Toppmötet EU/Förenta staterna
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om nästa toppmöte mellan EU och USA.
Dimitrij Rupel
rådets ordförande. - (EN) Herr talman! Låt mig säga något om det kommande toppmötet mellan EU och USA. Med er tillåtelse kommer jag att tala på mitt modersmål.
(SL) Trots att förhållandet mellan Europeiska unionen och USA i grunden är bilateralt är det ett förhållande som får globala effekter. Det transatlantiska partnerskapet upphörde för länge sedan att vara uteslutande ekonomiskt. Europeiska unionen och USA arbetar nära tillsammans både bilateralt och inom internationella organisationer för att lösa ouppklarade frågor, däribland de mest akuta regionala frågorna som rör t.ex. Afghanistan, Mellanöstern och västra Balkan.
Precis som i alla förhållanden har Europeiska unionen och USA naturligtvis ibland olika åsikter i vissa frågor, men tack vare en konstruktiv inställning och ömsesidig förståelse lyckas vi lösa dem. Europeiska unionen och USA är ett viktigt, kanske det viktigaste, system som har en betydande inverkan på de internationella förbindelserna. Vi har våra meningsskiljaktigheter, men lyckas oftast arbeta tillsammans som allierade och vänner. Vi har många gemensamma värderingar och ett historiskt band, som löpte genom hela 1900-talet och gjorde att vi till sist stod sida vid sida när det kalla kriget tog slut och de euroatlantiska förbindelserna började expandera.
Eftersom det är svårare för Europeiska unionen att nå enighet än för USA är förbindelserna naturligtvis inte okomplicerade. Men det är inte alltid det går att nå samförstånd i USA heller. Vi behöver bara titta på rapporterna från valkampanjen för att se att det är svårt att nå samförstånd till och med inom ett och samma parti. Europeiska unionen är förenat i mångfald och, kan jag tillägga, stolt över att vara det. Det är också utgångspunkten för Lissabonfördraget som jag hoppas kommer att träda i kraft i början av nästa år.
Slovenien har under sitt ordförandeskap i Europeiska rådet ägnat stor uppmärksamhet åt att stärka de transatlantiska förbindelserna, och framför allt de strategiska aspekterna av dem. Jag vill poängtera att vi redan har haft ett stort antal viktiga möten, t.ex. trojkamötet mellan EU:s och USA:s utrikesministrar, mötet mellan politiska rådgivare, trojkamötet mellan EU:s och USA:s justitie- och inrikesministrar, samt mötet i maj mellan europeiska och amerikanska lagstiftare i Ljubljana. Den viktigaste händelsen för de transatlantiska förbindelserna blir emellertid toppmötet mellan EU och USA som Slovenien kommer att stå som värd för i Brdo pri Kranju den 10 juni.
Det är med glädje jag kan meddela att vi tror att toppmötet kommer att vara väl förberett och att mycket arbete har redan gjorts. Toppmötet kommer även att vara en chans att för den breda allmänheten förklara hur viktigt partnerskapet mellan Europeiska unionen och USA är och demonstrera våra gemensamma värderingar, vår produktiva dialog och våra förenliga intressen i hanteringen av akuta regionala och globala problem.
Toppmötet kommer att vara indelat i fyra delar: mötet mellan statscheferna, plenarmötet, lunch samt en presskonferens. Statscheferna kommer att diskutera de mest akuta regionala frågorna, t.ex. Mellanöstern, Balkan, Centralasien och så vidare, Kaukasus och Iran, medan andra regionala frågor kommer att diskuteras under plenarmötet och lunchen. Samtalen kommer även att beröra andra globala frågor som klimatförändringarna, energi, förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO), utveckling, hälsa och säkerhet, frihandel och fri rörlighet för personer.
Under plenarmötet kommer deltagarna att få ta del av den första presentationen av lägesrapporten från transatlantiska ekonomiska rådet, som inrättades i samband med toppmötet mellan EU och USA i Washington 2007 och där Europaparlamentet också spelar en viktig roll som rådgivande organ genom den transatlantiska dialogen mellan lagstiftare.
Lägesrapporten från transatlantiska ekonomiska rådets möte i Bryssel den 13 maj kommer att presenteras av rådets medordförande, Daniel Price, rådgivare till USA:s president i internationella ekonomiska frågor, och Günter Verheugen, kommissionsledamot med ansvar för näringsliv och vice ordförande i kommissionen, som är här idag. Den presskonferens som hålls efter samtalen är en viktig del av toppmötet, eftersom det blir ett tillfälle att sända ett positivt budskap till allmänheten i Europa och internationellt om framstegen i de transatlantiska förbindelserna och om planerade gemensamma projekt.
Det dokument som ska antas under toppmötet har varit föremål för många månaders samtal mellan Europeiska unionen och USA. Vi arbetar med en deklaration som ska omfatta hela vidden av det transatlantiska samarbetet. Den ska bland annat ta upp regionala frågor, global säkerhet, det transatlantiska ekonomiska partnerskapet och globala utmaningar som klimatförändringarna och energifrågorna. Vår avsikt och ordförandeskapets mål är att utarbeta ett dokument som är kort och koncist och förmedlar ett tydligt politiskt budskap, och jag hoppas att vi lyckas med detta.
Även när det gäller klimatförändringarna, där vi har olika uppfattningar, hoppas jag att vi har hittat en kompromisslösning. Den föreslagna kortfattade och sakliga texten om klimatförändringarna innehåller fortfarande några av de mål som är viktigast för Europeiska unionen, men samtidigt tas hänsyn till USA:s ståndpunkter - jag ska inte upprepa sådant som redan är väl känt för parlamentet. Deklarationen håller på att justeras i arbetsgruppen för transatlantiska förbindelser (COTRA), och framstegen i samtalen presenterades även för kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik den 20 maj, vid mötet i Ständiga representanternas kommitté (Coreper) den 21 maj och vid mötet i rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) förra veckan, den 26 maj.
Vi försöker fastställa ett datum för undertecknandet av avtalet om luftsäkerhet - som nu är föremål för de sista justeringarna - och vi vill åtminstone kunna underteckna det innan vårt ordförandeskap är över, dvs. före utgången av juni månad. Vi stöder dessutom att ett gemensamt luftrum fastställs så snart som möjligt, vilket skulle innebära en ytterligare liberalisering av den transatlantiska luftfarten och markera en ny fas i förbindelserna mellan Europeiska unionen och USA som gynnar människor på båda sidor om Atlanten.
Det slovenska ordförandeskapet är medvetet om att vissa medlemsstater ännu inte har tagits med i programmet för visumfrihet, som möjliggör resor utan visum till USA. Vi har ägnat denna fråga stor uppmärksamhet i alla kontakter med USA och i våra förberedelser av toppmötet. Det slovenska ordförandeskapet har uppnått en kompromiss som innebär att medlemsstaterna i Europeiska unionen ska ingå bilaterala överenskommelser utom när det gäller frågor för vilka kommissionen har ansvar.
Mina damer och herrar! Jag försäkrar er om att det slovenska ordförandeskapet kommer att ägna stor kraft åt sina förberedelser inför toppmötet och är förvissat om att toppmötet i Slovenien kommer att bli en succé.
Günter Verheugen
Herr talman, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Europeiska unionen är idag en viktig partner som uppskattas i många länder. I en allt mer flerpolig värld har vi ingått strategiska partnerskap med våra viktigaste partner. Men vi har mer gemensamt med Förenta staterna än med alla andra av Europeiska unionens strategiska partner. Vi tar en stor del av det gemensamma ansvaret för en mer rättvis värld där vi alla får del av välståndet och där vår säkerhet är fast förankrad politiskt, ekonomiskt, socialt, ekologiskt och även militärt.
Detta partnerskap är både ambitiöst och arbetskrävande. Det krävs att vi européer visar mer solidaritet på den internationella arenan, men det krävs också att våra amerikanska vänner tänker om, liksom det krävs att de accepterar att ledarrollen i världen måste delas. I denna situation behövs en öppenhet som är mer än enkla proeuropeiska eller proamerikanska, antieuropeiska eller antiamerikanska reaktioner.
