Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0138/2007).
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I
Angående: Tvångsarbete i Europa
Människohandeln för tvångsarbete har ökat under de senaste åren i Europeiska unionen. Offren, såväl europeiska medborgare som invandrare, drabbas av nya former av slaveri. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att få stopp på detta fenomen? Den här typen av människohandel underlättas av att medlemsstaterna inte förmår garantera att arbetsgivarna fullt ut respekterar arbetsrätten och arbetstagarnas rättigheter. Vilka åtgärder tänker kommissionen därför vidta för att tackla detta problem?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Tvångsarbete och människohandel för arbetskraftsexploatering utgör grova överträdelser av de grundläggande rättigheterna, och vi kommer att göra allt vi kan för att förhindra och bekämpa sådana brott.
Enligt beräkningar från internationella arbetsorganisationer var det 2005 minst 12,3 miljoner människor världen över som fallit offer för tvångsarbete. Omkring en femtedel av dessa har utsatts för människohandel.
Människohandel för arbetskraftsexploatering bedrivs främst som organiserad brottslighet och genererar uppskattningsvis 12 miljarder US-dollar per år. Vi vet också att människohandel fortfarande är ett brott som är förknippat med små risker.
Syftet med EU:s strategi är att det ska gå från att vara en lönsam lågrisksektor till att vara en mindre lönsam högrisksektor. Vi behöver en integrerad strategi mot människohandel för exploatering som arbetskraft, som innefattar förebyggande, lagföring, skydd och hjälp till offren.
Kommissionen kommer att arbeta för att underlätta upprättandet av ett nätverk för alla berörda parter och institutioner som deltar i det förebyggande arbetet. Först och främst handlar det om yrkesinspektionsmyndigheter, arbetsgivarorganisationer och fackföreningar.
När det gäller förebyggande är det främsta målet att se till att arbetsrätten respekteras på alla arbetsplatser och alltså att bekämpa olagligt arbete, särskilt i de sektorer där risken är större, bl.a. jordbruket, byggsektorn, livsmedelsberedningsindustrin och hushållsarbete.
Jag vill dessutom utarbeta ny lagstiftning om bekämpning av människohandel och exploatering av migrerande arbetstagare. Ett exempel är det nya förslaget till direktiv om påföljder för arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i EU. Med detta förslag eftersträvas en effektivare bekämpning av exploateringen av migrerande arbetstagare genom avskräckande administrativa påföljder och genom straffrättsliga påföljder i de allvarligaste fallen, t.ex. vid människohandel, och där särskilt exploaterande arbetsförhållanden konstateras.
Utredningarna och lagföringen bör effektiviseras. Personalen vid brottsbekämpande myndigheter bör till fullo tillämpa lagstiftningen mot människohandel på området för arbetskraftsexploatering, inklusive lagstiftning som följer rambeslutet om människohandel och direktivet om uppehållstillstånd för offer för människohandel.
God nationell praxis visar att åtgärder till stöd för personer som fallit offer för människohandel är av avgörande betydelse för att skydda deras grundläggande rättigheter och samtidigt främja framgångsrik lagföring. Om personer som utsatts för människohandel får stöd, uppehållstillstånd och hjälp med att hitta bättre arbets- och livsalternativ kan de samarbeta vid brottsutredningar, och det blir lättare att straffa förövarna.
Slutligen kan jag berätta att kommissionen, i samband med den första dagen mot människohandel den 18 oktober i år, tillsammans med medlemsstaterna och för dessa kommer att utfärda rekommendationer om identifiering av och stöd till offren - först och främst utsatta grupper som barn - genom ett nära samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter, åklagarmyndigheter, icke-statliga organisationer och andra inrättningar.
Silvia Ciornei
(RO) Fru talman! Låt mig tacka kommissionsledamot Frattini för hans svar. Sedan jag ingav min fråga har jag träffat kommissionsledamoten och diskuterat aspekterna av människohandel. Jag uppskattar verkligen Europeiska kommissionens och kommissionsledamotens eget engagemang i kampen mot detta fenomen, och det gläder mig att Europeiska kommissionen den 18 oktober kommer att vidta faktiska åtgärder för att stoppa detta fenomen, däribland de som nämndes av kommissionsledamoten, nämligen att införa brottspåföljder för allvarliga fall av brottsliga gärningar.
Jag undrar om kommissionsledamoten på Europeiska kommissionens vägnar avser att begära ett mandat från rådet för att på Europeiska gemenskapernas vägnar underteckna Europarådets konvention mot människohandel, vilket är ett mycket effektivt instrument för att bekämpa människohandel.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Svaret är naturligtvis ja. Vi, och jag personligen, är beslutna att se till att alla de internationella instrumenten uppfattar Europa som en aktör och som en förkämpe.
Vad gäller de instrument som ni nämnde, såväl som de andra konkreta initiativen, kan kommissionen naturligtvis inte göra allt på egen hand. Jag vill lägga fram ett direktiv om straffpåföljder för de profitörer, eller snarare slavhandlare, som använder sig av och utnyttjar offren för människohandeln, men om inte medlemsstaterna ger sitt samtycke, om inte nätverket med små, stora och medelstora företag i Europa stöder oss, kommer dessa initiativ att vara mycket mindre effektiva. Jag vädjar därför om att vi ska arbeta tillsammans.
Reinhard Rack
(DE) Fotbolls-EM 2008 kommer att hållas i Österrike och Schweiz nästa år. De som handlar med människor och kvinnor har redan förberett sig inför detta evenemang. Har kommissionen förberett sig?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Detta är en mycket viktig fråga. Våra erfarenheter från fotbolls-VM i Tyskland 2006 är goda. Tack vare ett mycket nära samarbete med alla medlemsstater, polismyndigheterna och de tyska myndigheterna lyckades vi förhindra att åtminstone 3 000 eller 4 000 unga människor föll offer för människohandel i Tyskland under den perioden. Vi är beredda att göra samma sak igen.
Vi håller på att utarbeta en rapport, som kommer att offentliggöras inom kort, om de oerhört betydelsefulla resultaten av EU-samarbetet. Ni kanske vet att minst tolv medlemsstater har samarbetat om åtgärder vid gränserna för att stoppa och kontrollera misstänkta personer som olagligen försöker föra in unga offer för människohandel. Vi är beredda att göra samma sak igen nästa år tillsammans med Tyskland, Österrike och Schweiz, som också kommer att arrangera ett mästerskap. Tyskland gjorde ett mycket bra arbete i detta avseende.
DanutBudreikait
(LT) Fenomenet med att människor förs bort och tvingas till arbete och därigenom berövas sin fria rörlighet och alla handlingar, och inte kan lämna sitt jobb, som om de satt i fängelse, är mycket gammalt. Vi får upplysningar om detta genom medier och olika utredningar. Har kommissionen någon allmän statistisk information om de länder där detta har inträffat, och anser ni inte att detta är en straffrättslig fråga? En medlemsstat har inte rätt att avstå från att straffa lagbrytare som berövar andra människor deras frihet.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Vi känner naturligtvis till den mest oroväckande utvecklingen. Vi vet också att vissa medlemsstater intensifierar sitt samarbete i fråga om förebyggande och dämpande åtgärder. Definitionen av dessa straffbara handlingar är dock ett problem som enligt min åsikt gäller hela Europa.
När människor tvingas till arbete under förfärliga omständigheter, som ni sade, hålls de gisslan, och vi kan inte bara straffa de som är ansvariga i enlighet med reglerna om svart arbete, eftersom sådana straffbara handlingar också måste betraktas som förslavning av andra människor. Endast på det sättet kan vi förbättra situationen. För att ta ett exempel: endast om vi inför en så sträng definition av dessa brott som jag tycker att de förtjänar kommer vi att kunna tillämpa den europeiska arresteringsordern.
Det är bara ett exempel, men som ni vet gäller den europeiska arresteringsordern en kategori av lagbrott och endast allvarliga brott, och visar att medlemsstaterna, som jag vädjar till, är villiga att skärpa sin nationella strafflagstiftning så att sådana brott i slutändan kan definieras som verkligt allvarliga brott, något som redan sker i vissa medlemsstater, vilket skulle göra att de europeiska samarbetsinstrument som vi har inrättat slutligen skulle fungera. Det är en nödvändig förutsättning.
Angående: Kampen mot internationell brottslighet och EG-domstolen
Europeiska unionens utveckling har byggt på en tillämpning av rättsliga bestämmelser. Under senare tid har unionen emellertid engagerat sig i kampen mot internationell brottslighet på ett sätt som lett till att beslut fattats inom den tredje pelaren, dvs. på basis av mellanstatligt samarbete, utan EG-domstolens nödvändiga kontroll. Anser kommissionen mot bakgrund av ovanstående att det är möjligt att stärka den rättsliga kontrollen av de åtgärder som genomförs inom den tredje pelaren, i syfte att öka rättssäkerheten inom vår union?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! EG-domstolen spelar en viktig roll för att säkra laglighet, genomförande och tillämpning av instrument inom tredje pelaren.
Enligt artikel 234 i fördraget är domstolen behörig att, på begäran av en domstol i en medlemsstat, meddela förhandsavgöranden om giltigheten och tolkningen av rambeslut och beslut, tolkningen av konventioner som ingås enligt avdelning VI i fördraget och giltigheten och tolkningen av genomförandeåtgärder för sådana konventioner.
Denna behörighet gäller emellertid endast de medlemsstater som förklarat att de godkänner domstolens behörighet. De medlemsstater som godkänt denna behörighet får dessutom begränsa den till att endast gälla de högsta nationella domstolarna. För närvarande är det tyvärr bara 16 medlemsstater som godkänt EG-domstolens behörighet att meddela förhandsavgöranden om instrument inom tredje pelaren, och två av dem har gjort förbehåll. Detta är enligt min mening definitivt inte tillräckligt och ger inte utrymme för den dialog som krävs mellan EG-domstolen och de nationella domstolar som dagligen tillämpar EU-lagstiftningen.
EG-domstolen är dessutom behörig att granska lagenligheten av rambeslut och beslut. Både medlemsstaterna och kommissionen kan väcka talan vid EG-domstolen för att få lagenligheten av sådana bestämmelser prövad. I praktiken har kommissionen utnyttjat denna möjlighet två gånger. Det skedde i fallen med begäran om ogiltigförklaring av rambesluten om skydd för miljön genom straffrättsliga bestämmelser och om förstärkning av det straffrättsliga regelverket för bekämpande av föroreningar orsakade av fartyg. Jag anser dock att även dessa bestämmelser behöver förbättras. I det gällande fördraget finns t.ex. inga bestämmelser om en mekanism motsvarande överträdelseförfarandet för gemenskapslagstiftning, för att övervaka genomförandet av instrumenten i medlemsstaternas lagstiftning.
