

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Barroso og McCreevy om McCreevys nylige udtalelser om Vaxholm-sagen.
José Manuel Barroso,
   Hr. formand, jeg er glad for denne mulighed for at udveksle synspunkter med Parlamentet om spørgsmål, der ligger os meget på sinde. Da Parlamentet den 12. oktober fremsatte et ønske om at afholde denne forhandling, stillede jeg mig straks til rådighed, og jeg var klar til at besøge Parlamentet samme aften. Det var desværre ikke muligt at opstille en passende dagsorden. Jeg er glad for, at det nu er muligt at have denne diskussion.
Forhandlingen blev igangsat af en sag, der verserer ved de svenske og europæiske domstole. Det drejer sig om den såkaldte Laval-sag. Jeg er klar over, at der er tale om politiske mærkesager og vanskelige problemer. Jeg har personligt diskuteret sagen med statsministrene fra Sverige og Letland, og jeg er helt klar over, at den tillægges stor betydning.
Kommissionen venter fortsat på, at EF-Domstolen sender os det præjudicielle spørgsmål. Vi vil foretage en indgående undersøgelse af sagen og fremsende vores synspunkter i et -indlæg til Domstolen, sådan som vi gør i alle sager af denne type.
Når Domstolen har afsagt sin dom, står Kommissionen selvfølgelig til rådighed for alle parter med henblik på at analysere situationen og finde mulige løsninger. Da det har været muligt at finde rimelige løsninger i andre situationer, hvilket direktivet om udstationering af arbejdstagere blot er ét eksempel på, er Kommissionen overbevist om, at det er muligt at forene de fire friheder under Fællesskabets traktater med de forskellige samfundsmodeller, som medlemsstaterne har valgt. Det er Kommissionens opgave at sikre, at både EU's sociale og lovgivningen om det indre marked respekteres og gennemføres fuldt ud i alle medlemsstater uden diskrimination.
Principielt set respekterer Kommissionen de forskellige samfundsmodeller, som medlemsstaterne har valgt. Den erkender, at den svenske model har været god til at kombinere høj beskæftigelse med fleksibilitet for virksomhederne og social retfærdighed. Den svenske model er meget fleksibel i et globaliseret samfund. Kommissionen anerkender i særdeleshed, at Sverige i lyset af de positive erfaringer ikke fandt det nødvendigt at bede om overgangsperioder for adgangen af arbejdstagere fra de nye medlemsstater til det svenske arbejdsmarked.
De rejste spørgsmål skal også ses i en mere overordnet økonomisk og politisk sammenhæng. De viser, at det er nødvendigt at fremme dagsordenen for vækst og job for at få en stærkere social og økonomisk samhørighed.
Som jeg sagde i starten af indlægget, blev denne forhandling igangsat af en retssag. Vi skal først og fremmest vente på domsafsigelsen. Jeg vil gerne gøre det helt klart, at Parlamentet ikke er en domstol. Det er et politisk organ, og der er behov for en politisk debat. Det er et faktum og ikke blot en juridisk fortolkning. De vigtige spørgsmål er indlysende. Er vi for eller imod solidaritet i det udvidede EU? Er vi for eller imod økonomisk og social samhørighed for at mindske skævhederne i et EU med 25 medlemsstater? Er vi for eller imod arbejdstagernes frie bevægelighed med fuld respekt for medlemsstaternes nationale lovgivning og sociale rammer? Er vi for eller imod et EU-budget, der på effektiv vis kan fremme økonomisk og social samhørighed? Det er spørgsmålene bag denne forhandling, som vi skal udtrykke vores holdning til.
Vi skal forberede os på lignende sager i fremtiden. Sådanne problemer kan meget vel opstå i et udvidet EU. Det er interessant at tænke på, at der i 1986, hvor Spanien og Portugal blev medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, var mange af de eksisterende medlemmer, der betragtede de spanske og portugisiske arbejdstagere som en trussel. Løsningen var ikke beskyttelse på de enkelte markeder men fremme af økonomisk og social samhørighed. Det overordnede spørgsmål er derfor, hvordan vi reducerer skævhederne og aktivt fremmer velstanden, så EU bliver forenet uden kunstige opdelinger.
Jeg håber, at alle, der går ind for social solidaritet, social samhørighed og økonomisk samhørighed, vil kæmpe for de ambitiøse finansielle overslag og den aktive sociale og økonomiske samhørighedspolitik, vi har brug for i et udvidet EU. Vi skal fremme forening, ikke kunstige grænser.
Nu vil jeg gerne give ordet til hr. kommissær McCreevy. Som De ved, har han som kommissær for det indre marked et særligt ansvar for at forsvare principperne for det indre marked, der er knæsat i traktaterne.
Charlie McCreevy,
   Hr. formand, jeg vil gerne bekræfte, at Kommissionen ikke rejser tvivl om arbejdsmarkedsrelationernes tilrettelæggelse og det kollektive overenskomstsystem i Sverige eller nogen anden medlemsstat. Det er helt op til den enkelte medlemsstat at afgøre, hvordan arbejdsmarkedsrelationerne tilrettelægges, og om systemet skal omfatte kollektive forhandlinger eller ej. Kommissionen anerkender de kollektive overenskomsters store betydning for at skabe stabile og forudsigelige økonomiske og sociale forhold i de mange medlemsstater, der benytter sig af disse metoder.
Ved åbningen af plenarmødet i Bruxelles tidligere på måneden blev der henvist til, at jeg for nylig sagde, at den skandinaviske model med kollektive overenskomster ikke er forenelig med EF-traktaten.
De, der kender mig, ved udmærket, at jeg på det kraftigste har støttet de kollektive overenskomstforhandlinger i den medlemsstat, jeg kender bedst. I mit hjemland har jeg været direkte involveret i flere nationale partnerskabsforhandlinger end nogen anden tidligere irsk finansminister. Da jeg sad i det embede blev jeg sammen med min premierminister betragtet som den førende regeringsforkæmper for den irske sociale partnerskabsmodel.
Under et nyligt besøg i en række medlemsstater inklusive Letland og Sverige spurgte pressen mig om de igangværende undersøgelser af den såkaldte Laval-sag. Sagen omhandler det lettiske byggeselskab Laval, der vandt et udbud om at bygge en skole i Vaxholm i Sverige. På grund af en tvist om, hvorvidt Laval skulle overholde de svenske kollektive overenskomster og betale den gennemsnitlige svenske løn i bygge- og anlægssektoren, blev byggepladsen blokeret af den svenske fagforening for bygge- og anlægssektoren. Fagforeningens indsats fik i sidste ende Laval til at opsige kontrakten, og virksomheden gik i sidste ende fallit. Sagen blev indbragt for den svenske arbejdsret, der sendte den videre til EF-Domstolen for at få en præjudiciel afgørelse.
Det faktum, at den svenske arbejdsret indbragte sagen for EF-Domstolen, viser, at det er en kompliceret retsstilling. Hvorvidt de svenske myndigheder og fagforeningen håndterede sagen korrekt, vil blive afgjort af den svenske arbejdsret på baggrund af EF-Domstolens afgørelse.
Kommissionen vil blive opfordret til at fremlægge sin analyse af sagen og alle de retlige elementer inklusive traktatens artikel 49 om fri udveksling af tjenesteydelser og anvendelsen af direktivet om udsendte arbejdstagere. Det vil tage nogen tid at foretage denne komplicerede vurdering. Kommissionen er endnu ikke nået frem til et resultat. Sådan ligger landet.
Med hensyn til det mere vidtgående spørgsmål om, hvordan Kommissionen betragter udviklingen af det indre marked og den europæiske samfundsmodel, vil jeg understrege, at udviklingen af det indre marked og bevarelsen af den europæiske samfundsmodel efter Kommissionens opfattelse går hånd i hånd. Det ene udelukker ikke det andet. Tværtimod styrker de hinanden. Det indre marked skaber nye muligheder for virksomhederne, forbrugerne og arbejdstagerne. Det gør det muligt at bevare og videreudvikle de sociale rettigheder i overensstemmelse med den enkelte medlemsstats kollektive præferencer.
Kommissionen har en tung pligt til at sørge for, at traktatens grundlæggende rettigheder og friheder respekteres i hele EU. Som det indre markeds vogter udfører jeg min opgave på en upartisk måde. Det er jeg nødt til for at være troværdig.
Jeg finder det ejendommeligt, at jeg skal retfærdiggøre mine bemærkninger om en hændelse, der muligvis var uforenelig med traktatens artikel 49. Jeg var ikke den første, der tog sagen op. Det var den svenske arbejdsret, der spurgte, om der er tale om uforenelighed med fællesskabsbestemmelserne og navnlig med direktivet om udstationering af arbejdstagere, med artikel 49 om tjenesteydelsernes frie bevægelighed samt med artikel 12 om forbud mod forskelsbehandling.
Der er tilfældigvis tale om et "følsomt" spørgsmål i en medlemsstat. Men det simple faktum, at et spørgsmål er følsomt, berøver mig vel ikke retten til at fremsætte et synspunkt eller gøre min pligt? Jeg tror på nødvendigheden af, at Kommissionen er upartisk og retfærdig i udøvelsen af sine forpligtelser. Jeg vil fortsat give min mening klart og tydeligt til kende. Jeg er ligeglad med, om det bekymrer nogen. Jeg er en varm tilhænger af, at Kommissionen først og fremmest skal sikre gennemførelsen af traktatens bestemmelser, og jeg vil på det kraftigste forsvare den opgave. Det har jeg svoret at ville gøre.
Der er 25 medlemsstater i EU. Jeg sondrer ikke mellem dem. Blot fordi Letland er en ny medlemsstat og en af de mindste, betyder det ikke, at dets klager er mindre væsentlige. Lettiske fagforeningsmedlemmer har ret til at få deres rettigheder forsvaret i lige så høj grad som de svenske fagforeningsmedlemmer.
Hverken jeg eller Kommissionen stiller spørgsmålstegn ved en medlemsstats samfundsmodel eller organisering af arbejdsmarkedsrelationer. En af EU's styrker er dets mangfoldighed. Jeg har mine holdninger til, hvad der er godt for økonomien. Jeg har aldrig lagt skjul på disse synspunkter. Jeg har også mine holdninger til, hvordan man skal håndtere udfordringer og muligheder som følge af globaliseringen, og jeg mener ikke, at det skal være muligt at bevare hindringer og forsøge at lade som om, at konkurrencen ikke findes, eller at den kan holdes uden for grænserne.
Jeg har imidlertid aldrig sagt, at der er én bestemt opskrift på håndteringen af enhver økonomi. Der findes ikke én opskrift på organiseringen af arbejdsmarkedsrelationerne, og der findes ikke én opskrift på en samfundsmodel. Det, der fungerer i ét land, fungerer måske ikke i et andet. Jeg vil derfor ikke udtale mig om, hvorvidt ét lands samfundsmodel er bedre eller dårligere end et andets. Det afhænger af politiske valg i de enkelte lande, og jeg ved, at alle systemer har tilhængere og kritikere. Oftest findes sandheden et sted i midten. Intet system har udelukkende fordele. Der er også ulemper ved alle systemer og alle valg. Valg og præferencer kan også skifte. Det, der er godt i dag, er ikke nødvendigvis godt om fem år.
I dag diskuterer vi ikke, om et lands samfundssystem er truet, eller om det er et eksempel for andre. For mig handler det i virkeligheden om, hvad vi forstår ved et indre marked. Hvad betyder traktatens artikel 49 og den frie bevægelighed for tjenesteydelser? Hvad betyder artikel 12 og princippet om ikke at udøve forskelsbehandling?
Ingen har betvivlet de enorme fordele ved det indre marked, den ekstra vækst og de ekstra job. Vi skal ikke være bange for det indre marked. Vi skal tage det til os. Vi har et EU med 25 medlemsstater. Verden venter ikke på, at vi udnytter det indre marked, vi lever i. Andre vil gøre det for os, hvis ikke vi vågner op. Jeg vil forsvare de rettigheder, der er fastsat i traktaten. Jeg vil fortsat anvende traktatens bestemmelser på en upartisk måde. Men hvis medlemmerne af Europa-Parlamentet forventer, at jeg vil liste stille omkring for ikke at bekymre visse medlemsstater eller visse medlemmer af Europa-Parlamentet, så er jeg bange for, at de bliver skuffet.
Hans-Gert Poettering,
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, vores gruppe mener, at det er Parlamentets selvfølgelige ret at bede medlemmer af Kommissionen om at komme og spørge dem om deres mening, også kommissionsformanden. Kommissionsformanden pegede på, at han var klar til at møde frem i Bruxelles - hvilket er hans pligt, hvis Parlamentet beder om det. At det ikke kom i stand skyldtes dem, som bad om mødet, og udtrykkeligt ikke kommissionsformanden. Derfor skal De have tak, fordi De er her i dag - hvilket også er Deres pligt.
Kommissær McCreevys udtalelser i Stockholm drejede sig ikke om at stille spørgmålstegn ved den svenske sociale model. Der var ikke tale om et angreb på overenskomstretten for arbejdsmarkedets parter i Sverige. Det handlede ikke om det europæiske servicedirektiv, og det handlede endelig ikke om en beslutning, som Parlamentet, Rådet eller Kommissionen skal træffe, det handler om en sag ved EF-Domstolen.
Da kommissær McCreevy i begyndelsen af oktober i Stockholm sagde, at Kommissionen støttede et lettisk byggefirma i en strid med en svensk fagforening, gjorde han det, som kommissæren skal i henhold til traktaterne, nemlig at optræde som lovgivningens beskytter, i dette tilfælde lovgivningen om tjenesteydelsernes frie bevægelighed. Det var ikke et angreb på Sveriges traditionelle kollektive overenskomstsystem, men han forsøgte at gøre det klart, at dette system ligesom alle andre må reagere på oprettelsen af det indre marked.
Her vil jeg gerne pege på, at andre lande - f.eks., hr. Schulz, det land, som De kommer fra - allerede har draget konsekvenser, idet man har gjort brug af udstationeringsdirektivets muligheder inden for byggeriet, eller ved at benytte den mulighed for at indføre overgangsordninger for arbejdstagere fra landene i den seneste udvidelsesrunde, som blev aftalt ved tiltrædelsesforhandlingerne. Den svenske regering vil åbenbart gerne aflede opmærksomheden fra egne forsømmelser.
Det er den eneste forklaring på den svenske økonomiministers forsøg på at lægge pres på de europæiske institutioner ved at true med at trække Sveriges støtte til servicedirektivet tilbage. Det er uacceptabelt, og det er gennemskueligt.
Servicedirektivet har overhovedet ikke noget at gøre med den aktuelle sag. Den handler om fortolkningen af den eksisterende lovgivning, som ingen ønsker at ændre. For vores gruppes vedkommende, for PPE-DE-Gruppen, vil jeg gerne klart sige, at ingen hos os ønsker at bruge servicedirektivet til at ændre eller sågar begrænse inden for arbejdsretten og forhandlingsretten. Hvis man påstår det, er det kun for at skabe angst og modvilje mod Europa.
Naturligvis skal vi være meget lydhøre og tage folks bekymringer alvorligt. Det viste de to mislykkede folkeafstemninger i foråret tydeligt. Men det er ikke udtryk for godt politisk håndværk altid at sende sorteper og ansvaret videre til Bruxelles. Når udtalelser fra et medlem af Kommissionen bliver brugt som påskud til at dække over egne fejl og forsømmelser, så kan Europa-Parlamentet ikke sige ja til det.
Borgerne i Central- og Østeuropa kæmpede med stor succes for frihed, demokrati og selvbestemmelse. Dermed tilkæmpede de sig retten til at slutte sig til Den Europæiske Unions fællesskab. For os er det slet ikke til diskussion, at de har krav på alle de rettigheder, der er forbundet med det, og ikke må behandles som andenklasses europæere. Det er det, det handler om. Det er det, vi skal bedømmes på. Vi vil ikke tillade, at dette europæiske fællesskab begynder at udskille og opdele i første- og andenklasses borgere og stater, vi er tværtimod en fælles Europæisk Union og dermed solidariske. Vi forsvarer vores sociale model, og til den hører også det indre marked, fordi det er den eneste chance, vi har for at gøre os konkurrencedygtige i hele verden. Disse principper står vores gruppe ved.
Martin Schulz,
   Hr. formand, mine damer og herrer, denne debat er nyttig, for den viser - det kan man se bare på bifaldet - hvor denne Kommission står. De står ikke i midten, De står entydigt - ikke alle kommissionsmedlemmer, men De, hr. McCreevy og hr. Barroso, det er blevet klart her i formiddag - ikke i midten af europæisk politik, De står klart på en højreorienteret, neoliberal kurs, som min gruppe kæmper imod - i dag, i morgen og andre dage!
De har ret i, at alle de nye stater i EU er velkomne, alle! Vi socialdemokrater kæmper også for Rumænien og Bulgarien. Prøv De engang at gøre det med samme intensitet! Men de er velkomne af en bestemt grund, fordi vi ønsker socialt fremskridt i Europa og at sikre de opnåede sociale standarder. Vi ønsker ikke, at arbejderne i Sverige bliver spillet ud mod arbejderne i Letland. Det er det, De ønsker, det er Deres metode til at ødelægge Europa!
Det emne, som er på dagsordenen her, har formanden for Det Europæiske Socialdemokratiske Parti, Poul Nyrup Rasmussen, under forberedelsen af vores debat i dag formuleret i tre enkle spørgsmål. Disse tre spørgsmål stiller jeg Dem, og jeg vil bede Dem om et klart svar.
Det første spørgsmål, hr. kommissionsformand, lyder: Mener Kommissionen, at fagforeninger har kampret, inklusive f.eks. de svenske fagforeningers strejkeret for at forsvare kollektive overenskomster?
For det andet, mener Kommissionen, at den nordiske sociale model er forenelig med det indre markeds regler? Jeg spørger Dem, hr. Barroso, for når jeg hører hr. McCreevy, er det jo åbenbart ikke foreneligt. Budskabet fra McCreevy er, at hvis han får medhold i sin opfattelse af fortolkningen af artikel 49, så er der ikke længere plads til den svenske model i Europa. Vores svar på det lyder, at Deres fortolkning af artikel 49, hr. McCreevy, vil ikke få medhold i Europa, i hvert fald ikke så længe socialdemokraterne har noget at skulle have sagt i Parlamentet!
Det tredje spørgsmål, vi stiller Dem, hr. Barroso, lyder: Vi har brug for en klar udtalelse om, hvordan Kommissionen forholder sig til EF-Domstolen i Vaxholm-sagen. Hvilken konkret holdning vil De indtage?
Denne debat handler om - og derfor har vi forlangt, at kommissionsformanden og kommissæren var til stede - den handler om, hvilken retning vi ønsker at udvikle EU i, hverken mere eller mindre. Hvad skal EU bruges til?
Borgerne i Europa har bekymringer, og de har ønsker. Disse bekymringer og ønsker retter de til os, her i Europa-Parlamentet, men de retter dem også til Kommissionen. Borgerne i Europa ønsker beskæftigelse, men de vil ikke have beskæftigelse på grundlag af kinesiske lønninger og asiatiske arbejdsbetingelser. De ønsker en værdig indtægt og en sikker arbejdsplads, så de kan opnå en nogenlunde velfungerende fremtidssikring for sig selv og deres børn. Det er den europæiske sociale model. Det vil vi forsvare!
Men når jeg lytter til Dem, hr. McCreevy, så lyder det, at det frie marked i Europa betyder, at man vil gennemtrumfe den laveste standard for indtægterne, den laveste standard for den sociale sikkerhed, den laveste standard for arbejdstagernes rettigheder som den bedste konkurrencefaktor for vækst. Nej, det er den forkerte vej!
Den europæiske sociale model med partnerskab mellem kapital og arbejde er en succesmodel! Jeg gentager, at vi ønsker at styrke vores lettiske kolleger, vores tjekkiske kolleger! Det vil min kollega Richard Falbr, som er tjekkisk fagforeningsmand, tale om lige om lidt. Det kan ikke være rigtigt, at målet for den europæiske socialpolitik er at udjævne lønningerne nedad. Nej! Den stigende vækst og den økonomiske tilvækst i de nye lande, som også udløses af EU's strukturpolitik i Tjekkiet, i de baltiske lande, i Slovakiet eller Slovenien, dette tekniske fremskridt, denne økonomiske vækstproces skal gå hånd i hånd med, at arbejdstagerne får del i denne vækst! Det betyder højere lønninger til arbejdstagerne i disse lande, flere fagforeningsrettigheder til arbejdstagerne i disse lande, det betyder ikke færre rettigheder i Sverige, ikke en udjævning nedad. Det ville være McCreevy-systemet, og det er vi imod!
Vi forventer af Dem, hr. kommissionsformand, at De nu endelig siger, hvor De står. I sidste uge holdt De en socialpolitisk tale. Da handlede det også om socialpolitikken. Da foreslog og krævede De en interventionsfond. Det går vi også ind for - men denne interventionsfond skal ikke anvendes til ofrene for McCreevy-politikken. Det ville vi være imod!
Fortæl os nu endelig, hvad Kommissionen står for! Hvis De klart bekender Dem til den europæiske sociale model, så må De langt om længe sætte en stopper for Charlie McCreevy, Neelie Kroes og andre medlemmer af Deres Kommission! De har mulighederne for at gøre det! Hvis De gør det, kan De regne med vores støtte. Hvis det er Deres system at fortsætte med at udjævne den frie bevægelighed i Europa og de sociale standarder i nedadgående retning, så er Den Socialdemokratiske Gruppe i opposition til Deres Kommission.
Graham Watson,
   Hr. formand, på torsdag mødes vores nationale ledere i London for at diskutere, hvilket Europa vi ønsker at skabe. Et dynamisk og konkurrencedygtig Europa, der er åbent over for omverdenen, eller et Europa, der ønsker at beskytte erhvervslivet og arbejdsstyrken mod globaliseringen? Et Europa, der kan give borgerne sikkerhed, velstand og muligheder, eller et Europa, der er slave af fortiden, og som sakker stadigt længere agterud?
Dette er en meget vigtig forhandling for europæerne, og den skal gennemføres på en ærlig, rationel og direkte måde. Det er derfor skuffende, at de, der har hentet hr. kommissær McCreevy og kommissionsformand Barroso hertil i dag, åbenbart er mere interesseret i at bremse forhandlingen end i at fremme den - måske af hensyn til nogle få ekstra stemmer ved det forestående valg i Sverige. De beskylder Kommissionen for at være dårligt centreret. Har de ikke bemærket, at opinionen har ændret sig? Deres politiske manøvrer har ikke kun til formål at forpurre servicedirektivet. De er rettet mod en af traktatens grundlæggende søjler: fri bevægelighed for personer samt etableringsfrihed.
Hr. McCreevy skal ikke gøres til syndebuk for deres skepsis. Som kommissær for det indre marked er det hans pligt at forsvare det imod dem, der rakker ned på det. Hans kommentarer skal heller ikke ses som et angreb på den svenske samfundsmodel, som De Liberale har forsvaret for dens evne til at afbalancere markedets brutalitet med et betydeligt socialt sikkerhedsnet. Kommentarerne skal ses som et angreb på det svenske bygningsarbejderforbunds hykleri, fremmedhad og protektionisme.
Laval bød i en retfærdig og åben konkurrence om kontrakten under overholdelse af kriterierne for offentlige indkøb. Virksomheden har en overenskomstaftale med sine medarbejdere, på samme måde som de svenske arbejdstagere har det med deres ansatte. Og da fagforeningerne krævede højere lønninger, tilbød Laval tilmed at hæve lønnen til det niveau, som var blevet fastsat under de svenske overenskomstforhandlinger. Det var imidlertid ikke godt nok for fagforeningen. Den forlangte, at lønnen skulle svare til gennemsnitslønnen i Stockholm og ikke bare det nationale svenske gennemsnit. Endelig udviste fagforeningen en utrolig mangel på arbejdersolidaritet ved at forhindre byggeriet, hvilket fik virksomheden til at trække sig fra kontrakten og indgive konkursbegæring. Nu er lettiske arbejdstagere arbejdsløse takket være de svenske fagforeninger.
Skal man så bebrejde Laval herfor, eller skal man bebrejde et syndikat, der foretrækker at beskytte svenske job frem for at håndhæve de principper for det fælles marked, som vi har tilsluttet os?
Det er ikke ved at være navlebeskuende og protektionistiske, at vi får sat gang i den økonomiske vækst og bliver i stand til at konkurrere med Kina og Indien. Den britiske historiker James Anthony Froude skrev engang, at den praktiske virkning af en overbevisning er en prøve på dens forsvarlighed. Hvilken bedre irettesættelse af protektionismens fortalere kan man forlange sig end denne kedelige affære? Måske skal vi ikke være så overraskede over, at den liberale økonomiske og sociale tankegang er på sit højeste. En grund er den, at stadigt flere mennesker er smerteligt bevidste om alternativerne.
Carl Schlyter,
   Hr. formand, kommissær McCreevy, De har rettet et frontalangreb mod svensk grundlovsbeskyttet strejkeret. De påstår, at De accepterer den nordiske models kollektivaftaler, men samtidig vil De underminere dem med Deres lovgivning. De er nødt til at indse, at formålet med vores lovgivning er at beskytte alle arbejdere mod urimelige arbejdsvilkår, ikke svenske arbejdere mod lettiske.
De begår den mest udbredte fejl af alle blandt politikere på EU-niveau. De tror, at noget, som har fungeret i Deres hjemland i en bestemt periode, skal fungere for EU i al fremtid. Med Deres ensidige politik for det indre marked og for tilvækst som finansminister i Irland lykkedes det i en periode at reducere arbejdsløsheden og øge indkomsterne. Men det var baseret på bestemte midlertidige nationale tilfældigheder. Fremgangen skete på trods af dårlig social beskyttelse, ikke takket være.
I Sverige har vi klaret hårde omstillinger på grund af den tryghed, den sociale beskyttelse har givet os. Men den nordiske model bygger også på unikke forudsætninger, som kan eksporteres til EU-niveau ved hjælp af lovgivning. Det rigtige er at lære af hinanden, men at lade lovgivningen tillade tilpasning efter hver regions forudsætninger. Ellers får vi en centralstyret "eurosklerose".
EU er som et fodboldhold. Hvad De gør som træner, er at se, at De har en god spiller i Zlatan Ibrahimovic. De drager derefter den konklusion, at alle spillere skal bruge hans skostørrelse, og at De skal have 11 angribere på Deres hold. Med den taktik ville vores fodboldhold tabe mod både Indien og Kina. De skal i stedet for se hver spillers muligheder for udvikling, og hvad hver spiller kan give holdet uden at kvæle den individuelle kreativitet, så længe de følger spillets grundregler. Kun på den måde er der en chance for at vinde en VM-titel.
Francis Wurtz,
   Hr. formand, min gruppe er naturligvis solidarisk med Den Socialdemokratiske Gruppe, hvad angår dens strid med hr. McCreevy og Kommissionen i almindelighed. Hvordan skulle venstrefløjen kunne acceptere en idé om et Europa, der er baseret på konkurrence mellem arbejdstagerne og organisation af den sociale dumping? Det er lige nøjagtig denne type politik, vi tænker på, når vi siger nej til et liberalt Europa. Problemet er, at den voldsomme, provokerende hr. McCreevy og alle dem, der mener det samme som ham, desværre kan støtte sig på gældende EU-regler, når de støtter en lettisk virksomhed, der foregiver ikke at have kendskab til de svenske kollektive overenskomster og anvender mere begrænsede sociale standarder.
Den bestemmelse, den pågældende lettiske tjenesteyder og dens Bruxelles-venner henviser til, kaldes den gensidige anerkendelse, der blev indført i fællesskabsretten ved Domstolens retspraksis i 1979 med hensyn til varernes frie bevægelighed og efterfølgende blev udvidet til også at omfatte tjenesteydelser for omkring 15 år siden. Det er et strategisk valg. I stedet for at lovgive om en harmonisering af de sociale bestemmelser til det bedre, lader man markedet og konkurrencen trække de sociale landvindinger nedad. Det er dét, vi i EU-sprog kalder bedre lovgivning.
I 1999 forelagde Kommissionen i øvrigt en ekstremt klar og tydelig meddelelse for Parlamentet og Rådet om dette emne. Jeg citerer: "Princippet om gensidig anerkendelse stemmer fuldstændig overens med filosofien om det indre marked, hvor det normalt er reglerne i oprindelsesstaten, der gælder ... Bestemmelsesstaten må kun fravige dette princip af vigtige almene hensyn, herunder sundhed, forbrugerbeskyttelse og miljøbeskyttelse." Med den sidste udvidelse er denne regel blevet sprængfarlig. Jo større de sociale forskelle er mellem medlemsstaterne, i jo højere grad påpeger de denne regels djævelske konsekvenser. Alt afhænger således af, hvad der efter Domstolens opfattelse falder ind under "vigtige almene hensyn". Det er således ikke kun hr. McCreevys nidkærhed, vi skal have sat en stopper for, det er også selve fællesskabsrettens skadelige bestemmelser, vi skal modsætte os. Det skal vi allerede have i tankerne nu med udsigt til de kommende afstemninger om Bolkesteins udkast til direktiv, uanset hvad hr. Poettering siger, og vi skal bruge disse erfaringer i forbindelse med vores kollektive overvejelser om Europas fremtid.
Nils Lundgren,
   Hr. formand, Vaxholm-sagen er endnu et eksempel på de store risici, vi løber, når vi på denne måde lader det pluralistiske Europa presses langsomt tilbage i vores bestræbelser på at ensrette. I Sverige har vi en særlig tradition, som har været meget vellykket, og som bygger på kollektivaftaler, og denne er nu alvorligt truet.
Jeg vil bare konstatere her i dette øjeblik, at Junilisten bestemt hævder, at i medlemslandene skal deres egen lovgivning gælde på disse områder. Deres egne traditioner, kollektivaftaler osv. skal gælde og må ikke blive noget, som udsættes for trusler af Bruxelles-aktiviteterne. Vi siger derfor bestemt nej til enhver form for aktivitet, som indebærer, at det bliver princippet om oprindelsesland, der anvendes i disse spørgsmål. 
Brian Crowley,
   Hr. formand, jeg byder Kommissionens formand hr. Barroso og hr. kommissær McCreevy velkommen i mødesalen i dag. Det er beklageligt, at vi ikke har været i stand til at udnytte tiden med dem til at diskutere det dokument om den europæiske samfundsmodel, som de præsenterede for Formandskonferencen i sidste uge. Grunden til, at vi ikke diskuterer kommende begivenheder, hvor vi kan få indflydelse på beslutninger, der træffes af de 25 medlemsstater, er den, at visse medlemmer af Europa-Parlamentet ønsker at genopføre tidligere slag og valg, samtidig med at de ønsker at gøre sig gældende ved kommende valg. Disse argumenter og denne debat bygger ikke på reelle uoverensstemmelser med hensyn til en bedre samfundsmodel men udelukkende på et ønske om at bevare et arkaisk og protektionistisk system. Når man ikke vinder diskussionen, angriber man manden. Man foretager et personligt angreb på hans accent eller på hans udtryksform. Det er den mest foragtelige form for politisk aktivitet, jeg nogensinde er stødt på. 
Lad os se på fakta. Vi har en erklæring fra Kommissionen om, at de enkelte medlemsstater bestemmer over deres egne samfundsmodeller. Spørgsmål vedrørende kollektive forhandlinger eller kollektive overenskomster skal behandles af medlemsstaterne og ingen andre. Kommissionen har gentaget, hvad vi har vidst siden 1969, nemlig, at det er Kommissionens opgave at forsvare Fællesskabets traktater, uanset om der er tale om artikel 49, artikel 21, artikel 95 eller artikel 99. Der er også et nyt dokument fra Kommissionen, som kommissærkollegiet har tilsluttet sig, hvori det bedste fra de europæiske samfundsmodeller opstilles som vores minimumsstandard og udgangspunkt. Men hvad sker der rent faktisk? Medlemsstaternes regeringer - og specielt den svenske regering - benytter den mulighed, der er skabt af Socialdemokraterne i Europa-Parlamentet, for at udtrykke deres modstand mod servicedirektivet, som de ellers har støttet i tre år. Vi befinder os nu i en situation, hvor medlemmerne tager ordet for at sige, at de forsvarer arbejdstagernes rettigheder i både Letland og Sverige trods det faktum, at det eneste, vi med sikkerhed ved, er, at lettiske arbejdstagere har mistet deres job på grund af svenske regeringers og fagforeningers handlinger.
Det tegner ikke godt for fremtidige forhandlinger og diskussioner på vegne af Europa, at vi her i Parlamentet ikke engang kan afsætte tid til forhandling om virkelige spørgsmål i stedet for abstrakte principper.
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, jeg betragter det sjældent som min opgave at forsvare Kommissionen, men kommissærerne har ytringsfrihed, og en sjælden gang kan de tilmed sige noget yderst fornuftigt, sådan som kommissionsformand Barroso gjorde, da han erkendte, at forfatningen ikke kan håndhæves, og at vi skal gå videre. Så hr. kommissær McCreevy havde ret til at give sin mening til kende. Hvis det, han sagde, var, at det er nødvendigt med en standardapproach til samfundsmodellen, tager han fejl.
Den europæiske samfundsmodel kan ikke defineres med singularitet. Den skal tage hensyn til mangfoldigheden og respektere de forskellige traditioner i Europa. Det, der er rigtigt for Sverige, er ikke andres valg. Socialpolitik skal skræddersys efter de enkelte landes behov. Det nytter ikke noget at underkaste socialpolitikken de samme bestemmelser som erhvervslivet. Fri os for den undertrykkende ensartethed, som nogen vil pålægge os, og lad de individuelle behov råde.
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for det første vil jeg sige, at den svenske Laval-sag verserede for retten, da kommissæren talte, og det gør den stadig. Så længe en sag verserer for retten, bør vi politikere, men absolut også Kommissionen undlade at dømme.
For det andet synes jeg heller ikke, at det var klogt af kommissæren at lade den frie bevægelighed veje tungere end den kollektive arbejdsoverenskomst. Hvorfor? Fordi samme kommissær her i Parlamentet også skal forsvare tjenesteydelsesdirektivet, hvori vi ikke ønsker at bringe netop disse værdier i fare.
For det tredje betragter jeg som kristendemokrat en socialt orienteret markedsøkonomi som det princip, som danner grundlag for politik, min politik og vores politik. I denne sociale markedsøkonomi giver vi netop ansvar til arbejdsmarkedets parter, som selv indgår deres kollektive arbejdsoverenskomster. Det er værdifuldt at uddelegere og dele ansvar. Hvis man gør det, betyder det, at man også kan reagere rigtigt på globaliseringen og på problemerne med det stigende antal ældre, som vi har i dette samfund. Det kan kun gøres ved at uddelegere og dele ansvaret.
Hvad angår den sociale debat - alle kalder det den sociale model - går jeg ind for den, så længe de sociale værdier vejer tungere. Jeg går ind for en debat, hvor vi ved hjælp af disse sociale værdier kan vise, at vi er i stand til at komme med løsninger, for det er nødvendigt. Her er jeg ikke enig med Den Socialdemokratiske Gruppe. Jeg ønsker ikke en liberal markedsøkonomi, men en socialt orienteret markedsøkonomi, hvor de sociale værdier er udgangspunkt, og hvor vi i fællesskab løser globaliseringsproblematikken og sikrer, at der kommer arbejde, og at de sociale sikringssystemer bliver udformet sådan, at folk kan bidrage til velfærd og således beskæftigelse.
Til allersidst vil jeg sige, at jeg ikke forventer initiativer, som vil udfordre dommeres rettigheder, men jeg forventer initiativer, som udfordrer Parlamentets og Rådets ret. 
Jan Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, hvad var det egentlig, hr. McCreevy sagde i Stockholm? Han sagde, at den svenske regering modarbejder det indre marked, og at han påtænkte at handle mod den svenske regering, når sagen behandles ved Domstolen. Han siger det samme i dag. Hvis dette ikke er at sætte spørgsmålstegn ved den svenske kollektivaftalemodel, så ved jeg ikke, hvad der skulle være det. Hr. Watson, som ikke er her, siger, at den lettiske virksomhed betalte i henhold til den svenske kollektivaftalemodel, men det er ikke sandt. Den betalte lidt mere end halvdelen af de svenske kollektivaftaler, nemlig 78 svenske kroner/time, mens kollektivaftalerne i Stockholmsområdet ligger på 140 svenske kroner/time. Hr. McCreevy er tilhænger af, at der skal være 25 forskellige kollektivaftaler i de respektive lande. Dette er et , ikke et .
Er den svenske model mindre vellykket end andre modeller? Nej, hvis vi ser på Lissabon-processen, ser vi, at den måske er den mest vellykkede. Er den mere protektionistisk? Nej, hr. Poettering, Sverige har ingen overgangsregler, som Tyskland har, der er tværtimod åbnet for arbejdskraft fra rundt omkring i EU. Er den diskriminerende? Svaret er nej, man behandler alle virksomheder lige uafhængigt af, om de er svenske eller lettiske, man underskriver kollektivaftaler ud fra de kollektivaftaler, der allerede findes.
Hr. Barroso, De talte om Spanien, De talte om Portugal. Spanien og Portugal er kommet op på samme niveau som andre medlemslande. Hvad er det, De taler for nu? Jo, et . De skal tænke Dem om. De har startet denne debat om den sociale model ved at tale for, at vi skal have et , at vi skal have forskellige kollektivaftaler i forskellige lande, dvs. 25 forskellige kollektivaftaler. Det vil ikke skabe en europæisk social model. Så jeg råder Dem til at starte på en anden måde, ellers bliver der krig i forbindelse med diskussionen, når det handler om den sociale model.
Cecilia Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand, arbejdet med at forbedre og afklare det enormt vigtige tjenesteydelsesdirektiv er godt i gang i Parlamentet og Ministerrådet nu. Derfor er det mærkeligt og meget tragisk, at direktivet nu i land efter land anvendes som boldtræ i en i grunden protektionistisk og nationalistisk debat. I stedet for at arbejde for forslaget og konstruktivt forsøge at forbedre det har ministre i bl.a. Sverige skamløst udnyttet menneskers bekymring over globaliseringen og jobsituationen ved at beskrive tjenesteydelsesdirektivet som en stor trussel. Social dumping, hvæser man frem, som en ond besværgelse og et eksempel på nye onde påfund fra Bruxelles.
Ingen vil have social dumping, men tjenesteydelsesdirektivet fører ikke til social dumping, det truer ikke den svenske model eller de svenske kollektivaftaler. Den nærmest hysteriske tone hos socialdemokratiske fagforeninger og politikere her er uansvarlig. Erhvervsminister Östros har helt tabt besindelsen, når han anklager Kommissionen for at intervenere mod et medlemsland på vegne af en "fremmed virksomhed". Det kan ikke have undgået minister Östros opmærksomhed, at den fremmede virksomhed er lettisk, at Letland er medlem af EU, og at den frie bevægelighed er en af hjørnestenene i EU-samarbejdet. Hvordan kan det være, at det ikke er noget problem, at svenske bygningsarbejdere tager til Tyskland og arbejder til højere lønninger end i Sverige, men lavere lønninger end, hvad de tyske bygningsarbejdere har? Men der er valgkamp i Sverige, og så bliver det sådan.
Fri handel, konkurrence, bevægelighed for tjenester er godt for Europa, og det er godt for Sverige. Sverige er et af de lande, som har mest at vinde ved at forhindre, at de videnintensive tjenesteydelser flyttes. At modarbejde tjenesteydelsesdirektivet af valgtaktiske grunde og true med at blokere dette i Rådet er en historisk dumhed.
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissiær McCreevy, med forlov, De er kommet på afveje med Deres påstande om, at den svenske overenskomstpraksis ikke skulle være i overensstemmelse med traktaten og tjenesteydelsesfriheden. De har taget forskud på en domstolsafgørelse, og De har frem for alt sat spørgsmålstegn ved beskyttelsen af arbejdstagerne som en del af det europæiske indre marked.
Tjenesteydelsernes frie bevægelighed har hidtil gået hånd i hånd med beskyttelsen af arbejdstagerne, nemlig i udstationeringsdirektivet. Tjenesteydelsernes frie bevægelighed skal også fremover tage hensyn til beskyttelsen af arbejdstagerne, hvis vi vil opbygge et socialt Europa, og det ikke bare skal være en tom floskel. Derfor har Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender konstateret, at servicedirektivet, som De forsvarer, ikke er i overensstemmelse med traktaten og heller ikke med chartret om grundlæggende rettigheder, fordi det stiller spørgsmålstegn ved beskyttelsen af arbejdstagerne. Derfor har vi i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender slettet netop de dele i servicedirektivet, som udhuler beskyttelsen af arbejdstagerne. Et konkurrencedygtigt Europa har brug for en social dimension. Konkurrence kræver imidlertid også fair arbejdsbetingelser og ligeberettigelse for arbejdstagerne. Som kommissær for det indre marked er De også forpligtet til at føre en politik, som beskytter arbejdstagerne, ikke kun en ensidig interessepolitik. 
Eva-Britt Svensson (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Vaxholm-konflikten er en sag for EF-Domstolen. Parlamentet er ingen domstol, men det er Kommissionen eller enkelte kommissærer heller ikke. Kommissær McCreevy, den 5. oktober lykkedes det Dem med et par udtalelser at udfordre hele den svenske fagbevægelse, den skandinaviske arbejdsretsmodel, den europæiske fagbevægelse, medlemsstater og borgere. Er Deres udtalelser, kommissær McCreevy, en kvittering på, hvilke tanker og idéer der virkelig diskuteres i Kommissionens lukkede rum? I så fald er det godt, at vi borgere, venstrefløjen og fagbevægelsen nu har fået et bevis på, at al smuk tale om social dialog og social dimension netop kun er smuk tale, her har Kommissionen vist, hvilken side De står på, når det handler om arbejdsvilkår osv. Men så skal De vide, at De har udfordret hele venstrefløjen og fagbevægelsen.
I Sverige har vi EU's laveste antal arbejdsdage, der går tabt på grund af arbejdsmarkedskonflikter. Vi er et land, som byder arbejdere og servicevirksomheder fra andre lande velkommen, men vi accepterer aldrig, at man diskriminerer og sætter arbejdere op mod arbejdere. Vi nægter også at acceptere diskriminering på arbejdsmarkedet. Arbejdstagernes rettigheder er ikke til salg, ikke engang på EU's indre marked. Lønmodtagerne er ikke nogen vare - vi er mennesker af kød og blod, og vi vil forsvare vores rettigheder.
Vi på venstrefløjen og i fagbevægelsen har taget striden op før, og vi er fuldstændig parate til at gøre det igen, at tage kampen op til fordel for solidaritet og retfærdighed. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. McCreevy, De behøvede ikke sige noget i Sverige. Jeg er faktisk overrasket over, at Deres bemærkninger om samfundsmodeller har skabt så megen røre. Som irer har jeg længe kendt til Deres modstand imod den såkaldte europæiske samfundsmodel, men det har andre måske ikke. De blev finansminister, netop på det tidspunkt, hvor Irlands keltiske tiger førte landet frem fra en position som en af EU's fattigste nationer til dens økonomiske toppunkt.
Trods vores velstand havde vi, da De forlod ministerposten i fjor, fortsat et af EU's laveste socialbudgetter. De havde flere penge til rådighed end nogensinde tidligere i Irlands historie, og alligevel forblev det irske sundhedssystem en underfinansieret skændsel med lange ventelister til de enkleste operationer og patienter stuvet sammen på hospitalsgangene hver weekend. Børn med særlige behov blev ofte nægtet adgang til en hensigtsmæssig uddannelse eller behandling, og De lod ventelisterne til det kommunale boligbyggeri vokse og vokse. Deres budgetter levnede ikke penge til rettigheder og tjenester til de mest sårbare i det irske samfund.
Derfor er Deres modstand mod den svenske samfundsmodel ikke ny for mig. Men her er mit spørgsmål: Hr. McCreevy, hvad er formålet med et samfund, der ikke tjener befolkningen? Hvad skal vores penge bruges til?
Roberts Zīle (UEN ).
   - Mine damer og herrer, det undrer mig, at Europa-Parlamentet vil bruge sin tid, kommissionsformandens tid og kommissær McCreevys tid på politisk demagogi. Jeg er fra Letland, som er et land, der længe før sin tiltrædelse af EU betragtede alle EU's fire grundlæggende frihedsrettigheder som vigtige og efterlevede dem. Mange af dem, der gav udtryk for deres harme i dag, er politiske repræsentanter for folk, som udnyttede situationen i mit land og i andre nye medlemsstater, eftersom det var muligt at købe billig ejendom og billige aktier i virksomheder, og eftersom de kunne betale vores arbejdstagere 10 eller endnu flere gange mindre end deres egne for det samme arbejde. Hvor var fortalerne for socialmodellen henne dengang? Jeg er sikker på, at kun konkurrence, som er baseret på EU's fire grundlæggende rettigheder, vil gøre det muligt for virksomhederne og arbejdstagerne i de nye medlemsstater at komme ud af den permanente fattigdom. Konkurrencen vil også være den eneste mulighed for til en vis grad at bevare de høje sociale standarder i de såkaldte rige EU-lande. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ).
   - Hr. formand, min kollega Jan Andersson fra Den Socialdemokratiske Gruppe understregede lige før, at Sverige ikke indførte nogen overgangsregler, da de nye medlemmer tiltrådte EU. Det var godt, at han sagde det, for han pralede dermed med sit eget nederlag, da han og hans parti gik i teten for at bekæmpe fri bevægelighed og ville indføre overgangsregler, men de tabte.
Som et resultat er Sverige i dag det land, som har fri bevægelighed. De lavede en skrækkampagne om social turisme. Vi kender resultatet: Det seneste år kostede den sociale turisme, som Jan Andersson og andre Socialdemokrater forskrækkede med, 18.000 euro i Sverige. Det nærmer sig nul, men vi har modtaget masser af mennesker, som har kunnet bidrage med skatteindtægter og arbejde i vores land. Vi skal være glade over, at De tabte, for det vandt Europa på.
Det handler ikke om tjenesteydelsesdirektivet. Vi ser nu en ny skrækkampagne af samme slags, som vi hørte for et år siden. Det handler ikke om tjenesteydelsesdirektivet eller om kinesiske lønninger - det er en ren uforskammethed mod vores nye medlemmer fra Central- og Østeuropa, når man skræmmer med, at friheden til og muligheden for at arbejde i Europa fører til kinesiske lønninger. Det handler heller ikke om at sætte spørgsmålstegn ved kollektivaftaler i Sverige, for det handler ikke om princippet om oprindelsesland overhovedet. Det handler om, at mennesker fra Europa med kollektivaftaler skal kunne arbejde i et land, hvor man desuden lever op til de love og regler, som gælder i det land.
Det fører De skrækkampagner om, rene skrækkampagner, som er rettet mod tjenesteydelsesdirektivet, men som i sidste ende er rettet mod vores nye medlemmer fra Central- og Østeuropa, der har gjort EU rigere. Jeg kan konstatere en ting, nemlig at vi svenske moderate vil værne og stå vagt om det forhold, at vi i Sverige træffer beslutning om vores arbejdsmarked og vores regler, men vi vil også værne om åbenhed. Jeg vil bare påpege over for Den Socialdemokratiske Gruppe her, som anvender EU til at lovgive om det svenske arbejdsmarked eller arbejdstidsdirektivet og solskinsdirektivet: Vi skal stå vagt om det svenske arbejdsmarked og den svenske frihed, men vi skal også stå vagt om EU's frihed.
Richard Falbr (PSE ).
   -  Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, tidligere talere har primært fokuseret på spørgsmålets politiske aspekter. Tillad mig derfor at komme med et par bemærkninger set ud fra et fagforeningsmedlems synspunkt fra en ny medlemsstat. Jeg vil gerne indledningsvis henvise til den franske præsident Jacques Chiracs udtalelse om, at kommissær McCreevy forpassede en god chance for at tie stille og således blot høster frugterne af sin gerning.
Har fagforeninger ret til at gribe ind, når de mener, at deres medlemmers interesser er i fare? Selvfølgelig har de det. Der er megen uvished omkring hele denne sag. Mens der på den ene side har været talt om sultelønninger på 35 til 45 svenske kroner i timen, er det på den anden side blevet oplyst, at den svenske mindsteløn på 109 svenske kroner i timen var gældende. Det er blevet hævdet, at visse bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er blevet overtrådt, og der har også været rejst kritik af den svenske arbejdsmarkedsmodel. Det bør også undersøges, om det svenske arbejdstilsyn på noget tidspunkt greb ind.
Alle EU-medlemsstaterne er medlemmer af Den Internationale Arbejdsorganisation og har ratificeret traktater, der giver fagforeninger vidtgående beføjelser. Arbejdstagere har ikke alene ret til at oprette fagforeninger og til at forhandle kollektivt, men også til at forsvare sig, hvis deres arbejdspladser er i fare. Sverige er ét ud af kun tre lande, der har tilladt borgere fra de nye medlemsstater at arbejde inden for landets grænser næsten umiddelbart efter de nye medlemsstaters tiltrædelse, uden at man i denne forbindelse har indført overgangsforanstaltninger. Det eneste krav, som landet stiller, er, at regler og sædvaner følges. Det er fuldstændig absurd at anklage Sverige for at forsøge at lukke sit arbejdsmarked af, og det ville være beklageligt, hvis hele denne sag blev udlagt som et svensk angreb på arbejdstagere fra de nye medlemsstater. Tjekkiske fagforeningsmedlemmer har også altid ment, at udlændinge, der arbejder i Den Tjekkiske Republik, skal have samme løn og samme status som tjekkiske borgere, samtidig med at de skal opfylde de dermed forbundne forpligtelser. Desværre er det ikke altid lykkedes os at hindre de åbenlyse krænkelser af tjekkiske regler.
Hver gang Kommissionen taler om nødvendigheden af at vedtage et servicedirektiv, forsikres vi om, at direktivet om udstationering af arbejdstagere, hvis bestemmelser er udfærdiget med henblik på at forhindre social dumping, fortsat vil være gældende. Vi bør derfor sikre, at direktivet om udstationering af arbejdstagere bliver mere end blot et stykke papir i vores medlemsstater. Afslutningsvis skal jeg bemærke, at virksomhedsbesættelser er et af de mest effektive våben i fagforeningernes arsenal. Jeg er helt sikker på, at vores svenske kolleger først tyede til dette våben efter langvarige overvejelser. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i mit land har vi brugt over 100 år på at udvikle et velfungerende arbejdsmarked. Arbejdstagere og arbejdsgivere indgår frivillige overenskomster om løn og arbejdsforhold. Alle skal være velkomne til at arbejde på aftalte vilkår. Vi har også udviklet en nordisk velfærdsmodel med sociale borgerrettigheder for alle finansieret af høje skatter. Det har givet os et fleksibelt arbejdsmarked, hvor det er let at fyre og endnu lettere at hyre, og vi skaber flere arbejdspladser, end vi mister gennem globaliseringen.
Kommissionen burde derfor sige: "Her har vi en recept med social tryghed, hvor vi kan få den fornødne fleksibilitet. Det er det, vi alle har brug for. Lad os studere denne bemærkelsesværdige model". I stedet siger Kommissionen: "Lad os dømme den nordiske aftalemodel og sociale velfærdsmodel ulovlig". Hr. Mc Creevy, jeg siger ikke, at I skal overtage vores model, men Kommissionen bør forstå og respektere, at den er vores valg, og vi slipper den aldrig, og jeg vil bede hr. Barosso om at trække støtten til det lettiske firma i Vaxholm-sagen tilbage. Tak hr. formand, selv om jeg ikke har noget at takke for. 
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, det, vi har hørt her til morgen, er desværre typisk for hr. McCreevy. Hr. kommissær, De må erkende, at typiske McCreevy-bemærkninger ikke virker på europæisk plan. Her skal De skabe enighed, hvis ikke De vil fejle.
Hr. kommissær, De har gjort det igen. De gav Kommissionen "to fingre", da De var irsk minister, og nu har De groft krænket både den svenske befolkning med en lignende gestus over for deres sociale partnerskabsmodel samt Europa-Parlamentet i dag. De får ikke gennemført markedsreformer med den form for bulldozertaktik. Den keltiske tiger, som De tager æren for i Irland, har givet os 150.000 børn, der lever i fattigdom i Irland. En mand døde i sidste uge, fordi han ikke kunne få adgang til en ganske simpel operation i vores hospitalsvæsen.
I Sverige bruger man 200 euro pr. person i forhold til BNP sammenlignet med 100 euro i Irland, og alligevel er Sverige det tredjemest konkurrencedygtige samfund i verden sammenlignet med Irlands 26. plads. Vi har brug for en europæisk samfundsmodel af høj kvalitet, der bruger den sociale infrastruktur som en byggesten til et godt og retfærdigt samfund. Hr. kommissær, det er ødelæggende for EU at sætte lettiske arbejdere op imod svenske arbejdere. Det er kernen i debatten om det stærkt anløbne servicedirektiv. Det bør De tage til efterretning, hvis ikke De vil fejle.
José Manuel Barroso,
   Hr. formand, jeg synes, vi allerede meget klart har givet udtryk for vores holdning. Jeg vil dog gerne svare mere direkte på spørgsmålene fra bl.a. hr. Schulz, der har citeret spørgsmål, som hr. Rasmussen har stillet.
Det første spørgsmål om fagforeningerne. Har man ret til at strejke? Ja, selvfølgelig, det er en grundlæggende rettighed, en grundlæggende frihedsrettighed, i overensstemmelse med vores europæiske principper. Vi respekterer fuldt ud samtlige fagforeningers ret til at strejke i Europa.
Andet spørgsmål: Er det indre marked foreneligt med den skandinaviske sociale model? Ja, selvfølgelig.
Tredje spørgsmål: Hvad er Kommissionens svar i dette tilfælde? Vi skal først og fremmest vide, hvad det er, Domstolen kræver af os. Jeg kan ikke sige noget om vores holdning på det juridiske plan, før Domstolen har henvendt sig til os. Til gengæld kan jeg sige, hvad vores holdning ikke er, og hvad den er med hensyn til sagens realitet. Vi vil aldrig angribe den skandinaviske eller svenske sociale model, men vi vil forsvare traktaterne med næb og klør, for Kommissionen er traktaternes vogter. Vi skal overholde traktaterne minutiøst. Vi kommer derfor med et svar, der er foreneligt med traktaterne og fællesskabsretten.
Hr. formand, hr. McCreevy, jeg tror, det grundlæggende er vigtigst, at vi undgår begrebsmodsætningen mellem det indre marked og de sociale rettigheder. I debatten virker det nogle gange som en modsætning med dem, der er for det indre marked, på den ene side, og dem, der er for et socialt Europa, på den anden side. Jeg kan sige helt ærligt, at Kommissionens rolle er at forsøge at kæde disse to principper sammen. Den vækst, vi har behov for for at styrke vores sociale ambitioner, skal komme fra et virkelig aktivt og operationelt indre marked. Vi har derfor sendt en meddelelse til det uformelle topmøde, der afholdes i denne uge, og det glæder mig, at den er blevet vel modtaget af samtlige politiske kræfter.
Vi foreslår f.eks. en tilpasningsfond for globaliseringen og forsøger at forene to elementer: et indre marked uden kunstig protektionisme i Fællesskabet og større sociale ambitioner. I denne forbindelse så jeg gerne, at nogle partier, der er for et mere socialt Europa her, støttede et europæisk budget, som i højere grad bygger på de selvsamme værdier, i deres egne regeringer. Vi kan ikke løse det problem, det udvidede Europa står over for i dag, ved at opstille kunstige barrierer mellem vores lande, men tværtimod ved at harmonisere i opadgående retning, dvs. med en mere aktiv økonomisk og social samhørighedspolitik, der fremmer udviklingen af alle regioner i Unionen. Men nu er vi 25! Vi skal føre en mere ambitiøs politik med henblik på en social omfordeling i Unionen, uden at opstille kunstige barrierer mellem landene. Dét er udfordringen. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen vil fortsætte sit arbejde i den retning, for at oprette det indre marked, javist, men også for at sikre den økonomiske og sociale samhørighed i et Europa, som efter vores opfattelse skal være mere rigt, men også mere retfærdigt.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (O-0089/2005 - B6-0334/2005) af Florenz for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed til Kommissionen om strategi mod influenzapandemi.
Antonios Trakatellis (PPE-DE ),
   Hr. formand, Verdenssundhedsorganisationen og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme har udsendt yderst alvorlige advarsler baseret på videnskabelige data om en eventuel influenzapandemi i fremtiden. Vi drøfter derfor et aktuelt spørgsmål, der direkte vedrører folkesundheden, og jeg forventer naturligvis, at vi efter debatten i dag med deltagelse af kommissæren vil drage konklusioner og forpligte os til handling.
Den mulige kilde til pandemien, kort fortalt, idet alle er bekendt hermed, er den højpatogene aviære influenzavirus H5N1, som efter mutation eller rekombination med den menneskelige sæsonbestemte influenzavirus kan resultere i en særdeles aggressiv form for influenza, mod hvilken der ikke findes nogen vaccine, hvilket netop er grunden til, at der er risiko for en pandemi. Jeg vil gerne her sige, at kommissæren allerede har meddelt os, at han har sat visse drøftelser og planer i gang med henblik på en fremstilling af den nødvendige nye vaccine på kortest mulig tid, ikke i løbet af de seks til otte måneder, der normalt kræves, men meget hurtigere.
Idet influenzavirussen, denne pandemi, kan spredes fra et kontinent til et andet inden for nogle få dage, er det indlysende, at der er behov for en række foranstaltninger, vacciner og lægemidler, hvis denne pandemi skal bekæmpes, eller med andre ord, en egentlig masterplan. Hvor mange sådanne planer har EU udarbejdet til dato? Kommissæren er her i dag for at fortælle os, hvilke tiltag, der er blevet gjort til dato med henblik på udarbejdelse af planer til bekæmpelse af en eventuel pandemi. Det er naturligvis også et spørgsmål, der skal besvares i lyset af Verdenssundhedsorganisationens henstillinger.
Formålet med disse planer skal være at:
- sikre den nødvendige samordning mellem medlemsstaterne, der vil blive varetaget af Kommissionen;
- undgå panik i offentligheden;
- bekæmpe enhver spekulation, hvis større mængder vacciner og lægemidler er påkrævet;
- udpege de områder, hvor bevægeligheden til en vis grad må begrænses, idet virussen selvfølgelig rejser med folk;
- sikre en retfærdig og altomfattende distribution af produkter til bekæmpelse af epidemien;
- fastlægge hvilke befolkningsgrupper, der først skal vaccineres. Her vil jeg f.eks. mene, at vi burde have startet med at vaccinere folk, der arbejder med fjerkræ, mod den sæsonbestemte influenza for således at minimere risikoen for, at den samme person bærer begge vira på samme tid, hvilket ville være ualmindelig farligt, og følgelig at reducere risikoen for en pandemi.
Vi skal således styrke Unionens evne til at reagere på en influenzavirus, herunder ved hjælp af et netværk af laboratorier, mekanismer og ressourcer afsat til folkesundhed. Det centrale element i et effektivt beredskab er rettidig udvikling og fremstilling af vacciner og antivirale midler i tilstrækkelige mængder.
Verdenssundhedsorganisationen siger f.eks., at vi bør have omkring 25 % af disse lægemidler på lager. Har vi 25 % på lager? Jeg er alvorlig bange for, at vi ligger under dette niveau, og at vi pludselig vil stå i en situation, hvor vi skal fremstille meget store mænger. Jeg håber, at kommissæren, som han allerede har meddelt os ved et andet møde, har gennemført forhandlinger, således at situationen i nogen grad kan blive afhjulpet. Derudover kan vi få brug for en eller anden form for solidaritetsfond, således at vi kan imødegå øjeblikkelige behov. Jeg mener, at Rådet også har foreslået en sådan fond.
Alt dette skal gennemføres. Et andet spørgsmål, som kommissæren kan besvare, er, hvor effektivt det tidlige varslings- og reaktionssystem, der er blevet udviklet af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, fungerer, og om det er forbundet med andre EU-varslingssystemer vedrørende dyre-, fødevare- og fodersundhed og civilbeskyttelse. 
Kommissionen skal grundlæggende styrke sin koordinerende rolle, og vi yder gerne kommissæren effektiv støtte i denne forbindelse. De må være ubønhørlig over for de medlemsstater, der ikke fremlægger planer, eller som har fremlagt utilfredsstillende planer. Vi må naturligvis hjælpe dem, men De må udvise særlig fasthed over for dem, idet vi som sagt må undgå pandemien eller i det mindste håndtere den behørigt, hvis den bryder ud.
Vi har brug for en omfattende kommunikationsstrategi. Det er meget vigtigt, at der ikke udbryder panik, og at der sker en vedvarende udveksling af oplysninger med nabolandene, inspektioner og kontrol af tilfældigt udvalgte dyr, og endelig skal vi i nødvendigt omfang indføre begrænsninger af borgernes mobilitet, navnlig i lande, hvor der er risiko for, at denne influenza bryder ud. Følgelig afventer vi, at kommissæren fortæller os, hvilke foranstaltninger der er blevet truffet indtil videre, og vi ved, at der er tale om mange, og hvilke foranstaltninger, der skal træffes fremover. Vi vil støtte Dem i denne proces, således at der kan udarbejdes en omfattende og effektiv plan, der sætter os i stand til at håndtere pandemien korrekt, hvis den - må Gud forbyde det - bryder ud, uden panik og med gode resultater for Europas borgere.
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, jeg vil hermed takke Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og medlemmerne for dagens forhandling, både for forespørgslen og forslaget til beslutning. Det er bestemt meget, meget vigtigt, og jeg glæder mig herover, idet jeg kan se, at Kommissionen og Parlamentet er på bølgelængde. Vi prioriterer ens og deler naturligvis de samme bekymringer. 
Da tiden er begrænset, vil jeg i dag gerne behandle de mest grundlæggende spørgsmål, der henvises til i beslutningsforslaget og forespørgslen, og tilføje, at jeg sender et detaljeret memorandum om de forskellige spørgsmål, der er blevet drøftet i dag, til hr. Florenz, formand for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, således at Parlamentet også har rådighed over nogle af de tekniske detaljer.
Indledningsvis finder jeg det nødvendigt, efter alle de udtalelser, jeg har hørt i den seneste tid, at forklare forskellen mellem aviær influenza, der er et veterinært problem, der vedrører fugle og dyr, og den eventuelle influenzapandemi, som Verdenssundhedsorganisationen har varslet, som det blev påpeget af hr. Trakatellis, og som vi skal forberede os grundigt på, idet vi ikke ved, hvornår den helt nøjagtig vil bryde ud.
Tilstedeværelsen af aviær influenza i Europa, og jeg ønsker at understrege dette, således at de europæiske borgere også hører det, indvirker ikke på sandsynligheden for udbrud af en eventuel pandemi. Derfor er der ingen grund til panik, men vi skal være opmærksom på problemet og træffe de nødvendige forberedende foranstaltninger.
Jeg ønsker også at understrege, at EU og medlemsstaterne har de bedste og højeste beredskabsniveauer i verden. Dette indebærer naturligvis ikke, at vi kan stille os tilfredse, fordi vi er foran andre lande eller andre områder i verden, eller at vores beredskab er nået op på det niveau, der er nødvendigt, for at vores borgere kan føle sig trygge. Der kan stadig ske betydelige forbedringer og træffes yderligere forberedende foranstaltninger, selv om jeg anerkender, at der er sket fremskridt i medlemsstaterne, siden dette spørgsmål sidst blev drøftet i det relevante udvalg, hvilket jeg ønsker at understrege.
Der er naturligvis forskellige beredskabsniveauer i de enkelte medlemsstater, men det er ikke vigtigt at indplacere eller kategorisere medlemsstaterne, men at lægge pres på disse, således at alle medlemsstater når op på et tilfredsstillende beredskabsniveau, og jeg takker Parlamentet for at støtte mig netop i denne henseende.
Det glæder mig at kunne oplyse, at vi nu har modtaget alle 25 nationale beredskabsplaner fra alle medlemsstaterne, hvilket ikke var tilfældet, da vi drøftede spørgsmålet i udvalget. Jeg må naturligvis acceptere, at nogle af disse stadig er foreløbige udkast, men det betyder ikke noget, idet de nu er blevet udarbejdet, og de behandles i dag under et møde i København mellem Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme og Verdenssundhedsorganisationen.
