Az eljárási szabályzat általános felülvizsgálata (vita)
Elnök
A következő napirendi pont az Alkotmányügyi Bizottság nevében Corbett úr által benyújtott, az alkotmányügyi szabályzat általános felülvizsgálatáról szóló jelentés
Richard Corbett
előadó. - Elnök úr, valamivel kevesebb mint négy percet szánok a bemutatásra, majd a végén, a kérdések megválaszolásánál pedig esetleg egy kicsivel többet, amennyiben vannak tisztázásra szoruló kérdések.
A jelentés mögött rengeteg munka áll. Az eljárási szabályzat reményeink szerint megvalósuló reformjának alapjait részben az Elnökök Értekezlete által létrehozott reform munkacsoport készítette elő, kollégám, Dagmar Roth-Behrendt igen hatékony vezetésével, aki számos javaslatot tett, melyet az Elnökök Értekezlete elfogadott és továbbított a számunkra, hogy a lehető legmegfelelőbb módon építsük be az eljárási szabályzatba.
A reform másik forrása számos olyan, kisebb változtatás, melyek sokféle módon már régóta terítéken voltak, azonban ahelyett, hogy jelentések sorozatán keresztül apróbb pontokon változtatnánk az eljárási szabályzaton, csoportokba rendeztük a változtatásokat. Ezek némelyike technikai, más része pedig tisztázó jellegű, melyek érthetőbbé teszik a szabályokat, mint például az a változtatás, amely egységes szerkezetű szövegbe foglalja a plenáris üléseken zajló viták lebonyolítására vonatkozó 141., 142. és 143. cikkeket. Ezzel kapcsolatos az úgynevezett "kék lap eljárás” bevezetésére irányuló módosítás, mely lehetővé tenné, hogy közbevetéseket tegyünk. Duff úr például most lehet, hogy szívesen feltenne egy kérdést arra vonatkozóan, amit mondtam, és én e szabályzat értelmében - amennyiben elfogadásra kerül - lehetőséget adnék arra, hogy ezt 30 másodpercben megtegye. Biztos vagyok benne, elnök úr, hogy ön már most is lehetőséget adott volna erre, amennyiben Duff úr szólni kívánt volna, azonban szerencsére nem kíván.
Vannak tehát meglehetősen újszerű felvetések is, melyek élénkebbé tehetik majd a vitákat. Emlékszem, hogy amikor először javasoltam a "catch the eye" eljárás lehetőségét a rendes viták végén, mindenki azt mondta, hogy nem, az nem lenne jó, mert összekuszálná a képviselőcsoportok felszólalási idejét, stb. De most már gyakoroljuk, az eljárás elfogadott része, és úgy gondolom, hogy a legtöbb képviselő örömmel veszi ezt a lehetőséget. Gyanítom, hogy a "kék lap eljárás” esetében ez hasonlóan fog történni: most ugyan még fenntartások övezik, de ki kellene próbálnunk, nézzük meg, hogyan működik, és biztos vagyok benne, hogy sikeresen működne.
Voltak olyan módosítások is, melyek mindezek megvitatása közben a bizottsági, vagy a plenáris viták során merültek fel. Volt egy olyan felvetés például, hogy a jogalkotásról szóló végső szavazások mindig név szerinti szavazás alapján történjenek - úgy emlékszem, ezt Dahl képviselő asszony javasolta. Helyénvalónak találom a módosítást, és bele is foglaltuk a javaslatomba. Több képviselő felvetette, hogy a képviselőcsoportok közötti csoportosulásokra vonatkozóan is kerüljön bele valami a szabályzatba, legalább annyi, amiből világossá válik, hogy mik tartoznak ebbe a kategóriába és mik nem, hogy egyértelművé váljon, hogy ezek nem hivatalos csoportosulások és nem rendelkezhetnek a parlamenti testületek felelősségével.
