3. Nordkorea
Talmannen
Nästa punkt är debatten om sju resolutionsförslag om Nordkorea.
Bastiaan Belder
författare. - (NL) Fru talman! I Nordkorea tystar man all eventuell kritik av den etablerade ordningen så till den grad att inte finns någon offentlig information om enskilda oliktänkande eller aktivister. Det är den knivskarpa sammanfattningen i ett öppet brev daterat den 14 juni som fem människorättsorganisationer har adresserat till EU:s utrikesministrar. Det visar hur allvarlig situationen är i Kim Jong Ils hungrande imperium. Vi har inga namn på oliktänkande eller aktivister i Nordkorea. Vi måste få tillgång till den informationen. Situationen i landet är till och med värre än den i f.d. Sovjetunionen eller Ceauşescus Rumänien.
I det öppna brevet från den 14 juni uppmanas EU:s regeringstjänstemän att anstränga sig mer för att motverka de hemska brotten mot de nordkoreanska medborgarnas grundläggande rättigheter, och det gäller både de medborgare som befinner sig inom och utanför landets gränser. Parlamentets gemensamma resolution innehåller flera konkreta rekommendationer i den riktningen. Bra gjort! EU bör t.ex. ta varje politiskt tillfälle att påminna Kina om landets förpliktelser genetmot nordkoreanska flyktingar enligt internationella fördrag.
Jag stöder helhjärtat punkt 14 i resolutionen. Kommissionen skyddar de nordkoreanska arbetstagarnas rättigheter i industrikomplexet Kaesong genom att införa en tydlig klausul om detta i frihandelsavtalet med Sydkorea.
Officiellt gör Nordkorea gällande att det råder religionsfrihet för landets 24 miljoner invånare. Men i praktiken riskerar den som sprider biblar eller deltar i hemliga bönemöten att skickas till arbetsläger eller att avrättas, enligt vittnesmål från flyktingar. I början av denna månad fick vi reda på att Son Jong Nam torterades till döds i ett nordkoreanskt fängelse för att ha spridit evangeliet, glädjebudskapet, till kvinnor och män i hans hemland. Vilka bevis finns det för hans brott, 20 biblar och 10 gudstjänstinspelningar? Det skulle alltså vara det som de nordkoreanska myndigheterna är bokstavligen livrädda för.
Gerald Häfner
Fru talman! Mina damer och herrar! Det är bra att vi tagit tillvara på tillfället i dag att diskutera situationen i Nordkorea, ett land som har avskärmat sig så från omvärlden att endast ett fåtal personer vet vad som verkligen pågår där. Människorna i landet vet inte heller vad som pågår i resten av världen.
Jag vill koncentrera mig på två saker. Den första är människorättssituationen i Nordkorea, där folk försvinner från gatorna och tillbringar resten av livet i läger. Det händer att en andra generation tillbringar hela livet som fångar i läger eftersom deras föräldrar påstås ha begått brott, och att människor avrättas offentligt medan andra tvingas se på, och mycket mycket mer. Vi anser att det är hög tid att människorättssituationen i Nordkorea undersöks av en oberoende kommission, som vi föreslår i den gemensamma resolutionen.
Jag vill ta upp en sak till. Det är absurt svårt att ta sig ut ur landet, att fly. Det borde vara en av de mest grundläggande mänskliga rättigheterna och en självklarhet att människor ska kunna välja var de vill bo och kunna röra sig fritt. Men för närvarande har vi en situation där de som lyckas lämna Nordkorea ofta inte släpps in i andra länder, och många skickas tillbaka.
Där vill jag i synnerhet uppmana EU:s ambassader att släppa in människor som lyckats fly och hjälpa dem att ta sig till säkrare länder och hitta den hjälp de behöver för att börja ett nytt liv. Det är viktigt med tanke på vilken situation som dessa människor befinner sig i. Det som sker där just nu är fruktansvärt.
