A kultúra szerepe az európai régiók fejlődésében (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoport nevében felszólaló Doris Pack asszonynak a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdéséről szóló vita a kultúrának az európai régiók fejlődésében játszott szerepéről (B6-0226/2009).
Doris Pack
Elnök asszony, biztos úr, szokatlan időben ülésezünk, mégis a mai szóbeli választ igénylő kérdésünk az "Egy lélek Európáért” frakcióközi csoportban született. Úgy hisszük, ezt a lelket a legrégebbi egységeinkben, a régiókban találjuk majd meg, ahol az emberek sajátos akcentusukkal, jellegzetes nyelvjárásukban vagy akár regionális nyelvükön kommunikálnak egymás közt, ahol a helyi konyhaművészetnek megvannak a maga sajátos ízei, ahol valódi helyi gyümölcsöt és zöldséget árulnak a piacon, ahol léteznek még hamisítatlan népdalok, ahonnan a jellegzetes mesék és mítoszok származnak, röviden, ahol az emberek érzik, hogy odatartoznak, ahol otthon érzik magukat.
A globalizáció előretörése erős szabványosítással és sok egyedi vonás eltűnésével fenyeget. Csak Európa csodálatos régiói tudják megmenteni ezt a különlegességet, amelyeknek rá kell tudniuk bízni magukat az Európai Unió védelmére. Európa régióinak gazdagságát és sokszínűségét - sokszor ellenségek voltak, sokszor elfoglalták egymás területét, felszabdalták a területeket, háború pusztította őket vagy újraegyesültek - meg kell őrizni. A régiók olyanok, mint az őssejtjeink. Az Európai Unió megőrzött valami olyat, ami a kevesek kultúrája, és az emberi jogok kötik ezen a területen is.
Mai rövid vitánknak és az állásfoglalásnak arra kellene sarkallnia a Bizottságot, hogy találjon módot rá, hogy még markánsabbá tegye a régiók kulturális gazdagságát, és megtalálja, hogyan tud az EU hozzájárulni ennek megóvásához és folyamatos fejlesztéséhez. Európa kulturális erejét stratégiaként kell felhasználni. 2009-ben, a kreativitás és innováció évében, a köz- és civilszférából származó gondolatok és kezdeményezések beépítésének lehetőségét helyi és regionális szinten értelmes módon kellene kihasználni.
Azt szeretném mondani a Regionális Fejlesztési Bizottság képviselőinek, hogy egyáltalán nem áll szándékunkban a már létező regionális politikát megnyirbálni - csupán szeretnénk hozzátenni annak kulturális dimenziójához. Nagyon kérjük a Bizottságot, vegyen ebben részt ő is.
Joe Borg
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, először is engedje meg, hogy Figel biztos nevében megköszönjem a lehetőséget, hogy foglalkozhatok a kultúrának a politikáinkban elfoglalt helyével, és annak sajátos hozzájárulásával az európai régiók és városok fejlődéséhez. A kultúra fontosságát közösségi szinten különböző módokon veszik figyelembe.
Az EU kohéziós politikájával összefüggésben a regionális és helyi stratégiák sikeresen integrálták a kultúrát a kreativitás támogatása és az innováció előmozdítása érdekében. A kohéziós politika támogatja például a kulturális örökségünk megőrzését, a kulturális infrastruktúra és a kulturális szolgáltatások fejlesztését, a régiók vonzerejének és ezzel kapcsolatosan a fenntartható turizmusnak a fejlesztését, továbbá támogatja a helyi gazdaságokat és a határokon átnyúló stratégiák fejlesztését.
2007-ben a Bizottság elindította az európai kulturális menetrendet, amely megvalósításának első szakaszában tart. A kultúra efféle új stratégiai megközelítése közös célkitűzéseket és célokat tűz ki a kultúra gazdasági, szociális és politikai értékének elősegítéséhez, transzverzális szerepének megerősítése által. Ilyen keretek között a Bizottság és a tagállamok a nyitott koordináció új módszere keretében működnek együtt a közös erőfeszítések olyan területeken történő megerősítése céljából, amelyeknek közvetlen hatása van a helyi és regionális fejlesztési stratégiákra. Ez segíteni fogja például a kreatív és kulturális ipar, különösen a KKV-k erejének maximalizálását; valamint elősegíti a kultúrához való hozzáférést, és ösztönzi a kulturális szakemberek mobilitását.
Az észrevételekhez kapcsolódva a Bizottság hamarosan független tanulmányt bocsát ki arról, hogyan járul hozzá a kultúra a helyi és regionális gazdaság fejlesztéséhez az európai regionális politika részeként. A tanulmány eredménye ki fogja emelni a kulturális és kreatív ágazatokba történő befektetés értékét, és ki fogja mutatni az efféle befektetések, a sajátos regionális fejlesztési célkitűzések és a növekedésre és foglalkoztatásra irányuló lisszaboni menetrend közötti kapcsolatokat. A tanulmány továbbá hozzájárul majd egy készülőfélben lévő, a kulturális és kreatív ipar erejéről szóló zöld könyv készítéséhez, amelyet a Bizottság 2010 elején fogad el.
