Europeiska rådets möte den 21-22 juni 2007 - Tyska ordförandeskapets verksamhetshalvår (rapport och uttalanden följt av en debatt)
Talmannen
Mina damer och herrar! Vi kommer nu till debatten om resultaten från Europeiska rådets möte den 21-22 juni. Fru rådsordförande, förbundskansler Angela Merkel! Ni ska i dag tala till ledamöterna i Europaparlamentet för fjärde gången. Detta sätter ribban för de kommande ordförandeskapen. Jag vill inte föregripa vad ordförandena för de politiska grupperna och mina andra kolleger kommer att säga, men jag vill framföra vårt tack för er goda vilja, ert tålamod och framför allt för er beslutsamhet i fråga om EU. Utan den hade resultatet av toppmötet i Bryssel inte varit möjligt. Mitt uppriktiga tack, förbundskansler Angela Merkel.
(Applåder)
Vi kommer nu till debatten om Europeiska rådets rapport och kommissionens uttalande om Europeiska rådets sammanträde den 21-22 juni 2007 samt rådets uttalande om halvåret med tyskt ordförandeskap.
Fru rådsordförande, förbundskansler Angela Merkel! Ni ska i dag tala till ledamöterna i Europaparlamentet för fjärde gången. Detta sätter ribban för de kommande ordförandeskapen. Jag vill inte föregripa vad ordförandena för de politiska grupperna och mina andra kolleger kommer att säga, men jag vill framföra vårt tack för er goda vilja, ert tålamod och framför allt för er beslutsamhet i fråga om EU. Utan den hade resultatet av toppmötet i Bryssel inte varit möjligt. Mitt uppriktiga tack, förbundskansler Angela Merkel.
(Applåder)
Jag ber er att tala till oss nu, fru rådsordförande.
Angela Merkel
Herr talman, mina damer och herrar! Så här bara några dagar efter ett minnesvärt möte med Europeiska rådet vill jag då först påminna om vårt firande av Romfördragets 50-årsdag i Berlin i mars. Vid det tillfället påminde vi varandra om att 50 år med Romfördraget, 50 år av fred och frihet, demokrati och rättsstatsprincipen när allt kommer omkring inte är mer än ett ögonblick i historien. Om de en dag kommer att bli mer än så...
(Ljudproblem)
Talmannen
Mina damer och herrar! Jag ska försöka igen. Fungerar tolkningen nu?
Fru rådsordförande! Kan vi försöka igen? Det krävs visst tålamod i EU. Jag ber er om överseende.
Angela Merkel
Herr talman, ledamöter, mina damer och herrar! Så här bara några dagar efter ett minnesvärt möte med Europeiska rådet vill jag då först påminna om vårt firande av Romfördragets 50-årsdag i Berlin i mars. Vid det tillfället påminde vi varandra om att 50 år med Romfördraget, 50 år av fred och frihet, demokrati och rättsstatsprincipen när allt kommer omkring inte är mer än ett ögonblick i historien. Om de en dag kommer att bli mer än så vet vi inte.
Vid ceremonin i mars slog vi fast att inget av detta - fred och frihet, demokrati och rättsstatsprincipen - kan tas för givet. De måste alla förstärkas och försvaras om och om igen. Att stå stilla är att gå baklänges. Det tar decennier att bygga upp förtroende men det kan raseras från en dag till nästa. Ja, från en dag till nästa. En spricka skulle få EU ur balans snabbare än en del kanske tror.
Kort sagt måste vi ständigt arbeta på och värna om den europeiska integrationen. Därför är jag mycket tacksam för att vi lyckades uppnå just detta i och med resultatet av Europeiska rådets senaste möte. Vi banade väg för en förnyad gemensam grund för Europeiska unionen och kom ur dödläget. I slutändan förstörde vi inte förtroendet. Vi undvek en spricka. Kort sagt kommer EU att hitta en ny gemensam energi i och med resultatet från i lördags kväll.
I dag vill jag inte gå igenom de senaste veckornas och månadernas krävande förhandlingar, eftersom vi alla alltför väl vet att till och med utgångsläget var svårt. Å ena sidan hade vi de stater som hade ratificerat konstitutionsfördraget och stödde det till fullo, och å andra sidan de stater som krävde omfattande förändringar på grund av kritik från deras invånare.
Låt oss inte lura oss själva, det finns alltid en fara: faran att förlamningen och tendensen till splittring fortgår. Om Europeiska rådet inte hade nått det önskade resultatet hade det naturligtvis inte inneburit slutet för EU, men det skulle utan tvivel ha fått nästan obeskrivliga återverkningar. Därför är det av stor betydelse att vi lyckade undvika den situationen.
Brysselöverenskommelsen gör att vi kan behålla substansen i konstitutionsfördraget. Jag tror att vi egentligen alla är överens om att resultatet av Europeiska rådets möte var en framgång. En framgång för EU och en framgång för Europaparlamentet.
Ni har alltid försvarat substansen i konstitutionsfördraget och nu kan reformfördraget träda i kraft lagom till valen till Europaparlamentet 2009. Detta är oerhört viktigt för alla som kommer att stå inför EU-medborgarna.
(Applåder)
I och med reformfördraget har vi tagit hänsyn till medborgarnas oro för en blivande europeisk superstat, för att för mycket av de enskilda staternas identitet ska ges upp. Jag delar inte den oron, men jag måste respektera den och det gjorde jag. Därför beslutade vi att avstå ifrån att nämna symboler och beteckningar som liknar medlemsstaternas i reformfördraget.
Samtidigt innebär reformfördraget betydande framsteg i fråga om Europeiska unionens handlingsförmåga. Vi har till och med gått längre än i EU:s konstitutionsfördrag på en del områden. Frågorna om klimatskydd och energisolidaritet togs upp, de nationella parlamenten håller på att bli än mer delaktiga i utformningen av den nationella EU-politiken, skiljelinjen mellan EU:s makt och medlemsstaternas kommer att bli ännu tydligare markerad och det är nu lättare att uppfylla villkoren för ökat samarbete, i synnerhet i fråga om rättsliga och inrikes frågor.
Mina damer och herrar! Reformfördraget åstadkommer tre saker som är viktiga för Europeiska unionens framtid. För det första ökar det EU:s handlingsförmåga, både internt och externt. Att unionen blir juridisk person och att beslutsfattandet med kvalificerad majoritet i rådet utökas spelar in här. Övergången till dubbel majoritet, som ger den demografiska faktorn större vikt, kommer dock inte att ske förrän 2014, det vill säga samtidigt som den första nedbantade kommissionen tillträder, och med en övergångsperiod till 2017, men den kommer att ske. Det är ett framsteg i EU som inte kan överskattas.
Rådets arbete kommer också att få större kontinuitet med en ordförande för Europeiska rådet och ordförandeskapslagen när det nya fördraget träder i kraft. Samtidigt medför reformfördraget politiska framsteg, till exempel i fråga om Europeiska unionens externa verksamhet.
En konsekvent utrikespolitik, att vi talar med en röst, blir ännu viktigare för ett EU som vill hävda sig i världen. Vi kommer att utse en hög representant för unionen för utrikes- och säkerhetspolitiken. Han kommer att leda utskottet för utrikesfrågor, han kommer att ha stöd av en europeisk diplomatkår och han kommer att vara ledamot av kommissionen, nämligen vice kommissionsordförande. Det är ett politiskt jättekliv för EU.
(Applåder)
I fråga om rättsliga och inrikes frågor, ett område som människor är oerhört intresserade av, görs det viktiga framsteg, till exempel i den gemensamma kampen mot gränsöverskridande brottslighet. Förfarandena kommer också att gå betydligt snabbare genom det nya beslutsfattandet med kvalificerad majoritet.