Miroslav Mikolášik
författare. - (EN) Fru talman! Demokratiska folkrepubliken Korea är allt annat än demokratisk eftersom det är ett av de länder som har flest fall av människorättskränkningar i världen. Mitt möte med representanter från civilsamhället på Koreahalvön gav ytterligare bevis på de oerhört oroande och horribla människorättskränkningarna i landet. Jag är mycket besviken över att människorättssituationen i Demokratiska folkrepubliken Korea inte har förbättras, utan snarare förvärrats sedan Europaparlamentets senaste resolution. Mer än 150 000 politiska fångar hålls fortfarande i koncentrationsläger, där man tvingar dem att arbeta samt utsätter dem för tortyr och avsiktligt låter dem svälta. Det är chockerande att man tillämpar principen om att människor är ansvariga för sina anhörigas gärningar, vilket resulterar i att hela familjer sätts i fängelse, även barn. Därför måste EU och medlemsstaterna samarbeta och öka den diplomatiska och politiska pressen på Demokratiska folkrepubliken Koreas regering att respektera medborgarnas mänskliga rättigheter.
Jag vill avsluta med att säga att vi samtidigt måste se till att bilaterala och multilaterala sanktioner inte drabbar de redan fattiga nordkoreanska medborgare som lider av svält och förtryck.
(Applåder)
Janusz Wojciechowski
Fru talman! Det är bra att parlamentet engagerar sig i situationen i Nordkorea, för det är en stor källa till oro i vårt samhälle.
Vi har nyligen kunnat se idrottsmän från Nordkorea spela i fotbolls-VM. Vi var mycket imponerade av deras första match, då de spelade på samma villkor i en tuff match mot Brasilien. De spelade inte lika bra i de följande matcherna. Varför tar jag upp denna idrottshändelse? Det har rapporterats att när Nordkorea deltog i VM-finalen för 40 år sedan, då landets spelare var mycket framgångsrika, var de koreanska myndigheterna missnöjda med insatsen. Spelarna utsattes sedan för förtryck och sattes i arbetsläger. Jag påpekar detta för att vi ska bevaka den nuvarande situationen, och försöka se till att det inte inträffar något liknande. Vi behöver uppmaningar och press från inflytelserika aktörer inom idrotten, eftersom de har vissa möjlighter att sätta press på Koreas myndigheter för att förhindra att något liknande inträffar denna gång. Vi är djupt oroliga över vad dessa idrottsmän kan råka ut för.
Jaromír Kohlíček
Demokratiska folkrepubliken Korea har i många år utpekats som det land som har de värsta människorättskränkningarna. Man kan inte annat än att hålla med om de punkter i utkastet till resolution som innehåller uppmaningar om att sätta stopp för offentliga avrättningar, avskaffa dödsstraffet och tortyr samt frige politiska fångar.
Å andra sidan är det hyckleri att kräva att alla invånare som behöver livsmedelshjälp och humanitärt bistånd ska få det. Det är allmänt känt att Nordkorea har bestående svårigheter med sin livsmedelsförsörjning, och om jag inte misstar mig har många länder i Afrika och Asien liknande problem, och ändå riktar inte Europarlamentet sådana uppmaningar till regeringarna i de länderna.
Det förändrar dock inte det faktum att det råder livsmedelsbrist, och att denna brist är ett gigantiskt problem generellt sett, som leder till att landets invånare blir undernärda och får hälsoproblem. Situationen är definitivt allvarlig och jag tvivlar på att några åtgärdsförslag i en resolution kommer att ge några större förbättringar. Den kritik som författarna för fram där man anklagar Kina, är ett klassiskt sätt att lägga ansvaret på någon annan, och visar vilket politiskt hyckleri det är fråga om. Författarna uppmanar EU-länderna att ta emot flyktingar från Nordkorea, samtidigt som EU använder återtagandeavtal gentemot alla grannstater i söder. Om det inte är hyckleri, vet jag inte vad jag ska kalla dessa falskklingande ord.
Det finns inte ett spår i resolutionen av något försök att minska spänningarna eller demilitarisera Koreahalvön, vilket är vad man borde göra. Ingen i Gruppen Europeiska enade vänstern - Nordisk grön vänster kan rösta för en resolution som är utformad på detta sätt.