Vi er samtidig ved at revidere EU-beredskabsplanen, der blev vedtaget i marts 2004, og vil også tage hensyn til de nationale planer og den beredskabsøvelse, som vi skal gennemføre om et par uger, når vi tester disse planer for at se, hvor effektive og virkningsfulde de er, og undersøge, hvordan planerne fungerer sammen og med den relevante fællesskabsplan.
Hvad angår spørgsmålet om lægemidler, antivirale midler, er de ikke et universalmiddel og løser ikke alle problemerne, men de er det første forsvarsvåben, vi har. Mindst 20 medlemmer har indtil videre bestilt eller er begyndt at oplagre det pågældende lægemiddel, og ifølge de oplysninger, jeg har modtaget, er de øvrige medlemsstaterne også på vej til at træffe lignende foranstaltninger.
Der er uden tvivl problemer, idet industrien ikke kan imødekomme efterspørgslen for øjeblikket. Nu hvor jeg har fuldt overblik over situationen i medlemsstaterne, vil jeg kontakte industrien meget snart med henblik på afholdelse af nye møder, således at vi kan undersøge, hvordan de agter at løse produktions- og forsyningsproblemet.
Under det uformelle rådsmøde i England for to dage siden, blev det også foreslået at etablere et fællesskabslager af antivirale midler. I henhold til traktaten henhører dette naturligvis ikke under vores kompetenceområde, men hvis Rådet anmoder os herom, vil vi gerne drøfte dette spørgsmål, således at vi på fællesskabsplan får indført et system i lighed med det, som Verdenssundhedsorganisationen har indført med lagre, der anvendes i krise- og nødsituationer. Det er imidlertid vigtigt, at vi fortæller vores borgere, at disse lægemidler ikke er forebyggende, at der ikke er tale om vacciner, og at de er receptpligtige, og at den enkelte borger ikke selv kan varetage behandlingen.
Afslutningsvis ønsker jeg at behandle spørgsmålet om pandemivaccinen, hvor det i første omgang er nødvendigt at skelne, som hr. Trakatellis med rette gjorde, mellem den sæsonbestemte influenza og pandemivaccinen, der endnu ikke findes. Vi opfordrer medlemsstaterne til at øge deres vaccinationsdækning blandt højrisikogrupper over for sæsonbestemt influenza, og vi vil højst sandsynligt undersøge dette spørgsmål i samarbejde med eksperterne, hvad angår de personer, der arbejder på gårde og i risikoområder, men jeg vil gerne gentage, at undersøgelsen ikke kommer til at dække hele Europa. Medlemsstaterne skal afgrænse højrisikogrupperne, således at vaccinationsdækningen over for sæsonbestemt influenza øges, men kun blandt højrisikogrupperne, hvilket jeg ønsker at understrege igen. Dette vil have en afhjælpende virkning, som allerede påpeget af hr. Trakatellis, og samarbejdet med industrien vil blive fremmet som følge af den nødvendige tilvejebringelse af økonomiske incitamenter til at øge produktionen og imødekomme efterspørgslen i tilfælde af en pandemi. 
Vaccinen skal naturligvis også udvikles i tilfælde af en pandemi, når virussen dukker op. Dette er ikke muligt på indeværende tidspunkt. Som hr. Trakatellis ganske rigtigt påpegede, tager det imidlertid seks til otte måneder og helt sikkert ikke under seks måneder. Vi samarbejder med Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering og industrien og er i gang med at træffe alle de relevante forberedelser, og vi tror på, at alle disse tiltag på sigt vil reducere fremstillingstiden med tre måneder, hvilket er en anseelig tidsbesparelse. Jeg ville ønske, at vi kunne nå længere, men disse tiltag vil næsten halvere den tid, der går fra Verdenssundhedsorganisationens anerkendelse af virussen til fremstillingen af den relevante vaccine.
Fire virksomheder har allerede vist interesse for at indlede et samarbejde med Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, og jeg tror på, at andre vil komme til senere. Det er imidlertid vigtigt at fokusere på det følgende, som jeg agter at drøfte med virksomhederne under vores møder: For det første er der begyndt at blive mangel selv på sæsonbestemt influenzavaccine, og jeg ønsker, at de fortæller mig, hvordan de agter at løse dette problem. For det andet ønsker vi, at virksomhederne koordinerer deres forskning forud for fremstillingen af vaccinen, således at de ikke arbejder med det samme, således at der ikke er overlapning, således at de bevæger sig i forskellige retninger på samme tid og således at vi kan tage højde for alle situationer. Jeg vil derfor mødes med industrien, og jeg vil naturligvis holde Parlamentet orienteret, så snart jeg har opnået resultater.
Jeg slutter her. Jeg takker for Deres opmærksomhed og vil naturligvis lytte til debatten med meget stor interesse, og jeg er altid indstillet på at holde Parlamentet fuldt ud orienteret, idet parlamentsmedlemmerne som bekendt er mine stærkeste allierede i denne sag.
John Bowis,
   Hr. formand, emnet for denne forhandling er vist, at vi ønsker en følelse af uopsættelighed, ikke en følelse af panik. Det gælder både for Kommissionen og for medlemsstaterne.
Jeg var glad for at høre, at der er foretaget simulationer. Som jeg har forstået det, var et af problemerne alt for mange informationer. Jeg vil gerne vide, hvordan det problem løses. 
I øjeblikket har offentligheden, der er ved at gå i panik, brug for klarhed. De skal informeres og beroliges. De skal forstå forskellen på vinterinfluenza - som denne forhandling ikke handler om - og fugleinfluenza - som denne forhandling ikke handler om, selv om 67 mennesker er døde af den. Alle de døde arbejdede eller boede sammen med fugle og fjerkræ i Asien.
Det er kombinationen af disse faktorer, der kan føre til en pandemisk influenza, fordi den muterer fra menneske til menneske. Det er endnu ikke sket, men løsningen må være "forberedelse, forberedelse, forberedelse"! Nøglen er helt klart vacciner, og det er de nye vacciner, der er brug for, så snart vi kender stammen.
Vi har brug for kapacitet og hastighed. I sidste uge hørte vi fra WHO, at verdenskapaciteten for vaccineproduktion kun er på 300 millioner doser årligt. Mit eget land, Det Forenede Kongerige, agter at bestille 120 millioner doser. Hvis det gør det, hvor er så vaccinerne til alle andre? Det er ikke muligt uden en voldsom udvidelse af produktionskapaciteten.
Med hensyn til hastighed, så er seks til otte måneder for de ægbaserede vacciner ikke godt nok. Vi skal se på de cellebaserede vacciner på en måned og undersøge muligheden for dna-vacciner, der kan fremstilles på helt ned til en måned, men som stadig skal udvikles meget.
Vi har brug for den centrale forsyning, som kommissæren nævnte, for ingen medlemsstat vil opgive sine egne forsyninger, når pandemien rammer et dårligere forberedt land i eller uden for EU. Jeg mener, at vi har brug for centrale forsyninger under Solidaritetsfonden, som han og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme så hurtigt kan kanalisere derhen, hvor der er brug for dem, så vi kan kvæle udbruddet og forhindre det i at ramme resten af os endnu mere alvorligt.
Endelig har vi brug for fuldstændige oplysninger fra alle medlemsstater - om lagre, antivirale lægemidler, vacciner, masker, sundhedskontroller ved havne og karantænefaciliteter - for at vide, at vi er ordentligt forberedte på denne trussel i hele EU.
Phillip Whitehead,
   Hr. formand, jeg er enig i, at hr. kommissær Kyprianou balancerer på en knivsæg mellem effektiv forebyggelse og et tryk på panikknappen.
Befolkningerne har brug for at vide, at influenza altid har været en global sygdom, og at den selvfølgelig kan spredes ad flere veje nu om stunder. De skal vide, at HN51-virussen har eksisteret i nogle stater i adskillige år. Vi skal vide, at spredningshastigheden ikke er accelereret på en måde, som de vilde spekulationer om pandemier kan få os til at tro.
Kan kommissæren først fortælle os, hvad vi ved om inkubationstiden i fuglepopulationen, og om der er noget tegn på, at virussen har spredt sig til andre arter? Den har åbenbart ikke ramt menneskeheden endnu.
Hvor lang er stødpudetiden for et effektivt lager af monovalent vaccine? Industrien har fortalt os, at det kan tage fire år at fremstille et effektivt lager af alt, hvad vi har brug for til bekæmpelse af virussen, hvis den muterer på den forventede måde.
I kommissærens redegørelse af 12. oktober 2005 nævnte han ikke importen af og handelen med vilde fugle. Vi har set i den seneste sag i Det Forenede Kongerige, at de enorme mængder af importerede fugle til EU - nogle illegale, andre legale - er en potentiel kilde til yderligere smitte. Det har vi set. Hvad kan vi gøre i alle medlemsstater for at få en effektiv kontrol med denne import og et forbud imod den?
Georgs Andrejevs,
   Hr. formand, ifølge Kommissionens seneste handlingsplan om sundhed og forbrugerbeskyttelse skal EU beskytte borgerne mod farer og trusler, der ligger uden for den enkeltes kontrol, og som ikke kan afværges effektivt af den enkelte medlemsstat alene.
Vi er blevet advaret om, at verden står over for en reel trussel fra en farlig influenzapandemi. Effektiv beredskabsplanlægning omfatter opbygning af lagre af passende antivirale lægemidler, samt at medlemsstaterne gennemfører de eksisterende WHO-vaccinationsanbefalinger under årstidsbestemte influenzaer for at beskytte offentligheden, samtidig med at man øger den europæiske vaccineindustris produktionskapacitet. Der er brug for yderligere investeringer i udviklingen af prototypevacciner mod pandemisk influenza som et foreløbigt skridt i retning af at nå frem til en fremstillingsproces og opstille karakteristika for fremtidige pandemiske vacciner. I sidste uge erkendte EU's sundhedsministre, at intet land kan løse disse problemer alene.
I betragtning af at medlemsstaterne har meget forskellige finansielle ressourcer til opbygning af lagre af vacciner og antivirale lægemidler samt til opfyldelse af den nationale forpligtelse til indkøb af nationale pandemiske vaccinelagre, må vi foreslå en tidlig mobilisering af EU's solidaritetsfond som et forsigtighedsinstrument, der muliggør en foregribende indsats med henblik på en mulig influenzapandemi. Vi mener, at solidaritetsfondsmidlerne skal bruges nu til Fællesskabernes centraliserede aktiviteter, herunder en styrkelse af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, samt til de medlemsstater, der ansøger. Indsatsen er høj, og tiden er måske ved at rinde ud.
Satu Hassi,
   Hr. formand, mine damer og herrer, for øjeblikket er aviær influenza en dyresygdom, der kun vanskeligt kan overføres til mennesker. Den største potentielle fare består i, at dræbervirussen kan mutere til en pandemivirus, der overføres mellem mennesker. Denne risiko kan mindskes ved at kontrollere fugleepidemien og mindske risikoen for virusoverførsel fra fugle til mennesker. Den solidaritet, der udvises internt i EU, og den hjælp, vi yder vores nabolande og de lande i Asien, hvor den aviære influenza er blevet en epidemi, spiller en vigtig rolle i denne forbindelse.
EU og dets medlemsstater er de største bidragsydere af udviklingshjælp i verden. Det er i dag vigtigt, at vi hjælper de fattigste lande med at træffe foranstaltninger til at bekæmpe epidemien blandt fjerkræ, og det er også vigtigt, at personer, der er i direkte kontakt med fugle, vaccineres mod normal menneskelig influenza, således at fuglevirussen ikke får mulighed for at mutere med den menneskelige virus. Vi må bistå de fattigste lande i denne forbindelse. Vi bliver nødt til at garantere, at de nødvendige lægemidler og vacciner vil være tilgængelige, hvor behovet først opstår, således at pandemien kan bringes under kontrol. Vi kan hjælpe både os selv og de andre ved at udvise solidaritet. 
Adamos Adamou,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som læge mener jeg, at forebyggelse er det centrale element i strategien. Således er forebyggende foranstaltninger såsom hyppige, periodiske inspektioner af trækfugle og fjerkræfarme af afgørende betydning i denne forbindelse, og jeg glæder mig over alle de bestræbelser, der er blevet gjort til dato i forskellige lande på at afsløre tilfælde øjeblikkeligt. 
Jeg mener derudover, at det er vigtigt, at offentligheden underrettes behørigt, navnlig fjerkræfarmere, og at der træffes foranstaltninger med henblik på at undgå, at der opstår den form for panik, som vi allerede har skabt, uden at der var tilstrækkeligt grundlag herfor, hr. kommissær, med det resultat, at vi bliver ved med at fortælle folk, at de skal lade sig vaccinere med en vaccine, som vi på forhånd ved, ikke yder beskyttelse mod den nye virus, der vil opstå. Det eneste, vi opnår ved at vaccinere befolkningen som helhed og ikke blot højrisikogrupper såsom fjerkræfarmere, er at begrænse udbredelsen af den almindelige influenza, der rammer Europa hvert år.
Antivirale midler er også vigtige, selv om jeg tvivler på, at de kan bekæmpe en ny virus. Hr. kommissær, dette er baggrunden for, at jeg mener, at landene bør samarbejde og udvise solidaritet, idet denne form for epidemi er uden grænser. 
Georgios Karatzaferis,
   Hr. formand, hr. kommissær, vi bliver i første omgang nødt til at spørge os selv, om der er en pandemi. Der er ikke en pandemi. Er der en epidemi? Måske er der heller ikke nogen epidemi. Vi har registreret 60 dødsfald, eller med andre ord lige så mange dødsfald, som der indtræffer i forbindelse med trafikulykker i hele verden på 10 minutter.
Har virussen angrebet mennesker? Ja, den har. Der var et tilfælde i Thailand for to måneder siden, hvor fjerkræfarmeren døde, mens hans søn blev syg, men overlevede. Findes der en vaccine? Hvis vi godtager de udtalelser, den ungarske sundhedsminister Jenö Rácz fremkom med, findes der en vaccine, og han er selv blevet vaccineret. Hvis denne vaccine findes, som anført af en institutionel repræsentant, sundhedsministeren i et europæisk land, hvorfor distribuerer vi den så ikke til hele verden?
Mange industrivirksomheder har tjent mange penge på de enkelte lægemidler, men fjerkræfarmene har tabt penge. Hvad gør vi for disse fjerkræfarmere, der har tabt så mange penge? I mit land slagtes 25 millioner høns. Agter vi i denne forbindelse at yde alle farmerne et tilskud? Budgettet skal drøftes i morgen. Kan denne form for pandemi henføres til et udgiftsområde? Hr. kommissær, vi bliver også nødt til at anskue tingene fra den anden side. 
Alessandro Foglietta,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, risikoen for en pandemi skal administreres på en sådan måde, at man overvåger den nuværende situation og koordinerer indsatsen, men også og ikke mindst sørger for at undgå panik blandt befolkningen og sikrer en ligelig og omfattende uddeling af antiepidemiske produkter. Netop i dette øjemed har vi stillet nogle ændringsforslag, der tager sigte på at fremme overvågningen, idet vi bruger alle de midler, vi har til rådighed.
EU skal spille en aktiv rolle i administrationen af den mulige risiko for udbredelsen af H5N1-virus hos dyr. Det er således hensigtsmæssigt, at vi forbereder os og sørger for at forebygge.
Det er ligeledes vigtigt, at vi beroliger forbrugerne, så de ikke bliver unødigt skræmt, hvilket ville være skadeligt for både borgerne og fjerkræproducenterne. Vores forslag om at gøre mærkningen af fjerkrækød obligatorisk, sådan som det allerede er tilfældet med oksekød, har lige præcis dette formål. Det ville desuden være nyttigt med en snarlig informationskampagne om de reelle risici, forebyggelsesmulighederne og de lægemidler, der er til rådighed.
Endelig skal vi sørge for en strategi, der gør det muligt for alle medlemsstaterne at producere antivirale lægemidler i et tilstrækkeligt omfang. Her skal vi inddrage medicinalvirksomhederne direkte, og vi skal også sætte de midler, vi har til rådighed, af til dette. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Det er gentagne gange blevet sagt, at det ikke er et spørgsmål "om" den næste influenzapandemi kommer, men "om hvornår" den kommer. Selv om vi alle ved, at der er, og fortsat vil være en risiko for influenzapandemier, er det mit indtryk, at vi i EU som helhed på trods af den tidlige varsling ikke er så godt forberedt, som vi burde være.
Vi har hørt, at 25 medlemsstater har udarbejdet nationale handlingsplaner og programmer. EU bør imidlertid have en fælles plan, og jeg mener, at vi har begået en fejl ved ikke at have udarbejdet en sådan plan. Jeg vil gerne have et klart svar på, hvem der vil være ansvarlig for koordineringen. Vil WHO, ECDC eller Kommissionen være ansvarlig?
Medierne bringer dagligt oplysninger om nye tilfælde og om lande, hvor der er blevet registreret nye dødsfald eller smittede fugle. Jeg mener imidlertid, at det er langt vigtigere at beskytte befolkningen som helhed mod influenza og at udarbejde en fælles handlingsplan, som EU kan iværksætte i tilfælde af pandemier. Nogle lande har vedtaget meget strenge veterinære foranstaltninger, indført restriktioner for fjerkræavl udendørs og forbudt handelsmesser. Problemet er, at sådanne foranstaltninger ikke er blevet vedtaget af alle 25 medlemsstater. Smitsomme sygdomme respekterer ikke grænser, navnlig hvor der er stor migration.
Det er nødvendigt at understrege, at nogle medlemsstater ikke vil have tilstrækkelige ressourcer til at købe vacciner. Jeg foreslår derfor, at vi, ud over at afgrænse højrisikogrupper, også bør tillade de lande, der har råd til det, at købe vaccine. 
Françoise Grossetête (PPE/DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det, vores medborgere har brug for, er meget god information, og de forventer, at vi er i stand til at gå forrest og sige tingene klart.
For det første fremgik det af det uformelle møde i Rådet (sundhed) i sidste uge, at visse medlemsstater endnu ikke har en egentlig nødplan. Sådan noget bliver vi nødt til at vide, hr. kommissær. Vi skal vide det! Der skal være gennemsigtighed, for det påhviler os at stille disse regeringer til regnskab for deres handlinger. Kommissionen skal være urokkelig, jeg vil endda sige, at den af hensyn til almenvellet skal overskride visse af dens fortrinsrettigheder for at sikre en perfekt samordning af nødplanerne. Vi skal ud af denne europæiske skizofreni med at sige, at man ikke må trænge sig ind på medlemsstaternes fortrinsrettigheder. Men hvad skal vi sige, når pandemien er en kendsgerning? Hr. kommissær, De vil aldrig blive bebrejdet for at have reddet liv, men De vil blive dømt, hårdt, hvis De er for tilbageholdende. 
Dernæst skal EU yde finansiel støtte til forskningen i den nye vaccine for både at fremme udviklingen af vacciner, sikre den korrekte koordination i forbindelse med udførelsen af undersøgelser vedrørende disse og støtte masseproduktionen. Jeg har hørt, at dette forskningsarbejde også omfatter et pædiatrisk afsnit. Desuden er anvendelsen af Solidaritetsfonden, som vi foreslår i vores beslutning, af væsentlig betydning, navnlig for den fuldstændige gennemførelse i medlemsstaterne. Hr. kommissær, jeg ved, at det nu er hr. Verheugens ansvar, men under revisionen af den farmaceutiske lovgivning vedtog vi en foranstaltning, som giver tilladelse til betinget markedsføring af et produkt for at spare tid. Hvordan ser det ud med denne vigtige procedure i tilfælde af en pandemi? Jeg har indtryk af, at den er blevet glemt i en skuffe et eller andet sted. Vi må ikke vente på epidemien, før vi gør noget ved det! Jeg sætter min lid til, at De får rusket op i hr. Verheugen og får indført et effektivt system til fremskyndelse af markedsføringstilladelser. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ).
   - Hr. formand, jeg skal fatte mig i korthed på halvandet minut. Jeg vil allerførst gerne spørge Kommissionen, hvordan den har til hensigt at offentliggøre de planer, de enkelte medlemsstater udarbejder. Er der fastsat frister for at give alle europæere mulighed for at læse alle planer fra alle lande og de positive retningslinjer, der burde blive opstillet overalt? Udvekslingen af god praksis og beslutninger skal fremmes. Hvem bestemmer i sidste ende, hvis pandemien bryder ud, hvad der skal gøres for at sikre, at den samlede indsats går i den rigtige retning, dvs. i retning af forebyggelse? Hvilke kompetencer har Unionen, og hvordan skal vi undgå, at medlemsstaterne og Unionen sender bolden frem og tilbage mellem hinanden, hvis pandemien bryder ud?
For det andet har Kommissionen ikke fundet det nødvendigt at komme med oplysninger om de lagre af antivirale midler, der for øjeblikket forefindes i de enkelte medlemsstater. Jeg tror, at denne manglende gennemsigtighed bekymrer befolkningen. Vi skal både vide, hvilke lagre de enkelte medlemsstater ligger inde med, og oprette en fond, der sikrer, at samtlige medlemsstater råder over så stort et lager af antivirale midler som muligt. Hvad vil De gøre her?
For det tredje har vi ingen klar strategi for det personale og de personer, der er i direkte kontakt med dyrene og især med fjerkræholdene. Men vi bliver nødt til at have en specifik strategi for dette personale og disse personer.
Mener De dernæst ikke, at det ville være en idé at samordne agenturernes rolle for på europæisk plan at nedsætte en form for ekspertgruppe, der kan komme med pålidelige videnskabelige oplysninger eller i hvert fald med de synspunkter, de er enige om? 
Endelig har WHO udsendt en appel: Lad os undgå epizootien før pandemien! Det kræver penge. Er EU klar til at give penge på verdensplan for at begrænse epizootien? 
Jules Maaten (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, den 12. april talte vi også om denne problematik, og dengang var det tydeligt, at vi her i Parlamentet mente, at ministrene simpelthen ikke skyndte sig nok, hvad angår beskyttelsen mod en eventuel influenzapandemi. Jeg må indrømme, at der siden da er sket meget, og måske skyldes det, at De har slået i bordet. I hvert fald har en række medlemsstater truffet de rette foranstaltninger. De sagde netop, at alle medlemsstater nu har forelagt planer. Om disse medlemsstater har forelagt planerne uden offentligt at sige, hvad de har gjort, eller om de har forelagt fornuftige planer, er naturligvis et spørgsmål, og det vil jeg gerne have, at De fortæller noget mere om.
Ministrene talte naturligvis også om dette i sidste uge, og de har oplyst, at opbygning af lagre af vacciner og antivirale midler udelukkende er et nationalt anliggende. Jeg synes ikke, det er klogt, for netop fugleinfluenza er et grænseoverskridende problem. Hvis der udbryder en pandemi, er der ikke tid til udførlige drøftelser for at overtale lande, som har gjort for lidt, til alligevel at træffe de nødvendige foranstaltninger. Af medlemsstater, som har gjort tilstrækkeligt, kan vi ikke forvente, at de pludselig stiller deres lagre til rådighed. Der er altså behov for en fælles aktion, og her kommer De, hr. kommissær, ind i billedet.
For det første hvad angår nødforanstaltninger. Nu er der endnu ingen risiko for folkesundheden, men hvis det er tilfældet, må De øjeblikkeligt kunne gribe ind, f.eks. med foranstaltninger vedrørende desinfektion og karantæne i lufthavne, hvor der ankommer fly fra de ramte områder, eller indførelse af rejsebegrænsninger. Jeg har ikke på forhånd tillid til, at alle 25 medlemsstater vil træffe disse foranstaltninger.
Endelig tror jeg, at en fælles aktion er nødvendig ud over nationale foranstaltninger, og jeg håber, at ministrene godkender Deres forslag om en fælles fond. Jan Mulder, som er ordfører for dette i Budgetudvalget, har også foreslået at afsætte penge fra Solidaritetsfonden til dette formål, og jeg tror, det er klogt. Hr. kommissær, hvis De slår endnu kraftigere i bordet, bakker vi Dem i hvert fald op. 
Caroline Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er af afgørende betydning, at EU er velforberedt på en influenzapandemi, og at vi lærer af fortiden - eksempelvis af mund- og klovsygekrisen i Europa - så beredskabsplanerne er velkendte, kommunikationslinjerne er på plads, og koordineringen er planlagt.
Den aktuelle trussel om en muteret fugleinfluenza viser, hvilken rolle industrien skal spille. Patentindehaverne skal tillade produktionen af generiske alternativer i fattigere lande. Vi skal også træffe politiske hasteforanstaltninger som f.eks. et øjeblikkeligt forbud mod importen af vilde fugle til EU samt forbedret biosikkerhed inden for specielt den internationale fjerkræindustri.
I vores ændringsforslag foreslår vi også, at fjerkræavlere som en prioritet tilbydes fælles vaccinationer mod årstidsbestemt influenza for at mindske risikoen for en rekombination mellem menneskelige influenzavirusser og fugleinfluenzavirusser ved en af de vigtigste potentielle grænseflader, som hr. Trakatellis sagde. Da internationale rejseaktiviteter sandsynligvis udgør den primære overførselsform, foreslår vi systematiske virologiske screeninger af luftfiltre fra fly, der ankommer fra lande, der er ramt af virussen.
Til slut har jeg et spørgsmål til kommissæren. Vil han udelukke en masseslagtning af vilde fugle, da noget tyder på, at det kan give bagslag, da det spreder inficerede individer og gør sunde fugle mere udsatte for sygdommen på grund af stress? Jeg vil være meget taknemmelig for et svar på det spørgsmål.
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   -  Hr. formand, debatten i dag om strategien til bekæmpelse af aviær influenza er en god anledning til at stille spørgsmål, både med hensyn til hvem der er ansvarlig for folkesundheden, en af EU's vigtigste prioriteter, og med hensyn til sikkerheden og sandheden i det offentlige liv.
Vi må spørge os selv, om forudsigelser om, at sygdommen vil medføre massive tab af menneskeliv og kræve mellem 50 og 150 millioner dødsofre, er baseret på et videnskabeligt grundlag, eller om de i stedet er resultatet af en økonomi, der er blevet overophedet af industrien, og navnlig af de umættelige medicinalselskaber, der lider tab, hvis deres lægemidler ikke anvendes.
Modstridende holdninger, en næsten konspiratorisk tavshed og manglen på videnskabelige data peger alle mod denne slutning. Dette ville være en helt igennem afskyelig og djævelsk manipulering med det formål at skabe panik og kaos i stedet for en følelse af sikkerhed og offentlig solidaritet. Den offentlige solidaritet burde karakterisere rummelige samfund med ophøjede målsætninger såsom dem, vi finder i utallige EU-dokumenter. Andre centrale spørgsmål relaterer til årsagerne til spredningen af epidemien. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi står over for et tydeligt tilfælde af hønseinfluenza, som vi også kunne kalde for tosse- eller tåbeinfluenza. Mod den pandemiske fare fra den sæsonbetingede influenza, der rammer både primater og menneskeheden, lige fra homo erectus' til cromagnons dryppende næser og Napoleons farlige nyseanfald, har vi nu et konkret og meget voldsomt tilfælde af panikspredervirus til gavn for spekulanter og plattenslagere. Et enormt svindelnummer og en fed ko, der kan malkes for at liste milliarder af euro ud af lommerne på fjerløse høns og skræmte forbrugere med det formål at berige de multinationale medicinalvirksomheder.
På forespørgselen - og her vil jeg bede min kollega og den naive, men bestemt ikke ondsindede Kommission om at undskylde mig - burde man ganske enkelt svare, at hvis der reelt var en risiko for pandemi med millioner af tabte arbejdstimer og et meget stort antal ofre blandt de tobenede - nemlig mennesker - ville det ikke blot være EU's, medlemsstaternes og regeringernes moralske pligt at uddele vaccinen gratis, men også i deres økonomiske interesse.
Vi skal således standse importen af fjerkræ, men vi skal også gribe ind over for bladsmørere og frygtens charlataner, der både er ansvarlige for pandemipsykosen og for den kriminelle spekulation, der ruinerer hundredvis af fjerkrævirksomheder, og som risikerer at drive tusindvis af arbejdstagere fra hus og hjem. Hvis jeg bliver smittet med den dødbringende virus, håber jeg, at jeg tager det størst mulige antal tåber og plattenslagere, der plager menneskeheden, med mig i graven. 
Neil Parish (PPE-DE ).
   - Hr. formand, adskillige talere har i dag sagt, at vi ikke skal gå i panik, men at vi skal planlægge. Mens beslutningen handler meget om menneskets sundhed, skal vi huske på, at vi er nødt til at kontrollere fugleinfluenzaen i verden. Det handler ikke om, at Europa blot skal lukke sine døre, og det vil heller ikke ske. Alle medlemsstaterne skal tage ud og hjælpe de lande, der i øjeblikket er ramt af fugleinfluenza, og det ved jeg, at Kommissionen gør. Løsningen består i om muligt at udrydde sygdommen i hele verden. Derfor vil jeg anmode om mere hjælp til lande uden for EU med henblik på at forhindre sygdommen i at slippe ind.
Ligesom flere andre talere vil jeg også med al mulig tydelighed sige, at det i øjeblikket er vanvittigt at importere vilde fugle til EU, og at den trafik skal standses - i hvert fald indtil videre - fordi det ikke giver mening at importere en sygdom.
Beredskabsplanlægning er også meget vigtigt, for som fru Lucas sagde, var der en total mangel på beredskabsplanlægning under mund- og klovsygeudbruddet. Vi skal sikre os, at vi er klar og råder over vacciner.
Jeg mener ikke, at der i øjeblikket kommer oplysninger nok ud i medlemsstaterne til fjerkræindustrien og til lederne af vores hønserier, for i første omgang at skabe øget biosikkerhed og for i anden omgang at beskytte dem imod sygdommen, hvis den kommer ind i EU.
Vi skal være beredte. Vi skal se på de tilgængelige vacciner, for vi må ikke glemme, at sygdommen kan mutere til adskillige forskellige virusser. I øjeblikket tales der vældig meget om H5-vaccinen, men vi skal være klar med andre former for vaccine, hvis sygdommen muterer til en anden stamme. Så lad os forberede os og forsøge at udrydde sygdommen fra fjerkræindustrien og hindre den i at mutere til en menneskelig sygdomsform, for så vil Europas borgere være beskyttet.
Jeg ønsker Dem held og lykke med at samle alle medlemsstaterne og udarbejde en ordentlig beredskabsplan, hr. kommissær.
Dorette Corbey (PSE ).
   - Hr. kommissær, tak for Deres indlæg. Jeg har alligevel tre spørgsmål om fugleinfluenzaen. I sidste uge meddelte De, at De ville anbefale medlemsstaterne at råde folk, der arbejder i fjerkræsektoren, til at lade sig vaccinere mod influenza. Det er faktisk en fornuftig foranstaltning, fordi risikoen for en mutation af H5N1 til en form, der kan overføres fra menneske til menneske, dermed bliver mindre. Hvad der imidlertid bekymrer mig, er, at det er så uforpligtende, nemlig at anbefale medlemsstaterne at råde fjerkræavlere til noget.
Jeg synes, at EU skal tage ved lære af tidligere sundhedskriser såsom sars og BSE. I begge tilfælde førte medlemsstaterne fuldstændigt deres egen politik med til tider modsatte virkninger. Mit første spørgsmål er, om Kommissionen hurtigst muligt kan skabe klarhed herom. Endvidere vil jeg gerne høre, hvor højt Kommissionen prioriterer støtte til influenzavaccinationsprogrammer for fjerkræsektoren i Tyrkiet og Rumænien, og hvilken opbakning der er til lignende støtte til vaccinationsprogrammer i Asien.
Mit andet spørgsmål vedrører tilgængeligheden af lægemidler. Ifølge eksperter kunne et beløb på 150 millioner være tilstrækkeligt til den foreløbige udvikling af nye lægemidler til bekæmpelse af pandemien. Hvilke midler stiller De præcist til rådighed?
For det tredje vil jeg spørge, hvor stor produktionskapaciteten er, og om lægemidlerne bliver betalbare. Er De rede til i tilfælde af en pandemi at suspendere de relevante patentrettigheder og dataeneretten? 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hvis vi vil beskytte os i Europa, skulle vi have hjulpet Asien for mange år siden - med teknisk hjælp til at håndtere det problem, at en stor del af vores kødproduktion allerede finder sted i Asien i massedyrehold.
Vi har det problem, at disse teknisk fremavlede dyr kommer i kontakt med regionale racer og med vilde dyr, som bærer virus i sig uden at være klinisk syge. Når så massedyreholdene bliver ramt af det, får vi mutationer og variationer, som så også kan blive farlige for mennesker. Her vil det bestemt være fornuftigt at yde teknisk hjælp.
I hele denne diskussion er det naturligvis en helt urealistisk idé, at vi skulle kunne beherske naturen teknisk ved at afskaffe den og forsøge at få styr på denne sag med foranstaltninger som indrejseforbud for gæs eller afskaffelse af frilandshold. Her er det snarere burindustriens interesser, der ligger bag. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   -  Hr. formand, ud over Første Verdenskrig oplevede Europa en anden katastrofe i 1918, nemlig den spanske influenza. Influenzaen krævede 20 millioner ofre og kunne på nogle punkter sammenlignes med den aviære influenza.
Europa er i dag ikke fuldt ud forberedt på en ny epidemi af denne art. Det kan meget vel være tilfældet, at medicinalvirksomhederne er bedre forberedt end Kommissionen og EU-medlemsstaternes regeringer. Det ville imidlertid være at foretrække at forhindre disse selskaber i at udnytte situationen og at undgå en skandale, hvor millioner af mennesker ikke kan blive vaccineret, fordi de ikke har råd til de dyre vacciner. Forebyggende medicin bør være tilgængelig for alle, uanset hvor mange penge de har. Der bør også udstedes advarsler til de medlemsstater, der er fuldstændig uforberedt på den potentielle katastrofe, og som venter på, at Kommissionen løser problemet for dem. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
   -  Hr. formand, Parlamentet bør støtte de foranstaltninger og afgørelser, der træffes af Verdenshandelsorganisationen (WTO) og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme.
Vedtagelsen af en beslutning om strategien mod en influenzapandemi vil give os en fremragende mulighed for at træffe passende foranstaltninger i denne forbindelse.
Jeg er helt sikker på, at vi vil være i stand til at træffe mere effektive foranstaltninger til hindring af en spredning af epidemier, hvis vi gennemfører følgende forslag. Der bør etableres et samarbejde med medicinalselskaberne med det formål at træffe særlige foranstaltninger til fremstilling af nye og effektive vacciner så hurtigt som muligt, og alle bør have reel og lige adgang til vacciner. De fattigste land bør tilbydes økonomisk bistand til indkøb af lægemidler, der bør gøres en indsats for at isolere smittede områder, og risikovurderingsmetoderne bør forbedres. Der bør gennemføres inspektioner, test og analyser af aviære sygdomme, og der bør indføres begrænsninger for internationale rejser.
En af de vigtigste foranstaltninger, som EU bør træffe, er at øge de aktiviteter, der gennemføres af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, i kampen mod smitsomme sygdomme. Disse aktiviteter bør omfatte udsendelsen af ekspertmissioner og repræsentanter fra EU til disse områder, navnlig til Afrika og Eurasien, hvor risikoen er størst. Virussen i sin nuværende form udgør ikke en trussel mod mennesker, og medmindre der sker yderligere mutationer, kan den ikke forårsage en pandemi, der vil paralysere Europa og den øvrige del af verden. Vi bør derfor på den ene side sørge for, at der ikke skabes panik i offentligheden, og på den anden side huske på, at jo hurtigere vi sætter ind, desto større er chancerne for at bringe situationen under kontrol.
Problemet med aviær influenza illustrerer på fin vis, hvordan EU-institutionerne bør kommunikere med borgerne. Jeg gør kommissæren opmærksom på, at Kommissionen har brug for en særlig kommunikationsstrategi, der skal fastlægges under Kommissionens overvågning. Derudover anmoder jeg Kommissionen og Rådet om at handle ansvarligt, når de udtaler sig om spørgsmålet. Disse institutioner er også forpligtet til at vurdere risikoen for spredning og overførsel af sygdommen til mennesker. Det siger sig selv, at de ikke bør undervurdere den nuværende trussel, som det skete i forbindelse med kogalskaben, men de bør undgå at sprede panik.
Jeg vil igen understrege, at der skal handles ansvarligt i Bruxelles, når der fremsættes vurderinger af den reelle risiko. Vurderinger af de muligheder, vi har for at bekæmpe den aviære influenza, skal også være realistiske. Kommissionen bør kun bakke op om de lægemidler, der virkelig er effektive mod sygdommen. 
María Sornosa Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne fra Den Socialdemokratiske Gruppe understrege, at vi mener, at det er nødvendigt, at både Kommissionen og Rådet forpligter sig til at samarbejde økonomisk og videnskabeligt med landene i Sydøstasien, for hidtil har de været den vigtigste smittekilde til fugleinfluenza, og det er meget vigtigt at udrydde sygdommen ved kilden. 
Vi mener også, at lægemiddelindustrien burde arbejde tæt og koordineret sammen med Kommissionen og medlemsstaterne og med WHO, og have en kommunikationsstrategi, der uden at alarmere befolkningen har et højt informations- og gennemsigtighedsniveau.
Et sidste spørgsmål, eller snarere en bøn: Nedslagtningen af fuglene, når sundhedsmyndighederne anser det for nødvendigt, burde ikke være den bedrøvelige forestilling, vi har set i medierne, og den burde desuden finde sted i henhold til nogle passende retningslinjer. 
María del Pilar Ayuso González (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, der er i mere end et århundrede blevet dokumenteret influenzapandemier i Europa, og man ved, at tre af de undertyper af virus A, som vi har haft, stammer fra fugle, nemlig H1 i 1918, H2 i 1957 og H3 i 1968. De kom alle fra fugle, og de muterede alle.
Man har siden 1997 vidst, at undertype H5 er meget virulent, at den kan overføres til mennesker og forårsage en influenza med stor dødelighed, men hidtil er den kun blevet overført via kontakt med syge fugle eller med deres ekskrementer. H5-virusset har spredt sig mellem vilde fugle og tamfugle, og trækfuglene fører det med alle vegne. Det er desuden blevet overført til pattedyr som svin og katte.
Derfor er der blandt eksperterne og sundhedsorganisationerne bred enighed om muligheden for, at type A-virus H5 bliver i stand til at overføres til mennesker og forårsager en ny pandemi. Jeg synes, at eksekutivkomitéen inden for rammerne af dens kompetencer indtil videre har optrådt ansvarligt og gennemsigtigt. Måske skal dens beføjelser øges i tilfælde af en nødsituation og en pandemi.
Jeg vil gerne understrege, at det er vigtigt at fastsætte relevante regler, som medlemsstaterne skal følge, og koordinere og overvåge, at de bliver overholdt, samt at opfordre medierne til at informere stringent, men uden at skabe unødvendig alarm blandt befolkningen. Jeg mener, at det er nødvendigt at styrke nettet til overvågning af den vilde fauna, der er tæt forbundet med størstedelen af de nye sygdomme.
Endelig mener jeg, at vi skal styrke forsknings- og udviklingsressourcerne i EU, så vi kan komme med et lægeligt og videnskabeligt svar hurtigst muligt, hvis det bliver nødvendigt.
Katerina Batzeli (PSE ).
   - hr. formand, jeg vil gerne indledningsvis takke Kommissionen for dens hurtige reaktion på offentlige sundhedsspørgsmål, en politik, der ikke helt henhører under dens kompetenceområde, og det er min opfattelse, at beslutningsforslaget, der udgør et forsøg på at koordinere de offentlige myndigheders indsats på dette vigtige område, også ligger inden for rammerne heraf.
Denne overordnede politik på nationalt plan og på fællesskabsplan kombineret med den manglende, grundlæggende kommunikationspolitik omkring oplysning af borgerne på nationalt plan og på fællesskabsplan, har medført, at fjerkræmarkedet er blevet rystet som følge af det brat faldende forbrug.
Kommissionen skal i samarbejde med alle de kompetente kommissærer, herunder fru Fischer Boel, for det første sørge for, at farmere fra politisk side ydes beskyttelse mod faldende indkomster som følge af markedskriser. Rådet (landbrug og fiskeri) bliver nu langt om længe nødt til at træffe en afgørelse om dette spørgsmål. For det andet skal Kommissionen mobilisere en grundlæggende fællesskabsfinansiering til afhjælpning af fjerkræfarmenes problemer, og for det tredje den nødvendige mærkning af fjerkræ beregnet til føde, der viser, at det stammer fra kontrollerede farme. Denne mærkning vil medvirke til at øge antallet af inspektioner på fjerkræfarme og genopbygge forbrugertilliden til denne sektor. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i de seneste 300 år har der været 10 influenzapandemier blandt mennesker. Den seneste fandt sted i 1968-69, og den mest dødelige var i 1918-19 - den såkaldte spanske syge. Videnskabsfolk har i nogen tid forudset en dødbringende cyklisk genopblomstring af influenza - og tilmed en mere dødelig type på grund af vores lave modstandskraft. Fugleinfluenzaen har de typiske egenskaber for en sådan virus. Sygehistorierne for dem, der er døde af H5N1-influenza, minder i foruroligende høj grad om beretningerne om udbruddet i 1918-19.
Da videnskabsfolkene først begyndte at gemme prøver på influenzavirus i starten af det 20. århundrede, har en H5N1-influenza aldrig floreret blandt mennesker, så befolkningen vil være meget sårbar over for en H5N1-lignende pandemisk virus.
Influenzavirussen er en RNA-virus, der indeholder otte gener. Ligesom de fleste RNA-vira, reproduceres den sløset, dens gener falder let fra hinanden, og den er i stand til at absorbere forskelligt genetisk materiale, der rekombineres i en proces kaldet resortering. Når influenzaen har held til at inficere en ny art, kan den resortere, og den kan dermed gå fra at være en fugleinfluenza til en pattedyrsinfluenza. Når det sker, kan resultatet blive en menneskelig epidemi.
Siden den første registrering i 1997 har fugleinfluenzastammen H5N1 gennemgået adskillige resorteringer - over 17 mutationer - og udviklet sig med stor hast til det punkt, hvor "z-virussen" fremkom i januar 2003. I slutningen af 2004 var der et dokumenteret tilfælde af en overførsel mellem mennesker af "z-stammen" af H5N1. I april 2005 havde H5N1-virussen også spredt sig til grise.
Det er denne hurtige evolution af virussen, der gør den til en stor potentiel trussel. Vi kan ikke på forhånd forberede eller opbygge lagre af en vaccine. Det samlede antal virksomheder, der er villige til og i stand til at fremstille influenzavacciner, er faldet brat i de seneste år fra over 20 i 1980 til blot en håndfuld i 2004. Blandt videnskabsfolk hersker der stor tvivl om, hvorvidt det er muligt at øge vaccineproduktionen på grund af kontamineringsrisici.
Skønt det er vigtigt for os at være forberedte og vagtsomme og forsøge at træffe forsigtighedsforanstaltninger med en ansvarlig risikovurdering og planlægning, vil meget afhænge af tilgængeligheden og effektiviteten af antivirale lægemidler og vacciner samt sygehusenes kapacitet, der er reduceret ganske betydeligt i EU-landene i det seneste årti.
Linda McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er enig med alle, der har sagt, at vi står over for en veterinær krise, som vi straks skal se nærmere på. Jeg kunne specielt godt tænke mig foranstaltninger vedrørende bevægelser af vilde fugle, og så skal vi forberede os på, at virussen kan mutere til en menneskelig pandemi. Jeg er enig i alt, hvad der er blevet sagt om at forberede EU, opbygge lagre af vacciner og antivirale lægemidler og udvikle en vaccine.
Jeg vil gerne stille kommissæren det samme spørgsmål, som jeg stillede ham sidst, vi diskuterede dette emne, og det handler om resten af verden. Hvilke diskussioner har han med sine kolleger i Kommissionens GD Udvikling? Denne pandemi kan også ramme de fattigste lande hårdt. Vi bør ikke kun tale med WHO om en mulig europæisk reservefond eller lagerbeholdning men også om globale lagre af vacciner og lægemidler samt evt. en form for solidaritetsfond.
Miroslav Mikolášik (PPE-DE ).
   - Europa har virkelig bevæget sig på kanten af en verdenskrise. Vi må træffe forberedende foranstaltninger i tilfælde af en pandemi, og denne må ikke komme bag på os. 
Det er blevet anført, at den spanske influenzapandemi i 1918 krævede mindst 20 millioner dødsofre. Ifølge Verdenssundhedsorganisationen vil vi i dag kunne forvente mellem to til syv millioner dødsfald i tilfælde af en pandemi. Dette er ikke et forsøg på at sprede panik. WHO erkender, at antallet af dødsfald endda kan stige til 150 millioner. I tilfælde af en pandemi vil det være vanskeligt at fremstille en vaccine efter mutation, og vi vil komme til at løbe om kap med tiden for at redde menneskeliv.
Ikke alle EU-medlemsstater er lige opmærksom på problemet. Der er lande, der afsætter nationale ressourcer på en ansvarlig måde, men der er også lande, der klart undervurderer sygdomstruslen og navnlig dens mulige konsekvenser. Jeg anmoder derfor om, at der gennemføres en koordineret indsats på europæisk plan. De nationale planer til forebyggelse og vaccination bør udarbejdes i samarbejde med EU-institutioner og medlemsstater. Alle medlemsstaterne bør have en særdeles effektiv pandemiplan. Vi ved, at disse planer ikke er lige effektive og omfattende. Jeg opfordrer Unionen til straks at mobilisere og frigive flere finansielle, tekniske og materielle ressourcer. Der er mange forhold, der tyder på, at de europæiske lande ikke er tilstrækkelig forberedt, således har halvdelen af medlemsstaterne f.eks. ikke tilstrækkelige lagre af antivirale midler. Samarbejdet med medicinalvirksomheder skal styrkes for at sikre de nødvendige mængder af antivirale midler.
Dr. David Nabarro, FN's chefkoordinator for bekæmpelse af fugleinfluenzaen og den menneskelige influenza, understregede, at de midler, der afsættes til forebyggelse og behandling, varierer enormt. Således har FN kun afsat syv millioner amerikanske dollars til dette formål, mens USA alene allerede har frigivet 100 millioner amerikanske dollars. Ifølge Dr. Nabarro har FN brug for mindst 175 millioner amerikanske dollars, hvis der skal etableres et effektivt program. Jeg vil gerne spørge, om lande som f.eks. Japan, USA eller EU i tilfælde af en influenzaepidemi vil være indstillet på at stille deres ressourcer og vacciner til rådighed for udviklingslandene med henblik på at lokalisere en pandemi eller en epidemi, uanset hvor den opstår. 
Evangelia Tzampazi (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, truslen om spredning af den aviære influenzaepidemi og dens mulige udvikling til en pandemi er et åbenlyst og hæsligt perspektiv for både fugle og mennesker.
Kommissionen og Rådet skal træffe foranstaltninger. Det skal forhindres, at epidemien spredes til tam- og vildfugle. Der må træffes foranstaltninger, der sikrer, at virussen ikke spreder sig uden for kommercielle og private fjerkræinstallationer, hvor laboratorieanalyser allerede har afsløret virustilfælde. Fuglebestandene i vådområderne skal beskyttes både mod spredning og mod de selvbestaltede frelsere, der udrydder dem. Vi må udvise hensyn og følge reglerne om hygiejnisk begravelse, når der er blevet konstateret virustilfælde. Erhvervet samt de borgere, vi skal beskytte mod vildledende oplysninger og spekulation og yde planlagt støtte, skal have erstatning. 
Karsten Friedrich Hoppenstedt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først hjertelig tak, hr. kommissær, for De kom med så klar en udtalelse, ifølge hvilken EU og medlemsstaterne er relativt godt forberedt. De kom også ind på beskyttelsen af fjerkræ generelt og ikke kun spørgsmålet om en mulig pandemi. Det er en nøgtern udtalelse, som hjælper os videre.
Jeg har selv i 15 år medvirket som dyrlæge inden for fjerkræproduktion i organisationen for smitsomme sygdomme hos dyr, og jeg kunne sige noget om mange ting, også hvad vaccination af fjerkræ angår. Det vil jeg imidlertid lade være med, fordi der ikke er tid nok.
I mandags var vi sammen med nogle kolleger i Dublin i Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret. Det arbejde, som udføres af de 160 eksperter, som arbejder i hele verden for at rådgive Dem og medlemsstaterne, må virkelig vurderes som positivt. Der findes ganske vist ikke et verdensomspændende samarbejde på tilfredsstillende niveau, men de første positive skridt er gjort. I dag finder der en konference sted i Canada, og WHO har holdt møde i Sydøstasien. Her skal der gøres meget mere, og det skal ske ved roden, hvor problemet opstår.
En anden ting er, at vaccinationsberedskabet i tilfælde af en truende pandemi ikke er tilstrækkeligt, som hr. Bowis og andre allerede har nævnt. Den spanske syge, som i 1918 krævede 50 millioner dødsfald, er også blevet nævnt. Det betyder, at det er tvingende nødvendigt at omstille produktionen af vaccinen, og det er også klart, at vi kan arbejde væsentligt hurtigere på cellekulturer som MPS.
For det tredje, spørgsmålet om virostatica - hvem bestiller, hvem fører lager, hvem betaler? Medikamenterne har en holdbarhed på fem år, så det er nødvendigt at udarbejde en plan.
For det fjerde, så mangler Afrika i diskussionen. Hvad sker der, når trækfuglene når Afrika? Ligesom i Sydøstasien lever folk i Afrika tæt sammen med deres fjerkræ, og der er risiko for infektion. Hvem har ansvaret her? Også vi.
For det femte vil jeg gerne takke de naturfredningsfolk, ornitologer og jægere samt alle de ngo'er, som har påtaget sig det store ansvar at observere trækfuglene og har givet deres viden videre.
Det sidste spørgsmål er ikke, om der kommer en pandemi, men hvornår den kommer. Det er det, vi bør fokusere på. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, jeg vil forsøge at besvare de fleste spørgsmål.
Det er rigtigt, at vi foretog en simulationsøvelse for kopper i sidste uge. Den handlede primært om muligheden for et bioterrorangreb. Reaktionen er imidlertid stort set den samme. Resultaterne af øvelsen vil vise os svaghederne ved hele systemet, så vi forhåbentlig kan rette op på dem inden influenzaøvelsen om nogle få uger. Formålet med disse øvelser er at registrere fejl og svagheder og få dem rettet.
Jeg sagde ikke meget om det veterinære aspekt, fordi det har noget med den pandemiske fase at gøre. Jeg har imidlertid nogle oplysninger vedrørende vilde fugle. I dag foreslår Kommissionen et møde med det stående udvalg om forbuddet imod import af indfangede vilde fugle til EU. Vi mener, at det er en midlertidig sikkerhedsforanstaltning, som vi er nødt til at træffe. Derefter vil vores eksperter gennemgå den og beslutte, om den skal fortsætte.
Med hensyn til solidariteten, er forordningen endnu ikke vedtaget af hverken Parlamentet eller Rådet. Tanken med en sådan forordning er at refundere udgifter til brugen af antivirale lægemidler eller vacciner i tilfælde af en pandemi. Hvis Rådet og Parlamentet beslutter, at den skal justeres med hensyn til indkøb og forsigtighedsforanstaltninger, så er det noget, vi kan diskutere.
Det internationale aspekt er meget vigtigt. Det nævnte jeg sidste gang. Jeg rejser til Sydøstasien, der er det hårdest ramte område, for at tale med myndighederne der. Der har ikke desto mindre været nogen udvikling. I november afholdes Genève-mødet med støtte fra WHO, FAO, OIE og Verdensbanken. Der er ingen grund til overlapning, men vi skal støtte de internationale initiativer, som disse organisationer har taget. På Genève-konferencen vil man vurdere behovene - både de økonomiske og de tekniske - i forbindelse med denne udfordring, og der vil så blive afholdt en donorkonference først i det nye år. Det er en vigtig konference, hvor der skal doneres midler til støtte for de hårdest ramte lande.
Sæsonbetinget vaccination er den korrekte fremgangsmåde, men den omfatter en investering i øget fremstillingskapacitet, og samtidig vil den hjælpe risikogrupperne med at løse problemet.
Med hensyn til kommunikation er det meget vigtigt at bevare gennemsigtigheden. Det er yderst vigtigt, at vi informerer borgerne om den præcise situation. Nogle gange overdriver medierne. Det er en risiko, vi er nødt til at løbe. Enhver mistanke om mørklægning eller fortielse af oplysninger vil imidlertid give det dårligst tænkelige resultat og skabe panik. Jeg indrømmer, at der var nogen panik, men det var hverken Kommissionen, en EU-institution eller en europæisk regering, der sidste sommer kædede fugleinfluenzaen sammen med en pandemi.
Samtidig - hvilket nævnes i Deres beslutningsforslag - tror WHO, at vi vil opleve en influenzapandemi i den nærmeste fremtid. Det er derfor naturligt, at folk er bekymrede. Den eneste måde at håndtere panikken på er ikke ved at tilbageholde oplysninger men ved at forklare, hvad vi gør for at løse problemet. Der er brug for både nationale planer og EU-planer. Hvert land har sine egne særegenheder, så derfor skal alle lande have deres egne planer. Men vi har en EU-plan. I fjor oprettede vi en sådan plan, der koordinerer og sammenkæder de nationale planer for at sikre den fornødne koordination i hele EU.
Hvad angår fugleinfluenza, vil vi få flere udbrud. Det er vi nødt til at forholde os realistisk til. Vi skal ikke gå i panik eller videregive panik, hver gang nogen finder en død vildfugl på et hønseri med tegn på virussen. Det vil ske. Systemet og lovgivningen er på plads, og begge dele vil blive brugt. Cheferne for veterinærkontorerne mødes regelmæssigt, og de kontakter landbrugerne og rådgiver dem om, hvad de skal gøre. 
Vi vil helst undgå nedslagtninger, men vi er nødt til at tage hensyn til det sikkerhedsmæssige aspekt. Vi anbefaler, at det foregår ved hjælp af dyrevelfærdsforanstaltninger vedrørende fjerkræ. Jeg vil imidlertid ikke støtte en nedslagtning af vilde fugle, hvis ikke der er velunderbyggede videnskabelige begrundelser for en sådan foranstaltning.
Døgnvarslingssystemet fungerer udmærket. Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme er meget aktivt på dette område. Medlemsstaterne og Kommissionen er kædet sammen på en effektiv måde med et tidligt varslingssystem, og de har kontakt med og samarbejder med WHO.
I går diskuterede vi i Rådet også spørgsmålet om kompensation til landbrugerne. Bortskaffelsesforanstaltninger finansieres eller samfinansieres af Kommissionen, men kompensation for tabte indtægter eller tabte markedsandele diskuteres i Rådet (landbrug).
Den spanske syge har været nævnt, men vi er langt bedre forberedt nu. Vi har antibiotika, vi har sundhedssystemet, og vi har læger og forskellige foranstaltninger, som vi kan træffe. Jeg mener derfor, at vi med den rette indsats kan minimere antallet af døde i tilfælde af en pandemi. Jeg informerer Parlamentet, når vi har noget nyt at berette om.
Formanden.
   - Jeg har modtaget et beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   - På trods af de seneste alarmerende oplysninger er det fortsat vanskeligt i dag at forstå sundhedsrisiciene og sætte tal på sandsynligheden for, at H5N1-virussen muterer til en form, der kan overføres til mennesket og mellem mennesker. 
Truslen om en pandemi er reel. Hidtil har virussen medført 112 tilfælde af human influenza med 57 dødsfald til følge, alle i Sydøstasien. Derfor skal alle de berørte aktører i marken, lige fra landmanden over vildtjægeren til dyrlægen, iværksætte alle nødvendige forebyggelsesforanstaltninger. 
For at minimere risikoen er international samordning en tvingende nødvendighed på lige fod med iværksættelsen af en europæisk beredskabsplan. Sidstnævnte er allerede i funktion og skal hænge sammen med de forskellige nationale planer. 
Vores handlinger skal styres af principperne om skærpet samordning, gennemsigtighed medlemsstaterne imellem og beskyttelse af de europæiske grænser, samtidig med at vi påtager os vores solidaritetsforpligtelse over for tredjelandene. 
De private laboratoriers fremstilling af prototyper af vacciner mod en ulmende virus er imidlertid et problem, da det drejer sig om folkesundheden, den offentlige sikkerhed. Der bør afsættes specifikke europæiske bevillinger til dette forskningsområde.
Under disse dramatiske forhold finder Europa sin berettigelse. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.

Antonio Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det ændringsforslag, som vi skal stemme om, drejer sig om opførelsen på listen af det prestigefyldte Europakollegium i Parma, som risikerer at lukke, hvis det ikke bliver medtaget. Det ville ikke blot være til skade for Parma, men også for hele EU og dets uddannelsessystem. 

Formanden.
   - Hr. præsident for Republikken Chile, hr. formand for den chilenske Kongres og hr. formand for det chilenske Senat, mine damer og herrer, i dag har vi den store fornøjelse at byde velkommen til Republikken Chiles præsident, Ricardo Lagos Escobar, som desuden er ledsaget af formændene for de to chilenske kamre.
Ricardo Lagos er en særdeles vigtig person på den politiske scene i Latinamerika.
Hr. præsident, lad mig på vegne af Europa-Parlamentet byde Dem hjertelig velkommen.
Da Ricardo Lagos var 45 år gammel, forlod han et roligt og bekvemt liv i FN og lejede et lille kontor i Santiago de Chile, hvor han begyndte at arbejde for demokratiet i sit land, midt under militærdiktaturet. Han arbejdede, han kæmpede, og han rejste rundt i hele Chile. Han blev anholdt, men vendte tilbage til kampen for at gøre en ende på general Pinochets styre.
Han har arbejdet indædt på at ophæve de autoritære aspekter i en forfatning, der var underskrevet af en diktator, og for en måned siden lykkedes det ham at afslutte reformen af denne forfatning, der nu er underskrevet af en demokratisk præsident.
Jeg tror, at det er med bevægelse, at alle chilenerne og alle verdens demokrater husker billedet af Ricardo Lagos i et tv-program, der er gået over i historien, hvor han ser på kameraet med hævet finger og går op imod Pinochet, hvorved han åbnede den vej, der fik millioner af chilenere til stemme "nej" ved den folkeafstemning i 1988, hvormed Pinochet ønskede at kunne beholde magten for altid. Jeg synes, at det er det mest symbolske billede på overgangen til den demokratiske åbning i Chile.
På grund af sin tro på Chile og på demokratiet støttede han en kristdemokrat, Patricio Aylwin, som Chiles præsident, og i den regering var han undervisningsminister og gennemførte en dybtgående reform af undervisningen i landet.
Senere blev han med en anden kristdemokrat, præsident Frei, som han havde kæmpet mod ved præsidentvalget, minister for offentlige arbejder. Det er et godt eksempel på samarbejde mellem kristdemokrater og socialister på et tidspunkt, hvor landet behøvede det under overgangen til demokrati. Det var dengang, jeg fik lejlighed til at lære ham at kende. Han var minister for offentlige arbejder i sit land og jeg i mit. Ved din side, kære ven, begyndte jeg at lære dit fantastiske land at kende, fra vulkanørkenerne i nord til alpelandskaberne mod syd, så langt sydpå man overhovedet kan komme.
Endelig blev han i marts 2000 valgt til Republikken Chiles præsident, et land, der allerede i 1812, i begyndelsen af dets uafhængighed, udformede sit midlertidige forfatningsreglement, der lød således: "Enhver fri borger i Chile har lige rettigheder (…). Man er ikke længere udlænding, hvis man er nyttig; og enhver ulyksalig, der søger asyl på vores jord, skal modtage vores gæstfrihed og hjælp. Ingen skal hindres i at komme til landet eller til at forlade det igen med deres ejendom, når de ønsker det".
Prøv at bruge disse ord i forbindelse med Ceuta, Melilla eller Lampedusa, så kan De se, hvor forfærdelig en situation vi har i Europa i dag.
Hr. præsident, mine damer og herrer, Chile betyder på aymara "stedet, hvor verden ender", og verden endte faktisk ved grænsen af Bio-Bio-floden, for der blev den spanske erobring stoppet på grund af den voldsomme aruakanske modstand. Men i dag er Chile et land, der er fuldt integreret i verden, et åbent, dynamisk og demokratisk land, som har undertegnet den mest omfattende associeringsaftale med EU, som vi nogensinde har undertegnet med et andet land, som ikke ønsker at blive medlem af EU.
Siden da er den chilenske eksport til EU vokset med 35 %, og overordnet er vores samhandel næsten blevet tredoblet. Det viser den gensidige gavn, som dette partnerskab giver os.
Jeg vil gerne, når jeg byder Dem velkommen, hr. præsident, indrømme, at det er et privilegium for Europa-Parlamentet, at De har ønsket at komme her, nu hvor Deres mandat som præsident er ved at løbe ud, et mandat som De i øvrigt forlader med en tilslutning i offentligheden på over 65 %, hvilket er overraskende positivt, ikke kun i Latinamerika, men også i Europa.
Tro mig derfor, hr. præsident, når jeg siger, at vi alle glæder os til at høre, hvad De mener, at vi kan lære af Chiles store rejse frem mod demokrati.
Ricardo Lagos Escobar,
   Mange tak, hr. formand, for Deres venlige præsentation, mine damer og herrer, medlemmer af dette Parlament, kære venner: For 15 år siden var jeg her for at tale med deres gruppeformænd som en af det chilenske diktaturs oppositionsledere.
I dag præsenterer jeg mig som præsident i et demokratisk land, hvor en bred politisk og social koalition har haft regeringsmagten i 15 år.
Chile har ændret sig meget efter disse mørke år. Det er lykkedes os at få vores borgerskab og vores demokratiske institutioner tilbage. Vi har fordoblet vores BNP og globaliseret vores økonomi. Samtidig har vi halveret fattigdommen, reformeret uddannelses-, sundheds- og retsvæsenet, og vi har med offentlige og private midler iværksat den mest ambitiøse plan om infrastruktur og boliger. I dag er hver fjerde bolig i Chile bygget i løbet af disse 15 år.
Jeg mener, at vi, fordi vi har gennemført disse ændringer, har en høj social samhørighed, og vores befolkning støtter vores globaliseringsindsats.
Vi har altid set på erfaringerne fra Europa. I mere end et halvt århundrede er det lykkedes Dem at forene demokrati, markedsøkonomi og en høj social samhørighed med makroøkonomisk ligevægt og en velfærdsstat, eller rettere sagt, med et socialt beskyttelsesnet.
Vi har en fælles kulturarv og historiske bånd, der forener os.
Vi chilenere husker tydeligt den støtte, som Europa-Parlamentet gav til genindførelsen af demokratiet i Chile.
I de hårde tider for vores fædreland rejste medlemmer fra dette Parlament dengang til Chile, de deltog i vores møder, de støttede vores civilsamfund, og de udtrykte deres solidaritet med den demokratiske sag.
Vi er meget taknemmelige, når vi tænker på dette. Og vi beder Dem om at vurdere betydningen af det, der er opnået. Europas rolle var og vil altid være uvurderlig.
Historien - vores historie - ville være anderledes uden Dem.
Sandheden om overtrædelserne af menneskerettighederne er i dag offentligt kendt og anerkendt. Vores strålende vej for at finde sandheden begyndte med Rettigs betænkning om de forsvundne og er fortsat indtil i dag med Valechs betænkning om fængsel og tortur i disse mørke år.
Jeg kender ikke noget andet land i verden, der har turdet nedsætte en kommission, der skulle lytte til erklæringer fra 35.000 personer, der blev arresteret og tortureret, og hvoraf kommissionen anerkendte, at 29.000 var ofre.
Vi har været i stand til at anerkende vores samfunds moralske samvittighed. Vi har givet os i kast med opgaven med at sikre sandheden og retfærdigheden i forbindelse med overtrædelserne af menneskerettighederne.
Chile har i dag, som formand Borrell sagde, et solidt og robust demokrati. Den autoritære forfatning er blevet ændret.
Arbejdstagerne har genvundet deres rettigheder. Chile har i dag arbejdsløshedsforsikring og et nyt og mere effektivt arbejdsretssystem og har gennemført arbejdsmarkedsreformer.
Kvindens rolle bliver stadig mere anerkendt. Der er en vigtig og fyldestgørende lovgivning om familiære pligter og rettigheder.
Miljøbeskyttelse er en del af den kollektive bevidsthed og har givet sig udslag i vigtige offentlige politikker, der for nylig blev analyseret af OECD.
I dag udvider de nye chilenske generationer, der er opvokset og uddannet i demokrati, deres horisont og udfolder deres kreativitet inden for alle områder.
