3. Eritreanska flyktingar hålls som gisslan i Sinai
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om eritreanska flyktingar som hålls som gisslan i Sinai.
Marietje Schaake
Herr talman! Enligt uppgifter hålls cirka 250 eritreanska migranter som gisslan i Sinaiöknen och det rapporteras om omänsklig behandling och våldtäkter samtidigt som dessa människor väntar på en lösensumma som måste betalas till människosmugglare för att de ska friges.
Det handlar om ett nätverk som smugglar migranter från länderna söder om Sahara genom Egypten till Israel och som har opererat i Sinai sedan 2007. De egyptiska myndigheterna utför välkomna insatser för att undersöka den information som lämnats av UNHCR. FN:s flyktingkommissarie bör intensifiera den diplomatiska uppvaktningen av egyptiska myndigheter för att eliminera smugglarnätverken och hindra människosmuggling.
Egypten bör också uppgradera sin flyktingbehandling till nationella standarder. Detta innebär att inget övervåld eller dödligt våld får användas mot invandrare eller flyktingar under motiverat gränsförsvar, och är ett råd som vi också borde ge oss själva då och då.
David-Maria Sassoli
Herr talman! Situationen är mycket allvarlig. Vi anser att den här frågan - som också följs av Europas medier - bör hanteras av EU och parlamentet och vi uppmanar kommissionen att titta närmare på den, eftersom det rör sig om en verklig humanitär nödsituation.
Medlemsstaterna måste göra allt de kan för att hjälpa flyktingarna att lämna området och vi anser att de kan tas emot i de europeiska länderna. Vi uppmanar kommissionen använda alla tillgängliga medel för att genomföra detta, inklusive medel från Europeiska flyktingfonden.
Charles Tannock
Herr talman! ECR-gruppen fördömer den motbjudande behandling som människosmugglare utsätter sina oskyldiga, huvudsakligen eritreanska offer för och som faktiskt är en modern form av slavhandel. Vi välkomnar de insatser som görs av Egyptens regering för att undersöka anklagelserna och se till att flyktingarna friges, men vi måste också inrikta oss på varför dessa stackars människor flyr från första början.
Svaret är att de flyr eftersom den eritreanske presidenten Isaias Afewerkis regim är en av världens mest repressiva regimer. Alla som har möjlighet att fly från hans diktatur gör det, och några av dem lyckas också bygga upp ett bättre liv i ett annat land. De som inte kan lämna Eritrea tvingas antingen till ständig militärtjänstgöring eller måste skrapa ihop sitt levebröd i utkanten av en bankrutt ekonomi efter år av meningslöst krig med grannlandet Etiopien, utbredd korruption och misskött ekonomi. Eritrea har aldrig haft nationella val.
Färska avslöjanden från WikiLeaks webbplats visar att USA-diplomater har beskrivit Afewerki som en grym och halsstarrig ledare. Jag har inga betänkligheter mot att uttala detta offentligt. Vi borde göra allt vi kan för att avsätta den här motbjudande afrikanska tyrannen, vi borde upphöra med allt EU-stöd till hans regim och hålla inne de förmåner som landet erhåller inom ramen för Cotonouavtalet.
Cristian Dan Preda
Herr talman! Den svåra situationen i Afrikas horn gör att tusentals människor varje år försöker passera gränsen mellan Egypten och Israel. Många av dessa hamnar i händerna på beduinsmugglare. Det är fråga om kriminella nätverk som inte visar någon som helst aktning för mänsklig värdighet, utan gör dessa människors liv till förhandlingsobjekt. Enligt information som lämnats av NGO-aktivister, som arbetar för att skydda emigranterna, begär man orimliga summor, ända upp till 8 000 US-dollar per person för att frige dem.
Vi kan inte förbli likgiltiga inför dessa människors lidande när de utsätts för denna omåttligt grymma behandling. Jag vill också fästa er uppmärksamhet på den svåra situation som drabbar kvinnorna, som ju utsätts för upprepade våldtäkter. Samtidigt anser jag att vi bör ha en konstruktiv inställning till ärendet. Det betyder att vi bör värdesätta de insatser som görs av egyptiska myndigheter för att få flyktingarna frigivna och framförallt stödja Egypten i kampen mot människosmuggling. Därför behöver vi inte bara starka ord, utan också samarbete och konkreta åtgärder i den här oerhört komplicerade frågan, där en enskild stat inte kan agera ensam.
