Statusrapport 2010 om Tyrkiet (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om statusrapport 2010 om Tyrkiet.
Enikő Győri
Fru formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne sige, at det er en stor fornøjelse for mig, at De har udvist så stor interesse for spørgsmålet om udvidelsen. Selv om både medlemsstater og kandidatlande står over for betydelige udfordringer, mener jeg, at udvidelsesprocessen skal fortsætte løbende og konsekvent på grundlag af de opnåede resultater. For at nå dette skal begge parter bevare deres engagement. Når man kender Europa-Parlamentets aktiviteter, er det klart, at dette er et forum, hvor alle deltagere er klar over betydningen af vores forbindelser med Tyrkiet.
Der er tale om langvarige forbindelser, som er blevet endnu tættere på grund af landets kandidatstatus. Samtidig er Tyrkiet også en vigtig regional aktør og spiller en central rolle på en række vigtige områder, som f.eks. energisikkerhed og regional sikkerhed samt fremme af dialogen mellem civilisationer. I mellemtiden understreger de dramatiske internationale begivenheder, der finder sted i vores umiddelbare naboskab, Tyrkiets betydning på ovennævnte områder. Tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet skrider frem i henhold til de relevante konklusioner fra Det Europæiske Råd og Rådet, og det samme gælder forhandlingsrammerne. På trods af forhandlingerne, som befinder sig på et fremskredent stade og ligeledes bliver stadig mere komplicerede, lægger det ungarske formandskab vægt på at gøre fremskridt med hensyn til alle kapitler, hvor der er mulighed for fremskridt. Arbejdet skrider fremad selv nu, og det vigtigste fokus ligger i øjeblikket på kapitel otte, dvs. konkurrencepolitik.
Jeg har tillid til, at vores tyrkiske partnere vil fortsætte deres bestræbelser, og at vi snart vil kunne se resultater. I sine konklusioner fra december sidste år glædede Rådet sig over Tyrkiets fortsatte engagement i forhandlingsprocessen og sit politiske reformprogram. Forfatningsreformpakken, som Tyrkiet vedtog i 2010, er endnu et vigtigt skridt i den rigtige retning, eftersom denne pakke dækker adskillige prioriteringer i tiltrædelsespartnerskabet inden for retsvæsen, grundlæggende rettigheder og offentlig administration. Den vigtigste opgave i øjeblikket er at sikre, at reformerne gennemføres i overensstemmelse med europæiske normer og gennem høringer, der omfatter flest mulig deltagere, dvs. alle politiske partier og civilsamfundets organisationer.
Det er klart, at det stadig er fantastisk vigtigt at fortsætte arbejdet med de politiske kriterier. Der bliver behov for seriøse bestræbelser på mange områder, hvilket understreges i Rådet konklusioner fra den 14. december 2010, Europa-Parlamentets beslutningsforslag og Kommissionens statusrapport 2010.
Jeg vil gerne fremhæve nogle af disse områder. Tyrkiet skal forbedre respekten for grundlæggende rettigheder og friheder yderligere, navnlig ytringsfrihed og religionsfrihed, både i lovgivningen og i praksis. Der skal også udfoldes yderligere bestræbelser på at sikre den fulde overholdelse af Københavnskriterierne, respekt for ejendomsretten, fagforeningsrettigheder, mindretalsrettigheder, kvinders og børns rettigheder, kampen mod diskrimination, ligestilling og kampen mod tortur og umenneskelig behandling m.fl.
Med hensyn til ytringsfrihed omfatter de områder, der giver anledning til bekymring, indskrænkning af pressefriheden, utilstrækkelig beskyttelse af journalisters rettigheder samt hyppige og omfattende forbud mod hjemmesider, hvilket også fremhæves i Parlamentets beslutningsforslag. Jeg vil gerne her have lov til at henvise til begivenheder fra de seneste dage. Den 3. marts arresterede det tyrkiske politi en række journalister. Vi skal overvåge denne sag meget nøje, og vi skal fortsat minde de tyrkiske myndigheder om betydningen af den fortsatte håndhævelse frihederne.
Med hensyn til religionsfrihed skal Tyrkiet sikre både de lovgivningsmæssige og praktiske vilkår for, at den kan udøves. For at garantere religiøs pluralisme i overensstemmelse med europæiske normer er der behov for en omfattende juridisk løsning. Formandskabet er ligeledes bekymret over det store antal nye beretninger om tortur og umenneskelig behandling og navnlig overgreb begået uden for officielle fængsler. For at forhindre krænkelser af menneskerettighederne skal den nærmere gennemførelse af loven om politiets aktiviteter og beføjelser med ændringerne fra 2007 overvåges. Som det fremhæves i Europa-Parlamentets beslutningsforslag, udgør bekræftelsen af den frivillige protokol til FN-konventionen mod tortur og kampen mod straffrihed væsentlige skridt i denne henseende.
Hvad angår forholdet mellem Tyrkiet og kurderne og spørgsmålet om de sydøstlige områder, håber vi, at gennemførelsen og fortsættelsen af den demokratiske åbningsproces snart vil give de forventede resultater og i sidste ende fører til økonomisk, social og kulturel udvikling af regionen. Jeg vil også gerne erindre om, at Rådet på det kraftigste fordømmer de terrorhandlinger, der begås på tyrkisk område. Det skal også understreges, at Kurdistans Arbejderparti stadig står på EU's terrorliste.
Med hensyn til forbindelserne mellem EU og Tyrkiet bemærker jeg med dyb beklagelse, at Tyrkiet trods gentagne opfordringer stadig nægter at opfylde sine forpligtelser vedrørende den fuldstændige og ikkediskriminerende gennemførelse af tillægsprotokollen til associeringsaftalen. Det er et centralt spørgsmål, og derfor fastholder Rådet sine foranstaltninger fra 2006, hvilket på den anden side helt klart påvirker tempoet i tiltrædelsesforhandlingerne, hvilket vi alle er klar over.
Rådet overvåger fortsat alle resultater nøje og vil granske dem grundigt. Tilsvarende er der ikke sket fremskridt i retning af en normalisering af forbindelserne mellem Cypern og Tyrkiet. Rådet forventer, at Tyrkiet aktivt vil støtte de igangværende forhandlinger inden for FN vedrørende en retfærdig, generel og gennemførlig løsning på Cypern-spørgsmålet i henhold til de relevante beslutninger fra FN's Sikkerhedsråd og med respekt for de grundlæggende principper, som EU er baseret på. Tyrkiets engagement og bidrag er virkelig meget væsentligt for en så omfattende løsning.
Desuden vil jeg gerne understrege, at Tyrkiet entydigt skal forpligte sig til et godt naboskab og fredelig bilæggelse af tvister. Tyrkiet er et vigtigt oprindelsesland og et transitland for ulovlig indvandring til EU, og derfor glæder vi os over, at forhandlingerne om en tilbagetagelsesaftale mellem EU og Tyrkiet er afsluttet. Rådet ser frem til, at aftalen kan underskrives hurtigst mulig og derefter gennemføres. Vi er klar over, at dette sket ved det seneste møde i Rådet (retlige og indre anliggender), og nu forventer vi, at Tyrkiet underskriver traktaten. Indtil dette sker, understreger Rådet endnu en gang forpligtelsen til fuldt og helt at gennemføre de eksisterende bilaterale tilbagetagelsesaftaler.
I forbindelse med toldunionen mellem EU og Tyrkiet vil jeg gerne bemærke, at tiden er inde til, at Tyrkiet endelig opfylder det store antal forpligtelser, som landet hidtil ikke har overholdt. De omfatter tekniske og administrative handelshindringer, registreringskrav, importlicenser, statsstøtte, håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og andre diskriminerende former for praksis og bestemmelser. Alle disse problemer skal løses hurtigt. Desuden skal Tyrkiet ophæve alle restriktioner, der påvirker samhandel og transport mellem EU's medlemsstater og Tyrkiet. Tak for Deres tålmodighed. Jeg vil med glæde besvare eventuelle spørgsmål.
Štefan Füle
Fru formand! Jeg vil gerne takke Parlamentet og i særdeleshed fru Oomen-Ruijten for hendes betænkning om Tyrkiet. Denne forhandling og Deres beslutningsforslag kommer på et vigtigt tidspunkt for forbindelserne mellem EU og Tyrkiet, og i beslutningsforslaget understreger De en række spørgsmål af stor betydning for Kommissionen.
Kommissionen er fortsat engageret i tiltrædelsesprocessen med Tyrkiet. Udvidelsesprocessen tilskynder til politiske og økonomiske reformer i landet. Forbindelserne mellem EU og Tyrkiet er stærke. Tyrkiet har brug for EU, og EU har brug for Tyrkiet - denne balance har ikke ændret sig. EU er og vil fortsat være en central aktør for Tyrkiet.
Forholdet er baseret på dyb økonomisk integration: 40 % af Tyrkiets udenrigshandel går til EU, og 80 % af de udenlandske direkte investeringer i Tyrkiet kommer fra EU. EU bidrager effektivt til modernisering af Tyrkiet gennem teknologioverførsel, Tyrkiets deltagelse i EU's uddannelses- og forskningsprogrammer og vores økonomiske førtiltrædelsesstøtte.
Samtidig er tempoet i tiltrædelsesforhandlingerne faldet. Desuden kræver de forhandlingskapitler, som Tyrkiet kan regne med at åbne under de nuværende omstændigheder, betydelige reformer og tilpasninger. På denne baggrund glæder jeg mig så meget desto mere over de fremskridt, som man har gjort for nylig, især vedrørende konkurrencekapitlet. Jeg har tillid til, at vi snart kan åbne dette kapitel, hvis Tyrkiet opfylder de sidste resterende betingelser.
Det er klart, at Cypern-spørgsmålet vejer tungt i forhandlingerne. Positive skridt i retning af gennemførelsen af tillægsprotokollen til Ankara-aftalen eller i samtalerne om bosættelserne vil kunne få positiv indvirkning på tiltrædelsesforhandlingerne.
Nu vil jeg gerne gå videre til reformerne i Tyrkiet. Jeg glæder mig over sidste års forfatningsreform og de efterfølgende lovgivningsændringer og ser dem som skridt i den rigtige retning. Det er vigtigt at få de rigtige love på plads. Men kun en objektiv og upartisk gennemførelse af de nye love vil sikre, at forfatningsreformerne bliver en succes. Tyrkiet bør fortsætte med forfatningsreformen. Processen bør være så integrerende og gennemsigtig som mulig med aktiv deltagelse fra forskellige politiske partier, civilsamfundet, ikkestatslige organisationer og den brede offentlighed.
Kommissionen følger med bekymring aktionerne imod journalister for nylig. Uafhængighed og pressefrihed er af den største betydning for demokratiet. I sin statusrapport 2010 har Kommissionen allerede fremhævet det store antal retssager imod journalister og et utidigt pres på medierne, som i praksis undergraver den grundlæggende ret. Pressefrihed indebærer, at afvigende og modsatrettede synspunkter også skal høres og - endnu vigtigere - tolereres. Pressefrihed betyder at garantere et offentligt rum til fri debat, herunder på internettet. I Europa-Parlamentets beslutningsforslag understreger man med rette disse spørgsmål.
Med hensyn til retten til religionsfrihed glæder vi os over de initiativer, man har taget til fordel for ikkemuslimske religiøse samfund i Tyrkiet. Men der er behov for yderligere og systemiske bestræbelser for at løse problemer for ikkemuslimer og alewitter.
Jeg vil gerne gå videre til spørgsmålet om indvandring. For to uger siden godkendte Rådet tilbagetagelsesaftalen mellem EU og Tyrkiet. Denne aftale er gavnlig for EU's medlemsstater, fordi Tyrkiet er et vigtigt transitland for indvandringsstrømme til EU. Udformningen af tilbagetagelsesaftalen åbner også for første gang nye og konkrete perspektiver for et yderligere samarbejde med Tyrkiet inden for visum- og indvandringspolitikker med henblik på at forbedre mobilitet og kontakter mellem vores borgere og virksomheder.
