Időközi jelentés az éghajlatváltozás tudományos tényeiről: eredmények és a döntéshozatalt segítő ajánlások (vita)
Elnök
Következő napirendi pontunk Florenz úr időközi jelentése az éghajlatváltozás tudományos tényeiről: eredményekről és a döntéshozatalt segítő ajánlásokról.
Karl-Heinz Florenz
előadó. - (DE) Elnök úr, Biztos úr, soros Elnök úr, üdvözlöm Önöket az Európai Parlamentben. Mi késztette arra az Európai Uniót, hogy létrehozza az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságot? Ez mutatkozott a helyes megközelítésnek annak az általános szemléletnek a megfogalmazásához, amellyel mi, az Európai Unió, reagálni kívánunk erre a kérdésre. Amennyiben szeretnénk elősegíteni, hogy ez a kérdés nemzetközi szinten is napirenden maradjon - miként azt Stavros Dimas a Bizottság részéről oly sikeresen teszi - akkor az Európai Uniónak, az Európai Parlamentnek képviseletében magunknak is közzé kell tennünk elgondolásainkat. Más szavakkal, közzé kell tennünk, hogy mire is gondolunk e téma kapcsán. Végül is, Európának jeleznie kell, miként is kezeli az ügyet, milyen megközelítést is alkalmaz más országok és földrészek velünk egy irányba haladásának bátorítása érdekében. Igen fontos, hogy tevékenységünket a téma tudományos elemeinek vizsgálatával kezdjük. S ezekről is szó esik ma.
Az ilyen elemekre való összpontosítás sohasem jár együtt valamiféle kellemes hangvételű jelentés benyújtásával, hiszen itt napjaink helyzetének leírása történik. A tényekkel nem lehet alkudozni, engedni egy kicsit itt, egy kicsit ott. A tények magukért beszélnek. A közölt tényeket számtalan tematikus stratégia megvitatása révén kapcsoltuk egybe. E munkába, Brüsszelben és Strasbourgban, két Nobel-díjas tudóst is bevontunk. Elnök úr, Ön egy ragyogó vitát szervezett az éghajlatváltozással kapcsolatban, és kiemelkedő fontosságú beszéddel járult hozzá a rendezvényhez. Beszéde nagy megelégedettségemre szolgált, és arra ösztönzött, hogy megkétszerezzem erőfeszítéseimet.
A világ különböző részeit képviselő nemzetközi szervezetek számtalan szakértőjének véleményét hallgattuk meg barátom, Guido Sacconi kitűnő, az ügyeket nagyszerűen kezelő elnöklése mellett. Sikerült meghívnunk néhány bírálónkat is, de sajnálatos módon nem igen éltek a lehetőséggel, miután nem kívánták kritikájukat nemzetközi vizsgálódásnak alávetni. A bírálatok publikálása úgy, hogy elzárkózunk azok szakmai ellenőrzésnek való kitételétől, nem valami dicsőséges dolog. Üdvözöltem volna legalább egy-két kritikusunk felbukkanását a nemzetközi vitában.
Számos kitűnő dolgozatot olvashattunk. Bevontuk munkánkba az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoportot (IPCC), konzultáltunk az Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezettel (FAO) és az ENSZ Környezetvédelmi Programjával, a Német Szövetségi Köztársaság éghajlat-változási konferenciájával, de másokkal is. Az eredmény a kezünkben lévő adatok gyűjteménye. Ez nem valamiféle harcos dokumentum, amint azt barátaink némelyike esetenként állítja. Ez puszta helyzetjelentés, amelynek alapján meghatározhatjuk, merre is haladjunk. Az érvelések egyértelműen mutatják, hogy a tudomány oldaláról teljes az egyetértés abban, mire építve is folytathatjuk munkánkat. Egyetértés mutatkozik azt illetően, hogy miként mérhetjük fel az emberi eredetű hatásokat. Ezzel foglalkozik a 3. cikk. Elegendő információval rendelkezünk annak kinyilvánításához, hogy fontos azon célunk elérése, hogy a globális átlaghőmérséklet jövőbeni emelkedése legfeljebb 2 C haladja meg az iparosodás előtti értékeket.
Mit is kell tehát tennünk a jövőben? Európában a fenntarthatóság három pillérén, tehát a termékek, a társadalom, és természetesen a gazdaság fenntarthatóságán nyugvó új, harmadik ipari forradalom véghezvitelére kell erőinket koncentrálnunk. Ez nem teher: ez hatalmas lehetőség, amelyet magunknak kell - jövőképünkkel egyetemben - továbbfejlesztenünk.
Egy dolog biztos: az éghajlat-vita gondjainknak csak egy kisebb elemét jelenti. Vitát kell folytatnunk a fenntarthatóságról is. Az tekinthető ténynek, hogy mindössze 500 év alatt annyi energiát pazaroltunk el, amelynek kialakulásához évmilliókra volt szükség. És korántsem rendelkezünk a válasszal arra a kérdésre, hogy gyermekeink, és gyermekeink gyermekei miként lesznek képesek saját energiaforrásaikat előteremteni.
Hatalmas lehetőség előtt állunk. Legyen merszünk kreatívnak lenni! A kőkorszak nem azért ért véget, mert kifogytunk a kőből. Hadd mondjam el, hogy a kőkorszak azért ért véget, mert mi, politikusok bátrak voltunk, meg mertük ragadni a jövőt, mertünk gyermekeinkre gondolni, erre a mi földünkre gondolni!
(Taps)
Elnök
Nagyon köszönöm Florenz úr, az Elnöknek szóló kedves szavait is. A kedves megfontolások kifejezése tekintetében az Öné inkább a kivételek, semmint a szabályok közé sorolható. Miután tisztem az, hogy objektív és semleges legyek, visszatartom magam attól, hogy elidőzzek annál, hogy itt nagyon ritkán hangzanak el dicséretek, és különösen az egyazon képviselőcsoporthoz tartozók részéről. Így, ami most történt, az igazán eseményszámba ment!
Janez Podobnik
hivatalban lévő elnök. - (SL) Elnök úr, Florenz úr, hölgyeim és uraim, most már bizonyítottnak tekinthetjük, hogy az ember felelős a nagy éghajlatváltozásért, és a bekövetkezett változások jelentős kihatással vannak a természetre és az emberi társadalomra, egyaránt. Az is biztos, hogy amennyiben nem cselekszünk gyorsan, ha jelen századunk során nem csökkentjük jelentős mértékben az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását, akkor földünk hőmérséklete tovább emelkedik. Ennek pedig általános károk és pusztulás lesz a következménye.
Az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) 2007 novemberében, Spanyolországban közzétett negyedik "Értékelő jelentése” az eddigi legteljesebb és legmegbízhatóbb tudományos értékelésnek tekinthető az éghajlatváltozás témájában. A jelentés megállapítja, hogy minden kétséget kizáróan az éghajlati rendszerben felmelegedés megy végbe, és az elmúlt ötven évben az átlagos globális hőmérsékletben bekövetkezett emelkedés legvalószínűbb okozója az üvegházhatást okozó gázok antropogén koncentrációja.
Az IPCC által 1990 óta közreadott, helyzetértékelő jelentések azt mutatják, hogy az éghajlatváltozással, illetve annak következményeivel foglalkozó tudomány az elmúlt években jelentősen fejlődött. Ez több tényezőnek tudható be. Így, az éghajlat módosulásáról szerzett mind több bizonyítéknak, a tudósok kemény munkájának, és a tudományos felfedezések korábbinál hatékonyabb közzétételének.
Amint az Florenz úr, szerintünk néhány, az adott téma mai ismeretéhez képest is jelentős, új megállapítást tartalmazó jelentésében megfogalmazódik, a helyzet meglehetősen súlyos ahhoz, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mérséklését előidéző politikák azonnali kimunkálása és végrehajtása mellett döntsünk. Amint azt mindannyian tudjuk, ez volt az oka, hogy múlt év márciusában az európai állam- és kormányfők úgy döntöttek, hogy határozott, egyben az üvegházhatást okozó gázkibocsátás csökkentése melletti elkötelezettséget tartalmazó üzenetet intéznek a nemzetek közösségéhez.
Az Európai Unió eltökélt abban, hogy egy összehangolt éghajlat- és energiapolitikán keresztül eleget tegyen kötelezettségeinek. Másodszor, különleges figyelmet szentel majd az energiahatékonyság, a megújuló energiaforrások, a bioüzemanyagok, a széndioxid befogás és tárolás, és általában az alacsony szén-tartalmú gazdaságra való áttérés kérdéseinek.
Szeretném az Európai Tanács legutóbbi döntéseire is emlékeztetni Önöket, hölgyeim és uraim! Amint már említettem, múlt évben az Európai Unió határozott, nagy ívű elkötelezettségeket tett az éghajlat- és energiapolitikával összefüggésben. Most, 2008-ban, elérkezett a cselekvés ideje.
A múlt év decemberében, Bali szigetén megrendezett Éghajlat-változási Konferencián fontos áttörés következett be: nemzetközi tárgyalás-sorozat vette kezdetét, amelyben mindenki, így a fejlett és a fejlődő országok is részt vesznek. Magát a folyamatot a Bali Akcióprogram körvonalazta. Az Európai Unió eltökélt abban, hogy az éghajlatváltozás és az energiapolitika terén fenntartja eddigi nemzetközi vezető szerepét, az ENSZ Megállapodás keretében folyó tárgyalásokhoz, és különösen annak ez évi, poznani üléséhez, biztosítja a szükséges ösztönzést. A cél az, hogy 2009-ben, Koppenhágában egy ambiciózus, átfogó és integrált éghajlat-változási megállapodás szülessen a 2012-öt követő időszakra vonatkozóan. Olyan megállapodás, amely összhangban áll az Európai Unió azon célkitűzésével, hogy földi éghajlatunk hőmérséklete ne emelkedjék két foknál többel. Az Európai Unió azzal is elő kívánja ezt segíteni, hogy teljesíti az Európai Tanács 2007 tavaszi ülésén kijelölt célokat.
Az előttünk álló legfőbb kihívás az, hogy miként valósítható meg a biztonságos és fenntartható alacsony szén-tartalmú gazdaságra történő átmenet úgy, hogy az megfeleljen az Európai Unió fenntartható fejlődése, versenyképessége, megbízható energiaellátása, élelmiszerbiztonsága, egészséges és fenntartható pénzügyi helyzete kívánalmával.
Stavros Dimas
Elnök úr, hölgyeim és uraim, köszönöm a ma nekünk biztosított lehetőséget, hogy - Florenz úr előterjesztésében - megvitathassuk az éghajlatváltozással foglalkozó időközi bizottság jelentését. Gratulálok Florenz úrnak, kitűnő munkájához.
A jelentés megerősíti az Európai Parlament támogatását egy, az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel összefüggő, ambiciózus közösségi politika iránt. Hadd ragadjam meg az alkalmat, Elnök úr, hogy megköszönjem az Európai Parlament valamennyi tagjának azt a folyamatos támogatást és alapvető hozzájárulást, amelyet éghajlat-politikánk előmozdítása, a közvélemény tudatosságának erősítése, és más országok parlamenti képviselőinek tájékoztatása terén biztosítottak. Elnök úr, szeretnék arra a fontos szerepre is rámutatni, amelyet Ön játszott az Unió éghajlat-változási politikájának előmozdításában. Meggyőződésem, hogy Ön és az Európai Parlament képviselői továbbra is a korábbi elkötelezettséget tanúsítják, s így a rendelkezésünkre álló rövid két év alatt, 2009 végére, Koppenhágára kidolgozhatunk egy megállapodást. Ezzel képessé válhatunk arra, hogy a földünket fenyegető nagy veszéllyel hatékonyan szálljunk szembe. Az Unión belül, ahol az éghajlat- és energiapolitikai intézkedési csomaggal összefüggő viták felerősödnek, és a nemzetközi tárgyalásokon is számba kell vennünk az összes lehetséges eszközt, és a lehető legerőteljesebben össze kell fognunk. Szem előtt tartva a 2009 decemberi Koppenhágai Konferenciát is, élnünk kell az EU kezdeti, helyzeti előnye adta lehetőséggel.
Két tényező játszott közre abban, hogy meghozhattuk a Balin meghozott fontos döntéseket: Európa globális vezető szerepe az éghajlatváltozás elleni küzdelemben, valamint az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) tudományos megállapításai. E megállapításoknak köszönhetően számos világpolitikai személyiség elfogadta, hogy valóban sürgős intézkedésekre van szükség. E tudományos jelentések sorozata lehetővé teszi a polgárok és politikai vezetők, köztük képviselők számára, hogy jobban megérthessék, hogy milyen kihívással és súlyos fenyegetéssel is kerülünk szembe, ha nem állítjuk meg az éghajlatváltozást. Úgy gondolom, talán mindannyian egyetértünk abban, hogy tudományos bizonyítást nyert az, hogy sürgős, határozott intézkedésekre van szükség az éghajlatváltozás leküzdésére. Ezeket az intézkedéseket foglalja össze az előttünk fekvő jelentés. E jelentés, minden korábbinál tisztábban tudatosítja bennünk az IPCC és más források 2007-es tudományos üzenetét.
A tudományos vita, hogy vajon az emberi tevékenység váltotta-e ki az éghajlatváltozást, az azzal kapcsolatos fenntartások miatt évtizedeken keresztül folyt, és megakadályozta az erőteljes intézkedések meghozatalát. A vitának most már vége. Ez nem jelenti azt, hogy minden kérdés megválaszolást nyert, vagy, hogy minden részletet értünk. De eleget tudunk annak leszögezéséhez, hogy az energiabiztonság, a gazdasági, környezetvédelmi és szociális megfontolások tekintetében az ambiciózus intézkedések gyors elfogadása érdekünkben áll. Nemcsak, hogy nem rendelkezünk a kivárás luxusával, de ami rosszabb, az időnk is rendkívül rövid. Amennyiben a globális felmelegedést 2 Celsius fok, tehát azon szint alatt kívánjuk tartani, amely fölött elveszítjük a környezeti hatások korlátozásának vagy éppen visszafordításának lehetőségét, akkor az üvegházhatás okozó gázok kibocsátásának az elkövetkező 10-15 éven belül el kell érnie csúcspontját.
Hosszú távon, hogy lehetőségünk legyen a 2°C mértéken belül maradnunk, a globális kibocsátást 2050-re az 1990-es szint 50 százalékára kell lecsökkentenünk. Ennek elérése érdekében radikális változásokat kell végrehajtanunk az energiatermelés és felhasználás módozataiban. Globális méretekben át kell térnünk az alacsony CO2-tartalmú gazdaságra, és kicsiny, de jelentős változtatásokat kell tennünk mindennapi életünk számos elemében is. Amire szükségünk van, az nem marad el attól, amit úgy hívhatunk, hogy zöld forradalom.
Az IPCC-jelentések egyértelművé tették, hogy még a kibocsátások leszorítását célzó nagyra törő intézkedésekkel is - valószínűsíthetően - elkerülhetetlenné válnak bizonyos súlyos éghajlat-változási következmények. A nemzetközi közösségnek tehát készen kell állnia az azokkal való megbirkózásra. Ehhez segítség kell, méghozzá elsődlegesen a várhatóan a legsúlyosabb problémákkal is szembekerülő, a fejlődő országok körén belül is legsebezhetőbb országoknak.