I dag udgør syv ud af 10 unge på de videregående uddannelser den første generation i deres familier, der har gået på universitetet. Dette er omfanget af den ændring, vi har gennemført i Chile: Det er et mere frit, mere solidarisk og mere progressivt land, der er mere åbent over for den verden, vi ønsker at sætte vores præg på. 
Det er rigtigt, at vi har reduceret fattigdommen fra 40 til 18 %, og den ekstreme fattigdom fra 12,9 til 4 %.
Vi har en konkurrencedygtig økonomi, lave korruptionsniveauer og tilfredsstillende indikatorer for menneskelig udvikling.
Vi er dog ikke tilfredse. Der er stadig meget at gøre. Vi skal ændre den sociale velfærd, så den bliver mere retfærdig og fair. Vi trækkes stadig med uligheder i fordelingen af arbejdsindkomsterne. Indkomsten hos de 20 % rigeste er i gennemsnit 14 gange højere end hos de 20 % fattigste. Men hvis vi medtager socialpolitiske elementer, reduceres denne forskel til 7 gange.
Det er nødvendigt at finde en retfærdig balance mellem social beskyttelse og betingelserne for at fastholde konkurrencedygtigheden. Vi ser derfor på Europa på en anden måde, end De gør. Den europæiske debat er nogen gange vores debat - jeg er klar over, på hvilket tidspunkt jeg taler i Europa-Parlamentet, og jeg ønsker ikke at komme ind på emner, som De selv skal drøfte - men jeg vil gerne i dag påpege, at Chile ofte har præsenteret sig selv som en neoliberal model, men det er langtfra tilfældet.
Vi mener, at den såkaldte Washington-konsensus, der taler om at liberalisere markederne, som taler om at privatisere visse selskaber, der taler om at deregulere, og som taler om at have budgetter, der er i balance, er noget, som Chile har gjort i tide.
Men det, der ikke står i Washington-konsensussen, er behovet midt i denne vækst at have konkrete offentlige politikker, der er rettet mod de mest ugunstigt stillede sektorer, konkrete offentlige politikker til at skabe et socialt velfærdsnet, uden hvilket intet land er i stand til at konkurrere i verden.
De lande, der ikke er i stand til at sikre et minimum af social samhørighed i deres samfund, vil på lang sigt stå over for en intern konflikt i deres samfund, der forhindrer den eksterne konkurrenceevne.
Så vi har gjort en enorm indsats for at vokse, og vi er vokset. Men denne vækst har givet sig udtryk i sociale politikker, i uddannelse. Vi har foretaget en tilbundsgående sundhedsreform, og lad mig sige til Dem, at "det er godt nok svært", for at reformere sundhedsvæsenet er det samme som at kæmpe mod en række forskellige interesser.
Jeg sagde til vores lægevenner i Chile, at "De, mine venner, er socialister om formiddagen, når De arbejder på et offentligt hospital, men De er alle kapitalister om eftermiddagen, når De behandler Deres private patienter". Og da de truede mig med at gå i strejke, sagde jeg, "at det er i orden, men så skal De strejke om formiddagen og om eftermiddagen". Jeg er sikker på, at De forstår, hvad det er, jeg siger.
Det er derfor svært at gennemføre en sundhedsreform, for de eneste, der ikke er organiseret, er patienterne på hospitalerne, og de eneste, på hvis vegne, vi skal tale, er dem. Reformen indebærer altså en meget omfattende ændring til fordel for den primære sundhed. I dag kan vi i Chile med hensyn til 25 sygdomme - senere bliver det 56 sygdomme, der udgør 80 % af de lægelige indgreb på hospitalerne - garantere tre ting: en førsteklasses institution, en behandlingsfrist, og hvis personen ikke har nogen midler, så stiller de 15 millioner chilenere op med midlerne. Denne reformproces har været lang, men den er en del af den sociale samhørighed, som er væsentlig.
Vi forstår Deres debat på sundhedsområdet, på velfærdsområdet. Jeg vil gerne påpege, at gennemsnitsalderen i Chile er meget lig gennemsnitsalderen i Europa, der er blot nogle måneders forskel, og derfor er det for os meget vigtigt at sørge for social velfærd for en aldrende befolkning.
Samtidig har vi formået at få en god makroøkonomisk situation, og jeg vil gerne påpege, at Chile opfylder samtlige Maastricht-krav.
Med andre ord er Deres debat også nogen gange vores debat. Og derfor følger vi den opmærksomt, derfor ønsker vi også at lære af det, De har gjort. Hvorfor skulle jeg ikke sige det? Europa er på mange område et vigtigt eksempel i verden i dag, og ofte lægger De, fordi De er fordybet i egen Deres debat, ikke mærke til, at De også er et eksempel på den type samfund, man ønsker at skabe i verden i dag.
Vi ved godt, at vi for at få en retfærdig vækst i fremtiden og ikke blive fanget i råvareeksportørfælden med lav job- og velfærdsskabelse skal investere meget i innovation, videnskab og teknologi. Vi har firedoblet indsatsen, men vi er ved at oprette en innovationsfond, der får sine midler fra en meget lille del af indkomsten fra kobberet.
Kobber er en ikke-vedvarende ressource, der skaber store indtægter for Chile. Disse store ekstraordinære indtægter skal udgøre et grundlag for fremtiden ved hjælp af videnskab og teknologi. I denne henseende regner vi derfor med europæisk samarbejde. Den aftale, vi har med Europa, er en aftale, der gør det muligt for os også at få adgang til de ressourcer, De har på området.
Vi ønsker også at styrke vores integration i verdensøkonomien. Vi er overbevist om, at lande får fremgang, når de betragter hele verden som en mulighed. Globaliseringen bør ikke forskrække os.
I vores tilfælde har globaliseringen åbnet nye muligheder, selv for små økonomier fjernt fra de store internationale centre. Der er ingen automatisk mekanisme, der vil reducere ulighederne, ustabiliteten og de kriser, som globaliseringen medfører. Men vi skal have regler og institutioner, der kan styre globaliseringsprocessen. Hvis vi ønsker at nå så vidt, skal vi bruge mulighederne i forbindelse med den gryende globale politik til at skaffe fremgang i samfundet.
Jeg vil sige det lige ud her: Vi bekymrer os over en globalisering, der skrider frem med stormskridt, uden at de multilaterale institutioner, der skal fastsætte reglerne for globaliseringsprocessen, kan følge med.
Her ser vi i Europa en absolut nødvendig aktør for at få mere retfærdige regler for samhandelen, skabe globale offentlige goder, reorganisere de internationale organisationer og fremme den makroøkonomiske koordinering mellem de mest betydningsfulde økonomiske magter i verden.
Hvor skal jeg henvende mig, når ozonlaget formindskes i det allersydligste Chile, og solstrålerne bliver stærkere som følge af CO2-udledningerne på den nordlige halvkugle? Der er nogle, der ikke bryder sig om Kyoto-aftalerne. Jeg har sagt til lederne af disse lande, at "det er udmærket, men sig mig så, hvor jeg skal klage over det, der sker i verden?" For det, der sker i mit land, skyldes et problem uden for mit land.
Og her vil jeg gerne dele noget meget centralt med Dem: For et land som Chile ender det multilaterale med at blive lokalpolitik. Derfor tror vi på FN, som vi er medstiftere af. Derfor tror vi på Sikkerhedsrådet, der er det eneste organ, der har legitimitet til at anvende magt i menneskehedens navn.
Derfor sagde vi, da vores land var medlem af Sikkerhedsrådet, nej til invasionen af Irak, hvis beslutningen blev truffet uden for Sikkerhedsrådet.
Fordi vi er konsekvente, sagde vi ja, og på 72 timer gjorde vi en indsats og sendte vores væbnede styrker til Haiti, for vi syntes, at vi som latinamerikanere var forpligtede til at påtage os vores ansvar, når Sikkerhedsrådet anmodede om det, i et land med meget store vanskeligheder, som ligger i Latinamerika og Caribien.
Jeg er derfor overbevist om, at problemerne i Europa og i udviklingslandene vil blive løst i fællesskab. Som en europæisk professor sagde, vil vi, hvis vi insisterer på at lukke os inde bag murene, dø for angribernes hænder, uanset om de kommer udefra eller indefra.
Disse fælles værdier og mål udgør grundlaget for den associeringsaftale, som Chile undertegnede med EU den 18. november 2002.
Europa-Parlamentets vedtog denne aftale med enstemmighed blandt medlemmerne i en politisk gestus, som Chile anerkender og takker for. Derfor er jeg her i dag ved denne højtidelige lejlighed sammen med formændene for henholdsvis Chiles senat og diputérkammer. En af disse er et anset medlem af oppositionen til min regering i Chile, men på disse områder er der en statslig politik, der forener alle chilenerne.
Aftalen er den bredeste og mest omfattende, som Chile hidtil har undertegnet, og muligvis også den mest ambitiøse for EU. Vi er ved at opbygge vores partnerskab. Vi styrker båndene på alle de områder, der er indeholdt i associeringsaftalen. Der er som nævnt af formand Borrell en voksende dynamik i vores samhandel. EU har øget sin betydning som den største udenlandske investor i vores økonomi og står nu for 42 % af de samlede udenlandske investeringer i Chile.
Vores samhandel er geografisk set meget afbalanceret: Europa 30 %, Asien 25 %, USA 18 %, mens Latinamerika står for resten. Vi har undertegnet en horisontal aftale om lufttransport, som vi håber snart at kunne omdanne til en "open skies"-aftale mellem Chile og Europa.
Inden for rammerne af aftalen har vi haft en åben og intens politisk dialog med Europa, en dialog mellem sande allierede, selv om vi til tider har haft en forskellig opfattelse af nogle politikker - jeg vil ikke tale om landbrugsstøtte her - men med fælles visioner. Inden for denne ramme deltager vi i EU's operation Althea i Bosnien-Hercegovina, hvilket vil sige, at chilenske tropper bidrager til freden i et europæisk land.
For vi er os dette ansvar bevidst, vi deltager som allerede nævnt i Haiti, og vi ønsker at arbejde tættere sammen med EU i en ny fase, der begynder i dette land efter valget.
Vi samarbejder aktivt om moderniseringen af vores offentlige institutioner. Vi ønsker at udbygge vores samarbejde om miljøspørgsmål. Vi ønsker at udveksle erfaringer og god praksis for at styrke den sociale sammenhængskraft i Chile.
Mine damer og herrer, i Latinamerika er vi godt klar over den nye mangfoldighed, der ses i Europa i dag. Nogle af vores brødre foretager nu den omvendte rejse af den, der for århundreder siden var starten på den store europæiske vandring mod vores kontinent. Ikke kun spaniere. I midten af det 19. århundrede eksporterede mange af de lande, som her havde vanskeligheder med at vokse, en meget stor mængde af arbejdskraft til Amerika. Nu foretager nogle af disse mennesker turen tilbage igen.
Vi har en stærk forpligtelse over for konsolideringen af et strategisk samarbejde mellem Europa og Latinamerika og Caribien. Vi ønsker, at Europa får en større tilstedeværelse dér. Vi betragter vores associeringsaftale som et vigtigt skridt. Vi følger EU's forhandlinger med vores brødre i Mercosur med interesse og håb. Vi håber, at vi snart kan få nogle mere tilbundsgående associeringsforhandlinger, og det er mit håb, at det kommende Eurolatinamerikanske topmøde, der skal finde sted i Wien til næste år, udmønter sig i et intraregionalt strategisk partnerskab med konkrete opgaver og foranstaltninger.
Nogle gange bruger vi latinamerikanere for meget retorik. Vi ønsker at konkretisere disse aftaler.
Mere end en gang har jeg over for de forskellige europæiske ledere givet udtryk for behovet for at forstå processen i Colombia og den fredsindsats, der gøres der. Vi bør alle fokusere på at støtte Colombia i forbindelse med den nuværende indsats for national sameksistens.
For vores fortid forener os, det, vi er, og det, vi ønsker at være, og vi ønsker at gøre meget mere sammen med Europa. Med et stærkt Europa, der er forenet i dets optræden udadtil, fast besluttet på at spille den rolle, som tilfalder Europa i verden. Et Europa, der har forpligtet sig over for frihandel, og som bidrager til Doha-rundens succes. Et Europa, der tilstræber såvel intern som global social sammenhængskraft. Et Europa, der går ind for multilateralisme, og som forsøger at give globaliseringen et menneskeligt ansigt. Et Europa, der fremmer dialog og harmoni mellem forskellige kulturelle, religiøse og verdslige traditioner inden for rammerne af det, der er blevet kaldt en alliance af civilisationer.
Mine damer og herrer, for 3.500 år siden sagde en europæer i "Muse! Fortæl mig om manden, den vidtbefarne, som flakkede meget omkring, så mangfoldige byer og fik deres sæder at kende…".
I dag er jeg kommet her til Parlamentet for at bede Dem om, at De fortæller os denne historie, for denne 3.500 år lange rejse er også vores rejse. Vi har også ofte flakket omkring. Meget ofte. Det er heller ikke umuligt, at vi også flakker rundt i fremtiden.
Når vi lærer andres sæder og tankegang at kende og lærer at værdsætte deres byers forskellighed, så må vi nødvendigvis nå et fælles lykkeligt bestemmelsessted. Vi fik jeres støtte i de vanskelige år. I dag er vi stolte over, at vi kan mødes igen som partnere, og vi vil altid huske jer som venner, der ikke kun er forenet af interesser, men også af de fælles idealer og identiteter, vi deler.
Det er denne vigtige værdi, vi ønsker at blive ved med at bevare, og derfor har jeg tilladt mig at henvende mig til Dem. Mange tak for Deres invitation.
Formanden.
   - Mange tak, hr. præsident, fordi De har mindet os om Europas betydning. Tak fordi De har sagt til os, at vi nogle gange, når vi luller os ind i vores egne problemer, glemmer, hvor vigtigt vores projekt er. EU er faktisk ikke kun et europæisk projekt, det afspejler også et behov i verden. Tak fordi De har sagt det her i Europa-Parlamentet, der er beæret over Deres tilstedeværelse.


Phillip Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg vil blot sige, at jeg for at undgå enhver potentiel økonomisk interessekonflikt vil undlade at deltage i afstemningen om Hieronymi-betænkningen.
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Vi har stemt ja til luftfartsaftalen mellem EF og Aserbajdsjan, men det betyder ikke, at vi billiger, at Aserbajdsjan har åbnet en flyforbindelse mellem den af Tyrkiet besatte nordlige del af Cypern og Baku.
Vi synes ikke, at åbningen af denne flyforbindelse er en grund til at stemme nej til denne luftfartsaftale. Det er to forskellige spørgsmål, og forhandlinger med Aserbajdsjan om ovennævnte flyforbindelse skal tages i en anden forbindelse. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL )
   , Siden juli måned har der været flyforbindelser mellem Aserbajdsjans hovedstad og den nordlige del af Cypern, der er militært besat af Tyrkiet. Som cypriotiske medlemmer af Europa-Parlamentet - og navnlig fra vores politiske gruppe - har påpeget, krænker disse flyforbindelser den civile luftfarts og folkerettens principper.
Det skal bemærkes, at det ikke er det eneste eksempel på, at man forsøger at gennemtvinge en de facto-anerkendelse af den tyrkiske militære besættelse af en del af Cypern, den såkaldte Tyrkiske Republik Nordcypern, der ikke anerkendes af FN. Europa-Parlamentet har for nylig besluttet at oprette en "kontaktgruppe for forbindelserne med den nordlige del af Cypern", et initiativ, som vores politiske gruppe har fordømt, for ikke at nævne Kommissionens initiativer som f.eks. forslaget om at oprette direkte handelsforbindelser med den besatte del af Cypern - et initiativ, som Rådet hidtil har blokeret på grund af flere medlemsstaters modstand - hvilket er i total modstrid med FN's resolutioner.
Vi her derfor stemt imod denne betænkning. 

Edite Estrela (PSE ),
   Jeg har stemt for Johannes Bloklands indstilling ved andenbehandling om "overførsel af affald", fordi denne forordning er forudsætningen for, at overførsel af affald kan foregå sikrest muligt, altså uden at udsætte miljøet for fare. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Ved denne andenbehandling er kun nogle få af de ændringsforslag, som Rådet ikke har accepteret, blevet genoptaget. Af de 103 ændringer, som Europa-Parlamentet vedtog ved førstebehandlingen, medtager den fælles holdning kun 41, heraf nogle kun delvist.
Mellem de afviste forslag er så vigtige spørgsmål som oplysninger og gennemsigtighed, der nu er genoptaget. Det gælder også forslag om, at direktivet fortsat skal omfatte animalske biprodukter og andet affald. Parlamentet ønsker således at sikre, at overførsel heraf sker på en rigtig og ansvarlig måde.
Det har imidlertid ikke kunnet lade sig gøre at finde det nødvendige flertal til at undgå visse undtagelser og til at vedtage andre vigtige forslag, særlig nogle, som De Grønne har stillet. Det gælder således forslag om, at ophugning af skibe skal foregå på en sikker måde, der overholder miljøbestemmelserne, så menneskers sundhed og miljøet beskyttes. Der bør fortsat være mest mulig samordning, når det drejer sig om skibe, især dem, der transporterer farligt og forurenende gods, så vi undgår flere tragedier. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Denne betænkning betyder en afvejning mellem spørgsmål, som angår det indre marked og miljøet. Rent principielt mener vi, at EU's medlemsstater selvstændigt skal beslutte, om de vil tillade, at nationale virksomheder importerer affald fra andre lande eller ej. En forudsætning er dog, at internationalt indgåede aftaler overholdes, og at det affald, som transporteres, ikke udgør en miljørisiko for de øvrige medlemslande. Selvfølgelig skal miljøfarlige kemikalier ikke transporteres via internationale vandveje, hvis der findes alternative muligheder.
Vi har valgt at støtte Miljøudvalgets linje, som er et rimeligt kompromis mellem miljøhensyn og overholdelsen af reglerne for det indre marked. Vi mener således, at internationale transporter af affald skal tillades, forudsat at affaldet som sådant ikke udgør en betydelig miljørisiko. Vi er i overensstemmelse med ovenstående ræsonnement gået imod ordførerens holdning i nogle hovedspørgsmål, f.eks. at transport af affald ikke skal tillades, hvis affaldet kan håndteres i det land, som producerede affaldet. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   Det faktum, at affald er blevet en værdifuld handelsvare, medfører et behov for en omhyggelig regulering af overførslen af affald både internt i de enkelte medlemsstater og på tværs af landegrænserne.
Miljøbeskyttelse skal være en topprioritet, og jeg håber, at både Rådet og Parlamentet er enige heri. Jeg mener også, at der er behov for at begrænse overførslerne ved at forhindre ubegrundede overførsler og foretage affaldsbortskaffelse og genanvendelse så tæt som muligt på det sted, hvor affaldet produceres. Vi skal også have en forbedret håndhævelse af bestemmelserne om overførsel af affald.
David Martin (PSE ),
   Jeg støtter denne betænkning, der skal opdatere de gældende EU-regler om grænseoverskridende overførsler af affald og bringe dem i overensstemmelse med de internationale aftaler.
Jeg beklager, at lovgrundlaget kræver enstemmighed i Rådet, og forhåbentlig bliver det ikke en hindring for vedtagelsen af stærke regler.
Jeg stemte for en udelukkelse af animalske biprodukter fra reglerne om overførsel af affald, da de allerede er dækket af anden lovgivning.

Michl Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte for fru Packs betænkning, selv om hr. Tajanis ændringsforslag blev forkastet. Det var et ændringsforslag, som vi lagde stor vægt på. Det er virkelig en skam, at Parlamentet ikke vedtog det.
Jeg vil desuden benytte lejligheden til at minde om, at selv om jeg udarbejdede en betænkning i sidste valgperiode om tilegnelsen af sprog, har vi desværre endnu ikke drøftet det dokument igen, som Kommissionen skulle udarbejde på baggrund af Parlamentets beslutninger om dette spørgsmål.
Jeg håber dog, at dette sker hurtigst muligt, så vi kan følge op på denne betænkning, der faktisk også er en forudsætning for fru Packs betænkning, eftersom det for at muliggøre livslang læring er nødvendigt, at EU-borgerne har sprogkendskab, og her skal vi navnlig også fremme tilegnelsen af mindretalssprog og regionale sprog. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Det er velgørende, at ordføreren medtager Pisa-rapportens konstatering af, at der stadig er enorme forskelle i medlemsstaternes uddannelsessystemers resultater trods alle de fællesskabsinitiativer, der har skullet skabe større lighed.
Vi er også enige i, at der bør lægges al mulig vægt på fremme af undervisning og læring af sprog og sproglig mangfoldighed inden for uddannelsesområdet.
Vi har dog fortsat adskillige indvendinger imod indholdet af Kommissionens forslag, der godt nok søges afdæmpet i betænkningen, som dog ikke afgørende bryder med de bagved liggende neoliberale retningslinjer, der sætter sig mere og mere igennem på uddannelsesområdet.
Da formålet er at iværksætte et integreret aktionsprogram for perioden 2007-2013, som opdeles i seks separate underprogrammer (Comenius, Erasmus, Leonardo da Vinci, Grundtvig, Transversal og Jean Monnet), er det samlede budget lavt, når man betænker det store og forskelligartede område, der skal dækkes. De små og beskedne forøgelser af stipendiebeløbene er således utilstrækkelige til at sikre, at unge og andre med få midler kan deltage. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Da den finansielle ramme for 2007-2013 er blevet forkastet i Det Europæiske Råd, kan vi ikke behandle handlingsprogrammet nu og dets seks delprogrammer før nævnte periode.
Vi er godt nok tilhængere af f.eks. Erasmus-programmet, men der er andre dele af forslagene til delprogrammer, som skal undersøges nøje, således at vi kan se, om de har en berettigelse set ud fra, at hver medlemsstat i henhold til traktaten har ansvaret for uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemets organisation og indhold.
Vi har derfor stemt nej til betænkningen i dag, da vi mener, at den finansielle ramme for 2007-2013 først skal være klar. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   Jeg stemte for denne betænkning, som forhåbentlig vil videreføre og udvide de muligheder, som alle aldersgrupper har for at deltage i tværnationale uddannelsesprogrammer.
Mange skotter har deltaget i EU-programmer i årenes løb, og det er vigtigt at bygge videre på vellykkede ordninger.
Jeg glæder mig især over forslagene om at forenkle procedurerne og decentralisere administrationen. Jeg glæder mig over det faktum, at ændringsforslagene fra min gruppe førte til medtagelse af mindre udbredte sprog og den interkulturelle dialog.
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Fællesskabets fire programmer for almen og erhvervsfaglig uddannelse, Socrates, Leonardo da Vinci, handlingsprogrammet til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på uddannelsesområdet, og for støtte til enkeltforanstaltninger på uddannelsesområdet samt e-learning-programmet, udløber ved udgangen af 2006.
Da almen og erhvervsfaglig uddannelse er en afgørende betingelse for at skabe en konkurrencedygtig og dynamisk videnbaseret økonomi i Europa, og da effektiviteten og merværdien af de europæiske samarbejdsprogrammer på dette område er uomtvistelig, foreslår Kommissionen for at forberede den ny programgeneration for perioden 2007-2013, at der iværksættes et integreret aktionsprogram, som opdeles i seks separate underprogrammer. Disse programmer er overordnet set en udvidelse af de eksisterende programmer og aktioner.
Jeg giver betænkningen min fulde støtte. Den afspejler Kommissionens udmærkede forslag, der på baggrund af tidligere resultater opstiller endnu mere ambitiøse mål for det nye program, hvilket kræver en væsentlig forhøjelse af midlerne. 
David Martin (PSE ),
   EU har været involveret i finansieringen af uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer i ganske lang tid, og det sætter jeg meget stor pris på. Det står imidlertid også klart, at der har været for mange programmer, at administrationen har været tung, og at budgettet har været for lille.
Et integreret handlingsprogram for livslang læring under en fælles ramme efter 2006 - Socrates, Leonardo da Vinci, Erasmus, Comenius, Grundtvig, Jean Monnet - er meget velkomment og skulle kunne medvirke til at udbedre nogle af de eksisterende mangler.
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   Integreringen af eksisterende programmer for almen og erhvervsfaglig uddannelse finansieret af EU i ét enkelt program for "livslang læring" sker ikke tilfældigt. Formålet er at flytte statens ansvar for at tilvejebringe systematisk og videnskabeligt organiseret uddannelse til det enkelte menneske, således at den enkelte på en eller anden måde tilegner sig fragmentarisk viden og færdigheder, der nemt kan tilpasses arbejdsmarkedets krav, hvilket vil være en forudsætning for at få beskæftigelse (beskæftigelsesegnethed) og tjene som et forklaring på arbejdsløshed. Dette er baggrunden for, at man har valgt udtrykket "læring" i stedet for "undervisning" eller "uddannelse".
Formålet med "livslang læring" er at imødegå de store virksomheders efterspørgsel efter fleksible arbejdstagere, der således er blevet formet til at blive udnyttet i endnu højere grad. Det er det største symbol på det "europæiske ideal", med andre ord de europæiske monopolers konkurrenceevne. Desuden var de store industrivirksomheder, der siden 1995 har opfordret medlemsstaterne til at betragte spørgsmålet om uddannelse som en proces fra vugge til grav, de første til at udvise interesse for "livslang læring".
Med dette program imødegås disse krav, og der er således ikke brug for pseudohumanitære floskler om forbedringer af nationale systemer, bekæmpelse af diskrimination osv. De negative erfaringer, man har haft i forbindelse med gennemførelsen af lignende foranstaltninger inden for de videregående uddannelser, viser, at det integrerede program vil trænge sig ind på alle uddannelsesniveauer i alle medlemsstater. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Det er alment anerkendt, at almen og erhvervsfaglig uddannelse er vigtig i forbindelse med skabelsen af en konkurrencedygtig og videnbaseret økonomi i Europa.
Doris Packs betænkning fokuserer især på de nødvendige forenklingsforanstaltninger inden for Fællesskabets programmer for almen og erhvervsfaglig uddannelse.
Fællesskabets indsats på dette område har medvirket til at definere kvalitetsindikatorer på uddannelsesområdet og har fremmet udbredelsen af god praksis.
Fællesskabets foranstaltninger supplerer naturligvis medlemsstaternes, og Kommissionens forslag går ud på at forenkle de foreliggende instrumenter på området.
Det er et velgennemtænkt forslag, der forenkler Fællesskabets instrumenter, så deres sammenhæng og synergieffekt øges, og de dermed får større effekt.
Kommissionen foreslår i overensstemmelse hermed mere ambitiøse mål for det nye program, hvilket kræver en væsentlig forhøjelse af midlerne.
Jeg har stemt for betænkningen, fordi jeg mener, at disse programmer også vil medvirke til at forbedre de almene og erhvervsfaglige uddannelser inden for hele EU. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Jeg er meget glad for, at Parlamentet fortsat støtter udvekslingsprogrammet Erasmus, der efter min mening er en af de mest levende måder, hvorpå EU kan vise sin relevans over for EU's unge mennesker. Jeg går ind for at hæve budgettet til dette program - om nødvendigt på bekostning af andre budgetposter - og jeg stemte i overensstemmelse hermed. Jeg drog selv fordel af Erasmus-programmet som studerende, og jeg mener, at det er det nyttigste og mest langsigtede af alle EU-programmer.

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Denne betænkning forbedrer betydeligt programmet "Aktive unge" for perioden 2007-2013 og søger at tage højde for noget af den kritik, der er fremkommet om det foregående program for unge i forbindelse med midtvejsevalueringen og under høringsproceduren, så der nu bliver mere fleksible og mindre bureaukratiske procedurer i forbindelse med ansøgning om økonomiske midler.
Den finansieringsramme, som Kommissionen foreslår, er imidlertid meget begrænset, hvorfor vi støtter betænkningens forslag om betragteligt at øge de disponible midler, ligesom vi finder det positivt, at det er blevet tydeliggjort, at de værdier, som vi ønsker at fremme blandt unge, navnlig er respekt for menneskeværdighed, lighed, menneskerettigheder, tolerance og ikke-forskelsbehandling.
Vi tilslutter os ligeledes de ændringer, der har til formål at lægge større vægt på ligestilling mellem kvinder og mænd og bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling og på bekæmpelse af alle former for udstødelse og forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering, jf. EF-traktatens artikel 13.
Vi har derfor stemt for betænkningen, selv om programmet har visse mangler. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Da den finansielle ramme for 2007-2013 er blevet forkastet i Det Europæiske Råd, mener vi, at det er for tidligt at behandle oprettelsen af programmet "Aktive unge" nu. At udtrykke støtte i den nuværende situation for et samlet beløb på 915 millioner euro (eller 1.128 millioner euro, afhængig af hvilket forslag der vinder afstemningen) til dette program er urimeligt.
Der kan også sættes spørgsmålstegn ved programmets indhold. Ordføreren skriver i sin motivation, at det "udgør et vigtigt bidrag til aktivt medborgerskab blandt unge og forstærket bevidsthed om et europæisk tilhørsforhold, som dermed kan skabe en betydelig merværdi på europæisk plan". Vi sætter spørgsmålstegn ved, om programmet virkelig giver noget substantielt bidrag til denne målsætning. International udveksling af unge er positiv, men skal løses økonomisk gennem det civile samfunds indsats eller gennem medlemsstaternes handlen. Vi mener ikke, at EU skal bidrage med penge fra sit budget på dette område.
Vi har derfor stemt nej til betænkningen i dag, da vi mener, at den finansielle ramme for 2007-2013 først skal være klar. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   Det er meget vigtigt at give de unge mennesker de muligheder, der er lagt op til i dette forslag. Vi skal fremme udviklingen af aktivt medborgerskab blandt de unge, og jeg støtter forslag om at hæve budgettet for "Aktive unge".
Unge menneskers engagement og aktive deltagelse i den foreslåede europæiske ungdomsuge er ønskværdig, og jeg støttede ændringsforslag fra min gruppe, der skulle fremhæve det.
Marine Le Pen (NI ),
   Denne betænkning vedrører den såkaldte udvikling af det europæiske borgerskab. Vi befinder os her i hjertet af det europæiske kulturprograms utydelighed, for hvad handler det egentlig om? At sige ja til Europa? Det har vi jo allerede gjort, for vi er alle europæere! At sige ja til den europæiske konstruktion, sådan som den ser ud i dag? Så er der tale om ren propaganda! Vi skal derfor sammen erklære, at vi naturligvis alle vil forsvare den europæiske kulturarv, men at kulturbudgettet ikke må blive et bilag til EU's kommunikationsbudget.
Den europæiske ungdom står over for en række problemer (selvmord, narkotika, arbejdsløshed), så vi skal indvirke mere konkret på årsagerne hertil i stedet for at støtte os på vage, hulter-til-bulter-aktioner (mobilitet, engagement, borgerskab osv.). Det er ikke EU's opgave at få de unge i gang - de unge er ikke en flok driverter - men Unionens politik kan bestå i at forebygge farerne (herunder narkotika), hvilket den for øjeblikket kun gør med begrænset succes. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Jeg giver min uforbeholdne støtte til betænkningen om fællesskabsprogrammet "Aktive unge".
Ordføreren tilslutter sig de grundlæggende linjer i Kommissionens forslag, men foreslår nogle ændringer, der særligt angår den utilstrækkelige finansieringsramme til gennemførelse af programmet "Aktive unge" i den givne periode, støtten til interaktive og innovative ungdomsseminarer, den regelmæssigt tilbagevendende europæiske ungdomsuge og målet om, at også mindre begunstigede unge kan deltage i programmet på lige fod, så enhver form for forskelsbehandling fjernes.
Programmet "Aktive unge" er en mere forenklet efterfølger til det nuværende program "Ungdom". Der har foregået en omfattende høringsproces, før programmet er blevet udarbejdet, som fastsat i hvidbogen om ungdomspolitik, og det afspejler i en vis grad stats- og regeringschefernes initiativ til oprettelse af en "europæisk ungdomspagt".
Programmet "Aktive unge", der omfatter fem aktioner med en samlet bevilling på 915 millioner euro, træder i kraft januar 2007 og skal administreres decentralt ved at uddelegere forvaltningen af visse centraliserede foranstaltninger til et gennemførelsesorgan. 
David Martin (PSE ),
   Jeg glædede mig over denne betænkning. Det nuværende ungdomsprogram ophører i 2006, og dette forslag handler om det opfølgende program ved navn Aktive unge, der gælder for perioden 2007-2013. Hvis henstillingerne føres ud i livet, vil det nye program være enklere, mindre bureaukratisk og lettere at få adgang til.
Programmet vil nu blive finansieret fra ét udgiftsområde i stedet for fra fire, og projekter vil blive forvaltet på decentralt plan. Programmet tager også hensyn til kravene i Lissabon-processen.
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Jeg støtter programmet Europæisk volontørtjeneste og Unge i/for verden, især samarbejdet med ikke-EU-lande. Det skaber ægte samhørighed og forståelse for vores omverden. Derimod kan jeg ikke stemme for forøgelsen på 200 millioner euro, som er foreslået, især ikke fordi andelen til programmet Unge for Europa stiger. Formålet med programmet Unge for Europa er at skabe en ny form for euronationalisme, noget, vi burde have lært af historien at undgå. Jeg stemmer derfor hverken for eller imod, da forslaget indeholder både meget positive og meget negative dele. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Denne betænkning søger på nogle punkter at forbedre det nye program, som Kommissionen foreslår for det kulturelle område i perioden 2007-2013.
Set under ét er teksten dog ligesom andre tekster om kultur temmelig tvetydig og lægger derfor op til modsatrettede resultater.
På den ene side vil den ikke blot kunne anspore kulturel (kunstnerisk og videnskabelig) skaben, forskning og spredning, men også demokratisering (og ikke kun popularisering) af adgangen at nyde og skabe kultur.
På den anden side vil den - på grund af eller på trods af positive resultater - kunne medvirke til en massiv kulturel assimilationsproces hen imod en underdanighedskultur eller nok et skridt i retning af kulturel og ideologisk hegemoni.
Jeg tror dog, at meget vil blive afgjort i felten. Målet om at fremme mobiliteten på tværs af grænserne for alle, der arbejder i kultursektoren, kan afspejle et ønske om at fremme et mere internationalt perspektiv eller kulturaktiviteters stræben mod dialog og universelle mål. Det kan imidlertid også tjene andre mindre kulturelle og mere finansielle interesser.
Vi bifalder de ændringer, der prioriterer bevarelse af, forskning i og adgang til kulturarven, den sproglige og kulturelle mangfoldighed, og de - om end utilstrækkelige - ændringer, der ...
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Kulturspørgsmål er selvfølgelig meget vigtige. Junilisten er af den opfattelse, at kulturpolitikken, i princippet, bør plejes af medlemsstaterne. Når det handler om den europæiske kulturarv, kan det imidlertid være berettiget, at bestemte spørgsmål behandles på fællesskabsniveau.
Man bør dog ikke diskutere enkelte budgetposter, før EU's langtidsbudget er vedtaget. Derfor har Junilisten valgt at stemme imod denne betænkning. 
Marine Le Pen (NI ),
   Kultur 2007 vil forenkle bestemmelserne om tildeling af støtte i forhold til Kultur 2000. Faktisk er en af de bebrejdelser, der er blevet gjort mod dette program, dets dårlige forvaltning. Den tiltrækningskraft, de kulturelle operatører har skabt, har medført en strøm af sager og en udvælgelse, der tenderer til det vilkårlige. 80 % af de forelagte sager skulle være blevet afvist af proceduremæssige grunde! Men er vi sikre på, at Kultur 2007 kommer til at forbedre tingene på dette område? Er det ikke nærmere selve det europæiske bureaukrati, det handler om?
Man kan sige to ting til Jean Monnets velkendte ord "Hvis man kunne starte forfra, ville jeg begynde med kulturen":
- Det er tåbeligt, for den europæiske kultur var her allerede og har altid været her. Det er præcis derfor, man taler om Europa!
- Det er heldigt, at teknokraterne i Bruxelles ikke har taget sig af kulturen, for ellers ville den være i en elendig tilstand i dag (se bare, hvad de har gjort ved landbruget og jern- og metalindustrien)! 
Cecilia Malmström (ALDE ) og Anders Wijkman (PPE-DE ),
    Jeg har valgt hverken at stemme for eller imod ved den endelige afstemning om betænkningen om oprettelse af programmet Kultur 2007-2013. Det er helt sikkert vigtigt at fremme den interkulturelle dialog, grænseoverskridende kulturprojekter og kulturudveksling, som øger forståelsen for forskellige kulturer i Europa, og som bidrager til at give det europæiske medborgerskab et konkret indhold. Men i Europa-Parlamentets betænkning er det mest konkrete indslag en meget stor stigning på budgettet i overensstemmelse med det, Kommissionen foreslår. Da jeg ikke kan støtte denne budgetforhøjelse, har jeg valgt hverken at stemme for eller imod ved afstemningen om betænkningen. Jeg mener, at Kommissionens forslag til, hvor mange penge der skal budgetteres med til kulturprogrammet, er fuldt ud tilstrækkeligt. 
David Martin (PSE ),
   Jeg glædede mig over denne betænkning, der indfører et nyt program for kulturelt samarbejde i Europa fra 2007-2013. Programmet skal fremme et fælles kulturelt område gennem udviklingen af kulturelt samarbejde i Europa.
De bevillinger, som under dette program kan bruges til at støtte kunst og kulturelle organisationer, der påtager sig samarbejdsprojekter med organisationer i andre medlemsstater, vil blive modtaget med kyshånd af de mange organisationer, der ofte kæmper for bevillinger til grænseoverskridende begivenheder.
Jeg glæder mig også over det skub, som programmet vil give til den tværnationale mobilitet blandt personer, der arbejder i kultursektoren.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Kulturprogrammet har først og fremmest til formål at fremme mobiliteten på tværs af grænserne for alle, der arbejder i kultursektoren, og for kunstværker og kunstneriske og kulturelle frembringelser samt at tilskynde til interkulturel dialog.
I det nye program for perioden 2007-2013 foreslås aktioner til fremme af dialog og gensidig anerkendelse af europæisk kultur.
Jeg mener, at de foreslåede ændringer har været afgørende for, at der er opnået større fleksibilitet med hensyn til projekternes varighed, og at deltagelsesprocedurerne er blevet forenklet.
Jeg vil også gerne fremhæve, at der altid bør findes en god balance mellem komplementaritets- og subsidiaritetsprincipperne, når der udarbejdes nye fællesskabshandlingsprogrammer.
Man skal altid have resultater i sigte, når man lovgiver, og det gælder særlig, når vi har at gøre med spørgsmål som forbedring af kendskabet til og formidlingen af de europæiske folkeslags kultur og historie og bevarelse og beskyttelse af den kulturarv, der er af europæisk betydning.
Jeg vil derfor gerne fremhæve, hvor vigtigt det er, at der sker udveksling af god praksis vedrørende Europas kulturarv og kreativitet, kunstneres mobilitet og nye former for kulturelle udtryksformer.
Jeg har stemt for Vasco Graça Mouras betænkning. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Jeg har altid talt for kultur, men med dette program tages der ressourcer fra nationale kulturbudgetter. Alene forslaget på 408 millioner euro er en stigning på 72 %, og hvis Parlamentet efterfølgende lægger til op til 600 millioner euro, er det for meget. Ændringsforslag 29 om at styrke følelsen af borgerskabet i Unionen er et eksempel på den negative euronationalisme, som konstant florerer i Kulturudvalget. Desuden har programmet en alt for stor administrativ byrde, noget, som kulturarbejdere i alle lande er enige om er en hindring for kreativ udvikling. Jeg stemmer derfor imod dette forslag. 

David Martin (PSE ),
   Jeg støtter denne betænkning og behovet for et Media 2007-program som opfølgning på Media (1996-2000) og Media Plus (2001-2006).
I øjeblikket har EU et årligt handelsunderskud i forhold til USA på over 8 milliarder amerikanske dollars i den audiovisuelle sektor. Vi skal øge indsatsen for at gøre den europæiske industri mere konkurrencedygtig og bedre i stand til at kappes med den amerikanske industri.
Cristiana Muscardini (UEN ),
   Den audiovisuelle sektor i Europa gennemgår i øjeblikket en vanskelig fase.
De tidligere Media-programmer har givet gode resultater. Nu sigter dette program mod mere omfattende mål, f.eks. en fuldstændig kulturel integration af det udvidede Europa. I den forbindelse mener jeg, at det er hensigtsmæssigt at støtte Europas cinematografiske og audiovisuelle skats arkiver, som måske også indeholder værker, der ikke fortjener at gå over i historien. Der er dog ingen tvivl om, at ethvert kreativt produkt er et vidnesbyrd om sin tid og således er med til at give eftertiden kendskab om en generations værdier og smag. Hvis man kender sin egen fortid, kan man også bedre tilrettelægge sin fremtid.
Endelig vil jeg gerne understrege et aspekt, der ikke er medtaget i fru Hieronymis betænkning, og som efter min mening er af afgørende betydning for den audiovisuelle sektor, der skal være baseret på korrekte informationer om dens indhold.
Her tænker jeg på nødvendigheden af at beskytte mindreårige, som er nogle af dem, der bruger de audiovisuelle værker mest, og som derfor fortjener at blive respekteret og taget hensyn til. Jeg har således stillet nogle ændringsforslag, der udbedrer disse mangler.
Disse ændringsforslag fik under debatten bred opbakning fra mange af parlamentsmedlemmerne, og udtalelsen fra kommissæren, som jeg vil bede om at tage højde for ...
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Programmet Media 2007 har primært til formål at fremme et europæisk audiovisuelt marked på baggrund af den stærke konkurrence fra det amerikanske marked.
Dette EU-program kan få stor betydning for økonomisk vækst og beskæftigelse i EU, da audiovisuelle værker er både kulturelle og økonomiske varer og tjenesteydelser.
Det er helt afgørende at integrere de kreative og kulturelle aspekter i de økonomiske rammebetingelser, især i Europa, der har mange SMV'er.
Jeg finder det derfor meget væsentligt at sikre bedre adgang til finansieringsmuligheder og øget samarbejde, hvis vi skal kunne klare den udfordring, som digitaliseringen rummer. Det vil kunne medvirke til at reducere ulighederne mellem lande med en høj produktionskapacitet og lande med en begrænset produktionskapacitet og til at forøge udbredelsen af europæiske av-værker både inden for og uden for EU. Dermed vil vi også medvirke til at styrke den europæiske filmindustris konkurrenceevne.
Jeg har stemt for Ruth Hieronymis betænkning. 


Mann, Erika (PSE ).
   - Fru formand, jeg har en bøn til Parlamentet, nemlig at vi udtrykker vores medfølelse med befolkningen i Mexico i et brev. Vi bør skrive et brev til regeringen og udtrykke - vi har jo en frihandelsaftale og en særlig aftale med Mexico - vores dybe medfølelse med den mexicanske befolkning i anledning af de skader, som orkanen har anrettet. Desuden bør vi sammen med Kommissionen og Rådet overveje, hvilke muligheder der er i denne aftale for at yde støtte i visse tilfælde. Nu taler jeg slet ikke om økonomisk hjælp, men om hjælp generelt. Jeg ville være meget taknemmelig, fru formand, hvis De kunne love, at der bliver skrevet et sådant brev. 
Formanden.
   - Det vil jeg give videre til Parlamentets formand. Jeg er sikker på, at hr. Borrell er glad for opfordringen og vil skrive et sådant brev. Jeg er ligeledes overbevist om, at De gerne vil stå ham bi med sagkundskab og også har formuleringer, han kan bruge.
Egentlig ville jeg nu som næste punkt opråbe Kommissionens redegørelse om Bulgariens og Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse. Det gør jeg også, men jeg venter lige et øjeblik i håb om, at kommissæren kan nå at komme over til os fra kommissionsmødet, for i forbindelse med Kommissionens redegørelse om Bulgariens og Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse ville det nok være fornuftigt, hvis vi hørte hr. Rehn først. Ellers ville vi gå lige til debatten. Jeg formoder, at kollegerne gerne vil høre kommissæren først, før de selv taler om emnet.
Jeg tager med taknemmelighed imod gruppernes råd og venter alligevel endnu et øjeblik. Jeg ser på Kommissionens pladser, som ikke er helt tomme, og forsøger at finde ud af, om man her kan give mig en idé om, hvornår jeg må regne med kommissæren. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om Bulgariens og Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse.
Olli Rehn,
   Fru formand, Strasbourg er ikke et ideelt sted, når sådanne vigtige rapporter skal behandles i kommissionsmøder. Der er stadig et kommissionsmøde i gang, og der også er andre vigtige spørgsmål, der skal drøftes såsom aviær influenza. Jeg undskylder derfor min forsinkelse.
For det første glæder jeg mig over at få lejlighed til at fremlægge resultaterne af vores intensive overvågning af forberedelserne i Bulgarien og Rumænien forud for tiltrædelsen og også til at drøfte dette vigtige spørgsmål med Dem.
Jeg ønsker også at takke Parlamentet, især Udenrigsudvalget og ordførerne, hr. Van Orden og hr. Moscovici, for deres bidrag hertil.
Da vi indledte tiltrædelsesforhandlingerne i starten af 2000 med yderligere seks kandidatlande, kunne vi ikke vide, hvor lang tid tiltrædelsesforhandlingerne med hvert enkelt land i sidste ende ville tage. Det fremstod klart, at alle seks lande skulle deltage i den femte udvidelsesrunde. Med Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse afsluttes således denne femte tiltrædelsesrunde, der omfatter i alt 12 lande.
Generelt fremgår det af rapporterne, at de to lande fortsat har gjort fremskridt med hensyn til opfyldelse af tiltrædelseskravene. Bulgarien, der i nogen grad tabte fremdriften efter forhandlingernes afslutning i sommeren 2004, har nu arbejdet energisk på at indhente forsinkelsen efter parlamentsvalget i juni 2005. Rumænien har gjort imponerende fremskridt med hensyn til reform af retssystemet, konkurrencepolitik og statsstøtteordninger samt den overordnede tilpasning til EU-retten.
Begge lande opfylder fortsat de politiske kriterier, der som bekendt vedrører retsstaten, menneskerettigheder og demokrati. Om end man er nået langt, er der stadig behov for yderligere fremskridt. Der skal navnlig gøres en indsats for at videreføre reformen af den offentlige administration, at gennemføre reformen af retssystemet effektivt og at optrappe bekæmpelsen af korruption, navnlig korruption på højt plan. Med hensyn til menneskerettigheder og beskyttelse af mindretal og sårbare grupper er der behov for en yderligere indsats i Bulgarien og Rumænien.
Med hensyn til de økonomiske kriterier bør begge lande kunne opfylde disse ved tiltrædelsen, forudsat at de fortsætter og intensiverer deres indsats. Der blev i begge lande registreret en robust økonomisk vækst sidste år, 5,6 % i Bulgarien og 8,3 % i Rumænien. Begge lande har også gennemført økonomiske strukturreformer. I Bulgarien har der været særlig fokus på det øgede underskud på de løbende poster. Arbejdsmarkedsreformerne skal også forbedres. I Rumænien skal der fortsat fokuseres på den eksterne balance, lønpolitikken og en styrkelse af regeringens indtægtsgrundlag.
Med hensyn til tilpasningen til EU's retsorden, EU's , har vi i detaljer screenet lovgivningsmæssige og administrative forberedende tiltag på 140 forskellige områder inden for alle 29 -kapitler. Mere end halvdelen af de overvågede områder er uproblematiske. Dette betyder ikke, at alt er perfekt på disse områder, men det betyder, at der ikke forventes egentlige problemer, forudsat at det nuværende forberedelsestempo opretholdes.
I den anden kategori er de områder, hvor forberedelsesarbejdet skal intensiveres. Her opfordres myndighederne i begge lande til at målrette deres reformbestræbelser endnu mere, således at de når at opfylde EU-kravene i perioden forud for tiltrædelse. Det drejer sig om omkring en tredjedel af -områderne.
Vi har også påpeget et begrænset antal områder, der giver anledning til alvorlig bekymring, og som omfatter omkring 10 % af -områderne. Landene vil ikke være klar på disse områder inden den planlagte tiltrædelsesdato, medmindre de træffer øjeblikkelige og målrettede afhjælpende foranstaltninger.
På nogle af disse områder er der behov for en teknisk løsning. Bulgarien er f.eks. nødsaget til at reducere det store antal uforsikrede biler på vejene, og Rumænien skal på sin side opfylde EU-kravene på skatteområdet. Hvad angår disse meget problematiske områder, ønsker jeg at fremdrage tre særlig vigtige punkter:
Det første vedrører Bulgariens og Rumæniens muligheder for at drage fuld fordel af EU-midler ved tiltrædelsen. De administrative strukturer i begge lande skal overordnet styrkes, således at det bliver muligt at forvalte EU-midler. Dette omfatter etableringen af betalingsorganer for landbrugsfonde og de nødvendige strukturer på det regionalpolitiske område.
For det andet er vi også alvorlig bekymret over områder relateret til det indre markeds funktion og til EU's interne sikkerhed. Her tænkes f.eks. på påpegede problemer i veterinærsektoren, der kan bringe en bæredygtig fødevaresikkerhed i fare i et udvidet EU, og kontrollen ved de ydre grænser i begge lande.
Det tredje område af særskilt interesse vedrører kampen mod korruption, hvor der ikke er sket tilstrækkelige fremskridt indtil videre. Det giver anledning til alvorlig bekymring, at det ikke har været muligt at opnå bare én dom for korruption på højt plan i de senere år, på trods af at oplysninger om korruptionens omfang er almindeligt tilgængelige. Domstolene i begge lande skal gøre en øjeblikkelig indsats på dette område.
Hvad angår disse problemer, opfordres myndighederne i begge lande på det kraftigste til at træffe øjeblikkelige og målrettede foranstaltninger. Dette ville vise, at vi kan stole på, at begge lande vil udføre deres rolle som fremtidige medlemmer af EU.
Kommissionen vil fortsat støtte Bulgariens og Rumæniens bestræbelser på at forberede sig på tiltrædelse af Den Europæiske Union. Vores finansielle tilskud vil blive rettet mod foranstaltninger vedrørende håndtering af de påpegede problemer. Den samlede førtiltrædelsesbistand er omfattende. EU-budgettet i 2006 til Bulgarien ligger på omkring 545 millioner euro og for Rumæniens vedkommende på 1.155 millioner euro, med andre ord er Rumænien blevet tildelt mere end 1,1 milliarder euro.
Kommissionen agter fortsat at overvåge Bulgariens og Rumæniens forberedelser intensivt. Vi revurderer situationen til foråret, og om nødvendigt kan vi henstille, at tiltrædelsen udsættes ét år. Vi håber, at de foranstaltninger, der træffes af begge lande, vil give os anledning til at beslutte, at en sådan henstilling ikke er nødvendig. Som kommissionsformand Barroso formelt bekræftede over for parlamentsformand Borrell inden sommerferien, agter jeg også at tage behørigt hensyn til Deres synspunkter i denne sag, før jeg udsteder en henstilling om, hvorvidt tiltrædelsesdatoen for ét af landene eller for begge lande skal udsættes.
Som jeg tidligere har anført klart, vil vi ikke tøve med at anvende alle vores hjælpeforanstaltninger, såfremt der viser sig at være alvorlige problemer. Disse omfatter ikke kun muligheden for at udsætte tiltrædelsen med ét år, men også alle øvrige tilgængelige beskyttelsesklausuler. Jeg går ud fra, at de ærede medlemmer er indforstået med denne fremgangsmåde.
Tiden er ikke inde til at spekulere over Kommissionens henstilling. Tiltrædelseslandene skal derimod koncentrere sig fuldt og helt om de udestående problemer, der er blevet påpeget i vores rapporter. Muligheden for at blive klar i 2007 er ikke tabt, men det er påkrævet, at begge lande arbejder hårdt. Nærværende rapport er ikke den endelige vurdering. Denne vil blive fremlagt i april eller maj 2006.
Afslutningsvis ønsker jeg at benytte denne lejlighed til at udtrykke min glæde over Parlamentets vedvarende interesse for og støtte til Bulgariens og Rumæniens tiltrædelsesproces. Jeg ser frem til en fortsat dialog med Dem om gennemførelsen af Bulgariens og Rumæniens forpligtelser. Jeg har tillid til, at de nyankomne observatører fra de to lande vil bidrage positivt og dermed påvirke opfattelsen af Bulgarien og Rumænien i EU.
Europa-Parlamentet har spillet en afgørende rolle med henblik på at sikre en behørig forberedelse af den femte udvidelsesrunde. Jeg er taknemmelig over den samarbejdsvilje, der er blevet udvist siden min tiltrædelse, og ser frem til at drøfte de fremtidige udfordringer. 
Roger Knapman (IND/DEM ).
   - Fru formand, vedrørende en bemærkning til forretningsordenen er det min opfattelse, at min bemærkning allerede er blevet fremsat. Ifølge dagsordenen skulle vi starte kl. 15.00, men det lader ikke til, at hverken De eller kommissæren kan nå at være til stede til kl. 15.00. 
Formanden.
   - Dette er desværre ikke en bemærkning til forretningsordenen. Jeg har frataget Dem ordet. De kan fremsætte en bemærkning til forretningsordenen, men De bedes angive artiklen. Blot at anmode kommissæren om at møde til tiden er meget godt, men ikke særlig venligt, især når kommissæren har fortalt Dem, at han havde forladt kommissionsmødet. Vi skal ikke drøfte dette spørgsmål. 
Elmar Brok,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg er ikke enig med kommissæren, hvad sagen angår, men som formand for Udenrigsudvalget må jeg sige, at han behandler Parlamentet med stor samarbejdsvilje og også står til rådighed for udvalget, når det er nødvendigt. Det vil jeg gerne takke ham for, og også for hans bemærkning med hensyn til den procedure, der blev aftalt ved Parlamentets ratifikation sidste forår, og som siger, at Parlamentet skal høres endnu en gang med hensyn til tiltrædelsesdatoen, før Kommissionens endelige beslutning forelægges for Rådet.
Vi må indse, at disse lande har gjort fremskridt. Disse lande hører til den gruppe på 12 lande, hvoraf de 10 er blevet optaget, og derfor står det også fast, at de bliver medlemmer af EU. Spørgsmålet er, om dette i overensstemmelse med aftalerne skal ske den 1. januar 2007 eller et år senere, og der er også den mulighed, at hele kapitler kan sættes ud af kraft i op til tre år efter tiltrædelsen, hvis der ikke er sket den nødvendige gennemførelse på disse områder.
Jeg er sikker på, at vores ordfører og Udenrigsudvalget på Parlamentets vegne sammen med Kommissionen vil undersøge meget kritisk, om forudsætningerne for den 1. januar 2007 er til stede. Kommissionens udtalelse i dag vil jeg kalde for et gult kort. Landene har endnu en chance for at indhente den tid, der er tabt på grund af indenrigspolitiske omstændigheder, men der er også blevet påpeget dramatiske ting, som giver store betænkeligheder, bl.a. disse landes absorptionsevne, det indre markeds funktion og lignende spørgsmål. Der er også spørgsmål, som har med retsvæsenet at gøre, bekæmpelse af korruption og den relevante udvikling af forvaltningen, så det indre marked kan fungere, til gavn for landene såvel som for EU.
Forfatningen er ikke nogen forudsætning for tiltrædelsen, men siden den mislykkede ratifikation har vi problemer med forfatningsprocessen. Her er der tale om yderligere problemer, som vi ikke må bebyrde os selv med, hvis betingelserne ikke er opfyldt. Det er i det mindste spørgsmål, som vi må undersøge kritisk. Også de spørgsmål, som har at gøre med korruption og organiseret kriminalitet, spørgsmålene om den indre sikkerhed og de problemer, som Kommissionen antyder med hensyn til de ydre grænser, er spørgsmål, som er af overordentlig stor betydning også for vores borgere.
Hvis EU skal være i stand til at udvikle sig i vores borgeres øjne, så skal det være klart, at sådanne ting ikke fungerer pr. automatik, men at vi efterprøver betingelserne seriøst og handler ud fra en seriøs efterprøvelse af sagen og ikke ud fra politisk føjelighed. Derfor vil vi se meget grundigt på dette spørgsmål i de kommende måneder.
Vi ønsker, at disse lande skal være medlemmer af EU, men vi må også skabe forudsætningerne for, at det kan fungere. Derfor vil jeg gerne på min gruppes vegne, men måske også på Udenrigsudvalgets vegne, tage imod Kommissionens invitation til et meget tæt samarbejde, så vi til foråret kan nå frem til den rigtige beslutning.
Pierre Moscovici,
   Fru formand, hr. kommissær, jeg skal allerførst takke hr. Wiersma, som har givet mig sin taletid, da jeg ikke kan deltage i hele forhandlingen. Jeg skal også takke Kommissionen for dens arbejde, der efter min mening er helt i overensstemmelse med både Det Europæiske Råds konklusioner og Parlamentets beslutninger. I december 2004 besluttede vi at afslutte forhandlingerne. De primære reformområder, inden for hvilke der skulle gøres fremskridt, er blevet fastlagt - jeg tænker på retlige og indre anliggender, jeg tænker på konkurrence, jeg tænker på miljø - og på samme tidspunkt blev der truffet beslutning om en overvågning, som Kommissionen forestår, med en eventuel, hypotetisk beskyttelsesklausul, som kunne udsætte tiltrædelsen med et år. Det arbejde, vi har fået forelagt i dag, er stringent, det er objektivt. Jeg synes, det på en fin måde markerer de gjorte fremskridt, understreger begrænsningerne, angiver den indsats, der fortsat skal gøres, og denne tilgang, som hr. Brok netop omtalte, har, tror jeg, vores fulde støtte.
Jeg vil dog gerne udlede fire mere politiske konklusioner af rapporten. Den første er, at vi har et fælles mål. Dette mål er, at Rumænien og Bulgarien sammen skal træde ind i EU. Det er fuldbyrdelsen af den store liberaliseringsbevægelse, der har fundet sted i Østeuropa. Der kan være diskussioner om EU's grænser vedrørende dette eller hint land, men det gælder naturligvis ikke Rumænien og Bulgarien, sådan som formanden for Udenrigsudvalget sagde for et øjeblik siden. Spørgsmålet er ikke, om de tiltræder, men hvornår.
Anden konklusion: Kommissionen understreger i sin rapport både de fremskridt og den indsats, der skal gøres. Fremskridtene er bestemt ikke små! Jeg er ikke sikker på, at rapporten er til gult kort, for når jeg ser det, der står om ytringsfriheden, retsvæsenet, integrationen af mindretal, beskyttelsen af børn og konkurrencen, mener jeg ikke, der er nogen grund til at læse rapporten negativt, for alt det er bestemt ikke ingenting. På samme tid understreges den store indsats, der skal gøres, og de punkter, der fortsat vækker bekymring: Først og fremmest korruptionen på højt plan - den kræver klare institutioner og en fast beslutsomhed - de ydre grænser, som skal være sikre og kontrolleres, men også menneskehandel, miljø og integration af romaerne. Det er heller ikke ingenting!
Den tredje konklusion er, at jeg er enig i den procedure, Kommissionen nu foreslår. Det er ikke det rette tidspunkt at komme med en endelig udtalelse om beskyttelsesklausulen på i dag. Det er for tidligt. Overvågningen skal fortsættes på ekstremt tæt hold, og i den forbindelse vil det være passende med et møde i april/maj. Jeg skal minde kommissæren om, at Parlamentet vil delagtiggøres fuldt ud i den endelige beslutning. I dag står vi midt i vadestedet. Hverken Rumænien, Bulgarien eller Unionen ønsker, at klausulen skal gøres gældende, men det kan ikke udelukkes. 
Jeg skal slutte af med at bekræfte det ønske, som jeg ved, jeg deler med hele salen, eller næsten hele salen. Vi ønsker Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse, og helst den 1. januar 2007. Dette ønske er ikke blevet draget i tvivl. Det er intakt efter gennemgangen af rapporterne, men som det understreges i Kommissionens rapport, ligger nøglen til tiltrædelse i hænderne på Rumænien og Bulgarien. Vi står sammen med Kommissionen i en ånd, der er uændret, en venskabets, tillidens, men også kravenes ånd. 
Alexander Lambsdorff,
   Fru formand, kære kolleger, det glæder mig meget, at vi fører denne første debat om dette emne under vores observatørers tilstedeværelse. Det synes jeg er helt fremragende.
Jeg vil tilslutte mig takken til Kommissionen for det fremragende arbejde. Også min gruppe går ind for den valgte procedure med anbefalingen til foråret under inddragelse af Parlamentet, som hr. Moscovici netop sagde.
Jeg vil gerne sige lidt om Bulgarien. Efter en periode med valgkamp og regeringsdannelse er det ikke overraskende, at den aktuelle fremskridtsberetning fra Kommissionen er mere kritisk, end det tidligere har været tilfældet. Derfor vil jeg gerne fra starten sige, at min gruppe støtter Bulgariens vej til EU. Vi forventer imidlertid, at man nu tager mere disciplineret og målrettet fat på reformerne, end det var tilfældet sidste år. Det, der tæller, er handlinger, for det er også disse handlinger, som vil være udslaggivende for de nationale parlamenters vurdering af tiltrædelsestraktaterne.
Bulgarien kan fremvise enorme fremskridt. Med hensyn til økonomien ligger landet klart i overhalingssporet. Takket være sin dynamik og en vækst på 6,2 % - jeg ville ønske, jeg kunne sige det samme om Tyskland - fatter udenlandske investorer tillid og opdager Bulgarien som et sted, de kan investere. Bulgarien kan især takke den forrige regerings fremsynede politik for de store fremskridt på det økonomiske område. Men selv de smukkeste roser er usynlige, hvis de bliver overgroet af ukrudt. De resultater, der er opnået, kan ikke trives, hvis korruption og manglende retssikkerhed får lov at vokse vildt, og nødvendige reformer ikke bliver gennemført.
Lad os se på retsvæsenet. Den nye strafferetsplejelov, som blev vedtaget af det bulgarske parlament den 15. oktober, er et vigtigt skridt i den rigtige retning, men det har varet for længe. Den praktiske gennemførelse af reformen må nu ske uden forsinkelser.
Når det gælder korruptionsbekæmpelsen, må man anerkende de fremskridt, der er gjort med at bekæmpe korruption i lille målestok. Nu er det vigtigt, at der bliver fokuseret på korruptionen på de øverste etager inden for politik, økonomi og forvaltning, og at den bliver bekæmpet effektivt. Bulgarien ligger i henhold til Transparency International på plads nr. 55. Det paradoksale er, at det i første omgang lyder dårligt, men når man gør sig klart, at Tyrkiet ligger som nr. 65, Kroatien som nr. 70 og Rumænien som nr. 85, så ser man, at Bulgarien allerede har opnået en del på denne front.
Én ting vil jeg gerne sige helt klart. Hverken Kommissionen - det er jeg sikker på, hr. kommissær - eller Parlamentet forventer mirakler af Bulgarien. Alle de tilstedeværende her ved, at fremskridtene kræver smertelige reformer og ikke kan gennemføres fra den ene dag til den anden. Vi ønsker, at den bulgarske regering skal gøre fremskridt de steder, hvor det står i dens magt.
Det fører mig til spørgsmålet om mindretalspolitikken, som er særligt vigtigt for min gruppe. Det er endnu ikke lykkedes den bulgarske regering at finde de nødvendige 15 eksperter til det nationale råd for samarbejde i etniske og demografiske spørgsmål. Det er ikke noget godt skridt på vejen mod at integrere romanibefolkningen i det bulgarske samfund. Gennemførelsen af dette rammeprogram er fortsat vag og uklar. Papir er tålmodigt, men det er vi ikke! Bulgarien bør ikke tillade sig selv at slække på ambitionerne ved denne afgørende skillevej i landes historie.
Afslutningsvis vil jeg sige, at de kritiske ord fra Kommissionen og min gruppe ikke har til hensigt at tage modet fra den bulgarske regering. Tværtimod. De skal forstås som en opmuntring til også at gå det sidste stykke mod tiltrædelsen med den nødvendige målrettethed og seriøsitet.
I øvrigt mener jeg, at vi bør føre denne debat i Bruxelles, ikke i Strasbourg. 
Joost Lagendijk,
   Fru formand, kære kolleger, i begyndelsen af året gik min gruppe til trods for den daværende tvivl kraftigt ind for at give den nye regering en chance for at gribe en lang række alvorlige problemer an. Nu er sandhedens time kommet. Er det lykkedes den nye regering eller ej? Når vi lytter til kommissæren, og når vi læser rapporten, ser vi faktisk det samme billede som f.eks. i nylige rapporter fra Amnesty International, nemlig en kombination af fremskridt på en række områder, men vedvarende problemer på en række andre områder.
