A Szaharov-díj átadása - Huszadik évforduló (Ünnepi ülés)
Elnök
Hölgyeim és uraim, megnyitom az ünnepi ülést.
Elnök
Bonner asszony, az Európai Parlament által a gondolatszabadság védelméért adományozott Szaharov-díj kitüntetettjei, Ferrero-Waldner biztos asszony, hölgyeim és uraim - ma mondhatom így: kedves barátaim! A mai nap nem szokványos az Európai Parlament számára: egy olyan nap, amikor felidézzük az Európai Unió egyik alapvető törekvését: a béke, haladás és az emberi jogok érvényesülésére való törekvést, amelynek példájául a Szaharov-díj kitüntetettjei szolgálnak. Andrej Szaharov szavaival élve: "lehetetlen e célok - a béke, haladás és az emberi jogok - bármelyikét elérni, ha a másik kettőt figyelmen kívül hagyjuk”.
Azért gyűltünk ma össze, 20 évvel az első Szaharov-díj átadása után, és pár nappal az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata 60. évfordulója után, hogy tisztelegjünk néhány különlegesen bátor férfi és nő - emberi jogi harcosok, jogászok, újságírók, vallási vezetők, szervezetek - előtt, akik bátran, elszántan és szenvedélyesen harcoltak az emberi jogok érvényesüléséért. A szeretteik jogaiért harcoló nők, anyák és családok előtt is tisztelettel adózunk.
Külön köszönteni szeretném a korábbi évek Szaharov-díjas kitüntetettjeit is, akik ma megtiszteltek bennünket jelenlétükkel. Várakozással tekintünk a tegnap aláírt és elfogadott Szaharov-hálózaton belül megvalósítandó még szorosabb együttműködésre. Vannak olyan kitüntetettek, akik el akartak volna jönni, azonban legnagyobb sajnálatomra nem tudnak a hazájukban uralkodó diktatórikus rezsim miatt. Aung Szan Szú Csi még mindig...
(Taps)
...házi őrizetben van Burmában/Mianmarban. Oswaldo Payának és az Asszonyok Fehérben képviselőinek, Laura Pollánnak és Berta Solernek a kubai hatóságok nem engedélyezték az ország elhagyását, noha minden szükséges eljárás több mint két hónappal ezelőtt beindult. A tilalom egyértelműen mutatja, hogy milyen körülmények között kénytelenek tevékenykedni a kubai demokratikus erők. Ezzel kapcsolatban szeretném megjegyezni, hogy ez sem a nemrég újrakezdett politikai párbeszéd, sem pedig a Kuba és az Európai Unió közti együttműködés szellemének nem felel meg.
(Taps)
Andrej Szaharov különleges megtiszteltetésben részesítette az Európai Parlamentet, amikor több mint 20 évvel ezelőtt tudomásul vette a Ház döntését, hogy róla nevezze el a díjat, és beleegyezését adta. Andrej Szaharov helyesen úgy vélte, hogy a díj bátorításul szolgálhat mindazoknak világszerte, akik az emberi jogok ügyének szentelték magukat.
Szeretettel köszöntöm Elena Bonner lányát, Tatjánát is a Parlamentben: örülünk, hogy körünkben üdvözölhetjük, Tatjána.
1988-ban, a díj első alkalommal történt kiosztásánál Nelson Mandela börtönben volt. Ugyanabban az évben egy üres szék állt itt Andrej Szaharov számára, éppen úgy, ahogy ma is üresen maradt Hu Jia széke. Ma is, éppen úgy, mint akkor, kikényszerített távollétük ellenére tisztelettel adózunk előttük hősies elkötelezettségükért. Ma is, éppen úgy, mint akkor, tekintélyelvű rezsimek élnek vissza hatalmukkal és próbálják hallgatásra kényszeríteni azokat, akik alapvető jogaikat, a gondolat- és a szólás szabadságát kívánják érvényesíteni. Ma is, éppen úgy, mint akkor, az elnyomók sikertelenül próbálják elnémítani a bátor hangokat.
