Koheesiopolitiikka
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta seuraavasta koheesiopolitiikkaa koskevasta mietinnöstä:
Mastorakisin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0267/2003) komission tiedonannosta: "Taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä toinen väliraportti": alueelliset suuntaukset ja koheesiopolitiikan tulevaisuutta koskeva keskustelu (KOM(2003) 34 - 2003/2095(INI))
ja
Pomés Ruizin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0188/2003) rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevista alueista (saaret, vuoristoalueet, harvaan asutut alueet) osana koheesiopolitiikkaa ja sen institutionaalisista näkökohdista (2002/2119(INI)).

Mastorakis (PSE)
, esittelijä. (EL) Arvoisa puhemies, kun kansalaiselta kysytään, mikä Euroopan unionin politiikoista vaikuttaa häneen eniten, hän tuntee itsensä enemmän Euroopan kansalaiseksi. Euroopan kansalaiset mainitsevat aluepolitiikan, koheesiopolitiikan sekä politiikan, jolla on keskeinen tehtävä Euroopan yhdentymiskehityksessä sekä yhtenäismarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton edistämisessä. Meidän on erityisesti korostettava, että tällä politiikalla on tärkeä merkitys yhteenkuuluvuuden edistäjänä laajentuneessa Euroopan unionissa, jonka alueiden välisten kehityserot kasvavat huomattavasti, jolloin myönnettävien määrärahojen on vastattava uusia tarpeita. On erityisen tärkeää kaventaa näitä eroja vaalimalla pitkäaikaista, tasapainoista ja monikeskistä kehitystä koko Euroopan unionin alueella.
Euroopan komission annettua tiedonantonsa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntamme kävi laajoja keskusteluja. Keskustelujen perusteella valiokunta korostaa tiettyjä kysymyksiä, joita se pitää alue- ja koheesiopolitiikkaan liittyvinä perusasioina. Näin ollen se
kannattaa komission kantaa vastustaa toimia alue- ja koheesiopolitiikan vastuun palauttamiseksi jäsenvaltioille sekä komission päättäväisyyttä todellisen yhteisön politiikan ylläpitämiseksi;
kannattaa komission kantaa sisällyttää yhteisön alue- ja koheesiopolitiikkaan kaikki EU:n alueet, jotka tietenkin täyttävät asiaankuuluvat kriteerit;
toistaa tarvetta koordinoida paremmin alue- ja koheesiopolitiikkaa sekä maataloutta, kalastusta, liikennettä, tutkimusta, teknologiaa, koulutusta, ammattikoulutusta ja tietoyhteiskuntaa koskevia toimintalinjoja;
korostaa, että tuleva aluepolitiikka on yhdistettävä Euroopan kilpailupolitiikkaan;
toistaa parlamentin kannan, että koheesiopolitiikalle osoitettua nykyistä 0,45 prosentin osuutta EU:n bruttokansantuotteesta ei voida alittaa;
korostaa, että komission olisi kiinnitettävä erityistä huomiota alueisiin, jotka kärsivät laajentumisen tilastollisista vaikutuksista, ja kohdeltava niitä yhtäläisesti tavoite 1 -tuen alueiden kanssa;
pyytää Euroopan komissiota kiinnittämään erityistä huomiota alueisiin, jotka omien ansioidensa luonnollisena seurauksena eivät enää kuulu tavoite 1 -tuen piiriin mutta jotka tarvitsevat kuitenkin asianmukaista rahoitustukea myönteisen kehityksen vahvistamiseksi;
katsoo, että olisi kiinnitettävä erityistä huomiota kaikkein syrjäisimpiin alueisiin, harvaan asuttuihin alueisiin sekä muita heikommassa asemassa oleviin saarialueisiin;
pitää hyväksyttävänä, että tavoite 1 -tuen tärkeimpänä edellytyksenä on edelleen oltava 75 prosentin kynnys Euroopan unionin jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta, korostaa koheesiorahaston merkitystä erityisesti uusille jäsenvaltioille ja kannattaa ajatusta uudesta tavoitteesta 2 alueellisen kilpailukyvyn parantamiseksi Lissabonissa ja Göteborgissa päätettyjen suuntaviivojen mukaisesti;
katsoo, että pysyvistä maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivien alueiden, kuten saarten tai vuoristoalueiden sekä harvaan asuttujen alueiden, jotka eivät saa tukea muista rakennerahastoista, on voitava hyötyä uudesta tavoite 2 -tuesta tai jostakin toisesta uudesta erityisestä yhteisöaloitteesta;
tukee komission alueellista lähestymistapaa kehitykseen ja erityisesti sen ajatusta yhdestä ohjelmasta ja yhdestä aluekohtaisesta tukipaketista;
korostaa, että alueyhteistyöpolitiikkaa on jatkettava kolmella eri ulottuvuudella, eli rajat ylittävällä (maa tai meri), valtioiden välisellä ja alueiden välisellä ulottuvuudella;
tukee lopuksi komission keskeistä päämäärää aluepolitiikkaa koskevien sääntöjen yksinkertaistamiseksi, toistaa komission, jäsenvaltion ja alueen välisiä kolmikantasopimuksia koskevan parlamentin kehotuksen sekä korostaa jälleen, että yksinkertaistamisen ja valvonnan välinen kunnollinen tasapaino on sekä välttämätöntä että mahdollista saavuttaa.
Valiokuntamme kehottaa Euroopan komissiota ja erityisesti asiasta vastaavaa komission jäsentä Barnieria jatkamaan toimiaan Euroopan unionin kompassin ja tällä hetkellä vallitsevan ilmapiirin osoittamaan suuntaan. Lisäksi se kehottaa täysistuntoa hyväksymään päätöslauselmaesityksen. Haluan kiittää erityisesti kaikkia niitä, jotka auttoivat saattamaan mietintöni päätökseen, sekä parlamentin jäseniä ja että avustajia, ja kaikkia tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuvia. Lisäksi ilmoitan uskovani vanhaan kreikkalaiseen sananlaskuun "hyvät asiat ovat pienissä paketeissa".

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos haluatte, voin edustaa esittelijä Pomés Ruizia ja puhua hänen puolestaan.
Aluksi haluan kiittää molempia esittelijöitä ?astorakisia ja Pomés Ruizia sekä onnitella heitä tehdystä työstä, ja sitten esitän joitakin huomautuksia molemmista mietinnöistä.
Mastorakisin mietinnöstä haluan ottaa esiin kolme kohtaa. Ensimmäinen niistä on mietinnössä todettu tosiseikka, että emme voi alittaa tulevassa koheesiopolitiikassa 0,45 prosentin osuutta bruttokansantuotteesta. Kuten myös komission jäsen Barnier on aiemmin todennut, parlamentti katsoo, että jos koheesiopolitiikkaa koskeva yhteisön rahoitusosuus laskee tämän rajan alle, kyseinen politiikan ala ei ole enää luotettava eikä tehokas varsinkaan laajentumista ajatellen.
Toinen huomautukseni koskee tavoitetta 2, jota on selvästikin yksinkertaistettava, jotta toimista tulee aiempaa avoimempia ja hyödyllisempiä kansalaisten kannalta, minkä vuoksi kannatamme uutta tavoitetta 2 uusine temaattisine toimineen.
Lopuksi kolmas Mastorakisin mietintöä ja rakennerahastomenettelyjä koskeva huomautukseni: rakennerahastomenettelyjä on yksinkertaistettava. Alkaa olla selvää, ja luulen, että myös komissio, joka on silloin tällöin varsinkin uuden ohjelmakauden kynnyksellä järjestänyt asiaa koskevia seminaareja paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa, on ymmärtänyt, että meidän pohdittava yhdessä, miten näitä toimia voidaan tehostaa yksinkertaistamalla niitä.
Siirryn nyt Pomés Ruizin mietintöön, jossa käsitellään alueita, joilla on pysyviä alueellisia haittatekijöitä, kuten saarialueita, vuoristoalueita sekä pohjoisen erityisen syrjäytyneitä ja harvaan asuttuja seutuja.
Aivan aluksi haluan todeta, että suhtaudun myönteisesti viimeaikaiseen kehitykseen unionin perustuslakia käsittelevässä valmistelukunnassa, joka on laajentanut taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden käsitettä lisäämällä siihen termin "alueellinen yhteenkuuluvuus". Toivon, että tämä nyt mukaan otettu termi muodostaa riittävän oikeusperustan, jotta nämä alat olisivat jatkossa aiempaa täsmällisempiä ja konkreettisempia. Parlamentti katsoo kuitenkin, että saarialueita koskevaa perustamissopimuksen 158 artiklaa on vielä selvennettävä. Kuten tiedätte, eriäviä mielipiteitä on siitä, miten tämä nimenomainen artikla olisi käännettävä. Se on käännetty eri tavoin eri kielille. Kyseistä artiklaa on nyt kerta kaikkiaan selkiytettävä, jotta saarialueita koskeva määräys on pätevä. Parlamentti katsoo samoin, että rakenteellisten toimien lisäksi on muutettava valtiontukea koskevaa 87 artiklaa, jotta tänään keskustelun aiheena olevat alueet katsottaisiin erityiskohtelua tarvitseviksi alueiksi.
Arvoisa puhemies, kaiken tämän lisäksi parlamentti - mielestäni aivan perustellusti - väittää Pomés Ruizin mietinnössä, että Mastorakisin mietinnön yhteydessä mainitsemassani uudessa tavoitteessa 2 näillä alueilla tarvitaan erityisiä temaattisia toimia. Parlamentti lisää vielä, että pysyvistä maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivät alueet voivat ja niiden pitäisi saada jatkossa aiempaa suurempi yhteisön rahoitusosuus rakennerahastojen kautta.
Euroopan parlamentissa on keskusteltu näistä alueista jo monen vuoden ajan. Komission jäsen tilasi taannoin aihetta koskevia tutkimuksia, joissa käsiteltiin ensin vuoristoalueita ja myöhemmin saarialueita. Toivon todella, että tämänpäiväinen keskustelu ja erityisesti rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevia alueita käsittelevä Pomés Ruizin mietintö tarjoavat meille vuosikausia etsimämme tilaisuuden tehdä muutoksia ja viestittää näiden alueiden asukkaille, että otamme heidän ongelmansa kunnolla käsittelyyn, sillä kuten komission tutkimukset ovat luullakseni osoittaneet, nämä alueet todella kärsivät pysyvistä haittatekijöistä maantieteellisen sijaintinsa takia, minkä vuoksi niillä ei ole samanlaisia kilpailuedellytyksiä kuin muilla Euroopan unionin alueilla. Arvoisa puhemies, nyt on toiminnan eikä puheiden aika.

Puhemies.
Jäsen Hatzidakis, annoin teidän puhua nyt pitempään. Puheaika luonnollisesti vähennetään esittelijä Pomés Ruizilta, mikäli hän saapuu paikalle.

Duin (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että Duin äännetään kuten Duisburg. Tiedän, että ääntäminen voi tuottaa joskus vaikeuksia, mutta rohkenen huomauttaa asiasta tässä vaiheessa.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhdyn edellisten puhujien kiitoksiin, jotka on suunnattu molemmille esittelijöille. Olemme mielestäni ottaneet meneillään olevassa keskustelussa taas selkeän edistysaskeleen erityisesti Mastorakisin mietinnön ansiosta. Käsittelen puheenvuorossani molempia mietintöjä yhdessä. Komissiollekin käy selväksi, että parlamentti korostaa useita vaatimuksia yhä uudestaan - myös mietinnössä. Oletan meidän pääsevän yhteisymmärrykseen siitä, ettemme halua palauttaa vastuuta jäsenvaltioille, että 75 prosenttia BKT:sta on hyvä mittapuu ja että 0,45 prosenttia BKT:sta on vähimmäismäärä, jotta elinvoimaista eurooppalaista rakennepolitiikkaa voidaan toteuttaa.
Seuraavaksi haluan sanoa muutaman sanan avoimista kohdista, jotka mainitaan myös mietinnöissä. Monet uskovat, että uudella tavoitteella 2 voidaan ratkaista heidän ongelmansa, olipa tavoite millainen hyvänsä. Meidän on oltava rehellisiä: emme voi sanoa kaikille alueille, että tekin pääsette tavoitteen 2 piiriin sitten, kun se on jotenkin laadittu uudelleen. Haluamme siksi esittää erilaisia ehdotuksia, jotka näkyvät myös mietinnöissä. Ensimmäinen ehdotus liittyy tilastollisesta vaikutuksesta kärsiviin alueisiin, eli nykyisiin tavoite 1 -alueisiin. Meidän on laadittava niitä varten ohjelma, jota voitaisiin kutsua 1b-ohjelmaksi. Ohjelmalla on oltava runsaasti määrärahoja, mutta ennen kaikkea myös 87 artiklaa vastaava oikeudellinen kehys - mikä on näille alueille erittäin tärkeää, ja mikä meidän on otettava huomioon. Oikeudellisen kehyksen ansiosta tuet voidaan käyttää alueilla niiden erityistarpeiden mukaisesti.
Toinen ehdotus koskee epäsuotuisassa asemassa olevia alueita, joilla on keskeinen sija Pomés Ruizin mietinnössä. Tässä ei tarvita uutta tavoitetta 2, vaan näitä alueita varten suunniteltua erityisvälinettä, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon alueiden erityisongelmat, jotka ilman muuta haluamme tunnustaa. Emme saisi sulloa kaikkia samaan muottiin.
Kolmas ehdotus koskee varsinaista tavoitetta 2, joka on tarkoitettu rakennemuutoksessa oleville alueille. Tässä asiassa kannatan ehdottomasti sitä, että jäsenvaltioille annetaan mahdollisimman suuri vapaus käyttää varoja, niin kuin näkevät parhaaksi. Tämä kolminaisuus on tärkeää. Se tuodaan selvästi esiin Mastorakisin mietinnön nykyisessä versiossa, minkä vuoksi tietenkin äänestämme sen puolesta. Pomés Ruizin mietintöön on sen sijaan tehtävä todennäköisesti joitakin muutoksia, jotka saamme toivottavasti tänään hyväksyttyä.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, jäsen Duin. Ranskalaiset tai ranskalaisilta näyttävät saksankieliset nimet äännetään Saksassa usein toisella tavalla. Jäsen Duin, pyydänkin anteeksi äskeistä virhettäni.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ensiksi onnitella esittelijöitä Mastorakisia ja Pomés Ruizia onnistuneiden mietintöjen laadinnasta. Taloudelliset ja sosiaaliset erot jäsenvaltioiden välillä ovat vähentyneet, mutta eriarvoisuus jäsenvaltioiden sisällä on jatkunut ja jopa syventynyt. Mietinnössä toistetaan parlamentin kanta laaja-alaisen yhteisön koheesiopolitiikan jatkamisesta.
Laajentumisen jälkeen suuri osa alue- ja rakennepoliittisesta tuesta menee uusiin jäsenvaltioihin. Se on välttämätöntä. Emme saa kuitenkaan asettaa vastakkain nykyisen unionin vaikeuksissa olevia alueita ja uusien jäsenvaltioiden köyhiä alueita. Yhteisillä ponnistuksilla voimme hoitaa molemmat.
Meidän ryhmämme tukee mietintöjen päälinjauksia. En käy tässä toistamaan mietintöjen sisältöä, mutta haluaisin ottaa esille muutamia seikkoja. Mietinnöissä vaaditaan aluepolitiikan ja muiden politiikkojen yhteensovittamista. Muun muassa talous-, maatalous-, liikenne- ja kilpailupolitiikassa alueelliset näkökohdat on otettava paremmin huomioon.
Unionin laajentuessa aluepolitiikan uudistamisen tarve korostuu. Ryhmämme tukee ja kiirehtii komission pyrkimyksiä aluepolitiikan yksinkertaistamiseksi ja selkeyttämiseksi. Samalla tuloshakuisuutta ja ohjelmien laatua on parannettava ja alueiden roolia jäsenvaltioiden ja komission rinnalla on vahvistettava. Tämä vaatii määrätietoista työtä niin komissiolta kuin jäsenvaltioiltakin. Nykyistä alue- ja rakennepolitiikkaa usein vaivaavaan raskaaseen hallinnointiin, viivytyksiin ja näennäiseen puuhasteluun ei uudella ohjelmakaudella ole enää varaa.
On tärkeää, että pysyvistä maantieteellisistä haitoista kärsivien alueiden erityispiirteet tunnustetaan ja tunnistetaan ja että niihin haetaan ratkaisua. Saarilla, vuoristoalueilla ja harvaanasutuilla alueilla on samankaltaisia ongelmia. Ryhmässämme on monia henkilöitä, jotka ovat aktiivisesti vaikuttaneet saaristo- ja vuoristoalueiden ongelmien ratkaisemiseksi. Itse tunnen parhaiten pohjoisen harvaanasutut alueet. Unionin pohjoisimman alueen kehitystä varjostavat pitkät etäisyydet, harva asutus, kylmä ilmasto ja rajun muuttoliikkeen aiheuttama väestön ikääntyminen. Samalla alueella on kuitenkin monia suuria mahdollisuuksia.
Olen kiitollinen Pomés Ruizille siitä, että hän esittää pohjoisen harvaanasuttujen alueiden huomioonottamista unionin perustamislakisopimukseen. Pomés Ruizin mietintö on lisännyt yhteenkuuluvuutta. Ymmärrämme nyt paremmin toisiamme. Erilaisten epäsuotuisten alueiden ongelmat voidaan ratkaista hyvällä yhteistyöllä osana unionin koheesiopolitiikkaa.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jo vuonna 2000 pahoittelin Euroopan parlamentissa, että vaikka kaikkein köyhimmät alueet ja jäsenvaltiot olivat kuroneet välimatkaa umpeen EU:n myöntämän aluekehitystuen ansiosta, vähiten kehittyneiden ja kaikkein kehittyneimpien yhteisön alueiden väliset erot eivät olleet juurikaan kaventuneet. Alueiden kehittymisessä on edelleen eroja. Tämä voidaan päätellä myös Mastorakisin mietinnöstä, ja haluankin esittää hänelle lämpimät onnittelut.
Aluepolitiikasta vastaavien eurooppalaisten ja kansallisten viranomaisten toimista huolimatta haasteemme eivät ole vuonna 2003 suinkaan vähenemässä. Ne vain lisääntyvät entisestään, kun otetaan huomioon, että talous on taantunut ja että työttömyys on lisääntynyt selvästi monissa Euroopan valtioissa. Taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon kohdistuu jo nyt suuria rasitteita. Euroopan unionin laajentuessa kymmeneen uuteen Keski- ja Itä-Euroopan valtioon alueelliset erot lisääntyvät, minkä vuoksi koheesioon kohdistuvat rasitteet vain kasvavat. Tämän lisäksi meneillään olevan tukikauden 2000-2006 edetessä kohti loppua etualalle tulee myös keskustelu vuodesta 2007 alkaen harjoitettavasta aluepolitiikasta.
Kehitysastetta koskevien kriteerien arviointi ja siten alueen tukikelpoisuus ovat mielestäni ensisijaisia kysymyksiä. Aluekehityksen tekijöitä - kuten teollisuuden määrää, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytyneisyyden astetta, työttömyysastetta, tutkimus- ja kehitysmahdollisuuksia, koulutusresursseja, kehityksen kestävyyttä sekä ympäristönsuojelun kehitystä - on arvioitava tällä hetkellä ainoan, asukasta kohti lasketun bruttokansantuotteen määrään perustuvan kriteerin ohella.
Minulle samoin kuin muillekin tavoite 1 -alueilta kotoisin oleville kollegoille on erityisen tärkeää, etteivät nämä erityisalueet putoa pois kaikkein suurimman tuen piiristä uusien jäsenvaltioiden liittymisen aiheuttaman laskennallisen muutoksen vuoksi. Niihin on sovellettava periaatetta, jonka mukaan niillä on oikeus vaatia samaa rahoitustukea ja samoja tukioikeuksia kuin ennen laajentumista. Minäkin kannatan esittelijä Mastorakisin mietinnössä esitettyä huomautusta tulevan tavoite 2 -alueen muodosta, toisin sanoen niiden ja epäsuotuisassa asemassa oleviin ryhmiin sovellettavien tavoite 3 -toimien uudelleenjärjestelystä. Kannatan myös esittelijä Mastorakisin huomautuksia näiden toimien tukikelpoisuuden määrittämisestä.

Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tänä vuonna tehtyä Ateenan sopimusta pidetään historiallisena, mutta kaikkihan me tiedämme, että yhdentyminen alkaa vasta nyt. Yhdentyminen tarkoittaa sosiaalisen ja taloudellisen koheesion toteuttamista 25 jäsenvaltion EU:ssa, ja arvoisa komission jäsen, saanen huomauttaa, ettette ole vieläkään esittänyt suunnitelmaa tämän toteuttamiseksi, vaikka olisi jo korkea aika. Koheesiota käsittelevässä toisessa väliraportissa ei ole jälkeäkään strategiasta. Näytätte luulevan, että kun varoja sirotellaan sinne tänne, kaikki ovat kutakuinkin tyytyväisiä. Arvoisa komission jäsen, meillä ole enää varaa siihen, sillä koko järjestelmä sortuu, ellemme onnistu toteuttamaan taloudellista ja sosiaalista koheesiota 25 valtion EU:ssa. Rakennerahastot on uudistettava läpikotaisin, ja meillä on oltava selkeät tavoitteet varojen käytössä. Tavoitteista puheen ollen, kahtena viime kesänä olemme saaneet kovan ja katkeran opetuksen: viime vuonna oli tulvia ja tänä vuonna metsäpaloja.
Arvoisa komission jäsen, nähdäkseni on selvää, että meidän on viimeinkin toimittava Göteborgin päätelmien mukaisesti, mikä tarkoittaa, että kestävällä kehityksellä on oltava keskeinen merkitys rakennerahastoissa, että sosiaaliset ja työllisyyspoliittiset näkökohdat sekä taloudelliset näkökohdat on otettava tasapuolisesti huomioon ja että EU:n varoja voidaan käyttää vain näiden edellytysten täyttyessä. EU:n rahat ovat menneet meiltä liian usein kuin Kankkulan kaivoon, eikä sellainen ole enää hyväksyttävää 25 jäsenvaltion EU:ssa.
Pitää paikkansa, että erityiset maantieteelliset olot edellyttävät erityistä kehitystä, mutta toisin kuin monet muut parlamentin jäsenet olen sitä mieltä, etteivät maantieteelliset olot ole sinänsä mikään haitta vaan että ongelmana on pikemminkin alueiden köyhyys. Suhtaudun kriittisesti monien kollegojen yrityksiin säilyttää jo vakiintuneet oikeutensa ja varmistaa omat apurahansa, koska taloudellisen ja sosiaalisen koheesion on oltava tietenkin varsinaisena tavoitteena. Vastustan kaikkia yrityksiä tuoda tämän asian yhteyteen uusia kriteerejä, jotka eivät koske köyhyyttä eivätkä työttömyyttä, joista ihmiset todella kärsivät. Minusta on sen vuoksi oikein, että komissio pitää kiinni tavoitteistaan, joiden mukaan köyhyyskriteerit ovat erityisten maantieteellisten olojen sijasta ratkaiseva tekijä etenkin sellaisilla alueilla, joilla on vaikeuksia. Vain näiden vankkojen periaatteiden avulla on mahdollista puuttua erilaisiin ongelmiin, esimerkiksi monilla - myös rikkaiden valtioiden - alueilla esiintyviin rakennemuutosongelmiin, maatalouden rakennemuutosta koskeviin vaikeuksiin, naisten köyhyyteen ja kaupunkialueiden autioitumiseen. Nämäkin seikat olisi otettava huomioon, ja sitä varten meillä on koko joukko välineitä, esimerkiksi asteittain poistettava tuki ja muut tuet. Arvoisa komission jäsen, toivon, että esitätte meille vihdoin selkeän suunnitelman rakennerahastojen avulla toteutettavasta kestävästä kehityksestä.

Bigliardo (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on tarkasteltava kaikkia tekijöitä tässä erittelyssä, joka sai Euroopan komission ja parlamentin keskustelemaan tästä tärkeästä asiasta, ja tarkoitan nyt laajentumiseen johtaneita prosesseja. Toimitin muutama vuosi sitten puheenjohtaja Prodille asiakirjan laajentumisesta ja sen vaikutuksista tiettyihin yhteisömme alueisiin, erityisesti Etelä-Italiaan. Sodan jälkeen on havaittu outo ilmiö: ennen historia keskittyi idän ja lännen vihamielisyyksiin, ja nyt kuin jostakin kummallisesta kohtalon oikusta meillä on Euroopan yhteisö, jossa ongelmat ovat pohjoisen ja etelän välillä, ja aina rikkaan ja vauraan pohjoisen ja köyhän etelän välillä.
Laajentuminen on näin ollen ollut esillä keskusteluissamme, ja päätelmämme on, että köyhien välistä sotaa on vältettävä sen seurausten vuoksi. Laadin parhaillaan mietintöä, jossa käsitellään Euroopan julkisia varoja vuonna 2003, ja se osoittaa, että joissakin valtioissa ongelmana on BKT:n kasvaminen ja joissakin valtioissa taas sen pieneneminen. Ennusteet alkavat näyttää nyt negatiivisilta sellaisissakin valtioissa, joiden talous oli muutama vuosi sitten enemmän tai vähemmän tasapainossa.
Miten meidän sitten pitäisi hallinnoida rakennerahastoja? Esittelijät tekevät oikein esittäessään mietinnöissään laajoja suuntaviivoja. Meidän on mielestäni varmistettava, ettei tavoite 2 ole liian kattava. Meidän on huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot voivat hallinnoida asianmukaisesti ensimmäisessä vaiheessa saatuja rakennerahastoja ja koordinoida niitä tehokkaammin seuraavassa vaiheessa.

Esclopé (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella esittelijä Pomés Ruizia selkeän mietinnön laatimisesta. Siinä korostetaan tarvetta ottaa huomioon koheesiopolitiikan alueellinen ulottuvuus puhtaasti taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien lisäksi. Tämän politiikan on perustuttava solidaarisuuden periaatteeseen, jotta alueiden välisiä eroja voidaan kaventaa ja jotta voidaan vakiinnuttaa periaate, jonka mukaan Euroopan unionin kansalaiset ovat yhdenvertaisia asuinpaikasta riippumatta.
Meidän on lisäksi tarjottava kansalaisillemme yhdenvertainen mahdollisuus käyttää laadukkaita julkisia palveluja, jotka muodostavat Euroopan alueiden yhteiskuntarakenteen. Meidän on lisäksi tunnustettava rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden asukkaiden erityisluonne, elämänlaatu ja luonnonvarat sekä heidän kulttuuriperintönsä ja taitotietonsa. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että olisi virhe keskittää kaikki taloudellinen tuki uusiin jäsenvaltioihin ja laiminlyödä nykyisiä tukialueita. Meidän on muistettava, että laajentuminen lisää alueiden välisiä eroja.
Kannatan ehdotusta EY:n perustamissopimuksen 158 artiklan täydentämisestä. Se tarkoittaa, että saarten, vuoristoalueiden ja harvaan asuttujen seutujen rakenteellisiin haittatekijöihin kiinnitetään aiempaa enemmän huomiota sen mukaan, miten vakavista ongelmista ne ovat kärsineet. Näitä alueita on laiminlyöty edellisissä ohjelmissa. Nyt on tärkeää tunnustaa ongelmat, jotka liittyvät liikenneyhteyksiin, viestintään, infrastruktuuriin, rahoitukseen ja julkisten palvelujen saatavuuteen. Tämä on erittäin oleellista, jos halutaan estää maaltapako ja väestön ikääntyminen.
Endelaven julistus allekirjoitettiin Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmän ollessa tutustumismatkalla Endelavessa, joka on 183 asukkaan saari Tanskan keskiosassa. Julistuksessa käsitellään Euroopan pienten saarten erityistilannetta. Pienet saaret voivat toimia mainiosti. Pienten saarten asukkaille voidaan taata mahdollisuus käyttää laadukkaita palveluja, esimerkiksi lauttoja, lääkäreitä, eläinlääkäreitä, kouluja, pappeja, kotiapua ja kirjastoja, kunhan rahoitustukea tarjotaan solidaarisesti.
Minusta tuntuu, että minun on lopuksi toissijaisuuden periaatetta ajatellen korostettava, että jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten on tärkeää osallistua aktiivisemmin koheesiopolitiikkaan. Nämä elimet ovat lähempänä alueensa todellista tilannetta ja paremmin perillä siitä.

Berend (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä toinen väliraportti on mielestäni arvokas, ajantasaistettu erittely nykyisestä tilanteesta ja tulevan koheesiopolitiikan mahdollisista suuntaviivoista laajentuneessa unionissa.
Esittelijän kanssa käytyjen pitkien keskustelujen sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa hyväksyttyjen lukuisten tarkistusten ansiosta aikaansaatu sopuratkaisu on myönteinen, ja mietinnön pitäisi nykyisellään saada parlamentin enemmistön kannatus. Keskeisiä asioita ovat koheesiopolitiikan rahoitusosuus, joka on 0,45 prosenttia BKT:sta, sekä tavoite 1 -alueiden säilyttäminen tuen tärkeimpinä kohteina. Minusta on myönteistä, että asukaskohtaisen BKT:n 75 prosentin kynnysarvo säilytetään ensisijaisena kriteerinä tavoite 1 -alueita määritettäessä NUTS II-tasolla, jos niin kutsuttu tilastollinen vaikutus mitätöidään. Kaikkihan me tiedämme, etteivät tilastollisesta vaikutuksesta kärsivät alueet ylitä missään tapauksessa nykyisen EU:n 75 prosentin kynnysarvoa tukikauden päättyessä. Yhdessä yössä, tarkemmin sanottuna ensi vuonna 30. huhtikuuta ja 1. toukokuuta välisenä yönä köyhistä ressukoista tulee pienen matemaattisen toimituksen ansiosta rikkaita, vaikka heillä ei ole käytännössä senttiäkään enempää. Tämä on niin kutsuttu tilastollinen vaikutus. Nämä alueet tarvitsevat jatkossakin rakennerahastojen varoja vakauttaakseen ja jatkaakseen edellisinä tukikausina menestyksekkäästi alkanutta taloudellista ja sosiaalista lähentymistä. Valiokunnassa esittämiemme tarkistusten vuoksi mietinnössä korostetaankin selvästi, että tilastollisista muutoksista kärsiviin alueisiin on kiinnitettävä erityistä huomiota ja että kyseisiä alueita on kohdeltava myös jatkossa yhtäläisesti tavoite 1 -tuen alueiden kanssa myöntämällä niille vastaava määrä tukea ja soveltamalla tukikäytäntöjä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 a kohdan mukaisesti.
Nykyisillä siirtymäjärjestelyillä - asteittain poistettavilla tuilla - ei voida puuttua asianmukaisesti tilastollisesta vaikutuksesta kärsivien alueiden erityisongelmiin. Parlamentin enemmistön pitäisikin kannattaa mietintöä sellaisena, kuin se on nyt esitetty.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pidän esittelijän ja komission tavoin selvänä, ettemme voi soveltaa ideologista lähestymistapaa koheesiopolitiikkaan ja rakennerahastoihin. Meidän on omaksuttava hyvin pragmaattinen lähestymistapa, jollaisen esittelijä ja epäilemättä myös komission jäsen ovat omaksuneet työssään.
Euroopan unionin tulevaisuus on vahvasti sidoksissa koheesiopolitiikan laatuun ja tulevaisuuteen. Voimme vilpittömästi puhua poliittisesta yhdentymiskehityksestä vain, jos meillä ei ole kolmeen eri tahtiin yhdentyvää Eurooppaa, mikä on tällä hetkellä vaarana. Poliittinen yhdentymiskehitys edellyttää tiettyjen edellytysten täyttymistä: meidän on tärkeää vahvistaa, että vastustamme yksiselitteisesti kaikenlaista aluepolitiikan uudelleen kansallistamista. Kuten monet kollegat ovat todenneet, 0,45 prosentin osuudesta on tehtävä ehdoton alaraja, sillä Euroopan unionin sitoutuminen koheesiopolitiikkaan ei voi jäädä kyseisen osuuden alle. On hyvä, että tämä vahvistetaan poliittiseksi eikä vain aritmeettiseksi periaatteeksi, kun otetaan huomioon päätökset, jotka Euroopan unionilla on edessään laajentumisen kynnyksellä.
Kollegat ovat todenneet, ja haluan vielä toistaa, että meidän on estettävä sellainen tilanne, että jotkin alueet luokitellaan yhtäkkiä rikkaiksi tilastollisten vaikutusten vuoksi. Laajentumisen jälkeen tavoite 1 -tuen piiristä poistettavia alueita varten on siksi kehitettävä aiempaa parempi asteittain poistettavien tukien järjestelmä, ja ennen kaikkea on otettava huomioon monien alueiden pysyvät maantieteelliset haittatekijät.
Tämän vuoksi katson, että tulevassa perustuslaista tehtävässä sopimuksessa on tunnustettava nämä pysyvät maantieteelliset haittatekijät ja niiden voittamiseksi edellytettävän yhteisön strategian tarve. Amsterdamin sopimukseen liitettyä saarten rakenteellisia haittatekijöitä koskevaa julistusta ei ole koskaan sovellettu ryhtymällä erityistoimiin.
Lisäksi kehotan komissiota tehostamaan toimiaan aluepolitiikan täytäntöönpanosääntöjen yksinkertaistamiseksi sekä vastuun ja toimivallan jakamiseksi aiempaa selvemmin kaikkien koheesiopolitiikan toimijoiden välillä. Pyydän komissiota myös jatkamaan toimia, joita on tähän mennessä toteutettu joidenkin koheesiopolitiikan painopistealueiden vahvistamiseksi. Ajatelkaapa, kuinka tärkeää nykyään on investoida tiedon ja innovaation laatuun, teknologiseen tutkimukseen sekä henkiseen infrastruktuuriin. Euroopan tulevaisuutta pitäisi mielestämme arvioida pikemminkin tiedon laadun kuin konkreettisen rakentamisen perusteella.
Arvoisa puhemies, Euroopan vauraat alueet eivät ole vaarassa köyhtyä. Jotkin köyhät alueet ovat sen sijaan vaarassa pysyä köyhinä pitkään. Haluamme välttää tämän.

Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, niillä meistä, jotka ovat kotoisin pysyvistä rakenteellisista haittatekijöistä kärsivältä alueelta, on todellinen syy olla kiitollinen esittelijä Pomés Ruizille hänen mietinnöstään ja siinä esitetyistä innovatiivisista ajatuksista. En puhu vain oman kotiseutuni Skotlannin puolesta vaan myös tietäessäni tilanteen joillakin syrjäisillä Kreikan saarilla sekä Suomen ja Ruotsin pohjoisosissa. Saariluonteesta, vuoristoisuudesta ja harvasta asutuksesta johtuvia ongelmia on kuitenkin myös monilla muiden jäsenvaltioiden ja joidenkin unioniin liittyvien maiden alueilla.
Yksi mietinnön erittäin suurista ansioista on, että siinä tunnustetaan näiden ongelmien kasautumisen tai korostumisen vaikutukset. Tältä osin suhtaudun erityisen myönteisesti esitykseen EY:n perustamissopimuksen 158 artiklan muuttamisesta sekä kimmokkeeseen liittää rakenteellisesti epäsuotuisaan asemaan liittyvät asiat yleisemmin EU:n politiikkaan.
Haluan kuitenkin mainita kehotukset, joiden mukaan vuoristoalueet olisi luokiteltava maatalouden kannalta epäsuotuisiksi alueiksi rakennerahastoja koskevissa asetuksissa, pysyvistä maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivät alueet olisi otettava aiempaa paremmin huomioon valtiontukisäännöissä ja maaltapaon syihin olisi puututtava. Viimeksi mainitun kohdalla tunnemme hyvin varsinkin saarten eristyneisyyden ja vaikeiden liikenneyhteyksien merkityksen. Niinpä haluankin ilmaista olevani tyytyväinen sekä tänään käsiteltäviin mietintöihin että komission tukemien saarialueiden erittelyihin. Skotlannissa ollaan hieman huolissaan siitä, että koska tietyt saarityypit on jätetty tutkimuksen ulkopuolelle, ne saattavat joutua epäsuotuisaan asemaan tulevissa poliittisissa päätöksissä.
On kuitenkin selvää, että tällaiset huolet ovat turhia, jos otetaan huomioon, miten paljon tutkimuksessa painotetaan saaristojen pieneen kokoon ja asukasmäärään liittyviä haittatekijöitä sekä kaksinkertaista haittaa, esimerkiksi vuoristoisia saaria. Tutkimuksessa ehdotettiin tutkimuksen ja tietojen vaihdon lisäämistä sekä Interreg-ohjelmassa toteutettavia innovatiivisia hankkeita, millä pyrittiin tuomaan todellista käytännön hyötyä kaikille saarilla asuville. Esitänkin kiitokset komission jäsenelle ja esittelijälle - tosiaan tasapuolisesti molemmille esittelijöille.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esittelijät antavat ymmärtää, että laajentuneen unionin sosiaalinen koheesio varmistetaan tasoittamalla valtioiden ja alueiden väliset erot. He eivät kuitenkaan mainitse sanallakaan eriarvoisuutta valtioiden sisällä myös kaikkein rikkaimmissa valtioissa.
Miten uskallamme puhua taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta yhteiskunnassa, jossa rikkaiden ja köyhien tuloerot kasvavat koko ajan? Kuinka julkeamme puhua koheesiosta, kun suuryritykset irtisanovat työntekijöitä lisätäkseen osakkeidensa arvoa pörssissä, vaikka ne tietävät, että niin tehdessään ne ajavat työntekijänsä köyhyyteen? Hallitusten politiikassa mesotaan uudistuksista ja käydään työntekijöiden kimppuun pienentämällä eläkkeitä, pidentämällä työaikaa, supistamalla sosiaaliturvaa, jäädyttämällä palkkoja ja tekemällä työpaikoista yhä epävarmempia. Mitä merkitystä sosiaalisella koheesiolla on, kun hallitukset toimivat näin suuryritysten voittojen ja osakkaiden varallisuuden lisäämiseksi? Mitä merkitystä sosiaalisella koheesiolla on, kun hallitukset leikkaavat oleellisten julkisten palvelujen rahoitusosuuttaan keventääkseen kaikkein rikkaimpien verotusta?
Euroopan unionin on näin ollen turha toivoa, että alueiden välinen eriarvoisuus poistuu, jos se ei pysty puuttumaan sosiaaliseen eriarvoisuuteen, sillä nämä kaksi asiaa liittyvät toisiinsa.

Ferrández Lezaun (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, molemmissa mietinnöissä keskitytään Euroopan koheesioon. Niissä käsitellään erityisesti rakenteellisia kysymyksiä, jotka voivat edistää koheesiota.
Mietinnöissä viitataan vuoristoihin ja saariin liittyvään maantieteelliseen ulottuvuuteen sekä sosiaaliseen ulottuvuuteen. Viimeksi mainittu edustaa uutta lähestymistapaa ja liittyy pääasiassa väestökatoon. Ehdotamme, että huomiota kiinnitetään toiseenkin uuteen Euroopan laajuiseen ilmiöön. Tarkoitan väestön ikääntymistä sekä puutetta talouden kehittymiseen tarvittavista työvoiman tuottavista jäsenistä. Ilmiö on havaittu kaikilla Euroopan sisämaa-alueilla, varsinkin omassa vaalipiirissäni. Edustan Espanjan Aragonia. Kaksi kolmasosaa Aragonin väestöstä asuu yhdessä kaupungissa. Alueen pinta-ala on 47 000 neliökilometriä, ja koko sisäosa on autioitumassa. Ongelmana ei ole työllistymismahdollisuuksien tai työpaikkojen puute vaan se, ettei kukaan halua mennä sinne töihin. Hyvät kollegat, kehotan teitä miettimään, miten tämä epäkohta voitaisiin poistaa. Tämä on todellakin rakenteellinen ongelma, sillä se on asennekysymys. Ihmiset eivät yksinkertaisesti halua mennä töihin sisämaa-alueille.
Komission jäsen Barnier esitti eilen pääpiirteittäin Portugalin ongelmat. Mitä tulipaloista ja helleaallosta johtuvista ongelmista kärsivien ihmisten pitäisi tehdä? Mistä heidän pitäisi etsiä töitä - rannikon suurista kaupungeistako? Suunnittelemmeko rannikkoalueiden ja suurten kaupunkien Eurooppaa vai pitäisikö meidän tavoitella tasapainoista Eurooppaa? Yhtälöön on mielestämme aika lisätä uusi tekijä, väestön ikääntyminen. Väestön ikääntyminen on sitä paitsi väistämätöntä. On lisäksi tärkeää puuttua työvoiman tuottavien jäsenten puutteeseen ja vaikeuteen houkutella ihmisiä etsimään töitä tietyiltä alueilta.

Musumeci (UEN).
Arvoisa puhemies, luulen, että 25 jäsenvaltiosta muodostuvan Euroopan unionin tulevaisuus riippuu taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta. Laajentuminen paljastaa jälleen kerran dramaattisesti, ettemme ole käytännössä onnistuneet lainkaan edistämään tavoitetta, johon Euroopan unioni ja sitä edeltävät perussopimukset perustuivat. Meidän tarvitsee vain muistella muutama vuosi sitten tehtyä tutkimusta, jonka mukaan Lombardia oli 20 vauraimman alueen joukossa, mutta kotiseutuni Sisilia oli 77. sijalla. Tämä osoittaa, kuinka kaukana olemme käytännössä tavoitteesta harjoittaa asianmukaista, vankkaa ja konkreettista taloudellista ja sosiaalista koheesiota edistävää politiikkaa.
Meillä ei ole ollut minkäänlaista strategiaa eikä halua ryhtyä käytännön toimiin, eikä meillä ole ollut monikeskuksista Eurooppaa. Etelä-Italia ja Välimeren alue on jätetty todellisen kasvua ja vakautta edistävän strategian reunoille. Ongelmat eivät johdu vain maantieteellisesti syrjäisestä sijainnista, joka jo riittäisi perusteeksi laajoihin ja tehokkaisiin toimiin, vaan myös valtavasta infrastruktuurin ja suunnittelun puutteesta syrjäisten alueiden koulutuksessa, teknologisessa innovaatiossa, tutkimuksessa ja yliopistojen kehittämisessä.
Meidän on näin ollen säilytettävä Euroopan unionin minimirahoitusosuus, meidän on tyrehdytettävä vuoristoalueilta pois muuttavien ihmisten virta ja meidän on puututtava epäsuotuisassa asemassa olevien saarten tilanteeseen. Niiden epäsuotuisa asema johtuu paitsi etäisyydestä Euroopan mantereesta myös niiden luontaisista ongelmista, joihin Euroopan unionin on löydettävä pikaisesti ratkaisu.

Booth (EDD).
Arvoisa puhemies, tällä aloitteella pyritään viemään Euroopan unionia eteenpäin levittämällä yhteisön menetelmää, jolla pyritään kehittämään pikemminkin Euroopan alueita kuin sen kansakuntia koskevaa eurooppalaista politiikkaa sekä muodostamaan ehdotetun perustuslain nojalla oikeusperusta unioniin liittyville maille myönnettävälle uudelle rakennetuelle. Esittelijäkin myöntää, että Euroopan alueelliset erot kasvavat selvästi laajentumisen seurauksena.
Komission jäsen painottaa, että 15 jäsenvaltion EU:ssa 48 alueella - joissa asuu 18 prosenttia väestöstä - henkeä kohti lasketut tulot olivat 75 prosenttia EU:n keskiarvoa pienemmät. Laajentuneessa unionissa sen sijaan kaikkiaan 67 aluetta olisi 75 prosentin kynnyksen alapuolella - mikä vastaa 26:ta prosenttia unionin kansalaisista. Sen sijaan että taloudellisesti taantuneille alueille myönnettäisiin tukea rakennerahastoista, esittelijä ehdottaa, että unionin laajentuessa varoja ohjattaisiin epäsuotuisassa asemassa oleville vuoristoalueille, syrjäisille alueille tai saarialueille - siis huomattavasti aiempaa suppeampaa tuen jakelun määritelmää. Niinpä alun perin kehno järjestelmä vain huononee entisestään.
Yksittäiset kansakunnat tietävät tarkalleen, millä niiden alueilla tarvitaan apua, mutta Euroopan unioni on päättänyt käyttää toimivaltaansa valvomalla rakennetukea, jota myönnetään sen köyhiksi katsomille alueille. Jos varojen valvonta annettaisiin taas kansallisten hallitusten tehtäväksi, olen varma, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus olisi tietoinen siitä, että kotialueellani South Westissä tarvitaan kipeästi rahoitusta, sillä olemme kärsineet valtavasti EU:n katastrofaalisen yhteisen kalastuspolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan vaikutuksista.
Jos oma hallituksemme hallinnoisi tukea, voitaisiin varmistaa, että koko liikenneinfrastruktuuri - rautatiet, maantiet ja lentoliikenne - saa ansaitsemansa huomion, mistä hyötyisivät kaikki South Westin pienyrittäjät ja elinvoimaisen matkailualan toimijat. Tiedämme paljon Brysselin virkamiehiä paremmin, missä rahoitusta tarvitaan.