Kristian Vigenin
författare. - (EN) Fru talman! Första av allt vill jag understryka att det råder ett brett samförstånd här i parlamentet om situationen i Nordkorea. Det var mycket lätt att enas om en gemensam resolution, och som ni märker finns det inga ändringsförslag, så vi står alla bakom den.
Å andra sidan vill jag ta upp en sak som även diskuterades i min grupp i går, nämligen att det kanske inte är så klokt att använda brådskande förfarande eftersom ingenting riktigt brådskande har hänt i Nordkorea. Kanske borde vi få lite mer tid för att förebereda en mer omfattande resolution och diskutera vilka rekommendationer och mer djupgående lösningar som vi skulle kunna ge.
Jag vill inte upprepa det som redan sagts i resolutionen om de allvarliga människorättskränkningarna. I dagsläget är landet kanske det enda i sitt slag. Men jag vill understryka att de allra värsta av alla kränkningar är kanske de offentliga avrättningarna där barn närvarar. Jag tycker inte att vi ska rangordna brotten, men det är verkligen hemskt.
Som tur är uttrycker vi i resolutionen att Kina har en roll här. Förändringarna i Kina, även inom de mänskliga rättigheterna, kanske inte är tillräckliga för oss, men de utgör ett bra exempel och kanske kan Kina utnytttja sina förbindelser för att främja vissa förändringar i Nordkorea. Det borde vi ta upp i våra framtida samtal med Kina inom ramen för vår bilaterala dialog.
Att utse en särskild EU-representant för Demokratiska folkrepubliken Korea skulle kunna vara ett steg mot mer djupgående lösningar.
Monica Luisa Macovei
för PPE-gruppen. - (EN) Fru talman! Människohandeln i Nordkorea är fortfarande ett stort problem. Det finns uppgifter på att 80 procent av nordkoreanerna i Kina faller offer för människohandeln. Kvinnor löper särskild stor risk att råka ut för prostitution, våldtäkt, arrangerade äktenskap och tvångsäktenskap. Många av de som faller offer för människohandeln talar inte kinesiska och hålls fångna.
Nordkoreanernas rättsliga ställning och den kinesiska regeringens val att tillfångata flyktingar och skicka tillbaka dem till Nordkorea ökar risken för att flyktingarna faller offer för människohandel, tvångsarbete och sexuell exploatering. De får inget skydd av myndigheterna i vare sig Kina eller Nordkorea, och världssamfundet har inte uppmärksammat flyktingarnas svåra situation nämnvärt. Kina måste ändra sin lagstiftning så att man skyddar de som råkat ut för människohandel i stället för att skicka tillbaka dem till Nordkorea. Om människor dödas, torteras och fängslas på olagliga grunder är det konstant brådskande.
David Martin
för S&D-gruppen. - (EN) Fru talman! Här i parlamentet är vi överens om att människorättssituationen i Nordkorea är hemsk. Så jag kommer inte att utveckla det som mina kolleger har sagt.
Frågan är vad vi kan göra åt detta. Bara för att Nordkorea har bestämt sig för att vara världsamfundets Greta Garbo - ”vi vill vara ifred” - betyder det inte att vi ska lämna dem ifred. Det finns 24 miljoner människor i Nordkorea som behöver vår hjälp. I anslutning till resolutionen vill jag föreslå fyra saker som vi skulle kunna göra.
Först av allt måste vi fortsätta ge humanitär hjälp, men vi måste se till att hjälpen når folket, och inte gagnar regimen. För det andra bör vi fortsätta att öka finansieringen av icke-statliga organisationer som försöker bistå Nordkorea, och i synnerhet de icke-statliga organisationer som försöker sprida information i Nordkorea. Tillgång till radio i ett land där man annars inte kan få någon information kan göra stor skillnad. För det tredje borde vi be Catherine Ashton att utse en särskild representant för att skapa en dialog med Kina, Ryssland och FN, så att man sätter mer press på Nordkorea. Till sist bör vi göra vårt yttersta för att hjälpa flyktingar. Som vissa kolleger har sagt flyr människor från Nordkorea, och de får inte den hjälp de förtjänar.
