmäinen tekninen kokous pidettiin 29. lokakuuta ja että seuraava saadaan päätökseen 8. marraskuuta. Aiemmista kokemuksista huolimatta, joista esimerkkinä Val Duchessen mallin mukainen työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu, on ilmeistä, että uusi makrotaloudellinen vuoropuhelu on luonteeltaan erilainen.
Haluaisin keskittyä jotta en toistaisi sitä, mitä on jo sanottu niihin seikkoihin, joita komissio toi esiin 29. lokakuuta käydyissä teknisissä keskusteluissa. Ensiksikin ottaisin esille sen, että komission talous- ja rahapolitiikan pääosasto on ennen keskustelua jättänyt kaksi työasiakirjaa, joista yksi liittyy taloudelliseen tilanteeseen ja toisen tarkoituksena on pohjustaa epävirallista tiedonvaihtoa, joka koskee makrotaloudellista politiikkaa keskipitkällä aikavälillä. Molempiin asiakirjoihin pitäisi sisältyä teknistä tietoa keskustelua varten.
Komission ensimmäisen asiakirjan tarkoituksena oli kuvata yleistä taloudellista tilannetta sekä makrotaloudellisia näkymiä lyhyellä aikavälillä. Tähän asiakirjaan sisältyvä arvio suhdanteista Euroopan unionissa on luonteeltaan kuvaileva sekä analyyttinen. Ja asiakirjaan sisältyvien seikkojen mukaisesti vahvistusta saa se näkemys, että on mahdollista saada kasvu kääntymään nopeammaksi kuin komissio kevään makrotaloudellisissa ennusteissaan ilmoitti. Arvioitu kasvu vuodelle 1999 on 2 prosentin paikkeilla, eikä kaukana siitä, niin kuin ennusteissa arvioitiin. Kuitenkin tämä 2 prosentin vuosikeskiarvo käyttäytyy epätasaisesti. Vuoden alkupuoliskolla kehitys on ollut odotettua heikompaa, ja silti vuoden loppupuoliskon noususuuntaus vaikuttaa siihen, että kasvua kuvaava kahden viime vuoden keskiarvo on lähes 3 %, ja siten vuonna 2000 luvut ovat samansuuntaisia kuin kevään ennusteissa oletettiin tai jopa korkeampia. Asiakirjassa käsitellään myös sitä vaihtoehtoa, että kasvu on tulevaisuudessa nopeampaa.
Toisen komission laatiman asiakirjan tarkoituksena on auttaa pohjustamaan sitä epävirallista tiedonvaihtoa, joka koskee taloudellista politiikkaa keskipitkällä aikavälillä. Asiakirjassa esitetään ne makrotaloudelliset ehdot, joilla edistetään kestävää kasvua ja tehdään joitakin menneisyyden hidasta kasvua, erityisesti 70-luvun puolivälin jälkeistä hidasta kasvua, koskevia johtopäätöksiä. Teknisen analyysin avulla on mahdollista päästä siihen loppupäätelmään, että Euroopan unionin kasvusuuntauksen hidastuminen voidaan selittää ulkoisten tekijöiden yhteisvaikutuksella, joita maiden sisäpoliittiset erot ovat rakenteellisen jäykkyyden oloissa lisänneet. Erityisesti erimielisyydellä makrotaloudellisten poliitikoiden sisällöstä, joka vallitsi Maastrichtin sopimuksen voimaantuloa edeltävänä aikana, sekä erimielisyydellä talouspolitiikan ensimmäisistä suuntaviivoista oli perustavaa laatua oleva merkitys siinä, että kielteiset vaikutukset ja ulkoiset häiriöt korostuivat sekä siinä, että kehittyi suuria kasvua ja työllisyyttä hidastaneita esteitä.
On tähdennettävä sitä, että talous- ja rahaliiton käynnistymisen jälkeinen politiikan muutos on helpottanut jäsenvaltioiden makrotaloudellisesta politiikasta vastaavien tahojen tehtävää. Muutos auttaa voittamaan nämä esteet niin, että kasvu voisi muodostua kestävämmäksi. Asiakirjassa analysoidaan, millä ehdoilla politiikkojen yhdistelmä pysyy edelleenkin mahdollisimman tasapainoisena niin, että kasvu elpyy mahdollisimman kestävällä tavalla.
Näistä valaisevista seikoista käytiin lokakuun 29. päivän kokouksessa hyvin avointa ja rakentavaa keskustelua, josta tiedotan teille myöhemmin muutamalla sanalla. Suhdannearvion osalta kaikki osallistujat olivat sitä mieltä, että näkymät ovat parantuneet merkittävällä tavalla ja että Euroopan unionin sisäinen kehitys on jo kumonnut vuoden 1998 kielteisen ulkoisen vaikutuksen.
Tulevaa kasvua koskevien mahdollisten riskien osalta oli havaittavissa joitakin painotuseroja, varsinkin silloin, kun jotkut osallistujista ottivat esille riskin siitä, että uudet ulkoiset häiriötekijät saattavat vaikuttaa unionin talouteen.
Talouspolitiikan osalta toisessa asiakirjassa annetaan jo vastaus siihen haasteeseen, kuinka suhdannenousu muutetaan kestäväksi nopeamman kasvun prosessiksi jokainen läsnäolija esitti oman näkemyksensä hyvin rehellisesti. Haluaisin kuitenkin korostaa muutamia keskustelussa ilmenneitä seikkoja, joista voi olla myös paljon hyötyä tässä keskustelussa, jota nyt käymme. Ensiksikin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen merkitys yhtenä perustana sai vahvistusta. Kaikki toimijat olivat yksimielisiä siitä, että on tarpeellista säilyttää hintatason vakaus, neuvotella sellainen tulosopimus, joka on sopusoinnussa sen tavoitteen kanssa, jolla pyritään jatkamaan talousarvion tervehdyttämisprosessia kunkin valtion vakausohjelman mukaisesti sekä saattaa loppuun rakenteelliset muutokset Luxemburgin ja Cardiffin prosessien mukaisesti.
Toiseksi haluaisin viitata siihen, että myös makrotaloudellisia puitteita koskevasta johtoajatuksesta mielipiteet olivat täysin yhteneviä, minkä jo aiemmin mainitsinkin. Eli mitä enemmän edistetään rahapolitiikan vakauden tavoitetta talousarvion ja sopivan palkkakehityksen keinoin, sitä suotuisammat rahapoliittiset olot kasvulle ja työllisyydelle saadaan aikaiseksi.
Kolmanneksi haluaisin tähdentää sitä, että tällaisen suoran tiedonvaihdon hyödyt tulivat keskustelusta selvästi ilmi, sillä siinä kukin osallistuja voi ilmaista suoraan näkemyksensä sekä saada muilta osallistujilta haluamiaan vastauksia. Työmarkkinaosapuolten roolin tunnustettiin yksimielisesti olevan politiikkojen yhdistelmän kolmas painopistealue.
Neljänneksi muutamat läsnäolijoiden esittämät ajatukset ansaitsevat osakseen erityishuomiota. Haluaisin korostaa sitä, että makrotaloudellisissa politiikoissa, varsinkin rahapolitiikassa, tarjonnan kehityksen huomioon ottamista unionin taloudessa pidettiin tärkeänä. Näin mahdollisuudet ylläpitää kysyntää korkeampaa kasvua ilman inflaatiota paranisivat. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen täydellisinä yhdessä yhtenäisvaluutan kanssa sellaisissa oloissa, joihin kuuluvat rakenteelliset uudistukset ja voimakas kansainvälinen kilpailu, mahdollistavat sen, että voidaan vähentää "pullonkaulojen" syntymisen riskiä, sillä niitä saattaa ilmetä silloin kun talousarvio- ja palkkapolitiikka ei ole asianmukaista.
Lopuksi puhuisin mielelläni siitä, mitä komission edustajat tähdensivät työvoiman tarjonnasta, sillä se näyttää tällä hetkellä aikaisempaa paremmin vastaavan tarpeita, vaikka merkittävä koulutettu ja vapaa työvoimareservi onkin olemassa. Jos tähän lisätään vielä käytettävissä oleva nykyinen kapasiteetti, jota lisääntyneestä tuottavuudesta johtuva suuri sijoituspotentiaali saattaa vielä nostaa, tuloksena ovat rakenteelliset muutokset, jotka talouspolitiikasta vastaavien tahojen on otettava huomioon päätöksiä tehdessään.
Nämä ovat ne lokakuun 29. päivän kokouksessa esille tulleet seikat, jotka ovat mielestäni kaikkein oleellisimpia, ja tänään, kuten sanoin, haluaisin keskustella niistä kanssanne, jotta voisimme saada niitä koskevia arviointeja tai jotta voisimme keskustella niistä jälkeenpäin.

Karas
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi todeta ryhmäni puolesta, että pidämme makrotaloudellista vuoropuhelua myönteisenä uudistuksena, koska se ensinnäkin velvoittaa eurooppalaisen talouspolitiikan kaikkia päätoimijoita osallistumaan suoraan mielipiteidenvaihtoon taloudellisesta kokonaiskehyksestä. Olemme samalla iloisia myös siitä, että meille on parlamenttina tiedotettu asioista näin pian ensimmäisen tapaamisen jälkeen, mikä on minulle itsestään selvä asia.
Toisaalta minun on itävaltalaisena todettava, että kotimaassani Itävallassa tätä vuoropuhelua on käyty työmarkkinaosapuolten, poliittisten instituutioiden, finanssipolitiikan toimijoiden ja politiikan edustajien välillä vastaavassa muodossa jo vuosia ja että vuoropuhelu on myötävaikuttanut olennaisesti siihen, että Itävalta on nykyisin taloudellisesti menestyvä ja sosiaalisesti vakaa maa, jossa on korkea työllisyys ja vähemmän työttömiä kuin muualla. Tämän pitäisi kannustaa vuoropuheluun. Myös meillä on paljon uudistettavaa ja parannettavaa.
Edelliset puhujat toivatkin jo esille seuraavan: vuoropuhelu voi vain valmistella, opastaa ja täydentää. Se ei korvaa politiikkaa. Se ei vapauta vastuullisia omasta vastuustaan. Vuoropuhelu täydentää osaltaan monia toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. Juuri tästä syystä haluaisin viitata myös siihen, että juuri käyty keskustelu sopii näiden molempien istuntopäivien kokonaiskehykseen. Me keskustelemme molempina päivinä Smetin laatimasta työajan järjestämistä koskevasta mietinnöstä ja Menradin laatimista jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa vuosina 1999 ja 2000 koskevista mietinnöistä. Huomenna esityslistalla on keskustelu Palacio Vallelersundin Euroopan yhtenäismarkkinoiden strategiaa koskevasta kysymyksestä, ja me keskustelimme viime viikolla Strasbourgissa EKP-mietinnön yhteydessä siitä, kuinka voimme syventää ja lujittaa parlamentin kanssa käytävää makrotaloudellista vuoropuhelua. Tämä vaatimus lisättiin mietintöömme.
Siitä varmaankin vallitsee yksimielisyys, että kasvun ja työllisyyden edistämiseksi on luotava kattavia ja yhtenäisiä strategioita, ja olen iloinen, että käsitteisiin kasvu ja työllisyys ei enää liitetä vasemmiston niin usein viljelemää ennakkoasennetta, jonka mukaan kasvu ja työllisyys sekä rahan arvo ja hintavakaus sekä työllisyystoimenpiteet ovat toisilleen vastakkaisia asioita. Vuoropuhelu ja vuoropuhelun nimitys osoittavat, että istumme kaikki samassa veneessä. Kyse on siitä, halutaanko asia nähdä kokonaisuutena, tajutaanko kokonaisvastuu.
Makrotaloudellisella vuoropuhelulla olemassa olevia ongelmia voidaan käsitellä rakentavasti. Sen vuoksi kehotan kaikkia osapuolia osallistumaan makrotaloudelliseen vuoropuheluun vastuullisesti ja kantamaan vastuun Euroopan talous- ja työllisyyspoliittisesta tulevaisuudesta. Meidän on poistettava kasvun kahleet ja sallittava yritysten vapaa perustaminen. Meidän on korvattava pessimismin ja tietoisen pelottelun ilmapiiri uudella innovatiivisella uudistushengellä, ja toivon, että tämä vuoropuhelu auttaa ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin oikeaan aikaan, avoimesti ja vastuullisesti sen sijasta, että se johtaisi tilanteeseen, jossa osapuolet estävät toisiaan päivänpoliittisen opportunismin tai laillisten ryhmäintressien vuoksi.

Goebbels
Arvoisa puhemies, Euroopan työllisyyssopimuksessa käynnistetty makrotaloudellinen vuoropuhelu on uusi harjoitus, joka sinänsä on arvokas. Poliittisten vastuuhenkilöiden ja taloudellisten toimijoiden välillä ei ole koskaan liikaa vuoropuhelua. Sallinette minun kuitenkin epäillä tämän vuoropuhelun, joka on määritelty etukäteen erittäin monimutkaisilla menettelysäännöillä, todellista vaikutusta. Ensinnäkin on olemassa niin sanottu tekninen taso, jonka ansiosta 15 asiantuntijaa voi keskustella ja 25 muuta asiantuntijaa voi kuunnella. Niin sanottu poliittinen taso taas kokoaa yhteen 24 korkean tason edustajaa ja 18 avustajaa. On sovittu etukäteen, että tämän kaksivaiheisen vuoropuhelun tarkoituksena ei ole päästä yhteisymmärrykseen yhteisistä suuntaviivoista tai pakottavista sitoumuksista; tämä vuoropuhelu ei siis johda sopimukseen, jolla yhteensovitetaan ennakolta eri vero-, budjetti-, raha- ja sopimusoikeudelliset toimet.
Hallitukset ja keskuspankki voivat edelleenkin vapaasti päättää omista politiikoistaan. Työmarkkinaosapuolet neuvottelevat edelleenkin vapaasti työehdoista ja palkoista.
Mikä tulee olemaan tämän harjoituksen lisäarvo? Vaikka toivonkin yllättyväni mieluisasti, sallinette minun suhtautua asiaan epäilevästi. Totta puhuen Euroopan unionin kannattaisi järkiperäistää peräkkäisten puheenjohtajavaltioiden Amsterdamin huippukokouksesta alkaen käynnistämiä erilaisia toimintoja. Kuka vielä ymmärtää, yhteisön politiikan ammattilaisia lukuun ottamatta, niin sanottuja Luxemburgin, Cardiffin, Wienin, Kölnin ja huomenna Lissabonin tai Helsingin prosesseja? Työllisyyden suuntaviivoja koskevat keskustelut, jotka kylläkin ovat aina hyödyllisiä, sekoittuvat laajoja talouspoliittisia suuntaviivoja koskevien keskustelujen ja nyt makrotaloudellisen vuoropuhelun kanssa.
Vihreät kirjat ja valkoiset kirjat seuraavat toisiaan ja ovat toinen toistensa kaltaisia. Komission tiedonannot kasautuvat parlamentin, talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean mietintöjen ja päätöslauselmien päälle. Ja ne sisältävät vain usein tavalliselle kansalaiselle käsittämättömiä sanoja! Yhteisön tekstit muistuttavat yhä enemmän edesmenneen Neuvostoliiton poliittista kirjallisuutta. Olennaisin asia on mainittu lainausmerkeissä, joissa viitataan Eurooppa-neuvoston tai komission hyväksymiin pyhiin teksteihin: riittää, jos keskuskomitean täysistunto korvataan Eurooppa-neuvostolla ja kommunistisen puolueen keskuskomitea komissiolla ja tekstejä voi vaihtaa keskenään.
Euroopan kansat eivät odota enää sanoja vaan työllisyyttä edistäviä konkreettisia toimia. Makrotaloudellisella vuoropuhelulla on merkitystä vain siinä tapauksessa, että se johtaa makrotaloudellisiin toimenpiteisiin. Hintojen vakauden säilyttäminen on edelleen välttämätöntä. Inflaatio koskettaa ensin kaikkein vähäosaisimpia, mutta unionin ainoana kunnianhimona ei saa olla opinkappaleen asemaan korotettu vakauspolitiikka. Jokaisen jäsenvaltion toiminta erikseen on liian ulospäin suuntautunutta, jotta voitaisiin harjoittaa erillistä kasvupolitiikkaa.
Unioni on pikemminkin suljettu yhteisö. Yhteisön sisäisen kaupan osuus yhteisestä BKT:stä on noin 90 %. Tilanteessa, jolloin talouden elpyminen mahdollistaisi samalla kertaa julkisten vajeiden leikkaamisen että kasvua tukevan politiikan, pääasiassa infrastruktuuri-investointeihin, tutkimukseen, opetukseen ja koulutukseen keskittyneiden budjettipolitiikkojen tehokas yhteensovittaminen voisi tukea talouden kestävää elpymistä.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ilmaisemme liberaaliryhmän puolesta tukemme tälle aloitteelle, jota pidämme erittäin onnistuneena välttämättömän yksimielisyyden varmistamiseksi talous- ja työmarkkinatilanteen osalta, mikä on olennaisen tärkeää, mikäli halutaan saavuttaa vakauden, kasvun ja suuremman työllisyyden olot Euroopan unionissa.
Tämän pohjalta haluaisin esittää kaksi huomiota. Ensimmäiseksi haluaisin tehdä yhteenvedon niistä huomioista, joita sosialistien edustaja äsken kertoi ja jotka liittyivät siihen tärkeään seikkaan, että pidetään mielessä olennaiset asiat, rakenteelliset muutokset, jotka sisältyivät jo kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevaan valkoiseen kirjaan. Euroopan keskuspankin kertomuksessa kerrotaan, että on joitakin sellaisia tekijöitä, jotka haittaavat nopeamman talouden kasvun saavuttamista tai sitä, että saavutettaisiin Euroopan unionissa suurempi vakaus tai lisääntynyt kilpailukyky avoimen talouden prosessissa, sillä näiden seikkojen tarve on vieläkin korostuneempi vuosituhannen vaihteen kierroksen näkökulmasta nimenomaan siksi, että joidenkin rakenteellisten osatekijöiden syventäminen on vielä puutteellista. Niitä löytyy monien seikkojen osalta työmarkkinoista koulutusjärjestelmään asti, kuten on mainittukin, tai myös eräiden yhtä tärkeiden seikkojen osalta, joista esimerkkinä tutkimuksen ja kehityksen tason nostaminen.
Toisaalta haluaisin viitata työmarkkinaosapuoliin, jotka on otettava makrotaloudellisessa vuoropuhelussa huomioon, ja uskaltaisinkin väittää, että vuoropuheluun olisi vielä lisättävä kolme muutakin tahoa: Euroopan unionin kahden toimielimen, eli talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean edustajat nämä kaksi toimielintä edustavat hyvin tärkeää taloudellista ulottuvuutta ja työmarkkinaulottuvuutta, ja alueiden komitean tapauksessa on ilmeistä, että joillakin niistä on ehdottoman välttämätönkin merkitys näiden tavoitteiden varmistamisessa ja lopuksi pieniä ja keskisuuria yrityksiä edustavat järjestöt. Me kaikki yhdymme siihen, että pk-yrityksillä on erittäin tärkeä tehtävä, jopa ratkaisevan tärkeä tehtävä, suuremman kasvun takaamisessa, ja toisaalta en ole huomannut, että ne olisi otettu mukaan tähän makrotaloudelliseen vuoropuheluun.
Näiden huomioiden jälkeen haluan toistaa sen, että annamme tukemme tälle aloitteelle.

Lambert
Haluan puhua kolmesta alueesta: kontekstista, vuoropuhelusta ja demokratiasta.
Ensiksikin puhun siitä kontekstista, jossa makrotaloudellista vuoropuhelua käydään. Eräs valtava ja elintärkeä tekijä puuttuu, vaikka se sisältyykin perustamissopimuksiin, ja tarkoitan ilman muuta - kuten varmasti osasitte minulta odottaa - ympäristöä.
Kestävä kehitys mainitaan 2 artiklassa yhtenä Euroopan unionin tavoitteena, vaikka moni meistä saattaakin kyseenalaistaa ne keinot, jotka sen saavuttamiseksi on säädetty. Osa niistä on kuitenkin ilman muuta makrotaloudellisia, kuten tässä keskustelussa on käynyt ilmi. Haluaisin huomauttaa, että kestävä kehitys ei ole sama asia kuin kestävä kasvu, josta olemme saaneet kuulla paljon tänä iltapäivänä. Jos kasvu on määrällistä eikä laadullista, esittäisin, että me itse asiassa aiheutamme epävakautta rikastumalla öljyvahingoista, siivoamalla rikoksen jäljet ja niin edelleen.
Uuden perustamissopimuksen 2 osaston 6 artiklassa todetaan selvästi, että ympäristönäkökohdat pitäisi sisällyttää kaikkiin Euroopan unionin politiikan ja toiminnan osa-alueisiin, ja mielestämme siihen kuuluu makrotaloudellinen vuoropuhelu. Jos esimerkiksi ilmastonmuutoksen annetaan jatkua, se todellakin horjuttaa minkä tahansa maan taloutta, kuten Euroopan unionin oma tutkimus osoittaa. Oma tutkimuksemme osoittaa myös, että talouskehitystä - sanan perinteisessä mielessä - alkaa joillakin alueilla rajoittaa juomaveden puute ja että Euroopan unionissa syntyy talouskasvun sivutuotteena jo enemmän ongelmajätettä kuin sitä voidaan käsitellä.
Ympäristö pitää siis sisällyttää laskelmiin, ja haluaisin tietää, miten se oikein tehdään. Ketä oikein edustetaan? Haluaisimme myös pyytää todellista vuoropuhelua tästä asiasta, ei vain taloudellista propagandaa. On välttämätöntä, että etsimme uusia tapoja ja parhaita tapoja päästä tasapainoisen ja kestävän kehityksen tavoitteeseen sellaisella tavalla, joka vastaa omia tarpeitamme ja ympäristön tarpeita eikä heikennä maailman köyhillä alueilla asuvien ihmisten elintasoa. Miten me siis aiomme arvioida makrotaloudellisen politiikkamme laajoja vaikutuksia?
Kolmanneksi pyytäisin, että tässä prosessissa oleva demokratiavaje korjattaisiin seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Kuuntelin luetteloa niistä henkilöistä, jotka olisivat paikalla, ja mieleeni juolahti, että prosessi on itse asiassa samanlainen kuin se, mitä tapahtuu pubeissa perjantai-iltana, kun tapaa kaverinsa ja menee sitten kotiin ja kertoo muille, mitä tapahtui, ja jos hyvin käy, muut saavat ehkä kuulla parhaat tarinat.
Haluan tietää, miten meidät vaaleilla valitut jäsenet otetaan mukaan tähän prosessiin, varsinkin, jos se tulee olemaan niin suljettu kuin meidän on annettu ymmärtää. Minusta vaikuttaa siltä, että meitä ei kohdella täällä parlamentin jäseninä, jotka ovat tarpeeksi aikuisia ja kypsiä osallistumaan makrotaloudellista vuoropuhelua koskevaan prosessiin, ja pyytäisin teitä muuttamaan tätä ja avautumaan ainakin toistaiseksi, niin että tiedämme, mistä on kyse, ja voimme selittää sen äänestäjillemme.

Theonas
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin huippukokousten työllisyyttä koskevat julistukset jatkuvat entiseen tahtiin. Kuitenkin samalla joukkotyöttömyys, vajaatyöllisyys tai epätyypillinen työllisyys kurittavat edelleen entiseen tahtiin Euroopan työväestöä.
Arvoisa puhemies, Euroopan työllisyyssopimukset, Cardiffin, Luxemburgin ja Kölnin prosessit ja niiden yhdistelmät, makroekonomiset vuoropuhelut ja näiden vuoropuhelujen tekniset ja poliittiset elimet eivät ryhdy toimiin edistääkseen Euroopan työllisyyttä tavalla, joka olisi työntekijöille myönteinen. Tähän on syynä se, että juuri sovellettu politiikka ja valmisteltavat aloitteet ovat vastuussa työttömyystilanteen dramaattisesta huonontumisesta, politiikka, joka asettaa etusijalle aina talouden mieluummin kuin yhteiskunnan, valuutan vakauden mieluummin kuin sosiaaliturvan ja nimittää ylimmäksi laiksi vakautussopimuksen, joka pitää panna täytäntöön ilman poikkeuksia. Tämä ei ole työväestön vaan pääoman politiikkaa.
Kun Euroopan keskuspankki pitää yli 2,5 prosentin kasvuvauhtia vaarallisena ja kun komissio kuitenkin arvioi vaadittavan yli 3 prosentin kasvuvauhtia, jotta työttömyys vähenisi 7 prosenttiin 6-7 vuodessa, ainoaksi tieksi, jota te tietenkin kuljette johdonmukaisesti, jää painostaminen työmarkkinoiden säätelyn purkamiseen, osa-aikatyöhön pakottamiseen ja yleensä ottaen työjoustoihin, palkkojen reaaliarvon laskuun ja sosiaaliturvan romuttamiseen. Tästä näkökulmasta makrotaloudellisella vuoropuhelulla, johon osallistuvat työnantajien ja työntekijöiden edustajat, ei voida saavuttaa muuta kuin työehtosopimusten sopeuttaminen ja palkkojen alentaminen pääoman, euron ja EMUn ja vakautussopimuksen avulla toteutettavan vallalla olevan talouspolitiikan vaatimusten mukaisesti.
Makrotaloudellisen vuoropuhelun menettelyihin liittyvä avoimuuden puute, jopa Euroopan parlamentin osallistumattomuus siihen, kasvattavat huoltamme siitä, että tässä on jälleen kerran yritys kumota työntekijöiden perusoikeudet ja heikentää sitä, mitä eurooppalaisesta yhteiskuntamallista on jäljellä.

Blokland
Arvoisa puhemies, neuvosto teki Kölnin huippukokouksessa päätöksen Euroopan työllisyyssopimuksesta, jonka tavoitteena on saada työttömyys vähenemään oleellisesti ja kestävästi. Yksi tämän sopimuksen kolmesta tärkeimmästä osasta koskee makrotaloudellisen vuoropuhelun laajentamista Euroopan tasolle.
Poliittisen ryhmäni ensimmäinen reaktio on, että tällä tavalla saadaan aikaan jo ties kuinka mones eurooppalainen keskustelukerho. Nykyisten ehdotusten mukaan tässä vuoropuhelussa on mukana neljä osapuolta. Ne ovat yhteisön toimielinten edustajat, eri komiteoiden edustajat sekä työnantajapuoli ja työntekijöiden edustajat, viimeiset kaksi ryhmää siinä määrin kuin ne ovat organisoituneet Euroopan tasolla.
Tämä neuvotteluelin on kolmitahoisuutensa - tämä toisena asiana - vuoksi sekoitus viranomaisia ja yhteiskuntaa. Korporatiivinen luonne aiheuttaa sen, että on epäselvää, ketä täytyy nyt pitää vastuussa makrotalouspolitiikan aikaansaamisesta ja toimeenpanosta. Avoimuutta ja vallanjakoa, jotka ovat eurooppalaisten demokraattisten oikeusvaltioidemme kaksi tärkeintä periaatetta, ei siten kunnioiteta Euroopan tasolla, ja vahvemmin sanottuna niitä poljetaan sekä vahingoitetaan entisestään, kuten te haluattekin.
Lisäksi on outoa, että Euroopan unioni on selvästi omaksumassa itselleen valtion piirteitä, samalla kun sen ensisijainen tehtävä on toimia kansallisvaltioiden yhteistyöelimenä, eikä se ole tai voi olla valtio. Tämän ehdotuksen myötä Euroopan unioni menee liian pitkälle ja ohittaa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen.
Neljäs asiani liittyy todelliseen mahdollisuuteen, että tässä asiassa on päällekkäisyyttä talous- ja sosiaalikomitean kanssa. Talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin ja työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin liittyvän prosessin avoimuutta palvelee paremmin talous- ja sosiaalikomitean virallinen ja julkinen lausunto kuin kolmen osapuolen toiminnan sävyttämät neuvottelut, joiden tuloksia voidaan luonnehtia korkeintaan käsitteellä " johonkin on pakko ryhtyä" . Voiko komissio selvittää, millaisena se näkee ehdotetun makrotaloudellisen vuoropuhelun ja jo olemassa olevan talous- ja sosiaalikomitean suhteen? Eikö yhteisön toimielimillä ole riskinä, että asioita vain toistetaan loputtomasti? Kokoukset nimittäin vievät aikaa ja rahaa. Voiko Euroopan komissio ilmoittaa, millainen sisällöllinen rooli on varattu talous- ja sosiaalikomitealle, kun makrotaloudellinen vuoropuhelu käynnistetään?
Viidenneksi, makrotaloudellinen vuoropuhelu liittyy sellaiseen politiikan osa-alueeseen, jolla Euroopan unioni ei laadi lainsäädäntöä. Makrotaloudellinen vuoropuhelu ja työllisyyspolitiikka ovat ensisijaisesti jäsenvaltioiden asia. Tietenkin on hyvä, että jäsenvaltiot vaihtavat kokemuksia ja lähentävät politiikkaansa siinä määrin kuin kunkin maan makrotaloudellinen tilanne sen sallii. Suuntaviivojen kautta tehdään maailmanlaajuisia sopimuksia, joiden puitteissa jäsenvaltioilla on riittävästi liikkumavaraa toimintavapautta varten, joka on tarpeen toimenpiteiden räätälöimiseksi niiden kansallisten talouksien erityispiirteiden mukaisiksi. Tämän tosiasiallisen tilanteen vuoksi Euroopan tasolla käytävä makrotaloudellinen vuoropuhelu roikkuu suurelta osin ilmassa. Tietysti tarvitaan ponnisteluja, jotta vieläkin liian korkea työttömyysaste saataisiin laskemaan. Erityisesti huomiota täytyy kiinnittää pitkäaikaistyöttömiin. Käymällä vuoropuhelua abstraktisti Euroopan tasolla ei kuitenkaan luoda työpaikkoja. Siksi puhumme sen puolesta, että alueellisella ja paikallisella tasolla olisi vapaus päättää politiikasta, koska niillä tasoilla tunnetaan konkreettinen työmarkkinatilanne. Tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihto Euroopan tasolla on erinomainen asia, mutta eurooppalaisen makrotaloudellisen vuoropuhelun institutionalisoiminen vaikuttaa tähän vähän tai ei lainkaan.

Della Vedova
Arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, mikäli miljoonat eurooppalaiset työttömät olisivat kuulleet tämän ensimmäisen selvityksen, joka koskee makrotaloudellista vuoropuhelua kasvun ja työllisyyden edistämiseksi, uskoisin, että he olisivat raastaneet hiuksiaan. Olen ollut ymmärtävinäni, että eräiden periaatejulistusten lisäksi siinä ei ole mitään ratkaisevaa, ei minkäänlaista ehdotusta, ei tiukkaa analyysia, vaikka monien Euroopan, erityisesti Manner-Euroopan talouksien terveyttä koskevan analyysin pitäisi nimenomaan olla tinkimätöntä.
Arvoisa komission jäsen, kun kuulen puhuttavan makrotaloudellisesta vuoropuhelusta ottaen huomioon, että määritelmä vaikuttaa minusta aika epämääräiseltä mieleeni tulevat Italian palkkaneuvottelut. Pelkään sitä, että tämän makrotaloudellisen vuoropuhelun myötä pyritään tuomaan italialaisten palkkaneuvottelujen menetelmät ja mekanismit eurooppalaiselle tasolle, menetelmät, jotka maassamme ovat johtaneet matalimpaan kasvuun, korkeimpaan työttömyysasteeseen ja korkeimpaan inflaatioon. Sosiaalisten osapuolten ja hallituksen välisistä palkkaneuvotteluista on Italiassa tullut saavutettuja etuja edustavien osapuolten ammattiyhdistysten, työnantajien, poliitikkojen välinen sopimus, ja nämä pyrkivät puolustamaan saavutettuja etuja ja tuloja sitä mahdollisuutta vastaan, että uudenlainen talous tarjoaisi tilaisuuksia työttömille ja niille, joilla ei palkkaneuvotteluissa ole edustajaa.
Italiassa sosiaalisten osapuolten väliset palkkaneuvottelut ovat estäneet kaikki oleellisiin seikkoihin keskittyvät strategiat ja uudistuksia koskevat hypoteesit: tarkoitan työmarkkinoita, julkisen sektorin taloutta ja erityisesti sosiaaliturvaa, työmarkkinoita koskevaa lakia, joka on 70-luvulla laaditun lain toisinto. Sekä neuvoston että komission edustaja ovat olleet seikkaperäisiä vain yhdessä asiassa, toisin sanoen vaatiessaan maltillista palkkaratkaisua. Italiassa ammattiyritysten oligarkkien hyväksymä maltillinen palkkaratkaisu on estänyt kaikki talouden uudistamissuunnitelmat. Ihmettelen, miksi meidän on kerrottava Euroopan työntekijöille, että vain yksi asia on varma, se, että heille tarjotaan maltillista palkkaratkaisua; miksemme sitä vastoin voisi sanoa, että mikäli me markkinoiden vapauttamisen ansiosta ja siksi, että kykenemme kohtaamaan avoimin silmin uudenlaisen talouden tarjoamat haasteet, onnistumme kääntämään laskevan suuntauksen kohti talouskasvua, kaikille on tarjolla vaurautta ja mahdollisuus myös palkkojen nostamiseen, kenties siten, että ne kollektiivisten kansallisten tai eurooppalaisten sopimusten asemesta sidotaan tuottavuuteen ja yritysten tuloksiin.
Lopuksi sanoisin, että mielestäni tämän vuoropuhelun pitäisi mahdollisesti kyetä selittämään Euroopan kansalaisille se, miksi 20 vuoden aikana Yhdysvalloissa työllisyyden kasvu on ollut 45 % ja Euroopassa sitä vastoin vain 4,12 %. Mielestäni Euroopan työttömät ja kenties myös maahanmuuttajat tarvitsevat talouden vapauttamista, vähemmän valtion puuttumista asioihin, matalampia veroja, vähemmän talouden ohjailua. Kenties näillä keinoilla päästään talouskasvuun ja uuteen työllisyyteen.

Brunetta
Arvoisa puhemies, täällä on sanottu monia asioita, jotka nähdäkseni voidaan tiivistää seuraavasti: joko makrotaloudellinen vuoropuhelu on pelkkää tekopyhyyttä, jolla peitetään se, ettei unionilla ole todellista talouspolitiikkaa, ja siinä tapauksessa se on täysin turhaa, samojen asioiden toistamista, ajanhukkaa, aivan kuten kollegani ovat jo sanoneet; tai makrotaloudellinen vuoropuhelu on jotakin todellista, keskeistä, ja siinä tapauksessa tekopyhyys on toisenlaista, toisin sanoen köykäisillä sanoilla pyritään nähdäkseni salaamaan valtioiden ohjailun Euroopan taloudelle aiheuttama uhka. Mitä makrotaloudellinen vuoropuhelu näet merkitsee ja mitä se voisi merkitä? Talouden pyhimpien tekstien mukaan se merkitsee palkkaneuvotteluja ja tulopolitiikkaa, sitä, jonka kollega Della Vedova hetki sitten mainitsi harjoitetun Italiassa jo kauan, sellaisin tuloksin, joita hän puheenvuorossaan korosti. Makrotaloudellinen vuoropuhelu ja tulopolitiikka merkitsevät itse asiassa palkkapolitiikkaa, maltillisten palkkaratkaisujen politiikkaa? Jopa nyt jotakin! PPE­demokraattien kaltainen ryhmä ei voi hyväksyä tätä, sillä se kannattaa markkinoiden vapaata toimintaa, joka johtaa tulojen vapaaseen jakautumiseen, ennen kaikkea työntekijöiden palkkatuloista alkaen. Työntekijöiden tulojen on oltava sidoksissa työn tuottavuuteen, ei enemmän tai vähemmän hämäriin jonkun toisen päättämiin koordinointistrategioihin.
Lisäksi kysyn, ketkä tätä makrotaloudellista vuoropuhelua käyvät: neuvosto, valtiot, komissio, Euroopan unioni, Euroopan keskuspankki? Nähdessään viimeksi mainitun toimijan tässä seurassa vapauden kannattaja kuitenkin hätkähtää: keskuspankkia ei missään tapauksessa voi ottaa mukaan tämänkaltaiseen neuvotteluun, ei missään tapauksessa! Mikäli näet keskuspankki kertoo tosiasiat, se tekee niin sanoakseni harakirin; mikäli se taas näiden muiden toimijoiden kanssa keskustelua käydessään ei kerro totuutta mitä sen ei pidä tehdä koska keskuspankilla on muita tehtäviä silloinhan se tarinoi joutavia ja hukkaa aikaa. Entä sitten sosiaaliset osapuolet. Nämä neljä tekijää muodostavat kuitenkin erittäin vaarallisen sekoituksen, joka toisaalta pyrkii poistamaan Euroopan todellisen ongelman, toisin sanoen todellisen talouspolitiikan puutteen, ja toisaalta pyrkii jähmettämään järjestelmän ja muuttamaan sen enemmän tai vähemmän hämäräperäiseksi neuvottelupeliksi, viis veisaten työttömyydestä ja markkinoista.
Vielä eräs seikka: Kölnissä laadittu työllisyyssopimushypoteesi perustui kolmeen pilariin. Kuitenkin kolmannesta pilarista, markkinoiden vapauttamisesta, puhutaan liian vähän.