Sok érdekes kérdésről van tehát szó. Ezek között van az a módosítás is, amely azt a szokatlan rendszert kívánja megváltoztatni, hogy a nyitó ülésen a rangidős képviselő elnököl, ahelyett, hogy például - mint az néhány Parlamentben szokás - a leköszönő elnök tenné, vagy akár egy leköszönő alelnök, ha az elnököt nem választották újra. Ez egy meglehetősen ésszerű változtatás lenne az eljárási szabályzatban.
Ezzel felszólalásom végére is értem. Nem használtam fel a rendelkezésemre álló időt, de amennyiben szükséges, a végén szívesen válaszolok a felmerülő kérdésekre.
József Szájer
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, támogatom a javaslatot, és köszönetet szeretnék mondani Richard Corbettnek e nehéz és nem mindig hálás feladat elvégzéséért.
Az eljárási szabályzat megváltoztatásakor képviselőtársaink gyakran aggodalommal figyelik, mi történik. Legtöbbjük csupán akkor veszi észre, mi történt és milyen módosításokat eszközöltünk, amikor azok már hatályba léptek, és amikor már nem lehet változtatni rajtuk. Határozottan támogatom az előterjesztett javaslatok többségét, különös tekintettel arra, hogy azok nem csak az önök odaadó munkáját tükrözik, hanem - ahogy elhangzott - a Dagmar Roth-Behrendt által vezetett parlamenti reformcsoport munkáját is, amely kitűnően készítette elő a javaslatot.
A parlamenti reformfolyamat alatt azonban a képviselőcsoporton belüli viták során hangot adtam abbéli véleményemnek, hogy a parlamenti reformról szóló jelentést jóvá kell hagyni az eljárási szabályzat változtatásain keresztül. Egy szavazással végződő demokratikus folyamatról van szó. A képviselőcsoporton belüli viták nem elegendőek a változások véghezviteléhez, és mi ennek maximális figyelembe vételével dolgoztunk.
Ugyanakkor némi fenntartással fogadom az imént elhangzottakat, vagyis, hogy bizonyos informális parlamenti eljárásokat intézményesítsünk. Kissé tartok tőle, mert úgy vélem, hogy ha van egy szokás, akkor azt jobb szokásként megtartani, mintsem megváltoztatni a szabályokat.
Képviselőcsoportunk számára azonban a legfontosabb szempont az arányosság. A Parlamentben rendkívül fontos szerepe van a bizottságoknak. A parlamenti szavazatok előkészítésekor sok terhet levesznek a Ház válláról a bizottságon belüli szavazással. Ez nem csupán eljárási, hanem a demokráciát érintő kérdés is, hiszen a bizottságok a plenáris ülésen meglévő arányokat tükrözik, melyek a fontos kérdésekről történő szavazáskor érvényesülnek. Úgy vélem, hogy ez a demokráciát érintő alapvető kérdés, és a PPE-DE képviselőcsoport nevében támogatom a jelentést.
Costas Botopoulos
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, én egy olyan "alkotmányos csodabogár” vagyok, aki úgy gondolja, hogy az eljárási szabályzat a Parlamentben folyó munkánkat tükrözi. Úgy gondolom tehát, hogy ez Richard Corbett, a szakterület kimagasló szakértőjének egyik rendkívül jelentős munkája. Annál is inkább tiszteletre méltó munka, hiszen ez az eljárási szabályzat második módosítása. Vannak olyan dolgok, melyeket nemrég változtattunk meg, és most újból módosítunk, mert úgy látjuk, hogy a parlamenti gyakorlat megköveteli ezeket a változtatásokat.
Van egy általános jellegű, és egy konkrét kérdéssel kapcsolatos megjegyzésem, melyet most önök elé szeretnék tárni. Az általános megjegyzés az, hogy úgy gondolom, fontos, hogy Richard Corbett jelentésének másik aspektusáról is beszéljünk, vagyis, hogy milyen hatással lesz az eljárási szabályzatra Lisszaboni Szerződés. Rendkívül fontos, hogy erről is beszéljünk, hiszen az eljárási szabályzat módosítása ennek figyelembe vétele nélkül nem lenne teljes.
