Konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordatlantens västra del - Kontroll- och tillsynsplan för det område som omfattas av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
rekommendationen av Jarosław Leszek Wałęsa, för fiskeriutskottet, om förslaget till rådets beslut om godkännande, på Europeiska unionens vägnar, av ändringen av konventionen om framtida multilateralt samarbete
om fisket i Nordatlantens västra del (11076/2010 - C7-0181/2010 - 2010/0042(NLE)), och
betänkandet av Carmen Fraga Estévez, för fiskeriutskottet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av en kontroll- och tillsynsplan för det område som omfattas av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten - C7-0009/2009 -.
(Talmannen betonade att talarna strikt måste hålla sig till sina talartider.)
Jarosław Leszek Wałęsa
Den konvention som jag har fått äran att arbeta med undertecknades i Ottawa 1978 och trädde i kraft den 1 januari 1979. Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del, Nafo, skapades i enlighet med konventionen för att stödja bevarandet och optimal användning av fiskbestånd och för att stödja internationellt samarbete. De avtalsslutande parterna antog ändringsförslag till konventionen vid Nafos årsmöten 2007 och 2008. Med detta dokument införs grundläggande ändringar av konventionen, vilka främst syftar till att harmonisera dess ordalydelse med andra konventioner på regional nivå och internationella instrument, och att införliva moderna koncept för fiskeförvaltning. Organisationsstrukturen har uppdaterats, det har införts en tydlig ansvarsfördelning mellan de avtalsslutande parterna, flaggstaterna och hamnstaterna, det har skapats en enhetligare beslutsprocess, systemet för bidrag till Nafos budget har reformerats och det har införts en mekanism för att lösa de tvister som skulle kunna uppstå mellan avtalsslutande parter.
Mot bakgrund av de fiskerättigheter som har beviljats EU i enlighet med konventionen ligger det i EU:s intresse att ratificera de föreslagna ändringarna. Till följd av detta bör vi samtycka till att ändringarna av konventionen ratificeras. Med detta sagt vill jag klart och tydligt lyfta fram ett antal problem som har uppstått i samband med ratificeringen den här gången. Till att börja med antogs ändringar av de avtalsslutande parterna vid Nafos årsmöte 2007 och en engelsk version utarbetades. 2008 togs en fransk version fram, men KOM-dokumentet, som är kommissionens förslag till införlivande i gemenskapslagstiftningen, är daterat den 8 mars 2010. Detta innebär att arbetet med dokumentet har tagit över två år. En sådan fördröjning kan inte godtas och bör inte upprepas i framtiden. En snabb beslutsprocess är ett nödvändigt villkor för att EU ska fungera effektivt. De tre institutionerna kommissionen, rådet och parlamentet måste komma fram till en lämplig lösning för att undvika att förfarandet fördröjs och förverkliga ett av Lissabonfördragets främsta mål, vilket är att förenkla och påskynda beslutsprocessen. Detta senaste dokument som har lagts fram för ratificering visar att någonting fortfarande är fel och att åtgärder behöver vidtas omedelbart för att rätta till situationen. Sedan skulle jag vilja påminna er om att Lissabonfördraget trädde i kraft i december 2009. Med tanke på fiskeriutskottets nya befogenheter bör Europaparlamentet vara väl representerat vid kommande förhandlingar om framtida internationella konventioner. Vid mötena 2007 och 2008 var Europaparlamentet av uppenbara skäl inte representerat alls. Vår institution är beredd att ratificera överenskommelsen inom ramen för våra befogenheter. Samtidigt bör dock rådet och kommissionen påminnas om de nya formföreskrifterna och behovet av att respektera Europaparlamentets nya befogenheter.
Carmen Fraga Estévez
Herr talman! Låt mig få uttrycka min tacksamhet mot rådet och kommissionen för att de har kommit fram till denna utmärkta överenskommelse vid första behandlingen. Jag vill särskilt tacka de tre institutionernas rättstjänster för deras samarbete och hjälp att lösa de problem som har uppstått genom det nya kommittéförfarande som följer av Lissabonfördraget.
Jag anser att vi har nått en bra kompromiss, framför allt eftersom den utgör ett betydande framsteg jämfört med den nuvarande situationen, trots att vi, som vid alla kompromisser, har tvingats göra eftergifter allihop och vara flexibla i det som varit en särskilt komplex uppgift på grund av att kommissionens förslag lades fram innan Lissabonfördraget trädde i kraft. Detta har samtidigt inneburit att vi har varit tvungna att anpassa texten efter den nya situationen, särskilt efter artiklarna 290 och 291 i fördraget, som gäller delegerade akter och genomförandeakter.
I det här fallet handlar det om att införliva rekommendationer i EU-lagstiftningen från en regional fiskeriorganisation, nämligen Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC), men eftersom detta införlivande kommer att följas av många andra har parlamentets mål i grund och botten varit att inrätta en mekanism som kan göra det möjligt att genomföra dessa införlivanden så fort som möjligt och motverka att interna fördröjningar på grund av byråkrati hindrar oss från att på rätt sätt svara mot våra internationella skyldigheter, så som vi har gjort hittills.
Därför kommer den nya ordalydelsen i artikel 48, till följd av den kompromiss som nåtts med rådet om efterföljande ändringsförslag till denna förordning, att göra det möjligt för kommissionen att både fullgöra de skyldigheter som NEAFC ålägger den och att anpassa sig efter nya, eventuella rekommendationer i framtiden genom delegering av befogenheter.