Hughes
Makrotaloudellinen vuoropuhelu osoittautui aivan välttämättömäksi tämän vuoden alussa, ja tuon makrotaloudellisen vuoropuhelun osapuolten ensimmäinen tapaaminen ensi viikolla on epäilemättä historiallinen askel.
Valitettavasti me parlamentin jäsenet joudumme seuraamaan sitä sivusta. Siitä huolimatta, että kaikkien toimielintemme etäisyys ja salamyhkäisyys torjuttiin erittäin selvästi viime kesäkuussa pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa, ensi viikolla otettava ensimmäinen askel vain pahentaa demokratiavajetta, sillä parlamentti ei ole siinä mukana eikä siihen näytä olevan hyvää syytä.
Vuoropuhelussa on kahdenlaisia osapuolia. Ensiksikin ovat sellaiset osapuolet kuin työmarkkinaosapuolet tai keskuspankki, jotka vaikuttavat suoraan itse yhtälöön, kuten palkanmuodostukseen tai korkotasoon, ja toiseksi - aivan omassa luokassaan - ovat Euroopan komissio ja komission neuvonantajat esimerkiksi politiikkojen yhdistelmän suuntaa koskevissa asioissa. He eivät suoraan vaikuta itse yhtälöön, heillä ei ole sellaista päätösvaltaa. Heidän tehtävänsä on neuvoa ja vaikuttaa. Tässä mielessä parlamentti on yksi komission tärkeimmistä keskustelukumppaneista. Saatamme olla eri mieltä komission antamista neuvoista ja ohjeista, mutta meillä ei ole oikeutta osallistua makrotaloudelliseen vuoropuheluun ja sanoa sitä.
Minulle sanotaan, että nämä asiat ovat teknisiä kysymyksiä ja että meidän parlamentin jäsenten pitäisi pysytellä niiden yläpuolella, mutta mielestäni ne kysymykset, joista makrotaloudellisessa vuoropuhelussa keskustellaan ja jotka täällä on mainittu, eivät ole teknisiä vaan erittäin poliittisia, ja parlamentin pitäisi demokraattisesti valittuna toimielimenä saada osallistua makrotaloudelliseen vuoropuheluun.
Sitten on jäljellä tekosyy, jota jotkut kutsuvat luottamuksellisuuden, luottamuksen tai jopa salassapitovelvollisuuden tarpeeksi. Jotkut ovat käyttäneet sanaa salassapitovelvollisuus. Se on askel taaksepäin. Olemme löytäneet talousarviomenettelyssä kaikenlaisia tapoja, jotta parlamentin ja komission välille voidaan saada aikaan toimiva järjestely luottamuksellisuuden säilyttämiseksi, ja niin voitaisiin tehdä tämänkin vuoropuhelun yhteydessä.
Sisällön osalta toivon, että makrotaloudellisessa vuoropuhelussa edellytetään aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä, joita olemme toteuttaneet yhä enenevässä määrin Luxemburgin jälkeen, ja pannaan merkille niissä saavutettu edistys. Onko se lisännyt käytännössä työvoiman tarjontaa vai tarvitseeko meidän takertua siihen yleistyvään kestämättömään näkemykseen, jonka mukaan valtaosa työttömyydestä on rakenteellista työttömyyttä? Voimmeko luopua vähitellen tuollaisista käsitteistä ja voimmeko kenties omaksua vähitellen sellaisen entistä realistisemman näkemyksen korkotason määrittämisestä, jossa hyväksyttäisiin se, että olosuhteet ovat muuttuneet ja että voimme nyt työttömyyden vähetessä alkaa hillitä korkotason nousua, niin ettemme tyrehdytä varovaista kasvua?
Haluaisin niin mielelläni esittää tällaisia näkemyksiä ensi viikolla alkavassa makrotaloudellisessa vuoropuhelussa, mutta valitettavasti en minä eikä kukaan muukaan parlamentin jäsen saa olla läsnä ensi viikon kokouksessa. Se on todellakin askel taaksepäin ja suoranainen häpeä.

Schmidt
Arvoisa puhemies, se, että useat EU:n kansalaiset käänsivät EU:lle selkänsä kesällä pidettyjen vaalien yhteydessä, johtui suureksi osaksi siitä, että kansalaisten mielestä EU ja jäsenvaltiot eivät ole pystyneet työllistämään Eurooppaa. Kasvu EU:ssa on edelleenkin liian hidasta, ja työttömyys on suurimmassa osassa jäsenvaltioita sietämättömän korkea. Yksittäiset jäsenvaltiot eivät yksinkertaisesti tee tarpeeksi asian hyväksi. Verotusjärjestelmät estävät edelleenkin uusien työpaikkojen luomisen; haluan mainita esimerkkinä oman kotimaani Ruotsin. Työmarkkinalait ja -säännöt estävät edelleenkin uusien työpaikkojen luomisen; tässäkin yhteydessä haluan mainita esimerkkinä Ruotsin. Äskettäin esitettyjen tutkimustulosten mukaan työmarkkinat joustavat vähiten Ruotsissa ja Saksassa.
Olen vakaasti sitä mieltä, että kaikkien jäsenvaltioiden täytyy kuulua EMUun, jotta makrotaloudellinen vuoropuhelu tulisi hedelmälliseksi ja jotta se johtaisi tuloksiin, mitä me kaikki tietenkin haluamme, ja jotta Euroopan valtiot voisivat yhdessä antaa paremmat edellytykset uusille työtilaisuuksille.
Ruotsissa, muun muassa Ruotsin hallituksessa, käydään parhaillaan keskustelua siitä, että Ruotsilla on muita vähemmän vaikutusvaltaa EU:ssa, koska emme tällä hetkellä kuulu EMUun. Entinen valtiovarainministeri Erik Åsbrink ja entinen komission jäsen Anita Gradin - joka kommentoi asiaa viimeksi eilen - ovat sitä mieltä. Minulla on asiasta täysin sama käsitys kuin heillä.
Mielestäni on väärin kuvitella, että makrotaloudellista vuoropuhelua voidaan käydä tosissaan, jos jotkin jäsenvaltiot ovat EMUn ulkopuolella, kun taas pääosa maista on mukana, ajan mittaan se ei onnistu. Haluan sen vuoksi sitä, että komissio ja komission jäsen Solbes Mira sekä neuvosto laatisivat EMUlle selkeämmän linjan, jonka avulla työpaikat ja hyvinvointi olisi mahdollista taata koko Euroopassa.
Karas sanoi, että " istumme samassa veneessä" . Haluaisin sanoa hänelle: " Ei, valitettavasti emme vielä istu samassa veneessä" . Tärkeää on kuitenkin se, että istumme jatkossa tässä " samassa veneessä" .

Laguiller
Arvoisa puhemies, työttömyys tai ajoittainen työttömyys on inhimillinen murhenäytelmä miljoonille perheille. Se on sosiaalinen katastrofi jopa niissä Euroopan maissa, jotka väittävät, että niissä on vähiten työttömiä. Ja kuitenkin sekä Kölnin Eurooppa-neuvosto että Euroopan komissio tyytyvät vain puheisiin käsitellessään Euroopan työllisyyssopimusta; suunnitellut toimenpiteet ovat kuitenkin naurettavia ongelman laajuuteen verrattuna. Ikävintä tässä on se, että olemme niin kyynisiä, että vetoamme työttömyyteen antaaksemme vieläkin enemmän rahaa johtoportaan taholle. Ne 500 miljoonaa ylimääräistä euroa, jotka Euroopan keskuspankin halutaan vapauttavan työpaikkojen luomisen kannustamiseksi sekä korkean teknologian pk-yrityksille varattu miljardi, on virallisesti tarkoitettu investointiin.
Haluan viitata tuoreeseen esimerkkiin, joka on vain yksi muiden joukossa ja joka koskee niitä suuryrityksiä, jotka irtisanovat työntekijöitään, vaikka yritykset tuottavat suuria voittoja. ABB Alston Power -yhtymä aikoo irtisanoa suuren määrän työntekijöitä useissa unionin maissa, Englannissa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Ruotsissa puhumattakaan muista Euroopan tai muun maailman maista. Miksi Euroopan komissio ei sitten vetoa arvovaltaansa vastustaakseen tämänkaltaista työpaikkojen lopettamista? Se kuitenkin päättää lukemattomista direktiiveistä, jotka ovat lainvoimaisia kilpailuun liittyvillä aloilla.
Lopetan puheenvuoroni tähän. Miten voimme oikein ymmärtää sen, että komissio kieltäytyy reagoimasta suuryritysten inhimillisesti ja sosiaalisesti vastuuttomaan käytökseen, jos syynä ei sitten ole se, että tämä on suuryritysten etujen mukaista ja että komissiolla on tarjottavana työttömille vain lohduttavia sanoja?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, meille esitettyä makrotaloudellista vuoropuhelua koskevaa menettelyä luonnehtii tällä hetkellä kaksi pääpiirrettä. Sille on ensiksikin ominaista sellaisten hyvin epämääräisten tavoitteiden ilmaiseminen, jotka muistuttavat lähinnä loitsuja. Toisena piirteenä on laatia näennäisesti vapaita tekstejä, jotka aiheuttavat kuitenkin aina yhä enemmän pakotteita.
Ensimmäisessä tapauksessa tavoitteet ovat hyvin epämääräisiä: kasvu, työllisyys. Meille on luvattu tätä jo vuosien ajan. Niistä on puhuttu Wienissä, Luxemburgissa, Amsterdamissa, Cardiffissa ja ties missä. On kuitenkin todettava, että tähän mennessä täystyöllisyyden Eurooppa on ennen kaikkea työttömyyttä lisäävä Eurooppa. Sen työttömyysaste ei ole samalla tasolla kuin unioniin kuulumattomissa kehittyneissä maissa, kuten Sveitsissä tai Norjassa. Vakava keskustelu täystyöllisyyden ongelmasta merkitsisi rajojen poistamisen oikeutuksen kyseenalaistamista, mutta tästä ei keskustella, koska olisi vastustettava maailmanlaajuistamista; se merkitsisi kysymystä liiallisen verotuksen oikeutuksesta, mutta tästä ei keskustella, koska olisi vastustettava sosialismin oppeja; se merkitsisi kysymystä työllisyyttä rasittavan maahanmuuttopolitiikan oikeutuksesta puhumattakaan sen aiheuttamista kustannuksista, mutta tästä ei keskustella, koska olisi vastustettava yhtenäistä ajattelua.
Voidaankin pelätä, että todellisia ongelmia ei oteta esille, mutta myös - ja tämä on toinen näkökohta, oli se sitten kuinka epämääräinen tahansa - että tämän vuoropuhelun sanamuodot tuovat mukanaan lisää pakotteita. Tosiasiassa meille puhutaan vuoropuhelusta, mutta joidenkin aiheiden pelkkä mainitseminen johtaa niiden käsittelemiseen unionin toimivallan piirissä. Unioni muistuttaakin yhä enemmän sammakkoa, joka lopuksi halkeaa, koska se haluaisi olla yhtä lihava kuin härkä. Meille puhutaan myös yhteensovittamisesta, yhdenmukaistamisesta ja yhteenkuuluvuudesta; niitä annostellaan sopivasti, koskaan ei mainita pakottavia sääntöjä tai yksityiskohtaisia normeja, jotka rajoittaisivat kaikkien vapautta. Olemme kuitenkin väistämättä matkalla kohti tätä suuntausta. Valuuttojen yhdistyminen on aiheuttanut finanssipolitiikkojen yhdistymisen; finanssipolitiikkojen yhdistymistä on seurannut talouspolitiikkojen yhdistyminen, - talouspolitiikkojen yhdistymistä - sosiaalipolitiikkojen yhdistyminen. Jokainen tietää erittäin hyvin, että näkymätön käsi ohjaa meitä tähän suuntaan. Epämääräinen keskustelu ei uhkaa kansojen vapautta, kuten halutaan uskotella, vaan se auttaa vain kätkemään ne tavoitteet, joita kohti kansoja halutaan ohjata. Nämä tavoitteet epäilemättä jo tunnetaan, mutta vain tiettyjen asiaan perehtyneiden piirissä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliitto yhdistää Euroopan unionin jäsenvaltiot kestäväksi solidaariseksi yhteisöksi, jossa kansallinen orientoituminen on mahdollista, mutta se ei saa olla ratkaisevaa. Euroopan laajuiset markkinat ja niitä täydentävä välttämätön sääntelypolitiikka, joista on kehittymässä eurooppalainen sosiaalinen ja ympäristöystävällinen markkinatalous, ei voi onnistua unionissa, ellei yhteisön etua aseteta etusijalle. Sen vuoksi myös makrotaloudellinen vuoropuhelu on tärkeää. Makrotaloudellinen vuoropuhelu ei kuitenkaan ole itsetarkoitus. Sen avulla on tarkoitus saada aikaan Euroopan unionissa työllisyyttä edistävää kasvua ja vähentää joukkotyöttömyyttä. Vuoropuhelu täydentää rakenne- ja työmarkkinapolitiikkaa.
Kysyn kuitenkin itseltäni, olemmeko ylipäänsä jo tajunneet tämän vuoropuhelun mittasuhteet. Yhteiskunnassa, jossa työ on pitkälle erikoistunutta, talouden toimijoiden toimintaa on koordinoitava, joko markkinoiden avulla tai poliittisella suunnittelulla. Olen sitä mieltä, että markkinoiden avulla tapahtuva koordinointi ei toimi. Tarvitsemme poliittisia suuntaviivoja. Sen vuoksi Maastrichtin sopimuksen 103 artiklassa aiheellisesti korostetaan, että koordinointi on tarpeen. Nyt puuttuu enää toimeenpano. Valitettavasti kansalliset hallitukset eivät ole halunneet toimeenpanoa tai osittain pystyneetkään siihen tavalla, joka määritetään Delorsin valkoisessa kirjassa. Samalla olemme tietoisia siitä, että monet kansalliset hallitukset ovat havainneet, että raha-, finanssi- ja palkkapolitiikan välillä vallitsee huomattava riippuvuus ja että esimerkiksi Itävalta, Alankomaat, Irlanti ja Tanska ovat tehneet siitä johtopäätöksensä, millä puolestaan on ollut myönteisiä vaikutuksia työmarkkinoihin ja talouden vakauttamiseen. Sen vuoksi on mielestäni erittäin tärkeää korostaa, että koordinoimalla pyritään sovittamaan yhteen yksittäisten talouden toimijoiden intressit, mikä on välttämätöntä, ja saamaan heidät toimimaan, ilman että heidän itsemääräämisoikeuttaan tarvitsee rajoittaa.
Yhteistyötä ei ole vielä tähän mennessä täysin ymmärretty, ja luulen, että nimenomaan EKP:n osuus viimeisessä täysistunnossa teki selväksi, mitkä ovat uhkakuvat ja kuinka suuria pelot ovat. Sen vuoksi meidän on sovitettava menestyksellisesti yhteen menettelytavat palkka-, raha- ja finanssipolitiikan osalta. Tämä muodostaa perustan EU:n laajuiselle koordinoinnille. Se merkitsee paitsi hyvää hallintoa myös eurooppalaista monitasoista hallintojärjestelmää.
Tässä yhteydessä kaipaan kuitenkin todellakin Euroopan parlamentin osuutta. Haluaisin vielä kertaalleen korostaa, että Euroopan parlamentti on vaatinut jo kauan ennen Maastrichtin sopimusta politiikkojen koordinointia eurooppalaisen lisäarvon organisoimiseksi todella. Mielestäni avoimuus on nykyisin kaikkien demokraattisten instituutioiden välttämätön periaate. Samoin kuin edellytämme sitä Euroopan keskuspankilta sen kanssa käytävässä vuoropuhelussa, meidän on kehotettava myös talous- ja raha-asiain neuvostoa, yleisten asiain neuvostoa, sosiaaliasiain neuvostoa ja Eurooppa-neuvostoa olemaan avoimempia ja ottamaan Euroopan parlamentti mukaan vuoropuheluun. Ei ole kyse luottamuksellisuudesta eikä salaisuuksien säilyttämisestä parlamentin jäsenet kykenevät sitä paitsi myös siihen , vaan kyse on siitä, millaisen tulevaisuuden luomme 2000-luvulle, ja siinä yhteydessä mitään tietoja, analyyseja tai ennusteita ei saa piilotella pöydän alla, vaan kaiken tiedon on oltava todellakin yleisesti käytettävissä. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin osallistumista vuoropuheluun on esitettävä vielä uudestaan. Kyse ei ole sellaisista tiedoista, jotka tulevat esille tässä istunnossa tai tämän istunnon jälkeen pidettävässä neuvoston ja komission yhteisistunnossa molempien asiasta vastaavien valiokuntien kanssa. Kyse on todella myös vuoropuhelusta parlamentin kanssa, sillä meidän on todella esitettävä näkemyksemme, jotta makrotaloudellinen vuoropuhelu tosiaan tuottaisi kansalaisten eduksi konkreettisia tavoitteita, jotka voidaan sisällyttää työllisyysfoorumiin Portugalin puheenjohtajakaudella.

Alavanos
Arvoisa puhemies, kukaan ei voi sanoa, että mikään vuoropuhelu tai varsinkaan makrotaloudellinen politiikka olisi hyödytöntä. Mutta hyvänen aika! Ei meidän sentään pidä esittää sitä institutionaalisena uudistuksena tai suurena edistysaskeleena Euroopan unionin kehityksessä. Mitä vuoropuhelua tämä tällainen luottamuksellinen ja salainen vuoropuhelu on, jonka menettelytavat ovat jäykkiä, jota toiset seuraavat ääneti ja jossa vain joillakin ihmisillä on puheoikeus? Keihin tämä vuoropuhelu vaikuttaa? Euroopan keskuspankkiinko, joka ei ole vastuussa kenellekään? Hallituksiinko, joista ainakin useimmat kulkevat raha- ja talousliiton talutusnuorassa, vai työmarkkinajärjestöihin, jolloin tämä vuoropuhelu toimii mekanismina, jolla ohitetaan jopa työehtosopimukset?
Minun mielestäni tämä merkitsee askelta taaksepäin aina Cromwellia edeltäneeseen parlamentarismiin, jolloin toimivat valtakunnanneuvostot, pöytäkirjoja ei pidetty ja yleisö ei tiennyt mitään. Näin ollen haluankin hurrata sille, että Euroopan parlamentti ei osallistu siihen. Mielestäni Euroopan parlamentin, joka on julkisuuden ja avoimuuden äänitorvi, arvovaltaan kuuluu olla osallistumatta tällaisiin valitettaviin mielestäni kuolleina syntyneisiin institutionaalisiin huijauksiin.

Van den Burg
Arvoisa puhemies, kysyin viime viikolla parlamentin täysistunnon keskustelussa Wim Duisenbergiltä, mikä on hänen käsityksensä näinä päivinä käynnistyvästä makrotaloudellisesta vuoropuhelusta ja hänen panoksensa siinä. Hänen vastauksensa oli ystävällinen ja huomaavainen mutta kuitenkin hyvin pidättyvä. Hän sanoi, että tietojen vaihto on erinomainen asia, mutta että politiikkaa ei varmasti koordinoida etukäteen. Tämä mielestäni hieman liioiteltu pidättyväisyys on havaittavissa myös vuoropuhelun muissa osapuolissa. Vaikka johtomiehet - mukanahan ei ole monta naista - kyllä ovat jossain määrin kunnianhimoisia, heidän taustajoukoissaan esiintyy joka tapauksessa asiaankuuluvaa skeptisyyttä. Sitä esiintyy myös niissä piireissä, joista minä tulen, nimittäin ammattiliitoissa. Se, että viranomaiset ja keskuspankit saavat olla mukana keskustelussa siitä, millainen palkkakehityksen täytyy olla, ihmetyttää hieman.
Mielestäni on kuitenkin kysymys asiaankuuluvasta arkuudesta. On kuitenkin vielä valtavasti mahdollisuuksia yhtäältä etukäteen suoritettavan politiikan koordinoinnin ja toisaalta täyden vapauden välillä. Me nimitämme Alankomaissa niitä mahdollisuuksia konsensustaloudeksi, jolla tarkoitetaan säännöllisiä ja järkeviä neuvotteluja tärkeimpien yhteiskunnallisten toimijoiden välillä. Silloin yritetään yhteisten analysointipuitteiden pohjalta pohtia yhdessä ratkaisuja yhdessä hahmotettuihin ongelmiin.
Tärkeänä osana tätä prosessia on se, että saadaan aikaan ja taataan luottamus ja sitoutuminen taustajoukkojen piirissä. Jälkimmäinen on oleellisen tärkeä asia, mutta luonnollisestikaan sitä ei voida toteuttaa yhdessä päivässä. Tämä mahdollisuus on vielä saavutettavissa myös EU:n piirissä. Tämä on mielestäni yksi tärkeimmistä haasteista talous- ja rahaliittoa, EMUa, seuraavalla kaudella.
Tämän vuoksi minusta on harmillista, että nyt prosessin alussa osapuolet uhkaavat piiloutua riippumattomuutensa tärkeyden taakse oman toimivaltansa alueella: viranomaiset budjettipolitiikassa, työmarkkinaosapuolet palkkaneuvotteluissa ja keskuspankki rahapolitiikassa. Juuri se, että tämä riippumattomuus on olemassa, voisi tehdä vuoropuhelusta niin kiinnostavan.
Olen myös yksi niistä, kuten Stephen Hugheskin, jotka olisivat halunneet osallistua viime perjantain kokoukseen ja keskustella keskuspankin kanssa koronnostosta. Olen vakuuttunut siitä, että monet kollegat tässä parlamentissa olisivat voineet antaa hienon lisän siihen keskusteluun. En tiedä, olisiko se voinut johtaa myös siihen, että olisimme saanet Duisenbergin mielen muuttumaan, mutta ehkä siihen kannattaa kuitenkin pyrkiä tulevaisuudessa.
Haluaisin myös osallistua tulevana maanantaina poliittiseen keskusteluun siitä, mitä vaikutuksia on koronnostolla, joka toteutetaan todennäköisesti huomenna, ja tarkastella myös sen vaikutuksia reaalitalouteen eikä pelkästään päivittäisiin talousindikaattoreihin. Parlamentti toivoo kovasti, että tässä onnistutaan. Mielestäni meidän ei pidä keskittyä pelkästään tähän, vaan meidän täytyy myös yrittää käynnistää tällainen keskustelu kansallisten parlamenttien kollegoidemme kanssa ja erityisesti hallitustemme edustajien ja Euroopan komission kanssa. Siksi tämä keskustelu täällä on nyt myös hyvä asia. Toivon, että sitä myös jatketaan hallitusten päämiesten tasolla, ja suhtaudun toiveikkaasti aloitteisiin, joita myös Prodi on tehnyt siihen suuntaan.

Donnelly
Arvoisa puhemies, on todellakin erittäin tärkeää, että neuvosto ja komissio pohtivat hyvin huolellisesti makrotaloudellisesta vuoropuhelusta ensi viikolla pidettävää kokousta ja tulevia kokouksia. On aivan järjetöntä jättää Euroopan parlamentti keskustelujen ulkopuolelle. Me keskustelemme neuvoston ja komission kanssa taloudellisesta vuosikertomuksesta. Euroopan keskuspankin pääjohtaja Duisenberg kävi viime viikolla Euroopan parlamentissa tarkastelemassa Euroopan keskuspankin työtä. Valtiovarainministerit käyvät puhumassa Euroopan parlamentin talousvaliokunnassa, ja myös työmarkkinaosapuolet käyvät puhumassa Euroopan parlamentissa. Toivon, että tässä vaiheessa Euroopan parlamentti on jätetty keskustelujen ulkopuolelle epähuomiossa. Vuoropuhelu on mielestäni varsin järjetöntä, ellemme me ole siinä mukana.
Haluan puhua vuoropuhelun tuloksista. Se on suoraan sanottuna tässä vaiheessa paljon tärkeämpää kuin se, kuka istuu pöydän ääressä ensimmäisessä kokouksessa.
Sitä kutsutaan makrotaloudelliseksi vuoropuheluksi. Toivon, että kyse on vuoropuhelusta eikä yksinpuhelusta. Olemme saaneet keskusteluistamme Ecofin-neuvoston ja Euroopan keskuspankin kanssa sellaisen käsityksen, että kyse on mitä suurimmassa määrin yksinpuhelusta. Me istumme ja kuuntelemme Ecofin-neuvoston litanioita ja sitten Euroopan keskuspankin litanioita. Niissä ei ole merkkiäkään minkäänlaisesta mielikuvituksesta.
Makrotaloudellinen vuoropuhelu on ratkaiseva asia. Taloudellinen tilanne on tällä hetkellä hyvin suotuisa. Inflaatio on matala, kasvu jatkuu taas, ja asiat ovat suhteellisen vakaita. Mitä tapahtuu tulevaisuudessa, kun taloudessamme on ongelmia ja kun on jokin vakava ulkoinen häiriö tai vakava sisäinen häiriö ja teidän on puhuttava työmarkkinaosapuolille ja muille talouselämän toimijoille joistakin kenties epämiellyttävistä toimista, joita on toteutettava Euroopan tasolla?
Sanon Ecofin-neuvoston puheenjohtajalle ja komission jäsen Solbes Miralle, että lähipäivien makrotaloudellisessa vuoropuhelussa ei ole kyse ainoastaan siitä, mitä tällä hetkellä tapahtuu, vaan kyse on asioiden pohjustamisesta, niin että voimme ongelman tai vaikeiden kysymysten ilmetessä istuutua neuvottelupöytään työmarkkinaosapuolten kanssa ja keksiä ongelmiin ratkaisuja. Niin ikään emme halua, että tässä vuoropuhelussa - kuuntelin pääjohtaja Duisenbergiä, ja se on todellakin vaarassa muuttua yksinpuheluksi - keskustellaan vain palkkatasosta. Euroopan unionin reaalitalouteen liittyy paljon muitakin asioita kuin työssä käyvien ihmisten palkkataso. Meidän täytyy tarkastella työmarkkinauudistusta. Meidän täytyy tarkastella pääomamarkkinauudistusta. Meidän täytyy tarkastella tuotemarkkinauudistusta. Kaikki nämä asiat vaikuttavat työmarkkinaosapuoliin.
Lopuksi totean, että ryhmäni seuraa kiinnostuneena makrotaloudellisen vuoropuhelun tuloksia. Pidämme tätä ensimmäisenä askeleena. Olkaa kuitenkin hyvät ja ottakaa meidät tulevaisuudessa mukaan ja ymmärtäkää, että vaikeina aikoina tämä vuoropuhelu voi olla ratkaisevaa sen kannalta, miten Euroopan kansalaiset hyväksyvät Euroopan unionin toimielimet silloin, kun on tehtävä vaikeita päätöksiä.

Bullmann
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puheenjohtaja käytti kielikuvaa viestikapulasta, jota olisi tarkoitus kuljettaa eteenpäin tällä makrotaloudellisella vuoropuhelulla. Meille ei vain tullut täysin selväksi, mihin hän haluaa tämän viestikapulan kanssa juosta. Pelkään, että kapulan kanssa juostaan vain näytöskierroksia stadionin VIP-yleisöä varten ja että odotettavissa on tuottamattomia tai riittämättömiä tuloksia. Haluaisin korostaa sitä, mitä täällä sanottiin siitä, ettei parlamentti osallistu vuoropuheluun.
On enemmän kuin kauneusvirhe, ettei Euroopan parlamentti osallistu tähän vuoropuheluun! Demokraattisen tuottavuuden, vuoropuhelun tavoitteena olevien tulosten tuottavuuden ja osallistumistavan välillä on suora yhteys. Ei kukaan teistä, jotka osallistutte vuoropuheluun ei neuvosto, ei komissio eikä Euroopan keskuspankki joudu suoraan vastuuseen, jos eurooppalaisia ratkaisuja ei saada aikaan toisin kuin ne, jotka on valittu tänne, toisin kuin ne, jotka istuvat täällä, ne, jotka heidän valitsijansa asettavat suoraan vastuuseen!
Varoitan teitä aliarvioimasta tätä seikkaa, sillä uskon, että parlamentin jäsenten osallistuminen johtaa parempiin tuloksiin. Ajatuskuviossa on huomattavia epäkohtia. Niitä on niin työllisyyden kuin talouspolitiikankin suuntaviivoissa. Taustalla on olennaiselta osin edelleen eilispäivän ajattelu, jonka mukaan riittää, jos julkistaloudet yhdistetään siten, että ne luopuvat osasta tulojaan ja samanaikaisesti vähentävät menoja. Tällä ajattelulla ei kuitenkaan voida poistaa vielä olemassa olevia puutteita.
Ennen kaikkea amerikkalaisten kokemukset osoittavat, ettei vajeista selvitä säästämällä vaan ainoastaan kasvamalla. Sen vuoksi on välttämätöntä, että tuemme Euroopassa sellaista taloudellista kehitystä, joka pystyy hyödyntämään kaikki voimavarat. Sen vuoksi kysymme teiltä hyvin konkreettisesti: milloin sovitte konkreettisista arvosteluperusteista, joiden perusteella arvioidaan, mitä julkisilla investoinneilla voidaan saada aikaan kasvun vakauttamisessa ja mikä on yksiselitteisesti kannattavaa myös työmarkkinoiden kannalta? Milloin lopultakin sovitte työllisyyskehitykseen liittyvistä määrällisistä ja laadullisista tavoitteista, joilla voidaan varmistaa, että saamme nostettua työllisyyden samalle tasolle kuin se Japanissa tai USA:ssa on tavallisesti? Milloin sovitte kanssamme konkreettisesti siitä, että yhteisellä strategialla myös hyödynnetään Euroopan maiden kaikki taloudelliset voimavarat? Tähän mennessä emme sitä ole huomanneet!

Niinistö
Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin kiittää tästä keskustelusta. Uskon, että se on hyödyllistä, se on ollut mielenkiintoista. On tärkeää, että parlamentti on mukana tässä keskustelussa. Joudun kuitenkin toteamaan, että Kölnin Eurooppa-neuvosto hyvin selkeästi rajasi varsinaisen dialogin osanottajat ja neuvoston puheenjohtajavaltio ei voi muuta kuin noudattaa tuota rajausta.
Uskon, että makrotaloudellinen vuoropuhelu etenee ja tuottaa myös tuloksia. Tämä nykyinen ajankohta on varsin otollinen, mutta myös hyvin haasteellinen. Näyttää siltä, että talouskasvua on tulossa, se on orastamassa. Se ei kuitenkaan näy työttömyyden olennaisena vähentymisenä. Toisaalta vaikka on työttömyyttä, on pullonkauloja ja työvoimapulaa tietyillä aloilla. Tällainen tilanne on hyvin haastava. On tärkeää, että pyritään luomaan luottamusta ja tulevaisuudenuskoa talouden toimijoihin, yksityissektorille: niille, jotka työllistävät ja myös kuluttajille, jotka luovat kysyntää ja työtilaisuuksia.
Niin kuin täällä on todettu, yhteinen raha on lisännyt meidän mahdollisuuksiamme, mutta samalla tuottanut myös uusia riskitekijöitä. Mitä tulee makrotaloudelliseen vuoropuheluun ja sen luonteeseen, yhtyisin mielelläni siihen, mitä rouva Randzio-Plath täällä sanoi. On tärkeää, että talouden keskeiset toimijat voivat käydä luottamuksellisia keskusteluja siltä osin kuin niiden tehtävät ovat päällekkäisiä. Jokaisellahan on oma tehtävänsä, Euroopan keskuspankilla ja työmarkkinaosapuolilla, mutta paikoin ne sivuavat toinen toisiaan. On tärkeää, että nämä keskeiset toimijat ymmärtävät toinen toistensa ajatuksia ja lähtökohtia.
Puheenjohtajavaltiona Suomi painottaa myös tässä asiassa avoimuutta, vaikka lähtökohtana onkin luottamuksellisuus, mikä johtuu paljon juuri siitä, että kukin keskustelija puhuu omista asioistaan ja omasta alueestaan eikä ehkä välttämättä haetakaan yhteisiä päätöksiä vaan toinen toisensa ymmärtämystä. Uskon, että parlamentti saa kyllä äänensä kuuluviin, ja ainakin minä kovin mielelläni vien viestiä tästä keskustelusta ensi maanantain vuoropuheluun.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa esittämällä yhden poliittisen kommentin. Mielestäni on yhtä vaarallista sekä kaunistella ja suurennella asioita ja luoda odotuksia että vähätellä jokaista yritystä ja saada aikaan tyhjyyden ja toivottomuuden tunne.
Olen siis sitä mieltä, että meidän pitää tarkastella makrotaloudellista vuoropuhelua sen oikeissa mittasuhteissa. Se ei ole asia eikä menettely, jonka odotamme muuttavan Euroopan todellisuutta. Se on kuitenkin uudistus. Se on uusi yritys pitää yhteyttä sellaisten talouselämän osapuolten ja edustajien välillä, jotka eivät ennen ole istuneet samassa pöydässä. Vuoropuhelua käyvät päättäjät rahapolitiikan alalla eli Euroopan keskuspankki, neuvoston ja puheenjohtajavaltion edustamat Euroopan poliittiset voimat sekä tuotantoa ja työvoimaa edustavat työmarkkinaosapuolet. Osanotto on kattava. Meillä kaikilla, uudella parlamentilla ja uudella komissiolla, on toteutettavana aiemmin Kölnin Eurooppa-neuvostossa tehty päätös, ja mielestäni on oma poliittinen tahtomme kehittää, muuttaa ja muokata erilaiseksi tätä vuoropuhelua, kunhan sitä ensin kokeillaan ja kunhan kerätään alustavia kokemuksia, jotta nähtäisiin mihin suuntaan sitä pitää muuttaa. Haluaisin painottaa, että Kölnissä muotoiltu makroekonomisen vuoropuhelun tavoite on pähkinänkuoressa kasvun ja työllisyyden yhdistäminen. Yksi nykyisen Euroopan tärkeimmistä kysymyksistä on, että ensimmäistä kertaa keskustelemme Euroopan työllisyyspolitiikasta ja sovellamme sitä.
Vuoropuheluun osallistujien kesken luodaan sekä teknisellä että poliittisella tasolla esityslista, joka on hyvin mielenkiintoinen. Mitä tuloksia voidaan saavuttaa työllisyyspolitiikan ja 22 suuntaviivan pyrkimyksillä sekä jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmien pyrkimyksillä rakenteellisen työttömyyden, pitkäaikaistyöttömyyden ja nuorisotyöttömyyden hoitamisessa? Voivatko työmarkkinoiden rakenneuudistus, Cardiffissa päätetyt tuote- ja palvelumarkkinoiden rakenneuudistukset ja uudelleenjärjestelyt, voivatko kaikki nämä uudistukset luoda edellytykset rahapolitiikan uuteen kehykseen siirtymiselle? Toisaalta voivatko yhteinen raha, nykyinen alhainen inflaatio ja ennakoitu kasvuvauhti luoda puitteet Euroopan unionissa vaadittaville työpaikoille?
Ei ole mahdollista, että tämän tason vuoropuhelu, jota käydään kaksi kertaa vuodessa, voisi antaa vastauksia näin suuriin kysymyksiin. Olen kuitenkin sitä mieltä, että poliittisesti meidän tulisi nähdä sen myönteinen puoli. Euroopan kansat edustavathan kaikki parlamentaarikot niitä Euroopan kansoja, joista he täällä puhuvat ovat hyvin huolissaan tästä tärkeästä ja jopa kuumasta kysymyksestä eli työllisyydestä ja työttömyydestä, ja tästä syystä tämä kysymys nousee keskeiseksi asiaksi makrotaloudellisessa vuoropuhelussa. Yhtäältä siis pankinjohtajat, valtiovarainministerit ja työnantajien liitot ja toisaalta työministerit ja työntekijöiden liitot keskustelevat ja asettavat työttömyyden yhteisen politiikan keskeiseksi asiaksi. Mielestäni tästä ja vain tästä syystä meidän kannattaa antaa makrotaloudelliselle vuoropuhelulle hieman armonaikaa, jotta näkisimme kuinka se jatkuu ja mihin tuloksiin se johtaa, ennen kuin alamme viskoa kiviä ja vaadimme muutoksia jo ennen sen käynnistymistä.

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, sekä neuvoston puheenjohtaja että komission jäsen Diamantopoulou ovat antaneet arvionsa tämän keskustelun aikana esille tuoduista teemoista, ja siksi esittelen ainoastaan joitakin ylimääräisiä seikkoja. Ensiksikin olemme tietoisia siitä, että vuoropuhelun tarkoituksena on mikä on sanottukin selvästi pohjustaa poliittista keskustelua, eikä korvata sitä. Siksi se on olennaisen tärkeä tiedonhankintalähde, joka ikävä kyllä ei voi saattaa meitä, kuten joku edustaja esitti, määrittelemään talouspolitiikka eri tavalla. Sillä tasolla meidän talouspolitiikkamme koordinointi ei tällä hetkellä ole. Vuoropuhelulla ei myöskään pyritä liialliseen sopimiseen tai sääntelyyn. Kyse on tiedonvaihdosta, jonka tavoitteena on se, että taloudelliset eri toimijat tuntevat todellisuuden paremmin sekä voivat toimia sen mukaisesti.
Kysymys vuoropuhelun sisällöstä sekä siihen osallistuvista jäsenistä on herättänyt ja tulee aina herättämään vilkasta keskustelua. Pitääkö vuoropuheluun sisällyttää ympäristökysymykset vai ei? Entä pitääkö vuoropuheluun sisällyttää, vai ei, sellaisia muita aiheita, jotka kyllä epäilemättä liittyvät talouteen, mutta eivät niihin makrotaloudellisen politiikan osatekijöihin, joita olisi sovellettava tiettynä hetkenä? Vuoropuhelun sisällön laajentamisesta ei mahdollisesti olekaan hyötyä, vaan se osittain vähentää vuoropuhelun tehokuutta sitä mukaa kuin hajautamme vuoropuhelua yhä enemmän.
Toinen ongelma, joka koski sitä, kenen on osallistuttava vuoropuheluun ja kenen ei, on myös herättänyt tänään paljon keskustelua. Pitäisikö myös talous- ja sosiaalikomitealla ja alueiden komitealla olla oma sijansa makrotaloudellisessa vuoropuhelussa? Ei ole epäilystäkään siitä, ettei niillä olisi mielenkiintoista annettavaa olkoonkin, että työnantajien ja työntekijöiden osallistuminen on luonteeltaan erilaista esimerkiksi talous- ja sosiaalikomiteassa.
Kuitenkin puheiden oleellisin asia ja ymmärrän sen täysin koskee Euroopan parlamentin mahdollisuutta osallistua makrotaloudelliseen vuoropuheluun. Sekä neuvoston puheenjohtaja että komission jäsen Diamantopoulou viittasivat tähän seikkaan. Tilanteen jo tunnette, ja se johtuu Eurooppa-neuvoston tekemistä päätöksistä. Mitä tältä pohjalta voimme tehdä ja mitä olemme tekemässä? Epäilemättä voimme olla täällä tänään läsnä, tiedottaa teille siitä, mikä on toistaiseksi valmisteilla, sekä olla teidän käytettävissänne, jotta voimme jatkaa keskusteluja parlamentin kanssa niistä seikoista, jotka ovat mielenkiintoisia makrotaloudellisen vuoropuhelun kannalta. Se, että parlamentti ei ole fyysisesti läsnä vuoropuhelussa, ei tarkoita sitä, ettei parlamentti voisi osallistua tai ettei se voisi välittää ideoitaan. Uskon, että juuri tänään on otettu esille muutamia mielenkiintoisia seikkoja. Onko välttämätöntä mennä mukaan sellaiseen politiikkaan, jolle on paljon kysyntää tässä tilanteessa, jossa nyt olemme? Onko järkevää jatkaa muutamia rakenteellisia poliitikoita koskevien seikkojen pohjalta siten kuin niistä on päätetty? Onko pitkällä aikavälillä hyödyllistä ottaa parlamentti mukaan makrotaloudelliseen vuoropuheluun varsinkin, kun on hyvin mahdollista, että tulevaisuudessa vuoropuhelun ehdot ovat toiset kuin tällä hetkellä?
Näitä esille ottamiamme kysymyksiä käsittelemme ilman muuta hyvin huolellisesti, ja tietenkin lupaudumme pitämään parlamentin ajan tasalla ja jopa käymään parlamentin kanssa keskustelua niistä kohdista, jotka ovat parlamentin mielestä erityisen kiinnostavia.

