Fælles programmering af forskning til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om den mundtlige forespørgsel til Rådet om
fælles programmering af forskning til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers - B7-0218/2009)
Spørgeren, Herbert Reul, har meddelt, at han bliver forsinket. Hvis han kommer, får han muligvis ordet i slutningen af forhandlingen.
Françoise Grossetête
stedfortræder for spørgeren. (FR) Hr. formand! Da hr. Reul ikke er til stede, vil jeg gentage det spørgsmål, vi har stillet Kommissionen. I overensstemmelse med retsgrundlaget i traktatens artikel 165 anmoder Rådet i sin henstilling om foranstaltninger til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme om, at Parlamentet høres.
Vi vil gerne vide, om Rådet kan bekræfte sine intentioner om at vedtage Rådets konklusioner vedrørende dette emne på mødet i Rådet (konkurrenceministrene) den 3. december 2009. Samt om Rådet, siden Parlamentet er blevet hørt om Kommissionens forslag, er indstillet på at tage Parlamentets synspunkter med i betragtning ved udformningen af Rådets konklusioner?
Desuden vil vi gerne spørge, om Rådet, hvad angår eventuel fremtidig fælles programmering af forskningsinitiativer, kan bekræfte sin holdning med hensyn til, at disse initiativer i princippet bør vedtages ved brug af samme retsgrundlag?
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at vi har udarbejdet et beslutningsforslag. Dette beslutningsforslag støttes af alle politiske grupper, og det er vigtigt, simpelthen fordi det sætter fokus på udfordringerne i forbindelse med befolkningens aldring - de udfordringer, der betyder, at vi i dag har over syv mio. mennesker i Europa, der lider af Alzheimers, et tal, der sandsynligvis fordobles i løbet af de kommende 20 år.
Det er derfor af afgørende betydning, at der planlægges, investeres og samarbejdes på dette område, så man kan kontrollere de sociale omkostninger i forbindelse med disse sygdomme og give håb, værdighed og et sundere liv til de mange millioner, der er ramt, og til deres pårørende. Disse sundhedsmæssige og sociale problemer, som hele Europa kender til, kræver koordinerede foranstaltninger, som kan sikre en effektiv forebyggelse, diagnosticering, behandling og pleje af de berørte personer
Der bør lægges særlig vægt på støtte til den forskning og det innovationsarbejde, der udføres af offentlige og private operatører med henblik på at finde nye behandlingsmetoder og forebygge, at folk udvikler sygdommene. Forskning i sundhed er endnu mere splittet op på europæisk plan, og antallet af offentlig-private partnerskaber skal øges. Initiativet Innovative Lægemidler, der blev iværksat i februar 2008, må ikke forblive et enkeltstående eksperiment.
Jeg vil slutte af med at sige, at dette virkelig er et kapløb med tiden, for vi skal så vidt muligt komme disse sygdomme i forkøbet. Forskning i dag viser, at der allerede findes initiativer, der er rettet mod tidlig diagnosticering. Det er inden for disse konkrete områder, at vores medborgere forventer klare signaler fra den europæiske sundhedspolitik, som skal garantere og imødegå udviklingen af aldersrelaterede sygdomme.
Cecilia Malmström
Hr. formand! Forslaget til Rådets henstilling om foranstaltninger til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers, som blev vedtaget af Kommissionen den 22. juli, er baseret på traktatens artikel 165. Denne artikel handler om koordinering af aktiviteter inden for forskning og teknologisk udvikling mellem Fællesskabet og medlemsstaterne for netop at styrke sammenhængen mellem national politik og fællesskabspolitik.
Artikel 165 er i overensstemmelse med målene for initiativerne til fælles programmering. Disse målsætninger er baseret på, at vi i fællesskab fastlægger de udfordringer, som vores samfund kollektivt står over for, og at vi gennem et større politisk engagement fra medlemsstaternes side kan blive enige om en fælles eller koordineret strategi over for disse udfordringer. Målet er selvfølgelig at gøre den offentlige finansiering af forskning i Europa mere effektiv.