Rui Tavares
Herr talman, mina damer och herrar! Situationen för de eritreanska flyktingar som just nu befinner sig i Sinaiöknen är mycket svår, såsom redan beskrivits av flera kolleger. Vi måste förstås ta itu på allvar med människosmugglarna som håller flyktingarna som gisslan och som kräver enormt höga lösensummor. Men vi måste också skydda offren, och vi kan inte kan ta itu med smugglarna utan att tänka på offren. Dessutom måste vi se vilka orsaker som fört dem till Sinaiöknen: Deras migrationsvägar brukade gå genom Libyen, men avtalen mellan Italien och Libyen och mellan EU och Libyen, som kommissionen ofta beskrivit som goda nyheter, innebär att de människor som kommer från det som - med all rätt - brukar kallas ett ”jättelikt koncentrationsläger” och ”Afrikas Nordkorea”, inte har någonstans att ta vägen.
Det krävs alltså åtgärder, inte bara i Egypten, där man alldeles klart gör mycket mindre än man borde, men också inom själva EU. Först och främst uppmanar jag kommissionen att snarast skicka en delegation till Egypten för att ta reda på hur situationen ser ut på fältet. Det behövs också åtgärder inom alla EU:s institutioner, eftersom eritreanerna är ett tydligt fall för vidarebosättning, en policy som vi tillämpar i samarbete med Europeiska flyktingfonden. Flyktingarna kan inte återvända till Eritrea och de kan inte stanna i ett transitland: enda lösningen är vidarebosättning. Mina damer och herrar! Vill ni veta varför vidarebosättningspaketet inte kommer någon vart? Det har inte stannat av därför att parlamentet redan i maj gjort klart sin del i medbeslutandeförfarandet om vidarebosättning, utan för att rådet har vägrat att göra sin del på grund av den mycket omtalade tvisten om delegerade akter. Om vidarebosättningspaketet antagits skulle vi nu vara mitt inne i det påskyndade förfarande som parlamentet infogade i betänkandet som jag skrev och som antogs här med 500 röster. Kommissionen skulle då kunna inleda ett påskyndat förfarande för att ta emot flyktingarna för vidarebosättning. Eftersom rådet inte gjort sin del i det som vi vill kalla ett ”ickebeslutandeförfarande”, finns de här människorna fortfarande kvar i Sinaiöknen, och frågan är: för hur länge? Ickebeslutandeförfarandet har konsekvenser för verkliga människors verkliga liv och det är dags för rådet att göra sin del av jobbet.
Barbara Lochbihler
Herr talman! Tack vare ett telefonsamtal mellan en eritreansk präst i Italien och en eritreansk gisslanmedlem fick den europeiska allmänheten kännedom om att laglösa människosmugglare hotar att skjuta den strandsatta eritreanska gisslan om man inte betalar en lösensumma. Gisslantagarna har visat sig total skrupelfria och har redan slagit eller skjutit några i gisslan.
Detta brutala brott kräver att vi tittar närmare på vad som händer vid gränsen mellan Egypten och Israel, ett område där ett växande antal flyktingar blir strandsatta när de försöker ta sig in i Europa eller Israel, men saknar nödvändiga papper. På den egyptiska sidan finns en militär exklusionszon. Den som råkar komma in i området ställs inför militärdomstol. Enligt Human Rights Watch har minst 85 obeväpnade flyktingar blivit skjutna där sedan 2007, under försök att passera gränsen. Den israeliska regeringen uppger att mer än 1 000 migranter varje månad försöker ta sig in i landet utan papper och man har börjat höja säkerheten och bevakningen längs gränsen. Man har också satt upp ett stort interneringsläger i Negevöknen.
Vi uppmanar berörda regeringar att samarbeta med FN:s flyktingkommissariat och att garantera skydd och rättigheter åt flyktingarna vid sina respektive gränser. Men det är också uppenbart att vi här i Europa har ansvar för hur det går för migranter som avvisas från våra yttre gränser och som inte har någon möjlighet att återvända hem och vars mänskliga rättigheter kränks som följd av detta, på samma sätt som sker med de eritreanska flyktingarna.
Filip Kaczmarek
Herr talman! De eritreanska flyktingarnas situation i Sinai är en tragedi. De försöker hitta ett bättre liv men de möter oftast bara död, tortyr och förtryck. De blir exploaterade och lurade. De egyptiska myndigheterna försöker bekämpa människosmugglingen, men insatserna är inte alltid effektiva. Vi måste hjälpa flyktingarna, gisslanfångarna och dem som behöver vår hjälp. Vi bör stödja de israeliska och egyptiska myndigheterna i kampen mot människosmuggling.