Dessutom kommer vi att kunna tydliggöra att överföringen av befogenheter inte är enkelriktad och att Europeiska unionen bara tar på sig fler och fler uppgifter. Det kan också finnas situationer där befogenheter ges tillbaka till de enskilda länderna, när så erfordras. Allmänheten anser generellt att EU:s delaktighet ska vara större på en del viktiga områden men vill också ha mindre medverkan på områden som medlemsstaterna kan sköta alldeles utmärkt på egen hand, och vi uppfyller den önskningen.
Mina damer och herrar! Reformfördraget gör också en annan sak otvetydigt klar: det kommer att bli en större närhet mellan EU och medborgarna. I det syftet kommer ett europeiskt medborgarinitiativ att införas, enligt planerna i konstitutionsfördraget. Det kommer att göras framsteg på det sociala området och det kommer att finnas tydliga regelverk i fråga om offentliga tjänster. Dessutom kommer regeringskonferensen att fastställa sitt eget protokoll, i vilket tjänster av allmänt ekonomiskt intresse kommer att värderas högt och det kommer att göras klart att medlemsstaterna har en omfattande handlingsfrihet på det icke-kommersiella området.
Det gläder mig mycket att vi också lyckades hitta en lösning på stadgan om grundläggande rättigheter, och det tror jag att de flesta av oss håller med om. Stadgan kommer att förstärka medborgarnas rättigheter i förhållande till institutionerna. Den bibehåller rättsliga skyldigheter, vilket jag anser vara passande för ett EU som har en känsla för värden.
(Applåder)
Vi vet att Förenade kungariket, som har sin egen rättsliga tradition, har valt att gå sin egen väg och det måste vi respektera. Alternativet skulle ha varit att begränsa stadgans rättsligt bindande natur för alla, men det skulle ha varit oacceptabelt för större delen av medlemsstaterna. Därför är det bra att vi kunde undvika detta, och det tror jag att en majoritet i parlamentet håller med om.
(Applåder)
Mina damer och herrar! Det tredje område där reformfördraget kommer att leda till framsteg var slutligen ökade rättigheter för parlamenten. I och med reformeringen av fördraget kommer Europaparlamentet som regel att vara en jämbördig medlagstiftare och i framtiden kommer Europaparlamentet att utse ordföranden i Europeiska kommissionen. Samtidigt ansåg många medlemsstater att det är viktigt att i större utsträckning erkänna de nationella parlamentens roll. Detta kommer att ske genom en ny artikel. Vi kom också överens om att förstärka parlamenten inom ramen för mekanismen för kontroll över subsidiariteten, även om vi respekterade Europeiska kommissionens rätt att lägga fram förslag. I framtiden kommer de enskilda nationella parlamenten inte att ha någon vetorätt, vilket jag också tycker är helt rätt.
(Applåder)
Mina damer och herrar! Att reformera fördraget var ett av de mål som det tyska ordförandeskapet för Europeiska rådet hade. Det andra målet för rådets ordförandeskap var att förflytta Europeiska unionens inriktning till det som vi bara kan uppnå som ett enat EU. Jag är nämligen helt övertygad om att vi bara kan uppnå påtagliga framsteg för medborgarna om vi agerar gemensamt och beslutsamt.
Det kommer naturligtvis alltid att finnas undantag, vilket vi såg så nyligen som när EU-rådet fattade beslut. Det kommer alltid att finnas nya fall där enskilda medlemsstater bestämmer sig för att de inte vill delta i en viss politik, eller åtminstone inte till en början, medan andra går före, om än inom fördragets räckvidd. Det är emellertid inte ett så kallat EU med två hastigheter. Låt mig vara alldeles tydlig i fråga om detta: jag tycker inte att det är mycket att ha.
(Applåder)
Detta får inte vara målet med vår politik, annars kommer vi att öppna nya sprickor i EU och försvaga Europaparlamentet. Det är värt allt besvär och alla ansträngningar att fortsätta att söka efter en gemensam väg för alla Europeiska unionens medlemsstater. Det finns ett afrikanskt ordspråk som säger att om man vill komma snabbt fram så ska man gå ensam, men om man vill komma långt ska man gå tillsammans. Jag tycker att detta afrikanska ordspråk rymmer den visdom som är grunden för konceptet europeisk integration. Endast om vi agerar gemensamt och beslutsamt kan vi bevara den stora, unika tanke som har format den europeiska integrationen i över 50 år: fred, frihet och rättssäkerhet för medborgarna i EU.
Endast om vi agerar gemensamt och beslutsamt kan vi utöka medborgarnas rättigheter i Europeiska unionen, till exempel genom att inlemma Prümkonventionen med EU:s rättsliga ram. Detta underlättar ett utökat polissamarbete i den gränsöverskridande kampen mot terrorism, kriminalitet och olaglig invandring i EU. Endast om vi agerar gemensamt och beslutsamt kommer vi att öka EU:s konkurrenskraft som ett område där man gör affärer. Ett exempel på detta är den roamingförordning som vi undertecknade här i dag. Endast om vi agerar gemensamt och beslutsamt kan vi klara en av mänsklighetens största utmaningar, det hot som klimatförändringarna utgör.
De beslut om en integrerad energi- och klimatskyddspolitik som fattades vid Europeiska rådets vårmöte är banbrytande. De var för övrigt också en förutsättning för att nå en överenskommelse vid G8-mötet om att vi behöver ett uppföljningsåtagande inom ramen för Kyotoprotokollets räckvidd under Förenta Nationernas överinseende, och alla deltagarna vid G8-mötet har uttalat sitt stöd för detta. Detta hade inte varit möjligt utan Europeiska rådets vårmöte och Europaparlamentets stöd. Det är ett mycket bra exempel på försvar av EU:s intressen.
(Applåder)
Därför är det inte mer än rätt att klimatskyddet nu kommer att höra till Europeiska unionens mål enligt det nya förslaget till fördrag. Endast om vi agerar gemensamt och beslutsamt har vi européer någon chans att göra oss hörda i världen. Det visade också de toppmöten som vi höll med våra G8-partner utanför EU under vårt ordförandeskap: Förenta staterna, Ryssland, Japan och Kanada.
Vid sidan av beslut om klimatskydd kom vi också fram till andra överenskommelser av långsiktig betydelse vid dessa toppmöten: med Förenta staterna och Kanada kom vi överens om att öka samarbetet på regleringsområdet, med Ryssland kom vi överens om ett förvarningssystem för energikriser och att inleda en dialog om investeringar, och med Japan kom vi överens om att göra skyddet för immateriella rättigheter mer verkningsfullt.
Mina damer och herrar! Institutionella framsteg och en ny inriktning för Europeiska unionen kommer i slutändan bara att bli möjliga om vi européer är medvetna om våra värden, ja, om vi gör dessa värden till principer som styr allt vårt handlande. Jag anser att dessa vägledande principer också kan bidra till att övertyga våra medborgare om EU, nämligen genom att öka kännedomen om våra gemensamma mål, genom att slå fast att vi agerar tillsammans i världen på grundval av våra värden.
EU betyder inte att vi kan göra som vi vill. EU är en skyldighet att hjälpa till att se till att vår jord förblir en beboelig planet, att färre och färre människor tvingas lämna sina hem till följd av våld eller krig, att sjukdomar som aids, malaria och tuberkulos kan bekämpas med framgång. Således har det tyska ordförandeskapet för rådet slutit cirkeln.