Jag har gett mina synpunkter på bristerna i fråga om EG-domstolens behörighet när det gäller frihet, säkerhet och rättvisa i två meddelanden om genomförandet av Haagprogrammet som jag lade fram för kommissionen 2006 och i juli 2007. Kommissionen välkomnar därför det mandat som medlemsstaterna beviljat för en regeringskonferens för att lägga sista handen vid detaljerna i ändringsfördraget. Jag hoppas att EG-domstolen genom ändringsfördraget får ett heltäckande ansvar för alla frågor som gäller rättvisa, frihet och säkerhet. Detta är viktigt för att vi ska kunna åtgärda det svaga genomförandet på nationell nivå av tidigare överenskomna insatser.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru talman! Kommissionsledamoten har svarat som jag förutsåg, eftersom jag är medveten om hur mycket han värdesätter rättsstatens institutioner.
Problemet är att läget för konstitutionsfördraget fortfarande är ovisst: vi vet inte om vi kommer att lyckas slutföra det, och under tiden måste vi agera inom gemenskapen och hantera terroristbrott å ena sidan och å andra sidan garantera rättssäkerheten.
Jag vill fråga kommissionsledamoten om han, mot bakgrund av vissa staters bristande vilja att göra åtaganden i EG-domstolen, anser att det vore lämpligt om vi fortsatte att anta terroristbekämpningsåtgärder om domstolarnas befogenheter inte samtidigt skärps. Med andra ord borde medlemsstaterna varje gång en åtgärd av den här typen antas åta sig att godkänna EG-domstolens rättsliga behörighet. Annars kommer vi att riskera att auktoritära eller tvingande metoder antas utan att man har möjlighet att överklaga vid domstolen.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Detta är en mycket känslig fråga. Å ena sidan anser jag att medlemsstaterna måste ta sitt ansvar, och enligt min åsikt är deras främsta ansvar att i oktober, under det portugisiska ordförandeskapet, enas om det förslag som regeringskonferensen har fått från Europeiska rådet, vilket är ett mycket tydligt mandat som innefattar nya befogenheter för EG-domstolen.
Det råder ingen tvekan om att vi sedan kommer att kunna ta ett enormt steg framåt, framför allt vad gäller de känsligaste frågorna och de känsligaste sektorerna, dvs. frågorna inom den nuvarande tredje pelaren, där domstolen slutligen kommer att ha behörighet. Vi kommer äntligen att få möjligheten till en fullständig granskning i EG-domstolen.
Jag vill påpeka att medlemsstaterna i vissa fall till och med är motvilliga till att följa domstolens riktlinjer. EG-domstolen har talat om att på vissa områden kan de straffrättsliga instrumenten också vara ett europeiskt instrument, bland annat när det gäller föroreningar, som är en känslig fråga. Vissa medlemsstater fortsätter att motsätta sig alla sådana överenskommelser, som tyvärr måste vara enhälliga och som helt enkelt är följden av ett beslut av EG-domstolen, men de fortsätter ändå att motsätta sig det.
Detta problem kan uppenbarligen endast lösas om det portugisiska ordförandeskapet lyckas skapa enighet i oktober, vilket vore en stor framgång och som skulle möjliggöra det steg framåt som ni har nämnt och som jag helt och hållet stöder.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det är en öppen hemlighet att krafterna bakom den organiserade brottsligheten i vissa nya EU-medlemsstater har mycket goda förbindelser med de högsta politiska kretsarna. I vilken utsträckning och på vilket sätt kommer unionen att hjälpa dessa östeuropeiska och sydosteuropeiska länder som själva har enorma ekonomiska och finansiella problem att bekämpa dessa förbindelser mellan politikerna och den organiserade brottsligheten?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Som ett allmänt mål rör detta enligt min åsikt inte bara östländerna, eftersom det allmänna målet är att främja en orubblig, kompromisslös och fortgående kamp mot korruptionen.
Kampen mot korruptionen kan till exempel inte upphöra när ett land blir medlem i Europeiska unionen. Vi har arbetat med många kandidatländer som har blivit EU-medlemsstater. Dessa länder har nått mycket goda resultat, och vårt intresse nu är till exempel att arbeta med de som inte är kandidatländer, utan bara grannländer: länderna på västra Balkan, viktiga partner som Ukraina, som är länder som vi har ett betydelsefullt partnerskap med. Jag tror att det alltid ligger i vårt intresse att hjälpa dessa länder att utrota korruptionen, och näringslivet och politiken är alltid förbundna i fråga om korruption.
Mitt svar på frågan är naturligtvis ja. Europeiska unionen är intresserad, och jag tror att det ligger i vårt intresse, och jag vill också påstå att det ligger i dessa länders intresse, eftersom de som drabbas av politikrelaterad korruption får se sina rättigheter förnekade dagligen. Det är något som vi är skyldiga Europa och människorna i dessa länder.
Hubert Pirker
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Att organisera illegal invandring och människohandel är viktiga delar av den organiserade brottsligheten. Från Europeiska unionens sida inrättade vi Frontex på ert initiativ, vilket var en god idé med stora genomförandeproblem: medlemsstaterna uppfyller inte sina åtaganden, verksamheten avbryts i juli och återupptas inte förrän i september. Vad kommer ni att göra för att få Frontex-instrumentet att fungera effektivt och för att ge medlemsstaterna det nödvändiga stödet under hela året, så att vi får ett effektivt instrument för att bekämpa den organiserade illegala invandringen, vilket är något som ni också eftersträvar?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Enligt min åsikt har vi redan nått mycket betydelsefulla resultat. Om någon av er vill jämföra statistiken för 2006 med statistiken för de första åtta månaderna 2007, mellan januari och slutet av augusti, kommer ni att se i den officiella statistiken att antalet illegala invandrare som kommer till det centrala Medelhavsområdet är upp till 40 procent lägre än 2006 och, när det gäller Kanarieöarna, över 60 procent lägre 2007 än 2006. Det visar att Frontex börjar ge goda resultat.
Senare i veckan kommer det andra Frontex-uppdraget, som kommer att kallas Nautilus II, att inledas för centrala Medelhavsområdet, och jag har också föreslagit ett tredje Frontex-uppdrag i västra Medelhavsområdet mellan Balearerna, Spanien, Marocko och Sardinien. Dessa uppdrag kräver ett utökat samarbete i fråga om personal, fartyg, helikoptrar och flygplan.
Samarbetet mellan medlemsstaterna utökas varje dag, eftersom de ser resultaten. Frontex måste dock få utökad personal, för som ni förmodligen redan vet arbetar Frontex för närvarande med färre än 90 faktiska personer för att samordna uppdragen i hela området vid de yttre gränserna. Med tanke på de inledande resultaten råder det ingen tvekan om att detta är ett exempel på rekordhög effektivitet.
Vi räknar med parlamentets stöd så att Frontex kan få stöd i finansiell mening och mot bakgrund av de yrkeskunskaper som det redan besitter, men uppenbarligen ännu inte i tillräcklig utsträckning.
Angående: EU-forskningens roll i samband med gemenskapens livsmedelspolitik
Inom EU råder det delade meningar om genetiskt modifierade livsmedel. Vilken roll anser kommissionen mot bakgrund av detta att forskning bör spela på just detta område?
Vore det enligt kommissionen ur ett vetenskapligt perspektiv möjligt för en EU-medlemsstat att förklara sig fri från genetiskt modifierade livsmedel? Om ja, skulle ett sådant agerande vara förenligt med relevant EU-lagstiftning på detta område och hur skulle det vara möjligt att belägga en sådan ställning i förhållande till animaliska produkter?
Tyder kommissionens forskning på att det skulle vara fördelaktigt för EU att få en ställning som område fritt från genetiskt modifierade livsmedel? Om ja, vilka eventuella konsekvenser får man då räkna med?
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill tacka Mairead McGuinness för hennes fråga. Först och främst vill jag besvara er fråga om GMO-forskning i allmänhet. Kommissionen har tidigare finansierat forskningsprojekt om genetiskt modifierade livsmedel inom femte ramprogrammet och även inom sjätte ramprogrammet, och flera projekt har bidragit till att skapa klarhet om säkerhetsbedömningarna av genetiskt modifierade livsmedel.
Man har också finansierat forskningsprojekt gällande frågan om samexistens mellan genetiskt modifierade organismer och konventionella grödor, där även åtgärder för spårbarhet har behandlats. Dessa projekt kommer i slutändan att bidra till att minska kostnaderna och göra det möjligt för konsumenterna att göra genomtänkta val i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen. I år har kommissionen, i sjunde ramprogrammets första ansökningsomgång, efterlyst förslag till forskningsprojekt om bedömning av kort- och långsiktiga effekter av GMO på människors och djurs hälsa. Syftet är att bidra till utveckling av bättre teknik för övervakning efter utsläppande på marknaden och att analysera teknikens eventuella begränsningar. Bedömningen av förslagen har avslutats, men urvalet av förslag för finansiering pågår fortfarande.
Dessutom har kommissionen inlett en kompletterande undersökning vid GD Miljö som gäller de långsiktiga effekterna av genetiskt modifierade grödor på hälsa, biologisk mångfald och miljö. Det främsta syftet med denna undersökning är att rangordna de potentiella riskerna med de huvudsakliga kombinationer av grödor som odlas världen över genom att inhämta och analysera uppgifter från fackgranskad litteratur och från organisationer på området, både i och utanför EU. Undersökningen genomförs tillsammans med sakkunniga inom forskning om och odling av GM-grödor, och resultaten väntas till våren.
I framtiden skulle forskning med finansiering från kommissionen kunna gälla redskap för säkerhetsbedömning, bedömning av risk/nyttaförhållandet inklusive riskkommunikation och riskidentifiering, metoder för detektering, sätt att säkra spårbarhet och samexistens mellan genetiskt modifierade organismer och konventionella grödor.
När det gäller den andra delen av er fråga, problemet med samexistens, vill jag tillägga följande. Det bör noteras att det är tillåtet att fritt bedriva handel med och använda godkända GMO i EU, på de villkor som gäller för godkännande. De rättsliga ramarna för godkännande av GMO för utsläppande på marknaden och avsiktlig utsättning i miljön i EU innehåller inga bestämmelser om möjligheten att upprätta zoner med ett generellt förbud mot odling eller utsläppande på marknaden av GMO. Ett generellt förbud skulle strida mot gemenskapslagstiftningen, särskilt direktiv 2001/18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön.
Endast GMO som efter en vetenskaplig bedömning betecknats som säkra för miljön och djurs och människors hälsa får släppas ut på marknaden. Ett särskilt förbud mot en produkt måste vara vetenskapligt motiverat enligt artikel 23 i detta direktiv, den så kallade skyddsklausulen.
Inom gemenskapens forskning om samexistens undersöks lämpliga åtgärder för att på ett görligt och praktiskt sätt hålla isär godkända genetiskt modifierade grödor och konventionella och ekologiska grödor. Forskningsresultaten visar att tillräcklig särhållning kan åstadkommas för de viktigaste grödor som undersökts hittills - majs och sockerbetor. Med en tilltagande kommersiell odling av genetiskt modifierade grödor i EU och import av genetiskt modifierade livsmedel och fodermedel är det dock oundvikligt med oavsiktlig förekomst av GMO till följd av genflöde och inblandning.