A három konkrét megjegyzésem a következő: az első egy olyan módosításra vonatkozik, melyben nekem is volt némi szerepem. Arról a kezdeményezésről van szó, hogy az eljárási szabályzatba kerüljön bele az "agora” elképzelése, vagyis az a lehetőség, hogy a polgárok közvetlenül fordulhassanak az Európai Parlamenthez, és részt vehessenek az Európai Parlament vitáiban. Úgy vélem, hogy ez szimbolikus fontosságú kezdeményezés, melyet kollégámmal, Gérard Onestával együtt nyújtottunk be és úgy gondolom, jó lenne, ha belefoglalnánk az eljárási szabályzatba.
A második, véleményem szerint fontos dolog a saját kezdeményezésű jelentésekre vonatkozó módosítás, vagyis, hogy látva a saját kezdeményezésű jelentések működését a gyakorlatban, újra bevezetnénk a módosítások benyújtásának lehetőségét, bár a képviselők egytizedének támogatása szükséges lesz. A harmadik dolog a "kék lap” eljárás. Mindent támogatok, ami felélénkíti a parlamenti vitákat, tehát azt a lehetőséget, hogy a képviselők kulturált módon félbeszakíthassák egymást és így felszólalhassanak, jó ötletnek tartom.
Andrew Duff
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, először is szeretnék köszönetet mondani Corbett úrnak az elvégzett munkáért. Az ALDE képviselőcsoport támogatni fogja a csomagot. A reform a Parlament működésének modernizálására irányul, ami dicséretes: hatékonyabb és pluralistább működést, illetve reményeink szerint végül a közvélemény és a sajtó részéről kedvezőbb visszhangot eredményez majd.
Két-három apró ellenvetésem van azonban. Az első azzal kapcsolatos, amiről Szájer képviselő úr beszélt: az a törekvés, hogy a bizottságok összetétele szigorúan tükrözze a parlamenti pártok arányát. Úgy vélem, teljesen helyénvaló, hogy egy politikai csoport kifejezze preferenciáit, és több tagot delegáljon egy olyan bizottságba, amelyet különösen fontosnak tart. Véleményem szerint, ha elfogadjuk a 42. módosítást, a képviselőcsoportok és a képviselők egyaránt elégedetlenek lesznek vele, és a végén még több rugalmasságra lesz szükség.
Az Alkotmányügyi Bizottságban egyeztetett és Costas Botopoulos által imént említett, a 45. cikk 2. bekezdésére vonatkozó módosításokat is szeretném határozottan megvédeni. Úgy vélem, vissza kell térnünk arra, hogy amennyiben szükség van rá, legyen mód a saját kezdeményezésű jelentések módosítására, hiszen július óta, amikor ezt megváltoztattuk, kiderült, hogy gyakran lenne szükség a plenáris ülésen történő módosításra.
Ajánlom, hogy fogadjuk el az átdolgozási eljárásra vonatkozó 68. módosítást is. Úgy gondolom, hogy a Parlament túlságosan szűkre szabta saját mozgásterét, és eljárásainknak jobban kellene tükrözni a 2001-es intézményi megállapodást, mely szerint a bizottságoknak lehetőségük van - noha meglehetősen korlátozott formában - megvitatni a Bizottság által átdolgozni kívánt irányelvek és rendeletek bizonyos részeinek lényegi változtatásait.
Végezetül azt támogatom, hogy az eljárás ne terjedjen ki a külön és részenkénti szavazásra, amely lehetővé tenné az elnöknek, hogy azokat a jelentéseket, melyekre vonatkozóan ötvennél több lényeges módosítás érkezett, visszaküldje a bizottsághoz.
Monica Frassoni
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjának sosem volt túl sok ideje a Corbett úr által véghezvitt nagyszerű parlamenti reformokra - Richard Corbett barátom, sok éven keresztül együtt dolgoztunk, így tisztában van ezzel és nem fog ezért neheztelni -, mivel e reformok bürokratikus gépezetté alakítják a Parlamentet, ahol az egyes képviselők és kisebbségi képviselőcsoportok, sőt még a bizottságok is alávetett szerepre kényszerülnek az egyre növekvő, részben önkényes döntéshozó testülettel, az Elnökök Értekezletével és az adminisztrációval szemben. Ráadásul összezavarják, és alapvetően ellentmondásossá teszik a viszonyt a fő bizottság és a véleményező bizottságok között.