Vad vi behöver är en stor medvetenhet om att det inte är så mycket som skiljer oss åt, utan mycket mer som förenar oss. En lång rad viktiga frågor kommer att diskuteras vid toppmötet EU-Förenta staterna. På det utrikespolitiska området kommer diskussionen att vara fokuserad på samarbete mellan EU och Förenta staterna på västra Balkan, särskilt Kosovo, och i Mellanöstern. På dagordningen står också en diskussion om hur vi ska samarbeta för att ta itu med klimatförändringen. Det är ett besvärligt ämne där EU och Förenta staterna fortfarande står långt från varandra.
Trots allt har den politiska debatten i Förenta staterna förändrats avsevärt, och den förändras i vår riktning. Vårt europeiska mål är att uppnå ett ambitiöst, betydande avtal för perioden efter 2012 inom ramen för den globala förhandlingsprocessen i Förenta nationernas regi. Det bör vara ett avtal där vi har världens viktigaste industrination, Amerikas förenta stater, med oss.
Energipolitik står också på dagordningen. Vi vill gå vidare med samarbete inom naturvetenskap och teknik samtidigt som vi behöver en konstruktiv, öppen dialog med våra traditionella och potentiella energileverantörer. Det är klokt av oss att utbyta erfarenheter i en transatlantisk kontext.
Vårt samarbete i kampen mot internationell terrorism blev en central gemensam angelägenhet den 11 september 2001, ja kanske tidigare än så. Vi vill förbättra möjligheterna att utbyta personuppgifter för att spåra efterlysa personer. Men det förutsätter att vi utvecklar och tillämpar gemensamma principer för skydd av uppgifter.
Det var ofrånkomligt att viseringsfrihet skulle bli en fråga vid det här toppmötet. Förra året öppnade reformen av Förenta staternas program för viseringsundantag vägen för att hitta en lösning. Här samarbetar medlemsstaterna och kommissionen - vilket jag är mycket glad över - och kommissionen koncentrerar sig på gemenskapsbefogenheter.
Jag måste klart och tydligt fastslå att det politiskt sett är obegripligt att vi européer, som samarbetar i Schengensystemet, behandlas på olika sätt när vi reser in i vårt viktigaste partnerland. Därför vill vi påminna Förenta staternas president om det löfte han gav att om att häva viseringskravet.
Låt mig nu komma in på ekonomiska förbindelser, som rådets ordförande har yttrat sig om. Förra året skapades transatlantiska ekonomiska rådet (TEC), vilket innebär att vi fick ett politiskt instrument för att vidareutveckla den transatlantiska ekonomiska integrationen. Denna ekonomiska tillväxt är motorn för den globala ekonomin. Den är tyngdpunkten för handel och investeringar i hela världen och kommer att förbli så i många år till. Därför är vi fast beslutna att använda oss av TEC för att hitta lösningar på frågor som har varit oavgjorda i åratal - en del av dem i 10, 15 eller till och med 20 år - och som utgör avsevärda hinder för transatlantisk handel.
”Betyget” efter det första året är bra. Vi lyckades framgångsrikt ta itu med de första, svåra frågorna. Framförallt har vi lyckats skapa en anda av samverkan och ömsesidigt förtroende som vi aldrig tidigare har upplevt. Jag är glad över att vi kan räkna med helhjärtat stöd från Europaparlamentet som deltar i varje steg av detta samarbete. Vi har bra samarbete med alla nuvarande transatlantiska dialogpartner, och jag är även tacksam för rådets stöd som kommer att fortsätta att vara viktigt även i framtiden.
Det finns en rad påtagliga resultat: vi har gått vidare när det gäller produktsäkerheten för importerade varor, vi har fått Förenta staternas godkännande av europeiska standarder för finansiell rapportering, vi har en gemensam ståndpunkt när det gäller att främja en öppen miljö för globala investeringar, om vilket toppmötet också kommer att göra ett uttalande. Vi har redan ett nära samarbete om lagstiftningsförslag, och vi vill sträva mot gemensamma europeiska och amerikanska standarder, så att vi inte behöver konkurrera med varandra om våra standarder på världens marknader.
Vi är ett stort steg närmare ett ömsesidigt erkännande av säkerhetsbestämmelser för elektriska apparater, något som vi européer har bett amerikanerna om i många år. Amerikanerna har tagit upp just det ärendet igen, något som vi inte hade väntat oss skulle ske så snart. Vi har börjat samordna våra ekonomipolitiska intressen gentemot tredjeländer och i internationella sammanhang.
Än så länge har inte något genombrott skett när det gäller 100-procentig skanning av godscontainrar. Detta är mycket oroande. Följaktligen vill jag be er, mina damer och herrar, att utnyttja era kontakter i kongressen, eftersom detta var ett beslut som fattades av den amerikanska kongressen, inte av den amerikanska regeringen, vilket gör att mina ansträngningar att hitta en lösning i samtal med den amerikanska regeringen inte ser särskilt lovande ut. Kongressen måste alltså agera eftersom regeringen inte kan göra det. Jag hoppas på att era kontakter i kongressen kommer att bli till hjälp för oss.
I samband med arbetet i transatlantiska ekonomiska rådet har kommissionen lagt fram två förslag om importförbudet mot amerikanska kycklingar. Vi föreslår att importförbudet mot kycklingar hävs. Det är inte juridiskt eller vetenskapligt hållbart. Jag inser att debatten om detta ibland har varit mycket känsloladdad, uppenbarligen utan fullständig kännedom om bakgrunden och omständigheterna. Jag ber alla som vill uttala sig i den här frågan att först informera sig grundligt.
Förresten har jag upptäckt att detta är en fråga som godtyckligt har lyfts bort från parlamentsdebatterna under många år. Vi får inte låta protektionismen föra talan, och vi bör inte heller inta den arroganta ståndpunkten att våra lösningar är de enda som är bra för konsumenterna, och att det sätt som andra människor gör saker och ting på automatiskt är dåligt. Det kan mycket väl vara så att ett annat sätt inte är sämre än vårt sätt att göra det. Detta måste bedömas i varje enskilt fall. Bara det att något är annorlunda innebär inte att det inte är lika bra.
Om vi inte löser detta problem, vilket i grund och botten är ett mycket litet problem, men som är mycket viktigt för amerikanerna, kommer vi inte att ha den minsta chans - och jag säger detta på fullaste allvar - att föra fram de viktiga jordbrukspolitiska frågor som vi vill diskutera med amerikanerna till förhandlingsbordet. Vi kommer till exempel ingen vart med de krav vi vill framföra till amerikanerna på jordbruksområdet. Jag riktar detta konstaterande till de europeiska jordbruksministrarna som ansåg att det var på sin plats att säga nej till detta initiativ innan de ens hade tittat på det. Detta har skadat dem själva avsevärt.
Jag gör mig inga illusioner: alla frågor som behandlas i transatlantiska ekonomiska rådet är svåra, och det finns inga snabba lösningar på dem. Men med erforderlig klokhet och framsynthet kan alla dessa frågor lösas av båda sidor. Detta instrument är alltför viktigt, och alltför värdefullt att ödslas bort. Värdet av det får dessutom inte heller underskattas med hänsyn till att Dohaförhandlingarna har kört fast, även om vi har stort intresse av att världshandelsrundan ska få en framgångsrik avslutning med resultat som är gynnsamma för alla inblandade.
Vid toppmötet kommer vi att kunna uppnå en skyndsam avslutning på förhandlingarna om det andra steget i luftfartsavtalet, vilket kommer att ge den transatlantiska ekonomin ytterligare fart.
På det hela taget är utvecklingen av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna mycket glädjande. Trots de skilda inriktningar som ofrånkomligen förekommer så är våra förbindelser konstruktiva och framtidsinriktade. Vi hoppas på att detta toppmöte kommer att sända ytterligare en tydlig signal om att vi är partner som är fast beslutna att ta ansvar för den transatlantiska regionen och lösa globala frågor oberoende av de skilda valperioder och mandatperioder som gäller för regeringen, rådet, parlamentet och kommissionen.
Jag skulle vara mycket tacksam om Europaparlamentet energiskt kunde fortsätta att stödja och främja denna process.
James Elles
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! För några dagar sedan var vi i samband med den transatlantiska lagstiftningsdialogen i Ljubljana, och vi uppskattade verkligen det slovenska ordförandeskapets varma mottagande där.