Tyrkiet og EU har en fælles interesse i et tæt samarbejde på dette område. Der er mange gode grunde til at give tyrkiske borgere, forretningsmænd og studerende mulighed for at rejse til Europa, for at de kan blive mere fortrolige med europæiske standarder, for at styrke samhandelen mellem EU og Tyrkiet til gavn for både Den Europæiske Union og de tyrkiske virksomheder og for at give vores samarbejde med Tyrkiet et yderligere skub. Jeg forsikrer Dem for, at Europa-Parlamentet vil blive inddraget, som det sig hør og bør, både i spørgsmålet om tilbagetagelsesaftalen og visumdialogen i henhold til traktatens krav.
Forbindelserne med Tyrkiet skal også ses i en større sammenhæng. Tyrkiets aktive udenrigspolitik er et stærkt potentielt aktiv for EU, hvis den udvikles inden for rammerne af Tyrkiets tiltrædelsesproces til EU. EU står parat til at intensivere den eksisterende dialog med Tyrkiet om udenrigspolitiske spørgsmål af fælles interesse.
Når vi taler om Tyrkiet i dag, er vi nødt til at tale om de vigtige hændelser i hele regionen. Begivenhederne i Tunesien og Egypten har understreget Tyrkiets stabilitet, fremskridt, og demokrati. Borgerne i disse lande kigger mod Tyrkiet, som de kigger mod EU, som eksempler til efterfølgelse. De ser, at Tyrkiet taler for standarder og værdier, som de nu selv kæmper for, og som er forbundet med Europa.
Vi skal sige det ligeud: Selv om landet er et eksempel for andre, har Tyrkiet lang vej endnu. Mange af de forestående udfordringer nævnes i Deres betænkning. Dette giver Tyrkiet lejlighed til at komme endnu tættere på den fuldstændige gennemførelse af EU's politiske kriterier. Regeringen har også et meget stort ansvar for at bevare en så privilegeret position og foregå med et godt eksempel til gavn for sine borgere, men også for regionen som helhed.
Ria Oomen-Ruijten
Fru formand, fru Győri, hr. kommissær, mine damer og herrer! Denne forhandling og betænkningen om Tyrkiet kommer tre måneder før parlamentsvalget i Tyrkiet. Mere end i tidligere år har jeg derfor gjort mit bedste for at sikre, at tonen i betænkningen er meget objektiv og konstruktiv. De 22 kompromisændringsforslag ved afstemningen i Udenrigsudvalget er beviset på dette. På grundlag af udviklingen i de seneste år ønsker vi her i Europa-Parlamentet at opstille vores prioriteringer, prioriteringer for det nye tyrkiske parlament og for den kommende regering. For mig at se er der seks prioriteringer.
Først og fremmest påhviler der regeringen og oppositionen et stort ansvar for at nå frem til et kompromis og konsensus om yderligere reformer. Både oppositionen og regeringen har antydet, at de ønsker en fuldstændig reform af forfatningen, og jeg forventer, at dette vil ske.
For det andet er kontrolsystemet grundlaget for alle demokratiske systemer. Der er behov for yderligere skridt for at styrke et uafhængigt og upartisk retsvæsen, Parlamentets tilsynsrolle og især pressefrihed og ytringsfrihed. Jeg er især bekymret for pressefriheden, men det vender jeg tilbage til.
For det tredje mindretalsrettigheder. Jeg lykønsker Tyrkiet med de symbolske skridt, som landet har taget, og dialogen, som regeringen eksplicit har tilstræbt. Men dialog alene gør det ikke. Befolkningen i den sydøstlige del af landet, alewitterne, det kristne mindretal, forventer noget konkret. Især erklæringen om Mor Gabriel beviser, at der er lang vej endnu, og jeg mener, at det vil være skadeligt for den tyrkiske regering, hvis denne sag endnu en gang skulle afgøres af domstolen. Derfor skal der gøres noget for at sikre en demokratisk åbning.
For det fjerde kvinders rettigheder. Man har gjort meget i det seneste år, men love alene er ikke nok. Jeg har besøgt kvindehjem. Jeg har talt med tyrkiske kvindeorganisationer. Det er klart, at både den tyrkiske regering og parlamentet har gjort en indsats på nationalt og lokalt niveau, men tingene synes at gå i stå, når de når ud til politiet og domstolene. Det skal ændres. Love er ganske udmærkede, men håndhævelsen er også vigtig. I dag på 100-årsdagen for kvindernes internationale kampdag vil jeg gerne endnu en gang slå et slag for en bedre repræsentation af kvinder i det tyrkiske parlamentet. Tingene skal ændres i den henseende ved det kommende valg.
For det femte er Ankara-protokollen efter min mening af central betydning. Her ligger ansvaret hos Tyrkiet. Det er i særlig grad årsagen til den blindgyde, som forhandlingskapitlerne er havnet i. Det vil jeg gerne gentage.
For det sjette udenrigspolitik. Vi europæere er tilhængere af, at Tyrkiet skal spille en aktiv rolle i regionen. Når det er sagt, vil jeg gerne påpege, at Tyrkiet kun kan spille en rolle som brobygger, så længe broens piller er fast forankret også på den europæiske side af Bosporus. Fru Ashton vil også på dette punkt skulle sikre en meget aktiv koordinering med Tyrkiet, mere aktiv end hidtil. Dette er i øvrigt ikke kun mine prioriteringer. Alt, hvad jeg har nævnt, er også blevet drøftet i det tyrkiske samfund. Nu er det op til politikerne at omsætte denne forhandling til konsensus og kompromis.
Ganske kort to yderligere punkter, der vækker bekymring. Vi er foruroligede over PKK's meddelelse om, at man ønsker at afslutte våbenhvilen. Det var kommissæren inde på. Pressefrihed: Sidste fredag modtog jeg et åbent brev. Jeg vil gerne gentage, at enhver, der begrænser ytringsfriheden i et bestemt land, angriber det pågældende lands kultur. En fri og tolerant debat er af central betydning for alle lande.
Richard Howitt
Fru formand! Den fortsatte konsolidering af demokrati og respekt for menneskerettigheder i Tyrkiet, som bør føre til fuldt medlemskab af vores Europæiske Union, bliver endnu vigtigere på et tidspunkt, hvor arabiske og mellemøstlige lande lige uden for Europas grænser er i krise. Vi bør glæde os over, at dynamikken er vendt tilbage til reformprocessen i Tyrkiet, og idet vi erkender kontroverserne ved folkeafstemningen i september, opfordrer vi til, at det skal være en platform for grundlæggende forfatningsreformer med opbakning fra alle partier fremover.
Jeg bakker på alle måder op om kommissær Füles arbejde i denne henseende og hans kompromisløse ord her i eftermiddag om ytringsfrihed, især fordi jeg sammen med andre europæiske repræsentanter blev forhindret i at fungere som juridiske observatører ved KCK-sagerne ved domstolen i Diyarbakir så sent som sidste måned. Men jeg beder også kommissæren gøre fremskridt i visumspørgsmålet, navnlig for forretningsfolk, og om at holde Tyrkiet fast på sine løfter om et lovforslag om fagforeningerne.
Vores socialdemokratiske gruppe mener, at tiltrædelsesforhandlingerne er truet, ikke af en pludselig død, men af død ved kvælning. Ingen nye kapitler er blevet åbnet i otte måneder, den længste periode, siden samtalerne gik i gang. I morgen stemmer vi om åbningen af kapitlerne om grundlæggende rettigheder og retsvæsen og om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, ikke fordi vi ønsker at fremstå svage i disse spørgsmål, men fordi vi ønsker at være stærke. Vi gør det ikke, fordi vi ønsker at ændre presset på alle sider for at opnå forsoning på øen Cypern.
Ligesom der er behov for dynamik i reformprocessen for Tyrkiet, er der også behov for dynamik i medlemskabsforhandlingerne med EU.
Alexander Graf Lambsdorff
for ALDE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Hr. Füle har netop gjort det fuldstændig klart, at Tyrkiet og EU har brug for hinanden. Vi er vigtige naboer, vi er allierede i NATO, og mange mennesker af tyrkisk oprindelse bor i EU's medlemsstater. Vi skal vise respekt for hinanden. Jeg støtter i høj grad visumlempelse for forretningsfolk og studerende, som De netop var inde på. Jeg er også tilhænger af at inddrage Tyrkiet mere i strukturerne for den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Jeg vil gerne have, at Cypern bringer sin blokade på dette område til ophør. Når vi kigger på Nordafrika, er det klart, at Tyrkiet er en rollemodel for mange lande i regionen. Det er alt sammen udmærket.
Så kommer vi til tiltrædelsesprocessen, hvor vi kan se, at mange kapitler er blokeret. Det er utroligt vanskeligt at åbne nye kapitler. Der er kun tre kapitler tilbage, og konkurrencekapitlet befinder sig nærmest kun i åbningsfasen. Hvad vil der ske, når de sidste kapitler åbnes? Vil Tyrkiet og EU ikke længere have noget at sige til hinanden? Det kan simpelthen ikke passe! Derfor skal vi meget nøje overveje, hvordan vi skal komme videre med tiltrædelsesprocessen, og om vi kan holde fast i den nuværende procedure, der betyder, at Parlamentet kommenterer Kommissionens statusrapport i form af en beslutning.
Vores 2010-betænkning er særdeles kritisk, men også konstruktiv. Den drejer sig om grundlæggende rettigheder, som er selvindlysende, især for De Liberale: pressefrihed, ytringsfrihed, forsamlingsfrihed, studenterdemonstrationer, fagforeningsrettigheder og religionsfrihed. I årevis har vi krævet forbedringer af religionsfriheden, men der er sket alt for små fremskridt. Arrestationen af Ahmet Şık og Nedim Şener og indblandingen i politiske fondes arbejde i Tyrkiet giver os virkelig grund til bekymring. Dette er omfattet af det første Københavnskriterium. Det er et centralt spørgsmål, fordi det er et politisk kriterium. Hvis Tyrkiet ikke kan komme videre med sin interne demokratiske forfatning, mener jeg, at vi stadig står med alvorlige problemer på nogle områder, udover fra dødvandet i Rådet.
Udtrykt diplomatisk har vi brug for Tyrkiet, og Tyrkiet har også brug for os. Udtrykt demokratisk er der lang vej endnu for Tyrkiet.
Hélène Flautre
Fru formand! Jeg vil gerne benytte denne mulighed til at takke fru Oomen-Ruijten for hendes arbejde med at levere særdeles detaljeret dokumentation og udarbejde en betænkning i den allerbedste tro med henblik på at udsende klare politiske budskaber, navnlig her forud for parlamentsvalget i Tyrkiet, og jeg støtter dette arbejde.
Denne betænkning - til forskel fra Dem, fru minister, men det er forståeligt - fremhæver ytringsfrihed og mediefrihed. Desværre er dette helt åbenlyst meget nødvendigt, og de aktuelle begivenheder minder os om dette med de seneste arrestationer af journalisterne Nedim Şener og Ahmet Şik i forbindelse med undersøgelserne af Ergenekon og Sledgehammer. Jeg fremsætter et ændringsforslag om dette, og jeg vil bede Dem støtte dette arbejde for at sætte Parlamentet i stand til at udøve størst mulig bevågenhed i det vigtige spørgsmål om pressefrihed, som også påvirker spørgsmålet om retsvæsenets uafhængighed og udarbejdelsen af den nye forfatning.
Men jeg vil gerne stille Dem følgende politiske spørgsmål: Når vi kan se dødvandet i tiltrædelsesprocessen og de stillestående forhandlinger om disse kapitler, der er vigtige, hvis vi ønsker at gøre fremskridt i spørgsmålet om grundlæggende friheder, retsvæsenets uafhængighed og den nye forfatning, er det så ikke sådan, at vores og Rådets beslutning om at straffe ved at lukke kapitler og gøre det umuligt at åbne og lukke kapitler på enhver måde strider mod hensigten i dag?