Ma két különösen bátor nőről fogunk hallani, mindkettő feleség és anya, akik hazájukban a szabadság érvényre juttatásának szentelték életüket, emberek millióinak reményeit megtestesítve hazájukban és világszerte egyaránt.
Bonner asszony, férje, Andrej Szaharov és hazája szabadságáért végzett munkája hozzájárult az Európában bekövetkezett történelmi változásokhoz, amelyek a kontinensünk egyesítésére irányuló törekvések előfeltételei voltak. Soha nem fogom elfelejteni, hogyan fogadott moszkvai lakásában 1990 februárjában a férje sírjánál tett látogatása után - megrendítő élmény volt. Rendkívül nagy öröm számomra, hogy ma itt van közöttünk az Európai Parlamentben.
Tudom, hogy milyen erőfeszítések árán tudta csak lehetővé tenni, hogy eljöjjön közénk. Bizonyára tudja, képviselőtársaim milyen nagyra értékelik, hogy köztünk van. Még egyszer szeretettel köszöntjük lányát, Tatjánát is, aki rengeteget segített Önnek és nekünk is férje mélyen emberséges és méltóságteljes örökségének továbbvitelében. Szeretném felkérni Önt, hogy a díjátadó ünnepség második felében szóljon a Parlamenthez.
Hölgyeim és uraim, a bátorság és önfeláldozás mindig meghatározó volt az emberi jogok századokon át történő fejlődésében. Hu Jia döntése, hogy az Emberi Jogi Albizottság egyik ülésén néhány szót intéz a résztvevőkhöz, e rendkívüli bátorság egyik példája. Az üzenet, amelyet feleségén, Zeng Jinyanon keresztül fog közvetíteni ma hozzánk, hasonlóan önzetlen tett. A mai cyber-disszidenseket - akik közé Zeng Jinyan is tartozik - a szovjet disszidensekhez lehetne hasonlítani, akik akkoriban a szamizdat iratokon keresztül tették közzé gondolataikat.
A 2008-as Szaharov-díj kitüntetettje Hu Jia, akit Kína és Tibet elnémított hangjainak képviselőjévé neveztek ki, ma azonban hallani fogjuk az egyik ilyen hangot. Biztos vagyok benne, hogy egy napon majd Hu Jia hangját is hallhatjuk itt, az Európai Parlament üléstermében.
(Taps)
Kérném, hogy felvételről hallgassuk meg a pár nappal ezelőtt Hu Jia feleségétől, Zeng Jinyantól kapott üzenetet.
Zeng Jinyan
Hu Jia felesége. - Kedves barátaim, Hu Jia felesége, Zeng Jinyan vagyok. Hu Jia most börtönben van, és nem jöhet el az ünnepségre átvenni a Szaharov-díjat.
Nincs útlevelem, ezért én sem tudok Európába utazni, hogy részt vegyek a Szaharov-díj 20. évfordulójára rendezett ünnepségen. Ezt nagyon sajnáljuk.
A jó hír, hogy Hu Jiát 2008. október 10-én átszállították a Tianjinban lévő Chaobai börtönből a pekingi városi börtönbe, és hogy fogva tartásának körülményei javultak. Úgy tűnik, hogy ami az egészségét illeti, valamivel jobban van. Úgy tűnik, valamivel jobb állapotban van, mint a Chaobai börtönben volt.
Egy hónap alatt azonban kétszer is végeztek nála vérvizsgálatot, és nem tudjuk, mi lett az eredménye. Noha kértük, a vizsgálat eredményeit nem adták ki a családnak. Ez a magatartás nyugtalanít minket. Attól tartunk, hogy rosszabbodott a májzsugorodása.
2008. november 21-én meglátogattam Hu Jiát a pekingi városi börtönben. A találkozó előtt külön-külön mindkettőnket figyelmeztettek, hogy nem beszélhetünk róla, hogy megkapta a Szaharov-díjat.