När det gäller er fråga om möjligheten att belägga en ställning som GMO-fritt för animaliska produkter vill jag göra er uppmärksam på ett dokument från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet som offentliggjordes den 20 juli 2007, där EFSA konstaterade att det för närvarande inte finns någon teknik som möjliggör meningsfull och tillförlitlig spårning av animaliska produkter som kött, mjölk eller ägg när djuren utfodrats med foder som innehåller GM-växter. Med andra ord har varken DNA-fragment eller proteiner från GM-växter med dagens teknik kunnat upptäckas i ätliga produkter från livsmedelsproducerande djur.
Jag vill tillägga en sak från mina kollegers område, nämligen att kommissionen fortsätter att granska de åtgärder när det gäller samexistens som anmälts av medlemsstaterna för att avgöra om de är förenliga med gemenskapslagstiftningen. Rådet har bett kommissionen att tillsammans med medlemsstaterna utarbeta riktlinjer för tekniska åtgärder rörande samexistens för olika grödor.
Kommissionen håller på att inrätta en samexistensmyndighet, som kommer att utföra detta tekniska arbete tillsammans med nationella experter och aktörer. Man planerar att inleda arbetet i slutet av 2007. Den första gröda som kommer att behandlas är majs.
När det gäller det fortsatta harmoniseringsarbetet har kommissionen för avsikt att sammanfatta utvecklingen i medlemsstaterna i fråga om inrättande av regelverk och praktiska erfarenheter av odling av flera GM-grödor i en rapport som planeras under 2008. Rapporten kommer att ligga till grund för beslut om framtida åtgärder på detta område.
När det slutligen gäller frågans sista del om eventuella konsekvenser av ställning som GM-fritt område vill jag göra följande tillägg. Det står jordbrukarna fritt att själva besluta sig för att inte odla GMO eller att på frivillig basis upprätta zoner där GM-grödor inte odlas. Dessa zoner kan endast upprättas genom en frivillig och enhällig överenskommelse mellan alla berörda jordbrukare i området i fråga, och en jordbrukare som vill dra sig ur och odla godkända GMO måste kunna göra det.
De regioner eller jordbrukare som inte vill odla GMO eller som vill betecknas som GM-fria kan definitivt dra nytta av forskningsresultaten från ramprogrammen för forskning. Resultaten av våra forskningsprojekt så här långt tyder inte på att en ställning som GM-fritt område skulle gynna folkhälsan eller miljön.
När det gäller andra faktorer med anknytning till era frågor, t.ex. de ekonomiska konsekvenserna av att frivilligt avstå från att odla GM-grödor, är de avhängiga av ett antal omständigheter, t.ex. priserna för GM- och icke-GM-grödor, agronomiska olikheter mellan GM-grödor och icke-GM-grödor, skillnader i avkastning, utsädeskostnader osv. Det handlar bl.a. om lokala faktorer, mängden skadedjur, klimatförhållanden, jordbruksproduktionens struktur och bestämmelser om samexistens mellan GM-grödor och konventionell och ekologisk produktion.
Den ekonomiska effekten kommer sannolikt att variera mellan regioner och medlemsstater. Sådana skillnader återspeglas också i skillnaderna mellan olika europeiska regioner när det gäller i vilken utsträckning GM-grödor odlas.
Den animaliska produktionen i EU är i hög grad beroende av import av djurfoder som framställs av sojabönor, majs och andra grödor. Större delen av det importerade djurfodret baserat på majs och sojabönor betecknas som genetiskt modifierat. Marknaden för certifierat GM-fritt sojamjöl är i dag mycket liten. Mot bakgrund av den allt större andelen genetiskt modifierad soja av den globala produktionen skulle denna andel kunna utökas, men givetvis till högre kostnad.
Talmannen
Tack, herr kommissionsledamot. Jag är tacksam för ert svar, men jag måste nog påpeka att det var väldigt långt - nästan nio minuter.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag ska fatta mig kort. Medan ni tillrättavisar kommissionsledamoten vill jag säga tack, för ofta får vi inte någon information och jag uppskattar verkligen er tydlighet. Jag måste titta närmare på detaljerna. Jag har två kommentarer och en fråga, och jag är uppmärksam på tiden.
Bör ett land frivilligt bestämma sig för att vara GM-fritt? Detta föreslås i Irland som en del av regeringens program, och frågan undersöks för närvarande. Skulle vi som nation kunna besluta att vi inte vill ta in livsmedel som framställts av exempelvis kött från djur som ätit GM-produkter, eller att inte ta in ett särskilt livsmedel i vårt land för att vi vill förbli GM-fria? Är ni bekymrad för vilka effekter en sådan politik skulle få för spannmålspriserna?
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Uppriktigt sagt är det lite svårt för mig att svara. De måste givetvis följa gällande gemenskapslagstiftning. Det är det enkla svar jag kan ge er. Om frågan hade anknytning till forskning och utveckling skulle det vara lättare för mig, men jag tror att svaret är ganska tydligt: det måste ske i överensstämmelse med gällande gemenskapslagstiftning.
Jim Allister
(EN) Är det inte så att kommissionens förhalningstaktik när det gäller godkännande av derivat av genetiskt modifierade organismer bidrar till att pressa upp priserna på djurfoder i EU? Det orimliga dröjsmålet med att godkänna användning av Hercules, en biprodukt av majs, skadar exempelvis konkurrenskraften för vår spannmålssektor allvarligt. GA 21 däremot, en GM-produkt från Argentina, är godkänd i EU som livsmedel, men inte som djurfoder. Är det inte dags att rationalisera och börja använda lite sunt förnuft i den här frågan, och frigöra sig från en del av den konstlade politiska korrekthet som den präglas av?
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill bara understryka att vi enligt min mening är mycket angelägna om att göra allt vi kan för att skaffa oss största möjliga inblick i frågan om genetiskt modifierade organismers vara eller icke vara.
Kommissionens beslut fattas alltid med utgångspunkt i befintlig kunskap. Detta är något som vi aldrig bortser från, och vi försöker hålla oss till den metoden. Vi har aldrig fäst något avseende vid konsekvenserna i politiskt hänseende, som ni nämner.
John Purvis
(EN) Jag vill i likhet med Mairead McGuinness tacka kommissionsledamoten för ett utmärkt och intressant svar. Jag tror att det kommer att bli en mycket användbar utgångspunkt för fortsatt granskning, för som jag ser det stöder han kraftfullt det vetenskapliga rättfärdigandet av användning av vetenskapligt godkända och tillåtna GM-grödor i Europa.
Han nämnde skyddsklausulen. När tänker kommissionen börja grunda alla sina beslut på den vetenskapliga forskning som hans enhet bedriver och gå emot den allmänna opinionen mot användning av GM-grödor, som missgynnar våra jordbrukare och definitivt livsmedelspriserna, och är skadlig för EU:s ekonomi?
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Som ni vet är detta en komplicerad fråga, och det är viktigt att förstå att en del människor har farhågor när det gäller säkerheten. Därför är det viktigt att vi skaffar oss största möjliga medvetenhet och kunskap, för det är av avgörande betydelse att vi grundar våra beslut på den kunskap vi har. Jag kommer att göra mitt bästa för att se till att kunskapsnivån blir så hög som möjligt i framtiden.
Talmannen
Tack, herr kommissionsledamot. Det var inte min avsikt att vara barsk, men vi måste göra en avvägning mellan detaljnivå och tidsåtgång, och det är svårt.
Del II
Angående: EU:s budget
Kan kommissionen göra ett uttalande om hur den anser att förfarandet för att komma överens om hur EU:s budgets skall användas varje år kan förenklas i framtiden?
Dalia Grybauskaitė
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag skulle vilja svara genom att upprepa det svar jag redan skickat till Brian Crowley om de årliga förfarandena och budgetförfarandena i allmänhet, och hur de kan och skulle kunna förbättras. Jag vill dela upp mitt svar i två delar. För det första gäller det den pågående behandlingen, vad som ännu kan göras, hur vi kan använda våra resurser mer effektivt och, givetvis, de kommande förslagen i vårt ändringsfördrag, som är resultatet av rådets möte i juni i år.
Vad beträffar de gällande förfarandena enligt fördraget kan vi säga att vi generellt sett är nöjda med resultaten, för enligt det gällande fördraget har vi möjlighet att förbättra och finna en snabb lösning om en brådskande situation uppstår. Ett exempel på senare tid är förra årets tsunami, och i år var det Palestina och till viss del Kosovo. Vi kunde hitta en lösning genom påskyndat förfarande för en behandling - men det tar tid och är i hög grad avhängigt av konsoliderade trepartsförhandlingar mellan de två budgetmyndigheterna och kommissionen.
Men ledamoten har givetvis rätt när han säger att det redan finns stort utrymme för förbättringar i detta fördrag. Ett av exemplen gäller den pragmatiska tidsplanen för det årliga budgetförfarandet, som har följts sedan 1975. Vid sidan av fördragets krav enades vi allesammans - och då menar jag alla budgetmyndigheter och kommissionen - om att förlänga förfarandet med två och en halv månad, främst därför att det inte fanns någon e-post på den tiden. Nu behöver vi inte denna tidsplan, men ändå behåller vi den utan att någon försöker göra något åt saken. Bara detta exempel visar givetvis att produktivitetsvinster kan göras.
Däremot har vi, vilket är av stort intresse, genom förhandlingar med parlamentet och rådet, kommit fram till en ny budgetförordning och genomförandebestämmelser för den. Den antogs slutligen av rådet och har varit i kraft sedan maj 2007. Här har det redan skett en del förenklingar och rationaliseringar när det gäller det årliga genomförandet av EU:s budget.
Men det bästa budskap jag kan förmedla till er i dag gäller nog förslagen i ändringsfördraget. I det sammanhanget vill jag framhålla fyra inslag som kan förbättra den demokratiska granskningen, ansvarsskyldigheten och öppenheten i samband med budgetförfarandet.
Det första innovativa förslaget i ändringsfördraget är att åtskillnaden mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter ska avskaffas, så att budgetmyndigheterna följer ett enda förfarande vid antagandet av den årliga budgeten.
För det andra kommer den ”maximala procentuella ökningen” enligt artikel 272 i EG-fördraget - som ofta leder till konflikter i samband med de årliga förhandlingarna - inte längre att tillämpas eller behövas, eftersom den fleråriga budgetramen, som i praktiken ersätter den maximala procentuella ökningen, kommer att nämnas i fördragen, vilket inte är fallet i dag.