Det finns också anledning till att fundera över orsakerna bakom de här farliga händelserna. Jag anser att vi bör inrikta oss på att förbättra situationen i Eritrea och andra länder i Afrikas horn, eftersom en förbättring av situationen i de afrikanska länderna kanske kan minska migrationstrycket. Vi löser inte problemet genom att bekämpa de sociala missförhållanden som i sin tur orsakats av migrationen. Vi kan bara begränsa de mindre önskvärda effekterna och den utsträckning i vilken flyktingarnas beslut exploateras. Jag vill be er stödja resolutionsförslaget från Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater). Vi är övertygade om att vårt resolutionsförslag i det här fallet är en förbättring av den gemensamma resolutionen.
Ana Gomes
Herr talman! Egypten inte bara blundar för den fasansfulla behandlingen och exploateringen av de afrikanska flyktingar som försöker fly över Sinai till Israel från sina länder, närmare bestämt från Somalia och Eritrea. Egypten deporterar dem också, även om de helt klart uppfyller flykting- och asylkraven eftersom de kommer från ett land med utbredd terrorism, utan lag och ordning, eller från ett annat land - Eritrea - som är ett av världens grymmaste och mest tyranniska länder. De egyptiska myndigheterna tillämpar i själva verket en skjuta-för-att-döda-policy. Enligt Human Rights Watch har 85 migranter dödats i Sinai sedan 2007.
Vi uppmanar de egyptiska myndigheterna att uppfylla sina skyldigheter beträffande mänskliga rättigheter i synnerhet gentemot migranter och flyktingar och att samarbeta med FN:s flyktingkommissariat. Vi uppmanar de europeiska myndigheterna att göra detsamma och att helt och fullt stödja det som Rui Tavares framförde beträffande möjligheter till vidarebosättning.
Judith Sargentini
Herr talman, mina damer och herrar! Låt oss säga som det är! I sin nuvarande lydelse är resolutionerna urvattnade versioner av det vi gick ut med i början av veckan.
Låt oss tala klarspråk en gång till: ”Situationen är allvarlig.” Vi konstaterar att man håller eritreanska flyktingar som gisslan i Sinai. Ändå är vi inte beredda att diskutera kopplingarna mellan Italien och Libyen, att Europa stängs för migranter och att detta har lett till att politiska fångar måste fly till andra platser. Nu måste de använda vägar som är ännu farligare än förut.
Den som lämnar Eritrea blir automatiskt politisk flykting, eftersom det är omöjligt att återvända. Om man återvänder utsätter man sin familj för fara. Det som smärtar mig är att vi, i parlamentet, inte är beredda att säga: Om det är så viktigt för Europa att skydda sig mot migranter, måste Europa öppna sina ambassader i Eritrea för att det ska bli lättare för människor att söka asyl. Vi fick inte ta in det förslaget i resolutionen.
När jag hör Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) hänvisa till allt det som måste hända i Egypten, tänker jag: vad är det vi måste göra och hur kan vi vägra acceptera att vi utsätter människor för faror bara för att vi tvekar att ta på oss ansvar? Vi stänger ute människor och när vi gör det sätter vi människoliv på spel.
Jaroslav Paška
Herr talman! Gränsen mot Sinai har blivit en led som tusentals eritreaner använder när de flyr från sitt land i ett försök att få ett bättre liv.
Men under sin olagliga vallfart mot friheten är de beroende av hjälp från smugglare som är villiga att hjälpa flyktingarna över Sinaigränsen, till och med utan de nödvändiga pappren, men mot ett visst pris. Under den här laglösa hanteringen har flyktingar i händerna på smugglarligorna nästan inga rättigheter alls. De blir beroende av tillfälligheter och nyckerna hos dem som mot en avgift har tagit deras öde i sina händer.
Att sju eritreanska flyktingar dödats vid gränsen mellan Egypten och Israel visar oss något av den ohyggliga belägenhet som de flyktingar som reser illegalt för att söka efter friheten befinner sig i. Därför är det helt rätt att vi engagerar oss i en lösning på problemet, och att vi och de berörda ländernas regeringar hjälps år att hitta en civiliserad lösning på problemet med de eritreanska flyktingarna.
Monica Luisa Macovei
(EN) Herr talman! Den 7 december uttryckte UNHCR oro över att cirka 250 eritreanska flyktingar hålls kvar i Sinai av beduinsmugglare.