A látogatásom alatt tehát egyikünk sem beszélhetett a díjról. Levélben sem tehettünk említést a díjról, mert az összes levelezésünket átvizsgálják. Még abban az esetben is, ha csupán véleményt mondunk egy társadalmi jelenségről, vagy ha Hu Jia a börtönről ír, amennyiben a börtönhatóságoknak nem tetszik, elkobozzák a levelet, vagy visszaküldik neki. Nagyon reméljük, hogy normálisabb feltételek között tudunk majd kommunikálni, de egyelőre ez rendkívül nehéz.
2008 október végén, vagy november elején, pontosan nem tudom, az állami titkosrendőrség tisztviselői elmondták Hu Jiának, hogy megkapta a Szaharov-díjat.
Amikor november 21-én találkoztam vele, éreztem, hogy nagyon örült neki. Tudom, hogy Hu Jia beszélt róla édesanyjának és a rendőrnek. Valahogy így fejezte ki magát:
"Az Európai Parlament talán az AIDS és a környezetvédelem terén végzett munkámra gondolt, mivel az, amit az emberi jogok terén végeztem, még korántsem elegendő, ezért meg kell kettőznöm erőfeszítéseimet.”
Azt is mondta, hogy ez a Szaharov-díj nagyon fontos Kína számára, és szilárdan hitte, hogy a jövő majd igazolja őt. Természetesen én személyesen nagyon remélem, hogy minél hamarabb hazaengedik. Hu Jia mondta egyszer, hogy reméli, ő lesz az utolsó, lelkiismereti okokból bebörtönzött ember Kínában, a valóság azonban egészen másként fest. Az április 3-i tárgyalása óta másokat is - például Huang Qit, Zeng Honglint és Csen Daojunt is - letartóztatták a hatóságok, mert véleményüket nyilvánosan közzé tették. Néhányuknál már lefolytatták a tárgyalást és börtönbüntetést róttak ki rájuk.
Ez mutatja, hogy a helyzet a véleményszabadság szempontjából még mindig rendkívül rossz, és semmi okunk nincs az optimizmusra.
Azonban még ilyen körülmények között is rengeteg kivételes és jó szándékú ember van a kínai társadalomban, akik hajlandóak messzire elmenni azért, hogy megismertethessék a Kínában uralkodó valódi helyzetet, és kifejezhessék mély meggyőződéseiket, és az internet rendkívül érdekes platformot biztosít ehhez. Sajnos azonban időnként nagyon magas árat kell fizetni ezért.
Ha az igazságot kell elmondani, néha nem elég hozzá a bátorságunk. Néha nagyon-nagyon nagy árat kell fizetni érte. Voltak olyan esetek, amikor emberi jogi aktivisták, írók és mások éltek a gondolatszabadsághoz való jogukkal, és még a hozzátartozóikat is zaklatta a rendőrség, elvesztették munkahelyüket, vagy házi őrizetbe vették őket. Némely esetben még ennél is súlyosabb következménye lett - bíróság elé állították és el is ítélték őket.
Hu Jiát is 2004 óta több alkalommal illegálisan elhurcolta a rendőrség, mindenfajta törvényes eljárás nélkül. Állandóan követték, és végül börtönbüntetésre ítélték. Engem, a feleségét is gyakran zaklat a rendőrség.
Mások is ugyanilyen helyzetben vannak, mint például Csen Guangcsen és felesége, Guo Feicsong és felesége, sőt még a gyermekük is, akitől megtagadták a tanulás jogát. Több helyről érkező számos tiltakozásnak köszönhetően Guo Feicsong gyermekei végül folytathatták az iskolát, azonban nem igazán kielégítő körülmények között.
Mindezek miatt szeretném tiszteletben tartani Hu Jia kívánságát, amelyet számos alkalommal kifejezésre juttatott. Gyakran mondogatta, hogy szeretne létrehozni egy olyan hálózatot, amely támogatná az emberi jogi aktivisták családjait. Erkölcsi támogatást biztosítani a családoknak, enyhíteni a lelki és fizikai nyomást, amelynek ki vannak téve. Hogy elég erősek lehessenek ahhoz, hogy aktívabban és optimistábban szálljanak szembe a hatóságok nyomásával, és hogy megakadályozzuk, hogy kegyetlen módon a családokon álljanak bosszút.