Slutligen kommer vi i framtida budgetförordningar att ha ett annat förfarande för antagande. Antagandet kommer att ske tillsammans med parlamentet genom medbeslutandeförfarandet. Fram till 2007 beslutade rådet, dvs. medlemsstaterna, enhälligt om antagandet. Det är en enorm skillnad som vi ser framför oss.
Alla dessa förslag kommer, tillsammans med möjligheten att göra förbättringar både årligen och dagligen, att ge det demokratiskt valda Europaparlamentet större befogenheter och bidra till att göra beslutsprocessen ännu mer demokratisk.
Brian Crowley
(EN) Jag tackar kommissionsledamoten för hennes svar och för att hon banat väg för en annan fråga.
Det gäller frågan om vad det nya ändringsfördraget innebär för oss när det gäller den fleråriga finansieringsaspekten och budgetens sätt att fungera. Som ni vet har vi varje år de sedvanliga diskussionerna om vissa egna medel som ställs till förfogande samt om vilka andra resurser vi har gjort tillgängliga och hur dessa belopp har fördelats på olika rubriker, t.ex. jordbruk, social struktur, strukturfonder, regionalfonder och så vidare.
Ett av de främsta klagomål vi alltid får här i parlamentet är att folk inte vet vad EU:s pengar används till. De vet inte exakt hur de medel de bidrar med, som de ser det, fördelas på de olika länderna. Jag vet att medlemsstaterna själva har ett ansvar att informera om detta, men finns det någon mekanism genom vilken kommissionen skulle kunna vara mer meddelsam när det gäller att visa på utgiftsområdena?
Dalia Grybauskaitė
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag skulle vilja tillkännage att vi nått en överenskommelse med rådet just om den nya budgetförordningen. Detta skedde inom ramen för öppenhetsinitiativet, som går ut på att medlemsstaterna har samtyckt till att redovisa och offentliggöra alla uppgifter om mottagare av finansiering - inte bara när det gäller jordbruket utan för alla medel. Överenskommelsen om jordbruket gäller från och med 2009 och de övriga från och med 2008, 2009 respektive 2010.
Detta är ett enormt stort steg mot ökad öppenhet, ansvarighet, insyn och kommunikation med medborgarna. Medborgarna kommer att kunna få reda på vem som får vartenda öre och varför, och därigenom blir det också mycket lättare för medlemsstaterna att svara.
Paul Rübig
(DE) Herr kommissionsledamot! Min fråga rör direktivet om betalningsförseningar. Många små- och medelstora företag och också många forskare klagar ständigt på hur lång tid det tar från godkännande av ett projekt till faktisk betalning. Förfinansieringen är alltför komplicerad för många små- och medelstora företag. Tror ni att Europeiska kommissionen också kommer att anpassa sina betalningsvillkor till direktivet om betalningsförseningar, som gäller inom hela Europa och som vi alla enats om?
Dalia Grybauskaitė
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi är medvetna om problemet och har antagit nya förordningar och tillämpningsföreskrifter om dessa frågor. Vi hoppas att de nya bestämmelserna, som varit i kraft sedan maj i år, kommer att förenkla förfarandet och, naturligtvis, möjliggöra en mer ansvarsfull reaktion även från kommissionens sida. Vi förstår att samma regler måste gälla för alla, inte bara för medlemsstater och mottagare utan även för kommissionen.
Reinhard Rack
(DE) Herr kommissionsledamot! Ni nämnde politiska kriser. I år har vi bevittnat flera naturkatastrofer i Grekland, Storbritannien och på andra ställen. Det är mycket viktigt att budgetmedel avsätts snabbt vid sådana katastrofer. Är de befintliga instrumenten tillräckliga, eller kan förbättringar kanske göras? Finns det sätt att öka den totala finansiella volymen, med tanke på att siffrorna för i sommar visar att de befintliga medlen uppenbarligen inte kommer att räcka?
Dalia Grybauskaitė
ledamot av kommissionen. - (EN) När det gäller i synnerhet Grekland försöker vi få fram medel på minst tre olika sätt. Inom de regionalpolitiska fonderna har vi tillgång till en särskild fond på över en miljard euro per år. Vi undersöker också möjligheterna till en del ändringar i programplaneringen och omdirigering av tidigare planerade program, och den grekiska regeringen kommer i nästa vecka att förhandla med vår tekniska personal om vilka program de vill ändra eller ersätta med andra och vad som ska prioriteras.
Dessutom kan jordbruksfonderna användas för att återställa marken, särskilt mark på denna halvö som använts som jordbruksmark. Vi kan alltså överväga tre eller fyra möjligheter och kombinera dem.
När det gäller förfaranden däremot, som den ursprungliga frågeställarens fråga gällde, tar de ibland lång tid. Vi bör vara uppriktiga mot oss själva och inte vara rädda att säga det. Vi kommer givetvis att få en slutlig konkret begäran från den grekiska regeringen omkring tio dagar efter alla beräkningar, men svaret och förfarandena kommer att ta lång tid. Vi betalar vanligen i genomsnitt mellan sex och åtta månader efter händelsen i fråga, och det är naturligtvis inte den bästa lösningen för medlemsstaterna och för att situationen ska kunna åtgärdas. Även om de förfaranden som i dag föreskrivs i fördraget möjliggör en snabbare behandling måste den politiska viljan finnas hos alla budgetmyndigheter. Dessutom kan givetvis det föreslagna nya fördraget bidra till att påskynda förfarandena. När det gäller beloppen generellt sett pratar vi emellertid om något helt annat. Vi uppmanas hela tiden att utnyttja budgeten mer flexibelt. Vi har t.ex. några nya utgiftsposter och en del reserver som vid årets utgång kommer att ha återställts. Denna flexibilitet medges dock ännu inte av rådet eller parlamentet. Jag skulle gärna ha denna flexibilitet, och jag är övertygad om att detsamma gäller mina kolleger i kommissionen, för visst är det så att denna stelhet i budgeten ibland bakbinder oss.
Det finns alltså några möjligheter: flexibilitet, allmänna belopp och hastighet och snabb respons från alla budgetförfaranden. Dessa är de tre möjligheter jag ser när det gäller att i slutändan öka effektiviteten.
Angående: Planering av ämnen och inlärningsområden inom programmet ”Utbildning 2010”
EU har som mål att skapa en god grund för samarbete och stöd på utbildningsområdet, särskilt genom programmet ”Utbildning 2010”, för att främja en strategi för livslångt lärande. Kan kommissionen mot denna bakgrund redogöra för ställningen i det övergripande systemet för ämnen och inlärningsområden utan direkt anknytning till arbetsmarknaden, t.ex. antik grekiska, latin, historia, arkeologi och lingvistik? Hur ska EU-medborgarna övertygas om värdet av att fortsätta att undervisa i och lära sig ämnen utan tydlig praktisk tillämpning, särskilt klassiska språk och litteratur samt historiska studier?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Som vi alla vet är utbildningsprogrammets innehåll, enligt artikel 149 i EG-fördraget, medlemsstaternas ansvar, vilket betyder att beslut om utformningen av utbildningsanstalternas läroplaner, och om de ämnen man undervisar i, endast kan fattas av medlemsstaterna.
Kommissionens roll är att stödja medlemsstaterna i deras utveckling av högkvalitativ undervisning. Inom arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” spelar kommissionen en central roll för att underlätta utbytet av bästa praxis mellan medlemsstaterna för att bidra till att se till att deras utbildningssystem kan möta 2000-talets utmaningar.
Eftersom arbetsmarknadsfrågor är en viktig del av Lissabonstrategin står det klart att aspekter av utbildningspolitiken med anknytning till arbetsmarknaden, och till konkurrenskraften generellt sett, spelar en viktig roll i detta avseende.
Samtidigt är det ingen självklarhet att ämnen som antik grekiska, latin, historia, arkeologi och lingvistik saknar anknytning till arbetsmarknaden. Vid sidan av de direkta sysselsättningsmöjligheterna på många av dessa områden innebär studier i sådana ämnen också att man utvecklar och förmedlar en rad allmänna färdigheter, t.ex. analytisk förmåga och slutledningsförmåga.
En av de texter som ligger till grund för arbetsprogrammet är Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 18 december 2006 om nyckelkompetenser för livslångt lärande. I dessa kompetenser ingår ”kommunikation på främmande språk” och ”kulturell medvetenhet och kulturella uttrycksformer”. Det senare innefattar en medvetenhet om det lokala, nationella och europeiska kulturarvet och deras plats i världen. Medborgerlig kompetens inbegriper, enligt definitionen i rekommendationen, kunskap om aktuella händelser och viktiga händelser i det egna landets historia, i Europas historia och i världshistorien. Detta ser jag som ett mycket direkt och tydligt bidrag till den inriktning som Marie Panayotopoulos-Cassiotou och, tror jag, många andra parlamentsledamöter efterlyser och stöder.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr kommissionsledamot! Tack för ert svar. Ni har försäkrat mig om ert fortsatta intresse. Jag undrar dock hur stor andel av finansieringen som avsätts för främjande av programmet ”Utbildning 2010”?
Ni är den kommissionsledamot som ansvarar för kultur. Vilken del av forskningen från det sjunde programmet ska användas inom de områden som ni har nämnt - det vill säga för att främja kunskaper inom språk, kultur, historia och lingvistik?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) I dag finns det ingen särskild underindelning, men som ni vet och som framgår av den rättsliga grunden är programmet indelat i fyra huvudpelare när det gäller livslångt lärande: Erasmus, Comenius, Leonardo da Vinci och Grundtvig. Dessutom finns det övergripande åtgärder och prioriterade överföringar. Man skulle i princip kunna säga detsamma om forskning och utveckling och samarbete, men det är mycket viktigt att partnerna - institutionerna - engagerar sig på områden med nära anknytning till humaniora, kulturell medvetenhet och främjande av värden. Inom programmet för livslångt lärande ger vi exempelvis konkret stöd till historielärarförbundets europeiska kongress. Det är viktigt att det finns ett sådant förbund, att det följer reglerna och kan beviljas stöd samt att vi kan ge stöd.
Jag kommer inte att uppmuntra till motsättningar eller alltför stor åtskillnad mellan de mjuka och de hårda vetenskaperna. I samhällsutbildning ingår grundläggande kompetens plus de mycket övergripande färdigheter, kunskaper och ställningstaganden som krävs inte bara på arbetsmarknaden, utan också för att vi ska kunna leva tillsammans i ett EU som präglas av allt större mångfald liksom på lokal, regional och europeisk nivå.
Angående: Elever som slutar skolan i förtid
Enligt Eurostats officiella statistik för 2006 uppgår andelen europeiska ungdomar mellan 18-24 år som slutar skolan i förtid till 15,3 %.
I 14 medlemsstater överskrider denna andel dock det europeiska genomsnittet. De högsta nivåerna har registrerats i Malta (41 %), Portugal (39,2 %), Spanien (29,9 %), Island (26,3 %), Italien (20,8 %), Lettland (19 %) och Rumänien (19 %).