Jeg tror imidlertid, at problemet og svaret på Deres spørgsmål er, at artikel 165 ikke giver Rådet beføjelser til at handle. Denne artikel indeholder et retsgrundlag for, at Kommissionen kan tage eventuelle initiativer til at fremme koordineringen mellem medlemsstaternes og Fællesskabets politik. Der findes intet andet retsgrundlag i traktaten under overskriften forskning, som Kommissionen vil kunne anvende til at foreslå foranstaltninger vedrørende initiativer til fælles programmering.
Selvfølgelig lægger vi i Rådet meget stor politisk vægt på hurtigst muligt at iværksætte pilotinitiativer til fælles programmering, som er rettet mod bekæmpelse af især Alzheimers. I lyset af dette mener formandskabet, at Rådet bør vedtage konklusioner om dette initiativ til fælles programmering på grundlag af den tekst, Kommissionen har fremlagt.
Jeg ved, at Europa-Parlamentet prioriterer bekæmpelsen af Alzheimers højt. I en erklæring, der blev udsendt i februar, opfordrede Parlamentet Kommissionen og medlemsstaterne til at anerkende bekæmpelsen af Alzheimers som en prioritet på det europæiske folkesundhedsområde. De er selvfølgelig bekendt med Kommissionens forslag. Formandskabet vil forsøge at sikre, at Parlamentets synspunkter så vidt muligt bliver indarbejdet i de konklusioner, der skal vedtages, når konkurrenceministrene mødes den 3. december i år.
Hvad eventuelle fremtidige initiativer til fælles programmering angår, deler Rådet medlemmernes synspunkt om, at der bør vælges en fælles løsning til vedtagelse af disse initiativer under overskriften forskning. Desværre er der for øjeblikket kun en metode til rådighed, nemlig at vedtage rådskonklusioner for hvert enkelt initiativ. Dette skyldes, at traktaten ikke indeholder et relevant lovgrundlag for vedtagelse af andre foranstaltninger.
Elena Oana Antonescu
Hr. formand! Det svenske formandskab ønsker i december at vedtage konklusionerne om foranstaltningerne til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme uden overhovedet at vente på Parlamentets synspunkt om dette emne.
Jeg var ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om denne sag, og under de givne omstændigheder støtter jeg vedtagelsen af et beslutningsforslag med henblik på at give udtryk for Parlamentets holdning til foranstaltningerne til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers, gennem fælles programmering af forskningsaktiviteter.
Neurodegenerative sygdomme udgør et stort sundhedsproblem i Europa. Lægevidenskabelige fremskridt og levestandarden i de udviklede lande har skabt forhold, som medfører længere levetid, men antallet af mennesker, der udvikler en neurodegenerativ sygdom, er også steget.
Dette problem har flere forskellige aspekter. Nogle af dem handler om livskvaliteten for de personer, der er ramt af disse sygdomme, og hvordan sygdommen påvirker de pårørende eller dem, der tager sig af de syge. Det er ligeledes et problem, der påvirker sundhedssystemernes økonomiske bæredygtighed, da disse skal klare et stigende antal patienter i en tid, hvor den andel af befolkningen, der ikke længere er i arbejde, stiger på grund af den aldrende befolkning.
I Kommissionens forslag fokuseres på de forskningsrelaterede aspekter. Vores beslutningsforslag fremhæver både de resultater, der kan nås gennem en koordinering af forskningsaktiviteterne, og hvordan de vil kunne forbedre den nuværende situation. Derfor vil jeg indtrængende henstille til, at vi retter fokus mod to hovedområder, nemlig videnskabelig forskning samt sikring af, at indsatsen afspejles i de opnåede resultater med hensyn til kvaliteten i den pleje, der kan gives patienterne.
I betragtning af den interesse, Parlamentet har udvist i tidens løb inden for dette område og betydningen af denne sag, som er et pilotprojekt for den fælles programmering af forskningsaktiviteter, er det afgørende, at Parlamentets holdning tages i betragtning ved udformningen af Rådets konklusioner.
Parlamentet skal inddrages i alle initiativer i forbindelse med fremtidig fælles programmering inden for forskning. Artikel 182 i Lissabontraktaten giver nemlig et anvendeligt retsgrundlag for den fremtidige udvikling på dette område.
Patrizia Toia
for S&D-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det initiativ, der vil blive lanceret, er meget vigtigt af to årsager. For det første på grund af forskningsområdet, som er bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, og for det andet på grund af de fælles programmeringsmetoder for forskningen.