Marek Henryk Migalski
Tyvärr stämmer inte det som Kristian Vigenin och David Martin säger. Tyvärr är det inte sant att vi i parlamentet är överens i frågan, för vi hörde nyss att kommunistsidan har vissa reservationer när det gäller vår ståndpunkt. Det är synd, eftersom man skulle tro att vi borde var enade i frågan.
Jag kommer från ett land som har styrts av kommunister. Som ung vuxen såg jag vad kommunismen kan ställa till med, jag minns hur hoppfullt vi väntade på att den fria världen, västvärlden, skulle höja sin röst. Ibland överskattade vi dess betydelse, men vi väntade ivrigt och hoppades att någon skulle försvara våra rättigheter. Jag tycker att vi i den fria världen borde se till att den rösten hörs i dag. Då behöver vi, som Gerald Häfner sade, se till att det finns fria medier, och åtminstone tillgång till dessa medier i Nordkorea. Vi borde arbeta för det, tillsammans med Förenta staterna, eftersom det krävs den typen av samarbete för att vi ska kunna se till att Nordkorea har tillgång till fria medier. Det borde vi se till.
Thomas Mann
(DE) Fru talman! Vi fotbollfans får just nu uppleva det positiva med idrott: laganda, segerglädje, och, som i går kväll, respekt för motståndarlaget. Men vi har också fått se hur fotbollsspelare ställs personligt ansvariga för nederlag.
Det florerar ett envist rykte att de nordkorenska spelarna efter det tidiga bortfallet från VM tvingades till tvångsarbete - den informationen stämmer förhoppningsvis inte. Jag uppmanar Nordkoreas regering att meddela var fotbollsspelarna befinner sig. Det kan knappast vara förvånande att vi oroar oss för dem, med tanke på att detta är ett land där de statliga ledarna straffar kritik, och där tiotusentals människor torteras och misshandlas, och otaliga människor är undernärda.
EU måste fortsätta den viktiga dialogen med Demokratiska folkrepubliken Koreas så kallade ”käre ledare”. Det är dags att få ett slut på tvångsarbete och tortyr, och att avskaffa dödsstraff och offentliga avrättningar. Inte ens potentiella fotbollssegrar kan dölja verkligheten. Nordkorea har fortfarande allvarliga brister på alla områden: mänskliga rättigheter, överlevnadschanser och respekt för individen.
Charles Tannock
(EN) Fru talman! Demokratiska folkrepubliken Korea är så isolerad att vi bara kan spekulera om vilka människorättskränkningar som faktiskt äger rum där. Enstaka nyheter läcker ut via politiska avhoppare, och det är en fruktansvärd verklighet. Arbetsläger, kidnappningar, godtyckliga gripanden och tortyr verkar vara kännetecknande för Kim Jong-Ils tyranniska regim. Dödsstraff tillämpas regelbundet utan hänsyn till rättstatsprincipen.
Vi är alla djupt oroade över Nordkorea, både när det gäller situtionen i landet och landets stridslystna och impulsiva, rentav paranoida beteende på det internationella planet. Det finns tyvärr kärnvapen i Pyongyang, och man vill samarbeta med andra skoningslösa regimer i världen, som Iran. Att ett sydkoreanskt krigsfartyg nyligen sjönk var helt säkert ett angrepp från norr.
Folkrepubliken Kina måste ta sitt ansvar som medlem i FN:s säkerthetsråd och sätta press på Nordkorea. Men jag tror att en långvarig förbättring av människorättssituationen i Nordkorea kräver regimskifte och demokratisering, och förhoppningsvis en återförening med demokratiska Sydkorea.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Fru talman! Jag har ett krångligt namn, och är van vid att folk har svårt att uttala det.