Inom ramen för Lissabonstrategin föreslog EU att sysselsättningsnivån senast 2020 skulle uppgå till 70 %. Med hänsyn till att arbetskraftsproduktiviteten har ökat kräver arbetskraften dock ständigt mer utbildning.
Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att minska andelen elever som slutar skolan i förtid?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Vid millennieskiftet 2000 var det 17,6 procent av befolkningen mellan 18 och 24 år som inte gått i skolan längre än till högstadiet. Förra året, 2006, hade andelen minskat till 15,3 procent. Sex nya medlemsstater hade redan klarat vårt riktmärke för 2010, som är 10 procent. Enligt artikel 149 är detta, som jag nyss sa, helt och hållet medlemsstaternas ansvar. Utbildningssystemets innehåll och organisation tillhör medlemsstaternas behörighet. Vår roll är att stödja och komplettera medlemsstaternas insatser. Detta har vi gjort på ett antal sätt. Jag ska bara nämna några. Kommissionen har framför allt bidragit till utvecklingen av den kunskapsbas som kan ligga till grund för politiska åtgärder och stått bakom ett antal undersökningar kring detta problem.
Vidare framhöll kommissionen, i 2006 års meddelande om effektiva och rättvisa utbildningssystem i Europa, vikten av förskoleutbildning som ett effektivt sätt att minska antalet elever som slutar skolan i förtid, och man pekade på riskerna med för tidig indelning av eleverna.
Kommissionen har också alldeles nyligen inlett ett offentligt samråd om modernisering av skolundervisningen. Syftet är bl.a. att inhämta de berörda parternas synpunkter på hur man bäst kan hantera problemet med avhopp från skolan. I samband med analysen av de nationella reformprogrammen inom ramen för Lissabonstrategin utfärdade kommissionen särskilda rekommendationer till medlemsstaterna i fråga om avhopp från skolan, där det bedömdes som nödvändigt.
Genom arbetsprogrammet Utbildning 2010 har man använt den öppna samordningsmetoden för att utveckla god praxis och ömsesidigt lärande när det gäller avhopp från skolan.
Medlemsstaterna har också uppmanats att utnyttja strukturfonderna för målinriktade åtgärder mot framför allt höga siffror i fråga om skolavhopp och att delta i projekt gällande denna fråga som finansieras genom programmet för livslångt lärande.
Sammanfattningsvis har framstegen varit synliga och mätbara, men ännu inte tillräckliga, och vi måste definitivt fortsätta och förbättra dynamiken.
Silvia-Adriana Ţicău
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack för era svar. Även om utbildning är medlemsstaternas ansvarsområde bör kommissionen göra sig delaktig i att säkra Europeiska unionens framtid. Rekommendationer är icke-bindande. Europeiska kommissionen måste uttryckligen uppmana medlemsstaterna att utarbeta handlingsplaner för att hindra att människor avbryter sin skolgång.
Europeiska unionen behöver kvalificerad arbetskraft. Det är oacceptabelt att unga människor från fattiga familjer eller från landsbygden tvingas lämna skolan på grund av sin ekonomiska situation. EU:s befolkning håller på att bli gammal, och för att garantera hållbarheten hos de sociala välfärdssystemen krävs en högre arbetsproduktivitet.
Så min fråga är: Herr kommissionsledamot! Vilka åtgärder vidtar ni för att hjälpa medlemsstaterna att ge finansiellt stöd till barn som förtjänar att fortsätta sina studier, särskilt de som kommer från fattiga familjer eller från landsbygden? Detta är verkligen ett problem, och vi talar om Europas framtid.
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Detta skulle kunna bli ett långt svar, men jag ska fatta mig kort och säga att vi försöker samarbeta och slå samman resurser och strategier för att främja bättre villkor för ungdomar.
I morgon kommer kommissionen exempelvis att anta ett skriftligt förfarande - ett policydokument om ungdomars sysselsättning. Vi anser att ungdomarna är vår framtid och att framtiden börjar nu. Vi uppmuntrar särskilt de nya medlemsstaterna att i större utsträckning utnyttja strukturfonderna till stöd för en utbildningspolitik med sikte på rörlighet. När vi säger att medlemsstaterna har det grundläggande ansvaret för systemet och dess innehåll menar vi givetvis att insatser inriktade på kvalitet, effektivitet och rättvisa från medlemsstaternas sida kan leda till mer konkreta och bättre resultat för våra medborgare, inklusive ungdomarna.
Jag är övertygad om att investeringar i mänskliga resurser, särskilt i form av utbildning, är de som har störst värde och är mest effektiva när det gäller att öka samhällets sammanhållning och framtida konkurrenskraft. Detta säger jag inte bara som kommissionsledamot med ansvar för dessa områden, utan även som politiker och som far. Det råder alltså inga tvivel om att vi måste göra mer tillsammans.
Kathy Sinnott
(EN) Ni nämnde strukturfonderna vid flera tillfällen. Vad kan ni som kommissionsledamot göra för att uppmuntra länderna att utnyttja dessa fonder till förmån för folket, för sociala program osv.? Jag vet i alla fall att större delen av dessa fonder i Irland gick till vägar och stora infrastrukturprojekt. Nästan ingenting gick till folket.
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi är fria folk, fria samhällen, och i denna frihet ligger en uppmaning att vara omdömesgill. Jag menar att investeringar i mänsklig potential är bäst.
Jag motsätter mig inte investeringar i modern infrastruktur, transport och miljö; detta är betydelsefullt. Men även i det meddelande som jag nämnde i mitt inledande svar säger vi - med vetenskapliga bevis som grund - att investeringar i förskoleutbildning för barn med ogynnsam socioekonomisk bakgrund är det effektivaste sättet att hantera deras sämre förutsättningar i sammanhållningshänseende. Avkastningen på investeringar i utbildning på förskolenivå är exempelvis högre än avkastningen på lika stora långsiktiga investeringar i finansinstitut.
Detta är alltså en uppmaning till ministrar och ledamöter att bete sig som förståndiga fäder och mödrar och att tänka på kommande generationer, inte bara på morgondagen, den närmaste framtiden eller resultatet i nästa val. Jag anser att det finns ett stort behov av en sådan långsiktig generationssyn och att den är mycket effektiv även ekonomiskt sett, men ibland grundar vi vårt handlande på kortsiktiga eller till och med trångsynta förhållningssätt.
Europa är fullt av exempel; det är en mosaik. Vissa medlemsstater uppvisar exempel som nu är en global norm. Ta t.ex. PISA-undersökningen - jag vill uppmana er att titta på nästa undersökning, som OECD kommer att offentliggöra i september. Vi får se hur vi ligger till efter tre år, och vissa europeiska länder har bland de bästa resultaten i världen. Det är sådant vi behöver, och mer av det.
Angående: ETI
I samband med grundandet av Europeiska tekniska institutet har gemenskapens institutioner förhandlat om finansieringen av projektet. Avsikten är att utverka finansiering också från den privata sektorn. Vad kan kommissionen göra för att det inte skall gå med ETI som det gick med programmet Galileo, nämligen att den privata sektorn trots allt inte deltar i projektfinansieringen?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Detta är frågan när det gäller finansiering av ETI från den privata sektorn. Vi anser att offentlig-privata partnerskap starkt kan bidra till att förbättra informationsflödet i den kunskapsbaserade ekonomin. I annat fall kommer vi inte att lyckas.
Den privata sektorn tillhandahåller inte bara ytterligare finansiella resurser utan kan också, vilket är viktigare, åstadkomma förändringar i den strategiska synen på innovation. Jag menar alltså att det inte handlar så mycket om själva pengarna utan mer om hur vi samarbetar och hur vi sammanför partner och intressen.
Många EU-länder har vidtagit åtgärder för att underlätta de strukturella förbindelserna mellan den offentliga och den privata sektorn för att främja kunskapsöverföring mellan universiteten och industrin. I detta sammanhang kommer ETI:s verksamhet, särskilt kunskaps- och innovationsgrupperna, att bedrivas genom innovativa partnerskap med offentlig-privat struktur och finansieras från många olika offentlig-privata källor. De exakta arrangemangen för finansieringen kan inte fastställas i förväg och kommer givetvis att förändras över tiden, men målsättningen är att den privata sektorns bidrag ska vara så stort som möjligt.
EU:s bidrag, som bestämdes till 308 miljoner euro för nästa budgetram, är avsett att fungera som katalysator för att få fram resurser från den privata sektorn. Kommissionen har ägnat särskild uppmärksamhet åt att försöka underlätta och främja deltagande från den privata sektorn i finansieringen av ETI och kunskaps- och innovationsgrupper (KI-grupper).
Ett huvudkriterium vid urvalet av KI-grupperna kommer att vara deras förmåga att säkra långsiktig och hållbar finansiering, inklusive ett betydande bidrag från den privata sektorn. Det kommer att vara viktigt för styrelsen att identifiera områden för potentiella KI-grupper av intresse för en vidare krets av deltagare, även från den privata sektorn.
ETI kommer dessutom att ges behörighet att inrätta en ETI-stiftelse med det specifika syftet att mobilisera och utnyttja resurser från både individuella givare och företagsgivare.
Esko Seppänen
(FI) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det har sagts att privat finansiering också skulle komma från USA, och Microsoft har nämnts som sponsor för Europeiska tekniska institutet. Är det inte oroväckande att så stora företag från USA försöker att dra nytta av resultatet av den forskning som gjorts vid Europeiska tekniska institutet? Samtidigt vill jag fråga detta: kommer dessa privata sponsorer möjligen också att påföra villkor för sin finansiering?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Det vore tråkigt om det bara var amerikanska företag som var intresserade av dialog och samarbete och eventuellt investeringar. Det finns många andra, även i Europa. Många av dessa företag, både europeiska, amerikanska och internationella, investerar redan mycket i Europa.
ETI bör skapa ännu fler incitament och gynnsamma villkor för innovation i Europa. Jag vill inte utesluta intresse utifrån, men jag vill uppmana parlamentet, rådet och kommissionen att engagera sig för att komma fram till ett slutgiltigt svar och enas om förslaget som helhet, så att vi kan få till stånd europeiska investeringar i internationellt samarbete. Alla positiva och konstruktiva signaler, både inifrån och utifrån, är dock varmt välkomna.
John Purvis
(EN) Herr kommissionsledamot! Ska jag tolka ert svar till Esko Seppänen nyss som att ni faktiskt har indikationer på att det finns företag med stort intresse av att investera i ETI? I annat fall, om ni inte kan få väsentliga eller tillräckliga resurser från den privata sektorn, kommer ni då att avstå från att ge er på EU-budgeten och dra lärdomen att intresset för att finansiera ETI kanske inte är särskilt stort?
Jag skulle dock vilja ha er försäkran om att ni kanske fått tydliga intresseanmälningar.
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi har sett och vi ser ett tilltagande intresse, särskilt nu när vi kommit så här långt med själva förslaget, för till en början var detta mer en idé eller ett koncept, och nu finns det en konkret text.