Most rátérnék az ENSZ-tárgyalásokra. Tudjuk, kevés az időnk, hiszen legfontosabb prioritásunk, hogy 2009-ben, Koppenhágában egyezségre jussunk. Egy, a tudományos megállapítások alapján kitűzött ambiciózus célokkal összhangban álló érdemi, átfogó megállapodás aláírása, tekintélyes kihívást jelent. Célunk az, hogy meggyőzzük nemzetközi partnereinket, írják alá a megállapodást. Ez hatalmas vállalkozás. Az EU-nak továbbra is mindeddig sikeres stratégiáját kell követnie. Ez azt jelenti, hogy kedvező eredményeket kell elérnünk itthon, és azt kell igazolnunk külföldi partnereink felé, hogy az ambiciózus intézkedések elfogadása nem ellentétes érdekeikkel, és nem akadályozza gazdasági fejlődésüket sem.
Az egyik kihívást az jelenti, hogy biztosítsuk a fejlett országok csatlakozását azon erőfeszítésünkhöz, hogy a kibocsátást a 2°C-os célnak megfelelő szint alá szorítsuk. Ez a 2020-as kibocsátás 25-40 %-os mérséklését jelenti az 1990-es szinthez képest. Nem köntörfalazok: felszólítjuk az Egyesült Államokat, hogy feleljen meg a kihívásnak! Az előrelépés akadályozása helyett, bátorítsa azt! Amint azt mostani amerikai látogatásuk alkalmával is megtapasztalhatták, azt ott folyó viták a helyes irányban való elmozdulást jelzik. Mi azonban, nyilvánvalóan, az eddigieknél sokkal többet várunk tőlük.
Miközben együttműködünk a fejlett országokkal, törekednünk kell arra is, hogy a fejlődő országok, és mindenekelőtt köztük is a fejlettebbek, kötelezzék el magukat a kibocsátás-csökkentés ambiciózus célja mellett. A kibocsátás csökkentésének számos útja lehetséges. A csökkentés számos jelentős és kedvező hatást hoz magával az energiabiztonság, az emberi egészség, és általában is a fejlődés terén. A 2009-es megállapodásban ebbe az irányba mutató intézkedéseket kell kidolgozni, és támogatni. Itt is, úgy vélem, a dolgok jó irányba fordultak. A korábbinál erőteljesebben tudatosult, hogy fel kell vennünk a küzdelmet az éghajlatváltozással. Ugyanakkor, a pótlólagos kedvező hatások is mind egyértelműbbé válnak, legyen bár szó az energia védelméről, az emberi egészségről, vagy a gazdasági fejlődésről, amely nemcsak védelemben részesül, de valószínűleg nyer is ezen intézkedések révén.
A Bizottság képviselőinek közelmúltbeli kínai látogatása azt igazolta, hogy kínai partnereink teljes mértékben tudatában vannak a hazai intézkedési kényszernek. Már hozzáfogtak a feladatok végrehajtásához, és folytatják erőfeszítéseiket. Mind két-, mind multilaterális síkon támogatnunk kell őket. Az elkövetkező hónapokban és a jövő évben számtalan lehetőségünk lesz arra, hogy elfogadtassuk az üzenetünkben foglaltakat. Például, ott lesz a G-8-ak Konferenciája, a G 8 + 5-ök találkozója, amelyen a japán elnökség az éghajlatváltozásra helyezi a hangsúlyt. További lehetőségeket nyújt majd az ENSZ égisze alatt született, a világ vezető gazdaságait érintő kezdeményezés, továbbá az EU különböző kétoldalú, éghajlatváltozáshoz kapcsolódó együttműködési programjai. Élni kívánunk mindezen lehetőségekkel. Meggyőzzük partnereinket a sürgős lépések megtételének szükségességéről, arról, hogy markáns, végrehajtható politikát kell az energiával és az éghajlatváltozással összefüggésben kialakítani. Fellépésünk során mindenkor utalnunk kell a lépéseinket alátámasztó tudományos megállapításokra, illetve vissza kell utalnunk a tétlenségből vagy nem megfelelő intézkedésekből fakadó következményekre!
Amint tudjuk, a közösen képviselt jövőkép jelenti a bali ütemterv szerinti tárgyalások központi kérdését. Nagyon fontos, hogy a jövőképről a rendelkezésünkre álló, meggyőző tudományos vélemények alapján folyjanak a tárgyalások. Ragaszkodnunk kell ahhoz, hogy a tárgyalások a tudományos megállapításokhoz kapcsolódóan folyjanak. Bizonyos vagyok abban, hogy Önöknek is a Bizottságéhoz hasonlóan fontos szerep jut üzenetünknek a partnerekhez, polgárainkhoz, és azok parlamenti képviselőihez való eljuttatásában.
Joseph Daul
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, Biztos úr, elnézést, hogy késtem, de visszafogtam a sebességet éghajlatunk védelme érdekében.
Mai központi vitánk az éghajlatváltozás tudományos adataihoz kötődik. Mindenekelőtt, szeretném megköszönni képviselőtársunk, Karl-Heinz Florenz kitűnő munkáját, állhatatos, az ügy melletti elkötelezettségét.
Hölgyeim és uraim, az éghajlatváltozással kapcsolatos tudományos ismeretek ma már megalapozottnak tekinthetők. A témával foglalkozó szakértők többségének véleménye szerint már nem lehetnek kétségeink a globális felmelegedés valós tényként történő elfogadását illetően, illetve, hogy mindez az emberi tevékenységnek tudható be. Néhány másként gondolkodó megkérdőjelezi e tény realitását, de nem nyújt meggyőző bizonyítékokat a kételkedéshez. Az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság időközi jelentése a megoldás megtalálásához vezető folyamat első szakaszát képezi.
Szinte mindannyian egyetértünk abban, hogy a globális hőmérséklet emelkedését az iparosodás előtti szintet két fokkal meghaladó szinten meg kell állítanunk, miközben észben tartjuk azt is, hogy lényegében nekünk a két foknál is mérsékeltebb emelkedés elérésére kellene törekednünk. Az éghajlatváltozásról folyó vita azonban nem ragadhat le a statisztikai adatok ütköztetésénél. Amikor az éghajlatról beszélünk, akkor olyan dolgokat említünk fel, mint az északi sarkvidék jégtakarójának olvadása, a sivatagosodás, a globális felmelegedés, egyes állatfajok kipusztulása, és különösen az olyan elemeket, amelyek az emberi kipusztulás tekintetében járhatnak katasztrofális következményekkel.
Az emberiség egészét érintő kihívással állunk szemben. Éppen a legszegényebb afrikai, ázsiai, közép- és latin-amerikai országokat sújtják a változások, ahol is éghajlati eredetű migrációval számolhatunk. A szélsőséges éghajlati feltételek következtében a menekültek új típusa jelenik meg a színen. Ők már nem politikai vagy gazdasági okok miatt kelnek útra, hanem az éghajlat miatt. Fennáll emellett az élelmiszerválság veszélye is, miután csökken a megművelhető területek nagysága. Amikor az ivóvíz-források elapadnak, a feszültség emelkedik, háborúk törhetnek ki az erőforrások feletti ellenőrzés megszerzése érdekében.
Hatalmas a felelősségünk. Már nem az éghajlatváltozás lényegére való rákérdezésnél tartunk, hanem mindannyiunknak együtt kell működni a megoldások fellelése és végrehajtása érdekében. A Parlament Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszerbiztonsági, valamint Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottságai most foglalkoznak a éghajlatváltozás terén szükséges fellépésre és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó bizottsági csomag elemeivel, így a kibocsátási kvóta-kereskedelem rendszerével, az éghajlatváltozás terheinek megosztásával, a karbon-befogással és tárolással, a megújuló energiák kérdésével.
E Bizottságok PPE-DE képviselőcsoportjának tagjai, amint a PPE csoport egésze is, érdemben részt vesz e munkában. Komoly vitára számítunk, és készek vagyunk az együttműködésre, hogy már az első olvasatkor kompromisszumos megoldásra leljünk. Alapvetően fontos, hogy a Parlament és a Tanács még az európai választások előtt megállapodásra jusson.
Hölgyeim és uraim, az éghajlatváltozás elleni küzdelemben az Európai Unió, nemzetközi partnereivel szemben, felvállalta a globális vezető szerepét, és azt meg is kell őriznie. Amennyiben nem vesszük komolyan azon feladatunkat, hogy - amint ezt Ön, Biztos úr említette - az USA-t és a többi országot, mint Kínát, Indiát, a klímaváltozással szembeni küzdelmünkhöz való csatlakozásra bátorítsuk, akkor ki fogja ezt megtenni helyettünk?
Európának 2008 decemberére, a 2009 decemberben, Koppenhágában aláírni tervezett megállapodás irányát meghatározó poznani világkonferenciára egységet kell felmutatnia. A kihívás globális, de Európa képezi azt az erőt, amely meggyőzheti partnereit, hogy csatlakozzanak küzdelméhez. Nekünk előkészületeket kell tennünk gyermekeink és az ő gyermekeik jövőjének megalapozására!
Martin Schulz
Elnök úr, a szocialista képviselőcsoport lépett annak érdekében, hogy az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság létrejöjjön, és amikor az ezzel kapcsolatos indítványunkat előterjesztettük, minden korábbinál erőteljesebben élt bennünk a meggyőződés, hogy az európai, sőt, a nemzetközi politika tekintetében is döntő szakaszhoz érkeztünk. Hiszen amit e bizottságtól várunk, az egy Herkuleshez méltó feladat, amelyet nemcsak itt, e Házon belül kell végrehajtanunk.
Az ügyek, amelyekkel foglalkozik - ezt el kell mondanunk - monumentális feladatot képeznek. Olyan feladatot, amely - ahogyan mi németek mondjuk - egy évszázadra elegendő. Valóban, olyan kérdésekről van szó, amelyeket ebben az évszázadban kell megoldanunk, ellenkező esetben sok minden visszavonhatatlanul elveszik a jövő nemzedékei számára. Üdvözlöm tehát, hogy a vita e Ház tagjai túlnyomó többségének egyetértését tükrözte azt illetően, hogy erőteljes erőfeszítéseket kell tennünk a jelentkező kihívások kezelésére.
Ennél fogva szeretnék csatlakozni a Karl-Heinz Florenznek kifejezett köszönetekhez. Florenz úr, aki egy másik képviselőcsoport tagja, előadói minőségében olyan jelentést nyújtott be, amelynek tartalmát mi, mint szocialista képviselőcsoport, természetesen elfogadjuk. Hálás vagyok azért is, mert Karl-Heinz Florenz és képviselőtársam, Guido Sacconi személyében két olyan képviselővel rendelkezünk e Parlamentben, akik közösen irányították a bizottságot, és ezt jó előjelnek tekintem ahhoz, hogy konszenzusos eredményt érhessünk el. Ennyit a közmegegyezés kérdéséről. De még nyitott a kérdés, hogy képesek vagyunk-e akkor is együttműködni, amikor olyan lényegi témákról lesz majd szó, mint az általunk követendő politika iránya, vagy amikor a részletkérdésekben merülünk el.
Szeretnék két-három olyan töréspontra rámutatni, amellyel foglalkoznunk kell. Nem szeretnék az egyébként kitűnő időközi jelentés részleteiben elmerülni, csak egy példát ragadnék meg. Néhány évvel ezelőtt mindannyian lelkesen állítottuk, hogy a CO2 kibocsátás csökkentése érdekében a kőolajtól a megújuló energiaforrások felé fordulunk. Azt mondtuk, hogy a bioüzemanyag a válasz problémánkra. Akkor azonban senki sem gondolta, hogy az energiahordozóként hasznosított növények termesztésének területe nagymértékben bővül, és ezzel az élelmiszernövények termesztéséhez szükséges földterületek szűkösségét idézzük elő.
Amikor pár ével ezelőtt Mexikóban lázongás tört ki, mert a kukoricaliszt hirtelen eltűnt a piacról, illetve az árak drámaian megemelkedtek, mi - vagy legalábbis én, magam - nem vettük észre az összefüggéseket. Ma viszont tudjuk, hogy miközben meg kell oldanunk az energiaproblémát, egyben küzdenünk kell a globális éhínség ellen is. E két szempontot összhangba kell hoznunk. Ez csak egy apró jelzés arra, hogy itt interdiszciplináris feladat jelentkezik, és e küzdelem során tekintélyes határozottságot kell tanúsítanunk, amely azonban magában hordja a kompromisszumkészséget is, beleértve a más területen tett engedményeket is.
Európa iparosodott földrész. Az elmúlt 50-60 év során létrehozott ipari struktúrák felelősek az éghajlatban bekövetkezett károkért. Változtatnunk kell az irányokon, de azt is látnunk kell, hogy az 50-60 év alatt kiépített ipari struktúrák nem módosíthatók egy-két hét alatt egy szál parlamenti határozattal. Ehhez idő kell. Egyensúlyt kell tehát teremtenünk az általunk kitűzött igen ambiciózus célok között.
Dimas biztosnak igaza van, nincs vesztegetni való időnk. Az egyik oldalon, meg kell teremtenünk az egyensúlyt az ambiciózus célok, másrészt az irányváltás adta lehetőségek között. Mindkét elem létfontosságú, és mindkettő racionális megközelítést, kompromisszumra való hajlandóságot igényel. Emiatt üdvözlöm a francia Elnökség törekvését, hogy az év végére megkísérel eredményeket felmutatni. Amennyiben a Tanácson belül ugyanazon kompromisszum-készséget és elkötelezettséget tapasztaljuk, mint amely e Parlamentben megmutatkozik, akkor méltán lehetek optimista. Ha azonban ugyanazon taktikázást tapasztaljuk a Tanácsban, amelyet oly gyakran érzékelünk e sajátos intézményben, akkor időt veszítünk.
Az a benyomásom, hogy a Parlament és a Bizottság részéről nagy a tettrekészség. Amennyiben ugyanezt látjuk a Tanácsban is, és ha a három európai intézmény együttműködik, akkor még az európai választások előtt elérhetjük a Daul úr által mondottakat. Nevezetesen, hogy az állam- és kormányfők egyetértenek a tágabb értelemben vett politikai körvonalakban, míg az Európai Parlament elvégzi az aprómunkát. Ez a munkamegosztás végül is szokványosnak tekinthető, és most legalább láthatóvá válik.
(Taps)
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ha az éghajlatváltozással foglalkozó bizottságunk időszaki jelentése semmi mást nem tesz, mint rámutat a nyilvánvalóra, már az sem semmi. Hiszen feketén-fehéren bizonyítja, ami legtöbbünk számára már egy ideje ismert. Az éghajlatváltozással foglalkozó tudomány támadhatatlan. A permafroszt, a jégtakarók felolvadnak, a tengerszint és hőmérséklet emelkedik, legfőképpen az emberi tevékenység következtében. Ha most nem tudunk cselekedni, akkor az emberiség egy olyan pont felé halad, amelyen átlépve, már nem lesz visszaút.
Az éghajlatpolitika terén határidőt nem az Európai Unió határoz meg, nem is a nemzetközi közösség, hanem a természet. És a kiindulási pontot az jelenti, hogy - a kiotói elkötelezettségek ellenére - a globális üvegházhatást okozó gázok kibocsátása gyorsabban emelkedik, mint bármikor korábban. 1990 óta negyedével magasabb a kibocsátás szintje. Egyes tudósok azt gondolják, hogy a CO2 koncentráció már így is túlzottan erős. Mindannyian egyetértenek viszont abban, hogy hét éven belül megszűnik az a lehetőségünk, hogy elérjük a kibocsátás stabilizálódását, és megelőzzük a hőmérsékletnek az iparosodás előtti szinthez képest maximálisan 2 fokos emelkedését.