A Bizottság rendszeresen rendez konferenciákat a helyi és regionális hatóságok képviselőinek részvételével. Elég csak a nyílt napokat kiemelni, amelyek minden évben nagyszámú érdekeltet gyűjtenek össze Brüsszelben, hogy a regionális és kohéziós politikával kapcsolatos számtalan különféle témáról vitázzanak. A kultúrával kapcsolatos szempontokat is rendszeresen megvitatják ezeken a szakmai napokon.
Mi több, a Bizottság a többi európai politikával, mint például az EU integrált tengerpolitikájával kapcsolatosan is tesz erőfeszítéseket a civil társadalmi szereplők bevonására a gazdag európai tengeri örökség kihangsúlyozása céljából. Ezért májusban az európai tengerészeti nap ünneplése alatt Rómában az érdekeltek megvizsgálják majd többek között a tengeri örökség és a fenntartható regionális turizmus közötti kapcsolatokat.
Végül szeretném még megemlíteni az európai kulturális fórumot, amelyet most először fog megrendezni a Bizottság az európai kulturális menetrend keretében, Brüsszelben, szeptember 29-30-án, amely egybegyűjti a kulturális ágazat és a nemzeti hatóságok képviselőit, ideértve a helyi és regionális hatóságokat is.
Manolis Mavrommatis
Elnök asszony, biztos úr, azzal szeretném kezdeni, hogy üdvözlöm ezt a kezdeményezést, amely a kultúrának az Európai Unió régiói fejlesztésében betöltött szerepének érdekes kérdését taglalja. A kulturális örökség fontos eleme az európai népek identitásának és fejlődésének. Ezért védelme és fenntartása különösen fontos a fiatal nemzedék nevelésében, és ezzel egyidejűleg lényeges az európai identitás tiszteletben tartásához. Tekintet nélkül az európai, nemzeti és helyi dimenziójára, a kulturális örökség alapvető érték az európai polgárok számára. Mindannyian tudjuk, hogy a figyelem a nagyvárosokra irányul, ahol a legnevezetesebb múzeumok és műemlékek találhatók.
Ugyanakkor tény, hogy az Európa területének 90%-át kitevő európai vidék szenved az elhagyatottságtól és a gazdaság stagnálásától. A kulturális tartalmú európai programok ezért jelentősen segítenek a régiók gazdasági tevékenységének fejlesztésében. Nemcsak a munka és a foglakoztatás támogatásáról van szó, hanem a sok embert vonzó helyek létesítéséről a kulturális és történelmi turizmus számára, ami hozzájárul az érintett területek fenntartható fejlődéshez.
Ezért úgy gondoljuk, hogy a kultúra az európaiak kulturális nevelésének fejlesztéséhez közvetlenül, a gazdasági jóléthez pedig közvetetten járul hozzá, különösen az olyan régiókban, amelyeknek nagy szüksége van a figyelemre és a fejlesztésre.
Mary Honeyball
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, igazán nagyon örülök, hogy lehetőségem nyílik részt venni ebben a vitában. Az egyetlen szerencsétlen dolog benne, hogy mindezt egy olyan csütörtök délután tesszük, amikor nem vagyunk olyan sokan, mint kellene lennünk.
Azt gondolom, fontos vita ez a jelenlegi gazdasági légkörben. Hallottunk már vitákat a kultúráról és a munkáról, és arról, hogyan járulhatnak hozzá a kulturális iparágak és a kultúrában dolgozók a gazdasághoz, és hogy ez valóban segítség lehet. A jelenlegi bizonytalan időkben - amiről már hallottunk itt a Parlamentben - fontos, hogy olyan alaposan tárgyaljunk ezekről az ügyekről, amennyire csak lehetséges.
Azért is vagyok itt, mert az egyik, az előző felszólaló által említett nagyvárost képviselem. London, mint mindannyian tudják, az EU egyik kulturális központja, roppant nagy történelemmel - mint amekkora mindannyiunké -, és sok látnivalóval rendelkezik. Természetesen London a brit kulturális ipar központja is. Ezért úgy vélem, az a feladatom, hogy szóljak az általam képviselt emberek érdekében, és harcoljak azokért az állásokért, amelyek, ha a helyzet rosszra fordul, gyakran elsőként szűnnek meg. Ezért nagyon örülök annak, amit a Bizottság a kulturális iparágak szerepéről mondott, arról, hogyan akarjuk megóvni azokat, és építeni rájuk, és milyen gazdasági szerepe van a kultúrának. Úgy érzem, hogy erről a gazdasági szerepről igen gyakran nem veszünk tudomást, nem beszélünk róla; még csak nem is gondolunk rá, és a kultúrát másodosztályú státuszba fokozzuk le. Ez elfogadhatatlan, különösen akkor, amikor a kultúra oly nagyon fontos lehet a nemzeti és a regionális fejlődésben. Remélem, hogy a mai vita egyik eredménye az lesz - amit mi is magunkkal viszünk tagállamainkba, és a Bizottság és a Tanács is magával visz -, hogy nagyon is foglakoztat minket az, hogyan megy végbe a regionális fejlődés, hogyan fogunk vele megbirkózni, és milyen szerepet tölthet be ebben a kultúra.