Reformfördraget behövs för att EU ska kunna hålla kursen. Europeiska rådet hoppas att regeringskonferensen ska kunna sammankallas före juli månads utgång, och därför vill jag i dag be er att lämna in era uttalanden så snart som möjligt. I likhet med det tyska ordförandeskapet vill ni att vi i kampanjen inför valet till Europaparlamentet 2009 ska kunna säga till människor: det här är det enda sättet för EU att gå vidare. Det är därför som det är bra att Europaparlamentet hela tiden blir delaktigt i debatten om de här frågorna och söker en dialog med det civila samhället, som det kommer att visa vid ett forum i höst.
Mina damer och herrar! Nu när det tyska ordförandeskapet går mot sitt slut vill jag än en gång citera ur boken ”Werte. Von Plato bis Pop” (Värden - Från Platon till pop) av den tyske författaren Peter Prange. Ni kanske minns att jag citerade ur den i mitt anförande här i januari i början av mitt ordförandeskap för rådet. Prange skriver att allt det som vi européer någonsin har uppnått har vi uppnått tack vare motsägelserna hos oss, den eviga konflikten inom oss, den konstanta striden mellan åsikter och motstridiga åsikter, idéer och motstridiga idéer, teser och antiteser.
Låt mig lägga till några egna ord. Allt beror på vår förmåga att stå emot dessa inre motsägelser och vår förmåga att efter oräkneliga krig och outsägligt lidande låta någonting så förunderligt som arbetet för fred i Europa lyckas. Det är verkligen en förbättring att vi EU-medborgare har slagit oss ihop. Min önskan är att EU:s medborgare om 50 år, 2057, ska säga: 2007, efter utmattande, nervslitande diskussioner stakade Europeiska unionen äntligen ut den rätta kursen. Då, 2007, slog Europeiska unionen in på den rätta vägen mot en ljus framtid. Det har varit, är och förblir vår uppgift, vårt uppdrag för framtiden som Tyskland kommer att vara fullt engagerat i också efter ordförandeskapsperiodens slut. Tack.
(Parlamentets ledamöter står upp och applåderar ihållande.)
Talmannen
Fru rådsordförande! Europaparlamentets reaktion visar dess stöd för era insatser bättre än ord. Vi vill också rikta ett uppriktigt tack till era kolleger som har stött er. Likaså vill jag framföra mitt uppriktiga tack till kommissionsordförande José Manuel Barroso och vänligen be honom tala till oss.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. (DE) Låt mig gratulera kansler Angela Merkel till det som hon har uppnått.
En oerhört svår uppgift ledde till en framgång för EU. Jag vill särskilt ge kanslern en eloge för de politiska ambitioner som hon visade genom att insistera på ett reformfördrag som ger unionen de instrument den behöver för att klara det tjugoförsta århundradets utmaningar.
Vi bör hylla kansler Angela Merkel och hela det tyska ordförandeskapslaget för att de med en sådan beslutsamhet slogs för att nå sina mål och slutföra förhandlingarna med framgång. Dessa gratulationer gäller inte bara resultatet av toppmötet i juni, utan också de många framgångar som det tyska ordförandeskapet har uppnått under det senaste halvåret.
(Applåder)
Vi kan ärligt säga att EU är helt på rätt spår.
Jag anser att det är nyttigt att tänka på var vi befann oss för en tid sedan. Låt mig lämna förra veckans händelser en stund och se tillbaka på de två senaste åren. För lite drygt ett år sedan antog kommissionen en strategi som jag kallade ”den parallella strategin”. Den första delen var att Europeiska unionen skulle använda de befintliga fördragen mer effektivt för att gynna EU:s medborgare. Det har vi gjort, till exempel genom vårt åtgärdspaket om energi och klimatförändringar, genom vår inriktning på nyskapande, genom vår kampanj mot byråkrati och genom lagstiftning som ger konsumenterna praktiska fördelar, som den lagstiftning vi föreslog om roaming, som undertecknades här inför oss i dag. Jag vill tacka parlamentet för dess stöd för dessa initiativ.
Den andra delen var återgången till reformeringen av fördraget. Det var därför vi framförde tanken på en Berlinförklaring. Det var ett fantastiskt tillfälle att slå fast våra intressen och värderingar under det tjugoförsta århundradet igen. Jag anser att diskussionen om Berlinförklaringen var en viktig chans att samla det stöd som behövdes för att vi skulle kunna åstadkomma goda resultat under Europeiska rådets möte nyligen.
Därför är vi glada att kunna säga att den linje vi har föreslagit under rådets olika ordförandeskap följdes. Hur var det möjligt? På grund av att den parallella strategin var den rätta strategin. Vi kan inte ge våra medborgare intrycket att vi bara talar om institutioner: vi måste koncentrera oss på praktiska resultat för medborgarna, och regeringar och medborgare kommer att ha modet att ta itu med ibland mycket svåra institutionella frågor om de har förtroende för att institutionerna kan leverera när det gäller de problem som de EU-medborgarna bryr sig om - tillväxt och sysselsättning, och EU:s nya agenda: energi, klimatförändringar och säkerhet.
Den senaste Eurobarometer-undersökningen är uppmuntrande: stödet för medlemskap i Europeiska unionen och de upplevda fördelarna med ett medlemskap har förbättrats betydligt under de senaste 2-3 åren. Faktum är att det är det bästa resultatet i fråga om stödet för Europeiska unionen sedan 1994. Det är därför som vi har gjort - och bör göra - allt som står i vår makt för att inte missa tillfället att förstärka engagemanget för detta stora europeiska projekt nu när vi är 27 stater och nästan 500 miljoner medborgare.
Låt mig vara mycket uppriktig i fråga om resultaten av rådets möte. Jag anser att vi verkligen kan säga att resultaten är utmärkta när vi begrundar de utmaningar som vi har framför oss. I dag är det dags att understryka detta här i parlamentet. Låt oss inte glömma att utgångspunkten före det här rådsmötet var att vi hade en splittring mellan 18 medlemsstater som hade ratificerat konstitutionsfördraget och nio medlemsstater som inte hade ratificerat det, varav två uttryckligen tillbakavisade konstitutionsfördraget efter en folkomröstning. Nu är alla 27 medlemsstaterna förenade kring ett gemensamt mandat för ett reformfördrag.
Det faktum att vi lyckades komma fram till en överenskommelse är redan det ett enastående politiskt resultat, och vi bör vara tacksamma för att alla regeringarna var beredda att kompromissa. Nu bör vi titta framåt mot ratificeringsprocessen som en storartad period av solidaritet och enhet i EU och som en historisk möjlighet att konsolidera den utvidgade Europeiska unionen. Samtidigt kommer framstegen i förhållande till Nicefördraget att se till att unionen får större förmåga att agera för att skapa resultat.
Ärligt talat kommer reformfördraget förmodligen inte att bli ett exempel på utsökt poesi, men jag tvivlar inte på att det kommer att bli ett mycket gott exempel på utmärkt prosa om inriktningen blir just EU-institutionernas förmåga att agera.
Före Europeiska rådets möte sa jag att vi verkligen behövde förstärka Europeiska unionens förmåga att agera. Jag anser att reformfördraget kommer att innebära viktiga landvinningar för unionen och förstärka dess förmåga att agera. För det första så kommer unionen att bli helt konsoliderad genom att pelarstrukturen försvinner och den blir ett enda väsen. När det gäller förmågan att agera vill jag särskilt betona tre saker.