Meg kell, hogy mondjam, kissé megdöbbent, hogy a ma esti vitában nem beszélünk az eljárás reformjával kapcsolatos alapvető problémáknak tartott kérdésekről. Az első probléma a fő bizottság és a véleményező bizottság között kikerülhetetlenül létrejövő zavaros viszony, hiszen ha a fő bizottság elutasítja a véleményező bizottság módosításait, ezek a módosítások közvetlenül a Ház elé kerülhetnek, ezzel nyilvánvalóan rendkívül nagy kockázattal járó zavaros jogi helyzetet teremtve - ahogy ezt a REACH esettel kapcsolatban is tapasztalhattuk.
Továbbá a közös szavazatok és a jogalkotói feladatkör szempontjából különösen fontos közös előadók lehetősége révén fennálló zavaros és teljesen elfogadhatatlan mechanizmus miatt egyetlen véleményező bizottság sem végezhetné szabadon a munkáját
Végezetül, elnök úr, van még egy pont, amit igen aggályosnak találunk. A belső reformokat tárgyaló egyik munkacsoport - melyben én is részt vettem - vitáinak eredményeképpen kialakuló, és kezdetben általunk is pozitívnak tartott javaslat arra irányult, hogy jelentős módon megerősítsük a Petíciós Bizottság szerepét. A jelenlegi reform azonban lenullázta a Petíciós Bizottság szerepét azáltal, hogy a továbbiakban a Petíciós Bizottságnak csupán csak rendkívüli bonyodalmak és az illetékes bizottsággal való konfliktus árán lesz lehetősége közvetlenül a Házhoz fordulni.
Mindezek miatt képviselőcsoportunk úgy véli, hogy a jelenlegi reform nem megfelelően előkészített, és úgy véljük, hiba lenne, ha a Parlament többsége megszavazná.
Elnök
Köszönöm, Frassoni képviselő asszony. Corbett úrnak természetesen joga lesz válaszolni, azonban szeretném megjegyezni, hogy Frassoni képviselő asszony piros lapot használt, amíg a kék lap kipróbálására várunk.
Hanne Dahl
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök úr, egy demokratikusan választott Parlament munkája az eljárási szabályzaton alapszik. A világos szabályok biztosítják, hogy a politikai folyamatban részt vevő valamennyi szereplő egyenlő bánásmódban részesüljön. Nem változtathatjuk meg a követelményeket azért, hogy bizonyos csoportok, személyek vagy megközelítések befolyását megakadályozzuk. Nem csűrhetjük-csavarhatjuk a szabályokat tetszésünk szerint.
A múlt héten például az Elnökök Értekezlete egy olyan javaslatot vitatott meg, amely a Staes-jelentés szavazási eredményét próbálta megkerülni. Szerencsére a Jogi Szolgálat elutasította azt. A szavazás eredményének érvényesülni kell. Mindezek miatt képviselőcsoportunk is arra irányuló módosításokat nyújtott be, hogy valamennyi szavazás elektronikus úton történjen. Ez lehetővé tenné, hogy elkerüljük a hibákat, és egyben biztosítsuk, hogy meglegyen a határozatképességhez szükséges létszám. Arra kérem a képviselőket, hogy támogassák az említett módosításokat.
Jo Leinen
(DE) Elnök úr, az Európai Unió megreformálása nehéz feladat, de az Európai Parlamenté még nehezebb, ahogy azt az eljárási szabályzat átdolgozásáról és Richard Corbett képviselőtársunk munkájáról szóló vita során tapasztaltuk. Szeretnék köszönetet mondani Corbett úrnak azért a valóban rendkívüli elkötelezettségért, amellyel megpróbálta egy kalap alá hozni a különböző érdekeket és a teljes plénummal elfogadtatni az eljárási szabályzat átdolgozását. Az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja támogatni fogja a jelentést.
