Vidēja termiņa finanšu palīdzība dalībvalstu maksājumu bilancēm un sociālā nosacītība (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai iesniedza Tatjana Ždanoka un Jean Lambert Verts/ALE grupas vārdā, Alejandro Cercas S&D grupas vārdā un Marian Harkin un Elizabeth Lynne ALDE grupas vārdā, par vidēja termiņa finanšu palīdzība dalībvalstu maksājumu bilancēm un sociālo nosacītību - B7-0215/2009).
Tatjana Ždanoka
autore. - Priekšsēdētāja kungs! Es esmu no Latvijas, valsts, kuru smagi skārusi finanšu krīze. Bez ārējas finanšu palīdzības Latvijai draudēja bankrots. Mēs šādu palīdzību saņēmām no ES un SVF. Tomēr priekšnoteikums bija Latvijas valdībai samazināt budžeta izdevumus. Latvija to izdarīja, samazinot pensijas par 10 %, bet strādājošajiem pensionāriem par 70 %, samazinot ģimenes pabalstus un maternitātes pabalstus strādājošajiem vecākiem par 10 %, kā arī samazinot ar iedzīvotāju ienākuma nodokli neapliekamo minimumu.
Kā jūs redzat, šī pieeja bija egalitāra. Neatkarīgi no tā, vai pensija bija EUR 100 vai EUR 1000, to samazināja par 10 %. Komisija pozitīvi novērtēja šos samazinājumus, kurus veica tik skandalozā veidā, un parakstīja ar Latviju saprašanās memorandu. Jau pašā sākumā bija skaidrs, ka šādi neselektīvi samazinājumi vissmagāk skars visneaizsargātākās sabiedrības grupas. Vai Komisija nav informēta par Eiropas gadu cīņai pret nabadzību?
Latvijas situācija Savienībā nav unikāla. Arī Ungārija un Rumānija saņēma Kopienas aizdevumus. Arī citas valstis var būt spiestas kādu dienu pieteikties šādiem aizdevumiem. Tādēļ mēs nedrīkstam radīt precedentu, piekrītot antisociāliem pasākumiem.
Protams, komisāra kungs, jūs varat teikt, ka jūs iedevāt tikai naudu un ka par sociālo politiku ir atbildīgas dalībvalstu valdības, bet sociālās tiesības ir juridiski saistošas Eiropas Savienības iestādēm. Tas nozīmē, ka viss, ko iestādes dara, ir jānovērtē, ņemot vērā sociālās tiesības. Citādi vārdi, ka ES uzdevums ir nodrošināt augstu sociālās aizsardzības līmeni, neizraisīs neko vairāk kā tikai ironisku smīnu.
Elizabeth Lynne
autore. - Priekšsēdētāja kungs! Runa nav par norādīšanu dalībvalstīm, kā tām būtu vai nebūtu jātērē sava nauda. Katrai valstij ir pašai savas prioritātes izkļūšanai no finansiālām grūtībām.
Bet tad, kad dalībvalstis saņem šādu atbalstu no Eiropas Savienības ar šo nosacījumu, tās būtu jāmudina to tērēt tā, lai ievērotu Savienības principus, citiem vārdiem sakot, neignorējot sociālo aizsardzību un sociālo integrāciju.
Šī finanšu krīze ir smagi skārusi cilvēkus visā Eiropā, un tādēļ ir pareizi, ka eksistē šis fonds. Miljoniem cilvēku ir zaudējuši darbu. Daudzi no tiem, kas šajās dalībvalstīs kļuvuši par bezdarbniekiem, ir visneaizsargātākie, un viņiem ir vismazākās iespējas ātri atrast darbu. Tāpēc ir svarīgi neignorēt sociālās drošības tīklus šajās dalībvalstīs.
Savā mutiskajā jautājumā mēs īpaši jautājām par to, dalībvalstu ziņojumos, kurus tās iesniedz Komisijai, ir jāiekļauj sociālās ietekmes novērtējums. Es priecātos, ja jūs varētu mūs informēt, vai tas tā ir.
Ir svarīgi, lai mēs nosūtītu pareizo vēstījumu tām dalībvalstīm, kuras saņem Eiropas finansējumu vidēja termiņa finanšu palīdzības veidā. Es personīgi uzskatu, ka mums ir skaidri jānorāda, ka pirms vienošanās par turpmāku palīdzību Komisija varētu ņemt vērā veidu, kā ir palīdzēts visneaizsargātākajām grupām.
Es zinu, ka tad, kad dalībvalstis ir finansiālās grūtībās, diezgan bieži nav nemaz viegli turpināt apzināties savus sociālos pienākumus, tādēļ tiek uzdots šis mutiskais jautājums. Ir svarīgi atcerēties gan to, ka šai finanšu krīzei ir cilvēciska seja, gan arī to, ka šī seja atspoguļo tās sabiedrības grupas, kas bieži vien jau tā ir visvairāk atstumtās.