Merenkulkijoiden työajat - Työajan järjestäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suosituksista:
työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0042/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanosta (8639/1/1999 - C5-0035/1999 - 1998/0321(COD)) (Esittelijä: S. Hughes);
työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0041/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (8642/1/1999 - C5-0036/1999 - 1998/0318 (COD)) (Esittelijä: M. Smet).

Hughes
Kuten sanoitte, esittelemäni ehdotus liittyy merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanoon.
Tämä on vain yksi osa niistä ehdotuksista, jotka komissio esitti viime marraskuussa tarkoituksenaan tukkia porsaanreiät niillä aloilla, jotka jätettiin vuonna 1993 annetun alkuperäisen työaikadirektiivin ulkopuolelle. Toivon, että olemme lähestymässä tämän pitkän tarinan viimeisiä lukuja ja että kaikki alat kuuluvat pian työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta suojelevien työaikajärjestelyjen piiriin.
Muistuttaisin vain nopeasti, että komission viime vuonna esittämiin ehdotuksiin sisältyivät ensiksikin vuoden 1993 direktiivin yleinen tarkistaminen, jota käsitellään Smetin mietinnössä, tieliikenteestä annettu direktiivi, jonka käsittely valitettavasti on tällä hetkellä käsittääkseni täysin pysähdyksissä liikenneasioita käsittelevässä neuvostossa; kolmas ehdotus, merenkulkijoiden työmarkkinaosapuolten välisestä sopimuksesta annettu direktiivi, hyväksyttiin direktiivin muodossa viime kesäkuussa, joten se asia on hoidettu, ja lopuksi tänään käsittelemäni ehdotus, työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanosta annettu direktiivi. Näitä kolmea ehdotusta on todellakin tarkasteltava samassa yhteydessä kuin nyt esittelemääni ehdotusta.
On olemassa merenkulkualan työmarkkinaosapuolten välinen sopimus, on olemassa erityinen ehdotus yhteisön satamissa käyvistä merenkulkijoista, mutta niiden lisäksi on olemassa ILOn yleissopimus nro 180, ja itse asiassa merenkulkualan työmarkkinaosapuolten välinen sopimus perustui paljolti ILOn yleissopimukseen nro 180. Näiden kolmen ehdotuksen - sopimuksen, merenkulkijoiden työajasta annetun direktiivin ja ILOn yleissopimuksen - on tarkoitus tulla voimaan samaan aikaan vuoden 2002 puolivälissä.
Tämän ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti ei tehnyt tarkistuksia, mutta tuolloinen esittelijä Hugh McMahon korosti sitä, että oli aivan välttämätöntä, että nämä kolme välinettä tulevat voimaan samaan aikaan, jotta voidaan välttää epäedullinen kilpailuasema. Olenkin hyvin mielissäni, että siitä on nyt sovittu ja me ilmeisesti etenemme siihen suuntaan. Se, että ILOn yleissopimuksella on nyt aikaraja, josta on säädetty käytännössä kahden muun direktiivin muodossa, tarkoittaa, että varmastikin riittävän moni jäsenvaltio, jolla on riittävän suuret laivastot, ratifioi yleissopimuksen, jolloin sekin tulee voimaan vuoden 2002 puolivälissä. Ainoa merkittävä ero yhteisessä kannassa verrattuna ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyyn kantaan on se, että täytäntöönpanon määräaikaa on siirretty vuodella. Tällöin jäsenvaltiot pystyvät ratkaisemaan ne pari teknistä hankaluutta, joita niillä saattaa olla ILOn yleissopimuksen nro 180 ratifioimisessa, ja kaikki ehdotukset voivat tulla voimaan samaan aikaan.
Ehkäpä voisin sanoa myös sen, että olen juuri tavannut merenkulkualan työmarkkinaosapuolet ja onnitellut heitä lämpimästi sopimuksesta. Merenkulkualan sopimuksen solmimiseen tarvittiin viiden vuoden neuvottelut. Nämä asiat eivät käy vaivatta, ne eivät tapahdu yhdessä yössä, mutta osapuolet tekivät erittäin paljon työtä ja näemme nyt, miten merenkulkualan työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu kantaa hedelmää. Mielestäni on todellakin hyvin surullista, että vastaavaa edistystä ei ole tapahtunut tieliikennealalla.
Ne hankaluudet, joita komission lainsäädäntöehdotus nyt aiheuttaa liikenneasioista vastaavassa neuvostossa, johtuvat suoraan siitä, että tieliikennealan työaikaa koskevassa puitesopimuksessa ei saatu aikaan edistystä. Se on hyvin jyrkkä vastakohta merenkulkualalla saavutetulle edistykselle. Se todellakin on vaara; se on vaara yleisen direktiivin tarkistamiselle, jota Smet käsittelee, ja vaarana on tämä: rautatieliikenneala kuuluu yleisen direktiivin soveltamisalaan. Alan työmarkkinaosapuolet sopivat alan sisällyttämisestä yleiseen direktiiviin, kunhan tieliikennealalla tapahtuu samoin, koska alalla luonnollisestikin pelätään epäedullista kilpailuasemaa, jos siellä otetaan käyttöön laajoja työaikajärjestelyjä mutta tieliikennealalla ei. Toivon, että liikenneasioita käsittelevä neuvosto kuulee tämän viestin ja että jotakin edistystä tapahtuu, niin että tieliikenne kuuluu ehdotusten piiriin, sillä muuten yleisen direktiivin tarkistaminen on todellakin uhattuna rautatieliikenteen osalta.
Toistaiseksi voin kuitenkin lämpimästi suositella yhteistä kantaa, joka koskee merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanoa. Sillä varmistetaan, että satamissamme käyvillä kolmansien maiden aluksilla olevat työntekijät kuuluvat samojen kattavien järjestelyjen piiriin kuin työmarkkinaosapuolten välisessä sopimuksessa. Tämä on erittäin järkevä ja hyvä ehdotus, ja suosittelen sitä parlamentille.

Smet
. (NL) Arvoisa puhemies, PPE-ryhmä hyväksyy suosituksen, jonka esittelijä on laatinut toista käsittelyä varten ja haluaa kiittää esittelijää uskottavasta ja täydellisestä mietinnöstä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että jos ILOn yleissopimus solmitaan ja jos siinä ei ole mukana sitovaa ja velvoittavaa lainsäädäntöä - mikä tarkoittaa myös valvontaa, tarkastuksia, seuraamuksia ja korjaamista -, eli siis jos emme onnistu siinä, emme ole tehneet työtämme hyvin. Kannatamme esittelijän direktiivi ehdotusta, joka koskee merenkulkijoita, jotka työskentelevät yhteisön satamissa käyvillä aluksilla.
Toinen mietintö koskee työajan järjestämistä. Arvoisa puhemies, jos saatte lähiaikoina sydänkohtauksen, mitä en tietenkään toivo, niin silloin toivon kuitenkin, että teitä tutkii ja hoitaa lääkäriharjoittelija, joka on hyvin koulutettu ja virkeä, koska joissakin Euroopan unionin jäsenmaissa se ei ole lainkaan varmaa. Saattaa olla, että kyseinen lääkäri on viiden viime päivän aikana työskennellyt 70 tuntia tai suorittanut 14 viime tunnin aikana tauotta lääketieteellisiä tai jopa kirurgisia toimenpiteitä. On myös mahdollista, että kyseisellä lääkärillä on liian vähän kokemusta tällaisista toimenpiteistä ja että hän suorittaa pakkotilanteessa toimenpiteitä ilman pätevän ja vastuullisen henkilön valvontaa.
Arvoisa puhemies, kun palaatte heti istunnon jälkeen autolla kotiin terveenä ja hyvinvoivana, kuten toivon, ette ole vielä silloinkaan turvassa. Olette nimittäin liikenteessä muiden ajoneuvojen ja erityisesti muiden liikenteen osapuolten, muun muassa kuorma-auton kuljettajien, kanssa. He saavat ajaa vain 10 tuntia päivässä, mutta ajamisen lisäksi he tekevät myös muita töitä, kuten siivousta ja huoltoa. Monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa tätä työaikaa ei ole säädelty. Siten voitte joutua matkallanne tekemisiin sellaisen kuljettajan kanssa, joka on ajanut sinä päivänä vain 10 tuntia mutta käyttänyt sen lisäksi vielä viisi tuntia lastaukseen ja purkamiseen.
Näin ollen on sekä kansanterveyden että liikenneturvallisuuden kannalta tärkeää, että lääkäriharjoittelijoille ja vastaavasti kuorma-autonkuljettajille järjestetään asianmukaiset lepo- ja työajat. Työaikahan on osa työturvallisuutta ja -terveyttä sekä myös kilpailuedellytyksiä, jotka molemmat kuuluvat Euroopan unionin toimivaltaan.
Siitä huolimatta koko kuljetusala, merellä tehtävä työ ja lääkäriharjoittelijoiden toiminta on jätetty vuonna 1993 annetun työaikadirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Poistaakseen tämän vastuuttoman poikkeuksen komissio on laatinut vuonna 1997 valkoisen kirjan ja vuonna 1998 tiedonannon, johon sisältyy muun muassa ehdotus direktiiviksi, jolla muutettaisiin työaikadirektiiviä. Euroopan parlamentti on esittänyt mielipiteensä jo ensimmäisessä käsittelyssä, ja neuvosto on sen jälkeen määritellyt yhteisen kannan. Sillä välin on muutettu institutionaalista järjestelmää, ja käytössämme on nyt yhteispäätösmenettely neuvoston kanssa.
Esittelijänä olen pyrkinyt löytämään tasapainon, enkä pelkästään komission direktiiviehdotuksen, Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn ja neuvoston yhteisen kannan välillä vaan erityisesti sekä työntekijöiden että muiden asianosaisten turvallisuuden ja terveyden välillä.
Tässä on siis kysymys työajan rajoittamisesta, jotta voitaisiin huolehtia työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä työpaikoilla erityisesti eri kuljetusalan sektoreiden, merellä tehtävän työn ja lääkäriharjoittelijoiden tapauksessa. Neuvosto tekee oikeutetusti eron liikkuvien ja ei-liikkuvien työntekijöiden välillä. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta hyväksyy tämän eron mutta ei neuvoston antamaa määritelmää. Neuvoston mielestä liikkuviin työntekijöihin kuuluvat myös omaan lukuunsa toimivat kuljettajat, jotka työskentelevät kuljetusalan ulkopuolella, kuten betonin kuljetuksessa esimerkiksi rakennusalalla. Parlamenttimme työllisyys- ja sosiaalivaliokunta hylkää tämän tulkinnan, koska työntekijöitä siten asteittain poistetaan nykyisen työaikadirektiivin soveltamisalasta. He ovat olleet siinä mukana, eikä koskaan ole ollut vaikeuksia. Niinpä minua ihmetyttää, miksi neuvosto haluaa hinnalla millä hyvänsä muuttaa tätä. Se on syynä tarkistukseen.
Liikkuvien työntekijöiden määritelmään ei ole otettu mukaan rautatiekuljetusalan työntekijöitä. On olemassa eurooppalainen työehtosopimus vuodelta 1998. Siinä puhutaan sen puolesta, että rautatiekuljetukset otettaisiin täysimääräisesti mukaan nykyiseen työaikadirektiiviin, tosin tietyin poikkeuksin. Tämä on tapahtunut, mutta eurooppalaisessa työehtosopimuksessa sanotaan myös, että ratkaisua täytyy etsiä, ei pelkästään rautateiden tapauksessa vaan myös maantiekuljetuksille ja muille kuljetusmuodoille, jotka ovat tällä hetkellä vielä vailla ratkaisua. Haluan muistuttaa komissiota siitä, että se on luvannut tehdä myös lentokuljetus- ja sisävesikuljetusaloista erilliset ehdotukset. Mitään ei ole vielä saatu aikaan. Mitä tulee maantiekuljetuksiin, kuten Hughes sanoi, neuvostossa ei ilmeisesti päästä sovintoon, mikä on mielestäni pahoiteltavaa.
Kaikkia kuljetusalan liikkuvia työntekijöitä koskevat joka tapauksessa ne neljä perusehtoa, jotka on sisällytetty direktiiviehdotusta koskevaan yhteiseen kantaan ja jotka muuten koskevat myös merellä työskenteleviä ja lääkäriharjoittelijoita. Nämä perusehdot ovat neljän viikon palkallinen loma, rajoitettu vuotuinen työaika, sopivat lepoajat ja lääkärintarkastukset yötyön tekemistä varten. Oli miten oli, tämä koskee myös kaikkia kuljetusalan työntekijöitä. Lisäksi aloittain täytyy saada aikaan määräyksiä, jotka koskevat päivittäistä lepoaikaa, viikoittaista lepoaikaa, taukoja ja yötyötä. Tästä on jo säädetty rautatiealalla. Tästä säädetään nyt tässä merellä työskentelevien ja lääkäriharjoittelijoiden osalta.
Tarkistus 3 koskee poikkeusta sellaisen toiminnan tapauksessa, jossa työntekijän työpaikka ja asuinpaikka ovat kaukana toisistaan tai jossa työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan. Tätä poikkeusta ei myöskään tietenkään sovelleta pelkästään offshore-alaan. Siksi tämä juridisesti tekninen tarkistus. Myös tarkistus 4 on juridisesti tekninen tarkistus ja koskee kaupunkiliikennepalveluja. Tarkistus 5 koskee lääkäriharjoittelijoiden viikoittaista työaikaa. Neuvoston ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan tavoitteena on keskimäärin 48 tuntia viikossa neljän kuukauden ajanjaksona. Se on tavoite, jonka haluamme saavuttaa. Neuvosto kuitenkin hyväksyy 13 vuoden siirtymäkauden, ajatelkaa, 13 vuotta!
Euroopan parlamentti pitää tätä liian pitkänä aikana ja ehdottaa neljän vuoden siirtymäkautta. Pidämme sitä enemmän kuin riittävänä. Tällainen 13 vuoden siirtymäkausi ei ole hyväksyttävissä turvallisuuden ja terveyden kannalta. Klinikoilla, joilla on lääkäriharjoittelijoita, on tapahtunut jo niin paljon onnettomuuksia, että tätä voi pitää neuvostolta vastuuttomana. Me siis pitäydymme rajoitetussa siirtymäkaudessa.
Tarkistus 6 koskee vertailujaksoa laskettaessa offshore-työntekijöiden viikoittaista työaikaa. Neuvosto antaa jäsenvaltioille oikeuden pidentää vertailujaksoa neljästä kuukaudesta 12 kuukauteen. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta hyväksyy tämän mutta sillä ehdolla, että asianosaiset työmarkkinaosapuolet kuulevat toisiaan ja neuvottelevat, vaikka on mahdollista, että neuvotteluissa ei päästä sopuun.
Tarkistuksen 7 mukaan merikalastusalusten työntekijöiden viikoittainen keskimääräinen työaika saa olla 48 tuntia 12 kuukauden vertailujaksolla. Se on verrattavissa siihen, mitä eurooppalainen työehtosopimus määrää merenkulkijoista. Aika, jonka neuvosto sallii jäsenvaltioiden ja siten myös itsensä käyttävän siihen, että direktiivi, jolla muutetaan nykyistä työaikadirektiiviä, saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, on neuvoston yhteisen kannan mukaan neljä vuotta. Arvoisa komission jäsen, se on todella liioiteltua. Jopa alkuperäisen direktiivin, joka oli paljon laajempi, saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä annettiin aikoinaan vain kolme vuotta. Tässä ehdotetaan nyt neljän vuoden siirtymäkautta. Me haluamme, että se rajoitetaan kahteen vuoteen.
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, työajassa on usein kysymys antamisesta ja ottamisesta, joko hieman enemmän tai hieman vähemmän. Se on kuitenkin joskus myös elämän ja kuoleman kysymys. Lopuksi haluan sanoa, että miljoonien kuljetustyöntekijöiden, merellä työskentelevien ja lääkäriharjoittelijoiden sekä potilaiden, matkustajien ja muiden liikenteen osapuolten kannalta on ehdottaman välttämätöntä, että tässä asiassa saadaan todella nopeasti aikaan hyvä sopimus.

Puhemies
Arvoisat kollegat, minulla on nyt teille harras toivomus. Olemme istuntomme aikataulun osalta huomattavasti myöhässä. Pyytäisinkin, että todellakin itse noudatatte teille annettua puheaikaa ja ennen kaikkea päätätte puheenvuoronne niinkin voi taistelun tuoksinassa käydä , kun puhemies kopauttaa nuijalla pöytään!

Pronk
Arvoisa puhemies, yritän tosiaan tehdä niin, vaikka asia, jota käsittelemme, oikeastaan oikeuttaisi puhumaan 30 minuuttia. Onneksi kuitenkin monet puhujat ryhmästämme valaisevat tätä aihetta. Olen myös hyvin iloinen siitä, että niin monet meidän ryhmästämme ovat kiinnostuneita tästä sosiaalialan aiheesta. Uskon, että se merkitsee käytännössä ihmisille usein enemmän kuin koko kauaskantoinen keskustelu makrotaloudellisista vuoropuheluista ja muista.
Haluan aloittaa kiittämällä molempia esittelijöitä, Stephen Hughesia ja Miet Smetiä, mutta haluan myös kiittää sydämellisesti Raf Chanterieta, joka pani tämän asian alulle edellisessä parlamentissa, hänen panoksestaan tässä kokonaisuudessa. Uskon, että vaikka Stephen Hughesin osuuteen on tehty vain vähän tarkistuksia, tämä parlamentti on panostanut todella paljon näihin aloihin. Jo alat itsessään ovat vaikeita, ja ennen kaikkea maantiekuljetusten tapauksessa on erityisen harmillista, että sovintoon ei ole päästy. Nyt on tosiaan neuvoston tehtävä saada jotakin aikaan, koska silloin, kun puhkeaa lakkoja, koko Eurooppa asettuu puolustusasemiin. Nyt on aika hoitaa tämä asia, ja sen täytyy myös tapahtua nyt. Neuvosto tekee itsestään erityisen haavoittuvan, jos maantiekuljetusten alalla tapahtuu taas jotakin. Tämä koskee oikeastaan vielä enemmän komissiota, koska se ei ole tehnyt lainkaan ehdotuksia muista sektoreista.
Mielestäni olemme saaneet aikaan yleisesti ottaen hyviä kompromisseja. Offshore-ala on teettänyt meillä kovasti töitä. Olemme lopultakin päässeet siinä asiassa hyvään kompromissiin. Se on parempi kuin neuvoston ehdotus, mutta ei kuitenkaan niin pitkälle menevä kuin jotkut ovat yrittäneet. Olen myös sitä mieltä, että olemme päässeet lääkäriharjoittelijoiden tapauksessa erityisen hyvään kompromissiin. Haluaisin sanoa myös siitä, että toivotaan nyt, että neuvosto hyväksyy sen.
Minulla on oikeastaan yksi ehdotus. Jos tietyt maat haluavat, että tätä asiaa ei saada hoidettua 12 vuodessa, antaa niiden, jotka sitä kannattavat, hoidattaa itseään lääkäreillä, jotka ovat työskennelleet yli 48 tuntia viikossa. Jos heidän sitten täytyy suorittaa aivoleikkaus tai jotakin vastaavaa, lähetetään silloin potilaaksi neuvoston jäseniä vuorotellen. Ehkä se auttaisi ymmärtämään, että on suhteellisen vaarallista antaa lääkäriharjoittelijoiden työskennellä niin kauan, että ensimmäinen neuvoston jäsen kuolee huonosti sujuneessa leikkauksessa. Pelkäänpä, että tällaista ei silloin kuitenkaan tapahdu vaan että tähän kokeeseen lähetetään köyhempiä ihmisiä, ja se ei ole mielestäni tarkoitus.
Kaiken kaikkiaan uskon, että meillä on nyt tässä esillä jotakin hyvää ja että siitä kannattaa neuvotella lähemmin neuvoston kanssa.

Hughes
Haluaisin vain puhua lyhyesti joistakin Smetin mietintöön esitetyistä tarkistuksista.
Ensiksikin tarkistus 5 koskee lääkäriharjoittelijoiden työaikaa. Olen täysin samaa mieltä tarkistuksesta, jolla on vahvistettu ensimmäisen käsittelyn kanta. Tiedän, että joidenkin jäsenvaltioiden mielestä tarvitaan paljon pitempää siirtymäkautta. Saattaa hyvinkin olla, että tämän tarkistuksen säilyttäminen vie meidät sovittelukomiteaan. Saamme silloin tilaisuuden tarkastella joidenkin jäsenvaltioiden edessä olevaa tilannetta, mutta toistaiseksi olen sitä mieltä, että meidän on syytä pitäytyä tässä tarkistuksessa. Parlamentin jäsen Pronk on aivan oikeassa. Meidän pitäisi kysyä itseltämme, haluaisimmeko itse saada ruiskeen lääkäriltä 18 tunnin työpäivän päätteeksi, mikä ei ole epätavallista.
Tarkistus 6 koskee offshore-alaa - olemme pitkään ja hartaasti yrittäneet saada aikaan sanamuodon, jossa varmistetaan, että saamme aikaan yleisen työehtosopimuksen, joka johtaa direktiivin sallimaan enimmäisjoustoon, nimittäin työajan laskemiseen vuositasolla. Yhteisen kannan sanamuoto olisi yksinkertaisesti sallinut työnantajien vältellä työajan laskemista vuositasolla koskevia neuvotteluja, ja jäsenvaltiot olisivat sitten voineet sallia työajan laskemisen vuositasolla. Olemme laatineet siihen lisäyksen, jossa pyydetään määräysten tarkistamista viiden vuoden kuluttua yhdessä Euroopan tason työmarkkinaosapuolten kanssa, jotta nähdään, miten järjestelmä toimii tällä alalla erityisesti työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden osalta.
Tarkistus 7 liittyy merikalastukseen. Tämän tarkistuksen tavoitteena on rajata yhteen vuoteen työajan laskemiseen vuositasolla käytettävissä oleva vertailujakso, toisin sanoen varmistaa, että työajan laskeminen on mahdollista vuositasolla mutta ei sen enempää. Jos otamme työajan laskemisen vertailujaksoksi kaksi tai kolme vuotta tai enemmän, se tulee olemaan täysin hyödytöntä, ja olemmekin sitä mieltä, että yhden vuoden enimmäisjouston pitäisi riittää.
Tarkastelemme tarkistuksessa 8 sitä, missä ajassa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yhteisessä kannassa ehdotetaan neljää vuotta, jolle ei luullakseni ole ennakkotapausta sosiaalialalla. Olemme tällä tarkistuksella halunneet palata ensimmäisen käsittelyn kantaan, joka on kaksi vuotta. Ehkäpä tässäkin asiassa joudutaan sovittelukomiteaan, mutta meidän on odotettava, jos ja kun siihen saadaan sysäys huomisen äänestyksen jälkeen.
Viimeinen asiani koskee kaupunkialueiden liikennettä, tarkistusta 9. Olemme ottaneet tähänkin mukaan tarkistamisen, jotta eräs poikkeus voitaisiin poistaa. Muussa tapauksessa raitiovaununkuljettajaan sovellettaisiin erilaista järjestelmää kuin linja-autonkuljettajaan. Tämä asia pitää tarkistaa. Viiden vuoden ajanjakson pitäisi mielestämme riittää.

Lambert
Arvoisa puhemies, suhtaudumme yleisesti ottaen myönteisesti näihin mietintöihin ja niiden suosituksiin. Haluan puhua erityisesti lääkäriharjoittelijoista. Kuten muut ovat sanoneet, tämä asia on ollut huolenaiheena useissa jäsenvaltioissa monta vuotta ja erityisenä huolenaiheena niille EU:n asukkaille, jotka matkustavat, puhumattakaan niistä, jotka asuvat esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Irlannissa.
Jotkut jäsenvaltiot eivät selvästikin ole toimineet tässä asiassa tarpeeksi nopeasti. Kun katsoo joitakin ylityökorvauksia, saattaa ymmärtää, miksei asia innosta niitä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että nyt on aika lisätä muutostahtia.
Euroopan unionin yli neljännesmiljoonan lääkäriharjoittelijan työajassa on kysymys lääkärien itsensä terveydestä ja turvallisuudesta, ja heillä pitäisi olla samat oikeudet suojella terveyttään ja yksityiselämäänsä kuin heidän potilaillaan. Siinä on kysymys myös potilaiden terveydestä ja turvallisuudesta. Haluamme olla varmoja, että meitä hoitavat lääkärit pystyvät toimimaan tehokkaasti, mistä me emme voi olla varmoja, kun tutkimukset osoittavat, että 24 tunnin yhtäjaksoinen valveillaoloaika heikentää suorituskykyä tasolle, joka vastaa liiallista alkoholinkulutusta ilman - sanoisin - joitakin siihen liittyviä nautintoja.
Lääkärien kouluttaminen on kuulemma hidasta ja kallista. Osa hallituksista väittää sen olevan syynä siihen, että sallitaan pitkä täytäntöönpanoaika. On kuitenkin syytä uskoa, että vaikeat työajat lisäävät merkittävällä tavalla opintojen keskeyttämistä ja vaikuttavat erityisesti nuoriin naislääkäreihin. Näin ollen kehotamme kollegoja tukemaan mietinnössä esitettyä neljää vuotta, koska meidän täytyy mielestämme jouduttaa muutosta neuvotteluteitse.

Korakas
Arvoisa puhemies, epäilemättä saman työajan turvaaminen yhteisön satamiin tulevien kolmansissa maissa liputettujen alusten merenkulkijoille kuin yhteisön alusten merenkulkijoille on myönteinen asia. Emme tietenkään kannata sitä, että tämän toimenpiteen täytäntöönpano siirtyisi vuoden 2002 loppuun. Sen pitäisi tapahtua välittömästi.
Tässä yhteydessä haluamme kuitenkin tuomita laivoilla vallitsevan sietämättömän tilanteen. Omalla maallani on kehittynyt kauppalaivasto, ja me tiedämme, mistä puhumme. Varustamopääoma on kiihdyttänyt merenkulkijoiden orjuuttamista ja hyväksikäyttöä, mikä on kärjistänyt terveyteen ja turvallisuuteen liittyviä ongelmia merellä ollessa. Jatkuvasti sattuu merionnettomuuksia, jotka vaativat suuren määrän uhreja ja jotka rikastuttavat varustajia ja hävittävät merenkulkijoita.
Syyllisiä tähän tilanteeseen ovat tietenkin ne hallitusten politiikat, jotka turvaavat varustamopääoman valvomattoman toiminnan, joka monin tavoin pakottaa miehistöt työskentelemään hyvin ankarasti erittäin vaarallisissa oloissa, jotka usein ylittävät inhimillisen sietokyvyn rajat. Samat politiikat pienentävät työntekijöiden laivakohtaista lukumäärää. Jos siis näitä merenkulkijoiden ongelmien todellisia syitä ei paikallisteta ja tunnisteta, ei perustetta toimenpiteille ja esimerkiksi merenkulkijoiden lepotaukojen valvontamekanismin luomiseksi ole, vaan ne jäävät tehottomiksi verukkeiksi, ja täten työn ankaruuden lisääntymisen ja hyväksikäytön järjestelmä pysyy sellaisenaan hamaan tulevaisuuteen. Näin ollen on täytettävä vaatimus viisipäiväisestä 35 tunnin työviikosta ja 7-8 tunnin työpäivästä niin, että palkat eivät laske vaan nousevat, ja on poistettava säädökset, jotka velvoittavat merenkulkijat työskentelemään 12 tuntia päivässä normaalioloissa. Alusten vakinaisia miehistöjä pitää suurentaa.
Joka tapauksessa, arvoisa puhemies, me tuemme merenkulun työntekijöiden oikeutettuja vaatimuksia, me seisomme heidän rinnallaan ja vaikka näihin direktiiveihin sisältyy myönteisiä asioita, me emme voi äänestää niiden puolesta, koska kaikista parannuksista huolimatta ne jatkavat nykyistä sietämättömän tuntuista tulevaisuutta hamaan iäisyyteen.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegojeni tavoin onnitella kumpaakin mietinnön esittelijää. Koska tämä on minulle ensimmäinen tilaisuus, haluaisin myös toivottaa arvoisan komission jäsenen tervetulleeksi parlamenttiin tätä keskustelua varten.
Koko työaikaa koskeva kysymys ja direktiivi ovat aiheuttaneet paljon hankaluuksia yksittäisille jäsenille ja myös jäsenvaltioissa. Minusta tuntuu, että vaikka jokainen parlamentin jäsen suhtautuisi myönteisesti tilaisuuteen varmistaa entistä turvallisempi työympäristö paitsi työntekijöille myös kuluttajille ja muille liikenteen käyttäjille ja niin edelleen, meidän täytyy varmistaa, ettemme sääntele liikaa jotakin yksittäistä aluetta. Näin ollen ryhmäni pyrkii siihen, että joistakin kappaleista erityisesti Smetin mietinnössä äänestettäisiin erikseen.
Meillä on lainsäädäntöä laatiessamme velvollisuus varmistaa, että lainsäädäntö on tehokasta, että se on helppo panna täytäntöön ja ettei se rasita liiaksi työntekijöitä tai yrityksiä. Minusta tuntuu, että nykyisissä ehdotuksissa on eräitä hankaluuksia aiheuttavia alueita.
Ensiksikin niiden työntekijöiden osalta, joiden asemapaikka vaihtelee, omaan lukuun tavaraliikennettä harjoittavien henkilöiden jättäminen määritelmän ulkopuolelle tarkoittaa sitä, että tämä ryhmä jää alkuperäisen, ankaran työaikadirektiivin piiriin. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että maantieliikenteessä on kolmenlaisia tavaraliikennettä harjoittavia henkilöitä: omaan lukuun liikennettä harjoittavia henkilöitä, toisen lukuun liikennettä harjoittavia henkilöitä ja yksityisyrittäjiä.
Toiseksi työntekijöiden, joiden asemapaikka vaihtelee, poistaminen 17 artiklasta vesittää heidän mahdollisuutensa pidentää vertailujaksoa 4 kuukaudesta 12:een.
Kolmanneksi kun maantieliikenteen työaikaa koskeva ehdotettu alakohtainen direktiivi saadaan valmiiksi, se korvaa tämän yhteisen kannan ja muodostaa tälle alalle yksityiskohtaisemman sääntelykehyksen.
Näiden kysymysten valossa meidän täytyisi tiedostaa ne hankaluudet, joita voi aiheutua. Näin ollen suosittelen, että äänestäisitte näitä kohtia vastaan.
On pidettävä mielessä vielä yksi asia. Tämän lainsäädännön tarkoituksena - kuten aiemmin sanoin - oli terveyden ja turvallisuuden suojelu. Minulla on kuitenkin käytössäni eräs University College Dublinin tekemä tutkimus, jossa esitetään, että ehdotetulla direktiivin laajentamisella on kielteisiä vaikutuksia paitsi turvallisuuden ja kilpailukyvyn myös ympäristöhaittojen kannalta. Komissio on jo saanut kappaleen tästä tutkimuksesta. Olisi hyvä, jos komissio vastaisi siinä esitettyihin asioihin.
Haluaisin viitata hyvin lyhyesti joihinkin tutkimuksessa esitettyihin asioihin. Ensiksikin direktiivin kokonaiskustannukset olisivat paljon korkeammat kuin vaikutusten arvioinnissa esitetyt kustannukset. Toiseksi tutkimuksessa mukana olleiden yritysten kustannukset nousisivat keskimäärin yli sata kertaa suuremmiksi kuin EY:n tekemässä tutkimuksessa esitetyt kustannukset, jotka olivat 0,2 %.
Direktiivi ei vaikuta samalla tavalla kaikkiin talouselämän aloihin, ja näin ollen se vaikuttaa kielteisesti tiettyihin aloihin, erityisesti niihin aloihin, jotka ovat enemmän riippuvaisia liikenteestä.
Kolmanneksi on todennäköistä, että yhden ainoan standardin soveltaminen kaikessa maantieliikenteessä ja muilla liikenteen aloilla joissakin jäsenvaltioissa pikemminkin vääristää kilpailua kuin tekee siitä tasaväkistä.
Ehdotukset ovat myös ristiriidassa muiden tavoitteiden kanssa, jotka liittyvät liikenteen sääntelyyn ruuhkan ja muiden vaikutusten vähentämiseksi.
Lopuksi liikennealalla on jo otettu käyttöön ajopiirturivaatimukset, joita valvotaan ankarasti kaikissa jäsenvaltioissa ja jotka saattavat olla yksi ratkaisu terveyttä ja turvallisuutta koskeviin huolenaiheisiin. Meidän pitäisi tarkastella ajopiirturivaatimusten tarkistamista ja vakiinnuttamista. Maassani Irlannissa on vuodesta 1998 lähtien ollut liikenneturvallisuutta koskeva suunnitelma. Tällä viisivuotissuunnitelmalla pyritään vähentämään liikennekuolemia ja maanteiden liikennemääriä sekä varmistamaan, että maanteiden ajoneuvojen laatu on parhaiden mahdollisten ympäristönsuojelunormien mukainen.
Haluan seuraavaksi käsitellä lääkäriharjoittelijoita ja koulutusta. Tähän asiaan liittyy jäsenvaltioiden kannalta paljon vaaroja. Luulen, että kaikki parlamentin jäsenet suhtautuisivat myönteisesti tilaisuuteen äänestää hyvin myönteisesti ja vakuuttavasti niiden ehdotusten puolesta, joita Smith esitti mietinnössään siirtymäkauden lyhentämisestä neljään vuoteen. 13 vuoden siirtymäkauteen ei ole mitään syytä. Jopa yhteisessä kannassa ehdotettu 7 vuotta on liian pitkä aika.
Olemme kaikki täysin tietoisia siitä, että lääkäriharjoittelijoiden tehtävät ovat käytännöllisesti katsoen samoja kuin heitä ohjaavien lääkärien tehtävät. Itse asiassa Euroopan komission vuonna 1994 teettämässä raportissa, jossa tarkasteltiin koko tätä lääkäriharjoittelijoita koskevaa kysymystä, tuotiin esille seitsemän asiaa, joihin on puututtava välittömästi: liian pitkät työajat joissakin maissa; päivystysvelvollisuus; epärealistiset työvuorolistat; liian pitkät työvuorot; nuorempien ja vanhempien lääkärien välinen työnjako; lääkäriharjoittelijoihin kohdistuvat epäviralliset paineet; työpaineiden alla helposti väliin jäävät tauot ja vapaa-aika.
Olen tavannut Irlannissa useita lääkäriharjoittelijoita viime kuukausina tämän kysymyksen tiimoilta. Yksi asia, joka huolestuttaa erityisesti heitä, on se, että koska Irlannissa - ja esimerkiksi myös Britanniassa - on käytössä vanhentunut feodaalilaitosta muistuttava järjestelmä, jossa lääkäriharjoittelijat ovat vanhempien lääkärien oppipoikia - sanan laajassa merkityksessä -, he eivät uskalla ottaa esille liian monta heitä huolestuttavaa asiaa, koska se saattaa vaikuttaa heidän tulevaan uraansa. Haluamme taata sen, että terveyspalveluja käyttävät potilaat saavat asianmukaista terveydenhoitoa ja heidän terveyttään suojellaan asianmukaisesti ja myös että lääkäriharjoittelijat saavat mahdollisimman hyvän koulutuksen ja että luodaan asianmukaiset normit heidän työoloilleen ja työajoilleen - tämä tarkoittaa työtuntien vähentämistä - ja myös muille niin sanotuille velvollisuuksille, jotka heidän täytyy hoitaa työnsä yhteydessä. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa oleva malli voitaisiin helposti kopioida Euroopan unionin jäsenvaltioihin.
Lopuksi toteaisin kalastajista, että tähän alaan on kiinnitettävä erityistä huomiota. Sitä ei voida verrata mihinkään muuhun alaan. Esitetyt ehdotukset ovat epärealistisia ja epäkäytännöllisiä. Meidän täytyy varmistaa, että kalastajien oikeutta ansaita elantonsa ei estetä naurettavalla sääntelyllä.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, ilmaisen ainoastaan, että olen kovasti hämmentynyt, ei niinkään sen työn osalta, jonka esittelijä on tehnyt, vaan sen takia, mitä merenkulkualalla tapahtuu. Tämä on erittäin tärkeä ala. Olen itse kotoisin Italiasta, maasta, jossa tämä ala on aina ollut merkittävä työpaikkojensa vuoksi ja joka ei enää kykene tarjoamaan työntekijöilleen samaa kuin aiemmin. Alan työntekijöitä on kohdannut todellinen taantuma, he ovat palanneet ajassa taaksepäin: tällä hetkellä he ansaitsevat vähemmän ja tekevät enemmän työtä, liberaali kapitalismi on tehnyt heistä alansa todellisia uhreja. Myös sopimusten soveltamisen siirtäminen vuoteen 2002 on mielestämme hämmentävää. Katsomme, että parlamentin on tehtävä enemmän ja sen on toimittava pikaisesti ja hyvin korjatakseen tilanteen.

