Överläggningarna i utskottet för framställningar år 2007 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av David Hammerstein, för utskottet för framställningar, om överläggningarna i utskottet för framställningar under 2007.
David Hammerstein
föredragande. - (ES) Fru talman! Jag vill tacka alla ledamöter i utskottet för framställningar, framför allt skuggföredraganden och vår ordförande Marcin Libicki, för deras samarbete och dagliga arbete med framställningarna.
Vi behöver mer än någonsin framställningar från medborgarna, så att vi kan föra EU närmare medborgarna och deras problem i vardagen. Vi behöver mer än någonsin framställningar från medborgarna, så att vi kan se till att gemenskapsrätten följs och genomförs.
Vi behöver framställningar från medborgarna för att tydligt kunna visa vad EU står för, för att kunna bevisa att EU inte är någon diffus institution utan något som påverkar alla människors vardag och för att kunna föra en dialog med tusentals medborgare.
Det går bra för oss. År 2007 fick utskottet för framställningar in 50 procent fler ärenden än år 2006. Den framgången återspeglar vårt arbete. Det är en framgång som gynnar EU-institutionerna i allmänhet.
Det land som har ingett det största antalet framställningar till utskottet är mitt land Spanien. En tredjedel av alla framställningar som rör miljön i EU kommer från Spanien. Detta visar vilket förtroende människor i Spanien har för EU-institutionerna och det visar även vilket arbete vi har lagt ner i Spanien. Även antalet ärenden från nya EU-medlemsstater som Rumänien och Polen ökar.
Men vårt utskotts framgångar - det ökade antalet framställningar - ger även upphov till flera administrativa och politiska problem. Utskottet saknar resurser. Antalet ärenden ökar kontinuerligt, men antalet anställda på sekretariatet ökar inte och det gör inte eller det antal personer i kommissionen som behandlar framställningarna.
Institutionerna måste bemöta medborgarnas oro på ett taktfullt sätt. Vi behöver tillräckliga resurser för att kunna behandla framställningarna snabbt och ändamålsenligt. Ibland pågår framställningsprocessen i flera år. Om framställningarna inte behandlas i tid förlorar de sin giltighet och EU-institutionerna förlorar då helt sin förmåga att agera.
Ibland behandlar inte kommissionen framställningarna med den rättsliga och administrativa omsorg som krävs. Visst finns det framställningar som irriterar makthavarna. Visst finns det framställningar som irriterar myndigheterna. Visst finns det framställningar som är obekväma, eftersom de lockar hundratals eller tusentals personer till Europaparlamentet. Men det är just på detta sätt som EU blir starkare.
Förra året gjorde vi sex studiebesök till Tyskland, Spanien, Irland, Polen, Frankrike och Cypern. Vart och ett av dessa besök resulterade i en rapport. Vi lade särskild vikt vid framställningar som återspeglar medborgarnas oro för miljön och miljöskydd och framställningar om direktiv som rör vatten, äganderätt och minoriteters rättigheter.
På många områden har vi förbättrat samarbetet med kommissionen, Europeiska ombudsmannen och institutioner som Solvit för att påskynda våra svar på framställningarna.
Framställningar kräver ofta förlikning utanför domstol, inte en lösning som helt enkelt består i att dra ärendet inför EU:s domstolar.
Ett av de viktigaste ärendena de senaste åren - år 2007 och tidigare - var framställningen om Via Baltica, en vägkorridor genom ett område som är skyddat enligt gemenskapsrätten. Kommissionen och EG-domstolen har redan agerat föredömligt för att förebygga oåterkalleliga skador på miljön.
Andra mycket viktiga ärenden (och här vill jag tacka kommissionsledamot Charlie McCreevy som är här i dag) var Valencias stadsutvecklingslag, där Charlie McCreevy och hans grupp agerade effektivt för att se till att direktivet om offentlig upphandling följs. Andra ärenden var Equitable Life, Loiret i Frankrike, skyddet av vattenkvaliteten i Frankrike och den känsliga frågan om vårdnadsrätt i Tyskland.
Vi har för närvarande ett antal framställningar, t.ex. framställningen om att Europaparlamentet endast bör ha ett säte, som har fått stöd av 1,5 miljoner medborgare. Vi kräver att få rätt att behandla denna framställning, men parlamentets presidium har inte beviljat oss detta.