De diskussioner som vi förde med våra kolleger i kongressen visade vilken omfattande dagordning som nu gemensamt har utarbetats av den amerikanska kongressen och Europaparlament inom denna transatlantiska ram: ekonomiska frågor, som vi nyss hörde kommissionsledamoten tala om, politiska frågor, som också kan vara ekonomiska, såsom klimatförändring, men även svåra frågor som Afghanistan och det allmänna säkerhetskonceptet. Därför välkomnar vi denna debatt före toppmötet mellan EU och Förenta staterna nästa vecka.
Jag har tre korta reflexioner att tillföra den här debatten. För det första måste vi, när vi har en så omfattande dagordning med så många olika frågor, som är av en helt annan art än den för tio år sedan, verkligen börja skapa något slags gemensam linje för en säkerhetsdimension, en säkerhetsstrategi. Vi förde nyligen en debatt om den europeiska säkerhetsstrategin. Vi måste börja avpassa den till den amerikanska säkerhetsstrategin på lång sikt så att vi sedan får en bredare bas för att ta itu med dessa problem.
För det andra saknas verkligen lagstiftningsdialogen i den här debatten. Vi skjuts så att säga åt sidan i Ljubljana, och sedan hålls toppmötet i Ljubljana två veckor senare. Hela organisationen påminner om 1800-talet eftersom det inte förekommer någon verklig kontakt mellan förvaltningens och lagstiftningens dialoger. Som det antyds i detta resolutionsförslag måste vi nu verkligen planera för en transatlantisk församling där de viktigaste lagstiftarna från båda sidor av Atlanten kan få tillfälle att tala med varandra och tillsammans komma fram till gemensamma initiativ.
Min sista punkt är en personlig reflexion: Eftersom såväl EU, Förenta staterna som Nato tillsammans kommer att behandla dessa frågor skulle det kanske vara bra om det i anslutning till Natos toppmöte i Kehl, som ska hållas våren 2009, hölls ett toppmöte mellan EU och Förenta staterna för att visa att Nato, EU och Förenta staterna gemensamt tar itu med dessa problem.
Jan Marinus Wiersma
Herr talman! På min grupps vägnar vill jag tacka ministern och kommissionsledamoten för deras inledande anföranden. Jag instämmer i kommissionsledamot Günter Verheugens slutsats att atmosfären är positiv, bättre än den var för några år sedan. Vi förväntar oss naturligtvis att den förbättras ytterligare när en ny regering tillträder i början av nästa år. Jag anser att båda kandidaterna vill ha förändring och att de vill att Förenta staterna gör större investeringar i internationellt samarbete och multilaterala institutioner. Det öppnar också möjligheter till ännu större förbättringar av förbindelserna mellan Europeiska unionen och Förenta staterna. Naturligtvis förlåter ni mig att jag föredrar en av de två kandidaterna, och idag har det visat sig vilka dessa kandidater kommer att bli.
Men det återstår många problem på dagordningen. Jag ska inte diskutera ekonomiskt samarbete eftersom kommissionsledamot Verheugen redan har berört den punkten, och vi hade en omfattande debatt om frågan för några veckor sedan. En punkt som jag vill ta upp igen, liksom jag gjorde i den förra debatten, är frågan om icke-spridning av kärnvapen. Det är dags för ett nytt initiativ. Jag anser att Förenta staterna borde göra en välvillig gest, till exempel genom att underteckna fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar. Nu finns det dock nya möjligheter att sluta avtal om multilateraliseringen av kärnbränslecykeln. Jag är nöjd med vad presidentkandidaten John McCain redan har sagt om tillbakadragande av taktiska kärnvapen från Europa, en antydan om att han tar denna dagordning på allvar.
Den andra punkten är frågan om antirobotförsvarssystemet. Min kollega Libor Rouček kommer att säga mer om detta ämne, som alltjämt är viktigt för oss eftersom vi anser att det inte kan regleras unilateralt i de bilaterala förhandlingar som pågår med ett antal medlemsstater i Nato. Det är ett europeiskt problem som påverkar säkerhetsläget i Europa. Det borde åtminstone ha diskuterats multilateralt med vederbörande europeiska organ. Jag instämmer i kritiken av den bristande överensstämmelsen i fråga om visum och programmet för viseringsundantag. Vi anser naturligtvis att alla EU:s medlemsstater, och särskilt de stater som bildar Schengenområdet, bör integreras fullt ut i programmet. Nu när kommissionen själv kan delta i förhandlingarna hoppas jag att den kommer att göra framsteg i det här avseendet.
Avslutningsvis en iakttagelse till: vi är alltjämt missnöjda med det amerikanska svaret på våra klagomål rörande CIA:s metoder när det gäller de extraordinära överlämnandena och Guantánamos fortsatta existens. Att en gång för alla få ett slut på dessa företeelser är alltjämt en viktig punkt på dagordningen för de gemensamma överläggningarna.
Anneli Jäätteenmäki
för ALDE-gruppen. - (FI) Herr talman! Det är viktigt att ha ett öppet diskussionsforum och samarbete mellan Amerikas förenta stater och Europeiska unionen. Kommissionsledamot Günter Verheugen betonade också vikten av samarbete med kongressen. Även jag hade för ungefär en vecka sedan tillfälle att delta i ett möte med Europeiska kommissionens delegation till Förenta staterna. Detta slags kontakt är viktig. Där liksom uppenbarligen på andra håll förs öppna diskussioner om svåra frågor, och varje sida försöker säkerligen att verka för de frågor som rör deras egen del av världen. Av dessa samtal framgår tydligt att när Förenta staterna försöker plädera för säkerhetsfrågor så gäller det ofta protektionism i fråga om ekonomi och handel.
Jag instämmer helt med Jan Marinus Wiersma, och även jag beklagar att EU:s medlemsstater inte har fått en rättvis och likvärdig behandling i fråga om visum. När den amerikanska regeringen byts ut kan EU förhoppningsvis uppträda enat gentemot Förenta staterna i detta sammanhang, och då kan alla medlemsstater behandlas på exakt samma sätt.
Personligen och slutligen vill jag säga att vi här i Europa och alla i hela världen har följt denna första runda i kampen om Vita huset. Det ger utan tvekan en utmärkt bild av den amerikanska demokratiprocessen. Det skulle inte skada om EU såg sig själv i spegeln här. Vi talar här om urval till höga EU-befattningar. Det finns inget öppet forum, än mindre någon riktigt demokratisk process, när dessa tjänster utses före valet. Kan ni föreställa er att de viktigaste administrativa och politiska befattningarna i Förenta staterna skulle fördelas före valet, så som det sker här i EU? Med andra ord har vi otvivelaktigt något att lära oss av Förenta staterna på många områden, inte minst när det gäller demokratifrågor.
Cem Özdemir
Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi vill ha goda förbindelser mellan Amerikas förenta stater och Europeiska unionen. Men förutsättningen för detta är också att Europeiska unionen uppträder enat. Utmaningar och kriser på västra Balkan, i södra Kaukasusregionen, i Mellanöstern och i Afghanistan, kampen mot terrorism som nu förs i medier och livsmedelskrisen som nu är påtaglig, frågor om trygg energiförsörjning, klimatförändring, ekonomisk lågkonjunktur liksom frågor om öppenhet och reglering på finansmarknaderna - i alla dessa frågor behöver vi varandra och måste samarbeta. Men vi vill också förstärka den parlamentariska dimensionen genom att involvera den amerikanska kongressen och Europaparlamentet.
En punkt som är ytterst viktig för våra medborgare är - och jag säger detta helt medvetet som en person som ser sig själv som transatlantisk - stängningen av fängelset i Guantánamo Bay och av alla andra hemliga fängelser i världen. Det är viktigt att vi förklarar för våra amerikanska vänner att de kvarvarande fångarna antingen måste åtalas lagligen eller friges, och eventuellt få skälig ersättning. Men vi kan även göra en insats genom att ta emot de fängslade uigurerna i Europeiska unionen och därigenom också bidra till att få ett slut på denna skandal så fort som möjligt.
En annan punkt är som är viktig för våra gemensamma demokratiska värderingars allmänna anseende är att vi å ena sidan är överens om att det finns ett terroristhot, men att vi å andra sidan också måste betona att denna debatt även förs med konstitutionella medel. Detta är just vad som inte gäller för de rådande metoderna med listor över terroristorganisationer både i Europeiska unionen och i Förenta staterna. Denna fråga måste därför också skyndsamt prövas. Jag vill än en gång betona att terrorism och organiserad brottslighet måste angripas utifrån grundläggande rättigheter och gemensamma konstitutionella principer. Detta gäller också utbytet av personuppgifter mellan Förenta staterna och Europeiska unionen.