Bradbourn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen puhunut Euroopan parlamentissa monta kertaa neljän viime vuoden aikana ja vaatinut tarkistamaan Euroopan unionin rakenne- ja koheesiorahastojen hallinnointitapaa. Tämä päivä ei ole poikkeus.
On äärimmäisen harvinaista, että voin todeta olevani täysin samaa mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puolueen jäsenen kanssa. Näin tapahtui taannoin Yhdistyneen kuningaskunnan valtionvarainministerin Gordon Brownin tärkeässä puheessa - kuten kaikki tiedämme, hän vaati aluetuen vastuun palauttamista jäsenvaltioille. Se on pohjimmiltaan hyvä ajatus. Olemme kerta toisensa jälkeen havainneet, ettei nykyinen järjestelmä toimi ja että byrokratiasta tulee entistä raskaampaa.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa on hyväksytty tämän tästä mietintöjä, joissa tuodaan esiin eriarvoisuus, joka johtuu järjestelmästä, joka pettää juuri ne, joita sen on tarkoitus auttaa. Tiedän, ettei ministeri Brownin ajatukseen suhtauduttu myönteisesti täällä - tai oikeastaan komissiossa - eikä varsinkaan hänen oman puolueensa jäsenten keskuudessa. Epäilen, miten pitkälle Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus vie tätä ajatusta.
Äänestin Mastorakisin mietintöä vastaan valiokunnassa - en siksi, että se olisi huono mietintö, vaan siksi, että siinä oli viittauksia, joihin emme voi mielestäni olla puuttumatta. Mietinnön 2 kohdassa puolustetaan jämerästi komission kantaa vastustaa alue- ja koheesiopolitiikan vastuun palauttamista jäsenvaltioille, mikä poikkeaa selvästi omasta näkemyksestäni, kuten jo puhuimme. En myöskään kannata mitään viittauksia kolmikantasopimuksiin: jos komission annetaan panna alulle tällaisia toimia suoraan alueiden kanssa, hyväksytään kansallisvaltioiden sivuuttaminen.
Olen aina ilmaissut huoleni näistä toistuvista yrityksistä kiertää kansallinen parlamentaarinen valvonta. Teen niin vastedeskin, koska pidän tätä vaarallisena ennakkotapauksena, joka avaa vaivihkaa oven alueiden Eurooppaan. Olen ehdottomasti sitä vastaan.
Esitän lopuksi karun tosiasian: komission kirstussa on yhä miljardeja euroja, joita ei ole mahdollista käyttää. Tarvitsemme jatkossa aiempaa keskitetymmän ja tarkemmin kohdistetun lähestymistavan rahoituksen yhteensovitettuihin painopistealueisiin, rajat ylittäviin hankkeisiin ja yhteisön edun mukaisiin tärkeisiin kysymyksiin - loppu on jätettävä jäsenvaltioiden huoleksi.

Myller (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin alue- ja rakennepolitiikan tulee perustua aitoon solidaarisuuteen EU:n eri alueiden välillä. Tavoitteena tulee olla niin taloudellinen yhdentyminen kuin alueellisista eroista johtuvien erilaisuuksien ymmärtäminen. Meidän on tulevissa ehdotuksissa otettava täysimääräisesti huomioon uusien jäsenvaltioiden tarpeet niin, että varmistetaan tukien tehokas käyttö rakenteellisten uudistusten aikaansaamiseksi ja että tuilla on pysyviä vaikutuksia kansalaisten elämään.
Vaikka otammekin täysin huomioon uudet jäsenvaltiot, on myös nykyisten jäsenvaltioiden erityistä tukea tarvitsevien alueiden oltava mukana uusissa suunnitelmissa. Haluankin kiittää esittelijää Pomés Ruizia siitä, että hän on hyvin vakavalla tavalla esittänyt, että sellaiset alueet, joilla on pysyviä rakenteellisia haittatekijöitä, tulevat erityisten tukimahdollisuuksien piiriin myös tulevaisuudessa. Tällaisia pysyviä haittoja ovat esimerkiksi syrjäisyys ja maantieteellinen eristäytyneisyys. Näillä alueilla on lisäksi harva asutus ja vaikeat ilmasto-olosuhteet. Olisi välttämätöntä, että nämä pysyvät haitat katsottaisiin samanlaiseksi kilpailukykyä haittaavaksi tekijäksi kuin mitä saarialueille on kaavailtu.
Niinpä ei olekaan tärkeintä, minkä välineen kautta tuki syrjäisille, harvaanasutuille pohjoisille alueille tulee, kunhan nämä tarpeet otetaan riittävällä, solidaarisella ja tasa-arvoisella tavalla mukaan. Luotankin siihen, että komissio - kun tämän loppusyksyn aikana valmistellaan uutta esitystä vuoden 2007 jälkeiseksi rakenne- ja aluepolitiikaksi - ottaa reilulla tavalla mukaan esitykseen myös alueet, joilla on harva asutus, jotka sijaitsevat pohjoisessa ja joissa on pitkät välimatkat.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, cher Monsieur le Commissaire, mietintöön, jota meidän on vaikea hyväksyä, sisältyy todella perustavanlaatuinen aluepolitiikan muutos. Pysyvistä haittatekijöistä kärsiviin alueisiin on suhtauduttava uudella tavalla tukipolitiikassa. Perusteellinen uudelleen arviointi on mielestäni tärkeää. Pysyviä haittatekijöitä on olemassa. Tällaiset haittatekijät ovat tuttuja harvaan asutussa Suomessa, ja ne otettiin huomioon myös tärkeässä Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittymissopimuksessa. Kuitenkin myös vuoristoalueilla ja saaristoilla voi olla tässä yhteydessä merkitystä. Joka tapauksessa haluaisin, että saariin ja saaristoihin sovelletaan erityiskohtelua.
Kun Suomesta tuli EU:n jäsen, meidän oli vaikea säilyttää tärkeitä tukijärjestelyjä. Komissio tarkasteli esimerkiksi tiettyjä yleisiä kuljetustukia erittäin kriittisesti. Harvaan asutuille alueille sekä saaristo- ja vuoristoalueille vaatimamme tukimäärät eivät ole suuria, mutta ne voivat vaikuttaa ratkaisevasti alueiden palvelujen säilymiseen. Tärkeänä osana politiikkaa valtioille voitaisiin antaa mahdollisuus saada pieniä määriä yleistä tukea ja yleishyödyllisiä palveluja ylläpitäviltä yrityksiltä voitaisiin vaatia tällaisten palvelujen toiminnan varmistamista.
Myös maatalouspolitiikassamme tarvitaan sääntöjä, joiden ansiosta pienviljely saaristossa säilyy. Tämä on erittäin tärkeää saaristoille, jotka ovat osa maailman luonnonperintöä ja alueita, joita pyrimme parhaamme mukaan hallinnoimaan. Eurooppa-valmistelukunta ehdottaa samantapaisia muutoksia, mistä olemme hyvin kiitollisia.
Lopuksi totean, että alueellisen yhteenkuuluvuuden käsite keksittiin alun perin Euroopan perifeeristen merellisten alueiden liitossa, CPMR:ssä, jonka puheenjohtajana toimi tuolloin Stig Östdahl. Olen valtavan iloinen, että parlamentti voi tänäänkin edistää uutta tärkeää ajattelutapaa, jota on sovellettava, jotta ihmiset voivat elää ja voida hyvin kaikilla EU:n alueilla.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on epäonnistunut aluepolitiikassa vahvistamassaan tavoitteessa lujittaa taloudellista ja sosiaalista koheesiota, mikä merkitsee entistä huonompia näkymiä sen soveltamisessa köyhempiin jäsenvaltioihin laajentumisen jälkeen. Lukuisissa tapauksissa kehityserot eivät todellakaan ole kaventuneet, ja laajentuminen on lisäksi syventänyt jälkeen jääneiden ja kehittyneiden alueiden välistä kuilua. Tämä pätee niin saari- ja vuoristoalueisiin kuin massatyöttömyyden ja köyhyyden vaivaamiin kaupunkeihin.
Jo 23 vuotta kestäneen yhteisön jäsenyyden jälkeen Kreikka on esimerkiksi edelleen Euroopan unionin köyhin valtio, joka vain köyhtyy entisestään, koska joillakin alueilla henkeä kohti lasketut tulot pienenevät. Resurssien puute ja jatkuvat leikkaukset eivät ole auttaneet lujittamaan laajalle levinnyttä koheesion käsitettä eivätkä vakauttamaan kehityksen tasoa. Ne ovat päinvastoin aiheuttaneet suuria muutoksia, jotka ovat vain lisänneet alueiden taloudellista ja sosiaalista hajanaisuutta. Köyhien alueiden määrä on lisäksi yli kaksinkertaistunut unionin laajentumisen jälkeen. Arvoisa puhemies, tässä tilanteessa emme voi hyväksyä esittelijöiden arviota, jonka mukaan Euroopan unionin alueiden taloudellisessa ja sosiaalisessa koheesiossa on saatu aikaan erinomaisia tuloksia.

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, koheesiopolitiikassa on otettava huomioon erittäin pienten saarten erityisolot. EU käsittelee tällä hetkellä kaikkia saaria sekä organisatorisesti että poliittisesti samalla tavalla siten, että erittäin pienet ja harvaan asutut saaret kuuluvat samaan luokkaan kuin monen tuhannen asukkaan saaret.
Asun itse pienellä saarella, Endelavella, jossa on 180 asukasta ja joka sijaitsee tunnin merimatkan päässä Kattegatista. Meillä on epäilemättä aivan erilaiset elinolot kuin esimerkiksi Korsikalla tai muilla monen tuhannen asukkaan saarilla. Haasteet ovat täysin erilaiset, eikä saartamme voi sijoittaa samaan luokkaan suurten saarten kanssa.
Tämä pätee myös komission erittelyihin saarten erityisoloista ja -mahdollisuuksia. Pienet saaret on poistettava tästä erittelystä. Niille on annettava oma asema, ja niistä ja niiden kehitysmahdollisuuksista on tehtävä erilaisia päätelmiä. Tässä yhteydessä on lisäksi tärkeää tunnustaa pienten saarten yhteenliittymä, joka on jo perustettu nimellä Euroopan pienten saarten verkosto (European Small Islands' Network).
Siinä määrin kuin rakennekehitysrahastoja on olemassa niistä on osoitettava varoja myös erittäin pienille saarille, ja erittäin pienten saarten kehityksen tukemiseen on luotava kansallinen ulottuvuus. Erittäin pienten saarten erityinen haittatekijä edellyttää, että nämä saaret saavat tukea kehitysprosesseihin, joilla voidaan lisätä asutusta ja työllisyyttä, eli edistää myös pienten saarten ympärivuotista yhteisöä.
Lauttayhteydellä on tässä ratkaiseva merkitys. On ensinnäkin tärkeää, että pienille saarille liikennöivät lautat vapautetaan EU:n tarjouskilpailuvaatimuksista. EU:n vaatimista tarjouskilpailuista, joita on toteutettu Tanskan pikkusaarille suuntautuvassa lauttaliikenteessä, on koitunut suuria kuluja lauttayhtiöille, mutta kukaan ei ole tehnyt niille tarjousta. On aivan järjetöntä, että yhtäältä meillä pitäisi olla säännöksiä, joista pienille saarille ja niiden elinhermolle aiheutuu tarpeettomia kuluja, mutta toisaalta puhumme samaan aikaan näille alueille myönnettävästä kehitystuesta. Lauttoja on pidettävä saarten ainoana liikenneväylänä. Kyse on tasavertaisten olojen luomisesta.

Segni (UEN).
Arvoisa puhemies, puhun jälleen kerran Euroopan parlamentissa arkaluonteisesta asiasta, josta sekä minä että muut jäsenet olemme puhuneet muulloinkin ja joka on komission jäsenelle Barnierille hyvin tuttu aihe varsinkin siksi, että hän on keskustellut siitä kanssamme lukemattomia kertoja. Kyse on kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa oleviin Euroopan unionin alueisiin kuuluvien saarten suojelusta. Panen tyytyväisenä merkille, että olette omaksuneet oikean suunnan ja että yleinen lähestymistapa, jonka mukaan tunnustetaan kaikki maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivät unionin alueet, luonnollisesti ennen kaikkea saaret, on saanut laajan kannatuksen ja menestyksen. Tämä näyttää olevan myös komission linja. Olen pannut merkille, että ainakaan tähän mennessä julki tulleiden suunnitelmien perusteella kyseessä ei ole pelkkä omakohtainen vetoomus, vaan konkreettinen tuki, näiden alueiden sisällyttäminen johonkin tavoitteeseen ja näin ollen suorastaan ratkaiseva tuki, jota myönnetään keskeisille alueille.
Moni asia on kuitenkin vielä selvitettävä. Ensimmäinen niistä on perustamissopimuksen 158 artiklan uudelleen muotoileminen. Olen jättänyt tarkistuksen muistuttaakseni, että tämän aiheen yhteydessä on käyty taas pitkä keskustelu kehnoista käännöksistä, mutta nyt keskustelu on päättynyt, ja 158 artiklassa tunnustetaan kaikki saaret. Jäsen Mastorakisin laatiman tekstin voidaan katsoa olevan tässä kohtaa epäselvä, minkä vuoksi olen jättänyt asiaa koskevan tarkistuksen.
Varsinkin kun komission jäsen on paikalla, haluan toiseksi painottaa, että olemme pitkään vaatineet erityisen yksikön perustamista saaria varten. Sellainen perustettiin kaikkein etäisimpiä alueita varten, ja uskon, että tällainen yksikkö tarjoaisi arvokasta tietoa ja helpottaisi siten tätä herkkää alaa koskevien strategisten toimien täytäntöönpanoa. Toivon, että esittelijät ja komissio kannattavat esittämiäni tarkistuksia ja että ne voidaan sisällyttää tekstiin.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluepolitiikan tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa ollaan hyvin pitkälti yhtä mieltä siitä, että kaikkein vähiten kehittyneiden alueiden on oltava edelleen etusijalla. Resurssien keskittämisen tavoite 1 -alueisiin olisi näin ollen oltava kauden 2007-2013 koheesiopolitiikan tukipilareita, kuten tälläkin hetkellä. Se sopisi yhteen solidaarisuuden ja tulojen uudelleenjaon periaatteiden kanssa.
Ehdokasmaiden liittyminen Euroopan unioniin alentaa tilastollisesti EU:n keskimääräistä bruttokansantuotetta. Komission väliraportissa todetaan, että 18 aluetta voi joutua tavoite 1 -tuen ulkopuolelle. Ne saisivat kuitenkin asteittain vähenevää siirtymäkauden tukea. Tämä ei vaikuta Ranskan merentakaisiin departementteihin. Ne luokitellaan tavoite 1 -alueisiin myös vuonna 2007, mikäli niiden henkeä kohti laskettu bruttokansantuote on edelleen selvästi alle 75 prosenttia Euroopan unionin uudesta keskiarvosta.
Lisäksi olisi tarkoituksenmukaista edistää alueiden välistä yhdenvertaisuutta ottamalla huomioon saarten, vuoristoalueiden ja harvaan asuttujen alueiden pysyvät ongelmat. Tällaisen yhteisön tuen vastapainona olisi joukko alueellisia kriteerejä, joiden perusteella määritettäisiin painopisteet ja päätettäisiin myönnettävän tuen määrä.
Minusta on silti hyvä pitää mielessä, ettei syrjäisimpien alueiden käsitettä saa koskaan sekoittaa syrjäisten alueiden, saarten tai rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden käsitteeseen riippumatta näiden alueiden välisistä solidaarisuuteen perustuvista yhteyksistä. Tämä johtuu siitä, että syrjäisimpien alueiden erityinen oikeudellinen asema perustuu niiden suureen etäisyyteen Euroopan mantereesta.
Euroopan unionin muiden politiikan alojen myötävaikutus on tämän väliraportin heikoin kohta. Tämä koskee etenkin hallintojärjestelmää, jonka avulla on varmistettava, että koheesiopolitiikalla tuotetaan mahdollisimman hyviä tuloksia kyseisillä alueilla. Mielessäni ovat maatalous, maaseudun kehittäminen, liikenne, innovaatio, koulutus ja ammattikoulutus. Mielessäni on myös kilpailupolitiikka alueille myönnettävien valtiontukien ja verohelpotusten yhteydessä.
Haluan kuitenkin päättää puheenvuoroni kahteen rohkaisevaan huomautukseen. Olemme ensinnäkin yksimielisiä siitä, että rahoitusjärjestelmissä ja rakennerahastojen hallintomenettelyissä tarvitaan todellisia parannuksia. Toiseksi uskon, että ehdotus aluepolitiikan uudelleenkansallistamisesta on menettänyt kannatusta. Ellei näin olisi, Euroopan yhdentymiskehitys olisi varmasti vähitellen pysähtynyt.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijöitä heidän tekemästään arvokkaasta työstä. Ihmisten on voitava asua kaikkialla Euroopassa. On samoin tärkeää, että kaikkein haavoittuvimmilla alueilla voidaan asua markkinavoimien edistäessä Euroopan kaupungistumista. Unionin politiikassa on siksi edistettävä myös koheesiota. Unionin on harjoitettava aluepolitiikkaa. Samalla kansallisessakin politiikassa on oltava alueellinen ulottuvuus, sillä jokainen valtio on vastuussa jäsenvaltioiden alueellisesta solidaarisuudesta.
Meidän on nyt laajentumisen yhteydessä harjoitettava solidaarisuuspolitiikkaa, ja meidän on yhdistettävä Eurooppa. Se on tehtävä paitsi aluepolitiikan myös liikennepolitiikan ja kilpailupolitiikan avulla, sillä niillä on vähintään yhtä tärkeä merkitys, jotta kaikkialla Euroopassa on mahdollista elää. Meidän on edistettävä myös alueellista yhteenkuuluvuutta. Odotan innokkaasti sopimusta, jossa alueellisella yhteenkuuluvuudella on tärkeä asema.
Valtaosa aluepolitiikan varoista pitäisi mielestäni osoittaa jatkossa uusille jäsenvaltioille, mutta meidän on otettava huomioon myös Euroopan erityisolot, jotta asuminen olisi mahdollista kaikkialla Euroopassa. Minusta on siksi erittäin myönteistä, että meillä on Pomés Ruizin mietintö, jossa tuodaan esiin vuoristoalueiden, saarten ja harvaan asuttujen alueiden tilanne ja jossa kiinnitetään huomiota aluepolitiikan erityisasemaan Euroopassa näille alueille myönnettävien tukien yhteydessä.
Vuoristoalueille, saarille ja harvaan asutuille alueille myönnettävä tuki on siis tärkeä. Näillä seuduilla on pystyttävä asumaan. Unionin politiikka ei saa estää näiden alueiden kehitystä. Samalla on tärkeää, että meillä on myös aluepolitiikka, jossa tehtäviä hajautetaan ja jossa ihmiset ottavat vastuun omien alueidensa kehityksestä.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin onnitella mietinnön esittelijöitä Mastorakisia ja Pomés Ruizia hyvistä mietinnöistä. Koheesiopolitiikka on perusedellytys koko EU:n olemassaololle ja legitimiteetille. Tarvitaan mekanismi, joka vahvistaa hyvinvointia myös epäedullisemmilla alueilla. Koheesiopolitiikka perustuu sopimukseen Euroopan unionista. Sekä nykyisessä että valmistelukunnan luonnostelemassa uudessa perussopimuksessa alueellinen ja sosiaalinen koheesio esitetään kaikki politiikan alat läpikäyvänä periaatteena.
Kun uudet jäsenvaltiot liittyvät Euroopan unioniin, ne kaikki ovat rakenteellisen kehityksen tarpeessa. Vaarana on, että vanhojen jäsenvaltioiden alue- ja rakennepoliittista rahoitusta pienennetään. Silloin nämä taloudellisesti heikoimmat alueet joutuisivat maksamaan laajentumisesta enemmän kuin taloudellisesti vahvimmat alueet, jotka taas hyötyvät siitä eniten. Siksi entisten tukialueiden rahoitusta ei saa vähentää.
Erityisesti Suomessa ja Ruotsissa on harvaanasuttuja syrjäisiä alueita, nykyiset tavoite 1 -alueet, joista markkinoillepääsy on hankalaa. Siksi nämä alueet tulisi rinnastaa Kanariansaarten, Madeiran ja Azorien tavoin erittäin syrjäisiksi alueiksi.
Erityisen ongelman muodostaa nykyinen rakennerahastojen hallinnointi, joka on tehotonta ja byrokraattista. Tämä näkyy varojen vajaakäytössä, joka on katastrofaalisen heikkoa. Vuonna 2000 budjetoitua rahaa jäi käyttämättä 6,7 miljardia euroa, seuraavana vuonna 8,7 miljardia euroa ja vuonna 2002 6,2 miljardia euroa. Maksamattomat sitoumukset ovat tällä hetkellä jopa yli 90 miljardia euroa eli lähes kolmen vuoden budjettia vastaavat rahat. Tämä vaarantaa koko politiikan alan uskottavuuden. Hallintoa on voimakkaasti yksinkertaistettava ja uudistettava. Hallinnon tehostamiseksi luotu niin sanottu n+2 -sääntö ei toimi, koska komissio hyväksyy suorituksiksi toistuvat ennakkomaksut, vaikka itse hanketta ei olisi edes aloitettu. Siksi tätäkin sääntöä on tarkistettava.

Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, analysoimme tässä taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevassa yhteiskeskustelussa Mastorakisin mietintöä, jonka aiheena on Euroopan koheesiopolitiikkaa käsittelevä komission toinen väliraportti. Haluan antaa tukeni esittelijän ajatuksille ja kiittää häntä tässä yhteydessä erittäin laadukkaasta työstä.
Aluepolitiikalla ja koheesiopolitiikalla on ollut ja on edelleen tärkeä merkitys Portugalin kaltaisten jäsenvaltioiden kehityksessä ja niiden täysimääräisessä yhdentymisessä Euroopan unioniin. On ilahduttavaa, että jotkin Euroopan alueet, myös jotkin Portugalin alueet, ovat jääneet koheesiorahastojen ulkopuolelle omien toimiensa ansiosta. Tämä on epäilemättä paras esimerkki yhteisön politiikan onnistumisesta.
Emme saisi kuitenkaan unohtaa, että vaikka joidenkin Euroopan alueiden välillä on jo nyt suuria kehityseroja, nämä erot vain kärjistyvät laajentumisen jälkeen. Jotta Euroopan unioni voisi hyödyntää koheesiopolitiikan koko potentiaalin ja kaventaa siten aluekehityksen eroja, sen on säilytettävä ennallaan nykyisille jäsenvaltiolle myönnettävä tuki. Samalla sen on kehitettävä tasapuolisesti myös tulevien jäsenvaltioiden alueita. Tämän kaksinkertaisen haasteen edessä Euroopan unionin velvollisuutena on tarjota riittävät varat täyttääkseen tilanteen uudet vaatimukset.
Tämän vuoksi nykyistä rahoitusosuutta, joka on 0,45 prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta, ei saa koskaan leikata millään tavalla. Tästä syystä sekä siksi, että koheesiopolitiikka on osoittautunut menestykseksi Portugalissa, vastustan tämän kehitysvälineen uudelleen kansallistamista. Minusta on myönteistä, että komissio on laatinut siirtymäkauden tukijärjestelmän niitä alueita varten, jotka kärsivät laajentumisen "tilastollisista" vaikutuksista ja jotka eivät saa enää tukea tavoitteesta 1, koska se on tarkoitettu jatkossa vähemmän kehittyneille alueille. Lopuksi totean, että kannatan ilman muuta uuden tavoitteen 2 perustamista alueiden kilpailukyvyn edistämiseksi Lissabonin huippukokouksessa vahvistettujen suuntaviivojen mukaisesti.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin esittää kiitokset molemmille esittelijöille. He ovat korostaneet, miten tärkeää koheesiopolitiikka on Euroopan unionille ja siten Euroopan kansalaisille. Koheesiopolitiikka on solidaarisuuspolitiikkaa etenkin rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevia alueita kohtaan.
Nykyään Euroopan unionin keskeiset politiikan alat asetetaan kyseenalaisiksi. Lehdistössä korostetaan liikaa niin kutsuttuja ylimääräisiä kustannuksia. On tärkeää painottaa, miten merkittäviä nämä toimet ovat varsinkin niistä tähän asti hyötyneille alueille. Kuinka paljon ne olisivatkaan jääneet kehityksessä jälkeen ilman Euroopan unionin tukea! Juuri nämä toimet saavat Euroopan unionin elämään kansalaisten silmissä. Niillä edistetään solidaarisuutta, tulojen uudelleenjakoa ja yhteyksien luomista sellaisten alueiden välillä, joilla ei ole yhteisiä vaikeuksia. En epäröi yhtään todetessani, että nämä politiikat ovat tuoneet eloa Euroopan unioniin.
Velvollisuutenamme on varmistaa, että tällaiset toimet säilyvät ennallaan. Meidän on ohjattava niitä oikeaan suuntaan. Unionin talousarvion dynaamisuutta ei lisätä järjestelemällä se uudelleen, vaan meidän on lisättävä määrärahoja. Jos Euroopan unioni haluaa tehostaa toimintaansa, sen on järjestettävä siihen tarvittavat varat. Minun on korostettava erityisesti yhtä asiaa, joka koskee kehitystä kuvaavia indikaattoreita. Bruttokansantuote ei sovellu enää ainoaksi kriteeriksi. Euroopassa on saavutettu nyt tietty makrotalouden tasapaino, ja on aika tarkistaa kriteerejä. Mikrotalouden indikaattorit on otettava huomioon, ja tulevat toimemme on määritettävä aina tämän arvion perusteella. Mielessäni ovat erityisesti alueet, jotka kärsivät autioitumisesta sekä työllisyyteen, koulutukseen, palveluihin, liikenneyhteyksiin ja väestörakenteeseen liittyvistä rakenteellisista haittatekijöistä.
Komissiolla pitäisi nyt uudistuksen jälkeen olla käytössään tarvittava henkilöstö. Uskonkin sen varmistavan, että varat todella käytetään.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, totean muiden jäsenten tavoin olevani täysin tyytyväinen, että valmistelukunnan päättäessä työnsä EU:n perustuslakia koskevasta sopimuksesta vahvistettiin, että perustuslaissa tunnustetaan kaikki koheesiopolitiikan vaikutukset identiteettiin ja yhteisön strategioihin.
Tämä tarkoittaa, että vaikeuksia ja viivästyksiä on odotettavissa. Ne eivät ole kuitenkaan mikään syy luovuttaa tai varsinkaan palauttaa vastuuta jäsenvaltioille taikka edes supistaa tätä politiikkaa; se olisi sama asia kuin yrittää parantaa päänsärky katkaisemalla kaula. Tälle tielle ei pidä mielestäni lähteä. Lisäämällä tehokkuutta ja vähentämättä missään nimessä resursseja voidaan siis edetä oikeaan suuntaan ja yksinkertaistaa tehokkaasti sääntöjä, tuottaa kaikilla tuilla lisäarvoa yhteisölle sekä sovittaa koheesiopolitiikka yhteen muiden politiikkojen, kuten liikennepolitiikan ja tutkimuspolitiikan sekä yhteisen maatalouspolitiikan, kanssa, jottei oikea käsi kiistä sitä mitä vasen käsi tekee. Näin pitäisi olla myös uudessa tavoitteessa 2. Siitä ei saa tulla lähdettä, josta myönnetään umpimähkään korvauksia kaikille alueille äsken mainitsemieni kiusausten vuoksi.
Esitän lopuksi muutamia huomioita, jotka liittyvät kahteen muuhun erityisongelmaan. Tilastollisesta vaikutuksesta on puhuttu paljon, ja yhdyn esittelijän ehdotuksiin, mutta rakenteellisista alueellisista haittatekijöistä kärsiville alueille - saarille ja vuoristoalueille - myönnettävien tukien yhteydessä ei saa unohtaa, että kyse on rakenteellisista haittatekijöistä. Tässä tapauksessa koheesiopolitiikalla olisi oltava määritelmä ja puolueettomat välineet, joille on ominaista tilapäisyyden sijasta pysyvyys ja jatkuvuus.

Fruteau (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, laajentuminen on luonnollisesti tulevan aluepolitiikkamme ensimmäinen haaste. Rikkaimpien ja köyhimpien alueiden väliset kehityserot kaksinkertaistuvat. Meidän on siksi kohdattava rohkeasti koheesiota koskeva haaste.
Tarvitsemme ensinnäkin alueellista koheesiota, jotta Euroopan unionin maantieteellinen monimuotoisuus voidaan ottaa huomioon kaikkien Euroopan kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi. Toiseksi taloudellinen ja sosiaalinen koheesio on välttämätöntä, jotta voidaan varmistaa, ettei tällä hetkellä kaikkein haavoittuvimpia alueita uhrata laajentumisen vuoksi. Tämä ratkaisee, hyväksyvätkö kansalaiset laajentumisen realiteetit. Näin testataan yhteisen hankkeemme todellista rakennetta. Meidän on kehitettävä kannustava, oikeudenmukainen ja yhtenäinen aluepolitiikka. Se ei saa kuitenkaan olla yhdenmukaista politiikkaa, sillä alueiden erityistilanteet on otettava huomioon.
Tässä mielessä on rohkaisevaa, että valmistelukunta päätti säilyttää syrjäisimpiä alueita koskevan perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan sisällön ja ottaa sen mukaan tulevaan perustuslaista tehtävään sopimukseen. Tämä on ensimmäinen voitto, mutta valtioiden ja hallitusten päämiesten on vielä vahvistettava asia. Edessä on vielä pitkä tie, ja ratkaisevat kysymykset ovat edelleen avoinna. Miten merkittävänä olisi esimerkiksi pidettävä tänä kesänä julkaistua raporttia, joka herätti pelon siitä, että vastuu aluepolitiikasta saatetaan palauttaa jäsenvaltioille? Miten alueiden erityistilanteet voitaisiin ottaa seuraavassa rahoitusohjelmassa nykyistä paremmin huomioon? Lopuksi, miten syrjäisimpien alueiden yhteisöön tuoma ainutlaatuinen ja omaperäinen ulottuvuus voidaan ottaa huomioon konkreettisissa toimissa seuraavalla ohjelmakaudella?
Arvoisa komission jäsen, me kaikki pyrimme nyt edistämään Euroopan yhdentymistä. Euroopan kansalaiset arvioivat onnistumistamme niiden ehdotusten perusteella, joita laaditte tulevina kuukausina. Minä ainakin uskon, että Euroopasta tulee sosiaalisesti oikeudenmukainen ja taloudellisesti kilpailukykyinen. Ennen kaikkea toivon kuitenkin, että Euroopasta tulee alueellisesti tasapainoinen.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, itävaltalaisena tulen valtiosta, jossa on paljon raja-alueita, vahva maaseutu ja vuoristoalueita, joten kannatan nyt käsiteltävänä olevia mietintöjä. Haluan kommentoida kolmea asiaa. Eurooppa on ensinnäkin rauhanyhteisö. Se edellyttää, että meillä on avoin ja tehokas lähidemokratia, että kunnioitamme vapautta ja tiedostamme vastuun, emme syrji ketään ja toimimme yhteisvastuullisesti. Tänäänkin puhumme yhteisvastuullisuudesta.
Yhteisvastuullisuus ei merkitse minulle hyväntekeväisyyttä vaan jakamista ja kokonaisvaltaista ajattelutapaa. Yhteisvastuullisuus ei myöskään rajoitu kansallisvaltioon. Jos haluamme tehdä sisämarkkinoista kotimaiset markkinat, emme saa kansallistaa koheesiorahastoa uudelleen.
Toinen asiani on, että kun tarkastelette perustuslaista tehtävää sopimusta, huomaatte visiomme toteutuneen, sillä kyse on nyt oikeastaan siitä, että neuvottelemme näkemystemme esitystavasta. Mainitut politiikan alat ovat vain keinoja tavoitteen saavuttamiseksi. Lainaan lyhyesti 3 artiklaa: "Unioni pyrkii Euroopan kestävään kehitykseen, jonka perustana ovat tasapainoinen talouskasvu, erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous? Unioni torjuu sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää ja edistää yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista suojelua... Unioni edistää taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta ja ? yhteisvastuuta." Yhteisvastuullisuus ja syrjinnänvastaisuus kuuluvat 2 artiklassa lueteltuihin perusarvoihimme. Niiden kohdalla on ryhdyttävä määrätietoisiin toimiin Euroopan unionin yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kolmanneksi ja viimeiseksi pyydän komissiota ottamaan huomioon tänään mainitsemamme alueet, kun se laatii yleishyödyllisiä palveluja koskevaa puitedirektiiviä.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, haasteenamme on nyt sovittaa koheesiopolitiikka ja rakennerahastot laajentuvaan unioniin, jossa on 25 jäsentä vuonna 2004 ja 27 jäsentä vuoteen 2007 mennessä. Komission arvioi, että laajentumisen yhteydessä alueiden väliset erot kaksinkertaistuvat nykyisestä.
Heinäkuun puolivälissä, pian parlamentin istuntokauden päätyttyä lehdissä julkaistiin tiivistelmiä professori André Sapirin johdolla tehdyistä tutkimuksista. Puheenjohtaja Prodi jakoi tutkimuksen muille komission jäsenille. Tutkimuksessa André Sapir asiantuntijaryhmineen epäili avoimesti yhteisön talousarviomäärärahojen käytön tarkoituksenmukaisuutta varsinkin yhteisessä maatalouspolitiikassa ja rakennerahastoissa.
Arvoisa komission jäsen, en halua epäillä tämäntapaisten tutkimusten hyödyllisyyttä. Ymmärrän, että ne voivat olla hyvinkin hyödyllisiä ja johtaa parannuksiin. Haluan kuitenkin asettaa tässä tapauksessa sovelletun menetelmän kyseenalaiseksi. Olen tyytymätön varsinkin ajoitukseen, sillä tutkimus aiheutti epävarmuutta ja epäilyjä koheesiopolitiikan tulevaisuudesta ja yhteisön tuesta kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa oleville alueilla.
Laajentumiseen on vain kahdeksan kuukautta. Alueiden, jotka ylittävät tilastollisen tekijän vuoksi ratkaisevan 75 prosentin kynnyksen EU:n bruttokansantuotteesta, on tiedettävä, mitä järjestelyjä komissio on suunnitellut niitä varten. Arvoisa komission jäsen, etenkin nykyisillä tavoite 1 -alueilla on pyrittävä toteuttamaan täystyöllisyyden ja talouskasvun tavoitteet, sillä näillä alueilla on kaikkein hitain kasvuvauhti ja eniten työttömyyttä.
Pyydän teitä näin ollen vakuuttamaan parlamentille, että jatkossakin sovelletaan keskittämisen periaatetta. Rakennetukea myönnettäisiin tällöin edelleen pääasiassa kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa oleville Euroopan alueille. Koheesio merkitsee käsittääksemme ennen kaikkea alueellista yhteenkuuluvuutta. Sen tarkoituksena on varmistaa, että myös eniten jälkeen jääneet alueet voivat hyötyä yhtenäismarkkinoista.

Marques (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, korostan tässä keskustelussa ainoastaan talous- ja koheesiopolitiikan paradoksia, joka tulee hyvin selvästi esiin molemmissa nyt käsiteltävissä mietinnöissä. Onnittelen esittelijöitä erinomaisesta työstä.
Totuus on, että laajentuminen on yhtäältä tämän yhteisön politiikan kaikkien aikojen suurin haaste, mutta toisaalta havaittavissa on selvästi poliittisen tahdon puutetta ja jopa vastahakoisuutta käsitellä valtavaa tarvetta lujittaa tätä Euroopan yhdentymisen tukipylvästä. Politiikan tehostamisen sijasta puhutaan toisinaan sen uudelleen kansallistamisesta; resurssien ja solidaarisuuden lisäämisen sijasta tavoitellaan kansallista etua. Tällaisesta ilmapiiristä huolimatta en ole menettänyt vielä toivoa vastaavista kaukonäköisistä yhteisistä poliittisista toimista, joita toteutettiin Euroopan suuriin haasteisiin vastaamiseksi: yhtenäisten sisämarkkinoiden sekä talous- ja rahaliiton toteuttamiseksi.
Tuolloin kumpaankin haasteeseen vastattaessa taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan politiikan resurssit kaksinkertaistettiin. Samaan on pyrittävä nyt laajentumisenkin yhteydessä, jotta voidaan puuttua laajentumisesta johtuviin valtaviin alueellisiin eroihin, varsinkin kun koheesiopolitiikassa on jatkossa käsiteltävä myös nykyisen 15 valtion unionin koheesion puutetta. Koheesio on vaarassa heikentyä entisestään laajentumisen aiheuttamien muutosten ja luultavasti sen hyötyjen epäoikeudenmukaisen jakautumisen vuoksi. On aivan mielekästä, että laajentumisesta eniten hyötyvät valtiot rahoittavat eniten Euroopan solidaarisuutta. Tämä on toinen toive, joka perustuu komission ja erityisesti komission jäsenen Barnierin kantaan. Voin ilokseni todeta, ettei hän ole koskaan - ei huonoina eikä hyvinä hetkinä - lakannut uskomasta siihen, että niukoista määrärahoista huolimatta on mahdollista harjoittaa taloudellista ja sosiaalista koheesiota edistävää tehokasta Euroopan laajuista politiikkaa, joka on aiempaa yksinkertaisempaa, hajautetumpaa ja tehokkaampaa ja joka auttaa muiden yhteisön politiikkojen kanssa saavuttamaan koheesiota koskevat tavoitteet aiempaa paremmin. Koheesiopolitiikassa on vastattava entistä tehokkaammin saari- ja vuoristoalueiden sekä harvaan asuttujen alueiden ja tietenkin syrjäisimpien alueiden tarpeisiin.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin hyvää syksyä kaikille ja antoisaa työvuoden alkua. Toivottavasti kaikki huomasimme kesän aikana, että elämää on parlamentin ulkopuolellakin.
Nyt on kuitenkin aika rehellisesti kysyä itseltämme, vastaako nykyinen aluepolitiikka todellisia tarpeita. En usko, että politiikkaa tulisi jatkaa nykyiseen malliin vain pienin muutoksin. Parlamentti on korostanut, että 0,45 prosenttia unionin kansantulosta on käytettävä tämän politiikan rahoittamiseen. Mutta miksi ihmeessä juuri näin? Ensin olisi kartoitettava alueiden tarpeet ja kustannustehokkaimmat keinot, joilla tarpeet voidaan tyydyttää. Etukäteen ei ole viisasta sitoutua tiettyyn summaan. Pohjattomaan kaivoon saadaan tietysti uppoamaan miten paljon tahansa, mutta onko se järkevää?
Tarvitsemme edelleen luonnollisesti EU:n vastuullista aluepolitiikkaa. Mutta onko mielekästä jakaa tukea kaikille alueille, jolloin itse kullekin jää vain murusia suurin hallinnollisin kustannuksin? Olisi harkittava Ison-Britannian ehdotusta siitä, että vain EU:n köyhimpiä alueita tuettaisiin. Käytännössä tämä merkitsisi sitä, että vain uudet jäsenvaltiot saisivat tukia. Muut aluetuet kansallistettaisiin, jotta vältettäisiin EU-byrokratia. Mutta, hyvät ystävät, korostan että nykyiset jäsenvaltiot eivät uudistuksessa häviäisi, koska laajentumisen myötä tuet vähenevät joka tapauksessa dramaattisesti. Luonnollisesti nykyisten jäsenvaltioiden jäsenmaksua pienennettäisiin vähentyneiden tukien verran.
Näin suuri muutos törmää valitettavasti vielä politiikan muuriin. Poliitikon mielitehtävänähän on aina ollut jakaa toisten rahoja. Yhteisiä rahoja pitäisi kuitenkin käsitellä vielä tarkemmin kuin meidän omiamme, koska kaikkinainen tuhlaus on aina pois yhteiskunnan vähäosaisimmilta. Jos aiomme saada EU:sta dynaamisen alueen, niin kuin olemme todenneet Lissabonissa, olisi ymmärrettävä, että GMO-aikanakaan raha ei kasva puussa. Hyvä puhemies, arvoisat kollegat, olemme äänestäjillemme velkaa sen, että toimimme rehellisesti ja heidän pitkän tähtäimen etujensa mukaisesti.

Puhemies.
Hyvä jäsen Vatanen, siinä olette valitettavasti oikeassa!