Vi ville helt klart have foretrukket, at Parlamentet var blevet involveret mere direkte i pilotprojektet - det er blevet sagt før og er genstanden for vores forespørgsel. Mens vi nu må presse på og ikke sætte en stopper for tingene, kræver vi dog garantier for, at vores udtalelse vil blive taget i betragtning i Rådets (konkurrence) forhandlinger, og at der vil blive fastlagt et mere sikkert retsgrundlag i fremtiden, så Parlamentet kan inddrages fuldt ud, så vi kan opnå en større følelse af ejerskab inden for dette forskningsområde.
Vi må nu gribe ind med passende midler og ressourcer for at forebygge og udrydde den omfattende svøbe, som Alzheimers, Parkinsons og andre sygdomme er, og som vil blive mere udbredte, efterhånden som befolkningen bliver ældre. Vi opfordrer til, at der satses på omfattende, storstilede undersøgelser, der fokuserer på både diagnosticering og søgning efter helbredelsesmuligheder. Forskning i biomarkører, metoder til tidlig diagnosticering baseret på en tværfaglig fremgangsmåde, udarbejdelse af omfattende databaser og søgning efter helbredende lægemidler og passende behandlings- og servicemodeller ser ud til at være afgørende.
Jeg vil blot fremsætte en enkelt anmodning til Parlamentet: At vi ikke ser bort fra hverken patienternes individuelle forhold, der alt for ofte udelukkes i forbindelse med disse typer sygdomme, eller inddragelsen af patient- og pårørendeforeninger. Ud fra et metodologisk synspunkt mener vi, at fælles forskningsprojekter er meget vigtige, fordi de opfylder et vigtigt krav, nemlig samling af indsatsen og ressourcerne og overvindelse af splittelser og dobbeltarbejde, hvorved vi bliver i stand til at opnå en kritisk masse, der er tilstrækkelig til at frembringe tilfredsstillende resultater af denne form for forskning.
Hvis vi tager i betragtning, at fælles offentlige og private bestræbelser i andre dele af verden kan investere titusindvis af millioner euro, kan vi se, hvor meget der står tilbage for os at gøre, og hvordan vi kan gøre det ved at samle vores indsats i fælles projekter, i strategiske retningslinjer og fælles programmer mellem medlemsstaterne og Europa og fælles programmer mellem offentlige og private aktører uden at se bort fra den internationale dimension, der bringer os i kontakt med den store videnskabelige udvikling på internationalt plan.
Jorgo Chatzimarkakis
Hr. formand, fru formand for Rådet! I dag drøfter vi et beslutningsforslag om neurodegenerative sygdomme. Det er tanken, at dette skal blive til et direktiv, så næste gang bør vi også drøfte et direktiv om dette emne. De sygdomme, som vi drøfter i dag - Alzheimers, selv om Parkinsons også nævnes i teksten - er sygdomme i hjernen, som udgør en stor udfordring for Europa. Udgifterne på lang sigt vil stige voldsomt, og der skal stadig udføres megen forskning. Desværre er der en masse dobbeltarbejde inden for forskningen og meget bureaukrati i Europa. Med dette beslutningsforslag ønsker vi således at fjerne den dobbelte forskning, bureaukratiet og fragmenteringen.
Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre har fremlagt et forslag om, at forskningsresultaterne skal gøres offentligt tilgængelige. Jeg mener, dette er et godt forslag. Desværre er formuleringen forkert, og jeg beder derfor om, at det bliver omformuleret, så det bedre kan indarbejdes. Der er hovedsagelig et problem med europæiske patenter. Det ville være godt, om Kommissionen og Rådet også kunne tage spørgsmålet om europæiske patenter op på lægemiddel- og bioforskningsområdet og gøre det klart, at vi har brug herfor. Under alle omstændigheder støtter Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa dette beslutningsforslag.
Philippe Lamberts
Hr. formand! Jeg burde have været ordfører i denne sag, så jeg er lidt skuffet. Jeg er dog glad for, at vi gør fremskridt. Tiden er ikke inde til en interinstitutionel tvist. Jeg er glad for, at Rådet er parat til at gøre noget.
Jeg har en række bemærkninger, jeg gerne vil fremsætte. Vi håber her i Parlamentet, at Rådet vil acceptere tankerne i de beslutninger, vi skal stemme om i morgen.