Det har ännu inte formellt färdigställts - vi hoppas kunna göra det i slutet av året - men budskapen från enskilda företag eller branschorganisationer har varit alltmer konkreta och positiva och handlat om ett eventuellt större engagemang i framtiden.
Vi har haft diskussioner med den europeiska rundabordskonferensen med industriföreträdare, Business Europe, Eurochambres och många andra sammanslutningar, t.ex. European Association of Research and Technology Organisations (EARTO). Jag kan verkligen säga att budskapen blivit mer och mer konkreta. Naturligtvis är det ingen som skriver en blankocheck eller gör åtaganden i förväg, och det vi gör ska inte ersätta de positiva saker som händer i vissa center eller partnerskap, men ETI bör ge ännu fler impulser och incitament och större utrymme för ett mer innovationsvänligt EU. Det är avsikten, och detta är vårt gemensamma ansvar.
DanutBudreikait
(LT) Idén med Europeiska tekniska institutet är att skapa innovationer som kan bidra till att stärka Europeiska unionens konkurrenskraft. Om stora privata företag skulle delta i institutets verksamhet, skulle innovationerna bli tillgängliga för andra marknadsaktörer? Var kommer medlemsstaterna in i bilden? Borde inte medlemsstaterna och Europeiska gemenskapen vara de främsta finansieringsorganen för en europeisk institution?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi måste definiera rollen för ETI självt, som är den institution som ska ha hand om urval och utvärdering och lägga upp strukturen för en lång rad kunskaps- och innovationsgrupper. När det gäller innovation ligger dock partnerskapet främst hos KI-grupperna. Där kan man tänka sig ett betydande samarbete med små och medelstora företag, och det interna arrangemanget är inte bara deras rättighet utan gynnar dem också eftersom de måste bygga upp förtroende för att utöka eller inleda nytt samarbete inom ETI:s ramar. När det gäller de grundläggande immaterialrättsliga frågorna hänvisas i förslaget till principerna i sjunde ramprogrammet.
Jag är övertygad om att det måste finnas tillräcklig frihet och flexibilitet för hanteringen av immaterialrättsliga frågor partnerna emellan, för att främja deras samarbete och förbindelserna mellan KI-grupperna, gentemot eller tillsammans med ETI, och även, naturligtvis, för att främja ytterligare innovation.
Vi har många modeller i Europa. Jag tror att det kan vara verkligt uppmuntrande att hämta inspiration från dessa, och ETI skulle faktiskt kunna fungera som ett slags isbrytare för att få till stånd bättre förutsättningar för ett mer kunskapsvänligt Europa. Här ingår gynnsamma immaterialrättsliga förhållanden eller gemenskapspatent eller policyer som verkligen behövs och är viktiga för att en verklig kunskapsöverföring mellan partnerna ska kunna ske.
Talmannen
Frågorna nr 38 och 39 kommer att besvaras skriftligen.
Angående: Ovillkorligt förbud mot att omvandla tidsbegränsad anställning till tillsvidareanställning i den grekiska offentliga sektorn
Det har nu gått sex år sedan direktiv 1999/70/EG trädde i kraft 2001, och ännu har inte Grekland harmoniserat sin lagstiftning. Trots lagakraftvunna domar som gett arbetstagare med tidsbegränsade anställningsavtal rätt har den grekiska högsta domstolen gått emot den rättspraxis som utvecklats fram till i dag och under åberopande av den grekiska författningen beslutat om ovillkorligt förbud mot att omvandla tidsbegränsad anställning till tillsvidareanställning i den grekiska offentliga sektorn. Denna dom går stick i stäv med andan och bokstaven i direktiv 1999/70/EG och med EG-domstolens dom i mål C-212/04, där det framhålls att direktiv 1999/70/EG utgör ”hinder för tillämpning av nationell lagstiftning enligt vilken det inom enbart den offentliga sektorn är ovillkorligen förbjudet att omvandla flera på varandra följande avtal om tidsbegränsad anställning, vilka i själva verket ingåtts för att tillgodose ett 'konstant och varaktigt behov' hos arbetsgivaren och skall anses utgöra missbruk, till avtal om tillsvidareanställning”.
Vad anser kommissionen om att Grekland så uppenbart vägrar genomföra direktiv 1999/70/EG? Tänker kommissionen dra Grekland inför EG-domstolen?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Fru talman, mina damer och herrar! Enligt rådets direktiv 1999/70/EG om ramavtalet om visstidsarbete måste medlemsstaterna anta åtgärder som förhindrar att visstidsanställning missbrukas genom att flera visstidsanställningar följer på varandra. Medlemsstaterna är dock inte skyldiga att ersätta visstidsavtalen med tillsvidareavtal om det finns andra effektiva åtgärder som skulle förhindra eller straffbelägga sådant missbruk.
EG-domstolen bekräftade denna tolkning i sin dom av den 4 juli 2006 i mål C-212/04 (Adeneler) om den grekiska lagstiftningen.
EG-domstolen konstaterade också att tolkningen av den relevanta nationella lagstiftningen inte faller under dess behörighetsområde. Det är helt upp till de grekiska domstolarna att tolka den relevanta grekiska lagstiftningen och att fastställa om denna lagstiftning är förenlig med kraven i direktivet när det gäller befintligheten av effektiva åtgärder som skulle förhindra och straffbelägga missbruk på grund av att visstidsanställning missbrukas genom att flera visstidsanställningar följer på varandra.
Grekland genomförde det ovannämnda direktivet genom presidentdekret nr 164/2004 om den offentliga sektorn. Kommissionen genomförde en grundlig analys av detta dekret och drog slutsatsen att det var förenligt med kraven i direktivet.
Eftersom direktivet genomfördes i ett sent skede, den 19 juli 2004, innehöll presidentdekretet en tillfällig undantagsbestämmelse som gör det möjligt att under vissa omständigheter ändra flera avtal om visstidsanställning som följer på varandra och som ingåtts före det datum då dekretet trädde i kraft till vidareanställningsavtal.
Jag är medveten om att den rättsliga situationen för missbruket av avtal om visstidsanställning i den grekiska offentliga sektorn varit föremål för dispyter under de senaste åren. Detta bekräftades genom den aktuella domen från Greklands högsta domstol av den 11 juni 2007, där domstolen upphävde sin tidigare rättspraxis.
Enligt domen från EG-domstolen är de nationella domstolarna, liksom redan nämnts, ansvariga för tolkningen och tillämpningen av den relevanta grekiska lagstiftningen, däribland konstitutionen, vad gäller omständigheterna i de särskilda fall som lagts fram för dem. När domstolarna tolkar och tillämpar lagstiftningen måste de dock i vederbörlig ordning iaktta den tillämpliga EU-lagstiftningen, i synnerhet direktiv 1999/70/EG.
Kommissionen övervakar noga utvecklingen av situationen i Grekland. Den kommer att noga granska högsta domstolens senaste dom och kommer att övervaka de åtföljande åtgärder som antagits av de grekiska myndigheterna.
Avslutningsvis skulle jag vilja nämna att enligt den information som kommissionen lämnat har flera grekiska domstolar redan ingivit förfrågningar om förhandsavgörande i denna fråga till EG-domstolen. EG-domstolen kommer således att få tillfälle att avge ett yttrande om tolkningen av den berörda gemenskapslagstiftningen.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Herr kommissionsledamot! Ni är väl medveten om att Grekland är det enda land som fortfarande inte har tillämpat ett direktiv som varit i kraft i sex år. Tiotusentals parter utsätts för en regering som ni säger borde respektera domstolarnas beslut, men som ändå antar lagar varigenom den vägrar att respektera domstolarnas slutliga beslut och EG-domstolens rättspraxis.
Många av de som dog i bränderna i Grekland i år var kontrakterade skogsbrandmän som varit i tjänst i över tio år, som hade visstidsanställning och bristande utbildning. I månader har ni nu hävdat att ni undersöker denna fråga. Som väktare av den europeiska lagstiftningen, har ni för avsikt att göra något?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Självklart är Europeiska kommissionen EU-fördragens väktare, och av det skälet är vi naturligtvis beredda att vidta alla nödvändiga åtgärder.
Kommissionen har fastställt många problem med det första presidentdekretet, däribland de som behandlades i Adenelermålet. På grund av dessa problem kontaktade kommissionen de grekiska myndigheterna 2004. Jag kan därför bekräfta att vi uppmärksammar denna fråga. Vi granskar de senaste domarna från Greklands högsta domstol mycket noga, och om vi konstaterar att kommissionen måste vidta åtgärder kommer vi inte att tveka att göra det.
Självklart uppstår många frågor om missbruket av avtal om visstidsanställning som slutits före datumet för antagande av direktivet, däribland de som redan var i kraft den 10 juli 2002, som var den dag då direktivet skulle ha genomförts, såvida inte en tillfällig bestämmelse gällde för dessa avtal.
Jag vill i grund och botten säga att vi uppmärksammar denna fråga tillräckligt och att vi kommer att vidta de nödvändiga åtgärderna för att skydda fördragen.
Angående: Lika möjligheter
Tycker kommissionen att det inom ramen för Europeiska året för lika möjligheter görs verkliga framsteg både i de ”nya” och i de ”gamla” medlemsstaterna i riktning mot jämlikhet mellan människor av olika etniskt ursprung och sexuell läggning?
Exakt vilka initiativ tar kommissionen mot bakgrund av fortsatta utslag av homofobi i vissa länder, både inom och utanför EU, såsom förbudet mot en homosexuell demonstration (så kallad gay pride march) i Vilnius och försöken att i Bukarest skingra en demonstration för lika rättigheter?
Vilka åtgärder vidtar kommissionen nu för att EU:s institutioner och stater skall fullgöra sina åtaganden om att rasdiskrimineringen skall bort och minoriteterna skyddas, framför allt romerna, i en situation där det ibland gått oroväckande bra i valen för partier som förespråkar extremism och intolerans?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Fru talman, mina damer och herrar! Tio år efter införandet av artikel 13 i EG-fördraget har vi gjort stora framsteg när det gäller att se till att alla EU-medborgare skyddas från diskriminering på grundval av bland annat ras, etniskt ursprung och sexuell läggning. Detta skydd är dock ännu inte fullständigt, och vi har heller inte ännu den verkliga ”jämlikhet” som ledamoten nämner.
Alla medlemsstater måste följa det så kallade direktivet om likabehandling oavsett ras och etniskt ursprung och direktivet om lika möjligheter till sysselsättning, och det är Europeiska unionens uppgift att övervaka att båda direktiven införlivas korrekt i den nationella lagstiftningen och tillämpas ordentligt. Den 27 juni 2007 avgav kommissionen följaktligen motiverade yttranden till 14 medlemsstater som ännu inte har införlivat direktiv 2000/43/EG korrekt.