Lynne
Arvoisa puhemies, onnittelen parlamentin jäsen Smetiä hänen mietinnöstään. Haluaisin keskittyä kahteen erityisryhmään: lääkäriharjoittelijoihin ja kalastajiin.
Lääkäriharjoittelijoiden osalta ilahduin siitä, että Euroopan parlamentti hyväksyi valiokuntakäsittelyssä tarkistuksen 5, jossa siirtymäkaudeksi esitetään neljää vuotta neuvoston ehdottaman yhdeksän vuoden sijasta, joka on mielestäni liian pitkä aika. Elämämme on lääkärien käsissä. On tärkeää, että heidät otetaan mukaan työaikadirektiivin piiriin. Olin huolissani viikoittaisesta työajasta ja siitä, ettei se saisi ylittää 54:ää tuntia neljän kuukauden vertailujaksolla. Näistä samoista syistä haluaisin, että tukisitte minun nimissäni jätettyä tarkistusta 10.
Haluaisin mainita täällä, että papereiden perusteella näyttää siltä kuin olisin ottanut jotakin pois johdanto-osan 11 kappaleesta. Tarkistukseni on itse asiassa yksinkertaisesti pelkkä lisäys johdanto-osan 11 kappaleeseen. En ota siitä mitään pois. Pyydän, että tuette sitä.
Päivittäisiä vähimmäislepoaikoja koskevien poikkeusten osalta on myös tärkeää, että lääkäreillä on edelleen riittävä lepoaika. Tunnen Yhdistyneessä kuningaskunnassa lääkäreitä, jotka työskentelevät yhtäjaksoisesti 56 tunnin vuoroja; ei ole harvinaista, että työpäivä alkaa lauantaina klo 9 ja päättyy maanantaina klo 17. Me emme pyydä 11 tunnin lepoaikaa. Me pyydämme - sanotaan vaikka - kuutta tuntia vuorokaudessa. Se ei ole liikaa vaadittu. Elleivät lääkärit saa sitä, heidän arvostelukykynsä kärsii. Emme anna ihmisten ajaa autoa humalassa, koska heillä ei silloin ole koordinaatiokykyä. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi antaa lääkäriharjoittelijoiden harjoittaa lääketiedettä. Kehotan teitä tukemaan tarkistusta 10.

Dover
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille yhden asian, joka liittyy merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanoon.
En todellakaan ymmärrä, miten tätä voidaan valvoa tyydyttävällä tavalla, koska yhteisön satamilla ja Euroopan yhteisön mailla ei ole todellista toimivaltaa merentakaisten maiden lipun alla purjehtiviin tai niiden omistamiin aluksiin. Ajatellaanpa asiaa vähän pitemmälle: sanotaan esimerkiksi, että ne olisivat sopineet, että jonkinlainen valvonta on mahdollista. Tuskinpa niillä olisi Euroopan yhteisön aluevesien ja satamien ulkopuolella tiettyä työaikaa, jonka ne sitten muuttaisivat heti, kun ne tulevat alueellamme.
Olen puhunut tästä asiasta viime viikkoina yhdysvaltalaisten lakimiesten kanssa - he ovat minun ystäviäni, tähän ei liity mitään omia intressejä. Heidän mielestään on vain väärin, että satamat voivat komennella laivanvarustajia. Haluamme Euroopan unioniin mahdollisimman paljon kaupankäyntiä. Haluamme varmistaa, että risteilijät tulevat tänne, kuluttavat täällä rahaa ja tuovat tullessaan uusia työpaikkoja eri maihin. En ymmärrä, miten on mahdollista valvoa sellaista käytäntöä, joka näyttäisi kuuluvan pikemminkin kansainvälisen oikeuden piiriin. Laivanvarustajia ja maita, joilla on kyseisten maiden lipun alla purjehtivia aluksia, pitäisi valvoa pikemminkin muualta kuin Euroopassa olevista maista käsin.

De Rossa
Arvoisa puhemies, haluan käsitellä etupäässä lääkäriharjoittelijoihin liittyvää kysymystä. Haluan kuitenkin sitä ennen ottaa esille pari asiaa.
Ensiksikin alkuperäisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätettiin kuusi miljoonaa työntekijää. Se oli mielestäni liioiteltua ja epäreilua. En voi ymmärtää, miten väsyneiden lääkäriharjoittelijoiden, väsyneiden kuorma-autonkuljettajien tai väsyneiden kalastajien välillä voidaan tehdä ero. He kaikki ovat vaaraksi joko itselleen, työtovereilleen, potilailleen tai muille tienkäyttäjille. En ymmärrä, miten parlamentin jäsen Crowley voi tehdä tuollaisen eron. Toivon, ettei hänen kantansa heijasta Irlannin hallituksen kantaa näihin ehdotuksiin. On hävytöntä ja sietämätöntä, että lääkäriharjoittelijoiden odotetaan työskentelevän irlantilaisissa sairaaloissa joskus yli 80 tuntia viikossa. On hävytöntä ja häpeällistä, että kuorma-autonkuljettajat nukahtelevat rattiin ja vaarantavat työtoveriensa ja muiden tienkäyttäjien hengen. Tiedämme, että liikenneonnettomuuksia sattuu varsin paljon sen seurauksena, että kuorma-autonkuljettajat ovat ajaneet liian monta tuntia.
Parlamentin jäsen Crowleyn väite, jonka mukaan ajopiirturilainsäädäntöä sovelletaan ankarasti Irlannissa ja kaikkialla muualla, ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. En tiedä, mistä se johtuu. En tiedä, miksi sitä ei sovelleta ankarasti, mutta näin kuitenkin on. Meidän täytyy ryhtyä toimiin yleensä kansalaisten ja potilaiden suojelemiseksi. Ei todellakaan käy päinsä, että jokin neuvoston jäsenvaltio sanoo, että näiden ehdotusten täytäntöönpano olisi kallista. Ilman muuta se on kallista, mutta paljonko maksaa sellaisen lapsen henki, joka joutuu liikenteessä auton yliajamaksi, tai sellaisen sairaalan potilaan henki, joka saattaa lääkärin uupumuksen takia saada vääränlaista hoitoa? Sitä ei vain voi hyväksyä. Meidän on välttämättä hyväksyttävä huomenna yhteinen kanta sellaisena kuin esittelijät ovat ehdottaneet ja sellaisena kuin työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ovat ehdottaneet ja sanoa neuvostolle, että sen täytyy viimeinkin tarttua tähän kysymykseen ja varmistaa, ettei kenenkään tarvitse työskennellä niin epäinhimillistä tuntimäärää kuin lääkäriharjoittelijoidemme odotetaan tekevän.
Kuorma-autonkuljettajien osalta minusta tuntuu, että työaikaa voidaan säädellä vain lakien avulla. Omaan lukuun työtä tekevät kuorma-autonkuljettajat työskentelevät niin monta tuntia kuin he vain voivat, sillä he eivät ole varmoja, milloin he saavat uuden työn. On siis välttämätöntä soveltaa lakia, niin että heidän on pakko pitää lepotaukoja ja pysytellä poissa maanteiltä silloin, kun he yksinkertaisesti ovat liian väsyneitä ajamaan.

Paulsen
Arvoisa puhemies, tämä on mielestäni melko hyvä mietintö, ennen kaikkea sen vuoksi, että siinä, ja erityisesti tarkistuksessa 5, on otettu huomioon parlamentin ensimmäiset kannanotot.
Kysymys tiettyjen ammattiryhmien työajoista ei liity pelkästään siihen itsestään selvään asiaan, että yritämme suojella näitä henkilöitä, vaan kyse on suurelta osin myös yleisestä turvallisuudestamme. Liikenneympäristöä ei tee turvallisemmaksi ja paremmaksi se, että raskaiden ajoneuvojen kuljettajat ovat väsyneitä ja hermostuneita sen sijaan, että he olisivat virkeitä ja hereillä. Me kaikki joudumme kärsimään siitä.
Nuorten lääkäriharjoittelijoiden työaikoja on arvioitava enemmän tai vähemmän myös suoraan kansanterveydellisestä näkökulmasta. Se, että näitä nuoria lääkäriharjoittelijoita vaaditaan tekemään jopa 60 tunnin työviikkoja keskimäärin neljän kuukauden pituisen vertailujakson aikana, merkitsee osaksi sitä, että nuoria yksilöitä käytetään hyväksi epäoikeudenmukaisesti - heillähän täytyy olla tämä harjoitteluaika, jotta he saisivat tutkintonsa suoritettua -, ja osaksi sitä, että me kaikki kohtaamme näitä nuoria lääkäriharjoittelijoita terveyskeskuksissa ja tapaturma-asemilla. Silloin voimme vain hiljaa toivoa, että he ovat levänneitä ja hereillä, jotta he voivat päättää ainakin siitä, selviävätkö he kyseisestä tapauksesta yksin vai pitääkö heidän pyytää takapäivystäjää. Haluan vielä kerran vähintään tukea parlamentin ensimmäistä kannanottoa.

Bouwman
Arvoisa puhemies, alkuperäinen vuoden 1993 direktiivi työajan järjestämisestä oli tarpeen työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden kannalta työpaikoilla. Myös nykyinen esittelijä Smetin täydentämä direktiivi uusista toimialoista ja toiminnoista on hyvin tärkeä, ja me kannatamme sitä sydämestämme. Ryhmäni aikaisempien reunahuomautusten lisäksi haluan tehdä vielä pari huomautusta.
Joissakin EU-maissa, kuten Alankomaissa, Belgiassa ja Suomessa, maantiekuljetusalan työnantajat ovat alihankinnan ja joustavuuden strategian nimissä tehneet kuljettajistaan rekkoineen ammatinharjoittajia. Ne käyttävät näitä ammatinharjoittajia ilman henkilöstöä, kuten Alankomaissa sanotaan, taas samoihin toimintoihin. Nämä ammatinharjoittajina toimivat kuljettajat eivät ole enää työntekijöitä mutta heidän roolinsa ei ole juurikaan muuttunut ja riskit ovat siirtyneet heille. Ammattiliitot, samoin kuin työnantajajärjestöt, haluavat saada heidät järjestäytymään. He jäävät kuitenkin tämän uuden direktiivin ulkopuolelle. Heidän turvallisuuttaan ja terveyttään ei suojella, koska he ovat yksityisyrittäjiä. Vaikuttaa siltä, että heidän asiansa tässä mielessä tuskin kuuluu eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten välisiin neuvotteluihin.
Tämä ilmiö on muuten nähtävissä myös muilla aloilla, kuten rakennusalalla ja vielä eräillä muilla aloilla. Sosiaaliset ongelmat, joiden kanssa joudumme tässä yhteydessä tekemisiin, muistuttavat jossain määrin tiettyjä työllisyyspolitiikan suuntaviivoja. Meidän täytyy ajatella tarkasti, mitä tämä tarkoittaa. Tiedän, että tällä hetkellä kulissien takana työskennellään muutamien direktiivien parissa, mutta tässä työssä ja sen toimeenpanossa on esteitä.
Pyydän komissiota puuttumaan mahdollisimman pikaisesti tähän ongelmaan ja tekemään tarvittavia täydentäviä ehdotuksia.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, kyse on siis melko erikoisten mutta tärkeiden alojen työaikakysymyksistä. Koska EU:ssa vallitsee yhteinen työaikalainsäädäntö, on käsittämätöntä, että sellaiset avainryhmät kuten esimerkiksi rautatie- ja lentohenkilökunta, nuoret lääkärit, merenkulkijat ja vastaavat ryhmät jätetään ulkopuolelle. Voisi päinvastoin luulla, että näiden ryhmien tarve työaikalainsäädäntöön olisi erityisen suuri. Luulen, että se johtuu useista syistä, osaksi erityisesti huonoista perinteistä. Ammateissa, joissa asemapaikka vaihtelee, edellytykset käytännön tason ammatilliselle suojelutyölle ovat olleet huonot. Samanaikaisesti työnantajien jatkuvien työpanosten tarve on ollut suuri ja tullut silloin ratkaisevaksi.
On myös pidettävä mielessä, että nuoriin lääkäreihin, kuten olemme täällä maininneet, liittyvät myös esimerkiksi - kuten monet ovat täällä ottaneet esille - sellaiset perinteet, jotka koskevat riippuvuutta ylilääkäreistä ja professoreista. Joku puhui feodaaliperinteistä - jolloin kyse on vanhoista perinteistä, mikä merkitsee, että nuorten lääkäreiden on pakko tehdä töitä sellaisella tavalla ja siinä laajuudessa, että siitä on haittaa. Heidän on kuitenkin toimittava näin ammatillisen tulevaisuutensa vuoksi.
Tämänkaltaiset perinteet täytyy murtaa. Siitä suurin osa meistä tuntuu olevan samaa meiltä. Erimielisyyttä kuitenkin esiintyy: välttämättömien muutosten toteuttamista halutaan lykätä, ehkä taloudellisista, ehkä käytännön syistä. Sitä parlamentin täytyy vastustaa. Meidän täytyy arvostaa työntekijöiden suojelemista huomattavasti enemmän kuin tällaisia lyhytnäköisiä käytännön syitä. Mielestäni on myös muistettava, että on tarve korostaa sitä, että tämän direktiivin piiriin on kuuluttava myös sellaiset työmarkkinat, jotka liittyvät poikkeaviin ja erilaisiin töihin, joissa asemapaikka vaihtelee eri tavoin. Me nimittäin pidämme kiinni siitä, että jatkossa yhä useammat ammattiryhmät työskentelevät asemapaikaltaan vaihtelevaa työtä koskevien ehtojen alaisina, ja yhä useammat työmarkkinoilla olevat henkilöt kuuluvat asemapaikaltaan vaihtelevaa työtä koskevien työehtojen piiriin. Jos työmarkkinadirektiiviin tehdään poikkeuksia, se johtaa siihen, että yhä useammat ryhmät voivat vaatia, että juuri heidän edustamansa työvoima pitää jättää direktiivin ulkopuolelle.
Olen sen vuoksi sitä mieltä, että on erittäin hyvä, että olemme saaneet nämä kaksi mietintöä. Haluan tukea niitä mitä lämpimimmin, mutta haluan samanaikaisesti viitata kolmanteen tekijään. Meidän ei pidä ottaa huomioon pelkästään työntekijöitä ja työnantajia, sillä on olemassa kolmaskin osapuoli. Suuri osa näistä ryhmistä toimittaa palveluja ja hyödykkeitä kuluttajille. Kyse on esimerkiksi matkustajista, jotka ovat vaarassa, jos heitä kuljettavat lentokapteenit ovat lopen uupuneita sekä potilaista, jotka ovat vaarassa, jos heitä hoitavat lääkärit ovat väsyneitä. Sitä on tietenkin mahdotonta hyväksyä. Sen vuoksi meidän on asetettava rajat sille, minkälaisia palveluja yleisölle voidaan tarjota tässä asiassa.
Emme tietenkään voi hyväksyä seitsemän tai kolmentoista vuoden pituista siirtymäkautta. Olisin ryhmäni kanssa halunnut, että olisimme menneet tietyssä mielessä vieläkin pitemmälle, mutta olemme kuitenkin tyytyväisiä tapahtuneeseen kehitykseen ja pidämme näitä kahta mietintöä erinomaisina.

Gallagher
Kun vuonna 1993 annettua työaikadirektiiviä laadittiin, tietyt alat jätettiin sen soveltamisalan ulkopuolelle, ja syy siihen on hyvin selvä. Syy on se, että joidenkin alojen erityispiirteet edellyttivät sellaista lainsäädäntöä, jossa nämä erityispiirteet ja -tarpeet otettiin huomioon.
Haluan tänä iltana keskittyä kalastusalaan, ja yksi direktiivin ulkopuolelle jätetyistä aloista on merikalastus. Olen neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että joustavuus tällä alalla on aivan välttämätöntä. Itse asiassa menen vielä pitemmälle ja vaadin niiden työntekijöiden jättämistä direktiivin ulkopuolelle, jotka jalostavat tuoretta kalaa - ja korostan tuoretta kalaa -, koska kalan toimituksissa ei ole jatkuvuutta. Työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta ei mielestäni saa vaarantaa. En esitäkään sitä, mutta olen sitä mieltä, että heitä voidaan suojella parhaiten kalastusalan ja tuoreen kalan jalostusteollisuuden työmarkkinaosapuolten välisellä sopimuksella. En näin ollen voi hyväksyä Hughesin tarkistusta, joka asettaisi kalastusalalle liian paljon rajoituksia.
Kalastajilla täytyy olla riittävästi lomaa ja enimmäistyöaika, mutta olen hyvin huolissani alalle koituvista vahingoista, joita joustamaton asenne saattaa aiheuttaa. Haluaisin painottaa, etteivät kalastusalan järjestöt eivätkä myöskään yksittäiset kalastajat ole ottaneet minuun yhteyttä ja halunneet päästä direktiivin piiriin. Kyse on alasta, jota kohtaan tunnen erityistä hengenheimolaisuutta ja arvostusta, koska olen kotoisin Luoteis-Irlannin rannikolla sijaitsevasta vaalipiiristä, jossa kalastus on elintärkeä osa paikallistaloutta. Olen huolissani niiden kalastajien perheistä, jotka yrittävät ansaita elantonsa. Vetoaisin parlamentin jäsen Hughesiin ja niihin, jotka haluavat mielestään äänestää hänen tarkistuksensa puolesta, että he ottaisivat huomioon terveen järjen.
Haluan lopuksi käyttää tilaisuutta hyväkseni ja mainita toisen ryhmän - nuoremmat lääkärit. Näiden työlleen omistautuneiden henkilöiden täytyy Irlannissa nykyisin tehdä uskomattoman pitkiä työpäiviä. Heidät täytyy ottaa mukaan direktiivin tarjoaman asianmukaisen suojelun piiriin, ja puollan täysin tarkistusta 5, jossa vaaditaan enintään viiden vuoden siirtymäkautta.

Skinner
Täällä on tänä iltana lausuttu joitakin kepeitä ja hurskaita sanoja työajasta. Kuten kaikki tietävät, kyse on oikeastaan terveydestä ja turvallisuudesta. Asiaan liittyy kuitenkin ongelmia. Direktiiviä pitäisi joka tapauksessa ehdottomasti soveltaa kaikkiin työntekijöihin, keitä he sitten ovatkin. On helppo nähdä, miten jotkut valitsevat joitakin ryhmiä, mutta eivät korosta, että direktiiviä on sovellettava muihinkin.
Ilman muuta parlamentin jäsen Smetin, joka on laatinut tämän mietinnön saatuaan sen edelliseltä parlamentilta, täytyy hyväksyä se, että hänen täytyi entisenä neuvoston jäsenenä hyväksyä neuvoston yhteinen kanta, jonka hän nyt torjuu. Koko tästä keskustelusta puuttuvat aivan selvästi jäsenvaltioiden välttämättömät asteittaiset prosessit. Tarjonta on loppujen lopuksi joissakin tapauksissa joustamatonta, aivan kuten lääkäriharjoittelijoiden tapauksessa. Keskustelusta puuttuvat myös jo joissakin jäsenvaltioissa toteutetut toimet. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa asiasta on tehty ehdotuksia ennen tätä direktiiviä, ja nuorempien lääkärien komitean puheenjohtaja Andrew Hobart on suhtautunut niihin myönteisesti. Hän on sanojensa mukaan ilahtunut siitä, että on päästy yhteisymmärrykseen uudesta nuorempia lääkäreitä koskevasta sopimuksesta, joka takaa heille Yhdistyneessä kuningaskunnassa turvallisen työajan ennen direktiiviä. Syvänmerenkalastus - tämä lajissaan ainutlaatuinen ala - osoittaa todeksi säännön, joka mukaan työaikadirektiiviin liittyy käytännön ongelmia.
Loppujen lopuksi minulla ehkä kuitenkin on varaa hymyillä. Olen samaa mieltä mietinnön periaatteista, olen eri mieltä kaikkien näiden tarkistusten ennakoiduista vaikutuksista, mutta mielestäni se kokonaisuudessaan vastaa kantaani. On kiinnostavaa nähdä, miten ne, jotka katsovat voivansa vapaasti valita, kenen työaikaa käytännössä rajoitetaan ja kenen ei, pystyvät selittämään sen asianosaisille työntekijöille. Entä sitten ensiaputyöntekijät - ensihoitajat ja muut? Eivätkö hekin ansaitse erityiskohtelua? Ennen kuin alamme omahyväisesti olla huolissamme vain tietyistä ryhmistä, mitä jos uhraisimme ajatuksen niille muille, jotka tekevät ensiaputyötä kaikkina kellonaikoina ja kuuluvat myöskin työaikadirektiivin poikkeuksiin?
Pyytäisin vähemmän omahyväisyyttä ja enemmän käytännön soveltamista.

Hudghton
Pidän yleisesti ottaen Smetin mietintöä ja valtaosaa valiokunnan tarkistuksista täysin hyväksyttävinä ja kannattamisen arvoisina. Muut puhujat ovat viitanneet erityisiin toimintoihin ja aloihin, joita esitetään ensi kertaa sisällytettäviksi työaikasäännösten piiriin. Esimerkiksi ryhmäkollegani Lambert viittasi lääkäriharjoittelijoihin, ja olen täysin samaa mieltä hänen näkemyksistään ja puollan alaa koskevia ehdotuksia. Pelkään kuitenkin, että jotkin ehdotusten sisältämät seikat vaikuttavat haitallisesti merikalastajiin, erityisesti kalastusosuuskuntien jäseniin, jotka ovat täysin yksityisyrittäjiä, ja pyydänkin tähän selvitystä.
Kalastusosuuskuntien jäsenet omistavat yhdessä aluksensa, ja heille maksetaan yksinomaan heidän saalisosuutensa mukaan. Heidän työrutiinejaan sanelevat sellaiset hallitsemattomat tekijät kuin sääolot ja kalaparvien liikkeet, ja sen vuoksi on vaikea kuvitella, miten työaikarajoituksista voisi olla käytännön hyötyä tällä alalla.
Terveys ja turvallisuus ovat toki merkittävä syy työajan rajoittamiseen, mutta kalatalousalalla sovelletaan jo ammattisäännöstöjä ja sääntöjä, joita toimivaltaiset viranomaiset valvovat.
Kalastusosuuskuntien jäsenille on toistaiseksi vakuutettu, että heille myönnettäisiin erivapaus heidän ainutlaatuisen tilanteensa takia. Olen sitä mieltä, että kalastusosuuskuntien jäseniä täytyy edelleen pitää erikoistapauksena eikä heihin saa soveltaa epäkäytännöllisiä sääntöjä. Punnitsen tarkkaan kaikkien ehdotusten ja tarkistusten mahdollisen vaikutuksen kalastajiin ennen huomista äänestystä. Kuuntelen hyvin tarkkaavaisena, onko tämän keskustelun yhteenvedossa viitteitä siitä, että erityisesti kalastusosuuskuntien jäsenien tarpeet voidaan ottaa tyydyttävällä tavalla huomioon.

Meijer
Arvoisa puhemies, vapailla markkinoilla, kun kilpailulle ei ole esteitä, on halvimmalla tuottavalla yrityksellä parhaat mahdollisuudet selviytyä myös silloin, kun tuote on halpa ainoastaan huonojen työolojen, matalien palkkojen, ympäristön pilaamisen tai eläinrääkkäyksen vuoksi. Näemme tämän suuressa mittakaavassa taistelussa uusista sopimuksissa Maailman kauppajärjestössä ja pienessä mittakaavassa taistelussa työajoista Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Työnantajat haluavat mieluiten, että työntekijät ovat aina käytettävissä, eli myös yli kahdeksan tuntia kerrallaan tai iltaisin, öisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Maksettua työtä pidetään vieläkin kauppatavarana. Turvallisuus ja työolot ovat vieläkin puutteelliset huolimatta parannetusta lainsäädännöstä. Vaaditut ponnistelut ovat usein jopa kovempia kuin aikaisemmin. Työstä on tullut yhä enemmän ikään kuin jonkinlaista huippu-urheilua. Vain harvat kestävät sitä pitkään. Monet ovat ylikuormituksen vuoksi lopen uupuneita jo paljon ennen eläkeikäänsä.
Siksi on erittäin tärkeää, että kaikkia työntekijöitä suojellaan loppuun uupumiselta, onnettomuuksilta, ylikuormitukselta ja siltä, että ei ole keskeytyksetöntä vapaa-aikaa, jonka voi käyttää, miten haluaa. Tämän täytyy olla jokaisen oikeus ilman poikkeuksia.
Työnantajat kuitenkin vaativat aina poikkeuksia, jotka suosivat heikkoja toimialoja, jotka ovat suuria ainoastaan matalien tuotantokustannustensa ansiosta ja siksi, että niillä suhtaudutaan työhön kuin 1800-luvulla. Niin kauan kuin sallimme tämän, meillä on heikommassa asemassa olevien työntekijöiden ryhmiä. Niissä toimialoissa, jotka tarvitsevat sellaisia, on jotakin vialla. Tämä koskee erityisesti maantiekuljetusalaa, jonka palvelut ovat aivan liian halpoja ja jolla yhä suurempi osa yrittämisen riskistä siirtyy kuljettajille, kun heidät pakotetaan ryhtymään suojattomiksi pienyrittäjiksi.
Ei ole sattumaa, että suurin osa poikkeuksista koskee liikkuvia työntekijöitä ja ihmisiä, jotka ansaitsevat toimeentulonsa merellä kalastuksesta tai öljynporauksesta. Heidän on vaikeampi puolustautua heikompaa asemaansa vastaan kuin heidän muilla toimialoilla työskentelevien kollegoidensa erityisesti siksi, että he eivät työskentele pysyvästi kollegoidensa kanssa yhdessä tietyssä paikassa, johon ammattiliittojen edustajilla on helppo pääsy.
Ainoastaan sellaisten ihmisten tapauksessa, joilla on erityisen suuri vastuu ja sen mukainen korkea palkka, on puolusteltavissa, että vaaditaan tarvittaessa poikkeavia työaikoja. Jos sitä vastoin heikommassa asemassa olevat työntekijät joutuvat työskentelemään pitempään, on jotakin vialla. Silloin se tapahtuu pelkästään sellaisten yritysten välisen kilpailun vuoksi, jotka toimivat halvoilla hinnoilla tai haluavat tehdä liian suuria voittoja.
Siksi vaadin, että emme sysää tämän ongelman ratkaisua takaisin ammattiliittojen ja työnantajajärjestöjen välisiin neuvotteluihin, koska osa näistä työntekijäryhmistä on yhä liian heikossa asemassa. Neuvotteleminen ei ratkaise nopeasti juuri heidän ongelmaansa. Siksi poikkeukset täytyy poistaa, siirtymäkausien täytyy olla lyhyet, ja perinteinen oikeus sunnuntailepoon täytyy säilyttää, ja sitä täytyy puolustaa aktiivisesti.

Vachetta
Ensimmäinen huomaukseni on, että vuonna 1993 annettu työehtoja koskeva direktiivi on hyvin epätyydyttävä ja sallii kaikki mahdolliset ylilyönnit. Läsnäolijat puhuvat kuitenkin sosiaaliolojen yhdenmukaistamisen välttämättömyydestä edistyksen hyväksi. Päättelen siten tämän perusteella, että yleisenä tavoitteena on mukauttaa työehdot vastaamaan Euroopan unionin kehittyneimpien maiden työehtoja. Kuitenkin ehdotukset, jotka koskevat 48 tunnin viikoittaista enimmäistyöaikaa, yhtä lepopäivää viikossa ja 11 tunnin lepoaikaa kahden työpäivän välillä ovat ehdotuksia, jotka on jo ylitetty tietyissä jäsenvaltioissa.
Tämä direktiivi sallii lisäksi useita poikkeamia, jotka pahentavat tilannetta entisestään. Näin ollen tätä direktiiviä ei voida hyväksyä. Jos se laajennetaan koskemaan rautateiden ja lentoliikenteen työntekijöitä, on se jopa paluuta taaksepäin joidenkin kaikkein edistyneimpien jäsenvaltioiden lainsäädäntöön verrattuna. Pitäisi ehdottomasti toimia siten, että tietyissä Euroopan maissa vallalla olevia työntekijöille edullisia säännöksiä ei voitaisi purkaa minkään tekosyyn varjolla, mukaan lukien ja ennen kaikkea kilpailuun vetoamalla. Esimerkiksi Ranskassa, jossa naisten yötyötä säädellään hyvin tiukoilla määräyksillä, yksikään eurooppalainen direktiivi ei olisi saanut kyseenalaistaa tätä saavutusta, vaan se olisi pitänyt päinvastoin ulottaa koskemaan kaikkia Euroopan työntekijöitä.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esiin tarkistuksen 5, joka koskee harjoittelevia lääkäreitä. Siinä ehdotetaan aivan välttämättömien parannusten tekemistä.
Ensiksikin kyse on siitä, että potilaiden, toisin sanoen meidän, turvallisuuden kannalta on tärkeää, että lääkärit ovat virkeitä ja jaksavat suorittaa elintärkeät työtehtävänsä. Toiseksi kyse on kansanterveydestä. Ketkä meistä, tai ihmisistä yleensä, voisivat hyvin, jos he joutuisivat tekemään yhtä pitkiä työviikkoja - tietyissä jäsenvaltioissa joskus yli 100-tuntisia, niin kuin jotkut nuoret lääkärit? Kolmanneksi kyse on lääkäreistä muiden esikuvina ja heidän elämäntavastaan. Neljänneksi työviikon pituus on keskeinen työmarkkinakysymys.
On hyvä ja oikein, että Euroopan parlamentti vaatii hallituksilta nopeampaa toimintaa. 13 vuotta on vastuuttoman pitkä siirtymäkausi. Neljä vuotta on kohtuullisempi aika. Mielestäni Euroopan parlamentilla on tärkeä asema mielipiteen muokkaajana ja asioiden edistäjänä.
Parlamentin jäsen Skinner on aikaisemmassa puheenvuorossaan paheksunut sitä, että erään ryhmän asiat, tässä tapauksessa nuorten lääkärien, otetaan käsittelyyn Euroopan parlamentissa ja että keskustelu keskittyy heihin. Haluankin muistuttaa siitä, että tätä on pidettävä vain yhtenä niistä esimerkeistä, joiden tarkoituksena on parantaa työntekijöiden tilannetta, ja että siitä on hyötyä muillekin ryhmille. Kateutta esiintyy tarpeeksi monissa muissakin yhteyksissä. Nähkäämme tämä yhtä ryhmää koskevana parannuksena, josta on hyötyä muillekin ryhmille.

Doyle
Mitä tulee maanteiden liikenteenharjoittajien työaikadirektiiviin, olen huolissani siitä, että omaan lukuun liikennettä harjoittavat henkilöt on jätetty työntekijöiden, joiden asemapaikka vaihtelee, määritelmän ulkopuolelle. Maantieliikenteessä on nyt kolmenlaisia tavaraliikennettä harjoittavia henkilöitä: omaan lukuun liikennettä harjoittavia henkilöitä, toisen lukuun liikennettä harjoittavia henkilöitä ja yksityisyrittäjiä, joita direktiivin 93/104 mukaisesti koskevat kolmenlaiset eri työaikajärjestelyt. Se on mielestäni tehotonta, eikä sitä voida toteuttaa väkisin. Jos ajopiirturilainsäädäntöä sovellettaisiin ankarasti, tarvitsisimmeko me käsittelemämme tarkistuksen ja tarvitsisiko meidän kaksinkertaistaa maanteiden paketti- ja kuorma-autojen määrä, mistä olisi tiettyjä ympäristövaikutuksia? Se selviää kohta.
Puollan täysin tarkistusta 5. Meidän Irlannissa täytyy todellakin hävetä. Meillä on 3 000 ei-erikoistunutta sairaalalääkäriä tai nuorempaa lääkäriä. Irish Medical Organisationin ja Irlannin terveysministeriön neuvottelema vapaaehtoinen enimmäistyöaika on keskimäärin 35 tuntia viikossa 46 tunnin työvuorolistalla eikä enempää kuin 72 tuntia yhtäjaksoisesti. Ajatelkaapa sitä, jos 16 tai 18 tuntia päivystänyt lääkäri antaa ruiskeen, kuten eräs toinen puhuja mainitsi. Kuka haluaisi synnyttää, jos lääkäri, nuorempi synnytyslääkäri on päivystänyt 70 tuntia? Yhtäjaksoinen 70 tunnin työskentely on sallittua. Se on hirvittävää.
Komission alkuperäisen työaikadirektiivin voimaantulon aikaan teettämässä tutkimuksessa todettiin, että ei-erikoistuneet sairaalalääkärit työskentelivät Irlannissa selvästi yli sallitun 65 viikkotunnin, eivätkä heidän tehtävänsä eroa heidän vanhempien kollegojensa tehtävistä. Tutkimuksessa lueteltiin asioita, jotka olisi ratkaistava pikaisesti, ja luettelen ne pikaisesti: liian pitkät työajat useissa EU-maissa ja päivystysvelvollisuus - Irlannissa päivystyksen määritelmä on muuten ongelmallinen, sillä se merkitsee samaa kuin virantoimituksessa olemista, ja meidän täytyykin olla hyvin huolellisia. Tutkimuksessa mainittiin myös epärealistiset työvuorolistat, liian pitkät työvuorot, nuorempien ja vanhempien lääkärien välinen työnjako, lääkäriharjoittelijoihin kohdistuvat epäviralliset paineet sekä työpaineiden alla helposti väliin jäävät tauot ja vapaa-aika.
Sanoisin lopuksi kiitokset. Haluaisin sanoa vain, että kun suojelemme lääkäreitämme, suojelemme heidän potilaitaan. Tässä on kyse sekä lääkärien että heidän potilaidensa terveydestä ja turvallisuudesta. Meidän täytyy estää lääkäriharjoittelijoiden hyväksikäyttö heidän itsensä ja heidän potilaidensa takia.
Haluaisin käyttää aivan erillisen työjärjestyspuheenvuoron. Kollegani Scallon ei ole läsnä, koska ymmärsimme puhemies Nicole Fontainen sanovan naudanlihakeskustelun päätteeksi, että Smetin ja Hughesin mietintöjä käsiteltäisiin huomenna. Tässä on luultavasti tapahtunut väärintulkinta. Ymmärsin asian niin, ja parlamentin jäsen Scallon ja muut poissa olevat kollegat ovat käsittäneet asian väärin.

Puhemies
Tässä on selvästikin tapahtunut jokin väärinkäsitys. Merkitsen asian tietooni.

Banotti
Parlamentin jäsen Doyle luetteli useita niistä teknisistä asioista, jotka halusin sanoa nuorempien lääkärien työoloista.
On ironista, että keskustelemme uuden vuosituhannen kynnyksellä lääkärien työoloista, jotka tuovat mieleen pikemminkin Dickensin romaanit. He tekevät pitkiä päiviä vaikeissa oloissa, eikä hallituksen politiikassa tunnusteta juuri ollenkaan tai lainkaan heidän vakavia vaikeuksiaan. Toivon hartaasti, että parlamentti osoittaa selvästi tukevansa nuorempien lääkärien sisällyttämistä direktiivin piiriin koskevan alkuperäisen neljän vuoden määräajan palauttamista.
On hämmästyttävää, että ihmiset, joilla on niin valtava vastuu, joutuvat tähän maailman aikaan työskentelemään niin vaikeissa oloissa. Arvoisa puhemies, astuisitteko te lentokoneeseen, jonka lentäjä on väsynyt työskenneltyään yli 70 tuntia viikossa? Minä en, ja olen varma, ettei kukaan muukaan kollega astuisi. Olen ollut sairaanhoitaja - en kehtaa kertoa, kuinka monta vuotta siitä on aikaa -, ja tuolloin sekä lääkäreihin että sairaanhoitajiin kohdistuvat tekniset vaatimukset olivat huomattavasti vähäisemmät kuin nykyisin. Nyt lääkärien - ja ilman muuta myös sairaanhoitajien - odotetaan olevan teknisesti erittäin taitavia. Me kaikki tiedämme, mitä vaaroja liittyy siihen, että teemme väsyneinä jotakin niinkin yksinkertaista kuin työtä päätteen äärellä. Vielä enemmän vaaroja liittyy teknisiin kysymyksiin. Nämä iältään nuoret, nuoremmat lääkärit hoitavat hengenvaarassa olevia potilaita äärimmäisen väsyneinä. Arvoisa puhemies, toivon hartaasti - ja toistaiseksi tämä keskustelu on osoittanut sen selvästi -, että myös kollegamme ovat huolissaan siitä ja puoltavat kaikkia tarkistuksia, ja kiitän lämpimästi parlamentin jäsen Smetiä siitä, miten vakavasti hän on suhtautunut tähän kysymykseen.