Jeg vil gerne understrege behovet for, at vi opnår den rette balance mellem afhjælpning og tilpasning - som på klimaændringsområdet. Her taler jeg om forebyggelse af sygdommen og forståelse af, hvorfor den opstår, hvilke faktorer der indgår, så vi reelt kan forebygge den effektivt, fordi det altid er den mest effektive og også den billigste metode til bekæmpelse af sygdom.
Er initiativet om fælles programmering nok? Ikke i den henseende, at dette bør blive normen, at samarbejde bør blive normen i sådanne store projekter, samarbejde, der ikke blot er frivilligt, men er noget, der virkelig forpligter alle medlemsstaterne til at arbejde effektivt sammen.
For det er det første spørgsmål med hensyn til de finansielle prioriteter følgende. Bruger vi nok ressourcer på denne type sygdomme? Vi mener ikke, at dette er tilfældet, og vi vil gerne på det kraftigste opfordre til, at der i de kommende rammeprogrammer tages penge fra store programmer såsom ITER, som de bedste videnskabsfolk fortæller os vil give resultater om 60 år, og at nogle af disse penge bruges til forskning i Alzheimers og andre lignende sygdomme. Jeg mener, at der er et stort behov herfor.
Marisa Matias
Hr. formand! Jeg vil først og fremmest give udtryk for min fulde støtte til det spørgsmål, som Herbert Reul stillede, og især påpege, at det grundlæggende spørgsmål her - det grundlæggende politiske spørgsmål her - netop er spørgsmålet om fælles programmering af forskningen.
Det, der skete i forbindelse med spørgsmålet om fælles programmering af neurodegenerative sygdomme og især Alzheimers, var, at reglerne blev ændret midt i processen. Vi gik fra at have en betænkning til at have en beslutning, hvorved vi frasagde os vores beføjelser til fælles beslutningstagning i forbindelse med dette spørgsmål. Vi ophørte med at være medlemmer af Europa-Parlamentet og blev rådgivere. Jeg vil derfor i det mindste gerne vide, om det, vi anbefaler, vil blive taget i betragtning eller ej.
Programmering af forskningsaktiviteter på et hvilket som helst forskningsområde er et politisk valg og ikke et teknisk valg, og i denne henseende bør Parlamentets rolle fremhæves og styrkes. Efter min mening betyder fastlæggelse af prioriteter, som er politiske metoder, at de skal undersøges, at de skal være gennemskuelige, og at de skal være demokratiske. Det, der skete i forbindelse med den fælles beslutning om og den fælles programmering af forskning i Alzheimers, er en proces, der ikke bør gentages. Hvis den nogensinde skulle blive gentaget, så giv os i det mindste en advarsel i god tid. Jeg håber derfor, at det sidste, der kan ske, er, at de beslutninger og anbefalinger, som Parlamentet fremsætter om dette spørgsmål, ikke tages i betragtning.
Diane Dodds
(EN) Fru formand! I min valgkreds i Nordirland har vi nu 16 000 mennesker, der lider af demens. De, deres familier og deres plejere vil hilse en proaktiv fremgangsmåde til håndtering af denne sygdom, som kan være så ødelæggende både for dem, der lider af den, og for deres familier, velkommen.
Det er på et område som dette, at jeg mener, at det er godt at se samarbejde mellem de europæiske lande. Jeg mener, at en koordineret fremgangsmåde til håndtering af sygdom kan resultere i nye beviser, nye lægevidenskabelige gennembrud og denne gang forhåbentlig en forbedret behandling og helbredelse.
I Det Forenede Kongerige har vi i øjeblikket lige over 400 000 mennesker, der lider af Alzheimers. Dette tal for Det Forenede Kongerige vil sandsynligvis ligge i omegnen af 750 000 mennesker i 2025. Det er derfor absolut afgørende, at der gøres noget for at forbedre vores diagnosticering, behandling og forebyggelse og den sociale forskning i patienternes og deres familiers velfærd, særlig familier, der fungerer som plejere. En koordineret fremgangsmåde og udvikling af forskning er af stor betydning, når blot forskningen respekterer menneskelivets ukrænkelighed i alle dets former.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Fru formand! Jeg glæder mig over de initiativer og aktioner, der gennemføres på europæisk plan til bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers. Medlemsstaterne har udviklet forskningsindsatsen på dette område. Det er vigtigt, at der tilskyndes til samarbejde mellem medlemsstaterne for at sikre øget koordinering af den videnskabelige forskning og af den teknologiske udvikling og for at undgå fragmentering.