Jag vill konstatera att de faktamässiga grunder som gav upphov till dessa motiverade yttranden naturligtvis varierar från land till land, liksom deras allvarsgrad. 14 stater har hur som helst mottagit dessa motiverade yttranden.
År 2007 är Europeiska året för lika möjligheter för alla, vilket har gett de offentliga myndigheterna och det civila samhället ett incitament att vidta åtgärder och kampanjer med fokus på fördelarna med mångfald och icke-diskriminering.
Kampen mot diskriminering måste ständigt vara en av våra främsta prioriteringar. Under 2008 kommer kommissionen att lägga fram förslag till uppföljningsprogram till Europeiska året för lika möjligheter: dessa kan innehålla åtgärder för slutförande av ramarna för icke-diskrimineringslagstiftningen. Ett samråd på Internet som inleddes i juli och som kommer att pågå till i mitten av oktober ingår i förberedelserna inför utvärderingen av resultatet.
Jag vill också konstatera att kommissionen förkastar alla typer av homofobi och främjar ett samhälle baserat på tolerans och respekt. Kommissionen välkomnade Europaparlamentets resolution av den 26 april 2007 om homofobi i Europa. I detta sammanhang beklagar kommissionen att de lokala myndigheterna inte beviljade de nödvändiga tillstånden för att den lastbil som främjade mångfald i Europa skulle kunna besöka Vilnius den 25 maj som hade planerats och att de förbjöd den åtföljande gayparaden. Kommissionen beklagar också att deltagarna i marschen för mångfald vid den rumänska festivalen GayFest 2007 den 11 juni (som fick moraliskt stöd och som använde logon för Europeiska året) hotades av extremistgrupper och behövde skydd.
Direktivet om likabehandling oavsett ras och etniskt ursprung som jag nämnde tidigare förhindrar diskriminering på grundval av ras eller etniskt ursprung. Jag vill betona att detta också helt och hållet gäller romerna.
Kommissionen anser vidare att för att EU-lagstiftningen ska tillämpas ordentligt måste den åtföljas av informationskampanjer som skulle informera romerna om deras rättigheter och av evenemang som upplyser den breda allmänheten om rättigheterna och skyldigheterna på grund av icke-diskrimineringslagen. År 2007, som är Europeiska året för lika möjligheter för alla, äger evenemang med inriktning på romerna rum i Bulgarien, Tjeckien, Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Litauen, Polen, Rumänien, Finland och Slovakien.
Åtgärder för att bekämpa diskriminering mot romer finansieras också under överinseende av Europeiska socialfonden och Progress 2007-2013, som är ett program för sysselsättning och social solidaritet som stöder kapacitetsbyggande hos romer.
Sarah Ludford
(EN) Även om det är beklagligt att 14 medlemsstater fått motiverade yttranden är jag i alla fall glad över att kommissionen inlett kraftfulla överträdelseförfaranden, för i dag finns det en stor klyfta mellan vad som står i lagen och vad som i själva verket händer. Kommissionsledamot Vladimír Špidla nämnde en del av problemen i samband med att kampanjlångtradaren mot diskriminering nekades tillträde till Vilnius. Uppenbarligen anser hälften av de litauiska parlamentsledamöterna att homosexualitet är onaturligt. Ni har verkliga problem i förvaltningen och regeringen.
I förra veckan sa Europeiska byrån för de grundläggande rättigheterna att många medlemsstater uppvisade brister i tillämpningen av lagstiftningen mot rasdiskriminering, så jag hoppas vi fortsätter att vara hårda, för det behövs. Kommer ni i samband med överträdelseförfarandena att ta hänsyn till de olika uttalandena och till ministrars och tjänstemäns tolerans gentemot extremism?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Jag tror inte att ledamotens anförande innehöll några frågor, men jag vill ändå bekräfta hennes åsikt.
Båda direktiven om icke-diskriminering är väsentliga EU-lagar. Vi måste se till att de införlivas fullt ut och att icke-diskriminering, lika möjligheter och tolerans fortsätter att vara grundläggande värderingar som tillämpas aktivt. Därför har Europeiska kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot 14 medlemsstater.
Jag vill dock också säga att de enskilda medlemsstaterna i allmänhet accepterar dessa höga värderingar och att merparten av de problem som vi har diskuterat, vilka är problem som nödvändiggör inledandet av överträdelseförfaranden, är av lagstiftningsmässig och därför teknisk och administrativ natur. Det handlar inte om en trend i form av att medlemsstaterna förkastar fördragen.
Talmannen
Vi har nu en serie om fem frågor som gäller personer med funktionshinder. Vad jag förstår förväntar sig frågeställarna att de eventuellt besvaras tillsammans. Jag vill inte frånta någon möjligheten att få ett individuellt svar, men om ni vill besvara frågorna tillsammans får ni gärna göra det, herr kommissionsledamot. Innan vi går vidare skulle jag dock vilja rådfråga en av frågeställarna.
Proinsias De Rossa
(EN) Jag tycker också att det vore utmärkt om kommissionsledamoten kunde besvara alla frågorna tillsammans, om det är möjligt. I annat fall kanske ni skulle kunna låta honom läsa upp svaren på alla fem frågorna, om han har separata svar, och så tar vi alla följdfrågor efter de fem svaren.
Talmannen
Det gör jag gärna. Jag gör gärna det som kommissionsledamoten föredrar, för att se till att alla ledamöter får svar på sina frågor, men jag inser också att frågorna hänger samman och att vi annars skulle riskera att gå runt i cirklar. Men jag låter kommissionsledamoten avgöra hur han bäst kan besvara våra frågor.
Angående: Stödåtgärder för självständigt boende
Skulle även kommissionen vilja hälsa alla personer med svåra och flera funktionsnedsättningar, som ingår i det europeiska nätverket för självständigt boende (European Network for Independent Living, ENIL), välkomna till Strasbourg denna vecka?
Vilka framsteg har kommissionen gjort, till följd av parlamentets resolution (P6_TA(2006)0527) om kommissionens tvåårsrapport om funktionshinder, i fråga om främjandet av det självständiga boendet för funktionshindrade personer, inklusive funktionshindrade personers rätt att få bidrag då de flyttar mellan olika EU-medlemsstater för att arbeta, studera eller bosätta sig? Kan kommissionen utarbeta en europeisk strategi för personlig assistans?
Angående: Främjande av självständigt boende för personer med funktionshinder
Prioriteringarna för EU:s handikappstrategi är bland annat en av-institutionalisering och ökat oberoende för funktionshindrade personer. Vilka framsteg har kommissionen hittills gjort i fråga om de rekommendationer som framförs i studien om av-institutionalisering av personer med funktionshinder? Håller kommissionen med om att antalet institutionaliserade personer med funktionshinder fortfarande växer? Vilka ytterligare åtgärder tänker kommissionen vidta för att hantera denna utmaning?
Angående: Funktionshindrade personers rättigheter
Kommissionen har sedan det meddelande som offentliggjordes 1996 verkat för att anlägga ett ”människorättsperspektiv” på funktionshinder. Mot bakgrund av detta och mot bakgrund av att handikapporganisationen European Network for Independent Living finns på plats i Strasbourg, medger kommissionen att funktionshindrade personers mänskliga rättigheter kränks i Europeiska unionen och i resten av världen? Vilka ytterligare steg avser kommissionen att ta för att ta upp sådana kränkningar i EU?
Angående: Integrering av jämställdhetsaspekter för funktionshindrade personer
Europeiska kommissionens stöd för principen om integrering av jämställdhetsaspekter för funktionshindrade personer välkomnas. Hur många gånger har den övergripande grupp som inrättats av GD Sysselsättning och socialpolitik hållit möte under 2007 och vilka av kommissionens generaldirektorat har inte varit närvarande vid dessa möten? I samband med det besök som det europeiska nätverket för självständigt boende (European Network for Independent Living) gör i Strasbourg denna vecka välkomnas kommissionens åtagande att ”öronmärka” en viss andel av det externa utvecklingsbiståndet för hälsa, utbildning och sociala tjänster, och tillfrågas kommissionen vilka åtgärder den vidtar för att se till att gemenskapens utvecklingsprojekt för funktionshindrade personer erhåller en del av dessa medel?
Angående: Representanter för funktionshindrade
Skulle Europeiska kommissionen kunna beskriva vilka arrangemang som inrättats för att garantera att funktionshindrade personer och deras organisationer är representerade i EU:s strategier för social integration? Det finns ju en princip, stödd av kommissionen, om att man alltid måste se till att alla berörda grupper är representerade när en fråga som gäller dem skall utredas (”nothing about us without us”). Vilka ytterligare åtgärder kommer kommissionen att vidta i detta avseende?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Eftersom jag ska försöka att svara kort på alla frågor tillsammans, kommer jag endast att inrikta mig på de viktigaste frågorna.
Ett program som är inriktat på den aktiva integrationen av funktionshindrade personer har utarbetats sedan 2006 som en del av den europeiska handlingsplanen för funktionshindrade. I hjärtat av detta program finns funktionshindrades rätt till eget boende.
Eftersom kommissionen förespråkar avinstitutionalisering och eftersom den allmänna opinionen på detta område är snarlik undersöker kommissionen också alternativen till vård på skyddade institutioner. Kommissionen stöder forskning om lämpliga metoder för så kallad avinstitutionalisering. Eget boende för funktionshindrade personer måste stödjas genom tillhandahållande av kvalitativa samhälleliga tjänster för dessa personer, inte bara fysiskt sett utan också när det gäller respekten för den mänskliga värdigheten.
Utifrån mina egna personliga erfarenheter kan jag säga att utbildningen av de personer som tillhandahåller dessa tjänster till personer som är beroende av dem är mycket viktig för kvaliteten hos de sociala tjänsterna. Iakttagandet av funktionshindrade personers grundläggande rättigheter och deras livskvalitet avgörs i hög grad av utbildning.
Kommissionen utnyttjar, liksom jag redan nämnt, sin rätt att aktivt stödja utvecklingen av samhälleliga tjänster, och jag vill säga att kommissionen i denna process alltid är inriktad på enskilda personers livskvalitet. Avinstitutionaliseringen i sig garanterar naturligtvis inte automatiskt en ökad livskvalitet och självständighet: det garanteras endast när avinstitutionaliseringen ersätts med samhälleliga tjänster av motsvarande kvalitet och standard. Kommissionen har i detta sammanhang begärt en studie om social integration, vars syfte är att bedöma funktionshindrade personers situation på stora skyddade institutioner där standarden och levnadssättet, liksom ni vet, i många fall inte uppfyller de standarder och den kvalitet som dessa personer otvivelaktigt förtjänar. Vi måste därför övervaka denna situation för att se till att den förbättras.
Kommissionen kan dock inte bekräfta åsikten att antalet personer på skyddade institutioner ökar. Vi har inte tillgång till några sådana uppgifter, men som jag redan sagt är avinstitutionalisering den princip som vi följer, och vi kommer att fortsätta på den vägen.