Alejandro Cercas
Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Pirms jautājuma uzdošanas es rūpīgi izlasīju iepriekšējos jautājumus un Parlamenta nostāju attiecībā uz tiem. Tas ir fakts, nevis viedoklis, ka šā gada 24. aprīlī Parlaments pieņēma normatīvu rezolūciju ar mērķi grozīt Regulu (EK) Nr. 332/2002, kas saskaņā ar Līguma 100. pantu reglamentē šos finanšu instrumentus.
Komisāra kungs, šajā rezolūcijā Parlaments atbalstīja šo palīdzību, lai novērstu konkrētas to dalībvalstu valsts finanšu problēmas, kuras finanšu krīze bija skārusi vissmagāk, kā arī tā pauda pilnīgu solidaritāti vispirms jau ar tām valstīm, kas pēdējās pievienojās ES, bet tajā pašā laikā, komisāra kungs, Parlaments skaidri norādīja, ka šai palīdzībai būtu jābūt nosacītai, un izklāstīja četrus kritērijus, kas ir Kopienas mērķi.
Tie ir šādi: pirmkārt, publiskā sektora izdevumiem jābūt kvalitatīviem, naudu nedrīkst izniekot, otrkārt, stingri jāievēro sociālās drošības sistēmas un ilgtspējīga izaugsme, treškārt, nedrīkst atmest pienācīgas kvalitātes pilnīgas nodarbinātības politiku un, ceturtkārt, jācīnās pret klimata izmaiņām. Loģiski, ka, ja šie ir labi mērķi mums, tie būtu jāievēro arī tajās valstīs.
Ir pagājuši daži mēneši, un mēs no NVO, arodbiedrībām un pilsoņiem esam saņēmuši dažus ziņojumus par vienu no četrām valstīm, kas ir saņēmusi palīdzību valsts finansēm ievērojamā apmērā. EUR 6,5 miljardi, EUR 3,1 miljards, EUR 2,2 miljardi un EUR 5 miljardi. Tās mums norāda tos pašus skaitļus, kurus tikko minēja mana kolēģe: 40 % samazinājums izglītības sektorā, 10 % samazinājums pensiju programmā, slimības pabalstu samazinājums uz pusi u. c.
Komisāra kungs, šajā situācijā Parlaments vēlas vismaz, lai mūsu klusēšana netiktu interpretēta, kā tas notiek pašlaik, tā, it kā mēs būtu tie, kas šos pasākumus būtu noteikuši, mums vismaz nevajadzētu būt līdzvainīgiem šajā interpretācijā, saskaņā ar kuru uzskata, ka Eiropa uzbrūk vistrūcīgākajām iedzīvotāju grupām. Komisāra kungs, ja iespējams, mums būtu jānovērš situācija, kurā par pielāgojumiem maksā visvājākie.
Joaquín Almunia
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Problēmas Latvijā, Ungārijā un Rumānijā, kas ir trīs Eiropas Savienības valstis, kas pašlaik ir saņēmušas aizdevumus, izmantojot maksājumu bilances palīdzības mehānismu, nav radījis šis Parlaments, Eiropas Komisija vai Eiropas Savienība. Šīs problēmas radīja ekonomiskā krīze, bet tās palielināja šo valstu vadītāju īstenota nesaimnieciska rīcība un kļūdaina politika. Es to saku tādēļ, ka ir valstis tajā pašā Eiropas Savienības reģionā, kurā atrodas Latvija, valstis tajā pašā Eiropas Savienības reģionā, kurā atrodas Ungārija, un valstis tajā pašā Eiropas Savienības reģionā, kurā atrodas Rumānija, kurām nav līdzīgu problēmu un kuras veiksmīgāk pārvar krīzi, saņemot atbalstu no Eiropas budžetiem struktūrfondu un kohēzijas fondu līdzekļu veidā, aizsardzību, ko nodrošina dalība Eiropas Savienībā, un ar izredzēm pievienoties eiro zonai, bet bez nepieciešamības lūgt palīdzību, izmantojot maksājumu bilances palīdzības mehānismu.
Kāpēc šīm trīs valstīm bija jālūdz palīdzība? Kāpēc mums tām bija jāaizdod nauda? Tas nav Komisijas vai Parlamenta, vai Eiropas Savienības dēļ, tas ir šo valstu nesaimnieciskas rīcības dēļ.
Kā mēs tām palīdzam? Mēs to darām, aizdodot tām naudu, un neviens neaizdot naudu bez nosacījumiem, šis Parlaments vai Padome mums nav atļāvusi aizdod naudu bez nosacījumiem. Mēs aizdodam ar noteiktiem nosacījumiem, un mēs šīm valstīm piemērojam nosacījumus, kas ir bargi, jo to situācijas ir ārkārtīgi sarežģītas, bet mēs tām sakām: "Neizdariet samazinājumus, lai varētu līdzfinansēt Kohēzijas fondu vai struktūrfondu, nepieņemiet atpakaļejošus pasākumus, neveiciet samazinājumus uz visvājāko rēķina!” Dažreiz mums veicas, bet dažreiz diemžēl neveicas, jo šī lieta nav vis mūsu, bet gan šo valstu rokās.