A demokráciákat a válságkezelés irányítja. Komoly problémákat nem kezelnek addig, amíg azok elkerülhetetlenné nem válnak. S amint arra Karl-Heinz Florenz kitűnő jelentésében rámutat, nekünk az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását nem 20, hanem inkább a lehetőség szerint 40%-kal kell csökkentenünk. Függően attól, hogy a jövő évben, Koppenhágában, milyen megállapodásokat sikerül kötni harmadik országokkal.
Kedvező jelek érkeznek a többi nagy szennyező országból, Kínából, az USA-ból. Peking új magatartást tanúsítva, készséget mutatott arra, hogy a Bali szigetén tartott ENSZ-csúcstalálkozó során tárgyalásokat folytasson. És mindhárom amerikai elnökjelölt elkötelezett az éghajlatváltozás kérdésének rendezése mellett. Amit nekünk - további bizonyítékok hiányában és a rendelkezésre álló eszközökkel - tennünk kell, az az, hogy jóvá hagyjuk a Bizottság éghajlat-változási csomagját. Ennek kapcsán, elismerésemet fejezem ki kollégáimnak, Lena Eknek, Chris Davisnek és Vittorio Prodinak az e területen végzett munkájukért.
Meg kell kétszereznünk erőfeszítéseinket a tiszta energia népszerűsítése érdekében. A legcsodálatosabb ebben az, hogy tisztában vagyunk azzal, hogy mit is kell tennünk. A sivatagi napból nyert energiával kiegészíthetjük az európai megújuló energiaforrásokat, és ezzel egy csapással felgyorsítható a CO2 kibocsátás visszaszorításának folyamata. Valóban, a Német Űrközpont műholdon keresztül nyert adatokra támaszkodó tanulmányai azt igazolják számunkra, hogy a Közel-Kelet és Észak-Afrika sivatagi területeinek kevesebb, mint 0,3 %-ának felhasználásával Európa, a Közel-Kelet és Észak-Afrika jelenlegi és majdani igényeinek kielégítéséhez elegendő magasfeszültségű elektromos áram állítható elő. Ez nem ördöngősség. Ezt már húsz éve gyakorolják Kaliforniában. Hasonló céllal most üzemek épülnek Spanyolországban és Marokkóban is.
Amennyiben képesek vagyunk magunkhoz ragadni a kezdeményezést, ha eltökéltek vagyunk, szorul belénk elég kurázsi belevágni, akkor magunk mögött hagyhatjuk a kőolajat, és közben munkahelyeket teremthetünk, ivóvizet és jobb infrastruktúrát biztosíthatunk azoknak, akik az éghajlatváltozás legnagyobb terheit viselik. Ekkor felvehetjük a küzdelmet az éghajlatváltozással anélkül, hogy rákényszerülnénk a villanyok leoltására.
Célunk legyen az, hogy oda helyezzük Európa pénzét, ahol annak helye van. A Mediterrán-térségben fektessünk be forrásokat a magasfeszültségű nap-energián alapuló áramtermelőkbe, és politikai tőkét az emberi kapcsolatokba, hogy mindezt megvalósíthassuk. Nem akadhat számunkra jobb muníció, amelyet a koppenhágai ENSZ-tárgyalásoknál felhasználhatnánk egy előremutató nemzetközi megállapodás elérése érdekében.
(Taps)
Rebecca Harms
a Zöldek/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, szeretném kifejezni köszönetemet Karl-Heinz Florenznek az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságban tanúsított szoros együttműködéséért. A Florenz-jelentés alapján még azt is mondhatnánk, hogy "lám, lám, ilyen jól állunk az Európai Parlamentben az éghajlat-politika vitáját illetően”. Majd levonhatnánk azt a következtetést, hogy bizony csodálatos a "légkör” az Európai Parlament tagjainak körében. Megtehetnénk mindezt, ha nem szembesülnénk azzal a ténnyel - mint a híres rajzfilmsorozat, a Kacsamesék hősei, akiket mi németül csak "tankrobbantóknak” hívunk -, hogy azért mi nagyon különböző célokat követünk ugyanazon a helyen, ugyanazon időben!
Sajnálatos módon, az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottsággal párhuzamosan az éghajlatpolitika az Európai Parlament más bizottságainak napirendjén is szerepel. Így az Iparügyi Bizottságban, a Környezetvédelmi Bizottságban, és a Fejlesztési Bizottságban is. Ezekben a bizottságokban kollégáink gyakran eltérő következtetésekhez jutnak, nem gondolják azt, hogy elérkezett a "zöld” forradalom hajnala, a második vagy a harmadik ipari forradalom.
Vegyük csak példaként a gépjárművek CO2 kibocsátásával foglalkozó rendeletet. Amit ezzel összefüggésben most Langen úr, az Iparügyi Bizottság előadója beterjesztett, annak semmi köze ahhoz az ambiciózus éghajlat-politikához, vagy a hatékony technológiákkal garantált energiabiztonsághoz kötődő erőfeszítésekhez, amelyeket Európában a gépjárműipar számára előírunk. A Dimas úr által favorizált ambiciózus, új hajnal bekövetkeztét, az elmúlt másfél évben, folyamatosan gátolták az Európai Parlament különböző, többséget alkotó csoportjai.
Szeretném tudni, mi is történt a gépjárművekkel kapcsolatos ellentétekről folytatott, széleskörű éghajlat-vita szellemével? Itt nem az én képviselőcsoportomnak kell mentegetőznie: a fékezőket a képviselőház más csoportjaiban meghúzódva lelhetjük fel.
Egy további pont: a kibocsátás-kereskedelem fontos kérdésként vetődik fel Poznanban és Koppenhágában is. A Bizottságnak biztosítania kell, hogy Európában elérjük a 20 %-os csökkentést. Ezt a javaslatot Angela Merkel tette, amikor Németország elnökölt a Tanácsban, de amint a Bizottság előterjeszti a maga kibocsátás-kereskedelemhez kapcsolódó javaslatait, a képviselők azonnal - mintegy az ipari lobbik parlamenti kezeként - akcióba lépnek. S az eredmény az, hogy a tárgyalások nem a kibocsátás-csökkentési célokra, hanem - még mielőtt a szabályok meghatározásra kerültek volna - a felmentésekre összpontosulnak.
Florenz úr jelentése jó. Ettől azonban még tény az, hogy amiről ma szavazunk, annak semmi köze az Európai Parlament éghajlatpolitikájának valóságához.
Liam Aylward
az UEN képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, magam is szeretnék gratulálni Florenz úrnak, és szeretném kifejezni, milyen szerencsések is vagyunk, hogy személyében ilyen kiemelkedő képességekkel rendelkező férfiú vezeti a vitát. Szeretném elismerésemet is kifejezni az általa eddig elért eredményekért. Bennünket gyakran ér az a vád, hogy bezárkózunk intézményünkbe, nincs kapcsolatunk az emberekkel. Most azonban az EU kifejezetten polgárai érdekében cselekszik. Nem véletlen, hogy az európai polgárok 95%-a hisz a környezetvédelem fontosságában. Kétharmaduk úgy véli, hogy az éghajlatváltozást kezelő politikákat európai szinten kell kezdeményezni.
Országom, egy kis sziget, képtelen egyedül megoldani, vagy akár csak kezelni is, az éghajlatváltozás ügyét. Amint mások sem. A reformszerződésben, amely jelenleg országomban kiemelt vitatémaként szerepel, az Európai Unió olyan intézkedéseket körvonalazott, amelyekkel a 27 tagállam összefogva, együttesen veszi fel a küzdelmet a klímaváltozással. Az Unió, múlt decemberben, Bali szigetén, építő szellemben mozdította elő az ENSZ-megállapodást eredményező áttörést. S most mindenki elismeri, hogy sürgősen cselekedni kell.
El kell fogadnunk, hogy nehézségekbe ütközünk. Ugyanakkor a tudományos bizonyítékok meggyőzőek. Az éghajlatváltozás súlyos, globális fenyegetést jelent. Sokba fog ez nekünk kerülni. Komolyan készen állunk-e azonban arra, hogy ne csak éghajlatunkat és a Földet áldozzuk fel, de gazdaságunkat is? A további tétlenség éves GDP-nk egyötödét emésztheti majd fel, miközben valós tetteink csak 1 %-nyi kiadást jelentenének.
Felvállaljuk-e, hogy éghajlatunk veszélyeztetésében elmegyünk addig a pontig, ahonnan nincs visszaút? A tudósok jelezték, hogy az elmúlt évtized a mértek között a legmelegebb volt, és 2007 a 10 legmelegebb év közé tartozott. Ne feledkezzünk el a Balin elértekről, de céljainkról se! Továbbra is dolgoznunk kell egy átfogó, az éghajlatváltozás veszélyére megoldást biztosító menetrenden, garantálva azt, hogy annak központi elemét a tagállamok rugalmassága képezi.
Jens Holm
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében . - (SV) E jelentés tartalma korrekt, de szívesen láttam volna benne még több konkrét intézkedést az éghajlatváltozás visszafogására. Ennek ellenére, a GUE/NGL csoport támogatja a jelentést.
Azt mondja a jelentés, hogy a globális kibocsátás 1970-2004 között 70 %-kal emelkedett, hogy az elmúlt évtized a mindenkori legmelegebb volt és, hogy már számos határpontot megközelítettünk, így például a grönlandi jégtakaró olvadását. Emiatt arra szólítjuk fel az EU-t, hogy 2050-re 60-80 %-kal mérsékelje kibocsátásait. Igényeljük, hogy a fogyasztói termékeknél alkalmazzuk az éghajlatcímkézést, hozzunk intézkedéseket azon jelentős kibocsátás ellensúlyozására, amelyet az EU más országokból történő behozatala révén generál! Kérjük, hogy történjen változás az emberek életmódjában is!
Ez teljességgel elfogadható, de ugyanakkor meg is kell könnyítenünk az emberek számára, hogy éghajlatbarát módon éljenek. Például, fogyasszunk kevesebb húst, utazzunk kevesebbet gépkocsival és repülővel. Sajnos, az EU hatalmas összegekkel támogatja a húsipart. Hasonlóan sajnálatos, hogy az EU támogatja a motorizációt fellendítő autópályák építését is. A repülés korlátozására irányuló intézkedéseink is elmaradnak a kívánatostól. Amennyiben mi, politikusok nem teremtünk fenntartható rendszereket, aligha tűnünk majd szavahihetőnek akkor, amikor az embereket életstílusuk megváltoztatására ösztönözzük.
Amint említettem, tovább kell haladnunk! Még kézzelfoghatóbb intézkedésekre van szükségünk, hogy változásokat érjünk el! Magasabb csökkentési célokat kell kitűznünk! Vállalnunk kell az önkritikát is, és meg kell kérdőjeleznünk az EU-ban uralkodó gazdasági rendet! Végül is, az Unió a belső piac és az állandó növekedés mellett kötelezte el magát. Ez viszont a szállítást fokozza, és ez fenntarthatatlan.
Johannes Blokland
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (NL) Elsőként, köszönöm az előadónak az előttünk fekvő, igen alapos jelentést. Jó, hogy az éghajlatváltozás témájában, a jelentésben összegyűjtve, rendelkezésünkre áll minden fontos tudományos információ. Ez hasznos módon elősegítheti az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság végső jelentésének kidolgozását. Nincs mit hozzátennem a jelentés tartalmához, így módosítást sem nyújtottam be.
Sok mindent tudunk már a klímaváltozásról, de további tanulmányokra van még szükségünk, hiszen még számos elem ismeretlen számunkra. E jelentés jó kezdet egy kiegészítő tanulmányhoz kapcsolódóan.
Nem támogathatom viszont - többek között - Březina úr módosításait, még ha azok egyáltalán elfogadhatóak volnának is. Ami Doyla asszony és mások módosításait illeti, az előadó álláspontját követem. Végül, szeretnék Florenz úrnak sok szerencsét kívánni a végső jelentés kimunkálásában!
Jana Bobošíková
(CS) Elnök úr, a ma megvitatott jelentés a Parlament arroganciájának és többségi vakságának szimbóluma. Nagyon közel áll a szabadság, a demokrácia, és a társadalom legszegényebbjeivel való szolidaritás elnyomásához. A gondolat szabadságára vonatkozóan nincs rosszabb annál, amikor ragaszkodunk ahhoz, hogy csak egyetlen tudományos vélemény lehet helyes, azaz, leszólunk másokat. A demokrácia tekintetében nincs rosszabb, mint politikai áldást adni ilyen véleményre, és azzal összhangban ellenőrzést gyakorolni az emberek élete fölött. A leggyengébbekkel való szolidaritás terén nincs rosszabb annál, hogy élelmiszerrel tankolunk, miközben nézzük, ahogy emberek halnak éhen. Az ilyen politikák nem mentik meg földünket. A kizárólagos nyertesek a támogatott repcemagtermelők, és a szélmalomalkatrész-gyártók lesznek. Tekintve, hogy a jelentés igyekszik elnyomni a véleménycserét, meghatározza, hogy mit is tekintsünk tudományos eredménynek, és figyelmen kívül hagyja a társadalom legszegényebbjeinek szükségleteit, nincs lehetőség arra, hogy azt támogassam. Úgy gondolom, hogy az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságot azonnal fel kell oszlatni. Végül annyit szeretnék mondani, hogy én a Cseh Köztársaságból érkeztem, és büszkén állíthatom, más politikusoktól eltérően, hogy Václav Klaus elnök gondolkodása nem vált melegebbé, agya nem vált zölddé.
Elnök
Köszönöm Bobošíková asszony. A jövőben törekszem arra, hogy pontosabban ejtsem ki a nevét. Úgy vélem, mindannyian a tanulás útját járjuk. Nem csak az Elnök, de a házelnök is. Köszönöm, asszonyom!
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Elnök úr, köszönöm Florenz úrnak és az egész munkacsoportnak, hogy ilyen magas szintű tudományos szakembereket sikerült bevonniuk a téma kidolgozásába. Úgy hiszem, hogy ez az első eset, amikor tudósok és képviselők egymás mellett dolgoztak. Ez olyan fejlemény, amelyről nem szabad elfeledkeznünk, hiszen - mint a tudósok is megállapították, az éghajlatváltozás formájában hatalmas bizonytalansággal kell számolnunk. Más szavakkal, a tudomány halad előre, ennek során változnak a tudományos álláspontok, és így a tudományt nem kezelhetjük abszolút igazságként. Mit is jelent ez? Azt, hogy ha a tudósok munkájukban folyamatosan felülvizsgálják megállapításaikat, és mi őket követjük, akkor rugalmasnak is kell lennünk, és megoldásainkat a változó ismeretekhez kell igazítanunk.
A folyamatosan szélesedő tudás és a rugalmasságunk közti kötődés igen fontos. Innen fakad egyik aggodalmam: Európában, mi túlságosan is bízunk önmagunkban. Kétségek és bizonytalanságok képezik a tudományos munka alapjait. Amint, ebben az esetben, a megoldásokét is. Úgy gondolom, tudatában kell lennünk azon ténynek, hogy akadhatnak más országok - amelyeket mi most bírálunk -, de bizonyos területeken helyesen cselekszenek.