Slutligen har vi lagt fram några förslag om att bland annat få ändra namnet på utskottet för framställningar. Vi föreslår ”utskottet för medborgarnas framställningar” för att klargöra utskottets viktiga funktion och vilken roll EU-medborgarna spelar för utskottet. I samma syfte vill vi att parlamentet ska vara öppet på alla sätt på Internet och begär att parlamentets webbsystem ska vara kompatibla. De nuvarande webbsystemen utestänger tusentals eller miljontals EU-medborgare som inte har den programvara som krävs för att få tillträde till den webbplats som sänder mitt anförande här i parlamentet just nu.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag deltar i den här debatten för min kollega Margot Wallströms räkning.
Det arbete som genomförs av utskottet för framställningar ger oss en fascinerande inblick i medborgarnas oro och missnöje när det gäller EU-frågor. Det sträcker sig över många politiska områden och till de mest frekventa hör markanvändning och miljöfrågor. Framställningarna kommer från så gott som alla medlemsstater och omfattar ett brett tvärsnitt av det civila samhället - allt från enskilda medborgare till multinationella icke-statliga organisationer. Jag anser att er föredragande har rätt när han betonar hur viktigt ert arbete är med de tusentals eller fler framställningar ni får in varje år.
Jag skulle vilja ta upp två aspekter i betänkandet och resolutionen. Den första är den senaste utvecklingen av utskottets studiebesök på platser för klagomål som kan få ett stort mediegenomslag och som utan tvekan gör ert arbete synligare. Utöver press och medietäckning utarbetades även mycket informativa rapporter till följd av dessa uppdrag som även håller hög kvalitet såvitt jag förstår. Jag anser att detta är viktiga bevis för er verksamhet och att de förtjänar stor publicitet. Ni lägger ner mycket tid och stora resurser på det, men jag är säker på att det kommer att betala sig.
Den andra aspekten jag vill ta upp handlar mer om framtiden. Jag vill återigen försäkra er om att vi har för avsikt att skapa ett så bra samarbete som möjligt mellan kommissionen och parlamentet. Detta samarbete stärks ömsesidigt. Ett samarbete ger bättre informationsutbyte och det ger överlag bättre service för våra medborgare. Den ökade arbetsbelastningen i behandlingen av framställningarna på senare tid som beskrivs i betänkandet gör behovet av ett effektivt samarbete mellan institutionerna ännu viktigare. Jag vill att ni ska veta att vi kommer att göra vårt bästa för att det ska fungera.
Simon Busuttil
Tack, herr talman. Jag vill inleda med att gratulera föredraganden David Hammerstein till det betänkande han har utarbetat och för den insats han har gjort. Eurobarometers senaste opinionsundersökning på EU-nivå visar att Europaparlamentet är den institution som EU-medborgarna har störst förtroende för: 52 procent av européerna har förtroende för Europaparlamentet, vilket är en högre procentandel än dem som har förtroende för kommissionen (47 procent) och högre än dem som har förtroende för sina nationella parlament (34 procent) och även högre än dem som har förtroende för sina nationella regeringar (endast 32 procent av EU-medborgarna). Jag anser att vi bör stärka detta förtroende för Europaparlamentet. Europaparlamentet är alltså den institution som EU-medborgarna har störst förtroende för. Det tror jag beror på att ledamöterna i parlamentet väljs direkt av folket. Det beror även på att medborgarna har rätt enligt fördraget att framföra sina klagomål genom att inge en framställning för behandling i parlamentet. Det är det arbete som utförs av utskottet för framställningar. Det är därför ett mycket viktigt utskott, eftersom det ger folket en röst och det är det av parlamentets tjugo utskott som finns närmast folket. Vad kan vi göra för att förbättra situationen? Jag anser att vi bör öka medvetenheten om utskottet och medborgarnas möjlighet att lämna in framställningar. Jag håller inte med fördraganden om att utskottet är tillräckligt känt bland allmänheten. Jag anser att 1 500 framställningar är för lite när man tänker på att vi företräder en världsdel med en halv miljard invånare. Det är viktigt att vi ökar medvetenheten och medborgarnas möjlighet att framföra klagomål genom att inge framställningar. Vi måste förenkla metoderna så att det blir lättare för medborgarna att framföra klagomål. I det här betänkandet ber vi därför Europaparlamentets generalsekreterare att förhandla med kommissionen om att förenkla framställningsförfarandet. Vi vill även ha ökad effektivitet, eftersom vi anser att det uppstår många dröjsmål i handläggningen av klagomålen. Det tar tre månader för oss att registrera medborgarnas framställningar eller klagomål och det är milt sagt oacceptabelt lång tid. Slutligen vill vi ha effektivare rättsmedel. Vi vill ha ett närmare samarbete innan de rättsliga åtgärderna inleds och vi vill att det ska finnas nationella företrädare närvarande när våra medborgares klagomål behandlas. Tack så mycket.