Tāpēc arī es esmu nobažījies. un ne tikai nobažījies, bet arī visu jūsu vārdā es paužu šīs bažas attiecīgajām valdībām, dodot naudu Eiropas Savienības vārdā - EUR 3,1 miljardu lielu aizdevumu Latvijai un ļoti lielas summas arī Rumānijai un Ungārijai.
Tomēr ievērojiet: neviens neaizdod bez nosacījumiem, un es neesmu pilnvarots to darīt jūsu, dalībvalstu, vārdā. Lai notiek kas notikdams, mēs nevaram pieņemt lēmumus, par kuriem ir atbildīgas šo valstu valdības un parlamenti.
Mēs varam tikai atgādināt šo valstu valdībām un parlamentiem, pirmkārt, ka to pienākums ir izvest valsti no krīzes, kas citas valstis nav piemeklējusi tik smagā veidā, un, otrkārt, ka ir pasākumi, kurus nevar veikt, un mēs neesam gatavi aizdot naudu, lai tiktu pieņemti lēmumi, kas pārsniedz to, kas ir obligāti vajadzīgs, lai pielāgotu valsts finanses un šīs valstis turpmāk varētu iztikt, nelūdzot Eiropas Savienībai aizdevumus.
Jean-Paul Gauzès
Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka tikko dzirdētais komisāra komentārs ir patiesa atbilde uz uzdoto jautājumu.
Eiropas Savienība nenodrošina līdzekļus bez nosacījumiem. Šie nosacījumi jau tika pieminēti: kvalitatīvs valsts naudas izlietojums, ilgtspējīgas attīstības mērķi, nodarbinātības politika, klimata pārmaiņas un arī, protams, nepieciešamība pēc iespējas drīzāk kompensēt iepriekšējo valdību deficītus, lai šīs valstis, kurām mēs palīdzam, varētu sasniegt vajadzīgo līmeni.
Tomēr es domāju, ka tādā krīzē, kādu mēs piedzīvojam, mums nevajadzētu noteikt pārmērīgus nosacījumus. Mums jāuzticas to dalībvalstu valdībām, kuras saņem Eiropas atbalstu, un jāļauj tām īstenot vajadzīgos noteikumus un, komisārs jau norādīja, nepiemērot atpakaļejošus vai regresīvus noteikumus.
Naudas izlietošana sociālajām vajadzībām, protams, ir svarīga, tā ir jāsaglabā, bet arī šajā jautājumā mums ir jāuzticas dalībvalstīm un jāļauj tām noteikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai labotu situāciju, un mēs nevaram veikt sīkumainas pārbaudes, kas jebkurā gadījumā būtu neefektīvas.
Īstais laiks, lai novērtētu, kā dalībvalstis ir izlietojušas Eiropas līdzekļus, būs tad, kad tiks piešķirts jauns atbalsts, un tad, iespējams, mēs varēsim izdarīt secinājumus par to, kuri pasākumi nebija atbilstoši, jo īpaši sociālajā jomā.
Pervenche Berès
Priekšsēdētāja kungs, komisār! Jūs ļoti skaidri atcerēsieties, ka tad, kad 24. aprīlī, saskaņā ar mana kolēģa Cercas kunga teikto, mēs apstiprinājām, validējām un ratificējām palielinājumu maksājumu bilances palīdzības mehānismu, mēs to darījām ar diviem nosacījumiem: pirmkārt, šis atbalsts tiek piešķirts ar nosacījumiem, jo īpaši sociālā atbalsta gadījumā, un, otrkārt, tam jābūt pārredzamam, lai Parlaments varētu noskaidrot, ar kādiem nosacījumiem šie līgumi ir noslēgti ar attiecīgajām dalībvalstīm. Tāpēc es uzskatu, ka mūsu debates šovakar ir taisnīgas, lietderīgas un demokrātiskas un tām jāliecina par efektīvu rīcību.
Mēs atrodamies pilnīgi kritiskā situācijā attiecībā uz Eiropas Savienību, un mēs skaidri varam redzēt, ka šī krīze grauj pašus pamatus dalībvalstu savstarpējai solidaritātei un jo īpaši solidaritātei ar noteiktām dalībvalstīm. Šo situāciju vēl sliktāku padara ziņas, kas mūs sasniedz no Rumānijas, kur mēs atrodamies ļoti sarežģītā stāvoklī, jo šīs krīzes sekas tur ir radījušas politisku nenoteiktību.