Ha a Lisszaboni Szerződés életbe lép, a Parlament még több jogalkotói feladatkörrel fog rendelkezni, ezért fel kell készülnünk arra, amikor a jogalkotás munkánk központi eleme lesz. A kezdeményező jelentések a második helyre kerülnek, az első helyre a jogalkotás kerül majd.
Nemzetközi jelenlétünket is meg kell erősítenünk. A különböző országokba és a világ különböző részeibe utazó parlamenti delegációknak is kapcsolódniuk kellene a Parlament szakmai bizottságaihoz. Ha egy delegáció olyan témával foglalkozik, mint az éghajlatváltozás vagy a szociális védelem, a megfelelő szakmai bizottságok szakértőinek is jelen kellene lenniük.
Támogatom azt a kezdeményezést, hogy tegyük vonzóbbá a parlamenti vitákat: a jövőben nem a piros, hanem a kék lap teszi majd dinamikussá a vitáinkat. Remek. A bizottságok közti együttműködés, a közös bizottságok teszt időszaka ez, hiszen az előző gyakorlat nem volt megfelelő. Legyünk őszinték: a tanácsadó bizottságnak szinte esélye sem volt. E tekintetben a két bizottság együttes ülésére tett kísérlet új próbálkozás arra, hogy valami jobbat találjunk ki.
A jelenlegi reform elengedhetetlenül fontos. Azt is jónak tartom, hogy a választások előtt visszük véghez, és nem halasztjuk a következő törvényhozási ciklusra. Még egyszer szeretnék köszönetet mondani Corbett úrnak és mindazoknak, akik részt vettek ebben.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Elnök úr, Corbett úr jelentése kitűnő, azonban sajnos egy komoly hibát tartalmaz. Az a célunk, hogy jó minőségű parlamenti szolgáltatást biztosítsunk. Ennek érdekében ki kell küszöbölnünk a hibákat és amennyiben szükséges, javítani kell a szövegeket.
Csak a 45. cikkre vonatkozó 8. módosítás teszi lehetővé, hogy 75 képviselő támogatásával - melyet nem lesz könnyű megszerezni - módosításokat nyújtsunk be a Parlamentnek. Az Alkotmányügyi Bizottság előadója úgy döntött, hogy elutasítja ezt az eljárást attól tartva, hogy elárasztják majd a módosítások.
Az Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport és a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében általunk javasolt változtatások ezt a jogot két vagy három politikai csoportnak megadnák. Vannak koordinátoraink és árnyékelőadóink, akik megfelelő hozzáértéssel rendelkeznek és követik a jogalkotási folyamatot.
Az Alkotmányügyi Bizottság által javasolt változtatás elutasítása azt jelenti, hogy nem bízunk abban, hogy a normál eljárás keretén belül javíthatunk egy szövegen, ami komoly hiba.
Nils Lundgren
. - (SV) Köszönöm, elnök úr. Legjobb öröm a káröröm, mondja a cinikus. Azt azonban még a nem cinikusok is természetesen bevallják, hogy a káröröm az öröm egyik formája, és ezt az örömöt érzem most. Hogy miért? Tavaly a Júniusi Lista és a Függetlenség/Demokrácia Képviselőcsoport kezdeményezte a név szerinti szavazás bevezetését valamennyi végső szavazásnál. Emlékszem, Pöttering elnök úr hogy lehordott és kigúnyolt minket, és azt állította, hogy ez egy vagyonba kerülne. Most a bizottság azt javasolja, hogy a jogalkotási javaslatokról szóló valamennyi szavazás név szerinti szavazással történjen. És nagyon is helyesen teszi. A képviselők politikai elszámoltathatósága érdekében a szavazóknak lehetőséget kell adni arra, hogy lássák, hogyan szavaztak. Hogyan szavazott Hannan képviselő úr, Wallis képviselő asszony vagy Svensson képviselő asszony, hogy csak egy párat említsek kedvenc képviselőim közül. Ez a jelentés fontos lépés egy demokratikus folyamat felé és megerősíti a szavazók kontrollját a parlamenti "bólogatók” felett. Ezért köszönettel tartozom Corbett úrnak, az elnök úrnak pedig köszönöm a felszólalási lehetőséget.