Fælles programmering af forskningen er et værdifuldt redskab til nedbringelse af fragmentering ved at inddrage medlemsstaterne, den offentlige sektor og den private sektor på europæisk plan. Dette fælles programmeringsredskab vil være meget vigtigt for det fælles europæiske forskningsrums fremtid. Udvikling af det europæiske forskningsrum er det centrale i forskningspolitikken i Lissabontraktaten.
Jeg er dog bekymret over gennemførelsen af dette fælles programmeringsredskab med hensyn til bureaukratisk kompleksitet og forsinkelser i de administrative procedurer. Jeg vil derfor gerne spørge om, hvilke planer der findes for anvendelse af en proces baseret på stordriftsfordele, som kombinerer effektivitet, forenkling og hurtig gennemførelse af administrative procedurer, for at fremme topkvalitet og tilskynde til samarbejde på europæisk plan, som vigtigheden af dette spørgsmål kræver.
Nessa Childers
(EN) Fru formand! Som tidligere ansat inden for sundhedsvæsenet i over 30 år var det smertefuldt at erfare, at Parlamentet ikke ville blive hørt om Kommissionens nye forslag om Alzheimers. Nu må vi dog bevæge os fremad.
Efterhånden som Europas befolkning bliver ældre, vil også virkningerne af Alzheimers blive større. Antallet af tilfælde af Alzheimers på verdensplan forventes at vokse fra 35 mio. tilfælde i dag til 107 mio. i 2050.
Et af de mest forfærdelige aspekter af Alzheimers er de mange mennesker, den rammer ud over patienten. I Irland er der f.eks. 50 000 registrerede plejere, som tager sig af Irlands 44 000 sygdomsramte. Sygdommen kaldes ofte en familiesygdom på grund af den kroniske belastning, det er at se en elsket person langsomt gå i opløsning.
Europa-Parlamentets fremtidige rolle i bekæmpelsen af Alzheimers bør ikke ignoreres. Enhver ny retning, som EU tager, bør tage hensyn til Parlamentets enestående stemme i spørgsmålet og bør bistå ikke blot dem, der lider af Alzheimers, men også de mange plejere, der arbejder på at øge deres livskvalitet.
Mairead McGuinness
(EN) Fru formand! Det er naturligvis yderst vigtigt at koordinere forskningen på dette område, og det handler ikke blot om Alzheimers, da begrebet "neurodegenerativ" dækker en række sygdomme.
Parlamentet har rent faktisk en væsentlig rolle at spille med hensyn til, hvordan forskningen udføres. Jeg henleder opmærksomheden på de igangværende drøftelser mellem Parlamentet og Rådet om spørgsmålet om dyrevelfærd for dyr, der anvendes til videnskabelige forsøg. Jeg går ind for - og håber på grund af vores ordfører og den retning, drøftelserne har taget - at vi fortsat tillader den nødvendige forskning på dyr på en måde, der er mere dyrevenlig, end den måske er nu. Grunden hertil er, at vi har behov for forskning på dette område for at gøre de ting, der er blevet snakket om for at forebygge sygdom og behandle mennesker - og vi kan med tiden selv blive et af dem - som desværre kan blive ramt af disse sygdomme.
Jeg håber, vi kan indgå en tidlig aftale ved andenbehandlingen af dette meget vigtige direktiv. Selv om vi ikke har ydet noget stort bidrag til dette bestemte spørgsmål, vil vi yde et bidrag til den igangværende forskning.
Bogusław Sonik
(PL) Fru formand! Spørgsmålet om bekæmpelse af denne sygdom blev rejst under det franske formandskab - som bør gives æren herfor. Det blev sagt dengang, at EU skulle gribe ind på området. Det ville være dejligt, hvis det næste formandskab tog dette spørgsmål op og tillagde det lige så stor betydning. Det er allerede blevet nævnt her, at dette problem berører millioner af mennesker og deres familier, som alle lider.