Det er Europa-Parlamentets opgave - det siger jeg også til de rumænske og bulgarske kolleger - hvad enten De synes om det eller ej, at fokusere på de eksisterende problemer, som stadig skal løses, for jeg er enig med hr. Brok i, at der ikke findes nogen automatik. Lad mig nævne to problemer.
For det første, hvad angår bekæmpelse af korruption, er offentlighedens billede af Rumænien i Nederlandene, men også i mange andre medlemsstater, ærlig talt domineret af den idé, at der i Rumænien er tale om meget omfattende korruption, ikke blot på lavt plan, men også på det højeste plan. Det er især på det højeste plan i bureaukratiet og inden for politik, at der skal gribes ind, og derfor er det godt - det vil jeg også sige her - at f.eks. en gammel sag, som var afsluttet i 2003 mod fru Puwak, den tidligere EU-minister i Rumænien, på ny er taget op, for der var noget muggent ved den sag, for at sige det rent ud.
Det skal der gøres noget ved, og jeg opfordrer derfor de rumænske myndigheder til virkelig at prioritere dette. De kan ikke bare overlade det til en række offentlige anklagere og dommere. Gør, hvad De overhovedet kan for at fjerne dette billede hos mange europæiske borgere!
Mit andet punkt vedrører miljø og fødevaresikkerhed. Kommissionen fokuserer med rette på et andet følsomt emne hos mange europæiske borgere, nemlig fødevaresikkerhed. Hvis denne ikke er i orden, kan et land efter min mening ikke blive medlem. Det er berettiget, at Kommissionen lægger vægt på dette. Men hvad der mangler, er, at opmærksomheden rettes mod genetisk modificerede organismer. Her siger Kommissionen ganske kort, at der ingen problemer er på det område. Det er ikke i overensstemmelse med rapporter fra bl.a. Greenpeace, som er langt mere foruroligende.
Rumænien har det største areal med genetisk modificerede organismer i hele Europa. Der dyrkes planter, som det ikke ville være tilladt at dyrke i EU, og på grund af manglende viden hos de rumænske myndigheder er der meget lidt information af den rumænske befolkning, og det er umuligt at kontrollere, om europæiske direktiver overholdes. Det er uacceptabelt. Et sådant land kan ikke uden videre blive medlem af EU.
Korruption og gmo'er er problemer, som skal løses i begyndelsen af næste år. Hvis det - mod forventning - ikke sker, skal der skabes mulighed for at træffe beslutning om et års udsættelse. Jeg henvender mig nu til kommissæren, som jeg ved er fodboldfan. Vi har talt meget om gule kort. Hvis der i en fodboldkamp ikke er scoret, når den normale spilletid slutter, kan denne forlænges. Sådan er reglerne! 
Erik Meijer,
   Fru formand, i godt 30 år har De Europæiskes Fællesskaber og derefter EU beskæftiget sig med udvidelsen af antallet af medlemsstater og ophævelsen af andre former for samarbejde. Siden den store udvidelse i 2004, da der pludselig kom flere nye medlemsstater end i 1970'erne, 1980'erne og 1990'erne tilsammen, er der ændret noget. Inden da var hver udvidelse en succes, men i mellemtiden betragter mange udvidelse som en trussel.
Eksemplerne med Spanien og Irland, som med store finansielle bidrag fra EU hurtigt indhentede hele efterslæbet, kan sandsynligvis ikke gentages. Mange nye medlemmer bliver afhængige af eksporten af billige landbrugsprodukter, billige minedriftsprodukter og især billigt arbejde, mens de må importere dyr ny teknologi. I de gamle medlemsstater forventer man stigende betalinger til de nye medlemslande og især stigende arbejdsløshed, muligvis på grund af konkurrence med lave lønninger. Alligevel fortsætter de nye medlemsstater med at være bagefter.
Hvad angår Rumænien og Bulgarien blev der i april truffet en beslutning om, at de får lov at tiltræde som bagtrop for de 10 nye medlemslande i 2004. I mellemtiden hører jeg også her i Parlamentet bemærkninger om fastlæggelse af en definitiv ydre grænse for Europa, om begrænsning af de rige medlemsstaters solidaritetsbidrag til de fattige medlemsstater, om nationale folkeafstemninger, hvormed de nuværende medlemsstater kan afvise nye medlemsstater og endog om suspendering af enhver udvidelse, indtil vælgerne i Frankrig og Nederlandene engang vedtager den forfatning, som de massivt har afvist.
Min gruppe har en negativ holdning til de økonomiske og militære løsninger i denne forfatningstekst og til det manglende demokrati, som denne bekræfter, men vores kritik gælder ikke optagelsen af nye medlemsstater med en lavere levestandard. Tværtimod kan optagelse af dem medvirke til, at EU koncentrerer sig mere om vores fælles omfattende og grænseoverskridende problemer og mindre om unødig indblanding i ting, som bedre kan vurderes og afgøres på et lavere plan. Kroatien og Makedonien er i princippet velkomne ligesom Tyrkiet, hvis dette land bliver demokratisk og respekterer menneskerettighederne.
Min gruppe modsætter sig, at der til nye medlemslande stilles krav, som ikke kan opfyldes. Finansielle og økonomiske krav, som fører til forarmelse og manglende eksistenssikkerhed for store dele af deres befolkning, bidrager ikke til fremskridt, men til samfundets forfald. Hvis EU derimod vil bidrage til samfundets kvalitet, skal vi være strenge, hvad angår miljø, menneskerettigheder og god regeringsførelse.
Har vi nu definitivt sikkerhed for, at der i Rumænien ved Rosia Montana eller andre steder ikke udvindes guld med farlige kemiske stoffer, som fører til strømme af giftigt vand i Rumænien og i nabolande? Har vi sikkerhed for, at Krishna-kløften i Bulgarien som et sårbart naturområde beskyttes mod den voksende fragttransport ad landevej? Bliver de nye love, som er kopieret og oversat fra , virkelig håndhævet? Garanteres den store romanibefolknings ligeværdighed? Hvordan står det til med de forældreløse børn og fødevaresikkerheden? Disse spørgsmål er desværre stadig utilstrækkeligt besvaret for begge ansøgerlandes vedkommende, og det betyder, at vi først til næste år kan bedømme, hvad der skal ske. 
Bastiaan Belder,
   Fru formand, i mit indlæg vil jeg begrænse mig til tiltrædelseslandet Rumænien, som har haft et særdeles vanskeligt år. Tre hærgende oversvømmelseskatastrofer krævede 66 ofre. Den materielle skade beløb sig til halvanden milliard euro.
I en sådan situation forventer man national enighed hos de højeste autoriteter. Intet er mindre sandt. Præsidenten og premierministeren skændtes offentligt om et nyt valg. Takket være kommissær Rehn kunne denne fare for landets politiske stabilitet afværges i tide. Men for hvor længe? Alt dette foregår i en kritisk fase af Rumæniens tiltrædelse af EU. Kommissær, hvad mener De om præsident Basescus politiske ansvarsfølelse på dette område?
Den såkaldte superbeskyttelsesklausul, som Det Europæiske Råd anvender udelukkende for Rumæniens tiltrædelsesdato, indeholder 11 specifikke problematiske områder. Jeg vil komme ind på et par problemer. Hr. kommissær, hvordan står det til med de skattefordele, som den rumænske stat har lovet køberen af stålgiganten Ispat Sidex indtil 2007? Anser Kommissionen premierminister Tariceanus indrømmelse, hvad angår finansiel støtte til rumænske landmænd, hvis de køber traktorer fra fabrikken i Brasov, for at være en krænkelse af EU's konkurrencedirektiver?
Et andet vanskeligt problem vedrører de rumænske myndigheders grundige grænsebevogtning. Det er logisk, for med Rumæniens tiltrædelse vil ikke mindre end 1457 km ud af landets samlede grænse på 2508 km danne Unionens ydre grænse. Og så nævner vi ikke bevogtningen af den rumænske sortehavskyst med et ord. Vi taler vel at mærke her om en korridor for menneske-, narkotika- og våbensmugling til Europa. Kort sagt, det må for Kommissionen være en stor bekymring, at uddannelses- og finansieringsproblemer vanskeliggør den nødvendige rekruttering af 4.000 rumænske grænsevagter. Griber Kommissionen også ind?
Det tredje vanskelige problem vedrører næsten uundgåeligt myndighedernes uopsættelige bekæmpelse af korruption. Hvad gør Kommissionen imidlertid, hvis denne bekæmpelse af korruption på højeste plan i stadig højere grad udarter til et politisk instrument inden for den regerende koalition og inden for den udøvende magt? Den nye regering skal i hvert fald bedømmes ud fra sit moralske ansvar. Det bør den rumænske koalition tage alvorligt. Det er uacceptabelt, at den nægter at være åben om sine besiddelser. 
Salvatore Tatarella,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne byde velkommen til vores kolleger, observatørerne fra det bulgarske og rumænske parlament, som vi sender vores varmeste hilsener til.
Hr. kommissær, vores gruppe sætter stor pris på ikke bare Deres redegørelse, men også på systemet med dialog og debat mellem Parlamentet og Kommissionen. Hvad angår Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU, vil jeg gerne minde observatørerne om, at der her i Parlamentet er et meget stort flertal for de to landes optagelse. For os er der ikke tale om en udvidelse, men derimod om en genforening med lande, der så afgjort har europæiske traditioner.
I Europa-Parlamentet er der sågar flertal for Tyrkiets optagelse, så De kan nok forestille Dem, at der også er et flertal, som går ind for Deres tiltrædelse. Det fremgår dog af kommissærens redegørelse, at der er berettiget grund til bekymring. Med et smil på læben vil jeg sige, at jeg håber, at kommissærens i øvrigt velbegrundede forsinkede fremmøde her i Parlamentet ikke er et varsel om vores to søsterlandes forsinkede tiltrædelse af EU. Der er dog reelt nogle problemer.
Der er ingen tvivl om - hvilket allerede er blevet understreget, og hvilket vi gerne vil gentage her i Parlamentet - at der er sket fremskridt, også betydelige fremskridt. Vi er helt klar over, hvilken tilstand Deres lande blev efterladt i efter mange år med et undertrykkende venstreorienteret styre. Vi kender Deres historie, og derfor sætter vi stor pris på Deres fremskridt, selv om der er alvorlige problemer, som skal løses, og som skal løses med det samme, så EU ikke bliver tvunget til noget, der forhåbentlig ikke sker, nemlig at udsætte tiltrædelsen i et år eller måske mere.
Vi vil gerne have, at både Bulgarien og Rumænien kommer med i EU i 2007. Men der er nogle problemer, som skal løses, og det er Deres opgave. De observatører, som er til stede her i dag, skal viderebringe Parlamentets sympati, men også dets bekymringer. De kan gøre meget i Deres lande for, at de iværksatte reformprocesser fører til yderligere fremskridt. Det er nødvendigt at indhente de forsinkelser, der stadig eksisterer, ikke mindst når det gælder korruption og intern sikkerhed. Begivenhederne i de sidste par dage gør os meget bekymrede over miljø- og sundhedssituationen, ligesom vi er bekymrede over forholdene ved de ydre grænser. Vi opfordrer Dem således til at påtage Dem denne store opgave, så De sammen med os bliver en del af EU fra 2007. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   -  Fru formand, den 25. april blev traktaten om Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union underskrevet i Luxembourg. Jeg husker tydeligt den debat og afstemning, der fandt sted på dette tidspunkt, samt den generelle stemning, der herskede i Parlamentet. På trods af de mange kritikpunkter, der kom til udtryk, var der ingen, der modsatte sig, at Rumænien og Bulgarien er en del af den europæiske familie. Dette er fortsat tilfældet i dag, ja rent faktisk gør den modsatte situation sig gældende. Alle, eller næsten alle, er meget glade for den afgørelse, der blev truffet.
Tidligere talere har allerede understreget, at der stadig er mangler med hensyn til den offentlige forvaltning, retssystemet og respekten for menneskerettighederne, især de psykisk syges rettigheder. Vi glæder os alligevel over de bestræbelser, der er blevet gjort i Rumænien og Bulgarien, og de resultater, der er blevet opnået til dato.
Korruptionen er et af de vanskeligste problemer at overvinde, idet den er dybt rodfæstet i folks psyke, idet de i generationer er vokset op i et samfund præget af fattigdom, undertrykkelse og uretfærdighed under kommunistisk styre. Som polak har jeg stor forståelse for dette, og jeg opfordrer rumænerne og bulgarerne til at bekæmpe denne plage i sig selv og i andre. De to lande bør opfatte den kritik, der rejses i dag, som et incitament til at gøre en yderligere indsats for at sikre, at tiltrædelsen kan ske den 1. januar 2007.
Jeg er helt sikker på, at Rumænien og Bulgarien også ønsker et stærkt og retfærdigt Europa, der kan stille krav til sig selv og til andre. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg taler som ordfører for Bulgarien. Jeg ønsker først og fremmest at takke kommissær Rehn for hans udtalelser og for hans fortsat stærke engagement i gennemførelsen af en vellykket udvidelse af EU. Vi bør alle være opmærksom på, at Bulgariens øjne hviler på os i dag, og at både tonen og indholdet i vores budskab vil have stor betydning.
Generelt anser jeg Kommissionens rapport for at være en positiv rapport, hvor der fokuseres på betydningen og uopsætteligheden af at opfylde de forpligter, der endnu ikke er blevet opfyldt. Jeg håber ikke, at jeg i kommissærens bemærkninger kan spore en dæmpet entusiasme for Bulgariens tiltrædelse som planlagt. I denne afslutningsfase burde det egentlig ikke overraske, hvis Kommissionens bemærkninger havde været endnu strengere. Men vi synes nu at være i en situation, hvor brylluppet er blevet gennemført og indført i vielsesregistret og gaverne modtaget, men hvor bruden og brudgommen har fået at vide, at de endnu ikke kan gå ud af kirken sammen, til dels fordi vi ikke er sikre på, hvordan situationen forholder sig udenfor.
Der er fortsat sket fremskridt i Bulgarien. Tempoet skal sættes i vejret, men det eksterne poliske miljø har ændret sig. Det ville være fuldstændig forkert, hvis Bulgarien på nogen måde bliver ramt af denne negative baggrundsstøj. Det er helt åbenlyst, at der er brug for øjeblikkelig handling i Bulgarien på nogle nøgleområder. Det er ikke tilstrækkeligt blot at vedtage love. Jeg undervurderer ikke den politiske energi og forpligtelse, der kræves blot for at gøre dette, men lovgivningen skal gennemføres med håndfasthed, og resultaterne skal fremstå klart for alle.
Den bulgarske befolkning er splittet i sin holdning, hvilket fremgik af resultatet af valget den 25. juni. De var ikke sikre på den rette kurs fremover. Det er evident, at de skal kunne have tillid til myndigheder på alle niveauer. Retsstaten, og dermed retsreformer, bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet er forudsætninger for alt andet, herunder økonomisk vækst. Dette er blot ét område, der giver anledning til bekymring, men der er selvfølgelig også andre områder.
Jeg kan se, at Kommissionen kræver forbedringer på erhvervsområdet, herunder fleksibilitet på arbejdsmarkedet. Jeg ønsker her at bemærke, at Kommissionen måske selv bør få styr på tingene og holde op med at indføre nye regler, der forøger erhvervslivets omkostninger og byrder og hæmmer konkurrenceevnen og væksten.
Kommissionen har i denne rapport ringet med advarselsklokkerne, men der foreligger ikke nogen henstilling vedrørende tiltrædelsesdatoen. Kommissionen vil imidlertid udstede en henstilling i april, og denne vil påvirke den afgørelse, der træffes af Rådet og Parlamentet, som selvfølgelig skal høres. Dette indebærer, at Bulgarien har seks vigtige måneder til at påvise væsentlige fremskridt og reelle resultater, således at målet om tiltrædelse pr. 1. januar 2007 kan opfyldes. På baggrund af den aktuelle rapport ser jeg ikke nogen grund til, at denne dato ikke kan overholdes.
Jan Marinus Wiersma (PSE ).
   - Fru formand, Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet har i de forløbne år vist, at den er en konsekvent tilhænger af udvidelse af EU med lande fra Central- og Østeuropa. Med disse landes tiltrædelse kan der definitivt gøres en ende på den opdeling af Europa, som varede i mange år, og på den store ulighed mellem Øst og Vest, som denne medførte.
Den 13. april i år godkendte Den Socialdemokratiske Gruppe derfor med overvældende flertal tiltrædelsestraktaterne for Bulgarien og Rumænien. I betragtning af at der var en periode på 20 måneder mellem det tidspunkt, hvor Europa-Parlamentet gav sit samtykke, og den planlagte tiltrædelsesdato, den 1. januar 2007, blev dette samtykke givet i fuld bevidsthed om, at der både i Rumænien og i Bulgarien skal gøres yderligere fremskridt på en række vigtige punkter for fuldstændigt at kunne opfylde kravene for medlemskab af EU. I min gruppe var der imidlertid også tillid til, at de to lande måtte anses for at være i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger inden den definitive tiltrædelse og også virkelig føre dem ud i livet.
I den forbindelse skal det siges, at optagelsen af en sikkerhedsklausul, som gør det muligt at udsætte tiltrædelsesdatoen med et år, og både Kommissionens og Rådets klare tilsagn om fuldt ud at inddrage Europa-Parlamentet i beslutningen om en eventuel anvendelse af denne sikkerhedsklausul spillede en vigtig rolle, da vi gav vores samtykke.
Den Socialdemokratiske Gruppe er konsekvent i sin politik vedrørende udvidelsen af EU. Ligesom det var tilfældet ved den tidligere tiltrædelse af 10 nye medlemsstater sidste år, ønsker vi naturligvis, at Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse bliver en succes for befolkningen i de to lande, uden at de imidlertid udgør en uacceptabel belastning for det nuværende EU.
De rapporter, som Kommissionen i dag har forelagt om de fremskridt, der gøres med forberedelsen af tiltrædelsen, vil vi derfor ikke finkæmme for at finde argumenter for at vente et år til. De områder, der giver anledning til bekymring og kritik i rapporterne, er efter vores mening især retningslinjer for regeringerne og parlamenterne i de to lande, Bulgarien og Rumænien, for de nødvendige foranstaltninger, der skal træffes i den resterende tid. Samtidig gør disse rapporter det også tydeligt, på hvilke områder de to lande kan bruge yderligere støtte fra EU for at kunne nå det opstillede mål, nemlig fuldt medlemskab af EU i 2007.
Det er fuldstændig irrelevant for vores gruppes støtte til udvidelsen og vores kritik af forløbet af tiltrædelsesprocessen, hvem og hvilket parti der i øjeblikket er ved magten i de to lande. Det eneste, der tæller, er, hvad de, som er ved magten, gør for at opfylde de på forhånd opstillede betingelser for fuld tiltrædelse. Vi håber - naturligvis i den bulgarske og rumænske befolknings interesse - at denne opfattelse også deles af de andre grupper i Parlamentet.
De rapporter, som Kommissionen i dag har forelagt, giver os ikke anledning til allerede nu at sige, at både Rumænien og Bulgarien i tilstrækkeligt omfang vil opfylde betingelserne for tiltrædelse den 1. januar 2007. Det er heller ikke nødvendigt endnu. Vi ser dog anledning til en moderat optimisme om, at begge lande vil være i stand til at opfylde de opstillede krav ved den næste, virkelig vigtige bedømmelse i april næste år.
Der skal imidlertid gøres meget, både hvad angår beslutningsprocessen om indførelsen af manglende lovgivning, og hvad angår den praktiske gennemførelse. Særlig bekæmpelsen af korruption og den organiserede kriminalitet skal der lægges stor vægt på. Som en personlig bemærkning - fordi jeg har beskæftiget mig meget med dette problem - vil jeg tilføje, at der i begge rapporter atter med rette gives udtryk for Kommissionens bekymring, hvad angår situationen for romanibefolkningen i de to lande og de to landes regeringers stadig utilstrækkelige og ineffektive måde at gribe problemet an på. Jeg synes også, at vi skal lade dette punkt spille en vigtig rolle ved vores endelige vurdering næste år. Det er et vigtigt punkt for os, men også et vigtigt punkt for romanibefolkningen i de to lande.
Efter en periode med stagnering og forsinkelse i forbindelse med parlamentsvalget og problemerne med regeringsdannelsen, har den bulgarske regering tilsyneladende igen taget tråden op med fornyet energi og handlekraft. Det er beroligende at kunne konstatere, at landets vigtigste politiske partier har forenet sig for sammen at lodse deres land ind i EU.
Jeg vil gerne opfordre de vigtigste politiske partier i Rumænien, den rumænske regering og landets præsident til at vise samme enighed, når det gælder tiltrædelsen og ikke spilde kostbar tid på politiske chikanerier.
Til sidst vil jeg bebude, at min gruppe, Den Socialdemokratiske Gruppe, naturligvis i samarbejde med Kommissionen, i de kommende måneder vil foretage sin egen analyse af fremskridtene med henblik på tiltrædelsesprocessen. På den måde vil vi i overensstemmelse med de indgåede aftaler være i stand til i foråret at træffe en velovervejet beslutning om, hvorvidt de to lande virkelig i tide er parate til at påtage sig hele det ansvar, som medlemskab af EU indebærer. 
Nicholson of Winterbourne (ALDE ).
   - Fru formand, jeg lykønsker på det varmeste kommissær Rehn og hans eksperthold i Bruxelles samt Jonathan Scheele og hans eksperthold i Bukarest.
Kommissionens arbejde bliver mere afgørende end nogensinde i de afsluttende måneder af den lange og vanskelige rejse, som både Rumænien og Bulgarien har foretaget i deres stræben efter det forjættede EU-medlemskab.
Dette er den hidtil bedste rapport, der er blevet udarbejdet vedrørende Rumænien. Jeg er stolt over, at denne udsendes nu under det britiske formandskab. Jeg vil gerne lykønske ikke blot Quinton Quayle, den britiske ambassadør i Bukarest, men alle medlemsstaternes diplomatiske korps, der har brugt tid, kræfter og energi på at hjælpe Rumænien med at nå målet.
Den rumænske minister med ansvar for Rumæniens EU-medlemskab, ministeren for beskyttelse af børn og ministeren for adoption, Teodora Bertzi, har i dag taget plads i den diplomatiske tilhørerloge.
Måske derfor kan jeg med stor tilfredshed kommentere den særdeles vellykkede reform med sigte på beskyttelse af børn, der er blevet gennemført i den pågældende periode siden 1999, året hvor Rumænien under rådsmødet i Helsinki blev stillet over for tre udfordringer: børn, korruption og statsforvaltningen. Den første udfordring blev imødegået med stor succes af skiftende regeringer, præsidenter og premierministre. Resultatet i dag er, at Rumænien har etableret et system, der har vundet bred anerkendelse, og som på nogle punkter anses for at yde bedre service til og bedre beskyttelse af de 6,5 millioner rumænske børn end visse EU-medlemsstater og helt sikkert end andre lande i det bredere naboskab. Jeg tror, at vi vil lære mere om dette system, efterhånden som det vinder indpas på andre områder i de kommende måneder og år.
Generelt set har Rumænien gennemgået en fuldstændig forandring fra et land, der i 1990 var mørkt, langsomt, træt, udmattet, næsten blottet for liv, lys, sjov, glæde og med en meget begrænset handel. I dag er Rumænien på ny en levende og vibrerende nation.
Nu skal vi fokusere på foranstaltninger, der vil hjælpe borgerne, navnlig med sigte på den dårlige folkesundhed, indkomstmuligheder og fattigdomsbekæmpelse. EU-medlemskabet tilvejebringer bestemt den langsigtede løsning på hurtig velstandsstigning.
Kommissionen peger imidlertid i sin rapport på en åbenlys, tilbageværende akilleshæl, nemlig korruption. Korruption er folkets fjende nr. 1. Det er fjende nr. 1, når man forsøger at bekæmpe fattigdommen, fjende nr. 1, når man forsøger at forbedre sundheden, indkomstmulighederne og befolkningens fremtid. Der skal gøres en stor indsats for at bekæmpe denne fjende, men jeg tror og ved, at den kan bekæmpes, og at den kan overvindes i Rumænien. Dette er allerede sket i nogle sektorer. Nu må den samme energiske indsats gøres i de øvrige sektorer, navnlig på retsområdet, der er af afgørende betydning for det rumænske folk.
Jeg ønsker ikke en udsættelse. Jeg håber og tror, at vi på et tidspunkt i 2007 vil kunne hilse Rumænien velkommen som en af os. 
Christopher Beazley (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg undskylder, at jeg afbryder forhandlingen med en bemærkning til forretningsordenen, men mange af de tilstedeværende - kolleger, journalister og offentligheden - vil have bemærket, at det britiske formandskab er lovligt forhindret i at være til stede i mødesalen i dag, idet der naturligvis er mange andre presserende sager. Jeg vil imidlertid bede Dem om på vegne af parlamentsformanden at videregive det budskab, der klart og tydeligt kan udledes af denne forhandling, nemlig at den 1. januar 2007 ikke kan forhandles. 
Formanden.
   - Hr. Beazley, dette var ikke en bemærkning til forretningsordenen. Jeg vil ikke desto mindre videregive budskabet til parlamentsformanden, således at han kan fortælle det britiske formandskab, at dets tilstedeværelse i mødesalen altid er værdsat. 
Milan Horáček (Verts/ALE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, ikke-tilstedeværende formandskab, som det kunne forventes, bekræftes det i den fremskridtsberetning, der er blevet præsenteret i dag, at Bulgarien og Rumænien ikke opfylder Københavnskriterierne. Kritikken er berettiget. På grund af mine erfaringer med Visegrad-landenes EU-tiltrædelsespolitik og den viden, som jeg har om det rumænske og bulgarske tiltrædelsesspørgsmål, er jeg meget skeptisk over for 1. januar 2007 som tiltrædelsesdato. Hvorfor?
Jeg deltog for nylig i en delegationsrejse fra Underudvalget om Menneskerettigheder til Bukarest, og samtalerne bestyrkede desværre min holdning. Vi havde lejlighed til at tale med repræsentanter for de statslige institutioner og med forskellige ngo'er. Disse møder mindede mig om mine erfaringer med posttotalitære regimer. Regeringsrepræsentanterne var bestemt selvkritiske, men i sidste ende noget vage i deres udtalelser. I møder med ngo'er, og især i samtaler under fire øjne blev situationen på de enkelte forhandlingsområder beskrevet langt mere tydeligt, nøgternt og dramatisk. Det gælder i mere moderat omfang også for samtaler med bulgarske repræsentanter.
Det er til en vis grad en skinvirkelighed, vi har med at gøre. Det hjælper ikke meget at underskrive papirer, hvis det kniber med gennemførelsen. Konklusionerne på alle disse problemer er entydig. Et uigennemsigtigt retssystem, organiseret kriminalitet, mindretals- og romaproblematik, korruption, problemer på landbrugs- og miljøområdet. Desværre kan det på denne baggrund forudses - også i betragtning af de naturkatastrofer, som har hjemsøgt de to lande - at de vil få vanskeligt ved at klare det på den korte tid. Selv for at nå det inden 2008 vil de skulle anstrenge sig voldsomt. 

Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ).
   -  Det er vanskeligt for mig at finde ud af, om hr. Horáček talte om situationen i de gamle EU-medlemsstater eller situationen i Rumænien og Bulgarien. EU formodes at være bygget på visse grundlæggende principper. Disse omfatter den frie bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital, og måske hvad mere vigtigt er, den europæiske sociale model, ikke-indblanding i medlemsstaternes indenlandske forhold og solidaritet. Sidst, men ikke mindst, er miljøet også omfattet som et prioriteret område.
Det grundlæggende spørgsmål, som vi må stille os selv i forbindelse med Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse, er, om vi virkelig ønsker at acceptere disse lande i et EU-27 på lige fod. Hvis vi ser helt bort fra, om borgerne i disse nye medlemsstater i realiteten vil få adgang til ligebehandling - og det fremgår af de rapporter, der er blevet forelagt, at dette har lange udsigter, og at dette ikke vil ske fra datoen for deres tiltrædelse af EU - er en af EU's vigtigste værdier, selv om der nu ofte bliver sat spørgsmålstegn herved, den europæiske sociale model. Det er min opfattelse, at ethvert forsøg på at liberalisere sociale værdier efter retningslinjerne i Bolkestein-direktivet om tjenesteydelser er fuldstændig uhensigtsmæssigt. Jeg står ikke alene med dette synspunkt, hvilket fremgår af de reaktioner på kommissær McCreevys tale i Sverige, som vi har set i dag.
Vi må ikke tillade, at de lave sociale standarder, der er i nogle af de nye medlemsstater, anvendes som en murbrækker til at forringe de resultater, der er blevet opnået på det sociale område i de mere udviklede medlemsstater. Vi bør være opmærksom på, at velfærdsstaten og overholdelsen af miljømæssige standarder er nogle af EU's vigtigste værdier. Disse værdier og den deraf følgende styrkelse af Fællesskabets sociale grundlag sikrer modellens overlegenhed i forhold til modeller, hvor sådanne værdier ikke anerkendes, og hvor en hæmningsløs liberalisme får lov til at udfolde sig på bekostning af den sociale samhørighed.
Det er vores pligt at hjælpe de nye medlemsstater med at opnå de bedst mulige betingelser og at forhandle os frem til passende overgangsperioder, når Rumænien og Bulgarien tilslutter sig Fællesskabet, i stedet for at blive ved med at tale om problemer i disse nye medlemsstater, som vi selv har i vores egne lande. Det tjekkiske folk har særlig tætte og venskabelige forbindelser med Rumænien og Bulgarien, forbindelser der går mange år tilbage. Vi går ind for, at de to lande tiltræder den 1. januar 2007, og vi vil gerne ønske dem tillykke med det yderligere skridt hen imod tiltrædelsen af EU. 
Roger Knapman (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Rumænien og Bulgarien står over for nogle meget enkle valg: Agter de at konkurrere med de vestlige økonomier på dygtighed eller med Tyrkiet på pris? Stålindustrien kan tjene som et praktisk eksempel. I Irland blev det statsejede Irish Steel solgt til Europas førende stålproducent, hr. Mittal, for ét irsk pund. Fem år senere og blot uger før Irish Steel gik konkurs med en gæld på 50 millioner engelske pund og uden indsigelse fra den daværende irske finansminister Charlie McCreevy, sendte hr. Blair et brev til den rumænske premierminister, hvori han anbefalede hr. Mittal som en passende forvalter af den rumænske stålindustri. Hr. Mittals donation til hr. Blair på 125.000 engelske pund var uden tvivl tilfældig.
Labour modtager fortsat donationer, og under det britiske formandskab har kommissionær Mandelson ved et sammentræf igen nedsat antidumpingtolden på stål produceret af Mittal uden for EU.
Men hvad vil der ske, når Rumænien og Bulgarien kommer med i EU? De håber selvfølgelig, at levestandarden vil stige, men denne vil blive ledsaget af øgede produktionsomkostninger. På præcis samme måde som Mittal flyttede produktionen fra Irland til Rumænien, hvor vil Rumæniens produktion blive flyttet hen, når tiden er inde? Flyttes den til Kasakhstan eller Algeriet, Serbien, Bosnien? Stålindustrien i alle disse lande er blevet opkøbt ved hjælp af lån fra Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og fra Verdensbanken.
Med andre ord subsidierer de europæiske skatteborgere eksporten af deres egne sværindustrier. Salget af Sidex blev anset for at fremme Rumæniens chancer for EU-medlemskab. Hvad vil prisen være for den næste bølge af kandidatlande? Er de rumænske og bulgarske regeringer tilfredse med at betale for EU-medlemskab med arbejdspladser i deres stålindustrier? Hvilke andre industrier har indgået lignende skjulte aftaler?
Hvis det lykkedes hr. Mittal at overtage Corus/British Steel, som der går rygter om, vil de uden tvivl følge MG Rover ind i Blair-finansieret glemsel. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, det glæder også mig at kunne byde velkommen til observatører fra Rumænien og Bulgarien her i Europa-Parlamentet i dag. Jeg vil gerne sige til dem og dermed til deres folk, at det rumænske og bulgarske folk naturligvis må have et europæisk perspektiv efter 50 års kommunistisk tyranni og knægtelse, at de selvfølgelig er en del af Europa - efter min mening i modsætning til Tyrkiet.
Imidlertid vil hverken Rumænien, Bulgarien eller EU kunne klare en overilet udvidelse. Vi må huske på, at allerede udvidelsen for et år siden - østudvidelsen med 10 stater - bragte EU til randen af, hvad der kunne finansieres, vi må huske på, at der i forbindelse med udvidelsen med Bulgarien og Rumænien forventes udgifter på omkring 44 milliarder euro, så ved vi, hvor vanskeligt dette problem er.
I betragtning af disse økonomiske problemer og især i betragtning af de fortsat meget massive og ikke endeligt løste problemer i disse to lande, såsom udbredt korruption, organiseret kriminalitet, arbejdsløshed og fattigdom, men især også på grund af de fortsatte mangler ved grænseovervågningen og kontrollerne er det virkelig nødvendigt med en grundig forberedelse af den fortsatte udvidelse.
De europæiske borgere forventer af ansøgerlandene, at de beviseligt gør fremskridt inden for bekæmpelse af kriminalitet, styrkelse af erhvervsbetingelserne og skabelse af arbejdspladser.
Desuden har borgerne i Rumænien og Bulgarien også en ret til at få disse problemer løst, før det kommer til en udvidelse, for slet ikke at tale om en overilet udvidelse. 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker for den information, som kommissæren, hr. Rehn, har givet os om Bulgariens og Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse. Det er en historisk proces for disse to lande, der vil fuldstændiggøre den femte udvidelse, der støttes af Europa-Parlamentet og af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater.
Jeg vil koncentrere mig om Rumænien. Vi ved alle, at landets indsats for at opfylde de indgåede forpligtelser og for at kunne tiltræde EU på den planlagte dato ikke var afsluttet på datoen for undertegnelsen af traktaten, men at de rumænske myndigheder fortsat skulle gøre en stor indsats. Derfor er den rapport, som De, hr. Rehn, forelægger for os i dag, meget vigtig.
Jeg glæder mig over den generelt positive tone, den gunstige økonomiske fremgang og de konkrete fremskridt, som De har nævnt for os, og som viser, at den rumænske regering er fast besluttet på at opfylde sine forpligtelser. Af den information, De er kommet med i dag, fremgår det også klart, at der er områder, der giver anledning til bekymring, og hvor indsatsen skal fortsættes, eller rettere sagt, forstærkes. Det er f.eks. tilfældet med korruptionsbekæmpelsen, hvor den gældende lovgivning skal anvendes stringent. Det drejer sig om et af de alvorligste problemer, som plager Rumænien, og som Europa-Parlamentet gentagne gange har påpeget, naturligvis også min politiske gruppe. Jeg ved, at de rumænske myndigheder også er opmærksomme på dette alvorlige problem, for præsident Basescu gjorde bekæmpelsen af korruptionen til en af sine vigtigste mærkesager ved præsidentvalget sidste år.
Et andet vigtigt område, som de rumænske myndigheder også som nævnt af kommissæren bør bruge mere energi på, er at sikre en ordentligt fungerende grænsekontrol ved at sørge for flere embedsmænd og en bedre uddannelse af disse. Tiltrædelsestraktaten understreger også dette områdes betydning. Det drejer sig faktisk om et centralt element, da det vedrører deltagelsen i et fælles område og marked, der skal modstå et alvorligt og stort migrationspres mod sine ydre grænser.
Men der er bestemt også opnået meget betydelige fremskridt som påpeget af hr. Rehn. Jeg har ikke tid til at komme ind på konkrete områder, men jeg vil gerne understrege, at de rumænske myndigheders store opmærksomhed på spørgsmålet om konkurrence og statsstøtte har givet meget gode resultater. Det er et område, som traktaten tillægger stor betydning, også med hensyn til den faktiske tiltrædelsesdato. Jeg glæder mig også over, at de fortsat gør fremskridt, som De har fortalt os, hr. kommissær, med reformen af retsvæsenet, et særligt vigtigt område, vi fortsat skal følge opmærksomt.
Mine damer og herrer, i månederne frem til den endelige rapport, som Kommissionen vil udarbejde til næste forår, bør den rumænske regering give det meget høj prioritet at få afsluttet de udestående opgaver. I år har den nye regering gjort store fremskridt, men der er stadig ting, der skal gøres. De opnåede resultater bør tjene til opmuntring. Den rapport, som kommissæren i dag har forelagt for os, skal læses omhyggeligt, i en konstruktiv, men samtidig opmærksom og krævende ånd. Vi bør alle være os bevidst, at vi befinder os i en proces, hvis afgørende øjeblik bliver den rapport, som kommissionen har lovet os til april, også med henblik på evt. at anvende beskyttelsesklausulen. Under alle omstændigheder er det dokument, han forelægger for os i dag, meget vigtigt.
Jeg har tiltro til, at myndighederne i Bukarest reagerer hurtigt og positivt på de advarsler, den indeholder. I forbindelse med denne opgave kan den regne med vores fulde opbakning. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, for nu at blive i det fodboldsprog, som hr. Lagendijk brugte, så kan man sige, at Kommissionen har givet de to lande Rumænien og Bulgarien det gule kort, men det udelukker bestemt ikke, at de to hold Rumænien og Bulgarien spiller så godt og fair, at det alligevel vil være muligt at gennemføre udvidelsen i 2007. Kommissionen har jo med rette peget på, at der er opnået fremskridt på talrige områder, men at adskillige spørgsmål endnu er uafklarede.
Hvad Rumænien angår, så håber jeg i tilknytning til det, som hr. Wiersma sagde, at den politiske debat i landet i højere grad vil gå i retning af en fælles europæisk holdning, og at der ikke vil være forsøg på at splitte landet. Landets opposition, regering og præsident bør her trække på samme hammel. Hvad Bulgarien angår, så er jeg overbevist om, at det, der blev forsømt i regeringsdannelsesfasen, vil blive indhentet. Der er allerede sket noget, og der vil skulle ske noget mere.
Det er helt klart, at vi omhyggeligt vil se på, hvad de to regeringer og de to lande gør for at afhjælpe de resterende mangler. Hertil hører også det store problem med korruptionen, men også spørgsmålet om romanibefolkningens situation, som også allerede er blevet nævnt. Det er et spørgsmål, som vi ikke bare har haft oppe i Parlamentet gentagne gange - og her har jeg også konstateret fremskridt - her er der naturligvis også bekymring for, at der ikke bliver eksporteret sikkerhed til disse lande, men i stedet bliver importeret problemer, hvis ikke der bliver taget store skridt for at hjælpe denne forfordelte befolkningsgruppe i selve landet.
Alt det vil man skulle observere for så i sidste ende at træffe en beslutning i 2007 eller 2008, også under hensyntagen til disse landes vel, for det handler jo også om at hjælpe landene til at tage disse skridt. Jeg vil gerne invitere Dem, hr. kommissær, til i de kommende måneder sammen med Parlamentet at være aktiv ikke kun i selve landene, men også at sætte større fokus på spørgsmålet om udvidelsen generelt i EU.
Der er naturligvis en vis udvidelsestræthed. Det er heller ikke så underligt efter de forudgående debatter og skuffelser, men vi må ikke bare give efter for trætheden og sige, at det ikke interesserer os. I denne debat handler det om at fortælle folk, hvor vigtig denne udvidelse er. Jeg kunne ønske, at Kommissionen ved denne lejlighed kom med en vurdering af udvidelsen i 2004, for selv om det i dag er blevet sagt, at den har bragt os til randen af det mulige, så er jeg overbevist om, at dette udvidelsesskridt i 2004 er forløbet meget positivt. Ikke, at der ikke har været problemer, men i virkeligheden har det styrket EU, hvis vi bearbejder det i fællesskab. Også det må vi diskutere.
Naturligvis forventer vi også et stærkt europapolitisk engagement fra de nye medlemslandes side. Når den nyvalgte polske præsident nu mener, at hans første to rejser skal gå til USA og Vatikanet, så må jeg acceptere det. Jeg blander mig bestemt ikke i den polske præsidents rejseprogram. Men det kan ikke undre, at nogle spørger, om ikke Europa og den enhed, som Polen er tiltrådt, er vigtigere.
I formiddags havde vi en debat om de sociale standarder og de sociale modeller i Europa, og i denne forbindelse er der bekymring for, at de standarder, som vi med stort besvær har tilkæmpet os, bare bliver ødelagt. Det går bestemt ikke - og det er min gruppe helt enig med mig i - at vi nu på ny afskærmer os i udvidelsesprocessen, i integrationsprocessen og så at sige lader arbejdstagerne, kapitalen eller vores naboers interesser stå uden for døren. Vi skal gøre overgangsprocessen fornuftig og så vidt muligt forsøge at udvikle en ny social standard i fællesskab og ikke åbne døren på vid gab for social dumping.
Under forudsætning af at det lykkes os at overbevise vores egen befolkning om, hvor vigtig denne udvidelse af EU er, så håber jeg, at vi til foråret når frem til en god beslutning, og at det vil være muligt at beslutte, at udvidelsen skal finde sted i 2007. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Rumænien og Bulgarien har i det forløbne år atter taget nødvendige og vigtige skridt. Ikke desto mindre er aktionslisten for de to lande betydelig, og tiden indtil den 1. januar 2007 er begrænset.
Hvad angår Rumænien, må jeg på grundlag af fremskridtsrapporterne i det forløbne halve år, de beretninger, som jeg hører fra Rumænien og mine egne observationer ærligt indrømme, at jeg stadig er bekymret for en lang række områder. Mange af disse har andre medlemmer allerede nævnt. Jeg vil kort komme ind på tre punkter.
For det første er der retsvæsenets uafhængighed. I fremskridtsrapporten fra september i år gør Kommissionen opmærksom på, at retsvæsenets uafhængighed kommer i fare på grund af de store budgetbegrænsninger, som finansministeriet pålægger. Jeg vil gerne have at vide, hvordan situationen ser ud på nuværende tidspunkt.
For det andet fremgår det af alt - hvilket også tidligere er sagt - at korruption stadig florerer inden for politiet, retsvæsenet og det politiske apparat. I hvilken udstrækning tror Kommissionen, at den kan løse dette problem gennem flere love og bestemmelser? Er det ikke især et spørgsmål om bevidsthed, mentalitet og således tid?
Endelig er der de alvorlige mangler inden for den psykiatriske behandling, som ikke betragtes som en prioritet. Det udleder jeg i hvert fald af de seneste udviklinger i Rumænien. Hvordan agter Kommissionen at gøre det klart, at dette problem er presserende? Endvidere vil jeg gerne af Kommissionen konkret have at vide, hvilke punkter den anser for at være afgørende for, at den i foråret kan nå frem til en positiv udtalelse og således opfordre til tiltrædelse pr. 1. januar 2007.
Jeg har ofte sagt her, at jeg virkelig synes, det er meget vigtigt, at vi overholder de betingelser og kriterier, som engang blev formuleret så omhyggeligt. Kandidatlande eller lande, der har ambitioner om at blive det, tiltræder ikke blot et økonomisk område, men vælger også at deltage i den politiske union, det europæiske retsfællesskab.
Kommissionen er kritisk, og det påskønner jeg. Spørgsmålet er, om Rådet tager Kommissionens rapporter under overvejelse. I december 2004, da det blev besluttet at afslutte forhandlingerne formelt, var det i hvert fald ikke tilfældet. Rådets fravær under denne forhandling er efter min mening også megetsigende, hvad enten det har andre prioriteter eller ej. Jeg understreger, at jeg går ind for de to landes tiltrædelse, men jeg ville virkelig ønske, at dette sker på grundlag af det, vi har aftalt med hinanden. 
Elly de Groen-Kouwenhoven (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, der er gode nyheder fra Bulgarien, men også foruroligende nyheder. Siden valget i juni er det nynazistiske parti Ataka blevet valgt ind i parlamentet. Det opnåede 8 % af stemmerne i juni og har nu 12 % af stemmerne. Dette parti nægter, at holocaust har fundet sted, og på dets hjemmeside diskuteres, hvordan man kastrerer sigøjnere og modtager lykønskninger fra Klu Klux Klan.
Racismen og fremmedhadet understøttes af de tidligere kommunistiske agenter, der er i gang med at opbygge en skyggeøkonomi gennem falske privatiseringer og manipulation. Strategien går ud på at aflede folks opmærksomhed fra korruption på højt plan ved at opildne til modstand mod sigøjnere, jøder og mindretal i Bulgarien.
Bulgarien har demokratiske politikere, der ønsker at bekæmpe korruption og fattigdom, men de mangler støtte fra EU. EU er forpligtet til at løse problemerne i Bulgarien, fordi EU har samarbejdet med de forkerte partnere gennem 15 år. Hvordan forholder Kommissionen sig til de seneste tilfælde af vold mellem sigøjnere og Bulgarer udløst af antisigøjnerisme? Bidrager EF-bevillingerne til at standse racismen eller stimulerer de korrupte politiske strukturer? 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, de forrige talere glemte at fortælle os, hvordan den virkelige situation er i Bulgarien og Rumænien under tiltrædelsesprocessen.
Den reelle arbejdsløshed i Bulgarien og Rumænien er frygtelig høj. Store industri- og husdyrbedrifter lukker. Traditionelle afgrøder som vin og tobak er ødelagt eller er på vej til at blive det. Selv infrastrukturanlæg som kunstvandingsanlæg er gået i stykker. Næsten alle rør til kunstvandingsanlæg, kunstvandingskanaler og kunstvandingscentraler og udstyr til dem er ødelagt.
I Bulgarien f.eks. er den samlede landbrugsproduktion faldet med over 50 %, så produkterne fra Europas multinationale selskaber, hvis interesser De forsvarer, kan blive solgt.
Med genindførelsen af retten til at eje jord er gennemsnitsarealet 1,5 ha, altså en meget lille lod, der ikke giver nogen som helst mulighed for effektiv dyrkning. Derfor koster de ingenting, et brød. Europas multinationale selskaber vil opkøbe jord i Bulgarien og Rumænien. Men det siger De ikke, så gæsterne fra Bulgarien og Rumænien kan høre det, selv om de naturligvis godt ved det.
Sundheds- og uddannelsessystemet bryder sammen. Hr. kommissær, den rumænske regering har i dag det mål at nå op på levestandarden fra 1989, som De fordømte.
De taler om demokratiske friheder, om rettigheder, men De siger intet om det lovbefalede forbud mod kommunistpartiets aktiviteter i Rumænien. De siger intet om den uhørte fængselsstraf, som formanden for de rumænske minearbejderes fagforeningsforbund, Miron Cosma, har afsonet siden februar 1999. Han blev fængslet for at forsvare interesserne for de minearbejdere, der bliver afskediget i tusindvis.
Denne situation har også følger for Grækenland. Eftersom lønningerne er meget lave, fører netop denne situation til, at virksomheder, navnlig fra områder i det nordlige Grækenland, flytter til disse lande for at øge deres profitter. Dermed er de bulgarske og rumænske arbejdere, som står ansigt til ansigt med sultens spøgelse, tvunget til at arbejde for slaveløn, og samtidig lægges der pres på arbejderne i Grækenland.
Så velkommen til EU, det forjættede land med 20 millioner arbejdsløse og 50 millioner fattige, et EU, der knuser arbejdernes rettigheder, så kapitalen kan tjene kassen.
Nils Lundgren (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Junilisten byder Rumænien og Bulgarien velkommen som medlemmer af EU, ligesom vi byder Tyrkiet, landene på Vestbalkan og efterfølgende Ukraine og forhåbentlig Belarus velkommen. Spørgsmålet er dog tidsplanen, for den er vigtig. Jeg vil advare mod de problemer, som EU stilles over for, hvis vi på meget kort tid optager et stort antal medlemmer, som er fattige og økonomisk uudviklede lande med ringe erfaring for demokrati og retsstat og med store problemer med korruption.
Alene den udvidelse, som netop er blevet gennemført med 10 lande, og som Junilisten har været en varm tilhænger af, volder problemer. At optage fattige lande som Rumænien og Bulgarien nu i et EU, som fortsat skal trækkes med en urimelig landbrugspolitik og en dårligt plejet strukturpolitik, og som kæmper med vanskeligheder med at forhindre sløseri og korruption i sit eget system, er farligt for det europæiske projekts fremtid.
Vi må spørge os selv, i hvilken tilstand et land bør blive fuldgyldig medlemsstat. Går udviklingen hurtigst, når et kandidatland arbejder for at blive godkendt, eller efter at det er blevet optaget? Jeg tror, at presset for at forbedre demokratiet, menneskerettighederne, retsvæsenet og den offentlige forvaltning og for at oprette en velfungerende markedsøkonomi er stærkest, før forhandlingerne om medlemskab er begyndt, og derefter inden landet bliver optaget som medlem.
Kommissionens rapport om situationen i Rumænien og Bulgarien er ikke overbevisende på disse forskellige punkter. Vi når frem til en central holdning, udviklingen har imidlertid været utilstrækkelig på en række områder, og Kommissionen laver lange lister over det, som ikke blev gennemført, hvad angår infrastruktur, organiseret kriminalitet, skattesystem og behandling af minoriteter. I denne situation bør begge landenes medlemskab udskydes yderligere. Det er både i EU og de to kandidatlandes interesse. 
Koenraad Dillen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, så sent som i begyndelsen af oktober sagde den rumænske premierminister Popescu, at den enorme stigning i den organiserede kriminalitet i Bulgarien risikerer at bringe de to landes tiltrædelse i 2007 i fare, og at denne tiltrædelse udsættes til den 1. januar 2008, hvis beskyttelsesklausulen anvendes.
Popescus udtalelser bekræftes nu af Kommissionen, som i sin rapport ligefrem siger, at korruptionen i de to lande, altså ikke kun i Bulgarien, har antaget så store dimensioner, at EU's indre marked og de af Unionen finansierede programmer trues. Hvad angår reformen af retsvæsenet og administrationen, mærkes der kun meget lidt til forbedringer, og det gør, at korruptionen florerer.
Bulgarien og Rumænien er europæiske lande, der ligesom de andre central- og østeuropæiske lande har ret til at tiltræde Unionen. De skal imidlertid også være parate til at tiltræde. Vi kan ikke lade lande, som endnu ikke er retsstater, blive medlemmer. Lande, som styres, i hvert fald delvist, af den organiserede kriminalitet, og hvorom Kommissionen selv siger, at de kan skade det europæiske indre marked. I hvert fald ikke i 2007, men sandsynligvis heller ikke i 2008. 
Kinga Gál (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tillad, at jeg takker Dem personligt for Deres vedvarende åbenhed over for vores forslag om tiltrædelsesanliggender.
Indlemmelsen af Rumænien og Bulgarien i EU er et historisk øjeblik. Men lad os lade den historiske betydning ligge et øjeblik og langt om længe beskæftige os med de barske realiteter. Et vigtigt spørgsmål i denne debat er, hvorvidt landerapporten afspejler realiteterne i Rumænien og i givet fald, i hvilket omfang. Ved denne lejlighed vil jeg tale om Rumænien.
Vi ville være nødt til at undersøge en række områder og ikke kun ud fra offentlige statistikker, men baseret på det virkelige liv. I Kommissionens rapport fremhæves nogle af de alvorlige spørgsmål såsom det indenlandske marked, bestemmelser om dyrs sundhed og fødevaresikkerhed, og der er bemærkninger om manglen på institutioner, der kunne yde landbrugsbistand til rumænske landbrugere. Samtidig er der truffet betydelige foranstaltninger til reform af retsvæsenet. Kommissionen påskønner disse foranstaltninger, og fru Macovei, ministeren, skal have ros for dem. Men selv om vi hører om enorme fremskridt i forbindelse med de politiske kriterier og får at vide, at situationen for de 1,6 millioner ungarere, der bor i landet, er afklaret, er der i virkeligheden ikke sket nogen ændringer. Som det gælder for loven om mindretal, er ingen af de delvise løsninger blevet accepteret. Selv om loven om mindretal i rapporten nævnes som en positiv udvikling, må jeg informere kommissæren om, at det rumænske senat forkastede den i går. Og under debatten var der nedladende omtale og forskelsbehandling, der ikke ville gøre noget demokrati i verden ære. Ungarere, som lever i Rumænien, må have hørt lignende udtalelser i begyndelsen af 1990'erne.
I lyset af den chokerende afstemning i går synes der ikke at være nogen mulighed for kulturelt eller nogen anden form for selvstyre, der kunne skabe en løsning for det store ungarske samfund. For at citere formanden for det rumænske deputeretkammers kompetente ekspertudvalg: "Sådan noget er en umulighed i en retsstat!" Mit spørgsmål er, hvilken form for retsstat det er? De retlige rammer for tilbagelevering af kirkens ejendom er på plads. Men i praksis er tilbagelevering af kirkens ejendom blevet umuliggjort, de tilbagekrævede bygninger bliver privatiseret under hånden, eller privatiseringsprocessen forsinkes af den ene retssag efter den anden. Ejendomsretten kan ikke håndhæves. Hvilken form for fungerende markedsøkonomi er der tale om her? Vi må allerførst kortlægge problemerne, for det kan bidrage til, at der findes en løsning. Parlamentets opgave er at påpege problemerne, og det er en stor opgave. Det er den mest effektive måde at hjælpe de mennesker, der lever i Rumænien, på. Med en vilje til at erkende den reelle situation sammen med og for dem, der burde erkende den i Bruxelles og Rumænien.
Catherine Guy-Quint (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, allerførst vil jeg gerne sige, at det glæder mig meget at kunne tale for de rumænske og bulgarske observatører her i salen. Det er virkelig et første vigtigt skridt mod deres tiltrædelse af Unionen. Jeg vil også gerne vidne om de fremskridt, jeg som medlem af vores parlamentariske delegation har kunnet konstatere i Bulgarien over de seneste seks år. Der er sket store fremskridt, herunder fremskridt, som en stor del af befolkningen har været med til at sikre. Men det har været rigtig hårdt for befolkningen, for den har skullet gøre en stor indsats. Jeg tror ikke, vi i vesten kan forstå det kulturchok, overgangen fra en styret kommunistisk økonomi til markedsøkonomi udgør.
De har alle påpeget de mange europæiske landvindinger, som har udmøntet sig i synlige økonomiske og politiske fremskridt. Men De har også betonet mange skyggeområder. Som Dem må jeg erkende, at integrationen af mindretal er et meget vanskeligt problem i disse lande. Jeg tænker på romaerne, de handicappede, kvinderne og deres rolle og på de homoseksuelle. Men kan vi tillade os at belære dem, os, der har de samme problemer i vores lande?
Der er problemer med korruption, ejendomsret og sikkerhed. For at overvinde disse problemer skal Bulgarien gennemføre en egentlig reform af retssystemet og sikre dets anvendelse, hvilket vil give hele befolkningen demokratiske garantier. Før den næste situationsrapport udarbejdes, om blot få måneder, skal Bulgarien og Rumænien fordoble deres anstrengelser. Men derudover skal Unionen fortsætte sin tekniske bistand og budgetmæssige støtte. Den må ikke slække på støtten. 
Endelig vil jeg gerne sige, at vi skal være meget strenge og krævende over for disse to nye lande. Men vi skal også være opmærksomme på, at deres tiltrædelse af Unionen vil give Europa en ny dimension, og at vi endelig sammen vil kunne vende bladet om Yalta. 
Luciana Sbarbati (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, der er gået et år siden afstemningen om hr. Moscovicis betænkning om Rumæniens og Bulgariens fremskridt hen imod tiltrædelse.
Vi stemte ja, men med forbehold, idet vi påberåbte os den beskyttelsesklausul, der er taget højde for i traktaten, og som gør det muligt at udskyde tiltrædelsen i et år, hvis der konstateres forsinkelser eller utilfredsstillende resultater, når det gælder gennemførelsen af EU's .
Jeg har fulgt Rumænien-spørgsmålet på tæt hold som medlem af den interparlamentariske delegation, og jeg mener i dag, at forsigtigheden kan give os en større bevidsthed om situationen i landet, hvor uddannelsessystemet stadig er mangelfuldt, der er udbredt korruption, de økonomiske politikker og miljø- og energipolitikkerne skal styrkes, der er ikke fundet en egentlig løsning på diskriminationen af minoriteterne, og befolkningens gennemsnitsindkomst er alt for lav.
Desuden er spørgsmålet om international adoption endnu ikke blevet løst. Efter moratoriet og vedtagelsen af den nye lov er adoptionerne blevet standset, hvilket har uheldige og yderst skadelige konsekvenser for børnene, som er de mest forsvarsløse skabninger og bør have førsteprioritet, når vi taler om menneskerettigheder. Ofrene er netop de børn, som havde lært deres familier at kende, og som i dag ikke har mulighed for at blive forenet med dem og leve sammen med dem. Europa-Parlamentet bør se nærmere på dette problem og bede Rumænien om at respektere det, som landet lovede i de institutionelle fora.
Herudover er der retsvæsenet og grænsekontrollen i forbindelse med prostitutionsfænomenet, som bør bekæmpes. På samme måde bør det også undgås, at der i de tilgrænsende lande ankommer mindreårige, som udnyttes af lokale organisationer.
Udvidelsen er en proces, som vi ikke kan standse, men den må og skal ikke kun være en økonomisk proces, eftersom den også er et kulturfænomen og et demokratisk fænomen, der sikrer freden. Derfor er jeg enig i Kommissionens fornuftige redegørelse om fastlæggelsen af Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse. De sidste måneder inden de to landes tiltrædelse af EU vil give dem mulighed for at komme med i EU uden at blive EU's nummer sjok og vil give os de nødvendige forsigtighedsgarantier for en bevidst og ligeværdig optagelse.
Vi håber naturligvis på alt dette, så den drøm kan gå i opfyldelse, som Romano Prodi delte med de europæiske borgere, da han som kommissionsformand gik stærkt ind for udvidelsen og ønskede et forenet Europa, som var i stand til at foreslå et stærkt politisk projekt, der kunne genskabe tilliden hos dem, som ser med bekymring på de store ændringer i vores tid, og som gør det muligt at gennemføre en international indsats med et menneskeligt ansigt. Jeg tror, at det er et sådant Europa, vi ønsker. 
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære rumænske og bulgarske kolleger, jeg skal holde mig til Rumænien.
Midt i juli havde vi besøg af nogle særdeles bekymrede rumænske landmænd. De forklarede os, at de rumænske myndigheder fuldstændig har mistet kontrollen over de genetisk modificerede afgrøder. Ingen, ikke engang ministeren, ved, hvor mange tusinde hektarer der dyrkes genetisk modificerede afgrøder på. Det har tværtimod vist sig, at Rumænien er de genetisk modificerede afgrøders paradis. Soja, majs, blommer, kartofler osv.
Hr. kommissær, gmo-direktivet bliver absolut ikke anvendt, og det er blevet skjult i Deres rapport. Den omtaler heller ikke guldminen i Rosia Montana. Den siddende regering havde ikke desto mindre forpligtet sig til at gå imod dette projekt, som er i modstrid med selve begrebet bæredygtig udvikling, som er en af grundpillerne for vores europæiske politikker.
Men Rumænien er også i besiddelse af Europas miljøklenodie med Danube-deltaet. Dets forvaltning havde hidtil fundet den gyldne middelvej mellem de forskellige aktiviteter i deltaet og beskyttelsen af den fantastiske biodiversitet i området. Men i dag bekymrer denne forvaltning os. Jagten går ind den 15. september, hvilket er til skade for bevaringen af dette naturmiljø. Det viser, at Rumænien på miljøområdet er ude på et sidespor.
Derimod støtter jeg fuldt ud landets optagelse i EU, men jeg kræver, at de rumænske myndigheder straks tager hånd om miljøet og forpligter sig til at beskytte det. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, hyppigt anvendte metaforer præger ofte politiske grundindstillinger. Derfor vil jeg gerne protestere mod det hyppigt anvendte billede med det gule kort. Rumænien og Bulgarien får ikke noget gult kort af Kommissionen i dag, for det ville forudsætte, at de allerede var på banen. Men det er de ikke endnu. Der er ikke tvivl om, at de er europæiske spillere, men de er ikke på stadion endnu. Hvad mener de selv om sig selv, og hvordan bliver de placeret?
Også den citerede ngo, Transparency International, har konstateret, at korruptionen i Bulgarien sågar er taget yderligere til, og har i de sidste år rykket Bulgarien længere ned, ikke kun på pladser, men også på point. Det vil sige, at spilleren Bulgarien er ved at bevæge sig ud af EU-feltet, hvis man er enig med baronesse Winterbourne, når hun siger, at korruptionen er menneskehedens største fjende.
Hvad Rumænien angår, vil jeg kun henvise til den nye præsident, som har sagt, at han uden tøven tør hævde, at næsten alle statens institutioner er berørt af korruption. Rumænien er ikke forberedt på EU's standarder. Det bør vi drage vores konklusioner af. 
David Casa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i løbet af de sidste måneder har Bulgarien gjort positive fremskridt hen imod medlemskab af EU. Landet kommer sig langsomt økonomisk, og det vil sandsynligvis opfylde betingelserne på tiltrædelsesdatoen. En stigning i handelen med medlemsstaterne vidner om denne positive udvikling. Det er imidlertid nødvendigt at vende blikket mod det bulgarske retsvæsen, som stadig skal undergå mange forandringer, bl.a. fordi det endnu ikke er i overensstemmelse med menneskerettighedskonventionen.
Organiseret kriminalitet er også et vigtigt og bekymrende problem, som de bulgarske myndigheder må løse. F.eks. får fem højtstående embedsmænds tilbagetræden fra kontoret til bekæmpelse af organiseret kriminalitet os til at stille en masse spørgsmål, og den bulgarske regering må skride ind omgående, før der bliver forvoldt mere skade. Forslagene om en reform af den nationale tjeneste til bekæmpelse af organiseret kriminalitet bør revideres, så systemet kan sættes i gang med færrest mulige problemer.
Det er også foruroligende at opdage, at en kriminel bande f.eks. har eksporteret spædbørn til Europa. Det skyldes, at denne modbydelige handel er blevet mere almindelig i de senere år. Myndighederne bør derfor fortsat arbejde på at bryde denne onde cirkel, og det skal sikres, at der træffes effektive foranstaltninger, så alle, der er indblandet i denne lyssky handel, bliver pågrebet.
Ja, hr. formand, grundlæggende rettigheder er uomgængelige, så den bulgarske befolkning kan leve, som den fortjener det efter så mange år med kommunistisk styre. Hvis Bulgarien ikke overholder disse grundlæggende principper, vil jeg og en række andre medlemmer af Parlamentet få vanskeligt ved at acceptere Bulgarien som medlem af EU. På dette punkt er der ikke brug for en overgangsperiode, for det drejer sig ikke om økonomi eller politik, det drejer sig om grundlæggende menneskerettigheder.
Jeg håber derfor, at de bulgarske myndigheder vil overvinde disse hindringer, så Bulgarien kan tiltræde EU i 2007.
Alexandra Dobolyi (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også byde observatørerne velkommen, navnlig fordi de er til stede i dag, fordi Den Socialdemokratiske Gruppe insisterede på, at de efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten den 25. april også skulle have mulighed for at overvære Parlamentets og de øvrige EU-institutioners arbejde, for at tiltrædelsesprocessen kunne foregå så gnidningsløst som muligt. Både kommissæren for udvidelse og mine kolleger har allerede nævnt de mangler, der er konstateret i de to lande, og jeg skal ikke gentage dem, for jeg er sikker på, at observatørerne vil viderebringe dem til deres lande.
Det glæder mig imidlertid, at Bulgariens nye regering efter parlamentsvalget den 25. juni ledes af socialdemokrater, for socialdemokraterne har altid gået ind for udvidelse både i de nye medlemsstater og i førtiltrædelsesstaterne. I Bulgarien er der indgået en aftale mellem både regeringspartierne og oppositionspartierne om at støtte en succesfuld gennemførelse af EU-tiltrædelsen. Som kommissæren nævnte, er lovgivningen blevet fremskyndet i de sidste to måneder, og der er blevet indført 30 love med henblik på tiltrædelsen om forhold, som Kommissionen havde kritiseret, på områder som bekæmpelse af korruption, reform af retsvæsenet og organiseret kriminalitet. Disse loves indførelse er dog ikke nok, nu skal der lægges vægt på håndhævelsen af dem, og derfor opfordrer jeg både den bulgarske og den rumænske regering til at bruge den tid, der er tilbage, til dette.