Jelenleg nem tudok túl sokat tenni ennek érdekében, de szeretném a Hu Jia Szaharov-díjával járó 50 000 eurót indulótőkeként felhasználni egy alapítvány létrehozására, amely az emberi jogi aktivisták családját támogatná, és ezáltal végre megvalósítani, amit Hu Jia mindig is akart.
Miért olyan nehéz a Hu Jia által végzett emberi jogi tevékenység?
Úgy gondolom, hogy főként azért, mert Kína jogrendszere nem megfelelő. Vannak törvények, mindenféle cikkek és szabályozások, de nem alkalmazzák őket.
A valóságban a jogállamiság megvalósulása katasztrofális. Az igazságszolgáltatás egyáltalán nem független. 2004-ig Hu Jia főként az AIDS-szel és a környezetvédelemmel kapcsolatos problémákkal foglalkozott. Sok időt töltött a helyszínekre utazva, kampányokon, ahol az embereknek szükségük volt rá, hogy konkrét intézkedéseket tegyen.
Később, 2004-től kezdődően a rendőrség rendszeresen megtagadta tőle a mozgásszabadságot, és nem volt más választása, mint hogy otthonról vegyen részt az emberi jogi mozgalmakban, cikkeket írjon, és jelentéseket közöljön.
Úgy gondolom, hogy azok alatt az évek alatt a legfontosabb és a legérdekesebb dolog, amit tett az volt, hogy végig kitartott amellett, hogy kimondja az igazságot. Mindig leírta a jelenségeket, amiket megfigyelt. Folyamatosan, részletesen írt azokról a tényekről amelyeket a kínai média nem mondhat ki. Mindezt folyamatosan közzétette különböző weboldalakon, hogy a nyilvánosság megismerhesse és megérthesse a kínai valóságot.
Szerintem ez volt a legfőbb érdeme.
Ha most megnézzük Kínát, azt látjuk, hogy mindenki nyíltan beszél, de a hazugság nagyon elterjedt. Ennek ellenére vannak emberek, akik folytatják az igazságkeresést. Mert a tankönyvek, amelyekből gyerekeink tanulnak, az újságok, illetve a rádió- és tévéadások, a könyvtáraink és valamennyi dokumentum és akta arra emlékeztet, amiről az 1984 című regényben olvashatunk. Más nyelven íródtak, hogy egy fiktív valóságot írjanak le.
Mi a valódi helyzet, milyen a valódi Kína? Nem tudjuk.
Ezért van Kínában egy csoport, amely Hu Jiához hasonlóan gondolkodó emberekből áll, akik soha nem adták fel az igazság keresését. De Hu Jia nagyon nagy árat fizetett ezért.
A gyermekünk még csak egy éves. Ez egy rendkívül fontos szakasz az életében, és Hu Jia nem lehet mellette. Nagyon nehéz erről beszélnem, de úgy gondolom...
Hu Jia mindig nagyon optimista volt. Azt mondta, hogy szerinte Kína történelme legnyitottabb időszakát éli, hogy meg kell ragadni az alkalmat, hogy hatékonyabban segítsük elő egy tisztességesebb, szabadabb és demokratikusabb társadalom létrejöttét Kínában.
Ezt valóban tapasztalhatjuk a hétköznapokban, noha a kormány még mindig nagyon szigorúan kontrollálja a médiát és a gyülekezési szabadságot, és talán még annál is szorosabb ellenőrzés alatt tartja az új technológiák használatát. Másfelől azonban a civil társadalom is használja az új technológiát és azt a platformot, amelyet az internet biztosít, a tisztességesebb igazságszolgáltatás és egy igazságosabb társadalom előmozdítása érdekében, illetve azért, hogy feltárja és bemutassa az igazi Kínát.