Det giver ingen mening, at EU frasiger sig en af de vigtigste muligheder for at påvirke Tyrkiet, dvs. forhandlinger - især om kapitel 22, 23 og 24 - og jeg vil gerne bede Rådet undersøge denne situation igen, for i dag ser det ud til, at tiltrædelsesprocessen holdes som gidsel med disse sanktioner, som i sidste ende kun kan virke, hvis tiltrædelsesprocessen stadig er i gang. I dag kan alle se, at det ikke er tilfældet. Derfor befinder vi os i en meget bekymrende politisk situation på et tidspunkt, hvor alle landene syd for Middelhavet ser Tyrkiet som en inspirationskilde for deres egne demokratiske forandringsproces.
Jeg beder ikke om en beslutning om Tyrkiets tiltrædelse. Jeg beder om, at de beslutninger, vi tager på alle niveauer, skal være konsekvente i forhold til pålideligheden, troværdigheden, seriøsiteten og loyaliteten af vores forhandlingsproces. Disse ting hersker der stor tvivl om i dag.
Geoffrey Van Orden
Fru formand! Jeg erkender, at der findes forskellige holdninger til tyrkisk tiltrædelse både mellem og inden for de politiske grupper her i Parlamentet, min egen inklusive. Min personlige holdning har altid været meget positiv over for de tyrkiske ønsker vedrørende EU. Naturligvis er der problemer, men jeg vil sige, at i lyset af den turbulens, vi nu oplever i Nordafrika og Mellemøsten, og på baggrund af den fortsatte trussel fra islamisk terror har det aldrig været vigtigere for os at sende et positivt signal til Tyrkiet om, at landet er velkommen i klubben af europæiske demokratier.
Jeg vil især bede vore græscypriotiske og græske venner om at opgive deres ensidige tilgang til Cypern-problemet, at dele sol og vind mere lige og nå frem til en omfattende aftale med tyrkerne, før det er for sent. Vi kritiserer Tyrkiet med hensyn til tillægsprotokollen - vi har hørt det samme igen her i eftermiddag fra det siddende formandskab - men ingen nævner den manglende gennemførelse af Rådets beslutning af den 26. april 2004.
Tyrkiet er et centralt medlem af NATO, et demokrati med en central rolle i grænseområdet mellem Vest og Øst og et land, der ændrer sig hurtigt med en vækstrate, der placerer det blandt de førende i verden. Lad os komme i gang! Vi må ikke miste Tyrkiet på dette tidspunkt!
Takis Hadjigeorgiou
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Fru formand! Jeg skal afholde mig fra at kommentere hr. Van Ordens argumenter, for det første fordi jeg ikke vil bruge tid på det, og for det andet fordi han - og det er ikke første gang - bytter rundt på skurk og offer i Cypern. Vi er tilhængere af Tyrkiets tiltrædelse, hvis landets befolkning ønsker det, og hvis det opfylder alle tiltrædelseskriterier.
For at dette kan ske, skal Tyrkiet finde en konkret politisk på det kurdiske spørgsmål og løslade de hundredvis af kurdiske borgmestre og byrådsmedlemmer, der sidder i landets fængsler, og man skal arbejde med at indføre retsstatsprincippet, anerkende det armenske folkemord og løse problemerne med Grækenland, navnlig i Ægæerhavet.
På Cypern skal man holde op med at gemme sig bag det, der skete i 2004. Nu skriver vi allerede 2011. Man skal straks overgive byen Famagusta til dens indbyggere - vi taler om en europæisk by med en europæisk historie, der strækker sig adskillige tusinde år tilbage i tiden, som er blevet overladt til tidens tand i næsten fire årtier - og man skal straks indlede tilbagetrækningen af tropperne fra Cypern.
Her til sidst vil jeg gerne minde Dem om protesterne fra de tyrkiske cyprioter, hr. Van Orden, som beder Tyrkiet give dem indflydelse på deres egne anliggender. I stedet har Eroglu krævet, at alle, der protesterer, skal stilles for en domstol. Tyrkiet skal respektere de tyrkiske cyprioters ønsker ved at give tilladelse til en folketælling i det besatte område og ved at bringe koloniseringen til ophør og lade navnene på byer og landsbyer fremgå af kortet, som de har gjort i tusinder af år.
Nikolaos Salavrakos
for EFD-Gruppen. - (EL) Fru formand! Tillykke til fru Oomen-Ruijten med den tekst, hun har fremlagt, som giver et velafbalanceret og præcist billede af situationen i Tyrkiet. Jeg sætter særlig pris på hr. Füles holdning. Budskabet i fru Oomens betænkning er, at Tyrkiet skal opfylde sine forpligtelser over for EU fuldt ud, hvis landet ønsker at blive medlem af EU. Hvis landet ikke ønsker medlemskab af EU, bør det sige det, for med et stort land som f.eks. Tyrkiet er jeg imod at kaste spørgsmålet frem og tilbage og kun tale i diplomatiske vendinger. Men trods Europas klare budskab til Tyrkiet går landet i den stik modsatte retning. Det er, som om der er et problem mellem den politisk ledelse og militærstyret. Samtidig giver landet udtryk for gode hensigter over for sine naboer det ene øjeblik og laver en "si" ud af Ægæerhavet det næste med tyrkiske fly og skibe, der passerer gennem og krænker Grækenlands territorialgrænser på landjorden og i luften nærmest dagligt.
Vi respekterer Tyrkiet og den tyrkiske befolkning, men vi mener, at det er på høje tid, at Tyrkiet viser respekt for sine naboer og for den europæiske tanke som beskrevet i Romtraktaten.
Barry Madlener
- (NL) Fru formand! Vi taler om Tyrkiet her, men premierminister Erdoğan vil hellere have en tyrkisk-arabisk union. Tyrkiet er en god ven af diktator Ahmadinejad. Tyrkiet ønsker ikke længere at være et sekulært land. Tyrkiet fortsætter besættelsen af Nordcypern, og Tyrkiet er ikke længere Israels ven. I stedet har man valgt det muslimske broderskab Hamas. Tyrkiet fokuserer i stigende grad på den islamiske verden.
Hvornår stopper vi dette blændværk? Europa ønsker ikke Tyrkiet, og Europa ønsker ikke islam. Det har hr. Sarkozy allerede sagt. Fru Merkel har allerede sagt det, og de fleste europæisk borgere ønsker heller ikke Tyrkiet som medlem af EU. Tyrkiet har ydmyget sig i årevis for at få penge fra EU og løfter om EU-medlemskab. Men en tilbagestående islamisk kultur har ingen plads i Europa. Premierminister Erdoğan, er De en rigtig mand eller en underdanig kujon? Hvor meget længere vil De fortsætte med at ydmyge den tyrkiske befolkning? Vælg den ærefulde udvej og hold op med det.
Ioannis Kasoulides
(EN) Fru formand! De, der støtter Tyrkiets tiltrædelse til EU, eller nogle af dem her i Parlamentet, føler sig forpligtet til at støtte ændringsforslag imod Cypern. Tyrkiet er ved at løbe tør for kapitler, og tiltrædelsesprocessen risikerer at gå i stå. 14 kapitler er fastfrosset, fordi Tyrkiet stædigt nægter at udvide Ankara-protokollen.
Et vellykket resultat af de igangværende forhandlinger om en løsning på besættelsen af Cypern vil automatisk gøre 14 kapitler tilgængelige. Ban Ki-moon opfordrede alle internationale aktører til at fokusere på bestræbelserne for en sådan løsning. At stemme for ændringsforslag som det om direkte handel fra den 26. april i et delt Cypern, men som ville være unødvendigt i et forenet Cypern, tilskynder til stejlhed og fejlslagne bestræbelser på at finde en løsning og forlænger fastfrysningen af kapitler. At pukke på Cypern hjælper ikke Tyrkiet fremad.
Raimon Obiols
- (ES) Fru formand! Jeg mener, at det i morgen bliver klart, at Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet har søgt den bredest mulige enighed i Parlamentet, fordi vi ønsker en overvejende ensartet fremgangsmåde for alle EU's institutioner.
I årevis har denne forhandlingsproces været nyttig til at fremme politiske og økonomiske reformer i Tyrkiet: Der har været selvmodsigelser, tilbageslag og fremskridt, men den har været nyttig. Nu har vi måske sandhedens time, og vi bliver mindet om dette af de forandringer, der finder sted i øjeblikket i Middelhavsområdet.
På sit seneste møde med Udenrigsudvalget opfordrede kommissær Füle til en ny realisme, hvor man undgår en udelukkende kortsigtet vision. Denne nye realisme er præcis, hvad vi har brug for i forhandlingsprocessen med Tyrkiet: den største forsigtighed, men også hele det nødvendige engagement og seriøsitet for at undgå, at dynamikken og troværdigheden går tabt, samt overdrevne insinuationer, og vi skal sige det klart, at aftaler og forpligtelser skal overholdes. At dette kræver en engageret tilgang fra alle de involverede.
Forhåbentlig vil vi i den næste statusrapport kunne læse, at der er taget endnu et skridt fremad i forhandlingsprocessen.
Graham Watson
(EN) Fru formand! Befolkningen i islamiske lande gør i dag noget, der minder om det, den tyrkiske befolkning gjorde, da man smed et-parti-diktaturet på porten i 1950. Egypten vil måske ligesom Tyrkiet opdage, at det er langt vanskeligere at omvælte den dybe stat, og derfor er Ergenekon-sagen og tilsvarende efterforskninger så vigtige.
De Liberale her i Parlamentet ønsker hr. Erdoğan og hans regering al mulig succes med at skabe et virkeligt demokrati og forankre det i vores europæiske klub af demokratiske nationer. Toldunionen har været en stor succes, og Tyrkiets medlemskab af EU bliver en lige så stor succes.
Vi beklager, at tiltrædelsesprocessen er gået i stå, og selv om Tyrkiet bærer en del af skylden, er den onde tro hos visse medlemsstater - hvilket WikiLeaks har afsløret - beskæmmende for EU. Hr. Sarkozy taler ikke mere for Europa om Tyrkiet, end han gør om sin Middelhavsunion. Hans besøg i Ankara var betændt, og det er en skam, at de tyske Kristelige Demokrater ikke fulgte Max Fischers råd og kiggede sig selv i spejlet, for AKP er i dag et spejlbillede af det tyske CDU i 1950 - ikke kristelige demokrater, men islamiske demokrater - og der er ingen tvivl om, hvorfor kommissæren siger, at han forstår og deler Tyrkiets frustrationer.
Denne betænkning er ærlig - for ærlig for nogle. Tyrkiet har meget at vinde, men vi har meget at tabe, hvis vi ikke byder islamisk demokratier som Tyrkiet og Indonesien velkommen og samarbejder med dem.
Paweł Robert Kowal
- (PL) Fru formand! Jeg vil gerne lykønske ordføreren med en interessant og velafbalanceret betænkning, selv om jeg har mine tvivl på visse områder. Jeg tvivler f.eks. på, om man bør lægge vægt på at øge Tyrkiets engagement i Sydkaukasus.
Dette er en region, der kræver særligt følsomme og velafbalancerede politikker. Man må imidlertid sige, at den ændrede indstilling til Tyrkiets bestræbelser giver anledning til de fleste spørgsmål. Alt, der følger af gennemførelsen af associeringsaftalen, som er en god forløber for udvidelsen af Tyrkiets samarbejde med EU, bør betragtes med et håb om, at det vil udgøre en mulighed for fremtiden, og at døren til Europa også er åben for Tyrkiet.
Dette bør siges meget klart og tydeligt her i Parlamentet i dag, især fordi vi forventer, at samtalerne og samarbejdet om begivenhederne i Nordafrika kan vise sig at blive et nøgleaspekt af det gode samarbejde med Tyrkiet. Det grundlæggende mål, vi skal nå i dag, er derfor at vise Tyrkiets værdi som partner for EU i energispørgsmål og som en fremtidig politisk partner for EU.
Charalampos Angourakis
. - (EL) Fru formand! Recessionen er blevet værre, og dette har givet fornyet dynamik til kampen mellem de imperialistiske centre om kontrol med markeder og energikilder og de kanaler, der bruges til forsendelsen.