Som ungarer vil jeg benytte lejligheden til også at sige nogle få ord om Rumænien, for mange af de tilstedeværende her i salen er klar over, at der lever et ungarsk mindretal på 1,5 millioner i Rumænien. Deres eneste mulighed for at tiltræde EU er sammen med Rumænien, og tiltrædelsen ville give dem mulighed for at leve i harmoni med os i et fælles Europa uden grænser.
Cecilia Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Europas udvidelse og enhed bliver naturligvis ikke komplet uden vores venner Rumænien og Bulgarien. De har en naturlig plads i det europæiske fællesskab, og vi ser frem til deres tiltrædelse om kort tid. I Den Liberale Gruppe glæder vi os til at have vores kolleger, vores observatører her for at lære dem at kende, og for at vi skal kunne forberede hinanden på det kommende medlemskab.
Vi er imponeret over de fremskridt, som er sket i begge lande, men samtidig skal vi selvfølgelig undersøge disse fremskridt, implementeringen og tilbageværende problemer. Kommissæren pegede på en del af disse problemer, områder, som kræver yderligere foranstaltninger, som det haster rigtig meget med. Vi skal være opmærksomme på menneskerettighedsområdet, der er et område, som Parlamentet i almindelighed og Den Liberale Gruppe i særdeleshed altid skænker ekstra opmærksomhed. Vi skylder folk i kandidatlandene dette, og vi skylder os selv dette for at kunne forsvare de europæiske værdier.
Korruption vækker stor bekymring, og romaerne, Europas største minoritet, lever marginaliseret med stor arbejdsløshed, dårligt helbred og omfattende alvorlige sociale problemer i Rumænien og Bulgarien præcis som i mange andre europæiske lande. Diskriminering og racistisk vold forekommer desværre fortsat, og det sker alt for ofte fra myndighedernes side. Det er naturligvis ikke acceptabelt. En anden mørk sky, som nogle kolleger har nævnt her, er børnene, ikke mindst de børn, som plejes på institutioner, blandt dem psykisk handicappede. Der kommer urovækkende signaler om åben vanrøgt af disse børn, og det er selvfølgelig ikke et medlemsland værdigt.
Jeg håber, at Kommissionen vil øge bestræbelserne på at støtte Rumænien og Bulgarien ved at hjælpe dem med at klare disse og andre problemer, således at det er muligt - hvilket jeg fortsat tror og håber - at gøre det inden for rammerne af medlemskab i 2007. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil takke kommissær Rehn for en afbalanceret rapport. Desværre er debatten om udvidelsen efter min mening ikke altid afbalanceret. De, der vil bremse udvidelsen, taler om faren ved at optage fattige lande, om, at folkeafstemningerne om EU-traktaten forandrede EU-klimaet, og at Europa er blevet koldere. De siger, at folkeafstemningerne egentlig ikke handlede om selve traktaten, men om andre ting. Og det passer, det har handlet om andre ting, fordi vi politiske ledere i Europa ikke har vist tilstrækkeligt med politisk lederskab, fordi vi ikke har formået at forklare, at folkeafstemningerne om traktaten virkelig handlede om traktaten og ikke om noget andet.
Lad os nu sørge for, at vi ikke gør samme fejl, lad os sørge for, at dagens forhandling om Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU virkelig handler om kun dette og ikke om noget andet. Vi skal vise, at vi har visioner og planer, hvad angår udvidelsen. Udvidelsen handler ikke om planløst at optage nye medlemmer, når det passer os, og når opinionen i vores lande tillader det. Udvidelsen handler om demokrati og frihed i Europa, men frem for alt om Europas sikkerhed - jeg er overrasket over, at ingen har nævnt det i dag.
At se på Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU som en isoleret hændelse ville være en fejl, fordi mange udfordringer venter os i de kommende år såsom debatten om Kosovos status, folkeafstemningen, Montenegros selvstændighed, fortsatte diskussioner med Bosnien om Serbien og Makedoniens ansøgning om medlemskab. At udskyde Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU i denne meget usikre sikkerhedspolitiske situation, uden at det absolut er nødvendigt, ville være en fejl.
Ingen, hverken her eller i Rumænien og Bulgarien, mener, at vi skal optage noget land, medmindre det opfylder kriterierne, men vi må heller ikke diskvalificere nogen på forhånd. Er det sådan, at Europa efter folkeafstemningerne er blevet koldere, er det vores opgave at varme det op. Er Europa blevet mere selvisk og indesluttet, er det vores opgave at gøre det mere generøst og åbent, det er det, som gør forskellen på dem, der udgør opinionen, og dem, som skaber opinion, det er det, som gør os til Europas politiske ledere, der tager deres ansvar. 
Helmut Kuhne (PSE ).
   - Hr. formand, efter at der er blevet brugt så mange metaforer fra fodboldens verden, må jeg måske komme med et par bemærkninger om spillereglerne. Dette er ikke endnu en debat om, hvorvidt Bulgarien eller Rumænien tiltræder EU. Denne beslutning er allerede truffet, og det glæder mig, at vi i dag har observatørerne blandt os. Jeg vil imidlertid komme med to kommentarer - til os selv og med adresse til de to lande.
Først til os selv. Hr. Van Orden har rykket for stærke aktioner til bekæmpelse af korruption og kriminalitet. I nogle af sine indlæg i pressen har han udtrykkeligt nævnt menneske- og narkotikahandel. Samtidig har han imidlertid tidligere mere eller mindre åbent erklæret, at en udsættelse af tiltrædelsen, som er planlagt til 2007, overhovedet ikke kan komme på tale. Med adresse til os siger jeg, at hvis man fulgte en sådan kobling, så ville det være en falliterklæring for den teori, at optagelse i EU er et incitament til indre reformer. For hvis presset falder bort, hvilket incitament er der så tilbage til indre reformer, når det i forvejen er garanteret, at optagelsen finder sted?
Derfor siger jeg helt klart, at der ikke på forhånd er truffet nogen beslutninger om datoen. At de er med, det er klart, men tidspunktet er endnu ikke fastlagt. Det afhænger udelukkende af de præstationer, som de to lande, der er på tale, lægger for dagen i den tid, der er tilbage. Ikke af noget andet. Der kan ikke være tale om ydelser på forskud fra EU's side eller nogen form for rabat. Jeg har på fornemmelsen, at det ikke er alle spørgsmål i EU's , der er lige vigtige. Jeg tror, at bekæmpelse af kriminalitet og sikring af de ydre grænser muligvis er noget vigtigere for EU's borgeres behov for sikkerhed end antallet af forsikrede biler, selv om man måske kan opfatte det lidt anderledes set fra bilisternes synspunkt. Men jeg mener, at der findes forskellige problemhierarkier. Derfor siger jeg også, at hvert land bliver bedømt individuelt. Det har hidtil været meget bekvemt at være del af en gruppe, hvor det ene lands svagheder blev skjult af de andres styrker. Men den tid er forbi. Fra nu af bliver hvert land bedømt individuelt. 
István Szent-Iványi (ALDE ).
   - Hr. formand, De Liberale støtter Rumæniens tiltrædelse den 1. januar 2007. Den er stadig mulig, selv i lyset af kommissærens rapport, men der kræves sandelig en stor indsats. Den rumænske regering skal have ros for de seneste måneders bestræbelser på at opfylde kravene. Regeringen har gjort meget, men der skal gøres meget mere. Reformen af retsvæsenet står i stampe, bekæmpelsen af korruptionen er forsigtig og mislykket. Nabolandene er alvorligt bekymrede over miljøets tilstand. Åbningen af guldminen i Rosia Montana har givet anledning til yderligere bekymringer. På dette område forventer vi, at de strengeste miljøbeskyttelsesstandarder tages i anvendelse.
Vi mener, at det rumænske senats forkastelse af loven om mindretal i går er særligt foruroligende. Vi håber, at vi kan stole på premierminister Tariceanus løfte om, at parlamentet inden længe vil godkende denne lov. Under alle omstændigheder vil vi holde ham fast på dette løfte. Vi håber, at medlemmerne af det ungarske mindretal snart kan vælge at studere på universiteter, hvor der undervises på deres modersmål, vi håber, at romaernes situation ændres mærkbart, og vi medgiver, at den rumænske regering har gjort en indsats for det. Den har gjort mere end sin forgænger, men der er stadig lang vej igen. Derfor har Rumænien en reel chance for at tiltræde i 2007. Vi ser gerne, at Rumænien tiltræder i 2007. Vi, De Liberale, og alle grupper i Parlamentet, tror jeg, vil fuldt ud støtte Rumænien i at opnå dette, men det er Rumænien, der skal gøre det meste af arbejdet.
Guido Podestà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, først vil jeg gerne byde observatørerne fra Bulgarien og Rumænien varmt velkommen. Jeg vil også gerne understrege, at kommissær Rehn har udført et godt stykke arbejde, og jeg vil minde alle parlamentsmedlemmerne om, at den metode, som vi anvender nu, nemlig udtømmende overvågningsrapporter, også er den metode, vi anvendte for de andre 10 lande, der kom med i EU den 1. maj 2004.
Hvis vi sammenligner med disse 10 landes forberedelsesniveau 14 måneder før tiltrædelsen, kan vi konstatere, at Rumæniens og Bulgariens forberedelseniveau ikke er anderledes. I forhold til nogle af de 10 landes forberedelsesniveau er Rumænien og Bulgarien faktisk længere fremme i dag.
Desuden er det arbejde, som kommissær Rehn har udført, ikke overfladisk. Han fortalte os om 140 undersøgte områder ud af de 29 kapitler i EU's . Hvor er der grund til alvorlig bekymring? På 10 % af områderne. Der er tale om vigtige områder, f.eks. landbrugsfødevaresikkerhed, grænsekontrol og bekæmpelse af korruption, som mange nævnte. Kommissær Rehn fortalte os således om den energiske måde, som Bulgarien har forstået at indhente den tid på, der blev brugt til valget, og om Rumæniens fantastiske indsats med hensyn til spørgsmål som en reform af retsvæsenet, konkurrence og mere generelt alle de områder, hvor en ensretning er nødvendig.
Netop i lyset af det, jeg lige har sagt, bør vi efter min mening vise Bulgarien og Rumænien tillid. De har stadig 14 måneder at løbe på, og der må ikke være nogen forudfattede meninger - som jeg undertiden kunne mærke i nogle af talernes ord - hvor man på forhånd dømmer indsatsen fra to lande, to befolkninger og to regeringer.
Jeg mener virkelig, at de ord, som hr. Moscovici sluttede af med, nemlig "venskab og tillid, men også stringens", skal være de ord, som vi skal rette os efter. Vi skal selvfølgelig være stringente, hr. kommissær, men vi skal også støtte de to pågældende landes indsats. 
Miguel Angel Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg gentage det, som Den Socialdemokratiske Gruppe i månedsvis har sagt, nemlig at vi går helt ind for Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU, og at vi fastholder vores løfte og håb om, at deres tiltrædelse kan finde sted i januar 2007.
Vi vil gerne understrege lige så kraftigt, at vi som følge af den opfølgning, som vi på ansvarlig vis foretager i de to lande, er bekymret over, at deres respektive regeringer endnu mangler at gennemføre reformerne og opfylde kravene til deres tiltrædelse på den planlagte dato.
Tiden er inde til at opmuntre vores partnere til at give de omtalte reformer et nyt skub, så de kan få opfyldt kravene til den aftalte tid. Vi kan ikke acceptere, at der stilles nye krav til de to kandidatlande, eller at de bliver stillet krav om mere end det, vores medlemsstater skulle opfylde, da vi afsluttede vores egen indtræden, men det er heller ikke acceptabelt at give køb på nogen af de aftalte betingelser.
Fra nu af udgør Bulgarien og Rumænien to forskellige situationer, som skal vurderes individuelt afhængig af deres egen fortjeneste. Det er klart, at det er deres respektive regeringer, og ikke os, der har nøglen til at åbne dørene til EU for deres befolkninger. Det vi, Parlamentet og Kommissionen, her ved afslutningen af processen ønsker at gøre, er at hjælpe og ikke at lægge hindringer i vejen.
Endelig bemærker vi en divergerende tendens i de to lande. I Bulgarien har de politiske kræfter formået af skabe en national enhedsregering, og alle ser ud til at gøre en indsats for at gøre bedst mulige fremskridt hen imod tiltrædelse af EU. Til gengæld er det meget bekymrende i Rumænien at se, hvordan man fra magtens side ser ud til at have kastet sig ud i en operation med trusler mod oppositionen, med en ændring af reglerne, der påvirker det demokratiske arbejde i institutionerne. Uden at komme ind på yderligere vurderinger gentager vi vores indtryk af, at striden mellem de vigtigste politiske kræfter i landet ikke synes at være den rette vej til at opnå konsensus om reformer og om forhandlinger med EU. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Bulgarien og Rumænien har formelt afsluttet tiltrædelsesforhandlingerne, men før de bliver medlemsstater med fulde rettigheder, må de afhjælpe de mangler, som blev påpeget i Europa-Parlamentets seneste beslutning og Kommissionens nye rapport.
Rumæniens situation er vanskeligst. Landets unge regering bestræber sig stærkt på at afhjælpe manglerne, og det skal den have ros for. Men den har stadig en lang række problemer at løse på områder som retsvæsenet og indre anliggender, bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet og miljøbeskyttelse. Et andet vigtigt spørgsmål er guldminen i Rosia Montana, selv om udenrigsminister Ungureanu allerede i foråret lovede, at han ville løse dette problem, inden der var gået seks måneder.
En anden tung byrde er spørgsmålet om romaerne. Den nye regering bestræber sig på at opbygge et effektivt system, men der er stadig mange uregelmæssigheder, som skal fjernes, for forholdene er helt uacceptable for EU. Når Bulgarien og Rumænien tiltræder EU, vil antallet af romaer i EU stige ca. en halv gang, og det betyder, at der skal udvikles en langsigtet strategi. De etniske mindretals situation er blevet betydeligt bedre i de sidste 10 år, men den er stadig langtfra tilfredsstillende. Hvorfor er f.eks. godkendelsen af loven om mindretal så problematisk? Senatets forkastelse af lovforslaget i går er en meget alvorlig negativ udvikling.
Jeg vil gerne advare de rumænske politikere om, at de bør undlade at fremkomme med erklæringer om, at Rumænien allerede i vidt omfang garanterer alle de etniske mindretals rettigheder. Det gør Rumænien stadig langtfra. Det er rigtigt, at det største etniske mindretalssamfund, de 1,5 millioner ungarere, har oplevet en betydelig udvikling. Der er ungarere i regeringen og den offentlige forvaltning, og derfor har de indflydelse på landets indenrigs- og udenrigspolitik. Som repræsentant for det ungarske samfund i Slovakiet ser jeg meget gerne, at det ungarske samfund i Rumænien tiltræder EU hurtigst muligt, så de kan leve som EU-borgere og udnytte de muligheder, som Unionen tilbyder. Det er Europa-Parlamentets opgave at kontrollere alt dette konsekvent, men samtidig skal det også yde mest mulig bistand. Jeg håber ikke, at det bliver nødvendigt at tage den beskyttelsesklausul, der er i vores beslutning, i anvendelse.
Józef Pinior (PSE ).
   -  Hr. formand, jeg vil indlede min tale i dag med at byde observatørerne fra Bulgarien og Rumænien hjerteligt velkommen i Europa-Parlamentet. I det store og hele opfylder disse to lande de politiske og økonomiske kriterier for medlemskab af EU, og de har begge gjort et enormt fremskridt hen imod demokrati og markedsøkonomi i løbet af de sidste 16 år. For at få et fuldt overblik over dette fremskridt må vi huske på deres udgangspunkt i 1989. I de seneste år har vi været vidne til en konsolidering af demokratiet og en udvikling fra et valgdemokrati til et liberalt demokrati. Som medlemmer af EU vil Bulgarien og Rumænien give det europæiske kontinent større sikkerhed. De vil især bidrage til, at den politiske situation i Balkanlandene stabiliseres.
At man går ind for Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU, betyder imidlertid ikke, at man vender det blinde øje til de problemer, som de to lande må løse, før de kan tiltræde EU. For øjeblikket vedrører disse problemer hovedsageligt gennemførelsen af EU's regelværk, retslige og administrative reformer og bekæmpelse af korruption. Den bulgarske og den rumænske regering må fremskynde reformerne på disse områder og træffe effektive foranstaltninger til at fremme god regeringsførelse for at sikre, at tiltrædelsen kan finde sted den 1. januar 2007.
Den forfatningsmæssige krise, som EU's medlemsstater er ude i, må ikke brede sig til de lande uden for EU, der er på vej til at blive medlemmer. Intet land har nogensinde været helt klar til medlemskab, og EU kan ikke stille krav til Bulgarien og Rumænien, som det ikke stillede til de 10 central- og østeuropæiske lande for to år siden. Den rumænske og den bulgarske regering må nu intensivere deres bestræbelser på at løse de problemer, de har for øjeblikket. De to landes borgere skal gøres bekendt med nødvendigheden af reform, og offentligheden i EU må gå ind for yderligere udvidelse.
Ivo Strejček (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er ikke fodboldfan, så jeg kender sandsynligvis ikke fodboldreglerne, men jeg anser det for at være min personlige, politiske pligt som medlem af Europa-Parlamentet at føje nogle bemærkninger til spørgsmålet om Bulgarien og Rumænien.
Med hensyn til vurderingen af de politiske kriterier er jeg for det første af den opfattelse, at den nødvendige reform af statsforvaltningen, bekæmpelsen af korruption på højt plan og kampen mod menneskehandel bør tillægges mindre vægt i rapporten. Alle de tilhørere, der er til stede i mødesalen i dag under forhandlingen, må få den opfattelse, at Bulgarien og Rumænien er gennemsyret af korruption, hvilket naturligvis ikke er tilfældet. Jeg mener, at vi må gøre noget ved EU-forvaltningen og det næsten legendariske EU-bureaukrati. Jeg anbefaler, at udtrykket "korruption på højt plan", der benyttes i rapporten, kun anvendes med stor forsigtighed og i meget begrænset omfang.
Det afsnit i rapporten, der omhandler økonomiske kriterier, er usædvanligt følsomt. Når vi sammenligner de økonomiske resultater i euroområdet med de økonomiske resultater i Bulgarien og Rumænien, kan vi kun misunde dem det mod, de har haft til at gennemføre drastiske økonomiske reformer med meget fine resultater. Det er imidlertid værd at nævne reformen af arbejdsmarkedet. Her drejer det sig desværre ikke så meget om en diskussion af forholdene i Rumænien og Bulgarien, men om en indgående diskussion af den manglende vilje i Vesten til at give arbejdskraft fra Central- og Østeuropa adgang til de vesteuropæiske arbejdsmarkeder.
Jeg mener, at budskabet til borgerne i tilhørerlogen er, at EU ikke har nøglerne til Europa. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, den værdifulde rapport, som Kommissionen har forelagt, giver et objektivt og realistisk billede af situationen i de to lande.
Det er et faktum, at Bulgarien og Rumænien siden Kommissionens sidste rapport har gjort en stor indsats for at gennemføre og fuldt ud anvende EU's regelværk. Det er et faktum, som ingen kan bestride, og ingen kan underkende.
Det er imidlertid også et faktum, at der i Kommissionens rapport konstateres alvorlige mangler. Amnesty International har allerede påpeget visse problemer med beskyttelsen af menneskerettighederne, ligesom der i Kommissionens rapport påpeges alvorlige mangler, hvad angår bekæmpelse af korruption, reorganisering af den offentlige forvaltning, modernisering af retsvæsenet, bekæmpelse af piratkopiering og overtrædelse af bestemmelser om industrielle ejendomsrettigheder, gennemførelse af EU's regelværk, plantebeskyttelse og beskyttelse af dyrs sundhed inden for landbrugssektoren, kontrol af ydre grænser, statsstøtte i stålindustrien, miljø og nuklear sikkerhed. Det er alt sammen alvorlige mangler, som ikke bare påvirker de to landes fremskridt hen imod tiltrædelse, men også påvirker deres nabolande og EU's medlemsstater.
Spørgsmål som beskyttelse af dyrs sundhed, plantebeskyttelse, miljøet, nuklear sikkerhed, statsstøtte og beskatning, forsikring og dumping af arbejdskraft forårsager også alvorlige økonomiske og sociale problemer i EU's medlemsstater.
Jeg mener, at det er i EU's og de to landes befolkningers interesse at stå fast på udvidelsesstrategien og gøre sig de største bestræbelser på at fuldføre proceduren for rettidig integration af Bulgarien og Rumænien i EU.
Balkanlandene står over for en enorm udvikling, og integrationen af Bulgarien og Rumænien vil bidrage til fred og konsolidering af stabilitet og sikkerhed.
Budskabet skal imidlertid være klart. Tiltrædelsesproceduren vil fortsætte uden lempelser, men også uden nye betingelser og med et fast mål om fuld integration og anvendelse af europæiske principper og EU's regelværk.
Til sidst vil jeg påpege, at det, der kræves omgående, er Kommissionens bidrag til fuld bevilling af finansiel førtiltrædelsesbistand til Bulgarien og Rumænien med henblik på fuld anvendelse af EU's regelværk. Det er Rådets ansvar at vedtage Europa-Parlamentets forslag om budgettet for 2006.
Camiel Eurlings (PPE-DE ).
   - Hr. formand, allerførst vil jeg takke kommissæren for hans udførlige indledning, som giver et blandet billede af de fremskridt, der er gjort siden sidste gang, vi talte herom, men der findes stadig en række problemer. Jeg vil i mit indlæg kort fokusere på Rumænien.
Basescu-regeringen har absolut gode hensigter, og den forsøger at arbejde hårdt på yderligere reformer. Jeg synes, at hans regering fortjener en kompliment. Alligevel er der stadig en række problemer. Allerførst den vedvarende korruption. Da det ikke er muligt at skabe hæderlighed pr. dekret, skal regeringen gøre mere, end gang på gang at understrege, at den er imod korruption. Især er det meget vigtigt at gribe ind over for højtplacerede embedsmænd og retsforfølge forhenværende politikere, som har været korrupte, for at vinde større tillid. Naturligvis skal retsvæsenet spille sin egen rolle, men regeringen bør gøre alt for hurtigt at vise de første mærkbare resultater.
Hvad angår grænsekontrol, bekæmpelse af den grænseoverskridende kriminalitet, men bestemt også menneskesmugling, skal der absolut gøres fremskridt, også i betragtning af at Rumænien snart vil have en af de største, om ikke den største ydre grænse, både på land og til vands.
For det tredje er der fødevaresikkerheden, den genetiske modifikation. Den har min nederlandske kollega, Joost Lagendijk, udtrykkeligt talt om.
Mit fjerde punkt, som måske ser ud til at være mindre vigtigt, men det er det ikke, vedrører forholdet på hospitaler for mennesker med psykiske problemer og situationen på børnehjem. Og der skal der efter min mening absolut gøres større fremskridt.
Kommissæren var tydelig, også i sine dokumenter. Der er stadig store problemer med 10 % af . Her skal der efter hans mening ske forbedringer, hvis vi skal kunne begynde på den planlagte dato. Sammen med kommissæren skal vi her i efteråret, men i hvert fald også i april, se på, om udsættelse er nødvendig. Forhåbentlig ikke, men hvis det er nødvendigt, så kan det ikke være anderledes. Vi skal også undersøge, om kapitler skal suspenderes efter en eventuel tiltrædelse, hvis der ikke gennemføres tilstrækkeligt. Det skal Rådet også beskæftige sig seriøst med. Det er ærgerligt, at Rådet ikke er til stede her.
Jeg vil sige til Rumænien, og jeg slutter nu, hr. formand, at vi er kritiske, hvad angår disse kriterier. Det er ikke rettet mod Rumænien, det er ikke et gult kort, men det er netop et skub i retning af yderligere reformer, et skub i retning af større frihed for rumænerne selv, og det er en garanti for vores europæiske værdier, som vi ved hver udvidelse skal fastholde meget kraftigt for at bevare vores troværdighed. 
Libor Rouček (PSE ).
   -  Mine damer og herrer, jeg vil også indlede med at byde observatørerne fra Rumænien og Bulgarien velkommen i Europa-Parlamentet. Tjekkiets Socialdemokratiske Parti, som jeg taler på vegne af, har altid støttet disse to landes tiltrædelse af EU, og det vidner afstemningerne i Parlamentet om. Jeg er overbevist om, at mit parti fortsat vil støtte Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU i 2007. Årsagen er, at vi mener, at denne tiltrædelse er det næste skridt i en historisk proces, nemlig den gradvise udvidelse af et område med fred, velstand og stabilitet til at omfatte den østlige del af det europæiske kontinent.
Jeg mener, at den rapport fra Kommissionen, som vi debatterer her i dag, er yderst velafbalanceret, og jeg takker Kommissionen for at have udarbejdet den. Den indeholder detaljerede oplysninger om de fremskridt, som de to lande har gjort inden for menneskerettigheder, borgerlige frihedsrettigheder og det politiske system, selvfølgelig uden at de ubestridelige fremskridt, som de har gjort på det økonomiske område, bliver glemt. Samtidig gøres der imidlertid også opmærksom på de problemer, som både Rumænien og Bulgarien stadig står over for. De foregående talere har allerede nævnt mange af disse problemer, som omfatter korruption, fødevaresikkerhed og andre landbrugsanliggender, grænsebeskyttelse og offentlig forvaltning. Dette sidste problem vedrører naturligvis også disse landes evne til at absorbere EU-midler, til at administrere sådanne midler demokratisk og gennemsigtigt og til at overvåge deres udgifter. Andre problemer er mindretal, f.eks. romaerne, som er blevet diskuteret meget.
Jeg er overbevist om, at det stadig kan lade sig gøre for både Rumænien og Bulgarien at tiltræde EU i januar 2007, men der er en ting, jeg gerne vil understrege, og jeg håber, at observatørerne vil tage min anbefaling, som er baseret på mine erfaringer med Den Tjekkiske Republiks tiltrædelse af EU, med hjem til deres egne lande. Jeg mener, at hvis det skal lykkes for de to lande at tiltræde EU, skal der etableres et samarbejde i dem mellem alle de europæiske politiske partier, uanset om de indgår i en regeringskoalition eller er i opposition, og uanset om de repræsenterer socialdemokratiske, liberale eller konservative synspunkter. Hvis der kan opnås et sådant samarbejde, og der bliver gjort en indsats for det, er jeg sikker på, at Parlamentet, når vi om et halvt års tid debatterer den endelige rapport, konkluderer, at det vil være muligt for de to lande at tiltræde i januar 2007.
Péter Olajos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de foregående talere talte om, hvad Rumænien og Bulgarien havde lovet før afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne, og hvilke løfter de faktisk har holdt. Jeg vil tale om noget andet, nemlig hvad der sker med de EU-direktiver, der er udarbejdet i perioden mellem afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne og den faktiske tiltrædelse.
Mineaffaldsdirektivet er for øjeblikket i forligsproceduren. Det er det direktiv, som Kommissionen tog initiativ til efter minekatastrofen med udslip af cyanid i Rumænien i 2000. Katastrofen førte til alvorlig drikkevands- og miljøforurening i Rumænien, Ukraine, Slovakiet og Ungarn. Vi udarbejdede dette direktiv for at forhindre en lignende katastrofe i fremtiden. Direktivet forventes vedtaget i december. Hr. kommissær, er der mulighed for, at Kommissionen og Rådet kan give Rumænien nogen indrømmelser, hvad angår overholdelse af dette direktiv? Hvilke garantier kan de give for, at dette ikke sker? De spekulerer måske på, hvorfor jeg spørger om det. Det gør jeg, fordi til trods for at den rumænske minekatastrofe fandt sted for fem og et halvt år siden, har domstolene endnu ikke afgjort en eneste af erstatningssagerne. Forhandlingen er også gået i stå, men det selskab, der forårsagede ødelæggelserne, opererer fortsat uforstyrret i Rumænien. Hverken de skadelidte eller naturen har modtaget nogen skadeserstatning i Ungarn eller nogen af de andre berørte lande.
En af grundene til, at jeg støtter Rumæniens EU-medlemskab, er, at medlemskab vil sikre, at Rumænien er bundet af EU's bestemmelser, og vi vil kunne håndhæve deres gennemførelse. Miljøbeskyttelse, forebyggelse af skader eller skadeserstatning er en grundlæggende ret og forpligtelse i civiliserede europæiske lande. Den opfyldes endnu ikke i Rumænien. Om det kommer til at ske, afhænger af Rådet og Kommissionen. Derfor spørger jeg Kommissionen og Rådet om de kan garantere, at de ikke vil tillade, at Rumænien og Bulgarien, ikke engang midlertidigt, unddrager sig virkningen af det nye minedirektiv.
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de kvantitative tiltrædelseskriterier er simple og målelige. Men det er vanskeligt at måle kvalitative kriterier, som er kernen i politiseringen af udvidelsesproceduren.
Det er Europas skyld, fordi vi ikke har fastslået de kvalitative kriterier på en objektiv, pålidelig og funktionel måde, fordi vi ikke har fastlagt den politiske geografi, dens politiske grænser, og fordi vi ikke har defineret det dialektiske forhold mellem uddybning og udvidelse.
Hvis disse store spørgsmål var blevet besvaret, ville vi ikke have dilemmaet med Tyrkiet, der ville ikke være usikkerhed om det vestlige Balkans perspektiver, og der ville ikke være spekulationer om Bulgarien og Rumænien. Det afgørende tidspunkt for evaluering af, om de to lande er klar til at tiltræde, var, da tiltrædelsestraktaterne blev undertegnet. Siden da er den særlige overgangstid for politiske, institutionelle og administrative tilpasninger blevet givet og forlænget korrekt. Bemærkningerne i den rapport om de to landes fremskridt hen imod tiltrædelse, som Kommissionen har forelagt i dag, er også korrekte.
Under alle omstændigheder må vi ikke overse, at Bulgariens og Rumæniens gennemførelse af EU's regelværk er fremskyndet. Det må under ingen omstændigheder være Unionen, der skuffer de to landes borgere.
Princippet om, at der ikke er nogen automatisk forbindelse mellem kandidatur og tiltrædelse, som jeg går ind for, kan ikke være et forsinket krav, et efterfølgende krav. Bulgarien, Rumænien og EU-25 må øge indsatsen, skærpe bestræbelserne og vise en konvergerende og kreativ politisk vilje til at gøre EU-27 til virkelighed den 1. januar 2007. Om ikke andet dikterer den geopolitiske og geoøkonomiske genopbygning af Europas historiske enhed det.
Michl Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi glæder os over de positive skridt på Rumæniens og Bulgariens vej til EU. Så meget desto mere har vi også ret til at tale om de punkter, som ikke er positive, og som kræver en vis kritik.
Kommissionen konstaterer, at de politiske kriterier er opfyldt. Jeg tror ikke, at de politiske kriterier er opfyldt på alle punkter. Mindretalsloven, som er anført i Kommissionens redegørelse, blev i går nedstemt i senatet. Det har hr. Duka-Zólyomi allerede nævnt. Denne mindretalslov var i praksis en absolut minimalløsning, og sågar den blev forkastet. Jeg mener, det er beskæmmende og et alvorligt tilbageskridt på vejen mod at opfylde Københavnskriterierne.
Jeg synes, det er meget positivt, hr. kommissær Rehn, at romanibefolkningen har fået så stor en plads i redegørelsen. Jeg synes imidlertid, at de halvanden million ungarere i Rumænien havde fortjent en mindst lige så stor plads i Deres beretning, og at det ville have været bedre at gå mere detaljeret ind på dette spørgsmål. Når man f.eks. skriver om den videregående uddannelse og ikke gør opmærksom på, at denne videregående uddannelse fungerer med privat finansiering, med finansiering fra udlandet, og at den rumænske stat ikke giver tilskud til det, at den altså intet betaler til videregående uddannelser på ungarsk, så er det en manglende opfyldelse af Københavnskriterierne. Resultatet er, at kun 1,6 % af de 6,6 % af Rumæniens befolkning, som udgør det ungarske mindretal, har en videregående uddannelse. Det betyder, at man uddannelsesmæssigt holder en befolkningsgruppe, som omfatter flere mennesker end nogle stater i EU, på det laveste niveau.
Til slut vil jeg sige, at Europa-Parlamentet har i Moscovici-betænkningen krævet, at beskyttelsen af mindretal bliver forbedret. Det drejer sig altså om "under overholdelse af subsidiaritets- og selvforvaltningsprincippet at sikre beskyttelsen af det ungarske mindretal". Initiativer i denne retning fra Kommissionens side er hidtil blevet nedstemt af det rumænske parlament og den rumænske regering. Også her er der behov for handling, og jeg beder kommissær Rehn om at medvirke til det. 
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de græske medlemmer af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater støtter stærkt både Rumæniens og Bulgariens perspektiv om tiltrædelse af EU, bl.a. fordi vi mener, at det vil styrke stabiliteten og sikkerheden i Sydøsteuropa. 
Kommissionens rapport omhandler de fremskridt, der er gjort i de to lande, og der er gjort mange fremskridt. Samtidig konstateres det imidlertid, at der er forsinkelser i visse sektorer. Bekæmpelse af korruption, reorganisering af retsvæsenet og grænsebeskyttelse er nogle af de problemer, der skal løses hurtigere. Der skal også lægges særlig vægt på respekt for menneskerettighederne og mindretallenes rettigheder, mens situationen på børnehjem og psykiatriske hospitaler i Rumænien er langtfra tilfredsstillende.
Vi overvåger nøje rapporterne fra de kompetente myndigheder og håber, at de nødvendige retslige reformer vil blive gennemført hurtigere. Vi håber også, at Bulgarien vil holde sine løfter, navnlig om atomkraftværket i Kozloduy.
Jeg mener imidlertid, at anvendelsen af lovgivningen - dens praktiske anvendelse i hverdagen - er mere vigtig end reformen af den. Kommissionen må overvåge dette forhold nøje. Jeg har tiltro til, at disse svagheder vil blive afhjulpet i løbet af de næste 14 måneder, så vi kan byde disse to lande hjerteligt velkommen som nye medlemmer af EU den 1. januar 2007.
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker Kommissionen for denne rapport. Dette er en meget vigtig dag for Rumænien og Bulgarien, og jeg byder de tilstedeværende observatører velkommen. Det må være vanskeligt for dem, idet vi gør opmærksom på nogle af deres fejl. Dette er dog ikke udtryk for ond vilje, men sker med henblik på at tilbyde dem hjælp til at forbedre situationen. Jeg anerkender rapportens udgangspunkt, nemlig at begge lande har gjort fremskridt, men at en yderligere indsats er påkrævet.
Jeg ønsker især at tale om Rumænien, og selv om andre har drøftet disse forhold, navnlig om forholdene for små børn, babyer og vokse handicappede i institutionspleje. Som påpeget af baronesse Nicholson er det foruroligende, at der er praktiske problemer, selv om der er sket meget betydelige fremskridt med hensyn til børns rettigheder, endog i en sådan grad, at systemet betragtes som en model. Mange babyer efterlades f.eks. på fødestiftelser. De kan ikke anbringes på institution og fører således en hensygnende tilværelse på fødestiftelser i flere måneder og endog år. For nylig mødte jeg en rolling på 18 måneder på en fødestiftelse. Vi har brug for akutte plejepladser i disse tilfælde.
Hvad angår unge handicappede er der forsøgsprojekter i gang, hvor man arbejder på at lukke institutioner og indrette beskyttede boliger, men disse forsøg er sporadiske. Der er store problemer i nogle lande. Så sent som i går havde nogle personalemedlemmer i Giurgiu Amt ikke modtaget deres løn. Hvis disse folk ikke får deres løn, hvem skal så made de personer, der ikke kan spise selv? Vi bliver nødt til at løse dette problem.
Hvad angår landbruget er der store problemer i begge lande. Der er brug for investeringer og modernisering, og vi bliver nødt til at hjælpe. Usikkerheden omkring den finansielle situation fremover giver anledning til bekymring. Jeg opfordrer kraftigt rådsformand Blair til at tilvejebringe en snarlig løsning på dette problem.
Normalt går jeg ikke meget op i datoer, men jeg går meget op i levering. Det jeg forsøger at gøre i dag er at understrege over for dem, der ikke har en stemme, at Europa-Parlamentet drøfter deres problemer, og at vi vil holde øje med udviklingen med henblik på at sikre, at vi opfylder vores forpligtelser. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi diskuterer mange ting her, men det centrale spørgsmål diskuterer vi for lidt, nemlig EU selv. Hvad er i EU's og de europæiske borgeres interesse? For det første at udvidelsesprocessen med Rumænien og Bulgarien, som vi helhjertet hilser velkommen, også virkelig lykkes. I denne forbindelse bryder jeg mig ikke om fikseringen på diverse tiltrædelsesdatoer. Naturligvis er det i vores interesse, at Rumænien, Bulgarien og Kroatien bliver medlem af EU endnu i denne valgperiode, altså før valget til Europa-Parlamentet i 2009. Men om det sker et halvt år tidligere eller senere er i mine øjne mindre vigtigt end den kendsgerning, at man virkelig får gennemført det fælles . Hr. Horáček har helt ret, når han peger på, at det ikke er papiret der tæller, men virkeligheden. Kommissionen, Parlamentet og Rådet skal i de kommende måneder sammen med vores rumænske og bulgarske venner observere, hvordan den virkelige udvikling i disse lande kommer til at foregå, og træffe afgørelse på det grundlag, ikke ud fra tilfældige følelser og fornemmelser.
Det andet vigtige punkt er Københavnskriterierne. Disse Københavnskriterier blev bevidst udviklet til den sidste udvidelsesrunde og som supplement til det fælles . Vi må ikke tillade, at de bliver udvandet, for udvandede Københavnskriterier vil også have en negativ og farlig virkning for kommende udvidelser.
Det tredje og sidste punkt er, at vi klart bør indse, at udvidelsen med Rumænien, Bulgarien og Kroatien er et vigtigt skridt. Men derefter bør vi holde op med at gå rundt og uddele tiltrædelsesstatus. Vi bør i de kommende år ikke give tiltrædelsesstatus til flere. Perspektiv, ja. Sydøsteuropa skal have et EU-perspektiv, men i første omgang bør vi konsolidere Unionen. Der er nemlig ingen, der har glæde af at blive optaget i en union, som i mellemtiden opløses til et Nirvana. Derfor har vi også brug for en klar konsolidering af dette EU. Det vil Rumænien og Bulgarien yde deres bidrag til. De er europæiske lande, men de kan kun yde dette bidrag på basis af kendsgerninger og lovgivning. 
Olli Rehn,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg glæder mig over disse fremragende forhandlinger af høj kvalitet, der er dette emne værdige. Jeg glæder mig over den ansvarlige måde, hvorpå Parlamentet håndterer udvidelsespolitikken, og jeg vil gerne fortsætte det tætte, konkrete og meget stærke partnerskab, vi har. Desværre kan jeg ikke besvare alle de mange spørgsmål, der er blevet fremsat i forbindelse med dette spørgsmål. Jeg håber, at vi kan fortsætte dialogen i udvalget og bilateralt i form af hastespørgsmål og mundtlige forhandlinger. Jeg vil nu koncentrere mig om to eller tre af de vigtigste spørgsmål, der er blevet rejst i løbet af forhandlingerne.
I flere taler er det blevet understreget, hvor vigtigt det er, at retssystemet fungerer ordentligt, og den praktiske gennemførelse af retssystemet, dvs. reformen af retsforfølgelses- og domstolssystemerne og navnlig en reel vedtagelse af disse reformer, er ganske rigtigt af afgørende betydning for forberedelserne af tiltrædelsen. Dette hænger direkte sammen med bekæmpelsen af korruption og organiseret kriminalitet. Disse reformer må derfor have absolut prioritet, de skal have førsteprioritet, ikke mindst fordi de vil påvirke alle aspekter af livet og samfundet, uanset om det drejer sig om adgang til sundhedsvæsenet eller om erhvervsklimaet. Jeg vil generelt gerne understrege, at gennemførelse i forbindelse med retssystemerne og på andre områder er af stor betydning. Den tid, hvor der blev udformet strategier og udarbejdet handlingsplaner, er ovre. De klarer sig ret godt. Nu har vi brug for praktiske resultater. Tiden er inde til handling snarere end ord.
De områder, der indebærer de største udfordringer på det fællesskabspolitiske område, er landbrug og behandling af dyresygdomme. Begge lande skal opnå standarder, der garanterer fødevaresikkerhed i hele EU. Inspektionerne ved de eksterne grænser skal også forbedres. På den anden side er der også eksempler på god praksis på dette område, f.eks. var myndighedernes reaktion på fugleinfluenza i både Rumænien og Bulgarien positiv. Den var hurtig, effektiv og professionel, og den var derfor opmuntrende for fremtiden.
Nogle medlemmer har spurgt om genetisk modificerede organismer. Jeg er helt klar over, at der dyrkes genetisk modificeret soja i Rumænien. På den anden side må vi tage i betragtning, at EU-lovgivningen vil finde anvendelse på dette område fra tidspunktet for tiltrædelsen. Da denne sojaproduktion strengt taget ikke finder sted på EU's område i øjeblikket, er der ikke tale om en tilsidesættelse af EU-lovgivningen. Hvis EU ikke, når Rumænien tiltræder Unionen, har tilladt produktion af genetisk modificeret soja, må Rumænien simpelthen følge EU-lovgivningen og destruere sojaafgrøderne. Kommissionen vil følge dette spørgsmål nøje, og jeg kan forsikre Dem om, at situationen vil være under kontrol.
Den forbedrede overvågningsmekanisme, som vi vedtog for et år siden, giver resultater. Et godt eksempel er den reform af retssystemet, der er blevet nævnt, og konkurrence- og statsstøttepolitikken i Rumænien. Disse områder har bevæget sig fra kategorien af emner, der giver anledning til alvorlig bekymring, til en kategori, hvor der fortsat er behov for en indsats med et klart mål. Kommissionen vil fortsætte sin nøje overvågning af Bulgariens og Rumæniens forberedelser. Inden rapporten udarbejdes i april eller maj, vil Kommissionen gennemføre inspektionsture med eksperter fra medlemsstaterne for at vurdere de utilfredsstillende områder, der giver anledning til størst bekymring.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at den bedste måde, hvorpå vi kan hjælpe Bulgarien og Rumænien og borgerne i disse lande, er ved at holde os til tiltrædelsesvilkårene. I overensstemmelse hermed vil det af rapporterne fremgå ikke blot, hvilke fremskridt der er gjort, men først og fremmest hvilke problemer der stadig findes, således at disse lande og deres regeringer sikres støtte til deres reformpolitikker. En politik, der opstiller betingelser, fungerer derfor som en kraft, der kan ændre samfundet, og det er det centrale i udvidelsespolitikken.
Der er blevet foretaget sammenligninger med fodboldkampe under forhandlingerne. Hr. Lagendijk begyndte dette, og da han opfatter sig selv som en inkarnation af Johan Cruyff, uden tvivl med god grund, kan jeg måske slutte med at sige, at i stedet for et -lignende forsvar for Bulgarien og Rumænien, er det nu nødvendigt at lægge kræfter i en aggressiv, altomfattende fodboldkamp i begge landes reformpolitikker. Det er ikke længere tid til passivitet, men til aktivitet og beslutsomhed. 

Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0332/2005).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
Har Kommissionen kendskab til de praktiske vanskeligheder, som kan forhindre flypassagerer i at udøve deres nye rettigheder i medfør af forordning (EF) nr. 261/2004, og er Kommissionen rede til at træffe foranstaltninger for at løse disse problemer?
Overvåger Kommissionen gennemførelsen af den nye lovgivning i medlemsstaterne, særlig med hensyn til den rolle, de udpegede nationale organer spiller for at sikre, at passagerernes rettigheder overholdes?
Jacques Barrot,
   Fru formand, den forordning, fru McAvan nævner, fastsætter ganske rigtigt fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser.
Siden forordningen trådte i kraft den 17. februar 2005, har Kommissionen meget opmærksomt ført tilsyn med medlemsstaternes gennemførelse af forordningen og fulgt op på luftfartsselskabernes anvendelse deraf. For at sikre at forordningen gennemføres ensartet i hele Europa, har Kommissionen indledt overtrædelsesprocedurer mod flere medlemsstater, som endnu ikke har iværksat de nødvendige foranstaltninger for at fastsætte de sanktioner, luftfartsselskaberne skal påføres ved manglende overholdelse af gældende lovgivning.
Desuden har Kommissionen ud fra de klager, den regelmæssigt modtager, kunnet konstatere visse praktiske vanskeligheder med den egentlige iværksættelse af forordningen og kontrollen med dens gennemførelse i medlemsstaterne. Det er navnlig tilfældet med hensyn til de nationale organers forpligtelse til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre passagerernes rettigheder og behandle de indgivne klager. I denne forbindelse arbejder Kommissionen for øjeblikket sammen med de nationale myndigheder med henblik på at nå frem til en harmoniseret fortolkning af den rolle, disse organer skal påtage sig med hensyn til kontrol og behandling af klagerne. 
Linda McAvan (PSE ).
   - Kommissær, problemet med denne lovgivning er vel, at indvirkningen i høj grad afhænger af de oplysninger, der gives til passagererne, og de problemer, der opstår, når der ikke er nogen til at give passagererne disse oplysninger.
I juni strandede en af mine vælgere, fru Underwood, natten over i Alicante med sin familie, der indbefattede en baby på 10 måneder. Der var ikke nogen repræsentant fra luftfartsselskabet, der kunne fremkomme med oplysninger. De ringede rent faktisk selv til bestemmelseslufthavnen, hvor man heller ikke var i stand til at fremkomme med nogle oplysninger. Familien havde allerede checket ind, og de kunne ikke få deres bagage udleveret. Der var ingen faciliteter til babyer og heller ingen babymad. De rejste videre kl. 4.00 næste morgen, selv om de ifølge planen skulle have rejst kl. 19.00 aftenen før. Hun skrev til luftfartsselskabet, men fik ingen erstatning, og det nationale organ var også af den opfattelse, at luftfartsselskabet havde handlet behørigt.
Vi har her en lovgivningstekst. Det glæder mig, at De skal gennemgå disse nationale organers rolle, idet jeg ikke for indeværende er overbevist om, at lovgivningen er praktisk og anvendelig for borgerne. 
Jacques Barrot,
   Fru McAvan, jeg har lyttet opmærksomt til det eksempel, de netop kom med. De nationale organer er til for at gribe ind, når luftfartsselskaberne fejler. Jeg har sagt det og siger det igen: Vi har ikke vedtaget denne forordning for ikke at få den anvendt! Vi skal derfor undersøge de praktiske forhold omkring behandlingen af disse klager sammen med de nationale myndigheder. Som Deres eksempel viser, skal de nationale myndigheder overholde forordningens bestemmelser, så vi netop ikke hele tiden skal trække på domstolene for at få bragt tingene i orden. Idéen med forordningen var, at vi ikke hele tiden skulle trække på retsvæsenet. Tak, fru McAvan, for dette eksempel. Det styrker min beslutsomhed om at få forordningen gennemført. 
Richard Corbett (PSE ).
   - Jeg glæder mig over kommissærens svar. Det virker, som om nogle luftfartsselskaber gør deres bedste for at undslippe deres forpligtelser. Jeg har også selv modtaget breve fra vælgere, herunder et brev vedrørende en sag om tabt bagage, hvor luftfartsselskabet meddelte, at de selvfølgelig ville refundere bagagens indhold, hvis kunden kunne fremlægge originale kvitteringer. Som om vi alle gemmer kvitteringer for alle vores indkøb! Et andet flyselskab nægtede at udbetale erstatning i forbindelse med en aflyst flyafgang grundet vejrforhold, selv om et konkurrerende luftfartsselskab kunne flyve 10 minutter senere den samme dag, fra samme lufthavn og til samme bestemmelsessted. Der er talrige eksempler. Jeg beder Dem om at gøre en indsats for at finde disse. 
Jacques Barrot,
   Jeg kan bekræfte, at Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedurer mod en række medlemsstater. Jeg har noteret mig 12 medlemsstater, mod hvilke vi har indledt overtrædelsesprocedurer. Personligt kræver jeg naturligvis, at denne udenretlige beskyttelse, som knæsættes i forordningen, og som giver borgerne en gennemsigtig og fleksibel løsning, rent faktisk anvendes.
Der vil blive afholdt et møde mellem Kommissionen og de nationale organer, forhåbentlig før årets udgang. Vores tjenestegrene besvarer allerede nu henved 500 skrivelser om måneden. Det viser, at der fortsat er lang vej igen, men jeg kan forsikre Dem om, hr. Corbett, at jeg personligt er meget opmærksom på denne sag. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, der findes flyselskaber, som principielt satser på at blive halet for retten. Ellers lander klagerne i papirkurven. Der er presserende behov for at indføre en form for tredjepartscertificering. Hvis man så nægter at betale på grund af force majeure eller af andre grunde, ville det skulle bekræftes af en tredje organisation. 
Jacques Barrot,
   Jeg gentager, hr. Rübig, at der i samtlige medlemsstater skal være et organ, som har til opgave at behandle klagerne, og at det i påkommende tilfælde skal pålægge de luftfartsselskaber, der ikke overholder forordningen, passende sanktioner. Det skal være den ved lov fastsatte fremgangsmåde. Jeg mener i øvrigt også, at den måde, klagerne behandles på, forudsat at de behandles korrekt, også har en afskrækkende effekt. Det vil sige, at luftfartsselskaberne i stadig stigende grad inciteres til at overholde forordningen og evt. udbetale erstatning, fordi de ved, at hvis ikke de gør det, kommer der en klage og uden tvivl sanktioner.
Det hele handler om at få denne forordning gennemført. Fru formand, jeg tror, det er det sidste spørgsmål, og jeg vil gerne takke Parlamentet for at have fremhævet dette punkt, så det er klart, at vi gør alt for at sikre en effektiv gennemførelse af forordningen. 
Formanden.
Efter den seneste afgørelse fra Retten i Første Instans om det portugisiske elselskab EDP's og det italienske energiselskab ENI's tilbud om at overtage det portugisiske gasselskab GDP har kommissæren med ansvar for konkurrence udtalt, at de seneste års liberalisering af energimarkederne ikke må føre til oprettelse af nye monopoler, og at det er uacceptabelt, at kunderne i en medlemsstat skal betale prisen for, at et selskab får større indflydelse som operatør på markedet i en anden medlemsstat.
Mener Kommissionen på denne baggrund, at der har været en tilstrækkelig høj stigning i antallet af operatører på gas- og elmarkederne i medlemsstaterne, eller er der fortsat tale om en høj grad af koncentration?
Neelie Kroes,
   Kommissionen er af den opfattelse, at der er en høj grad af koncentration på energimarkedet i mange medlemsstater. Samtidig er nye operatører dukket op på energimarkederne i mange medlemsstater, enten nystartede selskaber eller filialer af selskaber etableret i andre medlemsstater. Således er forbrugernes valgmuligheder blevet større i mange medlemsstater.
En høj grad af koncentration kan have en negativ indvirkning på konkurrenceniveauet på disse markeder. Energipriserne kan være en indikator herfor, men man må imidlertid huske på, at energipriserne også påvirkes af mange andre faktorer: importpriserne på olie, gas og kul, priserne på CO2-emissionsrettigheder på kulmarkedet, yderligere udgifter til subsidiering af vedvarende energi og øget internalisering af de eksterne energiomkostninger.
Dette er baggrunden for, at Kommissionen overvåger de pågældende markeders konkurrencedynamik meget tæt, og årsagen til at Kommissionen for nylig iværksatte en undersøgelse af den europæiske energisektor. Vi afventer resultaterne af denne undersøgelse.
Hvad angår sammenslutninger af energiselskaber skal disses mulige indvirkning på konkurrenceniveauet vurderes på grundlag af de konkrete faktiske omstændigheder. Kommissionen agter at foretage denne vurdering med stor omhu, således at de europæiske forbrugere beskyttes mod risikoen for faldende konkurrence og ubegrundede prisstigninger. Kommissionen vil gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at Kommissionen i øjeblikket gennemfører dybtgående Fase II-undersøgelser af E.ON/MOL-fusionen i Ungarn og DONG/E2-fusionen i Danmark. 
João de Deus Pinheiro (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, jeg vil især gerne takke Dem for at have bekræftet de principper, som De nævner, og som er helt fundamentale. Sagen er jo, at Kommissionens juridiske vurdering af Gas Natural/Endesa-fusionen kan nå frem til - selv om jeg ikke tror det - at denne fusion ikke har fællesskabsdimension, og at den følgelig skal behandles af en national konkurrencemyndighed, som ikke er uafhængig af den givne regering.
I lyset af Kommissionens beslutning den 9. december om at hindre EDP/ENI/GDP-fusionen vil jeg derfor gerne spørge om, hvordan Kommissionen kan standse en fusion, der har grænseoverskridende virkning og i betydelig grad kan påvirke konkurrencesituationen, på et tidspunkt, hvor der ønskes et integreret iberisk energimarked og et mere udbygget indre marked for energi i Europa. 
Neelie Kroes,
   Jeg kan gøre dette kort, idet afgørelsen endnu ikke er blevet truffet. Så snart afgørelsen træffes, vil Parlamentet blive underrettet, og de medlemmer, der er dybt involveret i hele sagen, vil naturligvis blive underrettet først. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, på den europæiske elektricitetsbørs bliver de europæiske elektricitetskunder i øjeblikket åbenbart faktureret for den dyreste elproduktion, nemlig fra gasturbiner med de højeste CO2-udgiftsandele fra brunkul. Har De planer om at gennemføre en konkurrenceretlig undersøgelse af den europæiske elektricitetsbørs for at forebygge denne koncentration? 
Neelie Kroes,
   Dette er et interessant spørgsmål. Jeg kan forsikre Dem om, at vi er opmærksom på betydningen af dette aspekt. Dette aspekt er omfattet af undersøgelsen af energisektoren. Vi glæder os til at modtage resultaterne, og De vil helt sikkert blive underrettet om udfaldet. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vender tilbage til det spørgsmål, som min kollega, hr. Pinheiro, har rejst, nemlig tilbuddet om at overtage Gas Natural-Endesa.
Dette overtagelsestilbud har rejst alvorlig tvivl i Spanien om dets virkning på konkurrencen og dets forenelighed med traktaterne.
Mit spørgsmål er enkelt: Hvad er de foreskrevne frister for at notificere en operation af denne art? Er der nogen regering eller noget konkurrencebeskyttende organ i medlemslandene, der indtil videre har anmodet Kommissionen om at gribe ind? I påkommende tilfælde, hvornår skete det så? 
Neelie Kroes,
   Lad mig gentage, at jeg forsøger at give det ærede medlem et klart indtryk af den aktuelle situation. Afgørelsen er endnu ikke blevet truffet. For indeværende er Gas Natural af den opfattelse, at de nationale konkurrencemyndigheder i Spanien bør behandle sagen. Det afhænger ikke blot af tallene og omsætningen, men også af en række andre tekniske aspekter, og jeg er ikke på nuværende tidspunkt i stand til at underrette Dem om den endelige afgørelse. Jeg lover, at De vil blive underrettet, så snart disse oplysninger er tilgængelige. 
Formanden.
   - Hr. Masip Hidalgo, hvilken bemærkning til forretningsordenen har De nu? 
Antonio Masip Hidalgo (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil blot spørge kommissæren om det samme emne igen. 
Formanden.
   - Det går desværre ikke. Ifølge reglerne har vi altid en spørger og to kolleger, som kan stille supplerende spørgsmål. De er den tredje, og det kan jeg ikke tillade. Måske kan De afklare det med kommissæren senere. 
Neelie Kroes,
   Jeg vil gerne på ny understrege, hvor situationen ser ud i dag. Der er ingen tvivl om, at dette er et meget vigtig spørgsmål. Det er vi alle enige om. På energiområdet påhviler der Kommissionen et stort ansvar med hensyn til overvågning af konkurrencesituationen, priser og mulighederne for garanti ikke kun for i dag, men også for fremtiden. I lyset heraf bliver vi nødt til at påtage os ansvaret og afgøre, hvem der skal behandle dette spørgsmål. Dette er situationen i dag. Vi har endnu ikke været i stand til at afgøre, om dette er en sag for de nationale konkurrencemyndigheder eller for Kommissionen i Bruxelles. De vil blive underrettet, så snart denne afgørelse er truffet. 
Formanden.
De konstante svingninger i børsprisen på olie, der i vid udstrækning skyldes spekulationsmanøvrer med det formål at øge gevinsten for olieselskaberne og andre spekulanter forværrer arbejdstagernes økonomiske situation, især med udsigt til den kommende vinter. De negative virkninger af de høje priser er særlig mærkbare i lande, hvis energiforsyning afhænger af olie.
Hvilke initiativer vil Kommissionen tage for at beskytte levestandarden for arbejdstagerne og de mindre velstående samfundslag imod de vanskeligheder, der forårsages af de høje oliepriser? Agter Kommissionen at fremme særlige foranstaltninger for at sikre forsyningen med fyringsolie?
Neelie Kroes,
   Jeg taler på vegne af min gode ven, kommissær Piebalgs. Som De ved, kan han ikke være til stede i dag, da han skal underskrive en meget vigtig aftale.
Kommissionen er meget bekymret over den stærke stigning i oliepriserne, der har fundet sted over de seneste to år. Selv om indvirkningen på vores økonomi af disse stigende oliepriser ikke er så alvorlig som i 1970'erne, har de ikke desto mindre alvorlige følger, især for vores mest udsatte borgere og for olieintensive sektorer.
Kommissionen imødegår aktivt de vanskeligheder, der er forbundet med de høje og svingende oliepriser, og følger i denne forbindelse en fempunktsplan. Hovedelementerne går ud på at styre vores energiefterspørgsel ved hjælp af foranstaltninger, der øger energieffektiviteten og energibesparelser, at øge forbruget af alternative energiformer, at øge oliemarkedernes gennemsigtighed og forudsigelighed, at øge olie- og gasudbuddet ved at fremme investeringer i produktions- og raffineringskapaciteten og endelig at håndtere et oliestop på en effektiv måde.
Herudover udvider Kommissionen aktivt sit samarbejde med EU's primære eksterne olieleverandører gennem initiativer såsom EU-Rusland energidialogen og dialogen mellem EU og Organisationen af Olieeksporterende Lande (OPEC).
Kommissionen planlægger også at udarbejde et forslag om indførelse af et EU-koordineret system af sikkerhedslagre til oplagring af olie. Kommissionen har ikke kompetence til at regulere priserne på råolie eller olieprodukter, især fordi oliemarkedet er globalt. Ikke desto minder agter Kommissionen at fortsætte det tætte samarbejde med alle berørte parter for at øge markedets gennemsigtighed og således dæmpe spekulationen. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   - Fru formand, i første halvår af 2005 forventer de 70 største olieselskaber et overskud på 230 milliarder amerikanske dollars. I lyset af dette profitvanvid udsteder Kommissionen og regeringerne, der forudser en bølge af vrede fra arbejdstagerne over de multinationale olieselskabers uansvarlige adfærd, fra tid til anden advarsler til selskaberne, der fortsat høster kæmpe overskud.
Alt i alt må vi med Deres svar her i dag konkludere, at der er tale om aftalt spil mellem Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og selskaberne på arbejdstagernes bekostning.
Regeringerne bruger olien til at øge skatterne, da alle forbrugere ud af hver euro, de betaler for benzin, betaler 70 cent i afgifter, mens selskabernes overskud samtidig stiger.
Hvilke specifikke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe med udsigt til den kommende vinter?
Neelie Kroes,
   Spørgsmålet er ganske klart: Hvad kan vi gøre for at stimulere og øge investeringerne i alternative energikilder eller i andre energikilder?
I denne forbindelse er det værd at nævne, at nogle har udtrykt forundring over, at myndighederne ikke har truffet foranstaltninger til at indkassere en del af olieselskabernes uventede fortjenester som følge af den seneste tids stigende oliepriser. Olieselskaber bør opføre sig ansvarligt og sikre, at en betydelig del af deres fortjenester reinvesteres med henblik på at øge sektorens kapacitet til at imødegå den stigende efterspørgsel og således skabe grundlag for mere fornuftige priser i fremtiden og i øvrigt øge deres egne indtjeningsmuligheder. Dette indebærer investeringer i produktion af råolie og i raffineringsindustrien.
Olie- og energiselskaber bør tilskyndes kraftigt til at udvikle nye energikilder med henblik på at imødegå den fremtidige knaphed på olie. Kommissionen har via sine kontakter i industrien fortsat sine bestræbelser på at øge olieselskabernes forståelse for det fornuftige i at reinvestere en del af deres fortjenester i aktiviteter, der muliggør en mere bæredygtig økonomisk vækst såsom udvikling af alternative energiformer og energieffektivitet. 
Antonio Masip Hidalgo (PSE ).
   - Fru formand, kommissærens arbejde er meget vigtigt, og derfor vil vi gerne her i Parlamentet vide, om Kommissionen henholder sig til selskabernes reviderede og registrerede balancer eller til kreativ bogføring, og om den lytter til eksperterne i sit direktorat, eller om den tværtimod vil opfinde nye teorier. 
Neelie Kroes,
   Dette er et meget interessant spørgsmål. Kommissionen er opmærksom på sit store ansvar på energiområdet. Jeg kan forsikre Dem om, at vi i Kommissionen, navnlig kommissær Piebalgs og jeg, er klar over, at vi har et stort ansvar for konkurrencepolitikken. 

Formanden.
Har medlemsstaterne givet et fast tilsagn, hvad angår særskilt indsamling af affald efter kategori?
Hvad mener Kommissionen om medlemsstaternes hidtidige gennemførelse af sådanne foranstaltninger, navnlig for så vidt angår indsamling, tilintetgørelse og genbrug af kemisk, giftigt og radioaktivt affald og smøreolieaffald?
Mener Kommissionen, at det er nødvendigt at øge bevidstheden om problemet og finansiere foranstaltninger af ovennævnte type for at beskytte miljøet og sundheden for de kommende generationer i Europa?
Stavros Dimas,
   Fru formand, det ærede medlem har fremsat en række spørgsmål. Det første spørgsmål går på, i hvilket omfang medlemsstaterne er forpligtet til at gennemføre særskilt indsamling af affald efter kategori.
Direktivet om farligt affald forbyder, at forskellige kategorier af farligt affald blandes, og at farligt og ikke-farligt affald blandes. Andre af EU's retsakter vedrørende specifikke affaldsstrømme supplerer denne forpligtelse vedrørende særskilt indsamling af affald. Derudover kan medlemsstaterne træffe yderligere foranstaltninger i overensstemmelse med deres nationale politikker.
Det andet spørgsmål går på, om Kommissionen mener, at de praktiske foranstaltninger, navnlig vedrørende indsamling og tilintetgørelse osv., har været en succes eller ej. Kommissionen mener, at der helt afgjort er behov for en mere korrekt anvendelse af lovgivningen. Vi har store problemer med anvendelsen af lovgivningen, og Kommissionen har påtaget sig at forbedre denne anvendelse.
Affaldspolitikken er altså en prioriteret del af miljølovgivningen, og der findes naturligvis direktiver om forskellige affaldsstrømme som f.eks. direktivet om smøremidler, direktivet om batterier, der drøftes i øjeblikket, direktivet om elektrisk og elektronisk affald, direktivet om udrangerede køretøjer osv., der fastlægger specifikke metoder til adskillelse, indsamling og tilintetgørelse.
Det ærede medlem stillede også et meget vigtigt spørgsmål om øget bevidstgørelse, med andre ord det omfang, i hvilket øget bevidsthed og reklame vil bidrage til at løse problemet. Naturligvis hjælper det, fordi reklame og maksimal bevidstgørelse blandt borgerne er vigtige faktorer, når vi skal finde frem til optimale affaldsforvaltningsløsninger.
Jeg vil også gerne sige, at "forureneren betaler"-princippet skal anvendes som en forebyggende foranstaltning i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Derudover er det medlemsstaternes ansvar at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at overholde fællesskabslovgivningen inden for affaldssektoren.
Så er der spørgsmålet om finansiering. EU finansierer affaldsbekæmpelse. Dette er faktisk et af Samhørighedsfondens prioriterede mål. Denne finansiering kan ydes via Den Europæiske Fond for Regional Udvikling og via Samhørighedsfonden, og den berører naturligvis de ugunstigt stillede områder og de mindre velstående lande i EU, der har ret til de tilsvarende midler, så de kan anvende inden for miljøsektoren. Denne støtte forventes at beløbe sig til i alt omkring 2 milliarder euro i perioden 2000-2006.