Det stämmer att kommissionen ville att det skulle vara möjligt att se över alla artiklarna i förslaget genom delegerade akter, och kompromissen innebär att det också kommer att bli så för större delen av artiklarna, men inte på områden som exempelvis registrering av fångstuppgifter, omlastningar, inspektioner och övervakning av överträdelser - med andra ord grundläggande frågor som gäller kontroll och tillsyn, vilka kommer att stanna utanför ramen för det ordinarie lagstiftningsförfarandet.
I vilket fall förbinder sig parlamentet att ändra detta förfarande om det visar sig att det skulle kunna äventyra förenligheten med EU:s skyldigheter och i synnerhet kommissionens, som en avtalsslutande part till den regionala fiskeriorganisationen, att dessa aspekter inte omfattas av det ordinarie lagstiftningsförfarandet.
Därför anser vi att denna kompromiss utgör ett betydande steg framåt, inte enbart när det gäller det specifika förslaget, utan också när det gäller att lägga grunden till framtida diskussioner mellan rådet, kommissionen och parlamentet i fråga om fiskeripolitiken.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Kommissionen uppmanar parlamentet att samtycka till godkännandet av ändringsförslagen till konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten, allmänt känt som ändring av Nafo-konventionen.
Jag vill tacka Jarosław Leszek Wałęsa för hans värdefulla arbete med detta betänkande.
Ändringen innebär att konventionen omarbetas för att bli mer förenlig med andra regionala konventioner och internationella instrument. Den innbeär att moderna koncept för fiskeriförvaltning införlivas, att strukturen för Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo) stramas upp och att klara definitioner av de avtalsslutande parternas, flaggstaternas och hamnstaternas ansvarsområden införs tillsammans med en enhetligare beslutsprocess.
Den medför också att formeln för beräkning av Nafos budgetbidrag moderniseras och att det införs en mekanism för att lösa tvister mellan avtalsslutande parter.
Denna genomgripande ändring kommer att hjälpa EU att fullgöra sina internationella skyldigheter för ett hållbart fiske och också målen i fördraget. Det ligger i EU:s intresse att snabbt ratificera ändringen och därför rekommenderar jag parlamentet detta.
Jag skulle nu vilja gå över till det andra betänkandet, som gäller kontroll- och tillsynsplanen för det område som omfattas av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten.
Jag vill tacka Carmen Fraga Estévez för hennes arbete med betänkandet. Jag är glad över det mycket starka stöd som kommit från fiskeriutskottet till innehållet i detta viktiga förslag.
Genomförandet av Nordostatlantiska fiskerikommissionens (NEAFC) kontroll- och tillsynsplan är sannerligen en central åtgärd för att hjälpa oss att förvalta fiskeresurserna i den atlantiska regionen och sätta stopp för olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.
Jag måste dock påpeka att kommissionen inte är helt tillfreds med det koncept som parlamentet och rådet har enats om i sin trepartsdialog med kommissionen.
Jag är faktiskt besviken över vissa resultat, särskilt i fråga om artikel 48, som gäller förfarandet för ändringar av förordningen.
Kommissionen har försökt få mer tillräckliga delegerade befogenheter för att införliva framtida ändringar i planen. Låt mig förklara varför - och jag vill att ni är uppmärksamma, eftersom det kommer att vara samma problem i framtiden.
Som ni vet måste EU genomföra denna plan fullt ut, eftersom det är vår internationella skyldighet enligt NEAFC-konventionen att göra det. I enlighet med konventionen blir ändringar normalt sett bindande för oss åttio dagar efter att de har antagits. Så vi har åttio dagar på oss att genomföra dem. Jag är verkligen orolig för att de begränsade befogenheter som har delegerats till kommissionen av medlagstiftarna skulle kunna stå i vägen för att ändringarna införlivas i EU-lagstiftningen i tid. Så ser verkligheten ut och detta är också svaret på Jarosław Leszek Wałęsas betänkligheter kring tidsplanen.
Eftersom det inte faller på mitt ansvar att godkänna uppgörelsen vill jag att ni är medvetna om problemet.
Slutligen måste vi undvika att ett införlivande av NEAFC:s åtgärder blir till en modern version av myten om Sisyfos. Som läget är nu måste de åtgärder som NEAFC antog förra året ha införlivats redan när paketet definitivt antas, men nästa månad kommer NEAFC högst sannolikt att anta nya ändringsförslag som kräver ett effektivt införlivande i EU-lagstiftningen i början av 2011.
Vi kommer därför att behöva mer tid för detta.
Kommissionen anser således att den här förordningen inte får vara till nackdel för framtida ställningstaganden av institutionen angående användningen av artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt för införlivande av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationernas åtgärder.
Kommissionen förbehåller sig också rätten att föreslå ändringar av förordningen och att öka det antal åtgärder som ska antas genom delegerade akter eller genomförandeakter.
Om ett införlivande i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet leder till fördröjningar som skulle kunna äventyra vår skyldighet att fullgöra internationella skyldigheter kommer vi att göra detta.
Nu vill jag dock återigen tacka Carmen Fraga Estévez och Jarosław Leszek Wałęsa för deras betänkanden och fiskeriutskottet för dess arbete med dessa viktiga frågor.