Azért mondom ezt, miközben megismétlem, hogy támogatom a projektet, mert úgy vélem, a komplexitás és hatások kérdését mindenkor figyelembe kell vennünk, amint ezt az is igazolja, ami esetünkben a bioüzemanyagokkal történt. A környezetvédelmi hatásokat, a gazdasági hatásokat, továbbá a megoldások kivitelezhetőségét illetően pedig abszolút fegyelmet kell gyakorolnunk.
Miután e dokumentum célja nem megoldások nyújtása, továbbra is támogatom azt. Mindazonáltal, szeretném azt is kifejteni, hogy szerintem összehangolt politikát kell folytatnunk, és itt - a második rész terén - a jelentésnek tovább kell majd lépnie. Annyiban, hogy miközben a döntések fönt, állami szinten születnek, nem feledkezhetünk el arról, hogy az éghajlatváltozás olyan ügy, amelyet a helyi szintű alkalmazkodással lehet kezelni.
Tehát hozzá kell látnunk egy olyan politika megtervezéséhez, amelyhez az éghajlatváltozási ismeretek fölülről érkeznek, majd azok beépülnek az alul, az iparban, a gazdasági ágazatokban, a mezőgazdaságban, a különböző területeken kivitelezett politikába. S mindennek következtében, valamennyi ország felrajzolhatja saját, az általános cselekvési iránnyal összhangban álló projektjét.
Guido Sacconi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, magam is, természetesen, csatlakozom azon képviselőtársaimhoz, akik köszönetüket és elismerésüket fejezték ki az előadónk, Karl-Heinz Florenz által végzett munkáért. Ugyancsak szeretném, nem hivatalosan, megköszönni minden képviselőnek és politikai csoportnak azt a munkát, amelyet idén az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságban oly lelkesen végeztek. E bizottság valóban igen erős, összetartó egység légkörét teremtette meg, az egyébként fennálló nézetkülönbségek határesetein is túlmutatva.
Ez engem reménnyel tölt el, miután az eddig beérkezett anyagok összefoglalója, továbbá a végső jelentéshez kézhez kapni remélt anyagok alapján, módunk lesz értékes örökséget hagynunk az utánunk jövő parlamentnek. Ezzel lehetővé válik az új parlament számára, hogy végrehajtandó feladatait azzal a valódi távolba tekintéssel végezze, amelyre oly nagy szükség van e téma kapcsán.
Ami ma rendelkezésünkre áll, az az első fejezet, tehát a témával kapcsolatos tudományos ismereteink állapotának felmérése. Világosnak kell lennünk abban a tekintetben, hogy ez nem jelenti azt, az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) egy tudományos mozgalom. Nem. Az egy olyan fórum, ahol évek kemény munkájával a témával foglalkozó teljes tudományos irodalom áttekintésre került, majd annak alapján egy összefoglalás, egy számvetés született, és a különböző területeken valóságszintek kerültek meghatározásra. Felmérések készültek, amelyekkel gyorsan lefedtük a téma közel 100 százalékát. Ez példátlan helyzet a tudomány történetében.
Úgy vélem, az összefüggések szélesebb rendszerében még ez is aggodalomra ad okot. Bizonyos mértékben úgy tekinthetünk erre - ha már lehetek ennyire bátor - mint a világunk számára ma jelentkező rendkívül összetett kérdéskörök terén a tudományos ismeretek és a politikai döntéshozatal közötti intelligens kapcsolatok létrehozásának modelljére.
Az éghajlatváltozás folyamatban van, gyorsan megy végbe, tehát nekünk gyorsan kell cselekednünk, és mint Karl-Heinz helyesen megjegyezte, ez nem egyszerűen probléma, hanem lehetőség is. Ez a tudás pontosan azt az alapot jelentette, amelyen - egy év alatt, Dimas biztos úr - a világpolitikai éghajlat is megváltozott. És a globális felmelegedés nem az egyetlen végbement esemény volt. A világ politikai klímája változott meg, és az átalakulás Balin érte el tetőpontját, ahol mindenki elismerte az IPCC-kutatások érvényességét, majd azt követően, az elmúlt hónapokban, valóban komoly változásokat tapasztalhattunk a vezetők álláspontjában.
Munkánk bizonyos része megkívánta, hogy többször felkeressük Kínát, Indiát, és a közelmúltban Washingtont is. Az USA-ban éltünk az alkalommal és el tudtuk érni, amint ez említésre került, hogy az elnökjelöltek egyértelműen kiálljanak az ügy mellett. Így, az elkövetkező hónapokban a korábbiaktól jelentősen eltérő elkötelezettséggel számolhatunk az USA részéről, és ez reménnyel tölthet el bennünket a 2009-ben Koppenhágában lezárni tervezett nemzetközi tárgyalások kimenetelét illetően.
Ezen a ponton egyetértek Önnel, és olyan eredményeink vannak, amelyek elképzelhetetlenek voltak egy évvel korábban.
Vittorio Prodi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, köszönöm Biztos úr folyamatos jelenlétét. Kutatóként feltétlenül üdvözölnöm kell azt a tényt, hogy végül a tudományos igénnyel felrajzolt kép elfogadást és elismerést nyert még az ilyen magas szintű politikai testületekben is, mint a Parlament. Az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság alelnökeként elégedett vagyok a közös munka kezdeti eredményeivel, és gratulálok az előadónak, Florenz úrnak, kollégáimnak, és elnökünknek, Sacconi úrnak.
Magam, persze félek attól, hogy jó szándékunk nem lesz elegendő az előttünk álló súlyos problémák megoldásához. Most különösen az olyan, az éghajlatváltozással összekapcsolható katasztrófa-lehetőségekre gondolok, amelyek már ma is súlyos gondként jelentkeznek: a szegénységre, a közegészségügyre, a természeti erőforrásokhoz való hozzájutásra, amely utóbbiak terén a víz tekinthető kiemelendőnek. Úgy hiszem, hogy miután a jelenség felfedezésének útján az első lépést megtettük, nevezetesen a tudományos bizonyítékokról szóló első jelentés megszövegezésére sor került, minden valószínűség szerint készek leszünk vállalkozni a lehetetlen küldetésre.
A küldetéssel meg kell alapoznunk a reményt, elérhető tervekkel kell elősegíteni egy olyan jövő kialakítását, amely nem pusztán konfliktuson és egyenlőtlenségeken alapszik, hanem olyan jövőképet vetít ki, amelyben a tudomány segít még olyan egyensúlytalanságokat is kiigazítani, amelyeket maga az emberiség teremtett, vagy segített súlyosbítani. Amit polgárainknak mondanunk kell, az a következő: készen állunk a küldetésre, és ezzel nagy lépést teszünk előre a civilizáció érdekében.
Caroline Lucas
Elnök úr, első pillantásra ez a jelentés technikainak tűnik, pedig egyszerűen, a számunkra ismert tudást foglalja össze. De ne tévedjünk, ez a jelentés mélyen politikai tartalmú, fegyverbe szólító, mert az igenis tény, hogy ez a jelentés rávilágít arra, sürgősen teljes forradalmi fordulatra van szükségünk gazdaságaink menedzselése terén.
A tudás felelősséget hoz magával. A klímaváltozás valós tényeit ismerve, és mégis a szükségletekhez mérten tétlennek maradni, egyet jelent a jövő nemzedékekkel szembeni bűn elkövetésével.
A jelentés logikája tehát a következő: az EU 20%-os kibocsátás-csökkentési célkitűzése egyszerűen összeegyeztethetetlen a tudományos tényekkel, két okból is: mert feltételezi, hogy akár egyoldalúan is lépnünk kell a hazai csökkentések legalább 30 %-os mérséklése érdekében; illetve új tényezőkre kell válaszolnunk. Éppen a múlt hónapban, egy vezető éghajlat-tudós, James Hansen figyelmeztetett arra, hogy a jelenlegi célok elégtelenek, és sokkalta nagyobb forrásokat kell biztosítanunk a fejlődő országok igazodásának előmozdításához, emellett pedig minden, ETS-kereskedelemből származó bevételt az éghajlat-változtatáshoz kötött akciókra kell elkülöníteni.
A jó hír az, hogy az EU kiváló helyzetben van ahhoz, hogy az éghajlatváltozás kérdésében felvállalja a vezető szerepet, valamint hogy - amennyiben vállalkozunk a kihívásoknak való megfelelésre - ráébredjen arra, ezáltal intézményeink is új életre kelhetnek, és az EU ismét szorosan kötődik majd polgáraihoz, akiknek érdekeit, úgymond, képviseli.
Bogdan Pęk
(PL) Elnök úr, hosszabb ideje aggodalommal követem az Európa szívében elhangzó féltudományos érveléseket. Az e képviselőházban tett nyilatkozatokra gondolok, amelyekkel szemben az lenne az elvárás, hogy a tudományos magyarázatokon alapuló bölcsességet hirdessék szerte a világban. A gyakorlatban azonban, legalább annyi tudós képviseli azt az álláspontot, hogy a jelenleg rendelkezésünkre álló eszközökkel nem vagyunk képesek befolyásolni az éghajlatváltozást, mint ahányan azt állítják, hogy képesek vagyunk erre.
Hölgyeim és uraim, egy perce képzeljék el azt, hogy az első csoportnak van igaza. Ebben az esetben hatalmas összegeket fordítunk az állítólagos éghajlatváltozásra, és ezzel az emberiség jólétét kockáztatjuk. Így Európában - más, menetközben gyorsabban fejlődő nemzetekkel összevetve - földrészünk nemzeteit jelentős visszaesésre kényszerítjük.
Biztosíthatom a képviselőházat, hogy a parlamenti bizottság elnöke kizárólag egyetlen álláspontot képviselő tudósok véleményét veszi számba, és amennyiben Dimas biztos úr nem tesz utalást a témával foglalkozó összes ismert tudományos munkára, ezzel mintegy mítoszt teremtve, akkor a leghatározottabban tiltakozni fogok. Így fogok tenni, mert a tervezett lépésekre csak és kizárólag meggyőző tudományos bizonyítékok alapján vállalkozhatunk.
Roberto Musacchio
(IT) Elnök úr, képviselőtársak, legnagyobb köszönetemet az előadó, Florenz úr érdemelte ki, mivel keményen dolgozott, és a Guido Sacconi szakértő elnöklésével működő éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság több hónapi munkájának értékelését adta közre. A Florenz-jelentés központi politikai eleme, amely egyben arra is késztet, hogy egyetértsek vele az az, hogy testületként fogadja el az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoportot (IPCC), és ezen keresztül a Bali Konferencia iránymutatásait is. Vegyük figyelembe, hogy ez nem egyszerűen egy tudományos álláspont, hanem a demokrácia kérdése is. Itt a globális demokrácia fórumáról van szó.
A számunkra jelentkező kérdés az, hogy ha Európa szavahihető, illetve a Kiotó-utáni megállapodás vezető ereje kíván lenni, akkor saját házunk táját is rendbe kell tennünk. A meghatározott intézkedéscsomagot - a Bali szigetén tett vállalásokkal összhangban - rövid időn belül el kell fogadni. Másként fogalmazva, a csomagnak a vállalt kötelezettségek által meghatározottnak, átláthatónak, a feltételekhez igazodónak, és igazolhatónak kell lennie.
Alapvető, hogy megakadályozzuk Európában, de a partnerekkel való kapcsolatainkban is, a megbízhatatlanság képzetét keltő kivételek és átmenetek elfogadását. Elejét kell vennünk annak, hogy a tagállamok és az üzleti világ szemezgethessen az intézkedések között. Azaz, komolyan kell vennünk, amit csinálunk!
Graham Booth
Elnök úr, egyetértek Pęk úrral. Ez év március 4-én a világ számos kiemelkedő tudósa írta alá a Manhattan Nyilatkozatot. Egyebek mellett e dokumentum azt állítja, hogy "nincs meggyőző bizonyíték arra, hogy a modern ipari tevékenységgel összekapcsolható CO2 kibocsátás a múltban, a jelenben, vagy a jövőben, katasztrofális éghajlati változások okozója volna”. A múlt héten 31 000 tudós szállt síkra e nézet mellett az Oregon Előterjesztésben.
Ezt már nem lehet egyedülálló véleménykülönbségnek tekinteni, és Nigel Lawson, a Lordok Háza Éghajlatváltozással foglalkozó Bizottságának tagja szintén egyetért azzal, hogy a vita még nem ért véget. Mielőtt az éghajlatadó, a karbon-kereskedelem stb. révén keletkező hatalmas kiadások mellett köteleznénk el magunkat, ráadásul, amikor a globális gazdasági visszaesés valószínűségére figyelmeztetnek bennünket, mindkét vitázó oldalt meg kell hallgatnunk, és tökéletesen bizonyosnak kell lennünk abban, hogy kinek is van igaza!.
Roger Helmer
Elnök úr, most az egyszer jó hírekkel érkeztem a Parlamentbe: a globális felmelegedés leállt. 1998 volt emberemlékezet óta a legmelegebb esztendő. Az elmúlt tíz évben a globális hőmérséklet állandó volt, vagy mérséklődött. A legutóbbi mérsékelt felmelegedés egybevethető a középkori meleg időszakkal. Azt megelőzően a római optimummal, és még korábban a holocén optimummal.
A mai hőmérséklet alatta maradt az elmúlt 2000 év maximumának. Növekvő kétkedés fogadja a CO2 szerepét. 1850 óta az átlaghőmérséklet szintje egybevág a nap-ciklusokkal, de igen mérsékelten kötődik a légköri CO2-helyzethez. A felmelegedés módja, mind földrajzilag, mind időben, teljes mértékben eltér a számítógépes modellek által előrevetített folyamatoktól.
Az üvegházhatás modellek a maximális felmelegedés bekövetkeztét a magas légkörben várják, de megfigyelések szerint ott igen mérsékelt a felmelegedés, miközben a felszín melegszik, és főként a városi hősziget hatásnak köszönhetően.
A CO2 üvegházhatása logaritmikus. Azaz, a csökkenő megtérülés törvényét követi. Üvegház-fogalmak szerint, az atmoszféra már széndioxiddal telített, és a további kibocsátásnak csekély hatása lesz.
A tengerszint emelkedése nem gyorsabb, mint korábban bármikor: évszázadonként 6-8 hüvelyk. A globális jégtömeg alapvetően állandó. A súlyos éghajlati jelenségek nem gyakoribbak, mint máskor voltak. A fajok kipusztulását nem a globális felmelegedés gyorsítja fel, hanem a létfenntartáshoz szükséges terület elvesztése, főként a bioüzemanyagokért folyó küzdelem miatt. Közelmúltbeli tanulmányok azt jelzik, hogy a jegesmedvék köszönik, jól vannak.
Az éghajlathisztéria mind messzebb visz bennünket a valóságtól. Újra kell gondolnunk politikáinkat, mielőtt azok még komolyabb károkat okoznának!
(Taps)
Markus Pieper
(DE) Elnök úr, Harms asszony, a tank-kilövés, pacifista értelemben, pozitív dolog. A tudományos tények közismertek: a napjainkban is megfigyelhető éghajlatváltozás erőteljesen az emberi cselekedetek következménye. E tekintetben az ideiglenes bizottság eredményei példaértékűek.