Wenzel-Perillo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä keskustelussa ei ole kyse mistään sen vähemmästä kuin vuodesta 2006 alkaen toteutettavasta eurooppalaisesta koheesiopolitiikasta. Kiitän myös esittelijöitä Mastorakisia ja Pomés Ruizia erinomaisesta työstä.
Nimenomaan laajentuneessa unionissa taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistämisellä on oltava ensisijainen asema. Rikkaiden ja köyhien alueiden väliset erot kasvavat selvästi 25 jäsenvaltion unionissa. Menneisyys on kuitenkin osoittanut, että järkevin ohjelmin toteutettavalla unionin aluepolitiikalla voidaan edistää merkittävästi elinolojen yhdenmukaistamista. On itsestään selvää, että tulevaisuudessa juuri uusien jäsenvaltioiden alueet saavat yhteisön tukea, sillä aluepolitiikassa tulee näkyviin Euroopan toimeliaisuus ja eurooppalainen solidaarisuus.
Saksin osavaltiosta kotoisin olevana parlamentin jäsenenä tiedän, mitä eurooppalaisella solidaarisuudella on saatu aikaan Itä-Saksassa sijaitsevassa Saksin osavaltiossa. Sen vuoksi minusta on ilman muuta myönteistä, että komissio totesi toisessa väliraportissaan tarpeen sopia tasapuolisista järjestelyistä niillä nykyisten jäsenvaltioiden 18 alueella, jotka kärsivät tilastollisesta vaikutuksesta. Minun ei tarvinne vakuuttaa teille, ettei rakenteellisia ongelmia voida ratkaista siten, että alueet luokitellaan tilastollisesti rikkaiksi. Kyseisille 18 alueelle on siksi löydettävä paitsi tasapuolinen myös ennen kaikkea kestävä ratkaisu. Ellei niitä kohdella tavoite 1 -alueina, niitä on kohdeltava ainakin yhtäläisesti tavoite 1 -alueiden kanssa erityisten siirtymäjärjestelyjen avulla, ja niihin sovellettava vastaavia tukikäytäntöjä. Vain siten tähän mennessä maksetut tuet tuottavat pitkäaikaisia tuloksia eivätkä osoittaudu valuneen hukkaan.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vastustan sitä, että vuoristoalueet luokitellaan yleisesti epäsuotuisassa asemassa oleviksi alueiksi. Vuoristoalueilla on paljon erilaisia resursseja - ympäristö-, talous- ja henkilöresursseja - mutta ne tarvitsevat suoraa ja konkreettista tukea voidakseen hyödyntää resurssejaan menestyksekkäästi.
Tilastojen mukaan 30 prosenttia Euroopan pinta-alasta on vuoristoalueita, ja laajentumisen jälkeen tällaisia erityisiä vuoristoalueita on yli 40 prosenttia pinta-alasta. Vuoristoalueet ovat kuitenkin harvaan asuttuja - niillä asuu vain 5 prosenttia yhteisön väestöstä - joten niiden harjoittama poliittinen painostus on melko tuloksetonta. Meidän tehtävänämme on siis auttaa niitä. Lisäksi on todettava, etteivät kaikki vuoristoalueet ole samanlaisia ja että rakennerahastojen uudistus ja tavoitteiden 5a ja 5b poistaminen ovat aiheuttaneet melkoista hämmennystä.
Tavoite 2 on liian kattava ja joustava. Siinä on liikaa asioita, ja siinä nivotaan yhteen pohjimmiltaan erilaisten alueiden tarpeet. Yksinkertaistaminen ei ole aina paras keino, jos tieteellinen tarkkuus katoaa matkan varrella. Joillakin vuoristoalueilla on samanlaiset ensisijaiset tavoitteet kuin muillakin unionin alueilla. Saimme juuri taannoin tästä esimerkin: vuoristoalueilla pyritään torjumaan tulvia ja kuivuutta turvaamalla vesivarat ja alueellinen koskemattomuus. Tämä on esimerkki siitä, että vuoristoalueiden edut ja tarpeet ovat suoraan kytköksissä omiimme.
Mitä sitten voimme tehdä? Arvoisa komission jäsen, meidän on uskallettava tarjota suoraa tukea, jonka yhteydessä valtiontukia ja kilpailua koskevista säännöistä on tehtävä aiempaa joustavampia. Meidän on päättäväisesti turvattava ihmisten elämä ja asutus vuoristoalueilla todellisen koheesion takeena. Meidän on myös rohjettava tunnustaa tämä Euroopan erityispiirre käytännössä eikä vain puheissa. Miten? Kenties laajentamalla perustamissopimuksen 158 artiklan soveltamisalaa saariin ja vuoristoalueisiin.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että esittelijä Pomés Ruiz on pannut mietinnössään merkille, että Suomen ja Ruotsin pohjoisosat tarvitsevat erityistä huomiota ja tukea, sillä niissä on erittäin harva asutus ja ankara ilmasto, ja Euroopan markkinoille on pitkä matka.
Nämä alueet kuuluvat nyt tavoite 1 -tuen piiriin. Mitkään muut Euroopan alueet eivät ole yhtä harvaan asuttuja: Suomen ja Ruotsin pohjoisosissa on keskimäärin 4,4 asukasta neliökilometrillä. EU:n aluepolitiikka on edistänyt näiden alueiden kehitystyötä parantamalla kilpailukykyä ja edistämällä yrittäjyyttä. Syrjäisten alueiden etäisyyden vuoksi tavaroiden markkinointi, kaupankäynti sekä tavaroiden ja ihmisten kuljetus tulee kalliiksi.
Nämä tekijät olisi otettava huomioon tuen riittävää tasoa määritettäessä. Unionin aluetason toimien ansiosta Suomen ja Ruotsin pohjoisosissa on kehitetty innovatiivisia ratkaisuja esimerkiksi eLearning- ja eHealth-hankkeissa. Pohjois-Suomi voi toimia myös EU:n porttina Luoteis-Venäjälle, jossa on laajat kansalliset resurssit ja siten valtavat mahdollisuudet. Koheesiopolitiikassa olisi hyvä keskittyä kilpailukykyyn edistämällä talouskehitystä.
Emme saisi kuitenkaan unohtaa, että maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivät alueet usein jarruttavat talouden, tuotannon ja siten myös työllisyyden kehitystä. Suomen ja Ruotsin pohjoisosat tarvitsevat epäilemättä EU:n aluetukea, ja erittäin harvaan asuttujen alueiden rakenteelliset haittatekijät olisi tunnustettava BKT:sta riippumatta. Harvaan asuttujen alueiden lisäksi monet muutkin alueet kärsivät poikkeuksellisen korkeasta työttömyysasteesta, ja myös näiden alueiden olisi hyödyttävä yhteisistä aloitteista. Jos niille ei voida myöntää tukea muista rakennerahastoista, niitä olisi tuettava uudistetun tavoitteen 2 tai muiden vastaavien yhteisön aloitteiden nojalla. Panin erittäin tyytyväisenä merkille, että komission jäsen Barnier puhui uudistettua tavoitetta 2 koskevasta a la carte -mallista. Sitä pitäisi korostaa jatkossa enemmän. Parlamentti suhtautuu siihen erittäin myönteisesti.

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijöitä ja pidän komission toista väliraporttia myönteisenä.
Koheesiorahasto on korvaamaton väline autettaessa heikommassa asemassa olevia jäsenvaltioita kuromaan välimatkaa umpeen erityisesti infrastruktuuriverkostojen kehittämisessä ja vesihuollon nykyaikaistamisessa, jotta epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden pitkäaikaista kestävää kehitystä voidaan edistää. Täytäntöönpanosäännösten yksinkertaistamisesta on suurta apua unioniin liittyville maille. On selvää, että nykyisissä jäsenvaltioissa on vielä huomattavia eroja, minkä vuoksi kannatan ehdotusta siitä, että nykyisillä tavoite 1 -alueilla yhteisön tukeen sovelletaan siirtymäkauden järjestelyjä vuoden 2006 jälkeen.
Kotimaani on saanut jo vuosien ajan koheesiotukea. Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunta myönsi taannoin, että tavoite 1 -alueisiin kuuluvan syrjäisen kotiseutuni vesihuolto on kolmannen maailman tasolla ja epävarmaa esimerkiksi Carraroen kunnassa omassa vaalipiirissäni. Miten näin on voinut käydä? Kannatan tärkeiden hankkeiden kohdentamista, mutta jos nämä hankkeet vievät tukea tavoite 1 -alueilta, kuten kotimaassani on käynyt, kansallisia hallituksia olisi painostettava tiedostamaan asemansa ja tehtävänsä koheesiotuen käytössä aluekehityksen tasapainottamiseksi. Ymmärrän, että kyse on valtion sisäisestä asiasta, mutta se auttaa osoittamaan nykyisen koheesiopolitiikan epäonnistumisen.
Rakenteellisen koheesiotuen 80 miljardin euron ylijäämä käytettäisiin paremmin, jos se palautettaisiin jäsenvaltioille, jotta voitaisiin puuttua nimenomaan kehnosta vesihuollosta tai tieverkostosta kärsivien epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden sisäisiin eroihin. Tuesta voitaisiin rahoittaa myös muita oleellisia välineitä työpaikkojen perustamiseksi alueilla, joilla maatalous ja kalastusala kamppailevat eloonjäännistä.

Pomés Ruiz (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, monet arvot ovat tärkeitä koko Euroopan unionille. Solidaarisuus on yksi niistä. Nimenomaan solidaarisuuden ansiosta koheesion periaate tuli kirjatuksi perussopimuksiimme. Tämän periaatteen mukaan ei ole mahdollista tehdä sellaisia päätöksiä, jotka vahvistaisivat vahvojen kansalaisten, valtioiden tai alueiden asemaa heikompien kustannuksella. Koheesion merkitys on lisääntynyt laajentumisen yhteydessä.
Heti alussa on syytä todeta, että koko parlamentti kannattaa tavoitteen 1 säilyttämistä ennallaan ja katsoo, etteivät alueet, jotka joutuisivat tavoite 1 -tuen ulkopuolelle laajentumisen vuoksi, saa menettää tukeaan. Jos näiltä alueilta riistetään tuki, ne menettävät pelin siksi, että tukea myönnetään uusille jäsenvaltioille. Kukaan ei halua tätä. Tilastollista vaikutusta ei pitäisi näin ollen ottaa huomioon, vaan tavoite 1 pitäisi säilyttää ennallaan. Meidän kaikkien on tuettava osaltamme unioniin liittyviä valtioita solidaarisesti.
Parhaillaan on käynnissä merkittävä muutos. Komission jäsen Barnier tietää sen varsin hyvin. Uuden perustuslain luonnoksessa viitataan taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. Näin ollen herää kysymys, onko unionilla jatkossa aluetason politiikkaa. Toisin sanoen on pohdittava, kuuluvatko yhteisön aluetason politiikan piiriin tuloista riippumatta sellaiset kansalaiset, jotka asuvat harvaan asutuilla alueilla tai vuoristo- ja saarialueilla ja joiden on siksi vaikea kilpailla yhtäläisin edellytyksin muiden eurooppalaisten kanssa.
Laatimassani mietinnössä todetaan, että näin pitäisi olla. Mietinnössä esitetään, että tällaisilla alueilla asuvien kansalaisten olisi saatava yhteisön tukea. Tämä on todella tärkeää. On tärkeää pitää mielessä, että kun maanviljelijä saa tukea yhteisen maatalouspolitiikan määrärahoista, hänen ei tarvitse ilmoittaa tulojaan. Vastaavasti kun yritykselle myönnetään tukea tutkimus- ja kehitystyöhön, sen ei tarvitse ilmoittaa varojaan. Tämä on täysin mutkatonta. Unionilla on tutkimus- ja kehityspolitiikka sekä yhteinen maatalouspolitiikka. Tukea myönnetään tiettyjen säännösten mukaisesti. Näin pitäisi olla myös alueiden kohdalla. Alueiden pitäisi saada tukea riippumatta siitä, ylittävätkö vai alittavatko ne tietyn osuuden yhteisön bruttokansantuotteesta. Toivon, että näin käy.
Valmistelukunnan valmistelutyötä koskeva mietintömme on yksiselitteinen. Toteamme siinä, ettei politiikka saa olla vain talouspolitiikkaa, jossa käsitellään rahaa, eikä se saa olla vain koheesiopolitiikkaa, jossa pyritään välttämään syrjäytyneisyyttä. Sen on oltava alueellista yhteenkuuluvuutta edistävää politiikkaa. Vuoristoalueiden, harvaan asuttujen alueiden ja saarialueiden on saatava erityistukea. Uskon, että neuvosto, komissio ja komission jäsen ottavat huomioon André Sapirin raportin sijasta parlamentin mietinnön.

Barnier
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät esittelijät, aluksi haluan kiittää parlamenttia tästä uudesta koheesiopolitiikan tulevaisuutta koskevasta keskustelusta. Kiitokseni on luonnollisesti osoitettu esittelijöille Mastorakisille ja Pomés Ruizille, joiden puheita olen kuunnellut tarkkaavaisena, sekä teille kaikille.
Uusi keskustelu - joka ei ole varmasti viimeinen - järjestetään parlamentissa erittäin tärkeällä hetkellä, sillä vain muutaman kuukauden kuluttua meillä on laajentunut, jälleenyhdistynyt Eurooppa, jossa - toistan tämän vielä - taloudelliset, sosiaaliset ja alueelliset erot ja eriarvoisuus vain lisääntyvät entisestään. Sekä unionin asukasmäärä että pinta-ala kasvavat kolmanneksella, mutta varat lisääntyvät vain 5-6 prosenttia. Tällainen on todellisuus laajentuneessa, jälleenyhdistyneessä unionissa, joka toteutuu 1. toukokuuta 2004.
Realiteettien vuoksi meidän on tarkasteltava politiikkaa, jota tällä hetkellä harjoitamme ja jota minulla on kunnia edistää yhdessä kollegojeni Anna Diamantopouloun ja Franz Fischlerin kanssa. Meidän on arvioitava sitä objektiivisesti ja selkeästi sekä kuviteltava, millaista se on uudella ohjelmakaudella vuodesta 2007 vuoteen 2013 tai 2011. Komissio esittää tätä kautta koskevat ehdotuksensa koheesiota käsittelevässä kolmannessa väliraportissa, jota parhaillaan valmistelen. Komissio on tietenkin muutaman viime kuukauden ajan samalla pohtinut tulevia rahoitusnäkymiä.
Haluaisin sivumennen korostaa ilmapiiriä, jossa työskentelemme, jossa olen työskennellyt kanssanne neljän viime vuoden ajan ja jota innoittaa halu edistää avoimuutta. Meillä ei ole mitään salaista asialistaa. Meillä ei ole mitään kortteja takataskussa, kun on kyse seuraavan kauden rakennerahastoista. Tammikuun 2001 jälkeen komissio on hyväksynyt ja esitellyt julkisesti - etupäässä Euroopan parlamentissa - useita asiakirjoja, myös sen, joka on jäsen Mastorakisin mietinnön aiheena. Toisessa väliraportissa esitämme tosiasioita ja lukuja sekä annamme suuntaviivoja tulevaisuutta varten, mutta emme olleet niin kunnianhimoisia, että olisimme laatineet strategian tulevaisuutta varten. Tämä strategia esitetään koheesiota käsittelevässä kolmannessa väliraportissa, jonka on tarkoitus valmistua tämän vuoden lopussa. Toukokuussa 2001 järjestetyn koheesiofoorumin jälkeen komissio on vilpittömästi ja avoimesti pyytänyt kannanottoja parlamentilta ja valiokunnilta sekä myös paikallisviranomaisilta, vaaleilla valittujen edustajien yhdistyksiltä ja jäsenvaltioilta. Olemme saaneet useita kannanottoja, jotka ovat nähtävissä Internet-sivustollamme täysin avoimuuden periaatteen mukaisesti.
Näin ollen on selvää, ettemme torju yhtään ehdotusta, arvostelua emmekä keskustelua. Jäsen Miguélez Ramos mainitsi äsken Sapirin raportin, johon minulla on ollut tilaisuus viitata jotakuinkin kriittisesti. En ole kritisoinut raporttia siksi, että olisin eri mieltä siitä, mitä raportissa todetaan Euroopan tilanteesta ja tarpeestamme tehostaa kilpailukykyä, innovaatiota, tutkimusta ja koulutusta edistäviä toimiamme, vaan siksi, että olen eri mieltä sen päätelmistä, ja erityisesti - kuten jäsen Miguélez Ramos perustellusti totesi - järjettömästä ajatuksesta poistaa aluepolitiikan väline. Olen tässä tapauksessa avoin kaikelle rakentavalle kritiikille. Jäsen Scallon esitti äsken muutamia ajatuksia, jotka panin merkille. Koheesiopolitiikka ei ole mikään pyhä asia, johon meillä ei ole oikeutta kajota. Päinvastoin, kahden viime vuoden aikana olen käynyt jatkuvaa vuoropuhelua parlamentin ja varsinkin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan kanssa, joka saa vielä muutaman viikon ajan nauttia Luciano Caverin työpanoksesta - esitin hänelle eilen kiitokseni toisen keskustelun yhteydessä - sekä budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan kanssa. Kaikesta tästä on poikinut uudistusehdotuksia. Muutamia näistä uudistuksista toteutetaan jo ennen seuraavan ohjelmakauden alkua.
Vaikka olemmekin samaa mieltä siitä, että koheesiopolitiikkaa on tarkistettava ja vieläpä melko perinpohjaisesti, emme ole kuitenkaan samaa mieltä siitä, että se pitäisi lakkauttaa tai kansallistaa uudelleen. En halua mitään koheesiopolitiikan puolikasta. Jäsen Karas puhui äsken hyväntekeväisyydestä. Koheesiopolitiikka, solidaarisuuspolitiikka, josta Eurooppa voi olla ylpeä ja joka oli Euroopan unionin parhaita ja konkreettisimpia politiikan aloja, ei ole kuitenkaan mitään hyväntekeväisyyspolitiikkaa.
Se ei ole myöskään mikään avoin valtakirja, joka annetaan kaikkein köyhimmille valtioille ja alueille. Se ei ole pelkkä määräraha- tai varainsiirto valtiosta toiseen. Tämä politiikka ilmentää jotakin muuta. Se symbolisoi tiettyä näkemystä Euroopasta. Hyvät parlamentin jäsenet, niin minulle kuin monille teistäkin tähän näkemykseen sisältyy muutakin kuin pelkkä supermarketti. Koheesiopolitiikan on oltava symbolista. Se on osoitus yhteisöstä - tämä sana on tärkeä - alueiden ja valtioiden yhteisöstä, jossa jaetaan asiat keskenään odotettaessa päivää, jona yhteisöstä toivon mukaan tulee poliittinen valta.
Olen samaa mieltä kuin jäsen Markov, joka puhui äsken tästä näkemyksestä. Hän puhui todellisesta politiikasta, jossa edistetään lähentymistä siellä, missä lähentymistä tarvitaan, erityisesti eniten jälkeen jääneillä alueilla, ja jossa edistetään lisäksi kaikkien kilpailukykyä sekä tunnustetaan samalla alueiden olemassaolo.
Arvoisa puhemies, jotkut jäsenet ovat korostaneet tämän politiikan tehokkuutta, mutta jotkut ovat myös arvostelleet sitä. Haluan kiittää jäsen Guy-Quintia siitä, että hän muistutti parlamentille, kuinka tärkeää se on. Olen sen sijaan eri mieltä kuin jäsen Korakas, joka sanoi politiikan epäonnistuneen.
Sekä minulla että teillä olevien lukujen mukaan kaikki ei näytä täydelliseltä, mutta tämä politiikka on tuottanut tulosta neljässä koheesiotukea saaneessa valtiossa. Asukaskohtainen BKT kasvoi kymmenen prosenttiyksikköä vuosina 1988-2001 näiden valtioiden toimien sekä yhteisön tuen ansiosta. Jäsenvaltioiden meille toimittamien tavoite 1 -alueita koskevien lukujen perusteella voidaan todeta, että kyseisissä valtioissa keskimääräinen varallisuus henkeä kohti lisääntyi kuusi prosenttiyksikköä vuosina 1989-2001. Nämä luvut osoittavat politiikan hyödyllisyyden. Meidän on jälleen kerran säilytettävä se mutta samalla uudistettava sitä.
Meidän on myönnettävä, että alueiden olemassaolo on tärkeää ja ettei sillä ole merkitystä ainoastaan hallinnon kannalta. Monilla alueilla ja erityisesti tavoite 1 -alueilla on edistytty kumppanuuden, tasa-arvoisuuden, arvioinnin, ohjelmasuunnittelun ja suunnittelun aloilla. Tällaisia asioita koheesiopolitiikalla saadaan aikaan: sen avulla hankitaan varoja sekä uudistetaan tapaa, jolla työskentelemme yhdessä ja hoidamme asioitamme.
Näillä alueellisilla realiteeteilla on merkitystä myös taloudellisesti ja sosiaalisesti. Kullakin alueella on erityistarpeensa, ja usein ihmettelen, miten joku voi kiistää tämän tosiasian. Haluan selittää aiemmin puhuneelle jäsen Schroedterille, joka vaati pitkän aikavälin strategian määrittämistä, että kaikki tämä on keskeisellä sijalla sekä minun että kollegojeni ajatuksissa, kun määritämme ehdotuksemme koheesiota käsittelevässä kolmannessa väliraportissa.
Tämä on mielestäni Mastorakisin ja Pomés Ruizin mietintöjen tärkein poliittinen opetus. Kyse on toisin sanoen sovinnosta, joka yhdistää toimielimemme perusluonteiset pyrkimykset toteuttaa kaikkia koskevaa politiikkaa, joka on alueellista ja näkyvää ja joka edistää yhteisön tavoitteita.
Meillä ei ole aikaa mennä esittelijöiden ehdotusten yksityiskohtiin. Haluan vain käsitellä lyhyesti kuutta asiaa, jotka ovat ikään kuin keskeinen osa sellaista uudistusta, jonka voisimme yhdessä kuvitella ja haluta toteutettavan.
Ensimmäinen seikka on kehityksessä jälkeen jääneille alueille annettava etusija, jota vahvistetaan ja korostetaan. Kaikkein vähiten kehittyneitä alueita on luonnollisesti eniten kaikissa uusissa jäsenvaltioissa, mutta niitä on muuallakin. Jäsen Berendille ja hänen vierustoverilleen jäsen Cocilovolle sekä jäsen Markoville ja jäsen Wenzel-Perillolle haluaisin sanoa, että keksin kyllä oikeudenmukaisen, yhteisön toimintaan perustuvan ratkaisun "tilastollisista" vaikutuksista kärsiville alueille. Tällä hetkellä voin kuvitella mielessäni tavoitteen 1a, joka olisi vastaus näiden alueiden erityisongelmiin.
Toiseksi kaikki ovat samaa mieltä siitä, että alueiden kilpailukykyä on edistettävä kaikkialla, missä se on tarpeen, ja että on vahvistettava rajallinen määrä ensisijaisia aihealueita, jotka liittyvät Lissabonissa ja Göteborgissa vahvistettuihin unionin keskeisiin tavoitteisiin ja joilla on niiden kanssa yhteisvaikutusta. Kun puhun kaikkien alueiden kilpailukyvystä, haluaisin sanoa jäsen Duinille, että uusi tavoite 2 on suunnitelmieni mukaan hyvin kohdennettu ja sopivasti hajautettu kohti Göteborgissa ja Lissabonissa asetettuja ensisijaisia tavoitteita. Toisin sanoen jotkut teistä ovat arvostelleet "sirotteluperiaatetta", joka on vielä sallittua tällä aluepolitiikan alalla Berliinissä määritettyjen säännösten ja menettelytapojen perusteella. "Sirotteluperiaatetta" olisi mielestäni rajoitettava tai se pitäisi poistaa kokonaan kohdentamalla Lissabonissa vahvistettuja tavoitteita ja painopisteitä uuden tavoitteen 2 yhteydessä, jos säilytämme sen.
Hyvät parlamentin jäsenet, monet teistä kuitenkin tietävät, että kehittyneillä alueilla, jotka eivät ole jääneet jälkeen kehityksessä, voi laittoman maahanmuuton vuoksi syntyä tilanteita, jotka ovat joskus - itse asiassa usein - äärimmäisen vakavia, joskus traagisia ja joskus häpeällisiä varsinkin köyhillä alueilla. Tällaisia tilanteita saattaa aiheuttaa myös koko markkina-aluetta koskeva teollisuuden rakenneuudistus, jolla voi olla voimakkaita vaikutuksia teollisuusalueisiin. Tämä pätee joskus myös sääolojen aiheuttamiin katastrofeihin. Jäsen Ferrández Lezaun muistutti, kuten minäkin eilen illalla, mitä Portugalissa tapahtuu siellä riehuneiden metsäpalojen vuoksi. Tulipalojen täysin tuhoamille alueille on perustettava työpaikkoja, sillä ilman metsiä alueiden asukkailla ei ole töitä. Kaikkihan me tiedämme, että Euroopan unionin on näin ollen toimittava aktiivisesti ja osoitettava solidaarisuutta sellaisia alueita kohtaan, jotka eivät enää välttämättä kuulu tavoitteen 1 soveltamisalaan.
Kolmas asia, josta olemme samaa mieltä, on tarve tehostaa huomattavasti yhteistyötä, sillä se ja etenkin rajat ylittävä työskentely sekä rajat ylittävät hankkeet ovat Euroopan unionille tunnusomaisia.
Neljäs seikka, jota esittelijä Pomés Ruiz käsitteli mietinnössään, koskee koheesiopolitiikan alueellista ulottuvuutta. Jäsenet Pohjamo ja Kauppi kuvailivat äsken erinomaisesti todellista tilannetta Ruotsin ja Suomen pohjoisosissa, joissa olen itse asiassa vieraillut. Jäsen Santini teki saman vuoristoalueiden osalta. Jäsen Santini, minulle ei muuten tarvitse selvittää vuoristoalueiden tilannetta: minut on jo 20 vuoden ajan valittu edustamaan vuoristoaluetta. Jäsen Segni puhui saarista. Kaikki nämä selvitykset vastaavat alueellisia realiteetteja rakenteellisista haittatekijöistä kärsivillä alueilla, mikä tarkoittaa, että tällaisilla alueilla yhteisön menettelytapojen onnistuminen tai jopa täytäntöönpano on vaikeampaa kuin muualla. Meidän on näin ollen otettava tämä tosiseikka huomioon ehkäpä jäsen Hatzidakisin taannoin ehdottamalla tavalla tai tarkistuksen avulla lisäämällä tuen määrää. Toistan vielä, että otan huomioon kaikki nämä ajatukset ja erityisesti esittelijä Pomés Ruizin ehdotukset. Olen lisäksi tietoinen siitä, että uusia ehdotuksia laadittaessa minulla on tukenani paitsi Euroopan parlamentti myös uusi Euroopan perustuslaki. Minulla oli kunnia osallistua valmistelukunnan puheenjohtajiston työhön, ja innostuin kovasti ajatuksesta lisätä alueellisen yhteenkuuluvuuden käsite Euroopan perustuslakiin. Toivon, että valtioiden ja hallitusten päämiehet säilyttävät sen. Käsite on juuri lisätty taloudellisen ja sosiaalisen koheesion käsitteeseen ja vaatimukseen, joita se samalla vahvistaa.
Viimeinen kohta, josta olemme samaa mieltä, on se, että ohjelmasuunnittelu-, hallinto- ja valvontajärjestelmää olisi yksinkertaistettava ja tehostettava, jotta Brysselin byrokratiaa ei aina asetettaisi kyseenalaiseksi, kuten jäsen Virrankoski äsken teki. Hyvät parlamentin jäsenet, tiedän varsin hyvin, että Brysselissä on epäilemättä byrokraatteja ja teknokratiaa. Byrokratiaa on kuitenkin monissa muissakin paikoissa kuin Brysselissä, kun vain etsitään tarpeeksi. Jos kotiseuduillanne tai kotivaltioissanne on mielestänne ongelmia rakennerahastojen täytäntöönpanossa, ongelmat johtuvat hyvin todennäköisesti osittain Brysselistä ja siellä sovellettavista monimutkaisista menettelyistä. Niitä on tosin myös Berliinin säännöksissä, joiden soveltamisesta olen vastuussa. On olemassa myös objektiivisia syitä. En voi esittää parlamentille ja tilintarkastustuomioistuimelle tarkkoja lukuja rakennerahastojen hallinnosta enkä tilejä - tai tarkkoja tilinpäätöksiä - ellei minulla ole valvontamahdollisuutta.
Olette kuitenkin tietoisia myös siitä, että jotkin vaikeudet johtuvat kansallisten hallintojärjestelmien mutkikkuudesta. Voimme tietysti yksinkertaistaa kaikkia näitä käytäntöjä, ja tässäkin asiassa olen valmis ehdottamaan huomattavia muutoksia sekä esittämään uusia ajatuksia. Jäsen Bradbourn arvosteli äsken ajatusta kolmikantasopimuksista. Siinä ei ole tarkoitus sivuuttaa kansallisvaltioita, vaan kolmikantasopimuksella on tarkoitus yhdistää alueellisen ohjelmasuunnittelun yhteydessä Bryssel, kansallinen pääoma ja alue. Nämä olivat kohdat, joista voin sanoa olevani samaa mieltä. Vaikka vielä ei olekaan aika puhua asiasta yksityiskohtaisesti, olen tietenkin samaa mieltä myös talousarviota koskevasta tavoitteesta, jonka avulla tämä politiikka voidaan toteuttaa ja jossa olen itse asettanut uskottavuuskynnykseksi 0,45 prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta.
Keskustelun aikana on otettu esiin monia asioita, ja vaikka en mainitsekaan erikseen kaikkia, olen pannut kommenttinne tarkoin merkille. Viittaan lopuksi jäsenten Sudren, Fruteaun ja Marquesin tavoin syrjäisimpien alueiden erityistilanteeseen. Niidenkin kohdalla olen varmistanut, että komissio toistaa uudessa 326 artiklassa, mitä 299 artiklassa on taattu, ja samalla vahvistaa sitä. Olen pannut merkille myös jäsenten Karasin ja Esclopén ilmaiseman huolen yleishyödyllisistä palveluista, joista olen itsekin huolissani, sekä kysymyksen siitä, onko niitä tosiasiallisesti olemassa etenkään kaikkein suurimmissa vaikeuksissa olevilla alueilla.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan lopuksi tuon esiin toisen huolenaiheen, joka liittyy koheesiota käsittelevän kolmannen väliraportin esittämiseen. Toivon, että keskustelu pääsee nopeasti vauhtiin huolimatta ensi vuonna järjestettävistä Euroopan parlamentin vaaleista ja komission vaihtumisesta. Älkäämme tuhlatko liikaa aikaa komission ehdotuksiin perustuvien päätösten tekoon. Todella paljon on pelissä. Meidän on pyrittävä nopeuttamaan aikataulua, jotta alueet ja jäsenvaltiot ovat melko pian perillä tilanteesta. Mikäli mahdollista, niiden pitäisi olla tietoisia menettelytavoista ja säännöistä ennen nykyisen ohjelmakauden päättymistä. Näin alueiden kanssa käytävät neuvottelut voidaan aloittaa ennen vuoden 2006 loppua, ja kaikilla alueilla, etenkin kaikkein suurimmissa vaikeuksissa olevilla alueilla, voidaan aloittaa hankkeiden ja ohjelmien täytäntöönpano heti seuraavan ohjelmakauden alkaessa vuonna 2007 eikä vasta kahden vuoden kuluttua, kuten havaitsin tapahtuneen Berliinin kokouksen jälkeen. Tähän on vielä aikaa, mutta halusin tuoda tämän esiin vastaisen varalle.
Meidän on nyt jatkettava keskustelua, mikä on vaikeaa, koska koheesiopolitiikka asetetaan kyseenalaiseksi ja toisinaan jopa tuomitaan. Minä jaksan aina selvittää ja puolustaa sitä avoimessa ja myönteisessä hengessä, mutta hyväksyn myös arvostelun ja ehdotukset. Tässä hengessä olen pannut tarkoin merkille esittelijöiden päätelmät ja yleisesti ottaen rakentavan tuen, jota parlamentti on osoittanut tälle politiikalle, joka on - toistan vielä kerran - Euroopan unionin parhaita ja konkreettisimpia politiikan aloja. Se ei ole passiivista solidaarisuuspolitiikkaa vaan pikemminkin aktiivista solidaarisuuspolitiikkaa, joka on Euroopan unionille kunniaksi.
Puhemies.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Ingo Schmittin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0263/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta (KOM(2003) 94 - C5-0065/2003 - 2003/0044(COD)).

Barnier
Arvoisa puhemies, komission jäsen de Palacio ei voi poikkeuksellisesti olla Strasbourgissa, joten hän pyysi minua puhumaan puolestaan jäsen Schmittin mietinnöstä käytävässä keskustelussa. Esitän hänen puolestaan komission kannan ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta.
Marraskuussa 2002 Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi historiallisen tuomion kansainvälisestä lentoliikenteestä. Ehdotus on oleellinen osa kyseisen tuomion jatkotoimia. Yhteisöjen tuomioistuin totesi kahdeksassa tapauksessa, joissa komission oli nostanut kanteen eri jäsenvaltioita vastaan, että yhteisöllä on laillinen toimivalta monissa lentoliikennettä koskevissa asioissa. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jäsenvaltiot olivat toimineet lainvastaisesti neuvotellessaan ja tehdessään itsenäisesti kahdenvälisiä sopimuksia. Sikäli kun yhteisö ja jäsenvaltiot jakavat nykyään lentoliikennettä koskevan toimivallan, yhteisön asiana on tehdä aloite kansainvälisissä neuvotteluissa, mikä on tavanomainen käytäntö. Kyse on näin ollen käytännön ongelmasta. Jäsenvaltiot ovat tehneet keskenään luultavasti noin 2 000 kahdenvälistä sopimusta. Komissio ei voi ottaa vastuuta kaikkien niiden hallinnoinnista. Tämän vuoksi on löydettävä keino, jonka avulla jäsenvaltioille voidaan antaa valtuudet jatkaa osaa neuvotteluista hyväksyttävässä oikeudellisessa kehyksessä.
Nyt parlamentin käsiteltävänä oleva ehdotus laadittiin, jotta jäsenvaltiot voisivat hoitaa tämän tehtävän. Ajatus on hyvin yksinkertainen. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista suunnitelluista neuvotteluista, jotta komissio voi varmistaa, että ne soveltuvat yhteen yhteisön oikeudessa säädettyjen toimien kanssa, sekä määrittää tarvittaessa yhteiset edut. Muut jäsenvaltiot voivat samalla tunnistaa yhteisiä ongelmia. Kun neuvottelut on päätetty, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tuloksista, ja komissio antaa valtuudet sopimuksen tekoon, jos se on yhteisön oikeuden ja yhteisön liikennepolitiikan mukainen.
Tämän järjestelyn lisäksi ehdotuksessa velvoitetaan jäsenvaltiot toimimaan syrjimättä, jotta varmistetaan yhteisön kaikkien lentoyhtiöiden yhdenvertainen kohtelu ja vältetään tilannetta, jossa jäsenvaltiot suosivat omia kansallisia lentoyhtiöitään. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut selvästi, että kaikkia johonkin unionin jäsenvaltioista sijoittautuneita lentoyhtiöitä on kohdeltava tasapuolisesti.
Ehdotusta tarkasteltaessa on otettava huomioon kaksi näkökohtaa. Nykyisen käytännön mukaisesti lentoliikennettä koskevat kansainväliset neuvottelut on käytävä yhteisön tasolla. Ehdotuksessa myönnetään erityiset ja poikkeukselliset valtuudet sekä tunnustetaan olemassa olevat kahdenväliset ennakkotapaukset lentoliikenteen alalla. Siinä otetaan tasapuolisesti huomioon yhteisön oikeuden noudattaminen ja perustetaan käytännöllinen järjestelmä. Kun pidetään mielessä näiden valtuuksien erityisluonne, on oleellista, että jäsenvaltioiden toimia on valvottava järjestelmällisesti ennen neuvotteluja sekä niiden jälkeen järjestelmän väärinkäytön estämiseksi.
Toiseksi, neuvosto on tutkinut ehdotusta ja hyväksyy sen periaatteessa, mikäli siihen tehdään joitakin parannuksia tai tarkistuksia. Neuvosto on kelpuuttanut ennen kaikkea äsken mainitsemani ajatuksen neuvottelujen ilmoittamisesta etukäteen ja neuvottelujen tulosten hyväksymisestä. Jäsenvaltiot ovat pyytäneet joustavuutta, jotta ne voisivat neuvotella kahdenvälisten sopimuskumppaneidensa kanssa. Hyvät parlamentin jäsenet, komissio panee tyytyväisenä merkille, että neuvosto suhtautuu suopeasti sen ehdotukseen, ja toivoo, että ehdotuksen lopullista hyväksyntää edeltävät vaiheet saadaan pikaisesti päätökseen.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, edellä esitetyn perusteella pyydän teitä seuraamaan, miten kehitetään menettelytapaa, jota olemme ehdottaneet ja joka minulla oli tilaisuus esitellä teille komission jäsenen de Palacion puolesta.

Schmitt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme tänään todella asetuksesta, joka koskee lentoliikennesopimusten neuvottelemista ja täytäntöönpanoa. Komission ja jäsenvaltioiden välillä vuosia jatkunut kiista on päättymässä. Tähän kiistaan ei valitettavasti löydetty poliittista ratkaisua silloin, kun se olisi vielä ollut mielekästä, vaan siitä piti sopia lopulta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamalla tuomiolla.
Jäsenvaltiot ovat aikaisemmin tehneet kahdenvälisiä lentoliikennesopimuksia, minkä vuoksi jo vuodesta 1992 toimineet lentoliikennealan sisämarkkinat mitätöityivät, mikä lopulta vähensi ja rajoitti jäsenvaltioiden lentoyhtiöiden mahdollisuuksia. Olen täysin samaa mieltä siitä, että tästä syystä on loogista, että saamme vihdoin Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen yhteisön sopimuksen, jotta Euroopalla on samat kilpailumahdollisuudet kuin Yhdysvalloilla on ollut jo vuosia jäsenvaltioissamme.
En myötäile täysin komission toteamuksia ja olen myös tehnyt sen selväksi mietinnössäni. Komissio viittasi lainvastaiseen menettelyyn siksi, että se oli varmasti osittain ärtynyt ja turhautunut taivuteltuaan vuosien ajan neuvostoa myöntämään sille neuvotteluvaltuudet, ja heitti siinä mahdollisesti lapsen pesuveden mukana. Kun komission jäsen Barnier totesi neuvoston jo enemmän tai vähemmän hyväksyneen, että jäsenvaltioiden on jatkossa hyväksytettävä kahdenvälisten neuvotteluidensa tulokset, olemme nähdäkseni aika kaukana siitä, mistä olemme aiemmin keskustelleet hyvinkin intensiivisesti ja mitä olemme kirjanneet perustuslaista tehtävään sopimukseen, nimittäin toissijaisuusperiaatteesta. Kaikesta närkästyksestä ja innostuksesta huolimatta en voi tästä syystä missään nimessä hyväksyä komission lähestymistapaa eli sitä, että se pyrkii nyt tällä tavoin holhoamaan jäsenvaltioita tässä kansallisten lentoyhtiöiden kannalta tärkeässä kysymyksessä.
On selvää, että yhteisön on jatkossa käytävä neuvotteluja tietyillä aloilla. Se on ihan oikein ja tarkoituksenmukaista etenkin siksi, että menettelyjen on oltava tasapuolisia. Totesitte kuitenkin aivan oikein, että jäsenvaltiot ovat tehneet yli 2 000 kahdenvälistä lentoliikennesopimusta. Tällaisia lentoliikennesopimuksia on kehitettävä edelleen, ne on säilytettävä voimassa ja niitä on tehtävä lisää. Ne on minusta perusteltua ja tarkoituksenmukaista jättää jäsenvaltioiden vastuualueeseen sellaisilla aloilla, joilla ei ole velvollisuutta eikä tarvetta tehdä yhteisön sopimusta. On selvää, että tällaisissa kansallisissa sopimuksissa on noudatettava yhteisön oikeutta, mutta jäsenvaltioiden spontaaniutta ja suvereeniutta ei voida rajoittaa siten, että niin sanotusti jokaisen sopimuksen yhteydessä on paitsi ilmoitettava neuvottelujen aloittamisesta myös esitettävä niiden tulokset ja hyväksytettävä ne komissiolla.
Teen vielä kerran selväksi, että olen pyrkinyt esittämään asian hieman eri tavalla mietinnössäni enkä ole noudattanut komission ehdotusta, jonka komission jäsen Barnier esitti vielä selvästi. Komission pitäisi mielestäni puuttua vain niihin aloihin, joilla edellytetään yhteisön tason neuvotteluja. Jäsenvaltioilla pitäisi olla edelleen valtuudet neuvotella muilla aloilla siten, että ne noudattavat luonnollisesti yhteisön oikeutta ja että komissiolla on tarvittaessa oikeus puuttua asiaan.
Olen luottavainen todetessani, että kiista on päättymässä ja että viimeistään toisessa käsittelyssä löydämme ratkaisun neuvoston, komission ja parlamentin välillä. Vielä taannoin käytiin keskusteluja kiistan ratkaisemiseksi, koska kaikki osapuolet ovat valmiita joustamaan vielä hieman. Jäsenvaltiot ovat valmiita hyväksymään, että ne sitoutuvat sisällyttämään tiettyjä vakiolausekkeita tuleviin lentoliikennesopimuksiin, ja uskonkin, että toistaiseksi vielä erilaisista lähtökohdista huolimatta onnistumme löytämään ennen pitkää kaikkia osapuolia tyydyttävän ratkaisun.
Otan esiin vielä yhden asian, sillä mehän siirrymme myöhemmin suoraan äänestykseen; tämä asia on tarkistus 17. Tässä valitettavasti - jonka sanon tarkoituksella - valiokunnan enemmistön hyväksymässä tarkistuksessa todetaan, että tulevissa sopimuksissa on sovellettava aiheuttamisperiaatetta. Haluan vielä kerran muistuttaa, että lentoliikennesopimusten neuvottelussa on kyse ainoastaan siitä, mitä liikennöintioikeuksia myönnetään ja mitä voidaan käyttää. En yksinkertaisesti ymmärrä, mitä tekemistä aiheuttamisperiaatteella on lentoliikennesopimuksessa, jossa on kyse liikennöintioikeuksista. Asetuksiinhan voidaan kirjoittaa kaikenlaista, mutta niihin kuulumattomat asiat meidän on syytä poistaa, koska ne ovat tässä yhteydessä merkityksettömiä. Pyydänkin hartaasti, ettette äänestä tarkistuksen 17 puolesta.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Ryhmäni kannattaa ilman muuta esittelijän omaksumaa asteittaista menettelytapaa, koska se on oikea. Mikäli ymmärsin oikein komission jäsenen toteamukset, hänkin on hieman kallistunut esittelijän kannalle, sillä komissiohan oli alussa sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on irtisanottava kaikki lentoliikennesopimuksensa ja että kaikki sopimukset tehdään uudestaan.
Jos ymmärsin oikein komission jäsenen Barnierin toteamukset, hän on kallistumassa meidän kannallemme, sillä meidän on otettava huomioon kaksi seikkaa: Meidän on pantava täytäntöön Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, mikä merkitsee samalla sitä, että meidän on luotava oikeudenmukaiset kilpailuedellytykset eurooppalaisille lentoyhtiöille kolmansiin maihin verrattuna. Tämä on tärkeä tehtävä. Meidän on lisäksi pidettävä mielessä, että lentoyhtiöt tarvitsevat oikeusvarmuutta. Ne tarvitsevat oikeusvarmuutta muiden valtioiden kanssa tekemissään lentoliikennesopimuksissa, emmekä voi siksi irtisanoa kaikkia sopimuksia ja todeta, että olemme epämääräisessä muutostilassa. Meidän on sen sijaan pysyteltävä aluksi sellaisissa asioissa, joissa komissiossa on tarvittava miesvahvuus. Arvoisa komission jäsen Barnier, on siksi perusteltua, että tekin toimitte esittelijän ehdottamalla tavalla ja etenette askel kerrallaan.
Yhdysvaltojen kanssa tehtävä sopimus on kaikkein tärkein. Haluamme sellaiset transatlanttiset ilmailumarkkinat, joilla sovelletaan järkeviä markkinoille pääsyä koskevia säännöksiä sekä mielekkäitä kilpailusääntöjä, ja toivon, että liikennepolitiikasta vastaava komission jäsen raportoi pian valiokunnallemme, missä vaiheessa Yhdysvaltojen kanssa käytävien neuvottelujen valmistelut ovat ja milloin neuvottelut aloitetaan. Uskon sen olevan taloudellisesti tärkein sopimus kaikille lentoyhtiöillemme, niin Air Francelle, British Airwaysille kuin Lufthansallekin, minkä vuoksi meidän on löydettävä järkevä ratkaisu. Sopimus on erityisen merkittävä myös lentoyhtiöidemme keskinäisen kilpailun kannalta. Siksi toivonkin, että edistymme asiassa ripeästi.
Kun olemme kehittäneet Yhdysvaltojen kanssa tällaisen avoimen ja oikeudenmukaisen ilmatilan mallin, meidän on varmistettava - kuten esittelijä totesi - että sitä sovelletaan niihin valtioihin, jotka ovat jo vastaavalla tavalla vapauttaneet tai aikovat vapauttaa lentoliikennemarkkinansa.
Lopuksi haluan todeta, että meidän on tästä riippumatta neuvoteltava kiireesti myös Venäjän kanssa, sillä Venäjä soveltaa lentoyhtiöihimme sellaisia ehtoja, joita emme voi pohjimmiltaan hyväksyä. Meidän on siis edettävä varovasti ja aloitettava neuvottelut Yhdysvaltojen kanssa, mutta emme saa unohtaa Venäjää.