Når vi møder vores vælgere, mødes vi ofte med spørgsmålet om, hvad EU gør for Europas borgere. Hvorfor er I der? Hvad har I ansvaret for? Hvad laver I? Det er netop denne form for spørgsmål, der skulle danne grundlag for skabelsen af et image for EU, som en betydningsfuld autoritet. Det er det, borgerne har brug for. En fælles indsats for at bekæmpe sygdomme af denne art skal være en prioritet for EU's institutioner.
Nikolaos Chountis
(EL) Fru formand! Jeg tager problemet med bekæmpelse af neurodegenerative sygdomme - særlig Alzheimers - meget seriøst.
Det er derfor meget nyttigt at have og opnå en koordineret indsats mellem EU's medlemsstater i forbindelse med bekæmpelse af årsagerne og i forbindelse med håndtering af problemet med forebyggelse og behandling og de følger, som sådanne sygdomme har for patienterne, samfundet som helhed og folkesundheden for borgerne i EU.
Jeg mener, at man bør prioritere og gøre den største indsats inden for forebyggelse og ikke inden for medicin. Medlemsstaterne bør også tilskyndes til at oprette overvågningscentre for patienter og deres plejere og sikre ligelig videnskabelig deltagelse fra medlemsstaternes side i denne forskningsindsats fra EU's side.
Endelig skal den database, der er oprettet i samarbejde med Rådet og medlemsstaterne, være offentligt og statsligt ejet inden for rammerne af nationale systemer, og konklusionerne skal offentliggøres i et internationalt offentligt forum. Endelig er det op til os at kontrollere budgettet i forbindelse med dette spørgsmål.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Fru formand! Jeg er enig i, at det på nuværende tidspunkt er særlig vigtigt at lægge vægten på videnskabelig forskning for at sikre hjælp til mennesker, der lider af Alzheimers, da vores EU omfatter 27 medlemsstater, og ikke alle lande er lige godt i stand til at yde hjælp til mennesker med Alzheimers. Der findes forskellige sundhedsvæsener, forskellige sociale systemer, forskellig støtte til familier med en sådan patient. Derfor er denne videnskabelige forskning meget vigtig, og vi må koncentrere og først og fremmest finansiere en koordineret indsats og koordinerede aktiviteter. For det andet er det meget vigtigt, at der står finansiering til rådighed til gennemførelse af denne forskning, og at tilbyde reel støtte til mennesker, der lider af denne sygdom, samt til deres familier.
Herbert Reul
(DE) Fru formand! Jeg skal fatte mig i korthed. Adskillige talere har allerede understreget betydningen af dette emne. Det er en sygdom, der rammer mange mennesker, og antallet er stigende. Det er endnu vigtigere for medlemsstaterne at arbejde sammen, at samle deres ressourcer for at opnå effektivitet. Dette er den korrekte og fornuftige vej at gå.
Det er en skam, at vi, når det gælder procedurerne, har svært ved at få Parlamentet på banen. Det er beklageligt, at denne beslutning måtte udarbejdes i sidste øjeblik. Men det vigtigste er, at vi når frem til et godt resultat til slut.
Cecilia Malmström
Fru formand! Alzheimers og andre demensrelaterede sygdomme er frygtelige. Jeg tror, at mange af os, som har set en slægtning, der er ramt af Alzheimers, ved, hvordan det kan ødelægge en tidligere rask person, og hvor smertefuldt det er for familie og andre slægtninge, og jeg mener i allerhøjeste grad, at vi må investere flere ressourcer i forskning i denne frygtelige sygdom.
Det er klart, at vi må tage skridt til at koordinere vores viden og forskning bedre i Europa, og Kommissionens pilotinitiativ sigter mod at mobilisere de bedste forskere, vi har, i et forsøg på at forstå, helbrede og forebygge Alzheimers og andre demensrelaterede sygdomme.
Inden for rammerne af den aktuelle trojka mellem Frankrig, Den Tjekkiske Republik og nu Sverige har vi på et tidligt tidspunkt drøftet betydningen af at inddrage Alzheimers som et fælles prioriteret spørgsmål i forbindelse med arbejdet i tilknytning til folkesundhed. Det franske formandskab afholdte en meget vigtig konference, som et af parlamentsmedlemmerne nævnte, og det svenske formandskab afholdte i september en konference om en værdig alderdom, hvor Alzheimers var et af punkterne på dagsordenen.