Ahogyan azt Pack asszony már elmondta, itt van a kulturális sokféleség egész kérdése. Azt gondolom, az EU és az Európai Parlament egyik nagy erőssége, hogy mind összejövünk - immár 27 tagállam -, és ténylegesen sok tekintetben nagyon különbözünk: különböző a hátterünk és kultúránk, és persze különböző nyelveket beszélünk. És ez még csak a kezdet. Bár a világ egyre zsugorodik, és bár az emberek többet találkoznak, mégis itt vannak ezek a jelentős különbségek. Ezeket ünnepelnünk kell, mert ezek a különbségek rejlenek azoknak a dolgoknak a legmélyén, amelyekről beszélünk. Mindannyian meg akarjuk óvni az identitásunkat, ahogyan magunkat érezzük, és ezt meg is kell tennünk.
Ezzel kapcsolatban azt gondolom, azzal is számolnunk kell, hogy arra csábítjuk az embereket, hogy idejöjjenek a kontinensünkre. Idevárjuk az embereket a világ más tájairól - sokan közülük már második, harmadik nemzedék óta élnek valamely tagállamunkban -, akik mind különböző háttérrel rendelkeznek. Úgy vélem, azzal is számolnunk kell, hogy ők saját kultúrájukkal, hagyományukkal és nyelvükkel együtt érkeznek. Bár integráljuk őket, és megtanulják a nyelvünket, továbbra is megmarad külön identitásuk. Ez egy olyan kérdés, amelyet még nem említettek a vita során, és amelyet fontosnak gondolok, és amelyet remélem, integrálni tudunk, különösen, amikor olyan kérdésekről beszélünk, mint például a többnyelvűség, amelyről régebben remek vitákat folytattunk. Ez egy rendkívül fontos kérdés, és azt gondolom, talán nagyobb jelentőséget adhatnánk neki, mint korábban tettük, ám most a változó Európával kapcsolatosan. Meg kell védenünk fennálló kultúránkat és meglévő sokféleségünket, és ténylegesen magunkba kell szívnunk az új sokféleséget, amely eddig érkezett, és ami még most is egyre érkezik a kontinensünkre. Mindebből következően üdvözlöm a támogatást, amelyet a kultúrának és a kulturális iparnak, a kis- és középvállalkozásoknak nyújtunk, amelyek véleményem szerint - a jelenlegi gazdasági légkörben - a jövő tartóoszlopai lesznek. Ha a nagy társaságok és nagyvállalatok elküldik az embereket, feleslegessé teszik őket, és kiadják az útjukat, talán a kisebb vállalkozások, a KKV-k dolga lesz, hogy befogadják az így kallódó embereket, és ténylegesen kiálljanak, és munkahelyet teremtsenek azok számára, akik dolgozhatnak ebben az ágazatban.
Ezért remélem, mind felismertük, milyen fontos szerepet játszik a kultúra a kontinensünkön és a társadalmunkban, és hogy azok, akik ténylegesen itt voltak a vitán, hazaviszik ezt az üzenetet saját tagállamukba, a régiójukba és az embereknek, akiket képviselnek. Tudom, hogy az üzenet jó, ezért menjünk, és terjesszük a világban.
Grażyna Staniszewska
Elnök asszony, a régiók rendkívül fontosak a kultúra fejlődésének szempontjából. A régiókban születnek a különböző hagyományokkal, szokásokkal és eredményekkel rendelkező területek közötti leghosszabban tartó csereprogramok és közös projektek. A régiók serkentik a kultúra fejlődését, és a kultúra - a fontos és vonzó projektek és események - mágnesként vonzza a gazdasági befektetést. Ez az a klasszikus ösztönző hatás, amelyet a legjobban a pompás Európa Kulturális Fővárosa program hatásai szemléltetnek. A gazdasági megújulás mindig a kulturális éveket követően jön el. Ezt számos európai város megértette, amelyek részt kívánnak venni a projektben.
A kultúra remek lehetőség, különösen azon fejletlen területek számra, amelyek földrajzi fekvésüknek köszönhetően gazdagok természeti erőforrásokban, turistavonzó és felüdülési lehetőségeket kínáló helyekben. Ezért különösen fontos, hogy tudatában legyünk a helyi hatóságok jelentőségének, és különleges uniós programokkal ösztönözzünk tevékenységüket. Remélem a Bizottság rövidesen benyújt egy zöld könyvet, amely intézkedések átfogó elképzelését mutatja be a kultúra területén, beleértve a régiók szintjének kulcsfontosságú szerepét is.
Hölgyeim és uraim, engedjék meg végül, hogy felhívjam figyelmüket arra a kezdeményezésre, amely a 2013-as évet a szomszédjaink nyelve tanulásának európai évévé akarja avatni. Az európai regionális együttműködés dinamikus fejlődését gyakran akadályozzák olyan problémák, amelyek a szomszédos országok és régiók nyelve és kultúrája ismeretének hiányával, és a tökéletes kommunikációra való képtelenséggel kapcsolatosak. A közvetlen szomszéd nyelvének tanulása óriási előrelépés lehet a kölcsönös megértés és kommunikáció területén, ezáltal erősítve a kulturális és gazdasági együttműködést, és megszilárdítva az egész Európai Közösséget.