Csupán a jelentés fenyegető felhangja zavar. Zavar, hogy abszolút nem biztosít teret az ellentétes tudományos véleményeknek. Tény az, hogy amikor a politika önmagát tévedhetetlennek állítja be, akkor valami baj van. A jelentés példátlan hőhullámokról, a fajok 70%-át érintő, az éghajlatváltozással összekapcsolható kipusztulásáról beszél. Azt állítja, hogy világunknak szinte minden térségét a változások kedvezőtlenül érintik. Ezek a feltevések a hosszú távú modellezésből eredő előrejelzéseken alapulnak, de olyan szimplán mégsem írhatók kizárólagosan az ember generálta éghajlatváltozás rovására.
E háttér mellett, botrányosnak tartom Parlamentünk számára, hogy a Březina úr által benyújtott, pontosan erre a helyzetre a figyelmet felhívó módosításait elfogadhatatlannak nyilvánítják. Elnök úr, felkérem, hogy különösen a 15. sz. módosítást nyilvánítsa elfogadhatónak! A környezetvédelmet nem szolgáljuk azzal, ha bizonyos véleményeket puszta közigazgatási eljárások révén elhallgattatunk. A felfokozott fenyegetés réme olyan politikai intézkedésekre sarkall, amelyek a politikai prioritások egyoldalú felfogását eredményezik. Ennek egy példája az az igény, hogy fejlesztési segítségnyújtásunkban az éghajlatváltozás kérdése prioritásként jelenjék meg. Miközben az AIDS, az alultápláltság, a malária, a földrengések, sokkalta komolyabb problémát képeznek napjainkban, és politikai eszközeinket ezeken a területeken kellene felhasználnunk.
Európában is, a klímaváltozásról folyó viták olyan méreteket öltöttek, hogy már a szociális eredmények is veszélyeztetettek. Németországban egy család ma már az áram árának több mint 40%-át fizeti az államnak, míg a töltőállomásokon az azonos adat 55 és78 % között mozog. Az új kibocsátás-kereskedelmi elgondolás az áram árát újabb 30%-kal emeli majd meg.
Az éghajlatváltozás kérdéskörében a racionális megfontolások követését javaslom, hogy képesek legyünk beazonosítani a szociális és gazdasági tekintetben egyaránt elfogadható megoldásokat. A Březina úr által előterjesztett módosítások számos tekintetben új kiindulási pontokat javasolnak, és kérem Önöket, támogassák ezt!
(Taps)
Dorette Corbey
(NL) Szeretném köszönetemet kifejezni Florenz úrnak. Kitűnő jelentést készített. Az éghajlatváltozással foglalkozó jelentés jelentős érzelmeket vált ki, és ez persze helyes. Ma, azonban, józanul kell a problémákat mérlegelnünk. Az elkövetkező hónapokban aktívan foglalkozunk majd az éghajlatváltozás kérdéseivel, és számos nagyra törő elképzelés merülhet fel.
Nagyon fontos Európa számára, hogy Koppenhága előtt igazolja szavahihetőségét, és megállapodást érjen el az éghajlatcsomag tekintetében. Erre azonban csak akkor számíthatunk, ha a közösen elfogadott alapról indulunk ki. Ez az alap pedig a tudományos ismeretekre alapozott tudás legyen. Florenz úrat illeti a dicséret, hogy megteremtette a tudományos egyetértést. Politikánk kiindulási pontját az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) megállapításai képezik. Tudósok ezrei dolgoznak együtt az IPCC-ben. Tény, hogy földünk felmelegszik, amint tény az is, hogy ezt részben az emberi tényező idézi elő. Az éghajlatváltozás keretek közé szorítása azt igényli, hogy 2050-t megelőzően az üvegházhatású gázok kibocsátását 60-80%-kal csökkentsük. Ez nem könnyű feladat. Komoly érdekek forognak kockán. Természetesen a tiszta termelés tekintélyes nyereséggel járhat, munkahelyeket teremthet, ami véget is vethet olajtól való függésünknek is, továbbá beléphetünk a fenntartható energia világába. Az alacsony CO2-gazdaságba való átmenet azonban nem egyszerű feladat.
Két dolog fontos tehát. Elsőként, a politika legyen tudás-alapú, és ez nem azt jelenti Pieper úr, hogy az IPCC-n belül kialakult egyetértés kőbe vésett igazság. Elvárhatjuk az IPCC-től, hogy nyitott legyen a bírálatokra, és a szkeptikusoktól érkező, megalapozott érvelésekre. Ebben az értelemben képviselőcsoportunk teljes mértékben támogatja a 10. sz. módosítást.
Másodszor, szükségünk van a közvélemény hosszú távú támogatására. Hogy elősegítsük a markáns intézkedések közvélemény általi támogatását, azt kérjük, hogy az alapvető tudományos elemeket rövidebb kiadványban foglaljuk össze, majd azt tegyük elkérhetővé a közvélemény számára. Úgy, hogy mindenki tudatában lehessen az előttünk álló kihívásoknak. Így válaszolhatunk közösen a kihívásokra. Azt várom, hogy Florenz úr jelentése alapot teremt a közös fellépéshez, és 2009-re, a megfelelő politika kidolgozására.
Lena Ek
(SV) Elnök úr, hadd gratuláljak magam is Karl-Heinz Florenznek kitűnő jelentéséért. Rámutatnék, hogy a jelentés igen komoly politikai és szimbolikus jelentőséggel bír, amely megmutatkozik már azon tényben is, hogy a vitát a három nagy politikai csoportosulás vezetői nyitották meg.
Mindannyian egyetértünk a Florenz-jelentés tartalmával. Ráadásul a jelentés olyan módon íródott, hogy az átlagos európaiak is elolvashatják e szöveget, és megérthetik annak jelentését. A problémák világos és iránymutató tálalása ugyancsak olyan pozitív elem, amelyre illik rámutatnom.
Akadnak azonban még megvitatandó problémák is. Azt kérem Önöktől, támogassák a tengerekhez, és a tengerfelszín 1,5º-os felmelegedéséhez kötődő módosítást. Vizsgálnunk kell továbbá a közegészségügyhöz kapcsolódó kérdéseket is. E témára a következő jelentésben visszatérünk. Azt várom, hogy e területen fontos új gondolatok merülnek majd fel. Mi, európai parlamenti képviselők most igazolhatjuk elkötelezettségünket, a témához való kötődésünk komolyságát. Avril Doyle és jómagam a kibocsátási jogok kereskedelmének előadói vagyunk. Ha mindannyian komolyan gondoljuk azt, amit a szavazást megelőzően e téma kapcsán kifejtettünk, akkor nagyon komoly támogatást remélünk a különböző bizottságainkban előterjesztendő javaslatokat illetően.
Végül, rámutatnék, hogy a Koppenhágai Konferenciára való felkészülésünk közepén járunk. Az előkészületeknek a korábbiaktól teljesen eltérő módon kell folynia: a Parlament, a Tanács és a Bizottság, valamint a fejlődő országok együttműködésének keretében. Mindössze 18 hónapunk van még.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Elnök úr, én is gratulálok Florenz úrnak, jelentéséhez. Nagyon jó, hogy az illetékes ENSZ bizottság tudományos megállapításain alapszik, és több és jobb tájékoztatást ad polgáraink számára.
Hölgyeim és uraim, Biztos úr, azonban mozduljunk el a megállapításoktól a tett irányában! Politikáinkat a tudomány által szorgalmazott javaslatokhoz kell igazítanunk! Tisztább fűtőanyagokra, tisztább gépjárművekre van szükségünk. Tudatában vagyunk, Biztos úr Önnek a lobbikkal, és az Uniónak az éghajlatváltozás terén betölteni kívánt globális vezető szerepét megkérdőjelezőkkel szemben - még a Bizottságon belül is - folytatott küzdelmével. Az Európai Parlament tagjainak többsége az Ön szövetségese e küzdelemben. E Ház támogatja a Bizottság és a kormányok még ambiciózusabb erőfeszítéseit is, hiszen az emberi élet és a környezet védelme sokkalta nagyobb jelentőséggel bír, mint bizonyos üzleti körök érdekeltsége.
Jerzy Buzek
(PL) Elnök úr, nem én vagyok az első, aki gratulál az előadónak e kitűnő jelentésért, amint biztosan nem is én leszek az utolsó. A nemzetközi közösség a közelmúltban kapta kézhez az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) dokumentumát, amely részletes tudományos leírását adja a globális felmelegedésnek. Utalunk erre jelentésünkben és határozatunkban is. A kutatók többsége elfogadta ezt az anyagot, nevezetesen az IPCC negyedik helyzetértékelő jelentését. Így tett a munkacsoportban magát képviseltető 110 ország kormányainak többsége is. Mindazonáltal, vannak, akik megkérdőjelezik a dokumentum érvényességét. Akadnak ilyenek e Házban is. Helyén való tehát, hogy hozzálássunk az viták értékeléséhez.
Először, szinte mindenki legalább abban egyetért, hogy - annak ellenére, hogy földünk egyes területei hűvösebbek, mint korábban - a globális felmelegedés tényként kezelhető. Többek között az IPCC-jelentésnek is köszönhetően, ma elfogadottnak tűnik, hogy a globális felmelegedés valóság. Következésképpen, nincs a továbbiakban szükség arra, hogy egy majdani, a hőmérséklet emelkedéséhez köthető Apokalipszis további bizonyítékait kutassuk. Másrészt viszont, feltétlenül fontos a hőmérséklet emelkedését előidéző okok magyarázatának megadása és bizonyítása.
Kérem a Házat, emlékezzen arra, a témát vizsgáló tudósok többsége komolyan hiszi, hogy a globális felmelegedés felelőssége jórészt, bár nem kizárólagosan, az embereket terheli. Ez különösen igaz az üvegházhatást okozó gázok kibocsátására. Érdemes volna további erőfeszítéseket tenni ezen elmélet bemutatására, bizonyítására! A felmelegedés okainak kutatását, egyértelműen, folytatnunk kell, és legyen ez vitánk legfőbb következtetése!
Ugyanakkor a legfontosabb számunkra annak észben tartása, hogy miután igen valószínűsíthető, hogy az emberek által generált üvegház hatást kiváltó gázok kibocsátása a globális felmelegedés legfőbb okozója, cselekednünk kell! Ezért is vállalta fel az Európai Unió a kibocsátás korlátozása globális vezetőjének szerepét. Amiből az is következik, hogy különösen fontos számunkra, európaiaknak, hogy Poznanban és Koppenhágában e kérdésben átfogó megállapodást érjünk el Emlékezzünk arra, a földet csak magunk nem védhetjük meg! Saját akcióink feladása, pedig megbocsáthatatlan lenne. Nem tekinthetünk el a civilizációval szembeni felelősségünktől!
Riitta Myller
(FI) Elnök úr, a világon mindenütt találhatunk már megbízható és elfogadott adatokat az éghajlatváltozást illetően, amint a jelenlegi globális felmelegedési trend emberi előidézése is minden tudományos kétkedéssel szemben igazolt. E időközi jelentés összeállításának célja végül is az volt, hogy egy végső változat kimunkálásához megteremtse a nézetek közös alapját.
A Bizottság és a Parlament munkájának igen szorosan kell támaszkodnia az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport negyedik helyzetértékelő jelentéséhez. Igen egyértelmű a konszenzus abban, hogy a globális hőmérséklet-emelkedést meg kell állítani, és az nem emelkedhet 2°C-nál nagyobb mértékben. Ez az egyik útja az éghajlatváltozás gazdasági, ökológiai, és társadalmi hatásai számbavételének.
A tények előttünk sorjáznak, amint Florenz úr mondta. Most a kérdés az, miként is értelmezzük az olvasottakat, tehát milyen olvasási készségekkel is rendelkezünk tulajdonképpen. Ez akkor válik igazán egyértelművé, amikor a Bizottság által előterjesztett jogszabálycsomagot megvitatjuk. Szeretném külön is kihangsúlyozni, hogy - miután itt az éghajlatváltozás ökológiai, gazdasági és társadalmi kihatásairól van szó - erőteljesebben kellene koncentrálnunk az energiahatékonyság kérdésére. Remélem, a Bizottság elkövetkező tevékenysége során különleges témaként kezeli az energiahatékonyság fokozása lehetőségeinek vizsgálatát. Miután a megtakarított energia a legolcsóbb energia, ökológiai tekintetben is ez jelenti az éghajlatváltozás elleni küzdelem legjobb módszerét. Ezért is, azt várom, hogy a Bizottság részéről újabb javaslatok és ösztönzők érkeznek majd!
Avril Doyle
Elnök úr, az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság előadójának, Karl-Heinz Florenznek az éghajlatváltozás tudományos tényeiről szóló, kiváló időközi jelentésének vitája folyik most. Szeretném megköszönni azt a hatalmas munkát, amelyet jelentésébe belefektetett! De köszönöm ezt a Ház mindazon képviselőjének, aki az ideiglenes bizottság munkájában részt vett.
A törvényhozók számára, a világ éghajlatváltozással foglalkozó tudósainak túlnyomó többsége alaposan átgondolt véleményének figyelmen kívül hagyása, az arrogancia, a felelőtlenség, és a kötelezettségek teljes feladása elfogadhatatlan keverékét jelentené. Mi vagyunk a döntéshozók. Demokratikus megbízatással rendelkezünk polgáraink részéről, és ebben, a nemzetközi közösség számára ma legégetőbb kérdésben nem szabad, hogy könnyűnek találtassunk, még akkor sem, és különösen akkor nem, amikor az előttünk álló döntések rendkívüli kihívást jelentenek.
Arra kérem, a szolidan "éghajlat-szkeptikusként” hívható kedves képviselőtársainkat, csatlakozzanak hozzánk az úton! Már csak a gyakran károsan kihasznált, de mégis igen fontos megelőzési elvvel összefüggő megfontolások miatt is. Tudjuk, a tudomány komplex és dinamikus. Azonban a tudományos közösség öt az egyhez többségének támogatását élvező cselekedeteink során meg kell vizsgálnunk, meg kell kérdőjeleznünk, és mindenek fölött reagálni, méghozzá megfelelően reagálni kell a hőmérséklettel és a meteorológiával foglalkozó tudományok néhány legjobb és legkiválóbb képviselőjének átgondolt munkájára.
A föld felszínének több mint kétharmadát tenger borítja. A föld megavárosainak háromnegyede tengerek mentén fekszik. A földgolyó vízkészletének 97%-át adják a tengerek, és az élőlények által elfogyasztott proteinek legnagyobb részét a halak biztosítják. 3,5 milliárd ember számára jelentik a halak az elsődleges élelmiszerforrást. Amiként az ember által generált üvegházhatást okozó gázok kibocsátása emelkedik, a tudományos előrejelzések olyan drámai változásokat sejtetnek, mint az óceánok felmelegedése, a sarki jégtakarók olvadása, a tengerszint emelkedése, az óceánok savasodása, amelyek súlyos fenyegetést jelentenek a tengeri ökoszisztémára és a halászközösségekre egyaránt.
Ha a Halászati Bizottság alelnökeként szólalnék ma fel, akkor sürgetném, hogy e bizottság megfontolt javaslatai is kapjanak helyet a mai időközi jelentésben. Két gyors megjegyzés: nagyon hiányolom, hogy a Halászati Bizottság tagjai közül senki sem kapott helyet az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságban, és másodszor, sajnálom, hogy az ideiglenes bizottság képtelen volt elfogadni a Halászati Bizottság véleményét.