En annan viktig punkt är slutligen frågan om klimatförändringen eftersom den påverkar många aspekter, från livsmedelstrygghet och energi till vattenförsörjning. Denna fråga måste därför få hög prioritet vid toppmötet. Båda parter bör enas om en gemensam strategi för att hejda klimatförändringen. Det måste vara vårt mål att begränsa temperaturökningen till maximalt två grader i förhållande till förindustriella värden. Vi kräver att de industrialiserade länderna tar sitt ansvar.
Brian Crowley
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka rådets ordförande Dimitrij Rupel och kommissionsledamot Günter Verheugen för deras inledning av debatten. Det vi ser hända är att USA:s och EU:s ideal och målsättningar på flera sätt sammanstrålar. Alltför ofta fokuserar vi på det som skiljer oss åt. Geografiskt åtskiljs vi av Atlanten, men det som förenar oss är det vi har inom oss, i våra hjärtan och vårt sinne, i våra värdesystem och i våra uppfattningar om demokratisk kontroll och främjandet av demokratiska institutioner över hela världen.
Vi behöver verkligen fokusera på nyckelfaktorerna i den sorts vision som USA och EU kan ge till världen under 2000-talet. Uppenbarligen har mina kolleger nämnt flera av de utmaningar som vi står inför, vare sig det gäller klimatförändringen, utvecklingsmålen eller något annat. Men först och främst måste vi fokusera på att åstadkomma fred och stabilitet inom regioner och områden.
Därför är det alldeles lämpligt att nästa toppmöte mellan EU och USA äger rum i Ljubljana, eftersom vi därifrån kan blicka mot väst och se att det råder stabilitet och fred i Europeiska unionen. Vi kan blicka mot sydost och se en potentiell splittring och fara i de västra Balkanländerna. Vi kan blicka längre österut och se en potentiell fara och splittring i den situation som råder i Mellanöstern. Därför anser jag att det är viktigt att vi, när vi verkligen möts och diskuterar olika frågor, ser till att vår dagordning - även om den är vittomfattande - är inriktad på de viktigaste och mest centrala faktorerna.
Dessa viktiga och centrala faktorer bör enligt min åsikt basera sig på följande: att vi tillser att kvartetten fortsätter sitt arbete när det gäller fredsprocessen i Mellanöstern, att vi främjar och stöder Dohaavtalet mellan parterna i Libanon angående den libanesiska situationen, att vi garanterar att Kosovo och andra områden i länderna på västra Balkan får de säkerhetsgarantier som de behöver för att kunna utveckla sina demokratier mot en stabil och fredlig framtid. Men viktigast av allt är att vi går samman för att vägleda resten av världen, i synnerhet inom områdena för klimatförändring, energi och livsmedel. Den mest utmanande fråga som så många länder över hela världen står inför just nu, inte bara utvecklingsländer utan också utvecklade länder, är priset på livsmedel och de svårigheter det kommer att medföra.
USA och EU kan gemensamt upprätthålla en stark position, men vi kan också visa ett gott ledarskap för framtiden.
Dimitrios Papadimoulis
för GUE/NGL-gruppen. - (EL) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot! Kan ni uppge vilka specifika punkter ni är oense om?
Europaparlamentet kräver att Guantánamo ska stängas, och det har nyligen kommit avslöjanden om så kallade interneringsfartyg, som med all sannolikhet även har anlöpt europeiska hamnar. Tänker ni säga något om detta till nordamerikanerna, eller kommer ni att stödja de nordamerikanska medborgarnas krav i denna fråga? Tänker ni säga något till dem för att förhindra att de undergräver den globala överenskommelsen om klimatförändringen, uppmana dem att överge sin ensidiga strategi för biobränslen och nå en enkel kompromiss för att kunna motverka den nuvarande livsmedelskrisen, som driver upp livsmedelspriserna? Herr Verheugen! Ni har spelat en ledande roll för att upphäva det förbud mot klorerad kyckling som har funnits i EU sedan 1997. Därför vill jag säga er att alla vi som är av en annan åsikt än er - och vi är många till antalet - inte är det på grund av okunskap, utan därför att vi anser att skyddet av folkhälsan är viktigare än kommersiella intressen. Av 27 medlemsstater är det 21 som inte håller med er, och det gör inte heller ett enhälligt Europaparlament eller det berörda utskottet. Det finns också starka invändningar inom kommissionen. Detta bör inte nonchaleras, herr Verheugen, utan ni bör lägga fram några argument.
Philip Claeys
(NL) Herr talman! Partnerskapet mellan Europeiska unionen och Förenta staterna är en hörnsten i EU:s utrikespolitik, vilket med rätta påpekas i den gemensamma resolutionen. Ett sådant partnerskap innebär ett antal självklara överenskommelser, såsom principen om att vi inte blandar oss i den andra partens inre angelägenheter. Jag måste tyvärr konstatera att våra nordamerikanska partner, under senare år och även helt nyligen, inte alltid har hållit denna överenskommelse. Till exempel har presidenten och utrikesministeriet gång på gång förklarat sig vara oförbehållsamt positiva till Turkiets anslutning till Europeiska unionen, och de har även utövat påtryckningar för detta ändamål. Ett sådant beteende är oacceptabelt. Det är som om Europeiska rådet eller kommissionen skulle anstränga sig för att Mexiko skulle anslutas till eller integreras med Förenta staterna. Bara för att Turkiet är en Natomedlemsstat innebär det inte att landet också ska ha rätt att ansluta sig till Europeiska unionen. Nato är viktigt för EU, men det är inte detsamma som EU. Detta handlar om två olika frågor, och nästa veckas toppmöte är ett gynnsamt tillfälle att påminna våra partner om detta på ett vänligt men bestämt sätt.
Elmar Brok
(DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot! Jag anser att det är helt uppenbart, och det har också tydligt påtalats i de olika anförandena, att EU och USA tillsammans kan bidra - som ingen annan - till att skapa fred och frihet i världen på grundval av sina värderingar.
Vi vet emellertid att vi ibland har olika uppfattningar. Om vi dessutom upplever USA:s ensidighet som ytterst oangenäm från stund till annan är denna ensidighet också delvis förankrad i vår egen svaghet. Därför är en bättre europeisk politik i förbindelserna till Förenta staterna, samt inre styrka och ett enat uppträdande i utrikes- och säkerhetspolitiken, förutsättningar för att skapa ett genuint partnerskap. I och med det translantiska ekonomiska rådet har vi numera ett instrument för att befästa våra gemensamma intressen inom ett specifikt område.
Av detta skäl gör det mig mycket beklämd att saker och ting redan håller på att misslyckas i kycklingfrågan, att USA:s president är tvungen att ringa telefonsamtal angående kycklingfrågan, och att vi inte ens visar något slags villighet att kompromissa om denna fråga. Vi bör fundera över om inte mycket har överdrivits i det här sammanhanget, och vi är således i ett läge där vi kan skapa en grund för att utveckla en transatlantisk marknad. En sådan marknad skulle göra det möjligt för oss att fastställa våra gemensamma intressen i världen, införa standarder och - som James Elles med rätta sa - låta parlamentet delta i detta. Kommissionsledamot Günter Verheugen har redan nämnt att lagstiftningen inom flera sektorer redan har berörts, och därför bör parlamenten på båda sidor göras delaktiga i förebyggande syfte för att få kontroll över situationen och gemensamt införa dessa standarder i världen.
Om vi ska lyckas med detta och om vi kan upprätthålla denna drivkraft till efter årets val i USA och nästa års val i EU kanske vi kommer att ha byggt en grund för att förstå att klimatförändringen, den organiserade brottsligheten, migrationen och mycket annat bara kan motverkas gemensamt till fördel för en bättre värld. Därför bör vi föra ett närmare samarbete med våra amerikanska vänner.