Alain Cadec
för PPE-gruppen. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag kommer främst att tala om betänkandet av Carmen Fraga Estévez. Vi uttrycker i dag vår åsikt om detta betänkande, som är av största betydelse för stärkta kontroller i Nordostatlanten och för Europaparlamentets roll som medlagstiftare i frågor som gäller den gemensamma fiskeripolitiken.
En av prioriteringarna för parlamentets fiskeriutskott är utan tvivel att bekämpa olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, som får direkta följder för våra yrkesfiskare och våra europeiska fiskeindustrier. Dessa blir offer för den orättvisa konkurrens som uppstår genom en illegal fiskesektor, där olagliga fartygsägare utnyttjar underbetald personal och säljer fiskeprodukter till mycket låga priser. Deras underlåtenhet att följa sjörätten, Internationella arbetsorganisationens konventioner och förordningen om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske av den 1 januari 2010 innebär att europeiska fartygsägare nu saknar konkurrenskraft på grund av sina arbetskraftskostnader. Vi vill åstadkomma en harmonisering uppåt av de bestämmelser och arbetsvillkor som gäller tredjeländers fiskeverksamhet i EU.
Europeiska yrkesfiskare respekterar även strikta förvaltnings- och kontrollbestämmelser som gör det möjligt att bevara resurserna och skapa hållbar utveckling av det europeiska fisket, men dessa bestämmelser får inte belasta våra yrkesfiskare jämfört med dem som inte respekterar dem. Jag kräver därför att kontrollerna stärks och att straffen mot olaglig fiskeverksamhet tillämpas korrekt.
Jag gratulerar vår ordförande till hennes betänkande, i vilket det påpekas att den kontrollplan som har antagits av Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) måste införlivas i EU-lagstiftningen utan fördröjning, och jag välkomnar särskilt att åtgärder införs för att främja icke avtalsslutande parters fiskefartygs efterlevnad. I betänkandet klargörs också omfattningen av artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt i fråga om delegerade akter.
Jag välkomnar tillägget av en bilaga med tre uttalanden som fastställer villkoren för att genomföra delegerade akter, vilket gör det möjligt att övervaka kommissionens genomförandebefogenheter och upprätthålla balansen mellan institutionerna.
Jag vill påpeka att parlamentet som lagstiftare måste ha fullständig frihet att handla i delegeringsfrågor.
Ulrike Rodust
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot Damanaki, mina damer och herrar! Jag är glad att vi kan anta en förordning som utgör ytterligare ett litet steg mot vårt gemensamma mål med hållbar fiskeverksamhet. De regionala fiskeriorganisationerna är ytterst viktiga institutioner för en god förvaltning världen över. Dessvärre är förhandlingarna ofta svåra och utvecklingen alltför långsam för otåliga personer som jag. Vi måste därför göra allt vi kan för att stärka de regionala fiskeriorganisationerna.
Jag vill nu säga något om det specifika resultatet av betänkandet om NEAFC-konventionen. Jag anser att de nya kontrollbestämmelserna för hamnstaterna i NEAFC och de nya åtgärderna för att förhindra olagligt fiske ska välkomnas mycket varmt. Vi har icke desto mindre varit tvungna att genomföra intensiva förhandlingar med rådet och kommissionen i frågor som vid en första anblick kan verka oerhört tekniska, men som är viktiga för vårt framtida arbete. Jag anser att vi har nått en kompromiss som är godtagbar för alla parter i fråga om delegerade akter.
Vi har även lyckats nå en överenskommelse om hur framtida beslut av NEAFC ska införlivas i EU-lagstiftningen. Det är emellertid ingen hemlighet att kommissionen inte är särskild nöjd med det resultatet. Jag kan förstå detta. Vi kan inte tillåta att det tar flera år för EU att genomföra beslut av NEAFC. I detta hänseende måste rådet och parlamentet tillsammans bevisa att vi kan slutföra ett medbeslutandeförfarande snabbt där så krävs.
Slutligen vill jag säga någonting om en fråga som är mycket aktuell, nämligen tvisten med Island om makrillfiske. Vi har redan NEAFC, som reglerar Nordostatlantens internationella vatten. I fallet med vandrande arter, till exempel makrill, behöver vi dock också ett avtal som gäller territorialvatten. Som ni vet är detta fortfarande en stötesten. Jag anser att det är ytterst beklagligt att det trots det fungerande samarbetet i sin helhet tvistas så mycket i den här frågan. Hur vore det att ge de regionala fiskeriorganisationerna befogenheter för kustvatten - åtminstone för vandrande arter? Det vore naturligtvis ett radikalt steg, men utan tvekan ett som är värt att överväga.
Britta Reimers
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! I och med konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordatlantens västra del inrättades en mycket viktig organisation: Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo). Målet med organisationen är att bevara och optimalt använda fiskeresurserna i Nordatlantens västra del. Konventionen har sedan dess ändrats och blivit mer förenlig med andra regionala konventioner. Moderna koncept som förvaltning av fiskbestånd har införlivats. Jag anser att det är viktigt att organisationsstrukturen strömlinjeformas och att de avtalsslutande parternas skyldigheter är tydligt definierade. Det är även bra att möjligheten att lösa konflikter genom ett förfarande för tvistlösning införs. De fiskemöjligheter som tillfaller EU enligt konventionen är av största intresse för EU. Parlamentet bör ge sitt samtycke i enlighet med de nya befogenheter som tilldelats det genom Lissabonfördraget.