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, képzeljük el, valójában mi történne, ha a tanácskozásainkhoz határozatképességre lenne szükség. Ma csupán 11 képviselőtársunk van jelen és vesz részt egy, a következő parlamentet érintő rendkívül fontos kérdésekről szóló vitában. Ezért gondolom úgy, hogy maguk az alapelvek is, melyekre a változások épülnek, rendkívül aggályosak.
Ami még ennél is aggályosabb - a Corbett úr által végzett munkától függetlenül - az egy módosítás, melyet elutasított az Alkotmányügyi Bizottság, és amelyet a Parlament két fő képviselőcsoportja módosítás céljából visszautalt hozzánk - olyan körülmények között, amelyekről tudjuk, hogy egy konkrét személyre utalnak - az a világ valamennyi parlamentjében szokásos rendelkezés, mely szerint a beiktató ülésen a rangidős képviselő elnököl.
Ez a rendelkezés különösen értékes, és ezt csupán azért megváltoztatni, mert a következő rangidős képviselő esetleg a többségi képviselőcsoportok által nem kedvelt személy, rendkívül sunyi eljárás. Egyébként ez jól összefoglalja a Parlament problémáját. Lassan immár 20 éve vagyok képviselő. Megfigyeltem, hogy valahányszor a kisebbség gyakorolja a jogát, az eljárási szabályzat megváltoztatására kerül sor. Jobb lenne eltörölni az eljárási szabályzatot, és egyszerűen csak elfogadni a többségi képviselőcsoportok akaratát.
Richard Corbett
előadó. - Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok az árnyékelőadóknak, akik a kérdés részleteivel birkóztak meg: Szájer képviselő úrnak, Duff képviselő úrnak, Frassoni képviselő asszonynak és Dahl képviselő asszonynak. Segítségük és munkájuk nélkül nem valósulhatott volna meg ez a munka.
Még egyszer szeretném megerősíteni, ami már elhangzott. A jelentés tulajdonképpen két részre lett osztva. Van még egy jelentés, amelyet még nem tártunk a plenáris ülés elé - és amelyet újra elő kell majd vennünk a következő Parlamentben -, amely arra vonatkozik, hogyan igazítsuk eljárásainkat a Lisszaboni Szerződéshez, amennyiben hatályba lép. Mi erre természetesen mint előkészítő munkára tekintettünk, a ratifikáció sérelme nélkül, ami reményeink szerint meg fog történni holnap a Cseh Szenátusban és később Írországban is, de erre még visszatérünk, ha a Szerződés ratifikálása megtörtént és az előkészítő munka befejeződött.
Másodszor, szeretném megerősíteni, hogy - ahogy Szájer képviselő úr rámutatott - valóban vannak olyan szabályok, amelyeket újra megváltoztatunk; olyan, nemrég véghezvitt reformok, melyeket Dagmar Roth-Behrendt reform munkacsoportjának első jelentése indított el. A kezdeményező jelentések kérdéséről van szó, melynél számos képviselő most kissé túl rugalmatlannak véli az eljárást. Ezt most valamivel rugalmasabbá tettük. Először is, a vita nem csupán az előadó rövid ismertetéséből és a Bizottság válaszából áll majd. Ilyen alkalmakkor lehetőség lesz legfeljebb 10 percig terjedő időtartamban a "catch-the-eye” eljárás szerinti felszólalásokra.
Másodszor, most nincs lehetőség a saját kezdeményezésű jelentésekre vonatkozó módosítások benyújtására. Ehelyett a képviselőcsoportok alternatív állásfoglalási indítványt terjeszthetnek elő. Erre továbbra is lenne lehetőség, de ezen felül engedélyeznénk a módosítások benyújtását, amennyiben azokat a parlamenti képviselők legalább egy tizede támogatja. Wielowieyski úr, aki az imént távozott, kritizálta ezt a pontot, azonban jelenleg egyáltalán nincs lehetőség a kezdeményező jelentések módosítására. Ez korlátozott jogot biztosítana erre.