Ryszard Czarnecki
Elnök asszony, úgy gondolom, ebben a vitában érdemes felidézni Jacques Delors-nak, az Európai Bizottság hajdani elnökének jellegzetes szavait. Amikor megkérdeztük tőle, miután hivatali működését befejezte az Európai Bizottság elnökeként, hogy van-e valami, amit sajnált, vagy amiből nem volt elég, bevallotta, hogy az Európai Unió és Bizottság túl kevés időt szentelt a kultúra ügyének. Azt gondolom, hogy jellegzetes önkritikája jelzésértékű lehetne számunkra.
Egyetértek azzal a felszólalóval, aki Parlamentünk különös prioritásairól beszélt. Azt állítjuk, hogy a kultúra fontos, és nemcsak az intézmények, az adminisztráció és a szabályozás prioritása a fontos. Aztán ezekről beszélünk hétfő, kedd, szerda és csütörtök délelőtt. Csak a csütörtök délutáni megbeszélés szól lényegesnek nevezhető ügyekről - a kultúráról, hiszen a kultúra valóban az európai egység alapzata. Nemcsak a régiók kultúrája, hanem a nemzeti kultúra is, hiszen az európai örökség ténylegesen az európai nemzetek öröksége, és ez talán különösen igaz a mi kulturális örökségünkre.
Örülök, hogy ez a téma felmerült. Örülök, mert feltételezem, hogy egyre fontosabb lesz a Parlament és az uniós intézmények, különösen a Bizottság és a Tanács tisztviselőinek munkájában.
Věra Flasarová
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, egyetértek a munkatársam, Doris Pack által kifejezésre jutatott kérdések megfogalmazásával. Meglátásom szerint az európai régiók többoldalú támogatása nagyon fontos. Valaha századokon át határok választották el Európa államait és nemzeteit, amolyan lélektani senki földjét alkotva. Szerencsére a Schengeni Egyezmény által mára már sikerült felszámolni a határokat, de vannak régiók, amelyek továbbra is elkülönülnek egymástól, városok, amelyek ketté vannak szelve, és leginkább a pszichológiai problémák maradtak fenn, például hogy az egyik területrész ide- vagy odatartozik, egy harmadik megint csak máshová. Az egyre inkább integrálódó Európában ezek az ősi sebhelyek a térképen és az emberek fejében lassan, de biztosan gyógyulnak. A leggyorsabb módja annak, hogy begyógyuljanak, amely sokkal hatékonyabb és gyakorlatiasabb minden felülről lefelé ható intézkedésnél, a polgári kezdeményezések, kulturális szervezetek és regionális intézmények támogatása. A regionális intézmények és az itt vagy ott élő hétköznapi emberek tudják a legjobban, mit kell csinálni azért, hogy felvirágoztassák a régiójukat.
Rengeteg terv létezik, amelyek megvalósítása egyszerre jelentené azt, hogy teszünk egy lépést előre, és adna lendületet a további cselekvéshez. Én Észak-Morvaország régiójából jövök, Sziléziából; olyan terület ez, ahol cseh, lengyel és szlovák területek találkoznak. És pontosan itt, a történelmi Těšín régiójában, amely ma magában foglalja a cseh Český Těšín városát és a lengyel Cieszynt, született a "Kert a folyó két partján” elnevezésű projekt, minthogy folyó választja el a két várost, amely valaha egyetlen városi egységet alkotott. Ez a program olyan kapcsolatokat állít helyre a folyó két partja között, amelyek nemcsak városi, hanem építészeti és mindenekelőtt kulturális természetűek. A korábban homogén egész mindkét megosztott darabját a lakosok kulturális tevékenységével kell összekapcsolni. A két város közti folyónak és a városok környékének a kulturális csere és kulturális átfedések helyévé kell válnia. Ugyanakkor fontos szempont egy ilyen projektnél a munkahelyteremtés, amely nemcsak a munka megvalósítási szakaszában él, hanem utána is megmarad. A szolgáltatás ágazata bizonyosan kiterjed, ami növeli a terület vonzerejét, és támogatja az idegenforgalmi és egyéb, ehhez kapcsolódó vállalkozások lehetőségeit. A "Kert a folyó két partján” projekt kigondolói a franciaországi Strasbourgról és a németországi Kehlről vettek példát, amelyek szintén olyan közeli szomszédok voltak, hogy egyetlen természetes városi szerkezetet alkottak. Itt is folyó, a Rajna folyik a két város között. Ami Franciaországban és Németországban történik, megtörténhet a Cseh Köztársaságban és Lengyelországban is, vagy bárhol Európában. Rengeteg egyéb példa van erre Közép-Európában. Amikor Európa régióinak fejlesztése érdekében történő kultúramegosztásról beszélünk, pontosan ezekre a projektekre gondolunk.