För det första har de mest substantiella framstegen gjorts när det gäller rättsliga och inrikespolitiska frågor. Det finns över 40 nya fall med omröstning med kvalificerad majoritet i reformfördraget. Några av dessa är kontrollen över de yttre gränserna, asylpolitiken, migrationspolitiken, straffrätten och polissamarbetet. Genom fördraget kommer dessa områden också att bli fullt integrerade med gemenskapens beslutsprocess. Detta är ”överföring till gemenskapens behörighet” från den tredje pelaren. Det här är en grundläggande reform som kommer att skapa ett verkligt område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europa, och den kommer att prioriteras under den här kommissionens återstående mandatperiod. Unionen behöver den effektivitet som mer omröstning med kvalificerad majoritet ger. Det är ingen mening med att ha den rätta politiken om den beslutas flera år för sent.
För det andra kommer reformfördraget att erbjuda nya möjligheter och förstärka de rättsliga grunderna för att ta itu med de utmaningar som energipolitiken och klimatförändringarna innebär. I synnerhet är kommissionen mycket nöjd med solidaritetsklausulen om energisäkerhet och överenskommelsen om att lägga in kampen mot klimatförändringar i fördraget. Energisäkerhet och klimatförändringar är nu högt prioriterade frågor för unionen. Det är bra att detta återspeglas av fördragen.
För det tredje så kommer reformfördraget att öka unionens utrikespolitiska konsekvens. I det tjugoförsta århundradets värld är det bara genom att förena våra medlemsstaters och våra institutioners krafter som vi kan konkurrera med andra ledande makter. Vårt välstånd, vår frihet och vår säkerhet beror på vår förmåga att konkurrera på global nivå, vår förmåga att främja våra intressen och värden. EU kommer i större omfattning att tala med en röst i diplomatiska frågor, säkerhets- och försvarsfrågor när det gäller handel, monetärt stöd och utveckling, och därigenom bli bättre rustat att försvara våra värden och intressen i världspolitiken. Vi kommer att ha förutsättningarna och instrumenten för att forma globaliseringen och vi får inte missa ett sådant historiskt tillfälle.
Men reformfördraget handlade också om andra frågor, nämligen ansvarsskyldighet och demokratisk legitimitet. I och med reformfördraget kommer unionen att förstärka sin ansvarsskyldighet och sin demokratiska legitimitet. Låt mig än en gång understryka tre punkter som är klara förbättringar jämfört med Nicefördraget.
För det första så kommer Europaparlamentets deltagande i unionens lagstiftningsprocess att öka genom att antalet medbeslutandeförfaranden ökar. Enligt det nya fördraget kommer det stora flertalet europeiska lagar att antas av Europaparlamentet och rådet gemensamt, med full respekt för kommissionens initiativrätt.
För det andra så kommer de nationella parlamenten att bli mer delaktiga i unionens arbete. Detta handlar om subsidiaritet och vi är för subsidiaritet. Det nya fördraget kommer att ändra protokollet om subsidiaritet och proportionalitet. Den här kommissionen har alltid välkomnat en större roll för nationella parlament. Kommissionen har dock också gjort det klart att det faktum att de nationella parlamenten blir delaktiga i granskningen av subsidiariteten inte får underminera grunderna i Europeiska unionens funktionssätt.
För det första så måste nya förfaranden avseende subsidiaritet respektera gemenskapsmetoden och kommissionens initiativrätt.
För det andra så bör Europaparlamentet och rådet vara jämlikar. Slutligen bör majoritetströsklarna höjas för att återspegla förfarandets vikt.
Vi lyckades få igenom alla våra krav och därmed bevara unionens institutionella balans samtidigt som vi förstärkte kontrollen över subsidiariteten.
För det tredje, och enligt min mening är detta en av de viktigaste punkterna, så kommer reformfördraget att ge stadgan med grundläggande rättigheter laga kraft. Det faktum att stadgan blir rättsligt bindande är en kraftfull symbol för de starka band som finns mellan unionen och EU-medborgarna. Det är också en mycket bra signal om och symbol för att vi är engagerade i grundläggande rättigheter. Vi kan inte främja grundläggande rättigheter i hela världen utan att säga att vi anser att de är bindande hemma.
(Applåder)
Stadgan är inte, och var aldrig avsedd att vara, en stadga med EU-institutionernas rättigheter gentemot medlemsstaterna. Stadgan handlar om EU-medborgare och medborgarnas rättigheter gentemot makter som kan begränsa dessa rättigheter. Stadgan kommer att vara ett skydd, både för EU-medborgarna och för de nationella institutionerna, och den kommer att bli en central del i maktfördelningssystemet i vår rättsunion, eftersom det är det som skiljer oss från många andra projekt: vi är en union med lagen som grund.
Jag har alltid sagt att det skulle vara oacceptabelt att ta ett steg tillbaka från gemenskapens befintliga regelverk. Detta är särskilt viktigt när det gäller den inre marknaden. Resultaten från Europeiska rådets möte var enbart positiva från kommissionens synpunkt, i synnerhet när det gäller kommissionens befogenheter. Protokollen om tjänster i allmänhetens intresse och om den inre marknaden och konkurrens, som kommissionen föreslog, garanterar att den inre marknaden kan fungera på ett rättvist och icke snedvridet sätt samtidigt som den legitima oro som en del medlemsstater har gett uttryck för respekteras.
Innan jag slutar vill jag varna för frestelsen i en pervers allians mellan dem som är emot ett politiskt EU och dem som är emot den inre marknaden. Till dem som stöder ett öppet och globalt EU säger jag att de bara kommer att få detta om de stöder politisk integration. Utan politisk makt kommer EU aldrig att kunna forma globaliseringen och försvara sina intressen och värden på global nivå. EU kommer aldrig att kunna försvara sitt engagemang för en öppen ekonomi och öppna samhällen.
(Applåder)
Till dem som accepterar ett starkt politiskt EU men inte är så entusiastiska till ekonomisk integration säger jag att de bara kommer att få ett starkt politiskt EU om de stöder den inre marknaden och ekonomisk integration.
(Applåder)
Vi kan inte försvara det europeiska projektet genom att attackera den inre marknaden och försöka fragmentisera något som har varit en av de största landvinningarna i vår integration i Europa.
Efter framgångarna vid Europeiska rådets möte har vi nu två avgörande skeden framför oss. För det första måste vi genomföra regeringskonferensen och underteckna reformfördraget. Regeringskonferensen kommer att inledas nästa månad och det portugisiska ordförandeskapet har för avsikt att avsluta den i oktober. Det har mitt fulla stöd. Sedan ska medlemsstaterna ratificera fördraget, och under tiden måste vi förklara för allmänheten i Europa varför det här fördraget kommer att bli ett nödvändigt och positivt steg framåt. En sådan skildring kommer att bli ett centralt inslag i kommissionens yttrande inför regeringskonferensen. Jag vet också att kammaren redan arbetar hårt med sitt yttrande.
Jag hoppas verkligen att Europaparlamentet och kommissionen kan fortsätta att arbeta nära tillsammans med att sprida budskapet att denna reform är oundgänglig om vi ska klara det tjugoförsta århundradets utmaningar och ge EU-medborgarna bättre resultat. Jag anser att det är EU-medborgarna som är de som verkligen tjänar på reformfördraget.
(Applåder)
Talmannen
Tack så mycket för ert anförande och ert stora engagemang, herr Barroso.
Joseph Daul
Herr talman, fru Merkel, herr Barroso, mina damer och herrar! Det råder inga tvivel om att det har funnits en drivkraft i EU under några månader nu, och det har vi det tyska ordförandeskapet för unionen att tacka för. Jag vill här särskilt tacka kansler Angela Merkel, rådets tjänstgörande ordförande, och hennes regering.