Tomēr es negribētu atkārtot pagātnes kļūdas, jo īpaši tās kļūdas, kurās mēs varam vainot SVF, kurš apmēram pirms 10 gadiem piemēroja formulas, kas galu galā visu tikai pasliktināja. Turklāt es noteikti nepiekrītu manam kolēģim Gauzès kungam, kad viņš iesaka neveikt sīkumainas pārbaudes, bet gaidīt nākamo pieprasījumu, lai pārbaudītu, cik kvalitatīvi ir izlietots atbalsts. Nē! Tieši piešķirot atbalstu, var definēt nosacījumus, un es uzskatu, ka Eiropa ir maksājusi pietiekami augstu cenu par to, ka daudzās jomās nav pārbaudījusi atbalsta nosacītību, šajā gadījumā, pieverot acis.
Šodien mēs nevaram pieļaut, ka Eiropas Savienībā par pielāgošanas politiku maksā visneaizsargātākās grupas. Es neuzskatu, ka šajā gadījumā mēs varam apsūdzēt Komisiju par nesaimniecisko Latvijas politiku. Neviens no Parlamenta jums, komisāra kungs, nenorādīja, ka mēs vēlamies, lai jūs rīkojaties tieši tā.
Tomēr mēs nevaram pieļaut, ka visneaizsargātākie maksā cenu par Eiropas Savienības budžeta saistībām un par mūsu solidaritāti pret Latviju, jo mēs neuzskatām, ka tas ir pareizais veids, kā atjaunot solidaritāti un Latvijas tautsaimniecības līdzsvaru.
Marian Harkin
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! ES sociālās aizsardzības un sociālās integrācijas process ir pamats, lai sasniegtu Eiropas Savienības stratēģiskos mērķus:, ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, vairāk un labākas darbavietas un lielāku sociālo kohēziju.
Ekonomiskās krīzes laikā daudziem pilsoņiem pastiprināti draud nabadzība un sociālā izstumšana, jo īpaši kritiskajām sabiedrības grupām, tiem, kas zaudē darbu, un tiem, kas paļaujas uz dažādiem sociālajiem tīkliem, kas funkcionē dažādās dalībvalstīs.
Ar šo jautājumu Komisijai tiek vaicāts, vai tā cenšas ievadīt sociālās aizsardzības un sociālās integrācijas procesu kopējā gultnē, sniedzot vidēja termiņa finansiālu palīdzību dalībvalstu maksājumu bilancēm saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002.
Es vienmēr esmu uzmanīgs pret pārāk daudzu nosacījumu noteikšanu un pārmērīgas birokrātijas uztiepšanu palīdzības saņēmējiem, un tas attiecas, sākot no dalībvalstīm šajā gadījumā, līdz pat mazajiem un vidējiem uzņēmumiem un privātpersonām. Tomēr, ja šādu nosacījumu uzlikšana palīdzētu īstenot kādu ES pamatprincipu, piemēram, sociālo integrāciju, tad tā ir patiešām svarīga. Mēs nevaram tiekties uz sociālās integrācijas procesu un radīt dokumentu kaudzes, aprakstot, kā to panākt, ja tajā pašā laikā mēs nenodrošinām, ka šis process mūsu iniciatīvās tiek ievirzīts kopējā gultnē.
Komisārs saka, ka mēs šiem aizdevumiem esam noteikuši pārāk bargus nosacījumus, bet es īsti nesapratu, uz ko šie nosacījumi attiecas un vai tie patiešām ietver sociālo integrāciju.
Neatkarīgi no apstākļiem, saistībā ar kuriem ES līdzekļus izmaksā, mēs nevaram mazgāt rokas nevainībā un cerēt uz labāko. Mums ir lūgts uzticēties dalībvalstīm. Uzticēšanās dalībvalstīm ir laba lieta, bet uzticība vienmēr ir jāizpelnās, un gadījumā, ja rodas bažas, es uzskatu, ka tās ir jākliedē.
Patrick Le Hyaric
Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Vairums ekonomistu tagad saka, ka šīs krīzes iemesls bija darbaspēka radītās turības pārvēršana kapitālā, peļņā. Turklāt kopumā vienojās, ka krīzes sekas salīdzinoši mazāk iedzīvotāji izjuta tajās valstīs, kuras ir uzturējušas savas sociālās labklājības sistēmas un savus sabiedriskos pakalpojumus.
Tomēr problēma, ar kuru mēs sastopamies šovakar, patiešām attiecas uz to, kāda veida nosacījumus jūs noteicāt, piešķirot Eiropas palīdzību vai Starptautiskā Valūtas fonda palīdzību iedzīvotājiem. Šī palīdzība vairs nevar būt atkarīga no strukturālās pielāgošanas plānu piemērošanas, samazinot sociālos izdevumus, mācību izdevumus un privatizējot publiskos sektorus, tostarp vispārējas nozīmes sociālos pakalpojumus. Šodien tas ir kļuvis neefektīvi, un tas ir jāatzīst. Tas viss tikai palielinās krīzi, bezdarbu un nabadzību.