Libor Rouček
(CS) Mina damer och herrar! I mitt anförande kommer jag att ta upp en aspekt av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna, och det är det nordamerikanska antimissilsystemet. I mitt hemland Tjeckien, där en radaranläggning kommer att installeras som en del i skyddssystemet, är två tredjedelar av medborgarna ihärdiga motståndare till denna plan. Den tjeckiska befolkningen anser att missilskyddet inte bara gäller bilaterala förbindelser mellan USA och Tjeckien eller Polen utan att frågorna om missilskyddet och icke-spridningen av vapen berör säkerheten i EU som helhet. Jag vill således uppmana rådet än en gång att slutligen skapa en plattform för att samtliga EU-medlemsstater ska kunna delta i debatten om denna fråga. Jag vill också ta tillfället i akt och uppmana Förenta staterna att i dagsläget avstå från att underteckna avtalen om installering av sina missilskyddsanordningar i Europa. USA och EU står inför en mängd problem som är mycket mer brådskande, nämligen kampen mot terrorismen, energiförsörjningstryggheten, den globala uppvärmningen, Afghanistan och mycket annat. Låt oss därför arbeta tillsammans (och jag menar tillsammans, som partner) för att finna lösningar på dessa problem. Vi kan senarelägga de frågor som inte är brådskande och som för närvarande snarare splittrar än förenar oss.
Sophia in 't Veld
(EN) Herr talman! Kommissionsledamot Günter Verheugen har just uppmanat Europaparlamentet att dra nytta av sina kontakter med kongressen i frågan om en hundraprocentig granskning av containrar. Det är utmärkt, och jag tror att vi med nöje kan tillmötesgå honom. Men i gengäld tror jag att parlamentet skulle vilja vara mer nära delaktigt i sådana frågor som till exempel ramarna för det transatlantiska uppgiftsskyddet. Detta har nämligen under de senaste arton månaderna skötts av civila tjänstemän bakom stängda dörrar, som om det handlade om en rent teknisk fråga snarare än en fråga som berör våra medborgerliga friheter och grundläggande rättigheter. Detta är inte en fråga för diplomater. Det är dags att kommissionen och rådet för över den till Europaparlamentet.
En annan fråga gäller ett ärende som häromdagen meddelades av de nordamerikanska myndigheterna, nämligen det elektroniska systemet för resetillstånd. Jag skulle vilja veta huruvida rådet och kommissionen ämnar ta upp detta vid toppmötet med USA. Jag får intrycket att vi vid det här laget har ett lappverk av säkerhetsåtgärder som berör resenärer - det elektroniska resetillståndet, PNR-uppgifter, API, biometriska pass, fingeravtryck, system för inresa och utresa, datoriserat automatiskt målsökningssystem (ATS), visum, undantag från viseringskrav - och EU bara kopierar allt detta helt utan eftertanke. Det är dags att vi istället börjar tala om ett sammanhängande, effektivt och proportionerligt ramverk för säkerhetsåtgärder.
I samband med detta vill jag veta huruvida kommissionen och rådet ämnar ta upp följande frågor med de nordamerikanska myndigheterna. Dessa myndigheter har meddelat att de - jag antar från och med augusti - kommer att kräva att transportföretag som bedriver lufttrafik eller fartygstrafik samlar in 10 fingeravtryck och en ansiktsskanning från samtliga resenärer, och att de inom 24 timmar vidarebefordrar denna information till Förenta staternas Department of Homeland Security. Jag kommer att lägga fram en parlamentsfråga om detta, och jag vill veta huruvida rådet och kommissionen håller med mig om att transportföretag inte ska utföra brottsbekämpning och säkerhetsuppdrag, och huruvida de ämnar ingripa.
När det slutligen gäller undantaget från viseringskrav vill jag belysa en särskild fråga. Vi har ställt denna fråga vid ett flertal tillfällen men aldrig fått något svar: tänker ni ta upp frågan om det oacceptabla reseförbudet till Förenta staterna för patienter som bär på hiv-smitta?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Herr talman! För inte så länge sedan antog Europaparlamentet en resolution där Förenta staterna uppmanades att upphäva viseringskravet för medborgare från EU:s samtliga medlemsstater och att respektera ömsesidighetsprincipen.
Nordamerikanska medborgare kan fritt resa in i samtliga EU-länder, men de enda personer som inte behöver ansöka om amerikanskt visum är medborgare från några av de rikaste länderna i EU. Detta röjer en obalans i behandlingen av vissa fullvärdiga EU-medlemsstater. Tyvärr har denna fråga hittills inte fått tillräcklig uppmärksamhet från EU:s institutioner som ofta uppvisar en överdriven entusiasm i andra frågor. Vi upplever en underlig situation där till exempel polska medborgare fortfarande behandlas som potentiella ekonomiska invandrare, trots att det är evigheter sedan deras mål var USA. De kan, när allt kommer omkring, arbeta i EU:s länder där man har öppnat arbetsmarknaden för dem. Det finns inga ekonomiska och förvisso inga politiska skäl till att de skulle behöva visum för att resa till Förenta staterna.
Vi får hoppas att EU:s länder, vid nästa toppmöte mellan EU och Förenta staterna, kommer att ta upp detta problem på ett bestämt sätt och slutligen lösa det.
Jana Bobošíková
(CS) Herr talman! Mot bakgrund av att kommissionsledamot Günter Verheugen med eftertryck talade om välstånd förväntar jag mig att man under toppmötet först och främst kommer att söka efter ett sätt att hejda de stigande livsmedelspriserna. Jag förväntar mig ett politiskt korrekt svar på det faktum att tiotals miljoner människor kommer att dö av hunger detta år, och att ytterligare hundra miljoner kommer att glida djupare ned i fattigdom. Samtidigt blir mjölk i Europa just nu uthälld till ingen nytta, medan den raps och de sockerrör som nu blommar på fälten kommer att ösas ner i fordonens bränsletankar. Höga bidrag och importtullar gör det mer lönsamt att hellre odla bränsle än spannmål, trots att det är väl känt att priset för vete omedelbart skulle falla med tio procent och priset på majs med så mycket som 20 procent om länderna fastställde ett moratorium för biobränslen. Herr talman! Jag anser att det under mötet i Ljubljana om en vecka kommer att stå klart huruvida EU och USA avser att ta itu med sina globala skyldigheter eller bara fortsätta att tala om dem på ett populistiskt sätt. Mot bakgrund av att den befintliga jordbrukspolitiken leder till (bokstavligen) dödliga resultat borde man snarast möjligt avskaffa de meningslösa jordbruksstöden, kvoterna och tullavgifterna, samt upphöra med att främja biobränslen.
Jerzy Buzek
(PL) Herr talman! Vi talar med EU:s viktigaste partner. Vi har visserligen olika åsikter i många frågor, men faktum är att vi står närmare USA än något annat främmande land. Samtidigt har vi emellertid, på ett övergripande plan, olika strategier när det gäller vissa nyckelfrågor som berör hela vår planet.
EU har gjort kampen mot den globala uppvärmningen till paroll för all sin verksamhet - dessa är preferenserna för samtliga ordförandeskap, både tidigare och framtida. Förenta staterna håller med om att det framför allt är människors handlingar som har lett till förändringar av klimatet, men samtidigt vill man inte ta på sig bördan för att bekämpa klimatförändringen. Däremot har vi i EU antagit ett mycket hårt program för att begränsa utsläppen. Detta program kommer att leda till stränga konsekvenser för vår ekonomi. Vi har beslutat att göra detta för att få andra att göra gemensam sak med oss. Detta är vårt syfte, för vi kan inte på egen hand rädda planeten.
Förenta staterna är praktiskt taget det land som släpper ut mest växthusgaser i världen. Att övertyga det land som står för de största utsläppen att åta sig gemensamma förpliktelser skulle kunna leda till ett globalt samförstånd i Poznań och Köpenhamn, och det är först när vi lyckas nå ett sådant samförstånd som vårt program för att begränsa utsläppen kommer att ha varit mödan värt. Jag anser därför att diskussionen med Förenta staterna om denna fråga, samt presentationen av våra projekt och möjligheten att övertyga dem om att agera samfällt med oss på den internationella arenan under kommande sammanträden för klimatkonventioner, är en av de viktigaste och kanske den odelat viktigaste frågan för EU idag.
Ana Maria Gomes
(PT) Det sista toppmötet mellan EU och Förenta staterna under epoken Bush kommer att äga rum den 10 juni. Denna epok har för evigt fläckats av den olagliga invasionen i Irak och de skamliga gärningarna på Abu Ghraib, Guantánamo och de hemliga fängelserna. Vi kommer att dra en lättnadens suck efter åtta års tillbakagång. Åtta förspillda år uttryckt som något som kunde ha blivit en effektiv kamp mot terrorismen förenlig med demokratiska värden och mänskliga rättigheter. Förspillda år när det gäller fredssträvan i Mellanöstern, kampen mot den organiserade brottsligheten samt nedrustning och icke-spridning av kärnvapen.