Simpson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää työstä, jota hän on tehnyt nyt esillä olevan mietinnön hyväksi.
Ilmailualan kahdenvälisten sopimusten merkityksellä on ollut keskeinen sija tähänastisessa keskustelussamme. Yhdysvaltojen kanssa tehtävä sopimus on perustellusti otettu esiin todennäköisesti muita tärkeämpänä. En kuitenkaan halua, että Yhdysvaltojen kanssa tehtävästä sopimuksesta tulee meille pakkomielle muiden kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten kustannuksella. Myös Australia, Uusi-Seelanti, Singapore ja Japani odottavat sopimuksia. Meidän on tärkeää painottaa Yhdysvaltojen kanssa tehtävän sopimuksen merkitystä, mutta meidän on muistettava, että mietinnössä käsitellään jäsenvaltioiden suhteita kolmansiin maihin eikä vain Yhdysvaltoihin.
Pelkään, että Yhdysvallat näkee tämän oivana tilaisuutena valikoida parhaat reitit Eurooppaan, kuten se on aina tehnyt. Yhdysvalloissa sitä kutsutaan "early harvest" -menetelmäksi, jossa Yhdysvallat saa kaikki parhaat palat ja Euroopan unionille jätetään tähteet isännän pöydästä. Siksi on tärkeää, että meillä on mietintö, joka estää tämän.
Suhtaudumme varauksellisesti useisiin käsiteltäväksi jätettyihin tarkistuksiin, erityisesti tarkistukseen 16, jossa poistetaan 4 artikla. Meidän on vaikea hyväksyä myös tarkistuksia 6, 7 ja 14. Tarkistuksesta 17 olemme esittelijä Schmittin kanssa samaa mieltä, mutta näin käy, kun antaa vihreiden ryhmän ottaa ohjat käsiinsä liikennepolitiikkaa koskevissa mietinnöissä. Senhän kyseinen ryhmä yrittää aina tehdä. Aiheuttamisperiaate on tärkeä, mutta se ei ole oikea lähestymistapa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon perustuvan teknisen päätöksen yhteydessä.
Lopuksi haluaisin todeta omasta puolestani, että vaikka ryhmäni aikoo kannattaa tarkistusta 4, sekä minun että muiden ryhmäni brittiedustajien on vaikea hyväksyä sitä. Edellä mainituin varauksin kannatamme Schmittin mietintöä, mutta suhtaudumme epäilevästi näihin kuuteen tarkistukseen, erityisesti tarkistukseen 16.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän esittelijä Schmittiä työpanoksesta, jonka ansiosta meillä on mietintö, josta äänestämme tänään. Periaatteessa meidän on mielestäni tärkeää säännellä yhteisön tasolla vain sellaisia asioita, jotka tuottavat todellista lisäarvoa. Tällaiset asiat on todella järjesteltävä kunnolla Euroopan laajuisesti. Suhtaudun siksi erittäin kriittisesti siihen, että esittelijä Schmitt on päättänyt antaa mietinnössään ehdotukselle uuden suunnan, joka mielestäni loukkaa Euroopan komission toimivaltaa, jonka se on hiljattain saanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisun nojalla. Itse kannatan laajaa komission toimivaltaa tällä alalla, jotta voidaan varmistaa, että kaikki EU:n ja kolmansien maiden kahdenväliset lentoliikennesopimukset tehdään samojen periaatteiden mukaisesti. Näin estetään Euroopan ilmailumarkkinoiden luonnoton pirstoutumisen ja varmistetaan, että monet kahdenväliset sopimukset pannaan vastedes romukoppaan.
Euroopan vanhin, Alankomaiden ja Yhdysvaltojen välinen open skies -sopimus ei kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan, koska kyseinen sopimus on tehty vuonna 1991, eli ennen sisämarkkinoiden perustamista. Sopimus ei kuitenkaan pysy voimassa, jos kaikki vastaavat kahdenväliset sopimukset julistetaan jatkossa laittomiksi.
Suhtaudun kuitenkin joihinkin mietinnössä esitettyihin tarkistuksiin niin kriittisesti, että mikäli ne hyväksytään, voin kuvitella Alankomaiden hallituksen vaativan, että tuomioistuin antaa asiasta uuden tuomion, minkä vuoksi Yhdysvaltojen kanssa nyt tehtävä sopimus lykkääntyisi parilla vuodella. Olen erittäin huolissani tarkistuksesta 13, jonka mukaan jäsenvaltioiden ei välttämättä tarvitse ottaa huomioon komission huomautusta tehdessään kahdenvälisiä sopimuksia kolmansien maiden kanssa. Tarkistuksissa 2 ja 15 sallitaan tiettyjen lentoyhtiöiden yksinoikeuksien pysyminen ennallaan tietyillä reiteillä. Tarkistuksissa 3 ja 16 poistetaan kokonaan komission tarkastusmenettely, jossa se voi vastustaa EU:n jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälisiä sopimuksia. Lisäksi tarkistuksessa 5 annetaan neuvostolle valtuudet kumota komission päätöksiä komiteamenettelyn avulla. Tarkistuksissa 6 ja 7 taas annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus toimia ennen kaikkea kansallisten etujensa mukaisesti tehdessään uusia kahdenvälisiä lentoliikennesopimuksia. Lentoyhtiötkin kärsivät tarkistuksista 4 ja 18, koska niille tiedotetaan puutteellisesti mahdollisista uusista neuvotteluista eivätkä sovitut asiat ole tarpeeksi avoimia. Lyhyesti sanottuna minusta tuntui, että meidän pitäisi olla tyytyväisiä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökseen, mutta nyt näyttää siltä, ettei Euroopan ilmailumarkkinoiden aitoa, rehellistä ja avointa kilpailua pidetä vielä niin tärkeänä ja että haluamme ilmeisesti pitää tämän toimivallan aisoissa. Olen pahoillani, mutta toivon, ettemme hyväksy tarkistuksia, sillä joudun äänestämään niitä vastaan.

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää kollega Schmittia ahkerasta työstä komission ehdotuksen parissa.
On kulunut lähes neljä vuotta siitä, kun hyväksyimme yhtenäismarkkinoiden maailmanlaajuista haastetta koskevan mietintömme parlamentissa, joka yleisesti ottaen kannatti transatlanttista yhteistä ilmailualuetta. Minusta on hyvä, että komissiolle myönnetään valtuudet neuvotella Yhdysvaltojen kanssa avoimesta ilmailualueesta, joka korvaa nykyiset kahdenväliset sopimukset, ja että omistusta rajoitetaan ja estetään siten alan globaalistuminen. Emme saa kuitenkaan aliarvioida tästä mahdollisesti koituvia vaikeuksia.
Haluaisin kuulla komission kommentit seuraavista kohdista. Vaikka komission jäsen de Palacio ei olekaan tänään paikalla, toivon saavani kirjallisen vastauksen.
Aivan aluksi haluaisin pyytää komission jäsentä varmistamaan, ettei nykyisiä kolmansien maiden kanssa tehtyjä kahdenkeskisiä lentoliikennesopimuksia irtisanota eikä jäädytetä epämääräiseksi ajaksi siksi aikaa, kun yhteisön sopimuksista neuvotellaan. On tärkeää, että asiat hoituvat normaalisti.
Toiseksi, voiko komissio vakuuttaa meille, ettei se anna yhdysvaltalaisten neuvottelijoiden houkutella sitä hyväksymään ensimmäisenä askeleena niin kutsuttua early harvest -menetelmää, joka täyttäisi Yhdysvaltojen tämänhetkiset neuvotteluvaatimukset, mutta heikentäisi markkinoiden täydellisen vapauttamisen todennäköisyyttä?
Kolmanneksi, miten komissio aikoo puuttua siihen, että Yhdysvaltojen ilmailualan pääomaan on tullut valtava 11 miljardin Yhdysvaltain dollarin lisäys syyskuun 11. päivän jälkeen ja että lisäksi Fly America- ja CRAF-ohjelmiin on sijoitettu yhteensä 775 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria? Järjestelyt vääristävät kilpailua ja ovat vastoin sekä voimassa olevia kahdenvälisiä järjestelmiä että tulevaa ilmailumarkkinoiden vapauttamista Euroopan ja Yhdysvaltain välillä.
Neljänneksi, voiko komission jäsen lisäksi vakuuttaa, että lentoliikennealalla on välitön asema tulevissa neuvotteluissa nykyisen kansainvälisen käytännön mukaisesti? Lopuksi kysyn, voiko komissio vakuuttaa, ettei se havittele lisää neuvotteluvaltuuksia, ennen kuin Yhdysvaltojen kanssa saadaan aikaan onnistunut sopimus, koska EU:n ja Yhdysvaltojen välinen onnistunut sopimus olisi esikuvana maailmanlaajuiselle vapauttamiselle?

Wiersma (PSE).
Arvoisa puhemies, useiden parlamentin jäsenten esittämien huomautusten lisäksi minusta on tärkeää painottaa, että käynnistämme tänään merkittävän lentoliikennealan neuvotteluprosessin, jossa Euroopan unionilla ja komissiolla on keskeinen asema. Tämä on sinänsä huomattava läpimurto, mikä samalla tarkoittaa, että komissiolla on nyt valtuudet aloittaa neuvottelut koko Euroopan unionin puolesta esimerkiksi Yhdysvaltojen kanssa. Siitä voi olla todella paljon hyötyä, mutta vain, jos nämä valtuudet ovat niin yksiselitteiset, että Euroopan unioni voi puhua ja neuvotella yhdellä äänellä. Muilta aloilta saamiemme kokemusten perusteella tiedämme, että se on usein äärimmäisen vaikeaa, varsinkin kun olemme tekemisissä Yhdysvaltojen kanssa.
Sillä välin jäsenvaltioiden on voitava jatkaa neuvotteluja kahdenvälisten sopimuskumppaneidensa kanssa, minkä vuoksi Euroopan unionin sisäisen prosessin on oltava hyvin organisoitu. Tästä syystä esittäjä ehdottaa, ettei kaikkea tehdä yhdellä kertaa, vaan että ensimmäisessä vaiheessa keskitytään Yhdysvaltoihin. Näin hankitusta kokemuksesta on luonnollisesti hyötyä myöhemmin. Tällä tavoin vältetään myös hämmennys, joka syntyisi, jos komission pitäisi yhtäkkiä ottaa vastuu kaikista kahdenvälisistä asioista ja neuvotteluista tai vastata kokonaan niiden valvonnasta.
Yhdyn siihen, mitä kollegani Brian Simpson totesi. Tarkistusten perusteella on selvää, että on luonnollisesti vaikea löytää hyvää keinoa komission ja jäsenvaltioiden aseman määrittämiseksi. Jäsenvaltioiden on tietenkin otettava huomioon lentoliikennealan edut, jotta alalla vallitsisi hyvä tasapaino. Minusta on kuitenkin tärkeää, että parlamentilla, jäsenvaltioilla ja myös lentoyhtiöillä on oma asemansa tässä prosessissa ja että ne voivat vaikuttaa uusien sääntöjensä täytäntöönpanoon. Tämä on valtava operaatio, joka voi tarjota Euroopan lentoliikenteelle uusia mahdollisuuksia. Haluan kuitenkin korostaa, että lopputulos voi tuoda mukanaan epämieluisia muutoksia ja vaikuttaa siten kielteisesti joidenkin valtioihin työllisyyteen.
Työllisyystilanne ja omien lentoyhtiöidemme edut ovat asioita, jotka on mielestäni pidettävä tarkkaan mielessä asian käsittelyn aikana.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on jo toinen puheeni tunnin sisällä - harvinaista! Nyt voinkin loppusyksystä hiljentää tahtiani.
Olen iloinen, että olemme vihdoinkin saamassa yhteisen EU-linjan lentoliikenteessä, koska vallitseva tilanne on ihan hölmö ja joutaa siksi remontin kohteeksi. Yhteisöjen tuomioistuimen viimevuotinen tuomio oli erittäin positiivinen uutinen. Ennen tuomiota USA:lla oli kahdenvälisten sopimusten ansiosta todellinen kuristusote jäsenvaltioista. Open skies -sopimukset ovat estäneet lentoyhtiöidemme fuusioita, koska Yhdysvaltoihin ei ole saanut lentää muualta kuin siitä maasta, jossa eurooppalainen yhtiö on rekisteröity. Fuusioiden mahdottomuus on pitänyt lentomarkkinamme pirstaloituneena, mikä vuorostaan on nakertanut lentoyhtiöidemme kilpailukykyä ja johtanut korkeaan hintatasoon. Taas kerran kuluttajien etu on jäänyt saavutettujen etujen varjoon.
Kapea-alaisen kansallisen lähestymistavan sijasta olisi nähtävä, että kansalliset lentoyhtiöt eivät ole itseisarvo, mutta sen sijaan edulliset ja tehokkaat lentovuorot ovat, koska asiakas - eurooppalainen - on aina oikeassa. Siksi sivistynyt globalisaatio on tälläkin saralla otettava avosylin vastaan ja valjastettava se kansalaisten eduksi. Komission lentoliikennesopimuksia koskevat ehdotukset ovat siksi täysin paikallaan. Haluan kiittää myös esittelijä Schmittia hänen perusteellisesta ja pragmaattisesta lähestymistavastaan.
Syksyn tullen linnut lentävät etelään. Mikäli sallimme lentokilpailun lisääntyvän, myös vähemmän varakkailla eurooppalaisilla on mahdollisuus seurata heitä lentämällä.

Barnier
Esitän Ari Vataselle kiitokset siitä, että hän onnistui puheensa lopussa tuomaan hieman poeettista sävyä tähän keskusteluun. Olen luonnollisesti kuunnellut kaikkien jäsenten puheet ja välitän kaikki huomautuksenne komission jäsenelle de Palaciolle. Arvoisa puhemies, olemme lisäksi toimittaneet parlamentin sihteeristölle komission kannan kaikkiin ehdotettuihin tarkistuksiin.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Mark Wattsin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0254/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Kiinan kansantasavallan välisen meriliikennesopimuksen tekemisestä (6049/1/2003 REV1 - KOM(2002) 97 - C5-0062/2003 - 2002/0048(CNS)).

Watts (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, meriliikenne on tärkeä toimiala ja työllistäjä Euroopassa. Jo 40 prosenttia EU:n kaupasta tapahtuu meritse tai sisävesitse. Valtaosa kaupastamme muun maailman kanssa käydään meritse. Ne meistä, jotka haluavat edistää tämän ympäristöä vähemmän kuormittavan liikennemuodon käyttöä, ovat mielissään kaikista meritse tapahtuvaa kauppaa edistävistä toimenpiteistä. Nimenomaan tätä taustaa vasten ilmaisen esittelijänä tyytyväisyyteni Euroopan yhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisen meriliikennesopimuksen tekemiseen. 
Kiina on EU:n kolmanneksi tärkein kauppakumppani Euroopan ulkopuolella, minkä vuoksi Kiinan markkinat ovat Euroopan varustamoalan etujen kannalta erityisen keskeiset. Kiinan kanssa käytävän kaupan kasvu edistää tärkeällä tavalla työllisyyttä ja tarjoaa tilaisuuden kehittää lisää merenkulkualaa, millä varmistetaan meritse käytävän kaupan osuuden kasvu. Viime vuosikymmenen aikana suhteet Kiinaan ovat kehittyneet myönteisesti ennen kaikkea meriliikenteen alalla, kun useimmat jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet kahdenvälisiä sopimuksia Kiinan kanssa. Tämän ehdotuksen päätavoitteena on varmistaa EU:n laajuinen sopimus Kiinan ja EU:n meriliikenteen toimintaedellytysten parantamiseksi. Näin ollen sopimusta sovelletaan kansainvälisiin merirahtikuljetuksiin ja logistiikkapalveluihin Kiinan satamien ja jäsenvaltioiden välillä sekä myös kansainvälisiin merirahtikuljetuksiin EU:n satamien välillä. 
Kummankin sopimuspuolen on taattava toisen sopimuspuolen aluksille syrjimätön kohtelu esimerkiksi satamiin pääsyn ja infrastruktuurin käytön osalta. Samaa periaatetta sovelletaan palkkioihin, maksuihin ja tullimuodollisuuksiin. Sopimus tehdään viideksi vuodeksi, ja se uusiutuu vuosittain. Sopimuksella ainoastaan korvataan nykyisten kahdenvälisten merenkulkusopimusten kauppaa koskevat määräykset. Erityisen tyytyväinen olen kahteen sopimuksen keskeiseen näkökohtaan. Ensinnäkin jos tämän sopimuksen ehdot ovat epäedullisemmat kuin nykyisissä kahdenvälisissä sopimuksissa, edullisemmat ehdot jäävät voimaan. Toiseksi olen hyvin mielissäni komission epävirallisesta ilmoituksesta, jonka mukaan se auttaa syrjityiksi tulleita yrityksiä saattamalla asiat epävirallisesti suoraan Kiinan viranomaisten käsiteltäviksi, millä vältetään mahdolliset pitkälliset ja kalliit oikeustoimet. 
Haluaisin henkilökohtaisesti kiittää komissiota avusta tältä osin. Esittelijänä olen kuitenkin huolissani muutamista näkökohdista. Tätä Kiinan kanssa tehtyä sopimusta sovelletaan myös sellaisiin kolmannen maan lipun alla purjehtiviin aluksiin, jotka kuitenkin omistaa ja joilla liikennöi Kiinaan tai EU:n jäsenvaltioon sijoittunut varustamo. Toisin sanoen saatamme myöntää mukavuuslippulaivoille etuuskohtelun satamiin pääsyn osalta.
Erika- ja Prestige-säiliöalusten aiheuttamien katastrofien jälkeen meidän on kysyttävä komissiolta, miksi sopimuksessa pyritään antamaan rajoittamattoman pääsyn ja syrjimättömän kohtelun edut sellaisille Euroopan ja Kiinan varustamoille, jotka ovat päättäneet rekisteröidä aluksensa kolmannessa maassa. Pahoittelen myös sitä, ettei työmarkkinaosapuolia kuultu muodollisesti, koska ne olisivat ehkä puuttuneet joihinkin näistä huolenaiheista ja tehneet sopimuksesta selvästi toimivamman. 
Näin ollen olen esittänyt tarkistuksen, jossa vaaditaan, että tämä näkökohta otettaisiin huomioon myöhemmissä uudelleentarkasteluissa - vuotuisissa tarkistuksissa, joihin jo viittasin. Tarkistuksen tavoitteena on lisätä lainsäädäntöpäätöslauselmaan uusi 1 a kappale, joka kuuluu seuraavasti: "Pyytää, että sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat kysymykset kolmansien maiden lippujen tunnustamisesta arvioidaan myöhempien uusimisten yhteydessä." Tarkistuksella ei millään muotoa rajoiteta mitään sopimuksen sopimuspuolille koituvia etuja vaan pyritään lähinnä tarkastelemaan tätä mahdollista aukkoa uudelleen.
Lopuksi totean olevani esittelijänä tyytyväinen tähän historialliseen EU:n meriliikennesopimukseen Kiinan kansantasavallan kanssa. Sopimuksella tiivistetään entisestään Euroopan ja Kiinan läheisiä suhteita, edistetään merkittävällä tavalla työllisyyttä ja annetaan vahvaa tukea niille meistä, jotka toivovat Euroopan meriliikenteelle uutta alkua.

Barnier
Arvoisa puhemies, jäsen Vatanen oli huolissaan siitä, että hän puhui kahdesti tunnin aikana, joten mitä minä voin sanoa? Joka tapauksessa kiitän teitä ymmärtäväisyydestänne. Vaihdamme kolmatta kertaa aihetta, ja hyvä jäsen Watts, komission sekä komission jäsenen de Palacion nimissä haluaisin sanoa juuri mainituista syistä, että hyväksymme täysin mietinnön, jonka olette esitellyt ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Kiinan tasavallan välisen meriliikennesopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä. 
Epäilemme kuitenkin, onko sosialistiryhmän esittämä tarkistus asianmukainen. Tarkistus koskee tarvetta ottaa tulevissa tarkistuksissa huomioon ryhmän huolenaiheet kolmansien valtioiden lipun alla purjehtivien alusten tunnustamisesta tämän sopimuksen yhteydessä. Vaikka olemme valmiit hyväksymään tämän asianmukaisena tavoitteena, tämä ei saa johtaa siihen, että kauan sitten määritelty unionin merenkulkualan ulkopolitiikkaa asetetaan kyseenalaiseksi. 
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten esittelijä Watts muistutti, tämä ensimmäinen sopimus maailman meriliikennemarkkinoiden kahden tärkeän toimijan välillä on erityisen tärkeä paitsi niiden uusien kaupallisten ja taloudellisten etujen tähden, joita se tarjoaa sopimuspuolten ja sopimuspuolen muodostavien valtioiden yrityksille, myös niiden selkeiden sitoumusten tähden, joita sopimukseen sisältyy meriliikennealan yhteistyön lisäämiseksi niin kahdenvälisesti kuin myös Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) ja Kansainvälisen työjärjestön (ILO) kaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä. Nämä sitoumukset eivät koske ainoastaan meriturvallisuusalan toimien jatkamista, vaan niillä luodaan lisäksi uusia mahdollisuuksia sosiaali- ja koulutusalan toimintaan. Tämän totesi myös Kiinassa huhtikuun alussa vieraillut eurooppalainen valtuuskunta, jonka tehtävänä oli tarkastella merenkulkijoiden koulutusjärjestelmiä ja tutkintotodistusten myöntämistä kiinalaisille merenkulkijoille. 
Haluaisin huomauttaa lisäksi, että komission aikomuksena on tehdä samaa lähestymistapaa soveltaen meriliikennesopimus alueen toisen suuren maan, Intian, kanssa. Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, olemme tyytyväisiä siihen, että päätöslauselmaehdotuksessa annetaan tuki sopimuksen tekemiselle, ja toivon komission puolesta, että näin Euroopan unionin ja Kiinan välisiä merenkulkualan suhteita voidaan edistää ja tehdä niistä toimivat. Kiitän tarkkaavaisuudestanne.
Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen de Palacio, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä suhtautuu Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Kiinan kansantasavallan välisen meriliikennesopimuksen tekemiseen myönteisesti ja antaa sopimukselle hyväksyntänsä. Sopimuksen tarkoituksena on taata Euroopan ja Kiinan laivanvarustamoille oikeudenmukainen ja syrjimätön kohtelu kummankin sopimuspuolen satamissa ja sujuvoittaa näin kauppaa Euroopan unionin ja Kiinan välillä entisestään. Erityisen tärkeää tästä tekee se, että Kiinan kansantasavalta on jo nyt Euroopan unionin kolmanneksi tärkein kauppakumppani. 
Sopimus on tärkeä, koska merirahtikuljetusten ja niihin liittyvien intermodaalikuljetusten sääntelemisen ohella sillä taataan, että kumpaankin sopimuspuolena olevaan valtioon voidaan perustaa varustamojen kokonaan omistamia tytäryhtiöitä. Tällaisilla tytäryhtiöillä on muun muassa oikeus ottaa palvelukseensa avainhenkilöstöä sen kansalaisuudesta riippumatta. Mielestäni tämä lujittaa oikeusvarmuutta Euroopan laivanvarustamoiden näkökulmasta selvästi. 
Olette todennäköisesti aivan yhtä tietoisia kuin monet meistä siitä, että yhteisön ja Kiinan välillä on monia sopimuksia ja monenlaista vuoropuhelua, mutta eroja on toisinaan nimenomaan paikallisviranomaisten - kuten satamaviranomaisten - menettelytavoissa. Juuri tästä syystä on varsin ratkaisevaa, että teemme nyt sopimuksen, jonka tarkoituksena on taata Euroopan laivanvarustamoille syrjimätön kohtelu kaikissa Kiinan satamissa. On tietenkin komission tehtävänä varmistaa, että sopimus pannaan välittömästi ja asianmukaisesti täytäntöön kaikkialla Kiinassa, ja ehkä te, arvoisa komission jäsen, ja myös varapuheenjohtaja de Palacio, voisitte sanoa jotakin siitä, miksi näin on. Valvonta koskee ennen kaikkea Euroopan laivanvarustamoiden syrjimätöntä oikeutta käyttää Kiinan satamien infrastruktuuria ja merenkulkupalveluja, mutta myös Euroopan laivanvarustamoja, joiden on muiden tavoin maksettava maksunsa ilman, että ne joutuvat epäedulliseen asemaan tai syrjinnän kohteeksi. Se koskee myös tullimuodollisuuksia, jotka eivät saa haitata kauppaamme eivätkä Kiinan satamissa toimivia laivanvarustamoitamme. Vetoamme myös Euroopan laivanvarustamoihin, jotta ne kääntyisivät ongelmia kohdatessaan meidän ja komission puoleen, jotta me voimme tarttua näihin ongelmiin. 
Sanon vielä jotakin tarkistuksesta, jota jäsen Simpson ja jäsen Watts - jonka tunnen niin hyvin - esittivät päätöslauselmaesitykseen. Tämä tarkistus on yksinkertaisesti tarpeeton. Valiokuntakäsittelyn aikana komission kanssa käydyssä kirjeenvaihdossa todettiin sama, minkä jäsen Watts itsekin vahvisti, eli että kyseessä on Euroopan laivanvarustamoiden ja Kiinan laivanvarustamoiden välinen sopimus. Niiden asiana on päättää, minkä maan lipun alla niiden alukset purjehtivat. Tämä on kansainvälinen käytäntö, joten ette voi ajatella, että Euroopan laivanvarustamoiden alusten purjehtiminen yhteisön ulkopuolisten maiden lipun alla olisi rikollista tai jotakin todella vaarallista. Komissio on itse vakuuttanut huolehtivansa, ettei sopimuksesta aiheudu Euroopan merenkulkijoille minkäänlaista haittaa. Me luotamme komissioon. Tarkistus on tarpeeton!

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijää hänen hyvästä työstään. Ryhmäni tukee hänen työtään kaikilta osin. On totta, että asia on tärkeä: puolet kaupasta on niin sanotusti veden varassa. Kiina on tosiaan meidän kolmanneksi suurin kauppakumppanimme Euroopan unionin ulkopuolella, ja sen merkitys kasvaa nopeasti ja voimakkaasti, eikä Kiinan kanssa ole tähän mennessä ollut tällaista sopimusta. Sitä sovelletaan merirahtikuljetuksiin, logistiikkaan ja niin edelleen.
On erittäin tärkeätä, että tämä syrjimättömyyden periaate, jota myös edeltävä puhuja esittelijän tavoin käsitteli, saa nyt tuekseen sopimuksen, jossa on myös toimenpide rikkomuksen varalle. Tämä syrjimättömyyden periaate on meille erittäin välttämätön. Toinen tärkeä asia on se, että sopimus sallii varustamojen liiketoiminnan: omien yhtiöiden, tytäryhtiöiden ja edustustojen perustamisen. Se on niin ikään tärkeä aluevaltaus.
Jos eurooppalainen varustamo katsoo tulleensa syrjityksi, se voi kääntyä paitsi omien viranomaisten niin myös Euroopan unionin viranomaisten puoleen. On tietysti selvää, että tällöin voima on aivan toisenlainen. Tämä sopimus merkitsee painoa asemallemme ja vaateillemme.
Meriliikenne tarvitsee yleistä säätelyä, koska alasta on tullut halpatyövoiman, halvan, jopa rikollisen toiminnan kohde. Juuri tästä syystä me tarvitsemme meriliikenteen alalla kovaa säätelyä. Kysynkin, miten komission jäsen aikoo puuttua mukavuuslipputoimintaan, silloin kun tulee tällaisia Prestigen kaltaisia tapauksia tai muita onnettomuuksia.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bernard Poignantin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0152/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/25/EY muuttamisesta (KOM(2003) 1 - C5-0006/2003 - 2003/0001(COD)).

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ehdotuksessa, josta nyt keskustelemme, suositellaan luotavaksi eurooppalainen laatujärjestelmä Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtöisin oleville merenkulkijoille, jotka työskentelevät yhteisön aluksilla ja joilla on yhteisön ulkopuolella myönnetyt pätevyyskirjat. Ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että unionin jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen ulkomaalaisella miehistöllä on kaikissa tapauksissa kansainvälisten vaatimusten mukainen koulutus ja pätevyys.
Ehdotus on erityisen merkittävä, erityisesti kun muistamme vielä Erika- ja Prestige-alusten onnettomuudet. Inhimilliset tekijät ovat tärkeä osa meriturvallisuutta. Samalla ehdotuksella pyritään turvaamaan myös meriympäristön suojelu. Tämän vuoksi yhteisön aluksilla työskentelevän miehistön on oltava asianmukaisesti koulutettua.
Haluan vielä kommentoida lyhyesti ehdotuksen keskeisimpiä kohtia. Ensinnäkin ehdotuksella otettaisiin käyttöön yhdenmukaistettu eurooppalainen järjestelmä, joka mahdollistaisi kolmansien maiden antaman merenkulkualan koulutuksen ja pätevyyskirjojen myöntämisjärjestelmien tunnustamisen yhteisössä, edellyttäen, että ne täyttävät merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan kansainvälisen yleissopimuksen eli STCW-yleissopimuksen vaatimukset.
Toiseksi haluan muistuttaa, että ehdotus tarjoaa tehokkaan keinon vastata kolmansien maiden koulutusjärjestelmissä ja pätevyyskirjojen myöntämisessä tapahtuneisiin muutoksiin. Tilanteen seuranta ja tunnustamisen mahdollinen peruuttaminen tarpeen vaatiessa ovat kaksi keskeistä kohtaa ehdotuksessa. Mikä vielä tärkeämpää, ehdotus edellyttää kaikkien tunnustettujen maiden uudelleenarviointia viiden vuoden välein.
Kolmas keskeinen osa ehdotusta on uusi Euroopan meriturvallisuusvirasto, joka asiantuntijalausunnoillaan ja ammattimaisella otteellaan auttaa komissiota näissä erittäin tärkeissä tehtävissä. Tämä uusi lainsäädäntöön perustuva käytäntö parantaisi ja tehostaisi merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamista yhtenäisen yhteisön järjestelmän puitteissa.
Liikenneministerit pääsivät maaliskuussa yksimieliseen poliittiseen sopuun ehdotuksesta. Ehdotuksen tarkastelu neuvostossa antoi meille mahdollisuuden tehdä joitakin tarkistuksia, jotka parantavat alkuperäistä ehdotusta. Esimerkiksi kolmannen maan tunnustaminen säilyy voimassa, ellei ole todisteita siitä, ettei kyseinen maa enää täytä vaatimuksia, jolloin tunnustaminen peruutetaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on ehdotuksemme keskeinen sisältö. Ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtöisin oleva miehistö on ammatillisesti pätevää.

Poignant (PSE)
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meidän on jälleen suhteutettava tämä ehdotus meriturvallisuutta koskevaan säännöstöön kokonaisuutena. Se on yksi osa sääntökokonaisuutta, jonka tavoitteena on merionnettomuuksien ennaltaehkäiseminen. Komission ehdotuksen tarkoituksena on, kuten arvoisa komission jäsen juuri muistutti, helpottaa asioita eli välttää päällekkäistä työtä ja rajoittaa hallintokustannuksia. Voin mainita esimerkkinä joitakin lukuja: Euroopan unionissa on yhteensä 120 000 merenkulkijaa. Tähän lukuun sisältyvät myös Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtöisin olevat merenkulkijat, joiden määrä on kasvanut niin, että kun heitä vuonna 1983 oli 29 000, vuonna 2001 vastaava luku oli 34 500. On siis aivan oikeutettua pyrkiä siihen, että heidän koulutuksensa on paras mahdollinen ja noudattaa täysimääräisesti STCW-yleissopimuksena tunnettua kansainvälistä yleissopimusta, jonka tavoitteena on varmistaa ihmishengen turvallisuus merellä, parantaa meriympäristön suojelua sekä vastustaa laivanvarustajia, jotka eivät noudata sosiaalisen polkumyynnin kieltäviä normeja ja sääntöjä. Lyhyesti sanottuna kysymys on siis säännöistä, joilla maailmanlaajuistumista voidaan säädellä.
Mietinnössä keskitytään kahteen seikkaan. Ensinnäkin tarkoituksena on yksinkertaistaa kolmansista maista lähtöisin olevien merenkulkijoiden koulutuksen tunnustamiseen liittyviä säännöksiä. Mietinnön perusajatus voitaisiin tiivistää seuraavasti: kun aikaisemmin aloite on tullut jäsenvaltioilta, vastedes se kuuluisi komissiolle. Nykyinen menettely on hyvin monimutkainen ja aikaa vievä, ja tämän vuoksi sitä olisi syytä yksinkertaistaa.
Toinen keskeinen tavoite on tekstin yhdenmukaistaminen STCW-yleissopimuksen kielivaatimusten kanssa. Komissiokin kannattaa ehdotustanne yhteisen kielen käyttöönotosta, silloin kun aluksen miehistöön kuuluu eri maista lähtöisin olevia merenkulkijoita. Tämä kieli voi olla joko heidän yhteinen kielensä tai jokin vieras kieli. Näin voidaan turvata aluksen ja maissa olevien viranomaisten välinen yhteydenpito. Asiassa toimivaltainen valiokunta sekä valiokunta, jolta on pyydetty asiassa lausuntoa ja joka on myös osallistunut mietinnön laatimiseen, toivovat asian etenevän joutuisasti, samaa tapaan kuin yksirunkoisten alusten kieltäminen. Vitkasteluun ei ole varaa, onhan meillä vielä tuoreessa muistissamme rannikoillamme tapahtuneet kaksi, kolme, neljäkin suuronnettomuutta, nimittäin Tricolore-, Ievoli Sun-, Erika- ja Prestige-alusten onnettomuudet. Koska emme ole koskaan täysin turvassa onnettomuuksilta, meidän on tehtävä päätöksemme nopeasti. Mistäpä muustakaan kertoisi kaikkien osapuolten halukkuus kompromisseihin komission, neuvoston ja parlamentin epävirallisissa kolmenkeskisissä neuvotteluissa 17. kesäkuuta. Seuraavaksi esittelen teille lyhyesti neuvottelujen tuloksia.
Parlamentti on ehdottanut tarkistuksissa 3, 12, 15 ja 17 yksittäisten oppilaitosten tunnustamista. Komission mukaan oppilaitoksia on mahdotonta tarkastaa yksitellen. Esimerkkinä se mainitsi Filippiinit, jossa on yhteensä satakunta merenkulkualan oppilaitosta. Maita on siis käsiteltävä kokonaisuuksina, vaikka niissä ei olisikaan kuin muutama oppilaitos. Olemme ottaneet tämän ohjeen huomioon. Parlamentti haluaisi otettavaksi käyttöön kelpoisuustodistukset, joiden tarkoituksena olisi vähentää petosten mahdollisuutta. Edellä mainitussa tapaamisessa komissio sitoutui esittämään säädösehdotuksensa asiasta vielä tämän vuoden aikana, ja mielestäni meidän pitäisi myös pitää kiinni tästä linjasta. Sillä ehdolla olemme halukkaita tukemaan kantaanne.
Tarkistus 10 aiheuttaa jäsenvaltioille ongelmia jatkokoulutuksen suhteen, koska sen mukaan rahoituksen pitäisi kuulua merenkulkijoiden kotivaltioille eikä Euroopan unionille. Olemme ottaneet huomioon tämän näkökohdan. Toisaalta valiokuntamme ei halua luopua merenkulun ammattien arvostuksen lisäämistä koskevista tarkistuksista 1 ja 2. Samoin haluamme pitää kiinni laatutakuita ja petosten torjuntaa koskevista kohdista. Sen sijaan uskoisin teidän hyväksyvän tarkistuksen 23, joka koskee viiden vuoden kuluttua laadittavaa arviointikertomusta.
Valiokuntaamme vaadittiin myös muuttamaan määräaikaa, jonka kuluessa säännökset on saatettava osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Meidän ehdotuksemme oli 12 kuukautta, te ehdotatte 18:aa kuukautta. Otamme ehdotuksen huomioon.
Lopuksi totean, että neuvosto on muuttanut tarkistusta 19, ja näin ollen voimme hyväksyä uuden version.

Ojeda Sanz (PPE-DE
), työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, minun on ensin syytä kertoa, että käytän puheenvuoron kollegani Pérez Álvarezin puolesta, koska hän ei ole vielä paikalla.
Kuten esittelijä aivan aiheellisesti muistutti, viime aikoina on tapahtunut useita ikäviä merionnettomuuksia. Tällaisten katastrofien vuoksi meidän on väistämättä tarkasteltava uudelleen merenkulkualan ammatteja työterveyden ja -turvallisuuden kannalta. Asiaan liittyy myös ympäristönäkökohtia sekä jokaisen työntekijän oikeus sellaisiin työoloihin, jotka ovat hänen terveytensä, turvallisuutensa ja ihmisarvonsa mukaisia, kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklassa säädetään.
Merenkulkijoiden koulutuksella on keskeinen merkitys meriliikenteen turvallisuuden tyydyttävän tason saavuttamisessa. Se on tärkeää myös onnettomuuksien ennaltaehkäisyn kannalta. Nyt on sopiva tilaisuus muistuttaa komissiota siitä, että meidän olisi pyrittävä parantamaan merenkulkualan ammattien arvostusta ja tekemään niistä houkuttelevampi vaihtoehto eurooppalaisille nuorille. Näin alennettaisiin työttömyyttä sekä parannettaisiin meriliikenteen turvallisuutta. Parlamentti on jo kauan vaatinut komissiota ja neuvostoa ryhtymään toimiin tässä asiassa.
Pitää varmasti paikkansa, että Euroopan unionissa vaadittavaa koulutusta ei aina voida tarjota tai koulutusvelvoitteita saatetaan kiertää, kun Euroopan unionin aluksille otetaan työhön merenkulkijoita kolmansista maista. Nämä ihmiset otetaan työhön, koska yhteisössä on pulaa alan ammattilaisista, ja heiltä saattaa puuttua työhön tarvittava koulutus.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta nostaa lausunnossaan esiin neljä asiaa. Nämä ovat yksittäisten pätevyyskirjojen tunnustamismahdollisuuden säilyttäminen, yhdenmukaisen eurooppalaisen pätevyyskirjan käyttöönotto, tunnustamisen voimassaolon jatkamiselle asetettava määräaika sekä tunnustamisen peruuttamista koskeva yhteisön menettely.
Esittelijä Poignant on tehnyt sisältökysymyksissä hyvää työtä. Se on helpottanut edistymistä joissakin esillä olleissa kysymyksissä. Nämä kohdat on kaikki säilytettävä tehtyjen muutosten mukaisesti tulevaisuuden tavoitteina. Se olisi sopusoinnussa edellä mainitun perusoikeuskirjan 31 artiklan sekä 37 artiklan kanssa. Molemmat artiklat on määrä sisällyttää sitovana osana EU:n perustuslakiin.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, useiden puhujien, muun muassa komission jäsenen, esittelijän ja jäsen Ojedan esiin tuomien kysymysten lisäksi haluan mainita, että mielestäni kyseessä on luonteeltaan tekninen direktiiviehdotus, jonka sisältöä ei kuitenkaan pidä rajoittaa yksinomaan teknisiin näkökohtiin. Haluan korostaa - ja syykin on jo tullut selväksi - että on tärkeää, että Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtöisin olevien merenkulkijoiden pätevyyskirjat voidaan tunnustaa yhteisten, vakiintuneiden pätevyysvaatimusten perusteella, ilman petosten pelkoa. Samoin on tärkeää yksinkertaistaa tähän asti käytössä olleita menettelyjä ja käyttää hyväksi komission ja Euroopan meriturvallisuusviraston työpanosta, jolloin päästään eroon nykyisen yksittäisten pätevyyskirjojen tunnustamismenettelyn vaikeuksista ja yksipuolisuudesta.
Kaikkien näiden tekijöiden ja ratkaisuehdotusten - joita kannatamme ja annamme näin arvoa esittelijän erinomaiselle työlle ja ratkaisuille, joihin neuvoston kanssa käydyissä keskusteluissa ja kaikkien kolmen toimielimen välisissä neuvotteluissa on lopulta päästy - taustalla on kuitenkin ehdoton tarve vähentää inhimillisten virheiden aiheuttamaa onnettomuusvaaraa ja viimeaikaisten onnettomuuksien kaltaisia merionnettomuuksia. Asiaan liittyy kuitenkin muutakin: meillä on hyväksyttävänä direktiiviehdotus, joka liittyy myös esimerkiksi satamapalvelujen vapauttamiseen. Tarkoituksena on säännellä myös tähän kehitykseen liittyviä kilpailumahdollisuuksia ja kuitenkin samalla turvata tiukat turvallisuus- ja ympäristönsuojelunormit ja sosiaalinen suojelu, mihin sisältyvät myös miehistön jäsenten koulutusta ja ammattipätevyyttä koskevat ehdottomat vaatimukset - vaatimukset, jotka on otettava pohjaksi kaikissa lupamenettelyissä sekä yksityisessä palvelujen tarjonnassa ja lastin itsekäsittelyssä.
Näistä syistä on ehdottoman tärkeää voida luottaa siihen, että kaikkia miehistön jäseniä koskevat samat vähimmäispätevyysvaatimukset heidän lähtömaastaan riippumatta. Samoista syistä haluan mainita vielä yhden asian esittelijän kuvaamista ehdotuksista. Puhun nyt tarkistuksesta 10, joka takaisi jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla aluksella työskenteleville kolmannen maan kansalaisille yhtäläiset mahdollisuudet jatkokoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen. Mielestäni emme nyt saa hukata tätä mahdollisuutta, vaan meidän on pidettävä kiinni komission ratkaisuehdotuksesta, joka uskoakseni on tilanteeseen sopiva.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme kiittää esittelijää tästä mietinnöstä ja tukee sitä. On tärkeätä kiinnittää huomiota koulutukseen. Yhä useammin Euroopan unionin jäsenvaltion lipun alla on miehistöä, joka on peräisin kolmansista maista. Tämä ehdotus helpottaa miehistön palkkaamista kolmansista maista, ja siksi tässä on oltava erittäin tarkkana, koska se voi haitata Euroopan unionista peräisin olevan koulutetun henkilöstön työhönottoa.
Nyt on sitten varmistettava, että näihin tehtäviin ei tule kouluttamatonta väkeä, että miehistöä on koulutettu riittävästi. Siksi tuenkin tarkistusta numero yksi, kuten myös tarkistusta numero neljä; erityisesti myönnettyjen pätevyyskirjojen on oltava sellaisia, että niitä ei voida väärentää. Ajatelkaapa laivaa, jossa on väärennetyillä papereilla oleva miehistö, joka ei ehkä osaa lukea edes niitä väärennettyjäkään papereita! Sitten vielä tarkistus kuusi: kyllä pätevyyskirjojen on oltava monikielisiä, koska tämä jälleen helpottaa niiden tarkkailua ja viranomaisten työtä. Tarkistus seitsemän: on puututtava niihin valtioihin, jotka eivät toimi riittävästi näiden asiakirjojen, pätevyyskirjojen, väärentämisen estämiseksi. Sehän on valtion kannalta rikkomus tätä sopimusta kohtaan. On tosiaankin havaittu, että on valtioita, jotka eivät puutu lainkaan tai riittävästi näihin pätevyyskirjapetoksiin. Siksi tämä on hyvin tärkeää.
Ajatelkaapa Suomenlahtea, jossa on 20 metrin ahtojää: siellä on kouluttamaton, kielitaidoton miehistö ilman venäläistä jäänmurtaja-apua yksirunkoisella laivalla talvella shortseissa. Mitä tällaisesta tulee muuta kuin vaaratilanteita? Toivon, että komissio tarttuu tähän voimakkaalla otteella.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, tällä mietinnöllä on erityisen tärkeä tehtävä olemassa olevien säännösten täydentäjänä. Haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä. Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtöisin olevien merenkulkijoiden tunnustamista koskevien nykyisten säännösten tarkistaminen merkitsee erityisesti parannusta nykyiseen tilanteeseen. Se, että Euroopan meriturvallisuusvirasto arvioi koulutuksen vastaavuuden Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n asettamien koulutusvaatimusten kanssa, minkä perusteella asianomaiselle unionin ulkopuoliselle maalle myönnetään hyväksyntä viideksi vuodeksi kerrallaan, on hyvä asia ja parantaa merkittävästi meriturvallisuutta Euroopan sisäisillä ja ympäröivillä merialueilla.
Näin saadaan suoraa hyötyä vastaperustetusta virastosta. On erittäin tärkeää, että kaikki ajattelevat samalla lailla, että on yhteisesti tunnustetut säännöt ja yhteinen kieli, mikäli mahdollista. Monet merionnettomuudet eivät loppujen lopuksi ole johtuneet niinkään teknisistä vioista, vaan usein syynä on ollut tarkkaavaisuuden puute, inhimillinen erehdys, joka olisi voitu välttää, jos ihmiset olisivat olleet valppaampia.
Tarkistukset, jotka mahdollistaisivat muiden kielien kuin englannin käytön merenkulun viestintäkielenä, eivät minusta ole toivottavia. Meidän pitäisi yrittää noudattaa muita esimerkkejä yhtenäisen kansainvälisen viestintäkielen käytöstä. Esimerkiksi ilmailussa englanti on ainoa käytettävä viestintäkieli. Kieliongelmien sanotaan olleen yksi syy esimerkiksi Tricolor-aluksen uppoamiseen Englannin kanaalissa. Tricolor-aluksen uppoamisen jälkeen tapahtunut onnettomuuksien sarja johtui osittain englantia puhuvan kapteenin ja ranskalaisen luotsipalvelun välisen viestinnän takkuilemisesta. Siksi on ehdottoman tärkeää, että noudatamme yhtenäistä tunnustamista yhdellä kielellä ja että säännöt ovat samat kaikkialla Euroopan unionissa, tai itse asiassa kaikkialla maailmassa. Esittelijä Poignant, minusta on hyvä, että olette laatinut mietintönne varsin yleisellä tasolla, ja juuri näin yleisellä tasolla kannatan sitä.
Blak (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, toivon, että kaikki kollegat keskittyvät ja kuuntelevat mitä täällä puhutaan, sillä se on todellakin tärkeää. Yleisesti ottaen on hyvä ajatus tehdä kuten esittelijän mietinnössä ehdotetaan, eli yksinkertaistaa kolmansien maiden myöntämien pätevyyskirjojen tunnustamismenettelyjä.
Mielestäni asiaan liittyy kuitenkin useita seikkoja, jotka on tärkeä pitää mielessä. Ensinnäkin meidän on oltava sataprosenttisen varmoja, että EU:ssa hyväksyttävät pätevyyskirjat ovat peräisin tunnustetuista oppilaitoksista. Pätevyyskirjan on taattava, että merenkulkija on todella saanut käytännön koulutusta alalle. Se ei saa olla vain joku lappunen, joka on tehty vanhalla kopiokoneella jossakin banaanivaltiossa.
Seuraavaksi meidän on tarkasteltava perinpohjaisesti EU:n merenkulkualan työllisyystilannetta. Meidän on varmistettava, että meillä on riittävästi koulutuskapasiteettia, jotta voimme tarjota perus- ja jatkokoulutusta merenkulkijoillemme.
Meidän on myös pystyttävä takaamaan, että EU:n alueella ei esiinny sosiaalista polkumyyntiä, jonka aiheuttamien palkkapaineiden vuoksi eurooppalaiset merenkulkijat menettävät työpaikkansa. Tähän liittyen on tärkeää, että ehdokasvaltioiden merenkulkijat saatetaan mahdollisimman pian samalle tasolle nykyisistä jäsenvaltioista lähtöisin olevien kollegojensa kanssa, jotta he saavat kunnollisen palkan työstään, ja näin voidaan välttää epäterve kilpailu.
Annan esimerkin siitä, millaista merkitystä nyt keskustelun kohteena olevalla asialla on saattanut olla omassa maassani. Kotiseudullani tapahtui hyvin vakava onnettomuus, jossa öljyä pääsi mereen kahden laivan törmättyä toisiinsa. Kävi ilmi, että laivojen miehistöt eivät ymmärtäneet toistensa kieltä eivätkä näin ollen pystyneet kommunikoimaan keskenään. Seurauksena oli koko aluetta järkyttänyt katastrofi. Se olisi voitu välttää kunnollisilla säännöillä, joten pyydän, että parlamentin jäsenet keskittyvät tähän asiaan. Omista asioista rupattelu näyttää kuitenkin olevan monille tärkeämpää, ja miksipä ei. He voivat kai sitten myöhemmin lukea pöytäkirjasta mitä sinne on kirjattu.
Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Pohjanmerellä, Flanderin rannikolla ihmisillä on kova työ Tricolorin hylyn tyhjentämisessä. Tänä vuonna onnettomuuksia on tapahtunut lähes kuusikymmentä, mikä on täysin käsittämätöntä. Viime kuussa saimme järkytykseksemme kuulla, että Antwerpenin läpi virtaavalla Schelde-joella oli tapahtunut jopa kolme vakavaa törmäystä. Se ei ole enää sattumaa. On selvää, että yksi tärkein keino estää merionnettomuuksia on huolehtia siitä, että miehistö on hyvin koulutettua. Sen vuoksi kaikki toimet, jotka tähtäävät miehistön koulutustason parantamiseen, ansaitsevan parlamentin tuen. Ryhmäni oli erittäin tyytyväinen siihen, miten nopeasti komissio antoi ehdotuksensa, jonka tavoitteena on luoda yhdenmukainen järjestelmä merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamista varten. Ryhmäni on myös vaatinut, että ehdotukseen sisällytettäisiin tasa-arvoisiin mahdollisuuksiin ja urakehitykseen liittyviä näkökohtia. Komission ehdotuksella on varmistettava, että EU:n ulkopuolelta lähtöisin olevasta henkilöstöstä ei tule toisen luokan henkilöstöä. Miehistön tasosta ja sosiaalisesta asemasta on puhuttu paljon, samoin kuin näiden tekijöiden vaikutuksesta merenkulun turvallisuuteen. Toivomme, että direktiiviin tehtävien tarkistusten hyväksymisen jälkeen laadittava arviointiraportti tuo selvyyttä miehistön koulutuksen ja merionnettomuuksien luonteen ja lukumäärän väliseen suhteeseen. Tämä voisi olla ensimmäinen askel pitkällä tiellä kohti meriliikenteen siirtymistä aidosti eurooppalaisen lipun alle.