Nem szeretnénk megnyitni a zsilipeket és módosítások százain keresztül, hétszázvalahány képviselőből álló bizottság által hosszas állásfoglalásokat újrafogalmazni, de másfelől úgy éreztük, hogy kellően megalapozott igény esetén a módosítások előterjesztésére biztosított korlátozott jog ésszerű kompromisszumot és megfelelő egyensúlyt jelenthetne.
Egy másik példa arra, hogy visszatérünk egy néhány évvel ezelőtti reformra az az ALDE képviselőcsoport átdolgozásra vonatkozó módosítása. Úgy gondolom, erre a kiigazításra is szükség van a jelenlegi eljárásban.
Azt is szeretném megerősíteni, hogy más képviselőktől is számos új ötlet származott. Korábban már említettem néhányat. Elfelejtettem megemlíteni az "agoráról” szóló cikket, mely Botopoulos és Onesta képviselő urak szerzeménye. A jogalkotási jelentések esetében bevezetendő név szerinti szavazásra - nem valamennyi végső szavazásra, csak a jogalkotási jelentések végső szavazására -vonatkozóan is vannak elképzelések, melyeket, azt hiszem, már korábban említettem.
Végezetül rátérek azokra a pontokra, melyekben nem értek egyet néhány képviselővel. Duff képviselő úr, az a szabály, hogy amikor a plenáris ülésen nagyszámú módosítást nyújtanak be, az elnök felkérhet egy bizottságot arra, hogy vizsgálja meg azokat, nem ugyanaz, mint amikor a jelentést visszautalja a bizottsághoz. A bizottság csupán megszűri a plenáris ülés elé kerülő módosításokat, hogy ne kelljen hosszú órákat szavazással tölteni, hanem csak azokról a módosításokról kelljen szavaznunk, melyek bizonyos szintű támogatottságot élveznek. Ez tehát nem visszautalás.
Másodszor, a Frassoni képviselő asszony által felvetett kérdés azzal kapcsolatban, hogy a véleményező bizottságoknak joguk legyen módosításokat benyújtani a plenáris ülésen. Nekem is komoly kétségeim vannak azzal kapcsolatban, hogy ez jó ötlet-e vagy sem, azonban ez attól a reform munkacsoporttól származik, melyben ön is részt vett. Az Elnökök Értekezlete is jóváhagyta. Ez olyan kérdés volt, mellyel kapcsolatban bizonyos fokú konszenzus jött létre, és amelyet ezért most a Parlament elé terjesztünk, hogy az elfogadja, vagy éppen elutasítsa azt. Meglátjuk, a Ház hogyan fog holnap szavazni.
Végezetül, most nem térek ki a Petíciós Bizottság kérdésére, mert azt rövidesen külön meg fogjuk vitatni, és akkor majd visszatérek rá. Most csak annyit mondanék, Gollnish képviselő úr felszólalására reagálva, hogy két kérdésben téved. Ez nem ugyanaz a módosítás, mint amit a bizottság elutasított. Ez egy másik módosítás, a kérdés egy másik oldalról történő megközelítése. Komoly fenntartásaim voltak a bizottsághoz benyújtott módosítással kapcsolatban. A plenáris ülésen benyújtott módosítást viszont örömmel támogatom.
Másodszor, a rangidős képviselő szerepe nem a világ valamennyi parlamentjében szokásos szerep, ahogy arra képviselőtársam utalt. Sok helyen bevett szokás, de korántsem az egyetlen létező rendszer, és teljesen helyénvaló, hogy az Európai Parlament megvizsgálja a különböző helyeken alkalmazott rendszereket, és kiválassza, hogy melyik a legmegfelelőbb a számára. A Parlament dolga lesz ezt eldönteni.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. május 6-án, szerdán kerül sor.