Vi vet i alla fall att Barack Obama kommer att bli det demokratiska partiets kandidat, och att hoppet återvänder. Barack Obama har utlovat sitt stöd för att stärka icke-spridningsavtalet och till och med försvarat målet om en fullständig nedrustning av kärnvapen. Detta har redan lett till en kedjereaktion hos den republikanska motparten, senator John McCain, som har slutit sig till Obamas ståndpunkt och tillagt att han stöder ett tillbakadragande av taktiska kärnvapen från Europa. Detta bevisar att det finns en kritisk massa i USA som är redo för en ändrad strategi.
EU bör snarast möjligt närma sig den nya administrationen för att utarbeta gemensamma strategier för konferensen 2010 om utvärdering av fördraget om icke-spridning av kärnvapen samt strategier för alla de ramverk inom vilka den globala säkerheten och i synnerhet icke-spridningen av massförstörelsevapen står på spel, däribland förhandlingarna med Iran. Med detta i åtanke är kontakterna mellan Europaparlamentets och den nordamerikanska kongressens ledamöter av största betydelse, och dessa bör genast stärkas.
Det nordamerikanska ledarskapet är inte längre tillräckligt för att bekämpa dagens hot och förhindra nya i framtiden. Det är emellertid fortfarande absolut nödvändigt. Vi är säkra på att president Barrack Obama - och jag hoppas att det blir han - kommer att klara utmaningen och att EU kan utnyttja varje tillfälle för att bidra till en bestående förstärkning av det multilaterala systemet.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Herr talman! Över hela världen ökar problemen. Ett exempel är den förvärrade ekonomiska situationen. Ett andra är det politiska utnyttjandet av tillgången på råmaterial, och råmaterialens prisökning, däribland det stigande livsmedelspriset. Ett tredje problem är terrorismen. Ett fjärde är lokala väpnade konflikter. Ingen enskild stat har förmågan att lösa dessa problem, så det krävs dialog och samarbete mellan EU och Förenta staterna.
Detta mynt har emellertid också en annan sida, och det är den ekonomiska och politiska konkurrensen mellan EU och Förenta staterna. Därför krävs det lämpliga åtgärder i de viktigaste frågorna för att förhindra att denna konkurrens får en splittrande verkan. Åtgärder är särskilt nödvändiga i ekonomiska frågor. Världen får inte bli gisslan för spekulativt kapital och monopol på råmaterial. EU bör inte stå tillsammans med Al Gore som förespråkare för idén om en global uppvärmning på bekostnad av sina egna företag.
Med anledning av Förenta staternas förestående presidentskifte bör EU göra sina egna politiska prioriteringar, och klart och tydligt lägga fram sina egna förslag för att lösa problemen.
Dushana Zdravkova
(BG) Som företrädare för en ny EU-medlemsstat och som ledamot av delegationen för förbindelserna med Förenta staterna vill jag tala om den viktiga uppgift som åligger den transatlantiska lagstiftningsdialogen, som utgjorde en del av det möte som för bara några dagar sedan hölls i Ljubljana.
Jag vill uttrycka min tacksamhet för de frågor som fanns med på dagordningen. De visade nämligen tydligt att de utmaningar som några av de nya EU-medlemsstaterna står inför i stor utsträckning förkommer på EU:s och de europeiska institutionernas dagordning, vilket ger oss en känsla av säkerhet och skydd av centrala intressen.
Vad jag emellertid främst har i åtanke är den fråga som gäller de säkerhetsåtgärder som har offentliggjorts i vida kretsar. Dessa omfattar viseringsåtgärder, samt kravet på en hundraprocentig granskning av lastcontainrar.
Å ena sidan påverkar dessa åtgärder den fria rörligheten för medborgare från mitt hemland, och i första hand de ungas förutsättningar till lika rättigheter och möjligheter som personer i deras ålder har i andra länder. Å andra sidan skapar dessa åtgärder ekonomiska problem för länder som Bulgarien, som har relativt små hamnar och som blir tvungna att axla den tunga finansiella bördan för att tillhandahålla den nya kontrollutrustningen.
Åtgärderna kommer att medföra att dessa hamnar avstår från att hantera sådan last som istället kanaliseras till större hamnresurser. Detta kommer definitivt att försämra de ekonomiska intressen som finns i regioner likt min hemregion, dvs. staden Varna, och andra Svartahavsregioner.
Under de sammanträden som har hållits för att diskutera viseringsfrågor har jag informerat våra kolleger från den nordamerikanska kongressen om att situationen i Bulgarien är fundamentalt annorlunda än vad den var för 10 eller 15 år sedan, när ett stort antal unga människor åkte till Förenta staterna och när också andelen avslag på viseringsansökningar var mindre. Detta är skälet till att vi bör inleda en ny dialog mellan de två länderna.
Jag anser ändå att Bulgarien bör förbli lojalt mot EU:s gemensamma politik och insistera på att åtgärder ska tillämpas för att skydda EU:s samtliga medborgare på grundval av principen om ömsesidighet. Samtidigt måste våra nordamerikanska kolleger förstå att vi alla står inför gemensamma säkerhetsproblem som vi är tvungna att lösa genom att samarbeta snarare än genom att hindra varandra. Därför stöder jag resolutionen och det kommande sammanträdet.
Helmut Kuhne
(DE) Herr talman! En fundamentalt positiv förbindelse med Förenta staterna utesluter inte olika intressen och ståndpunkter. Jag anser att ett partnerskap på lika villkor är möjligt på en sådan grundval. Bara därigenom kan vi på ett övertygande sätt motarbeta antiamerikanismen.
Av denna anledning förespråkar vi i socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet en direkt dialog om säkerhetspolitik med Förenta staterna beträffande de frågor där EU har jurisdiktion. Jag ska nämna två exempel på detta, nämligen de västerländska värderingarnas trovärdighet i kampen mot terrorismen och frågan om stabilisering och återuppbyggnad.
Av precis dessa orsaker motsätter vi oss EU:s öppna eller dolda förbindelser till Förenta staternas nationella säkerhetsstrategi, som förekommer i ett av ändringsförslagen från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater till betänkandet om en säkerhetsstrategi, som vi kommer att rösta om i morgon. Det är nämligen fullständigt uppenbart att ingen nordamerikansk president någonsin kommer att acceptera att en tredje part, vare sig det är EU eller inte, blir medundertecknare till denna nationella säkerhetsstrategi. Varför ska vi således binda oss till detta genom en blankofullmakt? Detta är inte jämlika villkor, och därför motsätter vi oss en sådan ståndpunkt.
Atanas Paparizov
(BG) Herr talman! Jag vill uttala mitt stöd för den föreslagna gemensamma resolutionen och beröra två frågor som diskuterades under lagstiftningsdialogen i Ljubljana, nämligen klimatförändringen och energin, där båda parter, dvs. Förenta staterna och EU, bör samarbeta i större utsträckning.
Jag hoppas att det kommer fler liknande tillfällen i kölvattnet av det nordamerikanska presidentvalet. Jag litar i synnerhet på att den nordamerikanska kongressens lagstiftningsåtgärder kan göra det möjligt att nå globala lösningar under Köpenhamnskonferensen. I annat fall skulle länder likt Bulgarien påverkas allvarligt av den förlorade konkurrenskraften på deras produkter och exportvaror om de blir de enda som införlivar kommissionens förslag om klimatförändringen.
Vad beträffar energisektorn borde vårt samarbete inte begränsas enbart till ren teknik och därtill hörande kapital, utan det borde också omfatta kärnenergi som uppenbarligen ökar i betydelse över hela världen, särskilt i länder som Kina och Indien. Vi skulle kunna bli partner på det här området om bara EU kunde införliva kärnenergifrågor på ett mer oförbehållsamt sätt i sin politik.