Mūsuprāt, tieši šā iemesla dēļ mums ir jāmaina šīs nosacītības kritēriji un jālemj, ka Eiropas publiskie līdzekļi un SVF līdzekļi var būt nosacīti, tos var apvienot ar kādu jaunu apropriāciju sistēmu un tos piešķirs saskaņā ar jauniem kritērijiem, kuru mērķis būs jauna turības sadale un tās veicināšana, lai palielinātu atalgojumu, pensijas un minimālās sociālās prasības un uzturētu augstu sociālās aizsardzības līmeni, garantētu darbu visiem. Visbeidzot, tieši sociālais progress iet roku rokā ar ekonomisko efektivitāti, nevis otrādi.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Eiropas Komisija ir izrādījusi saprotamu un solidāru pretimnākšanu dalībvalstīm, kuras krīzes dēļ ir nonākušas fiskālās grūtībās. Stabilas un spēcīgas sociālā atbalsta sistēmas nav uzturamas bez spēcīgām dalībvalstu tautsaimniecībām. Kolēģi piedāvā sašaurināt finansiālā atbalsta nosacījumus, ko es principā uzskatu par nevēlamu. Drīzāk būtu nepieciešams nopietni apsvērt iespēju paplašināt finansiālā atbalsta saņemšanas nosacījumus, atļaujot tos izmantot ne tikai valstu budžetu un finanšu sistēmas stiprināšanai, bet arī tautsaimniecības attīstībai.
Ieguldījumi tautsaimniecībā ir nepieciešami, lai ilgtermiņā nodrošinātu stabilas sociālā atbalsta sistēmas. Finansiālās palīdzības līdzekļu izmantošana arī šādā veidā būtu labākais veids, kā visīsākajā laikā palīdzēt finansiālās grūtībās nonākušajām dalībvalstīm. Valstu izeja no krīzes un tālāka stabilizācija ir cieši saistīta ar Eiropas Savienības politiku attiecībā pret šīm valstīm. Tikai saskaņota un efektīva rīcība dos rezultātus Eiropas Savienības mērogā. Finansiālā palīdzība nav un nevar būt vienīgais veids, kādā Eiropas valstis var atbalstīt viena otru. Ir jāpanāk kompleksi risinājumi, kas veicinātu visu Eiropas Savienības dalībvalstu ekonomikas attīstību.
Kinga Göncz
(HU) Šajā gadījumā mēs runājam par jaunajām Eiropas Savienības dalībvalstīm, kurām pēc režīma maiņas ir bijis jāgādā par tiem, kas zaudējuši režīma maiņas dēļ, jākļūst konkurētspējīgākām pēc tautsaimniecības pārstrukturēšanas brīvajā tirgū, kā arī jārada un jāveido tautsaimniecības ar līdzsvarotu struktūru. Tad cilvēkiem šajās valstīs bija niecīgas rezerves. Tas nozīmē, ka tām ir grūti atmaksāt mājokļu kredītus augstās valūtas parādu attiecības dēļ. Bezdarbs pieaug tautsaimniecības problēmu dēļ, kas attīstās vienpusēji, un arī sociālie izdevumi samazinās.
Mēs varam vērot, kā sociālās spriedzes dēļ rodas nestabilitāte, jo īpaši politiska nestabilitāte. Daudzās valstīs pieaug atbalsts ekstrēmistu uzskatiem, un izplatās populisms. Es uzskatu, ka, novērtējot situāciju un domājot, kādi citi ar Eiropas solidaritāti saistīti un uz tās pamatoti pasākumi mums ir vajadzīgi, mums jāņem vērā visi šie faktori.
Jürgen Klute
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Tēma, par kuru mēs šovakar debatējam, jau daudzreiz ir bijusi Eiropas Parlamenta darba kārtībā. Ir labi zināms, ka, piešķirot atbalstu, Komisija vadījās atbilstoši Starptautiskā Valūtas fonda nosacījumiem. Tas jau ir minēts pāris reizes.
Ņemot to vērā, Eiropas Parlaments Komisijai ir vairākkārt uzdevis jautājumus. 2008. gada novembrī Eiropas Parlaments vērsās pie Komisijas, aicinot iepazīstināt ar analīzi par banku rīcību, kuras tajā laikā bija pārvietojušas savus aktīvus prom no tām dalībvalstīm, kas nesen bija pievienojušās ES. Šā gada 24. aprīlī Eiropas Parlaments atkārtoti izteica šo prasību. Tas lūdza arī ātrāk izstrādāt nodoma deklarācijas starp Komisiju un dalībvalstīm, kuras saņēma atbalstu, sīki norādot atbalsta nosacījumus. Ciktāl es zinu, uz šiem lūgumiem joprojām nav saņemta nekāda atbilde.
Tādējādi mans jautājums ir šāds: vai patiešām uz šiem lūgumiem joprojām nav saņemta nekāda atbilde? Ja tā, tad mans otrais jautājums ir: kāpēc uz šiem lūgumiem nav sniegta atbilde? Tādēļ mans trešais jautājums ir: kad mēs varam gaidīt atbildi uz šiem lūgumiem?