Der findes naturligvis forskellige andre finansieringskilder som f.eks. Life, og et nyt Life+ er under udvikling med henblik på forskellige foranstaltninger som f.eks. forøgelse af borgernes bevidsthed om miljøspørgsmål, navnlig affald. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, min interesse i spørgsmålet afspejler det civile samfunds bekymringer.
Er det muligt over en periode at vurdere såvel de økologiske konsekvenser som de økonomiske og sociale konsekvenser af den manglende overholdelse af den relevante fællesskabslovgivning og at finde frem til en mere effektiv overholdelsesprocedure end at indbringe medlemsstaterne for EF-Domstolen? 
Stavros Dimas,
   Problemet er, at vi har behov for andre metoder til at bekæmpe det enorme affaldsproblem uden at skulle anlægge sag ved Domstolen. For at være helt ærlig vil min største fornøjelse være ikke at indbringe sager for Domstolen og ikke at have retssager af denne art, men at vi gennem samarbejde, gennem øget bevidstgørelse af borgerne, gennem bedre forståelse og udveksling af erfaringer mellem de forskellige lande og gennem anvendelse af moderne teknologi kan finde frem til løsninger på de problemer, som de forskellige lande har inden for affaldssektoren.
Jeg må naturligvis også fortælle, at vi inden for rammerne af de tematiske strategier, som Kommissionen fremlægger om få dage - i løbet af november, hvis jeg husker rigtigt - også vil fremlægge en tematisk strategi om forebyggelse, begrænsning og genbrug af affald. Dette er en specielt vigtig strategi, der er horisontal og holistisk, og som beskæftiger sig med affaldsproblemet generelt og naturligvis vil give svar på mange af de eksisterende problemer, der på grund af tvister ofte fører til retssager.
Jeg håber, at affaldsmængden i EU på denne måde for det første vil blive begrænset. Dette er hovedformålet. Med andre ord skal vi producere mindre affald, og for det andet, at det vil blive indsamlet og genbrugt, og at det kun, hvis disse muligheder ikke findes, vil ende i forbrændingsanlæg, helst med energiindvinding, eller på hygiejnisk forsvarlige deponeringspladser. Og her vil jeg gerne, fordi det er af særlig interesse for Grækenland, sige, at vi dårligt nok ved, hvor mange der er, og at de i mange tilfælde udgør en forureningskilde og forringer borgernes livskvalitet og samtidig skaber store problemer både for biodiversiteten og for klimaændringer, fordi de frigiver metan, der er en af de gasser, der bidrager til drivhuseffekten. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Et eksempel på, hvordan Kommissionen kan hjælpe medlemsstaterne, kunne være gennemførelsen af WEEE-direktivet i Irland, der i år skabte total forvirring og bestyrtelse, idet folk virkelig ikke forstod, hvad der foregik.
Måske kan De svare på dette spørgsmål. Mange mente, at direktivet ville medføre yderligere omkostninger for forbrugeren, selv om regeringen meddelte, at der ikke var tale om yderligere afgifter. Kan De præcisere, om denne åbenlyse genbrugsafgift, der nu anføres på alle vores el-artikler, rent faktisk er en tillægsafgift, og evt. også hvorfor forbrugerne tillige opkræves moms heraf? 
Stavros Dimas,
   Dette problem angår ikke kun Irland, men også andre lande i EU. Der er tale om et meget vigtigt direktiv om den mest hensigtsmæssige metode til indsamling af affald hidrørende fra elektrisk og elektronisk udstyr, enten med henblik på delvis genbrug, genbrug eller sikker bortskaffelse. På baggrund af disse problemer er vi i færd med at udarbejde retningslinjer, der snart vil være tilgængelige. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
   - Er kommissæren enig i, at den bedste metode til håndtering af affald er at undlade at skabe det? Er kommissæren f.eks. klar over, igen i Irland, at en opkrævning på dengang fem pence for plastposer navnlig i supermarkeder rent faktisk medførte, at de handlende ikke købte plastposer i supermarkederne, idet de gik hjem for at hente poser til deres indkøbte varer i supermarkederne? Dette havde stor indvirkning på affaldshåndteringen i Irland.
Der kan meget vel være andre praksis i andre medlemsstater, som vi kunne lære noget af. Vil kommissæren være indstillet på at påtage sig den opgave at benchmarke de bedste praksis i andre medlemsstater, således at vi kan anvende disse som inspirationskilde?
Stavros Dimas,
   Jeg er enig i, at det er bedst at undgå produktion af affald, og plastposer skaber problemer. Det er f.eks. langt bedre at anvende papirsposer. Visse medlemsstater har indført papirsposer og har forbudt plastposer. Vi er i gang med at udveksle bedste praksis, idet vi forsøger at indsamle de bedste erfaringer fra forskellige medlemsstater. Vi organiserer seminarer og besøg i medlemsstaterne med henblik på at fortælle dem, hvad der sker andre steder, og hvordan de på den mest hensigtsmæssige måde kan imødegå de forskellige miljøproblemer. De får rådgivning, og med mellemrum finansierer vi endda støtteberettigede projekter. 
Formanden.
Vil Kommissionen nu træffe en hurtig beslutning om en overtrædelsesprocedure mod Det Forenede Kongerige for krænkelse af direktivet om byspildevand som følge af overløb af urenset spildevand til Themsen? Er Kommissionen klar over, at den britiske miljøstyrelse mener, at kravene i direktivet om byspildevand ikke er opfyldt ved de fleste overløb af husspildevand og afstrømmende regnvand? Hvordan ser Kommissionen på, at det britiske miljøministerium nægter at frigive det juridiske responsum, der er udarbejdet til Thames Tideway Strategic Study, hvor de forskellige organer er samlet? Vil Kommissionen bidrage til, at London undgår de ubehageligheder, som denne forureningsskandale - hvis den ikke løses - vil medføre for De Olympiske Lege i 2012, ikke blot med hensyn til vandsportskonkurrencerne, men også fordi den olympiske by kommer til at grænse op til rensningsanlægget ved Abbey Mills med dets lugtgener og hæslige roderi?
Stavros Dimas,
   Kommissionen er opmærksom på de problemer, som det ærede medlem har rejst vedrørende overløb af urenset spildevand til Themsen. Der blev registreret en række klager i kølvandet på begivenhederne i august 2004, hvor store mængder urenset rå spildevand løb ud i Themsen.
Kommissionen har gjort myndighederne i Det Forenede Kongerige opmærksom på disse problemer i en åbningsskrivelse udfærdiget i medfør af artikel 226 i EF-traktaten, der blev fremsendt i marts 2005.
I åbningsskrivelsen blev det understreget, at medlemsstaternes skal sikre, at deres opsamlings- og rensningssystemer i henhold til Rådets direktiv om rensning af byspildevand er tilstrækkelige. Kommissionen har modtaget et svar fra Det Forenede Kongerige, og dette vurderes i øjeblikket. Vurderingen foretages sammen med sager, der giver anledning til lignende bekymringer om overløb forårsaget af usædvanligt kraftige storme andre steder i Det Forenede Kongerige. Hvis jeg husker rigtigt, er der to sager i England og én sag i Skotland.
Kommissionen håber at kunne afgøre, hvilke skridt der herefter skal tages i denne sag inden årets udgang.
Kommissionen kan ikke kommentere det juridiske responsum udarbejdet af det britiske miljøministerium, som det ærede medlem henviser til, da Kommissionen ikke var klar over dets eksistens, eller at ministeriet havde nægtet at frigive det. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Den sidste bemærkning var meget interessant, og jeg vil gerne følge op herpå. Den britiske miljøstyrelse, den regulerende myndighed i Det Forenede Kongerige, er af den opfattelse, at direktivet er blevet overtrådt. Jeg vil gerne gøre kommissæren opmærksom på, at dette ikke blot er et spørgsmål om overløb forårsaget af storm. Der skal ikke et usædvanligt kraftigt regnskyl til for at forårsage sådanne overløb, og de indtræffer gennemsnitligt én gang om ugen. Kun ét ud af 57 overløb undersøges, og jeg vil overlade det til Deres fantasi at forestille Dem omfanget af spildevandsstoffer, der optages i floden.
Jeg i navnlig bekymret over optakten til De Olympiske Lege i 2012. Det er en forfærdelig situation for vandsporten og for Londons image, og der vil fra den olympiske by være udsigt over et af disse overløb. Jeg er forundret over, at den britiske regering og borgmesteren i London stiller sig tilfreds med situationen. 
Stavros Dimas,
   Jeg skal gøre, hvad jeg kan inden for mit område, hvilket er at sørge for, at kravene i direktivet opfyldes. Jeg skal naturligvis samarbejde med Dem om at hjælpe London med at undgå de vanskeligheder, som denne forurening forårsaget af overløb af rå spildevand ville skabe for De Olympiske Lege i 2012, som De lagde vægt på i Deres spørgsmål. Det er interessant at vide, at hvis problemet ikke er løst inden da, vil der fra den foreslåede placering af den olympiske by være udsigt over overløbet ved Abbey Mills med dets lugtgener og hæslige roderi.
Det kan ikke udelukkes, at sportsfolk vil få tilladelse til at øve på Themsen, eller der vil blive afholdt sportsbegivenheder på selve floden. Kommissionen kan ikke tage stilling til de foranstaltninger, der træffes i London forud for De Olympiske Lege i 2012. Jeg er nødsaget til at gentage, at vores eneste involvering er at sikre, at direktivets krav om rensning af byspildevand opfyldes.
De har ret, når De siger, at disse overløb ikke kun indtraf i forbindelse med de meget kraftige regnskyl i august 2004. Ifølge en pressemeddelelse udsendt af den britiske miljøstyrelse indtræffer disse overløb ca. 50 til 60 gange om året. Miljøstyrelsen, som rådgiver den britiske regering, er også nået frem til, at opsamlings- og rensningssystemet er utilstrækkeligt. Der har været nogle forslag på bordet til, hvordan dette problem kan løses. Et forslag var en interceptor-tunnel under Themsen, ca. 20 engelske mil lang, som det ville tage ca. 10 år at bygge. 
Direktivet om rensning af byspildevand er et resultatbaseret direktiv, og det tilkommer ikke mig at foreslå, hvilken metode den britiske regering bør vælge til at løse dette problem. Dette er regeringens opgave. Men der er et problem, og vi har derfor iværksat overtrædelsesproceduren mod Det Forenede Kongerige. I december kan vi vurdere, om vi skal udarbejde den begrundede udtalelse med henblik på at overtale de britiske myndigheder til at træffe passende foranstaltninger til gennemførelse af de infrastrukturmæssige tiltag, der er en forudsætning for en tilstrækkelig rensning af vandet.
Til sidst ønsker jeg at gøre opmærksom på, at Themsens flodmunding, som er et vigtigt vådområde, vil blive bragt i fare, hvis urenset spildevand udledes i floden. 
Formanden.
Situationen i området Ano Liosia er i den senere tid blevet uudholdelig på grund af ophobningen af tusindvis af tons kloakslam, der transporteres til den nærliggende losseplads fra Psittalia. Som det påpeges i en rapport fra myndighederne i præfekturet det vestlige Attika, er der i jordvolden omkring deponeringsstedet for slammet opstået revner, idet der fra et bestemt sted siver fugtigt affald ud, der samler sig i en naturlig lavning i terrænet. Risikoen for indbyggernes sundhed er åbenlys, og der er overhængende fare for forurening af grundvandet.
Kommissionen lovede i et tidligere svar (E-1728/05), at den ville undersøge sagen i tæt kontakt med de græske myndigheder. Kan Kommissionen oplyse, hvordan situationen ser ud nu med hensyn til behandling af kloakslammet og arbejderne i Psittalia? Kan Kommissionen ligeledes meddele, om den er færdig med at gennemgå de græske myndigheders svar (i overensstemmelse med dens svar på spørgsmål P-0916/05) på den begrundede udtalelse, som den udsendte vedrørende overtrædelse af direktiverne om affald og behandlingen af kommunalt spildevand, og hvad er dens konklusioner?
Stavros Dimas,
   Fru formand, hr. Papadimoulis har stillet mange spørgsmål om dette emne, og jeg er altid i den glædelige eller ulykkelige situation at skulle svare på dem.
Rensningsanlægget i Psittalia har været i fuld drift siden december 2004 og foretager behandlingen på tredje niveau af kommunalt spildevand, der ledes ud i det følsomme område i Saronic bugten.
Under opførelsen og opgraderingen af anlægget blev der indgivet klager til Kommissionen om håndteringen af det slam - kloakslam - der produceres. I oktober 2002 indledte Kommissionen en overtrædelsesprocedure mod Grækenland i medfør af traktatens artikel 226, fordi de græske myndigheder ikke havde truffet foranstaltninger til bortskaffelse af kloakslammet på en måde, der var forenelig med Fællesskabets miljølovgivning.
Overtrædelsesproceduren gav resultater, og i august 2003 besluttede de græske myndigheder endelig at opføre en tørreenhed på øen Psittalia, hvor slammet vil blive omdannet til fast stof med en passende varmeværdi, så det senere kan forbrændes i egnede anlæg.
Der findes tilsvarende anvendelser i andre europæiske lande. Det skal understreges, at Kommissionen i december 2004 besluttede at medfinansiere projektet inden for rammerne af Samhørighedsfonden. Projektet skal færdiggøres inden udgangen af 2007. Dette forventes at løse problemet med håndtering af kloakslam definitivt. Til trods for denne positive udvikling er der imidlertid fortsat et problem med håndteringen af kloakslam, der allerede er oplagret på øen, og med det kloakslam, der dagligt frembringes, indtil den foreslåede tørreenhed tages i brug.
En løsning er at transportere store mængder ubehandlet kloakslam med skib og lastbil til den hygiejnisk forsvarlige deponeringsplads i Ano Liosia, uden for Athen på fastlandet. Denne løsning indebærer imidlertid visse miljøproblemer bl.a. en mulig forurening af vandet som følge af udledning af kloakslam i havet, eftervirkninger som følge af udledninger i forbindelse med transporten af affald over en afstand på 21 km gennem et tæt befolket område og fare for forurening som følge af spild af affald under transporten.
Endvidere anses deponering af behandlet kloakslam på den hygiejnisk forsvarlige deponeringsplads i Ano Liosia for at være en faktor, der vil føre til, at stedet bliver overfyldt.
Kommissionen mener derfor, at den ovennævnte metode til bortskaffelse af slammet er uforenelig med Fællesskabets miljølovgivning. De nationale myndigheder har ansvaret for at udvikle og gennemføre en passende metode til midlertidig behandling af kloakslammet, indtil den påtænkte tørreenhed er færdigopført.
Kommissionen evaluerer den midlertidige løsning, som de græske myndigheder har foreslået, en slags formuldningsproces sammen med driften af den hygiejnisk forsvarlige deponeringsplads i Ano Liosia, og hvis det skulle blive nødvendigt, vil den naturligvis ikke tøve med at indlede en retssag mod Grækenland, ikke blot fordi dette kræves i henhold til fællesskabslovgivningen, men også ud fra et behov for at beskytte borgernes sundhed og miljøet. Kommissionen træffer - og vil fortsat træffe - inden for rammerne af sine beføjelser alle nødvendige foranstaltninger for at sikre medlemsstaternes overholdelse af fællesskabslovgivningen. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. kommissær, de græske myndigheder har, som De ved, lovet at stoppe den ikke særlig vellykkede transport og formuldning af kloakslam i Ano Liosia i december. Ved Kommissionen, om dette løfte vil blive holdt, og hvilken alternativ løsning der foreslås?
I Grækenland hører vi forskellige rygter, uden at der findes nogen officielle oplysninger. Måske kan De give os oplysninger? Har De undersøgt og evalueret den famøse alternative løsning, der skal tages i brug efter december, og som er en hemmelighed for grækerne?
Endelig er der stadig ikke udvalgt en kontrahent, som skal varetage tørringen af kloakslammet i Psittalia, selv om der er gået to år siden august 2003. Mener De, at de frister, som Kommissionen har fastsat, vil blive overholdt? 
Stavros Dimas,
   For at være helt ærlig, så har ministeren endnu ikke fortalt mig, hvilken løsning det er blevet lovet vil blive taget i brug ved årets udgang. Jeg antager, at hvis det er det, han siger, så har han noget i tankerne, og naturligvis fremsætter en minister og en regering ikke et sådant løfte, medmindre de har noget specifikt i tankerne. Med andre ord en planlagt metode til bortskaffelse af kloakslam i perioden frem til 2007, hvor tørreenheden på øen Psittalia vil stå færdig.
Spørgsmålet er derfor, hvad der skal ske i den mellemliggende periode, og hvad der skal ske med det kloakslam, der i øjeblikket dumpes på deponeringspladsen i Ano Liosia, der anvender en delvis formuldningsprocedure, som i øjeblikket befinder sig i pilotfasen, hvorved det producerede materiale kan anvendes enten til at dække deponeringspladsen eller til at forbedre jordbunden i visse områder.
Jeg skal naturligvis gentage, at den måde, hvorpå slammet transporteres gennem et tæt befolket område, er forkert. Derfor vil regeringen fra december og frem som oplyst have en alternativ løsning, som uden tvivl, og det tror også jeg på, vil være meget bedre set ud fra et miljøsynspunkt. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Fru formand, Kommissionen er en vigtig institutionel faktor både i lovgivningsprocessen om miljøspørgsmål og i sanktionsprocessen i forbindelse med overtrædelsesspørgsmål. Det er helt rigtigt at føre en stram politik inden for denne institutionelle sanktionskæde.
Jeg føler imidlertid, at der er forskel på strenghed, mellem at være berettiget streng i forbindelse med spørgsmål om overtrædelse af den europæiske miljølovgivning og accepten af acceptable affaldsforvaltningsstandarder. Fællesskabets bureaukrati, Kommissionens bureaukrati burde fastsætte affaldsforvaltningsstandarder på en streng og bindende måde. Den har en omfattende teknisk knowhow, den har erfaring, og metoderne bør ikke overlades til medlemsstaterne. Med andre ord bør vi gå i retning af acceptable europæiske affaldsforvaltningsstandarder. 
Stavros Dimas,
   Jeg vil gerne begynde med at fastslå, hvor strenge eller ikke strenge vi er. Hvad angår Grækenland og mig selv, kan jeg sige, at jeg ikke er hverken mere eller mindre streng over for det land, jeg er statsborger i. Jeg forsøger at være objektiv og at gøre det, der er nødvendigt for at beskytte borgernes sundhed i EU og naturligvis i Grækenland, og for at beskytte økosystemerne og miljøet.
Derfor handler vi objektivt og bestræber os på at forbedre sundhedsforholdene og miljøet og håndtere spørgsmål om indbringelse af sager for Domstolen, og jeg vil gerne gentage, at jeg altid forsøger at undgå retssager og finde andre måder at løse problemer på.
Det ærede medlem sagde, at Kommissionen bør have endnu større kompetence og bør fastsætte specifikke metoder. Jeg kan kun sige, at de bedste metoder anvendes, når vilkårene i de enkelte lande tages i betragtning. Affaldsforvaltningsmetoden i Nordeuropa er ikke den samme som i Sydeuropa, eller i to forskellige lande eller endog i forskellige områder inden for det samme land. Der er grunde til, at et land foretrækker forbrænding og genbrug, mens et andet land foretrækker opfyldning for at forbedre jordbunden, og vores grundlæggende mål er naturligvis altid at forsøge at forebygge, at der produceres affald.
Med hensyn til det specifikke spørgsmål om Psittalia har EU deltaget i finansieringen af det første projekt, der er affaldsbehandling på tredje niveau, og nu tørreenheden. Når det drejer sig om, hvordan det problem, som den græske regering har skabt ved at samle alt dette kloakslam på øen, skal løses, er det imidlertid ikke EU's opgave at sige, hvad der skal ske med dette kloakslam.
Det er et problem, der er skabt ved at undlade at bygge tørreenheden i rette tid, for 10 år siden, hvilket har resulteret i, at alt dette slam er blevet indsamlet. Det er imidlertid ikke vores opgave at sige, hvad der skal ske med dette kloakslam, og hvordan regeringen bør håndtere dette problem. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ). -
   Fru formand, hr. kommissær, ved Kommissionen, om alle medlemsstaterne har gennemført den gældende miljølovgivning om affaldsbehandling i deres lovgivning, og om de anvender den normalt? Ved De, om alle staterne gør det?
Stavros Dimas,
   Situationen er forskellig i de enkelte medlemsstater. Det meste af lovgivningen er blevet gennemført i medlemsstaterne, men ikke den hele. Jeg kan ikke her og nu opremse, hvilke lande, der har gennemført lovgivningen i sin helhed, og hvilke lande, der kun har gennemført lovgivningen delvist, men vi forsøger at arbejde tæt sammen med myndighederne i de enkelte lande vedrørende gennemførelsen. Vi sender eksperthold, ofte juridiske eksperter, og vi anvender EU-netværket til gennemførelse og håndhævelse af miljølovgivning med henblik på at tilskynde til og lette gennemførelsen af den generelle miljølovgivning, herunder navnlig lovgivningen om affald. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til dette emne, er udløbet, vil spørgsmål nr. 53-59 blive besvaret skriftligt(1).
Formanden.
I et spørgsmål, P-3040/05, fremsat i august vedrørende Den Internationale Domstols dom om sikkerhedsmuren i Østjerusalem, bad jeg Kommissionen om at fremlægge en "plan for, hvordan den konkret agter at opfylde sine egne forpligtelser (…) i overensstemmelse med domstolsafgørelsen af 9. juli 2004" Kommissionen gentog EU's holdning herom og hævdede, at "dialog betragtes som den mest effektive måde at gøre sine holdninger kendte på". Domstolsafgørelsen pålægger en erga omnes forpligtelse til "at arbejde på at fjerne enhver hindring af det palæstinensiske folks udøvelse af sin selvbestemmelsesret som følge af opførelsen af muren", hvilket klart kræver mere end at give udtryk for sine holdninger. Desuden er den omstændighed, at muren stadig er under opførelse, et udtryk for, at den politiske dialog har vist sig at være fuldstændig utilstrækkelig til at sikre, at Israel overholder international ret. 
Kan Kommissionen oplyse, hvilke andre midler den har til rådighed til at sikre overholdelsen af international ret, og kan den objektivt og på en gennemsigtig måde oplyse, under hvilke omstændigheder den vil anvende dem for at opfylde sine egne forpligtelser?
Benita Ferrero-Waldner,
   EU vil fortsat arbejde meget tæt sammen med de internationale partnere i kvartetten samt med dens partnere i regionen og samarbejde med begge sider med henblik på at genskabe den politiske proces og genoptage køreplanen.
Vi tror på, at en dialog med Israel inden for de fastlagte politiske rammer, på den ene side associeringsaftalen og på den anden side den europæiske naboskabspolitik, er den mest effektive måde at gøre de nationale myndigheder opmærksom på EU's bekymringer med hensyn til overholdelsen af menneskerettigheder og international ret.
Vi har den opfattelse, at trusler om sanktioner og delvis suspendering af associeringsaftalen sandsynligvis vil mindske snarere end at forøge Unionens chancer for at gøre sin indflydelse gældende over for Israel. Vi er inde i en kritisk periode i kølvandet på Israels rømning af Gaza og dele af Vestbredden, som vi og hele det internationale samfund går helhjertet ind for. Unionen har indvilliget i at yde omfattende støtte til genopbygningen af de palæstinensiske infrastrukturer og institutioner og at fremme økonomiske reformer og økonomisk forvaltning.
Vi mener således, at en forbedring af palæstinensernes levevilkår er den bedste vej til at stabilisere situationen i Gaza og fremme fredsudsigterne. Kommissionen er fortsat opsat på at nå dette mål. 
Sajjad Karim (ALDE ).
   - Kommissær, tak for Deres svar. Jeg støtter selvfølgelig Deres udtalelser, men vi må indrømme, at på trods af den tidligere optimisme, der spredte sig i kølvandet på Israels ensidige tilbagetrækning fra Gaza, er billedet i dag langt mere dystert end håbet.
Så sent som i sidste uge afbrød Israel de diplomatiske forbindelser med Den Palæstinensiske Myndighed efter mordet på tre unge bosættere. Dette er den politik, der rent faktisk føres i regionen, og som vi skal fokusere på.
Helt konkret spørger jeg om, hvordan Kommissionen agter at føre Israel og Den Palæstinensiske Myndighed tilbage til forhandlingsbordet og at sikre, at denne tidlige optimisme ikke går fuldstændig til spilde? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Jeg kan fortælle Dem, at vi arbejder meget tæt sammen i kvartetten, der råder over en særlig udsending, James Wolfensohn, som jeg har tæt kontakt til. Vi arbejder på at få de to parter til at blive enige om en række punkter. Disse indbefatter "seks plus tre"-punkterne, som hr. Wolfensohn har udpeget. Parterne er endnu ikke nået til enighed om alle disse punkter. Det drejer sig om Rafah-overgangen og forbindelsen mellem Gaza og Vestbredden, drivhusene og mange andre spørgsmål. Jeg var i Washington i sidste uge sammen med kommissionsformand Barroso. Jeg mødtes med præsident Buch og Condoleezza Rice. Vi drøftede dette spørgsmål. Jeg mødtes med hr. Wolfensohn forud for dette møde.
I øjeblikket ønsker vi at følge disse begivenheder meget tæt. Vi har også udtalt i en meddelelse, at vi endog er parate til at fordoble de midler, vi har givet til palæstinenserne i år, hvis begge parter gør fremskridt, og hvis andre bidragsydere deltager. 
David Martin (PSE ).
   - Kommissær, jeg glæder mig over Deres bemærkninger om kvartettens aktiviteter og tilbuddet om at forøge hjælpen til Palæstina. Jeg ønsker imidlertid at spørge Dem, om De er enig i, at Israels og Mellemøstens sikkerhed på lang sigt vil blive sikret ved i højere grad at integrere Israel med nabolandene med henblik på at sikre, at handelen og udvekslingen mellem nabolandene udvikles. Agter De at benytte Barcelona-processen med henblik på at tilskynde Israel og dets nabolande til at opfatte indbyrdes kommunikation som en løsning på og ikke en trussel mod den nationale sikkerhed? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Jeg er helt enig i, at det langsigtede perspektiv må være, at Israel arbejder i fredelig sameksistens med alle nabolandene, først og fremmest med en palæstinensisk stat som angivet i køreplanen, men også med alle de øvrige nabolande.
Jeg skal også til Barcelona, hvor vi arbejder specifikt hen imod en ny ramme for de kommende 10 år, idet vi forsøger i højere grad at fokusere på uddannelse, på økonomisk og kommercielt samarbejde - ikke kun i forbindelse med Agadir-processen, som er en Syd-Syd-proces, men i sin helhed, hvilket indebærer investeringer, landbrugsprodukter og produkter og tjenesteydelser af høj kvalitet - og på spørgsmålet om demokrati og menneskerettigheder. Jeg rejser rent faktisk meget omkring i mange lande, hvor jeg forsøger at tilskynde de enkelte lande til at gøre en yderligere indsats og til at gennemføre de gældende handlingsplaner. 
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Mange EU-borgere, som rejser ind i Israel, udsættes for en meget brutal og fornedrende behandling, især hvis de har arabisk oprindelse, eller hvis de er aktive i solidaritet med den demokratiske udvikling i Palæstina.
For nylig blev en ung svensk kvinde, som rejste ind i Israel, udsat for en meget voldsom behandling. Hun blev truet på livet af de israelske grænsesoldater, og hun blev afvist under de mest brutale former, fordi hun har arbejdet for et demokratisk og frit Palæstina.
Tager De i forbindelserne til israelerne spørgsmålet op om, hvordan deres behandling af EU-borgere ser ud ved indrejse i Israel? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Når vi får forelagt sådanne tilfælde, så tager vi dem naturligvis op. Dette tilfælde kendte jeg ikke, men det er en selvfølge, at menneskerettigheder skal overholdes overalt. Det gælder for enhver rejsende ligesom for alle andre. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 61.
Hvilken særlig strategi følger Kommissionen for at intensivere EU's samarbejde med de tre sydkaukasiske lande og landene ved Det Kaspiske Hav?
Benita Ferrero-Waldner,
   Hvad angår Sydkaukasus og landene ved Det Kaspiske Hav, har denne region og dens udvikling fået stadig større betydning efter udvidelsen. Det glæder mig derfor at kunne meddele, at denne strategi nu er blevet indarbejdet i vores naboskabspolitik. Dette blev gjort i juni måned i år, og siden da har vi været i gang med at udarbejde forslag til udkast til handlingsplaner med de berørte lande. Partnerlandene udvikler selv handlingsplanernes prioriteter.
Kommissionen vil indlede drøftelserne vedrørende disse handlingsplaner meget snart. En EU-trojka er i øjeblikket på besøg i regionen fra den 24. - 28. oktober, og gruppens vurdering vil være til stor nytte, når vi indleder drøftelserne.
Styrkelse af demokratiet, retsstaten, forbedring af forretnings- og investeringsklimaet til fremme af en bæredygtig udvikling og tilskyndelse til mellemfolkelige kontakter er alle meget vigtige områder. Disse områder er EU's vigtigste prioriteter for hele regionen.
Andre ENP-prioriteringer er regionalt samarbejde og konfliktløsning. EU-landene vil i den mellemliggende periode yde omfattende støtte til partnerlandene i Sydkaukasus, og som eksempel herpå kan jeg nævne vores dybe involvering i reformen af retssystem i Aserbajdsjan og Georgien, vores støtte til institutionelle, juridiske og administrative reformer i Armenien og vores rehabiliteringsbestræbelser i de dele af Georgien, der er særligt berørt af fastlåste konflikter såsom Sydossetien og Abkhasien.
Vi håber også, at vi kan fremme samarbejdet mellem og med landene ved Det Kaspiske Hav. Lad mig blot fremkomme med et par eksempler. Vi er af den opfattelse, at samarbejdet mellem EU og Sortehavet/Det Kaspiske Hav på energi- og transportområdet, der blev indledt ved ministermødet i Baku ved udgangen af sidste år, er et meget vigtig middel til at fremme et bredere regionalt samarbejde. Vi lægger også behørig vægt på miljøsituationen i og omkring Det Kaspiske Hav, idet det er den største saltvandssø i verden, men også en af de rigeste oliereserver. Således vil denne region komme stadig mere i søgelyset i forbindelse med naboskabspolitikken. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Mange tak, fru kommissær, for dette meget gode og udførlige svar. Jeg vil gerne stille et supplerende spørgsmål. Der er jo to meget specifikke problemer i regionen - det ene har De allerede antydet - nemlig energiproblematikken og mindretalsproblematikken, som også trækker fordrivelse, separation og meget andet med sig. Mit spørgsmål er, om man fortsat har planer om at gennemføre en særskilt konference under Kommissionen eller de europæiske institutioner om energiproblematikken, og for det andet, om De også specifikt beskæftiger Dem med mindretalsspørgsmålene især i Georgien, Aserbajdsjan og Armenien? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Hr. Posselt, jeg kan fortælle Dem - som jeg allerede har antydet - at energipolitikken på den ene side naturligvis spiller en meget stor rolle, og at vi i det mindste er åbne for yderligere konferencer. Jeg kan ikke sige, om min kollega Piebalgs har planer om en konference i nær fremtid, men jeg kan sige, at vi følger tingene meget nøje, og de bliver naturligvis også stadig vigtigere. Det betyder, at dette tema vil følge os i løbet af hele denne Kommissions valgperiode.
Hvad mindretallene angår, så arbejder vi relativt tæt sammen med OSCE, som jo tager sig af disse spørgsmål. Jeg selv har som formand for OSCE i 2000 taget disse ting meget alvorligt. EU vil fortsat bevidst behandle alle disse spørgsmål i forbindelse med handlingsplanerne, som først skal forhandles på plads. Eftersom demokrati og menneskerettigheder altid er et meget vigtigt emne i denne forbindelse, kommer mindretalsrettighederne også ind under det. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg har et spørgsmål til Dem om Georgien. I dette land er der i de seneste år sket en vigtig udvikling, dvs. demokratiske reformer, reformer af økonomien og menneskerettighederne. Georgien har som bekendt særlige bestræbelser, hvad EU angår. Hvordan bedømmer De dette lands chancer for i fremtiden af blive medlem af EU? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Hr. Paleckis, som alle lande i Kaukasus er disse stater nu i forbindelse med naboskabspolitikken for første gang så at sige rykket i nærheden af EU. Det betyder, at inden for naboskabspolitikken bliver spørgsmålet om medlemskab af EU helt bevidst ikke berørt. Det afgør naturligvis ikke noget om fremtiden generelt, men det er helt væsentligt, at Georgien og også de to nabolande Armenien og Aserbajdsjan nu gør alt for at gennemføre reformerne i deres land. Det er meget vigtigt, og der er stadig rigtig meget at gøre, som i det hele taget fører dem tættere til EU. 
Det er lande, som vil være vigtige venner for os, og som vi også er villige til delvist at tage med ind i det indre marked - hvis disse lande gennemfører deres reformer - som vi giver muligheder inden for energi-, transport- og uddannelsespolitikken. Men vi forventer naturligvis også, at de gør noget især med hensyn til demokratisering, med hensyn til retsstatsprincipper, med hensyn til beskyttelse mod korruption og mange andre svøber, som stadig er meget aktuelle i disse lande. 
Formanden.
Er Kommissionen bevidst om de vanskeligheder, som EU's bistand til Tunesien giver anledning til?
Tunesien er målland for det europæiske initiativ til fremme af demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) og en af de Meda-partnere, der modtager omfattende finansiel bistand til økonomiske og sociale foranstaltninger og til fremme af menneskerettigheder og demokrati. Kommissionen er givet klar over, at EU's støtte til forskellige ngo'er med det formål at udvikle demokratiet og iværksætte uddannelsesprojekter er blevet indefrosset af de tunesiske myndigheder uden nogen egentlig forklaring. Der er hidtil ikke registreret nogen fremskridt i retning af frigivelse af EU-midlerne.
I Parlamentets beslutning af 29. september 2005 om Tunesien tilskyndes Rådet og Kommissionen til at forbedre forvaltningen af projekterne under Meda-programmet og EIDHR og at udarbejde passende foranstaltninger, der skal iværksættes, hvis der ikke sker fremskridt med hensyn til frigivelsen af de indefrosne midler. Hvilke konkrete planer har Kommissionen udarbejdet, og hvilke konkrete skridt er der taget for at forbedre situationen? Påtænker Kommissionen at tage størrelsen af de finansielle midler, der tildeles Tunesien (både under Meda og EIDHR), op til revision i betragtning af, at en del af disse støttemidler ikke er nået frem til modtagerne og ikke anvendes i henhold til målsætningen? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Jeg kan meddele Dem, at vi naturligvis er bevidst om de vanskeligheder og hindringer, som EU udsættes for, navnlig i forbindelse med finansieringen af civilsamfundsaktiviteter i Tunesien. Vi forsøger ihærdigt at løse disse problemer. Jeg har netop været på besøg i Tunesien den 12. og 13. oktober, og jeg benyttede lejligheden til at drøfte disse spørgsmål med alle de personer, jeg talte med, herunder premierministeren, ministeren for samarbejde og international udvikling og udenrigsministeren.
Jeg mødtes også med repræsentanter for civilsamfundet i Tunesien, herunder især med de foreninger, der støder på vanskeligheder, når de skal have udbetalt støtte fra EU, den tunesiske menneskerettighedsorganisation og foreningen af kvinder for forskning og udvikling. Jeg opfordrede kraftigt de tunesiske myndigheder til hurtigt at frigive de fire projekter, der i øjeblikket fortsat er blokeret, svarende til i alt 143.000 euro. Jeg gjorde det også klart, at vanskelighederne i forbindelse med gennemførelse af vores civilsamfundsprojekter og projekter vedrørende styreformer vil have stor negativ indvirkning på vores fremtidige finansielle samarbejde med Tunesien.
Jeg håber, at disse drøftelser vil bevirke, at projekterne vil kunne gennemføres meget snart.
I forbindelse med fastsættelsen af den fremtidige finansielle ramme for partnere, herunder Tunesien, vil der naturligvis blive taget særligt hensyn til de nuværende projekters udvikling. 
Ģirts Valdis Kristovskis (UEN ).
   - Tak for Deres forklaring, fru kommissær. Jeg besøgte også Tunesien i sidste måned, og det er derfor, jeg stiller dette spørgsmål, men jeg må sige, at jeg personligt gerne ville have haft et mere energisk og præcist svar fra Dem - eftersom spørgsmålene var tilstrækkeligt præcise - når det gælder de specifikke foranstaltninger. Der har fundet drøftelser sted i Tunesien, og man fik det indtryk, at magthaverne ikke havde høje tanker om EU's evne til at få indflydelse på menneskerettighederne via en dialog med Tunesien. Derfor ville jeg gerne se en mere energisk indsats fra EU's side.
Benita Ferrero-Waldner,
   Hr. Kristovskis , som jeg netop har fortalt, var jeg selv meget aktiv. Ikke blot tog mine egne tjenester sig løbende af disse emner og spørgsmål på alle niveauer, vi erklærede også, at hvis disse projekter ikke kan afsluttes i nær fremtid, hvis de er blokeret, så er der ingen midler til det. Det er altså en klar konditionalitet. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til dette emne, er udløbet, vil spørgsmål nr. 64-72 blive besvaret skriftligt(2).
Da spørgerne ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 73, 74 og 78.
Formanden.
I den tidligere fiskeriaftale med Marokko indgik muligheder for svampefiskeri for fem græske skibe.
Det er en kendsgerning, at disse muligheder hidtil ikke er blevet udnyttet fuldt ud, men under forhandlingerne om den nye aftale anmodede Grækenland om at få tilkendt muligheder for nogle fiskerfartøjer, der havde udtrykt virkelig interesse.
I aftalens endelige tekst står der imidlertid intet om en sådan mulighed. Vil muligheder for svampefiskeri eventuelt kunne komme til at indgå i den nye aftale og i så fald på hvilke betingelser?
Joe Borg,
   Kommissionen varetog forhandlingerne om den nye fiskeriaftale med Marokko, der trådte i kraft den 28. juli. Aftalen følger det nye partnerskabsformat, som Fællesskabet har udviklet for forbindelser med tredjelande på fiskeriområdet. Denne nye fremgangsmåde indebærer bl.a. en klar forpligtelse fra Kommissionens side til at fremme de generelle principper om bevarelse og bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne. Den nye aftale baner vejen for en permanent politisk dialog mellem EU og Marokko og omfatter initiativer og foranstaltninger til støtte for en ansvarlig fiskeripolitik.
Den tidligere fiskeriaftale med Marokko for perioden 1995-99 åbnede ganske rigtigt mulighed for svampefiskeri. Den omfattede således udstedelse af fem tilladelser, der aldrig blev udnyttet.
Den nye aftale indeholder forskellige kategorier af fiskemuligheder for Fællesskabets fiskerfartøjer omfattende i alt 199 fiskerfartøjer og en kvote på 60.000 t pelagisk industrifiskeri.
Kommissionen er bekendt med den græske interesse for svampefiskeri, da Grækenland som en del af forberedelserne til forhandlingerne om en ny fiskeriaftale med Marokko ved flere lejligheder gjorde opmærksom på dets interesse for, at svampefiskeri blev medtaget i den nye aftale. Under forhandlingerne tog Kommissionen hensyn til de græske interesser og anmodede den marokkanske side om, at svampefiskeri kom til at indgå i aftalen. Desværre kan svampefiskeri imidlertid ikke på nuværende tidspunkt medtages i aftalen. De tilgængelige videnskabelige vurderinger giver ikke tilstrækkelige oplysninger om svampefiskeri til, at vi kan medtage denne form for fiskeri i aftalen.
Hvis der engang i fremtiden skulle foreligge en gunstig videnskabelig vurdering af svampebestanden, kan Kommissionen imidlertid foreslå Marokko, at denne form for fiskeri medtages i aftalen. En sådan medtagelse kunne ske i form af en beslutning truffet af det fælles udvalg, der er omhandlet i aftalens artikel 10.
Når dette er sagt, vil jeg gerne understrege, at Fællesskabet og Marokko er enige om, at der skal være mulighed for at udføre visse former for forsøgsfiskeri i medfør af artikel 5 i protokollen. I denne forbindelse kan forsøgsfiskeri efter svampe overvejes. Forsøgskampagner kunne bidrage til udarbejdelsen af en videnskabelig vurdering af svampebestanden i den marokkanske fiskerizone. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, Deres svar er, da det kommer fra en person med stor følsomhed, delvist tilfredsstillende. Jeg vil imidlertid gerne understrege, at vi mener, at havet er bæredygtigt, og derfor mener vi, at de fem fiskerfartøjer, vi anmoder om, er et meget lille antal, der ikke vil skabe nogen ubalance.
Vi beder derfor om, at De som lovet fremskynder de videnskabelige undersøgelser, så de fortsat kan fiske efter svampe, fordi disse familievirksomheder ellers må lukke. 
Joe Borg,
   Lad mig først sige, at vi vil se på gennemførelse af forsøgsfiskeri i henhold til artikel 5 i protokollen. Det vil åbne mulighed for en næsten øjeblikkelig vurdering af svampebestandens sundhedstilstand i de områder, der er omfattet af aftalen med Marokko. Når vi har en videnskabelig vurdering af bestandenes sundhedstilstand, vil vi kunne forhandle med Marokko om at lade denne form for fiskeri indgå i aftalen. Marokko har rent faktisk udvist forståelse herfor. Jeg vil sørge for, at forsøgsfiskeriet og den videnskabelige vurdering gennemføres snarest muligt. 
Christopher Beazley (PPE-DE ).
   - Fru formand, hvis en kollega desværre er blevet forsinket og ikke var til stede, da hans eller hendes spørgsmål skulle behandles, men ankommer tre spørgsmål senere - der er, når alt kommer til alt, meget få medlemmer til stede - vil De så personligt være så venlig at tage spørgsmål 72? 
Formanden.
   - Det kan jeg desværre ikke, for vi har faste regler for spørgetiden, og der er afsat 20 minutter til hver af de enkelte kommissærer. Kollegaens spørgsmål, som det drejer sig om her, og som jeg gerne ville have kaldt op, var imidlertid rettet til kommissær Ferrero-Waldner. Kommissæren er imidlertid ikke længere til stede, og også Deres spørgsmål vil derfor blive besvaret skriftligt. 
Formanden.
Hvordan ser Kommissionen på baggrund af de fortsatte trusler mod bestandene af laks i de europæiske farvande og de foranstaltninger, adskillige medlemsstater af Den Europæiske Union har truffet for at modvirke yderligere opfiskning af denne art i de europæiske farvande, navnlig ved at forbyde eller på anden måde begrænse anvendelsen af drivnet, på de medlemsstater, der fortsætter med at tillade anvendelse af drivnet i deres farvande, og hvilke foranstaltninger vil Kommissionen foreslå med henblik på at stoppe denne praksis i europæiske farvande?
Joe Borg,
   Kommissionen og medlemsstaterne følger nøje alle aspekter af forvaltningen af laksebestandene, og en vigtig del heraf er regulering af laksefiskeriet til havs, der skal sikre, at et tilstrækkeligt antal laks når frem til gydepladserne i vandløbene.
Det er ikke mindre vigtigt at regulere flod- og kystfiskeriet og at holde floderne i en god økologisk tilstand for at sikre en ordentlig gydning og en god overlevelse og opvoksen af lakseyngel. Andre aspekter ligger imidlertid uden for den fælles fiskeripolitiks direkte kompetence.
En stor ulempe ved forvaltningen af laksefiskeriet til havs er, at dette ikke er rettet alene mod laksebestanden. Laks fanget ved dette fiskeri kan faktisk indgå i en blanding af fisk i et uforudsigeligt forhold.
Et andet vigtigt aspekt ved dette fiskeri er, at det har dybe rødder i de traditionelle fiskersamfund ved kysten og følgelig har en stor social betydning. Udfordringen går derfor ud på at skabe balance mellem de betingelser, på hvilke fiskeriet fortsat kan tillades, og ønsket om at sikre, at dette fiskeri ikke underminerer bæredygtigheden af bestande, der har brug for at regenerere.
Medlemsstater med laksefiskeri har udviklet forvaltningsstrategier til håndtering af dette vanskelige problem. De foranstaltninger, der er truffet, strækker sig fra et fuldstændigt forbud til en regulering af fangstredskaberne, så fiskeriet kan rettes bedre mod laksebestande i god stand, og så bestande, der har behov for at regenerere, beskyttes. Kommissionen ser på situationen og undersøger, hvor vellykkede disse forvaltningsstrategier er, og vil derefter aflægge rapport til Rådet og Parlamentet. Dette arbejde er ved at blive udført og vil blive afsluttet inden for de kommende uger.
Afhængigt af resultatet af ovennævnte rapport og drøftelserne med såvel de europæiske institutioner som andre interesserede parter vil Kommissionen overveje at fremsætte forslag til forvaltningsforanstaltninger inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik.
Med hensyn til det ærede medlems henvisning til brugen af drivnet understreger Kommissionen, at laksefiskeri med drivnet inden for den irske 12-milegrænse ikke er omfattet af forbuddet fra 1998 om brug af drivnet til stærkt vandrende arter som f.eks. tun.
Kommissionen vil også gerne tilføje, at dette spørgsmål vedrører forvaltning af bestandene, men ikke har direkte forbindelse til den type redskaber, der anvendes. Det bør derfor ikke forveksles med forbuddet fra 1998 mod brug af drivnet på grund af bifangster af hvaler, og som i interesseområdet i Atlanterhavet kun gælder fangst af tun og nogle tunlignende arter.
Den forordning, som Rådet vedtog sidste år med fuld støtte fra Parlamentet om en gradvis udfasning og et fuldstændigt forbud mod anvendelsen af drivnet i Østersøen fra 1. januar 2008, og som gælder for alle fiskearter uden undtagelse, herunder laks, har til formål at beskytte den stærkt truede bestand af marsvin, der fortsat findes i Østersøen. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Tak for det svar. Som bekendt er der nogen debat om fiskeri med drivnet i Irland og om, hvorvidt vi skal indføre en tvungen eller frivillig udfasning af drivnet. De sagde, at vi må finde den rette balance. Mener De, at vi har fundet den rette balance nu mellem forvaltning og beskyttelse af vores bestande?
Jeg er interesseret i Kommissionens gennemgang. Kan De sige noget mere specifikt om, hvornår den vil foreligge, og om der vil blive fremsat konkrete henstillinger i den? Vi skal beskytte vores laksebestande, som er i alvorlig fare i irske farvande, og dette vil få økonomiske konsekvenser. 
Joe Borg,
   Med hensyn til Deres synspunkt om den rette balance har Kommissionen indledt en gennemgang af situationen og en undersøgelse af, hvor vellykkede forvaltningsstrategierne er, for at undersøge, om den nuværende balance mellem bæredygtighed og videreførelsen af det traditionelle laksefiskeri er den rette.
Undersøgelsen vil være afsluttet i slutningen af oktober, dvs. i næste uge. Vi vil se på resultaterne af denne undersøgelse og så fremsætte vores egne forslag for Parlamentet og Rådet for at sikre, at dette fiskeri forvaltes ordentligt. 
David Martin (PSE ).
   - Jeg kommer fra Skotland. Som bekendt er skotsk vildlaks verdens bedste. Vi er bekymrede for laksebestandenes fremtid.
De giver et meget faktuelt og klart svar med hensyn til den aktuelle situation, men jeg vil gerne spørge Dem personligt i Deres egenskab af kommissær, om De mener, at drivnet med deres kritikløse fangst fortsat kan anvendes i europæiske farvande? Er tiden ikke inde til at sætte en stopper for brugen af drivnet inden for fiskeriet? 
Joe Borg,
   Det er meget svært at komme med en generel udtalelse. Naturligvis har vi et forbud mod meget store drivnet på grund af den negative indvirkning, de kan have på fiskebestandenes bæredygtighed, og deres indvirkning på bifangsten af hvaler. Her har vi et totalt forbud mod brug af drivnet.
Når der er tale om meget mindre drivnet, og når der ikke er fare for bifangst af hvaler, indtager Kommissionen en mere åben holdning. Hvis det på grundlag af en videnskabelig undersøgelse kan fastslås, at drivnet ikke skaber et urimeligt pres på laksebestandens eller andre fiskebestandes bæredygtighed, og der ikke er risiko for bifangst af hvaler, er vi mere åbne. Det er derfor, at vi på grundlag af rapporterne og den kritik, der er fremsat i Irland, har bestilt en undersøgelse af situationen og af, hvordan bestandene forvaltes. Hvis vi kan se, at der er et urimeligt pres på bæredygtigheden, vil vi træffe alle de nødvendige foranstaltninger til at rette op på denne situation.
Det er måske lidt misvisende at skælde ud over en bestemt type garn. Der kunne være andre typer af garn, der ikke er klassificeret som drivnet, men som under særlige omstændigheder kunne have en endnu mere negativ indvirkning på fiskeriets bæredygtighed. Derfor er det Kommissionens opgave at genoprette et bæredygtigt fiskeri, hvor det ikke findes, og at opretholde bæredygtigheden, der hvor vi driver et bæredygtigt fiskeri - hvilket er undtagelsen ikke reglen. 
Formanden.
De fiskere, som benytter traditionelle og miljøvenlige fangstredskaber som f.eks. langlinefartøjerne fra Almería, befinder sig i en alvorlig situation. De er så hårdt ramt af den illoyale konkurrence fra visse fartøjer, især italienske og franske, som anvender forbudte drivgarn, der er langt mindre kostbare, og af de konsekvenser, som disse har på miljøet, at der har været tale om et fald i fangsten på 40 %. Der gribes fra de pågældende medlemsstaters side på ingen måde ind over for disse fartøjers ulovlige fiskeri, og nogle regeringer foretager endog ændringer i deres lovgivning, som afviger fra fællesskabsbestemmelserne.
Gør Kommisionen brug af alle de midler, den råder over, herunder retslige, for at tvinge de pågældende medlemsstater til at pålægge deres fiskerfartøjer at overholde Rådets bestemmelser på området?
Joe Borg,
   Det er medlemsstaternes ansvar at sikre en effektiv kontrol, inspektion og håndhævelse af den fælles fiskeripolitik, der indebærer forbud mod brug af drivgarn til stærkt vandrende arter. Det er på den anden side Kommissionens ansvar at evaluere og overvåge medlemsstaternes overholdelse af denne forpligtelse.
Kommissionen har i en del år overvåget medlemsstaterne nøje for at sikre, at de træffer de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af en ordentlig kontrol med og håndhævelse af forbuddet mod drivgarn. Selv om situationen har vist sig at være tilfredsstillende i Atlanterhavet, er der fortsat alvorlige problemer i Middelhavet. De seneste inspektioner, som Kommissionens inspektører udførte denne sommer, bekræftede, at drivgarn i øjeblikket anvendes i Italien, Frankrig og Spanien. Kommissionen har allerede iværksat overtrædelsesprocedurer over for disse medlemsstater.
Der er blevet fremsendt begrundede udtalelser til Italien og Frankrig, og en åbningsskrivelse til Spanien. Udtalelserne og skrivelsen fra Kommissionen vedrørte medlemsstaternes kompetente myndigheders manglende kontrol med og håndhævelse af forbuddet mod drivgarn.
Kommissionen er på grundlag af de oplysninger, der står til dens rådighed, ved at undersøge den nationale lovgivning, der ikke ser ud til at være i overensstemmelse med Fællesskabets forbud mod drivgarn. Eksempelvis kan nævnes, at Kommissionen i forbindelse med overtrædelsesproceduren mod Frankrig satte spørgsmålstegn ved, hvorvidt en fransk administrativ forskrift, der tillader franske fiskeres brug af drivgarn til fiskeri af atlantisk tun, var i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen. Denne lovgivning blev for nylig annulleret af det franske statsråd, der i sin beslutning anvendte de samme argumenter, som Kommissionen havde anvendt i sin begrundede udtalelse.
Jeg vil også gerne understrege, at Kommissionen er bekendt med påstanden om, at Almeiras langlinefartøjers fangster er faldet med 40 %, som det ærede medlem fremførte, men der findes ingen videnskabelige beviser for, at et sådant fald rent faktisk har fundet sted, og at dette er forårsaget af illoyal konkurrence, der kan tilskrives ikke-spanske fartøjer. Repræsentanter for de pågældende spanske fartøjer er blevet bedt om at fremlægge oplysninger til støtte for deres påstand. Under alle omstændigheder kan jeg bekræfte, at Kommissionen vil tage alle nødvendige skridt i medfør af EF-traktaten og den fælles fiskeripolitik til at sikre, at medlemsstaterne overholder fællesskabslovgivningen om forbud mod drivgarn. 
María Isabel Salinas García (PSE ). -
   Fru formand, jeg vil gerne takke kommissæren for hans oprigtighed.
Alle er helt klar over, som kommissæren så udmærket har påpeget det, at der fortsat anvendes drivgarner i Middelhavet.
Der er en følelse af manglende beskyttelse blandt de fiskere, der overholder forordningen, men det er ikke det alvorligste. I sommer kom det frem, at der ud af 37 fartøjer, som miljøorganisationerne fandt med ulovlige drivgarn, var 18, der allerede havde modtaget støtte til omlægning. Jeg synes ikke, at vi alene kan overlade dette problem til medlemsstaterne. Jeg synes, at Kommissionen skal handle, og det har den gjort over for nogle stater, men det er helt klart utilstrækkeligt. Vi kan ikke tillade, at forordningen bliver overtrådt, og at der tillades visse praksis, samtidig med at der gives støtte.
Vi venter spændt på et svar på deres kommentarer. 
Joe Borg,
   For det første vil jeg gerne understrege, at hele spørgsmålet om kontrol og håndhævelse primært er medlemsstaternes ansvar. Hvis Kommissionen modtager oplysninger om, at der kan være tale om et brud på dvs. forordningerne om den fælles fiskeripolitik, vil den undersøge, om medlemsstaterne foretager kontrol. Kommissionen foretager undersøgelser, og det er på grundlag af disse undersøgelser, at der indledes overtrædelsesprocedurer mod medlemsstaterne. Det var netop det, der skete i forbindelse med overtrædelsesprocedurerne mod Frankrig, Italien og Spanien.
Det er vigtigt at understrege, at vi havde håbet, at Rådet ville have vedtaget en forordning om Middelhavet i sidste måned. En sådan forordning ville have omfattet en definition af drivgarn, der blev forbudt med forordningen af 1988. Desværre vedtog Rådet ikke forordningen i september i år. Vi vil forsøge os igen i håbet om, at vi kan få vedtaget en forordning om fiskeriet i Middelhavet, der burde have været vedtaget for længe siden, og som vil give Kommissionen øgede beføjelser til at sikre, at fiskeriet udføres korrekt og inden for grænserne for bæredygtighed. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 79-116 blive besvaret skriftligt(3).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Mine damer og herrer, mødet er genoptaget, og næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om patenter på bioteknologiske opfindelser.
Charlie McCreevy,
   Hr. formand, jeg forstår, at medlemmerne er opmærksomme på, at direktivet om bioteknologi anvendes korrekt. Det er vigtigt, ikke blot for alle dem i industrien, der anvender patenter til støtte for indførelsen af nye produkter og processer, men også for dem, der drager fordel af resultaterne af forskning og udvikling. Det kan være forskere, industrielle konkurrenter, patienter og lægefagligt personale og dem, der administrerer sundhedssystemerne.
Bioteknologi omfatter en lang række kraftfulde og nogle gange kontroversielle teknologier. De kan yde et vigtigt bidrag til den langsigtede udvikling af industrigrene som f.eks. lægemidler, levnedsmidler, landbrug, energi, tekstiler og kemikalier. Bioteknologi skaber også nye muligheder for at udvikle livsvigtig medicin og for at behandle truende sygdomme. Den indebærer et enormt potentiale for forbedring af mange borgeres livskvalitet. En vellykket udvikling af bioteknologien afhænger imidlertid også af, at vi finder frem til løsninger på de betydelige etiske, samfundsmæssige, økonomiske og miljømæssige spørgsmål, den rejser.
Direktiv 98/44/EF opstiller velafbalancerede principper for beskyttelse af bioteknologiske opfindelser gennem patenter. Det tager også hensyn til de etiske aspekter af dette følsomme område samt til industriens og andres legitime ønske om en klar og effektiv afgrænsning af patentbeskyttelsen på dette teknologiske område.
Lad mig minde om, at formålet med direktivet er at fastsætte den retlige ramme for udstedelse af patenter, der omfatter forskningsresultater. Det træder ikke på nogen måde i stedet for forordninger, der regulerer forskning på bestemte områder, herunder visse etiske regler som f.eks. menneskets integritet.
Kommissionen vil fortsat følge anvendelsen af direktivet i praksis meget nøje under behørig hensyntagen til etiske, moralske og kulturelle overvejelser og vil ikke undlade at informere Parlamentet, sådan som den hidtil har gjort, i de evalueringsrapporter, der er omhandlet i direktivet.
Jeg har følgende bemærkninger til de særlige områder, som Parlamentet har identificeret i sit beslutningsforslag. Med hensyn til formålsbestemt beskyttelse er spørgsmålet, om der skal kunne udstedes patent på sekvenser af gener - dna-sekvenser - efter den klassiske model for patentrettigheder, hvor den oprindelige ophavsmand kan gøre krav på en opfindelse, der omfatter mulige fremtidige anvendelser af den pågældende sekvens, eller om patentet bør begrænses, så kravet kun kan omfatte den konkrete anvendelse, der er redegjort for i patentansøgningen, hvilket er formålsbestemt beskyttelse.
En gennemgang af direktivets tekniske bestemmelser viser, at ingen af disse artikler udtrykkeligt nævner en beskyttelse, der er begrænset til den specifikke anvendelse, der er påvist for den pågældende sekvens af gener. Det kan opfattes som et argument til fordel for den sædvanlige brede beskyttelse frem for en begrænset beskyttelse, da det altid har været den traditionelle fremgangsmåde inden for patentlovgivningen.
På den anden side kan det opfattes således, at fællesskabslovgiver har haft til hensigt i det mindste at åbne mulighed for et begrænset beskyttelsesområde, der kun omfatter den konkrete industrielle anvendelse, der er redegjort for i patentansøgningen vedrørende denne bestemte type intervention. En sådan restriktiv fortolkning skulle ikke være uforenelig med direktivet.
Kommissionen vil nu i samråd med de involverede parter overveje følgerne af at tillade begge fortolkninger af direktivet og den bedste måde, hvorpå man kan nå frem til en korrekt anvendelse af direktivet, når det gælder kloning af mennesker. Direktivet er efter Kommissionens mening klart vedrørende spørgsmålet om patentering af reproduktiv kloning, der indebærer skabelse af nye mennesker, som helt klart udelukkes i direktivets artikel 6.
Begrebet "terapeutisk kloning" omfatter en lang række forskellige muligheder. Forskning er måske tilladt i nogle medlemsstater og ikke i andre. Efter Kommissionens mening er anvendelsen af pluripotente stamceller fra mennesker ikke nødvendigvis udelukket fra at blive patenteret. I lyset af disse argumenter er en ændring af direktivet ikke på nuværende tidspunkt relevant.
Afslutningsvis vil jeg gerne minde om, at bioteknologien indebærer mange potentielle fordele, navnlig på det medicinske område, og patentbeskyttelse er meget vigtig for centrale industrisektorer, der investerer kraftigt i udgifter til forskning og udvikling. Vi arbejder i en global økonomi, der betyder, at vores industri og vores forskere konkurrerer med forskere i USA og på de voksende markeder i f.eks. Asien. I henhold til de seneste oplysninger indgav kinesiske virksomheder faktisk flere patentansøgninger i Europa inden for visse sektorer sidste år end europæiske virksomheder. Som sagt har jeg forståelse for de bekymringer, som nogle af medlemmerne har givet udtryk for, og jeg vil lytte interesseret til debatten. 
Peter Liese,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, det er et følsomt emne, vi behandler her i aften. Spørgsmålet blev allerede diskuteret heftigt, før direktivet af 1998 blev vedtaget - nogle af kollegerne var med til det. Der er forskellige frontlinjer, og der er nogle, som generelt er imod bioteknologi. Vi i PPE-Gruppen hører ikke til dem. Vi har brug for bioteknologien, vi skal udnytte den til at løse mange af vores problemer.
Der er nogle, som generelt er imod patenter. Også det mener vi i PPE-Gruppen er forkert. Patenter er et incitament til innovation, og en rigtig udformning af patenterne hjælper os til at komme videre. Der er nogle, som generelt er imod direktivet, fordi de hævder, at direktivet åbner mulighed for mange ting, som udløser skrækforestillinger hos dem. Jeg mener imidlertid, at direktivet er bedre end sit rygte.
Vi traf i sin tid efter lange diskussioner nogle klare beslutninger om, at ikke alt, hvad der er muligt, også kan patenteres i EU. Med dette argument har jeg i de seneste år gentagne gange forsvaret direktivet mod kritik fra mange sider. Men vi skal også være opmærksomme på, at direktivet bliver anvendt. Vi skal også gøre opmærksom på det, når vi har indtryk af, at direktivet bliver overtrådt.
I februar i år meddelte Den Europæiske Patentmyndighed et patent, som bl.a. også betragter dele af den menneskelige krop, nemlig menneskelige sædceller, som en patenterbar opfindelse. Det er ikke korrekt i henhold til direktivet.
Jeg har studeret dette patent flere gange og også søgt rådgivning hos patentadvokater. Det er en overtrædelse af direktivet. I patentet bliver menneskelige sædceller patenteret. Når vi konstaterer en sådan overtrædelse, må vi forfølge sagen politisk. Vi har fra Parlamentets juridiske tjeneste fået at vide, at Parlamentet selv ikke kan gøre indsigelse. Men andre kan gøre det, og andre bør gøre det for at få afklaret dette spørgsmål.
Direktivet skal anvendes, og derfor skal også artikel 6, stk. 2, anvendes. Her står der, at teknikker, hvor menneskelige embryoner ødelægges til kommercielle eller industrielle formål, ikke kan patenteres. Man kan have forskellige opfattelser af dette spørgsmål ud fra etiske standpunkter, men direktivet er relativt klart på dette punkt, og det skal gennemføres.
Ud fra det aktuelle tekniske niveau er det sådan, at menneskelige embryonale stamceller ikke kan fremstilles uden at ødelægge menneskelige embryoner. Det kan man etisk finde godt eller dårligt, men efter min opfattelse, efter PPE-Gruppens opfattelse, kan man derfor heller ikke patentere menneskelige embryonale stamceller. Nu kan man indvende, at der findes nyere udviklinger inden for videnskaben. Det gælder imidlertid kun eksperimenter med mus, og det tog næsten 20 år, før forskningen i embryonale stamceller nåede fra mus til mennesker. Thomsons opfindelse i 1998 af metoder til at fremstille embryonale stamceller hos mennesker fandt sted næsten 20 år senere end en lignende opfindelse hos mus.
Desuden er det, der blev publiceret for to uger siden, efter min fortolkning og efter mange eksperters opfattelse intet mindre end kloning af menneskelige embryoner. Det er uden tvivl udelukket! Hr. kommissær, jeg beder Dem endnu en gang om at studere sagen nøje. Jeg havde egentlig ikke tænkt mig at kritisere Kommissionen i aften, men De har fremlagt en forkert fortolkning. Læs Rådets , læs den fælles beslutning, der er spørgsmålet om kloning reguleret entydigt!
Der er et punkt, hvor direktivet ikke er klart, nemlig omkring patentering af menneskeligt dna. Derfor beder vi Kommissionen om en præcisering på dette punkt. I øvrigt er direktivet godt, og vi bør forsvare det.
Maria Berger,
   Hr. formand, det er længe siden, at jeg har været enig med Dem, hr. kommissær, eller med Deres forgænger. Det gælder især den redegørelse, som Kommissionen er kommet med i henhold til artikel 16 i biopatentdirektivet. Jeg kan for min gruppes vedkommende sige, at vi er enige i denne redegørelses konklusioner både med hensyn til spørgsmålet om anvendelsesområdet og patenters omfang og med hensyn til differentieringen mellem patenterbarheden for totipotente og pluripotente stamceller og også kan støtte forslagene til den kommende procedure, som findes i redegørelsen. Vi ønsker nemlig også at støtte bioteknologiens udvikling og er overbevist om, at patenter spiller en meget vigtig rolle i denne forbindelse.