Victor Boştinaru
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill gratulera föredraganden till det utmärkta arbete han har utfört och hans konkreta förslag. Texten vi har i dag återspeglar behovet av att betänkandet blir mer än en enkel uppräkning av utskottets huvudsakliga verksamhet under 2007.
Det gläder mig att de punkter vi framhöll finns med i betänkandet. Framställningar handlar om att dra fram felaktig tillämpning av gemenskapsrätten eller underlåtenhet att tillämpa den i ljuset. Framställningar handlar om att garantera de rättigheter som EU ger sina medborgare. Men jag är rädd för att detta unika institutionella instrument inte alltid är effektivt eller åtminstone inte så effektivt som det kan eller skulle kunna vara. Som föredragande har David Hammerstein med rätta framhävt en del brister och ofullständigheter, och dessa måste vi åtgärda.
För det första står det klart att antalet framställningar som inkommer till utskottet ökar konstant. Framställarna möts ibland av enorma dröjsmål innan de får svar eller ser resultatet av förfarandet. Instrumenten för att utöva påtryckningar på medlemsstaterna är inte alltid tillfredsställande. Jag undrar vad vi kan göra för att bli effektivare. Hur kan vi garantera både effektivitet och ett snabbt svar? Vi behöver bättre regler och skärpta tidsramar. Vi måste förbättra utskottets egna oberoende forskningsresurser. För att kunna göra det behöver vi fler resurser och rättslig expertis till sekretariatet. Antalet framställare ökar stadigt. Detta är det europeiska folkets röst och den måste vi ta hänsyn till.
För det andra är de institutionaliserade kommunikationskanalerna med nationella myndigheter otillräckliga. Antalet otillåtliga framställningar är stort. Vi måste skapa fler samordningsstrukturer med relevanta myndigheter på nationell parlaments- och regeringsnivå.
Jag vill än en gång gratulera föredraganden till hans arbete och tacka honom och kollegerna från andra grupper för deras värdefulla samarbete. Framställningar handlar om medborgare som kämpar för sina rättigheter, sina europeiska rättigheter. Vi måste finnas här och försvara dem. Det är utskottets institutionella uppgift och skyldighet. Det är vi skyldiga våra europeiska landsmän och jag är säker på att ni håller med mig om att det är dags för oss att visa att vi är skyldiga att infria deras förväntningar.
Herr kommissionsledamot, detta utskott handlar inte bara om synlighet och om att bli effektivare i de europeiska mediernas ögon. Jag vill här hänvisa - även om det inte handlar om 2007 års betänkande - till det mycket framgångsrika sätt på vilket utskottet för framställningar och kommissionsledamot László Kovács har arbetat tillsammans för att försvara EU-medborgarnas rättigheter i mitt land Rumänien. Det vill jag tacka honom för.
Talmannen
Tack så mycket. Vi har tyvärr inte mer tid nu.
Marian Harkin
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Först vill jag tacka föredraganden David Hammerstein för hans mycket utförliga och omfattande betänkande.
Det var mycket intressant att läsa i betänkandet att andra utskott ansvarar för rättslig verksamhet, medan utskottet för framställningar nu har visat att dess uppgift och funktion också är viktiga. Jag håller verkligen helt med om den uppfattningen och jag blir allt mer övertygad om det för varje utskottsmöte jag deltar i.