Historien visar att i länder som styrs av en totalitär regim hör människorättskränkningar till vardagen, men situationen i Nordkorea är fruktansvärd. Regeringen i Demokratiska folkrepubliken Korea förnekar att det skulle förekomma människorättskränkningar. Det står dock helt i strid med ögonvittnesrapporter från flyktingar och politiska avhoppare. Det finns arbetsläger där det förekommer tortyr, slavarbete och svält för de tusentals koreanska medborgare som har kritiserat det totalitära systemet eller är politiskt ”opålitliga”. I Korea reduceras människor till objekt, utan fri vilja eller möjlighet att uttrycka den öppet. Vi känner till fall där gifta par tvingats till skilsmässa eftersom de tillhörde olika klasser.
Därför vädjar jag till alla länder som har någon form av ekonomisk koppling till Nordkorea att sätta press på regeringen, och visa att världen inte är likgiltig inför det som många tusentals koreaner genomgår, och att det inte bara angår Nordkorea.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru talman! Nordkorea och Kuba är de sista kommunistiska kvarlevorna i världen. Det är tragiskt att det 20 år efter att detta brottsliga system föll i Europa fortfarande finns länder där människor dör av hunger, torteras, hålls fångna eller tvingas arbeta i arbetsläger och koncentrationsläger, allt i kommunismens namn.
Många nordkoreaner drömmer om att fly från det egna landet. Vi i den fria världen är skyldiga - i synnerhet i våra förbindelser med Folkrepubliken Kina, eftersom dessa förbindelser är på väg att stärkas - att se till att dessa flyktingar inte skickas tillbaka till koreanska myndigheter, eftersom det innebär att de får ett långt fängelsestraff eller helt enkelt döms till döden. Jag fokuserar på denna del av resolutionen eftersom jag inte tror att parlamentets vädjan eller den fria världens vädjan att stoppa människorättskränkningarna i Nordkorea är så stor verkan. Eftersom vi inte kan förbättra situationen i Korea på ett effektivt sätt måste vi göra allt vi kan för att de som lyckats fly från detta fängelse ska få möjlighet att leva ett bättre liv - även i Kina, som givetvis är en stat som också är långt från EU:s normer när det gäller frihet, demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Men livet är bättre där än i Nordkorea.
Elena Băsescu
(RO) Människorättssituationen i Nordkorea är en källa till allvarlig oro. Landets politiska ledare förbjuder all politisk opposition, demokratiska val, press- och religionsfrihet.
Vi kan inte förhålla oss likgiltiga till lidandet i Nordkorea, där invånarna inte har tillgång till basvaror eller humanitärt bistånd. Jag är särskilt oroad över situationen för kvinnor och barn i Nordkorea, då mer än en tredjedel av dem är undernärda.
Enligt uppgifter hålls mer än 150 000 nordkoreaner i sex arbetsläger. De får inte någon som helst sjukvård och mycket lite mat. Valutareformen från november 2009 är ett misslyckande som har lett till ökad fattigdom.
Jag tycker att EU ska stödja inrättandet av en undersökningskommitté i FN:s regi, den kommer att stärka bevisen på människorättskränkningar i Nordkorea.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Fru talman! Förenta nationerna och många icke-statliga organisationer rapporterar regelbundet till världssamfundet om förtrycket av tiotusentals nordkoreaner. Tortyr och arbetsläger som straffmetod, ofta på grund av politiska åsikter, hör till vardagen. En stor del av befolkningen är undernärd och saknar tillgång till sjukvård, och regeringen i Nordkorea vägrar att samarbeta med FN-organ, vilket gör det omöjligt för Nordkoreas befolkning att få tillgång till internationellt humanitärt bistånd.
Jag anser att Europaparlamentet har en moralisk plikt att vädja till myndigheterna i Demokratiska folkrepubliken Korea att upphöra med dessa metoder omgående. Med tanke på det stora inflytande som Folkrepubliken Kina har på politiken i Pyongyang, borde Europeiska kommissionen ta upp dessa frågor i EU:s dialog med Kina. För att skapa en bättre samordning av våra insatser skulle det vara bra att utse en särskild EU-representant för Nordkorea.
Jaroslav Paška
(SK) Demokratiska folkrepubliken Korea är kanske den sista kvarlevan från andra världskriget. Ideologiska skiljaktigheter och maktintressen har delat Korea i två stater, vars ledare fortfarande för en kamp om rättigheter och världssyn.