Udviklingen i Libyen og opdagelsen af olie i Middelhavet for nylig og den friktion, som dette allerede har forårsaget, er et bevis på dette. Samtidig intensiverer NATO og EU deres interventioner i området. Tyrkiet forsøger på den anden side at forbedre sin strategiske position i et område, hvor konflikten er moden og modstanden voksende. Dette formål blev bekræftet med den seneste forfatningsreform, som blev hilst så varmt velkommen af EU og USA. Samtidig fortsætter Tyrkiet imidlertid sin besættelse af Nordcypern, sine krænkelser i Ægæerhavet og sin åbenlyse ligegyldighed over for grundlæggende menneskerettigheder og demokratiske friheder. Arbejdstagerne i Tyrkiet ved, at der ikke kommer noget som helst positivt fra EU, fordi arbejdstagernes og befolkningens grundlæggende rettigheder afskaffes i EU, og fordi EU som hidtil fortsætter sin støtte til en række reaktionære regimer i området.
Lorenzo Fontana
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Hvis Tyrkiet-spørgsmålet var rent økonomisk, har jeg forstået, at der formentlig slet ikke ville være noget problem. Men der findes nogle virkeligt alvorlige problemer, fordi Tyrkiet-spørgsmål helt klart ikke kun er af økonomisk art.
Vi vil især gerne fremhæve spørgsmålet om religiøs tolerance, som desværre ikke findes i Tyrkiet, ikke kun fordi vi kan nævne mordene på nogle præster, herunder italienske som f.eks. Monsignor Luigi Padovese og Don Andrea Santoro, men også fordi de tyrkiske delegerede på et møde i Europarådet for nylig desværre stemte imod et beslutningsforslag om fordømmelse af angreb på kristne rundt om i verden.
Det er vi forbløffede over, og vi undrer os over, hvordan vi kan acceptere et land, der ikke betragter religionsfrihed som en grundlæggende værdi. Vi undrer os også over, hvordan hr. Erdoğans stedfortræder, hr. Babacan, kan have sagt, at EU er en "kristen klub". Hvad havde han forventet? Men bortset fra det, mener han da ikke, at problemet måske ikke er den "europæiske kristne klub", men manglen på religiøse rettigheder i Tyrkiet?
Andreas Mölzer
- (DE) Fru formand! Hr. Füle, der findes et tyrkisk mundheld, der siger: "Mennesker afspejles i deres handlinger. Ord betyder ikke meget". Men tilhængerne af Tyrkiet har ladet sig forblinde af positive, tomme ord. Statusrapporten 2010 er i virkeligheden en falsk rapport. Den viser, at Tyrkiet er mange ting, men bestemt ikke klart til at komme med i Europa. Grundlæggende rettigheder findes ofte kun på papiret, og der er betydelige restriktioner på ytringsfriheden. Dette er blevet bekræftet af de seneste arrestationer af to journalister. Der er ikke sket ændringer i diskriminationen mod etniske og religiøse mindretal som f.eks. kurderne og de kristne. Premierminister Erdoğan anklager hyklerisk europæiske lande for at være islamfjendtlige, selv om muslimerne frit kan dyrke deres religion her i modsætning til de kristne i Tyrkiet. Jordstridighederne over Mor Gabriel-klostret er endnu et bevis på dette. Selv om Erdoğan-regeringen hævder det modsatte, fortsætter den islamiseringsprocessen. Vi ved, at dette er, hvad der sker.
En undersøgelse for nylig viser, hvordan tyrkerne i virkeligheden ser EU. De er tilhængere af at komme med i EU, men samtidig ser de på europæerne med stor mistillid. Vi bør afbryde tiltrædelsesforhandlingerne hurtigst mulig.
Elmar Brok
- (DE) Fru formand, fru Győri, hr. Füle! Deres historiske sammenligninger kan ikke være mere forkerte, hr. Watson. De bør ikke sammenligne Partiet for Retfærdighed og Udvikling (AKP) med det parti, der bragte Tyskland tilbage til en demokratisk regering og retsstatsprincippet efter nazitidens afslutning. Det er virkeligt alarmerende, især fordi det pågældende tyske parti samarbejdede og var i koalition med De Liberale gennem 1950'erne.
Jeg går ind for stærke forbindelser mellem Tyrkiet og EU. Tyrkiet er strategisk vigtigt for os, men ikke for enhver pris. For det første kan vi ikke fjerne betingelserne for tiltrædelsen, herunder ytringsfrihed, et uafhængigt retsvæsen, mindretalsrettigheder og religionsfrihed. Dette har vi gjort klart i Kommissionens beretninger og i betænkningen af fru Oomen-Ruijten. For det andet må vi ikke bringe EU's integrationskapacitet i fare. Vi er nødt til at finde andre metoder. For det tredje er det Tyrkiets ansvar at sikre, at denne proces ikke bremses, og endelig skal landet holde de løfter, som det har afgivet i forbindelse med f.eks. Ankara-protokollen.
Tyrkiet har mulighed for at gøre det klart, at landet kan integreres i EU. Men når hr. Erdoğan siger i en tale i Tyskland, at tyrkere med tysk statsborgerskab i første række skal være loyale over for Tyrkiet, står vi med et alvorligt integrationsproblem. Dette er udtryk for en særlig tænkemåde og udtryksmåde.
Derfor mener jeg ikke, at Tyrkiet er parat endnu. Men vi har opfordret Tyrkiet til at arbejde konstruktivt sammen med os i forbindelse med Berlin Plus-aftalen og på andre områder for at skabe tættere bånd. Eksemplet med Mor Gabriel er en del af dette spørgsmål.
(Taleren accepterede et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Graham Watson
- (DE) Fru formand! Omkring to eller tre mio. tyskere og briter bor i Sydspanien, hr. Brok. Hvad ville disse mennesker sige, hvis den spanske regering krævede, at deres børn skulle lære spansk, før de lærte tysk eller engelsk? Det ville de naturligvis være imod. Man kan ikke bare sige i Tyskland, at folk skal lære tysk først. Naturligvis bør de lære begge sprog, men Tyskland har lang vej endnu, før landet får indført en ægte integrationspolitik.
Elmar Brok
- (DE) Fru formand! Folk, der bor i Tyskland, hr. Watson, og som har til hensigt at vende tilbage til deres hjemland, har naturligvis deres modersmål som deres første sprog. Men folk, der ønsker at få tysk statsborgerskab og blive i Tyskland permanent, skal først lære tysk, så de har en chance for at klare sig godt i skolen, få en uddannelse og dermed få en vellykket karriere og blive integreret i samfundet. I den situation bliver sprogspørgsmålet en prioritering. Vi skal skelne mellem mennesker, der tager til udlandet på ferie om vinteren, og dem, der ønsker at blive i et andet land permanent. Forskellen her drejer sig om integration. Man kan ikke sammenligne mennesker, der tager til Mallorca på ferie, med dem, der ønsker at blive statsborgere i et land og bo der permanent.
Maria Eleni Koppa
- (EL) Fru formand, hr. kommissær! Processen i retning af Tyrkiets tiltrædelse af EU er fortsat af strategisk betydning, både for Europa og for Tyrkiet selv. Denne proces vedrører Europas troværdighed og Tyrkiets hensigter om at gennemføre de nødvendige demokratiske reformer. Men regeringens erklærede hensigter om at gennemføre demokratiske forandringer dementeres af fakta. Vi har fulgt de forskellige anholdelser af journalister gennem de seneste dage med bekymring. Den 20. februar blev journalisten Nedim Şener, som er kendt for sin kritik af politiets tilgang til mordet på den armenske journalist Hrant Dink, anholdt sammen med seks kolleger. De blev alle fængslet for at tilhøre en terrororganisation, hvorved antallet af fængslede journalister når op på mere end 100. Det, der i sidste ende virker som den virkelige lovovertrædelse i disse sager, er deres kritik af Erdoğan-regeringen snarere end eventuelle kriminelle aktiviteter.
EU støttede regeringens bestræbelser på at afskaffe para-staten. Men dette kan ikke bruges som alibi for at begrænse de personlige friheder, især ytringsfriheden. Jeg opfordrer kommissær Füle til at fortælle os, hvordan Kommissionen har til hensigt at reagere på disse begivenheder.
Andrew Duff
(EN) Fru formand! Jeg beklager virkelig, at den tyrkiske tiltrædelsesproces er gået i stå. Tyrkiet gør ikke de fremskridt, som vi ønsker, Cypern-problemet er fortsat uløseligt, Frankrig og Tyskland er arge modstandere af tyrkisk medlemskab, og der findes kraftige fordomme mod Tyrkiet her i Parlamentet.
Vi står over for en kolossal strategisk krise. Europa mister Tyrkiet, og Tyrkiet mister Europa. Det, vi skal gøre, er at bruge 2011 til at skabe et ægte nyt partnerskab baseret på en radikal revurdering af, hvor de egentlige interesser for begge parter ligger.
Evžen Tošenovský
- (CS) Fru formand! Statusrapporten om Tyrkiet er bestemt en af de mest komplekse, vi har diskuteret her. På trods af al kompleksiteten bør vi imidlertid ikke lade os påvirke af historisk baserede fordomme. De seneste begivenheder i Tyrkiet er utvivlsomt faktorer, der er uacceptable vurderet ud fra europæiske demokratiske principper. Vi skal intensivere forhandlingerne med Tyrkiet endnu mere. Tyrkiet er af grundlæggende geopolitisk betydning for Europa i forbindelse med den komplekse region Mellemøsten. De skal naturligvis ikke misbruge denne position. Hvis vi har en åben og principfast dialog med Tyrkiet, kan det imidlertid føre til en bedre forståelse af de demokratiske spilleregler. Tyrkiets økonomiske udvikling i de seneste år har været virkelig bemærkelsesværdig, og landets erhvervsliv er ved at blive en vigtig partner for europæiske virksomheder på mange områder. Derfor er det vigtigt, at disse økonomiske forbindelser matches med tilsvarende politiske forbindelser med EU med et klart fremtidsperspektiv. Hvis Tyrkiet virkelig er interesseret i at komme med i EU, kan det ikke foretage sig ting som dem, vi har set for nylig. Jeg støtter på det kraftigste og af mange årsager Tyrkiets fortsatte tilnærmelsesproces til EU.
Philip Claeys
- (NL) Fru formand! Vi skal stoppe med at bruge udtryk som "rapport over fremskridt", når vi taler om forhandlingerne med Tyrkiet. Det er fejlagtigt, for Tyrkiet har ikke gjort grundlæggende fremskridt i retning af at opfylde betingelserne for medlemskab af EU.
Vi er kørt fuldstændig fast med Cypern-spørgsmålet, fordi tyrkerne fortsat nægter at overholde deres forpligtelser, og fordi de fortsætter deres ulovlige militære besættelse af den nordlige del af øen. Der er ikke heller sket fremskridt med hensyn til de demokratiske rettigheder. Folk bliver forfulgt for at sige deres mening, hjemmesider bliver blokeret, og kristne og andre ikkemuslimer undergraves på alle tænkelige måder. Når medlemmer af Parlamentet stiller spørgsmål om dette, svarer Kommissionen igen og igen, at den følger situationen i Tyrkiet tæt og med bekymring. Men den har ikke foretaget nogen specifikke handlinger, og forhandlingerne trækker ud i det uendelige.
Det er en offentlig hemmelighed, at mange fortalere for Tyrkiets tiltrædelse inden for Kommissionen, i deres egne medlemsstater og i Parlamentet privat indrømmer, at hele idéen er en katastrofe. Derfor skal vi holde op med at stikke os selv blår i øjnene, vi skal holde op med at vildlede den offentlige opinion i Europa og tyrkerne, og endelig langt om længe afbryde forhandlingerne med Tyrkiet.
Elisabeth Jeggle
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg er enig i den ærlige og derfor kritiske vurdering af tiltrædelsesforhandlingerne i den aktuelle statusrapport om Tyrkiet. Der er fremsat mange løfter, siden starten af forhandlingerne, men der er opnået meget få konkrete fremskridt. Som følge af landets fremherskende islamiske karakter skal alle kristne og andre ikkemuslimske trossamfund have lige rettigheder, hvilket betyder frihed til at praktisere deres egen religion uden at blive udsat for diskrimination. Det er efter min mening meget væsentligt. Tyrkiet skal love at indføre total adskillelse mellem stat og religion og at acceptere ikkeislamiske religioner. Sagen med Mor Gabriel-klostret er et eksempel på problemet.