Som skuggföredragande för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa rekommenderar jag parlamentet att anta Jarosław Leszek Wałęsas betänkande.
Isabella Lövin
Herr talman! Jag vill tacka föredragandena, Carmen Fraga Estévez och Jarosław Leszek Wałęsa, för de betänkanden som vi har diskuterat i dag.
Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) är en väldigt viktig regional fiskeriorganisation för Europa och för ekosystemen i Nordostatlanten. En oberoende granskning av NEAFC:s verksamhet har överlag visat sig vara positiv, något som inte alltid är fallet för regionala fiskeriorganisationer. Även om NEAFC:s verksamhet ger bättre resultat än andra regionala fiskeriorganisationers är tillståndet för de viktigaste fiskbestånden i det område som omfattas av konventionen kritiskt. Av ekonomiska och sociala aspekter kan resultaten inte utvärderas, vilket leder till mycket stor osäkerhet om huruvida konventionens mål med optimal användning uppnås eller inte. Förbättrad övervakning av kontroll- och tillsynsmekanismer och tillämpning av svartlistor över fartyg som bedriver olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och hamnstatsåtgärder är viktiga resultat.
Till följd av utvärderingen har även ett förfarande för tvistlösning införts, men det har tagit alldeles för lång tid för EU att införliva detta i lagstiftningen. Dessa åtgärder antogs av NEAFC redan 2006, men de har inte trätt i kraft förrän nu. EU måste förbereda sig bättre på att svara mot den nya utvecklingen och leva upp till internationella förpliktelser.
Det blir allt viktigare att motverka olagligt fiske. På vissa håll är 30 procent av den fisk som fångas olaglig. Globalt sett landas 11-26 miljoner ton fisk olagligt varje år, till ett värde av uppskattningsvis 23 miljarder US-dollar. Detta är lika mycket som ungefär en femtedel av hela den rapporterade fångsten världen över. Olagligt fiske undergräver i synnerhet, dock inte enbart, en hållbar fiskeriförvaltning på öppet hav och i utvecklingsländernas kustvatten. Det får också betydande miljömässiga, sociala och ekonomiska följder.
Att kontrollförordningen och bestämmelserna om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske träder i kraft innebär att EU får viktiga verktyg. I det område som omfattas av CCAMLR (konventionen om bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis) har aktörer som bedriver olagligt, orapporterat och oreglerat fiske visat sig reagera på förvaltningsåtgärder som syftar till att minska sådant fiske genom att ändra fiskevatten, hamnar, landningar och flaggstater. Denna anpassningsförmåga har resulterat i en kapprustning mellan aktörer som bedriver olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och fiskeriförvaltningsorgan på nationell och internationell nivå. Efterlevnadsmekanismer i en regional fiskeriorganisation kan leda till att fartyg som bedriver olagligt, orapporterat och oreglerat fiske ändrar fiskeområde. Sådana fartyg ändrar nu rutinmässigt flaggstat - genom så kallad ”flag hopping”. Detta är någonting som EU måste ta itu med.
EU måste dock gå ännu längre. Det är viktigt med samarbete mellan regionala fiskeriorganisationer, men vi bör också ta initiativ till att upprätta ett globalt register över fiskefartyg, inbegripet alla stödfartyg, där det klart och tydligt framgår vem som är den verkliga fartygsägaren. EU måste ta större ansvar när det gäller att ta itu med olagligt, orapporterat och oreglerat fiske världen över.
Marek Józef Gróbarczyk
Till att börja med vill jag gratulera föredragandena till deras ytterst betydelsefulla och viktiga betänkanden, särskilt när det gäller de betänkanden som reglerar inspektioner. Med tanke på att det finns vattenområden som hör till EU, men som inte inspekteras eller som lämnas fullständigt fria från kontroller, bör åtgärder vidtas för att inspektera alla fiskevatten inom hela EU.
Angående inspektioner bör det dock påpekas att det inte finns något enhetligt system för att fördela kvoter eller rapportera fångster för enskilda medlemsstater. De analyser som har lagts fram visar att kommissionen själv inte har rätt kunnande och erfarenheter på det här området och vid fler än ett tillfälle har de åsikter som har förts fram av kommissionens företrädare varit motsägelsefulla. Samtidigt saknar även regionala rådgivningsorgan rätt kunnande och erfarenheter. Det är värt att påminna alla om den tragiska situationen för sillbeståndet i Västra Östersjön. Sedan 2004 har man gjort undersökningar av orsakerna till krisen, men hittills har ingen rimlig förklaring hittats. Det är obegripligt att problemet med överproduktion av fiskmjöl och fiskolja har försummats.
Frågan om kontrollorganet för fiske i Vigo, som i vissa fall har lagt fram subjektiva inspektionsrapporter, som i fallet med Östra Östersjön, bör beaktas. Inspektion av industrifiskeanläggningar ger också upphov till polemik. En grundläggande fråga nu är uppförandet av den nordeuropeiska gasledningen, ett fall där yrkesfiskarna måste stå upp för sina rättmätiga rättigheter och återfå förmåner som har gått förlorade. Allt detta tvingar oss att göra en grundligare analys, som bör införlivas i den framtida gemensamma fiskeripolitiken, samtidigt som varje rapport bör vara förenlig med denna politik.