De resultat som det tyska ordförandeskapet för unionen har uppnått talar för sig själva. Dess framgångar har förändrat den förhärskande stämningen i Europeiska unionen. Dysterhet och pessimism har ersatts av tilltro, och känslan av maktlöshet inför globaliseringens utmaningar har avtagit och lämnat plats för en hoppfull inställning till vad ambitiösa, realistiska och beslutsamma politiska åtgärder kan leda till.
Paketet om energi och klimatförändringar var den första stora positiva signalen. Ni slog an tonen genom att övertyga EU:s stats- och regeringschefer att sätta upp ambitiösa mål om förnybara energikällor och koldioxid till 2020, och att bekämpa klimatförändringar. Under G8-mötet i Heiligendamm visade EU att det stod enat och började få Förenta staterna att vackla. Naturligtvis återstår det fortfarande mycket att göra på det här området. Vi har dock visat EU:s medborgare och våra partner att när EU är enat så har det en reell förmåga att påverka och leda.
Det tyska ordförandeskapet har också haft framgångar i våra strategiska förbindelser med Förenta staterna, både när det gäller att behandla landet som en prioriterad partner, att påskynda förverkligandet av en transatlantisk marknad och att formalisera avtalet om det öppna luftrummet.
EU:s förbindelser med Ryssland har också varit centrala i ert ordförandeskaps arbete, fru Merkel. När ni i Samara kunde berätta för Vladimir Putin vilka våra ”förbjudna områden” var och på vilka grunder vi kan och bör samarbeta så förde ni EU framåt också i det avseendet.
Det tyska ordförandeskapet har också varit mycket aktivt på det känsliga området rättsliga och inrikes frågor. Jag vill rikta ett mycket varmt tack till inrikesminister Schäuble, som samarbetade mycket effektivt med parlamentet i alla dessa frågor.
Låt oss också uppmärksamma de framsteg som har gjorts på andra områden, som kanske är mindre uppseendeväckande men mer påtagliga för våra medborgare. Dessa framsteg har framhållits åtskilliga gånger under de senaste dagarna: sänkta roamingkostnader, frivillig modulering i jordbrukssektorn och fiskesektorn, miljön etc. Det har gjorts uppenbara framsteg på alla dessa områden under det senaste halvåret, och det är verkligen inte illa.
Slutligen ska jag nämna den överenskommelse om reformeringen av EG-fördraget som man kom fram till under småtimmarna i lördags. Jag ska inte tjata om hur oerhört svår uppgiften var, förutom att beklaga vissa kommentarer som - jag ska vara uppriktig här - inte är värdiga de uppoffringar som EU:s medborgare har gjort för att skapa ett klimat av fred och försoning för oss alla under de senaste 50 åren.
(Applåder)
Jag är glad för det uppflammande hopp som kompromissen om nylanseringen av EU-institutionerna som gjordes i Bryssel gav upphov till. Betyder det att min grupp, och i synnerhet grenen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater), är helt nöjd med det nya förslaget till fördrag? Alla inser säkert att det inte är så. De europeiska symbolerna, titeln utrikesminister, omröstningarna med dubbel majoritet med korta tidsfrister - vi beklagar allt detta. Politik, och i synnerhet EU-politik, är emellertid kompromissernas konst. Den överenskommelse som det tyska ordförandeskapet kom fram till med en gemensam insats är en bra överenskommelse som vi kommer att stödja.
Tack vare er, fru Merkel, tack vare ert land och de 27:s goda vilja har det senaste halvåret varit mycket positivt för den europeiska integrationen. Vi är oerhört tacksamma mot er för detta.
(Applåder)
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru ordförande, mina damer och herrar! Det tyska ordförandeskapet har varit en framgång, det tyska ordförandeskapet har satt en ny standard. Det var det som talmannen sa i början av debatten och den tyska regeringens närvaro och dess ledamöters kompetens, särskilt de från det socialdemokratiska partiet, har gjort ett bestående intryck, fru kansler.
Toppmötet förra helgen resulterade i mindre än vi hade velat, men det resulterade i en hel del. De framsteg som gjordes i helgen var inte försumbara, de var betydande. Vi har tagit många viktiga steg i rätt riktning. Mycket av det som ni rapporterade om och som kommissionsordföranden har beskrivit var krav från Europaparlamentet.
Jag vill förklara varför det bådar gott att ni inte vek er i de här förhandlingarna. Mycket hände bakom stängda dörrar, men här träffas vi offentligt. Därför vill jag berätta följande: jag har fått reda på att ni under natten förklarade att om det inte fanns någon enhällighet så skulle ni sammankalla regeringskonferensen med kvalificerad majoritet och hålla en omröstning. Medan detta hot om splittring hängde i luften - och en del i EU vill stödja den - stod ni pall, ställde er upp och sa att länderna måste lägga korten på bordet. Då vek sig många och sedan fick vi det enhälliga resultatet. Det förklarar hur ni kunde leda förhandlingarna till en så framgångsrik avslutning förra helgen.
(Applåder)
Till dem som bara vill företräda sina egna intressen i EU, som bara vill appellera till nationella intressen, säger jag som er företrädare Konrad Adenauer sa med karaktäristisk uppriktighet: man ska inte slakta en ko som man vill mjölka. Han hade rätt, och hans ord gäller också för Europeiska unionen i dag.
(Applåder)
Vi har gjort betydande framsteg. EU är mycket mer öppet nu. Det finns insyn i kommissionen, liksom i parlamentet, men inte i Europeiska rådet. Vi talar om att EU befinner sig i kris, men förra helgen gjorde det än mer uppenbart att det inte är EU-institutionerna som befinner sig i kris. Det är framför allt regeringarna i Europeiska unionens medlemsstater som befinner sig i kris.
(Applåder)
Fru kansler! Jag menar inte alla regeringar, bara en del. Jag vill tacka de stats- och regeringschefer som slogs på vår sida: Romano Prodi, Guy Verhofstadt, Jean-Claude Juncker och ni själv, som sa: vi vill ha europeisk enhet eftersom det inte finns något alternativ. Det fanns andra regeringar som inte deltog, som ville ha någonting annat. Den polska regeringen - inte det polska folket, som tvärtemot sin regering är för EU - bör komma ihåg att Polen en gång hade liberum veto. Det polska överhuset kunde bara fatta beslut om det rådde enhällighet. Det var bland annat liberum veto som blev slutet för det polska samväldet.
Vi vill inte att Europeiska unionen ska ärva detta liberum veto, för vi vill inte att det ska bli slutet för oss, och vi vill inte att Europeiska unionen ska föras i en riktning som den inte ska gå i. Europa och Europeiska unionen är en tanke. Det är tanken på att ta kål på våra gamla demoner och fiendskap genom europeisk integration. Vi kommer inte att låta en handfull människor återuppliva gammal fiendskap och förstöra Europatanken. Det var just detta som ni satte stopp för i helgen, och det tackar vi er för.
(Livliga och ihållande applåder)
Jag vill nu säga några ord om ett oroande inslag i de här förhandlingarna. Fru kansler! Oavsett från vilken del av Tyskland vi kommer så har vår generation en skyldighet som vi, i likhet med alla demokratiska politiker i vårt land, försöker att leva upp till, nämligen att dra rätt slutsatser av vårt lands misstag och av de brott som begicks i vårt folks namn. Den riktiga slutsats som vi tyskar har dragit är att förankra det förenade Tyskland vid Europeiska unionen, att göra det till en del av en integrerad gemenskap av nationer för att se till att det förflutnas misstag aldrig upprepas. Det är vår skyldighet. Det är det som vi arbetar för tillsammans, om vi så är socialdemokrater, kristdemokrater, liberaler eller gröna. Det är vår gemensamma skyldighet, vår gemensamma uppgift, som vi tyskar - och jag säger det som ledamot av detta internationella parlament - enligt min mening måste leva upp till. Därför har vi också rätt att säga att den som försöker använda dem som dödades under andra världskriget för att köpa sig fler röster i ministerrådet har missförstått vad europeisk politik handlar om och bör avfärdas direkt.