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Es pārstāvu Rumāniju, valsti, kas no Eiropas Komisijas ir saņēmusi finansiālu palīdzību attiecībā uz savu maksājumu bilanci, un es vēlos pateikties Eiropas Komisijai par to, cik ātri tā piešķīra šo finansiālo palīdzību attiecībā uz maksājumu bilanci, bez kuras Rumānijas ekonomiskās un sociālās problēmas būtu daudz lielākas.
Tām valstīm, kas ir saņēmušas finansiālu palīdzību, noteikti bija daudz sociālo problēmu, un mēs varam diskutēt par to, kāda veida sociālā nosacītība būtu jāiekļauj šajos finansiālās palīdzības līgumos. Ja mēs problēmu aplūkojam šādā veidā, mums jāpatur prātā, ka šajās valstīs apdrošināšanas un sociālās palīdzības sistēmām, kas veicināja nestabilitāti, bija nepieciešama finansiāla palīdzība attiecībā uz maksājumu bilanci. Šā iemesla dēļ, ja mēs apspriežam sociālo nosacītību, mums jāapspriež arī reformas, kas ir vajadzīgas sociālajos sektoros, galvenokārt pensiju sistēmā, lai mēs varam panākt finansiālu ilgtspēju vidējā un ilgtermiņā, kas mums palīdzēs radikāli atrisināt šajās valstīs pastāvošās problēmas.
Proinsias De Rossa
. - Priekšsēdētāja kungs! SVF nesen, jūnijā, kad tas pieņēma savu vispasaules darbavietu paktu [global pact for jobs], norādīja, ka pasaulei vajadzētu paskatīties uz krīzi savādāk.
Es baidos, ka tas nenotiek. Krīzes beigās mums būtu jābūt ilgtspējīgākai tautsaimniecībai ar apmierinošām darbavietām, kvalitatīviem sociālajiem pakalpojumiem un pietiekamu globalizāciju, un jāvirzās pretim Tūkstošgades attīstības mērķu īstenošanai. Bet tas nav tas, ko mēs iegūstam. Mēs iegūstam banku un finansētāju izdevumu samazināšanu Eiropā un visā pasaulē, jo tie vienkārši cenšas saglabāt savas privilēģijas.
Tajā pašā laikā Komisija sankcionē vairāku miljardu eiro iesūknēšanu Īrijas banku glābšanai, Īrijas valdībā šajā pašā brīdī plāno iznīcināt vietējo attīstību, iznīcināt Eiropas Savienības atbalstītās pašvaldību attīstības programmas. Tās grasās iznīcināt mūsu izglītības sistēmu.
Šodien Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds ir nācis klājā ar ziņojumu, kura nosaukums ir "Restrukturizācija lejupslīdes laikā” [Restructuring in the Recession]. Es citēšu tikai divas rindas: "Ideālā gadījumā būtu vēlams nodrošināt, lai pasākumi lejupslīdes radīto neatliekamo problēmu novēršanai būtu saskaņoti ar ilgtermiņa mērķiem.” Protams, Komisijai būtu jāuzstāj, lai visas dalībvalstis cenšas izdarīt vismaz to.
Czesław Adam Siekierski
Ekonomiskās krīzes laikā, kad mēs joprojām izjūtam sāpīgas sekas, daudzas valstis ir nolēmušas vērsties dažādās finanšu iestādēs un lūgt finanšu palīdzību. Tomēr ir vērts pajautāt, kāda daļa no šīm nemaz ne tik mazajām summām ir sasniegusi tos, kurus krīze skārusi vissmagāk un kuriem palīdzība ir vajadzīga visvairāk šajā grūtajā situācijā.
Ik dienas tūkstošiem cilvēku Eiropā zaudē savus un savu ģimeņu iztikas avotus. Vai dalībvalstu valdības, lūdzot finansiālu atbalstu, kaut kādā veidā ņem vērā sociālo faktoru? Tas var šķist apšaubāmi, ja skatāmies, kā pasliktinās apstākļi, kuros daudzi cilvēki ir spiesti dzīvot, un uz pieaugošo bezdarbu daudzās Eiropas valstīs. Tādēļ es vēlos lūgt, lai mēs nepaliekam vienaldzīgi pret to parasto cilvēku vajadzībām, kuri parasti visvairāk izjūt valdības kļūdu negatīvās sekas.
Ilda Figueiredo
(PT) Krīzes situācijās kļūst īpaši svarīgi piemērot ekonomiskās un sociālās kohēzijas principu. Tam ir nepieciešams ne tikai būtiski palielināt Kopienas budžetu, bet arī taisnīgi sadalīt risku, kā arī kopīgi īstenot citas politikas nostādnes, kurās prioritāte ir noteikta sociālajai aizsardzībai un sociālajai integrācijai, darbavietu radīšanai, nodrošinot tiesības visiem, un piekļuvei vispārējiem, kvalitatīviem sabiedriskajiem pakalpojumiem, lai garantētu visu pilsoņu pamattiesības.