Jeg vil gerne erindre EU's medlemsstater om deres forpligtelse til kraftigt at opfordre Tyrkiet til at overholde de universelle menneskerettigheder og i særdeleshed religionsfrihed i alle deres forhandlinger med landet.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Det er korrekt, at vi forhandler med Tyrkiet om dets tiltrædelse til EU, ikke om nogen andre temaer, og jeg er tilhænger af, at Tyrkiet kommer med. Jeg glæder mig over reformerne, som den tyrkiske regering har iværksat i løbet af de senere år. Men Tyrkiet skal også opfylde sine forpligtelser og gennemføre Ankara-protokollen, så forhandlingerne kan komme videre. Landet skal ikke konstant give EU eller Cypern skylden for dødvandet, hvilket De, hr. Erdoğan, ynder at gøre.
Tyrkiet skal nu langt om længe standse sin praksis med at arrestere journalister, som er kritiske over for styret. Ahmet Şık, Nedim Şener m.fl. har behov for beskyttelse mod retssystemets vilkårlige karakter. Dette er blot nogle af kravene for at åbne kapitel 23. Hr. Erdoğan, De skal fremsætte en klar erklæring om dette og ikke tale imod, at Deres landsmænd integrerer sig, og udbrede Deres pantyrkiske verdenssyn, som De gjorde i Düsseldorf. Det forventer vi af Dem. Naturligvis skal EU også yde et bidrag til forhandlingernes succes og vise, at vi er klar til at tage imod nye medlemmer. Begge parter skal gøre deres hjemmearbejde, men én ting ligger fast. Bolden ligger nu på Deres banehalvdel, og det er Deres tur til at handle.
Metin Kazak
(EN) Fru formand! Jeg er klar over, at denne betænkning er meget kontroversiel, og at det undertiden kan være meget vanskeligt at nå frem til et kompromis her i Parlamentet, men alligevel bør vi stadig forsøge at gøre vores forhandlinger velafbalancerede og faktuelle.
For det første skal vi huske på, at Ankara-aftalen indeholdt bevægelsesfrihed på de fire områder er og toldunionen mellem Tyrkiet og EU. Og såvel adskillige domme fra EU-Domstolen som eksisterende visumordninger for andre kandidatlande har vist, at visumliberalisering for tyrkiske borgere, navnlig forretningsfolk og studerende, helt klart bør støttes i denne betænkning.
For det andet bør vi kræve ny dynamik i den fastlåste situation i Cypern. Gennemførelsen af Rådets beslutning af den 26. april 2004 vil virkelig tilskynde Tyrkiet til at gennemføre associeringsaftalen EF-Tyrkiet. Dette vil ikke bare føre til økonomiske og politiske gevinster for begge sider, men vil også give øens beboere mulighed for at handle frit, og det vil fjerne de nuværende dobbelte standarder i EU. Tiden er inde til at vise, at Europa-Parlamentet kan gøre en forskel.
Peter van Dalen
- (NL) Fru formand! Tyrkiets medlemskab af EU ville være en af de største historiske fejltagelser nogensinde. Vi ville få et land med 80 mio. indbyggere ind i EU med de tilhørende krav til det europæiske budget samt den europæiske beslutningsproces og udenrigspolitik. Hvor det ville ende, kan man se af Tyrkiets forbindelser med Hamas, Hizbollah og Iran.
Tyrkiets tiltrædelse ville også have ødelæggende virkninger for integrationen. Det oplever vi allerede. Premierminister Erdoğan opfordrede for nylig tyrkiske indvandrere i Tyskland til først og fremmest at lære tyrkisk. Jeg finder det imidlertid naturligt, at hvis man bor i Tyskland, bør man prioritere at lære tysk.
Hr. Erdoğans dagsorden tager udgangspunkt i et islamisk parti, og også her ville balancen blive forrykket, hvis Tyrkiet kom med i EU. Vi ville skulle forholde os til millioner af mennesker, som desværre ikke er fortrolige med Europas jødisk-kristne grundlag, og som ville ønske at ændre det. Derfor bør vi sørge for, at statusrapporten for 2010 er den sidste. Lad os stoppe disse nyttesløse forhandlinger! Et privilegeret partnerskab - det ville være det bedste af de to verdener.
Emine Bozkurt
- (NL) Fru formand! Vi kan kun opnå fremskridt og gensidig tillid, hvis både Tyrkiet og EU opfylder deres respektive forpligtelser. Åbningen af nye forhandlingskapitler vil føre til netop den nye dynamik med hensyn til fremskridt vedrørende menneskerettigheder og retsvæsen, som vi ønsker at se.
Pressefriheden giver anledning til stor bekymring. Beskyttelsen af denne frihed, som har oplevet nogle svære tider, er et værdifuldt aktiv. I et demokrati spiller pressen en vigtig rolle med at kontrollere de siddende magthavere. Det er klart, at der påhviler Tyrkiet en stor pligt til at gennemføre EU-lovgivningen, men Europa har også et ansvar, f.eks. med hensyn til at overholde forpligtelserne i associeringsaftalen om fri bevægelighed for personer og Rådets konklusioner fra april 2004 om Cypern.
Endelig vil jeg gerne på denne 100-årsdag for kvindernes internationale kampdag knytte nogle bemærkninger til kvinders rettigheder i Tyrkiet. Der er sket mange forbedringer rent juridisk, men jeg opfordrer den tyrkiske regering til at gøre alt for at sikre den korrekte gennemførelse af disse og - med henblik på det kommende valg - reagere på Parlamentets opfordring til indførelse af kvoter for at øge antallet af kvinder i repræsentative stillinger.
Konrad Szymański
- (PL) Fru formand! Efter min mening er det indlysende, at Tyrkiet vil skabe kolossale potentielle fordele med hensyn til vores egen politik over for regionen med hensyn til både Kaukasus og Mellemøsten. Den nye og usædvanligt aktive tyrkiske politik over for regionen giver naturligvis anledning til spørgsmålet om, hvorvidt det bliver en tyrkisk politik under et europæisk flag, eller om det i virkeligheden bliver en europæisk politik med hjælp fra Tyrkiet. Uanset hvad, er det et værdifuldt perspektiv.
Det er mit indtryk, at dette samarbejde hurtigst muligt bør anbringes på et langt mere pragmatisk grundlag, og at de meget langvarige diskussioner om medlemskab er - helt unødvendigt - frustrerende for begge parter. Der er forskellige grunde til, at de har varet så længe, og i øjeblikket et der ikke gode udsigter til, at de bliver afsluttet. I dag vil jeg gerne udtrykke min tak for betænkningen fra fru Oomen-Ruijten, der som sædvanlig har lavet et velafbalanceret dokument. Jeg er særligt taknemmelig for, at spørgsmålet vedrørende religionsfrihed for kristne i Tyrkiet er blevet behandlet så godt. Dette spørgsmål er fortsat et problem, der vedrører de kristne samfunds juridiske personlighed, tilbagelevering af ejendom og mulighederne for uddannelse af præster. Det bør vi huske på.
Jarosław Leszek Wałęsa
- (PL) Fru formand! Jeg vil gerne starte med at takke fru Oomen-Ruijten, som endnu en gang har udarbejdet en meget omfattende betænkning om Tyrkiets fremskridt. Hvert år vedtager Kommissionen en "udvidelsespakke", og vi udarbejder en betænkning, hvor vi vurderer de enkelte kandidatlandes fremskridt i retning af tiltrædelse gennem de seneste 12 måneder på grundlag af denne pakke. Efter Kommissionens vurdering opfylder Tyrkiet de politiske kriterier i tilstrækkelig grad. De seneste forfatningsreformer har givet mulighed for forbedringer på mange områder, som f.eks. retsvæsen og grundlæggende rettigheder. Pakken med forfatnings ændringer, som blev vedtaget ved sidste års folkeafstemning, er et skridt i den rigtige retning, men udarbejdelsen og vedtagelsen af disse reformer skete ikke efter en høringsproces, der involverede de politiske partier og civilsamfundet. Vi bør virkelig glæde os over, at reformen skaber grundlag for udpegelse af en ombudsmand og oprettelse af en national menneskerettighedsinstitution.
Nu bliver det af central betydning at sikre, at disse nye forslag gennemføres på en åben måde og i henhold til demokratiske procedurer, der er i overensstemmelse med europæiske standarder. Desværre kaster Tyrkiets forbindelser med sine naboer en stadig skygge over forhandlingsprocessen. Jeg mener, at hvis Tyrkiet udviser god vilje, skaber et gunstigt klima for de igangværende forhandlinger om Cypern og støtter disse forhandlinger, og hvis landet yder et konkret bidrag til en samlet løsning af problemet, vil Tyrkiet få en varmere modtagelse på den europæiske og den internationale scene. Tak.
Kyriakos Mavronikolas
- (EL) Fru formand! Jeg vil især gerne kommentere Cypern-spørgsmålet, som beskrives i fru Oomen-Ruijtens beslutningsforslag. Her et år senere fortsætter koloniseringen, besættelseshæren befinder sig stadig på Cypern, og det er ikke det hele: I en måned har vi nu set tyrkiske cyprioter protestere mod de tyrkiske troppers tilstedeværelse på øen og imod den økonomiske situation i det besatte område, der skyldes den tyrkiske besættelseshærs tilstedeværelse.
Hvordan reagerede Tyrkiets premierminister? Ved at sige, at man ikke er i Cypern for de tyrkiske cyprioters skyld, men for at beskytte Tyrkiets strategiske interesser.
EU's moralske værdier og principper vil ikke tillade, at vi ofrer Cypern på alteret for Tyrkiets fremskridt i retning af tiltrædelse, og jeg må sige, som en socialdemokrat mindede Parlamentet om - og det får de små hår i nakken til at rejse sig - at det ikke var Cypern, der invaderede Tyrkiet, det var Tyrkiet, der invaderede Cypern. Det må vi ikke glemme.
(Bifald)
James Elles
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne tilslutte mig dem, der har lykønsket ordføreren med en meget omfattende og velafbalanceret betænkning, men jeg tilslutter mig også dem, der allerede har nævnt, at der ikke er tale om de store fremskridt, så der er i sandhed tale om en statusrapport.
For at understrege, at dette er et katalog over meget små fremskridt inden for de vigtige spørgsmål, som vi drøfter, har hun meget omhyggeligt i punkt 40 nævnt behovet en tilbagetrækning af de tyrkiske tropper fra Cypern, i punkt 47 beklager hun i lighed med andre talere Tyrkiets manglende gennemførelse af tillægsprotokollen, og så henviser hun også til blokeringen af det strategiske samarbejde mellem NATO og EU ud over "Berlin Plus"aftalerne.
Jeg mener, at det er meget vigtigt, at EU ikke giver sig på nogen af disse områder eller åbner flere forhandlingskapitler, indtil vi kan se, at Tyrkiet er en velvilligt indstillet partner i disse diskussioner. Eller når man til sidst kigger på hele denne proces, vil man måske spørge sig selv, om der er lederskab på begge sider til at gennemføre dette, eller om det blot var en idé fra det 20. århundrede, som overhovedet ikke giver mening i det 21. århundrede.
Georgios Koumoutsakos
- (EL) Fru formand, fru minister, hr. kommissær! Tyrkiet er et stort land af strategisk betydning, men er det parat til Europa? Nej, ikke endnu. Er Europa parat til Tyrkiet? Nej, ikke endnu. Har Tyrkiet opgivet sit ønske om tiltrædelse? Nej, ikke endnu. Tre spørgsmål og tre svar, hr. kommissær, som er en realistisk beskrivelse af det kritiske vendepunkt, som Tyrkiet har nået på sin vej mod tiltrædelse. De opsummerer også det komplicerede forhold mellem Tyrkiet og Europa. Af historiske, politiske og kulturelle årsager har dette forhold altid svinget mellem tillid og mistro, mellem tiltrækning og frastødning. Det politiske udtryk for denne virkelighed er Tyrkiets lange og smertefulde vej imod tiltrædelse.