(Livliga och ihållande applåder)
Fru ordförande! Ni sa att Europaparlamentet var den stora vinnaren i den här omgången. Vi är den stora vinnaren eftersom vi kommer att agera. Rådet kommer att fortsätta att sätta käppar i hjulet för sig självt med sina urmodiga omröstningsmetoder. Gratulerar! När man tar hänsyn till våra majoriteter vid både första och andra behandlingen så kommer vi att bli den avgörande kraften i Europeiska unionen, precis som i fråga om roaming, Reach och tjänstedirektivet. Ni skrev just under det, med den europeiska flaggan bakom ryggen. Det kommer att bli Europavännerna som människor minns 2057 och inte dem som ville stoppa denna tanke som inte går att stoppa.
Mitt innerliga tack till det tyska ordförandeskapet. Tack för att ni kom hit och för det utmärkta samarbetet. Slutligen tackar jag också Wilhelm Schönfelder, som sitter bredvid er och som har gjort ett enastående arbete som företrädare för Förbundsrepubliken Tyskland i alla dessa år.
(Applåder)
Talmannen
Tack, herr Schulz. Om parlamentets talman hade fått instämma så hade han gjort det nu.
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru rådsordförande! Gratulerar till klartecknet för EU och ett storartat arv från ert ledarskap.
Åtgärder mot klimatförändringar och för energisäkerhet har gjort ert ordförandeskap framstående. Att ni tryggade en överenskommelse om en reform av vår union gjorde det till ett fantastiskt ordförandeskap.
Joseph Conrad sa en gång ”Att vara kvinna är en oerhört svår uppgift, eftersom det framför allt handlar om att ha med män att göra”.
(Skratt)
Ingen annanstans tidigare har detta varit så sant som i rådet, där många av era motparter verkade ha för avsikt att begrava fördragsreformen. Det är en tribut till er personlighet att ni övertygade, lirkade och förmanade fram en överenskommelse där ingen verkade vara möjlig.
Vem skulle under månaderna efter folkomröstningarna 2005 ha trott att en institutionell reform fortfarande var inom räckhåll och att EU:s ledare skulle inse behovet av gemensamma åtgärder om energisäkerhet, klimatförändringar och utrikespolitik och lägga kraven på enhällighet i rådet på hyllan till förmån för beslutsfattande med kvalificerad majoritet på 36 nya politiska områden?
Det gläder oss också att ni insåg att den politiska pluralismen är på framväxt i EU och gav parlamentet tre företrädare vid den kommande regeringskonferensen. Tillsammans med att rättsliga och inrikes frågor blir föremål för parlamentets granskning visar detta att den europeiska demokratin har vuxit till sig och att parlamentet nu är en jämbördig styrelsepartner.
Överenskommelsen hade emellertid ett pris, och det priset var inte bara en avvikelse här och ett undantag där. Det verkliga offret var idealismen: att förlora symbolerna för vår union och ersätta det relativt enkla konstitutionsfördraget med byråkratiskt dunkel är synd.
Följden är att vårt nya ändringsfördrag låter som instruktionerna för hur man bygger en japansk pagod översatta till engelska av den kinesiska mellanhanden.
(Skratt och applåder)
Vad innehållet beträffar kommer detaljerna att bli problemet, fru rådsordförande. Er benägenhet att spela den goda fen innebär tyvärr att nejsägarna - die Verfassungsfeinde heissen sie immer noch in Bayern - belönades i proportion till sin negativa inställning medan konstitutionens vänner - den tysta majoriteten - fick väldigt lite för att de stödde den konstitution som alla medlemsstaterna undertecknade i Rom.
(Applåder)
Och så slog fransmännen och nederländarna till igen med en sidosläng åt rättvisa och öppna marknader. Alla konsekvenser av de brittiska och polska undantagen från stadgan med grundläggande rättigheter är ännu inte kända. För liberaler och demokrater är det otroligt att en brittisk premiärminister berövar brittiska medborgare de rättigheter som gjorde hans land respekterat - och som nu andra medborgare garanteras - för att göra populärpressen nöjd.
(Livliga applåder)
Enbart tiden kommer att utvisa om ändringarna i texten är kosmetiska eller en regelrätt attack på EU:s grundläggande medborgerliga värden och marknadsvärden. Politik är dock alltid en fråga om bricolage.
Även om resultatet inte är fläckfritt så har ni byggt en stabil byggnad: taket bör inte börja läcka så länge framstegens byggstenar hålls ihop med beslutsamhetens murbruk.
Låt oss här och nu påminna de nationella ledarna om att EU kräver både givande och tagande. Unionen kommer inte att bli ändamålsenlig förrän de bestämmer sig för att samarbeta fullt ut.
Fru rådsordförande! Sex månader är knappast tillräckligt lång tid för att en EU-ordförande ska hinna visa sina talanger. Ni är dock minnesvärd som den ledare som gav oss löftet om en permanent ordförande. Vem mer kan skryta med att ha fått slut på dödläget i rådet och befriat oss från den så bespottade pelarstrukturen? Vem mer kan ta åt sig äran av att skapa en europeisk diplomatkår och en hög representant för att utöka vår roll på världsscenen och vem mer hade kunnat åstadkomma så mycket utan åtgärder som var hart aber herzlich?
Det portugisiska ordförandeskapet måste utnyttja denna slagkraft för att se till att den framtida utvecklingen inte drivs fram av händelser bortom vår kontinent, utan av inre idealism i Europeiska unionens bästa tradition.
(Applåder)
Cristiana Muscardini
för UEN-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Trots att socialdemokraternas gruppledares nästan rabiata inställning till den demokratiskt valda polska regeringen hotar att fördunkla denna lyckliga dag något, en dag då alla berördas goda vilja gav oss en överenskommelse, så vill jag framför allt tacka kansler Angela Merkel, som vi alla är uppriktigt tacksamma mot, för hennes bemödanden.
Vi inser att ordföranden har fört tillbaka våra institutioner på banan, och som parlament uppskattar vi också president Sarkozys medling under de senaste dagarna.
Som tidigare ledamot av konventet om Europas framtid vill jag betona en del punkter som vi fortfarande är emot: kommissionens reducerade storlek, avsaknaden av vissa centrala rättigheter för familjer och barn i stadgan om grundläggande rättigheter, avsaknaden av hänvisningar till våra rötter och att de symboler som hittills har identifierat unionen inte nämns. Flaggan, hymnen och mottot har symboliska värden för medborgarna. Det är farligt att överge dem i en tid av massinvandring och förlust av grundläggande värden.
Unionen är ingen stat och får inte blir det. Den är en gemenskap av stater som behöver visuella symboler. Om vi särskiljer socialpolitiken från handelspolitiken och penningpolitiken så ökar vi risken att vi får ett EU som, liksom i de föregående fördragen, ägnar sig åt vindrutetorkare på traktorer men inte klarar att spela en avgörande roll för att skapa större välstånd både i och utanför unionen.