Tādēļ gan, piešķirot Kopienas finansējumu, gan veicot visus ierosinātos ekonomiskos un finanšu pasākumus, būtu jāveic to sociālās ietekmes novērtējums, lai nepieļautu nevienlīdzības un nabadzības saasināšanos. Komisāra kungs, mēs ceram, ka šīm debatēm sekos Eiropas Komisijas iniciatīvas ar šādu mērķi.
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs! Ir interesanti, lai gan nedaudz nomācoši šovakar klausīties šo diskusiju, jo īpaši pēc tam, kad Eiropas Savienība ir rīkojusies labā ticībā, cenšoties palīdzēt grūtībās nonākušajām valstīm.
Mūsu pašu valsts, Īrija, arī ir guvusi zināmu labumu, un konkrēts piemērs ir globalizācijas pielāgošanas fondi, kam vajadzētu būt drīzumā pieejamiem. Tajā pašā laikā jābrīnās, cik nepareiza ir pārvaldība, kad šīm valstīm kļūst pieejama nauda ar bargiem nosacījumiem, kā tos raksturoja. Būtu jāiedomājas, ka šo bargo nosacījumu mērķis bija nepieļaut nepareizu pārvaldību un, ja tomēr tāda ir bijusi, nodrošināt kļūdu izlabošanu.
Vai Komisija var nodrošināt, lai šo līdzekļu izmaksa tiktu vai nu pārtraukta, vai pieprasīt tos atgriezt vai uzlikt kādus naudas sodus vai ko tamlīdzīgu? Nav pieļaujams, ka, ja kaut kas tiek dots uzticoties, kā minēja mana kolēģe Harkin kundze, šī uzticība netiek attaisnota.
Otrkārt un visbeidzot, mēs nekad nenokļūsim situācijā, par kuru runāja Proinsias De Rossa kungs, kad mums būs lielāka sabiedrības pēcdepresija nekā tagad.
Joaquín Almunia
Komisijas loceklis. (ES) Priekšsēdētāja kungs! Pirmkārt, es vēlos pateikt, ka es pilnībā piekrītu Eiropas Parlamenta apstiprinātajiem nosacījumiem, tas ir, tam, ko dara Komisija. Kad tā aizdod naudu tām trīs dalībvalstīm, kuras izmanto maksājumu bilances palīdzības mehānismu, Komisija faktiski aizņemas no tirgiem naudu un aizdod to tieši ar tādiem pašiem nosacījumiem, kas šīm valstīm ir daudz labvēlīgāki nekā gadījumā, ja tās pie šiem tirgiem vērstos tiešā veidā, un nosaka dažus nosacījumus, lai nodrošinātu, ka tās mums šo naudu atdos, bet mēs ņemam vērā tos četrus nosacījumus, kurus jūs minējāt un kurus ir apstiprinājis šis Parlaments. Mēs tiem pilnībā piekrītam.
Tomēr, izmantojot maksājumu bilances palīdzības mehānismu, budžeta līdzekļu (struktūrfondi, kohēzijas fondi, cita veida programmas, atbalsts) izlietošanu nevajadzētu pielīdzināt aizdevumam, kura mērķis ir atrisināt valstī pastāvošās finanšu problēmas, un, cik es sapratu, man šķiet, ka dažās runās jūs to cenšaties darīt.
Latvijas problēma, kas ir tāda pati kā Ungārijas un Rumānijas piedzīvotās problēmas, ir tā, ka tā ir spiesta izmantot maksājumu bilances palīdzības mehānismu, jo tā nevar vērsties pie tirgiem un lūgt aizdevumu, lai finansētu savas finanšu prasības. Tā ir problēma. Mēs nerunājam par kāda noteikta pasākuma programmu vai par dažām konkrētām programmām, mēs runājam par dažām valstīm, kurām ir finansiālas grūtības. Protams, daļēji tajā ir vainojama krīze, bet nepareizas pārvaldības dēļ tā ir daudz lielāka nekā citās valstīs, kur, objektīvi runājot, ir līdzīgi apstākļi.
Lūdzu, nevainojiet Komisiju vai Eiropas Parlamentu, vai Ministru padomi dažu valdību īstenotā nepareizā pārvaldībā noteiktās dalībvalstīs. Mēs par to neesam atbildīgi, mūsu pienākums ir palīdzēt atrisināt finansiālas problēmas. Daļēji šī finansiālā problēma ir maksājumu bilances problēma, kas saistīta ar tādu privātā sektora uzņēmumu parādsaistībām, kuriem jārefinansē noteiktas summas vai jāatmaksā noteikti parādi un kuri nespēj finansēt paši sevi, lai veiktu šos darījumus, bet reizēm to daļēji rada vajadzības publiskajā sektorā.
Publiskā sektora vajadzību gadījumā, lai finansētu valsts parādu, var noteikt daudz vairāk konkrētus nosacījumus, nekā mēs tām nosakām, ticiet man! Aizvakar šeit, Briselē, es joprojām centos pārliecināt Latvijas valdības pārstāvi veikt pasākumus, lai 2010. gada budžets būtu progresīvāks. Tomēr, lūdzu, nelūdziet, lai Komisija piespiestu valsti veikt nodokļu reformu, kuru šī valsts nevēlas pieņemt, lai notiek kas notikdams, un jūs to zināt tikpat labi kā es. Mums nav šādu spēju!