Van Dam (EDD).
Kansainvälinen merenkulku on ollut vaikeuksissa jo vuosikymmeniä. Maailmanlaajuistuminen on lisännyt alaan kohdistuvia paineita. Sekä laivanrakennuksen kustannuksia että alusten käyttökustannuksia on ollut pakko leikata. Erityisesti alusten siirtyminen mukavuusrekisteriin on pakottanut Euroopan yhteisön lippuvaltiot tarkistamaan tuen myöntämisen edellytyksiä.
Lisäksi länsimaiset laivanvarustajat ovat joutuneet tyytymään siihen, että "kotimaista syntyperää olevien" pätevien merenkulkijoiden määrä vähenee jatkuvasti. Miehistötarpeen täyttämiseksi Euroopan yhteisön ulkopuolelta tuodaan työhön huomattava määrä merenkulkijoita. Kukin jäsenvaltio on hoitanut asian omalla tavallaan, mikä on aiheuttanut huomattavasti päällekkäistä työtä ja kuormittanut virkakoneistoa. Tästä syystä kannatamme periaatteessa nyt käsiteltävää ehdotusta.
Koulutuksen ja siihen liittyvien pätevyyskirjojen tunnustamisen keskitetty koordinointi on askel oikeaan suuntaan. On kuitenkin useita seikkoja, jotka meidän on syytä pitää mielessä.
Ensinnäkin on tärkeää hyödyntää Euroopassa saatavilla oleva merenkulkualan asiantuntemus ja työvoima. Nykyisten järjestelyjen muuttaminen ei saa merkitä sitä, että Euroopan yhteisön ulkopuolelta tuleva työvoima syrjäyttäisi jäsenvaltioiden oman työvoiman markkinoilta ja vaikuttaisi monin tavoin uusien merenkulkijoiden työhönottoon ja koulutukseen Euroopan unionissa. Nämä asiat on otettava asianmukaisesti huomioon, kun harkitaan kolmansien maiden myöntämien pätevyyskirjojen tunnustamista.
Toiseksi, myönnettävät tunnustukset eivät saa olla itseisarvo. Koulutus on aina ihmisten järjestämää ja siksi se on altista muutoksille. Sekä ennen tunnustamista että säännöllisin väliajoin tunnustamisen voimassaoloaikana on selvitettävä, täyttyvätkö kaikki tunnustamisen edellytykset. Jos eivät, tunnustaminen on peruutettava armotta. Minusta Euroopan meriturvallisuusvirastolla pitäisi olla merkittävä sija tässä prosessissa.
Lyhyesti sanottuna ehdotuksen avulla voidaan välttää paljon turhaa työtä, mutta meidän on edettävä varovasti ehdotuksen täytäntöönpanossa ja kehittämisessä. Näin ollen voimme kannattaa ehdotusta sillä edellytyksellä, että edellä mainitut seikat otetaan riittävällä tavalla huomioon.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, teksti, jota tarkastelemme tänään, liittyy itse asiassa suoraan niinkin tärkeään kysymykseen kuin meriturvallisuuteen. Ehdotusta tarkastellessamme meidän olisikin syytä pitää mielessä viimeaikaiset suuronnettomuudet, jotka ovat varjostaneet rannikkoseutujen elämää ja joilla on selvä yhteys miehistön riittämättömään koulutukseen liittyviin kysymyksiin. Viime vuosina lisääntyneet inhimillisten erehdysten aiheuttamat haaksirikot, kohtalokkaat törmäykset sekä laiminlyönnit onnettomuuksista ilmoittamisessa paljastavat vakavia puutteita miehistön koulutuksessa. Samalla ne ovat osoitus merenkulkijoiden keskinäisen solidaarisuuden puutteesta.
Tällä hetkellä alueemme kalastajat tekevät työtään joutuen pelkäämään jatkuvasti törmäyksiä kauppa-alusten kanssa. Tällaisista törmäyksistä on valitettavasti tullut varsin yleisiä rannikoillamme. Olemme myös joutuneet toteamaan, että merionnettomuuksien uhrien omaisilla on vaikeuksia saada korvauksia kärsimistään menetyksistä. Ajattelen nyt erityisesti tasan vuosi sitten sattunutta tapausta, jossa norjalainen rahtialus Bow Eagle repi kappaleiksi ranskalaisen Cistude-kalastusaluksen. Tuossa kyseisessä tapauksessa useiden merenkulkijoiden kuolemaan johtaneesta onnettomuudesta ilmoittamisessa tapahtuneista laiminlyönneistä näyttää seuranneen vain lyhyitä vankeusrangaistuksia.
Itse asiassa miehistön värväämiseen kolmansista maista olisi turvauduttava vasta viimeisenä keinona, sillä käytännössä se merkitsee välitystoimistojen käyttämistä, ja välitystoimistot puolestaan ovat usein kiinnostuneempia korkeiden välityspalkkioiden perimisestä laivayhtiöille välittämiensä työntekijöiden palkasta kuin henkilöiden pätevyyden tarkastamisesta. Jos todella haluamme estää onnettomuudet, joissa inhimillisellä tekijällä on keskeinen osuus, meidän on keskityttävä toimissamme kahteen keskeiseen seikkaan.
Ensimmäinen on se, että meidän olisi pyrittävä ensin kouluttamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisista koostuvia miehistöjä, ennen kuin edistämme ja helpotamme merenkulkijoiden rekrytointia kolmansista maista, mitä nykyinen direktiivi näyttää suosivan. Meidän on kysyttävä itseltämme vakavasti, mikä on todellinen syy siihen, että unionissa on pulaa pätevistä merenkulkijoista, ja laadittava toimintasuunnitelma kielteisen kehityksen korjaamiseksi. Siksi olen sitä mieltä, että asianomaisen valiokunnan käsiteltäväksi jättämät tarkistukset 1 ja 2 ovat erittäin oleellisia.
Toisaalta ennaltaehkäisevissä toimissa on keskityttävä siihen, että mikäli Euroopan unionin jäsenvaltion lipun alla purjehtivalle alukselle päädytään ottamaan työhön ulkomaalaisia merenkulkijoita, meidän on saatava mahdollisimman pitävät takuut heidän saamansa koulutuksen laadusta ja pätevyydestä. Suotavinta olisi, että valvonta ulottuisi yksittäisten oppilaitosten tasolle, vaikka se onkin vaikeaa, kuten tarkistuksissa 12 ja 15 todetaan. Jatkuva seuranta, jolla estettäisiin direktiivin mukaisen tunnustamisen vahvistaminen liian pitkäksi ajaksi kerrallaan, kuten tarkistuksessa 23 ehdotetaan, vaikuttaisi minusta myös asianmukaiselta. Mutta miksi me ylipäätään haluamme hinnalla millä hyvänsä viedä vastuun pois jäsenvaltioilta tällä ensisijaisesti turvallisuuteen liittyvällä alalla? Euroopan meriturvallisuusvirasto tarjoaa varmasti tärkeää asiantuntemusta koulutuksen arviointiin, mutta miksi kolmansien maiden arviointi pitäisi jättää yksinomaan komissiolle ja meriturvallisuusvirastolle? Arvoisa puhemies, miksi me haluamme viedä jäsenvaltioilta oikeuden peruuttaa tunnustaminen silloin, kun ne katsovat sen olevan välttämätöntä oman turvallisuutensa vuoksi?

Puhemies. -
Keskustelu mietinnöstä keskeytetään. Keskustelua jatketaan klo 15.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
Talous- ja sosiaalikomitean kuulemista koskeva pyyntö: Työterveys ja -turvallisuus uusissa jäsenvaltioissa
(Parlamentti hyväksyi kuulemista koskevan pyynnön.)

Giuseppe Garganin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö muutetusta ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille tai perimän muutoksia aiheuttaville aineille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta (kuudes neuvoston direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (kodifioitu toisinto) (KOM(2003) 127 - C5-0127/2003 -1999/0085(COD)) (A5-0255/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi EY:n perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisissa säädöksissä säädetyn täytäntöönpanovallan käytössä komissiota avustavia komiteoita koskevien sääntöjen mukauttamisesta neuvoston päätökseen 1999/468/EY (11253/2/2002 - C5-0223/2003 - 2001/0314(COD)) (A5-0250/2003) (Esittelijä: Monica Frassoni)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi lannoitteista (12733/2/2002 - C5-0224/2003 - 2001/0212(COD)) (A5-0252/2003) (Esittelijä: Kurt Lechner)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Helena Torres Marquesin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla annetun asetuksen (ETY) N:o 218/92 muuttamisesta matkapalvelujen suorituksia koskevien lisätoimenpiteiden osalta (KOM(2003) 78 - C5-0145/2003 - 2003/0057(COD)) (A5-0231/2003) 
Ennen äänestystä:

Torres Marques (PSE)
Arvoisa puhemies, päätöslauselmaluonnos, jonka olemme hyväksymässä yhteispäätösmenettelyssä, käsittelee matkatoimistoihin sovellettavan alv-järjestelmän perusteellista muuttamista. Se, että tämän lainsäädännön hyväksymisellä on nyt niin kiire, johtuu matkailualalla viimeisten 30 vuoden aikana tapahtuneista perustavanlaatuisista muutoksista sekä lukemattomista vapautuksista ja poikkeuksista, joita tällä hetkellä sovelletaan alaan, jolla voittomarginaalit ovat hyvin pienet. Tärkeimmät muutokset liittyvät yritysten mahdollisuuteen vähentää arvonlisävero, kun niiden toiminta liittyy kongressimatkailuun tai henkilöstön kannustusmatkoihin ja sähköisiin varausjärjestelmiin, eli aloilla, joilla eurooppalaisia matkatoimistoja on suojeltava yhteisön ulkopuolisilta kilpailijoilta. Toivon vain, että talous- ja raha-asioiden valiokunnassa aikaansaatu yksimielisyys voidaan saavuttaa myös neuvostossa.

Corbett (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, muistan kun ensimmäisestä mietinnöstäni äänestettiin muutama kuukausi sitten ja komissio totesi ikimuistettavasti, että tehdessään päätöksiä komiteamenettelyssä, se antaa mielellään tietoja parlamentille, mutta ei kaikkia tietoja. Se aiheutti tuolloin suurta hilpeyttä parlamentissa. Samoin tilanteissa, joissa parlamentti vastustaa päätöstä, komissio totesi ottavansa "mahdollisesti" parlamentin vastalauseen huomioon. Niin kuin voitte kuvitella, tämä aiheutti tyrmistystä parlamentissa, ja mietintö palautettiin takaisin valiokunnan käsiteltäväksi.
Nyt voin kertoa, että olemme tarkastelleet asiaa uudelleen. Olemme käyneet tiiviitä keskusteluja komission kanssa ja nyt edessänne on noiden keskustelujen lopputulos. Komissio on luvannut toimittaa parlamentille kaikki tiedot, joita edellytetään toimielinten välisessä sopimuksessa, joka meillä periaatteessa on jo voimassa komission kanssa. Jos parlamentti vastustaa komiteamenettelyssä hyväksyttyä täytäntöönpanotoimenpidettä, komission on joko peruutettava se, muutettava sitä tai otettava parlamentin vastalause huomioon jollakin muulla tavalla tai annettava parlamentille lausunto, jossa selitetään miksi se on päätynyt muuhun ratkaisuun.
Tämä on merkittävä edistysaskel. Ratkaisu ei ole täydellinen, mutta sen avulla selviydymme siihen asti, kunnes uusi perustuslaki tulee voimaan. Siinä on uutena luokkana säädösvallan siirron nojalla annettavat asetukset, mikä antaa meille lisävaltuuksia perustuslain asettamissa rajoissa. Suosittelen parlamentille mietinnön hyväksymistä.

Puhemies.
Kyseessä on selvästi merkittävä ja tarpeellinen edistysaskel parlamentin kannalta.
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Diana Wallisin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö Alankomaiden kuningaskunnan aloitteesta neuvoston asetukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen (EY) N:o 44/2001 muuttamisesta (14363/2002 - C5-0590/2002 - 2002/0824(CNS)) (A5-0253/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Äänestyksen jälkeen:

Wallis (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, jos neuvosto aikoo säilyttää tekstin ennallaan, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta päättää yksimielisesti hylätä ehdotuksen sekä teknisistä että poliittisista syistä. Parlamentilla on mahdollisuus äänestää ehdotuksen lopullisesta hylkäämisestä, sen sijaan että se palauttaa ehdotuksen takaisin valiokunnan käsiteltäväksi. En usko valiokunnan muuttavan mieltään - sen enempää teknisistä kuin poliittisistakaan syistä. Jos neuvoston edustaja ei edes vaivaudu paikalle, meidän pitäisi hylätä ehdotus suoralta kädeltä.

Duin (PSE)
Arvoisa puhemies, esittäisin pienen suullisen tarkistuksen. Valiokunta esitti vaatimuksensa yhä Eurooppa-valmistelukunnalle. Se pitäisi muuttaa "hallitustenväliseksi konferenssiksi", jotta osoittaisimme olevamme ajan tasalla.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Kannatimme äänestyksessä tätä mietintöä, joka käsittelee työntekijöiden suojelemista syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille tai perimän muutoksia aiheuttaville aineille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta ja joka velvoittaa työnjohtajat huolehtimaan työntekijöiden suojelemisesta ja noudattamaan näiden aineiden käyttöä koskevia rajoituksia.
Paras suojelukeino olisi kuitenkin olla kokonaan käyttämättä aineita, jotka aiheuttavat vakavaa vaaraa työntekijöiden terveydelle, ja sen sijaan korvata ne vähemmän haitallisilla tuotteilla, heti kun siihen ollaan teknisesti valmiita ja korvaavia tuotteita on keksitty.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Päätin antaa tukeni tälle mietinnölle, jonka tavoitteena on korvata useita aikaisempia direktiivejä, jotka koskevat työntekijöiden suojelemista syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille tai perimän muutoksia aiheuttaville aineille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta. Itse asiassa kuten oikeudellisen yksikön neuvoa-antava työryhmä totesi, ehdotus noudattelee kodifioitavien säädösten henkeä. Siinä vain kootaan ne yhdeksi asiakirjaksi ja tehdään samalla kodifiointiprosessin vaatimat muodolliset muutokset.
Katson tällaisen "kodifioinnin" olevan sopivin keino edistää työntekijöiden turvallisuutta parantavia säännöksiä, jotka ovat välttämättömiä Euroopassa.
Ehdotuksessa käsiteltyjen kaltaiset, usein näkymättömät vaarat on pystyttävä välttämään; se on kiistämätön tosiasia. Toisin sanoen vahinkojen välttäminen on paljon parempi vaihtoehto kuin niiden hyvittäminen. On suosittava ennaltaehkäisyä vahinkojen korvaamisen sijaan.
Tämä ehdotus on selkeästi askel siihen suuntaan. Lissabonissa tehtyjen päätösten mukaisesti tavoitteena on luoda paitsi lisää työpaikkoja, myös parempia työpaikkoja.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen iloinen siitä, että tämä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan suositus hyväksyttiin yksimielisesti. Kuten on todettu, on pyrittävä huolellisesti varmistamaan, että komiteamenettelyn käyttö ei estä soveltamasta täysimääräisesti parlamentin lainsäädäntömenettelyä ja yhteispäätösvaltuuksia. Näin estetään säädösten hyväksyminen muuta täytäntöönpanotoimea kuin yhteispäätösmenettelyä käyttäen.
Tavoitteena on ennen muuta luoda järjestelmä, joka antaa parlamentille mahdollisuuden käyttää täysimääräisesti sille uskottua valvontavaltaa ja tarvittaessa vaatia täytäntöönpanotoimenpiteiden käsittelemistä uudelleen, ellei se hyväksy niitä - edellyttäen kuitenkin, että kyseisistä toimenpiteistä on päätetty yhteispäätösmenettelyssä. Parlamenttihan on aina puolustanut suurempaa avoimuutta eri valiokuntien työssä ja korostanut erityisesti, että valiokuntien kokousten esityslistat ja pöytäkirjat, läsnäololuettelot, täytäntöönpanotoimenpiteiden yhteydessä valiokunnille jätetyt luonnokset, alustavat aikataulut ja äänestysten tulokset olisi toimitettava parlamentin nähtäväksi. Lisäksi kaikkien valiokuntien asiakirjojen - salaisiksi luokiteltuja asiakirjoja lukuun ottamatta - olisi oltava parlamentin ja kansalaisten saatavilla.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Tämä mietintö on jälleen yksi yritys kursia yhteen erilaiset kansalliset säädökset jostakin tietystä aiheesta. Tällä kertaa aiheena ovat lannoitteet. Miksipä ei? Emme kuitenkaan halua olla takaajina - äänestämällä mietinnön puolesta - ties minkälaisille toimille, joihin tätä säädöstä saatetaan käyttää, kun kemiallisia lannoitteita valmistavat yritykset pääsevät käyttämään sitä hyväkseen. Hyvänä esimerkkinä tästä on erittäin myrkyllisen kadmiumin käyttö tietyissä lannoitteissa. Eurooppalaiset viranomaiset eivät taaskaan ole onnistuneet painostamaan tiettyjä valtioita ja niiden taustalla vaikuttavia kemianteollisuuden yrityksiä pakottaakseen niitä lopettamaan ympäristölle ja ihmisten terveydelle vaarallisten lannoitteiden valmistuksen ja lupien myöntämisen niille. Sen lisäksi, että kyseiset viranomaiset eivät onnistuneet varmistamaan aineiden valmistuksen lopettamista niiden itse asettamaan määräpäivään 31. joulukuuta 2001 mennessä, ne ovat myös määränneet käsittämättömän uuden aikarajan, joka on vuoden 2005 lopussa.

Piscarreta (PPE-DE)
. (PT) Viime vuosina matkailuala on kokenut joka tavalla perustavanlaatuisia muutoksia. Alaa seuranneet asiantuntijat ovat havainneet tarjolla olevien palvelujen määrän ja valikoiman kasvavan jatkuvasti, ja samaan aikaan lisääntyvät myös asiakasmäärät ja erilaiset asiakasryhmät.
Näiden historiallisten muutosten vuoksi erityisesti matkatoimistoihin sovellettavan, vuodesta 1977 lähtien voimassa olleen alv-järjestelmän kiireellinen tarkistaminen on tullut välttämättömäksi.
Tästä syystä haluan ilmaista täyden tukeni parlamentin mietinnölle ja kiittää samalla esittelijä Torres Marquesia. Kannatan varauksetta matkatoimistoihin sovellettavaan alv-järjestelmään esitettyjä muutoksia, joihin sisältyy muun muassa arvonlisäveron periminen EU:n ulkopuolelle sijoittautuneilta matkanjärjestäjiltä, jotka tarjoavat palvelujaan eurooppalaisille kuluttajille.
Tällä toimenpiteellä torjutaan eurooppalaiseen matkailualaan kohdistuvaa epätervettä kilpailua. Se ehkäisee myös veronkiertoa tapauksissa, joissa eurooppalaiset yritykset ilmoittavat liiketoimintansa kotipaikan olevan EU:n ulkopuolella eivätkä sen vuoksi peri arvonlisäveroa kuluttajilta.
Kun nämä muutokset on tehty, eurooppalainen matkailuala pystyy kilpailemaan tasapuolisesti erittäin kilpailluilla maailman matkailumarkkinoilla, ja näin syntyneestä tilanteesta voi olla vain myönteisiä vaikutuksia kuluttajien kannalta.
Algarven matkailuelinkeinolle uudesta järjestelmästä voi siten olla vain hyötyä.

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Työmarkkinoiden valtaisat muutokset, joita olemme saaneet todistaa parin viime vuoden aikana, vaativat tiedonkeruumenetelmien muuttamista. Mietinnössä ehdotettu työvoimaa koskeva otantatutkimus auttaisi yhä tehokkaampien toimien toteuttamisessa uusien työpaikkojen luomiseksi. Tällainen tutkimus, jonka ominaisuuksiin kuuluu kuusi uutta muuttujaa ja mahdollisuus käyttää porrastetusti rakenteellisia muuttujia, auttaisi meitä ymmärtämään paremmin työmarkkinoita ja määrittelemään tulevaa talous- ja työllisyyspolitiikkaa.
Kannatin äänestyksessä tätä mietintöä, joka noudattelee komission ehdotusta tämän tärkeän tutkimusvälineen vahvistamiseksi, koska se mahdollistaa Lissabonissa asetettujen tavoitteiden saavuttamisen erityisesti työllisyyden ja työvoiman joustavuuden osalta ja koska niin monia muitakin Euroopan työllisyysstrategiaan liittyviä säännöksiä on pian tulossa voimaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatin äänestyksessä tätä mietintöä, jossa käsitellään yhteisön työvoimaa koskevan otantatutkimuksen järjestämistä neljännesvuosittain. Äänestyspäätökseni perusteluksi haluan tuoda esiin erityisesti ehdotuksessa esitetyt kuusi uutta muuttujaa, jotka liittyvät palkanmaksun jatkumiseen, esimiestehtäviin, yhteydenottoon työvoimatoimistoon nykyisen työn löytämiseksi, sopimukseen työvoimavuokraustoimiston kanssa, ylityötunteihin ja hoitopaikan puutteeseen syynä työmarkkinoilta pois jättäytymiseen tai osa-aikatyöhön. Kaikki nämä parantavat työllisyyttä ja työttömyyden kehitystä koskevien vertailevien tilastotietojen saatavuutta ja kuvaavat yksilöiden ja kotitalouksien osallistumista työmarkkinoille.
Näiden asioiden syvällisempi ymmärtämys auttaa epäilemättä Euroopan työllisyysstrategian tavoitteiden saavuttamisessa ja tukee erityisesti Lissabonin strategian täytäntöönpanoon tarvittavien toimien hyväksymistä. Euroopan kansalaiset odottavat malttamattomina näitä toimenpiteitä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Arvonlisäveron, kuten kaikkien välillisten verojen, periminen on häpeällistä. Se on vero, jota maksavat saman asteikon mukaan niin köyhät kuin rikkaat, työttömästä sekatyömiehestä miljardööriin.
Toisin sanoen todellinen ongelma ei ole valtioiden välinen "hallinnollinen yhteistyö", kuten mietinnön laatija esittää, vaan se, että arvonlisäveron osuus valtion tuloista on paljon suurempi kuin tuloveron, joka on ainakin jossain määrin suhteutettu veronmaksajien tuloihin.
Vaadimme arvonlisäveron täydellistä poistamista ja sen korvaamista tulo- ja varallisuusverolla, joka olisi jyrkästi progressiivinen, jolloin rikkaimman kansanosan maksama vero korvaisi välillisten verojen poistamisen aiheuttamat valtiontulojen menetykset. Äänestimme siis mietintöä vastaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kuten totesin Frassonin mietintöä koskevassa äänestysselityksessäni, kannatan tätä "komiteamenettelynä" tunnettua uudistusta. Avoimuuden lisääminen komission täytäntöönpanovallan käytössä sekä parlamentin harjoittama asianmukainen valvonta edistävät epäilemättä yhteisön toimenpiteiden toteuttamista entistä tehokkaammin ja asianmukaisemmin. Kansalaisten osallistumismahdollisuuksien lisääminen tässä vaiheessa valvonnan lisäämisen sijaan antaisi kansalaisille entistä paremmat takeet siitä, että Euroopan unionissa todella ajetaan niitä tavoitteita ja periaatteita, jotka luotiin ja määritettiin perussopimuksia laadittaessa. Osallistuminen myös lähentää kansalaisia lainsäätäjän tavoitteisiin.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Tässä mietinnössä esitetään vastaavanlaisia syytöksiä, joskaan ei aivan samassa muodossa, kuin hollantilaiset työnantajat ovat esittäneet EU:n säännöksiä kohtaan. Näiden säännösten vuoksi työnantajien väitetään olevan jos nyt ei aivan mahdotonta niin ainakin vaikeampi irtisanoa toisessa jäsenvaltiossa asuvia työntekijöitään. Tällainen tilanne syntyi poikkeuksellisten yhteensattumien seurauksena. Alankomaiden työnantajat ja viranomaiset pitävät tilannetta kestämättömänä, kuten esittelijäkin, joka pyytää komissiota tutkimaan asiaa, aivan kuin EU:n viranomaiset nyt tarvitsisivat mitään rohkaisua työntekijöiden oikeuksien rajoittamiseen, kun kyseisten viranomaisten mielipiteet, huolenaiheet ja toimet suosivat jo nyt aivan liikaa työnantajia.
Luonnollisestikin äänestimme mietintöä vastaan.

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Olemme halunneet täyttää sekä Tampereella että Laekenissa ilmaistut poliittiset toiveet rikosasioita koskevien päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toteuttamisesta käytännössä ("sen pitäisi olla oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä yksityisoikeudellisissa että rikosasioissa unionissa"), ja sen vuoksi olemme tässä täysistunnossa hyväksyneet erilaisia ehdotuksia, joiden sisältämien toimien tavoitteena on rikosasioita koskevien päätösten vastavuoroisen tunnustamisen täytäntöönpano.
Tässä yhteydessä ne bis in idem -periaate on epäilemättä yksi kiireellisimmistä edellytyksistä sille, että rikosasioita koskevien päätösten vastavuoroinen tunnustaminen ja oikeusvarmuuden vahvistaminen voi toteutua unionissa. Kyseessä on rikosprosessissa noudatettava keskeinen periaate, jolla vahvistetaan kansalaisten oikeuksia ja vapauksia, erityisesti prosessioikeutta koskevien takeiden osalta. Periaate on tunnustettu sekä kansainvälisesti että eri jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä, ja sen tavoitteena on taata, ettei ketään tuomita tai aseteta syytteeseen kahdesti samasta rikoksesta.
Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille ne bis in idem -periaatetta koskevat yhteiset oikeussäännöt sekä näiden sääntöjen tulkinnan että niiden käytännön soveltamisen yhtenäisyyden varmistamiseksi. Tätä periaatetta olisikin sovellettava laaja-alaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, jotta kansalaisia ei voida tuomita tai aseteta syytteeseen kahdesti samasta rikoksesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, saatoin tuskin odottaa, että sain taas puheenvuoron tässä istunnossa antaakseni äänestysselityksen. Täytyy sanoa, että tämä Ingo Schmittin käsiteltäväksi jättämä esitys on merkittävä edistysaskel eurooppalaisessa politiikassa, sillä se korvaa 15 erillistä sopimusta - tai pianhan niitä olisi 25 - EU:n yhteisellä sopimuksella Amerikan Yhdysvaltojen kanssa.
Cremonian kaupungista Lombardiasta, Italiasta kotoisin oleva eläkeläinen Elvira Bassi, joka oli kuullut, että aion käyttää puheenvuoron tästä aiheesta, sanoi kuitenkin minulle: "Muistakaa, että me eläkeläiset odotamme yhä alennushintoja, jotka antaisivat meille mahdollisuuden matkustaa enemmän lentäen. Me haluamme nähdä koko Euroopan ja koko maailman, mutta lentoliput ovat liian kalliita. Myydäänhän meillä Euroopassa jonakin päivänä lentolippuja alennushinnalla eläkeläisille ja vanhuksille?"

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Lentoliikenne on yksi monista esimerkeistä, jotka osoittavat, että niin kutsuttu Euroopan unioni on ennen kaikkea jäsenvaltioiden ja niiden suuryritysten ja tärkeimpien toimialajärjestöjen vastakkaisten etujen temmellyskenttä. EU:n viranomaiset haluaisivat Euroopan olevan yhtenäinen ryhmittymä maailmanlaajuisessa kilpailussa. Ne eivät ole onnistuneet saavuttamaan tätä tavoitetta lentoliikenteessä sen paremmin kuin muillakaan aloilla, koska eurooppalaiset suuryritykset kilpailevat myös keskenään. Kun niiden etujen mukaista on liittoutua tai tehdä sopimuksia EU:n ulkopuolisten yritysten kanssa, ja erityisesti amerikkalaisten yritysten kanssa, EU:n toimielinten mielipide ei pysty niitä estämään.
Mietinnön laatija, joka on vapaan kilpailun kannattaja, pyrkii sovittamaan yhteen halunsa saada luoduksi lisäarvoa yhteisön lentoyhtiöille ja toisaalta halunsa kesyttää niiden kilpailijat. Tulkoon kapitalistisen Euroopan puolustajat toimeen omineen mahdottomissa pyrkimyksissään. Me puolestamme äänestämme tätä mietintöä vastaan, koska vastustamme tätä kilpailuun perustuvaa järjestelmää, joka sääntelystä huolimatta sotkee asioita pahasti.

Korakas (GUE/NGL)
. (EL) Komission ehdotus muodostaa osan EU:n kokonaisstrategiaa, jolla pyritään sääntelemään ilmailualan suhteita yhteisön ja kolmansien maiden välillä sekä keskittämään yhteisön tasolle päätösvaltaa, joka on tähän asti kuulunut jäsenvaltioille. Näin jäsenvaltioita huijataan luopumaan itsenäisestä neuvotteluoikeudestaan ja heikennetään niiden kansallista itsemääräämisoikeutta.
Kahdeksan jäsenvaltion Yhdysvaltojen kanssa allekirjoittamien "open skies" -tyyppisten kahdenvälisten lentoliikennesopimusten vieminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja erityisesti asiassa annettu tuomio, on antanut EU:lle ensiluokkaisen tilaisuuden pakottaa jäsenvaltiot myöntymään EU:n väliintuloon ja osallistumiseen asiassa, joka on tähän asti kuulunut tiukasti kansallisen toimivallan piiriin, eli kahdenvälisten lentoliikennesopimusten neuvotteleminen ja tekeminen ja voimassa olevien sopimusten uudelleenneuvotteleminen.
Tällä tavoin EU kirjaimellisesti tuppautuu jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiin neuvotteluihin. Tämä toisaalta edistää Euroopan yhdentymistä ja eurooppalaisten ilmailualan monopolien etuja ja toisaalta heikentää jäsenvaltioiden oikeutta neuvotella itsenäisesti kolmansien maiden kanssa omien kansallisten etujensa mukaisesti saadakseen aikaan sopimuksia, jotka hyödyttävät niitä ilmailualan suhteissa.
Äänestämme mietintöä vastaan, koska vaikka siinä pyritäänkin lieventämään haitallisia järjestelyjä, se noudattelee silti samoja linjoja komission kanssa.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Totean tyytyväisenä parlamentin hyväksyneen esittelijän esittämät rajoitukset Euroopan komission toimivaltaan ja toimintavapauteen rajoittamalla ja tarkistamalla sen väliintulo-oikeutta kyseisellä alalla. Tästä huolimatta äänestän tyhjää, koska katson, että mietinnössä esitetyt päätelmät perustuvat oikeuden päätökseen, josta olen eri mieltä.
Tämä mietintöhän julkaistiin sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuimen 5. marraskuuta 2002 antamassa tuomiossa esitetyt päätökset oli julkistettu. Näillä päätöksillä ratkaistiin eri jäsenvaltioiden ja Euroopan komission väliset toimivaltaristiriidat.
Tuomioistuin totesi alalla voimassa olevan lainsäädännön olevan varsin epätarkkaa, jopa puutteellista, ja päätti, niin kuin sen tavaksi näyttää tulleen, myöntää komissiolle sen vaatiman toimivallan.
Vaikka tämä ei olekaan mitään uutta, on kuitenkin valitettavaa, että yhteisön toimielimet tulkitsevat toissijaisuusperiaatetta omista keskittämispyrkimyksistään käsin ja rajoittavat näin jäsenvaltioiden mahdollisuutta tehdä sopimuksia itsenäisesti, mikä on vastoin yhteisön omia tavoitteita ja perusteita.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsen Wattsin mietintö käsittelee Euroopan yhteisön ja Kiinan välistä meriliikennesopimusta. Äänestin tietenkin ehdotuksen puolesta ja kannatan tämän erittäin tärkeän sopimuksen tekemistä EU:n ja Kiinan välillä, mutta toivon kuitenkin - ja haluan tuoda toivomukseni jälleen kerran julki - että tukiessaan muiden maiden kauppaa ja taloutta EU seuraisi samalla myös ihmisoikeuksien ja demokratian toteutumista näissä maissa.
Kiina on edelleen kommunistinen valtio ja sillä on vielä pitkä matka täydelliseen demokratiaan: auttakaamme sitä tällä matkalla.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme tätä mietintöä vastaan. Emme siksi, että vastustaisimme ylipäätään meriliikennettä koskevan sopimuksen tekemistä Euroopan yhteisön ja Kiinan välillä, vaan koska tässä nimenomaisessa sopimuksessa on merkkejä Euroopan epätasa-arvoisesta ja imperialistisesta suhtautumisesta muuhun maailmaan. Tämä näkyy sopimuksen keskeisissä kohdissa, jotka painottuvat voimakkaasti eurooppalaisten varustamojen ja niiden osakkeenomistajien etujen ja niihin sidoksissa olevien yritysten etujen turvaamiseen. Sopimus pitää sisällään kaiken tämän, ja silti se ilmeisesti vaikuttaa esittelijästä niin luonnolliselta, ettei hän näytä välittävän vähääkään kauppa-alusten lastiruumissa työskentelevien ihmisten kohtelusta, vaikka juuri noiden työntekijöiden, usein aasialaisten, kustannuksella laivojen omistajat - erityisesti eurooppalaiset laivanomistajat - ja heidän tärkeimmät toimeksiantajansa elelevät paksusti.

Ribeiro e Castro (UEN)
Äänestin mietinnön puolesta, koska katson, että Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot hyötyvät syvemmistä ja monipuolisemmista kauppasuhteista Kiinan kansantasavallan kanssa, erityisesti meriliikenteen alalla.
Erityisen myönteisenä pidän sitä, että sopimuksella pyritään varmistamaan toisen sopimuspuolen lipun alla purjehtivien alusten syrjimätön kohtelu, sekä sitä, että se sallisi tytäryhtiöiden, sivuliikkeiden ja edustustojen perustamisen. Nämä toimenpiteet tukevat kauppasuhteiden vahvistamista ja lisäävät yhteyksiä ja ymmärtämystä kansojen välillä, mikä viimekädessä hyödyttää molempia osapuolia.
On sitä paitsi tärkeää säilyttää voimassa jäsenvaltioiden ja Kiinan kansantasavallan välillä aiemmin tehdyt kahdenväliset sopimukset kaikilla niillä aloilla, joita nyt ehdotettu sopimus ei kata. Samoin tällaiset sopimukset on syytä säilyttää kokonaisuudessaan voimassa silloin, kun niiden määräykset ovat suotuisampia.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kun ajattelen jäsen Radwania, joka on laatinut tämän mietinnön, minulle tulee aivan mieleen lapsuudesta tuttu Walt Disneyn Roope Ankka uiskentelemassa kultarahojensa seassa.
Enpä tiedä, oliko Radwanin uima-allas viime kesän helteillä täynnä euroja vai dollareita, mutta tosiasia kuitenkin on, että tämä mietintö tarjoaa erinomaisen suojan rahoille, joita Euroopan kansalaiset tallettavat pankkeihinsa.
Jälleen kerran minun on puhuttava monien eläkeläisten puolesta. He nimittäin kysyvät, milloin saadaan sääntöjä, jotka velvoittaisivat pankit rahoittamaan runsaskätisemmin eläkeläisiä ja olemaan halukkaampia myöntämään lainoja vanhuksille, joiden on nykyisin vaikea saada lainaa, koska heillä on ehkä vain muutama vuosi elinaikaa jäljellä eikä siis paljonkaan aikaa takaisinmaksuun.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tämä merkittävä mietintö on ansainnut tukeni.
Ei voi olla epäilystäkään siitä, etteikö pankkien luotonantoon liittyviä riskejä olisi arvioitava tarkemmin, minkä vuoksi uuden sopimuksen (Basel II) tekeminen on tärkeää. Lisäksi on voitu osoittaa, että pankkien vähimmäisvakavaraisuutta koskevien selkeiden kansainvälisten sääntöjen (Basel I) olemassaolo lisää rahoituspalvelujen turvallisuutta. Näistä syistä uuden järjestelmän arviointi on välttämätöntä.
Kuten esittelijä varoittaa, talouden jaksottaisuus saattaa olla lisääntymässä, jolloin on tyypillistä, että pankit rajoittavat luotonantoaan ja seurauksena saattaa jopa olla laskusuhdanne. Tilanne saattaa tyrehdyttää pankkien luotonannon erityisesti pk-yrityksille. Tästä kärsisivät raskaimmin juuri yritystä perustamassa olevat yrittäjät, mikä saattaisi heikentää Euroopan talouden kasvupotentiaalia.
Sivuuttamatta uuden sopimuksen myönteisiä vaikutuksia (erityisesti sen tarjoamia mahdollisuuksia vakuuksien käytön suhteen) komission on Basel II -sopimusta seuraavassa direktiivissä otettava tarkasti huomioon Euroopan talouden tämänhetkinen tila ja esittelijän vaatimukset demokraattisen legitimiteetin lisäämisestä sääntöjen laatimisessa sekä hänen varoituksensa epäterveistä kilpailueduista, joita Euroopassa toimivat mutta sopimuksen soveltamisalan ulkopuolella olevat yhdysvaltalaiset rahoituslaitokset voivat saada eurooppalaisiin pankkeihin nähden.

Fatuzzo (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, äänestin Mastorakisin mietinnön puolesta, koska se on aidosti tärkeä ja suositeltava Euroopan kannalta, ja siksi myös parlamentin kannalta. Sen avulla köyhistä alueista voi tulla rikkaita alueita, jotka sitten vuorostaan voivat auttaa niitä alueita, jotka tällä hetkellä ovat rikkaita, mutta köyhtyvät näiden toimien ansiosta.
Minun on kuitenkin huomautettava, että olisi hyvä jos EU:ssa määriteltäisiin, mikä alue ylipäätään on. Tiedämme esimerkiksi, että monissa Keski-Euroopan maissa, joista tulee Euroopan unionin jäsenvaltioita 1. toukokuuta, aluejakoa ei ole. Kartalle voi olla merkittynä alueellisia rajoja, mutta ne ovat kuvaannollisia, keksittyjä rajoja, eivätkä edusta yksiselitteisesti maantieteellistä todellisuutta. Siksi olisi pohdittava tarkemmin, mitä alueella tarkoitetaan Euroopassa.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, viitaten äskeiseen Fatuzzon puheenvuoroon on ehkä syytä vielä todeta, että "alueen" käsite on todella epämääräinen. Esimerkiksi perustuslakiasioissa ikivanha Skotlannin valtakunta lasketaan nykyään yhdeksi Euroopan alueeksi. Kun taas on kysymys rakennerahastoista, josta nyt keskustelemme, Skotlanti jakautuu useisiin hyvin erilaisiin alueisiin. Esimerkiksi Skotlannin Highlands and Islands -alueella on joitakin Euroopan syrjäisimpiä saaria, jotka kärsivät poikkeuksellisista liikenneongelmista sääolosuhteiden ja vuoroveden ja niiden aiheuttamien kustannusten vuoksi. Highlands on yksi harvimmin asuttuja vuoristoalueita Euroopassa. Kokonaan toisenlainen tilanne taas on Keski-Skotlannissa ja Bordersin alueella, joka on harvaan asuttua ja jolla on omat erityisongelmansa.
Olen iloinen, että näiden kahden mietinnön avulla saimme tänään torjuttua ehdotukset, joiden tarkoituksena oli palauttaa rakennerahastojen vastuu jäsenvaltioille. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on ollut etunenässä vaatimassa sitä. Olin iloinen nähdessäni, että Euroopan sosialistit, Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolue mukaan luettuna, tänään ilmeisesti hylkäsivät Brownin ehdotukset vastuun palauttamisesta jäsenvaltioille. Pääsimme hyvään lopputulokseen, jossa korostetaan tarvetta säilyttää rakennerahastot EU:n tasolla ja ottaa vakavasti alueelliseen koheesioon liittyvät ongelmat ja pysyvät maantieteelliset haitat.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Euroopan unionin laajentuminen tekee unionin aluepolitiikan uudella tavalla ajankohtaiseksi, minkä vuoksi nyt on muun muassa:
jatkettava varojen jakamista syrjäytymisvaarassa oleville alueille, ei niiden todellisen edistymisen vuoksi, vaan koska EU:n kymmenen uuden jäsenvaltion mukaantulo muuttaa tilastollisia olosuhteita,
jatkettava siirtymäajan tukea alueille, jotka täyttävät 75 prosentin kriteerin todellisuudessa, ei vain tilastollisesti,
torjuttava ajatukset aluepolitiikan siirtämisestä jäsenvaltioiden vastuulle sen vuoksi, että talousarvio on jäädytetty laajentumista edeltävälle tasolle,
keskityttävä alikehittyneisiin ja muihin rakenteellisesti erityisen epäsuotuisiin alueisiin,
vahvistettava alueiden välistä yhteistyötä,
sisällytettävä alueellinen ulottuvuus kaikkeen EU:n politiikkaan.
Lopuksi totean vielä, että Mastorakisin mietintö sisältää muutamia huomionarvoisia yksittäisiä ehdotuksia.