Jag välkomnar de ökade befogenheterna för Europaparlamentet, vars skyldighet det är att återge medborgarna och de politiska grupperna förmågan att försvara nationella och regionala traditioner, och kombinera dem med den västerländska kulturen i vidare mening. Samarbete i rättsliga frågor och brottmål måste leda till harmonisering av den tid som processerna tar och att sänkta straff för allvarliga brott mot säkerheten elimineras.
Det finns ett omedelbart behov av en migrationspolitik - Medelhavsländerna i unionen får inte längre lämnas åt sitt öde! Därför välkomnar vi det ökade stödet till Frontex. Att stärka förbindelserna mellan unionen och Afrika betyder att bekämpa fattigdom, terrororganisationer och de alltmer oroande synergieffekterna mellan den muslimska radikalismen i Iran och Hizbollah, som hotar både det moderata och sekulära islam och Västvärlden.
Därför är vi tacksamma för vad ni har åstadkommit, fru Merkel, och vill upprepa vårt krav: i dag behövs det också en stadga om skyldigheter - skyldigheter och rättigheter kan inte skiljas åt!
Daniel Cohn-Bendit
Ursäkta, Hans-Gert, det är bara jag!
(Skratt)
Herr talman, fru rådsordförande, mina damer och herrar! Resultatet är OK, det är till och med mycket gott. Enkelt uttryckt måste vi säga att det tyska ordförandeskapet - tillsammans med alla de som ville föra EU framåt - har lyckats att föra EU framåt. Manuset är bra, men filmmusiken var förskräcklig. Den var för smärtsam att lyssna på.
Jag vill understryka en sak: å ena sidan har våra medborgare fått försäkringar om att EU kan agera och fatta beslut, men EU:s medborgare har också uteslutits från processen, och på längre sikt kommer detta att visa sig vara ohållbart. Vi kan inte bygga Europa om inte våra medborgare hjälper till att utforma bygget. Om vi fortsätter så här kommer byggnaden att rasa förr eller senare, som så många av våra barndomsdrömmar.
För att fortsätta med bildspråket så går EU igenom en 50-årskris. På något sätt gick det bra, tack vare ett mycket skickligt manövrerande från en handfull människor. I Frankrike får man för övrigt intrycket att Nicolas Sarkozy var den ende som deltog i toppmötet. Det är mycket skönt att höra att lovorden sprids i lite vidare kretsar i dag.
Och angående en annan sak: det hände någonting som vi gröna inte kan acceptera och som vi kommer att opponera oss mot hela vägen. Det går inte att ställa sig utanför en stadga om grundläggande rättigheter. Antingen har vi en eller så har vi inte det. Det är självfallet absurt att säga att vi har en stadga om grundläggande rättigheter med gemensamma värden som gäller på vissa platser men inte på andra. Vi skulle kunna gå till Vladimir Putin och säga: vi är en värdegemenskap. Då kommer Vladimir Putin och kineserna att replikera: förutom när ni inte är det! Detta är omöjligt.
(Applåder)
Under de närmaste åren vill vi att stadgan om de grundläggande rättigheterna blir en del av Europeiska unionen. Alla brittiska medborgare och alla polska medborgare har samma rättigheter som alla andra EU-medborgare. Om det inte är så erbjuder vi staten i fråga ett privilegierat partnerskap. I EU är man antingen med eller inte. Låt oss sätta stopp för detta nonsens!
Jag är helt övertygad om att vi står inför utmaningar som vi inte kommer att klara som enskilda nationer. Dessa nationella ritualistiska litanior som vi har vid toppmötena förgiftar våra planer. Varje land måste via sin regering avgöra om det vill vara med eller inte. Det som är bra med det här fördraget är att det i något läge kommer att komma en återkallandeklausul. Vi behöver inte hålla ihop för alltid. Den som inte vill vara med behöver inte vara det. Det finns inget mer odemokratiskt än en vetoviftande majoritets tyranni.
Fru rådsordförande! Det var därför det verkligen var imponerande att se hur ni, en kvinna, hanterade machos som Tony Blair. Jag talar inte bara om tvillingarna, för det var Tony Blair som sänkte vårt projekt. Trots att allt redan var undertecknat och förseglat kom han tillbaka och sa: jag kan inte. En av de få saker som jag har lärt mig i politiken är att när någonting väl är undertecknat så finns det ingen återvändo. Vad mer är, de frågor som var omtvistade hade redan lösts i konventet, så även räckvidden för stadgan om grundläggande rättigheter. Den som gör avsteg från det visar att han inte tar EU på allvar. Det mest tragiska och sorgliga av allt detta är att det finns regeringar som inte tar EU på allvar.
Du har rätt Martin, de vill mjölka EU och samtidigt vill de äta kon, sälja den. Vi kan inte tolerera det, och det är därför vi Gröna kommer att bedriva en kampanj med namnet Vi vill ha tillbaka våra rättigheter!
(Livliga applåder)
Francis Wurtz
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Herr talman, fru Merkel, herr Barroso! Min grupp kommer att få tillfälle att i detalj återkomma till de olika viktiga dimensionerna i det framtida fördrag som ni nämnde.
Därför ska jag i dag begränsa mig till en enda fråga som rådets tjänstgörande ordförande inte nämnde. Vad är det i praktiken som kommer att ändra de 27 ländernas beslut att undanta fri och icke snedvriden konkurrens från listan med EU:s mål? För en sak är säker: antingen anser de europeiska ledarna att det här bara är en kommunikationsövning som är till för att till en låg kostnad lugna EU:s medborgare, varav allt fler anser att denna besatthet av konkurrens är ett av skälen till att det sociala regelverket har urholkats, att osäkerheten på arbetsmarknaden snabbt ökar och att utdelningarna å andra sidan ökar explosivt, eller så är detta någonting allvarligt, vilket gör att vi absolut måste veta vilka de praktiska konsekvenserna är.
De som är anhängare av den första teorin har solida argument att luta sig emot. För det första återkommer ramprincipen med en öppen marknadsekonomi där det råder fri konkurrens på många ställen i de delar av det nuvarande fördraget som kommer att reproduceras rätt av. För det andra har Europeiska rådet antagit ett särskilt protokoll i vilket konkurrenspolitiken slås fast än en gång, och detta kommer att ingå i den slutgiltiga texten. Slutligen har en del av bestämmelserna i fördraget som bygger på principen i fråga inte ändrats överhuvudtaget. Därav följer att det inte kommer att finnas någonting nytt under solen i det här avseendet, trots de insatser som Europeiska rådet har gjort.
Om det inte finns någonting nytt så anser jag att detta kommer att bli ett fall av skandalöst bedrägeri från stats- och regeringschefernas sida. I många medborgares ögon strävar de fortfarande efter en pluralistisk offentlig debatt om det framtida fördraget som helhet, eller det dubbla fördraget som helhet, en debatt som kan kulminera i en folkomröstning i hela EU. Därför kommer jag att lyssna väldigt noggrant till era förklaringar till detta, fru Merkel. Vad kommer att förändras när det gäller den fria konkurrensen, och kommer dessa förändringar att påverka substansen i förslaget till konstitutionsfördrag eller inte?
Hur som helst uppmanar jag alla som bryr sig om den här frågan att ta de europeiska ledarna på orden: er strävan är inte fri konkurrens - vi får väl se om den inte är det! Det första, nära förestående, testet kommer att bli det öde som förslaget till direktiv går till mötes när alla posttjänster öppnas för konkurrens. I länder som Sverige, där denna avreglering pågår, får den klart ogynnsamma konsekvenser på sysselsättningen och den sociala och territoriella sammanhållningen, som unionen fortfarande har som mål. Då måste det här direktivet logiskt sett dras tillbaka eller tillbakavisas. Låt oss ses i juli och göra detta sanningstest.