De Palacio
Arvoisa puhemies, merenkulkijoiden työajan järjestämisen osalta haluaisin onnitella esittelijä Hughesia hänen ehdotuksestaan, että parlamentti hyväksyisi ilman muutoksia neuvoston yhteisen kannan, joka koskee merenkulkijoiden työaikojen soveltamista niissä laivoissa, jotka käyttävät yhteisön alueeseen kuuluvia satamia. Ehdotuksen hyväksyminen tarkistuksitta mahdollistaa sen, että menettely voidaan saattaa päätökseen kerralla ja siten sen, että tämä merenkulkualan työpäivää koskeva käsittely saadaan valmiiksi.
Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että neuvosto hyväksyi viime kesäkuussa direktiivin 99/63, jolla sisällytettiin yhteisön säännöstöön sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä, jonka meriliikenteen alalla toimivat työmarkkinaosapuolet ovat allekirjoittaneet. Ja uskoakseni eräs tämän toimen suurimmista ansioista on siinä, että olemme järjestämässä sopimusta asianomaisten työmarkkinaosapuolten välille, mikä uskoakseni takaa tämän sopimuksen tehon.
Näin ollen, arvoisa puhemies, sekä sopimusta koskeva direktiivi että nykyinen direktiiviehdotus tulevat voimaan 30. kesäkuuta 2002. Tätä aikaväliä pidetään välttämättömänä, jotta jäsenvaltiot voivat vahvistaa Kansainvälisen työjärjestön (ILO) asiaan liittyvät meriliikenteen työaikoja koskevan yleissopimuksen. ILOn asiakirjojen vahvistaminen onkin välttämätön ehto sille, että voidaan tehdä tarkastuksia ulkomaisiin, jäsenvaltioiden satamissa pysähtyviin laivoihin, mikä tekee meille mahdolliseksi mm. sen, että voimme nimenomaan torjua vilpillistä kilpailua satamissamme.
Haluaisin, arvoisa puhemies, lopuksi kiittää erityisesti ja jälleen kerran Euroopan parlamenttia ja varsinkin parlamentin jäsen Hughesia tehdystä työstä ja ehdotukselle annetusta tuesta.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin onnitella ja kiittää esittelijä Smetiä. Aluksi minun on painotettava, että tänään käsitellään direktiivimuutosta, joka koskee niitä työntekijäryhmiä, jotka oli jätetty kuusi vuotta käsiteltävänä olleen työaikadirektiivin ulkopuolelle. Tämä on hyvin tärkeää ja mielestäni on poliittisesti haastavaa, että voisimme päätyä ehdotukseen, joka on realistinen ja jota voidaan viedä eteenpäin, sillä sitä meiltä vaaditaan.
Parlamentin ja neuvoston toimien jälkeen käytyjen keskustelujen perusteella uskon, että olemme lähellä tuota tavoitetta. Komissio voi hyväksyä useimmat Smetin ehdotuksista, joko täysin tai alustavasti. Haluaisin huomauttaa, että tarkistukset 2, 3, 4, ja 8 on mahdollista hyväksyä kokonaisuudessaan. Lisäksi komissio on alustavasti samaa mieltä tarkistuksista 6, 7 ja 9, joiden muotoilua pitää todennäköisesti selventää, mutta niiden sisällöstä olemme täysin samaa mieltä. Lisäksi haluaisin korostaa, että on tehtävä täysin selväksi, että komissio säilyttää aloiteoikeuden niiden ehdotusten suhteen, jotka nousevat uudelleen arvioinneissa esiin.
Jäljelle jää siis kaksi ongelmallista tarkistusta, jotka koskevat lääkäriharjoittelijoita ja sunnuntaityötä. Useimmat puhujat mainitsivat koulutettavien lääkärien erityisen tilanteen ja erityiset työolot. Minun täytyy korostaa, että neuvoston ja Euroopan parlamentin ehdotukset ovat varsin kaukana toisistaan, ja komissio esittää näiden kantojen välille kompromissiehdotusta 7 vuoden siirtymäkaudesta 48 tunnin ylärajan täytäntöönpanossa. Mielestämme tämä ehdotus voisi tarjota ratkaisun ja viedä tätä direktiiviä lopulta eteenpäin. On varmaa, että tämä ei täysin tyydytä työssä olevia lääkäreitä, mutta tässä erittäin monimutkaisessa ongelmassa meidän pitää ottaa huomioon jäsenvaltioiden politiikat, jotka koskevat paikallisia kansallisia terveydenhoitojärjestelmiä, kussakin maassa vallitsevaa todellisuutta, lääkärien koulutusaikoja ja siirtymäaikoja, ja meidän pitää yrittää realistisesti löytää välitysratkaisu, joka sallisi meidän vihdoinkin ottaa askeleen eteenpäin.
Toinen kysymys on sunnuntaityö. Jos komissio päättää uudistaa koko työaikadirektiivin ja ottaa alusta asti esille kysymyksen sunnuntaityöstä, joka on herättänyt paljon keskustelua ja josta on jo saatu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiä, syntyy yksinkertaisesti vaara, että asiaa ei käsitellä milloinkaan ja utopistinen parhaimman tavoittelu johtaa meidät jälleen umpikujaan.
Haluaisin lausua kiitokseni parlamentille tuesta, jota se on antanut komission kaikille ponnisteluille tässä direktiiviasiassa, mutta on selvää, että sovittelumenettelyä tarvitaan tärkeissä avoimissa kysymyksissä. Näitä kysymyksiä ovat siirtymäkauden määräykset lääkäriharjoittelijoille, koko direktiivin täytäntöönpanoajanjakso ja merikalastusalusten miehistöjen työaikarajoitukset. Kahdessa kysymyksessä, merikalastuksessa ja täytäntöönpanoajanjaksossa, komissio tukee parlamentin näkemyksiä. Kysymyksen, joka tänään otettiin esille tarkistuksessa 10, saimme käsiimme vasta tänään, ja kollegoiltani saamien alustavien kommenttien pohjalta näyttää siltä, että se on katettu 17 artiklan 2 kohdassa, mutta antaaksemme selkeämmän kannan, ja koska kysymystä on tarkasteltu vasta alustavasti, luulen, että huomiseen mennessä voimme antaa lopullisen vastauksen tämän tarkistuksen tiimoilta.
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni kysymys, joka on erittäin tärkeä ja josta tämän sovitteluryhmän on erittäin vaikea päästä ratkaisuun, on kysymys lääkäreiden ohjeesta, josta puhuin aikaisemmin. Haluaisin esittää vetoomuksen ja tuoda esiin vakaumukseni, että kaikilta osapuolilta löytyy realistisia näkemyksiä, jotta direktiivistä tulisi toimiva ensimmäinen suojelutoimenpide koulutettaville lääkäreille. Jos esitämme maksimaalisia näkemyksiä, jos kurkotamme liian korkealle emmekä suostu tarvittavaan kompromissiin, pelkään pahoin, että tämä direktiivi jää pöydälle vielä moneksi vuodeksi, eikä asia edisty minnekään. Uskon, että koko tällä menettelyllä voidaan nopeasti saada aikaan direktiivi, jonka neuvosto hyväksyy.

Hudghton
Jos sallitte, viittasin keskustelussa erityisesti kalastusosuuskuntien jäseniin ja pyysin täsmennystä heidän tilanteeseensa. En löytänyt vastauksista minkäänlaista viittausta kalastusosuuskuntien jäseniin ja heidän tilanteeseensa. Kysynkin, voisiko asiaan saada täsmällisen vastauksen.
Kun esitin samanlaisia huomiota tätä asiaa koskeneessa edellisessä keskustelussa, tuolloinen komission jäsen teki yhteenvedossaan hyvin selväksi sen, etteivät kalastusosuuskuntien jäsenet kuuluneet ehdotusten piiriin. Voiko arvoisa komission jäsen vahvistaa, pitääkö tämä edelleenkin paikkansa vai ei?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, en ymmärtänyt kysymystä täysin. Voisiko arvoisa parlamentin jäsen toistaa sen?

Hudghton
Jos jälleen sallitte, kalastusosuuskuntien jäsenet - kuten yritin selvästi selittää - ovat yksityisyrittäjiä alustensa omistussuhteen ja käytön vuoksi. Aiemmin kalastusosuuskuntien jäsenet nimenomaan vapautettiin työaikasäännöksistä samalla tavoin kuin muut yksityisyrittäjät joko nyt tai aiemmin. Pyysin vain selvitystä siihen, onko kalastusosuuskuntien jäsenten tilanne muuttunut edellisen keskustelun jälkeen?

Diamantopoulou
. (EL) Edellisen direktiivin artikla säilyy. Sen mukaan yrittäjäkalastajat kuuluvat kansallisen lainsäädännön piiriin lupien ja työolojen suhteen. Direktiivi koskee työsuhteessa olevia.

MacCormick
Tarkoitin vain, että kysymys on siitä, pidetäänkö kyseisiä kalastajia palkallisina vai ei. Tämä on meille elintärkeää, eikä komissio ole vieläkään vastannut tähän kysymykseen.

Diamantopoulou
. (EL) Toistan, mitä edellä sanoin. Vastasin mielestäni selvästi: yrittäjäkalastajia koskee kansallinen työlainsäädäntö. Puhumme konkreettisesta työnantajan ja työntekijän suhteesta. En luule osaavani esittää asiaa tämän selvemmin.

Banotti
Haluaisin vain selvityksen siihen, uskooko komission jäsen, että sovitteluprosessi aloitetaan lääkäriharjoittelijoiden tapauksessa. Tämä on ilman muuta erittäin tärkeä asia. Hyväksyn hänen näkökantansa, jonka mukaan kaikkien osapuolten täytyy luultavasti tehdä kompromissi, mutta minua kiinnostaisi tietää, milloin hän arvelee sovittelun alkavan.

Diamantopoulou
. (EL) Sovittelumenettely alkaa neljän seuraavan kuukauden kuluessa. Se riippuu tietysti neuvostosta ja kehityksestä neuvostossa käytyjen keskustelujen jälkeen.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Lynne, sanokaa te, minkä artiklan pohjalta pyydätte työjärjestyspuheenvuoroa.

Lynne
Toteaisin kunnioittavasti, että emme vieläkään tiedä aivan selvästi, aikooko komissio ottaa kalastusosuuskuntien jäsenet mukaan tähän artiklaan vai ei. Haluamme selvityksen tähän asiaan.

Puhemies
En ole valmis rikkomaan sääntöjämme. Tämä on hyvin tyylikäs yritys avata keskustelu uudelleen, ja sitä en voi hyväksyä.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys järjestetään huomenna klo 11.00.

EY:n ja Kiinan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskeva sopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gahrtonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0049/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kiinan kansantasavallan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(1999)0287 - C5-0038/1999 - 1999/0123(CNS))

Gahrton
. (SV) Arvoisa puhemies, se, että EU aikoo solmia Kiinan kansantasavallan kanssa tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen, on tietenkin erittäin tärkeä tapaus, koska me kaikki tiedämme, että Kiina on se suuri maa, joka ratkaisee suuren osan yhteisestä tulevaisuudestamme.
Olen esittelijänä valiokunnan kanssa sitä mieltä, että tämä on hyvä sopimus. On tärkeää ja myönteistä, että käymme läpi tämän prosessin, jotta pääsemme sopimukseen.
Kiinan viranomaiset ovat viime aikoina toteuttaneet lukuisia uudistuksia, jotka noudattavat vuonna 1992 Riossa pidetyn YK:n ympäristökokouksen laajoja suuntaviivoja. Euroopan unioni on valmis edelleen tukemaan Kiinan hallitusta näiden tavoitteiden saavuttamiseksi; se on osa sopimusta. Tämä koskee erityisesti ympäristönsuojelun tehostamista sekä niiden kielteisten vaikutusten rajoittamista, joita teollinen kasvu ja kaupungistuminen aiheuttavat Kiinan väestön hyvinvoinnille. On tärkeää, että tämä käy selkeästi ilmi sopimusteksteistä ja että ymmärrämme, että länsimaisella teollistumisella on useita myönteisiä puolia mutta myös monia kielteisiä puolia.
EU rahoittaa yhteisiä tutkimusprojekteja, erityisesti biotekniikassa, jota sovelletaan maatalouteen, lääketieteeseen, kansanterveyteen ja luonnonvaroihin. Tässä asiassa huolta on syystäkin aiheuttanut eettisten rajoitteiden puuttuminen, erityisesti ihmisen geneettisessä tutkimuksessa. On erittäin tärkeää, että olemme selvillä tästä asiasta, kun solmimme nämä sopimukset. Jotkin järjestöt ovat lisäksi viitanneet siihen, että yhtenä vaarana on, että se voi johtaa biologisten aseiden tekniikan leviämiseen.
EU antaa teknistä apua energiavarojen kehittämiseen, energiatehokkuuden edistämiseen, energiansäästöön ja puhtaisiin tai uudistuviin energiavaroihin, sekä ympäristöystävällisen energian käyttöön. Se on osa sitä yhteistyötä, johon nyt Kiinan kanssa ryhdymme. Se on tärkeää, erityisesti, jos otamme huomioon, että Kiina tuottaa 15 miljoonaa tonnia rikkidioksidia, josta on lopputuloksena happosade, ja yli 13 miljoonaa tonnia saastuttavia hiukkaspäästöjä. Nämä ovat muutamia niistä merkeistä, jotka viittaavat siihen, että yhteistyömme Kiinan kanssa on erittäin tärkeää ja että se voi myös parantaa ympäristön tilaa meillä ja koko maailmassa.
Valiokunta on päättänyt, että tämä on hyvä sopimus enemmän hyvä kuin huono. Olemme hyväksyneet sen, ja tuen ajatusta täysin. Minulla on vain muutamia asiaan liittyviä kommentteja. Ne eivät sido parlamenttia yhtä paljon kuin päätöksentekoprosessi, mutta toivon, että tieteellistä yhteistyötä sovelletaan tietyissä asioissa varovaisesti ja että vältämme yhteistyön tekemistä biotekniikan alalla, koska Kiinasta puuttuvat eettiset rajoitteet. Mielestäni on erittäin tärkeää, että pyrimme valvomaan Kiinan tapahtumia tällaisen yhteistyön avulla, ennen kuin solmimme konkreettisia sopimuksia.
Sopimukseen liittyy myös aivan toisenlainen näkökohta, johon sisältyy paljon salaperäisyyttä. Lähtökohtanani on se, että kun teollis- ja tekijänoikeuksia käsittelevää liitteen 5 kohtaa sovelletaan, huolehditaan siitä, ettei sitä sovelleta kirjaimellisesti vastoin itse tekstiä, vaan siten, että se on uskollisempi niille yleisille avoimuutta koskeville säännöille, joita unionissa käytetään nykyään onneksi entistä enemmän.
Yhteenvetona suosittelen, että hyväksymme tämän Kiinan kanssa tehtävän sopimuksen, joka on tärkeä meille, Kiinalle ja yhteiselle tulevaisuudellemme.

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ulkoasioiden valiokunta voi puoltaa asiasta vastaavan valiokunnan mietintöä ja esittelijän esitystä. Toivomme, että intensiivinen tieteellinen ja tekninen yhteistyö parantaa kaiken kaikkiaan myös tiedemiesten välistä vuoropuhelua ja lisää siten myös sananvapautta, että yhteistyöllä pystytään siinä yhteydessä myös myötävaikuttamaan Kiinan liberalisoitumiseen. Me emme tunne tapauksia, joissa tiedemiestä olisi vainottu tai hänet olisi pidätetty tieteellisen työnsä vuoksi, mutta haluaisin muistuttaa, että viime vuosina useita tiedemiehiä on vainottu tai pidätetty poliittisten näkemystensä takia, ja olemme sitä mieltä, että myös tämä tilaisuus pitäisi hyödyntää sen tekemiseksi selväksi, että näiden ihmisten on saatava vapautensa takaisin.
Arvoisa puhemies, sallinette minulle vielä lyhyen huomautuksen, sillä se lyhentää iltaa. Myös meidän valiokuntamme on sitä mieltä, että voimme suhtautua myönteisesti mietintöön, joka koskee tieteellistä ja teknistä sopimusta Argentiinan kanssa. Olemme esittäneet samankaltaisen kannanoton myös Venäjän yhteydessä. Siinä tapauksessa, että mietinnön esittelijä mikäli hän ottaa asian puheeksi ehdottaa sopimuksen lykkäämistä, voisi ulkoasioiden valiokunta kannattaa täysin tätä pyyntöä, koska se olisi Tsetsenian sodan vuoksi järkevä toimenpide, jolla voitaisiin korostaa kyseisen asian merkitystä. Ulkoasioiden valiokunta tukisi ehdotusta joka tapauksessa, mikäli asiasta vastaava valiokunta saisi sellaisen aikaan.

Quisthoudt-Rowohl
Arvoisa puhemies, ryhmämme kannattaa periaatteessa Euroopan unionin ja Kiinan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevaa sopimusta. Sopimus on sopusoinnussa komission politiikan kanssa, jota on määritelty viime vuosina useissa komission tiedotteissa. Kiina on otettava myös tutkimuksen ja kehityksen alueella mukaan kansainväliseen järjestelmään. Poliittisia ja taloudellisia yhteyksiä on kehitettävä.
EU:n ja Kiinan pitäisi solmia erillinen tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskeva sopimus yhteistyön parantamiseksi ja kehittämiseksi muun muassa energiatekniikan, ympäristötekniikan, biotieteiden, abioottisten tieteiden, liikenteen, telematiikan sekä tieto- ja viestintätekniikan alueella. Näin vahvistetaan eurooppalaisten talouden toimijoiden läsnäoloa Kiinassa. Kaikki komission edustajat, jotka tuntevat minut, tietävät, että luen harvoin näin pitkään ääneen heidän kirjoituksiaan.
Tähän täytyy lisätä, että näin ei ainoastaan vahvisteta eurooppalaisten talouden toimijoiden läsnäoloa Kiinassa, vaan myös kiinalaisten tutkijoiden läsnäoloa EU:ssa. Niinpä olenkin sitä mieltä, että tämä yhteistyö on erittäin hyödyllistä molemmille osapuolille, että demokratiaa voidaan kehittää myös lisäämällä yhteistyötä ja vuoropuhelua.
Oletamme, että sopimus voi edistää sananvapautta. Sellaista ei tosiaankaan ole tiedossa, että tiedemiehiä vainottaisiin sen vuoksi, että he puhuvat tieteestä. Se kuitenkin tiedetään, että useissa tapauksissa sananvapautta ei aina ole, ja täten vetoankin Kiinaan, jotta se muuttuisi demokraattisemmaksi ja avoimemmaksi.
Minun on kuitenkin tässä yhteydessä tähdennettävä ryhmäni puolesta sitä, että emme ole samaa mieltä esittelijän perustelussaan esittämistä johtopäätöksistä. Tässä parlamentissa ei ole totuttu äänestämään perusteluista. Niinpä puollamme mietintöä, joka koostuu yhdestä lauseesta. Mutta arvoisa parlamentin jäsen Gahrton, älkää olettako, että lausumanne edustaa parlamentin näkemystä. Se edustaa enintään pienen joukon mielipidettä!

Linkohr
Arvoisa puhemies, myös Euroopan sosialidemokraattisen puolueen ryhmä puoltaa tätä mietintöä. Olemme sitä mieltä, että tutkimus voi vain hyödyttää kansainvälistä yhteistyötä, mutta emme myöskään kiistä, että asiaan liittyy myös tiettyjä riskejä. Mutta Kiinasta puheen ollen sallinette minun muistuttaa, että yhteistyö Kiinan kanssa ei ole vain yhdensuuntaista eli että eurooppalaiset kantaisivat kiinalaisille kultaisella lautasella kauniit viemisensä , vaan myös me opimme kiinalaisilta.
Koska puhumme myöhemmin Argentiinasta, haluaisin muistuttaa parista seikasta. Saimme kompassin arabien välityksellä kiinalaisilta, ja jos emme olisi saaneet kompassia, emme todennäköisesti olisi löytäneet Amerikkaa. Säästyisimme siten Argentiinaa koskevalta mietinnöltä! Myös eurooppalainen kulttuuri on saanut vaikutteita Kiinasta, ja tämä herättää toiveita siitä, että näin tulee olemaan jatkossakin. Kiina on ongelmallinen mihin täällä jo oikeutetusti viitattiin, sitä paitsi sama koskee muitakin maita ihmisoikeuksien takia, minkä lisäksi Kiinan painolastina ovat myös Tiibet, Taiwanin uhkailu jne.
Siitä huolimatta haluaisin varoittaa siitä, ettei tutkimusta käytettäisi poliittisena pelotteena jonkin maan painostamiseksi näissä kysymyksissä. En usko, että menettely tuottaisi hyviä tuloksia. Sitä paitsi rankaisisimme vääriä henkilöitä, sillä yleensä tiedemiehet ovat liittolaisiamme, ainakin henkisesti. Tänään käsittelemämme asialuettelo on järkevä terveys, ympäristö, ravitsemus. Muistutan siitä, että listalla ei ole ydintekninen yhteistyö. Aikomuksenamme ei olekaan kehittää yhteisiä aseita, vaan käsittelemme järkeviä aiheita, jotka hyödyttävät ihmisiä siellä ja epäsuorasti myös eurooppalaisia.
Saanen lopuksi esittää vielä erään oman idean. Voisin hyvin kuvitella, että eurooppalais-kiinalainen tutkimusinstituutti tai -laitos, jossa kiinalaiset ja eurooppalaiset työskentelisivät pitemmän aikaa saman tai samojen hankkeiden parissa, olisi järkevä hanke, kun otetaan huomioon Kiinan painoarvo. Eli kiinalaiset ja eurooppalaiset työskentelisivät yhdessä samassa paikassa, oli se sitten Kiinassa tai Euroopassa. Sellainen kokemus, jonka myötä molemmat osapuolet oppivat toistensa kieliä, jossa opitaan ymmärtämään kulttuureja, voi olla erittäin kiehtova ja virikkeellinen molemmille osapuolille. Siitä ei tässä hankkeessa ole kyse. Halusin kuitenkin ehdottaa sitä tässä yhteydessä. Ehkäpä harkitsemme sitä sitten siinä vaiheessa, kun solmimme Kiinan kanssa seuraavan sopimuksen.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, ELDR-ryhmä on iloinen siitä, että Euroopan unionin ja Kiinan välistä tieteellistä ja teknistä yhteistyötä vahvistetaan. Kun tiedemiesten annetaan tehdä yhteistyötä, kulttuureja aletaan ymmärtää paremmin molemmin puolin. Se voi kannustaa tiivistämään vuoropuhelua Kiinan kanssa ja parantaa pitkällä aikavälillä demokratiaa ja ihmisoikeustilannetta.
Koska Kiinan kansantasavallassa asuu neljännes maailman väestöstä ja koska sillä on suuret taloudelliset potentiaalit, mukanaolo eurooppalaisessa tutkimus- ja teknologiahankkeissa on hyvin tärkeää. Olen Rolf Linkohrin kanssa samaa mieltä siitä, että oppia voi molemmin puolin. Suuria voittoja voidaan kuitenkin saavuttaa myös ympäristö- ja energia-alalla. Tekninen tuki energiatehokkuuden, energiansäästön ja puhtaiden ja uusiutuvien energianlähteiden edistämiseen mahdollistaa sen, että Kiina kykenee vähentämään hiilidioksidipäästöjään. Tietojen siirron avulla Euroopan unioni voi ehkä toteuttaa osan omista hiilidioksidiin liittyvistä tavoitteistaan.
Toinen asiani koskee yhteistyötä tietotekniikan ja tietoliikennetekniikan alalla. Ongelmana siinä on pääsy Internetiin. Internet on ensimmäinen väline, joka mahdollistaa maailmanlaajuisen interaktiivisen viestinnän. Kiinan hallitus kuitenkin haluaa valvoa tätä vapaata tietovirtaa samoin kuin Internetin kautta tapahtuvan mielipiteenilmaisun vapautta. Se ei ole hyväksi tietotekniikan ja tietoliikennetekniikan kehityksen kannalta. Jotta kiinalaisille voidaan edelleen tarjota pääsy webbiin, on hyvin tärkeää tehdä yhteistyötä Kiinan kanssa tällä alueella. Avoin vuoropuhelu avaa ovet uudelle kehitykselle, kuten sähköiselle kaupankäynnille, jossa Kiina myös tarjoaa suuret mahdollisuudet markkinoille.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin kehottaa kollegoja pohtimaan Kiinan demokratisoitumista. Minusta näyttää siltä, että näiden viime kuukausien kaikki tapahtumat osoittavat päinvastaista: toisinajattelijoiden pidätysten moninkertaistuminen, niin sanotun uskonlahkon Falun-Gongin vainoaminen, jne. Voimme luonnollisesti harkita strategisia suhteita demokratiaa vailla olevan maan, diktaattorisesti hallitun maan kanssa. Täällä on paljon kommunistisen järjestelmän uskollisia kannattajia, alkaen Gahrtonista, joka kehottaa meitä jatkuvasti uudistamaan ja vahvistamaan siteitämme Kiinan kansantasavaltaan.
Täällä on myös Plooij-Van Gorsel, joka tulee toisesta miljardin asukkaan maasta. Kyse on kaikkein suurimmasta demokratiasta maan päällä, Intiasta. Tämä maa aina unohdetaan, eikä meillä ole mitään strategisia suhteita sen kanssa. Vaikka tämä maa on demokratia, keskustelemme mieluummin diktaattorien kanssa. Olen tästä pahoillani, etenkin kun tämä mietintö, ja etenkin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunto ovat erityisen tekopyhiä. Tässä mietinnössä todetaan sanatarkasti, että ainakin neljä henkilöä on vangittuna tieteellisistä syistä, päinvastoin kuin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja Brok meille sanoi. Heidät mainitaan tässä lausunnossa, ja emme edes pyydä näiden neljän henkilön vapauttamista. Minusta on tämä on aivan uskomatonta tekopyhyyttä. Jatkakaamme siten samalla tavalla, sulkekaamme silmämme Intialta. Jatkakaamme keskustelua Kiinasta. Ja tulette näkemään, että Kiinan demokratisointi ei johda yhtään mihinkään. Kommunistit eivät tunne kuin voiman kielen, eikä meillä tässä tapauksessa ole voimaa ollenkaan.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensinnäkin sanoa pari sanaa niistä kolmesta sopimuksesta, joista keskustelemme tänä iltana.
Ensiksikin ne ovat sopimuksia, jotka on hyväksytty nopeasti, ja haluaisin kiittää kaikkia esittelijöitä sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäseniä sekä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa ja budjettivaliokuntaa ehdotusten hyvin nopeasta tarkastelemisesta. Sopimukset edustavat uuden sukupolven tieteellisiä yhteistyösopimuksia kolmansien maiden kanssa. Asianomaiset maat ovat luonnollisesti erilaisia. Puhumme nyt Kiinasta. Puhumme sen jälkeen Venäjästä ja Argentiinasta. Haluaisin kuitenkin sanoa, kuinka paljon todellista lisäarvoa tämä on tuonut nykytilanteeseen verrattuna: haluttuja tavoitteita selkiytetään, yhteistyötä vahvistetaan ja laajennetaan sekä saavutetaan tukeva muodollinen perusta.
Haluaisin sen jälkeen myös mainita, kuten Linkohr painotti, vastavuoroisuuden tarpeen yhteisen edun mukaisesti. Tämä henki on sama kuin viidennessä puiteohjelmassa, tässä tapauksessa kyse on eurooppalaisen työryhmän vastavuoroisesta pääsystä kiinalaisiin ohjelmiin ja toimintoihin.
Haluaisin myös yleisten näkökohtien käsittelyn lopuksi sanoa, että tiedän, miten paljon parlamentti toivoo saavansa tietoa sopimusten toteuttamisesta. Komissio tuleekin pitämään huolen siitä, että se antaa parlamentille säännöllisesti yksityiskohtaista tietoa asiasta.
Mitä tulee erityisesti Kiinaan, haluaisin todeta kiittäen Gahrtonia hänen mietinnöstään, että tiedämme erittäin hyvin sen, että ihmisoikeuksia koskeva ongelma on olennainen ja luonteeltaan erityisen monimutkainen. Minusta näyttää siltä, kuten monet puhujat ovat todenneet, että on tärkeää harjoittaa maan kanssa tieteellistä yhteistyötä, joka edistää meidän tutkijoidemme ja kiinalaisten tutkijoiden välisiä yhteydenottoja. Tässä yhteydessä voin vain yhtyä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan päätelmiin, koska tämä sallii suuremman mielipiteenvapauden tieteellisellä ja teknologisella alalla työskenteleville, sekä Kiinassa että muualla maailmassa.
Internetin tuoman mahdollisen hyödyn osalta mielestämme tällaisten yhteydenottojen kautta, ja kuten totesitte, myös sähköistä kaupankäyntiä koskevan ongelman osalta, tietynlainen vuoropuhelu on tulevaisuudessa mahdollista tällaisten tieteellisten yhteistyösopimusten ansiosta.
Bioteknologiaa koskevien kysymysten osalta minun on vastattava Gahrtonille, että bioteknologian alan kaikkien tutkimusehdotusten on ehdottomasti noudatettava kaikkiin puiteohjelmahankkeisiin sovellettavia eettisiä ehtoja. Tämä yhdenmukaisuus on hankkeen hyväksymisen ehdoton ehto, ja antaa mielestäni kaikki halutut takuut, kuten jo painotitte, ei-toivottujen poikkeamien välttämiseksi. Puiteohjelma kattaa lisäksi yksinomaan siviilitutkimuksen ja mahdollisia yhteistyöalueita ei hyödynnetä sotilaallisiin tarkoituksiin.
Lopuksi haluaisin painottaa, mitä tulee teollis- ja tekijäinoikeuksiin liittyvään ongelmaan, että tämä koskee jokaista kolmea sopimushanketta. Yleisesti ottaen tämä koskee kaikenlaisia sopimuksia. Teksti on laadittu kaikkien osapuolien kanssa käytyjen perusteellisten keskustelujen pohjalta ja siinä on otettu huomioon tarve taata eurooppalaisille osallistujille paras mahdollinen turva.

Gahrton
, esittelijä. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät ystävät, haluan vain hyvin lyhyesti sanoa, että yhdyn tietysti Dupuis'n perusasenteeseen. Olemme tekemisissä sellaisen maan kanssa, joka ei täytä EU:n asettamia demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevia vaatimuksia. Se on selvä asia. Ettekö usko, että me käymme jatkuvasti neuvotteluja kiinalaisten ystäviemme kanssa tästä asiasta? Sitä me nimenomaan teemme. Keskustelemme heidän kanssaan jatkuvasti tästä asiasta. Voidaan asettaa kyseenalaiseksi, vaikuttaako se heihin mitenkään, mutta joka kerta, kun tapaamme kiinalaiset neuvottelukumppanimme, keskustelemme siitä, että käsityksemme kiinalaisten toiminnasta ihmisoikeuskysymyksissä poikkeaa heidän omasta käsityksestään. Sanomme sen heille avoimesti - kasvokkain - ja moneen kertaan. Aiomme sanoa sen heille jatkossakin. Viittaamme jatkuvasti niihin päätöslauselmiin, jotka Euroopan parlamentti on hyväksynyt. Kerromme heille, että tämä ei ole mikään Kiinan vastainen kampanja. Kerromme heille, että teemme päätöslauselmia melkein kaikkia maailman maita vastaan, jopa omia maitamme vastaan silloin, kun kyse on ihmisoikeuksien puuttumisesta. Kaikkea tätä me teemme kiinalaisten neuvottelukumppaniemme kanssa.
Luulen, että sillä on hyvin vähän vaikutusta, mutta se voi kuitenkin vaikuttaa. Euroopan parlamentti ei pysty muuttamaan Kiinaa perusteellisesti - se meidän täytyy ymmärtää - mutta voimme huolehtia siitä, että kun Kiina omin voimin muuttuu demokraattisemmaksi maaksi, olemme tukeneet sitä hyvillä suhteilla. Siihen pyrin suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana. Tätä mietintöä tehdessäni pyrin myös siihen, että Kiinan kanssa tehtävän yhteistyön olisi oltava myönteistä, mutta Kiinaan kohdistamamme arvostelu ei missään tapauksessa saa jäädä Kiinan kanssa työskentelevien kansalaisjärjestöjen antamaa arvostelua lievemmäksi.

Puhemies
Kiitoksia, esittelijä Gahrton.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys järjestetään huomenna klo 11.00.

EY:n ja Venäjän tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskeva sopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Quisthoudt-Rowohlin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0048/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(1999)0324 - C5-0083/1999 - 1999/0133(CNS))

Quisthoudt-Rowohl
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tällaisen mietinnön laatiminen on oikeastaan hyvin helppoa, sillä tässä mietinnössä on tasan yksi virke: suosittelee, että parlamentti puoltaisi sopimusta. Toiseksi siinä suositellaan tämän päätöksen antamista vielä myös komission ja neuvoston käsiteltäväksi. Eli oikeastaan voisin ottaa seuraavaksi lepoasennon ja päättää 20 sekunnin puheeni tähän. Mutta toisaalta voidaan tietenkin kysyä, miksi tarvitsemme nimenomaan tämän sopimuksen? Me kaikkihan tiedämme kokemuksesta, että yhteistyö Venäjän, venäläisten tutkijoiden kanssa on viime vuosina jatkuvasti parantunut ja tehostunut, niin tutkijoiden lukumäärän kuin budjettilinjojen osalta. Yhteistyö oli tosin jakautunut useisiin ohjelmiin, joukossa INTAS, International Association for the Promotion of Cooperation with Scientists from the new Independent States of the former Soviet Union yhden esimerkin mainitakseni.
Esittelin joitakin vuosia sitten tämän INTAS-ohjelman ja minun täytyy todeta, että se oli mielestäni mainio esimerkki siitä, kuinka kehnoista teknisistä edellytyksistä ja huonosta infrastruktuurista huolimatta oli mahdollista rakentaa yhteistyöverkosto. Se oli muuten myös erinomainen esimerkki siitä tämän sanon varsinkin teille, arvoisa komission jäsen, jos ette vielä ollut silloin mukana , kuinka tutkijat ottivat tutkimuspolitiikan omiin käsiinsä, eikä aina suinkaan senhetkisen komission virkamiesten riemuksi!
Uskon silti, että kokeilu, sellaisena kuin se toteutettiin, kannatti. Nyt meillä on myös muita ohjelmia, kuten EURECA, COST, IWTZ Moskovassa, ja on välttämätöntä, että luomme virallisemmat puitteet tälle yhteistyölle kokonaisuudessaan; myös se on tämän sopimuksen tarkoituksena. Aiomme kiinnittää huomiota siihen, että tämä sopimus myös todella toimeenpannaan 3 artiklan periaatteiden mukaisesti. Sen on hyödytettävä molempia osapuolia. Emme ole harjoittamassa kehitysmaapolitiikkaa vaan tekemässä yhteistyötä tutkimuksen alalla. Tiedonvaihdon täytyy olla oikea-aikaista ja koskettaa kaikkea tietoa, mikä voi olla yhteistyöhön liittyvien toimien kannalta olennaista. Niin yhteisön kuin Venäjän federaationkin on hyödyttävä yhteistyöstä yhtäläisesti, niin taloudellisessa kuin sosiaalisessakin mielessä.
Nythän on niin, että vaikka meillä onkin nyt paremmin jäsennelty kehys, haluamme silti vielä painottaa joitakin asioita. Ensinnäkin olen johtopäätöksissäni maininnut naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan aloitteen. Pidämme lähtökohtana sitä, että meidän on tosiaankin otettava huomioon, että on välttämätöntä saada enemmän naisia osallistumaan rahoitettuun toimintaan, vaikka toisaalta on objektiivisesti tarkasteltuna todettava, että Venäjä ei tässä asiassa suinkaan ehdottomasti pidä perää.
Toisekseen ymmärrämme, että on välttämätöntä saada yksityissektori kiinteämmin mukaan ohjelmien kehittämiseen ja toimeenpanoon sekä asettaa tavoitteeksi läheisempi yhteistyö sopimuspuolten parlamenttien asiasta vastaavien valiokuntien välillä. Konkreettista poliittista vuoropuhelua ei useinkaan käydä riittävästi. Voisimme muuten ehkä käyttää moderneja viestintävälineitä hiukan tehokkaammin niin matkakustannusten vähentämiseksi kuin yhteyden ottamiseksi tarvittaessa nopeasti.
Parlamenttina haluaisimme korostaa, että odotamme komission tarjoavan meille yleiskuvan unionin ja Venäjän yhteistyöstä tutkimuksen ja teknologisen kehityksen alalla. Odotamme silloin myös perusteellisia vastauksia. Sopimus ei koske yhteistyötä ydintekniikan alalla, mikä on mielestäni hyvä ja ehdottoman oikein. Haluaisimme kuitenkin tässä yhteydessä huomauttaa, että siitä käytiin Euratomin puitteissa erilliset neuvottelut ja että odotamme komission antavan meille myös niistä selkeitä ja yksiselitteisiä tietoja, joita meille muuten luvattiin.
Mielestäni ei ole oikein viestittää Venäjälle tutkimussopimuksesta kieltäytymällä, että odotamme ja oletamme, että Tsetseniassa pyritään rauhanomaiseen ratkaisuun konkreettisesti ja nopeasti. Siihen on olemassa muita poliittisia keinoja. Tosin minun on myönnettävä, että kollegani Brok on oikeassa: sopimuksen kannattaminen tulee tuskin koskaan olemaan niin vaikeaa kuin se on nyt, siitäkin huolimatta, että rationaalisesti olisikin tämän sopimuksen tavoitteen takana! Ajatukseni ovat hyvin ristiriitaiset, ja sen haluaisin tuoda tässä vielä varovaisesti julki.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitän mietinnöstä. Ryhmäni tukee valittua linjaa. Tekninen yhteistyö on tietysti tärkeää. Venäjän tieteelliset resurssit ovat huomattavat erityisesti perustutkimuksen alalla ja paljolti kansainvälisesti hyödyntämättä ja käyttämättä. Maan epävakaa tilanne ei ole estänyt tutkimustoiminnan jatkumista, vaikka se onkin vaikeuksissa. Käyttövaroista on pulaa, palkat viivästyvät, on vaikeaa saada tehtyä tieteellisiä julkaisuja, kauppojen hyllyt on vallannut halpa kirjallisuus: jännitystä, seksiä ja niin edelleen.
Euroopan unioni rahoitti vuosina 1993-1998 noin 140 miljoonalla eurolla tieteellisteknistä tutkimusyhteistyötä. Venäjältä 35 000 tiedemiestä on osallistunut näihin projekteihin. Sinne näkyy myös matkustavan paljon virkamiehiä, toivoisinkin komission selvittävän kuinka paljon virkamiesten osuus on suhteessa tiedemiehiin. Nyt kokouksiin ja matkoihin kuluu 90 000 euroa vuodessa.
Maatalous on muun muassa yksi tutkimusyhteistyön alue. Soisin sen käsittelevän myös esimerkiksi luomutuotantoa. Venäjällä on käynyt niin, että pienviljelijät ovat oikeastaan joutuneet siirtymään luomutuotantoon, koska heillä ei ole rahaa kemialliseen lannoitukseen. He ovat siis yllättävän lähellä sitä luomuihannetta, johon täälläkin pyritään. Tärkeää olisi myös yhteistyö teollisten menetelmien ja organisaatioiden suhteen. Siinä olisi saavutettavissa tärkeitä edistysaskeleita. Puhutaan myös tietoyhteiskunnan tekniikasta, se kuuluu sopimuksen yhteistyön piiriin. Mutta miksi siihen ei kuulu tietoyhteiskunnan sisältösektori? Venäjä on monessa merkityksessä hyvin sisältörikas valtakunta. Me olemme sisältöpuolella jäljessä pääkilpailijaamme Yhdysvaltoihin nähden, ja venäläiset omaavat todellakin hyvin erilaisia näkökulmia, joissa olisi paljon hyödynnettävää.
Lopuksi viittaisin Tsetsenian sotaan, jossa taistelut jatkuvat lakkaamatta - tai oikeammin pommitukset. Pakolaisia tulee lisää, ja olot ovat käyneet hirvittäviksi. Venäjän johto ei edes reagoi mitenkään. Varsinaiset uhrit ovat nyt siviilejä, ei näitä niin sanottuja terroristeja, joiksi he nimittävät tsetseenimiehiä. Yhä todennäköisemmältä näyttää, että kyseessä on osa Venäjän vaalikampanjaa. Moskovan räjäytysten syyllisiä ei ole löytynyt, ei ainakaan pantu syytteeseen. Kyseessä on yhden kansan murskaaminen, johon meidän luultavasti täytyy puuttua vakavammin, niin että Moskova kuulee ja huomaa sen. Me emme voi sietää tätä.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, ryhmämme tukee tätä mietintöä. Yhteistyötä EU:n ja Venäjän välillä on syytä jatkaa ja kehittää. Tähän tämä nyt käsittelyssä oleva sopimus antaa entistä paremmat puitteet. Yhteistyötä on hidastanut se, että etenkin Venäjän puolella yhteistyö on pirstaloitunut monen eri viranomaisen hallinnoimaksi. Nyt käsittelyssä oleva sopimus kokoaa laajalle levinneen yhteistyön paremman koordinaation piiriin.
Korostan yhteistyön merkitystä etenkin ympäristön- ja ilmastontutkimuksen alalla sekä tietotekniikan ja televiestinnän puitteissa. Näillä aloilla tehtävä yhteistyö heijastuu myönteisesti myös Venäjän naapurimaihin. Tieteellisteknisellä yhteistyöllä voidaan myös edistää Luoteis-Venäjän valtavien luonnonvarojen hyödyntämistä, millä on suuri merkitys sekä Venäjän että unionin talouden kehittymiselle tulevaisuudessa. Samalla toivon, että kehittyvä tieteellistekninen yhteistyö ohjaa käytännön yhteistyöhankkeita oikeisiin kohteisiin ja parantaa muun muassa tutkimuksen puiteohjelman sekä Tacis- että Interreg-ohjelmilla rahoitettavien hankkeiden toteutusta ja tuloksellisuutta.
Käytännön projekteja pitää koordinoida tehokkaammin ja niiden tavoitteellisuutta pitää lisätä ja aikataulutusta parantaa. On myös huolehdittava siitä, että aloitetut hankkeet saatetaan loppuun suunnitellussa ajassa ja myös venäläisen osapuolen on pidettävä kiinni omasta osuudestaan. Viime vuosina hankkeita on usein toteutettu tehottomasti, niiden aikataulu on venynyt kohtuuttomasti ja osa hankkeista on jäänyt jopa kesken. Tämä on rapauttanut jossain määrin innostusta Venäjän kanssa tehtävään käytännön yhteistyöhön. Tutkimustyön tulokset on saatava palvelemaan paremmin muun muassa Venäjän ympäristön tilan ja talouden kohentumista. Uskon, että yhteistyösopimus edesauttaa näiden tavoitteiden toteutumista.