Végezetül, benyújtott módosítások sora utal az éghajlatváltozásnak a világ óceánjaira gyakorolt hatásai tudományosan igazolt következményeire. Kérem a képviselőtársakat, támogassák e módosításokat, mivel a Parlament döntéshozatali jelentésének a lehető legátfogóbbnak és legmélyebbre tekintőnek kell lennie.
Agnes Schierhuber
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, magam is azzal kezdem, hogy a legmelegebben megköszönöm az előadónak munkáját. Köszönöm azt a jelentést, amelyet - mint azt a korábbi felszólalók is mondták - teljes egészében az éghajlatváltozás - korábbi tematikus találkozókon világhírű szakemberek által részleteiben megvitatott - tudományos tényeinek szentelt.
A mezőgazdasági és erdészeti szektor az éghajlatváltozás által legkomolyabban sújtott területek egyike, és ennél fogva komoly érdekei fűződnek ahhoz, hogy globális szinten hatékony éghajlatvédelmi intézkedések kerüljenek elfogadásra. A Kiotó utáni folyamatban minden ország részvétele, de különösen a fejlődőké, elengedhetetlen. Fontos annak kiemelése is, hogy nem a mezőgazdaság az élelmiszerárak felhajtója. A zsemlék esetében, például, a felhasznált búza kevesebb, mint 2%-ot tesz ki a teljes költségen belül.
Az is közismert, hogy a bioüzemanyagok megújuló energiaforrásként való előállítása nem vezet nagyobb CO2 kibocsátáshoz, mint amennyit növekedésük során tároltak. Azaz, ezek lényegében CO2-semlegesek. A megbízható tudományos eredmények alapján az is elismerést nyert, hogy részben az emberek felelősek az éghajlatváltozásért. Emiatt fontos a további, intenzív kutatások elvégzése, valamint az energiafelhasználás hatékonyságának javítása. Nyerjünk erőt abból a tényből, hogy 3.000 évet igényelt annak elfogadtatása is, hogy földünk gömbölyű, és nem lapos.
Kérem a Parlamentet, folytasson komoly vitákat annak elismertetésére, hogy az éghajlatváltozás globális probléma: makrotársadalmi probléma, amely nem oldható meg az egyes uniós tagállamok szektorális politikái révén. Megoldás csak globális szinten érhető el, és az éghajlatváltozással szembeni küzdelemben az Európai Uniónak egyértelműen vezető és közvetítő szerepet kell vállalnia.
Valdis Dombrovskis
(LV) Elnök úr, hölgyeim és uraim, mindenekelőtt gratulálok az előadónak tiszta és egyértelmű állásfoglalásáért, amely a tudományos tanulmányokra építve elismeri, hogy globális felmelegedés megy végbe, és azt emberek idézik elő. Emlékeznünk kell arra, hogy pár évvel korábban még befolyásos politikusok, köztük bizonyos nagyhatalmak vezetői is, igyekeztek cáfolni e tényt. A jelentés egy lépéssel tovább megy, és tudományosan megalapozatlanként visszautasítja a globális felmelegedést megkérdőjelező nézeteket, és azokat, amelyek szerint itt pusztán az éghajlat természetes módosulásairól van szó. A jelentés ismét azt igazolja, hogy az EU világviszonylatban vezető szerepet tölt be az éghajlatváltozás terén. Jókedvre azonban semmi okunk. Ahhoz hogy a globális felmelegedést a 2%-os határok közé szorítsuk, a jelenlegi becslések szerint a CO2 kibocsátás mennyiségét 2050-re legalább a felére kellene csökkentenünk. Ezzel összefüggésben, a jelentés azon állítása, miszerint szinte valamennyi uniós tagállam sikeresen előrelépett a kiotói célok felé vezető folyamatban, túlzottan optimistának mutatkozik. Az 1990-től 2005-ig terjedő időszakban a 15 régi tagállam kibocsátásait mindössze 2 %-kal mérsékelte, és igen valószínűtlennek tűnik, hogy az elkövetkező öt évben a kibocsátást további hat százalékkal fognák vissza a közös kiotói célkitűzés elérése érdekében. Az, hogy az EU, egységesen, e területen globális szinten vezetőnek tekinthető, csakis annak köszönhető, hogy az új tagországokban a kibocsátás jelentősen gyorsabban esett vissza. Az várható, hogy az új tagállamok 2010-re 21 %-kal mérséklik CO2 kibocsátásukat. Csakis e tény jogosítja fel az EU vezetőit arra, hogy a 2020-as 20%-os csökkentés nyilvánvalóan nagyra törő célkitűzéséről szólhassanak. Természetesen ez üdvözlendő cél, de fontos látnunk, hogy a legnagyobb szennyezőknek kellene e mérséklődés javát elérniük. Elfogadhatatlan, hogy az uniós éghajlat-változási politikák keretében teendő erőfeszítéseket kizárólag az új, és egyes, kivételt képező korábbi tagállamok által már elért eredményekre alapozzuk, illetve pótlólagos terheket rójunk rájuk, miközben a legnagyobb szennyezőknek engedményeket teszünk. Függetlenül attól, hogy miként oszlik meg a kibocsátás-csökkentés az EU tagjai között, aligha érünk el bármit, hacsak nem születik globális megállapodás olyan országoknak a problémák kezelésébe való bevonásáról, mint az USA, Kína, India, Oroszország és mások. E témát prioritásként kell kezelnünk az Unió kül- és éghajlat-változási politikájában. Köszönöm figyelmüket!
Romana Jordan Cizelj
(SL) Mi rendszerint akkor változtatunk és hozunk intézkedéseket, ha megbízható tényekre támaszkodhatunk. Az éghajlatváltozással foglalkozó bizottságban, számos tudósnak köszönhetően, tekintélyes mennyiségű adatot gyűjtöttünk össze. Az adatok többsége igazolja, hogy az ökológiai rendszer változásait az ember generálta kibocsátásoknak tudhatjuk be, és egyben jelzik a várható jövőbeni trendeket is.
Miközben vannak, akik aggodalmaskodnak és az adatokat fenyegetésre használják, nekünk látnunk kell a helyzet jó oldalát is. Nevezetesen, hogy még van időnk cselekedni. Cselekednünk azonban gyorsan, felelősségteljesen, komolyan, és összehangolt módon kell: elsőként az Unión belül, majd globális szinten is! Persze, a nemzetközi megállapodásokkal is csak akkor érünk el sikereket, ha magunk megfelelő érzékenységgel reagálunk a fenntartható fejlődés kérdésére, vagy esetenként még csak a szegénység felszámolása problémáival viaskodó harmadik országok problémáira.
Az integrált megközelítés változtatásokat követel az európai fejekben, miután egészen mostanáig kizárólag a fejlődés, elsődlegesen is az alacsony széntartalmú gazdaság kialakítása foglalkoztatott bennünket. A nemzetközi megállapodást azonban csak akkor érhetjük el, ha azonos fontosságot tulajdonítunk a kibocsátás csökkenését előidéző, valamint a kibocsátást az éghajlat-változási folyamatokkal összhangban módosító intézkedéseknek.
Köszönöm az előadónak kiváló jelentését. Azt várom, hogy munkánk, ezen a téren, átnyúlik majd a következő esztendőbe.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr, gratulálok Florenz úrnak a kiváló jelentéséhez. A klímaváltozás tudományos alapjairól folytatott vita rendkívül fontos, mert sajnos mi politikusok gyakran a tényeket se vesszük figyelembe, pedig a tények rendkívül makacs dolgok. Egyetértek Martin Schulzcal, hogy fejezzük be a hitvitát és vegyük figyelembe a tényeket.
Például a Duna-Tisza között Magyarországon, a magyar pusztán 30-40 év alatt 3-4 méterrel csökkent a talajvízszint, komoly elsivatagosodás ment végbe, ami azt jelenti, hogy a tudósok felmérték, hogy 50%-ban a klímaváltozás és 50%-ban az emberi rossz tevékenység okozta ezt az elsivatagosodást.
Vagyis igenis vegyük figyelembe azt, amit a tudósok mondanak. És azzal is egyetértek, hogy az Unió önmagában nem oldja meg a problémát, ha az USA, Japán, Kína, Brazília és a fejlődő világ ehhez nem partner. Köszönöm a figyelmet.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr, az emberiség kárhoztatható az éghajlatváltozásért, és csak az ember lehet képes a változás irányát befolyásolni.
Az EU célja az, hogy 10%-ra emelje a bioüzemanyagoknak a közlekedésben való felhasználása részarányát. Ez olyan cél, amit el kell érnünk! Ennek érdekében mindent el kell követnünk, beleértve a tőzeg biodízel alapanyagként való hasznosítását is.
Jóval nagyobb forrásokat kell kutatásra fordítanunk, hogy a leghatékonyabb módszerek kerüljenek alkalmazásra. Például, bizonyos tanulmányok azt igazolják, hogy a moszatokból nyert energia mennyisége - hektáronként - 15-ször nagyobb, mintha szőlőt, pálmaolajat vagy szóját termelnénk. Jobban meg kell vizsgálnunk e kérdést! Ez az egyik útja lehet a pálmaolaj felhasználás csökkentésének, és remélhetően az teljesen véget is ér, hiszen az semmi esetre sem tekinthető feltétlenül környezetbarát tevékenységnek. Ez is azt indokolja, hogy tegyünk közös lépéseket az Egyesült Államokkal, Kínával, Indiával és Oroszországgal.
Péter Olajos
(HU) Köszönöm szépen, elnök úr. Amennyiben sikert akarunk elérni Koppenhágában 2009 végén, azt hiszem, hogy két dolgot feltétlenül figyelembe kell vennünk, amit az elmúlt hónapokban, Indiában, Bangladesben, Kínában, illetve Kaliforniában tett látogatás során is volt alkalmam megtapasztalni.
Egyrészt az, hogy tényleges erőfeszítéseket kell tennünk. Tehát nem elég az öndicséret, nem elég itt 10-20-30-40%-okról beszélnünk. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség kimutatása szerint 2000 óta nemhogy csökkent volna a szén-dioxid-kibocsátás az Európai Unióban, de egy picit, 1%-kal még növekedett is. Az ETS nagy siker, a reformja éppen folyik, de azt hiszem, hogy a nem ETS-rendszerben is hasonló reformokat érdemes életbe léptetni, sőt, lehet, hogy a két rendszert össze is kell vonni. Én nagyon támogatom azt, a Tanács az 1990-es évet határozza meg alapként, és ne a 2005-öst.
A másik nagyon fontos dolog az adaptációs alap. Ha sikert akarunk elérni Koppenhágában, létre kell hozni az adaptációs alapot. A Stern-jelentés mutatta, hogy adaptációs alap nélkül a világ többi részének nagyon kis esélye van arra, hogy megússza az éghajlatváltozás kellemetlen következményeit. Köszönöm.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Az éghajlatváltozás már elérte az Európai Uniót. Az elmúlt években például, Romániát sújtotta szárazság, áradás, és forróság. Románia déli és délkeleti területeinek egy része az elsivatagosodás jeleit mutatja. Az Unió fontos szerepet vállalt fel az éghajlatváltozás elleni küzdelemben, mind az okok csökkentése, mind az éghajlatváltozáshoz történő igazodás terén.
A Lisszaboni Szerződés az éghajlatváltozással foglalkozó rendelkezéseket tartalmaz, és magam nagyra értékelem a természeti katasztrófák esetére vonatkozó szolidaritási záradékot is. Sajnos, a környezetvédelem terén a globális fellépés decentralizált, így a döntésekből néha hiányzik a következetesség. 18 multilaterális intézmény felel mintegy 500, köztük 300 regionális szintű nemzetközi megállapodás követéséért. Az Európai Uniónak vezető szerepet kell játszania e téren!
Vannak azonban megoldások. Következetes lépésekre van szükség az éghajlatváltozással, a környezetbarát közlekedéssel, kutatással, a fejlesztési programokkal, a mezőgazdaságnak a megfelelő vízfogyasztáshoz történő igazításával, az erdőtelepítéssel, és különösen a hatékonyabb hulladékgazdálkodással összefüggésben. Gratulálok az előadónak.
Miroslav Mikolášik
(SK) Az éghajlatváltozás súlyos következményekkel jár nemcsak az ökológiai rendszerekre, de a gazdaságra, a közegészségügyre, a víz- és élelmiszerbiztonságra, valamint a migrációra nézve is. A legutolsó tudományos tanulmányok arról győznek meg bennünket, hogy az emberi tevékenység szintén befolyásolta a globális felmelegedés folyamatát, és így a mi társadalmunk felelőssége, hogy ezzel összefüggésben hatékony politikai intézkedéseket foganatosítson.
Üdvözlöm az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság időközi jelentését, annak az EU majdani, éghajlatváltozást érintő integrált politikájára vonatkozó javaslatait. Erőteljesen támogatom a felvetést, hogy a globális hőmérséklet-emelkedés ne haladhassa meg a 2°C-t. Emellett, az Európai Uniónak oly módon kell erőfeszítéseket tennie a kibocsátás csökkentésére, hogy sikerüljön a hőmérsékletet még ezen a két fokos maximum-pontnál is alacsonyabban tartani. A tudományosan igazolt információknak a közvélemény számára történő átadása, és így a közvélemény e témával kapcsolatos tudatosságának fokozása, fontos eszköze lehet az éghajlatváltozás visszaszorításával kapcsolatos politikáknak.
Anni Podimata
(EL) Elnök úr, Biztos úr, elsőként hadd üdvözöljem az éghajlatváltozás tudományos adatait tartalmazó időközi jelentést! Különösen örülök annak, hogy a jelentés kiemeli a tudósok egyetértését a probléma súlyosságát illetően. Az anyag ugyancsak napvilágra hozza az emberi tényező, mindenekelőtt az energiafogyasztás komoly hatását az éghajlatváltozásra.
Az IPCC negyedik helyzetértékelő jelentése azt mondja, hogy a világ CO2 kibocsátása 1970-2004 között vagy 80%-kal emelkedett, és ebben elsődlegesen a fosszilis üzemanyagok felhasználása játszott közre. Tekintve a tagadhatatlan kötődést az éghajlat és az energiatervezés között, szeretnék arra rámutatni, mennyire fontos európai szinten egy integrált terv kialakítása, hogy tudjuk, melyek lehetnek a leginkább javasolt, és leghatékonyabb energia választási lehetőségek.
Marios Matsakis
Elnök úr, a ma reggeli vitát hallgatva szükségét érzem, hogy tegyek néhány megjegyzést.
Elsőként, a tudományos bizonyítékokról. Kétségkívül, a globális felmelegedés jelenségének és okainak meghatározása igen bonyolult feladat. Ez nem egy laboratóriumi helyzet, ahol kémcsövekkel igazolhatjuk egy dolog ilyen vagy olyan állapotát. Itt a bizonyosság hosszú távú megfigyeléseken és nagyon bonyolult eljárásokon alapszik. Természetesen akadnak kétkedők, tudósok, akiknek eltérő a véleménye. Ebben nincs semmi új. A tudósok közismerten hajlamosak eltérő véleményeket képviselni. Ne felejtsük el, hogy még a dohányzás és a rák kialakulása közti kapcsolatot is számos tudós megkérdőjelezte, és vitatja még ma is. Mi azonban, mindannyian tudjuk, mi is az igazság. Ugyanez történt a talidomid és a végtaghiányos rendellenességekkel létrejött emberi magzatok ügyében is.