Peter Skinner
(EN) Herr talman! Jag ska inrikta mig på tre punkter. För det första håller jag med om det som kommissionsledamoten framhöll, dvs. låt oss följa upp det transatlantiska ekonomiska rådet och det arbete som vi kan utföra där. Vi behöver visa att vi kan ta mycket allvarligt på vissa frågor, och göra de förändringar som krävs för att kunna upphäva eventuella onödiga hinder, vilket är ett grundläggande skydd för den nationella säkerheten. Detta omfattar även fjäderfän, och det är tråkigt att höra en kommentar här i parlamentet om att vi inte borde avskaffa detta förbud.
För det andra är vi tvungna att främja en positiv agenda samt utmana varandra i sådana svåra frågor som t.ex. klimatförändringen. Ekonomi är en mycket positiv sak att tala om, och jag hoppas att försäkring kommer att läggas till listan över de framsteg som hittills har gjorts på det här området.
Slutligen blev den senaste transatlantiska dialogen i Ljubljana ännu bättre än den förra. Fler frågor diskuterades och man enades om mer, och i likhet med mina kolleger kan jag hålla med om att vi nu behöver föra upp detta på den nivå som man enades om i den gemensamma Houstonförklaringen från 1997.
Corina Creţu
(EN) Herr talman! Jag vill ta upp några frågor som jag hoppas kommer att finnas med på dagordningen för toppmötet den 10 juni.
För det första, när det gäller Kosovo är det uppenbart att det inte ligger i någons intresse att få en ny misslyckad stat på Balkan, och därför har Rumänien deltagit under flera års tid i de ansträngningar som gjorts för att stabilisera regionen. Våra farhågor gäller i huvudsak den organiserade brottsligheten, prostitutionen och människohandeln, narkotika och vapen, och jag anser att de nya myndigheterna i Kosovo bör öka sina insatser för att kontrollera denna verksamhet.
Jag anser också att det är mycket viktigt att grundligt övervaka hur den lokala kulturen bevaras, särskilt de ortodoxa klostren i området.
En annan fråga som jag vill ta upp gäller visumreglerna för alla de europeiska medborgare som reser till Förenta staterna. Jag vill tacka kommissionsledamot Günter Verheugen och minister Dimitrij Rupel för att ha tagit upp denna fråga. Som ni har sett här i parlamentet finns det en mycket stark sammanhållning, oavsett våra politiska färger. Jag måste säga att jag blev mycket överraskad över att våra kolleger från den nordamerikanska kongressen, under mötet i Ljubljana, lade hela ansvaret för denna fråga på USA:s utrikesministerium, medan däremot president Bush brukar säga att hela ansvaret vilar på kongressen. Jag hoppas att ni till sist får ett svar under detta toppmöte i Ljubljana.
Slutligen vill jag ta upp frågan om priset på livsmedel och fattigdomen.
Zita Pleštinská
(SK) Mina damer och herrar! När utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd besökte Washington i juli 2007 blev jag medveten om betydelsen av samarbete mellan Förenta staterna och EU.
Jag anser att en gemensam europeisk och nordamerikansk politik på områden som tullavgifter, immateriell egendom, ömsesidigt erkännande, ömsesidig förståelse och harmonisering av standarder kan leda till upprättandet av ett nytt transatlantiskt handelsområde till fördel för både entreprenörer och konsumenter, på båda sidor om Atlanten. Eftersom leksaksdirektivet för närvarande håller på att diskuteras i parlamentet skulle det vara fördelaktigt att hitta en gemensam politik även på området för leksakssäkerhet. Jag är säker på att kommissionsledamot Günter Verheugen, som företräder EU i den transatlantiska dialogen, kan uppnå en hel del i den här frågan.
Jag hoppas att USA:s program för viseringsundantag, till följd av det förestående toppmötet mellan EU och USA, kommer att utvidgas till att omfatta samtliga EU-medborgare, däribland mitt hemland Slovakien.
Stolojan, Theodor Dumitru
(RO) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamot Günter Verheugen för att på dagordningen för toppmötet mellan EU och USA ha fört upp den fråga om visum som bekymrar medborgarna i mitt hemland, och som jag företräder här i Europaparlamentet. Dessutom insisterar jag på att USA ska ansluta sig till EU:s insatser för att bemöta utmaningarna med klimatförändringen. I annat fall kommer samtliga europeiska företag att missgynnas när det gäller konkurrensen med USA.
Dimitrij Rupel
rådets ordförande. - (SL) Låt mig besvara de tre frågor jag anser vara de viktigaste.
Till att börja med vill jag bemöta frågan från Libor Rouček om antirobotskölden. Libor Roučeks fråga går på ett sätt längre än att vara en EU-fråga eftersom det gäller avtal mellan två enskilda EU-länder och Förenta staterna, och särskilt två länder, Tjeckien och Polen, som sluter bilaterala avtal med Förenta staterna.
Jag skulle personligen vilja att dessa frågor diskuteras inom Nato eller EU, men det är för närvarande inte möjligt. Som jag sa är det en bilateral fråga som förstås faller inom de länders behörighet som sluter dessa avtal.
När det gäller programmet för viseringsundantag som har kritiserats en hel del och diskuterats många gånger här vill jag säga följande: När det handlar om att utöka programmet, programmet för viseringsundantag, hoppas vi att framsteg snart ska göras i enlighet med avtalet om en tvåspårsstrategi - den strategi som antogs vid mötet mellan EU:s och Förenta staternas ministrar med ansvar för rättsliga och inrikes frågor.
Hittills har man enats om att Förenta staterna ska förhandla med de enskilda medlemsstaterna i frågor som faller inom nationell behörighet och med kommissionen i frågor som faller inom EU:s behörighet. Detta sa jag tidigare i mitt inledande anförande. Därför väntar vi oss att detta program utökas till att omfatta fler EU-medlemsstater till slutet av 2008. I dag omfattas elva länder ännu inte av programmet.
Jag vill gärna säga ett par ord om klimatförändringarna om det går för sig, herr talman. Frågan var om vi har arbetat tillräckligt med denna fråga eller detta problem. Jag är glad att två viktiga möten om klimatförändringar och energi har hållits under vårt ordförandeskap, först ”Dialogen på hög nivå om klimatförändringar, ren energi och hållbar utveckling” och sedan ”Strategisk energiöversyn”.
Vi vill ändå att Förenta staterna visar ett större åtagande på detta område, och vi i EU ska försöka övertyga våra amerikanska vänner om betydelsen av att agera globalt och i samförstånd mellan européer och amerikaner. Just nu är det mycket som skiljer oss åt.
Jag menar också att EU har den starka uppfattningen att bekämpningen av klimatförändringarna måste hanteras inom ramen för Förenta nationerna. Så mycket kan jag bidra i den diskussionen.
Günter Verheugen
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill kort ta upp två frågor. Jag börjar med samarbete i säkerhetsfrågor som Sophia in 't Veld har sammanfattat mycket koncist och som gäller hur vi ska hitta rätt balans mellan våra amerikanska vänners säkerhetskrav och vårt eget behov av våra medborgares individuella fri- och rättigheter.
Jag kan säga direkt till er, fru in 't Veld, att kommissionen helt delar era farhågor, och jag ska självklart informera min berörda kollega om den kritik ni uttryckt mot brist på öppenhet och insyn i processen och be honom skapa mer öppenhet och insyn.
Vi ska tala med amerikanerna innan vi kan godta någonting som handlar om de principer som ska förmå oss att samarbeta i dessa frågor. Om ingen förståelse finns för dessa principer kan det knappast finnas någon förståelse för individuella frågeställningar. Detta är förstås en av de frågor vi ska ta upp vid nästa veckas möte i Ljubljana.
Jag finner inget nöje i att säga något mer om fjäderfä, men frågan har dryftats av många talare här. Det är alltid bra att veta vad vi faktiskt talar om. Därför är det också viktigt att veta att detta inte handlar om livsmedelssäkerhet. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, som är behörig i frågan, har i flera år nu förklarat att importerade amerikanska fjäderfän inte ger upphov till finns minsta risk för konsumenthälsan. Vi talar inte om ett veterinärt problem utan om en ren handelspolitisk fråga som ska hanteras utifrån frågeställningen vilka våra intressen är och hur vi bäst försvarar dem. Det var vad jag behövde säga.
Kommissionen hyser inte heller någon annan uppfattning. Kommissionen har förklarat från början hur denna något bisarra dispyt inte ska tillåtas bli en belastning och hur vi ska göra oss kvitt problemet.