Vi vet att flyktingarna har tvingats betala en viss summa pengar för sin önskan att få leva under bättre förhållanden. Enligt rapporter hålls flyktingarna inhysta i kontainrar i öknen och blir ofta misshandlade. Den eritreanska regeringens inställning är oroväckande: i stället för att skydda sina medborgare, betraktar man dem som icke önskvärda dissidenter.
Vi efterlyser snabba och gemensamma åtgärder, i första hand av Egypten och Israel för att stoppa smugglarna, upplösa det organiserade brottsliga nätverket, öka insatserna för att skydda dagens och morgondagens flyktingar och genomföra UNHCR:s bestämmelser och normer.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! Jag vill redan från början betona att jag reservationslöst stöder den resolution som lagts fram av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater). Trots textens klarhet har vi inte nått någon överenskommelse med de andra grupperna om att anta en gemensam resolution, vilket är beklagligt. Situationen i Afrikas horn är oroväckande. Regionen har blivit ett viktigt aktionscenter för organiserade kriminella grupper, på grund av det stora antal afrikanska emigranter som passerar genom området.
De 250 gisslanfångarna har utsatts för en omänsklig och förnedrande behandling och deras situation förvärras. Dessutom saknas förutsättningar för en omedelbar frigivning eftersom gisslanfångarnas familjer inte kan betala den begärda lösensumman. Därför bör Europaparlamentet framföra en tydlig begäran om deras frigivande. Det behövs skyndsamma åtgärder mot kriminella organisationer, de måste ställas inför domstol och tortyrlägren måste stängas.
Csanád Szegedi
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Jag fördömer djupt det sätt på vilket de eritreanska flyktingarna behandlas och jag stöder givetvis att EU ska vidta åtgärder för att lösa flyktingarnas situation så snart som möjligt. Men de riktlinjer som formulerats i det här betänkandet är ingenting annat än en återvändsgränd. Det finns två punkter som jag tycker är ytterst förvirrande. Att vi har beslutat att bilda en fond för att hjälpa de här flyktingarna är något som jag verkligen välkomnar eftersom det just nu finns miljoner medborgare i EU som lever i existentiell osäkerhet och extrem fattigdom. Mer än tre miljoner människor i Ungern lever under fattigdomsgränsen, en övervägande andel pensionärer har inte råd att betala sin medicin och det här är faktiskt en uppåtgående trend i hela Europa. Därför bör vi först se till att hjälpa människor i Europa samtidigt som vi förstås också ska uttrycka vår empati med flyktingarna. Den andra punkten är att medlemsstaterna självmant ska ta emot flyktingarna. När ska ni inse att Europeiska unionen är mättad med invandrare? EU bör agera som medlare mellan Eritrea och de eritreanska flyktingarna och skaffa garantier för att de tryggt ska kunna återvända till sina hem.
Corina Creţu
(RO) Herr talman! Den det stora flertalet eritreanska medborgare som nu befinner sig i Sinaiöknen har flytt undan en förtryckarregim och ska betraktas som flyktingar enligt FN:s normer. Jag anser därför att vi måste kräva att Egypten uppfyller sina internationella skyldigheter att erbjuda dem stöd. Det som enligt min mening ger störst anledning till oro är den omänskliga behandling som migranterna utsätts för när de hålls som gisslan i öknen i väntan på en lösensumma. Särskilt uppgifterna om våldtäkt på många kvinnor är upprörande och borde mobilisera det internationella samfundet.
Människosmugglingen i Afrika har nått oroväckande proportioner. Många migranter har under de senaste åren dödats av den egyptiska säkerhetstjänsten under försök att ta sig in i Israel illegalt. Jag anser att människosmugglingen måste bekämpas med andra metoder och jag anser att FN:s flyktingkommissarie (UNHCR) måste få tillträde till området för att garantera livsnödvändig hjälp till dessa människor.
Zbigniew Ziobro
(PL) Herr talman! De eritreanska flyktingarnas situation är en tragedi. Men när vi betänker den här tragedin bör vi också komma ihåg orsaken till detta sakernas tillstånd. Faktum är att det förekommer omfattande kränkningar av de grundläggande mänskliga rättigheterna i Eritrea. Det förekommer massförföljelse i stor skala, med politiska motståndare, kristna och även tusentals vanliga människor som offer. Detta är den verkliga orsaken bakom det tragiska problem som vi diskuterar i dag. Därför måste vi göra allt för att ändra EU:s politik gentemot Eritreas myndigheter, inte minst därför att landets nuvarande ledare blev varmt välkomnad i Bryssel av kommissionen 2007, trots att det är han som bär ansvaret för det lidande som så många människor utsätts för, som tvingar dem att fly, och som i sin tur förorsakar ännu fler tragedier av det här slaget. Det är dags för en pragmatisk och beslutsam politik mot tyrannen.