Másodszor, hangsúlyt kell fektetnünk a globális megközelítésre, mivel mindannyian tudjuk, hogy a legnagyobb szennyező országok, tehát az USA, Kína, és India teszik a legkevesebbet a globális felmelegedéssel szemben.
Janez Podobnik
hivatalban lévő elnök - (SL) Nagy érdeklődéssel követtem az igen élénk vitát, amely jó alapot teremt az előadó, Karl-Heinz Florenz úr által készített időközi jelentéshez. E jelentést köszönöm, és annak kapcsán elismerésemet fejezem ki neki.
Az Önök vitája becsületére válna bármely parlamentnek. Igen változatos volt, és ezt pozitív értékelésként mondom, hiszen minden vélemény értékes, még a bíráló is.
Vitájuk alapján két alapvető következtetésre jutottam. Az Európai Unió olyan erő, és az is marad, amely képes arra, hogy megfeleljen... természetesen globális partnereivel való együttműködésén keresztül, az éghajlatváltozással szembeni komoly fellépés igényének. A másik következtetés: az éghajlatváltozás nem csupán probléma, de lehetőség is. Bármiként is tekintünk erre, hatékony fellépés csak globális szinten képzelhető el.
Azt is szeretném elmondani, hogy az éghajlat és energiacsomag keretében az Európai Unió sikeresen és alaposan készíti elő azokat az intézkedéseket, amelyek révén hatékonyan küzdhet az éghajlatváltozás következményei ellen.
A biztonságos és fenntartható, alacsony széntartalmú gazdaságba való átmenet számos politikára kihatással lesz, beleértve a gazdaságot, és az emberek mindennapi életét is. Összehangolt politikai intézkedések szükségesek számos uniós területen. És itt támogatnám felvetéseiket, hogy össze kell tartanunk. De nemcsak a globális döntéseket illetően, hanem egyet kell értenünk az ezen politikai döntésekhez kapcsolódó részletekben is.
Különösen szeretném kihangsúlyozni az éghajlatváltozás és az energia közti szinergiákat. E tekintetben az összehangolt európai és nemzeti politikák elengedhetetlenek a kutatás, a fejlesztés és az innováció terén. Bátorítanunk kell a fenntartható közlekedési rendszereket, lehetővé téve a tagállamok számára, hogy meghozhassák az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez szükséges intézkedéseket. Fokoznunk kell az energiafelhasználás hatékonyságát, különösen az épületeknél, de más energiaforrásokhoz kapcsolódóan is, valamennyi ágazatban. A társadalmi következmények csökkentése, az új lehetőségek maximális kihasználása érdekében, tájékoztatnunk kell a fogyasztókat az energia hatékony felhasználásának módozatairól.
Amint az már említést nyert Florenz úr jelentésében, az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó tudomány megalapozott és elismert, továbbá azon tény, hogy a jelenlegi globális felmelegedés az emberi tevékenység következménye, tudományosan cáfolhatatlan.
Engedjék meg, hogy röviden elidőzzek az IPCC tudományos jellegét érintő véleménykülönbségeknél. E tekintetben magam a politikai terület tiszteletben tartását pártolom. Az Európai Parlament tekintélytisztelő politikai fórum. Természetesen, a tudomány világát is meg kell becsülnünk, annak mozgását azonban a kutatás és a tudományos pontosság etikai elvei irányítják.
Ugyanakkor nem feledkezhetünk el a polgárok, a mindennapi emberek képezte szféráról sem, hiszen az ő életük minőségét befolyásolja majd minden egyes intézkedés. Beleértve ebbe a családi költségvetések kimunkálását, vagy éppen a jövő tervezését is.
Külön is szeretném megemlíteni azt a fontosnak mutatkozó elemet, hogy az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság - Sacconi úr szerint is - megfelelően működik, ülései során kedvező légkörben vizsgálta az éghajlatváltozással kapcsolatos témákat, majd nagy többséggel fogadta el az éghajlatváltozással összefüggő tudományos tényeket összefoglaló időközi jelentését.
Üdvözöljük az Európai Parlament döntését, hogy 2009 februárig meghosszabbította az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság megbízatását. Elnök úr, mi ezt további bizonyítéknak látjuk arra nézve, hogy az Európai Parlament az éghajlatváltozás kérdéskörében támogatja az Európai Unió nemzetközi színtéren követett, konkrét lépésekkel kiegészített ambiciózus politikáját, és ennek során figyelmet fordít arra is, hogy a politikai döntéseket a legfrissebb tudományos eredmények támasszák alá.
Örülünk annak is, hogy - mint a mai vita folyamán bejelentésre került - az éghajlatváltozással kapcsolatos csomag vitája folytatódik, és kötődik az Európai Tanács által 2008 márciusában elfogadott kötelezettségek komoly szándékú teljesítéséhez.
Stavros Dimas
elnök úr, megköszönöm a mai vita során felszólaló összes hozzászóló valóban érdekes észrevételeit.
Mindenekelőtt hadd húzzam alá, hogy az Unió, akár mint 15-ök, akár mint 27-ek, teljesíti a kiotói célkitűzéseket. Efelől ne legyenek kétségek! Miután még 18 hónapig biztos leszek, vagy legalábbis szeretnék az lenni, biztosíthatom Önöket, hogy nem engedhetjük meg magunknak, hogy kudarcot valljunk a kiotói célok teljesítése terén. Azért is mondom ezt, mert a már megtett, illetve most folyamatban lévő intézkedéseink biztosítják, hogy a kiotói célok teljesüljenek. Ez a legkevesebb, amit az elkövetkező években tennünk kell! Igazolom, hogy az Önök által előterjesztett adatok helytállók. El kell ismerni, hogy az EU mérsékli az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását, míg mások, mint, például az USA fokozza azt. Ráadásul gyorsabb ütemben, mint tette ezt 1990-ben. 2005-ben, amint Önök jelezték, mi az 1990-es szint alatt voltunk 2%-kal, és 2006-ban a közös célokat kitűző 15 uniós tag közel 3%-kal maradt el a korábbi szinttől. A 27 tagállamot együttesen kezelve sikerünk még jelentősebb, hiszen együtt durván 8%-kal vagyunk az 1990-es szint alatt. A Kiotói jegyzőkönyv által számunkra biztosított időszak végére az EU-15 8, míg az EU-27 legalább 11%-kal lesz az 1990-es szint alatt. Jegyezzük meg, hogy a mi 8%-ot meghaladó kibocsátás-mérséklésünk igen kedvező jel, mert segít elérni a 2020-ra illetve még hosszabb távra kitűzött céljainkat.
A időközi jelentés szerint a tudományos eredmények nagyon fontos szerephez jutnak a nemzetközi tárgyalásokon, mert előmozdíthatják határozott intézkedések elfogadását. A Koppenhágai Konferencián alapul szolgálhatnak a tárgyalásokon beterjesztett javaslatok kivitelezhetőségének értékeléséhez.
Az állásfoglalás emlékeztet azokra az ellenőrizhetetlen éghajlatváltozással együtt járó veszélyekre, amelyek különböző formákban érintik az emberi társadalmat, gazdaságunkat és kulturális hagyományainkat súlyosan kikezdik.
Az állásfoglalás, helyesen, kiemeli az éghajlat alakulását negatívan befolyásoló olyan komoly változások elkerülésének fontosságát, mint amilyen az Amazonas mellékfolyóinak kiszáradása, vagy mindkét sarköv jégtömegének súlyos károsodása.
Úgy gondolom, hasonlóan fontos, hogy rámutassunk az éghajlatváltozás olyan lehetséges következményeire, mint a nemzetközi biztonság romlása, az élelmiszer- és vízhiány, az erőforrásokért folytatott küzdelem, vagy a migránsokkal összefüggő gondok Az éghajlatváltozással összekapcsolható szélsőséges időjárásnak és erőszakos konfliktusoknak betudható környezetvédelmi katasztrófák miatt folyamatosan emelkedik a nemzetközi közösségre ható nyomás szintje. A közelmúltbeli élelmiszerárválság a legékesebb bizonyítéka annak, mi is következhet be: a világ számos tájékán érzékelhető terméskiesés a szélsőséges időjárási feltételekkel magyarázható. Sajnos, ez a helyzet nem tekinthető ideiglenesnek vagy kivételesnek. Inkább szokványosnak, visszatérőnek mutatkozik, és olyannak, amelyet nem kezelhetünk az agrárpolitikában és a növénytermesztési gyakorlatban történő drasztikus változtatások nélkül.
Hadd említsek néhány más, a jelentésben is érintett témát! Az üvegház hatást okozó gázok kibocsátásnak a nemzeti szintű, megfelelő lépésekkel való mérséklésével kezdeném, a fejlődő országokra vonatkozóan. Itt elengedhetetlen a támogatásunk, és a technológia által elérhető távlatok igazolása. Forrásokat kell biztosítanunk a technológia átadásához, valamint az érintett országok közigazgatási képességeinek kibontakoztatásához, hogy a csökkentés mérhető, dokumentálható, és igazolható legyen. Ez az elképzelés egyik kulcseleme a Bali Akcióprogramról szóló tárgyalásoknak. Amint az Bali szigetén érzékelhető volt, a fejlődő országok bármely irányú elmozdulása nemcsak a fejlett országoknak a kibocsátások csökkentése melletti elkötelezettségétől, hanem utóbbiak forrásbiztosítási konkrét erőfeszítéseitől is függ. S különösen vonatkozik ez a technológia-átadásra és a közigazgatási képességek megteremtésére.
Fontos az EU számára, hogy éljen minden lehetőséggel, amely a kiemelkedő fejlődő országokkal való párbeszédet mozdítja elő, hogy ennek révén egyetértés szülessen a fentiek pontos értelmezésében, továbbá, hogy az EU felmérhesse, miként tudná támogatni a politikaformáláshoz kapcsolódó együttműködést a technikai segítségnyújtás, a know-how átadása, a CO2 piacán alkalmazható ösztönzők kimunkálása, vagy pénzügyi támogatás révén. Vannak minden ágazatban alkalmazható intézkedések, amelyek érinthetik az energiafelhasználásból származó kibocsátást, és az erdőségi területek csökkenését is.
Rátérnék a vita tudományos kérdéseire. A Bizottság teljes egészében osztja a véleményt, hogy a tudományos megállapításokat közzé kell tenni. A fogyasztókat fel kell készíteni, és még tudatosabbá kell tenni azt illetően, hogy milyen üvegházhatású gázkibocsátást generálnak életmódjuk és fogyasztási szokásaik. A közvélemény fokozott éberségre intése azonban, járjon együtt markáns pénzügyi ösztönzőkkel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását saját termékeik és szolgáltatásaik előállítása során visszafogó vállalatok számára.
Az alacsony CO2-tartalmú gazdaságra való áttérés szükségszerű. E cél csak a valamennyi ágazatot érintő, a kibocsátás csökkentését célzó rendszeres, összehangolt intézkedésekkel lehet elérni.
A társ-döntéshozatali szakaszban lévő, éghajlatváltozással és energiával foglalkozó intézkedéscsomag markánsan előmozdíthatja az átmenet megkezdését. Igazolhatja azt is, hogy nagyra törő éghajlat-politikánk nemcsak megvalósítható, de jelentős haszonnal is jár gazdaságaink, és társadalmunk számára.
Továbbra is folytatjuk a kiemelkedő politikai intézkedésekkel összefüggő csomaggal kapcsolatos konstruktív együttműködést, és - remélem - lehetőség szerint még ebben az évben megállapodásra jutunk.
Végül, elismerésemet fejezem ki az Európai Parlamentnek az éghajlatváltozás elleni küzdelem terén tett erőfeszítésekhez való fontos hozzájárulásért, és gratulálok Florenz úrnak, kitűnő munkájáért.
Remélem, a Parlament ugyanebben az építő szellemben kezeli majd a továbbiakban is e kérdést. Folytatódjék együttműködésünk és eszmecserénk mind az éghajlattal és energiával foglalkozó intézkedés-csomagról, mind a Poznanban és Koppenhágában rendezendő nemzetközi tárgyalások kapcsán!
Karl-Heinz Florenz
előadó. - (DE) Elnök úr, Biztos úr, hivatalban lévő Elnök úr, köszönet a záró szavakért, amelyek igen bátorítóak voltak. Úgy vélem, sikerült e Házban egyetértést kialakítani, és ez a konszenzus további tudományos kutatásokra és a még fennmaradt kétségek eloszlatására kötelez bennünket. De hiszen az emberi ismereteknek mely terén ne jelentkeznének kétségek? Ez az, amit én, előadóként, feltétlenül látni szeretnék.
Köszönöm a ma elhangzott dicséreteket, amelyeket továbbítani szeretnék az e jelentésen a színfalak mögött rendkívül keményen dolgozó munkatársi gárdának. Hadd ragadjam meg ezt az alkalmat is, hogy legszívélyesebb köszönetemet fejezzem ki nekik!
A mai vitát hallgatva az a benyomás keletkezhet, hogy mi a CO2-ről vitatkozunk. Hadd mondjam el, számtalan egyéb vitára okot adó kérdéssel találkozunk még, hiszen a CO2-kibocsátás csak a jéghegy csúcsa. Igen, itt fontos kérdésekről van szó, de az igazi kihívás az, miként kezeljük a fenntarthatósági politikánkat. Miként kezeljük bolygónkat, amelyért felelősséggel bírunk gyermekeink felé? A jelenleg elégő energiaforrások létrejöttéhez évmilliók kellettek, de mi egy évezred alatt elpazaroljuk azokat. A kihívás tehát az, miként érhetjük el, hogy egy liternyi üzemanyaggal kétszer olyan messzire jussunk, mint tesszük ezt ma. Amennyiben ezt elérjük, teljesítjük feladatunkat. Ez az előttünk álló legfőbb kihívás: fokozni a hatékonyságot Európában, kifejleszteni a legmegfelelőbb technológiákat természetesen alkalmazni e technológiákat otthon, majd nyereségesen eladni azokat a világban, hogy munkahelyeket is teremtsünk. Amint látom, ez a mi lehetőségünk, és kérek mindenkit, segítse elő, hogy mindenképpen élhessünk a lehetőséggel!
Megismételném köszönetemet mindenkinek, de követve is az eljárási szabályokat azért szeretném még egy pontra felhívni figyelmüket. E vita legelejétől súlyos fordítási hibát érzékelek a 10. cikknél, amely szerint én valamit elítélek. Semmi sem áll távolabb a természetemtől, mint ez. Lehet, hogy nem értek egyet ezzel vagy azzal, de sohasem ítélek el semmit. Nem válogatom meg most szavaimat, és kihangsúlyozom, hogy problémák vannak e Házban a rossz fordítások miatt. Ez egyértelműen mindvégig megmutatkozott e jelentés kapcsán. Ezért is szeretném felhívni figyelmüket a témában a Parlament elé beterjesztett helyesen megszövegezett módosításokra.
Szeretnék mindent megköszönni az összes résztvevőnek, és felkérem Önöket, továbbra is, a folyamat még bonyolultabb szakaszában is, működjenek együtt velünk e jelentéssel kapcsolatban. Pontosan akkor, amikor meg kell oldanunk az a feladatot, hogy miként is reagáljunk az itt megismert tudományos tényekre!