Az Európai Uniónak, a Bizottságnak és az Európai Parlamentnek sokkal jobban kellene támogatnia az ilyen típusú kulturális projekteket, mint ahogyan eddig tette. A polgári kezdeményezések értelmi szerzői gyakran panaszkodnak, hogy a bonyolult bürokrácia vagy az illetékes minisztériumokhoz és hivatalokhoz tartozó, túlkomplikált rendszerek indokolatlanul feltartóztatják e tevékenységeket.
Christopher Heaton-Harris
Elnök asszony, két kérdésem lenne a biztos úrhoz. Az egyik: mi a kultúra? A másik: mi az ördögöt kezdjen vele az Európai Unió?
Az én régiómban található Northamptonshire régi, történelmi megyéje. Kulturális identitásának, történelmének, szerkezetének egy része abból a történelmi időkre visszanyúló kapcsolatból fakad, amely a cipőkészítő iparhoz köti. A megyében 1202-ben tesznek először említést a cipőkészítésről, amikor Peter, a bőrműves nagy hírnévnek örvendett a megyében. 1452-ben az udvar megszabta bizonyos kereskedőknek, köztük a susztereknek is, hogy milyen áron és milyen súlyban kereskedhetnek, és maga Northampton mindvégig a cipőkészítő ipar otthonaként szolgált.
1841-ben, a népszámlálás adatai szerint 1821 cipőkészítő volt a megyében. A megye futballcsapatát, a Northampton Football Clubot, mind a mai napig "the Cobblers”-ként, vagyis "a suszterekként” emlegetik, és Northamptonshire-ben ma is 34, több mint 100 esztendős cipőgyár üzemel. Én ma egy pár Barker cipőt viselek, amely egy Earls Barton nevű kis faluban készült, Daventry csodálatos Westminster-választókerületében. Múzeumunk van, és kulturális eseményeket szoktunk szervezni a cipőkészítő iparhoz kapcsolódóan - és mindez megvolt már az Európai Unió előtt is.
Így tehát, bár teljes mértékben értem a kultúrának az országok régióiban betöltött szerepét, kíváncsi lennék, segít-e nekünk ezekben a dolgokban az Európai Unió, és ha igen, hogyan. És mik Európa régiói? Véleményem szerint hagynunk kéne, hogy Európa régióinak kultúrája úgy fejlődjön, ahogy mindig is fejlődött - helyileg, szervesen, s nem központilag, kormányzati vezetés által.
Vittorio Prodi
(IT) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, köszönöm, hogy beiktatták felszólalásomat. Szeretném egy kissé kitágítani a látóterünket, és a jövőbe nézni, nem csak a múltba. Olyan helyzetben vagyunk, amikor azt látjuk, hogy a növekedés nem lehet mindig folyamatos, sőt, behatárolt a korlátozott természetes erőforrások és a föld korlátozott kapacitása által, amellyel képes magába szívni és lebontani a szemetünket. Nem alapozhatjuk a továbbiakban álláspontunkat kizárólag az anyagi növekedésre - a fejlődésről alkotott elképzelésünkre -, ehelyett úgy kell tekintenünk a fejlődésre, hogy jobban figyelembe vesszük az élet minőségét: lényegében véve dematerializálnunk kell a társadalmunkat.
Ebből a szempontból a régiók épp olyan fontosak kulturális gazdagságuk miatt - vagyis életminőségük gazdagsága miatt -, ami különösen fontos olyan időkben, mint a mostani, amikor gyökeresen változtatnunk kell az életmódunkon. A dematerializáció ezen kontextusában tehát egy régió gazdagsága, már ami az életminőségét illeti, különösen felértékelődik, akár úgy is fogalmazhatnék, hogy abszolút nélkülözhetetlenné válik.
Ezért abba az irányba szeretném terelni a Bizottságot és a Parlamentet, hogy megértsék, hogy életmódot kell váltanunk, hogy dematerializálnunk kell a társadalmainkat, és ennél fogva kulturális munkát kell végeznünk, amely pótolhatatlanná válik, mivel nem anyagi javakkal kell helyettesítenünk az anyagi vagyontárgyakat. Ezt a regionális tapasztalatot tehát meg kell próbálnunk megérteni és meg kell próbálnunk megóvni, még mielőtt elsöpri a tévedések egész sorozata.
Ezen oknál fogva azt kérném, hogy folytassuk ezt a vitát, mert életbevágóan fontos, és mert egész egyszerűen változtatnunk kell az életünk menetén.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Elnök asszony, a kultúra szépsége regionális és helyi sokszínűségéből fakad, amely a társadalom fejlődésével időről időre változik. A regionális kultúrák, amelyek a tradíciók mélyén gyökereznek, erős alapot szolgáltatnak a nemzeti kultúrák és azok számos variációja számára. Formai és kifejezésbeli színpompásságuknak köszönhetően rendkívül tetszetősök, művészi ihletet adnak, tapasztalatot és érzelmeket közvetítenek, és erősítik a helyi közösségek kapcsolatait.