Vår främsta uppgift i parlamentet är att stifta lagar. Men för att kunna stifta bra lagar måste vi vara medvetna om vilka effekter lagstiftningen får så att vi kan förbättra vårt arbete i parlamentet.
Jag anser att målsättningen med den lagstiftning som parlamentet medverkar till att utforma bör vara att förbättra medborgarnas livskvalitet, men i utskottet för framställningar ser vi att så inte alltid är fallet. Sådana situationer uppstår ofta när lagstiftningen inte genomförs alls eller genomförs ofullständigt eller på grund av särskilda omständigheter eller situationer som lagstiftningen inte kan påverka. Jag anser att det är en nyttig läxa för oss alla och att vi bör lyssna och svara.
För mig handlar dock betänkandet huvudsakligen om hur utskottet svarar medborgarna och jag har sagt tidigare att för att kunna svara effektivt måste vi sätta oss in i framställarnas situation. De vänder sig till en stor institution, de saknar ofta juridisk eller politisk bakgrund, de avfärdas av byråkratin och är förmodligen mycket frustrerade över den situation de befinner sig i. För många framställare är vi den sista utvägen och det är helt avgörande att vi svarar på ett effektivt sätt.
Vi måste enligt min uppfattning börja med att förse medborgarna med tydlig och begriplig information. Som parlamentsledamöter är vi inte alltid bäst på att avgöra vad som är tydligt och begripligt. Vi borde låta medborgarpaneler testa den information vi tillhandahåller, de webbplatser vi utvecklar och de broschyrer vi trycker.
Vi måste vara mycket försiktiga så att vi inte lovar mer än vi kan hålla, annars blir medborgarna helt frustrerade och skyller allt på byråkratin i Bryssel.
När jag använder ordet ”lova” menar jag att vi måste förstå att medborgarna inte känner till de nationella myndigheternas förhalningspolitik och att de inte vet hur systemet fungerar. Det är vår skyldighet att berätta för dem hur det fungerar. Visserligen kan och bör vi försöka skapa förändring och med detta betänkande gör vi det i hög grad, men vi kan inte tillåta att medborgarna kommer i kläm.
När medborgarna får bra, exakt information och blir medvetna om sina möjligheter att agera, då kan vi ge dem den service de behöver. I betänkandet beskriver vi i detalj vad som krävs: tillräckliga resurser så att sekretariatet kan svara i rätt tid, ökat engagemang från rådet och medlemsstaterna och största möjliga samarbete med ombudsmannen och Solvit.
Men utöver detta visar betänkandet även tydligt att systemets svaga sidor måste utredas ytterligare. Som till exempel när framställare inte kan få rättmätig ersättning och när medlemsstaterna förhalar processen för att undvika överensstämmelse ända tills de hotas av böter och fortsätter att undvika ansvar för tidigare avsiktliga brott.
Vi har som lagstiftare tillsammans med kommissionen helt klart ett ansvar för att agera i sådana situationer.
Marcin Libicki
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Först och främst vill jag tacka föredraganden David Hammerstein. Jag är mycket glad över att David Hammerstein har utarbetat det här betänkandet. Han är en av de mest engagerade och framstående ledamöterna i utskottet för framställningar. Det har varit ett stort nöje för mig att få arbeta med honom de senaste fyra åren. Jag vill även tacka de övriga ledamöterna i utskottet för framställningar och alla som har och ska tala i den här frågan samt utskottets sekretariat som gör en stor insats. Som man kan läsa i David Hammersteins betänkande har antalet framställningar ökat enormt. Det arbetet har vilat på sekretariatet.