På trods af de bemærkelsesværdige fremskridt, som Tyrkiet gør, er der stadig grund til bekymring over menneskerettighedsspørgsmålene. Der er stadig købslåen over selv de mindste forpligtelser over for EU. Landet nægter at normalisere sine forbindelser med en medlemsstat, Republikken Cypern, man fastholder en krigstrussel mod en anden medlemsstat, Grækenland, og man nægter at anerkende og anvende havretskonventionen.
For nylig har den tyrkiske ledelses arrogance sågar vakt de tyrkiske cyprioters vrede. Europa udsender stadig tvetydige budskaber om tiltrædelse, som ikke gør situationen bedre. Derfor har vi behov for en klarere position. Kun Tyrkiets fuldstændige overholdelse af de løfter, landet har afgivet, kan og - dette er kun rimeligt - skal lede det i retning af tiltrædelse. Men hvis vi skal være rimelige, skal vi også være strenge over for Tyrkiet.
Afslutningsvis vil jeg gerne lykønske fru Oomen-Ruijten med hendes betænkning, som jeg vil stemme for, og jeg opfordrer mine kolleger til at gøre det samme.
Michael Cashman
(EN) Fru formand! Jeg er stolt over at rejse mig og glæde mig over de fremskridt, Tyrkiet har gjort i retning af tiltrædelse til EU. Jeg har længe været tilhænger af Tyrkiets tiltrædelse. Det er i EU's interesse, og det er bestemt i Tyrkiets interesse. Vi kan anlægge et snævert, populistisk synspunkt, eller vi kan udvise lederskab og visioner. Dette lederskab og disse visioner går ud på at føre Tyrkiet ind i EU, hvor det hører til.
Der er sket nogle positive ting, men der er stadig mere at gøre. Jeg vil komme med nogle konstruktive forslag. Der skal gøres mere for at bekæmpe diskrimination og for at fremme ligestilling som følge af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, alder og seksuel orientering. Disse ting bør sikres ved lov. Derfor beder jeg de tyrkiske myndigheder om at genindsætte henvisningen til seksuel identitet i lovforslaget om bekæmpelse diskrimination og ulighed.
Tiden løber. Jeg kan tale længe om dette. Det er værd at huske på, at Tyrkiet er et moderne, sekulært land, og at kvinder fik stemmeret i Tyrkiet, længe inden kvinder fik stemmeret i nogle dele af EU - noget, vi bør huske på, når vi kigger tilbage på 100 års feminisme.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Fru formand! Omdannelsen af Tyrkiet til et ægte pluralistisk demokrati baseret på beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende friheder synes at være en stadig udfordring.
Tyrkiet har ikke gjort nogen betydelige fremskridt sammenlignet med sidste år med gennemførelsen af reformer og opfyldelsen af Københavnskriterierne, selv om en fuldstændig overholdelse af disse er en væsentlig forudsætning for EU-medlemskab. Der er stadig mangler, især inden for retsvæsenet, hvor retten til en retfærdig og hurtig rettergang stadig ikke er garanteret, på området mindretalsrettigheder og kvinders rettigheder og ligeledes i spørgsmålet om religionsfrihed, ytringsfrihed, fri presse og kampen imod korruption. Manglen på religionsfrihed er særligt tydelig.
Tyrkiet skal forbedre koordineringen af sin udenrigspolitik med EU's udenrigspolitik og dermed vise, at landet har de samme fælles værdier og interesser som EU. En særligt punkt kan f.eks. være støtte EU's bestræbelser på at forhindre Iran i at anskaffe sig atomvåben og underskrivelse af statutten for Den Internationale Straffedomstol, som Tyrkiet tydeligvis stadig udskyder. Jeg forventer også, at Tyrkiet vil være langt mere aktiv i løsningen af Cypern-spørgsmålet - som vi siger på slovakisk - ved at trække sine militære styrker ud af dette besatte område.
Franz Obermayr
- (DE) Fru formand! Mange tak, fordi De giver mig mulighed for at stille et spørgsmål. Desværre er det nu lidt for sent. Som De kan se, har hr. Cashman allerede forladt salen. Jeg har et par meget vigtige spørgsmål, som jeg gerne ville have stillet til ham. Jeg vil gerne bede Dem om at sørge for, at når et medlem benytter muligheden for at stille et spørgsmål i henhold til proceduren med det blå kort, får vedkommende ordet med det samme. Ellers kan det være, at det medlem, som spørgsmålet stilles til, har forladt salen, således som det netop er sket. Men måske får jeg mulighed for at tage ordet under proceduren for spontane indlæg, og det vil jeg gerne takke Dem for på forhånd.
Eleni Theocharous
- (EL) Fru formand, fru minister, hr. kommissær! Som fru Oomen-Ruijten ganske rigtigt siger i sin betænkning, kan Tyrkiet ikke komme med i EU, før Cypern-spørgsmålet er blevet løst, før besættelsen er ophævet, før hæren forlader Cypern. Det er Tyrkiet selv, der strammer løkken om tiltrædelsesprocessen. Derfor, hr. kommissær, bør enhver, der ønsker at hjælpe Tyrkiet, i sidste ende lytte til, hvad de tyrkiske cyprioter siger. I øjeblikket protesterer de, ikke for at opnå direkte handel eller for at få den omsat i praksis, som vi hørte i dag i beslutningen fra den 26. april, men for at bringe Cypern ud af besættelsen og for, at de personligt kan komme fri og blive reddet. Jeg mener ikke, at Tyrkiet kan blive medlem via en proces, der skal ødelægge Cypern, og enhver, der ønsker at hjælpe Tyrkiet, skal holde op med at skyde skylden på Cypern. Dette er et grundlæggende aspekt, som vi alle skal respektere, for hvis der ikke findes en retfærdig løsning på Cypern-spørgsmålet, vil det være katastrofalt for EU selv.
Mario Mauro
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg må indrømme, at det fremragende og enestående arbejde, som fru Oomen-Ruijten har udført, har ført os ud i en forhandling, som imidlertid stadig ledsages af en god portion hykleri, når vi taler om Tyrkiet.
Det lykkes os ikke at komme ud over dette hykleri, men måske kan vi håndtere det bedre, hvis vi kigger på nogle af de overordnede baggrundsfaktorer. Den første er, at vi skal erkende, at vores bestræbelser er slået fuldstændig fejl, eller måske har vi aldrig rigtig prøvet, at iværksætte en reel strategi over for landene på Middelhavets sydlige bredder. Tyrkiet-spørgsmålet hænger tæt sammen med dette.
Da vi tog på vores mission til Tunesien for et par dage siden, fortalte det eneste islamistiske parti, al-Nahda, os ganske åbent, at det er inspireret af Recep Tayyip Erdoğans AKP, og det betyder, at folk kigger mod Tyrkiet for at kunne få en facade over for Europa, men de ved ikke, om den anden facade, Europa, er villig til at tage den i betragtning.
Vi skal spørge os selv, hvad der er værd at gøre over for Tyrkiet: Er det værd at være helt ærlige og hurtigt bevæge sig i retning af et privilegeret partnerskab, der omfatter hele Middelhavsområdet, eller er det bedre at forsøge at trække tiden ud og udsætte vores beslutning i det uendelige, så tyrkerne selv med deres store stolthed ender med at sige nej til os én gang for alle og dermed komplicere situationen i Middelhavet yderligere?
Jeg mener, at vi skal beslutte os, og ikke vente på, at de andre tager en beslutning. Vi har et specifikt ansvar, og det skal vi påtage os fuldt ud. Vi skal have modet til at sige ja eller nej, og så vil vi se, at denne situation vi få et positivt resultat.
Andrey Kovatchev
- (BG) Fru formand! Jeg vil gerne lykønske fru Oomen-Ruijten med det fine arbejde, hun har udført. Vi betragter Tyrkiet som en vigtig parter i det euro-atlantiske samarbejde. Derfor er jeg sikker på, at vi til trods for vores uenighed alle er enige om, at vi har brug for et reformeret, demokratisk, sekulært og europæisk Tyrkiet.
Personligt er jeg dybt foruroliget over risikoen for, at Tyrkiets indenrigs- og udenrigspolitik går i islamisk retning. Vi kan se, at en del af Tyrkiets politiske establishment helt klart ikke har noget ønske om at overholde princippet om en tydelig adskillelse mellem religion og politik, som er arven efter Atatürk.
Europa skal hjælpe Tyrkiet med at sætte sig ud over den interne splittelse i det tyrkiske samfund, hvilket også omfatter en forbedring af situationen for mindretallene og landets forbindelser med sine naboer. Vi skal naturligvis ikke kun pege fingre ad Tyrkiet. Landets naboer skal også bevæge sig i denne retning.
Jeg forventer, at vi arbejder i et partnerskab om alle de fælles spørgsmål af almen interesse, navnlig samarbejdet inden for NATO og energiinfrastrukturen. Endelig håber og forventer jeg, at Tyrkiet hurtigst muligt vil underskrive den forventede tilbagetagelsesaftale med EU uden forsinkelser og uden at stille yderligere betingelser.
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Fru formand! Tyrkiets mulige medlemskab i EU ville medføre omfattende økonomiske, politiske og kulturelle konsekvenser, som EU aldrig tidligere har oplevet i forbindelse med nogen udvidelse. På trods af forskellene sammenlignet med europæisk kultur, tradition og værdier er Tyrkiet imidlertid ikke et fundamentalistisk land, og den enkelte kan frit udtrykke sin religion.
Det er ikke muligt at nægte Tyrkiet muligheden for at forsøge at opfylde kriterierne for EU-medlemskab, selv om det naturligvis er ønskeligt at tage mere intensive foranstaltninger til hjælp for at løse tvisterne mellem de tyrkiske cyprioter og grækerne. En løsning på Cypern-spørgsmålet kan så også skabe større stabilitet, fremskridt og sikkerhed i det østlige Middelhav og kan også i nogen grad bidrage til at fremskynde Tyrkiets tiltrædelsesproces.
Men jeg vil gerne sige en ting her til sidst. Vi er her lige som vores kolleger i Kommissionen og Rådet for at være ærlige, og hvis vi bekræfter, at Tyrkiet gradvis opfylder kriterierne, skal vi ikke på forhånd tale om et privilegeret partnerskab. Det ville være bedre at sige direkte til Tyrkiet, at selv om landet opfylder alle kriterierne, vil det ikke opnå fuldt EU-medlemskab. Det ville efter min mening være ærligt af os.
Jelko Kacin
- (SL) Fru formand, fru Győri, hr. kommissær! De dramatiske og dybtgående politiske forandringer, som vi har set, er en påmindelse om, at selv om der er en demokratiseringsproces undervejs i den arabiske verden, bliver vi mere opmærksomme på sårbarheden i vores energiforsyning og vores energiafhængighed.
Tyrkiet er vores mest værdifulde, indlysende og overbevisende eksempel på et funktionerende demokrati i den arabiske verden og et eksempel en blomstrende økonomi. Men både EU og Tyrkiet er stadig gidsler af det uløste spørgsmål om Cypern. Nogle vigtige kapitler er stadig blokeret for Tyrkiet. I dag skal vi understrege, hvor meget det haster med at åbne energikapitlet hurtigst muligt, og vi skal sende et klart budskab til vores cypriotiske venner i Nicosia om, at åbningen af dette kapitel vil gavne både os samt Cypern og Tyrkiet. Blokeringen af dette kapitel er skadelig for Cypern, Tyrkiet og hele EU, for stabiliteten i regionen og stabiliteten på verdensmarkederne.
Og hvis vi åbner dette kapitel i år, vil vi gennem vores handlinger demonstrere, at vi i EU er opgaven voksen og i stand til og effektive med hensyn til at genkende udfordringer og faldgruber i fortiden og fremtiden. Hvis vi ikke ophæver blokeringen af dette kapitel, vil vi fortsat blot være magtesløse og ineffektive tilskuere.