Andris Piebalgs
Herr talman! Kommissionen delar Europaparlamentets oro. I rapporter som vi tagit emot berättas om hundratals flyktingar från Eritrea, Etiopien, Sudan och Somalia, och som tydligen hålls som gisslan i Sinai av smugglare som begär kontant betalning för att frige dem.
Efter den första underrättelsen har vi följt ärendet, bekräftat fakta, bedömt situationen och vidtagit lämpliga åtgärder. EU:s delegation i Kairo har nära kontakter med lokala organisationer i det civila samhället och med den regionala representationen för FN:s flyktingkommissariat i Kairo.
De följer ärendet uppmärksamt. De har uppvaktat Egyptens utrikesdepartement i samordning med ambassaderna för EU:s medlemsstater. Europeiska unionen har uttryckt vår oro liksom vår uttalade uppfattning att de egyptiska myndigheterna bör vidta lämpliga åtgärder för att befria dessa människor och bevilja dem lämpligt skydd. Vi har fått rapporter om pågående efterforskningar för att finna flyktinggruppen och vi hoppas att allt ska bli klarare under de närmaste dagarna.
Det här ärendet är inte den enda anledningen till oro. Migranter och flyktingar i Egypten drabbas fortfarande av många luckor i skyddet De allvarligaste incidenterna rapporteras från Sinai. Många migranter som försöker komma över till Israel via gränsen mot Sinai utsätts för övergrepp och misshandel. Vi har tagit upp den här frågan många gånger med våra egyptiska motparter inom ramen för regelbundna gruppmöten där vi diskuterar migrationsfrågor eller politiska frågor, däribland mänskliga rättigheter.
Frågan togs senast upp vid mötet för associeringskommittén EU-Egypten den 14 december i Kairo. EU har regelbundet uppmanat egyptiska myndigheter att förbättra kvaliteten på den assistans och det skydd som erbjuds asylsökande och flyktingar och man har erbjudit ekonomisk och teknisk hjälp för att genomföra detta. EU har också uppmanat de egyptiska myndigheterna att se till att principen om förbud mot utvisning iakttas för alla migranter som behöver internationellt skydd, inklusive eritreaner.
EU har begärt att UNHCR ska ges fullt bemyndigande att genomföra sitt mandat över Egyptens hela territorium, inklusive Sinaiområdet. En viss positiv utveckling har också kommit till stånd, vilket bör understrykas. I våras antog Egypten en ny lagstiftning som kriminaliserar människosmuggling och skyddar offren.
En annan välkommen utveckling är antagandet av en transplantationslag, som kriminaliserar organsmuggling. Vi hoppas att den egyptiska administrationen kommer att vidta effektiva åtgärder för att dessa rättsliga ramar ska genomföras effektivt och vi har erbjudit vårt samarbete inom det här området.
Vi kommer att fortsätta stödja det arbete som utförs av UNHCR och lokala organisationer i det civila samhället för att garantera bättre levnadsvillkor och rättssäkerhet för de migranter och flyktingar som lever i landet. Vi kommer också att noggrant följa ärendet om de gisslantagna flyktingarna i Sinai och fullfölja våra kontakter med de egyptiska myndigheterna.
Jag hoppas verkligen på en snabb lösning av det här problemet och jag beklagar den rapporterade förlusten av hittills åtta människoliv.
Rui Tavares
(EN) Herr talman! Kommissionsledamot Andris Piebalgs har läst upp sitt väl förberedda svar som om ingen hade vänt sig till kommissionen med speciella punkter.
Talmannen
Du bad om ordet för en ordningsfråga. Då ska ditt anförande handla om det och inget annat.
Rui Tavares
(EN) Herr talman! Givetvis är det här en ordningsfråga. Vi har särskilt bett kommissionen berätta om man tänker skicka en delegation till Egypten för att bedöma hur situationen ser ut på fältet. Kommissionen skulle åtminstone kunna begära att vidarebosättningsfrågan slutförs. Medbeslutandeförfarandet ger er befogenhet att ...
(Ordföranden avbröt talaren.)
Talmannen
Det där är tyvärr inte någon ordningsfråga. Du har naturligtvis rätt att ställa frågan till kommissionen. Då kan kommissionen besluta om man vill svara eller inte. I annat fall kommer frågan inte att falla under arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i slutet av debatten.