A regionális kultúrákat félrelökik a professzionális művészek, holott azokból merítenek ihletet. Gyakran vélik úgy, hogy a regionális kultúra csupán amatőr mozgalom, míg a professzionális mozgalom az, amelyet jelentős anyagi támogatásban kell részesíteni. Valószínűleg ebben gyökerezik az a tendencia, amely az EU-ban is látható, hogy a nagy és drága projekteket finanszírozzák, többek közt az olyan nemzetközi projekteket, amelyekben különböző országok professzionális művészei vesznek részt. A regionális és helyi kultúrák fokozatosan haldokolnak, és egyre-másra tűnik el számos kifejezésformájuk, tudásanyaguk és kreatív képességük.
Ma beszélhetünk a történelmileg fejletlen régiók tradicionális és népművészeteiről, de nem mondhatunk túl sokat ezeknek a fejlődő régiókban való jelenlétéről. Ezért tehát sürgetően szükség van egy olyan kutatási program kidolgozására, amely dokumentálja a regionális kultúra védelmét és fejlődését, annak mind spirituális, mind művészi kifejeződéseiben. Ezeket a kifejezési formákat részletesen is említem a mai vita tárgyát képező állásfoglalásra irányuló módosításomban. Remélem, elnyeri majd képviselőtársaim támogatását.
Pál Schmitt
. - (HU) A kultúra értéket teremt szellemi és anyagi értelemben egyaránt. A kulturális és kreatív ipar milliókat foglalkoztat Európában, a filmművészet, a könyvkiadás, a zeneművészeti alkotások, kiadványok - ahogy szokták mondani, a zeneipar - a legdinamikusabban fejlődő ágazatok közé tartozik.
Nem véletlen, hogy az Európai Unió legsikeresebb és legnépszerűbb kezdeményezései szorosan kapcsolódnak a kultúrához. A közgyűjtemények európai cseréje keretében most Budapesten például egy páratlan Gustave Moreau és egy Alfons Mucha kiállítást láthat a közönség egy fontos múzeumban.
Egy másik ilyen kezdeményezés az európai kulturális főváros program, ami nemcsak városokat, hanem egész régiókat hoz helyzetbe és tesz közismertté. Alig egy év múlva Magyarországon, 2010-ben egy kevesek által ismert kis dél-magyarországi város, Pécs viselheti majd ezt a büszke címet, mely több százezer látogatót vonz a térségbe hozzájárulva ezzel egy egész régió fejlődéséhez.
Meggyőződésem, hogy az Európai Unió a kultúrán keresztül közelebb kerülhet polgáraihoz és polgárait is közelebb hozhatja egymáshoz. Amikor az Európai Unióban a regionális azonosságról beszélünk, kézenfekvő, hogy a kultúrát hívjuk segítségül. Bízom benne, hogy a lisszaboni stratégiát követő időszakban a jelenleginél is több kezdeményezés és forrás áll majd rendelkezésre a kultúrára és az oktatásra. A modern, tudásalapú társadalomban ugyanis a gazdaság motorja az újító és alkotóképes szellem, azaz az innováció és a kreativitás.
Bernd Posselt
(DE) Elnök asszony, harminc évvel ezelőtt itt voltam, Strasbourgban, amikor a közvetlenül választott Európai Parlament első ízben összeült. A legidősebb tagja Louise Weiss volt, akiről később ez a csodálatos épület, amely maga is az európai kultúra ragyogó darabja, a nevét kapta. Az ő beszéde volt Európai Parlament intellektuális alapító okirata. Ő akkor arról beszélt, milyen európai emberekre van szükségünk, olyanokra, akiket összeköt a közös európai kultúra.
Ez az európai kultúra nem valamiféle újdonság, ahogy azt sokan gondolják, hanem valami olyasmi újrafelfedezése, amely sokkal idősebb a nemzetállamoknál, Heaton-Harris úr. A határok, legalábbis a kontinensen belüli határok leginkább mesterségesek. A kultúra mélyen gyökerezik a gyakran mesterséges határokkal átszelt régiókban, és a regionális kultúrának óriási a jelentősége a nemzetek közötti kapcsolatokban. Az egyik legnagyobb kulturális alak a bohémiai erdők költője, Adalbert Stifter volt, aki Bajorországban, Felső-Ausztriában és Bohémiában alkotott, egyesítve a cseh és német embereket. Ezt a hagyományt életben kell tartani - azt a kultúrát, amelyet lerombolt a nacionalizmus és a kitelepítések, a kisebbségek kultúráit, a regionális kultúrát, a határokon átnyúló európai régiók kultúráját és különösen azt a sokféleséget, amely megőrzésére csak együtt vagyunk képesek.
Franz Josef Strauß, a nagy bajor európai, egyszer azt mondta, csak akkor leszünk képesek bajorok, baszkok, németek vagy bretonok maradni, ha idővel európaiakká válunk - Európa nem központosító tényező, hanem egy közös tető, amely alá behúzódhatunk a globalizáció és az standardizálás zivatara elől.