Charles Tannock
(EN) Fru formand! Tyrkiets dynamik i retning af tiltrædelsen af EU bliver stadig ringere. En af årsagerne er naturligvis den manglende overholdelse af tillægsprotokollen til Ankara-aftalen og den manglende anerkendelse og fortsatte besættelse af Cypern.
Det er uacceptabelt, at den tyrkiske regering fortsat nægter at åbne sine havne og lufthavne for handel fra Republikken Cypern, men jeg vil også gerne nævne, at de også kunne have en mere konstruktiv holdning over for deres nabo Armenien, herunder en genåbning af den fælles grænse med Armenien og en indrømmelse af det overlagte massedrab på armeniere i 1915. Desuden risikerer Tyrkiets dårligt kamuflerede politiske støtte til Iran at bremse EU's bestræbelser på at forhindre det islamiske teokrati i Teheran i at bygge en atombombe, og det er dybt beklageligt.
Den stigende fjendtlighed over for Israel, vores allierede, hvilket episoden med Gaza-flåden og Tyrkiets officielt offentliggjorte resultater bevidner, bekymrer mig også. Tyrkiet holder stadig det græskortodokse kloster i Halki lukket uden grund, og de nægter fortsat de gamle syriske kristne deres fuldstændige rettigheder i samfundet. Efter min mening kan der ikke herske nogen tvivl om, at Tyrkiet nu skal intensivere sine bestræbelser, hvis landet ønsker at gøre yderligere fremskridt over for EU og EU's værdier.
Kyriacos Triantaphyllides
- (EL) Fru formand! Af alle de problemer, som Tyrkiet står over for på sin vej imod tiltrædelse, og som beskrives i betænkningen af fru Oomen-Ruijten, som jeg vil takke, som f.eks. det kurdiske problem, det armenske problem, pressefrihed og behovet for at respektere kvinders rettigheder, er Cypern-problemet det mest konkrete.
Et kandidatland kan ikke besætte en del af EU's område. Hvis landet ønsker at komme videre i retning af tiltrædelse, skal det trække sine tropper tilbage fra Cypern og afslutte besættelsen af de tyrkiske og græske cyprioter.
Jaroslav Paška
- (SK) Fru formand! Jeg vil gerne starte med at bifalde den tyrkiske administrations bestræbelser på at tilnærme sine politiske strukturer til et europæisk værdisystem. På den anden side kan man ikke se stort på de vedvarende problemer inden for respekt for menneskerettigheder, navnlig mindretals og kvinders rettigheder og undertrykkelsen af religionsfriheden.
Men det alvorligste problem synes at være, at Tyrkiet stadig besætter næsten 50 % af en af vores medlemsstaters - Cyperns - område. Derfor er EU indirekte involveret i en militær konflikt med Tyrkiet. Denne konflikt har kostet mange indbyggere i Cypern deres hjem, og indtil videre er der intet håb om en løsning på denne ulovlige situation.
Derfor mener jeg, at dialogen mellem Bruxelles og Istanbul kræver større åbenhed, så vores tyrkiske venner kan forstå, at vejen mod EU nødvendigvis går gennem kriterier, som man ikke kan slippe uden om. Hvis vores tyrkiske venner ikke mener, at de er parate til at opfylde de krævede kriterier i EU, vil det mest ærlige være at indrømme dette og foreslå et fornuftigt alternativ til vores fælles sameksistens.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru formand! Betænkningen er kendetegnet af underdrivelser. Ordføreren nævner, at der er behov for en betydelig indsats med hensyn til grundlæggende rettigheder. Forfatteren Orhan Pamuk slap kun for retsforfølgelse for et kættersk syn på den tyrkiske historie på grund af sin internationale berømmelse. Denne lovgivning findes stadig. Kan EU virkelig tolerere, at en kættersk akademisk holdning undertrykkes i en medlemsstat?
Senere i betænkningen siges det, at der ikke er sket fremskridt i retning af en normalisering af forbindelserne med Cypern. Sagt ligeud betyder det, at Tyrkiet stadig med våbenmagt holder den nordlige del af landet besat, eksproprierer græske cyprioters ejendom og skænder og plyndrer deres kirker og gravpladser. Indtil Tyrkiet trækker sine tropper betingelsesløst tilbage, giver ejendom tilbage og reparerer skaderne, bør man slet ikke have forbindelser med Tyrkiet overhovedet for slet ikke at tale om at forhandle om landets EU-medlemskab.
Štefan Füle
Fru formand! Det har virkelig været en god og nyttig forhandling, hvor en række meninger og synspunkter er kommet til udtryk.
Men som mange af Dem understregede, vil vi, hvis Tyrkiet opfylder alle de relevante tiltrædelsesforpligtelser, og hvis vi forbliver engagerede og seriøse, kunne undgå de fleste af de frustrationer, som nogle af Dem henviste til og komme videre.
Jeg er også enig med dem, der helt klart siger, at fremskridt med hensyn til tillægsprotokollen, Ankara-aftalen og fremskridt med hensyn til samtaler om en overordnet løsning på Cypern-spørgsmålet vil skabe dynamik i tiltrædelsesforhandlingerne.
Jeg er også enig med dem, der sagde, at spillereglerne ikke bør ændres midt under kampen. Men jeg vil gerne sige det helt tydeligt. For mig er der ikke tale om et spil, men en seriøs proces. Jeg mener virkelig, at de fleste borgere i EU og Tyrkiet ved afslutningen af denne proces klart vil kunne se fordelene ved et nyt og moderne Tyrkiet, der er medlem af EU.
Min anden bemærkning skal være, at dette års betænkning virkelig er meget velafbalanceret. Jeg sætter stor pris på, at det i vid udstrækning er lykkedes for ordføreren i lighed med forhandlingen i dag at tage hensyn til behovet for at kigge på det større billede og ikke bare forelægge Parlamentet en liste over hændelser og problemer.
Mit tredje punkt er, at jeg også er enig med dem, der gør det fuldstændig klart, at nøglen til en række kapitler ligger i hænderne på vores tyrkiske partnere.
Jeg hører til dem, der gerne ser kapitler som f.eks. kapitel 15 om energi og navnlig kapitel 23 om retsvæsen og grundlæggende rettigheder åbnet. Dette er meget vigtigt, navnlig kapitel 23. Jeg mener, at det både vil være i Tyrkiets og EU's interesse at arbejde på at komme i gang med disse vigtige spørgsmål.
Det er blevet sagt, at 14 kapitler er fastfrosset på grund af Ankara-protokollen. Jeg vil gerne fremsætte en personlig bemærkning. Jeg mener, at man bør skelne mellem de kapitler, der er fastfrosset ensidigt, og dem, der er fastfrosset i henhold til Kommissionens henstillinger på grund af Tyrkiets manglende engagement i toldunionen, og som derefter aftales af medlemsstaterne i enighed. Kapitel 23 og 15 hører til dem, der er fastfrosset ensidigt.
Som et sidste punkt vil jeg også gerne tale om et spørgsmål, som ligger os meget på sinde i disse dage, og det er situationen med hensyn til mediefrihed i Tyrkiet. I torsdags efterlyste jeg en klar erklæring for at være helt sikker på, at der sendes et budskab til vores tyrkiske kolleger om, at tyrkisk lovgivning ikke gør tilstrækkeligt for at garantere ytringsfriheden i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og gøre det helt klart, at Tyrkiet hurtigt skal ændre sine juridiske rammer for at forbedre udøvelsen af pressefrihed både i praksis og i vid udstrækning.
Jeg tog spørgsmålet op med stort set samme ordlyd over for hr. Davutoğlu, den tyrkiske udenrigsminister, sidste fredag. Men jeg vil også gerne fremsætte følgende bemærkning. Jeg mener, at det er vigtigt ikke at afholde sig fra at fremkomme med kritiske bemærkninger, når vi ser problemer. Men det er også vigtigt at hjælpe Tyrkiet med at forme lovgivningen på en sådan måde, at den er i overensstemmelse med ovennævnte konvention.
Jeg tænker på, hvordan man kan inddrage både Europarådet og OECD i denne proces, og jeg vil underrette Parlamentet om resultaterne af disse samtaler, og hvordan jeg anbefaler, at vi går videre.
Enikő Győri
formand for Rådet. - (HU) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Mange tak for denne fremragende forhandling. En lang række argumenter, både for og imod, er blevet fremsat med hensyn til både Tyrkiets parathed og hele tiltrædelsesprocessen. Dette er også tegn på situationens kompleksitet, og hvor vanskelig fru Oomen-Ruijtens opgave var. Jeg mener, at hun har gjort et fremragende stykke arbejde og udarbejdet en betænkning, der meget fint afspejler, hvor vanskeligt det er at vurdere situationen og Tyrkiets parathed.
Der er imidlertid nogle punkter, hvor vi er enige, og dette kom efter min mening også til udtryk i denne forhandling. Jeg mener, at der ikke kun er enighed mellem parterne, men også fra både Kommissionens og Rådets side. Det første af disse punkter er, at vi har brug for et europæisk Tyrkiet, og det er i vores interesse at bistå med denne proces. Vi taler om en strategisk partner her. Jeg kan ikke understrege nok, hvor vigtigt det er at have et land med et lille område i Europa som vores ven. Der er heller ingen tvivl om, at dette er en proces baseret på betingelser, og at Tyrkiet skal overholde sine forpligtelser, alle sine løfter, og for at sikre, at vi kan gøre fremskridt i forhandlingerne, så derfor skal landet overholde de benchmarks og forventninger, som vi har formuleret. Der er heller ingen tvivl om, at Tyrkiet skal stræbe efter et godt naboskab. Dette er ikke noget, der skal stilles spørgsmålstegn ved under tiltrædelsesforhandlingerne.
Vi kan se, at man nu diskuterer, hvor store fremskridt der er sket, og hvor mange opgaver Tyrkiet har gennemført. Jeg mener, at vi ikke kan stille spørgsmålstegn ved resultaterne af forfatningsreformen, og der er også sket fremskridt med hensyn til mindretalsanliggender, om end de har været begrænsede. Ingen har draget det i tvivl, at der stadig er lang vej endnu. Det er nok igen at henvise til spørgsmålet om pressefrihed, situationen for kvinder og retssystemets funktionsmåde. Hvis vi kigger på, hvordan der kan pustes nyt liv i tiltrædelsesforhandlingerne, bør vi undersøge handlemulighederne. Som kommissær Füle nævnte, er 13 kapitler fortsat åbne, og det er kun lykkedes at lukke et enkelt, mens 16 er blevet fastfrosset, så vi ikke kan gøre nogen fremskridt i øjeblikket. Vi kan i praksis kun arbejde med tre kapitler, nemlig om konkurrence, offentlige indkøb samt socialpolitik og beskæftigelse. Det bedst forberedte af disse er kapitlet om konkurrence, og der er sket meget under det belgiske formandskab både for at give os mulighed for at åbne dette kapitel, og Kommissionen arbejder meget hårdt med vores maksimale støtte for i det mindste at åbne dette kapitel under det ungarske formandskab. Igen skal Tyrkiet opfylde en meget lang række betingelser for at nå dertil. Jeg har tillid til, at der vil ske fremskridt på dette område, og jeg ønsker virkelig ikke, at vi om seks måneder stadig er ude af stand til at åbne endnu et kapitel.
Mange har spurgt om eller anført, at det vil være velkomment med fremskridt på visumområdet. Jeg vil sige det lige ud. Det ungarske formandskab vil tilskynde Kommissionen til at indlede dialogen, men vi ved alle, at situationen ikke er afklaret på dette område, og en række medlemsstater har udtrykt deres tvivl. Jeg mener i lighed med det ungarske formandskab, at det vil være i vores interesse at indlede dialogen. Der har tidligere været adskillige henvisninger til religionsfrihed og forfølgelse af kristne. Rådet har fået sin andel af kritikken for ikke at tage dette spørgsmål op. Selv om dette hører under Lady Ashtons kompetenceområde som formand for Rådet (udenrigsanliggender), kan jeg fortælle Dem, at spørgsmålet blev sat på dagsordenen for Rådet (udenrigsanliggender) i januar. Dengang var der ikke enighed, men på mødet i Rådet (udenrigsanliggender) i februar vedtog Rådet en beslutning om at fordømme forfølgelse af alle religiøse mindretal og navnlig kristne, så Rådet har rent faktisk taget dette spørgsmål op.