Utskottet för framställningar är ett mycket speciellt utskott eftersom det, som har nämnts tidigare, inte arbetar med lagstiftning på samma sätt som övriga utskott. I stället arbetar det främst för att skapa kommunikation mellan EU:s institutioner, särskilt Europaparlamentet, och våra medborgare. Precis som Simon Busuttil påminde oss om, är förtroendet för Europaparlamentet enormt stort, och det beror bland annat på arbetet i utskottet. De 1 500 framställningarna representerar inte bara 1 500 människor. Bakom framställningarna står ofta hundratals eller tusentals personer. Jag skulle vilja påminna er om att framställningen om att parlamentet enbart bör ha ett säte skrevs under av över en miljon personer. Frågan om hänvisningar till Gud och kristendomen i fördraget, stöddes av över en miljon människor, 700 000 personer stod bakom framställningen om radiostationen Radio COPE i Barcelona. Framställningarna om markanvändningsplaner i Spanien samt Equitable Life och Lloyds fick tiotusentals underskrifter. Miljontals EU-medborgare vet att utskottet för framställningar är en del av Europaparlamentet och de vet att detta mycket ofta är deras sista möjlighet att få upprättelse. Men jag hinner tyvärr inte tala mer om detta. Jag skulle än en gång vilja tacka alla som har deltagit i det utmärkta arbetet i utskottet för framställningar.
Jag vill även framhålla att talmanskonferensen avvisade rapporten från Europeiska ombudsmannen om felaktig förvaltning i Europeiska byrån för bedrägeribekämpning. Det är synd och skam!
Talmanskonferensen avvisade även en rapport om de tyska barn- och ungdomsmyndigheternas diskriminering av barn från splittrade familjer i EU, den så kallade Jugendamt-rapporten. Den handlade om diskriminering av barn från splittrade familjer, där den ena maken är tysk och den andra har en annan nationalitet. Jag är mycket bedrövad över att talmanskonferensen inte hjälpte EU-medborgarna att få hjälp från Europaparlamentet.
Talmannen
Herr ordförande, jag hoppas att ni ser detta som ett blygsamt uppskattningsbevis för ert utmärkta arbete. Vi fortsätter nu med debatten.
Eva Lichtenberger
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! När jag nu yttrar mig, gör jag det som en person som inte är utskottsledamot. Genom framställningar kan EU:s invånare göra sina röster hörda utan omvägar. Jag anser att detta är mycket lämpligt och angeläget i en tid då misstron mot EU ökar i många medlemsstater.
Framställningarna som sådana tas på allvar. De märks, vilket framgår av att antalet framställningar ökar. Vi anser att det därför är av största vikt att samtliga förhållanden som påtalas i dessa framställningar på lämpligt sätt följs upp, så att allmänhetens förtroende för Europaparlamentets organ bibehålls. Detta behöver vi vara vaksamma på.
Jag vill ta upp tre exempel. För det första framställningen om att Europaparlamentet endast bör ha ”ett säte”, som undertecknades av ett enormt antal människor. Ändå tycks det finnas ett motstånd här mot tanken på att debattera frågan på riktigt och ge ett tydligt svar. Men allmänheten förtjänar ett svar, och det måste vi ge dem.
Mitt andra exempel är motorleden Via Baltica och de miljöproblem som är förknippade med den. I det här ärendet reagerade utskottet korrekt, vilket framställarna också har bekräftat.
För det tredje vill jag påminna om att framställningar ofta berör mål som Europeiska unionen förklarat sig ha, men som den sedan inte arbetar för att genomföra. Hit hör initiativet ”Open Parliament”. Denna framställning handlar om att människor inte får tvingas att köpa en viss programvara för att kunna tillgodogöra sig material som tillhandahålls av Europaparlamentet, eller tvingas att sända in sina reaktioner i ett visst dokumentformat. ”Open Parliament” betyder öppna standarder. Här åligger det oss att handla.
Kathy Sinnott
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag anser att utskottet för framställningar är det viktigaste utskottet i hela parlamentet. Det utgör ett forum som medborgarna kan använda för att tala om för oss hur de påverkas, eller inte påverkas, av alla de lagar som vi arbetar med i de övriga utskotten. Utan denna återkoppling skulle vi arbeta i ett tomrum. Men om meningen med förfarandet ska vara att ta till vara unionsmedborgarnas intressen brister det fortfarande på en punkt, nämligen frånvaron av företrädare för rådet och medlemsstaternas ständiga representanter. Hur kan vi medla i konflikter mellan medborgare och deras hemländer om inte respektive land är närvarande då utskottet för framställningar överlägger?