Iosif Matula
(RO) Az Európai Unió projekt, amely leginkább a gazdasági integrációt célzó mechanizmusként született meg, sokkal tartozik annak a "cementnek”, amelyet az európai kultúra jelent. Ezzel egy időben, a sokféleség ösztönzése az e Parlament által útjára indított európai kulturális menetrend célkitűzései közé tartozik, a kultúrának mint a gazdasági növekedés eszközének támogatása és a harmadik országokkal való kapcsolatokba való beépítése mellett.
A kultúrát némiképp más szemszögből kell néznünk, ha arra gondolunk, hogy ez a szektor nagyobb vagyont generál, mint például az európai vegyipar, és több millió munkavállalónak jelent megélhetést.
Ez a szektor a művészetek és kultúra területén zajló kulturális együttműködési projektek számára biztosított támogatások révén hozzájárulhat a hátrányos régiók fejlődéséhez. Románia például megmutatta, hogy a "Sibiu, Európa Kulturális Fővárosa 2007” program keretében más európai régiókkal együttműködve nagy volumenű projekteket tud kivitelezni, aminek az adott térségben óriási gazdasági hatása is volt.
Ugyanakkor ösztönöznünk kell azokat a programokat is, amelyek támogatják a kulturális szektorban dolgozók határokon átnyúló mobilitását, valamint a kulturális és művészeti események transznacionális alapon történő szervezését is.
Mindezt a Kulturális és Oktatási Bizottság és a Regionális Fejlesztési Bizottság tagjaként, valamint az egyik európai határrégió volt elnökeként mondom.
Zbigniew Zaleski
(PL) Elnök asszony, az embereknek enniük kell, közlekedniük kell, be kell tudniuk húzódni valahová a hideg és az eső elől. Ezek a termelés és kereskedelem azon elemei, amelyek az alapvető szükségleteinket elégítik ki. Annak azonban, hogy milyen villával eszünk, hogy milyen a biciklink vagy a házunk teteje, semmi köze a gazdasághoz - ez a kultúra kifejeződése. Az ember spirituális szükséglete, hogy alkosson, egész egyszerűen az alkotás kedvéért. Büszke a munkájára, ha mások, aki látják vagy megérintik, elismerésüket fejezik ki, és jobban érzik magukat tőle. Lényeges pont az a tény, hogy a kulturális sokszínűséget gyakran kapcsoljuk a régiókhoz. Sosem szabad, hogy egyesítsük ezeket a régiókat és a kultúráikat - sőt, támogatnunk kell a sokféleséget. A kultúra a régiók lelkének egyik kifejezési formája. Az EU rendkívül unalmas hely lenne anélkül a kulturális gazdagság nélkül, amely napjainkban jellemzi. A kultúra fenntartása költséges, a mi szerepünk azonban az, hogy támogassuk. Nélküle ugyanis sem gazdaság, sem boldog emberek nem lennének az Európai Unióban.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök asszony, Európa kulturális gazdagsága különböző régiói pazar sokféleségéből táplálkozik. Ezt a sokféleséget védenünk kell. A koniakówi csipke egészen más, mint a bruges-i. A kultúrából vett ötletek felszínes reprodukciója által létrehozott keverék elszegényedéshez vezet. Meg kell őriznünk a kultúra minden formájának és kifejeződésének sokszínűségét, beleértve a soknyelvűséget és az anyagi kultúrát is, hiszen a sokféleségünk az identitásunk, és ez a kreatív fejlődés és a gazdagító, kölcsönös serkentés forrása. Ez adja a kulturális turizmus célját is. A régiók kultúrájának támogatásra és védelemre van szüksége. Szeretném megkérni az Európai Bizottságot, hogy dolgozzon ki egy erre irányuló programot.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Elnök asszony, az Európai Unió mottója az "egység a sokféleségben”. Ez a sokféleség teszi kivételesen vonzóvá az egész EU-t, és ez teszi alapjaiban különbözővé az olyan országoktól, mint például az Egyesült Államok. A kulturális sokféleség valójában többek közt a regionális kultúráink sokszínűségén alapszik, amely sokszínűség különösen vonzóvá teszi az adott régiókat, sőt egész országokat a turisták számára. Számunkra, európaiak számára is vonzóak, csakúgy, mint mások számára, akik ellátogathatnak Európába, hogy lássák, megtapasztalják és nagyra értékeljék ezt a szokatlan sokféleséget.
A regionális kultúrát tehát már csak ezért is támogatni kell. De arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy a regionális kultúra híd, amely lehetővé teszi a régióban élők számára, hogy részt vegyenek abban a dologban, amit magas kultúraként tisztelnek. E nélkül nehéz a kultúra bizonyos modelljeinek és azok befogadásának harmonizációjáról és népszerűsítéséről beszélni.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony, Közösségünk rendkívüli értéke, hogy amellett, hogy egyesíti Európát, megőrzi annak sokféleségét, identitását és kulturális örökségét. Az egyes nemzetek, régiók és különböző helyi közösségek művelik és fejlesztik saját kultúrájukat és tradícióikat, amely örökséggel ezután gazdagítják az egyesült Európát. Megosztják kultúrájukat más régiókkal, és cserében tanulnak mások eredményeiből és sikereiből. Vagyis adnak is valamit másoknak, és nyernek is valamit másoktól.