Som sagt agter Rådet at vedtage konklusionerne herom den 3. december, og vi vil naturligvis tage hensyn til den fremragende beslutning, som Parlamentet har udarbejdet, og som parlamentsmedlemmerne skal stemme om i morgen. Jeg er sikker på, at spørgsmålet om Alzheimers vil komme op igen inden for rammerne af forskningsprogrammet og tilsvarende initiativer i meget nær fremtid, så mange tak for, at dette meget vigtige spørgsmål er blevet rejst.
Formanden
Et beslutningsforslag, der sammenfatter forhandlingerne, er blevet fremsat i medfør af forretningsordenens artikel 115, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Cristian Silviu Buºoi  
Jeg ser positivt på forslaget til Kommissionens henstilling om fælles programmering af forskning i neurodegenerative sygdomme. Befolkningens mentale sundhed har afgørende betydning for at sikre en værdig livskvalitet. Sygdomme af denne art rammer et stadig stigende antal mennesker i EU. Derfor er der behov for en indsats for at bekæmpe de faktorer, der udløser disse sygdomme. Hvis disse faktorer skal bekæmpes, må de dog identificeres via forskning. Jeg mener, at pilotprojektet for fælles programmering af forskningsaktiviteterne frembyder en afgørende fordel i form af samling af finansieringen af forskning, som vil resultere i en mere effektiv udnyttelse af de midler, der er øremærket til forskning på dette område. Desuden er samarbejde baseret på netværk etableret af nationale forskningscentre og den fælles udnyttelse af den krævede infrastruktur så meget desto mere gavnlige, eftersom ikke alle medlemsstater har de nødvendige ressourcer til at gennemføre forskning på egen hånd, selv om de har et stort antal tilfælde af neurodegenerative sygdomme. Det vil være afgørende for, at forskningsresultaterne kan anvendes til at informere befolkningen om, hvordan den mentale sundhed kan støttes, hvilket bidrager til at nedbringe antallet af patienter og til at bevare de nationale offentlige sundhedsvæseners levedygtighed.
António Fernando Correia De Campos  
Kommissionens meddelelse til Parlamentet indeholder en optimistisk analyse af de forventede fordele ved samarbejde mellem medlemsstaterne inden for forskning og af den koordinering, som Kommissionen kan foretage inden for rammerne af syvende rammeprogram med hensyn til neurodegenerative sygdomme, særlig Alzheimers. De foranstaltninger, der foreslås i meddelelsen, vedrører kun princippet om at de eksisterende ressourcer og programmer skal udnyttes bedre: sundhedsprogrammet, syvende rammeprogram, EU's handicaphandlingsplan, den åbne koordineringsmetode og det statistiske program. Vil en optimering af udnyttelsen af disse ressourcer være nok til at nå de forventede resultater? Hvilke koordineringsmekanismer foreslår Kommissionen, som ikke kunne være blevet gennemført før meddelelsen? Hvilken merværdi medfører den? Hvilke nye, praktiske foranstaltninger agter Kommissionen at vedtage for at fremme samarbejde inden for forskning i en situation, hvor ressourcer og teams allerede findes, selv om de er fragmenterede? Vil det gøre spørgsmålet mere synligt, og vil det at anvende eksisterende instrumenter være nok til at løse det?
Proinsias De Rossa  
Jeg støtter denne beslutning og hilser det foreslåede pilotprojekt til fælles programmering af forskningsaktiviteter inden for neurodegenerative sygdomme velkommen. Neurodegenerative sygdomme såsom Alzheimers og Parkinsons berører over 7 mio. mennesker i EU. Der findes i øjeblikket ikke nogen behandling til helbredelse af neurodegenerative sygdomme, og viden om forebyggelse, behandling og identifikation af risikofaktorer er meget begrænset. Det meste af forskningen i neurodegenerative sygdomme gennemføres faktisk af medlemsstaterne med en relativt ringe tværnational koordinering, hvilket fører til fragmentering og begrænset udveksling af viden og bedste praksis mellem medlemsstaterne. En fælles programmering kan være yderst værdifuld, når det drejer sig om at nedbringe fragmenteringen af forskningsindsatsen, da det ville føre til en samling af en kritisk masse af kvalifikationer, viden og finansielle ressourcer. Artikel 182, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der blev indsat med Lissabontraktaten, og med hvilken der fastlægges de foranstaltninger, der er nødvendige for realiseringen af det europæiske forskningsrum, kunne dog udgøre et mere passende retsgrundlag for fremtidige fælles programmeringsinitiativer på forskningsområdet. Kommissionen bør overveje at anvende artikel 182, stk. 5, som retsgrundlag for alle fremtidige forslag til fælles programmering af forskningsaktiviteter.