Her til sidst vil jeg også gerne stille et spørgsmål til os alle, fordi vi har talt om, hvad Tyrkiet har gjort, om landet har gjort nok, og om det arbejder korrekt i retning af tiltrædelse. Men vi skal også tænke på alt det, der afhænger af os. Og hvis vi skal være ærlige, kan vi se, at Europa befinder sig i en integrerende periode. Vi kigger på, hvad der sker i Nordafrika, men hvis man kigger på, hvad der sker inden for EU eller i vores endnu mere umiddelbare naboskab, kan man se, at Tyrkiet er et af de fem kandidatlande, men der er også fire andre. Hvordan kan vi støtte disse processer? Hvor parate er vi til at afslutte tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien? Hvor parate er vi til at lade Rumænien og Bulgarien komme med i Schengenområdet? Hvor parate er vi til at løfte det samfund i Europa, der er så hårdt ramt af skæbnen, nemlig romaerne? Integration er på dagsordenen i en lang række sammenhænge.
Europa er blevet noget mere indadvendt. Jeg vil gerne sige det helt åbent. Der er tale om en udvidelsestræthed. Vi skal arbejde med vores egne offentlige opinioner, med hvor åbne vi er over for disse spørgsmål. Jeg mener, at vi måske skal tænke på lidt længere sigt. Hvis vi kigger på EU's langsigtede interesser, dvs. at bevare EU's tiltrækningsevne både for EU-borgerne og vores umiddelbare naboer, det være sig Tyrkiet eller alle landene i Nordafrika, mener jeg, at vi bør finde et mere integrerende Europa frem inde i os selv, naturligvis med det forbehold, at dette på ingen måde må være uforbeholdent, og at vi ikke skal holde igen med det arbejde, der forventes af alle kandidatlandene. Det vil efter min mening være en meget alvorlig situation for EU, hvis Tyrkiet mister interessen for os.
Ria Oomen-Ruijten
(EN) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne endnu en gang sige, at jeg - og vi - har udarbejdet betænkningen meget omhyggeligt. Jeg vil gerne sige følgende til forretningsordenen: Jeg vil gerne bede kollegerne om ikke at fremsætte nye ændringsforslag, for hvis vi ønsker en ikkepolariseret diskussion om dette, hvis vi ønsker et stort engagement fra hele plenum ...
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Jeg har modtaget et beslutningsforslag jf. forretningsordenens artikel 110, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 9. marts 2011.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Cristian Silviu Buşoi
Jeg glæder mig over de skridt, som Tyrkiet har taget hidtil, men jeg vil gerne understrege, at der fortsat skal gøres betydelige fremskridt. Der skal indføres specifikke foranstaltninger på områder som f.eks. pressefrihed, kvinders status i det tyrkiske samfund, dialogen mellem politiske partier og især anerkendelse af Cypern, som er en EU-medlemsstat. Denne konflikt kaster en stor skygge over Tyrkiets tiltrædelsesforhandlinger. Det er grunden til, at Tyrkiet skal demonstrere ægte beslutsomhed til at løse tvisten.
Men jeg mener, at Tyrkiets tiltrædelsesforhandlinger skal gå videre for at tilskynde til reformer i landet, idet man skal huske på, at Tyrkiet udgør et eksempel for de arabiske lande. Tyrkiet kan bidrage til at sprede stabilitet i de urolige regioner uden for landets grænser mod øst og syd.
Det er også værd at nævne, hvor vigtigt Tyrkiet er for EU som en central aktør inden for energisektoren. Tyrkiets integration i EU kan gavne begge parter, på kort og mellemlangt sigt og mest af alt på langt sigt.
Ioan Enciu
Jeg vil gerne hilse de betydelige fremskridt, som Tyrkiet har gjort i retning af tiltrædelse til EU, velkommen. Jeg mener, at landet har vist, at det er fast besluttet på et opfylde alle kriterier for at blive fuldgyldigt medlem af EU, og det er vores rolle at støtte det. Mange af mine kolleger har i dag taget spørgsmålet om grundlæggende rettigheder op. Men jeg vil gerne spørge, hvorfor man i denne betænkning ikke opfordrer Rådet til at indlede forhandlinger om kapitlerne om retsvæsen og grundlæggende rettigheder. Dette kapitel blokeres af Rådet, selv om det vigtigste for Tyrkiet er at opfylde EU's demokratiske standarder. Kære kolleger, i morgen skal vi stemme om ændringsforslaget om, at dette kapitel skal åbnes. Ellers vil Europa-Parlamentet sende negative signaler til Tyrkiet, hvilket vil påvirke vores troværdighed.
Jaromír Kohlíček
Vi er to år fra en vigtig årsdag. Til den tid er det 48 år siden, at Tyrkiet blev kandidat til EU-medlemskab. Der hersker ingen tvivl om, at der er sket meget siden da. Den økonomiske udvikling i landet har sammen med åbningen af EU-markederne bestemt spillet en rolle. Men landet har stadig et problem med en række faktorer, der går tilbage til oprettelsen af den moderne tyrkiske stat. I traktaten fra 1924 siges det klart, at borgere, der bekender sig til den islamiske tro, er tyrkere, mens borgere, der bekender sig til en anden tro, betragtes som græsk-katolikker. I traktaten anerkender man ikke andre etniske grupper. Det, der var progressivt i 1924, nemlig anerkendelsen af, at nogen kan have en anden religion end islam, har helt andre konnotationer i dag. I Tyrkiet er det på ingen måde let at erklære sig af en anden etnicitet end tyrkisk, det være sig kurdisk, cirkassisk eller nogen af de andre nationaliteter, der helt klart har eksisteret i Tyrkiet i mange år, men hvis anerkendelse i det virkelige liv, herunder fremme af etniske rettigheder, ligger langt ude i fremtiden. Det centrale spørgsmål i den problematiske situation, som forhandlingerne befinder sig i i øjeblikket, er den manglende løsning på besættelsen af Cypern, inaktivitet vedrørende FN's beslutning om Famagusta og den manglende gennemførelse af "opgaverne" fra de tidligere beretninger. Hærens indskrænkede rolle er et positivt træk, men kun hvis sekulære kræfter forbliver ved magten. Hvis dette ikke er tilfælet, kan det true stabiliteten i hele regionen.
Cristian Dan Preda
Jeg glæder mig over bestræbelserne, som min kollega, Ria Oomen-Ruijten, har udfoldet ved udarbejdelsen af denne betænkning, men jeg forbeholder mig retten til ikke at være enig i hele indholdet. For det første mener jeg, at tiltrædelsesforhandlingerne skal komme i gang for de kapitler, hvor de tekniske forberedelser allerede er afsluttet. Det er der en meget enkel årsag til. Det vil give os mulighed for en føre en dialog, der vil tvinge Tyrkiet til at indføre EU's acquis. Selv om vi anerkender de fremskridt, som Tyrkiet har gjort for at opfylde de tekniske kriterier for indledning af forhandlingerne om konkurrence, skal vi også sige til myndighederne i Ankara, at der er behov for yderligere bestræbelser på dette område. Jeg mener også, at en åbning af forhandlingerne om kapitlet om retsvæsen og grundlæggende rettigheder kan være den ideelle sammenhæng for at tilskynde Tyrkiet til at gøre fremskridt på vej mod reformer på dette område, hvilket efter min mening er vores fælles mål. Jeg mener også, at vi bør bede Rådet intensivere dialogen med Tyrkiet om udenrigspolitik, for især i forbindelse med de seneste begivenheder i Nordafrika kan landet fungere som en allieret, der kan tilskynde til demokratisering og udvikling i regionen.
Czesław Adam Siekierski
Hvert år afholder vi en forhandling om tyrkisk medlemskab af EU. Almindeligvis kommer vi altid ind på de samme problemer - Tyrkiet gør visse fremskridt for at bringe sig i overensstemmelse med EU's krav, men fremskridtene er aldrig tilfredsstillende nok til at give en klar indikation af en tilnærmet dato for tiltrædelsen eller til at gøre det muligt at afgøre, om landet nogensinde kommer med i EU. De ændringer, der allerede er gennemført, har været gavnlige, men EU's manglende vedtagelse af en klar stillingtagen til Tyrkiets tiltrædelse er en kilde til frustration for de tyrkiske myndigheder og landets borgere. Vi kan naturligvis ikke kræve, at medlemsstaterne ser ens på sagen, men vores ubeslutsomhed betyder, at EU tilsyneladende savner troværdighed. Opbakningen til EU-medlemskab er faldende blandt de tyrkiske borgere. Landet begynder måske at søge efter nye allierede og vende sig bort fra Vesten, hvilket vil være negativt for Europa. Tyrkiet er vores strategiske partner i økonomiske, regionale og energimæssige spørgsmål, og det er også en betydelig militær magt og en central aktør i Mellemøsten. De problematiske områder er altid de samme - menneskerettigheder og borgerlige frihedsrettigheder, kvinders og nationale mindretals rettigheder, retsstatsprincippet, reformen af retsvæsenet, korruption, pressefrihed og ytringsfrihed - og de er stadig langt fra europæiske standarder, på trods af de bestræbelser, man har udfoldet. Hvorvidt forhandlingsprocessen kan fremskyndes, afhænger af, hvor hurtigt og effektivt Tyrkiet kan opfylde de betingelser, vi stiller, og af den form for medlemskab, EU tilbyder landet.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Der kan ikke herske nogen tvivl om, at Tyrkiets medlemskab af EU er et kontroversielt spørgsmål med mange, der er imod medlemskab, og mange der er for. Der kan imidlertid heller ikke herske tvivl om, at der er gennemført talrige demokratiske reformer som led i europæiseringsprocessen i Tyrkiet, som førte til, at forhandlingsrammerne for Tyrkiets tiltrædelse blev vedtaget den 3. oktober 2005. Åbningen af forhandlingerne kan ses som en succes ikke kun for Tyrkiet, men også for Europa, eftersom hovedmotivet for Tyrkiets gennemførelse af reformer var landets europæiske ambitioner. Selv om man må anerkende de betydelige fremskridt, som Tyrkiet hidtil har gjort, skal man imidlertid huske på, at der er mange problemer, der bremser landets integration i EU. Det drejer sig navnlig om forfatningsreformen, pressefrihed, kvinders rettigheder og beskyttelse af nationale mindretal. En moderne, demokratisk stat skal være baseret på princippet om deling af magten, og en balance mellem den udøvende, lovgivende og dømmende magt, respekt for menneskerettigheder og grundlæggende friheder, og i særdeleshed ytringsfrihed og en juridisk ramme, der garanterer kvinders rettigheder og ligestilling. Jeg glæder mig over den tyrkiske regerings og oppositionens meddelelse om, at de er villige til at gennemføre reformer for at omdanne Tyrkiet til et fuldt udbygget pluralistisk demokrati, og jeg håber, at alle politiske partier og grupper vil blive inddraget i hele forfatningsprocessen.
Zbigniew Ziobro
Tyrkiet spiller en strategisk rolle som en stabiliserende kraft i regionen med Kaukasus og Mellemøsten. Det er også en væsentlig brik i planen om en diversificering af Europas brændstofforsyning. Ankaras politikker kan fungere som model for de arabiske lande i regionen. Derfor bør EU fortsat indtage en aktiv holdning til etablering af positive forbindelser med Tyrkiet, bl.a. ved at øge finansieringen til fælles strategiske energiinvesteringer som f.eks. Nabucco-gasrørledningen, og gennem øget støtte til udvikling af handelsforbindelserne. Bruxelles skal vise, at man anerkender de fremskridt i retning af integration med EU, som Ankara har gjort i de senere år. Alligevel kræver mange spørgsmål stadig, at EU lægger pres på Tyrkiet, og der kan ikke blive tale om yderligere fremskridt i forhandlingerne, før disse er løst. Jeg behøver kun at nævne forsoning og genforening af Cypern, Ankaras anerkendelse af ansvaret for det armenske folkedrab og yderligere udvikling af det demokratiske system.