Bonde (EDD)
Periaatteessa Kesäkuun liike on sitä mieltä, että rakennerahastot olisi asteittain poistettava käytöstä. Sikäli kuin rakennekehitysrahastot säilyvät, pienillä saarilla pitäisi olla niissä sijansa.
Erityisten maantieteellisten haittojensa vuoksi ne tarvitsevat välttämättä tukea kehitysprosesseihin, jotka voivat tuoda uusia asukkaita ja työpaikkoja, eli tukea ympärivuotista asutusta myös pienillä saarilla.
Kesäkuun liike äänestää mietinnön puolesta, mutta toteaa samalla, kuinka irvokasta on, että samalla kun EU tarjoaa apua saarten kehittämiseen, se saattaa tarjouskilpailukäytännöillään saariyhdyskunnat tilanteeseen, jossa niille elintärkeät liikenne- ja kuljetuspalvelut väistämättä kallistuvat.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Euroopan unionin keskeisenä tavoitteena pitäisi olla taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistäminen. Koska rakennerahastot ovat yksi keskeisimmistä välineistä tämän tavoitteen saavuttamiseksi, ne olisi säilytettävä nykyisellä tasollaan. Esittelijä tuo esiin muutamia tärkeitä seikkoja, joista me olemme samaa mieltä.
Hän vastustaa rakennepolitiikan - Euroopan yhtenäisyyden keskeisen osatekijän - palauttamista jäsenvaltioiden vastuulle ja puolustaa muita heikommassa asemassa olevia alueita, joiden pitäisi olla rakennerahastojen ensisijainen kohdealue.
Hän pitää kiinni siitä, että alueet, jotka eivät enää ole oikeutettuja tavoitteen 1 tukeen pelkästään laajentumisen tilastollisten vaikutusten vuoksi, eivät saisi kärsiä tilanteesta. Tällaisen epäoikeudenmukaisuuden poistamiseksi olisi ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin ilman että alueille myönnettävää rahoitusta leikataan.
Esittelijän suosituksen mukaan rakennerahastojen rahoittamiseen olisi ensi kaudellakin käytettävä vähintään nykyiset 0,45 prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta. Ainoana ongelmana tässä on se, että tämä summa ei selvästikään riitä takaamaan taloudellista ja sosiaalista koheesiota, etenkään kun unionin laajentuminen tuo mukaan maita, joiden henkeä kohti laskettu tulo on keskimäärin noin 40 prosenttia EU:n tämänhetkisestä tasosta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta. Erityisen tervetulleina pidin mietintöön viisaasti sisällytettyjä "varoituksia", jotka liittyivät unionin nykyiseen koheesiopolitiikkaan. Jos nämä varoitukset otetaan huomioon, ne antavat meille mahdollisuuden edetä turvallisemmin ja tehokkaammin Euroopan eri alueiden kehitystason yhdenmukaistamisessa. Toisin sanoen ne antavat mahdollisuuden tavoitella yhtä unionin perimmäisistä tavoitteista eli yhteenkuuluvuutta.
Toivon, että komissio harkitsee yksityiskohtaisesti tässä esitettyjä ehdotuksia unionin syrjäisimpien alueiden (joilla koheesiopolitiikka on jo osoittautunut arvokkaaksi kehityksen kannustimeksi) erityistarpeista aluepolitiikan täytäntöönpanosääntöjen yksinkertaistamiseen (esimerkiksi vähentämällä maksuihin liittyvää byrokratiaa) ja tavoitteiden tarkistamiseen niiden todellisen tehokkuuden mukaan.
Erityisen arkaluontoinen aihe on joidenkin Euroopan alueiden bruttokansantuotteen keinotekoinen lisäys käynnissä olevan laajentumisprosessin seurauksena. Monet, minä itse mukaan luettuna, ovat pyytäneet Euroopan komissiota kiinnittämään erityistä huomiota tähän asiaan, ja luotan siihen, että myönteiset vastaukset, joita olen saanut komissiolta asiaa käsitelleisiin kirjallisiin kysymyksiin, muotoutuvat tulevaisuudessa osaksi virallista politiikkaa.

Vairinhos (PSE)
. (PT) Alue- ja koheesiopolitiikalla on merkittävä rooli Euroopan yhdentymisessä. Tavoitteen 1 alueet olisi näin ollen säilytettävä poliittisina ja taloudellisina painopistealueina, ja niihin olisi kiinnitettävä entistä enemmän huomiota. Koheesiopolitiikan konkreettisena seurauksena ilmenevä alueellinen epätasa-arvo vaatii politiikan painopistealueiden tarkistamista. Koheesiorahastoon liittyvät yhteisön politiikat on vähitellen alueellistettava, ja niiden palauttamista jäsenvaltioiden vastuulle on vastustettava.

Fatuzzo (PPE-DE).
) Kadehdin jäsen MacCormickia, joka onnistui sanomaan niin paljon yhdessä minuutissa äänestysratkaisunsa perusteluksi, kun minä tuskin taaskaan ennätän sanoa montakaan sanaa siitä, minkä vuoksi äänestin saarilla ja harvaan asutuilla alueilla harjoitettavaa koheesiopolitiikkaa käsittelevän Pomés Ruizin mietinnön puolesta.
Viimeksi mainittujen alueiden erityisongelmien esiin nostamisessa Euroopan parlamentti on onnistunut varsin hyvin. Erityisesti haluan tässä yhteydessä mainita Suomen ja Ruotsin saamelaiset. Kun sen sijaan ajatellaan saaria, jotka ovat todella harvaan asuttuja ja erittäin hankalia asuinpaikkoja, ehdotan, että jäsenvaltiot korottavat saarilla asuvien eläkeläisten eläkkeitä. Esimerkiksi komissaari Anna Diamantopouloun kotimaassa Kreikassa saarten väkimäärä kääntyisi jälleen yllättäen nousuun, jos siellä maksettaisiin korkeampia eläkkeitä.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ilmoitan vain, että ensimmäisen äänestysselitykseni oli tarkoitus sisältää tiivistetysti perustelut kahteen äänestykseen. Olen iloinen, että ulotitte ne koskemaan myös aluerahastoja eikä minun tarvitse sanoa asiasta enempää.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Muun ryhmäni tavoin äänestin rakenteellisesti epäsuotuisassa asemassa olevia alueita käsittelevän päätöslauselmaehdotuksen puolesta.
EU:n laajentuminen kymmenellä uudella jäsenellä ja yhteisön talousarvion jäädyttäminen entiselle tasolle vaarantaa vakavasti unionin toiminnan saarialueilla, vuoristoalueilla ja muilla unionin harvaan asutuilla alueilla. On tärkeää säilyttää koheesiopolitiikka ja vahvistaa sitä eikä hajanaistaa ohjelmia ja rahoitusta ja aiheuttaa epäjohdonmukaisuutta. "Yhteisvastuullisuuden" poliittista periaatetta on noudatettava täysimääräisesti, jotta näiden alueiden rakenteellisesti epäsuotuisaa asemaa voidaan parantaa. Erityisen tärkeää on, että on olemassa oma rahoitusväline, jolla epäsuotuisille alueille voidaan lisätä rahoitusta maantieteellisten haittojen laajuuden mukaan.
Lopuksi haluan korostaa, että saarten maaperäeroosio olisi pysäytettävä kiireesti, kuten esimerkiksi Egeanmeren saarilla, joilla on käynnissä laaja suojamuuriverkostojen kunnostusohjelma.

Bonde (EDD)
Periaatteessa Kesäkuun liike on sitä mieltä, että rakennerahastot olisi asteittain poistettava käytöstä. Sikäli kuin rakennekehitysrahastot säilyvät, pienillä saarilla pitäisi olla niissä sijansa.
Erityisten maantieteellisten haittojensa vuoksi ne tarvitsevat välttämättä tukea kehitysprosesseihin, jotka voivat tuoda uusia asukkaita ja työpaikkoja, eli tukea ympärivuotista asutusta myös pienillä saarilla.
Kesäkuun liike äänestää mietinnön puolesta, mutta toteaa samalla, kuinka irvokasta on, että samalla kun EU tarjoaa apua saarten kehittämiseen, se saattaa tarjouskilpailukäytännöillään saariyhdyskunnat tilanteeseen, jossa niille elintärkeät liikenne- ja kuljetuspalvelut väistämättä kallistuvat.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Tämä meidän yhteiskuntamme, joka on pohjimmiltaan epätasa-arvoinen eri yhteiskuntaluokkien välisen eriarvoisuuden vuoksi, kätkee sisäänsä myös runsaasti muunlaista eriarvoisuutta.
Näin ollen tietyt alueet, jotka epäsuotuisan maantieteellisen asemansa vuoksi eivät tarjoa parhaita mahdollisia etuja kapitalistisen hyödyn tavoittelun kannalta, saavat väistämättä vähemmän investointeja. Vapaan talouden kannattajilla ei itsellään ole mitään keinoja korjata tätä eriarvoisuutta, paitsi vetoamalla valtioon tai EU:n toimielimiin, mutta lopputulos on joka tapauksessa yhtä tyhjän kanssa.
Emme vastustaisi tämäntyyppisiä hyvityksiä, jos niillä lievennettäisiin kapitalistisen talouden toiminnan työväestölle aiheuttamia haittoja. Kapitalistisen talouden tuhoisat voimat ovat kuitenkin voimakkaampia kuin Euroopan parlamentin naurettavat päätöslauselmat.
Vaikka epäsuotuisille alueille myönnettäisiinkin tukia, loppujen lopuksi todellisia hyötyjiä eivät välttämättä ole juuri kyseiset alueet ja niiden työväestö. Tämä on nähty nimenomaan unionin syrjäisimmillä alueilla, joista mietinnössä esitellään esimerkkinä syrjäiset vuoristoseudut. Kansallisesta ja EU:n avusta ja tuista huolimatta Réunion, Guadeloupe ja Martinique, vain muutamia esimerkkejä mainitakseni, kärsivät edelleen poikkeuksellisen korkeasta työttömyydestä ja alhaisesta palkkatasosta.
(Äänestysselitys lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Musumeci (UEN)
. (IT) On tehtävä kerta kaikkiaan selväksi, mitä epäsuotuisalla tarkoitetaan, kun termiä käytetään ylipäätään saarialueista eikä pelkästään syrjäisimmistä alueista. Tämä on käsite, joka sisältyi jo Amsterdamin sopimuksen liitteenä olleeseen julistukseen N:o 30, vaikka ikäväkseni joudunkin toteamaan, että eri kieliversiot kyseisestä asiakirjasta poikkeavat toisistaan merkittävästi.
Yksi keino vauhdittaa rakenteellisesti epäsuotuisten alueiden kehitystä voisi olla rakennerahastojen käytön lisääminen ja tehostaminen. Se taas edellyttää ennen muuta tiedotuksen lisäämistä, menettelyjen yksinkertaistamista ja joustavuuden lisäämistä sekä hankkeiden ja toimenpiteiden laadun tiukempaa arviointia.
Siksi haluan esittää erityiskiitokseni Pomés Ruizin mietinnöstä, jonka ansioksi voidaan lukea se, että se esittää niin valoisat kuin synkätkin puolet - painottaen enemmän niitä synkkiä - tilanteesta, joka nyt kun sen perusedellytykset on selvitetty, vaatii taloudellista sitoutumista, enemmän rohkeutta ja poliittista tahtoa, kun nyt vihdoin on alettu tunnustaa rakenteelliset haitat, joiden luonne on tähän asti ollut täysin epäselvä. Nyt tarvitaan siis huomattavia muutoksia. Haittojen tunnustamisesta on siirryttävä käytännön toimiin muiden politiikkojen lähentämisen kautta. Haluan erityisesti mainita, että nyt olisi tarpeen ottaa käyttöön valtiontukia käsittelevässä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt poikkeukset. Se on välttämätöntä, jos haluamme kuroa umpeen taloudellisen kuilun, joka on syntynyt sekä maantieteellisten haittojen että hallitsevan luokan, myös yhteisön, lyhytnäköisyyden seurauksena vuosikymmenien kuluessa.

Puhemies.
Äänestysselitykset on saatu päätökseen.
(Istunto keskeytettiin klo 12.55 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana jatkoa Poignantin mietinnöstä käytävälle keskustelulle.

Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten kaikki työhön liittyvät ongelmat Euroopan unionissa, merenkulkualan työvoiman saatavuus on myös ongelma, jota ei sovi sivuuttaa. Koska ammattitaitoisesta työvoimasta on pulaa sekä jäsenvaltioissa että koko yhteisössä, varustamoiden on ollut pakko värvätä miehistöä Euroopan unionin ulkopuolisista maista. Tämän prosessin helpottamiseksi komissio on ajanut ohjelmaa, jonka kohteena on kolmansista maista lähtöisin olevien miehistön jäsenten koulutus ja kolmansien maiden myöntämien pätevyyskirjojen tunnustaminen jäsenvaltioissa.
Tässä yhteydessä on syytä todeta, että ammatillisen koulutuksen lisääminen merkitsee meriturvallisuuden parantumista ja laivaonnettomuuksien vähentymistä. Kun muistetaan, että monet laivaonnettomuudet aiheutuvat inhimillisistä virheistä, on välttämätöntä varmistaa, että eurooppalaisten alusten miehistön koulutus on laadukasta. Nyt käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa vaaditaan esimerkiksi, että englantia olisi käytettävä työkielenä, ellei laivan miehistöllä ja maissa olevilla viranomaisilla ole muuta yhteistä kieltä. Olen myös sitä mieltä, että ennen kuin vaaditaan kolmannessa maassa saadun koulutuksen tunnustamista, olisi ensin todistettava, ettei kyseisiin tehtäviin löydy eurooppalaista henkilöstöä.
En halua mitenkään väheksyä ehdotettua koulutusohjelmaa, mutta haluaisin kuitenkin muistuttaa komissiota ja parlamenttia kolmansista maista lähtöisin oleville ja eurooppalaisille merenkulkijoille tarjottavan ammatillisen jatkokoulutuksen merkityksestä. Olenkin samaa mieltä esittelijä Poignantin kanssa siitä, että merenkulkualan ammattien houkuttelevuutta olisi lisättävä, sillä se auttaisi alentamaan työttömyyttä ja edistäisi inhimillisten voimavarojen käyttöä tällä vaikeuksissa olevalla alalla. Minun mielestäni Euroopan unionilta puuttuu merenkulkualan ammattien edistämiseen suunniteltu toimintasuunnitelma.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, kiitos esittelijä Poignantille ja kaikille keskusteluun osallistuneille jäsenille.
Ehdotetut tarkistukset vahvistavat lähestymistapaa, jonka komissio on omaksunut merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamismenettelyihin, ja ne ovat huomattavan pitkälti yhteneväisiä neuvoston kannan kanssa. Komissio on valmis hyväksymään lähes puolet parlamentin esittämistä tarkistuksista, jotka todellakin parantavat ehdotusta.
Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia, jotka antaisivat mahdollisuuden peruuttaa kolmansissa maissa toimivien yksittäisten merenkulkualan oppilaitosten tunnustaminen, eli tarkistuksia 3, 12, 15, 17 ja 20. Se ei olisi tarkoituksenmukaista eikä kannattavaa. Komissio kannattaa kolmansien maiden yleistä ja kaikki järjestelmät ja menettelyt kattavaa tunnustamista, joka takaa sen, että yksittäisten oppilaitosten antamalle koulutukselle annetaan kaikkialla sama arvo. Komissio arvostaa suuresti parlamentin yrityksiä tutkia mahdollisuutta peruuttaa nämä tarkistukset.
Samaan aiheeseen liittyen vielä, komissio voi hyväksyä tarkistuksen 19, jota neuvosto on hieman muuttanut. Kyseisessä tarkistuksessa säädetään varoitusmenettelystä, jolla kolmannelle maalle voidaan ilmoittaa, mikäli näyttää siltä, että yksittäinen oppilaitos ei enää täytä merenkulkijoiden peruskoulutusta ja pätevyyskirjoja koskevan STCW-yleissopimuksen vaatimuksia.
Joka tapauksessa komissio hylkää tarkistuksen 24, jossa ehdotetaan englannin kielen käyttöpakon kumoamista aluksen ja maissa olevien viranomaisten välisessä viestinnässä silloin, kun osapuolilla ei ole muuta yhteistä kieltä. Tällä säännöksellä, jonka neuvosto on vahvistanut, yksinkertaisesti saatetaan yhteisön lainsäädäntö yhdenmukaiseksi SOLAS-yleissopimuksen (kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä) asiaa koskevien vaatimusten kanssa, joita on sovellettu kaikkialla maailmassa heinäkuusta 2002 lähtien.
Olen sitä mieltä, että tulkintaepäselvyyksien välttämiseksi aluksen ja maissa olevien viranomaisten välisissä viestintätilanteissa suoraan mukana olevien osapuolten olisi kommunikoitava sillä kielellä, jota he osaavat parhaiten. Jos siis osapuolet eivät puhu samaa kieltä keskenään, heidän on kommunikoitava englanniksi; muutoinhan he eivät ymmärtäisi toisiaan.
Lisäksi haluan kiittää parlamenttia hyvin mielenkiintoisista tarkistuksista, eli tarkistuksista 4, 5 ja 6, jotka koskevat eurooppalaisen pätevyyskirjan käyttöönottoa. Tämän eurooppalaisen pätevyyskirjan tarkoituksena olisi helpottaa myönnettyjen pätevyyskirjojen ja niiden myöntämistä todistavien kelpoisuustodistusten tarkistamista ja tunnustamista jäsenvaltioissa. Tämä on todella hyödyllinen ehdotus, ja komissio sisällyttää sen jäsenvaltioiden pätevyyskirjoja koskevaan lainsäädäntöehdotukseen, jonka tarkoituksena on helpottaa pätevyyskirjojen tunnustamista jäsenvaltioiden kesken ja samalla varmistaa soveltuvien vaatimusten noudattaminen.
Tämän lisäksi haluaisin kiinnittää erityistä huomiota liikenneministerien tänä vuonna Luxemburgissa hyväksymiin neuvoston päätelmiin merenkulun ja merenkulkualan ammattien edistämisestä. Neuvosto pyysi komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksen todistusten tunnustamisesta jäsenvaltioiden kesken. Komissio antaa lainsäädäntöehdotuksensa aiheesta lähiaikoina. Näin ollen tarkistukset voidaan peruuttaa, koska asia tulee käsiteltäväksi ensi vuonna.
Haluan myös kiinnittää huomiota tarkistukseen 16, jossa vaaditaan jäsenvaltioita ilmoittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille aikoessaan peruuttaa kolmannen maan myöntämien pätevyyskirjojen kelpoisuustodistukset. Komissio katsoo, että tilanteiden kiireellisyyden vuoksi jäsenvaltioille pitäisi antaa mahdollisuus peruuttaa kelpoisuustodistukset jo ennen kuin asiasta on ilmoitettu muille jäsenvaltioille. Neuvosto on asiasta samaa mieltä, ja meidän mielestämme olisi tärkeää, että parlamentti päättäisi ottaa tämän tarkistuksen uudelleen tarkasteltavaksi.
Viimeisenä mutta ei suinkaan vähäisimpänä haluan mainita tarkistukset 7 ja 13, joita kannatan täysin, sellaisina kuin ne ovat neuvoston tekemien muutosten jälkeen. Niiden mukaan kolmannen maan tunnustaminen on arvioitava uudelleen, jotta voidaan tarkastaa, onko maa ryhtynyt asianmukaisiin toimiin pätevyyskirjapetosten torjumiseksi. On todellakin erittäin tärkeää pyrkiä torjumaan pätevyyskirjapetoksia, ja useat jäsenet ovatkin jo korostaneet tätä näkökohtaa asian käsittelyn yhteydessä. Olemme varmoja, että Euroopan parlamentti kannattaa komission näkemystä edellä mainituista tarkistuksista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos tämä direktiivi hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä, meillä on pian käytettävissämme tehokas ja luotettava järjestelmä ulkomaalaisten merenkulkijoiden vastaanottamiseen aluksillemme.

Puhemies. -
Kiitos arvoisa komission jäsen.
Puheenne aikana jäsen Scallon, jolle on merkitty puheenvuoro tässä keskustelussa, on saapunut uudelleen paikalle.

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää onnistuneesta työstä. Pidän komission ehdotusta Euroopan unionin ulkopuolisten maiden merenkulkijoiden tunnustamista koskevan nykyisen lainsäädännön tarkistamiseksi erittäin tervetulleena. Nykyinen lainsäädäntö on kankeaa ja aiheuttaa päällekkäistä työtä ja korkeita hallintokustannuksia. Siksi on järkevää ja hyödyllistä toteuttaa mahdollisuus merenkulkijoiden kolmansissa maissa saaman koulutuksen tunnustamiseen.
On ehdottoman tärkeää, että tunnustus kolmansien maiden järjestelmille ja menetelmille myönnetään riittävän pitkäksi ajaksi kerrallaan ja että asiaa koskevien yleissopimusten noudattamista valvotaan tarkasti yhteisön tasolla, sillä tunnustaminen on luonteeltaan kattava.
Yksi erityinen hankaluus, jonka monet yhteisön merenkulkijat ovat tuoneet esiin, on ollut kielitaidon puute ja viestintäongelmat kolmansista maista lähtöisin olevien merenkulkijoiden kanssa. Siksi pidänkin hyvin myönteisenä, että kolmansista maista lähtöisin oleville merenkulkijoille myönnettäviin pätevyyskirjoihin on sisällytetty kielitaitovaatimukset. Tämä on välttämätöntä turvallisuuden takaamiseksi etenkin hätätilanteissa.
Tärkeintä on meriturvallisuus, ja meidän on tehtävä kaikkemme inhimillisten virheiden mahdollisuuden pitämiseksi mahdollisimman pienenä. Komissiolla ja Euroopan meriturvallisuusvirastolla on valtava vastuu. Haluan myös korostaa, että meidän on tehtävä kaikki voitava merenkulkualan ammattien tukemiseksi ja edistämiseksi Euroopan yhteisössä.
Haluan tuoda esille erityisesti muutaman tarkistuksen, joita kannatan. Tällaisia ovat tarkistus 11, jossa selvennetään, että ennen direktiivin voimaantuloa julkaistut, pätevyyskirjoille myönnetyt tunnustukset pysyvät edelleen voimassa, tarkistus 21, jonka mukaan tunnustus olisi myönnettävä vain sellaisille maille, jotka noudattavat STCW-yleissopimusta, sekä tarkistus 22, jossa esitetään ehdotonta määräaikaa, jonka kuluessa jäsenvaltioiden on pantava ehdotukset täytäntöön.

Puhemies. -
Kiitos jäsen Scallon.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Lambertin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0226/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta [KOM(1998) 779 - C4-0137/1999 - 1998/0360(COD)].

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, tämän asetuksen selkeyttäminen ja ajan tasalle saattaminen on erittäin tärkeää työntekijöiden liikkuvuuden edistämiseksi Euroopan unionissa.
Muistutan Euroopan parlamentille, että puolitoista vuotta sitten päästiin yhteisymmärrykseen liikkuvuutta edistävästä toimintasuunnitelmasta, ja monet näistä tärkeistä edistämistoimista koskivat sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista ja niiden välisen yhteistyön tarvetta, mutta ei ainoastaan sitä.
Liikkuvuus on suoraan yhteydessä kilpailukykyyn, työpaikkojen luomiseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, ja se on todellisten eurooppalaisten työmarkkinoiden edellytys.
Kun tätä asetusta on aiempina vuosina sovellettu, sen säännökset ovat osoittautuneet poikkeuksellisen sekaviksi, pitkäveteisiksi ja kömpelöiksi. Järjestelmä ei siis enää vastaa jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien kehitystä tai uusia liikkuvuutta koskevia edellytyksiä Euroopan unionissa. Asetusta on siis pikaisesti selkeytettävä ja päivitettävä, mikä juuri on komission ehdotuksen tavoite. Selkeyttäminen tekee lainsäädännöstä ymmärrettävämpää kansalaisille, joita varten se on laadittu.
Asetuksen päivittämisessä korostaisin kolmea keskeistä tarkistusta. Ensimmäinen koskee asetuksen henkilöihin liittyvää ulottuvuutta. Ehdotettua asetusta ei sovelleta ainoastaan muuttaviin työntekijöihin, vaan myös kaikkiin jäsenvaltioiden sosiaaliturvalainsäädännön piiriin kuuluviin Euroopan unionin kansalaisiin. Kaikkien Euroopan kansalaisten on voitava hyötyä vapaasta liikkuvuudesta, ei ainoastaan työntekijöiden.
Asetusehdotuksen toisen tarkistuksen tavoitteena on laajentaa yhteensovittamissääntöjen täytäntöönpanon aineellista ulottuvuutta. Sen vuoksi sosiaaliturva-alalle on tullut uudenlaisia etuuksia, kuten varhaiseläke-etuuksia.
Kolmas tärkeä komission ehdottama tarkistus koskee rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksia. Komissio ehdottaa, että rajatyöntekijät saisivat etuuksia siitä valtiosta, jossa ovat viimeksi työskennelleet. Tämä on tärkeää, jotta voidaan poistaa sekava ja riittämätön erottelu sekä tyypillisten että epätyypillisten rajatyöntekijöiden kokopäivä- ja osa-aikatyön väliltä. Komissio saa vuosittain tuhansia valituksia työntekijöiltä, joiden työskentelyvaltio on eri kuin asuinvaltio ja jotka kärsivät usein sosiaaliturvajärjestelmien tehottomasta yhteensovittamisesta johtuvasta syrjinnästä.
Mielestämme tämän ehdotuksen avulla saatetaan järjestelmä ajan tasalle, mikä on välttämätöntä, mutta myös selkeytetään sitä niin, että se toimii joustavammin sekä kansalaisten että jäsenvaltioiden kannalta.

Lambert (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, kuten olemme kuulleet, asetuksen (ETY) N:o 1408/71 tavoite on jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen, ei niiden yhdenmukaistaminen. Tämä asetus oikeuttaa esimerkiksi saamaan korvausta ensiavusta aiheutuvista kustannuksista silloin, kun henkilö sairastuu toisessa jäsenvaltiossa. Tämä edellyttää kuitenkin, että hänellä on mukanaan lomake E 111, kuten meillä kaikilla varmasti onkin.
Asetuksen perusperiaatteena on antaa toisessa jäsenvaltiossa asuvalle tai työskentelevälle jäsenvaltion kansalaiselle samanlainen oikeus sosiaaliturvaan kuin kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle kansalaisellekin. Kyse on yhdenvertaisesta kohtelusta. Se ei merkitse, että henkilöön sovelletaan aina hänen oman jäsenvaltionsa järjestelmää - mitä ihmiset eivät aina ymmärrä - vaan että hän siirtyy uuteen järjestelmään, jossa häntä on kohdeltava tasavertaisena muiden kanssa.
Tämän asetuksen tarkistamista rajoittavat perustamissopimusten tiukka oikeusperusta ja useat asetuksen soveltamisalaa koskevat yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, jotka liittyvät esimerkiksi yleistä sosiaalista hyvinvointia tarkempiin sosiaaliturvan määritelmiin. Pitää paikkansa, että valiokunta koki tämän turhauttavaksi.
On ongelmallista, ettei kansallisten järjestelmien välille kyetä luomaan yhteyksiä, ja se saa monet pitämään palvelua puutteellisena, koska järjestelmät eivät toimi saumattomasti. Ihmisten mielestä unionin on huolehdittava järjestelmien yhtenäisyydestä.
Meille on kerrottu, että kolme tärkeintä neuvontapalveluissa käsiteltyä kysymystä liittyvät henkilöihin, jotka irtisanoutuvat työpaikastaan muuttaakseen toiseen valtioon kumppaninsa tai puolisonsa kanssa ja menettävät samalla oikeutensa työttömyysetuuksiin. Siksi valiokunta esittää tarkistuksia 2 ja 43. Jäsenvaltiot voisivat tehdä osuutensa tunnustamalla tämän päteväksi syyksi työttömyydelle.
Kuten olemme kuulleet, komission ehdotusten on tarkoitus yksinkertaistaa asetusta ja saattaa se ajan tasalle. Neuvosto on käsitellyt ehdotuksia vuodesta 1999, ja parlamentti on seurannut työskentelyä tehdäkseen yhteistyötä silloin, kun edistystä tapahtuu ihmisen hyväksi ja kun asia liittyy Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamiin tuomioihin.
Olemme kuitenkin myös pyrkineet kiinnittämään huomiota ongelmiin ja löytämään mahdollisuuksien mukaan ratkaisuja asetuksen suppean soveltamisalan rajoissa. Olen ollut hyvin kiitollinen sekä neuvoston että komission tekemästä yhteistyöstä, sekä tietenkin valiokunnassa toimivien kollegoiden erittäin kannustavasta yhteistyöstä. Haluamme yhdessä toteuttaa asetukseen tarvittavat tarkistukset tällä vaalikaudella.
Valiokunta puoltaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan laajentamista. Kannatamme varhaiseläke-etuuksien sisällyttämistä asetukseen niiden kestosta riippumatta, koska työuraa pyritään nykyään pidentämään. Myös isyysetuudet olisi sisällytettävä asetukseen. Valiokunnan enemmistön mielestä on erittäin valitettavaa, että laajempi perheen määritelmä, jonka se haluaisi sisällyttää tarkistukseen 20, on heikon oikeusperustan takia niin ongelmallinen. Toivomme, että neuvosto löytää asiaan edistyksellisen ratkaisun vastatessaan Euroopan parlamentin Santinin mietintöä koskevaan äänestykseen. Jos tarkistus jää ennalleen, monet parlamentin jäsenet ovat sitä mieltä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin joutuu jatkossa käsittelemään tapauksia, joissa on kyse samaa sukupuolta olevien pariskuntien siviilisäädyn vastavuoroisen tunnustamisen laiminlyönnistä.
Valiokunta on kuitenkin tyytyväinen siihen, että määrättyjen työkyvyttömyysetuuksien siirtäminen maasta toiseen tuntuu edistyneen Euroopan vammaisten teemavuonna. Arvostan sitä, että jäsen Oomen-Ruijten teki ehdotuksen uudesta 55 artiklasta, jota monet poliittiset ryhmät kannattavat. Se merkitsee, että tarkistus 42, jolla valiokunta pyrkii etuuksien keskeytymättömyyteen ja joka on jossain määrin myös varoittava, voidaan korvata tarkistuksella 55.
Monet vammaiset joutuvat elämään todella vaikeissa oloissa, koska nykyisin työkyvyttömyysetuuksia ei voida siirtää. Nämä ihmiset eivät ole voineet toteuttaa vapaata liikkuvuutta, koska heillä ei ole siihen varaa.
Toinen ala, jolla kollegoiden työstä on ollut paljon apua, koskee rajatyöntekijöitä, joiden on erityisen vaikeaa taiteilla kahden järjestelmän välillä. Johdanto-osan 4 kappaleen tarkistetussa tekstissä kiinnitetään erityistä huomiota verotukseen. Haluan korostaa, että tämä on ainoastaan viittaus, eikä sillä pyritä yhdenmukaistamaan verotusta Euroopan unionissa. Siinä tuodaan esiin, että ratkaisemattomia vaikeuksia on edelleen, vaikka asetus ei olekaan oikea väline niiden ratkaisemiseen. Ongelma kasvaa edelleen, kun jotkut jäsenvaltiot yhdistävät verotus- ja sosiaaliturvamaksujärjestelmiään, jolloin ihmiset saattavat joutua toteamaan maksavansa kahdesti palvelusta, jota he voivat saada vain kerran.
Myös tarkistuksissa, jotka koskevat 57 ja 59 artiklaa, tuodaan esiin, että mahdollisiin ongelmiin on puututtava, ennen kuin ne aiheuttavat haittaa ihmisille. Nämä tarkistukset liittyvät Euroopan parlamentin aiempiin päätöksiin.
Kuten aiemmin totesin, asetuksen soveltamisala on rajallinen: se ei ole vastaus kaikkiin rajatyöntekijöitä tai terveydenhuollon saatavuutta koskeviin kysymyksiin, etenkin kun niitä käsitellään perustamissopimusten mukaisesti pikemminkin tavara- ja palvelukokonaisuutena kuin yleisinä sosiaalipalveluina. Voimme kuitenkin pyrkiä varmistamaan, että asetus on mahdollisimman selkeä ja kattava, niin etteivät työnantajat voi väistää velvollisuuksiaan työntekijöitään kohtaan ja pyytää heitä esimerkiksi ryhtymään yksityisiksi ammatinharjoittajiksi välttääkseen sosiaaliturvamaksut. Asetuksen tulisi tukea vapaata liikkuvuutta eikä estää sitä, ja toivomme, että yhteistyömme johtaa tämänsuuntaiseen tulokseen.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänään käsittelemämme asetus on tärkeä saavutus EU:n historiassa. Haluamme saattaa asetuksen ajan tasalle ja selkeyttää sitä, ja olemme työskennelleet tuon tavoitteen saavuttamiseksi yli 10 vuotta. Näyttää siltä, että olemme pääsemässä tavoitteeseen tänään, ensimmäisessä käsittelyssä. Hyvä jäsen Lambert, suokaa anteeksi, yleensä kiittäisin ensimmäiseksi esittelijää, mutta tällä kertaa haluan kiittää komission yksiköitä. Kiitän ensinnäkin yksikönpäällikkö Rob Cornelissenia, joka ei ole ainoastaan saanut neuvostoa vakuuttuneeksi, vaan on myös tukenut meitä neuvoillaan ja toimillaan, sekä muita kollegoitamme ja erityisesti Herwig Verschuerenia, joka on myös antanut huomattavan panoksen. Arvoisa puhemies, eikä tässä vielä kaikki. Palaan aiheeseen pian. Kaikki parlamentin ryhmät ovat jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia. Haluamme, että tämä asetus on ajoissa valmis tulevaa laajentumista ajatellen. Se on ensiarvoisen tärkeää. Lisäksi sosiaaliturvaa koskeva asetus saatetaan voimaan yhteispäätösmenettelyllä, vaikka neuvosto vaatii yksimielistä päätöksentekoa. On aivan oikein, että tähän saadaan HVK:ssa muutos. Luettelen seuraavaksi asetuksen hyvät puolet. Asetuksen soveltamisalaa on laajennettu. Kaikkia jäsenvaltioiden alueella laillisesti asuvia kohdellaan nyt tasavertaisesti. Toisin sanoen heillä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin jäsenvaltioiden kansalaisillakin.
Toiseksi saavutetut oikeudet säilyvät jatkossakin. Nyt on ensimmäisen kerran laadittu selkeät ja yksiselitteiset säännöt oikeuksien siirtämisestä sosiaaliturvan yhteydessä, vaikka joissakin jäsenvaltioissa vakuutukset kattavatkin ainoastaan määrätyt kaudet. 
Kolmanneksi eläkkeitä koskevia määräyksiä on selkeytetty huomattavasti. Myös varhaiseläkkeitä koskevat järjestelyt, jotka ovat aiheuttaneet ongelmia monille ihmisille, otetaan mukaan yhteensovittamiseen niissä tapauksissa, joissa ongelmia vielä esiintyy.
Neljänneksi ulkomailla sairastuvien oikeudet selkeytyvät. Kaikilla on samat oikeudet silloin, kun tarvitaan kiireellistä hoitoa ulkomailla. Lisäksi olisimme hyvin tyytyväisiä tarkistukseen, jossa ulkomailla saatavaa sairaanhoitoa koskevaa lupavaatimusta muutettaisiin siten, että siinä otettaisiin huomioon yhteisöjen tuomioistuimen uusimmat päätökset. Toisin sanoen - englanninkielisessä toisinnossa on sattumoisin kielioppivirhe - avohoitoa varten ei tarvita erityistä lupaa, vaikka sairaalahoitoa varten sellainen tarvitaankin.
Rajatyöntekijät. Eläkkeelle jääneet rajatyöntekijät säilyttävät oikeutensa siinä valtiossa, jossa ovat työskennelleet. Uutta on se, että myös rajatyöntekijöiden perheenjäsenet saavat oikeuksia.
Työttömyys. Työttömien mahdollisuuksia parannetaan: työttömät voivat etsiä työtä ulkomailta tietyin edellytyksin menettämättä etuuksiaan. Mainitsen ohimennen, että olen kollegoideni kanssa jättänyt käsiteltäväksi tätä kohtaa koskevan tarkistuksen. Haluaisin, että neuvosto kannattaisi yksimielisesti tarkistusta, jolla Luxemburgille annetaan viiden vuoden siirtymäkausi, sillä rajatyöntekijöiden suuren määrän vuoksi uusi asetus vaikuttaa erityisesti Luxemburgiin. Rajatyöntekijöillä on näin tilaisuus sopeutua uuteen etuusjärjestelmään työskentelyvaltiossaan ja olla sen työmarkkinoiden käytettävissä. Tarkistuksia on jätetty myös muun muassa elinavustuksista. Uudelleen laadittu 55 artikla, jonka esittelijä Lambert jo mainitsi, on paljon parempi, ja toivon sen saavan kannatusta.
Kahdeksas kohta. Vammaiset eivät enää menetä etuuksia muuttaessaan toiseen jäsenvaltioon. Olen tästä erityisen tyytyväinen, varsinkin näin vammaisten teemavuonna.
Yhdeksäs kohta. Tämä kohta ei ole aivan itsestään selvä, mutta on kuitenkin tärkeä: sen mukaan jäsenvaltiot eivät enää saa pitkittää ongelmia, vaan niiden on löydettävä asianmukainen ratkaisu tietyn ajan kuluessa.
Kaksi lyhyttä kohtaa. Ensimmäinen koskee samaa sukupuolta olevien henkilöiden avioliittoja, joista on keskusteltu paljon. Onko arvoisan komission jäsenen mielestä oikein, että ne 13 jäsenvaltiota, jotka eivät tunnusta samaa sukupuolta olevien henkilöiden avioliittoa eivätkä ole sisällyttäneet sitä perhelainsäädäntöönsä, pakotetaan tekemään se yhteensovittamista koskevalla direktiivillä? Eikö tarkistus 20 olisi asetuksen kannalta ongelmallinen? Sen sijaan suhtaudun myönteisesti tarkistukseen 49.
Emme ole myöskään selvittäneet ongelmaa, joka aiheutuu silloin, kun sosiaaliturvajärjestelmässä noudatetaan työskentelyvaltiota koskevaa periaatetta, mutta verolainsäädännössä näin ei tehdä. Tämä on toinen kohta, johon pitäisi mielestäni löytää johdonmukainen ratkaisu. Kaiken kaikkiaan olen kuitenkin erittäin tyytyväinen ehdotukseen.