Diane Dodds
(EN) Herr talman, fru kommissionsledamot Damanaki! Detta är sannerligen en fullspäckad afton, eftersom vi redan har träffats i fiskeriutskottet. Först och främst vill jag uttrycka mitt tack till föredragandena för dessa betänkanden och återigen upprepa det som många av mina kolleger har sagt här i kväll om deras oro över att utvecklingen i de här frågorna dröjer.
Jag vill dock verkligen utnyttja detta tillfälle i kammaren och ta upp frågan om fiskeavtalen mer allmänt och lyfta fram behovet av samarbete mellan alla parter om dessa avtal. Kommissionsledamoten skildrade det här i stora drag när hon antydde att avtalen kräver att alla inblandade parter tar sitt ansvar.
Föreställ dig att du precis har gjort en mångmiljoninvestering i en toppmodern fabrik som årligen producerar en högvärdig produkt från en förnybar och hållbar resurs i enlighet med högsta internationellt erkända standarder. Sedan bestämmer sig dina grannar för att riva upp det internationella avtalet och ensidigt förklara att de kraftigt utökar sin andel av den naturresurs som din affärsverksamhet är beroende av. Detta är precis vad som har hänt med makrillen och i synnerhet för en yrkesfiskande familj i Nordirland.
Naturligtvis tänker jag på avtalet mellan kuststaterna Norge, Island, Färöarna och EU. Fru kommissionsledamot, vi har redan hört dig tala och vi uppskattar den fasta ståndpunkt som du har intagit i denna särskilda fråga. Vi vill erkänna dina insatser på dessa yrkesfiskares vägnar, men vi vill även uppmana både parlamentet och kommissionen att stå starkt enade med dig när du fortsätter att förhandla om en lösning för det som håller på att bli en mycket svår och laddad situation.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Det finns tre talare från Irland här i kväll, nämligen Diane Dodds, som har talat, Pat the Cope Gallagher, som snart kommer att tala, och jag själv. Vi tre tillsammans företräder nästan Irlands hela fiskesektor. Fiske har varit mycket viktigt för vårt land under många år. Vi har fantastiska kustsamhällen som är beroende av fiske, men som jag har sagt här tidigare har jag aldrig stött på mer besvikelse i någon grupp än vad jag har gjort hos dessa yrkesfiskare. Detta är ett resultat av kvoter, olagligt fiske, brist på spårbarhet från fisk till tallrik och framför allt övernitisk reglering, hårda straff och lägre priser på fiskimport av tvivelaktig kvalitet och tvivelaktigt ursprung från annat håll.
Tack och lov har föredragadena tagit upp vissa av dessa frågor här i kväll. Jag välkomnar särskilt det förbud som föreslås i nordostatlantiska fiskerikonventionen mot att frusen fisk landas i europeiska hamnar utan ratificering av det främmande fartygets flaggstat. Detta är en mycket viktig fråga och jag hoppas att de här bestämmelserna kommer att genomföras med samma iver som vi har genomfört våra egna bestämmelser gällande vår egen fiskesektor.
Föredragandena har påpekat att det är viktigt för parlamentet att behålla sitt privilegium att granska framtida ändringsförslag till konventionen, men det är lika viktigt att kommissionen och parlamentet har ett nära samarbete för att gynna våra kustsamhällen på bästa möjliga sätt, vilka till stor del utgör vår fiskesektor.
Slutligen får vi inte missa detta tillfälle att se alla de möjligheter som vi har att utveckla vattenbruket. Alltför mycket fisk importeras till EU som vi faktiskt skulle kunna producera själva. Vi har sannerligen en stor möjlighet att utveckla vattenbruket i dessa tider av ekonomisk kris.
Josefa Andrés Barea
(ES) Herr talman! Jag vill tacka Maria Damanaki för att hon är med oss här i dag och gratulera föredragandena, Jarosław Leszek Wałęsa och Carmen Fraga Estévez.
Carmen Fraga Estévez betänkande är resultatet av de rekommendationer om en kontrollplan som antogs av Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) 2006, trots att konventionen utarbetades 1982, och det ger en ny definition av bestämmelserna för kontroll och tillsyn av fartyg i de områden som omfattas av konventionen. Betänkandet är den rättsliga ram som ingår i förslaget till en förordning om tillämpning av åtgärderna på EU-nivå.
De huvudsakliga förändringarna är att icke avtalsslutande parters fartygs efterlevnad av bestämmelserna ska främjas, ett nytt kontrollsystem ska införas, landning av frusen fisk som inte kan bevisas komma från lagligt fiske ska förbjudas, en harmonisering med andra konventioner ska genomföras och fiskeriförvaltningsåtgärder samt nya åtgärder för att bekämpa olagligt fiske ska vidtas.
Jag skulle vilja belysa någonting som även några av mina kolleger redan har framhävt. I Carmen Fraga Estévez betänkande nämns att rekommendationen om kontrollplanen antogs 2006, trots att konventionen undertecknades 1982, alltså för 28 år sedan, samtidigt som den konvention som man hänvisar till i Jarosław Leszek Wałęsas betänkande antogs 1978 och införlivades 1989, om jag inte missminner mig. Med andra ord vill jag uttrycka mitt misstycke till den metod som kommissionen använder för att införliva rekommendationer från regionala fiskeriorganisationer.
Vi måste inte bara övervaka olagligt fiske i fråga om totalt tillåtna fångster eller kvoter, utan även få bukt med det rättsliga vakuum som skulle kunna uppstå vid underlåtenhet att införliva lagstiftningen.