Irlands invånare vände sig till utskottet för framställningar med tre framställningar om vår värdefullaste och mest känsliga arkeologiska fyndplats, Tara, där överkungarna och Sankt Patrick levde. Utskottet för framställningar reagerade mycket engagerat. Det krävde att utplånandet av platsen skulle stoppas och uppmanade kommissionen att fullfölja sin talan mot de irländska myndigheterna. Ändå har ingenting hänt. Platsen är nu nästan helt förstörd. Snart reser sig en vägtullstation där överkungarna en gång hade sin hemvist. Man inser lätt att irländarna inte kommer att glömma denna besvikelse.
Frank Vanhecke
(NL) Herr talman! Jag läste betänkandet om arbetet i utskottet för framställningar under 2007 med blandade känslor. Först blev jag glad, eftersom medborgarna naturligtvis har rätt att kräva att lagstiftningen tillämpas på vederbörligt sätt. Jag har självfallet inget att invända mot att människor vänder sig till olika organisationer - hit räknar jag givetvis också Europaparlamentet - för att genomdriva tillämpningen av lagstiftning, om nationella eller lokala myndigheter förvägrar dem detta. Betänkandet om arbetet 2007 innehåller en rad exempel på ärenden där utskottet för framställningar gjort helt rätt i att vidta åtgärder.
Men mina känslor var blandade. Å andra sidan är jag nämligen särskilt misstänksam och oroad över att EU-lagstiftningen tar över alltmer, och av att man på EU-nivå lägger sig i och ingriper i frågor som i mina ögon utan någon som helst tvekan omfattas av subsidiaritetsprincipen, och som verkligen borde överlåtas åt medlemsstaterna. I min hemregion, Flandern, har vi exempelvis kunnat konstatera att EU i allt större utsträckning lägger sig i sådant som är mycket viktigt för oss. Här menar jag särskilt försvaret av det nederländska språket och vår kultur och identitet i huvudstaden Bryssel och i Vlaamse Rand, den del av Flandern som omger Bryssel. I sådana här ärenden har vi kunnat iaktta hur eurokrater med högst begränsade förkunskaper predikar för oss i mycket allmänna ordalag om hur vi bör gå till väga. Sådant blir vi särskilt arga på och vi tänker inte finna oss i det.
Jag ser också att man i betänkandet upprepade gånger hänvisar till förfaranden som fastställs i Lissabonfördraget. Låt mig än en gång slå fast att irländarnas nej i folkomröstningen gör Lissabonfördraget till politisk och rättslig kaffeved. Det kanske i ännu högre grad åligger oss ledamöter i utskottet för framställningar än övriga parlamentsledamöter att respektera de rättsliga realiteterna och medborgarnas demokratiskt avgivna röster. I det här fallet är det de irländska medborgarna som förpassat Lissabonfördraget till historiens avskrädeshög.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman! Vår kollega i utskottet, David Hammerstein, är alltid angelägen om att arbeta med sådant som oroar medborgarna. Det har jag själv kunnat observera när jag medverkat i delegationer från utskottet för framställningar. I betänkandet visar David Hammerstein också stor takt genom sitt sätt att skildra utskottets arbete. För mig är detta betänkande banbrytande. Det är inte längre samma gamla betänkande som vi har lagt fram år efter år, utan ett försök att lyfta fram vissa enskilda ärenden som behandlats i utskottet. Syftet med denna insats är givetvis att ge det arbete som utskottet för framställningar utför ett större genomslag, så att det uppfyller unionsmedborgarnas förväntningar. Det är en insats som syftar till att medborgarna ska kunna känna förtroende för hur deras ärenden handläggs. Det ska understryka den skillnad som finns mellan rätten att inge framställningar till Europaparlamentet och att inlämna klagomål till Europeiska kommissionen eller andra organ.
Det är mycket viktigt att medborgarna förstår skillnaden mellan dessa förfaranden. Vi strävar inte efter att öka antalet framställningar. Vi vill ha framställningar med substans, inte politiska slagträn. Därför behöver vi ett sekretariat med integritet, som inte låter sig involveras i politiska tvister eller väljer handläggningsförfarande efter vad som är politiskt gångbart i respektive land.