Eija-Riitta Korhola  
Alzheimers er en forvirrende sygdom, der ændrer personens verden til et ukendt og farligt sted. Livet bliver meget farligt "nu", hvor der ikke er nogen tidligere hukommelse og ingen tillærte erfaringer, der kan bygge en bro af sikkerhed til nutiden. Denne skæbnesvangre menneskelige tragedie forværres desuden af, at der ikke findes nogen kendt behandling af sygdommen på nuværende tidspunkt. Sygdommen medfører også lidelser for de nærmeste pårørende. Det kaldes nogle gange en familiesygdom, hvor familiemedlemmerne lider af kronisk stress. De sociale virkninger er enorme og er en enorm belastning. Efterhånden som befolkningen i Europa bliver ældre, bliver neurodegenerative sygdomme som f.eks. Alzheimers og Parkinsons i stadig højere grad et folkesundhedsspørgsmål. Der er nu over 7 mio. patienter, og dette tal forventes at fordobles i det kommende tiår. Lægevidenskaben forstår dog stadig ikke årsagerne til sygdommen fuldt ud. Forskningen har givet nogle lovende resultater, men vi må gøre en koordineret indsats, hvis vi skal opnå et gennembrud. For at samle data fra private og offentlige organisationers og medlemsstaternes forskning og for at koordinere deres innovationer, er der behov for fællesskabsprogrammering. På den måde er der håb om, at en mere effektiv forebyggelse, diagnosticering og behandling med hensyn til disse sygdomme vil blive virkelighed så hurtigt som muligt i det praktiske plejearbejde. Jeg er overbevist om, at de mennesker, der kæmper med neurodegenerative sygdomme - patienter, pårørende og plejere - på det kraftigste vil støtte ethvert forsøg på samarbejde for at finde frem til nye metoder til håndtering af disse lidelser. Det er denne slags projekter, der fortæller vores borgere, hvorfor vi er her i dag. De berettiger hele EU's eksistens. Jeg er enig med min kollega, hr. Reul, i, at procedure og kompetence træder i baggrunden, når man bevæger sig i den rigtige retning.
Sirpa Pietikäinen  
I sommer vedtog Kommissionen Rådets henstilling, hvori EU's medlemsstater opfordres indtrængende til at indgå i en fælles programmering af forskning i neurodegenerative sygdomme. Dette er vigtigt, hvis de begrænsede ressourcer, forskningen råder over, skal udnyttes endnu bedre. Vi må dog huske på, at Europa ud over forskning har behov for et mere omfattende handlingsprogram vedrørende demens. Tidligere i år godkendte Europa-Parlamentet en skriftlig erklæring, hvori Kommissionen opfordres til at udarbejde et udkast til en handlingsplan om Alzheimers. I Parlamentets erklæring understeges betydningen af fire spørgsmål, nemlig udviklingen inden for forskning, tidlig diagnosticering, forbedret livskvalitet for patienter og deres plejere og status over Alzheimers patientforeningerne. Jeg vil gerne minde alle om, at programmet er påtrængende, og at Kommissionen må se at komme i gang med det arbejde, som Parlamentet har bedt den om at udføre.
Richard Seeber  
I vores til stadighed aldrende samfund vil antallet af neurodegenerative sygdomme såsom Alzheimers eller senildemens fortsat stige. For at være så velforberedte på dette som muligt må vi etablere bedre forskningsstrukturer og udnytte de eksisterende faciliteter bedre. Det planlagte pilotprojekt på dette område er et ideelt udgangspunkt for at knytte de aktuelle forskningsaktiviteter bedre sammen. Forebyggelse er dog også vigtigt sammen med levering af den bedst mulige pleje til de mennesker, der er ramt af sygdommen. Medlemsstaterne må intensivere deres informationskampagner vedrørende en aktiv levevis.