Jag vill också betona att vi välkomnar initiativ som är inriktade på de grundläggande principerna för kvaliteten hos tillhandahållandet av socialvård på EU-nivå. Jag vill också betona att det faktum att frågan om funktionshindrades rättigheter har lyfts upp på internationell nivå tack vare FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder enligt min åsikt utgör ett enormt framsteg. Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att ratificera denna konvention och att reagera konkret på den snarast möjligt.
Kommissionen har förbundit sig att beakta funktionshindrades behov och rättigheter och att införliva dem i alla relevanta EU-strategier. Frågan om att sörja för funktionshindrades behov hanteras på EU-nivå av kommissionens avdelningsövergripande grupp för handikappfrågor, såväl som genom samarbete med medlemsstaterna och de berörda parterna, däribland funktionshindrade personer, i högnivågruppen för handikappfrågor i Europeiska unionen.
Sedan 2000 har Europeiska gemenskapen samfinansierat ungefär 160 projekt för personer med funktionshinder i utvecklingsländer till ett belopp på 100 miljoner euro. Dessa projekt ger stöd till Östeuropa, Mellanöstern och AVS-länderna och är inriktade på personer med psykiska och fysiska funktionshinder, kapacitetsbyggande, gemenskapens återhämtningsbistånd, funktionshindrade personers rättigheter, socialt införlivande, fattigdomsminskning, avinstitutionalisering etc.
Det råder inga tvivel om att kommissionen tillämpar en aktiv politik för funktionshindrade personer och att vi har nått betydande framsteg inom Europeiska unionen. Som jag sade när jag besvarade en tidigare fråga har vi dock fortfarande långt kvar. Vi har arbetat med den grundläggande processen med möjliga ändringar av den befintliga lagstiftningen. Det var vad jag talade om när jag svarade på frågan om direktiven om icke-diskriminering.
Jag har försökt att kortfattat ta upp de viktigaste frågorna, och på grund av denna debatts tämligen improviserade karaktär kan jag mycket väl ha missat några frågor, och jag kanske inte har förklarat andra särskilt tydligt. Därför vill jag föreslå - om det är möjligt - att jag nu lyssnar på era följdfrågor och besvarar dem. Jag kommer dock att besvara de frågor skriftligt som jag nu har besvarat muntligt, så att de får den uppmärksamhet som de förtjänar.
Richard Howitt
(EN) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans flexibilitet. Några av oss som är aktiva inom parlamentets tvärpolitiska grupp om funktionshinder har valt att lägga fram dessa frågor för att markera närvaron i Strasbourg av ungefär 200 personer med svåra och flera funktionsnedsättningar. De bor på institutioner på olika platser i Europa och är medlemmar i den organisation som kallas European Network on Independent Living (det europeiska nätverket för ett oberoende liv). Jag vet att de kommer att uppskatta mycket att parlamentet tar upp deras problem och behov under den här frågestunden.
Jag skulle vara tacksam om kommissionsledamoten och ni, fru talman, tillsammans med mig kunde välkomna deras företrädare i här i kammaren. Jag skulle också önska att kommissionsledamoten bekräftade att European Network on Independent Living - en organisation som leds av och arbetar för funktionshindrade personer - representerar en mycket viktig intressegrupp för funktionshindrade i Europa och att ni kunde förena er med mig i förhoppningen att de kan dra nytta av stödet till en framtida samordning av de nuvarande välgörenhetsorganisationerna för funktionshindrade i hela Europa, t.ex. European Blind Union (europeiska sammanslutningen för synskadade) och European Union of the Deaf (europeiska sammanslutningen för döva).
För det andra vill jag till sist tacka kommissionsledamoten för de mycket väl valda ord ni sa om oberoende liv och samhällstjänster för funktionshindrade personer. Huvudpunkten i min fråga om en europeisk strategi för att möjliggöra professionell personlig assistens av yrkesverksamma som arbetar för och är anställda av funktionshindrade för att uppfylla deras vårdbehov är mycket viktig för det frihetsmål European Network on Independent Living strävar efter, och jag hoppas att ni kommer att engagera er för att stödja deras sak i detta avseende.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Fru talman, mina damer och herrar, företrädare för grupper med funktionshindrade! Att föra en dialog med de som borde sitta vid bordet, med de som har ett direkt egenintresse, är något som ligger till grund för praktiskt tagit alla EU-strategier. Jag kan inte tänka mig att vi skulle utarbeta någon strategi eller någon plan utan en sådan dialog. Denna dialog är omfattande och värdefull, men jag tror att vi borde sträva efter ännu mer effektiva metoder och lösningar.
Kommissionen avser att bidra till framstegen på detta område genom att samordna det ömsesidiga utbytet av synpunkter och andra åtgärder till stöd för informationsutbytet. Dialogen kommer också att utgöra en tydlig påminnelse om behovet att utveckla viktiga metoder för utarbetandet av nya strategier, som gemensamt antas av medlemsstaterna och som ska läggas fram under hösten 2008. Med andra ord har vi mycket arbete att göra tillsammans.
Evangelia Tzampazi
(EL) Herr kommissionsledamot! I strid mot alla EU-medborgares rättigheter tvingas ett stort antal funktionshindrade personer leva i institutioner, oavsett om de vill eller inte. Eftersom den aktiva integrationen av funktionshindrade personer i det ekonomiska och sociala livet beror på deras förmåga att leva självständigt vill jag fråga om Europeiska kommissionen avser att anta lagstiftningsåtgärder för att garantera denna rättighet.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Fru talman, mina damer och herrar! Jag anser att den nuvarande EU-lagstiftningen är av hög kvalitet jämfört med lagstiftningen i resten av världen. Antagandet av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder är också oerhört viktigt.
Det är också tydligt att avinstitutionalisering ingår i alla EU-strategier på detta område, däribland de som finansieras genom våra finansiella instrument.
Denna övergång är möjlig. Det finns länder som har avskaffat institutionsvård helt och hållet till förmån för funktionshindrade personer - de kanske inte är så många, men de finns - och de visar att detta mål kan nås. Å andra sidan är det ett mål som måste nås gradvis och på ett mycket organiskt sätt eftersom avinstitutionalisering utan åtföljande trygghetsbestämmelser, liksom jag redan sagt, tvärtom kan förvärra situationen för funktionshindrade personer, vilket har konstaterats i många länder världen över. Jag tänker särskilt på de fall med avinstitutionalisering i USA där detta alternativ, i frånvaron av motsvarande trygghetsbestämmelser, har visat sig mycket kontroversiellt.
Proinsias De Rossa
(EN) Fru talman! Det har visserligen gjorts framsteg, men det måste sägas att det går plågsamt sakta. Många av framstegen skulle faktiskt inte ha gjorts utan de kampanjer som de funktionshindrade själva har drivit.
Vad jag särskilt vill fråga er, herr kommissionsledamot, när det gäller den undersökning ni nämnde om integrationen i samhället, är om denna undersökning tar upp frågan om självständigt boende? Det är givetvis oerhört viktigt att samhällstjänster av hög kvalitet införs för att se till att människor slipper bo på institutioner. Dessa samhällstjänster måste dock vara inriktade mot att göra det möjligt för funktionshindrade att leva självständiga liv, vilket är ett grundläggande krav från personer med funktionshinder.
I anslutning till detta måste vi från unionens sida överväga exempelvis hur människor kan få rätt till personlig assistans vart de än beger sig inom EU. Får jag fråga om denna aspekt av självständigt boende tas upp i undersökningen och, i annat fall, om ni skulle kunna se till att man genomför en undersökning av tillgången till personlig assistans och införandet av ett allmänt system för detta i hela EU samt av hur ett sådant system kan göras flyttbart?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Mina damer och herrar! Jag anser att ni tagit upp mycket allvarliga frågor som är allmänt sammankopplade med frågan om funktionshinder.
Till att börja med vill jag säga att vi för närvarande tyvärr inte har några jämförbara uppgifter till vårt förfogande som ger en god grund för en tillförlitlig europeisk strategi. Att samla in uppgifter som i sig kan tolkas är ett av kommissionens mål. Vi måste också inse att den debatt som ni inlett och den fråga som ni tog upp är mycket nära sammankopplad med debatten om tjänster och om allmännyttiga sociala tjänster. Detta är återigen en relaterad fråga. Jag vill också betona att ett direktiv om lufttrafik och rörlighet för arbetstagare eller för människor inom Europeiska unionen måste genomföras och att det naturligtvis finns planer på att utvidga dessa regler till att omfatta andra typer av transporter, vilket är logiskt.
Vi har också frågan om överförbarhet och tillgänglighet till sociala tjänster eller olika sociala åtgärder för personer med funktionshinder. Frågan hanteras inom ramen för tillämpningen av förordning 1408/71/EEG om samordningen av sociala trygghetssystem och i direktivet om att överföra kompletterande pensionsrättigheter.
Syftet med alla dessa verktyg är i grunden att stärka värdet med och möjligheterna till ett självständigt liv med en motsvarande trygghetsnivå, överallt i Europeiska unionen.
Kathy Sinnott
(EN) Jag kan fatta mig kort eftersom många av mina frågor redan ställts.
Vissa av EU:s medlemsstater erkänner aktivt rättigheterna för sina medborgare med funktionshinder. Andra motsätter sig tyvärr förbättrade standarder och kan till och med skapa eller tolerera hinder. Vi har strategier och handlingsplaner, och det är visserligen bra, men det är bara med hjälp av ett verkställbart direktiv om funktionshinder som vi kan få felande länder - som mitt eget - att bättra sig. När kan vi förvänta oss ett sådant direktiv, herr kommissionsledamot?
Kan ni själv bekräfta att ni kommer att besvara de fem frågorna skriftligen?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Mina damer och herrar! I mitt första svar om direktiven om icke-diskriminering nämnde jag en studie som utarbetats inom ramen för en process med att utvärdera tillämpningen och effektiviteten, i vilken det undersöks om och hur man skulle kunna ändra den berörda EU-lagstiftningen. En av de frågor som man säkerligen kommer att titta på är möjligheten att utarbeta ett separat direktiv om personer med funktionshinder.
Frågan diskuteras, och vi använder de lämpliga europeiska verktygen för att avgöra vilken metod som är mest effektiv för att nå detta mål.
Liksom jag sade i mina tidigare anföranden kommer jag naturligtvis att besvara alla frågor skriftligen om några frågor inte besvarades tillräckligt på grund av att detta var ett något improviserat sammanträde. Det är tydligt. Jag kommer att lämna kompletterande skriftliga svar på alla frågor som tagits upp under debatten.
Talmannen
Tack, herr kommissionsledamot, och tack för att vi kunde hantera dessa sista frågor på det här sättet. Jag tycker att det var lämpligt och hoppas att det upplevts som tillfredsställande.
Frågor som inte besvarats på grund av tidsbrist kommer att besvaras skriftligen, med undantag av fråga nr 58, som dragits tillbaka, och fråga nr 73, som är otillåtlig (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