Norra Koreahalvön har blivit ett enormt ghetto där miljoner koreaner hålls fängslade och endast kan drömma om ett liv i frihet.
Under förevändning att landet befinner sig i krigstillstånd håller Nordkoreas ledare medborgarna fångna i en militärregim. Hur kan vi hjälpa koreanerna i denna situation?
Genom att stormakterna gör en gemensam insats. Det var stormakterna som splittrade Korea, så nu måste de samarbeta för att sätta ordentlig press på Nordkoreas ledare, och hota med åtal för brott mot mänsklighetetn, för att befria Nordkoreas medborgare.
Cristian Dan Preda
(RO) Det förekommer så många människorättskränkningar i Nordkorea att vi inte kan göra en lista över dem. Till de kanske allra värsta hör att man låter människor svälta och låter livsmedelsfördelningen bero på hur nära regimen och regeringen man står.
Enligt Amnesty International svalt ungefär 9 miljoner nordkoreanska medborgare, över en tredjedel av befolkningen, förra året.
Det är även djupt oroande att man tillämpar kollektiva bestraffningar så att ibland tre generationer i en familj sätts i fängelser där det förekommer grov brutalitet, tortyr, tvångsarbete och offentliga avrättningar, vilket Charles Tannock nämnde. Majoriteten av de som skickas till dessa läger släpps inte längre. Fångarnas barn kan tillbringa hela livet i fångenskap.
Jag vill avsluta med att säga att trots att Nordkoreas regering gick med på att delta i den allmänna periodiska översynen som FN:s människorättsråd genomför, är det hemskt att landet hittills inte har godtagit några av de rekommendationer som man fått i detta sammanhang.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Fru talman! Det finns en sak till som måste läggas till listan över skräckhistorier om Nordkorea. Jag tänker på den kärnvapenhot som Kim Jong-Il använder sig av, och som i viss mening har lamslagit världen. Trots att västvärlden, kanske motvilligt, ganska ofta har valt att bortse från det som händer på Koreahalvön. Därför måste vi särskilt tala om de brott som begås och upprepa våra vädjanden. Världssamfundet måste genomföra sanktioner som skadar Nordkoreas medborgare så lite som möjligt. Vi får dock inte lura oss själva: alla sanktioner som drabbar regimen påverkar samhället.
Därför tror jag att den enda effektiva åtgärden kanske är att samarbeta med Nordkoreas närmaste grannar, i synnerhet när det gäller bistånd till flyktingar. För vi behöver goda kunskaper om situationen i denna kommunistregim för att i framtiden kunna göra effektiva insatser i medborgarnas ställe, eftersom de i nuläget inte har någrot val.
Kristalina Georgieva
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka parlamentet för denna debatt. Om ni tillåter skulle jag vilja rikta uppmärksamheten till den unga pojken bakom plats nr 582, eftersom Nordkoreas framtid har betydelse för våra barns framtid.
Det är sorgligt att det de senaste sju åren, sedan antagandet av den första FN-resolutionen som fördömde den bedrövliga människorättssituationen i Nordkorea, är så lite som har förbättrats, om något alls. Kommissionen instämmer helt i att det finns ett stort behov av att ta itu med den bedrövliga människorättssituationen i landet, som man uttrycker i det gemmensamma förslag till resolution som vi diskuterar i dag.
EU har arbetat för denna förbättring på internationell nivå sedan 2003, då unionen i FN:s kommission för mänskliga rättigheter initierade den första resolutionen som fördömde situationen i Demokratiska folkrepubliken Korea, som liksom många här påpekar inte är särskilt demokratisk. EU fortsätter dessutom att ta upp mänskliga rättigheter i vår bilaterala politsika dialog med Nordkorea. Som ett antal talare har påpekat tar vi även upp frågan i våra samtal med Kina, och i synnerhet frågan om tillbakasändningar av de nordkoreanska medborgare som tagit sig in i Kina på olaga väg. Det kommer vi att fortsätta med. Dessa människor kan inte klassas som ekonomiska flyktingar.