Maes
Arvoisa puhemies, yhteydet tiedemiesten välillä ovat tärkeitä sivilisaatiomme kehityksen kannalta. Olen siis pohjimmiltani samaa mieltä Quisthoudt-Rowohlin ja hänen jälkeensä puhuneiden kanssa tämän asian perustasta. Haluaisin kuitenkin esittää hyvin erityisen kaksijakoisen varauksen.
Tiedämme, että ydinvoima on jätetty tämän sopimuksen ulkopuolelle. Siitä neuvotellaan Euratomin puitteissa. Tässä asiassa on vieläkin paljon epävarmaa huolimatta komission ja parlamentin välisistä sitoumuksista ja niin sanotusta KEDO-sopimuksesta, joka pitäisi uusia. Tämän KEDO-sopimuksen mukaisesti parlamentti täytyy pitää ajan tasalla Euratom-neuvottelujen tilanteesta. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut. Puheenjohtaja Westendorp on siksi lähettänyt kirjeen Lamylle, jolta saatiin tänään vastaus. Voimme lukea siitä, että vuonna 1994 aloitetut neuvottelut ydinvoimasta ja ydinfuusiosta on saatu päätökseen, mutta mitään ei ole allekirjoitettu. Meidän on vain arvailtava: miksi? Sanotaan, että on muodollisia esteitä. Emme kuitenkaan oikeastaan tiedä, mitä siinä on takana. Venäjältä odotetaan virallista vahvistusta. Lisäksi - tämä on jälleen jotakin uutta - käynnissä on kuulemma tunnustelevia keskusteluja yhteistyöstä ydinmateriaalien kaupassa. Ymmärrättehän, että olemme ryhmässämme hyvin levottomia tämän vuoksi ja että tämä herättää uusia kysymyksiä.
Ydinvoima-alaan liittyvät epäselvyydet ja meidän huolestuneisuutemme siitä riittäisivät oikeastaan jo siihen, että voitaisiin tehdä varaus ja sanoa esimerkiksi, että haluamme, että molemmat saadaan samaan aikaan päätökseen. Meillä on nyt kuitenkin vielä suurempi ongelma. Edelliset puhujat ovat jo myös maininneet siitä.
Tsetsenian tapahtumat pakottavat meidän harkitsemaan. Nyt kun Venäjä ei lopeta tsetseenien terrorisointia pommituksilla ja kun se antaa ihmisten - miesten, naisten ja lasten - olla kuin rotat loukussa, emme voi seurata sivusta tai katsoa muualle ja jatkaa kuin mitään ei olisi tapahtunut. Euroopan parlamentin täytyy antaa nyt nopeasti selkeä signaali. Venäjää täytyy painostaa, jotta se kunnioittaisi Tsetseniassa ihmisoikeuksia. Me vaadimme tätä yhtä painokkaasti kuin Kosovon tapauksessa. Me tuomitsemme Venäjän sotilaallisen väliintulon ja sen aiheuttaman humanitaarisen kriisin. Se, että siviiliväestö ei voi edes paeta, on vastoin kaikkia kansainvälisiä sääntöjä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin harkita ja pyytää myös teitä harkitsemaan, eikö meidän pitäisi huomenna muodollisesti lykätä tätä äänestystä, jotta voisimme huomenna ilmaista mielipiteemme tästä asiasta.

Belder
Arvoisa puhemies, pidämme periaatteessa hyvänä asiana, että Euroopan unioni ja Venäjän federaatio tekevät sopimuksen tieteellisestä ja teknisestä yhteistyöstä. Kun ajatellaan nimenomaan sitä, että venäläisten joukossa lietsotaan tietoisesti lännen vastaisia mielialoja, tämä erityinen sopimus antaa selkeän myönteisen merkin Venäjän kansalle. EU haluaa toimia sen hyvinvoinnin ja sille elintärkeiden asioiden hyväksi. Yhteistyöalojen luettelo on selvä todiste siitä.
Näihin puitteisiin sopivat yhteiset alueelliset ja paikalliset tutkimushankkeet, myös julkisen sektorin ulkopuolella. Venäjällä on havaittavissa kuitenkin päinvastainen suuntaus. Keskushallinnon ote on neuvostomallin mukaisesti jälleen tiukkenemassa. Siksi herää väistämättä kysymys, vastaavatko Euroopan edut riittävästi Moskovan etuja, kun tätä sopimusta pannaan täytäntöön tehokkaasti. Painottaako Venäjän hallitus esimerkiksi - ollaksemme konkreettisia - ekologisia hätätilanteita yhtä paljon kuin me? Menneisyyden kokemukset tästä oleellisesta asiasta - kysymyshän on ihmisten terveydestä oman maan sisällä ja ulkopuolelle - ovat ikävä kyllä katkeran huolestuttavia.
Eurooppalaista määrätietoisuutta tarvitaan pikaisesti tärkeimmillä humanitaarisilla tutkimusalueilla tämän sopimuksen puitteissa. Tähän tarkoitukseen sopivat ennen kaikkea enimmäkseen suhteellisen pienet tutkimusohjelmat, joiden tapauksessa huolehdimme johdonmukaisesti siitä, että venäläiset kumppanimme noudattavat tehtyjä molemminpuolisia sitoumuksia. Se, että voidaan välttää lännen toistuvia pettymyksiä idässä, vaatii loppujen lopuksi omat varotoimenpiteensä. Kiitokset teille ja erityisesti esittelijälle.

Kronberger
Arvoisa puhemies, yhteistyö Venäjän ja Euroopan unionin välillä on mielestäni eräs tärkeimpiä rauhan edellytyksiä 2000-luvulla. Silloin on pyrittävä yhteistyöhön, jossa molemmat osapuolet ovat voittajia. Venäjä tulee olemaan Euroopan tärkeimpiä raaka-ainevarastoja. Sen vuoksi on tärkeää, että pyrimme saamaan aikaan nämä yhteistyöhankkeet, sillä vain siten voimme säilyttää oman elintasomme. Meidän on ajateltava myös sitä niin masokistiselta kuin se saattaakin kuulostaa , että meidän on pystyttävä pitkän päälle tarjoamaan heille myös reilua korvausta raaka-aineista.
Tietenkään emme saa jättää Tsetseniaa huomiotta. Se on melkoisen suuri kysymys ja haaste. Meidän pitäisi ottaa huomioon, että juuri samoista alueista Kaspianmeren ympärillä Kaukasus-vuoristossa käytiin geostrategisia taisteluja sata vuotta sitten, aivan kuten nyt. Ne joka tapauksessa johtivat tälle vuosisadalle ja suuriin sotaisiin yhteenottoihin. Käsitykseni mukaan tällä tutkimustyöllä pyritään myös poistamaan eräs näiden yhteenottojen tärkeimmistä syistä, nimittäin kamppailu raaka-aineista. Niinpä tutkimustyöhön kuuluva, uusiutuviin energianlähteisiin liittyvä tutkimus muodostaa tärkeän osan.
Seuraava seikka on, että tutkimushankkeissa on pääasiassa suosittava muuta kuin ydinteknistä tutkimusta. Olemme nähneet, mitä ydinteknisellä puolella tapahtuu. Kaikkien Venäjää koskevien pohdintojemme osalta meidän on ymmärrettävä, että se on geostrategisesti yksi ensi vuosisadan tärkeimmistä haasteista.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin kiittää parlamentin jäsen Quisthoudt-Rowohlia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Mielestäni olette maininnut kaikki olennaiset kohdat. Haluaisin vain vahvistaa teille, että tässä sopimuksessa on erittäin tärkeä molemminpuolista hyötyä koskeva näkökohta, päinvastoin kuin muissa sopimuksissa, kuten TACIS-hankkeessa, jotka ovat yksipuolisen avun hankkeita.
Naisten osalta olemme täysin samaa mieltä komission helmikuussa 1999 antaman tiedonannon " Naiset ja tiede" kanssa ja valvomme sitä, että viidennessä puiteohjelmassa rohkaistaan naisten osallistumista.
Sen jälkeen puhuitte oikeutetusti yksityisyrityksiä koskevasta kysymyksestä, ja ajattelemme teidän laillanne, että yritysten osallistumista yhteistyöhankkeeseen on kannustettava koko puiteohjelmassa ja että se on erityisen tärkeää tämänkaltaisessa sopimuksessa. On olemassa luonnollisesti myös yhteenvetoasiakirjaa koskeva kysymys niistä eri kohdista, joista on jo tiedotettu. Uskoakseni olette jo saaneet yksittäisiä tietoja, mutta toimitan teille lähiaikoina yhteenvetoasiakirjan, jossa annetaan yleiskuva aiheesta.
Mitä tulee erityisesti ydinvoimaa koskevaan kysymykseen ja kollegani Lamyn esittämään kysymykseen, tiedätte, ja Maes viittasi tähän, että Lamy on lähettänyt tänään teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja Westendorpille kirjeen, jossa hän selvittää tilannetta ja toteaa erittäin selkeästi, ja vastaan samalla Maesille, että Venäjän virallinen hyväksyminen puuttuu vielä, jotta voisimme parafoida 12. joulukuuta 1994 tehdyn päätöksen. Venäläinen osapuoli ei siten ole vielä hyväksynyt virallisesti tätä sopimusta, mitä tulee Lamyn teille juuri antamaan vastaukseen.
Haluaisin sanoa myös muille puheenvuoron käyttäjille, että tutkijat käyttävät jo erittäin paljon keskinäisessä kanssakäymisessään tiedonkulkuun ja -välitykseen liittyviä sähköisiä keinoja ja että he käyttävät niitä jo aina kun voivat. Niiden käyttöä on luonnollisesti vielä lisättävä. Tämä edistää sitä paitsi tietojen ja yhteisen osaamisen parempaa vaihtoa.
Mitä tulee täsmällisemmin kysymykseen Tsetsenian kanssa harjoitettavasta politiikasta, on selvää, että jaan kanssanne samat epäilyt ja pelot, mutta kyse on seuraavasta asiasta: tähän mennessä Euroopan unioni ei ole katkaissut eikä vähentänyt diplomaattisia suhteitaan Venäjään, koska ajatellaan, että Venäjän kanssa on aina oltava vuoropuhelukanavia viestiemme välittämiseksi, mukaan lukien ne viestit, jotka liittyvät Tsetsenian nykyisiä tapahtumia koskevaan huoleemme. Muistutan sitä paitsi, että unioni on puheenjohtajavaltio Suomen välityksellä ilmaissut huolestumisensa Venäjän hallitukselle ja pääministeri Putinille Euroopan unionin ja Venäjän välisen huippukokouksen aikana 22. lokakuuta 1999.
Siksi tämän linjan mukaisesti ja jakaen parlamentin huolenaiheet Tsetsenian tilanteen vakavuudesta minäkään en usko, ja ymmärrän hyvin kantanne asiaan, että tämä sopimus on paras keino ilmaista huolestumisemme ja kysymyksemme siitä, mitä maassa parhaillaan tapahtuu.
Kuten te kaikki, myös minä olen järkyttynyt näistä tapahtumista. Minusta tällä sopimuksella on tärkeä merkitys vuoropuhelun kannalta ja teknologisen tutkimuksen ja kehityksen alalla tapahtuvan yhteistyön kehittymisen kannalta. Sopimus on siten myönteinen asia. Kyse on vaikeasta asiasta, mutta mielestämme sopimus tulee olemaan myönteinen askel suhteissamme venäläisiin tutkijoihin, ja tämän ansiosta voimme edistää mahdollisimman hyvän vapauden ja kanssakäymisen alueen luomista.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Busquin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

EY:n ja Argentiinan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskeva sopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Linkohrin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0045/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Argentiinan tasavallan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(99) 0292 - C5-0040/99 - 99/0125(CNS)).

Linkohr
Arvoisa puhemies, onneksi meillä ei ole Argentiinan kanssa samaa ongelmaa kuin Venäjän tai Kiinan kanssa. Argentiinassa sotilashallinnon aika on onneksi ohi. Maa on nykyisin demokratia varauksellisesti, mutta demokratia kuitenkin. Sen vuoksi haluaisin esittelijänä myös suositella, että lisäisimme tieteelliseen ja tekniseen yhteistyöhön tämän demokraattisen näkökohdan, toisin sanoen, että niin Argentiinan kuin Euroopan unionin parlamentinkin jäsenet keskustelisivat tutkimukseen ja tieteeseen liittyvistä aiheista ja määrittäisivät ehkä myös uusia painopisteitä.
Argentiina on viime vuosina pyrkinyt lisäämään tutkimukseen ja teknologiaan myönnettäviä julkisia varoja, mutta ne ovat edelleen suhteellisen alhaisella tasolla. Tutkimukseen varataan 0,5 % bruttokansantuotteesta. Se on aivan liian vähän, vaikka se kuuluu määrällä todennäköisesti edelleenkin Latinalaisen Amerikan johtaviin maihin. Mutta sillä ei pärjätä 2000-luvulla. Siinä suhteessa Argentiinan ja Euroopan unionin yhteistyö myös rohkaisee argentiinalaisia ja muita latinalaisamerikkalaisia lisäämään varoja tulevaisuuden investointeihin.
Ei ole mikään salaisuus, että Latinalaisen Amerikan ja siten myös Argentiinan osuus maailmankaupasta on pienentynyt 20 viime vuoden aikana huomattavasti. Myös se, että tulevaisuuteen ei investoida, vaikuttaa asiaan. Pääoma karkaa, kuten myös ihmiset, jotka on koulutettu näissä maissa, Euroopassa tai USA:ssa he ovat lähteneet maasta ja etsineet työtä muualta. Siinä suhteessa tämä yhteistyö Euroopan kanssa toistan sen vielä kerran rohkaisee katsomaan samaan suuntaan kuin me, eli investoimaan tulevaisuuteen.
Varat ovat kuitenkin vähäiset. Mietintöni sisältää komissiolta peräisin olevan yhteenvedon, josta käy ilmi, että Argentiinan osuus neljännessä tutkimuspuiteohjelmassa oli 18 miljoonaa euroa kyse on selvästi pienistä, varmasti hyvin mielenkiintoisista, mutta nimenomaan pienistä ohjelmista 18 miljoonaa euroa, se ei ole paljon!
Jos rahaa on käytettävissä tämän verran, sen avulla on yritettävä houkutella suurempia summia. Haluaisin kannustaa komissiota käyttämään näitä vähäisiä varoja ehkä myös siihen, että rohkaistaan yksityisiä yrityksiä tekemään enemmän tutkimukseen liittyviä investointeja Argentiinassa ja lisään tähän aina, myös muissa Latinalaisen Amerikan maissa.
Minulla on edessäni luku, joka on mielestäni rohkaiseva sen perusteella olisi vain laskettava Euroopan unionia koskeva arvio. Saksan kemianteollisuus käyttää vuodessa 12,3 miljardia D-markkaa tutkimukseen ja kehitykseen, siihen tulevat lisäksi vielä 5 miljardia D-markkaa tutkimukseen ulkomailla, tavallisesti tosin USA:ssa, mutta myös Latinalaisen Amerikan maat ja muutkin tulevat yhä useammin kysymykseen tutkimussektorin investoijina. Kun tehdään arvio tämän perusteella, näyttää siltä, että eurooppalainen teollisuus laittaa yhteensä ehkä 20 miljardia D-markkaa tai 10 miljardia euroa Euroopan unionin ulkopuolisiin tutkimushankkeisiin, ja olisi hyödyllistä, mikäli nämä Euroopan unionin tarjoamat varat onnistuttaisiin käyttämään myös yksityisten tutkimusvarojen hankkimiseksi, jotta sellaiset maat kuin Argentiina eivät toimisi enää ainoastaan Euroopan työverstaan jatkeena, vaan osallistuisivat myös itse tutkimukseen ja kehitykseen.
Haluaisin rohkaista komissiota tähän suuntaan. Sen vuoksi totean valiokunnan puolesta, jonka esittelijänä toimin, että puollamme ehdotusta. Lisäksi haluaisin muistuttaa, aivan kuten Kiinankin yhteydessä siitä, että tutkimus näiden maiden niin Argentiinan kuin muidenkin maiden kanssa on vastavuoroista. Myös me hyödymme siitä. Koska tänä vuonna tulee kuluneeksi 200 vuotta siitä, kun Alexander von Humboldt matkusti Venezuelaan, haluaisin muistuttaa, että Alexander von Humboldt ei ainoastaan vienyt maahan jotain, nimittäin uteliaisuutta, vaan että hän toi myös jotain Eurooppaan, nimittäin tietoa trooppisista kasveista ja mielenkiintoisen mantereen maantieteestä. Tässä mielessä odotan tutkimusyhteistyön Argentiinan ja muiden maiden kanssa hyödyttävän myös eurooppalaisia, Euroopan unionia.

Valdivielso De Cué
Arvoisa puhemies, Linkohrin mietintö on todella hyvä, ja siksi onnittelen häntä siitä mielihyvin. Euroopan talousyhteisölle ja Argentiinan tasavallalle on paljon etua yhteistyön tekemisestä vastavuoroisen avustamisen saralla, ja huolimatta siitä, että Argentiina on maana nuori, mielestäni on hyvin tärkeää, että koko tämä Latinalaisen Amerikan alue otetaan kokonaisuudessaan mukaan viidenteen tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevaan puiteohjelmaan.
Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että tällaista yhteistyötä on tuettava koko latinalaisen Amerikan alueella ja että on edistettävä neuvotteluja Mercosurin kanssa tehtävästä sopimuksesta, joka totta puhuakseni on nähdäkseni hieman pysähdyksissä tai toisin sanoin ei ole edennyt sitä vauhtia kuin vuonna 1995 toivoimme hyväksyessämme ja allekirjoittaessamme Madridissa Euroopan unionin ja Mercosurin välisen liittymissopimuksen.
Muiden mahdollisten yhteistyömaiden osalta meidän on noudatettava loogista ensisijaisuusjärjestystä ja aloitettava, kuten on ehdotettukin, äsken mainitun alueen jäsenvaltioista, eli Paraguaysta, Uruguaysta, Brasiliasta ja Argentiinasta, ja jatkettava assosioituneihin maihin joita ovat Chile, Bolivia, jne., joiden kanssa, kuten kaikki tietävät, Euroopan unioni on keskustelemassa alueiden välisestä yhteenliittymästä.
Korostaisin mielelläni myös sitä, että meillä on edessämme hyvä esimerkki siitä, kuinka sellainen maa, joka ei ole vielä kehittynyt täyteen mittaansa tämän tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen avulla sitoutuu eräänlaiseen kestävään kasvuun sekä myös ympäristön huomioon ottavaan kasvuun uusiutuvien energialähteiden käyttämisen ansiosta.
Lopuksi uskon, että Euroopan parlamentin sekä Argentiinan välisen säännöllisen yhteydenpidon aloittaminen on erittäin merkittävä tapaus, eikä ainoastaan tällä alalla, vaan myös talouden, sosiaaliasioiden ja kulttuurin alalla, sillä Euroopan unionin velvollisuutena on lujittaa läsnäoloamme tässä maassa, jonka kanssa meillä eurooppalaisilla on paljon yhteistä.

Busquin
. (FR) Haluaisin kiittää parlamentin jäsen Linkohria hänen Argentiinan kanssa tehtyä yhteistyösopimusta koskevasta osuvasta mietinnöstään. Itse asiassa se on ensimmäinen Latinalaisen Amerikan maan kanssa tehty sopimus ja noudattaa täysin unionin ja nousevan talouden maiden välisen yhteistyön suuntaviivoja, jotka on määritelty komission vuonna 1996 antamassa, tätä aihetta koskevassa tiedonannossa ja jotka on pantu täytäntöön viidennessä puiteohjelmassa.
Tähän asti, kuten olette korostanut, argentiinalaiset tutkijat ovat pystyneet hyötymään yhteistyötoimista vain sellaisilla aloilla, kuten ravitsemus, terveys ja ympäristö. Sopimuksen ansiosta kummatkin osapuolet voivat hyödyntää maiden edistyneen tutkimuksen kapasiteettiin liittyviä kaikkia mahdollisuuksia kestävän kehityksen tukemiseksi, kuten on painotettu, mutta myös, kuten voitte nähdä, " Energia ja ympäristö" -erityisohjelmassa uusiutuvien energialähteiden alalla, ottaen huomioon Kioton sitoumukset. Valvomme myös sitä, että tämä on ensimmäinen neuvotteluperusta muiden Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Voin ilmoittaa teille, että Brasilian kanssa valmisteltavan sopimuksen työt ovat jo hyvin pitkällä. Mutta olisi ehkä, kuten painotitte, ulotettava ongelma koskemaan koko Mercosur-aluetta.
Sen jälkeen, kuten jo mainitsin yleisessä esittelyssä, on luonnollista, että parlamentille tiedotetaan laajasti tämän sopimuksen perusteella tapahtuneesta kehityksestä.
Lopuksi yleinen huomautus puheenvuoroni päätteeksi. Unionin ja tämän alueen maiden välisen yhteistyön tärkeä näkökohta, kuten olette korostaneet, on alueiden välinen ulottuvuus. Tähän mennessä toteutetuissa toimenpiteissä painotettiin jo yhteistyöhankkeiden kehittämistä muiden Mercosur-maiden kanssa. Argentiinalla on merkittävä asema tässä yhteisössä ja se on meille siten tietyllä tavalla silta muihin Latinalaisen Amerikan maihin. Tähän näkökohtaan kiinnitetään siten edelleen erityistä huomiota unionin ja tämän alueen maiden välisissä suhteissa. Komissio, samoin kuin parlamentti, tulevat valvomaan tätä asiaa erityisen tarkasti.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Busquin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Uusien henkilöautojen polttoainetaloutta koskevat tiedot
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0040/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja (C5-0037/1999 - 98/0272(COD)) (Esittelijä: Sterckx).

Sterckx
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, Euroopan unioni lupasi Kioton ilmastokonferenssissa, että se vähentää CO2-päästöjä 8 % vuoden 1990 tasosta ja että tämä tehdään vuoteen 2012 mennessä. Me tiedämme, että autot aiheuttavat 12 % CO2-päästöistä ja että autoja ostavat ihmiset eivät ole lainkaan tietoisia siitä, että myös auto on saastuttava väline. He eivät myöskään tiedä, kuinka paljon auto saastuttaa, vaikka he kyllä tietävät, mitä esimerkiksi promille alkoholia veressä merkitsee. Tiedän, että jos ostan auton, joka kuluttaa kolme litraa 100 kilometrillä, niin se on taloudellinen auto. Siksi on hyvin tärkeää, että saamme kuluttajat myös ymmärtämään, miten autot saastuttavat. Vasta silloin voimme huolehtia siitä, että Euroopan unioni saavuttaa tuloksia CO2-päästöjen vähentämisessä. Meidän täytyy saada ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että aiheutamme autoilla nyt keskimäärin 186 gramman CO2-päästön kilometrillä ja että meidän täytyy saada se laskemaan 120 grammaan kilometrillä. Meidän siis täytyy saada tavalla tai toisella taottua ihmisten mieliin tämä grammamäärä kilometriä kohti.
Miten me sitten teemme sen? Direktiivissä ehdotetaan, että toimitamme tietoa neljällä tavalla. Aloitamme käyttämällä uusissa autoissa merkintää, jossa ilmoitetaan polttoaineenkulutus ja CO2-päästön määrä. Teemme oppaan, johon otetaan mukaan tiedot kaikista uusista automalleista ja jossa on myös taloudellisimpien ja ympäristöystävällisimpien autojen kymmenen kärjessä -luettelo. Esittelytiloissa pidetään esillä julisteita, joissa ilmoitetaan kaikkien kyseisissä tiloissa myytävien automallien tiedot. Kun uusia autoja mainostetaan, myös mainoksessa täytyy mainita polttoaineenkulutus ja CO2-päästön määrä.
Euroopan parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä komission ehdotukseen muutamia tarkistuksia. Voimme havaita, että neuvosto on ottanut niistä suuren osan yhteiseen kantaansa. Parlamentti oli pyytänyt, että polttoainekustannuksia ei ilmoitettaisi. Neuvosto hyväksyy sen. Parlamentti oli pyytänyt, että opas polttoaineenkulutuksesta asetettaisiin saataville Internetiin ja Euroopan laajuisesti. Neuvosto hyväksyy myös sen. CO2-päästöjen tarkka ilmoittaminen oli myös parlamentin ehdotus, ja neuvosto on hyväksynyt myös sen.
On myös kaksi muuta asiaa, joissa neuvosto on meidän linjoillamme mutta joita se ei täysin hyväksy. Toinen niistä on se, että pitäisi laatia kymmenen kärjessä -luettelo autoluokittain. Komissio sanoo, että se on mutkikasta, mutta neuvosto kuitenkin pyytää, että komitea, joka alkaa käsitellä tämän direktiivin muuttamista, alkaa tehdä tätä työtä ja tosiaan laatii tällaisen luokittelun.
Toinen asia, jota täytyy myös tarkastella direktiivin muuttamisen yhteydessä, on se, että parlamentti oli pyytänyt, että direktiiviä sovellettaisiin myös käytettyihin autoihin, edustusautoihin ja yhdeksi päiväksi rekisteröitäviin autoihin. Neuvoston mielestä muutoksessa voidaan huomioida käytetyt autot. Siten myös tässä asiassa ollaan parlamentin pyytämillä linjoilla.
Koska neuvoston kanta on niin lähellä parlamentin kantaa, pyydän, että työskentelemme nopeasti, ettemme esitä tarkistuksia ja että hyväksymme nyt yhteisen kannan, niin että direktiivi astuisi voimaan ensi vuoden lopussa. Mielestäni tämä on tärkeämpää kuin se, että ryhtyisimme täydentämään sisältöä, millä emme voi päästä paljoakaan pitemmälle siitä, mitä olemme nyt saavuttaneet. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyi yksimielisesti tämän ehdotuksen. Se ei kuitenkaan tarkoita, että pitäisimme tätä järjestelyä täydellisenä.
Jotkin parlamentin huomautuksista ovat kuitenkin tärkeitä. Alusta lähtien oli selvää esimerkiksi se, että täydellinen yhdenmukaistaminen olisi mahdotonta. Jäsenvaltiot voivat siis mennä pitemmälle kuin tässä on määritelty. Pyydämme komissiota valvomaan, että sisämarkkinoilla ei esiinny häiriöitä ja että parhaiden käytäntöjen pohjalta yksittäisissä jäsenvaltioissa tai useammissa jäsenvaltioissa sovelletaan mahdollisimman yhdenmukaisesti sitä, mitä direktiivissä määrätään, ja että tässä yhteydessä valmistajat tai myyntipaikat eivät myöskään joudu kärsimään liiallisesta byrokratiasta.
Sitten vielä kolme muuta asiaa. Parlamentti oli myös pyytänyt, että otettaisiin huomioon ilmastointilaitteet tai muut lisävarusteet, jotka saattavat lisätä saastumista, ja että valmistajien ja autoliikkeiden juridinen vastuu täytyy määritellä paremmin ja lisäksi, että mukaan otettaisiin myös edustusautot ja yhdeksi päiväksi rekisteröitävät autot.
Direktiivi on lähtökohta. Meidän täytyy nyt hankkia kokemusta. Meidän täytyy katsoa, toimiiko tämä ja pitääkö kuluttaja tosiaan ympäristöasioita perusteluna ostaessaan auton, joka on mieluummin ympäristöystävällinen kuin vähemmän ympäristöystävällinen. Kun direktiiviä arvioidaan, meidän täytyy selvittää, tarvitaanko muutoksia. Tavoitteena tulee joka tapauksessa olla se, että CO2-päästöt saadaan mahdollisimman tehokkaasti vähenemään ja että toimitaan nopeasti. Siksi pyydän parlamenttia hyväksymään tämän direktiivin.

Goodwill
Arvoisa puhemies, on monia tekijöitä, jotka ostajat saattavat haluta ottaa huomioon automallia valitessaan. Kun ostin ensimmäisen autoni, tärkein valintaperusteeni oli se, että vastakkainen sukupuoli huomaa sen. Nyt on tärkeämpiäkin valintaperusteita, kuten turvallisuus ja taloudellisuus.
Suhtaudumme myönteisesti tähän lainsäädäntöön, koska on tärkeää, että edellä mainitut tiedot annetaan niille ostajille, joille ympäristölliset ja taloudelliset näkökohdat ovat kaikkein tärkeimpiä.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ollaan erityisen kiinnostuneita polttoainetaloudesta, mikä johtuu Labour-hallituksen asettamasta polttoaineen haittaverotasosta, joka aiheuttaa ihmisille ongelmia erityisesti maaseudulla, kuten omassa vaalipiirissäni, jossa ei usein ole julkista liikennettä.
Kun näin tämän direktiivin, ensimmäinen reaktioni oli hämmästys. Paitsi että meillä Britanniassa on jo jonkin aikaa ollut tällainen polttoainetaloutta koskevien tietojen julkistamisjärjestelmä, valtaosa ihmisistä olettaa, että nykyinen järjestelmä on jo seurausta eurooppalaisesta direktiivistä. Itse asiassa vain Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tällainen järjestelmä. On hyvä nähdä, miten Eurooppa seuraa Britannian jalanjälkiä. Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmän onnistumisen salaisuus on sen yksinkertaisuus. Toivon, että direktiivi, sellaisena kuin se on yhteisessä kannassa, ei hämmennä kuluttajia menemällä pitemmälle kuin oma järjestelmämme.
Ensimmäinen huolenaiheeni liittyy siihen, että jäsenvaltiot voivat joustavasti laajentaa annettuja tietoja. Vaikka ymmärränkin, että joustavuuden takana on toissijaisuusperiaate, on niin ikään totta, että jos eri jäsenvaltioissa on erilaiset tiedot ja erilaiset formaatit, se saattaa vääristää yhtenäismarkkinoita ja saada ne kuluttajat hämmennyksiin, jotka tahtovat tehdä ostoksia eri valtioissa.
Toiseksi direktiivissä esitetään ajoneuvojen kymmenen kärjessä -luettelon laatimista luokkien mukaan. Miten nämä luokat määritellään? Jos määritelmä perustuu auton jättämään "jalanjälkeen" , samaan luokkaan voisi kuulua pieniä umpiautoja, nelivetoisia ajoneuvoja ja kaksipaikkaisia urheiluautoja, mikä on järjetöntä. On myös mahdollista, että valmistaja siirtää jonkin mallin suurempia ajoneuvoja sisältävään luokkaan lisäämällä vain sen keulaan 15 cm muovia. Kymmenen kärjessä -luettelot saattavat lisäksi olla erilaisia naapurimaissa.
Pidän järjestelmää myönteisenä, mutta toivon, että kun sitä tarkistetaan vuonna 2003, mainitsemani ongelmat voidaan korjata, mikäli niitä on ilmennyt.
Lopuksi onnittelen parlamentin jäsen Sterckxiä siitä, miten hän esitteli direktiivin valiokunnalle, ja hänen yhteistyöstään.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tämä direktiivi on osa EU:n suunnittelemaa strategiaa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi liikenteessä, ja se perustuu neljään pilariin, jotka ovat seuraavat: kuluttajainformaatio siis tämä direktiivi , jäsenvaltioiden verokannustimet, henkilöautoliikenteen hiilidioksidipäästöjen seuranta ja sopimus komission ja autoteollisuuden välillä.
Direktiivi ei vastaa kaikilta osiltaan sataprosenttisesti parlamentin odotuksia. Siitäkin huolimatta olemme samoilla linjoilla esittelijän kanssa, jolle esitän parhaat kiitokseni hänen työstään. Haluamme, että tämä direktiivi pannaan mahdollisimman pian täytäntöön. Sen vuoksi emme myöskään halua, että täällä käydään pikkumaisia keskusteluja. Keskustella voitaisiin esimerkiksi siitä, tarvitsemmeko realistisia arvoja, sillä jokainenhan tietää, että ilmastointilaite tai lohkolämmitin muuttavat henkilöauton hiilidioksidipäästöjä suunnattomasti.
Toiseksi voidaan tietenkin kysyä, että kun tanskalainen ostaa auton Saksasta tai ranskalainen Italiasta, mikseivät he saa samoja tietoja auton ominaisuuksista? Mutta siihen en halua nyt puuttua sen enempää. Haluamme direktiivin mahdollisimman nopeasti.
Haluaisin vielä kerran ottaa tässä esille strategian tärkeimmän osan, komission ja autoteollisuuden väliset vapaaehtoiset sopimukset. Mikäli tavoite, 140 g vuonna 2008 todella toteutuu, niin se on hyvä. Asiaan liittyy tosin joitakin riskejä ja parlamentti onkin jo käsitellyt erinäisiä kriittisiä seikkoja useaan kertaan. Parlamentissa ja varsinkaan tietysti ympäristövaliokunnan asiasta vastaavat henkilöt ei oltu kovin ilahtuneita siitä, että parlamentti ei ollut osallisena Euroopan unionin sekä japanilaisten ja korealaisten valmistajien välisissä neuvotteluissa ja sopimuksessa. Arvoisa komission jäsen, luulenpa, että tässä yhteydessä teidän pitäisi ilmeisesti vielä keksiä yhteistoimintatapa (modus vivendi), jotta jatkossakin voitaisiin varmistaa, että parlamentti osallistuu asianmukaisesti lainsäätäjien vapaa- ja omaehtoisiin sitoumuksiin.
Esillä olevan direktiivin ansiosta kuluttaja voisi tehdä päätöksen hevosvoimien ja huippunopeuden lisäksi myös hiilidioksidiarvojen perusteella ja ostaa siten auton, joka kuuluu kulutukseltaan rankinglistalla kymmenen edullisimman joukkoon.
Samalla kun Bonnissa toiset yrittävät pakoilla vastuutaan eivätkä halua vähentää hiilidioksidipäästöjä, me täällä emme jätä asioita puolitiehen vaan säädämme lain ja annamme kuluttajille mahdollisuuden vähentää itse hiilidioksidipäästöjä!