Det räcker inte att införliva rekommendationer från andra bestämmelser, eftersom det gör att tydligheten och trovärdigheten går förlorad. Dessutom leder det till att det ordinarie lagstiftningsförfarandet och den institutionella balansen ifrågasätts. De åtgärder som antas i regionala organisationer måste införlivas snabbt och effektivt. Parlamentet har ofta betonat att regionala organisationer och deras överenskommelser ska prioriteras.
Underlåtenhet att efterleva EU-lagstiftningen när regionala organisationers beslut införlivas skadar parlamentet och gör naturligtvis att Lissabonfördraget nedvärderas.
Kommissionsledamoten sade att det snart kommer att finnas nya avtal. Därför ber vi kort och gott kommissionen att handla snabbt och dynamiskt för att införliva dem i lagstiftningen. Låt oss gemensamt se till att det inte uppstår ett rättsligt vakuum som ger skydd åt olagligt fiske.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Herr talman! Först och främst vill jag gratulera båda föredragandena till deras betänkanden, särskilt Carmen Fraga Estévez betänkande, som har visat sig vara okontroversiellt eftersom alla parter har samtyckt till kompromissen. Målet med betänkandet är att långsiktigt bevara och optimalt använda fiskeresurserna i Nordatlantens östra del, för att åstadkomma hållbara miljömässiga och sociala vinster.
Jag vill ta tillfället i akt och ta upp den pågående tvisten om makrill, eftersom en del av beståndet fiskas inom Nordatlantens östra del. Det är viktigt att denna tvist får en lösning så snabbt som möjligt, eftersom överfiske av makrillbeståndet kommer att få en förödande inverkan på framtida fångster. Det är absolut nödvändigt att beståndet fiskas på ett hållbart sätt, och alla parter bör skriva under detta. Jag har förstått att de samtal som nyligen hållits i London varit resultatlösa, men jag noterar att de kommer att återupptas nästa vecka. Jag hoppas att dessa samtal kommer att gå bra och att det sunda förnuftet kommer att segra. Maria Damanaki, jag har förstått att du vill bedöma situationen efter samtalen den 26 oktober, och jag uppskattar den fasta ståndpunkt som du har beslutat dig för att inta. Du måste se till att detta gemensamt förvaltade bestånd förblir sunt även i framtiden. Vi har inte råd att göra om samma misstag som tidigare när det gäller blåvitling. Vi kan inte minska detta sunda makrillbestånd.
Ian Hudghton
(EN) Herr talman! Samtidigt som jag stöder de betänkanden som är föremål för debatt måste jag även ta tillfället i akt och säga några lite mer allmänna saker om internationella och multinationella fiskeavtal.
Om avtal mellan fiskenationer ska bli framgångsrika måste det finnas tydliga incitament för alla parter att efterleva sådana åtgärder för bevarande som då och då kan krävas.
Det måste också finnas tilltro till den vetenskapliga rådgivning som används som utgångspunkt för planer för bevarande och förvaltning. Ur min egen fiskenations synvinkel, Skottland, har den gemensamma fiskeripolitiken, alltså EU:s egna internationella avtal, inte varit någon stor framgång.
Den så kallade återhämtningsplanen för torsk leder faktiskt till att fullständigt utmärkt fisk kasseras och även till en i stort sett ogenomförbar kombination av kvotbegränsningar och dagar till sjöss. Den tvist som för närvarande pågår om makrillfiske - Skottlands mest värdefulla fiske - som vi har hört om från andra talare inverkar på alla internationella förhandlingar.
Om det ska finnas hopp om framgångsrika avtal mellan fiskenationer kan vi inte ha en situation där bestånden hotas av en kapplöpning där det handlar om att ensidigt fånga all fisk man kan få tag i.
Jag ber kommissionsledamoten att fortsätta sitt goda arbete med att sträva mot en lösning på tvisten. Jag vet att hon är väl medveten om de starka känslor som finns i Skottland angående detta från hennes besök där nyligen, men jag vädjar allmänt till henne att ha behovet i åtanke av att se till att vi har tillförlitlig vetenskaplig rådgivning i allt som vi försöker göra, att vi har förnuftiga och genomförbara bestämmelser i förvaltningsplanerna - vilket skulle vara en nyhet i den gemensamma fiskeripolitiken - och framför allt att vi har incitament för dem som är föremål för dessa planer, till exempel fiskesamhällena, så att planerna efterlevs.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske förstör samhällena i kustregionerna, får förödande inverkan på de marina ekosystemen och utgör ett hot mot livsmedelsresurserna. Därför välkomnar jag detta avtal med rådet och jag anser att vi har tagit ett steg framåt när det gäller att genomföra rekommendationerna från Nordostatlantiska fiskerikommissionen.
Att skärpa kontrollåtgärderna och grunda dem på välfungerande lagstiftning är viktiga åtgärder för att vi ska kunna möta de krav som förutsätts genom fördraget och skydda Atlantens resurser, som för närvarande kraftigt överfiskas. Trots de här framstegen är det inte möjligt för oss att med hjälp av förordningens tillämpningsområde fullständigt lösa problemen med olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.