Mycket av det som står i förslaget till resolution ingår redan i EU:s nuvarande politik när det gäller mänskliga rättigheter i Nordkorea. Vi välkomnar samstämmigheten bland ledamöterna, och mellan parlamentsledamöterna och kommissionen. Vi är helt överens om vad som behöver göras, däribland en sak som många tagit upp, nämligen att vi måste behålla de befintliga biståndsprogrammen för de mest utsatta människorna i Nordkorea, som genomgår enorma svårigheter. Vi ska inte traffa dem för deras ledares synder.
Vi håller i huvudsak med om tillvägagångssättet, men på tre punkter har kommissionen en annan uppfattning - och jag vill förklara vilka det gäller och varför vi är av en annan åsikt.
Den första punkten är förslaget att ta med en klausul i frihandelsavtalet mellan EU och Sydkorea om att övervaka nordkoreanska arbetstagare i industrikomplexet Kaesong. I den text som förhandlats fram för detta frihandelsavtal ges möjlighet att utse zoner för passiv förädling. Båda sidor medger att sådana zoner skulle kunna främja målet att det ska bli fred på halvön, men för att en zon ska kunna utses enligt frihandelsavtalet måste det föreslås av en sida och sedan handläggas av en särskild kommitté med representanter från båda sidor. Under rådande politiska omständigheter är det föga troligt att ett sådant förslag skulle ges på kort sikt, när frihandelsavtalet trätt i kraft. Men jag vill försäkra er att kommissionen kommer att hitta en möjlighet att ta upp frågan i ett senare skede.
Den andra punkten i förslaget till resolution gäller förslaget att utnämna ett särskilt EU-sändebud till Nordkorea, och ett antal talare har gett sitt stöd till förslaget i dag. EU vill bidra mer till den internationella samordningen, och den vice ordföranden/höga representanten är angelägen om det. Hon överväger dock alla alternativ för att göra det i två sammanhang. Det ena är översynen av alla särskilda EU-representanters mandat, och det andra är inrättandet av EU:s utrikestjänst. I de sammanhangen skulle den vice ordföranden/höga representanten kunna verka för ett ökat deltagande från EU:s sida i internationell samordning.
Den tredje punkten är förslaget att trycka på för att en undersökningskommission ska inrättas inom FN. Europeiska kommissionen uppskattar verkligen argumenten bakom detta förslag. Samtidigt anser vi att det skulle vara klokt att i nuläget koncentrera våra insatser till att stödja FN:s nyligen utsedde särskilde rapportör för situationen för de mänskliga rättigheterna i Nordkorea, Marzuki Darusman, som har i uppdrag från FN:s råd för de mänskliga rättigheterna att verka för de mänskliga rättigheterna i Nordkorea. Med det i åtanke behöver vi se till att han har all den uppbackning han behöver för att göra sitt jobb. Som det ser ut i dag anser kommissionen att det är den bästa vägen att gå.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum inom kort.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
George Sabin Cutaş  
skriftlig. - (RO) Situationen när det gäller mänskliga rättigheter och humanitärt bistånd i Nordkorea är ett känsligt ämne och berör EU som internationell aktör som främjar mänskliga rättigheter globalt. Å andra sidan, i FN:s resolution av den 25 mars 2010 uttryckte man oro över de grova kränkningarna av medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter i Demokratiska folkrepubliken Korea. Det är beklagligt att Nordkoreas regering vägrar samarbeta med FN via de mekanismer som finns för att främja de mänskliga rättigheterna, däribland den särskilde rapportören för situationen för de mänskliga rättigheterna i Demokratiska folkrepubliken Korea.
Det är EU:s skyldighet att kräva att Nordkorea respekterar de mänskliga rättigheterna. EU måste även ingripa på egen hand för att hjälpa landets befolkning, genom att behålla programmen för humanitärt bistånd, ha kvar kommunikationskanalerna i Nordkorea och ge asyl till nordkorenska flyktingar som har tagit sig till medlemsstater.
Genom att utse en särskild EU-representant för Nordkorea skulle vi kunna bevaka människorättssituationen i landet bättre och ge bättre samordning av meldemsstaternas insatser.