Samtidig tror jeg imidlertid ikke, at den skriftlige redegørelse fra Kommissionen er vidtrækkende nok, og jeg tror, at der er flere udestående problemer med anvendelsen af vores biopatentdirektiv end dem, Kommissionen faktisk tager op i sin redegørelse. Jeg har jo været medlem af Parlamentet i længere tid og deltog i sin tid intensivt i beslutningen. Naturligvis er vi alle sammen endnu en gang ofre for de kompromiser, der måtte indgås den gang. Jeg kunne også godt ønske, at Kommissionen ville gå lidt hurtigere til værks og tage mere direkte fat på de endnu uløste problemer.
Et spørgsmål, som i mindre grad er et problem i forhold til Kommissionen og i højere grad et problem i forhold til nogle kolleger i Parlamentet, er det spørgsmål, som er dukket op i forbindelse med dette beslutningsforslag, nemlig spørgsmålet, om Europa-Parlamentet skal optræde som sagsøger. Som medlem af Retsudvalget kan jeg kun fraråde dette skridt. Det er ikke Europa-Parlamentets opgave at deltage i enkeltsager. Jeg håber, at vi i morgen kan vedtage en beslutning, hvor det ikke er med.
Diana Wallis,
   Hr. formand, jeg takker kommissæren for hans erklæring. Jeg tilslutter mig den foregående taler og takker ham for en velafbalanceret og velovervejet rapport. Dette står måske - som vores gruppe ønskede at sige - i stærk kontrast til den måde, hvorpå Parlamentet har skullet behandle denne beslutning. Jeg tror, vi alle ønskede en udveksling af synspunkter med Dem her i aften, men at blive kastet ud i en beslutning var måske ikke den bedste reaktion på en velovervejet rapport. At samle fem mennesker i et lokale helt til midnat i aftes i et forsøg på at udforme en beslutning er ikke en ordentlig måde at håndtere dette følsomme og vanskelige emne på. Hvis Parlamentet skal behandle dette spørgsmål igen, skal det gøre det i en ordentlig beslutning, udarbejdet i tidens fylde af et udvalg og med en moden debat, ikke på den måde, denne beslutning er blevet udarbejdet på.
For mig at se ønsker nogle kolleger at genbehandle direktivet på grundlag af en beslutning udarbejdet på 24 timer. Det er indlysende, at vi skal bruge meget mere tid på det og overveje det mere indgående. Med hensyn til spørgsmålet om sagsanlæg stod det helt klart i aftes, at Parlamentets juridiske tjeneste mener, at vi hverken har status eller ret til at tage sådan et skridt. Vores gruppe er af den opfattelse, at vi i øjeblikket bør forsøge at opretholde den nuværende situation, hilse rapporten velkommen og så vente, indtil tiden er inde til at gennemføre en fuldstændig debat og overvejelse af dette meget følsomme spørgsmål. 
Hiltrud Breyer,
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg er skuffet over Deres kommentarer. Designerpatentet er skandaløst. Patentet er klart ulovligt, det er klart i strid med patentdirektivet, og det er ensbetydende med en kommercialisering af skabelsen af menneskeliv. 
Patentdirektivet udelukker klart patentering af kimbaneceller. Ligeledes er metoder, hvormed man kan vælge barnets køn, forbudt i næsten alle medlemsstater. Dette patent slår døren på vid gab for det designede menneske, det skræddersyede menneske. Det er uacceptabelt, at Kommissionen som traktatens vogter stiltiende lader denne overtrædelse af EU's patentdirektiv passere. Hverken Parlamentet eller Kommissionen må passivt se på, at der udstedes patenter til menneskeavl. Det er i øvrigt ingen opfindelse, men højst en opdagelse, og også på dette punkt klart i strid med patentdirektivet.
Vi har brug for en klar holdningstilkendegivelse fra EU. Kommissionen lukker øjnene for direktivets selvmodsigelser og fejl. Kommissionen er handlingslammet af angst for den tvingende nødvendige revision af direktivet. De har med Deres redegørelse og også her i dag klart indrømmet, at der ikke længere findes nogen harmonisering af patentlovgivningen inden for bioteknologi, fordi genernes multifunktionalitet helt klart er begrænset i nogle medlemsstater.
Heller ikke i spørgsmålet om patenterbarheden af embryonale stamceller tør Kommissionen komme med en præcisering. Hvis det menneskelige embryon - og dermed også dele af mennesket - er udelukket fra patenterbarhed, så har De ikke gengivet Rådets fortolkning. Det blev kommissionsformanden faktisk opfordret til.
Jeg var også skuffet over, at De slet ikke kom ind på de patenter, der i stor stil er meddelt for såsæd, planter og dyr, og heller ikke på overtrædelsen af direktivet, eksempelvis i forbindelse med den manglende kontrol af dyrenes lidelser. Det er klare forsømmelser fra Kommissionens side. De opfordres til ikke længere kun at udføre , men at lade det følge af handlinger! 
Johannes Blokland,
   Hr. formand, det glæder mig meget, at Den Socialdemokratiske Gruppe og Den Liberale Gruppe vil tænke mere over patenter. Det giver håb for fremtiden. Vi har allerede gjort det, og vi er nået til den konklusion, at det menneskelige legeme og dele deraf efter vores faste overbevisning ikke er patenterbare, for deres funktion er ikke vores opfindelse, men en opdagelse og derfor ikke patenterbar. Det gælder altså uformindsket også for embryoner, stamceller, kimceller og genomet. Dem kan man ikke kræve ejendomsret over.
Ganske vist siger Kommissionen i den anden 16c-beretning med rette, at totipotente stamceller ikke er patenterbare. Desværre skaber Kommissionen utydelighed om pluripotente stamcellers patenterbarhed. Disse udgør ligeledes dele af det menneskelige legeme, og i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1, er de udelukket fra patenter.
Det patent, der udgør den konkrete anledning til denne forhandling, vedrører humane kønsceller. Udstedelsen af dette patent overtræder princippet om, at det menneskelige legeme og dele deraf ikke er patenterbare. Det ville være bedre, hvis grupperne turde udtale dette kraftigere og mere entydigt, især i det fælles beslutningsforslag. Europa-Parlamentet skal tage sin kontrollerende opgave alvorligt. Det betyder, at det kraftigt skal gøre indsigelse over for Den Europæiske Patentmyndighed. 
Marcin Libicki,
    Hr. formand, de videnskabelige opdagelser sker så hurtigt, at mange medlemmer af Parlamentet ikke har haft tid til at danne sig en mening om alle de moralske aspekter af den nye forskning, der udføres på det bioteknologiske område.
Et af de aspekter ved den bioteknologiske forskning, der giver anledning til særlig bekymring og rejser en række spørgsmål, er noget, som mange af os, jeg selv helt sikkert, mener bør forbydes fuldstændigt. Jeg taler her om kloning af enhver art, herunder terapeutisk kloning og enhver forskning i genteknologi på mennesker eller teknologi, der resulterer i ødelæggelse af embryoner. Min begrundelse for at være imod denne form for forskning er, at jeg betragter det som intet mindre end ødelæggelse af et menneske, og dette synspunkt deles af mange af Parlamentets medlemmer.
Jeg mener derfor, at vi bør nærme os dette spørgsmål med den yderste forsigtighed. Bortset fra de moralske betragtninger, er der mindst tre årsager til, at vi skal gøre dette. Den første er menneskets værdighed. Den anden er subsidiaritetsprincippet, da kontroversielle spørgsmål bør løses af de enkelte medlemsstater inden for deres egne grænser. Den tredje er den omstændighed, at gennemtvingelse af visse beslutninger kan give anledning til stor modstand i medlemsstaterne og som et direkte resultat heraf bidrage til at øge skepsissen over for EU. Vi kan ikke tilslutte os dette. 
Manuel Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, jeg synes, at kommissionen gør sin pligt med at gennemføre fællesskabsdirektivet, og derfor vil jeg gerne lykønske McCreevy for hans forklaring og fremstilling af spørgsmålet.
Jeg deler fru Wallis' synspunkt om, at tiden ikke var moden til at træffe en beslutning om et så vanskeligt spørgsmål, hvilket fremgår af denne diskussion, hvor der er kommet en række oplysninger frem. Jeg synes imidlertid, at det er et fundamentalt princip, at man ikke kan modsætte sig menneskelige fremskridt ved at påberåbe sig teologiske principper, der ikke har meget at gøre med den aktuelle virkelighed. I dette øjeblik er der millioner af mennesker, der lider af degenererende sygdomme som følge af manglende fremskridt på området.
Det ser ud som om, vi er trådt tilbage i Middelalderen, og jeg synes, at vi i det 21. århundrede skal koncentrere os om behovet for at gøre videnskabelige fremskridt, og derfor bør vi modsætte os muligheden for at udtage patenter på bioteknologiske opfindelser, der f.eks. har at gøre med forbindelsen mellem visse celler. Jeg synes, at det er helt i modstrid med de nuværende etiske krav om en menneskehed, der er på vej fremad, der gør fremskridt, og som ikke vil tillade, at der er mennesker, der fortsat lider af degenererende sygdomme.
Jeg synes derfor, at det er godt, at Kommissionen har forelagt denne rapport, som åbner muligheder, og jeg takker endnu en gang hr. McCreevy for hans fremstilling. Jeg håber, at vi kan undersøge spørgsmålet mere seriøst, men vi skal altid tænke på de muligheder, der åbner sig for fremtiden for den humane forskning. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg er enig med Diana Wallis i, at et så vanskeligt emne nok havde krævet en større uddybning. Vi er her dog også i aften for at give vores mening til kende over for kommissæren.
Det pågældende direktiv kan fortolkes på mange måder, der stadig er i strid med hinanden, og derfor ønsker vi større klarhed på visse væsentlige punkter. Patenter er efter vores mening vigtige, men det skal ligge fast, at den juridiske og økonomiske beskyttelse ikke betyder, at det er muligt at patentere alting.
Vi skal forstå, at det også er nødvendigt med klare grænser, ikke mindst når det drejer sig om at forhindre overtrædelser som dem, der i øjeblikket sker med hensyn til stamceller fra embryoner til fremstilling af menneskedele og kloningsformer, som direktivet i øvrigt forbyder.
Patenterbarhed giver en juridisk beskyttelse, hr. kommissær, og derfor skal vi passe på, at vi ikke muliggør en koncentration. Dette ville til gengæld ske, hvis anvendelsesområdet for dna-sekvenser blev omfattet af alt for åbne patenter og ikke af patenter, der blot er begrænset til en specifik anvendelse.
Endelig håber jeg, at vi får mulighed for at uddybe disse emner, idet der efter min mening også på dette område er nogle uoverskridelige grænser, såsom den menneskelige værdighed. 
Maciej Marian Giertych (IND/DEM ).
   -  Hr. formand, forskning i brugen af stamceller til behandling af forskellige sygdomme er i øjeblikket højeste mode. Anvendelse af celler fra embryoner er uetisk, mens sådanne overvejelser er irrelevante, når der anvendes voksne stamceller. Omkring 95 % af finansieringen af forskningen bruges på førstnævnte, selv om der ikke kan høstes nogen fordele heraf, mens kun 5 % af finansieringen bruges på sidstnævnte, der indebærer mange fordele. Det fører helt naturligt til spørgsmålet om, hvad der egentlig sker her.
Den 12. maj holdt professor Scolding, en neurofysiolog ved universitetet i Bristol, en meget interessant tale for Parlamentets tværpolitiske gruppe om bioetik, hvor han forklarede mange aspekter af dette spørgsmål. Stamceller fra embryoner er carcinogene og har tendens til genetisk mutation, og der kan opstå problemer, fordi de bliver afstødt. De udfører normalt ikke reparationsopgaver og skal derfor tvinges til at gøre det. Endvidere er brugen af sådanne celler omgivet af etiske betragtninger. Voksne stamceller fra knoglemarven har derimod til opgave at fungere i helbredelsesprocessen, og de skal ikke tvinges til at udføre andre opgaver end dem, de er tilpasset til at udføre. Der er ingen problemer med afstødning af sådanne celler, da en patients egne celler ikke er carcinogene og ikke forårsager genetiske mutationer. Ydermere er brugen af sådanne celler etisk uproblematisk.
Professor Scolding er ikke den eneste, der kender til alle disse forskningsresultater, og faktisk er alle eksperter på området bekendt med dem. Vi må derfor undre os over, hvorfor der bruges så mange penge på forskning i stamceller fra embryoner og så få på forskning i voksne stamceller. Svaret er, at der ikke findes nogen muligheder for at fremstille lægemidler ved hjælp af sidstnævnte, da cellerne, der tages direkte fra patienten, i sig selv er lægemidlet. Lægemiddelfabrikanter ville ikke tjene noget i sådanne tilfælde. Det der tæller, når der er tale om stamceller fra embryoner, er, at cellestammer kan dyrkes til forskellige formål og så sælges, og det er grunden til, at der hældes så mange penge i forskning på dette område. Det er konsekvenserne af patenter på celler. 
Andrzej Jan Szejna (PSE ).
   -  Hr. formand, bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser regulerer ikke i detaljer alle problemerne i tilknytning til udvikling af genteknologi og bioteknologi. I juli 2005 fremlagde Kommissionen den anden rapport for Rådet og Parlamentet om udviklingen og følgerne af patentlovgivningen inden for bioteknologi og genteknologi.
Jeg mener, at det vil være for tidligt at vedtage en holdning til spørgsmålet om, hvorvidt patenter på gensekvenser og dna-sekvenser skal tillades i henhold til den traditionelle model for patentansøgninger, hvor den første opfinder kan gøre krav på en opfindelse. I stedet bør vi fortsat overvåge den mulighed, at forskelle i medlemsstaternes lovgivning kan have en økonomisk virkning.
Jeg går ind for Kommissionens initiativ, der går ud på at gennemføre undersøgelser af, i hvor vid udstrækning dna er blevet patenteret i Europa, og af de mulige konsekvenser, som dette måtte have for forskning og innovation. Disse undersøgelser bør også omfatte retlige, etiske og sociale aspekter. Med hensyn til spørgsmålet om totipotente stamceller mener jeg ikke, at de bør patenteres på grund af de følger, dette vil have for menneskets værdighed.
Jeg forventer, at Kommissionen træffer passende foranstaltninger til at skabe klarere og mere forudsigelige retlige rammer for bioteknologiske opfindelser. Rammerne bør fastsættes ud fra etiske betragtninger og bør samtidig skabe et gunstigt klima for innovation og videnskabelig udvikling og virksomhedsudvikling. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige til kommissæren, at det ikke er godt nok at fremsætte store politiske erklæringer om vores etiske holdning til europæiske værdier, hvis vi blot forsigtigt siger, at der kunne være tale om en overtrædelse, når en klar og konkret udfordring af disse værdier bringes frem i lyset.
I dag står vi over for en utvetydig sag. Den Europæiske Patentmyndighed har givet universitetet i Edinburgh et patent, nummer 125 7167, omfattende menneskeceller. Det omfatter ironisk nok en procedure til udvælgelse af køn på et tidspunkt, hvor vi i Europa helt klart går ind for princippet om ikke-diskrimination på grundlag af køn. Forsigtighedsprincippet må gælde. Hvis der er nogen som helst risiko for, at materiale fra mennesker bliver en handelsvare, må Parlamentet bekende kulør og indgive en formel retlig indsigelse mod denne ulovlige handel med kropsdele fra mennesker, før det er for sent.
Dette beslutningsforslag er vigtigt, fordi vi ikke har meget tid tilbage til at indgive vores indsigelse, så vi kan bidrage til at få dette patent kaldt tilbage. Jeg beder derfor mine kolleger om at stemme for dette beslutningsforslag og hr. Bloklands ændringsforslag. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget syv beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0277/2005) af Newton Dunn for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af organiseret kriminalitet (KOM(2005)0006 - C6-0061/2005 - 2005/0003(CNS)).
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Newton Dunn, og naturligvis også ordførerne for de andre udvalg, som har behandlet spørgsmålet om rammeafgørelsen om organiseret kriminalitet.
Jeg glæder mig navnlig over, at Kommissionens forslag fik en meget positiv modtagelse af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og at det fik ordførerens støtte. Jeg mener at kunne sige med sikkerhed, at de ændringsforslag, der er stillet, går i den rigtige retning. Jeg er enig i den overordnede tankegang i disse ændringsforslag eller i det mindste i de fleste af dem.
Jeg mener navnlig, at det er fornuftigt at finde frem til og at indføre en mere omfattende række af strafferetlige sanktioner såsom beslaglæggelse af genstande, princippet om offentliggørelse af retsafgørelser og forbudsforanstaltninger, også forbud mod at udøve en erhvervsaktivitet. Det er ligeledes vigtigt, at der lægges vægt på den sanktion, som består i ikke-valgbarhed til offentlige hverv for personer, der har fået dom for at være medlemmer af en kriminel organisation. Spørgsmålet om forbudsforanstaltninger bliver i øjeblikket behandlet i Kommissionen, og jeg vil foreslå nogle idéer i en særlig meddelelse om dette spørgsmål ved årets udgang eller i starten af næste år.
Desuden er jeg overbevist om, at hvis vi skal bekæmpe organiseret kriminalitet, er vi nødt til at ramme de ansvarlige på deres mest følsomme punkt, nemlig på formuen. Det er således absolut nødvendigt med formuemæssige foranstaltninger mod organiseret kriminalitet.
Jeg er enig i forslaget om, at der i hver medlemsstat oprettes en central enhed, som har til opgave at koordinere bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og forvalte de aktiviteter, der tager sigte på en positiv anvendelse af beslaglagte genstande, som tilhører de mennesker, der har begået disse alvorlige forbrydelser, nemlig medlemmerne af de kriminelle organisationer.
Der er et andet interessant spørgsmål i betænkningen, nemlig beskyttelse af informanter. Beskyttelse af vidner og samarbejdende kriminelle er et meget vigtigt emne, eftersom de pågældende personer bør beskyttes mod risikoen for repressalier fra den kriminelle organisation. Jeg kan fortælle Dem, at Kommissionen også på dette område har til hensigt at stille et samlet forslag, hvor der tages højde for det glimrende arbejde, som Europol udfører på dette felt, men også for det arbejde, som Europarådet udfører med hensyn til vidnebeskyttelse.
Det sidste spørgsmål - som ligger ordføreren særligt på sinde - er datakendskab. Vi står ofte over for kriminalitet, som vi ikke har tilstrækkelig information eller statistiske oplysninger om. Som De sikkert allerede ved, stillede Kommissionen for ikke så længe siden et forslag om et europæisk statistiksystem for kriminalitet og forbrydelser. Det er et nødvendigt element i vores strategi til forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet, for så længe vi ikke råder over sikre, pålidelige og ikke mindst sammenlignelige statistiske data, kan vi heller ikke få et effektivt forebyggelsesinstrument, der gør det muligt for os at tage fat om roden på det kriminelle fænomen. Kommissionen arbejder således også med det statistiske aspekt af kriminelle fænomener.
Jeg vil slutte min tale med at sige, at Europa så afgjort har brug for en mere effektiv og sammenhængende politik for at forebygge og bekæmpe organiseret kriminalitet, som på rigtig mange områder - lige fra den forfærdelige menneskehandel til handelen med narkotika og våben - desværre er stærkt stigende i øjeblikket. 
Bill Newton Dunn (ALDE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for hans meget positive og nyttige tale. Jeg tror, jeg taler for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, når jeg siger, at vi støtter ham i hans arbejde. Vi ønsker at presse lidt mere på, men vi ønsker alle at bekæmpe organiseret kriminalitet så effektivt og så hurtigt, som vi overhovedet kan. Vi tilslutter os Deres forslag, hr. kommissær, og vi vil fortsat lægge stort pres på Dem for at opnå fortsatte fremskridt, hvis vi kan.
Jeg taler på udvalgets vegne i min egenskab af ordfører, ikke som privatperson. Vi anbefaler fuld støtte til Kommissionens forslag, men som kommissæren sagde, er der nogle supplerende punkter, som vi har foreslået bliver tilføjet. Vi ønsker at styrke Europol, men vi ønsker at gøre det til et EU-agentur. Jeg håber, at kollegerne kan tilslutte sig ændringsforslag 45 fremsat af Den Socialdemokratiske Gruppe, der henviser til, at der ikke kan ske yderligere stramninger, før det er et egentligt EU-agentur. Så kan vi give det vores uforbeholdne støtte. Vi ønsker at konfiskere indtægterne fra organiseret kriminalitet.
Der er et punkt, som kommissæren ikke har nævnt, nemlig at udvalget ønsker at påpege - og vi stemte for dette - at der er et presserende behov for at oprette en fælles politistyrke for EU, eftersom organiseret kriminalitet overskrider grænserne, mens håndhævelse af loven er op til de enkelte medlemsstater og ikke kan overskride grænserne. Vi siger ikke, at "den skal oprettes", men at der er et presserende behov. Vi må overveje det, uanset hvor politisk kontroversielt dette måtte være.
Jeg vil gerne takke kommissæren for hans udtalelser om et centralt kontor i de enkelte medlemsstater. Det er nødvendigt for at koordinere de enkelte medlemsstaters ofte fragmenterede indsats. Han nævnte ikke tanken om et kontor for beslaglæggelse af aktiver i stil med det irske system i Dublin, således at regeringskontoret rent faktisk kan konfiskere mistænkte kriminelles aktiver og efterfølgende give dem tilbage til dem, hvis de viser sig ikke at være skyldige. Kriminelle udfører deres handlinger for at tjene penge, og hvis man tager deres aktiver fra dem, bliver de meget chokerede. Sådan rammer man dem hårdest. Vi som udvalg ønsker, at der oprettes et kontor for beslaglæggelse af aktiver i hver af de 25 medlemsstater, så vi rigtig kan ramme de kriminelle der, hvor det gør mest ondt.
Udvalget støtter Kommissionens forslag fuldt ud, men vi ønsker at gå endnu længere og endnu hurtigere. Jeg mener, at Parlamentet og Kommissionen er allierede i dette spørgsmål. Det egentlige problem - og jeg er ked af at se, at Rådets pladser som sædvanlig er tomme - er at få Rådet til at gennemføre og ratificere de ting, det siger, det vil. F.eks. er ingen af de tidligere protokoller om styrkelse af Europol blevet ratificeret af samtlige medlemsstater. Europol er fortsat meget svagere, end det burde være.
Vi støtter Kommissionen, og vi ser meget gerne, at Rådet arbejder lidt hurtigere.
Manfred Weber,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, borgernes tillid til de europæiske institutioner er desværre dalende. Det emne, som vi diskuterer i aften, bekæmpelsen af den organiserede kriminalitet, er imidlertid et emne, hvor borgerne siger, at netop det er en europæisk opgave. Set fra den betragtning er det godt, at vi tager fat på dette spørgsmål. Parlamentet, udvalget har ydet et godt stykke arbejde. I betragtning af debatten med Rådet om opbevaring af data vil jeg gerne sige, at udvalget er en god partner, som man kan tale fornuftigt med, og som arbejder seriøst.
Lovforslaget støttes også af PPE-Gruppen. Vi havde foreslået en tilføjelse i detailspørgsmålet om, hvem der har kompetencen, når forskellige justitsmyndigheder i Europa strides om en sag. Hvis der ikke kommer en ordning i stand i løbet af to måneder, mener vi, det er fornuftigt at lade Eurojust træffe en afgørelse og lægge et tilsvarende pres på staterne, så det virkelig bliver afgjort, hvem der har kompetencen.
Jeg vil imidlertid især beskæftige mig med fremtiden og med, hvordan vi kommer et skridt videre. Jeg betragter det som en vigtig model, at vi styrker fælles efterforskningsgrupper. Vi skal gøre det til reglen i det europæiske efterforskningsarbejde inden for den organiserede kriminalitet, at embedsmænd fra de mest forskelligartede lande efterforsker i fællesskab, udfører kriminalitetsbekæmpelse i fællesskab. Her er det afgørende imidlertid tilliden mellem politifolkene, mellem efterforskningsbetjentene. Derfor skal vi investere i kendskabet til de forskellige systemer og i opbygningen af tillid. Det gælder også for dataudveksling, for SIS-II. Her skal der investeres i tilliden til systemerne.
Som tredje punkt vil jeg kort nævne spørgsmålet om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at udvikle en fælles strafferetsplejelov. Det er efter vores opfattelse ikke det primære mål. Det primære mål er at styrke den indbyrdes tillid mellem de betjente, der udfører arbejdet. Borgerne forventer en kamp mod den organiserede kriminalitet. Der skal ikke være nogen steder i Europa, hvor man kan trække sig tilbage, der skal være en beslutsom kamp. 
Martine Roure,
   Hr. formand, den organiserede kriminalitet er en sand plage for vores samfund og retsstater. Den er af et sådant omfang, at vi skal indføre effektive mekanismer for at bekæmpe den. Dette forslag til direktiv er et led i styrkelsen af samarbejdet mellem de europæiske retslige myndigheder. Det er baseret på to grundlæggende principper, vi gerne vil have styrket, nemlig den gensidige anerkendelse og harmoniseringen af definitionen af strafbare handlinger og sanktioner. Den internationale kriminalitet har netværk over hele verden, og den er yderst vanskelig at bekæmpe, da den generelt er etableret uden for Unionen i lande, hvor det er vanskeligt at håndhæve loven, lande, der er hjemsøgt af korruption og destabilisering. Terrorismen finansieres og fremmes meget ofte via den organiserede kriminalitet.
Vi har derfor udvidet definitionen af skærpende omstændigheder, så disse også omfatter kriminelle organisationer, som begår terrorhandlinger, organiserer menneskehandel og har mafiakarakter. Vi har meget vanskeligt ved at få et godt kendskab til denne grænseoverskridende kriminalitet, da vores retshåndhævende myndigheder selv er nationale og arbejder inden for deres egne landes grænser.
I EU har vi Europol, som er et centralt værktøj i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. Derfor vil vi gerne gøre Europol til en EU-organisation, som er underlagt Parlamentets demokratiske kontrol.
Derudover har vi et andet værktøj, Interpol, som har hovedsæde i min egen by, Lyon, i Frankrig. Det er beklageligt, at forholdet mellem Europol og Interpol ikke er klart defineret. Det er fuldstændig tåbeligt, at landene bekæmper den organiserede kriminalitet hver for sig. Medlemsstaterne bør hurtigst muligt få samordnet alle deres handlinger for at øge effektiviteten. For de kriminelle findes der ingen grænser.
Forslaget til rammebeslutning er således et skridt fremad i retning af et tættere samarbejde, men det er stadig utilstrækkeligt efter min mening. Vores politi- og efterretningsstyrker skal have enkle, effektive instrumenter til deres rådighed. Det er en virkelig udfordring for Unionen, en virkelig udfordring for vores værdier. 
Marios Matsakis,
   Hr. formand, hvis jeg skal tale for mig selv, mener jeg, at organiseret kriminalitet er vores samfunds kræftknude, og ligesom kræft er det meget svært at helbrede.
Newton Dunns betænkning er fremragende, men er det nok? Jeg vil gerne nævne to aspekter, der efter min mening burde foranledige os til at tage vores strategi op til fornyet overvejelse. For det første har bekæmpelse af organiseret kriminalitet ved hjælp af traditionelle politi- og retsmetoder i det store hele vist sig at være virkningsløst. Vi må se på nye, friske metoder til at håndtere det med. Eksempelvis har megen organiseret kriminalitet forbindelse til narkotikasmugling. Ved at indtage en mere liberal holdning til narkotika kunne vi hjælpe stofmisbrugerne med at håndtere deres sygdom og samtidig fjerne narkotikasmuglerne.
For det andet trives organiseret kriminalitet i nogle tilfælde, fordi den får støtte og samarbejde fra korrupte politikere eller korrupte politimænd. Har vi i samtlige medlemsstater de nødvendige effektive midler til at rette op på denne situation, eller lader vi bare som om, denne korruption ikke eksisterer? Desværre bidrager dette stykke lovgivning, selv om det indeholder mange fine ting, kun lidt til de to punkter, jeg netop har nævnt. Det viser efter min mening, at hverken Kommissionen eller Parlamentet er parate eller modige nok til at skære dybt og fjerne den organiserede kriminalitets kræftknude fra vores samfund, før det er for sent. 
Johannes Voggenhuber,
   Hr. formand, hvad er det, vi gør her? Vi bliver endnu en gang uforbindende konsulteret om Rådets rammebeslutninger på et nøgleområde for den indre sikkerhed, det retslige og politimæssige samarbejde, som 25 parlamenter i sidste ende skal gennemføre i national lovgivning.
I praksis betyder det, at de gennemfører hverken mere eller mindre end en slags ratifikationsproces under pres fra den møjsommeligt opnåede enighed mellem 25 regeringer, uden at denne konsultation har bindende karakter, uden medbestemmelse, uden fællesskabsret, uden omfattende kontrolrettigheder og uden udvidelse af EF-Domstolens kompetencer. Her sker der en stadig uddybelse af det politimæssige og retslige samarbejde, som ganske vist er nødvendig, men som ikke i tilstrækkelig grad tager højde for den bindende karakter, som garantierne for de grundlæggende rettigheder, den parlamentariske legitimitet og den domstolsmæssige og parlamentariske kontrol har, og som lader konflikter med hensyn til retsstatsprincipperne ude af betragtning.
Denne betænkning viser endnu en gang, at vi har nået den virkelige grænse for legitimiteten af det mellemstatslige samarbejde på dette område. Der er i denne betænkning en række ubestemte juridiske begreber, og det er nok det farligste af alt på et så sprængfarligt område! Støtte til kriminelle sammenslutninger - hvad er det, hvad forstår man ved det, hvad er den juridiske definition? Der forlanges særlige efterforskningsmetoder, der foreslås tilpassede instrumenter, infiltrationsmetoder og teknikker, uden at man overhovedet gør sig den ulejlighed at afklare den retsstatslige problematik ved så ubestemte juridiske begreber. Vi vil derfor ikke stemme for denne betænkning. 
Giusto Catania,
   Hr. formand, kære kolleger, for blot et par dage siden i en af Italiens regioner blev politikeren Francesco Fortugno myrdet af den organiserede kriminalitet, hvilket også siger meget om de konflikter og vanskeligheder, der eksisterer i Europa, når det gælder om at bekæmpe organiseret kriminalitet.
Jeg kommer fra et område, hvor dommere, politikere og fagforeningsfolk er blevet skudt af mafiaen, og hvor den nuværende regionspræsident er tiltalt for at have forbindelser til mafiaen. Derfor mener jeg, at det er nødvendigt at tage dette komplekse spørgsmål op, og at beslaglæggelsen af genstande er et centralt punkt. Det er en lov, der har haft stor succes i Italien, selv om kun 1 % af mafiaens ejendom er blevet beslaglagt.
Jeg mener ligeledes, at det er nødvendigt at bruge disse genstande til sociale formål, så samfundet får det stjålne igen. Desuden er jeg af den opfattelse, at man ikke kan bekæmpe mafiaen og den organiserede kriminalitet med militære aktioner alene, men at der også skal gøres en politisk og social indsats. Derfor er det efter min mening ikke nødvendigt at oprette et nyt politikorps, men det ville være hensigtsmæssigt med en demokratisk kontrol af Europols aktiviteter.
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, international organiseret kriminalitet er allermest farlig og allermest skadelig, når den er knyttet til terrorgrupper.
I Nordirland og Republikken Irland havde vi i mange år en af de mest veludviklede kriminelle terrororganisationer i moderne tid, nemlig IRA. I mange år finansierede den sin onde terrorkampagne ved hjælp af indtægterne fra en lang række kriminelle aktiviteter. Nu hvor geværerne - i det mindste for en tid - har tjent deres formål, anvendes indtægterne fra dens kriminelle imperium til at finansiere dens pseudopolitiske parti, Sinn Féin. Det er et af de rigeste politiske partier i Europa, fordi det lever af indtægterne fra kriminalitet. En af de mest kendte kriminelle handlinger i den senere tid var røveriet af 40 millioner euro fra Northern Bank i Belfast. Det er kun en del af IRA's kriminelle program, der omfatter smugling af brændstof, narkotikahandel, hvidvask af penge og alt, hvad der er ulovligt.
Heldigvis har kontoret for beslaglæggelse af aktiver for nylig rettet et kraftigt anslag mod IRA's internationale kriminelle netværk ved at ødelægge en hvidvaskningsoperation i Manchester, som dets stabschef, Thomas Murphy, brugte til at hvidvaske millioner af pund via ejendomshandler.
Hvis de var de ægte demokrater, de hævder, de er, er der to medlemmer af Parlamentet, der kunne kaste mere lys over disse spørgsmål, fordi deres parti er uløseligt forbundet med denne omfattende kriminalitet. Jeg mener her Sinn Féins medlemmer Bairbre de Brún og Mary Lou McDonald, der som altid, når vi drøfter disse spørgsmål, er fraværende og bemærkelsesværdige på grund af deres medvidende tavshed. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Frattini, ærede medlemmer, den fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital nyder kun en ufuldstændig retsbeskyttelse, eftersom retshåndhævelsen må foregå inden for den enkelte medlemsstats jurisdiktion. Derudover er der manglende tillid mellem forskellige politistyrker, som er tilbageholdende med at dele oplysninger med hinanden, og vi bør ikke undre os over, at denne mangel på tillid lader sig mærke endnu mere på EU-niveau.
Det er derfor særdeles påtrængende at etablere det bredest mulige samarbejde på grundlag af fælles procedurer og en minimumsharmonisering af de retlige bestemmelser. Kun sådan kan vi gennemføre en effektiv indsats mod den grænseoverskridende kriminalitet og undgå, at de kriminelle netværk udnytter forskellene og hullerne i medlemsstaternes lovgivning. Det forhold, at der ikke er noget fælles retligt område, har ført til flere fællesskabsinitiativer for at tilnærme medlemsstaternes lovgivning, styrke det politimæssige og retlige samarbejde, oprette fælles efterforskningsgrupper, indføre en europæisk arrestordre og fremme udveksling af oplysninger og gensidig bistand.
Dette forslag til rammeafgørelse er et vigtigt skridt fremad, fordi det har som formål at sikre et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne og en koordineret indsats fra deres side gennem en minimumsharmoniseringsramme for navnlig definitionen af organiseret kriminalitet, strafbare handlinger og sanktioner og opstilling af fælles principper ved afgørelse om jurisdiktion.
Jeg vil gerne takke hr. Newton Dunn for det arbejde, som han har udført i udvalget, og for hans glimrende forslag, ligesom jeg gerne vil takke hr. Frattini for hans velvilje over for de fleste af de ændringer, som Parlamentet har foreslået. Det er imidlertid værd at pointere, at det ikke kun drejer sig om retsbestemmelser og lovgivning, men at det hele bør munde ud i konkrete instrumenter for rets- og politimyndighederne, der har brug for effektive redskaber til at udføre deres hverv.
Jeg vil gerne slutte med endnu en gang at påpege, at forebyggelse og overvågning af organiseret kriminalitet forudsætter et omfattende samarbejde, der kan yde et mere kraftfuldt og samordnet modspil på grundlag af principperne om gennemsigtighed og demokratisk kontrol, hvilket også angår Europol. 
Kyriacos Τriantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, organiseret kriminalitet er en af de største farer, som menneskeheden i dag står over for. Åbningen af grænserne og markederne, de forbedrede transportnet og fremskridtene inden for kommunikation er desværre også blevet en adgangsvej for oprettelse og organisering af internationale kriminelle organisationer.
Denne kriminelle virksomhed må hurtigt undertrykkes. Dette indebærer dog ikke, at vi skal løse spørgsmålet ved at indføre strengere foranstaltninger, der vil sætte spørgsmålstegn ved uskyldige borgeres politiske frihedsrettigheder og andre frihedsrettigheder.
Alt i alt indeholder det foreliggende forslag en strengere, men ikke nødvendigvis en mere effektiv indfaldsvinkel til problemet. Definitionerne af organiseret kriminalitet er bredere, kriterierne er løsere og for at bekæmpe den, bringes beskyttelsen af de uskyldiges og de skyldiges individuelle rettigheder i fare.
Vi må slå hårdt ned på organiseret kriminalitet, men ikke på grundlag af de seneste modeller, der er fremsat, som f.eks. handlingsplanen om terrorisme. Vi skal bekæmpe organiseret kriminalitet, men ikke beskytte lov og orden ved at nedbryde alle vores individuelle og politiske frihedsrettigheder. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg må sige til min gode ven Newton Dunn, at jeg altid bliver glad, når nogen skriver en betænkning om et emne, som de er meget optaget af. Han har skrevet en bog om Europas FBI. Så jeg er glad for at se, at ordføreren virkelig kan sine sager.
Generelt støtter jeg som min gruppe, repræsenteret ved hr. Weber, Kommissionens og ordførerens fremgangsmåde. Jeg kan godt lide, at betænkningen indledes på en dramatisk måde. De tilstedeværende skal vide, at hvis organiseret kriminalitet var et land, ville det have den fjerdestørste økonomi i verden. Det siger ret meget om de summer, der er tale om. Jeg kan også godt lide de ambitiøse mål, der er fastsat i betænkningen. Det er, som ordføreren sagde, et af de centrale områder, et område, hvor vi virkelig får en merværdi på europæisk plan. Det er også et område, hvor medlemsstaterne ikke kan arbejde alene, vi må gøre det sammen. Der er en gruppe, som jeg gerne vil opmuntre, nemlig indenrigsministerierne i medlemsstaterne. De er meget konservative i disse spørgsmål.
Rent konkret er jeg glad for Newton Dunns ændringsforslag 39, hvori han opfordrer medlemsstaterne til at indsamle statistikker om organiseret kriminalitet. Det eneste sørgelige er, at vi ikke allerede har gjort det. Vi skulle have gjort det for længe siden.
Med hensyn til Newton Dunns ændringsforslag 15 og 29, der vedrører konfiskering af penge og varer, der er erhvervet ulovligt, er jeg helt enig. Disse aktiver skal beslaglægges.
Med disse tre punkter in mente vil jeg gerne støtte Kommissionen og ordføreren. 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke ordføreren og alle talerne. Jeg tror, at det vigtigste politiske punkt er den merværdi, som en europæisk indsats giver. Når vi taler om bekæmpelse af organiseret kriminalitet, kan jeg ikke engang forestille mig en indsats fra Europa-Parlamentet, som ikke hænger sammen med Kommissionens og Rådets indsats. Merværdien ligger således i det fælles arbejde, der udføres af de tre EU-institutioner - Kommissionen, Parlamentet og Rådet - for der er ingen tvivl om, at jo mere vi står sammen om denne indsats, jo større politisk styrke får vores aktiviteter, og for de store kriminelle organisationer bliver de et konkret bevis på, at Europa virkelig er fælles om dette mål.
Sådan som det så rigtigt blev sagt, skal der lyttes til Parlamentets stemme, og det vil jeg på enhver måde gøre. Et vigtigt punkt - som hr. Coelho mindede om - er så afgjort den gensidige tillid mellem medlemsstaternes sikkerheds- og politimyndigheder. Hvis der ikke er gensidig tillid, og hvis ikke Europol og Eurojust får de nødvendige informationer, bliver den europæiske strategi objektivt set svækket, og derfor var det rigtigt - sådan som senest hr. Stubb gjorde - at minde om nødvendigheden af, at indenrigsministrene gør betydelige fremskridt med deres samarbejdspolitik for at styrke denne gensidige tillid. Jeg går helt ind for en styrkelse af Europol og Eurojust, og jeg vil personligt gøre en indsats for at opmuntre de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, til at ratificere alle Europol-protokoller.
Jeg er helt enig i forslaget om, at beslaglagte genstande fra kriminelle organisationer skal bruges på en fornuftig måde og til sociale formål. Hr. Catania mindede om, at der i Italiens lovgivning - men også i Irlands - er taget højde for en positiv anvendelse af de genstande, som den organiserede kriminalitet brugte til negative formål. Det er et eksempel, som efter min mening også kunne eksporteres til de andre EU-medlemsstater.
Endelig vil jeg opfordre til, at vi sørger for, at de fælles undersøgelsesgrupper hele tiden kommer til at fungere bedre. Der er tale om en meget positiv erfaring, som har givet gode resultater hidtil. Hvis disse erfaringer bliver styrket, og hvis Eurojust bliver styrket - hvilket jeg håber - kan vi give borgerne et svar ved hjælp af en fælles og konkret indsats fra EU-institutionernes side.
Giusto Catania (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg mener, at det er Parlamentets formandskabs opgave at beskytte parlamentsmedlemmernes gode ry og rygte.
Her i Parlamentet blev det sagt, at der er politikere og repræsentanter for institutioner, som har forbindelse til kriminelle organisationer og til mafiaen. Efter min mening er sådanne udtalelser uacceptable, og derfor vil jeg bede formandskabet om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre sådanne taler og for at beskytte det gode ry og rygte hos Sinn Féin-delegationen, som er med i vores gruppe.
Alt dette er efter min opfattelse uacceptabelt, og Parlamentets formandskab bør gribe ind, også for at sanktionere de taler, hvor Europa-Parlamentets og parlamentsmedlemmernes gode ry og rygte ikke respekteres.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Catania. Deres observation vil blive videregivet til formandskabet, som så kan gå videre med sagen.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0286/2005) af Klamt for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om en EU-metode til at styre økonomisk migration (KOM(2004)0811 - 2005/2059(INI)).
Ewa Klamt (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, jeg har ganske vist ordet, men egentlig taler vi her om grønbogen om økonomisk migration. Med debatten i plenarforsamlingen i dag og afstemningen i morgen begynder et nyt kapitel. Vi skaber rammebetingelser for økonomisk migration i Europa. EU hører til de sikreste og økonomisk stærkeste regioner i denne verden. Derfor er vi udsat for et stort migrationspres, og sådan vil det også være fremover. At styre denne tilstrømning er en af de fremtidige opgaver i Europa. Her bør vi ikke kun reagere på realiteterne, men udforme fremtiden.
I et EU med i vidt omfang åbne indre grænser kan og må tilvandring kun reguleres under hensyntagen til og med ansvarlighed over for de andre medlemsstater. Det betyder, at vi inden for EU har brug for en indbyrdes afstemt europæisk migrationsordning. Det skal imidlertid også præciseres, at beslutningssuveræniteten om adgangen til arbejdsmarkedet ligger hos medlemsstaterne.
Kommissionen har samlet principielle spørgsmål om reguleringen af økonomimsk migration i en grønbog for at udarbejde sine senere reguleringsforslag på grundlag af et så bredt og holdbart meningsgrundlag som muligt. Europa-Parlamentet behandler dette emnekatalog i form af en beslutning som initiativbetænkning.
For at yde den nuværende situation ved begyndelsen af et reguleringsprojekt retfærdighed, har jeg i min betænkning sammenfattet grundlæggende principper om økonomisk migration. Europa-Parlamentet skal udstikke den ramme, som vi bør bevæge os inden for i de kommende år. Detailspørgsmål skal afklares senere under drøftelsen af enkelte kommissionsforslag.
Målet for en europæisk indvandringspolitik må være at styre den lovlige, altså ønskede migration og samtidig forhindre ulovlig, altså uønsket migration. Kun hvis vi inddæmmer misbruget af eksisterende regler, bliver der plads til en lovlig, styret migration. Vi har brug for en europæisk migrationspolitik i form af en omfattende og koordineret ramme. Inden for denne ramme skal der udarbejdes migrationsregler ud fra tilflytningsårsager.
Naturligvis skal menneskerettighederne og den menneskelige værdighed fortsat respekteres. I forbindelse med den økonomiske migration er det centrale imidlertid - i modsætning til asylområdet - modtagerlandenes økonomiske behov. Her bliver det klart, at masselegalisering ikke kan være en indvandringspolitisk foranstaltning, for der kan ikke ske en udvælgelse af migranter, og man kan ikke analysere arbejdsmarkedet og konstatere et faktisk behov for arbejdskraft. Masselegalisering er et forsøg på at tilføre en uholdbar situation en bedre forvaltningsform. Det er en form for politikkens kapitulation over for virkeligheden.
Men også idéen om at løse Europas demografiske problem gennem migration kommer til kort. Undersøgelser har vist, at fødselsraten hos integrerede indvandrere allerede i anden generation er faldet til EU's niveau. Desuden ville vi i nær fremtid få brug for så mange indvandrere, at integration ville være umulig.
Man må efter min mening også afvise kravet om at indføre et -system efter amerikansk forbillede. Bortset fra at der findes langt bedre indvandringsordninger, ville vi med den løsning gøre et massivt indgreb i medlemsstaternes kompetence.
Det samme gælder kravet om en fælles europæisk ordning for tredjelandsstatsborgeres valgret. Det er en oprindelig rettighed for medlemsstaterne. Det hører ikke under de europæiske institutioners kompetenceområde.
I de seneste uger er indvandringsspørgsmålet igen kommet i offentlighedens søgelys. Billederne og rapporterne fra Lampedusa, fra Ceuta og Melilla, fra Malta og Cypern har rystet mange mennesker. Bag disse billeder står individuelle skæbner, som berører os. Forrest står forskrækkelsen over det, der foregår ved de europæiske grænser i syd, dernæst kommer spørgsmålet om, hvordan man kan ændre de nuværende tilstande og forhindre sådanne hændelser i fremtiden. Men vi stikker ikke os selv blår i øjnene! Her må vi tale om alle EU's ydre grænser.
Når problemerne med grænsesikringen ved EU's andre ydre grænser ikke er i offentlighedens fokus, skyldes det kun, at billederne ikke er så komprimerede og dermed ikke gør så stort indtryk. Her må politikerne hurtigst muligt sørge for afhjælpning eller endnu bedre slet ikke lade visse misforhold opstå i første omgang. Løsningen kan ikke være kun at bekæmpe symptomerne. Vi må også se på årsagerne.
Det vil altså sige, at det ville virke som en humanitær handling at lade de mennesker, som stadig venter på den marokkanske side af grænsen, rejse ind i EU. I virkeligheden ville en sådan aktion være alt for kortsigtet og i sidste instans inhuman. Det er nemlig ikke nok at lade folk rejse ind i EU, for hvad skal der så ske? Hvor og hvordan skal disse mennesker leve og arbejde? Hvilke fremtidsudsigter byder vi disse mennesker? Og værre endnu - en sådan aktion ville have en tiltrækkende effekt. Ceuta og Melilla er desværre det håndgribelige bevis på, at masselegalisering har en uhyre stor tiltrækningskraft. Det, som oprindeligt var ment som en foranstaltning til at afslutte illegalt ophold og sort arbejde, bliver nu til et incitament til illegal indvandring.
Sammenfattende må det konstateres, at det, vi har brug for, er klare indvandringsregler for alle områder, flugt, asyl og økonomisk migration. Vi må tilbyde de mennesker, som vi optager, et perspektiv for fremtiden. Det er den ene side. På denne baggrund har vi brug for koncepter for samarbejde og støtte i forhold til transit- og oprindelseslande. Det er et andet aspekt. Men vi har også brug for et tredje aspekt, nemlig en konsekvent og stringent bekæmpelse af den illegale indvandring. Det omfatter aftaler om tilbagetagelse, grænsesikring, tilbagesendelse af illegale indvandrere, bekæmpelse af menneskehandel og menneskesmugling. Hvis vi løser det som en samlet opgave, vil vi mestre dette nye kapitel i den europæiske historie med succes.
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil navnlig gerne takke fru Klamt for det arbejde, hun har udført, for den indsats, som hele Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har gjort, og for bidraget til Kommissionens arbejde. Kommissionen udarbejdede i januar i år en grønbog, der tog sigte på at fremme en gennemskuelig, offentlig debat i Europa, som alle de offentlige og private aktører har deltaget i.
Hidtil har vi modtaget 140 forskellige bidrag fra fagforeninger, ikke-statslige organisationer, medlemsstater og erhvervsorganisationer samt Europa-Parlamentets eget bidrag, der utvivlsomt bliver et af nøgleelementerne i udarbejdelsen af en handlingsplan, som - og det kan jeg bekræfte over for Dem - jeg agter at forelægge for Kommissionen inden årets udgang.
Retningslinjerne i den europæiske indsats består først og fremmest i nødvendigheden af en politisk strategi. Man kan ikke engang forestille sig, at vi tager et fænomen som legal eller illegal indvandring op ved hjælp af nødinstrumenter eller politiaktioner, hvor vi enten smækker døren til Europa i, som om det var et fort, eller hvor vi tværtimod åbner døren uvilkårligt uden at tænke på konsekvenserne.
Derfor er det nødvendigt med politiske strategier og en fælles indsats fra de 25 EU-medlemsstaters side. Jeg hører ofte tale om små grupper lande, der vil handle selvstændigt, eller om andre grupper, som tror, at de har en færdig løsning. Jeg tror ærligt talt, at den eneste løsning er en sammenhængende indsats fra hele EU' side, og i forbindelse med dette spørgsmål vil jeg endnu en gang gentage, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen skal samarbejde.
Det er naturligvis nødvendigt med nødstrategier, eftersom der er mennesker, som på tragisk vis mister livet i Middelhavet og andre steder, men det er også nødvendigt med mere omfattende strategier på lang sigt. Indvandringen må nemlig ikke være noget, vi passivt udsættes for, men skal være ønsket og styret ved hjælp af en politisk proces i EU. Resultaterne af grønbogen bliver omsat til en handlingsplan, som vil indeholde nogle retningslinjer for EU.
Vi betragter lovlig indvandring - den, hvor medlemsstaternes og EU's regler respekteres - som en ressource og ikke en fare, og det er sådan, vi ønsker at se på den. Vi er bevidste om, at de demografiske tendenser vil kræve arbejdskraft fra tredjelandene, men EU-25 må selvfølgelig heller ikke glemme, at der er menneskelige ressourcer og arbejdstagere til rådighed i EU's nye medlemsstater, nemlig europæiske borgere ligesom os. Derfor vil jeg i maj 2006, når vi skal drøfte bestemmelserne for førnævnte kategori af arbejdstagere, være en af dem, der opfordrer de 15 gamle medlemsstater til at fjerne de barrierer, der stadig eksisterer for arbejdstagerne fra de lande, som tiltrådte EU i 2004. Også dette aspekt skal der tages højde for i en mere omfattende strategi.
De nationale beføjelser vil der naturligvis ikke blive rørt ved. Som De husker, havde vi også i forfatningstraktaten besluttet, at kvoterne ville blive fastlagt på nationalt plan. Vi noterer os, at der i Rådet endnu ikke er et ønske om at beslutte indrejsekvoterne på fællesskabsplan, mens der er et stærkt ønske om at fastlægge fælles strategier. Det drejer sig først og fremmest om at styre den lovlige økonomiske indvandring og bekæmpe undergrundsøkonomien, dvs. sort arbejde, hvor arbejdstagerne bliver udnyttet to gange, eftersom de for det første får en lavere løn og for det andet ikke nyder godt af de ansattes rettigheder.
Det er en indsats, som de, der udelukkende interesserer sig for indrejse, solidaritet og modtagelse, burde tænke godt og grundigt over. Vi bør snarere sørge for, at dem, der får lov til at rejse ind i vores lande, nyder godt af arbejdstagernes fulde rettigheder og ikke er tvunget til at arbejde sort uden sygesikring og social sikring, for ellers gør vi ikke vores venner, som rejser lovligt ind i EU, nogen tjeneste.
Vores indfaldsvinkel skal således være velafbalanceret, nemlig solidaritet og integration til dem, der kommer her med respekt for loven, en troværdig politik over for menneskehandlerne og dem, der fremmer den illegale indvandring, og en troværdig og fælles politik for udvisningen af dem, der ikke respekterer vores lovgivning. Vi skal forlange, at vores landes lovgivning bliver respekteret, men vi skal også respektere det enkelte menneskes værdighed. En udvisningsprocedure må aldrig krænke den menneskelige værdighed, heller ikke når den pågældende er rejst illegalt ind i EU.
Dette er de store linjer i Kommissionens arbejde, men Parlamentets holdning vil naturligvis ikke mindst på dette område være en demokratisk holdning, som er af afgørende vigtighed for, at vi når frem til nogle fælles beslutninger.
Gabriele Zimmer (GUE/NGL ),
   Hr. formand, jeg vil gerne udtrykkeligt takke kollegerne fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for det arbejde, de har fremlagt her. Jeg tror, at den betænkning, som vi også skal stemme om i morgen, virkelig er et fremragende grundlag for EU's og medlemsstaternes fælles regulering af den økonomiske migration.
Jeg kan konstatere, at Udviklingsudvalgets holdninger, som vi har sammenfattet i en udtalelse, for størstedelens vedkommende er afspejlet i den fremlagte betænkning. Især vil det også glæde mine kolleger, at betænkningen i punkt 8 indeholder en opfordring til EU's medlemsstater om endelig at ratificere FN-konventionen om beskyttelse af rettighederne for vandrende arbejdstagere og deres familier.
Vi betragter det som særligt vigtigt, at migranter under hele deres ophold i EU bliver behandlet med værdighed og i overensstemmelse med deres præstationer. Det vedrører nogle punkter, som vi også har nævnt direkte. Her tænker jeg eksempelvis på, at det er nødvendigt, at tilbagevendende får adgang til de midler, der er indbetalt til de europæiske sociale systemer. Men jeg tænker også eksempelvis på at lette fornyet migration til EU for de migranter, der er vendt tilbage til udviklingslandene, også som en anerkendelse for deres integrationserfaring.
Jeg vil klart fremhæve, at det er vigtigt for os, at ofrene for menneskehandel, som stammer fra udviklingslande, ikke bliver kriminaliseret, men tværtimod får enhver tænkelig hjælp og støtte. Det har været særligt vigtigt for os, at f.eks. kvinder, som er ramt af menneskehandel, kan få opholdstilladelse i medlemsstaterne.
Jeg beklager, at det ikke er lykkedes at få en bemærkning med i denne betænkning om, at vi afviser opsamlingslejre i Libyen eller andre ikke-europæiske lande. Desuden er også af medicinsk personale, netop fra afrikanske udviklingslande, kommet til kort i betænkningen. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ),
   I århundreder har økonomisk migration spillet en vigtig rolle i tiltrædelseslandenes økonomiske vækst. Der kan således ikke herske nogen tvivl om vigtigheden af grønbogen "Om en EU-metode til at styre økonomisk migration". Dokumentet er imidlertid selvmodsigende. Det tilkendegiver, at det vedrører indrejseprocedurer for økonomiske migranter fra tredjelande, og ikke behandler den frie bevægelighed for personer inden for det indre marked. Det forudses imidlertid, at drøftelserne af resultaterne af grønbogen vil danne grundlag for en plan for, hvordan man skal reagere på behovene på arbejdsmarkedet. Migranter vil få adgang til EU's arbejdsmarked. Det foreslås, at EU's arbejdsmarkedstjenester som f.eks. de offentlige arbejdsformidlinger og EURES-nettets portal for jobmobilitet anvendes til at lette deres ansættelse. Det bestemmes i Rådets direktiv om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, der træder i kraft i 2006, at fastboende migranter vil kunne flytte til en anden medlemsstat eller bosætte sig der for at studere, tage lønnet arbejde eller udøve selvstændig virksomhed eller endog kan bosætte sig uden at udøve nogen form for økonomisk aktivitet. Dette betyder, at fastboende økonomiske migranter vil kunne arbejde i og tilbyde tjenesteydelser på stort set hele EU's indre marked. Samtidig gælder der en syvårig overgangsperiode for den frie bevægelighed for arbejdstagere fra de nye EU-medlemsstater. Parlamentet har drøftet servicedirektivet i to år. Alligevel er hverken fri bevægelighed for personer eller fri bevægelighed for tjenesteydelser reelt gennemført inden for EU. Eftersom det er op til medlemsstaterne at fastlægge strømmen af økonomisk migration, foreslår jeg, at man ved udarbejdelsen af EU-bestemmelser om økonomiske migranters indrejse begrænser sig til minimumskriterierne for migranters indrejse og overlader det til medlemsstaterne at træffe den endelige beslutning, så meget desto mere som EU ikke har nogen fælles erhvervspolitik. Tak.
Anna Záborská (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil allerførst gerne have lov til at hilse de 350 unge fra den italienske , som følger vores natarbejde, hjertelig velkommen.
Migrationsfænomenet stiller mere end nogensinde før krav til det internationale samfund og de enkelte stater. Betænkningen fra vores kollega fru Klamt er et vigtigt bidrag til disse nødvendige drøftelser.
Vi taler aldrig ret meget om immigranternes situation i oprindelseslandene, men vi taler mere og mere om immigranterne med henblik på at understrege de problemer, de forvolder i de lande, de slår sig ned i.
Dem, vi som politisk ansvarlige bør have i tankerne, er de mænd og kvinder, der lider under immigrationen. Her tænker jeg navnlig på de fattigste personer og familier. For dem er immigration nogle gange den sidste udvej ud af de elendige leveforhold. 
Jeg er for en immigrationspolitik på det europæiske kontinent, som fuldt ud overholder bestemmelserne i den europæiske menneskerettighedskonvention, og for politikkens gennemførelse under anvendelse af subsidiaritetsprincippet. Ja til modet til at skelne mellem økonomisk migration og modtagelse af humanitære årsager med respekt for de ukendtes værdighed. Ja til det politiske og samfundsmæssige mod til at vælge de økonomiske immigranter ud fra de virkelige behov på arbejdsmarkedet i de stater, der modtager dem. Ja til regeringernes mod til først at finde beskæftigelse til alle de kvinder, der ønsker det, for at få dem ud af langtidsledigheden.
I sin udtalelse lægger Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling i øvrigt vægt på nødvendigheden af at anerkende værdien af uformelt, ikke-markedsmæssigt arbejde, som er en afgørende faktor i bekæmpelsen af illegal økonomisk immigration, som hyppigst kvinder er ofre for.
Til slut endnu en ting om kvinderne. Vi vil have kulturel mangfoldighed. Vi er alle for kvinders sundhed. Derfor er vi for gynækologiske og fødselshjælpsrelaterede tjenesteydelser samt forebyggende undersøgelse af gravide kvinder og småbørn, så alle indvandrerkvinder får tilbudt mest mulig sundhedspleje. 
Carlos Coelho,
   Jeg vil gerne først takke Eva Klamt for den betænkning, som hun har fremlagt, og som viser stor omtanke og fornuft, hvad det ofte skorter på, når det drejer sig om dette følsomme emne. Debatten har været ramt af en demagogisk tone både hos dem, der mener, at vi helt uansvarligt bør åbne grænserne på vid gab, og hos dem, der mener, at vi bør give alle rettigheder, også politiske, som vores egne borgere har.
Lad os gøre det helt klart. Vi bør ikke forveksle anerkendelse af grundlæggende rettigheder til migranter med de borgerrettigheder, som de personer får, som vi tildeler statsborgerskab. Begrebsforvirring på dette felt kan føre til afvisning og uønsket fremmedhad.
Som Eva Klamt bemærker, er antallet af migranter mere end fordoblet i verden i løbet af de sidste 25 år. Der er i dag ca. 200 millioner, og deres vej går stadig mere i retning af EU snarere end mod de klassiske udvandrermål som USA og Canada.
Mænd og kvinder har en uomtvistelig ret til at søge et bedre liv i et andet land end deres eget, og de har helt rimelige forventninger om, at de kan betræde det nye land sikkert, lovligt og i fuld respekt for deres grundlæggende rettigheder. For at det kan lade sig gøre, må Europa kunne modtage, huse, beskæftige og integrere og føre en udviklingsfremmende samarbejdspolitik, der mindsker velstandskløften mellem oprindelseslandene og destinationslandene.
En klar og sammenhængende fælles europæisk indvandringspolitik, der kan forvalte migrationsstrømmene på en hensigtsmæssig måde, fordrer for det første, at der åbnes nye, lovlige immigrationskanaler til EU, der tager hensyn til den enkelte medlemsstats reelle muligheder samt til Lissabon-strategien og den europæiske beskæftigelsesstrategi. For det andet skal indsatsen mod ulovlig indrejse og menneskehandel styrkes, for det tredje skal indvandrerne integreres meget bedre, da en vellykket indvandring hænger ganske snævert sammen med en god integration, som hr. Frattini har pointeret, og for det fjerde skal der endelig udformes en politik for en sikker, værdig, menneskelig tilbagevenden til oprindelseslandet under fuld respekt for menneskerettighederne. 
Adeline Hazan,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg glæder mig personligt og på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne over resultatet af afstemningen i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, da det har gjort det muligt at forbedre det udkast til betænkning, vi oprindeligt fik forelagt, markant.
Det er ganske rigtigt et spørgsmål, vi skal have en fælles tilgang til. Det er ikke muligt at fortsætte med at føre isolerede politikker på disse områder. Vi mener, at en politik for økonomisk immigration hænger uløseligt sammen med en integrationspolitik. Vi vil også gerne understrege, at immigrationen kan være en positiv faktor for EU. Andre idéer, vi sætter pris på, er et europæisk "green card", som vil lette jobsøgningen og tildelingen af stemmeret til de migranter, der har boet i EU i mindst fem år, så de kan stemme til lokalvalg og valg til Europa-Parlamentet, men ikke til de nationale valg, i modsætning til det, fru Klamt hævdede for nogle uger siden. Vi minder om, at legaliseringerne har gjort det muligt at få dem, der tidligere opholdt sig ulovligt i EU og blev udnyttet af skruppelløse arbejdsgivere, ud i lyset. Endelig skal vi minde om, at det er nødvendigt at udvikle egentlige integrationspolitikker. Det handler kort sagt om at reagere på en uomtvistelig kendsgerning, nemlig den europæiske befolknings aldring og derfor behovet for ny arbejdskraft.
Der er ganske vist kun tale om en initiativbetænkning som opfølgning på en grønbog, men det er - og det vil jeg gerne understrege - helt centrale faktorer, som et flertal i Parlamentet støtter kraftigt, og som Kommissionen derfor er tvunget til at tage i betragtning, når den udarbejder sit forslag om emnet. Hr. Frattini fortalte for et øjeblik siden om et forslag til en handlingsplan. Jeg håber, det tager højde for disse helt centrale faktorer. En lovgivning om et så vigtigt emne fortjener, at Parlamentet inddrages fuldt ud i dens udarbejdelse. For i dag er det vores ansvar, jeg vil endda gå så langt som til at sige, at det er vores pligt, endelig at udtale os for en fælles politik for lovlig immigration.
Vi må ikke glemme, at vi ved helt at lukke de lovlige immigrationsveje blot bidrager til den ulovlige immigration. Lad os blot erkende helt ærligt, at alle de politikker, der hidtil udelukkende var baseret på de repressive aspekter, har slået fejl, og at vi måske skal acceptere at gå frem på en anden måde og især at højne udviklingsniveauet i udvandringsområderne. Det er især på den måde, vi vil kunne mindske det migrationspres, der kommer fra disse lande. 
Sophia in 't Veld,
   Hr. formand, allerførst vil jeg gerne personligt rose fru Klamt, som absolut ikke har en nem sag, men en sag, som fremkalder store følelser. Når jeg lytter til, hvad der bliver sagt her, og hvad bl.a. Det Europæiske Råd og medlemsstaterne i årevis har sagt, er vi alle sammen enige om, at Europa er blevet et indvandringsområde. Vi har brug for indvandring til vores økonomi, og folk vil gerne komme til Europa for at arbejde.
Derfor er det forbløffende, at vi ikke er i stand til at skabe en virkelig fælles europæisk indvandringspolitik, og jeg håber, at den betænkning, som vi forhåbentlig vedtager i morgen, er et første skridt i den retning. På den ene side skal asylsøgere og flygtninge, mennesker, som forfølges, alle sammen kunne søge tilflugt her. På den anden side skal vi have lovlige instrumenter for arbejdskraftsindvandrere, hvor arbejdsmarkedets behov spiller en stor rolle. Det kalder vi en vind-vind-situation, idet både vi og indvandrerne har fordel af det.
Hvad angår masselegalisering, er det naturligvis et frygteligt dilemma. Vi erkender faktisk på den ene side risikoen for at tiltrække flere ulovlige indvandrere, men på den anden side kan vi heller ikke ignorere de ulovlige arbejderes fortvivlende situation. Jeg vil derfor opfordre de to store grupper til at støtte punkt 15, fordi det faktisk glimrende dækker begge aspekter.
Hvad angår forslaget om en -ordning, vil jeg sige til fru Klamt, at det ændringsforslag, som vi har stillet, klart sigter til en europæisk -ordning, og den behøver slet ikke ligne den amerikanske. Der er f.eks. også en canadisk model. Vi kan således udvikle vores egen model.
Hvad angår stemmeretten, ved jeg, at det er følsomt punkt, men det er en væsentlig del af virkelig indvandring. Vi kan da ikke seriøst tale om fuldstændig deltagelse i det samfundsmæssige, økonomiske og politiske liv, hvis vi ikke også taler om stemmeret.