Vi är alla medvetna om att tusentals fartyg hissar flagg som tillhör stater som inte vill eller inte kan tillämpa internationell lagstiftning. Det är inte bara fiskbestånden utan även havsmiljön som blir lidande av detta. Arbetsvillkoren ombord på många fartyg är ingenting annat än slavarbete.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Konventionerna om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordatlantens västra del och om fisket i Nordostatlanten måste anpassas för att svara mot dagens utmaningar, och därför behövs ändringsförslag till bestämmelserna. De föreslagna förändringarna gäller för det första optimal användning av fiskbestånd, för det andra korrekta metoder för fiskeriförvaltning och lämpliga fiskemetoder, och för det tredje och sista förhindrande av olagligt fiske.
Dessa förändringar kommer att främja en långvarig och hållbar utveckling av fisket, men det är samtidigt viktigt att ständigt övervaka förfarandet med uttömning av fiskbestånd och återinsättning för att bedöma den faktiska situationen och fatta lämpliga beslut på området.
Elie Hoarau
(FR) Herr talman! Under förhandlingarna om avtalen för Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo) lovade EU:s delegationschef att återlämna den franska torskfiskekvoten till yrkesfiskarna i Saint Pierre och Miquelon. Detta återlämnande finns inte med i Nafos avtal.
Som ombud för yrkesfiskarna i Saint Pierre och Miquelon kräver jag en bekräftelse på detta återlämnande och att det formaliseras. Jag anser att det kan uttryckas i en enkel skrivelse när Nafos avtal väl har ratificerats. Kan kommissionsledamoten ge oss utförligare upplysningar i denna fråga?
João Ferreira
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det är nödvändigt med multilateralt samarbete om fiske i internationella vatten för att garantera hållbarheten och bevarandet av fiskbestånd på medellång och lång sikt. Naturligtvis bör det fastställas åtgärder för att bevara och förvalta resurser på de regionala fiskeriorganisationernas nivå vid sidan av åtgärder för att garantera effektiv efterlevnad.
Vi förespråkar därför att klyftorna i övervakningssystemet ska överbryggas, särskilt när det gäller olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. I dag har övervakningen av fiskeverksamheten ökat kraven på medlemsstaterna, oavsett om den sker i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken eller i enlighet med multilateralt samarbete så som det föreslås i ändringen.
Kommissionen får inte bortse från detta. Den ökning, utveckling och modernisering av kontrollerna som behövs kan kräva avsevärda finansiella insatser. Det kommer därför att vara viktigt för oss att ta hänsyn till de finansiella resurser som tilldelas övervakningsverksamhet i de tillgängliga lagstiftningsinstrumenten, särskilt i bestämmelserna om finansiella resurser till den gemensamma fiskeripolitiken, framför allt genom att se över den maximala samfinansieringsandelen på området, vilken för närvarande är 50 procent.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Vid Nafos årskonferens lades ändringsförslag fram till Ottawa-konventionen av den 1 januari 1979. Det är viktigt att vi inte förlorar de grundläggande övervägandena ur sikte här, det vill säga optimal användning och förnuftig förvaltning av fiskeriresurserna. Detta måste bygga på ett hållbart och ekologiskt koncept om vi ska kunna garantera att fisket fortsätter att förse även framtida generationer med livsmedel.
Avtalen är framför allt avsedda att bevara små lokala fiskeföretag och deras familjestrukturer och att skydda dem mot konkurrerande företag som använder olagliga metoder eller mot storskaliga fiskeflottor som plundrar havet genom att använda sig av stora mängder elektronisk utrustning och djupa fiskenät. Kort sagt vill vi ha en fiskenäring, men inte i en form som äventyrar de småskaliga strukturerna, de lokala strukturerna, och innebär negativa åtgärder. Vi måste sörja för hållbarhet för framtida generationer, och vi måste skydda det här och trygga det genom avtalsenliga medel.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill återigen tacka de två föredragandena för deras utmärkta arbete och även tacka alla ledamöter för deras yttranden. Jag förstår att det här är väldigt viktiga betänkanden. Ändringsförslagen skulle drastiskt förbättra situationen, särskilt när det gäller kontroll och vår inställning till problemet med olagligt fiske.
Jag håller med alla om att problemet med olagligt fiske är någonting som vi måste ta itu med, eftersom det förstör beståndens hållbarhet. Det utgör även en stor fara för våra kustsamhällen, eftersom de inte har någon framtid om beståndens hållbarhet kollapsar. Det är mycket viktigt att trygga dessa kontrollplaner. De betänkanden och ändringsförslag som rör dessa planer kan hjälpa oss en hel del.
Jag vill även understryka att jag förstår att vi behöver mer resurser - och kanske mer finansiering - för att se till att dessa bestämmelser genomförs väl. Det är inte någon enkel uppgift att hantera den här krisen, men vi kommer likväl att göra vårt bästa.
Jag vill gärna gå in lite mer på medbeslutandeförfarandet mellan parlamentet, rådet och kommissionen mot bakgrund av ändringsförslagen till dessa beslut av de regionala fiskeriorganisationerna och införlivandet av dem i vår lagstiftning. Jag delar er åsikt att dessa regionala fiskeriorganisationer är mycket viktiga för vår politik och att vi behöver öka deras verksamhet för att bekämpa olagligt fiske världen över. Jag instämmer även i att fiskets hållbarhet skulle vara mycket tryggare om vi kunde garantera att våra principer genomförs världen över.