Weiler (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, eurooppalaisten työmarkkinoiden toteuttaminen on itse asiassa kaikkien jäsenvaltioiden tavoite, ja vuodesta 1971 alkaen meillä on ollut myös väline tähän tarkoitukseen, asetus (ETY) N:o 1408/71. Miten asiat siis käytännössä ovat? Muutamat jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteelle useita esteitä ja antaneet niiden jäädä voimaan. Siksi olen iloinen, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 uudistus, joka olisi pitänyt toteuttaa jo kauan sitten, on vihdoinkin käsiteltävänä. Ellei tätä neuvoston yksimielisyyttä edellyttävää järjetöntä sääntöä olisi ollut, uudistusta olisi käsitelty jo paljon aikaisemmin.
Siitä huolimatta olemme osoittaneet, että pystymme selviytymään sekä laajentumisesta että sosiaalipolitiikan uudistuksen syventämisestä hieman ennen vaalikauden loppua.
Uudistuksesta voidaan ensinnäkin sanoa, että se tekee asiat yksinkertaisemmiksi, mikä on sekä kansalaisten että parlamentin tahto. Lisäksi siinä on otettu huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisuja muun muassa sellaisissa kysymyksissä, jotka koskevat oikeutta sairaanhoitopalveluihin. Asetukseen on tehty myös laadullisia uudistuksia, ja parlamentti ja valiokunta ovat kannustaneet komissiota laatimaan niiden sanamuodon sen mukaisesti. Niihin sisältyy esimerkiksi työttömien oikeus jäädä Eurooppaan etsimään työtä kuuden kuukauden ajaksi. Tämä merkitsee, että perheenjäsenet ja ne, jotka eivät enää ole mukana työelämässä, otetaan mukaan asetuksen soveltamisalaan. Kaikki nämä kysymykset kuuluvat soveltamisalaan, koska emme tietenkään kutsu Eurooppaan vain työntekijöitä, vaan myös heidän perheensä.
Jäsen Oomen-Ruijtenin tavoin olen erityisen iloinen siitä, että olemme toteuttaneet vammaisia koskevia erityisjärjestelyjä, joita neuvosto ei alun alkaen halunnut hyväksyä. Toivon, että pystymme nyt pääsemään sovitteluratkaisuun. On tärkeää, ettei yksikään, joka haluaa hyödyntää mahdollisuutta vapaaseen liikkuvuuteen ja jota haluamme kannustaa toteuttamaan tätä mahdollisuutta, putoa sosiaaliturvajärjestelmän turvaverkon läpi. On myös tärkeää toistaa, että tässä on kyse yhteensovittamisesta ja oikeuksien tunnustamisesta eikä sosiaalietuuksien siirtämistä valtiosta toiseen.
Asioista oli myös jonkin verran erimielisyyksiä. Kiistaa ei kuitenkaan tullut esittelijä Lambertin kanssa, jota kiitän yhteistyöstä, eikä varsinkaan PPE-DE -ryhmän kanssa, lukuun ottamatta perheitä koskevaa kohtaa, jonka jäsen Oomen-Ruijten juuri mainitsi. Joidenkin jäsenvaltioiden näkemys perheestä on hyvin kapea-alainen - mielestäni se on 1900-luvun näkemys - kun taas toisten on nykyaikaisempi ja 21. vuosisadan ajattelun mukainen. Mielestämme on tärkeää, että perheen määritelmällä - sitten kun siitä päätämme - ei ole oikeudellista merkitystä asetuksen kannalta ja ettemme ikään kuin pakota jäsenvaltioita hyväksymään tiettyä elämäntapaa. Siksi meidän olisi ehkä oltava hiukan suvaitsevaisempia.
Viimeiseksi huomautan, että minulle ja ryhmälleni on erittäin tärkeää, että - niin laaja ja merkittävä kuin tämä uudistus onkin - asetus jätetään avoimeksi. Epäilemättä esiin tulee useampia tapauksia, joihin meidän on puututtava, varsinkin kun unioniin ensi vuonna liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota, jolloin saamme uutta kokemusta ja saatamme joutua tekemään lisää muutoksia. Tästä syystä kannatamme komission ajatusta joustavista toimista avoimeksi jätetyillä aloilla sekä toistaiseksi ratkaisematta jääneiden kysymysten sääntelyä. Tämä koskee muun muassa verotusta ja mahdollista kaksinkertaista verotusta, ja näitä asioita käsitelläänkin todennäköisesti seuraavalla lainsäädäntökaudella.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, voin myös omalta osaltani todeta olevani ilahtunut siitä, että komissio pyrkii yksinkertaistamaan liikkuvuuden edistämistä, sillä siitä tässä todellisuudessa on kysymys. Meidän kaikkien mielestä kansalaisten on voitava vaatia oikeutta työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Tähän mennessä siinä ei ole onnistuttu. Tilastojen mukaan vain noin kaksi prosenttia kansalaisista työskentelee toisessa valtiossa. Tässä yhteydessä haluaisin kuitenkin myös esittää joitakin arvostelun sanoja, jotka eivät koske parlamenttia. Jälleen kerran olemme kyenneet hyvään yhteistyöhön muiden Euroopan parlamentin jäsenten kanssa. Kuten jäsen Oomen-Ruijten totesi, myös yhteistyö Euroopan komission kanssa sujui moitteettomasti. Pidin kuitenkin ikään kuin Damokleen miekkana sitä, että Eurooppa-neuvosto uhkaa kaiken jälkeen keskeyttää asian käsittelyn, ellemme saa vaatimuksiamme hallintaan. Mielestäni tätä on vaikea hyväksyä, varsinkin kun kyse on rajatyöntekijöistä. Tuen väittämääni muutamilla esimerkeillä. Minun alueellani, joka sijaitsee Belgian raja-alueen - jossa asun - ja Alankomaiden välissä, on hiljattain tarjoutunut tilaisuus sijoittaa 800 työntekijää aivan rajan toisella puolella sijaitsevan suuryrityksen, Volvon, palvelukseen. Ihmisiä palkataan varmasti omalta alueeltani. Epäröin kuitenkin kehottaa ihmisiä ottamaan työtä vastaan, ellei heille anneta täysiä takeita asianmukaisesta ja kunnollisesta sosiaaliturvasta. Mielestäni on mahdotonta selittää esimerkiksi 62-vuotiaalle työkyvyttömälle naiselle, että hän menettää työkyvyttömyyseläkkeensä Belgiassa, eikä ole oikeutettu vanhuuseläkkeeseen Alankomaissa ennen kuin täyttää 65 vuotta. Tällaisia tapauksia ei pystytä selvittämään, koska yhteensovittaminen on vielä riittämätöntä. Olemmekin tehneet yhteistyötä ja jättäneet käsiteltäväksi vielä muutaman tarkistuksen välttääksemme tällaiset tilanteet tulevaisuudessa. Näillä tarkistuksilla haluamme velvoittaa toimielimet ja jäsenvaltiot yhteensovittamaan toimensa tehokkaammin. Tarkistukset, jotka useampi ryhmä onneksi jätti käsiteltäviksi yhdessä, koskevat erityistapauksia, jotka usein vaikuttavat rajatyöntekijöihin. Annan tukeni näille tarkistuksille. Mielestäni on anteeksiantamatonta, että jäsenvaltiot eivät kykene eivätkä halua tunnustaa tätä ongelmaa. Emme voi hyväksyä sitä, että Euroopan yhdentyminen vaarantuu, koska muutamien jäsenvaltioiden virkamiehet ja poliitikot pitävät rajatyöntekijöitä toisarvoisena kysymyksenä. Olenkin tyytyväinen siihen, että Euroopan komissio tekee ehdotuksessaan kaikkensa saadakseen jäsenvaltiot tekemään yhteistyötä. Toivon, että sen jälkeen kun tämä asetus on annettu, se myös saatetaan voimaan, ja kehotan komissiota huolehtimaan siitä.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä Lambertin mietinnössä tuodaan esiin lukuisia erittäin mielenkiintoisia toimenpiteitä. Mietinnön tärkein tavoite on varmistaa, etteivät unionin alueella liikkuvat henkilöt joudu epäedulliseen asemaan sosiaaliturvaoikeuksiensa osalta. Niille parlamentin jäsenille, jotka toivovat sekä kulttuurien että ihmisten välisen vuorovaikutuksen lisääntyvän henkilöiden vapaan liikkuvuuden myötä, tämä mietintö on todellakin oikeansuuntainen. Euroopan yhdentymistä edistävät osaltaan sääntelyn yksinkertaistaminen ja yhteensovittaminen sekä tasapuolisen kohtelun periaatteeseen perustuvien menettelyjen yhdenmukaistaminen, jolla taataan muiden jäsenvaltioiden palkatuille työntekijöille ja itsenäisille ammatinharjoittajille samat oikeudet kuin vastuussa olevan jäsenvaltion kansalaisillekin.
Jotkin mietinnössä mainitut toimenpiteet ovat erityisen huomionarvoisia. Mielestäni ne ovat sopusoinnussa yhteiskunnissamme tapahtuneiden muutosten kanssa. Tarkoitan erityisesti halua kohdella äitiyttä ja isyyttä tasavertaisesti, ehdotusta kolmansien maiden kansalaisten sisällyttämisestä direktiivin soveltamisalaan sekä "talouteen kuuluvan jäsenen" määritelmän soveltamista myös pysyvässä parisuhteessa eläviin avopareihin sukupuolesta riippumatta.
Arvoisa komission jäsen, vaikka minä ja ryhmäni tuemmekin mietintöä, haluan kuitenkin korostaa miten ristiriitaista on, että esiin tuoduista pyrkimyksistä huolimatta saatamme olla toteuttamassa toimenpiteitä, jotka eivät tarjoa yhtä kattavaa turvaa kuin useiden Euroopan valtioiden sosiaaliturvajärjestelmät. Esimerkiksi Ranskassa, Italiassa ja Saksassa aiotaan pian toteuttaa tai on jo toteutettu uudistuksia, joiden tarkoituksena on nykyisten sosiaaliturvajärjestelmien purkaminen Maastrichtin kriteereihin nähden liialliseen julkisen talouden alijäämään vedoten. Lisäämällä yksityisten organisaatioiden toiminta-alaa vähennetään kansallista turvaa tai jopa poistetaan se kokonaan, mikä voi osoittautua kohtalokkaaksi tulevaisuuden kannalta. Eurooppalaisten sosiaaliturvajärjestelmien perusperiaatteet ja -tavoitteet ovat kuitenkin aina ajankohtaisia eurooppalaisen sosiaalisen mallin kehittämisen kannalta. Tämä malli on osoittanut toimivuutensa edistämällä kasvua ja lisäämällä hyvinvointia vuosikymmenten ajan.
Lisäisin vielä, että nämä tavoitteet ovat entistä välttämättömämpiä, koska epävarmuus ja köyhyys lisääntyvät Euroopassa. Eurostatin hiljattain tekemän tutkimuksen mukaan 15:ttä prosenttia unionin kansalaisista uhkaa köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen. Jos kaikki sosiaaliset tulonsiirrot poistetaan, määrä kasvaa 24 prosenttiin, ja tilanne saattaa heikentyä. Euroopassa joudutaan tätä nykyä pohtimaan paljon muutakin kuin yhteensovittamisen täytäntöönpanoa, vaikka se onkin selkeästi keskeisellä sijalla. Kyse on todellisesta yhteiskunnallisesta valinnasta. Haluammeko toteuttaa oikeudenmukaisen ja turvaa tarjoavan taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen mallin, jolla voidaan lisätä kasvua, vai valitsemmeko kaikkien sosiaaliturvajärjestelmien purkamisen sillä uhalla, että epävarmuudessa elävien, köyhien ja syrjäytyneiden määrä karkaa käsistä. Ensimmäinen vaihtoehto edellyttäisi, että perustetaan todellinen eurooppalaisen sosiaalipolitiikan ohjausjärjestelmä, joka perustuu rakenteiden alimman tason yhdenmukaistamiseen. Se edellyttäisi myös Maastrichtin kriteerien uudelleentarkastelua.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi kiittää komissiota. Kaksi nimeä on mainittu: komission jäsen Diamantopoulou ja jäsen Lambert, joka istuu hänen vieressään. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja yhtyä heille annettuihin kiitoksiin. Kuten jäsen Oomen-Ruijten totesi, asioita voidaan tarkastella historiallisesta näkökulmasta kahdella tavalla. Olemme saaneet perintönä sekalaisen kokoelman yhteensovittamisasetuksen (ETY) N:o 1408/71 säännöksiä ja niiden mukautuksia sekä asetukseen jälkeenpäin tehdyt tarkistukset. Lisäksi meillä on joukko ongelmia. Siksi vähäinenkin edistyminen on hyvä asia. Tämä voisi olla historiallinen edistysaskel. Seuraavana pitäisi kenties luoda katsaus menneisyyteen, mutta palaan siihen hetken kuluttua. Haluan ensin arvioida, mitä olemme yhdessä onnistuneet saavuttamaan. Mielestäni jo nämä saavutukset ovat melko lupaavia.
Kuten jäsen Oomen-Ruijten aiemmin totesi, on selvää, että olemme jo saavuttaneet muutamia tuloksia, jotka neuvosto ja komissio voivat hyväksyä. Nämä kysymykset koskevat esimerkiksi kansalaisuutta vailla olevia henkilöitä ja pakolaisia sekä asetuksia tai pikemminkin parannuksia, joilla on poistettu rajatyöntekijöitä koskevia byrokraattisia esteitä, ja tätä luetteloa voisimme vielä jatkaa. Jäljellä on kuitenkin vielä monia ongelmia, kuten kaikki tietävät. Eurooppalaisista vain 2 prosenttia on tavalla tai toisella rajatyöntekijöitä. Kun keskustelee rajatyöntekijöiden kanssa, kuten jotkut ovat henkilökohtaisesti todenneet tehneensä, nämä voivat kertoa, että ongelmat eivät tunne rajoja.
Jätämme myös muutamia kysymyksiä avoimiksi, ja mielestäni meidän olisi jossakin vaiheessa toteutettava seuraavat historialliset toimet. Asioita ei ratkaista käsittelemällä ainoastaan perheen määritelmää, vaan meidän on yritettävä löytää ratkaisu hyödyntämällä Santinin mietintöä. Jos tarkastelemme joitakin muita, vaikkapa perheiden yhdistämiseen ja etuuksiin liittyviä kysymyksiä, eräs asia on aivan selvä. Kyse on nyt sosiaaliturvajärjestelmien paremmasta yhteensovittamisesta ja niiden nykyaikaistamisesta, ja tausta-ajatuksena tässä kaikessa on työntekijöiden liikkuvuus Euroopassa sekä toimivammat työmarkkinat. Tulevaisuudessa meidän on otettava historiallinen askel ja edistettävä yhteensovittamista edelleen jossain toisessa muodossa, sillä muuten emme onnistu ratkaisemaan muita ongelmia. Sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuu paineita kaikissa jäsenvaltioissa, ja itse asiassa järjestelmät ovat keskenään ristiriitaisia, mikä lisää edelleen tilanteen sekavuutta. Tällainen kehitys on mielestäni saatava loppumaan.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan kollegoideni tavoin kiittää Jean Lambertia hänen työstään tämän kysymyksen parissa. Kiitän myös komissiota ja sen henkilöstöä avusta.
Vapaa liikkuvuus on ollut yksi yhtenäismarkkinoiden keskeisistä periaatteista. Jos sen halutaan muuttuvan kuvitelmista todellisuudeksi, on käytettävä tilaisuutta hyväksi ja mahdollistettava sosiaaliturvaetuuksien siirtäminen muuton yhteydessä takaamalla sosiaaliturvaoikeudet. Viime vuosina on monasti yritetty löytää ratkaisu hankalalta vaikuttavaan ongelmaan. Mielestäni neuvoston ja komission laatima ehdotus sekä jotkut parlamentin esittämät ehdotukset tarjoavat parhaan mahdollisen ratkaisun sen varmistamiseksi, että ihmiset, joiden on pakko tai jotka haluavat muuttaa maasta toiseen, voivat olla varmoja oikeudestaan etuuksiin.
Yksi niistä vaikeuksista, joita olemme kohdanneet viime vuosina tämän asetuksen yhteydessä, on sen monimutkaisuus. Se ei ole monimutkainen ainoastaan niille yksityishenkilöille, jotka haluavat hyötyä siitä, vaan myös viranomaisille, jotka joutuvat tulkitsemaan sitä. Yksi hienoista asioista, joita olemme toteuttaneet esittelijä Lambertin ja muiden työhön osallistuneiden kanssa, on ollut tekstin lyhentäminen, sen tekeminen selkeäksi ja ymmärrettäväksi.
Tehtävää on vielä jäljellä, mutta olemme edenneet huomattavasti tavoitteen saavuttamisessa.
Yksi asia, jota minun on vaikea ymmärtää joissakin esitetyissä tarkistuksissa, on kysymys yhdenmukaistamisesta. Kuten esittelijä Lambert mietinnössään toteaa, perusperiaatteena on kansallisten järjestelmien yhteensovittaminen, ei niiden korvaaminen. Olemme todenneet muilla Euroopan unionin toiminta-aloilla, että yhteensovittamisella saavutetaan nopeammin parempia tuloksia yksilön kannalta kuin pakollisella yhdenmukaistamisella. Siksi vastustan joitakin verotuksen yhdenmukaistamiseen tähtääviä tarkistuksia sekä yhtäläisiä oikeuksia työttömyysetuuksiin.
Viimeinen huomioni koskee perheen määritelmää. Se aiheuttaa vaikeuksia monissa valtioissa, joissa tietyntyyppisiä liittoja tai avioliittoja ei tunnusteta. Meidän on varmistettava, että noilla alueilla sovelletaan kansallista lainsäädäntöä. Kaikki valtiot ovat edistyneet yhteensovittamisessa.
Tarkistuksessa 38 esiin tuotuja asioita voidaan parhaiten käsitellä hiljattain täytäntöönpannun asetuksen yhteydessä, eikä niihin pitäisi puuttua enempää.

Hermange (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vapaa liikkuvuus on yksi unionin perustamissopimuksissa määrätyistä neljästä perusvapaudesta. Kuten monet kollegoistani totesivat, on oleellista varmistaa, etteivät Euroopan unionin alueella liikkuvat henkilöt joudu epäedulliseen asemaan sosiaaliturvaoikeuksiensa suhteen, ja siksi sosiaaliturvaa koskeva kansallinen lainsäädäntö on yhteensovitettava. Olenkin vakuuttunut siitä, että yhdenmukaisesti ja koordinoidusti toimivat sosiaaliturvajärjestelmät ovat arvokas etu eurooppalaisille yhteiskunnille. Saavutettujen oikeuksien säilyttäminen, varhaiseläke-etuuksia koskevien toimien yksinkertaistaminen, sairausvakuutuksen selkeyttäminen ja kollegoidemme ehdottamat vammaisille myönnettävät etuudet ovat perustekijöitä tämän erityisesti rajatyöntekijöiden ja unionin alueella liikkuvien henkilöiden sosiaaliturvaa koskevan mietinnön parantamiseksi. Vaikka kyseiset ryhmät muodostavatkin vain pienen osan väestöstä, niiden kohtaamat ongelmat ansaitsevat täyden huomiomme. Mieleeni tulee eräs esimerkki: muistan kutsuneeni Pariisiin belgialaisia lääkäreitä, jotka olivat kotimaassaan toimineet ammatissaan 20 vuotta. Pariisin sosiaalitoimistossa heille sanottiin, että he olivat menettäneet kaikki oikeutensa. Tämä osoittaa, että meidän on suhtauduttava myönteisesti tähän mietintöön.
Muutamat mietinnössä esitetyt tarkistukset ovat kuitenkin jossain määrin ongelmallisia. Tarkoitan erityisesti tarkistusta 3 ja asetuksen soveltamisalan laajentamista, mikä ei mielestäni ole tarkoituksenmukaista ottaen huomioon tällaisen toimenpiteen mahdolliset taloudelliset vaikutukset. Tarkistus 20 puolestaan horjuttaa mielestäni tarpeettomasti asetuksen tasapainoa. Siksi parlamentin olisikin toimittava järkevästi ja hyväksyttävä tarkistus 49, kuten kollegamme Oomen-Ruijten hetkeä aiemmin puheenvuorossaan ehdotti.

Van den Burg (PSE).
Arvoisa puhemies, neljästä sisämarkkinoihin kuuluvasta perusvapaudesta on kaikkein heikoimmin toteutunut henkilöiden, ja varsinkin työntekijöiden, vapaa liikkuvuus. Työvoiman liikkuvuuden lisääminen ja sisärajojen poistaminen työtä etsiviltä on jäänyt pelkäksi unelmaksi. Niille, jotka todellisuudessa toteuttavat tällaista liikkuvuutta, todellisuus on usein painajaista. Vain harvat tuntevat pystyvänsä siihen. Työvoiman liikkuvuus Euroopassa on aivan liian vähäistä, ja niihin, jotka todella ottavat ratkaisevan askelen, kiinnitetään aivan liian vähän huomiota. Suurimmissa kaupungeissa toimivat poliitikot pitävät näiden ihmisten asioita usein toisarvoisena kysymyksenä, joka koskettaa kaukana keskuksista sijaitsevia valtioiden reuna-alueita. Meille eurooppalaisille poliitikoille ja päätöksentekijöille huomautetaan usein, ettemme saisi sekaantua sosiaaliturvaan, koska se on kansallinen kysymys. Meidän olisi pitäydyttävä asetuksessa (ETY) N:o 1408/71. Kuten asetuksen nimestäkin käy ilmi, se on yli 30 vuotta vanha, ja ajan myötä sen merkitys on hämärtynyt. Lisäksi kesti viisi vuotta, ennen kuin neuvosto pääsi edes jonkinlaiseen yksimielisyyteen komission vuonna 1998 esittämästä selkeyttämisehdotuksesta. Tämä on ollut työläs prosessi, eikä sitä ole saatu lähimainkaan päätökseen, mutta onneksi sille on nyt laadittu selkeät suuntaviivat. Koska muut jäsenet ovat jo maininneet ne, en toista niitä tässä. Arvostan suuresti sitä työtä, jota komissio ja neuvoston työryhmät sekä tietenkin esittelijämme Jean Lambert, ovat tehneet. Esittelijä on käynyt laajoja neuvotteluja muiden elinten kanssa, mutta ongelmia on tästä huolimatta edelleen paljon. Minusta vaikuttaa siltä, että olemme ratkaisseet monet noista ongelmista tarkistusten ansiosta, jotka on usein laadittu yhteistyössä komission ja neuvoston kanssa. Käytännön asioita vaikeuttaa kuitenkin vielä kaksi merkittävää pullonkaulaa.
Ensinnäkin on tärkeää tietää, mitä toimia jäsenvaltiot todellisuudessa sisällyttävät asetuksen soveltamisalaan ja mitä poikkeuksia ja tekosyitä ne keksivät kiertääkseen säännöksiä. Tästä syystä soveltamisesta annettu asetus ja liitteet ovat erittäin tärkeitä. Niitä ei ole tähän mennessä esitelty meille, mutta neuvosto valmistelee niitä parastaikaa. Mielestäni meidän on ehdottomasti otettava ne huomioon, kun päätämme lopullisesta kannastamme. Jäsenvaltioille on ilmoitettu tästä, ja yhdessä kansallisissa kansanedustuslaitoksissa toimivien kollegoidemme kanssa seuraamme tarkoin ministereitä ja neuvoston edustajia tässä prosessissa.
Toiseksi käytännön ongelmat koskevat usein muita määräyksiä ja säädöksiä, jotka eivät tarkkaan ottaen kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan. Näin on esimerkiksi silloin, kun sosiaaliturvaa koskevassa sääntelyssä käytetään ikärajoja tai annetaan jäsenvaltioiden perhelainsäädäntöön perustuvia määritelmiä niistä ihmisistä, joilla on johdettuja oikeuksia. Alankomaissa on myös melko tavallista yhdistää sosiaaliturvaa koskevia yleisiä säännöksiä perustaksi ja käyttää niiden ohella muita säädöksiä, jotka jäävät sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevan asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Verotussäännökset ovat toinen laaja ongelma-alue, koska eurooppalaisia yhteensovittamissääntöjä ei ole. Jäsenvaltioiden välillä on ainoastaan kahdenvälisiä sopimuksia, jotka ovat usein ristiriidassa näiden verotussäännösten kanssa, eivätkä ole nyt käsiteltävän asetuksen säännösten mukaisia. Tämä on valtava ongelma varsinkin rajatyöntekijöille, jotka asuvat ja työskentelevät eri jäsenvaltiossa. Komissio on vakuuttanut, ettei kaikkia ongelmia voida ratkaista asetuksella, ja siksi olemme siirtäneet osan tarkistuksista artikloista johdanto-osan kappaleisiin. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, ettei komission ja neuvoston tarvitsisi suhtautua niihin yhtä vakavasti. Haluan korostaa tätä melko painokkaasti. Odotan, että komissio - joka saattaa tällä välin vaihtua - tekee näissäkin kysymyksissä tehokkaita aloitteita ajallaan, koska on vähintään yhtä tärkeää ratkaista nämä ongelmat kuin nykyiseen asetukseen sisältyvät ongelmat.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, vierailen usein yrityksissä ja ihmisten luona Tanskan ja Saksan välisellä rajalla, ja kuulen yhä uudestaan niistä ongelmista, joita eri puolilla rajaa asuminen ja työskentely aiheuttavat. Siksi monet eivät edes kokeile tällaista vaihtoehtoa. Itse asiassa vain 1 000 henkilöä kulkee työmatkoja Tanskan ja Saksan välisen rajan yli siitä huolimatta, että työttömyys on rajan eteläpuolella pysähtynyt 12 prosenttiin, kun taas rajan pohjoispuolella se on vain 6 prosenttia. Kielivaikeudet asettavat selvästikin esteitä työn vastaanottamiselle rajan toiselta puolelta, mutta myös verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmien väliset erot ovat merkittävä tekijä.
Tanskassa erona on tietenkin se, että rahoitamme rajatylittävät sosiaaliturvajärjestelmämme yleisen verotusjärjestelmän kautta, kun taas muualla EU:ssa käytetään enemmän kohdennettuja sosiaaliturvamaksuja. Tämä on osasyynä niihin ongelmiin, joita meillä on. En niinkään välittäisi siitä, jos Tanskassa toteutettaisiin uudistuksia, joiden avulla tulevissa maksuissa otettaisiin paremmin huomioon yksilön vastuu yhteisestä hyvinvoinnista ja joiden myötä sosiaaliturvajärjestelyjen kustannuksia selkeytettäisiin lisäämällä kohdennettujen maksujen määrää. Tällaiset uudistukset saattaisivat vähentää ongelmia, joita Tanskan sosiaaliturvajärjestelmä aiheuttaa suhteessa muiden valtioiden järjestelmiin.
Asia ei kuitenkaan ole esityslistalla tällä hetkellä. Käsittelemme nyt sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen yksinkertaistamista jäsenvaltioiden välillä. On välttämätöntä yksinkertaistaa näitä hankalia määräyksiä, joiden monimutkaisuus on vuosien mittaan vähitellen vain lisääntynyt.
Kiitän esittelijä Lambertia hänen tekemästään työstä. Kannatan sitä, että parlamentti pyrkii tekemään yhteistyötä neuvoston kanssa näissä kysymyksissä ja käsittelemään niitä sen kanssa samanaikaisesti. Emme saa viivyttää uudistuksia tarpeettomasti. Uskoakseni uudistukset olisi helpompi saada toteutettua ennen laajentumista kuin sen jälkeen. Siksi emme saa tuijottaa vain ihanteita, niin että emme kykene saavuttamaan toimivaa ratkaisua juuri nyt.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jos halutaan turvata henkilöiden vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa, on oleellista turvata heidän sosiaaliturvaoikeutensa. Kiitänkin esittelijä Lambertia, jonka tekemä työ on ensiarvoisen tärkeää.
Kenenkään ei pitäisi jäädä Euroopan unionin nykyisten sosiaaliturvajärjestelmien ulkopuolelle, ei myöskään kolmansien maiden kansalaisten, vaikka tätä kysymystä onkin käsitelty toisessa yhteydessä. Mielestäni meidän ei kuitenkaan pitäisi nyt tässä yhteydessä laatia kattavaa luetteloa yhteensovittamisen piiriin kuuluvista sosiaaliturvajärjestelmistä. Näin meille jää mahdollisuus tehdä lisäyksiä myöhemmin, jos ja kun ongelmia ilmenee.
Haluan korostaa, että komission omiin ehdotuksiin ja aloitteisiin, joiden tavoitteena on asetuksen (joka, kuten tiedämme, on peräisin vuodelta 1971) saattaminen ajan tasalle, on suhtauduttava myönteisesti. Meidän on kuitenkin mentävä pidemmälle unohtamatta asetuksen neljää periaatetta, kuten esittelijä huomauttaa. Korostaisin ennen kaikkea määrättyjä ehdotuksia, joiden tavoitteena on parantaa parlamentille esiteltyä luonnosta: on tunnustettava, että henkilöiden, jotka luopuvat työpaikasta tietyssä jäsenvaltioissa perhesyistä, ei pitäisi sen vuoksi menettää oikeuttaan työttömyyskorvaukseen uudessa asuinvaltiossa; säännökset olisi laajennettava koskemaan pakolaisia, kansalaisuutta vailla olevia henkilöitä ja heidän jäsenvaltioissa asuvia perheitään; rajatyöntekijät, pakolaiset ja kansalaisuutta vailla olevat henkilöt sekä heidän oikeutensa tulisi määritellä, vaikka nämä oikeudet olisi ulotettava koskemaan myös heidän perheitään. Lisäksi olisi tunnustettava eläkkeelle jääneiden rajatyöntekijöiden oikeudet, laajennettava perheen käsitettä ja sisällytettävä soveltamisalaan isyysloma. Ehdotuksiin kuuluu myös jo mainittu vammaisten aseman parantaminen, jolla varmistetaan, etteivät he menetä väliaikaisesti oikeutta työkyvyttömyysetuuksiin tai joudu hakemaan tätä oikeutta uudestaan. Lisäksi ehdotuksissa annetaan kahdelle tai useammalle jäsenvaltiolle mahdollisuus tehdä keskenään sopimuksia asetuksen periaatteiden ja hengen mukaisesti.
Mielestäni on kuitenkin valitettavaa, että jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä on yritetty heikentää monin tavoin, erityisesti omassa kotimaassani. Tämä saattaisi vaarantaa monet niistä oikeuksista, joita tässä puolustamme. Siksi vaadin, että nämä ehdotukset otetaan huomioon ja että yritykset heikentää jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä tutkitaan tarkasti.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää lämpimät kiitokseni esittelijälle hänen tekemästään työstä. Ajattelin usein, että tämän mietinnön käsittely kestäisi koko hänen toimikautensa, sillä se on ollut käsiteltävänä lähes yhtä kauan. Tähän ei ole ollut syynä esittelijän saamattomuus, sillä hän on todellakin tehnyt valtavasti töitä, vaan pikemminkin se, ettei neuvosto ole ahkeroinut riittävästi. Jäsen Oomen-Ruijten totesi aivan oikein, ettei käsittelyn viivästyminen johtunut myöskään komission ahkeruuden puutteesta. Tämä viittaa siihen, että kyse on poliittiselta kannalta hyvin vaikeasta asiasta. Miksi? Koska kyse on suurista rahasummista. Se on ensimmäinen syy.
Toiseksi haluan huomauttaa, että jokapäiväisessä elämässä jäsenvaltiot eivät lainkaan ota huomioon niitä ihmisiä, jotka satunnaisesti poikkeavat asetetuista kaavoista. Jäsenvaltiot olettavat jokaisen pysyvän omassa maassaan syntymästä kuolemaan saakka. Ne vieläpä pitävät erittäin hankalana sitä, että ihmiset horjuttavat vallitsevaa tilannetta muuttamalla ulkomaille. Ne saattavat olla valmiita toteuttamaan joitakin toimia, mutta niin vähän kuin mahdollista, ja yrittävät saada itselleen takaisin mahdollisimman paljon. Talousarviossa mahdollisesti ilmenevät hankaluudet kohdistuvat ensimmäisenä juuri näihin ihmisiin. Siksi asetusta käytetään myös pikemminkin oikeuksien rajoittamiseen kuin niiden lisäämiseen. Jokaisen, joka haluaa tarkastella tilannetta perusteellisemmin, pitäisi ottaa selvää siitä, mitä tässä suhteessa on tapahtunut Alankomaissa ja Belgiassa, joista kumpikaan ei ole millään lailla syytön.
Lopuksi haluaisin tuoda esiin verotukseen ja sosiaaliturvaan liittyvät kysymykset, joista on vielä erimielisyyksiä. Mielestäni jäsen Jensen esitti jo hyvin paikkansapitävän huomion tästä asiasta. Hänen esimerkkinsä Tanskasta oli yksi parhaista, koska siellä koko sosiaaliturva rahoitetaan verovaroilla. On kiusallista, että joissain tapauksissa ihmiset maksavat veroja toiseen valtioon ja sosiaaliturvamaksuja toiseen. Koska sosiaaliturvamaksut ovat esimerkiksi Belgiassa suhteellisen korkeat, ja Tanskassa niitä ole lainkaan ainakaan vastaavien maksujen muodossa, on todella onnetonta joutua maksamaan veroja Tanskassa ja sosiaaliturvamaksuja Belgiassa. Päinvastainen tapaus on tietenkin poikkeuksellisen onnekas, koska veroja maksetaan Belgiassa suhteellisen vähän ja sosiaalietuudet ovat Tanskassa erittäin hyvät. Tämä asia on edelleen ongelmallinen, ja sitä on käsiteltävä uudelleen. Tämä ei ole yhdenmukaistamista, mutta on tärkeää, että näitä kahdentyyppisiä veroja kohdellaan samalla tavoin ainakin samassa valtiossa, ja meidän on todellakin perusteellisesti puututtava tähän kysymykseen. Ellemme ratkaise sitä, emme koskaan saa perustettua vakaita työmarkkinoita Eurooppaan.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, edellisen puhujan tavoin haluan kiittää esittelijä Lambertia hänen tekemästään työstä. Arvoisa komission jäsen, lisäksi haluan kiittää myös komission henkilöstöä sen tekemästä työstä sekä parlamentin valiokunnan ja komission välille kehittyneestä yhteistoiminnasta. Sen avulla onnistuttiin selkeyttämään ja päivittämään asetusta, joka koskee yhtä Euroopan unionin perustekijöistä: vapaata liikkuvuutta. Kuten totesitte, vapaa liikkuvuus ei koske ainoastaan työntekijöitä, vaan kaikkia unionin kansalaisia.
Asetusta on selkeytetty ja päivitetty, ja siinä otetaan huomioon sekä yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisut että työelämän ja tietyntyyppisten itsenäisten ammatinharjoittajien nykytilanne. Mielestäni meidän on suhtauduttava asetukseen myönteisesti ja vaadittava, että työ saadaan päätökseen vuoden loppuun mennessä, ennen laajentumista, sillä se helpottaa tavoitteiden saavuttamista.
Koska minulla on enää vähän puheaikaa jäljellä, haluan keskittyä yhteen seikkaan: rajatyöntekijöiden tilanteeseen. Nämä ihmiset ovat mitä suurimmassa määrin eurooppalaisia, ja juuri he kärsivät lainsäädännön eroista. Heidän on myös kaikkein vaikein käsittää Euroopassa tapahtuvaa kehitystä. Heidän vuokseen olisi kuitenkin tehtävä kaikki voitava, jotta rajat ylittävä työnteko olisi mahdollista.
Kuten jo todettiin, edistystä on selvästi tapahtunut. Haluan kuitenkin korostaa, että on välttämätöntä tutkia uusia yhteistyömuotoja ja kehittää uudenlaista toimielinten välistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kesken, mikäli asetusten täytäntöönpanoa koskevat ongelmat jatkuvat ja erityisesti silloin, kun asetusten täytäntöönpanossa on eroja. Tällaisia eroja on paljon, ja myös yhdenmukaistaminen on viivästynyt monin tavoin.
Tätä olennaista kysymystä koskevia ehdotuksia on esitetty tarkistuksissa 51 ja 52, joista äänestetään huomenna. Mielestäni yhteensovittaminen edellyttää jatkuvaa panostusta ja hienosäätöä. Nykyään yhteensovittaminen on välttämätöntä, sillä vastuu näillä aloilla kuuluu jäsenvaltioille. Se ei kuitenkaan tarkoita, ettei meidän tarvitsisi pohtia mahdollista yhdenmukaistamista eurooppalaisen sosiaalisen mallin turvaamiseksi.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on itsestään selvää, että Euroopan valtioiden sosiaaliturvaa säätelevää lakien ja asetusten sekamelskaa on yhdenmukaistettava. Yhdenmukaistaminen pidetään kuitenkin minimissä, eikä valtioiden sosiaalilainsäädäntöä koskaan pyritä mukauttamaan siihen kansalliseen lainsäädäntöön, joka on työtekijöiden kannalta edullisinta. Jotkut Euroopan parlamentin esittämät tarkistukset parantavat neuvoston asetusehdotusta, ja äänestämme niiden puolesta. On kuitenkin mahdotonta keskustella näistä vähäisistä muutoksista tuomitsematta unionin jäsenvaltioiden nykyistä politiikkaa, jonka yleinen linja on työntekijöiden sosiaaliturvan heikentäminen, eläkkeiden pienentäminen, sosiaaliturvamaksujen korottaminen ja etuuksien leikkaaminen. Lyhyesti sanottuna, tämä on tilanne useimmissa Euroopan valtioissa. Niissä joudutaan vähitellen tai äkkiarvaamatta sellaiseen tilanteeseen, että pienipalkkaisten työntekijöiden, itsenäisten ammatinharjoittajien ja työttömien on käytännöllisesti katsoen mahdotonta saada kunnon toimeentuloa. Terveydenhuollosta tulee yhä suuremmassa määrin rikkaiden etuoikeus. Se on häpeällistä.
Miksi poliittiset linjaukset ovat tällaisia, vaikka kansallinen vauraus lisääntyy? Se lisääntyy tosin hitaasti, mutta kuitenkin. Esimerkiksi Ranskassa sanotaan sosiaaliturvajärjestelmän olevan tappiollinen. Miksi? Osittain se johtuu työttömyydestä, josta työntekijät eivät ole vastuussa vaan pikemminkin sen uhreja. Pääasiassa se johtuu kuitenkin siitä, että valtio käyttää sosiaaliturvaan tarkoitettuja varoja työnantajien hyväksi alentamalla sosiaalikustannuksia.
Se, mitä hallitukset kutsuvat eläkeuudistukseksi tai sosiaaliturvan uudistamiseksi, on pohjimmiltaan rikkaiden siivelläeläjien vähemmistöä hyödyttävää laajamittaista ryöstöä työntekijöiden kustannuksella. Käytän hyväkseni tätä puheenvuoroa ilmaistakseni, että eurooppalaisilla työntekijöillä on moraalinen oikeus puolustaa itseään, lakkoilla ja osoittaa mieltään, sillä heillä ei ole muuta keinoa vastustaa tällaista järjestäytynyttä ryöstämistä.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää, joka on käsitellyt tätä mutkikasta ja tärkeää selontekoa antaumuksella ja innostuneesti. On todella kannatettava periaate pyrkiä selkeyttämään sosiaaliturvaa koskevia määräyksiä ja saattamaan ne ajan tasalle, jotta niistä tulisi tehokkaammat ja käyttäjäystävällisemmät. Vaikka suhtaudunkin myönteisesti useisiin esittelijän mainitsemiin näkökohtiin, hänen ehdotuksensa menevät mielestäni tietyssä suhteessa liian pitkälle.
Vastustan tarkistuksia 1, 44 ja 45, koska niissä viitataan verotukseen. Olen kuullut useiden kollegoiden näkemyksiä tästä aiheesta, ja suhtaudun erityisen myönteisesti esittelijän huomioihin, joiden mukaan tämä asetus ei ehkä ole oikea väline verotuksen käsittelyyn. Olen samaa mieltä. Asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 käsitellään sosiaaliturvan yhteensovittamista. Sen oikeusperusta on 42 artikla, joka ei liity millään lailla verotukseen.
Ymmärrän, miksi jotkut kollegat haluaisivat laajentaa asetuksen soveltamisalaa verotukseen, mutta se ei kuulu yhteisön toimivaltaan, eikä sen pitäisi tulevaisuudessakaan kuulua, ei epäsuorasti eikä varsinkaan suoraan. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, toivon komission voivan vielä hylätä ne. Pyydän komission jäsentä harkitsemaan tätä kohtaa uudelleen.
Vastustan myös työttömyysetuuksien maksamista koskevia tarkistuksia 2 ja 43, jotka menivät valiokunnassa juuri ja juuri läpi. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 säännöksillä on saatava aikaan tasapaino työvoiman liikkuvuuden tukemisen ja väärinkäytöksien torjumisen välillä. Mielestäni tarkistuksessa käytetty ilmaus "perhesyyt" on liian epämääräinen. EU:n kansalaisilla on ja tulee olla oikeus etsiä työtä kaikissa jäsenvaltioissa. Se, että he hakisivat työttömyysetuuksia jäsenvaltiosta, jossa eivät ole työskennelleet ja että EU antaisi heille oikeuden etuuksiin yksittäisen jäsenvaltion määräyksistä riippumatta, ei ole järkevää. Ymmärrän ongelman, mutta tämä ei ole ratkaisu siihen.
Mielestäni on suositeltavaa puoltaa useita muita esittelijän tarkistuksia, mutta mainitsemistani syistä en suosittele koko mietinnön hyväksymistä.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, asetusta (ETY) N:o 1408/71 olisi pitänyt laajentaa, päivittää ja selkeyttää jo kauan sitten. Olemme odottaneet sitä jo 30 vuotta. Saavutettu edistys on esittelijä Lambertin, komission, näiden kummankin henkilöstön sekä parlamentin muiden ryhmien ansiota. Asetuksen selkeyttämiseen ovat varmastikin tyytyväisiä ne, joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, sillä se on varsinainen miinakenttä niille, jotka joutuvat tulkitsemaan yhteisön tuomioistuimen varsinaisen asetuksen perusteella antamia lukuisia tuomioita.
On toistuvasti todettu, että kyse on yhteensovittamisesta. Pitää paikkansa, että se ei merkitse samaa kuin yhdenmukaistaminen. Väittäisin kuitenkin, että yhdenmukaistaminen on lopulta välttämätöntä. Emme uskalla katsoa totuutta silmiin, jos luulemme voivamme perustaa eurooppalaiset työmarkkinat siirtymättä viime kädessä kohti sosiaaliturva- ja verotusjärjestelmiemme yhdenmukaistamista. On järjetöntä kuvitella, että voisimme ylittää 2 prosentin liikkuvuuden ja saada aikaan todellista työvoiman liikkuvuutta, ellemme suhtaudu asiaan vakavasti. Tarkoituksena on laajentaa asetusta ja saattaa se ajan tasalle. Olen erityisen tyytyväinen muutoksiin, jotka koskevat kodin ja työpaikan välillä matkustavia työntekijöitä, joiden elämää tässä yhteydessä saavutetut muutokset helpottavat huomattavasti.
Olen tyytyväinen myös siihen, että Irlannin hallitus on ilmaissut aikomuksensa asettaa etusijalle tätä ehdotusta koskevan sopimuksen Irlannin puheenjohtajakaudella. Toivottavasti Irlannin ei tarvitse käsitellä asiaa, vaan puheenjohtajavaltio Italia ehtii jo tehdä sen. Joka tapauksessa odotan, että sopimus tehdään, ennen kuin parlamentin istuntokausi päättyy kesäkuussa 2004.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan onnitella ja kiittää vilpittömästi esittelijä Lambertia, joka on onnistunut saamaan käsiteltäväksi tämän asiakirjan, jonka käsittelyä olemme odottaneet jo viisi vuotta.
Asetukseen (ETY) N:o 1408/71 tehdyn aiemman tarkistuksen takia monet sairauden tai työkyvyttömyyden vuoksi taloudellisissa vaikeuksissa olevat eläkeläiset eivät ole pitkään aikaan voineet saada eläkettään tai sairauskorvaustaan muuttaessaan johonkin Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta.
Lambertin mietinnössä asetuksen 27 a artiklaan tehdyssä tarkistuksessa 42 käsitellään tätä kysymystä, ja siinä todetaan, että edellinen asuinvaltio maksaa korvauksen siihen saakka, kunnes uusi asuinvaltio alkaa maksaa oman lainsäädäntönsä edellyttämää korvausta työkyvyttömälle henkilölle.
Jäsen Oomen-Ruijtenin, jäsen Pronkin, jäsen Lambertin ja jäsen Hughesin sekä muiden käsiteltäväksi jättämässä 55 artiklaa koskevassa tarkistuksessa kuitenkin todetaan selvästi, että jos uudessa asuinvaltiossa - esimerkiksi Ranskassa - ei ole annettu määräyksiä tällaisesta etuudesta, sitä ei makseta. Vaikka en usko parlamentin valiokunnan tai parlamentin enemmistön toivovan tällaista, pelkään siitä huolimatta, että jos nämä tarkistukset hyväksytään, Euroopan unionin alueella muuttavat jäsenvaltioiden kansalaiset jäävät edelleen ilman eläkettä.
Toivon, että olen tulkinnut väärin italialaisessa kielitoisinnossa ilmaistun tarkoituksen. Minulla on oikeus selvittää tämä kohta esittelijän kanssa ja toivon, että asetuksella todellakin edistetään yhteisön alueella muuttavien eurooppalaisten työntekijöiden suojelua.

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme kaikki tänään todenneet, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 tarkistamiselle on järkevät perusteet. Tunnemme kaikki henkilöitä, jotka ovat joutuneet vaikeuksiin ottaessaan vastaan työtä kahdessa eri maassa, ja siksi on oleellista korostaa, että ihmisille ei yksinkertaisesti ole annettu sitä oikeutta, joka heille luvattiin yhtenäismarkkinoiden perustamisen yhteydessä. Siksi on luonnollista, että meidän pitäisi poistaa nykyiset esteet.
Toisaalta on myönnettävä, että mitään muuta asetusta ei todennäköisesti ole esitetty niin kielteisessä valossa kuin tätä. Vuosien mittaan EU:n vastustajat sekä omassa maassani että muissa maissa ovat käyttäneet sitä antaakseen ihmisille sellaisen vaikutelman, että sosiaaliturvamme yhdenmukaistetaan, että meidän on pakko muuttaa sosiaaliturvajärjestelmiämme tai jopa että kansalliset eläkejärjestelmämme lakkautetaan. On tietenkin valitettavaa, etteivät nämä ihmiset ole tänään saapuneet parlamenttiin osallistuakseen tähän keskusteluun.
Haluan tänään korostaa, etteivät Tanskan sosiaalidemokraatit pohjimmiltaan pelkää vapaata liikkuvuutta, enkä todellakaan ajattele, että vapaa liikkuvuus heikentäisi kansallisia sosiaaliturvajärjestelmiä, vaikka ne silloin koskisivatkin suurempia ihmismääriä. Käytännön kokemus ja laskelmat osoittavat, etteivät ihmiset yhtäkkiä halua joukoittain muuttaa maasta.
Toisaalta on mielestäni myös tärkeää ymmärtää, että jos odottamattomia seurauksia ilmenee - esimerkiksi liian monet siirtävät maksunsa ulkomaille tai sosiaaliturvajärjestelmiä käytetään häpeämättä väärin - emme saa jäädä vain seuraamaan tilannetta, vaan meidän on toimittava heti. Tätä on korostettu tarkistuksissa 10 ja 52, joissa todetaan, että jäsenvaltiot voivat solmia kahdenvälisiä sopimuksia - vastaavia kuin ne, jotka jo tunnemme - ja että niiden on neuvoteltava, jos joku joutuu vaikeuksiin. Tämä estäisi tietenkin myös kaikenlaiset petokset.
On tärkeää, että komission jäsenet korostavat tänään parlamentissa esitettyjen toteamusten lisäksi ainakin kolmea seikkaa: ensinnäkin sitä, ettei kyse ole yhdenmukaistamisesta ja toiseksi sitä, ettemme hyväksy minkäänlaista järjestelmien heikentämistä ja että puutumme asioihin, mikäli näin käy, sekä kolmanneksi sitä, ettemme hyväksy tahattomia seurauksia ja petoksia. Neljäs seikka, jota on tietenkin myös korostettava, on se, ettemme hyväksy nykyisten järjestelmien heikentämistä tämän ehdotuksen perusteella.
Mielestäni tämä on erittäin tärkeää. Itse en usko, että näin käy. En hetkeäkään usko, että maastamuutto olisi tarpeeksi laajamittaista. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, että asiasta vastaava komission jäsen ilmoittaa tämän painokkaasti, ja olisin iloinen jos te, arvoisa komission jäsen, voisitte tehdä sen puolestamme tänään.