A régiók és kisebb térségek kulturális örökségének fenntartása érdekében az is lényeges, hogy álljanak rendelkezésre támogatások az EU költségvetéséből. Azok, akik attól tartottak, hogy az integrációt követően elveszítik kultúrájukat és identitásukat, arra jönnek rá, hogy ennek épp az ellenkezője igaz - vagyis, hogy az EU támogatja a regionális, a népi és helyi kultúrát.
Christopher Beazley
Elnök asszony, kollégámat, Zbigniew Zaleskit támogatandó szeretnék szólni.
Valaki egyszer azt mondta: "Ha meghallom a "kultúra" szót, már nyúlok is a revolveremért”. Úgy vélem, hogy az Európai Parlament, épp úgy, ahogy nemzeti parlamentjeink és nemzeti kormányaink is, ma alábecsüli az oktatás és a kultúra fontosságát. Ebből a szempontból mi vagyunk a legrosszabb helyzetben.
Azt mondják, hogy "a kéz, amely a bölcsőt ringatja, irányítja a világot”. Úgy vélem - és ez csak a személyes álláspontom -, hogy az európai civilizáció bölcsője Görögország volt. Egy-két angol úr - Lord Byron és társai - is tettek bizonyos dolgokat. Borg biztos úr, Máltáról, George Cross országából, talán megválaszolhatja a következő kérdést: miért nem tudunk egy kicsivel több pénzt költeni kultúránk és civilizációnk jövőjének támogatására? Nem is tudom, hány millió, milliárd eurót költünk el erre meg arra; kérem - zene, költészet, történelem, harmónia. Adjanak nekünk egy esélyt.
Joe Borg
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani a tisztelt képviselőknek, hogy ilyen sok kérdést érintettek. Bizonyosak lehetnek benne, hogy továbbítani fogom Figel biztos úrnak az Önök által kifejtett pontokat és az Önök aggodalmait. Néhány általános megjegyzést azonban én is tennék, reagálva az elhangzottakra.
Pack asszony a szabályok európai szintű harmonizációjáról beszélt, és arról, miként hat ez a regionális sokféleségre. Szeretnék rámutatni, hogy az európai szintű harmonizáció annak érdekében szükséges, hogy Európa szerte egyenlő versenyfeltételeket teremthessünk mindenki számára, hogy az európai polgárok teljes mértékben élvezhessék az egységes belső piac nyújtotta előnyöket. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az efféle harmonizáció a kulturális sokféleség csökkenéséhez vezetne. Valójában a Kultúrák Közötti Párbeszéd Európai Éve program is ezzel az eredménnyel zárult.
A Bizottság emellett regionális politikáján keresztül támogatja a kulturális sokféleséget, és befektet a kultúrába, mind közvetett, mind közvetlen módon, úgy, hogy ebbe bevonja a regionális hatóságokat és az érintetteket is. A Bizottság politikáinak számos területén igyekszik elősegíteni a sokféleséget, és figyelembe venni a szerte az Európai Unióban fellelhető regionális sajátosságokat.
Ami a kultúra és a gazdasági válság kérdését, valamint a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez való hozzájárulást illeti, hadd emlékeztessem Önöket, hogy a Bizottság az idén készíteni fog egy tanulmányt, amelyben azt elemzi, hogyan sikerült integrálni a kulturális dimenziót a 2007-2013-as időszakra vonatkozó regionális fejlesztési politikába. A tanulmány eredményei meg fogják mutatni, milyen értékkel bír a kulturális szektorba való befektetés, ideértve a kulturális és a kreatív iparágakat is, és nyomatékosítani fogja az ilyen típusú befektetés, az egyedi regionális fejlesztési célok és a lisszaboni menetrend közötti kapcsolatokat.
A zöld könyvvel kapcsolatban szeretném tájékoztatni Önöket, hogy amint azt a bevezetőmben elmondtam, ez a politikai dokumentum 2010 első negyedére várható, és célja, hogy nyílt konzultációs eljárást indítson. Három fő politikai célkitűzése van. Először is, hogy kidolgozzon egy még inkább stratégiai jellegű megközelítést. Másodszor, hogy szabadjára engedje az európai kulturális és kreatív iparágakban rejlő potenciált, és harmadszor, hogy hozzájáruljon a kulturális és kreatív iparágak és a gazdaság más szektorai közötti kapcsolatok erősítését célzó stratégiák fejlesztéséhez, hogy ezáltal összekapcsolódhasson a kultúra és a kreativitás az innovációval és a szélesebb gazdasággal. A regionális dimenziót természetesen e tekintetben is teljesen figyelembe fogjuk venni.
Végezetül szeretnék visszautalni Posselt úr kijelentésére, miszerint a kultúrát sokszor lerombolják a nacionalizmusok. Nos, egészen bizonyos, hogy nem az Európai Unió által: az Unió szilárdan hisz az egységben és a sokféleségben, és fenn is tartja azt.
Elnök
Az eljárási szabályzat 108. cikke (5) bekezdésének megfelelően három állásfoglalási indítványt kaptam.
A vitát lezárom.
A szavazásra a következő ülésen kerül majd sor.