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, ensinnä haluan ilmaista suuren tyytyväisyyteni tämän aloitteen vuoksi, joka merkitsee epäilemättä tärkeää askelta kohti henkilöautojen ympäristöominaisuuksia koskevien tietojen avoimuutta ja joka siinä mielessä helpottaa kuluttajan ostopäätöstä.
Kuitenkin haluaisin lyhyesti viitata seikkaan, joka on tämän direktiivin takana: henkilöautojen polttoainetalouteen. Se on todellakin kaksinkertaistunut vuodesta 1973 vuoteen 1986. Kulutus laski tämän saman ajanjakson aikana 17,8 litrasta 8,7 litraan 100 kilometriä kohden. Samalla ajanjaksolla saavutetuista säästöistä 4 % on niukemman varustuksen ansiota ja loput 96 % kevyemmän korirakenteen ansiota. Kuitenkin vuodesta 1986 polttoainetalous on parantunut ainoastaan 10 %.
Meidän käsityksemme on, että tämä johtuu siitä, että henkilöautoteollisuuden käyttämät teknisen kehityksen järjestelmät hankaloittavat tuotteen parantamista yleismaailmallisesti yhtiöiden tutkimus- ja tuotekehitysyksiköiden pitkälle viedyn erikoistumisen vuoksi. Nämä tutkimuslaboratoriot jotka sijaitsevat usein hyvin kaukana toisistaan ja joilla ei ole keskinäistä koordinointi- eikä viestintästrategiaa sijoittavat paljon rahaa hyvin konkreettisten seikkojen parantamiseen autoissa, ja hyvin vähän rahaa siihen, että parannetaan henkilöautoja järjestelmänä, joka mahdollistaa meidän siirtymisemme paikasta toiseen.
Tässä mielessä ja koska tänään käsittelemämme kaltaiset direktiivit otetaan hyvin vastaan uskon, että Euroopan parlamentin on edistettävä ja tuettava sellaisia aloitteita, joiden päämääränä on integroitu tuotepolitiikka, jossa suunnitteluun liittyvä tutkimus ja tuotekehitys, joka tässä tapauksessa koskee henkilöautoja, saa osakseen kaiken ansaitsemansa huomion. Uskon, että mikäli emme ota käsittelyyn tuotantoseikkoja kokonaisvaltaisesti, eli kaikkea sitä, mikä liittyy henkilöautojen valmistukseen raaka-aineiden valitsemisesta lähtien, tuotantoprosessi ja käyttö mukaan luettuina ja sitä, että lopuksi otetaan huomioon myös henkilöautojen kierrätys sekä loppusijoitus silloin, kun ostaja ei enää käytä sitä, emme saa todellisuudessa aikaan minkäänlaisia toimia, joilla olisi todella merkitystä kasvihuonekaasujen vähentämisessä.
Tässä mielessä uskon, että ainoastaan näin onnistumme saavuttamaan sen, että henkilöautot eivät enää tuhlaa energiasta 80 - 85 % ajatelkaapa sitä , ennen kuin energia saapuu pyöriin asti. Tässä mielessä uskon, että se luettelo 10 tehokkaimmasta henkilöautosta voisi myös olla, mikäli jatkamme tällä tavalla, vähiten tehottomien henkilöautojen luettelo, mutta missään tapauksessa se ei voisi olla energian osalta erinomaisten henkilöautojen luettelo.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, olemme keskustelleet suurin piirtein kaksi vuotta, Kioton kokouksesta lähtien, kuinka sovitut, hiilidioksidipäästöjen rajoitusta koskevat velvoitteet voidaan toteuttaa EU:n lainsäädännössä. Autonvalmistajien kanssa solmitun sopimuksen, joka ei ole herrasmiessopimus ja verotuksellisten toimenpiteiden ohella strategiamme kolmannen osatekijän muodostaa kuluttajainformaatio ja kuluttajien herkistäminen asialle. Mielestäni neuvoston meille esittämä yhteinen kanta on täysin kolmannen osatekijän mukainen. Se on harkittu ja siinä otetaan huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn olennaisimmat vaatimukset. Sanoisin myös, että olennaisimmat kohdat. Meidän on nimittäin oltava neuvostolle kiitollisia siitä enkä sano tätä nyt todellakaan vain vitsaillakseni , että se poisti niin monta parlamentin ensimmäisen käsittelyn vaatimusta, jotka otettiin mukaan yli-innokkaassa mielentilassa ja joita minäkään en kannattanut. Arvoisa kollega Lange, älkää nyt närkästykö, mutta näihin kuuluu mielestäni nimenomaan vaatimus, joka koskee bensiinin ja polttoaineen kulutusta lohkolämmittimen ja ilmastointilaitteen käytön osalta. Mikäli haluamme rajoittaa tiettyä luksusta, tiettyä laatutasoa, johon olemme tottuneet, ärsytämme kuluttajia. Se on väistämätöntä. Sen vuoksi olen iloinen, että direktiivi on nyt hiukan selkeämpi ja sellaiset vaatimukset on poistettu.
Mielestäni myös tämän direktiivin tavoitteena on rajoittaa lakitekstimme olennaisimpiin ja ymmärrettäviin lausumiin. Vastedes tämä pätee entistäkin enemmän, koska joudumme jatkossa tekemisiin yhä enemmän monitahoisten ja teknisten asioiden kanssa. Meillä on Strasbourgissa suunnitteilla samankaltainen direktiivi, joka koskee juuri näitä teknisiä prosesseja.
Esillä oleva direktiivi on varmasti tärkeä hiilidioksidipäästöjä rajoittavan strategiamme kannalta. Mielestäni tietty epäilys sen toimivuudesta on kuitenkin aiheellista. Epäilen vaikuttaako kulutus- ja päästöarvojen julkaisu todella ratkaisevasti kuluttajien ostopäätökseen. Kulutusarvoilla on joka tapauksessa suuri merkitys nyt, kun bensiinin hinnat ovat nousussa. Toisin sanoen asiakkaat hankkivat tietoa itse ja aivan omasta mielenkiinnosta.
Myös hiilidioksidipäästöjen maininnalla pyritään mielestäni enemmänkin lisäämään kuluttajien tietoisuutta ongelmasta. Näen siinä oikeastaan myös tämän direktiivin yhden painopisteen: kuluttajan tietoisuuden lisäämistä ongelmasta, jotta hän tulisi hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskevan ongelman myötä askarrelleeksi lempilapsensa auton kanssa hieman enemmän ja tällä kertaa mieluummin myös päässään. Sillä mikäli haluamme toteuttaa Kioton kunnianhimoiset tavoitteemme, tarvitsemme kaikkien panoksen, emme vain hallitusten!
Mihin oikeastaan pyrin? Eurooppalaisina lainsäätäjinä emme voi vastedeskään välttyä asettamasta selviä raja-arvoja ja määräaikoja, jos haluamme vähentää haitallisten aineiden päästöjä tuntuvasti. Tältä osin monien jäsenvaltioiden kunnianhimo on rajallista. Arvoisa komission jäsen, luulenpa, että meillä on yhdessä vielä paljon vakuuteltavaa.
Lopuksi kiitän esittelijää siitä, että hän otti tehtäväkseen tämän mietinnön. Mielestäni se on aivan erinomainen ja saa tukemme. Luulen, että tämän osalta ongelmia ei enää ole!

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, esillä olevan yhteisen kannan tavoitteena on siis tarjota tietoa uusien moottoriajoneuvojen mahdollisille ostajille. Heidän täytyy tietää polttoaineen kulutus ja päästöjen määrä. Erinomaista! Taulukoita, mainoslehtisiä, opaskirjoja, ohjeita, aivan suurenmoista, ja me Euroopan parlamentti saimme 29 esitystä ja 14 sisällytettiin sitten yhteiseen kantaan. Sallittehan, että ylistän tässä yhteydessä myös hiukan puheenjohtajavaltiona toiminutta Itävaltaa, joka luullakseni myös pani asian vireille. Olen myös esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, ettemme nyt taaskaan saa ruveta puhumaan kierrellen! Hyväksykäämme siis neuvoston niin erinomaisesti aikaansaama ehdotus ja katsokaamme, että se tulee mahdollisimman nopeasti voimaan.
Meidän pitäisi ehkä vaikka täällä on vain vähän ihmisiä, on myöhä, olemme väsyneitä, sehän todettiinkin jo tarkastella vähän myös tosiasioita, joiden mukaan henkilöautojen hiilidioksidipäästöt lisääntyvät jatkuvasti ja ne lisääntyvät myös vastedes. Emme siis saa kuvitella, että olisimme tänään pelastaneet maailman! Pelastamisesta ei tosiaankaan ole kyse. Juna meni jo ajat sitten, tai paremminkin, autot starttasivat jo ajat sitten. Emme pelasta maailmaa tällä direktiivillä. Se on välttämätön, se on tärkeä, ja olen iloinen, että se on olemassa, ehkäpä meillä kaikilla on vähän parempi omatunto, kun seuraavan kerran istahdamme autoihimme, mutta emme tosiaankaan saa luulla, että pelastaisimme maailman näin pienillä edistysaskeleilla, vaikka niitä olisikin paljon. Siihen tarvitaan aivan muunlaisia tekoja. Epäilen vain, saammeko koskaan sellaista direktiiviä hyväksytyksi!

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kääntyä ympäristövaliokunnan ja tietenkin Sterckxin puoleen ja kehua häntä siitä työstä, jota hän on tehnyt laatiessaan tätä suositusta toiseen käsittelyyn, erityisesti sen vuoksi, että näin on osoitettu, että töitä voidaan tehdä nopeasti ja tehokkaasti.
Parlamentin jäsen Goodwill ei nyt mennyt pois, mutta muutoin haluaisin sanoa, että tavoitteena täytyy pitää sitä, että ympäristöystävälliset autot tekisivät vaikutuksen myös vastakkaisen sukupuolen edustajiin. Toivomme, että tämä toteutuu eräänä kauniina päivänä ja että meillä on silloin hyvä syy todeta, että auto on ympäristöystävällinen.
Kannatamme esittelijän suositusta yhteisen kannan hyväksymisestä, ilman että siihen tehtäisiin muita tarkistuksia. Niin suosituksesta toiseen käsittelyyn kuin parlamentin jäsen Sterckxin puheenvuorostakin käy ilmi myös se, että yhteisessä kannassa kiinnitetään huomiota useisiin Euroopan parlamentin näkökantoihin.
Mielestämme kuluttajille on tiedotettava järjestelmällisesti ja turhia viivyttelemättä uusien henkilöautojen polttoainekulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä. Se auttaa kuluttajia tekemään oikeita päätöksiä. On totta, että tämä ei muuta maailmaa, mutta se voi olla pieni askel suuremmassa strategiassa. Kuten Flemming sanoi, asian eteen on todellakin tehtävä töitä myös jatkossa.
Seurasimme valiokuntakeskusteluja erittäin tarkasti. Vaikka siellä tuotiinkin esiin muutama ehdotus siitä, miten yhteistä kantaa voitaisiin parantaa, sen nopeaa toteuttamista pidettiin kuitenkin kaikkein tärkeimpänä. Olemme erittäin tietoisia siitä, että direktiivin nykyinen versio on vain ensimmäinen askel kohti kuluttajien parempaa tiedottamista. Mainitsen siitä kaksi esimerkkiä: ensiksikin pyrimme mahdollisimman nopeasti kehittämään direktiiviä entisestään soveltamalla tarkistusprosessin osalta 9 artiklaa ja komitean perustamisen osalta 10 artiklaa. Komission virkamiehet työskentelevät parhaillaan näiden artikloiden toteuttamisen parissa. On erittäin todennäköistä, että työn edistyessä palaamme muutamiin valiokunnan esittämiin kommentteihin.
Toiseksi komissiolla on lisäksi suunnitelmia laatia Internet-sivu, joka sisältää tietoa Euroopan unionin sisällä myytävien henkilöautojen polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä. Se osoittaa, että haluamme kuluttajan saavan tietoa mahdollisimman nopeasti.
Haluan sanoa parlamentin jäsen Langelle - mehän emme keskustele tästä asiasta ensimmäistä kertaa -, että suhtaudun tähän kysymykseen erittäin vakavasti. Meidän on käsiteltävä uudelleen kysymystä, joka koskee sitä, kuinka Euroopan parlamentti saataisiin osallistumaan tähän työhön, ja sitä, kuinka parlamentille tiedotetaan vapaaehtoisiin sopimuksiin liittyvästä työstä. Muistuttaisin kuitenkin siitä, että Euroopan parlamentti, neuvosto ja Euroopan autonvalmistajien liitto korostivat sitä, että meidän on pikaisesti solmittava sopimuksia sellaisten autonvalmistajien kanssa, jotka eivät ole eurooppalaisten liittojen jäseniä. Kuten sanottu, suhtaudun kuitenkin vakavasti Euroopan parlamentin näkökantoihin. Haluan myös sanoa, että en aio antaa ehdotuksia muista ympäristösopimuksista, ennen kuin kysymys Euroopan parlamentin osallistumisesta on saatu ratkaistua.
Lopuksi haluan vain sanoa, että komissio on tyytyväinen siihen, että yhteinen kanta sai esittelijältä ja ympäristövaliokunnalta niin hyvän vastaanoton. Toivomme, että täysistunnossa noudatetaan esittelijän suosituksia.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan yhtenäismarkkinat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suullinen kysymys (B5-0032/1999) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Kohti Euroopan yhteismarkkinoita.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ei ole ensimmäinen kerta, kun käytän parlamentissa puheenvuoron kansalaisen näkökulmasta, ja kerron, että minulle on tärkeintä puhua kansalaisena kansalaisten joukosta. Ja tavallisesti olen puhunut mietinnöistä, joissa käsitellään niitä asioita, joita aina pidetään kansalaisten päähuolenaiheina: kolmannen pilarin asioita, eli oikeusasioita ja sisäisiä asioita.
Muistuttaisin kuitenkin tänään siitä, mitä kerroin täällä edellisessä täysistunnossa Tampereelta lähetettiin Euroopan kansalaisille sellainen signaali, että Euroopassa ei ole enää kyse pelkästään markkinoista sanoisin mielelläni selvästi ja kuuluvasti, että tämän strategisen asiakirjan myötä, joka koskee yhtenäismarkkinoita, joka on parlamentille esitelty ja joka on tänään tämän puheeni aiheena, kansalaiset saavat selkeämmän kuvan näiden markkinoiden johdonmukaisuudesta ja siitä, että näiden markkinoiden keskeisimpänä ja tärkeimpänä toimijana on kansalainen itse. Yhtenäismarkkinoiden keskeisin ja tärkein toimija on kansalainen sekä pienet ja keskisuuret yritykset.
Mikä aiheuttaa sekaannusta? No, sehän on selvä: yhtenäismarkkinat ovat success story (loistava menestys), jota ei ole syytä epäillä, mutta kansalaiset eivät sitä sellaiseksi koe, eivätkä pienet tai keskisuuret yritykset. Nykysinkin vallalla on sellainen käsitys, että yhtenäismarkkinat ovat monikansallisten yritysten, suuryritysten, byrokraattien, Brysselin ja teknokraattien asia, eli niiden tahojen asia, jotka ovat kaukana tavallisten ihmisten huolista, tai sellainen asia, jolla tarkoitetaan toinen toistensa päälle kasautuvia aloitteita, joilla ei ole järjestystä tai keskinäistä suhdetta, eikä johtoajatusta ja jotka monissa tapauksissa koetaan ylimääräisenä painajaisena, joka tulee sen raskaan velvollisuuden lisäksi, että joudutaan elämään kehittyneessä yhteiskunnassa tai hoitamaan pientä tai keskisuurta yritystä.
Uskon, arvoisa puhemies, että kyse ei ole ainoastaan sen ajatuksen hylkäämisestä, että jäsenvaltioissa kaikki paha tulee Brysselistä ja hyvä on hallituksen työtä. Kyse ei ole vain tästä. On kyse jostakin, joka menee paljon pitemmälle. Toistaiseksi olemme laatineet paljon säännöksiä, ja oikein hyviä sellaisia, ja niiden seuraukset ovat hyvin selvästi hahmotettavissa, mutta näin on tehty ilman strategiaa. No, strategiahan on tässä ja tällä strategialla on olennaisen tärkeä merkitys, mikäli haluamme, että kansalaiset eivät koe yhtenäismarkkinoita ainoastaan lainsäädäntötoimina, jotka liittyvät neljän vapauden kysymyksiin, vaan haluamme että yhtenäismarkkinat vaikuttavat kansalaisiin perinpohjaisesti.
Siksi onnittelut komissiolle, ja tietenkin annamme ehdottoman tukemme tälle ajatukselle, joka parlamentin näkökulmasta vaikuttaa hyvin mielenkiintoiselta sekä kehittämisen arvoiselta. Nyt pääsemmekin käsiksi toiveisiimme. Ensiksikin haluamme, että parlamentti pääsee seuraamaan läheltä kaikkia niitä yksittäisiä yhtenäismarkkinoiden rakentamisessa vastaan tulevia prosessin vaiheita valitsemalla strategioita ja toisen tason tavoitteita konkreettisten tavoitteiden valinta mukaan luettuna.
Haluamme myös olla täysillä mukana etsimässä tasapainoa lainsäädäntötoimien ja lainsäädäntöön kuulumattomien toimien välille. Kannatamme sitä, että on sellaisia toimia, jotka eivät ole lainsäädännöllisiä, sillä useinhan lainsäädäntö ei ole tarpeen, sillä joskus riittää "soft laws", mutta nämä aloitteet eivät saa aiheuttaa sitä, että kadotamme näköpiiristä sen, että vääränlaista yhdenmukaistamista on vältettävä, tai sen, että on myös vältettävä oikeudellista epävarmuutta, kuten myös yhtenäismarkkinoita koskevia vääriä odotuksia. Ja näin silloinkin, kun on valittava yhdenmukaistamisen ja vastavuoroisen tunnustamisen välillä. Myös tässä asiassa uskomme, että on löydettävissä oikea tasapaino, ja parlamentti toivoo, että sen esittämät näkemykset otetaan täysimääräisinä huomioon.
Kansalaisten konkreettisten ajatusten osalta sanoisin, että olemme varsin yksimielisiä tästä yleisestä strategisesta tavoitteesta, mutta että haluamme, että kansalaiset tuntevat paremmin oikeutensa ja erityisesti haluamme sitä, että kansalaiset voivat käyttää oikeuksiaan selkeästi ja konkreettisesti. Haluamme sellaisia järjestelmiä, joilla ratkaistaan riitoja entistä sujuvammin ja selkeämmin, ja sitä parempi mielestämme olisi, jos ne olisivat tuomioistuinten ulkopuolella, samoin olisi parempi, jos tehtäisiin sellaista politiikkaa, jossa sisäisesti valvomalla ohjattaisiin näitä markkinoita.
Ja tietenkin haluamme, että neljä vapautta pannaan täytäntöön. Haluamme, että neljännestä vapaudesta henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, joka koskettaa sekä yhtenäismarkkinoita että oikeus- ja sisäpolitiikkaa tehdään totta.
Haluamme tähdentää, arvoisa komission jäsen, ennen kaikkea oikeusturvaa, ja siksi pyydämme teitä tekemään aloitteen joka puuttuu strategiastanne todellisen hallinnollisen prosessioikeuden aloittamisesta kaikkia rikkomuksia koskevia menettelyjä varten sekä niitä menettelyjä varten, joissa kansalainen on mukana.
Haluamme viime kädessä sitä, että Eurooppa voi esittäytyä yksimielisenä kaikessa siinä, mikä koskee yhtenäismarkkinoita sekä haluamme sitä, että Eurooppa voi näyttää mallia miksipä ei kansainvälisessä toiminnassa. Ja sitä varten tarvitsemme sellaista selkeää oikeusjärjestystä, yhteismarkkinoiden oikeusjärjestystä kaikkine periaatteineen, joka vaikuttaa kaikkiin muihin politiikkoihin ja jonka kautta kansalaiset saavat selkeän kuvan siitä, mitä on 50 viime vuoden aikana tehty, ja nyt näiden aloitteiden avulla uskomme, että kansalaisen tulevaisuus on ehdottomasti turvattu.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä parlamentin jäsen Palaciota sydämellisesti hänen minulle tarjoamastaan tilaisuudesta syventyä täällä sisämarkkinoita koskevaan strategiseen suunnitelmaan ja alustaviin huomautuksiin, joita hän on tehnyt. Haluaisin myös sanoa arvostavani kiitoksia, jotka hän esitti komissiolle ja minun vastuualueeseeni kuuluvalle hallinnonalalle.
Toimintaohjelma on nyt takanapäin. Tarvitsemme nyt strategiaa. Komission tiedonannossa käsitellään pitkän aikavälin strategisen tulevaisuudenkuvan ja lyhyen aikavälin toiminnan prioriteettien yhdistelmää. Tämän pitäisi luoda johdonmukaiset puitteet politiikan kehittämiselle. Tavoitteena on parantaa sisämarkkinoiden tehokkuutta sekä kansalaisten että yritysten hyväksi. Meidän täytyy saada kaikki asianosaiset - kansalaiset, kuluttajat, pien- ja suuryritykset - vakuuttuneiksi siitä, että sisämarkkinat ovat heidän kannaltaan hyvä asia ja että tällä tavalla voidaan luoda edellytykset hyvinvoivalle liike-elämälle ja kilpailuasemalle, jossa keskitytään paremmin maailmanlaajuistumisen haasteisiin.
Meidän täytyy myös - ja tämä on ehkä vielä suurempi haaste - saada kuluttajat vakuuttuneiksi siitä, että sisämarkkinat johtavat tavaroiden ja palvelujen laajempaan tarjontaan ja edullisempiin hintoihin mutta että siinä yhteydessä ei lainkaan tingitä turvallisuudesta ja laadusta.
Se, että 15 maan kansalliset markkinat yhdentyivät, vaati uusien oikeudellisten puitteiden luomista, ja niitä puitteita tukee nyt lähes 1 500 direktiiviä. Työ ei ole päättynyt. Uusia päätöksiä tehdään jatkuvasti. Tällä hetkellä tämä parlamentti keskustelee joistakin tärkeistä toimenpiteistä, esimerkiksi sähköisestä kaupankäynnistä. Hyvä parlamentin jäsen Palacio, teidän kysymyksessänne painotetaan kuitenkin mielestäni oikeutetusti sitä, että tarvitaan yhä enemmän ei-lainsäädännöllisiä toimia ja aloitteita, joilla täytyy huolehtia siitä, että sovitut säännöt toimivat hyvin käytännössä.
Erityistoimenpiteet eivät ole muuttumattomia pitkän aikavälin toimia. Niitä tarkistetaan vuosittain ja sanamuotoja muutetaan, kunnes ne on saatu valmiiksi. On oleellisen tärkeää, että parlamentti lainsäätäjänä on mukana muutoksissa. Toimintojen parantaminen ja mukauttaminen perustuu pääosin sisämarkkinoiden tulostauluun, jonka komissio laatii kaksi kertaa vuodessa, ja Cardiffin raporttiin tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta.
Myös neuvoston Cardiffin raportista tekemillä johtopäätöksillä, joista päästään sopuun sisämarkkina-asioita käsittelevän neuvoston kokouksessa helmi- tai maaliskuussa, on tärkeä osa. Olisi ihanteellista, jos parlamentti antaisi panoksensa rinnakkain tämän kanssa. Määräajat ovat lyhyet. Se on totta.
Cardiffin raportti julkistetaan tammikuun puolivälissä. Komission täytyy tehdä ehdotuksensa uusista erityistoimenpiteistä huhtikuussa. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että teidän toimielimenne edustajat selviytyvät tästä haasteesta.
Ei-lainsäädännöllisiä toimia on runsaasti. On alueita, joilla yhteisö, yleensä komissio, ottaa tiennäyttäjän roolin, ja tähän liittyvät esimerkiksi kolme seuraavaa elementtiä.
Ensimmäinen on kansalaisten ja liike-elämän kanssa käytävä vuoropuhelu, jonka avulla annetaan tietoa siitä, miten tarkalleen ottaen voidaan käyttää oikeuksia. Toinen on yksinkertaistaminen. Aloitteet, kuten SLIM ja " yritysten testipaneeli" , on tarkoitettu helpottamaan liike-elämän hallinnollisia rasitteita. Kolmas on yhteisen eurooppalaisen hallintokulttuurin parantaminen, jotta kansalaiset saisivat korkeatasoista palvelua. Meidän täytyy kannustaa kansallisia virkamiehiä vaihtamaan tietoja hyvistä käytännöistä ja ratkaisemaan ongelmia nopeasti ja epämuodollisesti, jotta juridisia keinoja ei tarvittaisi.
Parlamentti luonnollisesti tietää, mitä tarpeita kansalaisilla ja liike-elämällä on, ja sen kanta on oleellisen tärkeä. Haluaisin painottaa tätä asiaa. Toivon, että voin ilmoittaa parlamentille, ehkä sen valiokuntien kautta, jo alussa tämäntyyppisten aloitteiden kehittämisestä.
Toinen sellaisten ei-lainsäädännöllisten toimien muoto, jolla voidaan lujittaa ja vahvistaa juridisten puitteiden toimintaa, on itsesääntely tai mieluummin vielä lähestymistapa, jossa on yhdistetty sääntely ja itsesääntely, jossa monista asioista määrätään lainsäädännöllä ja jossa lisäksi asianosaisten eri ryhmien välisillä neuvotteluilla on päästy ratkaisuihin.
Meille alkaa vasta valjeta, millaisia mahdollisuuksia tämä lähestymistapa voi tarjota hyvin nopeasti muuttuvassa sähköisessä kaupankäynnissä esimerkiksi tietoverkon kautta tapahtuvissa valitusmenettelyissä. Tällaisia asioita ei voida jättää ainoastaan lainsäätäjän - unionin tai jäsenvaltion - huolehdittavaksi. Meidän täytyy tehdä yhteistyötä niiden kanssa, jotka ovat eniten tekemisissä tämän asian kanssa, eli kuluttajien ja teollisuuden kanssa.
Parlamentti on hyvässä asemassa käynnistääkseen keskustelun tämäntyyppisistä aloitteista ja ehkä erityisesti myös tehdäkseen tavallisten kansalaisten huolenaiheet tunnetuksi, koska niitä ei ehkä aina kuunnella Brysselissä yhtä tarkasti.
Uusi institutionaalinen tasapaino - tämä aivan lopuksi -, joka on saatu aikaan Amsterdamin sopimuksen myötä, vaatii, että parlamentti, neuvosto ja komissio tekevät yhteistyötä lainsäädännön alalla. Toivon, että sisämarkkinoita koskeva strategia tarjoaa meille mahdollisuuden laajentaa tätä yhteistyötä valmisteluvaiheeseen, jolloin toiminnan prioriteetit vahvistetaan, sekä toimeenpanovaiheeseen, jolloin täytyy huolehtia siitä, että säännöt toimivat parhaalla mahdollisella tavalla.
Tässä oli vastaukseni parlamentin jäsen Palacion esittämään kysymykseen. Arvoisa puhemies, sallinette minun eri puheenvuorojen jälkeen sanoa vielä pari sanaa päättääkseni osuuteni tässä keskustelussa. Kiitokset tästä tilaisuudesta.

Lehne
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluaisin kiittää komissiota siitä, että se kääntyi tämän tiedonannon kanssa näin pian ja näin joutuisasti parlamentin puoleen ja kertoi meille laajasti strategisista pyrkimyksistään.
Tiedonanto on tosin hyvin yleinen, mutta siitä huolimatta tärkeä. Yhtenäismarkkinat ovat sinällään jo erinomainen asia, jonka ansiosta olemme Euroopassa paljon pidemmällä, mutta kuluttajat ja kansalaiset kuten Palacio Vallelersundi aiemmin jo totesikin eivät ole varmastikaan ottaneet niitä vielä kaikkialla vastaan siten kuin ne oikeastaan pitäisi vastaanottaa. Tältä osin myös sisämarkkinapolitiikassa on todellakin parantamisen varaa.
Olen etenkin sitä mieltä ja se käy ilmi myös päätöslauselmaesityksestä, joka meillä on nyt tässä pöydällä , että on erittäin tärkeää, että sisämarkkinalainsäädäntö olisi vastedes yhtenäisempää kuin se on aiemmin ollut. Parlamentissa hankkimani viisivuotisen kokemuksen perusteella näyttää valitettavasti siltä, että ennen yksittäisiä oikeudenaloja on kohdeltu aina niin sanoakseni erillisinä eikä yhteyksiä ja sidoksia muihin lainsäädännöllisiin oikeuskysymyksiin ole aina havaittu. Tämä koskee kokemukseni mukaan varsinkin myös kuluttajansuojalainsäädäntöön liittyviä asioita, joiden yhteydessä eri direktiivien ja eurooppalaisten lainsäädäntöjen välillä on ollut hyvin usein ristiriitaisuuksia, vaikka kyse olisi esimerkiksi vain kuluttajia koskevien konkreettisten peruutus- tai suoja-aikojen määrityksestä, jotka usein ovat olleet erilaisia. Niinpä joissakin direktiiveissä puhutaan seitsemän arkipäivän määräajoista, toisissa seitsemän päivän määräajoista. Lopulta kukaan ei tiedä, mistä oikeastaan on kyse. Mainitsen tämän vain esimerkkinä epäyhtenäisyydestä, jonka osalta on tehtävä enemmän.
Yleensäkin olen sitä mieltä, että oli väärin, kun edellinen Euroopan komissio ei jatkanut viime lainsäädäntökauden alusta työtä yhteisen eurooppalaisen velvoiteoikeuden aikaansaamiseksi sanon tämän nyt kerran , jonka silloisen komission jäsen Lando ja hänen komissionsa olivat panneet alulle, vaikka parlamentti tarjosi käyttöön tarvittavat välineet.
Sisämarkkinalainsäädännössä meillä on hyvin usein ongelmana se, että meiltä puuttuu framework eli lainsäädännön yhteinen rakenne. Luulen, että etukäteen suoritetun järkevän tieteellisen valmistelun ja työstämisen ansiosta sisämarkkinalainsäädäntömme olisi jo nykyisin paljon yhtenäisempi. Pidän sen vuoksi erittäin ilahduttavana, että myös komissio käsittelee tiedonannossaan yhtenäisyyttä. Komission jäsen Bolkestein viittasikin jo asian välttämättömyyteen oikeudellisten asioiden valiokunnan ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan yhteisessä istunnossa Strasbourgissa.
Mielestäni on tietenkin erittäin tärkeää, että kiinnitämme erityistä huomiota myös oikeudellisen yhteistyön parantamiseen. Ilman parempaa oikeudellista yhteistyötä, mutta toisaalta myös ilman kuluttajien mahdollisuutta vaatia oikeuksiaan yhtenäismarkkinoilla, yhtenäismarkkinat menettävät puolet arvostaan.
En ole riemuissani kaikesta tässä tiedonannossa, tässä päätöslauselmaesityksessä, jota tänään käsitellään. Kun tässä päätöslauselmaesityksessä esimerkiksi vaaditaan, että kuluttajaa pitäisi vastedes muistuttaa oikeuksistaan tuotteen mukana olevissa käyttöohjeissa, se on mielestäni lievästi sanottuna roskaa! Onhan aivan eri asia, meneekö joku apteekkiin, ostaa lääkettä ja saa perusteellisen opastuksen lääkkeeseen liittyvistä riskeistä, vai ostaako hän tavaran yksinkertaisesti markkinoilta. En pidä järkevänä sitä, että jokaista kuluttajaa valistettaisiin oikeuksistaan erillisissä käyttöohjeissa.
Haluaisin tehdä vielä muutaman huomautuksen tarkistusehdotuksiin, joita tehtiin tähän päätöslauselmaesitykseen. PPE-ryhmä ei voi hyväksyä useita sosialistien tarkistusehdotuksia, osittain yksinkertaisesti ja järkyttävää kyllä siitä syystä, että ne ovat osittain hyvin sosialistisia, mainittakoon esimerkkinä tarkistusehdotukset 7 ja 8. Luulen, että edes Gerhard Schröder tai Tony Blair eivät olisi näistä tarkistusehdotuksista ihastuneita. Emme mekään ole!
Sen lisäksi on joukko tarkistusehdotuksia, jotka vaikuttavat ensi silmäyksellä järkeviltä, mutta joista olemme siitä huolimatta sitä mieltä, että ne eivät oikeastaan kuulu tähän yhtenäismarkkinoiden strategiaa koskevaan päätöslauselmaan, koska ne liittyvät etupäässä sosiaalisiin kysymyksiin, minkä vuoksi niitä pitäisi käsitellä jossain muussa yhteydessä, jossain muualla. Tästä syystä emme myöskään puolla näitä tarkistusehdotuksia.
Sanoisin vielä lopuksi muutaman sanan ikävästä kysymyksestä, joka kuuluu: " Haluammeko oikeastaan lisää yhdenmukaistamista vai haluammeko enemmän vastavuoroista tunnustamista?" Se on kysymys, jota on pohdittava tapauskohtaisesti. Vastavuoroisessa tunnustamisessa on usein puolensa. Vain silloin, kun sitä ei voida soveltaa, koska järjestelmät ovat yksinkertaisesti liian erilaisia, on tukeuduttava yhdenmukaistamiseen. Sen vuoksi tässä kysymyksessä ei voida tehdä periaatteellista ratkaisua, vaan ratkaisut on tehtävä tosiasiallisesti tapauskohtaisesti, esillä olevasta kysymyksestä riippuen.

Berger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, me kaikki tiedämme, että politiikalle on ominaista mielestäni valitettavasti , että poliitikot aina mieluummin kehittelevät uusia ideoita ja panevat vireille vähintään ensimmäisen muutoksensa kuin täydentävät ja parantavat jo olemassa olevaa ja hyväksi havaittua. Jälkimmäinen vaihtoehtohan tuo vähemmän median huomiota. Mielestäni meidän pitäisi olla komissiolle sen vuoksi sitäkin kiitollisempia siitä, että se ei pidä yhtenäismarkkinoita vanhana hattuna, josta satunnaisesti silotellaan suurimpia lommoja, vaan hankkeena, joka vaatii jatkuvasti uusia poliittisia aloitteita.
Tämän vuoksi pidän komission tiedonantoa Euroopan sisämarkkinoista myönteisenä asiana. Mielestäni neljä strategista tavoitetta on myös hyvin valittu ja pidän arviointi- ja valvontamenetelmiä oikeina.
Sallinette minun siitä huolimatta antaa muutaman kriittisen virikkeen. Kritisoin ensinnäkin esillä olevan tiedonannon rakennetta. Minun on pakko myöntää vaikken enää olekaan aivan kokematon parlamentaarikko , että tiedonannon jaottelu strategiseen tavoitteeseen, operatiiviseen tavoitteeseen, kohdehankkeeseen, lainsäädännöllisiin ja muihin kuin lainsäädännöllisiin yksittäisiin toimenpiteisiin ei todellakaan helpottanut tämän tiedonannon ymmärtämistä, eikä sen ymmärtämistä, mitä komissio haluaa meille sanoa. Toivon, että Euroopan kansalaiset, joita tämän kokonaisuuden lopulta pitäisi hyödyttää, ymmärtävät paremmin.
Mielestäni komissio on myös osittain liian kohtelias, kun sen pitäisi osoittaa syitä, jotka vielä rajoittavat yhtenäismarkkinoita. Mielestäni jäsenvaltioiden vastuuseen pitäisi vedota selvemmin.
Komissio ei myöskään käsittele menettelyä, jolla Euroopan parlamentti sidottaisiin suunniteltuun, niin sanottuun vuosikiertoon ja sen luomaan tiukkaan ajalliseen muottiin, jotta parlamentin oikeudet olisi täysin turvattu. Tältä osin etusijalle näytetään asetettavan neuvoston ajankäyttöön liittyvät vaatimukset. Toivon myös, että menettelyä, jonka mukaisesti meidän nyt pitäisi käsitellä tämä tiedonanto täällä parlamentissa, ei käytetä menettelymallina tulevaisuudessa, koska nimenomaan tämä menettely, arvoisa kollega Lehne, johti myös siihen, ettemme voineet keskustella valiokunnassa tarkistusehdotuksista ja meidän oli kuitenkin noudatettava parlamentille hyvin epätyypillistä menettelyä.
Mielestäni meidän pitäisi myös pohtia enemmän sitä, että yhtenäismarkkinat ja muut EU:n politiikat ovat osittain johtaneet kehitykseen, jota kansalaiset pitävät yksinkertaisesti järjettömänä tai pelottavana. Jos tuotteiden yksittäisiä osia kuljetetaan nykyisin osittain Euroopan läpi tuhansia kilometrejä vain siksi, että ne päätyisivät osaksi lopulta takaisin alkuperämaahan, ei kyse ole silloin pelkästään liian alhaisista kuljetuskustannuksista vaan myös siitä, että järjestelmässä on jotain vialla, esimerkiksi vientitukijärjestelmässä tai paikallisiin alkuperämerkintöihin liittyvässä järjestelmässä.
Mikäli yhtä ja samaa kasvinsuojeluainetta rasittaa yhdessä jäsenvaltiossa 20 prosentin arvonlisävero ja toisessa vain 3 prosentin, vaikka molemmissa maissa lainsäädäntö on näennäisesti kuudennen arvonlisäverodirektiivin mukainen, silloin kaikki ei kyllä ole kunnossa! Me emme saa odottaa hetkeä, jolloin suuri veroreformi verotuksen yhdenmukaistamiseksi tapahtuu, vaan meidän on tehtävä jotain mitä pikimmin! Pitäkää tätä osoituksena siitä, että tarvitsemme kipeästi tätä uutta yhtenäismarkkinastrategiaa.

Wallis
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen voidessani vastata ryhmäni puolesta tähän strategia-asiakirjaan liittyen. Suhtaudumme siihen yleisesti ottaen myönteisesti, mikä näkyy siinä, ettemme ole esittäneet yhtään tarkistusta. Sisämarkkinat näyttävät edistyvän, ja toivottavasti saamme lopulta sellaiset sisämarkkinat, jotka toimivat kaikkien kansalaistemme ja yritystemme kannalta asianmukaisesti ja oikeudenmukaisesti.
Haluaisin korostaa kahta sisämarkkinoiden täydentämiseen liittyvää haastetta. Ensimmäinen on se, että meidän on löydettävä oikea tasapaino yhdenmukaistamispyrkimysten ja toissijaisuusperiaatteen noudattamisen välillä. Haluan kiinnittää tähän huomiota, kun puhutaan unionin syrjäisimmistä alueista, joiden asema on nyt erityisesti tunnustettu perustamissopimuksen 299 artiklassa. Ryhmämme pyrkii tukemaan tätä asiaa koskevan tarkistuksen sisällyttämistä päätöslauselmaesitykseen.
Toisena ja kenties suurimpana haasteena ovat uudet tekniikat, sähköisen kaupankäynnin tulo. Meillä on nyt kaikkien aikojen tilaisuus tehdä yhtenäismarkkinoista totta monille jäsenvaltioidemme yksityisyrittäjille ja pk-yrityksille, jotka eivät kenties aiemmin ole ajatelleet myyvänsä tuotteitaan paikkakunnan ulkopuolella. Tämä kaupankäynnin vallankumous edellyttää kuitenkin myös vallankumousta oikeudellisessa ajattelussamme. Olen asianajaja ja tiedän, ettei ammattikuntaani pidetä erityisen vallankumouksellisena. Jäsenvaltioidemme kauppa- ja siviilioikeudelliset järjestelmät luotiin suurimmaksi osaksi 1700- ja 1800-luvuilla vastauksena teollisuudessa ja kaupankäynnissä tapahtuneisiin muutoksiin. Tarvitsemme omat uudet vastauksemme 2000-lukua varten.
Olen muiden kollegojen tavoin tuonut julki pelkomme, joka liittyy sähköisestä kaupankäynnistä annetun puitedirektiivin ja Brysselin ja Luganon yleissopimuksen tarkistamisen yhteiseen sisältöön. Pelätään sitä, että sähköinen kaupankäynti nujerretaan jo alussa säädöksin, jotka mahdollisesti alistavat yritykset 15 erilaisen eurooppalaisen lainkäyttöalueen valtaan ja jotka samanaikaisesti eivät pysty antamaan kansalaisillemme helppoa tai huokeaa muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta. Vanhoja sovinnaistapoja ja oikeudellisia lähestymistapoja täytyy tarkastella jollakin uudella ja omaperäisellä tavalla, jos todella haluamme hyödyntää kaikki sähköisen kaupankäynnin tarjoamat mahdollisuudet. Jotkut ovat ehdottaneet uutta kauppaoikeutta, lex mercatoria. Ehkäpä sen pitäisi olla sähköisen kaupankäynnin oikeus, e-lex.
Kun otetaan huomioon parlamentin jäsen Palacio Vallelersundin esittämä kysymys, on yhtä lailla totta, että parlamentti täytyy ottaa täysimääräisesti mukaan tähän prosessiin. Kun annetaan uusia lakiehdotuksia, meitä ei saisi vaatia laatimaan lausuntoja ja mietintöjä hurjaa tahtia, jolloin meille ei juuri jää aikaa pohtia asiaa eikä kuulla eturyhmiä ja kansalaisia. Tapahtuipa se sitten sääntelemällä tai jäsenvaltioiden toissijaisuus- tai suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti hyväksymien lakien (soft laws) avulla, parlamentti täytyy ottaa täysimääräisesti ja asianmukaisesti mukaan prosessiin.
Kiertelyyn tai kaarteluun ei ole aihetta. Uusi kaupankäynti tarvitsee kehyksen, joka tuo varmuutta niin kuluttajille kuin yrityksillekin. Edessämme ovat haastavat ajat. Antakaa parlamentille aikaa ja mekanismit, jotta voimme vastata haasteeseen tavalla, jossa otetaan huomioon paitsi Euroopan kansalaisten myös niiden odotukset, jotka odottavat maailmanmarkkinoilla meidän näyttävän esimerkkiä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komission jäsentä siitä, että hän näytti meille hyvää esimerkkiä esittäessään tämän selkeän, järkevän strategia-asiakirjan, jonka ansiosta voimme nähdä, miten komissio aikoo toteuttaa sisämarkkinoiden strategian. Kiitokset myös kollegalleni Palacio Vallelersundille siitä, että hän teki niin erinomaista työtä ja kokosi ajatuksia tätä strategiaa koskevaan päätöslauselmaesitykseen. Olemme siihen erittäin tyytyväisiä, mutta esitämme yhtä tarkistusta: taiteilijoiden aseman selkiyttämistä yhteisössä erityisesti vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja verotuksen osalta.
Meitä - kuten muitakin - kiinnostaa varsinaisessa asiakirjassa etenkin se, että siinä korostetaan yhtenäistä lähestymistapaa Internetin sääntelyn ja sähköisen kaupankäynnin suhteen - myös henkisen omaisuuden, etämyynnin ja tietosuojan - kuluttajien oikeuksien suojelemiseksi ja riittävän vastuusäännöstön varmistamiseksi. Ryhmämme haluaa luonnollisestikin, että sisämarkkinoiden toteuttamisessa löydetään tasapaino - kuten te itse sanoitte, arvoisa komission jäsen - markkinoiden vapauden sekä ympäristön, kuluttajien terveyden ja luottamuksen suojelun tarpeen välillä.
Haluaisin myös tuoda esiin käsityksemme - kuten teidänkin -, että tavalliset kansalaiset haluavat, että rikkomismenettelyjä nopeutetaan ja tehostetaan sellaisia jäsenyysvelvoitteitaan laiminlyöviä jäsenvaltioita vastaan, missä Euroopan unionin kansalaisten oikeuksia sisämarkkinoilla rikotaan tai ne evätään.
Olen yliopistoihmisenä hyvin surullinen siitä, että kysymystä, joka koskee vieraiden kielten opettajia Italian yliopistoissa, ei ole vieläkään ratkaistu, vaikka tilanne on jatkunut 11 vuotta ja näiden tavallisten kansalaisten oikeuksista harjoittaa vapaata liikkuvuutta ja nauttia kansallisuuteen perustuvaa syrjimättömyyttä koskevasta unionin ja sisämarkkinoiden perusperiaatteesta on annettu kolme puoltavaa tuomiota. On todella häpeällistä, ettei kysymystä ole vieläkään ratkaistu. Toivon, että sisämarkkinoista vastaava komission jäsen ja hänen kollegansa pyrkivät selvittämään sen pikaisesti. Komission jäsen on strategia-asiakirjassaan osoittanut olevansa viisas ja kaukonäköinen. Luotan siihen ja olen varma siitä, että hän käy yhtä päättäväisesti käsiksi sellaisiin tapauksiin, jotka on saatava päätökseen pikaisesti.