Endelig skal den frie bevægelighed naturligvis indføres for alle europæiske borgere, og det skal være nu. Hvad det angår, vil jeg sige: Bravo, kommissær Frattini, for jeg hørte udmærket, hvad De sagde. Det vil De støtte. 
Jean Lambert,
   Hr. formand, jeg vil gerne tale helt konkret om økonomisk migration, der omfatter en lang række mennesker lige fra direktører til rengøringspersonale. Det glemmer vi i disse forhandlinger. Det er rigtigt, at den økonomiske situation i nogle oprindelseslande meget vel kan tilskynde folk til at flytte, hvilket sætter spørgsmålstegn ved vores eksterne politikker, vores handelspolitikker. Når alt kommer til alt, giver GATT-aftalerne leverandører af tjenesteydelser ret til at flytte. Folk kommer her dog også, fordi det ser godt ud på deres CV, fordi de kan tjene en god løn, og fordi vi ønsker kvalificeret arbejdskraft.
Med hensyn til de ikke-dokumenterede migranter, har vi fået at vide, at de kommer på grund af det ulovlige arbejdes tiltrækningskraft. Hvis dette er tilfældet, er mange af medlemsstaterne absolut medskyldige heri. Vi kender f.eks. til store byggeprojekter, der er blevet gennemført ved hjælp af udokumenteret migrerende arbejdskraft, og kommissæren har helt ret, disse mennesker er attraktive, fordi de er billige og ikke har nogen rettigheder. Det er meget vigtigt at etablere lovlige, enkle og fleksible kanaler for migrerende arbejdstagere og arbejdsgivere. Det grønne kort og det jobsøgervisum, vi talte om, sidste gang vi drøftede dette, er meget gode veje fremad, og det samme ville regeringernes hjælp til at gennemføre de eksisterende arbejdsmarkedsstandarder være. 
Giusto Catania,
   Hr. formand, kære kolleger, selv om jeg har stor sympati for fru Klamt, er jeg faktisk meget glad for, at de fleste af parlamentsmedlemmerne ikke deler hendes holdninger på dette område. Jeg bifalder ligeledes de udtalelser, der blev afgivet af Udviklingsudvalget og af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, og jeg glæder mig over, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender stort set har vendt op og ned på det, som fru Klamt foreslog i sin betænkning.
Jeg glæder mig også over, at kommissær Frattini klart støttede den måde, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har håndteret den pågældende betænkning på. Den høringsmetode, som kommissæren har valgt at bygge handlingsplanen på, er efter min mening meget vigtig.
Der er dog et spørgsmål, jeg gerne vil komme nærmere ind på. I grønbogen står der, at Europa fra nu af og indtil 2030 får brug for yderligere 20 millioner arbejdstagere udefra for at opretholde den aktuelle økonomiske standard og kompensere for den demografiske nedgang. Og det er sagens kerne, for skal disse 20 millioner indvandrere være regulære arbejdstagere eller arbejde sort? Vil vi have, at de forbliver illegale arbejdstagere, eller ønsker vi at regularisere dem og få dem ind på det rigtige arbejdsmarked? Det er dette spørgsmål, vi skal tage op. 
Efter min mening har de instrumenter, der har været brugt hidtil for at dæmme op for den illegale indvandring i årenes løb, ført til en endnu større illegal indvandring, og derfor er opholds- og arbejdstilladelse samt stemmeret den bedste metode til at sikre, at disse 20 millioner arbejdstagere bliver regulære arbejdstagere i Europa. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   -  Hr. formand, pave Johannes Poul II sagde i sin encyklika om menneskets arbejde, 'Laborem exercens', at alle har ret til at søge arbejde der, hvor der findes sådant arbejde, og der, hvor lønnen er højest. Man kan kun håbe, at denne ret vil blive respekteret i fremtiden. Jeg ser frem til den dag, hvor vi vil have en fælles indvandringspolitik, men er EU på nuværende tidspunkt parat til at acceptere immigranter fra hele verden? Europas arbejdsmarked er endnu ikke åbent for dets nye borgere, og de nye medlemsstater, der tiltræder EU inden for den nærmeste fremtid, har en høj arbejdsløshedssats. Erfaringen har lært os, at immigranter fra ikke-kristne lande bliver integreret dårligt i Europa til trods for landenes store indsats for at modtage dem. Dette fører naturligt til spørgsmålet om, om det ikke ville være at foretrække, at der ansættes arbejdstagere fra Østeuropa til at besætte eventuelle ledige stillinger, og at der ydes de sydlige lande, der har behov herfor, en hjælp, der er meget mere generøs end hidtil. Samtidig bør der etableres et samarbejde med disse lande inden for deres egne grænser. 
Patrick Gaubert (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne takke fru Klamt for det store stykke arbejde, hun har lagt i denne betænkning om styring af den økonomiske migration.
Den bedste måde at iværksætte en effektiv immigrationspolitik på, som vores medborgere kan acceptere, er med en afbalanceret tilgang, og det er dét, fru Klamt har foreslået. At modtage alle eller gøre myten om nulindvandring til et formål er hverken realistiske eller særligt ansvarlige holdninger. Det er på høje tid, at Europa ser på immigrationen med sindsro, åbenhjertighed og menneskelighed. Vi skal ikke afvente flere tragedier, før vi tager fat om problemet.
Det er blevet utænkeligt, at hvert enkelt unionsland iværksætter sin egen immigrationspolitik i sit eget lille hjørne af Europa. Ingen stat kan træffe beslutninger alene. Europa har brug for en egentlig global, fælles og sammenhængende tilgang til problemet. Sammen skal vi forsøge at etablere partnerskaber med oprindelses- og transitlandene med henblik på at forvalte strømmene og modtagelsen af immigranterne. Lad os være realistiske! Opførelsen af mure eller pigtrådsafspærringer - som bringer tankerne tilbage til andre tider - skærpelsen af politikken for de ydre grænser, oprettelsen af modtagelses- og tilbageholdelsescentre er ikke nogen løsning. Disse mænd og kvinder kommer ikke til Europa for sjov men for at overleve og brødføde deres familie.
Det egentlige problem er forskellen på udviklingsniveauet og levestandarden på vores kontinent og i oprindelseslandene. For at mindske denne forskel skal EU gribe ind med en egentlig politik for fælles udvikling. Via denne politik skal der finansieres konkrete projekter med henblik på at opmuntre immigranterne til at blive hjemme under anstændige levevilkår.
Det andet altafgørende punkt er iværksættelsen af fælles foranstaltninger for den lovlige immigration. Kortsigtede, enkeltstående reaktioner som f.eks. masselegaliseringer er ikke nogen løsning. Lad os tage Spanien som eksempel, som for kort tid siden legaliserede knap 700.000 personer, og som i dag lider under det voldsomste immigrationsstormløb, landet nogensinde har oplevet. Det er ikke nogen løsning. Legaliseringen kan evt. være en løsning, hvis den følges op af en egentlig fælles rets- og sikkerhedspolitik, som muliggør en harmonisk regulering af migrationsstrømmene.
Mine kære kolleger, Europa har specialiserede strukturer og økonomiske midler. Så lad os stoppe vores lange taler og komme i gang! Vi kan ikke blive ved med at se passivt til, at mennesker dør, bare fordi de ville rejse til vores lande for at få et bedre liv. 
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand, omfanget af de aktuelle massive folkevandringer overstiger alt, hvad vi tidligere har set. Der har fundet legaliseringer sted for at sætte en stopper for det sorte arbejde, som fratager arbejdstagerne retten til lovens beskyttelse. Den kendsgerning, at der bor personer uden rettigheder, som lever i den mest flagrante usikkerhed, og som er henvist til at forsyne det illegale arbejdsmarked eller falder for kriminalitetens fristelser, er ganske rigtigt et uundgåeligt socialt, moralsk og juridisk problem.
Der er mange grunde til, at immigranterne forlader deres hjemland, men de økonomiske og sociale faktorer spiller ofte en afgørende rolle. Det er ganske på sin plads i dag at minde om de fire akser, der blev fastlagt i Tampere, og som burde være den bedste måde at beherske migrationsstrømmene og besvare nutidens økonomiske og demografiske udfordringer på.
Den første akse er forvaltningen af migrationsstrømmene via en global tilgang for at finde en balance mellem den humanitære og økonomiske faktor på den ene side og sanktionerne for ulovlig immigration på den anden side. Den anden akse er den retfærdige behandling af tredjelandsstatsborgere, som skal sikres rettigheder og pligter, der i videst muligt omfang kan sammenlignes med dem, der gælder for EU-borgere. Den tredje akse er udviklingen af et egentligt partnerskab med hjemlandene, hvad angår forvaltningen af migrationsstrømmene, herunder politikken for fælles udvikling. Den fjerde akse er et fælles asylsystem for samtlige Unionens medlemsstater.
Med den nyligt tiltagende populisme, der er så symptomatisk for frygten for det fremmede, er der mange grunde til at frygte, at den fælles behandling af immigrationsproblemet tager en betænkelig repressiv drejning, selv om vi udmærket godt ved, at det ikke er den politik, der løser problemerne, men tværtimod risikerer at forstærke dem. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0283/2005) af Mauro for Budgetudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 (KOM(2004)0475 - C6-0086/2004 - 2004/0154(COD)).
Jacques Barrot,
   Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen vedtog den 14. juli 2004 et forslag til forordning om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet for perioden 2007-2013. Hr. Mauro, Deres ordfører, har arbejdet omhyggeligt med denne tekst, og det vil jeg gerne takke ham for.
Allerede i hvidbogen om den fælles transportpolitik fra 2001 havde Kommissionen slået alarm og påtalt forsinkelserne i gennemførelsen af dette net. Med den nuværende investeringsrytme vil det vare over 20 år, inden hele det transeuropæiske transportnet vil være fuldstændigt i den i 2004 reviderede form. Lad os være realistiske. Der findes ingen konkurrencedygtige økonomier, som ikke har effektive transport- og energinet. Etableringen af sådanne velfungerende net er en væsentlig forudsætning for at sikre en vellykket gennemførelse af det indre marked, en bæredygtig mobilitet og tilstrækkelige energiforsyninger i det udvidede EU. 
Fem år efter Lissabon-målene må vi konstatere, at nettene fortsat er udsat for en kraftig, men uensartet vækst i trafikken, mens behovet for at sikre en bæredygtig udvikling og for at få de nye medlemsstaters transport- og energinet integreret er blevet en uomgængelig nødvendighed. 
Vi må ikke undervurdere den rolle, Europa skal spille i udviklingen af disse net. Vores indgriben indebærer betydelige fordele i form af en finansieringsstabilitet over en længere tidsramme, som mange nationale budgetter, der er underlagt konjunkturmæssige forhold, ikke kan yde. Især kan vi udløse en løftestangseffekt, som tilskynder medlemsstaterne til at investere i projekter med stor europæisk merværdi, navnlig de grænseoverskridende projekter, og som opfordrer dem til at foretage en bedre indbyrdes samordning.
For den nye programmeringsperiode foreslår vi at afsætte 20,69 milliarder euro til de transeuropæiske transport- og energinet, heraf afsættes 20,35 milliarder til transportsektoren og 340 millioner euro til energisektoren.
Jeg vil gerne takke Parlamentet for dets støtte til de 20 milliarder euro, vi har foreslået, inden for rammerne af de finansielle overslag. Dette beløb er af afgørende betydning. Det er et mindstebeløb i lyset af behovene og det, der står på spil. De finansielle behov alene til de 30 prioriterede projekter, som Parlamentet og Rådet fastlagde i 2004, udgør 225 milliarder euro, hvor størstedelen af omkostningerne skal afholdes mellem 2007 og 2013, nemlig ca. 140 milliarder euro. 
De støtteansøgninger, Kommissionen har modtaget siden 2001, viser, at de eksisterende modne projekter kunne optage fire gange den aktuelt til rådighed stående budgetramme. På energiområdet har den foreslåede budgetforhøjelse først og fremmest til formål at opfylde behovene i de 10 nye medlemsstater. Ifølge vores estimationer dækker de 340 millioner euro, vi anmoder om, kun 1,7 % af omkostningerne til de prioriterede projekter. Disse projekter er imidlertid direkte med til at styrke vores forsyningssikkerhed på et tidspunkt, hvor vi i stadig stigende grad er afhængige af eksterne leverandører, bl.a. af naturgas.
Alt dette taler for, at Kommissionens oprindelige forslag bevares. Jeg sætter min lid til, at Parlamentet ikke, som det foreslås i forslaget til betænkning, skærer i de 340 millioner euro til TEN-energi, så beløbet bliver mindre end det, der var til rådighed i perioden 2000-2006. 
Hr. formand, mine damer og herrer, det forslag, vi behandler her i aften, indeholder ud over de rent budgetmæssige aspekter også fire supplerende mål.
Det første mål er at foretage en forenkling med henblik på at gøre det lettere at træffe effektive beslutninger.
Det andet mål er, at støtten betinges af, at den fælles transport- og energipolitik overholdes. Kommissionen foreslår, at der lægges særlig stor vægt på de mest miljøvenlige transportformer som f.eks. jernbanetransport, især godstransport, ud fra et sikkerhedsmæssigt synspunkt. Og finansieringen betinges af en garanti for nettenes fortsatte interoperabilitet.
Det tredje mål er, at for at styrke fællesskabsfinansieringens løftestangseffekt på transportområdet vil hele budgetrammen blive koncentreret om to grupper af projekter, som er hjørnestenene i det transeuropæiske transportnet. På den ene side de prioriterede projekter. Blandt disse vil der blive lagt særlig vægt på de projekter, der bidrager til integrationen af det indre marked i det udvidede Fællesskab, navnlig de grænseoverskridende dele, og som bidrager til at genoprette en harmonisk fordeling på transportmåder. På den anden side de andre projekter af fælles interesse, f.eks. de projekter, der bidrager til en kvalitetsforbedring af den service, der ydes på nettet, og som fremmer passagerernes sikkerhed og sikrer interoperabilitet.
På energiområdet vil der ved finansieringen blive lagt særlig vægt på de prioriterede projekter, der fastlægges i beslutningen om retningslinjerne. 
Jeg vil også gerne understrege, at Kommissionen på transportområdet foreslår højere maksimumssatser for støtten. I den nye forordning fastsættes det for visse dele af de prioriterede transportprojekter, at maksimumssatsen for samfinansieringen kan sættes op til 30 %. Undtagelsesvis kan der til grænsekrydsende strækninger ydes højst 50 %.
I energisektoren er der ikke nogen ændringer. Støtten til undersøgelse kan nå op på 50 % af de støtteberettigede omkostninger, mens satsen for anlægsarbejder normalt højst udgør 10 % af de støtteberettigede omkostninger. I exceptionelle tilfælde, og navnlig når det drejer sig om prioriterede projekter, kan projekterne støttes med op til 20 %. Til gengæld for denne forhøjede fællesskabsstøtte skal medlemsstaterne naturligvis med udgangspunkt i en plan frembyde alle fornødne garantier, hvad angår finansieringsbidrag og tidsplanen for gennemførelsen af projekter.
Endelig vil jeg gerne understrege, at Kommissionen foreslår, at der oprettes en ny interventionsform, et garantiinstrument, der dækker specifikke risici forbundet med TEN-projekter efter anlægsfasen i de første år efter idriftsættelsen. Formålet med dette nye instrument er at virke som en løftestang for den private sektors finansiering af transeuropæiske transportnet.
Det forslag, hr. Mauro har arbejdet med, er et ambitiøst forslag til forbedring af det transeuropæiske net. Det er et centralt element til opfyldelse af Lissabon-målene, og vi skal give os selv midlerne til at gøre det. Det har hr. Mauro forstået, og det vil jeg gerne takke ham for mange gange. Jeg skal blot tilføje en bemærkning. Jeg har erfaret, hr. formand, at Parlamentets Budgetudvalg i forbindelse med budgetproceduren for 2006 ikke har genoptaget Transport- og Turismeudvalgets ændringsforslag med henblik på at forhøje budgetposten til det transeuropæiske transportnet på 120 millioner euro ved anvendelse af margenen under udgiftsområde 3. Et sådant bidrag for 2006 ville imidlertid have gjort det muligt at sikre en bedre overgang til perioden for de nye finansielle overslag.
Hr. formand, med denne bemærkning håber jeg inderligt, at Parlamentet vil overtage hr. Mauros konklusioner. Jeg mener, at hvis vi vil have det europæiske indre marked til at bære frugt, har vi voldsomt brug for disse transeuropæiske net, mine damer og herrer, disse store korridorer, som går fra nord til syd, fra øst til vest, som gør det muligt at transportere gods, men som også gør det muligt at tilbyde vores befolkninger alle de mobilitets- og udvekslingsmuligheder, de håber på.
Derfor, hr. formand, mener jeg, at dette forslag til forordning er yderst vigtigt, og derfor vil jeg lytte opmærksomt til de forskellige bemærkninger fra de parlamentsmedlemmer, der ønsker at udtale sig. 
Mario Mauro (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, som jeg allerede har haft lejlighed til at understrege over for kommissær Barrot, er de transeuropæiske net så afgjort en af de afgørende faktorer for, at vi kan nå de målsætninger om en udvikling i økonomien og beskæftigelsen, der er fastlagt i Lissabon-dagsordenen.
I den forbindelse er der ingen tvivl om, at det bliver meget vanskeligt at gennemføre de transeuropæiske net, hvis ikke vi når til enighed om de finansielle overslag. En planlægning fra år til år ville nemlig rejse tvivl om fremtiden for disse vigtige strukturer, der tværtimod har brug for en mere langsigtet planlægning. Selv om spørgsmålet er identificeret som et af nøgleelementerne for det indre markeds gennemførelse og styrkelsen af den sociale samhørighed, er der nogle kritiske punkter - ikke mindst af finansiel karakter - som hindrer en fuldstændig gennemførelse af de fastlagte projekter. Det er en kendsgerning, at der hidtil kun er 20 % af de mål, der skal nås inden 2010, som er fuldført.
Tidsfristerne og de betydelige ressourcer, som er nødvendige, har dels forhindret brugen af finansielle instrumenter, som også inddrager privat kapital, og dels gjort de nationale regeringer uvillige til at engagere sig i grænseoverskridende projekter.
Et andet kritisk punkt er, at de 10 nye medlemsstater er kendetegnet ved, at de har en utilstrækkelig infrastruktur og en næsten total mangel på grænseoverskridende net. Derfor er jeg enig med Kommissionen i - og det gjorde kommissær Barrot så udmærket rede for - at der også bør træffes foranstaltninger såsom en europæisk koordinator, der skal fremme samarbejdet mellem institutionerne på alle niveauer.
Jeg bifalder ligeledes det nye forslag til forordning, som Kommissionen har stillet, og som ikke bare indeholder de nye finansielle rammer, men også opstiller de fire kriterier, der allerede er blevet nævnt, og som støtten skal ydes ud fra. Jeg er således enig i forenklingen, betingelserne, princippet om selektivitet og koncentration samt proportionalitetsprincippet, som kommissæren allerede har nævnt. Der er et andet innovativt element i Kommissionens forslag, som jeg støtter, og som vedrører brugen af nye former for finansiering. Foruden støtte tages der højde for rentegodtgørelser i forbindelse med EIB-finansiering, lånegarantier til dækning af risici efter konstruktionsfasen og deltagelsen i risikokapital.
I lyset af debatten i Budgetudvalget og de ændringsforslag, der er blevet stillet, og i betragtning af vanskelighederne i forbindelse med de betydelige ressourcer, der er nødvendige for gennemførelsen af de identificerede projekter, er det efter min mening hensigtsmæssigt at gøre det lettere at anvende privat kapital. Derfor er jeg tilbøjelig til at forkaste de ændringsforslag, som skaber bureaukratiske hindringer for disse projekters gennemførelse.
Jeg vil også gerne minde om, at eftersom der allerede eksisterer en liste over prioriterede projekter, er det efter min opfattelse overflødigt at vedtage de ændringsforslag, som tager sigte på at skabe en slags prioriteringer i prioriteringerne. Van Miert-gruppen på højt plan har jo allerede opstillet en liste over prioriterede projekter. Jeg mener ligeledes, at den finansielle støtte sikres på de grænseoverskridende strækninger, og at medlemsstaterne er enige om deres iværksættelse og gennemførelse. I den forbindelse bifalder jeg ændringsforslag 46 fra formanden for Transport- og Turismeudvalget, hr. Costa, selv om jeg gerne vil understrege, at den italienske tekst ikke er oversat korrekt. For mit vedkommende betragter jeg således den engelske tekst som autentisk, og jeg foreslår desuden en opdelt afstemning om ordet "bindende".
Jeg er til gengæld tilbøjelig til at forkaste de ændringsforslag, hvor der henvises til vurderinger fra uafhængige organer og uafhængige eksperter, eftersom der i alle medlemsstater er organer, som udfører denne opgave. Derfor ville det være ressourcespild at oprette andre organer.
Endelig vil jeg med hensyn til energisektoren sige, at man efter min mening ikke kun kan tale om finansiering af projektstudier, da de ofte kommer til at ligge i skuffen og samle støv, hvilket igen er ressourcespild. Derfor bør man støtte det europæiske energimarkeds udvikling ved også at finansiere infrastruktur, idet energispørgsmålet er en af de faktorer, der begrænser EU's økonomiske vækst. Jeg vil gerne takke Kommissionen for det glimrende samarbejde, og jeg vil ikke mindst takke kollegerne i Budgetudvalget, der havde lejlighed til at videreudvikle og forbedre det fælles arbejde. 
Ingeborg Gräßle,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, de transeuropæiske transport- og energinet er et af de steder, hvor Europa bliver meget håndgribeligt for borgerne. Infrastruktur har vi alle brug for, og derfor mærker vi alle den europæiske merværdi her.
Hr. Mauro går med sin betænkning bemærkelsesværdige nye veje på nogle områder. Europa-Parlamentet bliver for første gang officielt forankret i komitologiproceduren og deltager i udarbejdelsen af prioriteringslisten sammen med Rådet. Det er vi glade for, og det ønsker vi. Valget af projekter er vigtigt for os, og det samme gælder opfølgningen af projekterne. Derfor er komitologiproceduren så betydningsfuld og vigtig.
I øvrigt hører en sådan deltagelse til det normale parlamentsarbejde for de nationale parlamenter. Det er et stykke normalitet, der holder sit indtog i det europæiske parlamentsarbejde. Derfor mener vi, det er vigtigt, at disse ting bliver gennemført. Demokrati er nu engang ikke nogen selektiv sag, men en principiel metode. Jeg appellerer til Dem, hr. kommissær Barrot, om at bygge en bro og gøre disse ting mulige!
Vi ser på energiområdet med bedrøvelse. Vi ved, at det i dag kun er 1,7 % af prioritetslisten, der bliver samfinansieret, og denne andel vil falde yderligere. Her må vi på sigt tage stilling til nogle principielle spørgsmål. Vores ordfører giver Kommissionen flere hårde nødder at knække. Dobbeltfinansiering af EU-midler skal ikke længere være forbudt, hvilket det imidlertid fortsat er i henhold til finansforordningen.
Kravet om tilbagebetaling på transportområdet, når der optræder uregelmæssigheder, eller projektet ikke er afsluttet efter 10 år, er en ny ting, og vi forventer, at Kommissionen gør det muligt at gennemføre den, for det er vigtigt for os. 
Herbert Bösch,
   Hr. formand, først vil jeg gerne på min gruppes vegne takke hr. Mauro for hans betænkning og ønske ham hjerteligt tillykke med den. Den har bred tilslutning i vores gruppe.
Det transeuropæiske transportnet i de 15 EU-medlemsstater bestod indtil 1. maj 2004 af 75.200 km veje og 78.000 km skinner. Efter 1. maj 2004 kom der 14.500 km veje og 16.000 km skinner til. Derfor er Kommissionens initiativ til at foretage en nyvurdering og forhøjelse af midlerne for perioden 2007-2013 meget positivt.
Hvis vi også vil se lidt kritisk på, hvad der er sket med de 14 gamle prioriterede net, så må man sige, at det var et slag i luften. Der er ikke sket meget. På grundlag af denne nøgterne analyse kan vi også tilslutte os det, som stats- og regeringscheferne har sat sig for, nemlig Lissabon-strategien. Den sluttes der indholdsmæssigt fuldt op om i Böge-betænkningen om de finansielle overslag. Til forskel fra nogle stats- og regeringschefer står vi inde for det, der blev aftalt i Lissabon. Vi støtter Dem på denne vej, hr. kommissær.
Vi har lært af fortiden, at der simpelthen er brug for en vis kritisk masse af samfinansiering fra Bruxelles for at sætte gang i det ene eller det andet transeuropæiske net. Vi tror, at Kommissionens idéer i finansiel henseende kunne være denne kritiske masse. Derfor stemmer vi med glæde for Mauro-betænkningen ved afstemningen. 
Sepp Kusstatscher,
   Hr. formand, jeg er lidt mere kritisk. Forhåbentlig er de politisk ansvarlige langsomt ved at indse, at så meget trafik ikke er ansvarligt af hensyn til energiforbruget, klimaændringen, sundhedsbelastningen og miljøødelæggelsen. Trafikpolitikken har brug for en drastisk ændring.
Ellers vil der ske følgende - det vover jeg at forudsige på grundlag af eksemplet med basistunnellen i Brenner. Ved Brenner vil der i mindst 15 år være en enorm byggeplads. Tunnellen er meningsløs uden tilbringerstrækninger. Men bygningen af dem ligger i en meget fjern fremtid. Den eksisterende bane udnyttes fortsat, især på italiensk side. Man bygger en underjordisk strækning for højhastighedspersontog og hævder, at man vil gøre noget mod godstransporten på vejene. Byggeriet bliver meget dyrere, end det anføres nu. Ligesom ved broen i Messina er det skatteyderne, der bærer hele risikoen. Belastningerne for mennesker og natur langs med Brenner-linjen vil fortsat vokse, trods basistunnellen i Brenner. Men der er nogle få personer, som bliver rigere. Pengeposerne fra Bruxelles har vakt appetitten. 
Jacky Henin,
   Hr. formand, at tale er godt, med at handle er bedre. Benzinpriserne, forureningsbekæmpelsen, færdselssikkerheden, langturschaufførernes arbejdsvilkår, infrastrukturernes forringelse på grund af lastbilerne, alt taler i dag for, at udviklingen af jernbanefragten får absolut højeste prioritet. Jeg vil dog gerne have lov til at være både bekymret og utålmodig, for der, hvor EU burde handle hurtigt og med gennemslagskraft, handler EU for øjeblikket vagt og kraftløst! Vi må konstatere, at projekterne inden for den transeuropæiske jernbaneinfrastruktur går med sneglefart.
Jeg er i øvrigt foruroliget over hr. Barrots deltagelse den 12. juli i et lobbymøde med lastbilchaufførernes arbejdsgivere som led i en revision af hvidbogen om transportformer, hvor jernbanetransporten negligeres til fordel for landevejstransporten. Hr. Barrot skulle i denne anledning have erklæret, at han vil være mere opmærksom på relevansen af investeringer i jernbanesektoren.
Der er således kun ét spørgsmål på dagsordenen: Har vi reelt viljen til at stimulere en volontaristisk politik for udvikling af jernbanefragten i Europa? Det er det eneste spørgsmål, der tæller. 
Sylwester Chruszcz,
    Hr. formand, jeg vil gerne påpege, at vi bør se fremad, når vi planlægger nye veje, nye bestemmelsessteder og nye transportformer. Jeg taler her om, hvilke fremtidige veje og transportformer vi bør planlægge, og de omkostninger, dette vil medføre.
Jeg vil gerne understrege, at der findes mange TEN-veje i Europa, hvis fulde potentiale ikke udnyttes. Efter min mening omfatter dette den korteste transportforbindelse mellem Skandinavien og det sydlige Europa, der går fra Sverige gennem mit eget land Polen, via Szczecin, Wrocław, Bratislava og Wien. Der er et stort potentiale for udvikling af ny transport i Europa, og vi bør allerede nu begynde at overveje, hvor der skal foretages investeringer i fremtiden. 
Anna Elżbieta Fotyga,
    Hr. formand, der er et stort behov for forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet, og fremgangsmåden heri er absolut på rette spor. Ingen af de løsninger, der er foreslået i forslaget og i Mauro-betænkningen kan kaldes kontroversielle. Samtidig er det dog vanskeligt at se forordningen isoleret fra listen over prioriterede projekter, der er medtaget i de foreslåede foranstaltninger.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at fokusere på et af disse projekter, der udgør en del af den planlagte etablering af et fælles marked for energi i EU. Jeg taler her om forslaget om en baltisk gasrørledning. Da EU skulle træffe beslutning om, hvordan det skulle bakke op om dette projekt, valgte det den dyreste løsning, da aftaler, der tidligere er indgået med Rusland, åbnede op for en billigere løsning, nemlig en ny gren på Yamal-rørledningen. Det følger heraf, at den valgte løsning var blevet fremsat på et senere tidspunkt. Som kommissær Barrot har sagt, foretrak EU en løsning, som giver merværdi og sikrer forsyningssikkerheden for visse EU-medlemsstater. Samtidig ødelægger og truer denne løsning imidlertid rent faktisk forsyningssikkerheden for andre medlemsstater, nemlig de nye medlemsstater som f.eks. Polen og de baltiske lande. Endvidere har projektet visse negative politiske virkninger.
Denne form for debat fører uundgåeligt til en indskrænkning af de politiske forbindelser mellem sidstnævnte medlemsstater og Rusland og til en forringelse af disse forbindelser. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
   -  Hr. formand, opførelsen af transeuropæiske transport- og energinet har enorm betydning for EU, navnlig for de 10 nye medlemsstater. En udvidelse af disse netværk vil styrke samhørigheden mellem regionerne og landene og sætte skub i virksomhedssamarbejdet og udviklingen og konsolideringen af det indre marked.
De aktuelle behov overstiger langt de finansielle ressourcer, der står til rådighed, navnlig i de nye medlemsstater. En af de centrale udfordringer, vi står over for, er derfor at sikre, at disse ressourcer bruges fornuftigt. Om vi har held med dette afhænger også i vid udstrækning af, at der hurtigt udarbejdes planer for udvidelse af nettene i de kommende 30 år. Beslutninger om planlagte net, der vedtages i tide, vil nedbringe unødvendige omkostninger i forbindelse med erhvervelse af jord. De lokale myndigheder vil kunne blokere investeringer, der vil gribe ind i sådanne veje, og vedtage bestemmelser om fremtidige projekter i deres udviklingsplaner. Jeg vil gerne takke ordføreren for hans arbejde med denne betænkning. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ).
   -  Hr. formand, dette ser ud til at være et populært emne blandt de polske medlemmer af Parlamentet, og jeg vil fortsætte tendensen. Kommissionens nye principper for tildeling af finansiel støtte til transeuropæiske transportnet er et fremragende eksempel på prisdumping. De skal opmuntre medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger, der er i hele EU's interesse.
Kort fortalt kan disse interesser nedkoges til to centrale spørgsmål. Det første af disse er behovet for at fjerne transportflaskehalse i de gamle medlemsstater. Det andet er behovet for at forbinde transportsystemerne i de 15 gamle medlemsstater med transportsystemerne i de 10 nye medlemsstater. Der er imidlertid grund til at være bekymret for, at et af disse mål foretrækkes frem for det andet, hvis ovennævnte principper gennemføres. Hermed mener jeg, at der er en større chance for at nå det første mål end det andet. Det er indlysende, at årsagen hertil er, at de nye medlemsstater, navnlig lande som Polen, står over for store forsinkelser i udviklingen af vejinfrastrukturen. Disse lande skal ikke blot finde løsninger på problemet med at forbinde deres transportsystemer med transportsystemerne i Vesteuropa, de står også over for den udfordring at skulle etablere de selv samme systemer. En løsning kunne være at tillade dobbelt fællesskabsfinansiering til prioriterede veje. Kommissionens forslag åbner imidlertid ikke mulighed for en sådan løsning, da de nye principper udelukker finansiering af vejafsnit, der er omfattet af Samhørighedsfonden. Dette kunne betyde, at den dumping, jeg nævnte i starten, er fuldstændig ineffektiv. Ændringsforslag 22 bør vedtages for at sikre, at en sådan finansiering ikke udelukkes, og jeg går stærkt ind for dette ændringsforslag.
Det nye finansielle instruments effektivitet i de gamle medlemsstater vil naturligvis også blive begrænset, hvis den samlede finansiering, der står til rådighed i budgettet, skæres ned, og dette spørgsmål er allerede blevet berørt flere gange i dag. Sådanne nedskæringer ville være katastrofale og ville gøre et værdifuldt initiativ fra Kommissionen fuldstændig meningsløst. 
Gilles Savary (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil allerførst gerne takke ordføreren, hr. Mauro, og hr. Bösch, som har hjulpet os meget med dette arbejde. Jeg taler på vegne af Transport- og Turismeudvalget og vil gerne sige, at vi har ventet på denne forordning. Den er i øvrigt rig på nytænkning i forbindelse med bedre forvaltning af de midler, der investeres i de transeuropæiske transportnet, både med hensyn til den flerårige programmering, som er nødvendig, og som hænger sammen med hvert enkelt projekt, den automatiske frigørelse af midlerne, så de ikke ligger uendeligt i skufferne, forhøjelsen af finansieringssatserne og oprettelsen af europæiske koordinatorer og det nye finansielle garantiinstrument.
Det er således en forordning af meget høj kvalitet, men den lider alligevel under en ganske omfattende uklarhed. Vi har øget finansieringssatserne markant, vi har udvidet det geografiske område for de transeuropæiske net markant, vi har fordoblet antallet af prioriterede projekter, men vi har stadig ikke noget budget! Det vil med andre ord sige, at vi har nøglerne til pengeskabet, men at skabet er tomt. Jeg mener, vi skal undgå at blive ramt af den manglende troværdighed, der ramte os med hensyn til de store Essen-projekter. Jeg mener derfor, det er ekstremt vigtigt, at vi udkæmper kampen om budgettet til den bitre ende, for ellers risikerer vi at miste vores troværdighed, og det ville være en stor desillusion for samtlige regioner i Europa.
Desuden mener jeg, at den variable størrelse for tilpasning af udgifterne er det, der kaldes fælles projekter, som ikke er prioriterede projekter. Også der er jeg bange for, at mange regioner, mange lokale myndigheder i Europa, gør sig store illusioner. Forordningen er vildledende. Den siger, at den finansierer alt, ikke blot de prioriterede projekter, men også de fælles projekter i landene. Vi ved imidlertid udmærket godt, at vi ikke har midlerne til det, og at vi i øvrigt skal koncentrere os om de grænseoverskridende projekter og de store prioriterede projekter. Hr. kommissær, jeg mener derfor, der skal en omformulering til. Når vi ikke har midlerne til at dække alt, skal vi forklare, at vi finansierer de projekter, der giver den højeste europæiske merværdi. 
Eva Lichtenberger (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi taler i dag om kriterier for infrastrukturprojekter for energi og transport, og det er også nødvendigt, for historien om løfter om nye infrastrukturer uden ledsagende foranstaltninger er også en historie om skuffede forventninger. Derfor lægger jeg særlig vægt på disse rammebetingelser, som er nødvendige, for uden dem ville selv det dyreste projekt blive meningsløst.
Derfor mener jeg, at det fælles signalsystem, gennemførelsen af cost-benefit-analyser, overholdelse af EU's miljølove og overholdelse af dem som forudsætning for samfinansiering har særlig stor betydning. Men jeg tænker også på broen i Messina. Jeg har svært ved at forstå, hvorfor dette projekt skulle være sidestillet med de grænseoverskridende projekter.
Jeg har også en idé for fremtiden. Hvorfor kan vi ikke fremover få de lande, som har brug for penge fra EU til ny infrastruktur, til at opkræve bompenge til forvaltning og vedligeholdelse af disse infrastrukturer? I modsat fald skabes der ubalancer og konkurrenceforvridning. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
Hr. formand jeg vil gerne hilse Kommissionens forslag velkommen. Finansiel støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet er vigtig for at optimere fordelene ved især grænseoverskridende samarbejde og infrastrukturmæssig integration. EU kan bidrage til denne proces ved at tilskynde til samarbejde, fremme modeller for bedste praksis og yde finansiel bistand. Det vil have praktiske fordele for min valgkreds i form af netværk tværs over Irland og uden for Irland, og jeg er sikker på, at det vil være tilfældet for mange andre valgkredse.
Personligt er jeg dog bekymret, når sådanne instrumenter bruges til en yderligere privatisering af offentlige ydelser. Det er noget, jeg ikke kan tilslutte mig. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af Italiens nye socialistparti, PSI. Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Mauro, og kommissær Barrot for det glimrende arbejde, de har udført, og for det vigtige indhold i forslaget.
På et tidspunkt, hvor Europa er delt på flere fronter, er det efter min mening absolut nødvendigt at sende et budskab om, at vi ønsker at gøre en konkret indsats for at skabe samhørighed inden for vores grænser. Derfor er jeg helt enig i det, der står i betænkningen, nemlig at TEN-projekterne bringer borgerne tættere på hinanden, gør afstandene og ulighederne mindre og fjerner grænserne. De fortjener således vores største opmærksomhed. Jeg går derfor ind for, at vi sætter bidraget op til de grænseoverskridende projekter, som bringer Europa tættere på den lokale dimension og forbinder det offentlige med det private.
Jeg havde gerne set, at EU i højere grad støttede energinettene, som sammen med transportnettene udgør grundlaget for en konkurrencedygtig europæisk økonomi på verdensplan. Jeg håber således, at de nye bestemmelser hurtigt bliver vedtaget, og jeg håber ikke mindst, at vi hurtigt finder en løsning på problemet med de finansielle overslag for den pågældende periode. Jeg vil navnlig appellere til det britiske og østrigske formandskab om dette, og jeg håber, at rådsformand Blair giver os nogle nye positive oplysninger i morgen, som sætter gang i debatten igen.
Jacques Barrot,
   Hr. formand, hr. Mauros betænkning, som vi netop har drøftet, er en betænkning af høj kvalitet. Jeg vil endnu en gang gerne takke hr. Mauro samt medlemmerne af Budgetudvalget, Transport- og Turismeudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi for deres støtte til Kommissionens forslag.
Dagens reaktioner viser, at dette emne ligger Dem meget på sinde. Det er helt logisk, da de transeuropæiske net i det udvidede Europa - og jeg er meget modtagelig for indtrykkene fra dem, der har talt på vegne af de nye medlemsstater - er et af de centrale elementer i den europæiske integration, det indre marked og Lissabon-strategien.
Der tegner sig bred enighed mellem vores to institutioner om de mål, der skal nås. Jeg håber, at de endelige beslutninger, der bliver truffet for de nye finansielle overslag, i fuldt omfang tager hensyn til denne prioritet og undgår de desillusioner, som bl.a. hr. Savary talte om. Han bemærkede også med rette, at det uden tvivl er en smule risikabelt at komme med et forslag, når vi endnu ikke har de finansielle overslag. Men jeg skal svare hr. Savary, som jeg svarer Dem alle, at det er Parlamentet og Kommissionen, der efter min opfattelse skal sætte alt ind for at sikre, at de finansielle overslag er på højde med behovene i dette Europa, som De så fint har beskrevet.
Jeg vil gerne sige et par ord om budgetrammen. Som jeg sagde indledningsvist, fastsættes der i forslaget en samlet ramme på 20,69 milliarder euro i forpligtelsesbevillinger for perioden 2007-2013, heraf afsættes 20,35 milliarder euro til transportsektoren og 340 millioner euro til energisektoren. Kommissionen glæder sig over Deres fulde støtte til denne indgangsvinkel til transportsektoren.
Jeg har dog noteret mig, at det i linje med arbejdet i det midlertidige udvalg om de nye finansielle overslag og Parlamentets beslutning foreslås at reducere det foreslåede budget til TEN-energi (jf. ændringsforslag 34). Jeg skal understrege, at dette beløb ville være under de 155 millioner euro for perioden 2000-2006, selv om Unionen i dag har 10 nye medlemsstater. Såfremt Parlamentet bekræfter dette, vil det være vanskeligt for TEN-energi at få indflydelse på udviklingen af energinettene på et tidspunkt, hvor konteksten i energisektoren på verdensplan tvinger os til at styrke de gas- og elektricitetsinfrastrukturer, som direkte bidrager til vores energisikkerhed. Det beløb, der ansøges om, berettiges i øvrigt af nødvendigheden af i visse begrundede tilfælde at støtte investeringer, der foretages efter undersøgelsesfasen. Jeg gentager, at Kommissionen altså ønsker at bevare det foreslåede beløb.
Jeg vil gerne vende tilbage til den mulighed, De fastsætter, med hensyn til at finansiere projekter med op til 50 %, når de vedrører passage af naturlige barrierer. Det drejer sig om ændringsforslag 19 og 20. I sit forslag fastsætter Kommissionen, at denne type projekt kan finansieres med op til 30 % af projektets samlede omkostninger, mens den exceptionelle maksimumssats på 50 % - ja, jeg siger exceptionel - skal være forbeholdt de grænsekrydsende strækninger under prioriterede projekter. Erfaringerne har vist, at medlemsstaterne koncentrerer deres finansielle midler om de dele af prioriterede projekter, der ligger i deres eget land, mens de grænsekrydsende strækninger generelt rammes af omfattende forsinkelser. Ved at øge satsen for Fællesskabets finansiering af denne type strækninger vil Kommissionen skabe en løftestangseffekt for at lette gennemførelsen af disse projekter. Derfor kan Kommissionen ikke acceptere Deres ændringsforslag, som har til formål at udvide denne maksimumssats, der er forbeholdt de grænsekrydsende strækninger, til de naturlige barrierer.
Vi skal forstå hinanden ret. Med det budget på 20,3 milliarder euro, som Kommissionen har foreslået for TEN-transport, kan vi ikke tillade os at bruge 50 % overalt. Vi kan kun hjælpe enkelte grænsekrydsende projekter, for det er virkelig i Fællesskabets interesse at få disse projekter gennemført. Hvis vi godtager idéen om de naturlige barrierer, kan det også gælde strækninger af projekter i medlemsstaterne, f.eks. når en geografisk forhindring, et bjerg, en flod eller havet kræver, at der udføres et ingeniørarbejde. Omkostningerne vil naturligvis stige, men vi har til min store beklagelse ikke tilstrækkelige ressourcer til at gennemføre denne bestemmelse, hvis den skulle blive vedtaget. Jeg forstår den godt, for jeg kommer selv fra et bjergland, men jeg mener virkelig, vi skal holde os til de grænsekrydsende strækninger under prioriterede projekter, når det drejer sig om maksimumssatsen.
Min tredje bemærkning vedrører navnlig ændringsforslag 22 og princippet om ikke-sammenlægning af fællesskabsstøtte. Hvis vi slettede dette princip om ikke-sammenlægning af fællesskabsstøtte, ville vi være i modstrid med den finansforordning, der finder anvendelse på det almindelige budget. Men det betyder da selvfølgelig ikke, at de forskellige dele af et og samme projekt ikke kan finansieres via forskellige finansielle fællesskabsinstrumenter, og at man ikke for hver enkelt af disse dele kan anvende både strukturfondene og Samhørighedsfonden!
De vil også gerne have det vejledende flerårige program underkastet Rådets og Parlamentets godkendelse. Definitionen af det vejledende flerårige program er en gennemførelsesforanstaltning, eftersom Parlamentet og Rådet allerede har defineret prioriteterne i retningslinjerne for de transeuropæiske transport- og energinet. Tildelingen af finansielle midler via det flerårige program skal ske på baggrund af tekniske evalueringer af projekternes status blandt de prioriteter, Parlamentet og Rådet har fastsat.
Hvad angår miljøhensyn, bekræfter jeg Kommissionens forpligtelse til fuldt ud at overholde de eksisterende forskrifter uden dog at indføre en lang liste i forordningen over de bestemmelser, der findes i lovteksterne. Det er klart, at de transeuropæiske net skal være et forbillede på miljøområdet.
Hr. formand, for et øjeblik siden blev jeg fuldstændig målløs. Hr. Henin - han er taget af sted, heldigvis da! - tog fuldstændig fejl, for det møde, jeg var indbudt til, gav mig lige nøjagtig anledning til at forklare, at landevejstransport af alt er forbundet med store ulemper for såvel miljøet som for den fremtidige mobilitet i Europa. På nævnte møde forsvarede jeg jernbanefragten i modsætning til det, hr. Henin hævdede, og jeg skal minde om, at de væsentligste korridorer inden for de transeuropæiske net er bestemt for jernbanesektoren. I denne forbindelse vil jeg i øvrigt gerne sige, at vi naturligvis meget håber at kunne incitere til indførelse af et europæisk jernbanesignalsystem (ERTMS), for det er med dét system, vi kan sikre interoperabiliteten på hele det europæiske jernbanenet. 
Jeg skal ikke udbrede mig mere på dette sene tidspunkt, hr. formand. Jeg gentager, at dette forslag er et ambitiøst forslag for støtte til de transeuropæiske net. Det er et centralt element for den europæiske integration, det indre marked og Lissabon-strategien. Parlamentets støtte til dette forslag er i mine øjne af stor betydning. Jeg siger helt klart, at tiden er inde til at sende et kraftigt budskab til Rådet, hr. formand. Hr. Mauros fremragende betænkning vil uden tvivl medvirke til, at den fælles beslutningsprocedure forløber gnidningsløst.
For et øjeblik siden nævnte flere af Dem Essen-programmets fiasko. Jeg mener, at vi i dag har truffet en række forholdsregler i meget tæt samarbejde med Parlamentets Transport- og Turismeudvalg, som gør, at disse prioriterede projekter virkelig bliver gennemført i forvisning om, at en række frister vil blive overholdt. Jeg mener naturligvis, at alt dette i vid udstrækning afhænger af de finansielle overslag, men det, vi kan sige i aften, er, at takket være Parlamentet, takket være Kommissionen - hvis de finansielle overslag er på højde med det, Europa har behov for - vil vi, hr. formand, denne gang være i stand til på effektiv vis at gennemføre disse transeuropæiske net, som ubestrideligt er en afgørende faktor for det indre marked, for mobiliteten i Europa. Jeg vil gerne takke Dem endnu en gang, og jeg skal takke Parlamentet for den opmærksomhed og interesse, hvormed det har fulgt dette forslag, som hr. Mauro har været en fremragende ordfører for.
Hvis De ikke har noget imod det, hr. formand, sender jeg Dem vores detaljerede holdning til resten af ændringsforslagene. Jeg har tilladt mig at komme med en forklaring på vores holdning til et par af de væsentligste ændringsforslag, men vi fremsender listen for ikke at forhale forhandlingen(1).
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0191/2005) af Drčar Murko for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 95/2/EF om andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer og direktiv 94/35/EF om sødestoffer til brug i levnedsmidler (KOM(2004)0650 - C6-0139/2004 - 2004/0237(COD)).
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, jeg ved, at det er sent, og vi er trætte, men jeg mener, at dette er en af succeshistorierne om det gode og tætte samarbejde mellem de tre institutioner. Vi bidrager til at opdatere meget vigtig lovgivning om fødevaresikkerhed og fremmer dermed de europæiske borgeres sundhed.
Det er rigtigt, at der er tale om en teknisk ændring, og det er tanken, at tilladelserne til tilsætningsstoffer til fødevarer skal holdes up to date gennem innovationsincitamenter. Kravene er der naturligvis, nemlig at tilsætningsstoffer til fødevarer skal være sikre, der skal være behov for at anvende dem, og forbrugerne må ikke vildledes af brugen af dem.
Jeg vil meget kort nævne nogle enkelte konkrete punkter, nemlig nitrat og nitrit. Efter råd fra EFSA foreslog vi ændringer af tilladelserne, så vi nu har mere kontrol med mængden af disse tilsætningsstoffer. Alligevel er det vigtigt at erkende, at denne fremgangsmåde ikke er velegnet i forbindelse med visse traditionelle, nationale kødprodukter, og der er derfor åbnet mulighed for undtagelser for at bevare disse traditionelle produkter på markedet. Der findes ligeledes en foranstaltning, der tillader nye tilsætningsstoffer til fødevarer, så fødevareindustrien kan drage fordel af innovation og forblive konkurrencedygtig.
Der blev udarbejdet en pakke med kompromisændringsforslag efter tæt kontakt mellem institutionerne. Coreper har allerede godkendt denne kompromispakke, og jeg er meget glad for at kunne tilføje, at Kommissionen støtter disse ændringsforslag.
Med hensyn til brugen af sødemidler i sportsdrikke mente vi, at det var mere hensigtsmæssigt ikke at behandle dette spørgsmål i det konkrete direktiv, men i stedet medtage det i det fremtidige arbejde vedrørende sportsfødevarer, herunder sportsdrikke, hvor sådanne produkter kan defineres ordentligt.
Et spørgsmål, som jeg ved giver anledning til bekymring, er aspartam, nicin og nitrosamin. Disse stoffer er tidligere blevet evalueret og godkendt til brug som tilsætningsstoffer til fødevarer. De er ikke omfattet af det aktuelle forslag. Jeg er imidlertid bekendt med, at en nyere undersøgelse af aspartam sår tvivl om dets sikkerhed, og Kommissionen har allerede bedt Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om straks at foretage en fuldstændig evaluering af de nye data. Så snart denne evaluering er afsluttet, vil EFSA rådgive Kommissionen om produktets sikkerhed.
Vi har også bedt EFSA om at evaluere nicin og nitrosamin, to antimikrobielle stoffer, og om at prioritere denne evaluering. I denne forbindelse har vi ligeledes bedt EFSA om at undersøge spørgsmålet om antimikrobiel resistens.
Med hensyn til disse tre spørgsmål har EFSA allerede skrevet til formanden for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og jeg vil gerne her i plenarforsamlingen sige, at Kommissionen fuldt ud vil udnytte den kompetence til at vedtage beredskabsforanstaltninger, den har i medfør af kapitel IV, afdeling 2 "Krisesituationer" i forordning (EF) nr. 178/2002 om fødevarelovgivning. Hvis Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet skulle komme med det råd, at et tilsætningsstof til fødevarer ikke er sikkert for forbrugerne, vil vi øjeblikkeligt tage alle nødvendige skridt og benytte de beføjelser, vi har i henhold til forordningen, hvis EFSA anser nogle af tilsætningsstofferne for ikke at være sikre.
I lyset af de bekymringer, som nogle medlemmer har givet udtryk for, mener jeg, at denne forpligtelse fra Kommissionens side bør forsikre dem om, at vi vil beskæftige os med dette spørgsmål med behørig hensyntagen til befolkningens sikkerhed. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ),
   Hr. formand, producenterne imødekommer en stadig større efterspørgsel ved konstant at udvikle nye fødevareprodukter. De forskellige varianter opnås hovedsageligt ved at tilsætte tilsætningsstoffer. Samtidig er forbrugerne tiltagende bevidste om disse spørgsmål. Tilsætningsstoffer vurderes i stigende grad på baggrund af deres nødvendighed. Et af de vigtigste formål med dette direktiv, der ændrer de to nuværende direktiver, var at revidere anvendelsen af nitrat- og nitritsalte, dvs. konserveringsmidler, der er tilladt i kødprodukter, ost og visse fiskeprodukter.
Kommissionen tog hensyn til afgørelsen fra Domstolen for De Europæiske Fællesskaber, i henhold til hvilken indholdet af nitrosaminer skal holdes på det lavest mulige niveau, og til udtalelsen fra EFSA om dette spørgsmål. De undtagelser fra reglerne, der er indrømmet Det Forenede Kongerige med hensyn til den tilladte restmængde af nitrater og nitritter i traditionelt fremstillede kødprodukter, har imidlertid givet anledning til en bred debat om spørgsmålet, navnlig om definitionen af traditionelt fremstillede produkter.
Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed var enig i, at undtagelserne var acceptable i særlige tilfælde, men ikke må forvride det endelige mål med det ændrede direktiv. Bestemmelsen om, at indholdet af nitrosaminer skal nedbringes, skal bibeholdes, og undtagelser bør kun tillades, når de traditionelt fremstillede produkter er tilstrækkeligt specificeret og identificeret.
Det andet store spørgsmål var det maksimalt tilladte indhold af svovldioxid og sulfitter i fødevarer. De indebærer sandsynligvis en potentiel risiko for astmatikere og bør derfor holdes på det lavest mulige niveau. Miljøudvalget var enig med Kommissionen i, at målet skulle være at begrænse den generelle anvendelse af svovldioxid. Undtagelserne skal evalueres nøje.
I min egenskab af ordfører glæder jeg mig over Rådets erklæring i bilaget til dette direktiv om behovet for snarest muligt at undersøge alle de tilfælde, hvor sulfitter anvendes som tilsætningsstof, for at sikre, at et acceptabelt dagligt indtag ikke overskrides.
Et andet problem var evalueringen af stærkt sødende sødestoffer generelt, nogle af dem i særdeleshed. Er stærkt sødende, ikke-energigivende sødestoffer anbefalelsesværdige, hvis de indtages i betydelige mængder over lang tid? Hvilken forbindelse er der mellem stærkt sødende sødestoffer og sportsfødevarer? Nogle aspekter af dette spørgsmål kunne ikke behandles ved denne lejlighed. De kræver en bredere videnskabelig debat.
Jeg glæder mig over Kommissionens erklæring om, at spørgsmålet om sødestoffer også vil blive taget op i forbindelse med arbejdet omkring særdirektivet om sportsfødevarer, herunder sportsdrikke.
De fleste af ovenstående spørgsmål blev godkendt i udvalget, men tre ændringsforslag vedrørende spørgsmål, der gav anledning til særlig bekymring, blev nedstemt med en meget snæver margen. Det var tilfældet i forbindelse med EU's strategi for bekæmpelse af truslen om antimikrobiel resistens med tilladelsen af antibiotika - nicin og natamicin - og aspartam, et meget anvendt, stærkt sødende sødestof.
Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler ajourførte oplysningerne om aspartams sikkerhed for to år siden og fandt, at der ikke var nogen beviser for, at resultatet af den tidligere risikovurdering skulle ændres. Hvad angår nicin og natamicin, er EFSA's risikovurdering undervejs eller vil blive indledt inden længe. Nye beviser vedrørende aspartams sikkerhed kan imidlertid medføre en yderligere ajourføring vedrørende dets sikkerhed. Jeg er derfor glad for, at hr. Kyprianou i et brev til formanden for Miljøudvalget har forsikret om, at Kommissionen vil gøre fuld brug af sin kompetence til at vedtage beredskabsforanstaltninger, hvis Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet rådgiver den om, at tilsætningsstoffer til fødevarer ikke er sikre for forbrugeren. Denne forsikring gælder længerevarende indtagelse af aspartam samt indtag af antibiotika - nicin og natamicin.
Til trods for nogle endnu uløste spørgsmål var uenigheden mellem Rådet og Parlamentet ikke uoverstigelig. Med Kommissionens væsentlige bidrag var en aftale efter førstebehandlingen derfor inden for rækkevidde. Alle de politiske grupper havde tilkendegivet, at de var interesseret i at nå frem til en sådan aftale, så forhandlingerne fortsatte, og i dag kan vi fremlægge en samlet kompromispakke underskrevet af størstedelen af de politiske grupper i Parlamentet og godkendt af De Faste Repræsentanters Komité under Rådet.
Jeg vil gerne takke alle de politiske gruppers skyggeordførere, repræsentanter for det britiske formandskab og Kommissionen for deres samarbejde og de politiske rådgivere fra alle tre institutioner for deres bidrag, der har haft stor betydning for, at vi har kunnet nå frem til en aftale. 
María del Pilar Ayuso González,
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil indlede med at lykønske ordføreren, fru Murko, og takke for det fantastiske samarbejde, vi har haft, og som vil gøre det muligt for os at vedtage dette forslag under førstebehandlingen med nogle kompromisændringsforslag, vi er nået frem til, endda i forbindelse med traditionelle produkter og anvendelse af nitrit i disse.
Såvel ordføreren som kommissæren har til overflod forklaret indholdet i disse forslag. Formålet med forslagene er at ajourføre og supplere den nuværende fællesskabslovgivning og tilpasse den til de nylige tekniske og videnskabelige fremskridt samt til Domstolens domme. Derfor synes jeg, at det kompromis, vi er nået frem til, er et godt kompromis, der opfylder nævnte dommes formål.
Jeg vil dog gerne understrege, at denne revision - tekniske ændring, som kommissæren kalder det - kun opfylder én funktion, som vi kunne kalde en midlertidig lappeløsning. Jeg synes derfor, at det er vigtigt, at kommissionen forelægger sit forslag til en generel revision af lovgivningen om tilsætningsstoffer til fødevarer og sødemidler, samt om det annoncerede forslag om sportsdrikke. Sportsdrikke sælges uden megen kontrol, såvel i træningscentre som i supermarkeder, man kan finde sportsdrikke alle vegne.
Tilsætningsstoffer til fødevarer er resultatet af fortsatte teknologiske fremskridt, som ikke kun gør det muligt at få levnedsmidler af bedre kvalitet, men også at tilbyde forbrugerne en større fødevaresikkerhed. Det er imidlertid nødvendigt at forebygge en uhensigtsmæssig anvendelse og holde revisionerne ajour for at undgå, at manglende kendskab og mediepres får en negativ indvirkning på forbrugernes tillid og skader omdømmet for fødevarer, der indeholder disse tilsætningsstoffer, til trods for at de ikke er til skade for fødevaresikkerheden, men derimod forbedrer den.
Endelig vil jeg gerne understrege, at jeg ikke er enig i de ændringsforslag, som Verts/ALE-Gruppen har stillet, især dem, hvori den ønsker, at Kommissionen skal forelægge en rapport, der gennemgår alle de eksisterende tilladelser til tilsætningsstoffer. Dette krav gentager kravene i Rådets rammedirektiv 89/107/EØF om tilsætningsstoffer til fødevarer, og hvor det i bilag II står, at der løbende skal føres kontrol med alle tilsætningsstoffer, og at de skal tages op til ny vurdering, når det skønnes nødvendigt. 
Åsa Westlund,
   Hr. formand, tak til ordføreren fru Drčar Murko og til kommissær Kyprianou for Deres vilje til enighed, som De har vist i forbindelse med dette arbejde.
Den Socialdemokratiske Gruppe hilser naturligvis Kommissionens forslag om at begrænse anvendelsen af de stoffer i minibægre med gelé, de såkaldte , som har ført til tragiske kvælningsulykker. Vi bifalder også Kommissionens forslag om at regulere mængden af nitrat og nitrit ud fra tilsatte mængder i bl.a. kød i stedet for som nu gennem restmængder. Vi mener, at det fører til en mere sikker kontrol for forbrugerne.
Vi ønsker, at disse begrænsninger træder i kraft så hurtigt som muligt, og derfor har det været vigtigt for os at opnå en hurtig aftale med Rådet. Vi er også tilfredse med, at aftalen med Rådet betyder, at anvendelsen af sojabønnehemicellulose begrænses for ikke at gøre det sværere for allergikere. Derimod havde vi gerne set lavere maksimumsgrænser for nitrat og nitrit. Vi havde også gerne set, at der blev udarbejdet et forbud mod at anvende antibiotika i levnedsmidler, da der er risiko for, at det fører til øget resistens, og vi havde også gerne set en mere grundig undersøgelse af, hvilke risici der er i forbindelse med sødemidlet aspartam, men på disse punkter fik vi imidlertid et flertal i udvalget imod os.
Efter at Kommissionen nu både skriftligt og mundtligt her i Parlamentet har udtrykt, at den tager vores bekymring over langvarig brug af aspartam og antibiotika i levnedsmidler alvorligt, vil vi støtte det kompromis, som er opnået med Rådet og altså stemme nej til de øvrige ændringsforslag. Vi vil dog opfordre Kommissionen til at komme tilbage til disse spørgsmål så hurtigt som muligt, til grundigt at revidere disse direktiver med udgangspunkt i, at anvendelsen af tilsætningsstoffer i levnedsmidler skal begrænses, og til at tage større hensyn til udsatte gruppers situation. Flere og flere mennesker udtrykker med rette bekymring over mængden af tilsætningsstoffer i mad og konsekvenserne heraf på lang sigt. Fra EU's side skal vi tage denne bekymring med største alvor. 
Marios Matsakis,
   Hr. formand, selv om dette er en meget ensom forhandling, er det dog et vigtigt stykke lovgivning, fordi det vedrører det, vi vidende - eller i mange tilfælde uvidende - indtager. Det er også nogle steder et noget kompliceret og kontroversielt stykke lovgivning, og derfor bør ordføreren roses meget for den værdifuldt afbalancerede betænkning, hun er nået frem til.
Jeg vil gerne tage et par punkter op, som jeg mener, der bør knyttes et par yderligere bemærkninger til. For det første var det rigtigt at forbyde minibægre med gelé indeholdende geldannende tilsætningsstoffer for at forhindre kvælning hos børn, men forbuddet mod geldannende tilsætningsstoffer generelt er uklogt, fordi disse stoffer kun er farlige, når de anvendes i minibægre med gelé. Når de anvendes i andre produkter er de fuldstændig sikre, så jeg tilslutter mig fuldt ud princippet om, at vi ikke bør forbyde alle stoffer generelt, men kun forbyde usikre produkter.
For det andet er jeg med hensyn til det nyligt tilladte sødestof erythritol enig med ordføreren i, at dets afførende virkning selv ved meget lave procentsatser skal oplyses i form af produktmærkning. Principielt mener jeg, at det er forbrugerens indiskutable ret at vide nøjagtigt, hvad han eller hun spiser eller drikker. Denne ret går forhåbentlig forud for enhver markedsføringstaktik eller bivirkninger.
Jeg vil gerne takke kommissæren for at være blevet hos os så sent. Brugen af antibiotika i fødevarer er meget uklog på grund af faren for antimikrobiel resistens og allergiske reaktioner. 
Christa Klaß (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, formålet med revisionen af de to direktiver er en tilpasning til gældende retsforskrifter. Der skal især tages højde for den videnskabelige udvikling og det tekniske fremskridt. Nye stoffer bliver godkendt, og positivlisten over tilladte tilsætningsstoffer skal revideres, det er meget vigtigt. Vi måtte konstatere, at der egentlig var behov for en principiel revision af tilsætningsstofferne til fødevarer, men det kan desværre ikke lade sig gøre i øjeblikket. Derfor må der foretages korrektioner.
Naturligvis må man stræbe efter at sende så rene fødevarer som muligt uden tilsætningsstoffer på markedet. Det moderne samfund stiller imidlertid store krav til fødevarerne. De skal være gode, se friske ud, de skal smage godt, og de skal beholde disse egenskaber så længe som muligt. Vi må i højere og højere grad erkende, at forbrugerne tager imod tilbuddet om halv- og helfabrikata.
Af mange forskellige grunde kan den moderne husmor ikke længere klare sig uden disse -produkter. Hovedårsagerne er manglende tid til husholdningsarbejdet og manglende kendskab til madlavning og ernæring. Hvor mange kan i dag stadig lave en gryderet, tilberede eller mos? Fødevareindustrien fylder disse huller. Den må anvende hjælpestofferne for at leve op til forbrugernes krav. Her har vi opnået meget, og lang holdbarhed og instantprodukter giver mulighed for et hurtigt, tidsbesparende køkken med et mangfoldigt udbud.
Forbrugerne kræver imidlertid også sikre og sunde produkter. Derfor står vi her i dag på forbrugernes vegne og kræver sikkerhed gennem EU-dækkende ens standarder og lister. Jeg støtter fru Murkos betænkning og takker hende for den omhyggelige behandling af emnet. Men i denne sene time retter jeg også en bøn til forbrugerne om trods alle de moderne landvindinger at prøve at tage ud på en bondegård igen og købe og smage fødevarer i den oprindelige form. Vi skal give vores børn en chance for at lære madlavning og husholdning, så de selv kan beslutte! 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, jeg vil gerne ganske kort rette op på en undladelse. Jeg takkede ikke ordføreren. Hun har udført et fremragende stykke arbejde, og jeg tilslutter mig de lykønskninger, som de ærede medlemmer har fremsat.
Det er rigtigt, at der er tale om et teknisk spørgsmål, men det berører mange følsomme områder. Fru Drčar Murko har udført et fremragende stykke arbejde i forbindelse med dette spørgsmål, og eftersom vi er nået frem til det kompromis, der ligger foran os i dag, ser jeg optimistisk på muligheden for at nå frem til en aftale ved førstebehandlingen. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