När det gäller domstolsbeslut anser vi, enligt samma resonemang, att utskottet för framställningar inte ska ägna sig åt lagstiftningsfrågor. Utskottet ska respektera EG-domstolens beslut. Vi har inte kunnat se någon positiv effekt av att antalet ledamöter i utskottet ökats från 25 till 40. Omröstningarna talar för sig själva. Hur många ledamöter avger sin röst? Inte ens så många som de 25 ledamöter som ursprungligen satt i utskottet för framställningar.
Utomrättsliga förfaranden är en värdefull kanal för medborgarna. För ärenden som rör den inre marknaden finns lyckligtvis Solvit, en resurs som medborgarna borde utnyttja. Framför allt ska hela handläggningen vara öppen och oberoende, så att vi kan genomföra vår uppgift.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman! Under 2007 tog Europaparlamentet emot över 1 500 framställningar, en ökning med 50 procent jämfört med föregående år. Detta visar entydigt att invånarna börjar bli alltmer medvetna om hur de kan tillvarata sina rättigheter på EU-nivå.
Under de överläggningar som utskottet för framställningar genomförde diskuterades över 500 framställningar, varav 159 i framställarnas närvaro. Vidare genomfördes under 2007 hela sex studieresor till Tyskland, Spanien, Irland, Polen, Frankrike och Cypern. Dessa utmynnade i att rekommendationer utfärdades till samtliga berörda parter.
I unionsmedborgarnas framställningar uttrycks särskild oro angående följande områden: Miljö och naturskydd, äganderätt, rätten till fri rörlighet och anställningsskydd, erkännande av yrkeskvalifikationer samt diskriminering. Även i lagstiftningsarbetet kan man dra nytta av framställningsförfarandet, i synnerhet genom att framställarna medverkar till att peka ut områden där unionens lagstiftning ännu är bristfällig eller inte efterlevs tillräckligt. När de utskott som har ansvar för lagstiftningsfrågor utarbetar ny eller uppdaterad lagstiftning eller förhandlar om den, gör de därför klokt i att särskilt noggrant granska de problem som tas upp i framställningarna.
Medlemsstaterna visar inte alltid en politisk vilja att praktiskt lösa de problem som påtalas i framställningarna. Utskottet för framställningar bör därför sträva efter ett ökat genomslag för sitt arbete, så att det blir bättre på att tjäna medborgarna och svara mot deras förväntningar. Handläggningstiden för framställningar skulle kunna förkortas genom bättre samordning mellan olika organ och ett system för att vidarebefordra framställningar som bedömts som otillåtliga till behöriga nationella myndigheter. Om utskottet för framställningar arbetar effektivt ger detta en tydlig signal till medborgarna att det faktiskt sker en verksam uppföljning av den berättigade oro som de uttrycker. På så vis växer en äkta samhörighet fram mellan medborgarna och Europeiska unionen.
Inés Ayala Sender
(ES) Herr talman! Detta är ännu ett betänkande med en redogörelse för hur utskottet för framställningar normalt fungerar och arbetar. När vi tar del av betänkande efter betänkande, kan vi bara konstatera att både utskottet för framställningar och Europeiska ombudsmannen fortfarande är utmärkta verktyg som unionsmedborgarna kan använda för att påtala felaktig tillämpning av EU-lagstiftningen, och kräva lösningar på dessa problem. Det är därför av största vikt att unionsmedborgaren fortsätter att stå i centrum för våra förslag, även om saker och ting någon gång avlöper mindre friktionsfritt än det är tänkt.
Ibland, inte minst på senare tid - och här erkänner jag mig lika skyldig som någon annan - har parlamentsledamöterna och deras politiska debatter, även på nationell och lokal nivå, fått en alltför hög profil i ärenden som fortfarande går att lösa på nationell nivå. Medborgarna kan få för sig att Europeiska unionen löser alla problem. Vi bör därför agera föredömligt här och trycka på att subsidiaritetsprincipen måste följas för att få alla organ att ta sitt ansvar, vare sig det är på medlemsstatsnivå, lokal, regional eller rentav EU-nivå.
Jag skulle därför gärna se att medborgarna återtog huvudrollen. Medborgarna måste få mer och fullständigare information om sin rätt att göra olika framställningar. Dessa möjligheter finns och är fler än någonsin. Medborgarna måste få information om hur andra prövningsmöjligheter fungerar, på lokal, regional och nationell nivå. Det garanterar att hänvändelsen till Europaparlamentet och inlämnandet av en framställning verkligen är rätt väg att gå, ger resultat och inte utmynnar i besvikelse.