Jens-Peter Bonde
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Vi har lärt känna kansler Angela Merkel som en charmerande, effektiv, diplomatisk och övertygande version av Bismarck. Kansler Merkel! Ni förenade Europa under tysk ledning och fick det att se ut som om det var Polen som var problemet. De polska tvillingarna hjälpte er genom att nämna kriget. Många tyskar föll också offer för Nazityskland. Argumentet håller inte. Men från och med 2017 är det ni som kan styra EU tillsammans med Turkiet. Polen vann eller förlorade ingenting. Förlorarna är de 21 små och medelstora länderna. Mitt lands styrka har halverats. Ni fördubblade Tysklands inflytande, varför skylla det på Polen?
Kommer ni alltid att acceptera principen en medborgare en röst? Kommer ni att acceptera den principen i Förenta Nationerna med Indien och Kina? Skulle ni ge Indien och Kina 15 röster för en tysk röst? Det polska förslaget är inte alls polskt. Det lades fram av Sverige och uppfanns av en brittisk matematiker. Används det inte också i tyska Bundesrat? I Nice fick Polen 27 röster eftersom Chirac inte ville tillåta att Tyskland skulle ha fler röster än Frankrike. Nu erbjuder sig Polen att sänka sin andel från 27 till 6, så att ni kan få 9 röster i stället för 29. De 21 regeringar som kritiserade Polen för att landet argumenterade för deras intressen, plus allmänintresset, av ett förståeligt system borde skämmas.
Nicefördraget är svårt, men Merkels avtal är omöjligt. Om ni lyckas med ratificeringen kommer ert namn för alltid att vara sammanlänkat med ett EU som allmänheten inte kan förstå. Vem kan minnas befolkningssiffror som ändras varje år? Vem kan räkna ut om en lag har antagits utan att ha en dator? Omröstning med dubbel majoritet låter lätt men är mycket svår att använda. Penrose-systemet är mycket enklare och rättvisare. Det kan förenklas ytterligare genom att Tyskland får sex röster, Frankrike, Förenade kungariket och Italien fem och Polen fyra. Då skulle vi bara ha totalt 81 röster, och de flesta av oss skulle kunna hålla alla siffrorna i huvudet. Precis som ni kan i tyska Bundesrat!
Ett rättvisare system vore att ge alla medlemsstater en röst var, och kräva stöd av 75 procent av medlemsstaterna i rådet samt en enkel majoritet i Europaparlamentet. I den amerikanska senaten har inte staterna olika antal röster beroende på storlek. Varför här, och varför få det att se ut som att Polen är en tjuv?
Det nya systemet är också dåligt för de tyska väljarna. Det innebär att den lagstiftande funktionen överförs till verkställande och dömande makter. Vi går bakåt i historien från Montesquieu till Merkel och Machiavelli. Det ökar det demokratiska underskottet.
(Applåder från IND/DEM-gruppen)
Demokratins kärna är möjligheten att hålla val, få en ny majoritet och sedan nya lagar. Den kärnan kommer nu att urholkas ytterligare. Konstitutionen kommer att få ett nytt namn men samma innehåll, så den borde också bli föremål för folkomröstningar. Sex anhängare av och fyra motståndare mot konstitutionen har skickat ett öppet brev till er med krav på folkomröstningar. 77 procent av alla européer vill ha en folkomröstning, bara 20 procent är emot - och vi känner dem alla, de är ministrar! Lyssna på era egna tyska medborgare som vill göra sig hörda i en folkomröstning. Underteckna framställningen om en folkomröstning i alla EU:s medlemsstater på webbplatsen xO9.eu.
(DE) Fru kansler! Eftersom jag kommer ifrån norra Schleswig har jag andra skäl att uppskatta er mycket, och jag vill tacka er så mycket för ert engagemang i debatten om klimatförändringar.
Philip Claeys
för ITS-gruppen. - (NL) Herr talman, fru Merkel! Ni måste ursäkta att jag också har valt att ställa mig utanför den jubelstämning som råder i kammaren efter den överenskommelse som uppnåddes vid toppmötet. Så jag förväntar mig inga kyssar av Martin Schulz eller Daniel Cohn-Bendit, men det ska jag väl överleva.
Det gick som väntat: det så kallade reformfördraget har visat sig inte vara någonting annat än en kamouflerad version av den europeiska konstitutionen, så med andra ord får vi gammalt vin i nya flaskor.
Reformfördraget skapar inte mer insyn. Texten har faktiskt blivit mer obegriplig än någonsin. Ingenting görs egentligen åt det demokratiska underskottet. Folkomröstningar i medlemsstaterna nämns inte. Den roll som de nationella parlamenten ska spela kommer i praktiken att bli obefintlig med tanke på den höga tröskel som byggs in och Europeiska unionens gränser har inte fastställts bättre. Till och med det nederländska förslaget att lägga in Köpenhamnskriterierna i texten har kastats ut. Den typiska belgiska kompromissen - om jag får kalla den så - om beslutsprocessen tar inte hänsyn till att de mindre medlemsstaterna kommer att få mindre inflytande. Slutligen dominerar den europeiska lagstiftningen klart den nationella.
Fru Merkel! Jag kan försäkra er om att den triumferande stämningen kommer att bli kortlivad. Människor vägrar att ta hänsyn till folkomröstningarna i Frankrike och Nederländerna. Om det är kontentan av en tvåårig period av eftertanke så är jag benägen att säga att detta är någonting djupt tragiskt. Således kommer den triumferande stämningen att bli kortlivad om inga folkomröstningar hålls. Också i de övriga medlemsstaterna kommer människors misstro bara att öka, för EU:s demokratiska stöd har blivit väldigt bräckligt. Det finns en enorm klyfta mellan de styrande i EU och mannen på gatan - detta framkommer också i samband med Turkiets eventuella anslutning till Europeiska unionen - och jag beklagar att jag måste säga att ni inte heller har tagit några initiativ för att överbrygga klyftan mellan medborgarna och den allmänna opinionen på något sätt, fru Merkel.
Vad som än händer så måsta någonting göras snarast. Det är hög tid att Europeiska unionen börjar ta hänsyn till den allmänna opinionen i EU.
Jana Bobošíková
(CS) Mina damer och herrar! Det tyska ordförandeskapet fick verkligen fart på EU. Tyvärr inte i riktning mot att bli en välmående union i den globala ekonomin, utan snarare mot någonting som mer påminner om Fidel Castros regim. Det framgår med all önskvärd klarhet av slutsatserna från toppmötet i Bryssel att unionen vill bevara sina onödigt dyra och ineffektiva sociala system. Det står också klart att ledarna för EU-staterna fortfarande tror på drömmen om full sysselsättning och stabila priser. Och för det tredje har unionen återigen gjort ett avsteg ifrån sin grundprincip, ifrån principen om fri ekonomisk konkurrens utan gränser.
Mina damer och herrar! Jag vill uppmana er att tänka på att inskränkningar av den fria ekonomiska konkurrensen, som är drivkraften i EU-ekonomin, är en allvarlig varning till alla demokratiskt sinnade medborgare. Det är bara ett litet steg mellan att trampa på friheter på handelsområdet och att trampa på grundläggande mänskliga fri- och rättigheter. Resultatet av det tyska ordförandeskapet är enligt min mening inte en djärv och utmanande väg mot välstånd, utan snarare den lätta populistiska vägen, som leder raka vägen till den institutionella autokratins helvete.
Talmannen
Debatten är avslutad.