Talmannen
Jag har mottagit sju resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Magor Imre Csibi  
Som vice ordförande för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet uppmuntrar jag EU:s företrädare att delta i mötet med tjänstemännen från Förenta staterna för att analysera lösningar i frågan om klimatförändringarna.
Klimatförändringar är en global utmaning som vi bör förbereda ett globalt svar på. EU tar steg i den riktningen. Vi förväntar oss samma sak av våra grannar på andra sidan havet. Jag är glad att Förenta staterna ska delta i det internationella samfundets ansträngningar efter 2012 efter det att Kyotoprotokollet löpt ut.
Jag värdesätter också att Förenta staternas president i slutändan medgivit att vi behöver lagstiftning för att minska utsläppsnivåerna av växthusgaser. Jag vill uppmuntra EU:s företrädare att diskutera en reell minskning i procent för att faktiskt få ett slut på den globala uppvärmningen. Vi kan inte godta att vi erkänner behovet av lagstiftning men backar så fort vi kommer till siffror.
Samtidigt måste framtida debatter om ramen för samarbete om klimatförändringar baseras på verkliga studier om förnybara energikällor. Jag avser främst den första generationens biobränslen. Det är nödvändigt att hålla användningen av dem nere på en låg nivå liksom bidragsnivåerna. På så vis skyddar vi den biologiska mångfalden och undviker prisökningar på livsmedel för att allt mindre mark används till jordbruk.
András Gyürk  
Toppmötet mellan EU och Förenta staterna som äger rum om några dagar är ett bra tillfälle för oss att granska hur de transatlantiska förbindelserna utvecklas på de viktigaste områdena. Vi anser att samarbete om energipolitik ska inta en framträdande plats på dagordningen.
En säker energiförsörjning är fortsatt det främsta målet på båda sidor Atlanten. Det är allmänt känt att de flesta fyndigheterna är belägna i länder som inte alltid motsvarar kraven för en demokrati. Just därför behövs gemensamma åtgärder och fortsatta ansträngningar för att värna om de mänskliga rättigheterna och rättsstaten. Det är viktigt för oss att betona att spridningen av demokratins principer också betyder säkrare energiförsörjning.
Därutöver måste framtida samarbete än mer fokusera på bekämpningen av klimatförändringarna. Det är en mycket välkommen utveckling att Förenta staterna har åtagit sig att lägga grunden för det system som träder in efter Kyotoprotokollet. EU:s medlemsstater och Förenta staterna måste spela en ledande roll för att de mest utvecklade länderna ska vara ense om de viktigaste hörnstenarna i det internationella avtalet före årets slut. Åtgärdspaketet för att minska utsläpp som nyligen introducerades i amerikansk lagstiftning är den senaste tecknet på att Washington vill ikläda sig en aktiv roll i kampen mot klimatförändringarna.
Oljepriserna som ligger på sådana extrema nivåer som tidigare var otänkbara fäster vår uppmärksamhet vid vikten av gemensamma internationella åtgärder på energipolitikens område. Vi är övertygade om att Förenta staterna och EU inte har något annat val än att ta sitt ansvar.
Gábor Harangozó  
Förbindelserna mellan EU och Förenta staterna har i många avseenden genomgått grundliga förändringarna de senaste åren och går nu in i en fas av konsolidering av många av de frågor som samarbetet avser. Fallet nyligen med förhandlingar om upphävda viseringskrav för resenärer från EU är ett utmärkt exempel - trots det positiva resultatet - och visar att de framgångsrika samtalen mellan Förenta staterna och EU förutsätter att vi undviker att bara hantera bilaterala avtal som faktiskt undergräver EU:s förhandlingskapacitet som helhet.
En paketöverenskommelse som omfattar de 27 medlemsstaterna och bygger på fördelningen av behörigheter mellan EU och medlemsstaterna var mycket riktigt avgörande för ett stöd för EU:s gemensamma viseringspolitik. Det är helt nödvändigt att se till att, där gemenskapsbehörighet råder, vi säkrar EU-omspännande avtal med våra strategiska partner, t.ex. Förenta staterna. Enligt min åsikt är det i båda parters intresse. Det är också enda sättet att se till att programmet för undantag från viseringskrav medför ömsesidigt resande utan viseringskrav och lika behandling av alla våra medborgare när det gäller statusen för deras pass, precis som för medborgare från Förenta staterna.
Tunne Kelam  
Tiden är inne att tydligt betona med fullt ansvarstagande att partnerskapet mellan EU och Förenta staterna inte bara är en hörnsten i EU:s trovärdiga och effektiva utrikes aktiviteter utan att endast ett nära samarbete och samordning mellan båda partner gör det möjligt för dem att spela nyckelroller i en värld av globalisering och garantera stabilitet och demokrati.
EU har ingen annan partner i världen som man delar de grundläggande värderingarna för frihet, rättsstaten och försvaret av de mänskliga rättigheterna med.
Det är hög tid att återupprätta det normala samarbetet och ömsesidiga förtroendet efter skadan som följde efter invasionen av Irak. Denna händelse splittrade även EU dramatiskt.
Därför uppmanar jag starkt båda partner att utan dröjsmål fortsätta arbetet i det transatlantiska ekonomiska rådet. En gemensam strategi mot klimatförändringsproblemet kommer i grunden att förbättra möjligheterna att lösa detsamma. Detsamma gäller för Iran. Både Förenta staterna och EU behöver enas om en gemensam strategi för Iran för att effektivt stoppa utvecklingen av kärnvapen där.
Slutligen behöver vi ett starkare, omdefinierat partnerskap mellan EU och Nato som också kommer att förbättra vårt samarbete i Afghanistan.
Eija-Riitta Korhola  
Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill ta upp två frågor som EU behöver fokusera på vid toppmötet. Globala utmaningar betyder att västvärlden framför allt behöver visa upp enighet och ansvarskänsla.
För det första bör EU ha en konstruktiv debatt om Amerikas roll i klimatpolitiken. Världen har halvtannat år på sig att ändra kurs före Köpenhamn. Å ena sidan behöver vi uppmuntra Förenta staterna att ta fram nödvändiga planer för klimatlagstiftningen. Vi ska betona att lösningen på problemet med den globala klimatförändringen är en världsekonomi som bygger på liten användning av kol. Det betyder att kolmarknadens mekanismer för olika länder bör enhetliggöras och med tiden integreras med varandra. Amerikas regionala system för handel med utsläppsrätter inger hopp.
Å andra sidan behöver vi förstå att vår partner i kampen mot klimatförändringarna är bättre än sitt rykte. EU bör söka vägledning från Förenta staterna och erkänna deras givande ansträngningar att utveckla ren teknik. Här har EU en del att kvar att göra. Förenta staterna visar vägen framåt genom att föreslå inrättandet av en internationell fond för miljövänlig teknik. Samarbete mellan EU och Förenta staterna kommer också att vara mycket viktigt för att införa åtgärder för anpassning till klimatförändringarna.
För det andra bör man under toppmötet lyfta fram de grundläggande värderingar vi står enade bakom: demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstaten. Vi måste våga ställa oss frågan hur vår värdegrund genomförs i västvärldens politik. Tar sig världens ledare bra ut när det gäller t.ex. bekämpningen av terrorismen? Terrorism är ett hot mot både EU och Förenta staterna, och medlen för att motverka den behöver därför tåla en genomlysning.
Ibland verkar global politisk retorik och världen till vardags glömma bort att vår värdegrund inte i första hand ålägger andra att göra något utan snarare oss själva, oavsett om vi talar om Mellanöstern, västra Balkan eller Afrika.
Bernard Wojciechowski  
Det kommande toppmötet mellan EU och Förenta staterna kommer att ge båda transatlantiska partner en gemensam grund i frågor som gäller på båda sidor Atlanten. Våra kontinenter har en gemensam civilisation och historia. Vi måste se till att detta relationsband är så starkt som möjligt så att vi kan nå målen som inte bara är viktiga för båda sidor utan är globala betingelser. Det växande och extrema behovet av energi i tillväxtekonomierna, ökande livsmedelspriser och konflikter runtom i världen är bara några av de frågor som partnerskapet mellan EU och Förenta staterna måste arbeta med för fred och hållbarhet och för att bana vägen för mänsklig värdighet på hela jorden. En framgångssaga med dessa förbindelser är Nato, en organisation vi alla bör stödja och stärka eftersom den har säkrat freden i Europa och utvecklat djupare band mellan EU och Förenta staterna.