Vissa av föredragandens förslag förefaller också motsägelsefulla. Det heter att resurserna är otillräckliga, att ärenden drar ut på tiden, att framställare får vaga svar och att samma ärenden handläggs flera gånger. Ändå innehåller förslagen bland annat en överföring av framställningsregistret till sekretariatet. Jag anser att detta skulle signalera en nedvärdering av framställningarna, och ...
Talmannen
Det är ingen som har bett att få yttra sig enligt ”catch the eye”-förfarandet just nu. En regel är en regel, så fortsätt ni med ert anförande!
Inés Ayala Sender
(ES) Tack, herr talman! Om detta är ett uttryck för flexibilitet, så uppskattar jag det.
Jag anser därför att registret för framställningar bör hanteras av talmannen. Vi får inte nedvärdera framställningarnas status. Genom att registret över framställningar ligger hos talmannen får framställningarna en högre profil i kammaren, eftersom de inte enbart kommer att ligga hos utskottet för framställningar.
En annan sak bekymrar mig, nämligen föredragandens förslag om att ändra överträdelseförfarandet. Jag skulle vilja veta hur kommissionen - och kommissionsledamot Charlie McCreevy, eftersom han är närvarande - ser på detta. Jag hoppas att han kan reda ut det här i någon mån.
Slutligen är jag också bekymrad över diskussionen om studieresornas bevisupptagande funktion. Enligt min mening bör utskottet för framställningar ha som funktion och uppgift att tillvarata politikers och medborgares rätt att kräva att andra institutioner och organ fungerar som avsett.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - Herr talman! Låt mig helt kort tacka David Hammerstein för hans betänkande, och utskottsordföranden, Marcin Libicki, liksom samtliga vice ordföranden, för deras samarbete med oss genom alla år. Jag är övertygad om att denna samarbetsanda består under hela mandatperioden.
David Hammerstein
föredragande. - (ES) Herr talman! Låt mig tacka för alla bidrag, som jag försökt ta hänsyn till i mitt betänkande.
Anmärkningar på långa handläggningstider är i regel berättigade. En orsak är registret för framställningar. Det finns inget skäl till varför en framställare ska behöva vänta tre eller fyra månader bara på att erhålla ett framställningsnummer. Detta är motivet till att flytta framställningarna till Bryssel och lägga dem under presidiet, och att registrera dem här med hjälp av sekretariatet för utskottet för framställningar. Det handlar absolut inte om att nedvärdera framställningarna.
Andra anmärkningar har handlat om det bristfälliga genomförandet av gemenskapslagstiftningen. I många fall bryter man emot den. Vi i utskottet för framställningar övervakar detta bristfälliga genomförande. Vi ser det inte alls som vår uppgift att lägga oss i. När den polske utskottsordföranden besöker Spanien handlar det inte om att lägga sig i, utan om att följa EU-lagstiftningen.
Utskottet för framställningar ger medborgaren ett sätt att kräva att gemenskapslagstiftningen efterlevs när rättsmedlen i hemlandet har uttömts. Jag tror inte att något ärende har varit föremål för politisk påverkan, absolut inte. De viktigaste ärenden som utskottet för framställningar uppmärksammats på rör fortlöpande brott mot gemenskapslagstiftningen under en lång rad år. För sådana ärenden är utskottet för framställningar helt rätt instans.
För att utskottet för framställningar ska kunna hävda sin självständighet och sitt oberoende är det viktigt att dess sekretariat får de resurser som behövs. Låt oss exempelvis säga att vi anser att en upphandlingsmetod för en datorbaserad tjänst som varken parlamentet, rådet eller kommissionen kan använda sig av är felaktig. Hur ska vi kunna begära ett yttrande från kommissionen om hur den ser på sin upphandlingsmetod om vi inte själva kan genomföra en egen, oberoende undersökning? Det går helt enkelt inte.
Därför behöver vi öka kapaciteten. För ledamöterna i utskottet för framställningar är det självklart att sekretariatet är överbelastat och behöver en resursförstärkning.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 23 september 2008.