Peijs
Arvoisa puhemies, ajatus sisämarkkinoista perustuu siihen, että liiketoimia tehdään kilpailevassa ympäristössä, jossa ei ole rajoja ja jossa kaikkia koskevat samat lait, level playing field. Havaitsen kuitenkin yhtä useammin, että sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön tulkinta ja täytäntöönpano on täysin erilaista eri maissa. Yksi maa ei huolehdi lainkaan täytäntöönpanosta, ja toisessa maassa täytäntöönpano on hyvin raskasta liike-elämälle. Jopa näkemys tuloksesta, joka tietyllä lailla halutaan saavuttaa, voi vaihdella täysin maasta toiseen.
Voin antaa tästä teille monta esimerkkiä: tuoretta lihaa koskeva direktiivi, teleliikenteen vapauttaminen, ympäristödirektiivit ja teurastamoja koskeva direktiivi. Myös tullilaitokset tulkitsevat EU:n päätöksiä täysin eri tavoin. Se, mikä on yhdessä maassa sallittua, on toisessa maassa mahdoton ajatus. Syynä eroihin on yhdenmukaistamisen vähimmäis- tai enimmäistaso. Yhdenmukaisten tulosten vuoksi pidän yhä etusijalla yhdenmukaistamisen enimmäistasoa, kuten etämyyntidirektiivin tai yksinkertaisesti vastavuoroisen tunnustamisen tapauksessa. Kaikki muu johtaa loppujen lopuksi niin vaihtelevaan tilanteeseen, että vaikuttaa siltä kuin sisämarkkinoita ei olisi ollut koskaan olemassakaan.
Postipalveluja koskeva direktiivi on hyvä esimerkki. Me ajattelemme Alankomaissa lapsellisesti, että siinä on kysymys vapauttamisdirektiivistä. Ranskalainen valtiosihteeri kuitenkin sanoo: ei, mitä te oikein ajattelette? Meillä on tässä direktiivi, joka on tarkoitettu julkisen omaisuuden suojelemiseksi. Tuloksena on, että Alankomaiden postilaitos on hyvin suojaton ostoja vastaan, jotka tehdään monopoliasemassa ansaituin rahoin. Komission jäsen Monti on itse asiassa sanonut, että koskaan ei ole tutkittu, onko ristikkäisen tukemisen kieltoa koskaan noudatettu ostojen osalta. Jäsenvaltiot ja yritykset voivat joutua erityisen pahasti rangaistuiksi, jos ne noudattavat eurooppalaista lainsäädäntöä. Rehellinen kilpailu on vaikeaa, jos yksi time sharing -yritys noudattaa sääntöjä ja toinen ei, eikä asialle tehdä mitään.
Komissio aikoo yhteisöjen tuomioistuimen ymmärrettävästi liian suuren työtaakan vuoksi antaa kansallisten tuomioistuinten päättää poikkeuksien myöntämisestä 85 artiklan 3 kohdan puitteissa. Voin vakuuttaa teille, arvoisa komission jäsen, että tuomioistuimet Napolissa ja esimerkiksi Frankfurtissa tulkitsevat tätä artiklaa täysin eri tavoin.
Uskon sisämarkkinoihin, mutta olen hyvin huolissani, koska olen vakuuttunut siitä, että koko markkinoiden uhkana on yhdenmukaisen täytäntöönpanon puute ja liian suuret erot direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja - kuten jopa itse toteatte strategiassanne - direktiivien jättäminen saattamatta osaksi kansallista lainsäädäntöä tai sen jättäminen täytäntöönpanematta.
Te puhuitte SLIM-ohjelmasta, mutta arvoisa komission jäsen, SLIM-ohjelma ei toimi lainkaan. Yksinkertaistettu vanha lainsäädäntö vaikuttaa turhauttavalta yrityksistä, jotka ovat jo mukautuneet vanhaan lainsäädäntöön. Ja te palkitsette yrityksiä, jotka eivät ole koskaan mukautuneet lainsäädäntöön. Mielestäni tämä ei ole kannattamisen arvoista. Lisäksi SLIM-ohjelma ei toimi vieläkään. Täytäntöönpano on ensisijaista.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, komissio on tällä asiakirjalla halunnut olla kohtelias meitä kohtaan. Komissio sekä komission jäsen Bolkestein ovat hyvin lyhyesti esitelleet meille tämän tiedonannon, joka koskee Euroopan yhteismarkkinoiden strategiaa.
Ongelma on siis siinä, että etenemme hätiköidysti, mitä parlamentin jäsen Walliskin tähdensi, ehkä siksi, että meillä on vähän aikaa ja siksi, että meidän on edettävä nopeasti. On ilmeistä, että komissiolla oli kiire saada tämä asiakirja valmiiksi, ja meillä parlamentin jäsenillä on ollut vielä vähemmän aikaa käsitellä sitä. Huomenna äänestämme päätöslauselmaehdotuksesta. Uskon, että sosialistiryhmä äänestää sen puolesta, mutta ryhmä on esittänyt joukon tarkistuksia, jotka luonnollisestikin heijastelevat sosialistien ajattelutapaa.
Tässä yhteydessä haluaisin tähdentää parlamentin jäsen Lehnelle sitä, että epäilemättä komission strategiaa ei ole luettu kunnolla, jos väitetään, että sosiaaliset seikat ovat sen ulkopuolella, sillä komission ensimmäinen strateginen tavoite on kansalaisten elintason parantaminen. Ja tällä strategisella tavoitteella, toiminnallisten tavoitteiden ohessa, tarkoitetaan sitä, että onnistutaan edistämään työllisyyttä ja varmistamaan sosiaaliturvan koordinointi sekä kaikki se, mikä kuuluu kansalaisten oikeusturvan piiriin. Näin ollen sosialistien tarkistusten tarkoituksena on nimenomaan paikata tätä aukkoa.
Eräässä sosialistien esittämistä tarkistuksista, jonka parlamentin jäsen Wallis toi esille, tähdennetään yhteisön syrjäisimpien alueiden erityisasemaa, sillä ne sijaitsevat täysin erillään yhteisön alueesta tai hyvin etäällä siitä, ja sen tähden niitä ei voida yhteisön oikeuden täytäntöönpanossa EY:n perustamissopimuksen uuden 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti säännellä niillä samoilla normeilla, joita sovelletaan yhteisön yhtenäismarkkinoihin unionin ydinalueilla.
Olen täysin yhtä mieltä parlamentin jäsen MacCormickin huomioista, jotka koskevat taiteilijoiden tilannetta, sillä sen olisi ulotuttava koko henkisen luomisen alueelle, joka on jäänyt Euroopan unionissa alakynteen, varsinkin ulkoisen kilpailukyvyn osalta olen myös samaa mieltä, ja yhdyn myös hänen huomioihinsa, jotka koskivat vapaan liikkuvuuden ja henkisen työn vapaan harjoittamisen takaamisen tarpeellisuutta Euroopan yhteisössä.
Ja tähdennän myös sitä, että parlamentin jäsen Peijsillä on hyvät perusteet väittää, että yksi niistä ongelmista, joita meillä tällä hetkellä yhteisössä on, koskee sitä, että yhteisön oikeutta tulkitaan ja sovelletaan eri tavoin kussakin 15 jäsenvaltiossa. Ongelma on siinä, että yhteisön on laadittava säännöksiä, sillä jos se ei sitä tee, valtiot laativat säännöksiä sen puolesta. Tällä hetkellä meillä on 15 jäsenvaltiossa laaja yhteisön säännöstö, 15 erilaista kansallista säännöstöä ja monissa tapauksissa esimerkiksi liittovaltioissa tai lähes liittovaltioissa paljon muitakin säännöksiä. Mikäli yhteisö ei laadi säännöksiä ja mikäli yhteisö ei anna oikeudellista kehystä, tämä kaikki johtaa huonoimpaan mahdolliseen suuntaan.
Ja siksi toivon, että tämän komission ensimmäisen tiedonannon jälkeen, komissio esittää parlamentille strategisen suunnitelman, jossa on mukana välttämätön lainsäädännöllinen paketti, johon komissio laittaa enemmän aikaa ja johon parlamenttikin voi paneutua kauemmin, mutta toivon myös, että tämän vaalikauden aikana sisämarkkinoista tulee totta ja että samalla kun siitä tulee totta, sillä hyödytetään kansalaisia ja työntekijöitä ja että sen avulla on mahdollista jatkaa tämän eurooppalaisen sosiaalisen mallin lujittamista, josta sanoisin, että se on tällä hetkellä suuri kadehtimisen aihe niissä maissa, jotka eivät kuulu Euroopan unioniin.

Fiori
Arvoisa puhemies, yhdyn komissiolle esitettyihin kiitoksiin. Meille esitetty tiedonanto on varmastikin merkittävä askel yhteismarkkinoiden kehityksessä laajentaa ja vahvistaa yhteismarkkinoiden ideaa, joka on eräs Euroopan rakentamisen keskeisistä ytimistä. Lisäksi se tarjoaa useita tulevaisuudennäkymiä, joissa yhteismarkkinat varmastikin voivat tarjota uudenlaista vapautta ja uusia mahdollisuuksia tavalliselle kansalaiselle.
En tahtoisi puuttua niihin juridisiin seikkoihin, joita kollegat Lehne ja Palacio jo perusteellisesti käsittelevät; tahtoisin mieluummin käsitellä eräitä poliittisia aiheita, joita tiedonannossa ei vielä ole perusteellisesti käsitelty, mutta joista parlamentti varmastikin keskustelee, sillä juuri niiden kautta Euroopan idea kehittyy. Ensinnäkin kuinka saamme yhteismarkkinat toimiviksi niissä tapauksissa, joissa valtiot pyrkivät käyttämään protektionistisia keinoja olemme aivan viime aikoinakin nähneet eräitä tapauksia ja kuinka komissio aikoo käyttää parhaalla mahdollisella tavalla rikkomismenettelyä tehden siitä nopeammin toimivan ja rohkaista kansalaisia ja kansalaisjärjestöjä ilmoittamaan yhteisön lainsäädännön loukkauksista, joita eri jäsenvaltioissa päivittäin tapahtuu.
Toinen aihe on uusien teknologioiden käyttö. Euroopan unionin on tarjottava oikeudelliset puitteet, jotka mahdollistavat vapaan liikkuvuuden ja palveluiden vapaan tarjoamisen ja joiden avulla voidaan välttää ristiriidat ja vapaan liikkuvuuden esteet, joita yhteisön eri jäsenvaltioiden liian erilaiset lainsäädännöt aiheuttavat. Sähköistä allekirjoitusta koskevaa direktiiviä seuraavat epäilemättä direktiivit, jotka koskevat sähköistä kaupankäyntiä, tietoyhteiskunnassa sovellettavia tekijänoikeuksia, kuluttajansuojaa luotto- ja rahoitusalan tuotteiden etämyynnissä sekä muita seikkoja. Kaikkien Euroopan toimielinten on valvottava sitä, että yhteisten oikeudellisten toimielinten johdonmukainen toiminta taataan. Näissä asioissa oikeanlainen tasapaino julkisen säätelyn ja alalla toimivien itsevalvonnan välillä mahdollistaa markkinoiden toiminnan ilman kansalaisten ja kuluttajien oikeuksien loukkauksia. Toisaalta näiden uusien teknologioiden täysi hyödyntäminen edellyttää kuluttajien luottamusta. Luottokortin numeron antaminen ei saa eikä se voi olla riskialtista.
Meillä on myös kolmas aihe: kuinka komissio aikoo edetä yhtenäismarkkinoiden vaiheittaisessa laajentamisessa jäsenehdokasvaltioihin. Tämän on tapahduttava ilman, että yhteisön säännöstö asetetaan kyseenalaiseksi ja siten, että jo nyt olemassa oleva, joskin herkkä, tasapaino, voidaan taata. Jäsenyyttä hakevien valtioiden kansallisten markkinoiden on integroiduttava yhteisön markkinoihin ilman takaiskuja, ja siksi on välttämätöntä suunnitella mahdollisia siirtymävaiheen toimia niissä tapauksissa, joissa nämä valtiot eivät ole vielä valmiita; meidän tavoitteemme on kuitenkin auttaa niitä olemaan valmiita heti ensimmäisenä liittymisen jälkeisenä päivänä.
Viimeinen aihe on se, mitä tämä asiakirja merkitsee kansainvälisten taloudellisten suhteiden kannalta, joiden osalta pian alkava vuosituhannen vaihteen neuvottelukierros on merkittävä tekijä. Elämme tällä hetkellä ennen kokematonta historiallista vaihetta, joka vaatii syvällistä kykyä sopeutua muutoksiin, jotta eurooppalainen malli ei joutuisi häviäjän rooliin kansainvälisellä näyttämöllä. Tämä on keskinäisen vuorovaikutuksen aikaa: erilaiset taloudelliset ja yhteiskunnalliset näkökohdat ja niihin liittyvät erilaiset edut risteävät maailmanlaajuisella tasolla. Vuorovaikutus edellyttää siirtymistä monesta yhteen siten, että erilaisuus otetaan huomioon aina kun se on mahdollista, ja sitä hallitaan säilyttäen identiteetin, erilaisuuden ja eri mallien yhteiselon välinen tasapaino. Väistämätön kohtaaminen erilaisuuden kanssa merkitsee kykyä soveltaa omaa identiteettiä tarpeen mukaan, jotta tasaveroinen kilpailu muiden kanssa olisi mahdollista.
Toteamme siis, että aloilla, joita kansainvälinen vuorovaikutus koskee, maailmanlaajuinen vastavuoroinen vuorovaikutus päivä päivältä lisääntyy. Tiedämme, että eurooppalainen malli on transatlanttisen vuoropuhelun pohjana. Meidän on estettävä itsepäinen tarjoaminen sellaisten toimintatapojen osalta, jotka eivät ole omiamme.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kaikkien mielipiteiden kohdalla, joita voidaan tänään käsittelemästämme komission tiedonannosta esittää, on välttämättä otettava huomioon se, että kyse on sellaisesta asiakirjasta, jonka vasta työnsä aloittanut uusi komissio on esitellyt. Tämä huomio pakottaa meidät korostamaan sen myönteisiä piirteitä ja tietyssä määrin olemaan välittämättä kaikista kielteisistä seikoista. Olisi epäoikeudenmukaista sen tähden leimata asiakirja kunnianhimottomaksi, mutta on varmaa, että tämä arvostelu voitaisiin esittää, mikäli vastassamme olisi kokeneemman komission laatima asiakirja.
Tämä asianlaita ei voi kätkeä meiltä kuitenkaan sitä seikkaa, että edessämme on ainoastaan aikomuksia käsittelevä asiakirja, joskin panemme aikomukset merkille; sillä aikaa jäämme odottamaan, että näistä aikomuksista kehkeytyy konkreettisia toimia ja sitoumuksia, joihin sisältyy niiden loppuun saattamisen määräajat. Eli vain ja ainoastaan silloin voimme esittää täsmällisemmän arvion komission pyrkimyksistä.
Niiden seikkojen joukossa, jotka ansaitsevat erityiskiitoksen, on kuluttajien edun turvaaminen. Nimenomaan kuluttajien, eli kaikkien kansalaisten, olisi hyödyttävä yhtenäismarkkinoiden rakentamisesta. Ja tässä mielessä, arvoisa komission jäsen, tiedonannossa on yksi lause, joka huolestuttaa meitä. Siinä väitetään, että jäsenvaltioiden välisestä lisääntyneestä tavaroiden ja palvelujen kaupasta saattaa aiheutua ylimääräisiä vaaroja kuluttajalle. Tämä lause johdattaa meidät siihen kysymykseen, joka koskee kuluttajansuojan käsittämistä ehdottomaksi välttämättömyydeksi, jolla estetään tavaroiden vapaata liikkuvuutta sellaisena kuin siitä mm. Dassonvillen ja Cassis de Dijonin päätöksissä sovittiin. Oikeastaan se vie meidät vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen äärelle, joka vaikuttaa olevan hyvin tärkeä komission jäsen Bolkensteinille.
Haluaisin, että kantani tulee selvästi ilmi. Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteella oli suuri merkitys torjuttaessa tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen sisältyviä ansoja, mutta se on vain osittain käyttökelpoinen rakennettaessa yhtenäismarkkinoita lainsäädännöllisen yhdenmukaistamisen puuttuessa. Jos halutaan syventää yhtenäismarkkinoita, on välttämätöntä painottaa yhdenmukaistamisen periaatetta. Mikäli lainsäädäntö on yhdenmukaistettu ei sellainen väite, jonka otin puheeksi, ole mahdollinen kuluttajansuojan osalta.

Harbour
Tämä on erittäin tärkeä asiakirja, ja olen todellakin pahoillani, ettei täällä ole enempää parlamentin jäseniä keskustelemassa siitä. Kaikkein myönteisin asia siinä on se, että komissio tunnustaa sen, että olemme nyt siirtymässä aivan uuteen ja erilaiseen vaiheeseen yhtenäismarkkinoiden kehityksessä kuin olemme aiemmin nähneet. Ensimmäinen asia, jonka haluan sanoa, on paljolti samaa kuin useat kollegat ovat sanoneet: nimittäin että strategian täytyy olla avoin ja joustava.
Yritysten tunnuslauseena on nyt niiden uudistaminen, toimintatapojemme uudistaminen. Ilman muuta yritysten ja kuluttajien käytössä olevat uudenlaiset tekniikat, joihin monet meistä ovat tänään viitanneet, ovat yhtenäismarkkinoiden entistä nopeamman kehityksen moottori. Esitän komissiolle tänä iltana sellaisen kysymyksen, onko tämä strategia itse asiassa sittenkään tarpeeksi kunnianhimoinen. Sanon paljolti samaa kuin sosialistikollegani hieman aiemmin, koska meidän täytyy pitää vastikään kehittyneitä sähköisiä tekniikkoja yhtenäismarkkinoiden luomisen moottorina. Tämän strategian täytyy muun muassa todellakin rohkaista yrityksiä ja kuluttajia liikkumaan ja ottamaan mahdollisimman pian käyttöön uusia sähköisen kaupankäynnin tekniikoita, sillä juuri niiden avulla luodaan tulevaisuudessa yhtenäismarkkinat.
Muistutan teille, hyvät parlamentin jäsenet, että kun täysivaltaiset kuluttajat ryhtyvät ottamaan käyttöön tätä tekniikkaa, monet heidän tiellään nykyisin olevat esteet, esimerkiksi kaupallista viestintää - sitä, millä tavoin tuotteet voidaan esitellä kuluttajille - koskeva lainsäädäntö, ovat turhia. Niihin viesteihin, jotka tulevat suoraan ihmisten koteihin, ei sovelleta sitä valtavaa määrää erilaisia ja monissa tapauksissa tunkeilevia säädöksiä, joilla nykyisin säädellään Euroopan unionin kaupallista viestintää. Meidän täytyy tulevaisuudessa luottaa kuluttajiin, meidän täytyy antaa heille tietoja, meidän täytyy antaa heille mahdollisuudet käyttää heillä olevia tietoja, sillä juuri he toteuttavat yhtenäismarkkinat.
Tulevaisuudessa syntyy uusien pienyritysten uusia sukupolvia, jotka hyödyntävät ja käyttävät sitä tekniikkaa, joka tuolloin on kuluttajien palveluksessa. Toinen asia, joka meidän täytyy ottaa huomioon, on se, että edistämme näiden uusien yritysten kehittämistä, rohkaisemme uusia yrittäjiä, varmistamme, että perinteinen käsitys Euroopan yhteiskuntamallista - parlamentin jäsen Medina viittasi siihen aiemmin - ei estä Eurooppaa kehittymästä sellaiseksi paikaksi, jossa näitä uusia tekniikoita otetaan käyttöön yhtä tarmokkaasti ja innokkaasti kuin nykyisin Yhdysvalloissa. Vaikka pidänkin tätä myönteisenä, pyydän siis komissiota ajattelemaan seuraavaa edistysaskelta, edistämään uusia tekniikkoja ja rohkaisemaan kuluttajia ja yrityksiä niiden käyttäjiksi.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, kiitokset siitä, että annoitte minulle toisen puheenvuoron tänään. Haluaisin kiittää erityisesti niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat tänään esittäneet ajatuksiaan ja myös arvostelleet asiakirjaa, joka on tänä iltana käsiteltävänä.
Yritän antaa muutamasta asiasta tarkemman vastauksen. En voi ehkä käsitellä kaikkia asioita täydellisesti. Haluaisin kuitenkin vakuuttaa tämän parlamentin jäsenille, että minä itse ja avustajani olemme panneet tarkasti merkille kaikki esille otetut asiat, ja haluaisin tässä yhteydessä painottaa, että yritämme hyvin huolellisesti sovittaa tässä parlamentissa vallalla ovat ideat ja ajatukset asiakirjaan, josta puhumme tänä iltana.
Haluaisin myös kiittää niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat ilmaisseet arvostavansa komissiota ja jotka ovat lausuneet ystävällisiä sanoja tästä uudesta sisämarkkinoita koskevasta strategiasta. Komissio on tästä hyvin kiitollinen. Komissio on uusi tällä vaalikaudella. Olemme tehneet parhaamme työskennelläksemme mahdollisimman nopeasti ja esittääksemme tämän asiakirjan parlamentille, jotta myös parlamentti voi ilmaista siitä mielipiteensä mahdollisimman pikaisesti.
Luonnollisesti monia kohtia voi arvostella, ja jotkut parlamentin jäsenet ovat tehneetkin niin. Toisaalta en kuitenkaan ole samaa mieltä Medina Ortegan kanssa, joka huomautti, että sisämarkkinoista täytyy tulla tosiasia kaikkien kansalaisten hyväksi. Sisämarkkinat ovat tosiasia. Sisämarkkinat ovat olemassa, ja niistä on hyötyä kaikille kansalaisille alhaisen inflaation, alhaisten hintojen, ja sellaisen laajan tavara- ja palveluvalikoiman muodossa, josta he haluavat tehdä hankintoja. Toisin sanoen haluaisin sanoa parlamentin jäsen Medina Ortegalle, että sisämarkkinat ovat tosiasia, joka koituu kaikkien hyödyksi, ja varmasti kuluttajien. Ehkä he eivät ole riittävän tietoisia siitä. Mitä tähän asiaan tulee, sekä komission ja myös parlamentin jäsenten tehtävänä on tuoda tämä vielä selvemmin esille kuluttajien parissa.
Jotkut parlamentin jäsenet, eikä vähiten parlamentin jäsen Palacio, ovat puhuneet siitä, mistä käytetään nykyisin nimitystä soft law. Toisin sanoen, kyse ei ole lainsäädännöllisistä välineistä vaan välineistä, jotka liittyvät normien keskinäisen hyväksymisen käyttämiseen, ryhmän painostukseen ja parhaiden työtapojen omaksumiseen muilta jäsenvaltioilta. Tämä on tärkeä osa tätä kommunikaatiota, koska itse asiassa tällä tavalla yritämme päästä ja pääsemme takaisin alkuperäisiin menetelmiin, joita on käytetty sisämarkkinoiden luomissa. Se oli lordi Cockfieldin hanke vuonna 1992. Standardien ja normien keskinäiseen tunnustamiseen liittyy tosiaan merkittäviä etuja. Me haluaisimme jatkaa tällä tavalla.
On varmaa, että on olemassa ero yhdenmukaistamisen ja standardien keskinäisen hyväksymisen välillä. Mitä tähän asiaan tulee, olen samaa mieltä parlamentin jäsen Lehnen kanssa, joka huomautti, että täytyy määritellä tapauskohtaisesti, täytyykö soveltaa yhdenmukaistamista vai normien ja standardien keskinäistä tunnustamista. Se täytyy määritellä tapauskohtaisesti, mutta haluaisin kuitenkin painottaa, että ehdotetussa päätöslauselmassa myös tehdään niin yhdessä kohdassa ja että standardien keskinäinen tunnustaminen on hyvin tärkeää, koska ne vaikuttavat nopeammin ja ovat joustavampia tässä nopeasti muuttuvassa maailmassa ja myös koska niiden täytyy myös vastata toissijaisuusperiaatteen tarpeita. Parlamentin jäsen Wallis huomautti tästä asiasta. Olen vahvasti samaa mieltä hänen kanssaan. Täytyy luonnollisesti löytää oikea tasapaino yhtäältä yhdenmukaistamisen ja toisaalta toissijaisuusperiaatteen välillä. Minusta vaikuttaa siltä, että normien ja standardien keskinäisen tunnustamisen käyttö sopii tähän yhteyteen.
Parlamentin jäsen Berger sanoi pitävänsä tämän asiakirjan rakennetta hieman sekavana. Olen iloinen siitä, että parlamentin jäsen MacCormick oli päinvastaisella kannalla. Hän nimittäin puhui englanniksi selkeästä ja johdonmukaisesta asiakirjasta. Nämä kaksi mielipidettä ovat luonnollisesti ristiriidassa keskenään. Olen itse sitä mieltä, että asiakirjan rakenne on johdonmukainen. Siihen sisältyy neljä strategista tavoitetta, ja kaikki nämä neljä strategista tavoitetta on jaettu kolmeen, neljään, viiteen tai kuuteen toiminnalliseen tavoitteeseen. Näiden lisäksi tulevat luonnollisesti myös konkreettisesti saavutettavat tavoitteet. En siis voi parhaalla tahdollanikaan ymmärtää, miksi parlamentin jäsen Berger sanoo asiakirjan olevan rakenteeltaan sekava.
Hän on kuitenkin oikeilla jäljillä vaatiessaan, että Euroopan parlamentin olisi oltava mukana vuosittaisella kierroksella, josta tässä asiakirjassa mainitaan. Se on mielestäni hyvin tärkeä asia. Haluaisin myös painottaa sitä, että komissio kuuntelee hyvin mielellään joka vuosi aina silloin, kun se on ajankohtaista, Euroopan parlamentin huomautuksia ja ajatuksia, kun vuosittaisella kierroksella voidaan taas tarkastella ja edelleen määritellä konkreettisia eritystoimenpiteitä.
Me pidämme Euroopan parlamentin osallistumista erittäin tärkeänä. Se ei johdu ainoastaan siitä, että neuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio muodostavat kolme kulmaa Euroopan unionin perustana olevassa kolmiossa, jonka täytyy määrittää tämä kaikki tasapainoisella tavalla, vaan myös siitä, että tänne kokoontuneet kansanedustajat ovat parhaassa asemassa tulkitakseen kansalaisten mielipiteitä, jos se suinkin on mahdollista, jotta komissio tekisi niistä oikeat johtopäätökset. Haluaisin vakuuttaa parlamentin jäsen Bergerille ja muille tämän kansanedustuslaitoksen jäsenille, että kuuntelemme hyvin kiinnostuneina parlamentin mielipiteitä, kun ne otetaan esille kerran vuodessa tai ehkä kaksi kertaa vuodessa tai muissa yhteyksissä komission kanssa.
Haluaisin sitten seuraavaksi erityisesti käsitellä parlamentin jäsen MacCormickin huomautuksia taiteilijoista. Tunnustan, että parlamentin jäsen MacCormickin asia on tärkeä, kun hän ottaa esille ympäri Eurooppaa liikkuvien ja eri maissa työskentelevien taitelijoiden, esimerkiksi konserttipianistien tai tanssiryhmien, sekä kulttuurinlevittäjien ja -tuottajien tilanteen. Haluaisin itse ottaa puheeksi Euroopan unionin alueella mahdollisen vapaan liikkuvuuden lisäksi myös siihen liittyvän verotuksen luodakseni paremman pohjan tälle asialle. Tämä ei ole kuitenkaan helppo asia, ja siitä parlamentin jäsen MacCormick on varmasti myös samaa mieltä kanssani. Ei ole olemassa eurooppalaista tuloverotusta. Sitä ei myöskään tule pitkään aikaan, ja se on ehkä myös hyvä asia, mutta olen joka tapauksessa kuitenkin samaa mieltä parlamentin jäsen MacCormickin kanssa siitä, että unionin eri maissa työskentelevien taiteilijoiden verotus ansaitsee huomiota, ja olen itse valmis syventymän asiaan, jos saan siitä asiallisia ehdotuksia.
Mitä tulee Italian yliopistojen lehtoreihin, jotka eivät ole Italian kansalaisia, voin sanoa parlamentin jäsen MacCormickille, että olen tänään allekirjoittanut tätä asiaa koskevan kirjeen eräälle Euroopan parlamentin jäsenelle, joka oli valittanut tästä samasta asiasta. Olemme tietoisia tästä asiasta ja työskentelemme sen parissa.
Parlamentin jäsen Peijs teki eron yhdenmukaistamisen vähimmäis- ja enimmäistason välillä. Hän sanoi, että hän antaa selvän etusijan yhdenmukaistamisen enimmäistasolle. Olen siitä periaatteessa samaa mieltä parlamentin jäsen Peijsin kanssa. Olisi parasta, että koko unionissa sovittaisiin yhdenmukaistamisen enimmäistasosta ja että kaikki maat pitäisivät siitä kiinni. Kuitenkin luonnollisesti hyvin monet puolusteltavissa olevia poikkeukset tästä yleisestä periaatteesta ovat mahdollisia. Ajatellaan sosiaalisia normeja, jotka ovat joissakin maissa tiukemmat kuin toisissa, ja joitakin ympäristön turvaamiseksi, puolustamiseksi ja suojelemiseksi tarkoitettuja normeja, jotka ovat joissakin maissa tiukemmat ja ankarammat kuin toisissa. Tiettyjä maita ei saa tällöin estää menemästä yleisesti hyväksyttyjä normeja pitemmälle. Minun lähtökohtani on todellakin sama kuin parlamentin jäsen Peijsin. Myös minä pidän enimmäisstandardeja ja enimmäisnormeja tärkeinä, mutta joillakin aloilla ei voida mennä estämään maita menemästä pitemmälle kuin on yleisesti hyväksytty. Mitä tähän asiaan tulee, olen sitä mieltä, että meidän täytyy yrittää saavuttaa oikea tasapaino yhtäältä sisämarkkinoiden ja toisaalta ympäristöön tai pitemmälle meneviin sosiaalisiin normeihin liittyvien toiveiden välillä.
Hän puhui myös postidirektiivistä, mikä on erityisen tärkeä asia. Nyt minun yksikköni - ja sallinette minun sanoa, että myös minä - pyrkii kiireesti selvittämään, kuinka voimme päästä tässä asiassa eteenpäin. Tässä vaiheessa on ehkä liian aikaista esitellä asian yksityiskohtia. Olen kuitenkin parlamentin jäsen Peijsin kanssa samaa mieltä, kun hän sanoo, että tietyt monopoliasemassa olevat postiyritykset ostavat muita yrityksiä, että toisin sanoen monopoliaseman harjoittajat ostavat yrityksiä ja että sellainen tilanne ei ole toivottava. Ei ole toivottavaa, että monopoliasemaa käytetään hankittaessa saman toimialan yrityksiä, jotka ovat kuitenkin riippumattomia. Tämä osoittaa, että postialan vapauttaminen ei ole edistynyt tyydyttävällä tavalla ja että jotkin postiyritykset eivät ainakaan sovella vapauttamista riittävän oikealla tavalla. Meidän täytyy olla tässä asiassa hyvin tarkkaavaisia, koska jälleen kerran emme voi hyväksyä tätä, ja tämä on yksi syy siihen, miksi toivon, että ei kulu liian paljon aikaa siihen, että voin esittää tarkempia ajatuksia siitä, millainen muoto postidirektiiville myöhemmin annetaan.
Ohitan Peijsin huomautukset hajauttamisesta ja kilpailua koskevista päätöksistä. En tee sitä siksi, etten haluaisi käsitellä niitä. Olen harmaassa menneisyydessä Alankomaiden hallituksen ministerinä työskennellyt kilpailuasioiden parissa, mutta tämä asia kuuluu niin selvästi kollegani Montin alaan, etten halua käsitellä tätä edelleen tänä iltana.
Parlamentin jäsen Peijs päätti puheenvuoronsa sanoihin " täytäntöönpano on ensisijaista" . Olen siitä samaa mieltä Peijsin kanssa. Politiikan määrittely on yksi asia ja politiikan täytäntöönpano toinen. On myös luonnollisesti yksi tämän uutta strategiaa koskevan asiakirjan ydinkohdista, että hyväksymme sen, että lainsäädäntö on pantu suurilinjaisesti täytäntöön ja että nyt on toimeenpanon, noudattamisen ja täytäntöönpanon seurannan aika, niin että komissio voi käyttämällä rikkomusmenettelyjä myös antaa tukensa sisämarkkinoita koskevien sääntöjen oikealle täytäntöönpanolle.
Toiseksi viimeinen huomautukseni liittyy siihen, mitä parlamentin jäsen Berenguer Fuster teki sanoessaan, että kuluttajaa ei saa suojella sisämarkkinoiden kustannuksella. Asiakirjassa, jonka olemme laatineet ja josta tänään keskustellaan, pyritään ensimmäisessä strategisessa tavoitteessa juuri luomaan tasapaino yhtäältä sisämarkkinoiden ja toisaalta kuluttajan ja ympäristön etujen suojelemisen välillä. Me pyrimme - ja toivottavasti olemme jossakin määrin onnistuneet siinä - luomaan tämän tasapainon ja siten estämään sen, että kuluttajan suojeleminen tapahtuisi sisämarkkinoiden kustannuksella, koska sisämarkkinat ovat olemassa luonnollisesti myös tuottajia ja luonnollisesti myös teollisuutta varten mutta ennen kaikkea kuluttajaa varten. Toisin sanoen, jos kuluttajan suojeleminen tapahtuisi sisämarkkinoiden kustannuksella, vetäisimme maton altamme, eikä se olisi meidän kannaltamme ihanteellista. En usko, että se olisi sitä myöskään tämän parlamentin jäsenten kannalta.
Sitten lopuksi, arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Harbourin huomautuksista, jota pidän suuressa arvossa. Tiedän, että Harbour suhtautuu hyvin myönteisesti tähän sisämarkkinastrategiaa koskevaan asiakirjaan. Haluan kiittää häntä myös siitä, että hän oli läsnä kuulemistilaisuudessa viime viikon perjantaina. Palacio muuten piti siellä hyvin arvostetun yleisen johdannon, mistä myös hänelle kiitokset. Parlamentin jäsen Harbour sanoi, että sisämarkkinoiden täytyy olla myös herkästi reagoivat ja joustavat, toisin sanoen valmiit vastaamaan tämän maan kuluttajien ja kansalaisten toiveisiin. Olen tästä täysin samaa mieltä hänen kanssaan. Elämme valtavan nopeasti muuttuvassa maailmassa. Uudet sähköiset välineet, joita voidaan käyttää kaupankäynnissä, ovat hyvin tunnettuja. Niistä tulee vieläkin tunnetumpia, mikä luo omia ongelmiaan. Komission täytyy reagoida siihen. Haluaisin vakuuttaa Harbourille ja itse asiassa kaikille tämän parlamentin jäsenille, että komission tavoitteena on olla hänen sanojensa mukaisesti herkästi reagoiva ja joustava, jotta voimme tosiaan, ottaen huomioon kuluttajan edut, reagoida joustavasti tämän hetken tarpeisiin.
Arvoisa puhemies, toivon, etten ole puhunut liian pitkään. Kiitokset kärsivällisyydestä, jota te ja parlamentin jäsenet olette osoittaneet. Kiitokset myös heille huomiosta. Haluaisin mielelläni vielä vaihtaa lähemmin ajatuksia tästä tärkeästä aiheesta parlamentin kanssa, jos se vain on mahdollista.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Olen vastaanottanut päätöslauselmaesityksen, joka on jätetty työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan perusteella.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 22.05.)