Jag välkomnar även väldigt varmt förslagen till hur vi kan öka samarbetet, och förslaget till att upprätta ett register över fiskefartyg, men vi måste vidta många åtgärder innan vi når dit.
Om vi verkligen vill öka det internationella samarbetet måste vi gå framåt och snabbt genomföra de beslut som har fattats i dessa organisationer. Därför ber kommissionen om ökade delegerade befogenheter i frågan. Vi respekterar medbeslutandeförfarandet, vi förstår att vi nu har en ny situation och vi förstår att rådet och parlamentet kommer att besluta om de befogenheter som ni kan ge oss i enlighet med mandatet att delegera. Likväl vill jag understryka att detta inte bara är ett problem för kommissionen, utan att EU:s internationella rykte står på spel om vi dröjer med att införliva dessa regionala organisationers beslut i vår lagstiftning. Därför insisterar vi på att vi måste ha en bättre balans.
Jag instämmer i att vi måste ha balans mellan de tre institutionerna, men vi måste ha en bättre balans, och jag är redo att delta i särskilda diskussioner med parlamentet angående hur regionala fiskeriorganisationers åtgärder kan införlivas mer effektivt i EU-lagstiftningen.
Jarosław Leszek Wałęsa
Jag vill tacka alla för dagens debatt. Jag kan se att vi är överens. De ändringar som har införts i och med översynen av konventionerna är absolut nödvändiga. Jag vill tacka Carmen Fraga Estévez för att hon är ordförande för vårt utskott, men framför allt vill jag tacka kommissionsledamoten. Att arbeta tillsammans med dig har varit ett sant nöje. Tack för dina ord och garantier, för jag ser att du förstår den förändrade dynamiken i EU-institutionernas funktion. Trots att vi här i Europaparlamentet endast kan samtycka till att ratificera ändringsförslagen till konventionerna är jag övertygad om att samarbetet och förhandlingarna från och med nu kommer att fortsätta som sig bör, och att förfarandet kommer att vara snabbt, öppet och effektivt. Tack, Maria Damanaki, för dina ord. Jag räknar med ett fortsatt gott samarbete framöver.
Carmen Fraga Estévez
Herr talman! Till kommissionsledamoten vill jag säga att jag anser att det exempel som denna allra senaste förordning om Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC), som vi kommer att anta i morgon, inte är något bra exempel, eftersom det som har hänt är just det som vi vill undvika.
Kommissionen lade fram förslaget sent och förfarandet har ändrats, eftersom vi har gått från samrådsförfarande till ordinarie lagstiftningsförfarande, medan förslaget i sin helhet har ändrats i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Detta är precis vad vi undviker genom den här kompromissen. Genom den nya ordalydelsen i artikel 48 i förordningen, vilken föreskriver att förordningen får ändras i framtiden för att införliva de olika NEAFC-rekommendationerna i EU-lagstiftningen, har vi delegerat befogenheter till kommissionen i de flesta av artiklarna. Vi har endast vidmakthållit och bevarat det ordinarie lagstiftningsförfarandet på några områden, vilket var kompromissen med rådet.
Ett avgörande steg framåt har därför tagits för att garantera att detta fungerar i framtiden. Likväl har jag gjort ett offentligt åtagande här att om detta inte fungerar korrekt i framtiden och vi inte kan fullgöra våra skyldigheter, så kommer parlamentet att vara redo att se över förfarandet. Jag anser att vi har gjort en betydande insats och att detta är ett viktigt steg framåt, till att börja med. Vi är övertygade om att kommissionen kommer att vara i stånd att använda de nya befogenheter som rådet och parlamentet har tilldelat den.
Tack, herr talman och fru kommissionsledamot. Jag är säker på att detta kommer att fungera mycket bättre än det som vi har haft tidigare. Naturligtvis är du, Maria Damanaki, den som kommer att ha redskapen för att se till att så är fallet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag, den 19 oktober 2010, kl. 12.30.
(Sammanträdet avbröts några minuter.)
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luis Manuel Capoulas Santos
Som portugisisk ledamot av Europaparlamentet, och med tanke på att Portugal är ett land med en stark fisketradition och särskilda intressen i Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo) välkomnar jag ändringsförslagen till konventionstexten, eftersom de syftar till att skapa bättre verksamhetsvillkor för denna regionala fiskeriorganisation.
Den omstrukturering som främjas genom att befogenheterna att fatta beslut samlas hos ett enda nytt organ, tillsammans med det nya förfarandet för tvistlösning, kommer att påskynda den interna beslutsprocessen. Nya definitioner har medfört tydligare riktlinjer för de olika parternas skyldigheter och rättigheter, och ökat insynen i fiskeriverksamheten i detta område.
Tillsammans med Nafo bör EU vägledas av en proaktiv inställning i samverkan med andra avtalsslutande parter, och sträva efter att bevara goda förbindelser med Kanada samtidigt som man fortsätter att upprätthålla dialogen och samförståndet med andra avtalsslutande parter i organisationen, och även med de enskilda medlemsstater som har intresse i denna regionala fiskeriorganisation.
Vetenskapliga partnerskap utgör grunden för beslut som möjliggör hållbar förvaltning av marina resurser och har visat sig vara en framgång för vissa fiskarter, men trots den viktiga roll som dessa spelar bör besluten övervägas noggrant. Deras syfte bör vara att skapa balans, vilket endast kan vara hållbart om balansen åstadkoms med dess socioekonomiska inverkan i åtanke.