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra délben, 12.00 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Neena Gill
, írásban. - Az éghajlatváltozás sikeres kezelése megkívánja a piac alkalmazkodását, a szén környezetvédelmi költségeinek tükröztetését. A szennyező fizessen! Minden politikai eszközt, így az HÉA-csökkentést, a kibocsátás-kereskedelmet és a fogyasztók és vállalkozások magatartását módosító ösztönzőket is fel kell használnunk annak érdekében, hogy elősegítsük az öko-barát megoldások választását. Amint Sir Nicolas Stern rámutatott, az éghajlatváltozás gazdasági és szociális hatása katasztrofális lesz.
Nekem határozottan eltér a véleményem azoktól, akik e Parlamentben vitatják az éghajlatváltozás tényét. Elég volna számukra felfigyelni a világban bekövetkező természeti csapások növekvő számára és gyakoriságára, hogy lássák a hatásokat. Ezek a katasztrófák egyértelműen riadót fújnak számunkra, jelzik, hogy erőteljesebb lépéseket kell tennünk.
Az Unió jogosan vállal szerepet az éghajlat-változási kérdések kezelésében, és példát kell mutatnia, irányt kell szabnia más országok számára. Tartalmasabb párbeszédet kell folytatnunk Kína és India felemelkedő gazdaságaival annak biztosítása érdekében, hogy azok növekedése mérsékeltebben járuljon hozzá a globális kibocsátáshoz, mint tette ezt az EU és az USA az elmúlt évszázadban. Nagyok sok tényező szól az EU-nak a fejlődő országok irányában történő technológia-átadása mellett, hogy utóbbiak elkerülhessék a szénintenzív ipari fejlődést, és egyből átugorhassanak az alacsony széntartalmú gazdaságba.
András Gyürk
írásban. - (HU) A klímaváltozás tudományosan alátámasztott jellemzőinek figyelembevétele nélkülözhetetlen az ezen a téren hozott döntések meghozatalához. A téves következtetéseken alapuló helytelen döntések kockázata ugyanis legalább akkora, mint a tétlenségé. Egyvalamit érdemes megállapítanunk: az éghajlat változása tudományosan is igazolható tény, orvoslása gyors és hatékony megoldásokat sürget.
A tudományos tények higgadt figyelembevétele abban is segítségünkre lehet, hogy felmérjük: a piaci alapú környezetvédelmi eszközök hogyan járulhatnak hozzá a környezeti minőség fejlesztéséhez. Úgy véljük, hogy a piacbarát ösztönzők népszerűsítése érdekében további erőfeszítésekre van szükség a tagállamok részéről. Üdvözölendő fejlemény az emissziókereskedelmi rendszer megteremtése, amely piaci mechanizmusokra alapozva közelíti meg a kibocsátás csökkentés kérdését. A rendszer működése bizonyíték arra, hogy a piac, a verseny és a környezetvédelem nem egymást kizáró fogalmak.
Magyarországon számos példa támasztja alá, hogy a téves következtetések helytelen döntésekhez vezethetnek. A biomassza-gazdálkodás valójában szálfák égetését jelenti, a bioüzemanyagok erőltetett támogatásának káros következményei pedig egyre inkább nyilvánvalóak. Az ezen a két téren hozott intézkedések nem felelnek meg a fenntarthatósági követelményeknek, mindemellett nem nyújtanak piacbarát választ a problémára.
Szeretnénk hangsúlyozni, hogy az éghajlat változása olyan intézkedések meghozatalát követeli meg, amelyek a tudományos megalapozottság mellett nem hagyják figyelmen kívül a piaci mechanizmusokat sem.
Eija-Riitta Korhola
, írásban. - (FI) Elnök úr, az éghajlatváltozás tudományos tényeivel foglalkozó határozat számos olyan észrevételt tartalmaz, amellyel nehéz nem egyetérteni. Nem hallgatható el azonban, hogy akad abban néhány bántó megjegyzés is. Erre találunk példákat a tudománytörténetben is, amely figyelmeztető jelként kell, hogy szolgáljon. Filozófusként magam nem találom teljesen ártalmatlannak, ha egy politikus kezdi értelmezni a tudományos eredményeket, von le belőlük elsietett következtetéseket, kísérli meg azokat ellenőrzése alá vonni, vagy éppenséggel "elítél” bizonyos más értelmezéseket. Mi is itt a cél, miért is kell ilyen kérdésekről általános szabályként beszélnünk? Mert ez szavahihetőségünk kérdése, amelyre rendkívül nagy szükségünk lesz az éghajlatváltozás elleni küzdelmünkben.
Az 5. pontban megfogalmazódik, hogy "tudományos” igazolást nyert az, az éghajlatváltozás legfőbb okozója az ember. Az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport sehol sem érvel ezzel. A jelentés valószínűségekről beszél. Az ember hozzájárulása az elmúlt évek felmelegedéséhez erős valószínűség.
A 7. pont kiemeli, hogy a tudományos eredmények "világosan mutatják, miként változik az éghajlat az elkövetkező időszakban, az eltérő regionális feltételeket követve”. Pontosan ez az, amit magunk nem ismerünk. Múlt héten, readingi nyilatkozatukban az éghajlat szimulációval foglalkozók szuperszámítógépeket kértek. Arra a kérdésre ugyanis, hogy az éghajlatváltozás milyen regionális következményekkel jár, a meteorológusok ma nem találják a választ, részben az elégtelen számítógép-kapacitások miatt.
A 8. pont megemlíti, hogy grönlandi és a nyugat-antarktiszi jégtakaró visszavonulása fordulópontot jelent az éghajlatváltozásban. Jelenleg az eljégtelenedésre vonatkozó adatok igen ellentmondásosak, miután Grönland és az Antarktisz meghatározó területein a jégréteg vastagsága éppenséggel növekszik.
Én nem ítélném el, és nem vádolnám az éghajlatváltozás szkeptikusait vagy bírálóit, amint ez a 10. pontban történik. Politikusok ilyet azért sem tehetnek meg, mert a tudósok dolga, hogy e kérdésről vitatkozzanak.
Marian-Jean Marinescu
, írásban. - (RO) A CLIM javaslatokat tehet, és megoldásokat ajánlhat az Európai Unió jövőben követendő politikáját illetően. Javaslatokat és megoldásokat, amelyek egyértelmű tudományos bizonyítékokon alapulnak, és amelyek - kiemelkedően fontos módon - bírják az európai polgárok erőteljes támogatását.
A tudományos bizonyítékok megkérdőjelezhetetlenek. Karl-Heinz Florenz jelentése kimerítő, igazolja, hogy elegendő tudományos adattal rendelkezünk határozott politikai döntések meghozatalához, és - nemcsak európai, hanem globális szinten is - konkrét projektek elindításához, annak érdekében, hogy radikálisan mérsékeljük az éghajlatváltozásért felelős emberi tényezőt, és kisebbítsük annak hatását.
A kutatási erőfeszítéseket folytatni kell, különösen új technológiák feltárása, a megújuló energiaforrások és a bioüzemanyagok terén, hogy megteremthessük a szükséges egyensúlyt a gazdasági versenyképesség fenntartása, a szociális fejlődés, és az európai polgárok jóléte szempontjából alapvető élelmiszer- és energiabiztonság között.
Egyesíteni kell a tudományos közélet és a politikai képviselők erőit! Fokoznunk kell a közvélemény tudatosságát, ösztönözniük kell a polgárok konkrét lépésekhez való csatlakozását, mert az éghajlatváltozás elleni küzdelemben a leghatékonyabb eszközt a megfelelő politikák kicserélése, a nemzetközi, regionális, és különösen határon átnyúló együttműködés és párbeszéd, valamint a polgárok közvetlen részvétele jelenti.
Sirpa Pietikäinen
, írásban. - Elnök úr, hölgyeim és uraim, az elmúlt években az Európai Unió volt az a nemzetközi szereplő, amely irányt mutatott a fenntartható globális éghajlatpolitika kialakítása terén. Az Unió ezen pozícióját a jövőben is meg kell őrizni!
Szeretném az előadónak és a Bizottságnak megköszönni e hasznos jelentést, amely hozzájárul a tudományos alapon nyugvó nézetek megerősítéséhez, amelyekre viszont az éghajlatváltozással kapcsolatos munkánknak alapozódnia kell. Érdemes megjegyezni, hogy a tudomány, valamint az a tudás, amelyet az magával hoz, az új technológiák és felfedezések következtében folyamatosan változik. Ennek megfelelően, mindig nyitottnak kell maradnunk az e témával kapcsolatos információk előtt, amint tisztelnünk kell az eltérő véleményeket is.
Rendkívül fontos, hogy határozottan reagáljunk az éghajlatváltozásra. Eddig, valamennyi kormányközi panelünknek felül kellett vizsgálnia elődjeinek az éghajlatváltozás sebességére vonatkozó becsléseit. A folyamat gyorsabbnak bizonyult, mint azt a korábbi közösségi előrejelzések megbecsülték. Úgy tűnik, most sem kerülhető el a megelőző IPCC-becslések felülvizsgálata. Az amerikai űrhajózási hivatal, a NASA tanulmánya azt jelzi, hogy az éghajlatváltozás kordában tartásához még radikálisabb intézkedések kellenek: a légkörnek az éghajlatváltozás által kiváltott gáztartalmát még erőteljesebben korlátoznunk kell, hogy a még drasztikusabb intézkedések meghozatalát elkerülhessük.
Az EU-nak figyelembe kell vennie a tudományos közélet mind erőteljesebb egyetértését abban, hogy - amint ezt az IPCC is javasolta - a széndioxid kibocsátást még drasztikusabban vissza kell fogni a globális felmelegedés lassítása érdekében. Közelről vizsgálva e kérdést, a miatt aggódom, hogy az EU éghajlatcsomagja nem elég ambiciózus. Az Uniónak sokkalta határozottabb erőfeszítéseket kellene tenni az öko-hatékony uniós társadalmak kialakítása érdekében. Minden uniós politika területén az öko-korszerűsítés legyen az irányadó elv! E forradalmi folyamatot tekintve a változás képessége határozza majd meg az EU nemzetközi versenyképességét is.
Daciana Octavia Sârbu
,írásban. - (RO) Az éghajlatváltozás elleni küzdelem a nemzetközi szervezetek napirendjének mind inkább állandó témájává lett. A 2007-es csúcstalálkozótól kezdődően, mikor is döntés született az üvegház gázok kibocsátásának 2020-ra megvalósított 20 %-os korlátozásáról, valamint a megújuló energiaforrások hasznosításáról, a globális felmelegedés a világ minden országa számára prioritássá vált.
Fenti döntést olyan fontos nemzetközi események követték, mint a G-8-ak heiligendammi csúcstalálkozója, az ENSZ Tanács vitája az éghajlatváltozásról, vagy a Bali Akcióprogram. E nemzetközi találkozókat követően tudományos egyetértés mutatkozott azt illetően, hogy a globális felmelegedési folyamatok az emberi tevékenységek következményei, és a kutatási és adatgyűjtési eredmények megfelelően alátámasztják, hogy a gázkibocsátás visszafogása sürgős intézkedéseket és politikai döntéseket követel. Alapvető az Alkalmazkodási Alap létrehozása, valamint az erdők védelme, az erdőségek kiirtásának, és az erdőtüzek által okozott széndioxid-kibocsátás megelőzésére irányuló új éghajlatvédelmi megállapodások által.
A közvélemény tudatosságának, az éghajlatváltozás emberek általi előidézéséről szóló tudományos bizonyítékok közreadásával történő fokozása kulcsszerepet játszik majd a széndioxid-kibocsátás csökkentését célzó politikai döntések uniós polgárok általi támogatásának elnyerésében.
Andres Tarand
, írásban. - (ET) Az éghajlat változik, és ennek oka az emberi tevékenység. Negyven éve, amikor jégmintákat gyűjtöttem az antarktiszi kutatóállomáson, még nem voltunk tudatában ennek a ténynek. Ma, a sok ezer kutató munkáját hasznosító IPCC elegendő bizonyítékkal szolgált az éghajlatváltozás tényének alátámasztására. A mi feladatunk most a cselekvés, és nem a további bizonyítás. Ezen a ponton teljes mértékben egyetértek az előadóval, Florenz úrral.
Az Európai Unió legyen ambiciózus, és fogadjon el olyan célokat, amelyek közelebb visznek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának 2020-ra tervezett 30%-os mérsékléséhez. Egyébként, más országok tényleges hozzájárulását is megelőlegezve, a helyzet a vártnál bonyolultabb is lehet. Igen fura ugyanis, hogy egy magasabb szintű fórum egyhangúan szavaz az általános célok részleteiről, majd amikor már olyan célokról esik szó, mint a gépkocsi-kipufogógáz kibocsátásának CO2 tartalma, vagy más konkrét intézkedések, akkor a felek fellépése korántsem bizonyul nagyra törőnek. Ez bizony, nem az éghajlatváltozás hatékony kezelésének módja.
Támogatom a módosítási javaslatokat, amelyek felhívják a figyelmet további részletes tanulmányok elkészítésének, az óceánok és tengerek helyzete modellezésének, az éghajlatváltozás halállományra gyakorolt hatása vizsgálatának szükségességére. Nem tudok viszont egyetérteni azokkal a módosítási javaslatokkal, amelyek megkérdőjelezik az éghajlatváltozás tényét, amelyekben a fosszilis üzemanyagok és a nukleáris energia jelentősége kihangsúlyozást nyer, illetve a megújuló energia fejlesztése gúny tárgyát képezi.
Úgy vélem, hogy a Parlament éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottsága segített a különböző lakossági rétegek képviselőinek tudatosságát fokozni, és egy közös álláspontot előterjeszteni. A Bizottság megbízatásának kilenc hónappal, a poznani találkozóig történő meghosszabbítása ésszerű kompromisszum. Egy hosszabb határidő azt jelenthette volna, hogy egy igen fontos kérdést fél szemmel már a választásokra figyelve kezelünk.
Gabriele Zimmer
írásban. - (DE) A jelentés mellett szavaztam. Az éghajlatváltozással foglalkozó, sürgető vitát a megbízható tudományos tényeknek kell alátámasztani. Ezt teszi Florenz úr időközi jelentése is. E jelentésnek fontos szerephez kell jutnia mind a közvélemény előtt, mind a Bizottságban és a Tanácsban. Az "üvegházhatással” kapcsolatos tudományos megállapítások több mint 180 éve ismertek.
Sajátos társadalmi feltételek idézték elő, hogy az élet természeti és éghajlati alapjait fenyegető elemekről szóló ismereteink sokáig figyelmen kívül maradtak, megakadályozva az időben történő fellépést. És ma is ez érvényesül. Vagy a nemzetközi együttműködésre építve hozzáfogunk a további károk előfordulásának, az előre jelzett, elsőként is a világ legszegényebbjeire lesújtó katasztrófáknak a megakadályozásához, vagy haladunk tovább a pusztuláshoz vezető úton. A tények meggyőzően bizonyítják, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése érdekében gyors lépésekre van szükség, valamint életmódunk és a fogyasztói magatartás megváltoztatásával, politikai és társadalmi kritériumok és keretek elfogadásával, a 2°C fokos szint alatt kell megállítanunk a felmelegedést.
Az EU fenntartható fejlődési stratégiájának számolnia kell ezekkel a problémákkal, és végre a fenntarthatóság alapján nyugvó politikákat kell kialakítani. Ez a politikai prioritásokon belül változtatásokat követel. Minden elvesztegetett nap vesztesség, ami igazolhatatlan.