Tādā gadījumā, kāda mums, Eiropas pilsoņu pārstāvjiem, ir alternatīva? Atļaut valstij sabrukt, kļūstot maksātnespējīgai? Atļaut nepildīt tās ārējās saistības neatkarīgi no tā, vai tie ir valsts, vai privātie parādi? Šo finansiālo problēmu dēļ piespiest valsti devalvēt savu valūtu par 25 vai 30 %, kas tūlīt izputinātu ģimenes, uzņēmumus un valsts sektoru, ņemot vērā, ka parādi ir ārvalstu valūtās? Es esmu pārliecināts, ka jūs to nevēlaties, tāpat kā es. Šie ir apstākļi, kuros mēs strādājam.
Es piekrītu jūsu analīzei, De Rossa kunga, Cercas kunga, Berès kunga, jūsu visu analīzei, protams, es tai piekrītu. Tomēr reālā situācija tādās valstīs kā Latvija vai Rumānija pašlaik ir sarežģītāka. Lūdzu, iedomājieties sevi tā cilvēka vietā, kuram ir jārīkojas jūsu visu vārdā un jāizlemj, vai aizdot naudu valstij, kura nespēj saņemt aizdevumu tirgos, ko var izdarīt lielākā daļa dalībvalstu vai vairums rūpnieciski attīstīto valstu. Tāda ir situācija, kuru mēs cenšamies atrisināt, izpildot četrus nosacījumus, kurus jūs noteicāt un es apstiprināju.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
José Manuel Fernandes  
rakstiski. - (PT) Pasaules finanšu krīze ir ļoti iespaidojusi cilvēku kustību visā pasaulē. Ņemot vērā šādu fonu, ir nepieciešama lielāka politiskā un sociālā integrācija stiprākā un vienotākā Eiropā. Eiropas Savienībai ir jāgarantē visu pamattiesību aizsardzība savā teritorijā, citādi tā nevar sludināt politiku, kuru pati praksē neievēro. Tādēļ es atbalstu jauno solidaritātes koncepciju Eiropas Savienībā, kas katram Eiropas pilsonim garantē minimālās sociālās tiesības. Piemēram, obligātie standarti ir vajadzīgi veselības aprūpes, izglītības un valsts pensiju un pabalstu jomā, kas jāgarantē Eiropas līmenī. Es uzskatu, ka ir būtiski svarīgi noteikt šos obligātos standartus, jo tie veicina lielāku darba apstākļu viendabīgumu, kas savukārt regulē iespaidu uz uzņēmēju un darbaspēka kustību. Ir skaidrs, ka, no vienas puses, ES finansiālais atbalsts nevar būt pakļauts politikas nostādnēm, par kurām atbildīgas ir tikai pašas dalībvalstis, bet, no otras puses, šīm pašām politikas nostādnēm nevar piemērot nosacījumus. Tomēr tas nenozīmē, ka nav nepieciešama labāka politiskā un sociālā koordinācija. Tieši pretēji, šī integrācija ir būtiski svarīga.
Silvia-Adriana Ţicău  
Finanšu krīzes dēļ dažām dalībvalstīm bija jālūdz palīdzība Eiropas Savienībai (Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002(1)) un starptautiskajai sabiedrībai (Starptautiskajam Valūtas fondam). Šis atbalsts jāizmanto gan, lai garantētu, ka eksistē atbilstoši apstākļi sociālās aizsardzības un integrācijas nodrošināšanai, gan lai īstenotu satvaru, kas veicinās tautsaimniecības attīstību un jaunu darbavietu veidošanu. Laika posmā no 2008. gada marta līdz 2009. gada martam ES27 bezdarba līmenis sasniedza 8,9 %, un bezdarbnieku skaits palielinājās no 5,4 miljoniem līdz 21,5 miljoniem. Darba zaudēšana ir galvenais Eiropas pilsoņu rūpju iemesls. Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm jāspēj saglabāt esošās darbavietas un veidot citas, jaunas darbavietas. To iespējams panākt, efektīvi ieguldot lauksaimniecībā, izglītībā un veselības aprūpē, kā arī transporta un enerģētikas infrastruktūrā. Ikvienam Eiropas pilsonim, kurš zaudē darbu, tas nozīmē Eiropas ģimeni ar zemākiem ienākumiem un turklāt dzīves līmeņa kritumu. Ikviena izveidota darbavieta nozīmē, ka ģimenei ir pienācīgi iztikas līdzekļi un labas kvalitātes izglītība jaunajai paaudzei. To, vai Eiropas modelis ir veiksmīgs, nosaka pēc tā, kāds ir dzīves līmenis Eiropas 500 miljoniem iedzīvotāju..