És hogy felvilágosítsa a polgárokat, felvilágosítsa őket az emberi jogokról. Ez valódi reményre ad okot: akár akarja a kormány, akár nem, és akár elismerik ezt a vezető személyek Kínán belül vagy kívül, Kína gyors ütemben halad egy nyitott, demokratikus társadalom felé.
Végezetül annyit szeretnék mondani, hogy bármi történik, meg kell őriznünk aktív és derűlátó hozzáállásunkat, és folytatnunk kell a jogállam érvényesítésére, valamint a demokrácia és szabadság előmozdítására tett erőfeszítéseinket Kínában.
Bizakodóak vagyunk és reméljük, hogy nemsokára egy nyitott Kínát köszönthetünk. Tele vagyunk energiával annak érdekében, hogy Kína békés országgá váljon.
Szívből szeretnék köszönetet mondani európai parlamenti barátainknak. Az Európai Parlament a kezdetektől fogva érdeklődést mutatott Hu Jia ügye iránt, és igen jelentős erőfeszítéseket tett Hu Jia és más emberi jogi aktivisták szabadsága érdekében, amely erőfeszítések tiszteletet érdemelnek.
Továbbá folyamatosan felhívta a figyelmet arra, hogy a szabadságnak valósággá kell válnia Kína népe számára. Köszönöm, nagyon köszönöm Önöknek.
Szeretném megragadni az alkalmat arra is, hogy köszönetet mondjak azoknak a barátoknak, akiket sosem láttam. Ha nem támogattak volna ilyen hosszú időn keresztül, ha nem kísérték volna figyelemmel sorsunk alakulását, ha nem bátorítottak volna minket folyamatosan, akkor szerintem soha nem lett volna bátorságunk szembenézni egy ilyen nehéz társadalmi valósággal.
Segít, hogy megtartsuk a reményt és folytassuk erőfeszítéseinket.
Köszönöm. Köszönök mindent, amit Hu Jiáért, értem és a családunkért tettek. Köszönöm, amit az emberi jogi aktivistákért és a kínai társadalom haladásáért tettek.
Köszönöm.
(A Ház felállva, hosszan tartó tapssal üdvözli a beszédet.)
Elnök
Hölgyeim és uraim, Zeng Jinyan megindító üzenete, amelyet férje, Hu Jia nevében intézett hozzánk, felállásra késztette Önöket. Hagyjuk, hogy Zeng Jinyan megindító beszéde mélyebben is munkálkodjon bennünk.
Mielőtt Elena Bonnert felkérem, hogy tartsa meg beszédét, a következő nyilatkozatot szeretném tenni az Európai Parlament nevében. A Parlament jó kapcsolatokat kíván fenntartani Kínával, és a Kínával való kapcsolatát a legfontosabb prioritások közé sorolja. Kína hatalmas nemzet. Európának szüksége van Kínára, és Kínának szüksége van Európára. Az emberi jogokkal kapcsolatos nézeteinket mint a kínai nép barátai nyilvánítjuk ki, és tisztában vagyunk vele, milyen sokat tehetünk együtt a békéért és a haladásért a világban. Az emberi jogokat sosem szabad egy nép elleni fenyegetésként értelmezni, hanem minden egyes ember, sőt minden nép egyedi, kollektív és egyetemes jogáról van szó.
Bonner asszony, ezennel átadom Önnek a szót.
(Taps)
Elena Bonner
Elnök úr, köszönöm a szót. Nagyon nehéz most átvennem a szót és beszédet mondanom e csodálatos fiatalasszony szavai után. Számos fenyegettetésnek van kitéve az élete, a jövője, és én úgy gondolom; mi úgy gondoljuk - mindannyian, akik az Európai Parlament által létrehozott Szaharov-díj átadására gyűltünk itt össze, hogy Önök minden Önöktől telhetőt megtettek annak érdekében, hogy legalább Hu Jiát, a férjét, de a gyermekét is, megvédjék mindattól, ami fenyegeti őket.
Tisztában vagyunk vele, milyen hatalmas Kína és mekkora befolyással rendelkezik. Elveink alapján azonban sohasem tehetünk engedményeket ott, ahol emberi jogok vannak veszélyben. Semmilyen körülmények között, semmifajta engedményt nem tehetünk, nem alkudhatunk meg, bármi is történik, legyen szó bármiféle válságról, mint a nemrég átélt pénzügyi és gazdasági válság, hiszen ez jövőnknek és civilizációnknak ugyanúgy az alapját képezi, mint az emberi jogok és ezáltal az egész emberiség védelme.
Ez ugyanúgy jövőnk alapját képezi, és őszintének kell lennem; a köztünk fennálló baráti érzések és annak ellenére, hogy milyen közel érzek magamhoz itt mindenkit, illetve hogy milyen közel áll hozzám az Európai Parlament álláspontja, az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésének álláspontja és az általuk elfogadott alapelvek mentén született álláspontok, azt kell mondanom, hogy ez a díj, a Szaharov-díj, és az elhangzottakhoz hasonló kijelentések amolyan visszatérő vezérmotívumok, azonban ezek más jellegű, pragmatikus döntéseket is igényelnek.
Elengedhetetlenül fontos, hogy az említett alapelvek alkossák valamennyi tevékenység alapját, legyen az gazdasági vagy más jellegű. Bármiféle gazdasági döntésnek például, vagy akár a természeti források felhasználására vonatkozó döntéseknek alapelveken kell nyugodniuk. Ilyen alapelvek nélkül a társadalom nem maradhat fenn. Ez Andrej Szaharov egyik fő tétele, fő hitvallása volt; azt hirdette, hogy hallgassunk arra, amit a lelkiismeretünk diktál, és cselekedjünk annak megfelelően.
Egy másik kérdésre szeretnék rátérni. Ma évfordulót ünneplünk: a díj fennállásának 20. évfordulóját. Vannak országok, ahol a 18. év a felnőtté válás évfordulója, vannak, ahol a 21., és amikor az ember egy ilyen születésnapot ünnepel, általában ajándékot is kap. Én is hoztam egy ajándékot, amelyet magam csomagoltam. Az ajándék Oroszországból származik. Olyat szerettem volna adni, amelyet kis ajándék formájára vissza lehet alakítani.
Ez egy papiruszféleség, amit most kigöngyölök Önök előtt. Ahhoz a tekercshez is hasonlít, amelyre a Tóra szövege íródott. Láthatják, hogy egy lista van rajta, 97 feljegyzéssel. A Szaharov-díjban részesülteknek adományozott kitüntetések listája. Úgy gondolom, hogy ha a gyerekeknek el akarjuk magyarázni, ki volt Andrej Szaharov, akkor megmutathatjuk nekik ezt a tekercset az összes információval együtt, amely látható rajta, és amit képvisel a díjazottakon keresztül, akiket az ő nevét viselő díj elismerésével tüntettek ki.
(Taps)
Elnök
Szívből köszönjük az üzenetet, Bonner asszony, amelyet ilyen csodálatosan közvetített. Hölgyeim és uraim, mielőtt berekesztem ezt az ülést - és örömmel üdvözöljük köreinkben mind Ferrero-Waldner, mind pedig Figel biztost is -, arra kérem Önöket, hogy álljanak fel a távollévő díjazottak iránti szolidaritásunk jeléül, akiknek még mindig harcolniuk kell a jogaikért és ezért megfosztották őket a szabadságuktól. Ne egyperces néma csenddel, hanem egyperces tapssal fejezzük ki támogatásunkat a béke, a haladás és az emberi jogok érvényesüléséért, mindazért az örökségért, amelyet Andrej Szaharov hagyott ránk.
(A képviselők felállnak, és tapssal fejezik ki szolidaritásukat)
Köszönettel tartozom valamennyi képviselőtársamnak.
A napirendi pontot lezárom.
(Az ülést pár percre felfüggesztik)