Ojeda Sanz (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta, että käytän puheenvuoron jäsen Pérez Álvarezin puolesta, koska hän ei ole vielä ehtinyt paikalle.
Kiitän esittelijää mietinnöstä. Mielestämme henkilöiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä on yhtä tärkeä periaate kuin tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus. Sitä voidaan pitää jopa jälkimmäisiä tärkeämpänä.
Toisin kuin muita mainittuja periaatteita, henkilöiden vapaata liikkuvuutta voidaan rajoittaa tai estää, tai sille voidaan asettaa ehtoja, jos Euroopan unionin alueella liikkuvien henkilöiden oikeutta sosiaaliturvaan ei kunnioiteta. Euroopan unionin perusoikeuskirjan IV luvun yhteisvastuuta käsittelevässä 34 artiklassa taataan selkeästi oikeus suojaan useissa tapauksissa: muun muassa raskauden ja synnytyksen aikana ja sairauden, työtapaturman, hoidon tarpeen ja vanhuuden varalta sekä työpaikan menetyksen yhteydessä yhteisön oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti. Lisäksi 34 artiklassa määrätään, että jokaisella, jolla on asuinpaikka unionissa ja jokaisella siellä laillisesti liikkuvalla on oikeus sosiaaliturvaetuuksiin ja sosiaalisiin etuihin yhteisön oikeuden ja kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti.
Mielestämme asetuksen pääperiaatteisiin kuuluvat muiden jäsenvaltioiden kansalaisten ja oman valtion työntekijöiden tasavertainen kohtelu riippumatta siitä, ovatko nämä palkattuja työntekijöitä vai itsenäisiä ammatinharjoittajia, eri maissa kertyneiden maksukausien yhteenlaskeminen tarvittaessa, päällekkäisiä maksuja koskeva kielto sekä mahdollisuus siirtää sosiaaliturva toisiin valtioihin. Tämä edistää vapaata liikkuvuutta ja perheiden yhdistämistä. Sen vuoksi ehdotettuun asetukseen on mielestämme suhtauduttava myönteisesti. Se helpottaa tuen laajentamista ja selkeyttää aiempia säännöksiä. Asetuksen tavoitteena ei myöskään ole korvata kansallista lainsäädäntöä, vaan yhteensovittaa kansalliset järjestelmät, jotta Euroopan kansalaiset saisivat parempaa palvelua ja heidän saatavillaan olevaa tukea voitaisiin parantaa.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, asetus (ETY) N:o 1408/71 laadittiin jo yli 30 vuotta sitten jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteensovittamiseksi sosiaaliturvan alalla. Asetuksen tärkein tavoite on varmistaa, etteivät Euroopan unionin alueella liikkuvat työntekijät joudu epäedulliseen asemaan sosiaaliturvaoikeuksiensa suhteen. Vuosien mittaan asetukseen on tehty monia tarkistuksia, jotka ovat tehneet siitä erittäin vaikeaselkoisen. Lisäksi useiden jäsenvaltioiden - muun muassa oman jäsenvaltioni - sosiaaliturvajärjestelmissä on tapahtunut erittäin myönteistä kehitystä.
Nämä seikat osoittavat, että asetusta on välttämätöntä uudistaa pikaisesti. Komission ehdotuksessa, johon on suhtauduttava myönteisesti, asetetaan selkeä tavoite: sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen laajentumista ajatellen. Tämä tarkoittaa yhteensovittamista, ei yhdenmukaistamista. Tavoitteena on asetuksen ajan tasalle saattaminen ja selkeyttäminen, ja tässä suhteessa onkin edistytty huomattavasti monella alalla, varsinkin työttömien, eläkeläisten ja rajatyöntekijöiden sekä heidän perheidensä oikeuksien suhteen. Yhteensovittamisen piiriin kuuluvista sosiaaliturvan muodoista laadittua luetteloa on laajennettu, ja kaksinkertaisen verotuksen aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseksi on suunniteltu toimia.
Esittelijä on todella osoittanut sitoutuvansa tämän asetuksen uudistamiseen, ja kiitän häntä siitä. Minun on kuitenkin todettava, että jotkut hänen esittämistään ehdotuksista ovat ongelmallisia, minkä vuoksi työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaan kuuluvien PPE-ryhmän jäsenten oli äänestettävä mietintöä vastaan. Käsittelen ainoastaan yhtä näistä ongelmakohdista, joka koskee perheen määritelmää. Kukin jäsenvaltio tunnustaa tietynlaisen perheen käsitteen oman oikeusjärjestelmänsä mukaisesti. Siksi ei olisi oikeutettua pakottaa jäsenvaltioita hyväksymään tietynlaista perhemallia.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, pyysin lisää puheaikaa, koska tiedän, ettei esittelijöillä useinkaan ole tilaisuutta vastata tiettyihin kohtiin, jotka voitaisiin selvittää keskustelun aikana.
Jäsen Pronk ja muut jäsenet ovat selvittäneet verotukseen liittyviä kysymyksiä erittäin hyvin niille - sekä oman poliittisen ryhmänsä että muiden ryhmien jäsenille - jotka ovat olleet niistä huolissaan. Tämä osoittaa, että jotkut asiat kaipaavat vielä selvennystä.
Tarkistusten 44 ja 45 suhteen kehottaisin muiden muassa jäsen Bushill-Matthewsia harkitsemaan, voisiko hän hyväksyä edes tarkistukset 51 ja 52.
Jos muutamilla 3 artiklaa ja asetuksen soveltamisalaa koskevilla huomautuksilla viitataan pakolaisiin ja vailla kansalaisuutta oleviin henkilöihin, nämä kysymykset on jo sisällytetty nykyiseen asetukseen. Tämä ei ole lisäys, vaan uusi sanamuoto, koska alkuperäistä ehdotusta - joka oli komission laatima suhteellisen hieno ja kaikenkattava kokonaisuus - oli muutettava sen vuoksi, että kolmannen maan kansalaisia koskevaa kysymystä käsiteltiin jo jokin aika sitten jäsen Oomen-Ruijtenin taitavasti esittelemässä erillisessä ehdotuksessa.
Kuten totesin, kysymys muuttamisesta perhesyiden takia on otettu mukaan jo senkin vuoksi, että se tulee neuvontapalveluiden mukaan usein esiin. Se oli aiheena myös vetoomusvaliokunnassa käsitellyssä merkittävässä tapauksessa. Englantilainen nainen, joka muutti Yhdistyneestä kuningaskunnasta seuratakseen armeijan palveluksessa olevaa miestään, huomasi menettäneensä oikeuden työttömyysetuuteen. Jos hän olisi osannut käyttää tehokkaammin hyväksi järjestelmän yksityiskohtia, hän ei olisi joutunut irtisanoutumaan neljä päivää ennen muuttoa. Tämä nimenomainen kysymys on otettu mukaan, koska se vaikuttaa moniin ihmisiin.
Haluan kiittää kollegoitani asiallisesta ja valistuneesta keskustelusta. Toivon, että parlamentin huomisessa äänestyksessä saadaan myönteinen tulos.

Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Lambertia erinomaisesta mietinnöstä erityisesti siksi, että mietinnön laatimiseksi tästä nimenomaisesta aiheesta on oltava paitsi herkkävaistoinen poliitikko, myös asialleen omistautunut teknokraatti. Ala on niin monimutkainen ja vaikea. 
Kiitän myös jäsen Oomen-Ruijtenia ja kaikkia muita mukana olleita jäseniä. He ovat todella joutuneet tekemään lujasti töitä, ei ainoastaan asian monimutkaisuuden vuoksi, vaan myös yksimieliseen päätöksentekoon liittyvien ongelmien ja jäsenvaltioiden välisten valtavien erojen takia.
On tärkeää toistaa se, mitä jäsen Thorning-Schmidt toistuvasti korosti: työn tavoitteena on saattaa asetus ajan tasalle ja selkeyttää sitä. Kyse ei ole poliittisesta yhdenmukaistamisesta, mikä olisi oikeudellisista ja poliittisista syistä täysin mahdotonta tässä kysymyksessä.
Komission kanta esitettyihin tarkistuksiin on seuraava:
Komissio hyväksyy kokonaisuudessaan tarkistukset 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 39 ja 41 sekä tarkistukset 46, 47, 48, 50, 51, 52, 53 ja 54, joiden tavoitteena on joko selkeyttää tai täsmentää komission ehdotusta tai kiinnittää johdanto-osan kappaleiden avulla huomiota tiettyihin erityisongelmiin, joita ei voida ratkaista sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevilla määräyksillä. Lisäksi tarkistusten tavoitteena on sisällyttää asetukseen tuomioistuimen viimeaikaista oikeuskäytäntöä.
Komissio hyväksyy osittain tarkistuksen 11, joka koskee jäsenvaltioiden lainsäädännöstään antamia ilmoituksia. Ehdotuksen sanamuoto on kuitenkin liian tiukka. Vuosittainen ilmoitus riittää.
Vaikka ymmärränkin ajatukset, joihin tarkistukset 38 ja 40 perustuvat, ja olen niistä samaa mieltä, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, koska säännösten pitäisi sisältyä kyseisen asetuksen sijasta täytäntöönpanoasetukseen.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 42, joka ei selkeyttäisi asetusta lainkaan, mutta suhtautuu myönteisesti tarkistuksen taustalla olevaan näkemykseen. Samaan tulokseen voidaan kuitenkin päästä muullakin tavoin. Täsmälleen sama tavoite on tarkistuksella 55, jonka komissio hyväksyy kokonaisuudessaan. Kyseinen tarkistus noudattaa myös komission heinäkuussa esittämää ehdotusta, joka koskee erityisesti niin kutsutuista maksuihin perustumattomista erityisetuuksista laadittua luetteloa. Kyseisiä etuuksia ei nykyisen asetuksen mukaan voida siirtää ulkomaille. Komission ehdotuksen tavoitteena on supistaa näiden maksuihin perustumattomien erityisetuuksien luetteloa. Useimmat luettelosta poistettavista etuuksista ovat työkyvyttömyysetuuksia. On merkille pantavaa, että monet jäsenet ovat korostaneet tätä kohtaa. Myös vammaisjärjestöt ovat tyytyväisiä.
Komissio hylkää tarkistuksen 1, jonka tavoitteena on yhteensovittaa verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmät, koska tällaiselle yhdenmukaistamiselle ei ole oikeusperustaa. Komissio pitää kuitenkin mahdollisena toisella tavoin muotoiltua johdanto-osan kappaletta. Siksi komissio hyväksyy tarkistuksen 48.
Komissio hylkää myös tarkistukset 2 ja 43, koska tällaisille säännöksille ei ole oikeusperustaa. Yhteensovittamissäännöksissä ei voida vaatia jäsenvaltiota takaamaan työpaikastaan vapaaehtoisesti luopuvalle henkilölle oikeutta työttömyysetuuteen. Komission mielestä on kuitenkin mahdollista laatia sellainen säännös, jossa otetaan huomioon näiden tarkistusten taustalla oleva näkemys ja pysytään samalla yhteensovittamisen rajoissa.
Kuten aiemmin totesin, yksi komission ehdotuksen vaikutuksista on, että työttömät rajatyöntekijät saisivat jatkossa työttömyysetuuksia viimeisestä työskentelyvaltiosta eivätkä asuinvaltiosta, kuten nykyään. Olen tietoinen siitä, että tällä muutoksella saattaa olla huomattavia taloudellisia seurauksia Luxemburgille, jolla on paljon muissa jäsenvaltioissa asuvia rajatyöntekijöitä. Vaikuttaisi järkevältä ottaa käyttöön siirtymäkausi, jotta vaikutukset eivät kohdistuisi Luxemburgiin kohtuuttoman äkillisesti. Siksi komissio hyväksyy tarkistuksen 56.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 20, koska se jää sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevan soveltamisalan ulkopuolelle. Vain sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä voidaan määritellä, kuka on "perheenjäsen". Jäsen Weiler ja jäsen Bastos esittivät kaksi erityisen kiinnostavaa huomiota tästä kohdasta. Voisin hyväksyä näiden huomioiden taustalla olevan näkemyksen ja "perheen" merkityksen ja määritelmän nykyaikaistamisen, mutta meidän on otettava huomioon, että "perheenjäsenen" käsite määritellään ja ratkaistaan kansallisessa lainsäädännössä. Samasta syystä komissio ei hyväksy tarkistusta 49.
Tarkistus 27 on liian tiukka ja voisi aiheuttaa tulkintaongelmia. Komissio ei voi hyväksyä sitä.
Tarkistuksen 54 tavoitteena on taata eläkkeellä olevalle rajatyöntekijälle mahdollisuus terveydenhuoltoon joko asuinvaltiossa tai viimeisessä työskentelyvaltiossa. Tarkistuksella 41 on täsmälleen sama tavoite. Vaikka tällainen oikeus onkin taattu tarkistuksissa erilaisin edellytyksin, komissio hyväksyy molemmat tarkistukset.
Komissio hyväksyy myös tarkistukset 50 ja 33, vaikka ne eroavatkin toisistaan niiden edellytysten suhteen, joiden mukaan rajatyöntekijän perheenjäsenille taataan oikeus terveydenhuoltoon työntekijän työskentelyvaltiossa.
Komissio ei hyväksy tarkistuksia 44 ja 45, koska ne jäävät sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevien määräysten soveltamisalan ulkopuolelle.
Lyhyesti sanoen komissio hyväksyy kokonaisuudessaan tarkistukset 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, 36, 37, 39, 46, 47, 48, 51, 52, 53, 55 ja 56. Se hyväksyy joko tarkistuksen 50 tai tarkistuksen 33. Se hyväksyy joko tarkistuksen 53 tai tarkistuksen 36. Se hyväksyy osittain tarkistuksen 11. Se ei hyväksy tarkistuksia 2 tai 43 ehdotetussa muodossa, mutta voisi hyväksyä ne toisenlaisessa sanamuodossa. Se hylkää tarkistukset 1, 20, 27, 38, 40, 42, 44, 45 ja 49 - luulen että tämä on ensimmäinen kerta, jolloin olen ollut osittain samaa mieltä jäsen Bushill-Matthewsin kanssa!
Kiitän esittelijä Lambertia ja valiokuntaa vielä kerran yhteistyöstä ja niiden työstä tämän eurooppalaisille työntekijöille niin tärkeän kysymyksen parissa.

Puhemies.
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Miguélez Ramosin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0228/2003) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n ja Grönlannin välisen neljännen kalastuspöytäkirjan välitarkistuksesta [KOM(2002) 697 - 2003/2035(INI)].
Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Tiedän, että olemme jonkin verran aikataulusta jäljessä ja että Cancunia käsittelevä tiedonanto on esityslistalla klo 17.00. Kaikki kalatalousvaliokunnan jäsenet ovat tällä hetkellä paikalla. Mietinkin, olisiko mahdollista käsitellä Miguélez Ramosin ja Ojeda Sanzin mietinnöt ennen Cancunia koskevaa tiedonantoa? Siten komission jäsenen ja kalatalousvaliokunnan jäsenten olisi mahdollista olla läsnä molempien mietintöjen käsittelyssä. Kukaan ei odottanut joutuvansa palaamaan tänne myöhään illalla, ja jos lykkäämme näiden mietintöjen käsittelyä, se saattaisi tarkoittaa, että silloin olisi paikalla hyvin vähän valiokunnan jäseniä. Olisiko tällainen järjestely mahdollinen?

Puhemies.
Hyvä jäsen Stevenson, ymmärrän mitä tarkoitatte. Miguélez Ramosin mietinnön osalta toiveenne on toteutunut, sillä keskustelu alkaa välittömästi. Käsittelemme kalastusta koskevaa mietintöä mahdollisuuksien mukaan heti Miguélez Ramosin mietinnön jälkeen.
Aloitamme Miguélez Ramosin mietintöä koskevan keskustelun.

Miguélez Ramos (PSE)
Arvoisa puhemies, Grönlanti on Tanskalle kuuluva autonominen alue, joka kuului yhteisöön vuosina 1973-1984. Vuonna 1984 Grönlannissa järjestettiin kansanäänestys, jossa 52 prosenttia grönlantilaisista ilmoitti haluavansa erota unionista. Siitä lähtien unionin ja Grönlannin välisiä suhteita on ohjannut Grönlannin sopimus, jolla Grönlannille myönnetään samanlainen asema kuin 19:lle muulle merentakaiselle maalle ja alueelle. Sen ansiosta grönlantilaisia kalastustuotteita voidaan viedä vapaasti yhteisöön tyydyttävät kalastusmahdollisuudet käsittävää kalastussopimusta vastaan. Sopimus tehtiin aluksi kymmeneksi vuodeksi, mutta sitä on jatkettu useita kertoja.
Vuonna 2002 tehdyssä neljännessä pöytäkirjassa on määrätty parhaillaan käynnissä olevasta välitarkistuksesta. Tarkistuksen tekeminen on perusteltua sopimuksen pitkäkestoisuuden ja huomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi.
Komission tiedonannon soveltamisala ei koske pelkästään kalastusta, koska suhteet Grönlantiin käsittävät paljon muutakin. Siksi kalatalousvaliokunta katsoo, että parlamentin on tehtävä aloite ja laadittava yleiskertomus, jossa käsitellään poliittisia suhteita, Grönlannille myönnettävää kehitysapua sekä kalastussuhteita. Kertomus olisi laadittava laajemmasta, arktista ulottuvuutta käsittelevästä näkökulmasta.
(Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa, että en näe kuvaruudulta puheenvuoroon käyttämääni aikaa. Haluaisin tietää, kuinka paljon minulla on puheaikaa jäljellä.)
Kuten totesin, tiedonannossa käsitellään Grönlannin ja unionin välisiä suhteita ja luodaan sen lisäksi katsaus sopimuksen nykytilanteeseen. Kaikille muutoksille on saatava Grönlannin toimivaltaisten viranomaisten hyväksyntä. Sopimusta ehdotetaan tarkistettavaksi perinpohjaisesti, mutta vasta sen päättymisen jälkeen vuonna 2006. Ennen päättymisajankohtaa sopimusta olisi ainoastaan mukautettava.
On kuitenkin tärkeää pitää mielessä parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen esittämä kritiikki. Siksi myös vähäisemmissä mukautuksissa olisi mielestämme noudatettava hyvän hallintotavan, avoimuuden ja yhteisön varojen optimaalisen käytön periaatteita alusta alkaen sen sijaan, että odotettaisiin vuoteen 2006.
Kollegani Langenhagenin kahden vuoden takaiset päätelmät neljännestä kalastuspöytäkirjasta ovat edelleen täysin ajankohtaiset välitarkistusvaihetta ajatellen. Sopimuksesta on poistettava muut kuin kalastukseen liittyvät kysymykset. Lisäksi Euroopan parlamentille on tiedotettava kalastusoikeuksien käytöstä ja yhteisyritysten perustamista on kannustettava. Yhteisyritysten lisäksi kalatalousvaliokunta vaatii edistämään myös tilapäisiä yhteisyrityksiä, koska ne ovat joustavampia ja soveltuvat tässä tapauksessa paremmin sekä Euroopan yhteisön että Grönlannin kalastusalan nykytilanteeseen. Kalatalousvaliokunta edellyttää myös, että sopimuksen kustannukset jaetaan oikeudenmukaisesti alusten omistajien ja yhteisön talousarvion kesken, samalla tavoin kuin eteläisten alueiden sopimuksissa. Arvoisa komission jäsen, huomautan, ettei komissio ole edes ehdottanut tällaista ratkaisua nykyistä mukauttamista ajatellen, eivätkä sen esittämät perusteet ole kovin vakuuttavia. Viittaaminen Grönlannin pieneen hallintoon ei ole riittävä peruste.
Euroopan unioni maksaa Grönlannille tämän sopimuksen vastineeksi vuosittain huomattavan taloudellisen korvauksen. Korvauksen määrä on 42,82 miljoonaa euroa vuodessa, joten sopimus on toiseksi kallein Mauritanian kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen. Sopimuksen hinta on kohtuuton kun otetaan huomioon, että vähintään 14 miljoonaa euroa siitä ei liity millään tavoin kalastusmahdollisuuksista maksettuihin maksuihin tai kalastusteollisuuden kehittämiseen. Jäljelle jääviin 28 miljoonaan euroon liittyviä kalastusmahdollisuuksia käytetään erittäin vähän. Ainoastaan Saksan, Tanskan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan laivastoilla on kiintiöt. Toisin kuin eteläisissä sopimuksissa, muut laivastot eivät saa käyttää hyväkseen maksettuja, mutta käyttämättä jääneitä kalastusmahdollisuuksia.
Arvoisa komission jäsen Fischler, olemme iloisia siitä, että komissio ja Grönlannin hallitus pääsivät kesäkuussa vihdoin yhteisymmärrykseen tämän kiellon poistamisesta. Olemme tyytyväisiä siihen, että muutkin laivastot saavat kalastaa määrättyjä lajeja ja että alueella voidaan harjoittaa kokeellista kalastusta, vaikkakin rajoitetusti.
Sopimuksessa ei kuitenkaan ole annettu määräyksiä yhteisyritysten eikä tilapäisten yhteisyritysten edistämisestä. Tällaiset järjestelyt saattaisivat osoittautua erittäin hyödyllisiksi talouden taantumasta kärsivälle Grönlannille, kuten myös yhteisölle. Aiemmassa sopimuksessa kyseiseen tarkoitukseen varattiin kuusi miljoonaa euroa.
Viidenneksi huomautan, että sopimukseen sisältyy kiintiöitä sellaisille lajeille kuin turska ja puna-ahven, joita ei esiinny Grönlannin vesillä käytännöllisesti katsoen lainkaan. Yhteisö maksaa näistä lajeista siitä huolimatta, että niitä ei saada saaliiksi.
Olemme tyytyväisiä siihen, että neuvotteluosapuolet sopivat kesäkuussa todellista tilannetta paremmin vastaavista kiintiöistä ja lisäsivät näin ruijanpallaksen, katkarapujen ja lumitaskuravun kalastusmahdollisuuksia. Olemme iloisia siitä, että neuvotteluosapuolet pyrkivät poistamaan sopimuksesta niin sanotut paperikalat.
Kuudes huomioni on, että yhteisön rahoitusosuutta on lisätty jokaisessa pöytäkirjassa, vaikka kalastusmahdollisuudet ovat samalla vähentyneet. Tässä mielessä sopimus on kannattamaton. Lisäksi pöytäkirja on epäjohdonmukainen, kuten jäsen Langenhagen aiemmin totesi.
Komissio toimi kiitettävästi tarkastellessaan uudelleen nykyisiä järjestelyjä Grönlannin kanssa. On rohkaisevaa, että järkeviä toimia on toteutettu. Mainitsin niistä joitakin, ja ne ovat osa kesäkuussa Grönlannin kanssa tehtyä sopimusta. Tästä huolimatta komission olisi mielestämme asetettava tavoitteet korkeammalle ja pyrittävä tästä lähtien tekemään sopimukseen ratkaisevia muutoksia.
On varmastikin toivottavaa, ettei kalastussopimus enää riko meille kaikkein tärkeimpiä periaatteita. Näillä tarkoitan unionin varainhoitosäännösten perustana olevia periaatteita, kuten avoimuutta ja taloudellisten resurssien optimaalista käyttöä. Emme saa tyytyä ainoastaan sopimuksen pintapuoliseen tarkistamiseen.
On täysin perusteltua, että Euroopan unioni tukee Grönlantia, mutta kalastussopimus ei kuitenkaan ole paras väline siihen. Totesin tämän Grönlannin kalastusasioista vastaavalle ministerille, jonka tapasin täällä Strasburgissa viime heinäkuussa. Grönlannilla on keskeinen asema Euroopan unionin arktisen ulottuvuuden kehittämisessä. Siksi tässä yhteydessä olisi tarkoituksenmukaista harkita muidenkin kuin kalastukseen liittyvien alojen rahoittamista rahoitusnäkymien otsakkeen 4 perusteella. Toinen vaihtoehto olisi muiden alojen rahoittaminen Euroopan kehitysrahaston kautta.
Parlamentti ilmoittaa joka tapauksessa tätä kalatalousvaliokunnan mietintöä koskevan kantansa ja luottaa siihen, että komissio ja neuvosto ottavat sen tästä alkaen huomioon. Tämä olisi paras ratkaisu. Ellei se ole mahdollista, parlamentin kanta olisi pidettävä mielessä vuonna 2006 uudesta sopimuksesta käytäviä neuvotteluja silmällä pitäen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Miguélez Ramosia hänen mietinnöstään, joka koskee Euroopan unionin ja Grönlannin välisen neljännen kalastuspöytäkirjan välitarkistusta - korostan sanaa välitarkistus. Hyvä jäsen Miguélez Ramos, olen iloinen siitä, että tuette komission tiedonantoa. Komissio ja Grönlanti saivat 30. kesäkuuta 2003 päätökseen pöytäkirjan 14 artiklassa määrätyn välitarkistuksen. Neljäs pöytäkirja allekirjoitettiin eilen, ja on toivottavaa, että kaikki osapuolet ratifioivat sen. Siinä on esitetty vastauksia ja ratkaisuja komission tiedonannossa ja valiokunnan mietinnössä ilmaistuihin huolenaiheisiin. 
Tuon julki vain muutamia uusia pöytäkirjaan liittyviä seikkoja. Kiintiöihin on ensinnäkin tehty huomattavia korjauksia, joilla kalastusmahdollisuuksia on tarkistettu vastaamaan tieteellisiä tosiasioita. Läntisillä vesillä ei ole kiintiötä turskalle ja puna-ahvenelle, eikä myöskään mustakitaturskalle, koska se vastaa paremmin EU:n kalastuskapasiteettia. Paperikaloista on siis päästy eroon.
Koska osa kalastusmahdollisuuksista on tähän saakka jäänyt käyttämättä, olemme sisällyttäneet pöytäkirjaan kalastusmahdollisuuksien siirtämistä koskevan vakiolausekkeen, jonka perusteella voimme siirtää käyttämättömiä kalastusmahdollisuuksia muille jäsenvaltioille, joilla ei ole kiintiöitä. Grönlannin kanssa tehty sopimus on näin saatettu vastaamaan muita kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia, joissa määrätään taloudellisista korvauksista. Tämän vuoden heinäkuussa, ensimmäistä kertaa tämän sopimuksen historiassa, käyttämättömiä kiintiöitä siirrettiin vailla kiintiöitä oleville jäsenvaltioille.
Hyvä jäsen Miguélez Ramos, kolmanneksi mietinnössänne vaaditaan lisenssimaksujen käyttöönottoa. Ne otetaan käyttöön 1. tammikuuta 2004 alkaen tasaamaan kustannuksia yhteisön ja alusten omistajien välillä. Tämäkin toimi saattaa sopimuksen vastaamaan muita kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia ja antaa mahdollisuuden valvoa pyyntiponnistusta.
Neljänneksi olemme kiinnittäneet huomiota avoimuuden puutteeseen ottamalla käyttöön talousarviotukiohjelman, ja Grönlannin aluehallinto on sitoutunut toteuttamaan kalastuspolitiikan rakenneuudistuksen, jonka tavoitteena on lisätä yksityistämistä ja vähentää tukia. Grönlanti on myös ottanut tehtäväkseen täydentää perusteellisesti Grönlannin luonnonvarojen tutkimuslaitoksen (Greenland Institute for Natural Resources) talousarviota, minkä ansiosta kyseisen laitoksen tutkimuskapasiteettia on mahdollista laajentaa.
Edistämme myös kokeellista kalastusta ja laajennamme sitä pääjalkaisiin ja simpukoihin. Onnistuminen tällä alalla auttaisi monipuolistamaan Grönlannin kalastusalaa ja ottamaan uusia lajeja seuraavaan Grönlannin kanssa tehtävään sopimukseen. Nämä muutokset on tehty yhteistyössä Grönlannin viranomaisten kanssa ja uuden kumppanuus- ja kalastussopimuksen periaatteita noudattaen. Mielestäni muutokset tekevät Grönlannin kanssa tehdystä sopimuksesta tasapainoisemman ja avoimemman, koska taloudellinen korvaus vastaa käytettyjä kalastusmahdollisuuksia ja Grönlannin kalastuspolitiikan uudistamista tuetaan. Vaikka tämä on vain välitarkistus, kuten totesin, laajempien suhteiden solmiminen Grönlantiin vuoden 2006 jälkeen edellyttää tämän tarkistuksen toteuttamista. Komission tiedonannon ja mietinnössänne annetun tuen ansiosta olemme voineet tarkistaa neljännen pöytäkirjan niin, että kaikki esteet on saatu poistettua ja EU:n ja Grönlannin suhteita on voitu tiivistää.

Dührkop Dührkop (PSE)
Arvoisa puhemies, tätä mietintöä koskevan budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan aluksi kiittää esittelijä Miguélez Ramosia erinomaisesta mietinnöstä, kuten parlamentissa on tapana.
Haluan myös ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että kalatalousvaliokunta hyväksyi budjettivaliokunnan tekemät tärkeimmät tarkistukset. Tässä yhteydessä on syytä korostaa, että unionin kalastussopimus Grönlannin kanssa on yhteisön talousarvioon kohdistuvilta kustannuksiltaan toiseksi suurin, kuten esittelijä Miguélez Ramos totesi. Sen vuosittainen maksuosuus on 42,8 miljoonaa euroa.
Kuten aiemmin selitettiin, määrä ei kuitenkaan vastaa täsmällisesti yhteisön laivaston todellisia kalastusmahdollisuuksia, sillä sopimuksessa komission arvioima kalastuskiintiö on arvoltaan noin 28 miljoonaa euroa. Jopa jälkimmäinen summa on liian suuri suhteessa todellisiin saaliisiin.
Budjettivaliokunta tunnustaa Grönlannin ja Euroopan unionin väliset erityissuhteet ja on tietoinen myös Grönlannin erityisestä taloudellisesta tilanteesta. Kalastus on edelleen Grönlannin talouden kannalta keskeinen elinkeino. Vaikka taloudellisen tuen myöntäminen Grönlannille onkin valiokunnan mielestä välttämätöntä, se torjuu nykyisen käytännön, jonka mukaan tuki on osa kalastussopimukseen kuuluvaa taloudellista korvausta.
Budjettivaliokunnan mielestä on siksi ensiarvoisen tärkeää, että komissio esittää ehdotuksen uudesta pöytäkirjasta ennen nykyisen pöytäkirjan voimassaolon päättymistä joulukuussa 2006. Uudessa pöytäkirjassa taloudellisen korvauksen on vastattava todellisia kalastusmahdollisuuksia. Samanaikaisesti on jätettävä käsiteltäväksi toinen ehdotus Grönlannille myönnettävästä taloudellisesta tuesta.
Budjettivaliokunta panee tyytyväisenä merkille, että komissio on tehnyt välitarkistuksen nykyiseen pöytäkirjaan. Näin se noudattaa Euroopan parlamentin vaatimusta yleisen arviointikertomuksen laatimisesta, ennen kuin aloitetaan neuvottelut pöytäkirjojen ja sopimusten uusimisesta tai uusista järjestelyistä. Näihin yleiskertomuksiin tulisi sisältyä kustannus-hyötyanalyysi.
Näin ollen kehotan komissiota tekemään samanlaisen välitarkistuksen kaikkiin niihin sopimuksiin, joiden osuus Euroopan unionin talousarviosta ylittää kolme miljoonaa euroa vuodessa.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olin erittäin mielissäni kuullessani, mitä jäsen Miguélez Ramosilla ja komission jäsenellä Fischlerillä oli sanottavana tästä aiheesta, jonka parissa olemme pitkään työskennelleet. Uskon, että olemme nyt päässeet erittäin lähelle todella hyvää ratkaisua. Emme voi kalastusalalla kovinkaan usein puhua historiallisesta hetkestä, kuten komission jäsen Fischler juuri äsken teki. Nyt käyttämättömiä saaliskiintiöitä on kuitenkin siirretty muille valtioille ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun kalastussopimus Grönlannin kanssa tehtiin vuonna 1985. Kuten juuri kuulimme, näin tapahtui muutama viikko sitten, ja tämä koskee nimenomaan vuotta 2003. Siis vuotta 2003! Yksi esittelijä Miguélez Ramosin mietinnön keskeisistä vaatimuksista on siis toteutunut.
Olen kuitenkin varma siitä, että komissio toivoisi jonkun puolustavan sitä tässä asiassa, ja sen haluan tehdä. Meille sanottiin, että komissio ei ole aiemmin ehdottanut kiintiöiden siirtoa. Tämä pitää paikkansa, mutta tällaisen toimen täytäntöönpano ei yksinkertaisesti kuulu komission toimivaltaan. Kiintiön voi siirtää vain ja ainoastaan kiintiönhaltija, eikä siirtoa tehdä, ellei haltija sitä halua. Kiintiöiden vapaaehtoinen siirtäminen, joka hyväksyttiin nyt ensimmäistä kertaa, on vaikuttava osoitus maani halusta ratkaista osittain käyttämättä jääneitä kiintiöitä koskeva ongelma lopullisesti, mutta kuitenkin yhteistyöhengessä.
Päinvastoin kuin olen usein kuullut väitettävän viime kuukausina, Saksa ei ole itsekkäästi jarruttanut unionin politiikkaa tällä alalla, vaan on sitä vastoin tukenut Euroopan yhteisöä. Korostan kuitenkin, että tämä asetus ei tule valmiiksi ilman vaivannäköä. Varoitan puuttumasta yhteisön kalastuspolitiikan periaatteisiin. Lähentyminen ei saa heikentää suhteellisen vakauden periaatetta. Mielestäni tästä on keskusteltava vakavasti uudelleen. Toistankin, että nykyiset järjestelyt koskevat vuotta 2003, eivätkä takaa, että muut jäsenvaltiot saisivat kiintiöitä, jotka olivat aikaisemmin esimerkiksi Saksan, sillä Saksa aikoo varustaa Grönlantia ympäröivillä vesillä kalastavan laivaston. Tämän myönteisen näkökohdan jälkeen haluan mainita erään heikon kohdan. Käsittelemme parhaillaan niin kutsuttua pöytäkirjan välitarkistusta, josta pöytäkirjassa on sovittu. Koska olen toiminut aiheen esittelijänä, muistan sen vielä erittäin hyvin. Siksi ihmettelenkin, mitä vaikutusta parlamentin nykyisellä kannalla on tulevaisuudessa, sillä tiedämme, että tarkistuksista päästiin yksimielisyyteen jo kesäkuun lopussa. Onko parlamentin kantaa kysytty? Voimmeko tulevaisuudessa ainoastaan hyväksyä tarkistukset läpihuutojuttuna, kuten aiemminkin, vai saammeko ilmaista asianmukaisesti paheksuntamme? Olemme juuri saaneet uudelleen kuulla kalastussopimuksen vaikutuksista talousarvioon, ja ajattelen eritoten näitä vaikutuksia vaatiessani painokkaasti - en vain tässä ja nyt, vaan myös tulevaisuudessa - että parlamentti otetaan mukaan neuvotteluprosessiin. Joudumme lopulta tarkistamaan asiaan liittyviä perustamissopimuksia, jos niin käy. Periaatteessa kaikki muut syyt ovat mielestäni vain verukkeita.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, mielestäni on tarkoituksenmukaista aloittaa muistuttamalla, että suurin syy tämän sopimuksen tekemiseen on Grönlannin ero Euroopan unionista. Mielestäni on tärkeää myös palauttaa mieleen syyt, joiden takia Grönlanti päätti erota. Se erosi unionista, koska halusimme väkisin ottaa pois tämän pienen ja erittäin syrjäisen yhteisön luovuttamattoman oikeuden kalastaa sen yksinomaiseen talousalueeseen kuuluvalla 200 meripeninkulman vyöhykkeellä, joka on nykyään selkeästi suojeltu kansainvälisen merioikeuden perusteella.
Tämä on ehkä suurin virhe, jonka Euroopan unioni on tähän mennessä tehnyt. Se on jo aiemmin aiheuttanut vakavia ongelmia, ja on edelleen uhka tulevaisuudelle. Euroopan unionin toimielimet ovat yhdessä organisoineet laajasti vaeltavien pintavesissä elävien kalakantojen kalastuksen kansallisten rajojen halkomilla pienillä alueilla, kuten Pohjanmerellä. Tämä on ollut oikea toimintatapa kyseisillä alueilla. Siirtyminen erityistapauksista ja -ratkaisuista kalavarojen yhteisomistukseen mahdollisen yhteisön lainsäädännön mukaisesti ei kuitenkaan enää ole hyväksyttävää.
Samoissa kansainvälisen merioikeuden artikloissa, joissa määritellään meren elollisten luonnonvarojen omistus, määritellään myös mineraalivarojen ja erityisesti fossiilisten polttoaineiden omistus. Euroopan yhteisö, jonka hyväksynnän turvin useat jäsenvaltiot rajoittivat näiden artikloiden perusteella vedenalaisten fossiilisten polttoaineiden esiintymien omistusta, väittääkin nyt, että niitä ei sovelleta elollisiin luonnonvaroihin. Toisin sanoen lainsäädännöllämme voitaisiin suojella ainoastaan Euroopan keskeisillä alueilla sijaitsevien valtioiden etuja silloin, kun niiden alueelta löydetään kaasua ja öljyä, mutta ei Euroopan reuna-alueiden tai syrjäisimpien alueiden etuja, vaikka näillä alueilla on valtavia merialueita, joissa on runsaasti luonnonvaroja.
Tulevalla kymmenvuotiskaudella meidän on mielestämme varmistettava, että Euroopan unionin toimielimet keskustelisivat läntisten vesien tilasta. Tänä aikana on tarkasteltava perusteellisesti uudelleen kysymystä vesille pääsystä ja mukautettava Euroopan unionin lainsäädäntöä kansainvälisen merioikeuden laajoihin periaatteisiin sekä tutkittava parhaita tapoja varmistaa kestävä kalastus Atlantilla.

Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:n ja Grönlannin välinen sopimus eroaa muista kolmansien maiden kanssa tehdyistä kalastussopimuksista, koska siinä annetaan EU:lle kalastusmahdollisuus taloudellista korvausta vastaan ja taataan Grönlannin tuotteille pääsy EU:n markkinoille. En myöskään salaa sitä, että tanskalaisena kansanedustajana Grönlanti ja sen kanssa tehty kalastuspöytäkirja ovat minulle erityisen tärkeitä.
EU:n ja Grönlannin välinen neljäs kalastuspöytäkirja on erittäin merkittävä molemmille osapuolille. Grönlannille maksettava taloudellinen korvaus on 900 euroa henkeä kohti, ja EU:lla on mahdollisuus hyötyä Grönlannin kalastustuotteista, jotka muodostavat yli 90 prosenttia Grönlannin kokonaisviennistä. Grönlannin kanssa tehty kalastussopimus mahdollistaa myös sen, että kalastusoikeuksia voidaan vaihtaa Islannin, Norjan ja Färsaarten kanssa, mikä pitää yllä yleistä tasapainoa Koillis-Atlantilla.
Neljännessä pöytäkirjassa on selkeitä parannuksia aiempiin pöytäkirjoihin verrattuna, koska se on avoimempi, ja näin ollen yhteisön kiintiöt vastaavat todellisia kalastusmahdollisuuksia Grönlannin vesillä. Lisäksi EU:lla on jatkuva mahdollisuus hyödyntää kolmannessa pöytäkirjassa sovittuja määriä, mikäli kannat paranevat. 
Arvoisa komission jäsen Fischler, teidän osuutenne siihen, mitä kutsuitte "historialliseksi sopimukseksi", voidaan hyvällä syyllä tunnustaa. Neljännessä pöytäkirjassa ehdotetaan, että pöytäkirjan voimassaolon päättymisestä alkaen käyttämättömiä kalastusmahdollisuuksia voisivat hyödyntää muutkin kuin sopimuksesta suoraan hyötyvät valtiot suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti.
EU:n ja kolmansien maiden väliset kalastussopimukset ovat nyt epäilemättä merkittävä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Rannikkovaltioiden kalastusvyöhykkeitä laajennettiin yleisesti 200 merimailiin 1970-luvulla, jolloin 95 prosenttia kalavaroista ja 35 prosenttia merestä joutui rannikkovaltioiden lainsäädännön alaisuuteen. Valtiot menettivät perinteisiä kalastusalueitaan, ja yhteistyö kolmansien maiden kanssa tuli välttämättömäksi, jotta voitiin varmistaa yhteisön kalastusalusten toiminnan jatkuminen ja säilyttää yhteisön osuus maailman kokonaissaaliista sekä varmistaa kalansaannin jatkuminen EU:n markkinoilla. 
Kalastussopimus Grönlannin kanssa tuli voimaan vuonna 1995, kun Grönlanti erosi EU:sta Tanskan kanssa tehdyn itsehallintosopimuksen myötä. Valitettavasti komissio jätti ilmoittamatta Euroopan parlamentille kokeellisesta kalastuksesta ja yhteisyritysten perustamisesta. Odotan erityisesti yhteisyrityksiltä paljon ja ehdotan, että kalatalousvaliokunta käynnistää keskustelun niiden eduista ja haitoista.
Lopuksi totean puoltavani Miguélez Ramosin mietintöä, ja haluan kiittää häntä hänen tekemästään työstä.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin olemme hyvin tyytyväisiä siihen, että vain paperilla olevia kiintiöitä on vähennetty tai jopa poistettu lähes kokonaan. Tämä on realistisempi toimintamalli. Toiseksi sopimusta on parannettu luomalla yhteys kalastusoikeuksista maksettavan taloudellisen korvauksen ja kehittämiseen suunnattujen varojen välille.
Komission kesäkuisessa lehdistötiedotteessa todettiin, että nämä kaksi näkökohtaa on erotettu toisistaan. Tämän perusteella pitäisi nyt olla mahdollista määritellä selkeästi, mistä korvauksia on maksettu. Tämän pitäisi myös lisätä avoimuutta ja vastuullisuutta.
Vaikka uudistus onkin erittäin tervetullut, siitä ei anneta kovinkaan tarkkoja tietoja. Haluaisin, että komissio selvittäisi yksityiskohtaisemmin, mitä kehitysrahastosta rahoitetaan ja miten varoja käytetään.
Vaikka tämä onkin tervetullut muutos komission tapaan tarkastella kalastussopimuksia, samalla tavalla olisi suhtauduttava myös AKT-sopimuksiin. Komissio on todennut sen olevan liian vaikeaa monistakin syistä, vaikka tämä olikin yksi keskeisistä aiheista komission äskettäin laatimassa kumppanuussopimusta käsittelevässä keskusteluasiakirjassa. Haluamme, että myös AKT-sopimuksiin suhtaudutaan samoin. Tällainen lähestymistapa, jossa kehitysapu erotetaan kalastusoikeuksista maksettavista todellisista korvauksista, on erittäin tärkeä, kuten muut puhujat ovat maininneet. Jos se on mahdollista Grönlannille, sen tulisi olla mahdollista myös AKT-maille.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää esittelijöitämme Ojeda Sanzia ja Miguélez Ramosia, jotka ovat molemmat vastanneet kalastussopimuksen tuomisesta käsiteltäväksemme. Myös kalatalousvaliokunta on hoitanut tehtävänsä moitteettomasti näissä mietinnöissä.
Käsittelen pääasiassa Grönlannin kysymystä, koska pidän sitä tärkeänä. Mielestäni on erittäin myönteistä ja merkityksellistä, että parlamentti on tässä kysymyksessä hyvin yksimielinen. Meillä on asioihin oikea ote. Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä puheenvuorostanne ja komission laatimasta tiedonannosta. On erittäin tärkeää, että parlamentti ja komissio ovat yksimielisiä, ja uskon, että myös jäsenvaltioiden välillä vallitsee yksimielisyys 1. tammikuuta 2004 allekirjoitettavaa uutta pöytäkirjaa silmällä pitäen.
Jos sallitte, niin sanon, että mielestäni komissio on antanut periksi, tai toisin sanoen ollut viisas ja suostunut korjaamaan asioita. Muistaakseni parlamentti on vuodesta 1994 lähtien vaatinut tämän sopimuksen tasapuolisuuden, avoimuuden ja oikeudenmukaisuuden lisäämistä eteläisiin sopimuksiin nähden, ja vihdoinkin tämä alkaa tuottaa tulosta.
Kiitän myös kalastuksen pääosaston uutta pääjohtajaa Jörgen Holmquistia ja kalastuksen pääosaston ulkoisesta politiikasta vastaavaa johtajaa, koska he ovat tehneet valtavasti työtä edistääkseen uusia periaatteita, joita parlamentti parhaillaan esittelee ja joita - olemme siitä kaikki yksimielisiä - on noudatettava Grönlannin kanssa tehtävässä sopimuksessa.
Kuten jo useasti todettiin, aiempi sopimus oli kohtuuton. Tätä mieltä oli parlamentin tavoin myös tilintarkastustuomioistuin. Sopimus salli paperikalan ja kiintiöiden tuhlauksen, kun kiintiöihin oikeutetut valtiot jättävät niitä käyttämättä, toisin kuin eteläisissä sopimuksissa. Lisäksi alusten omistajat jättivät lisenssimaksuja maksamatta. Nyt nämä seikat yhtenäistetään eteläisten sopimusten perusteiden kanssa, mikä on mielestäni todella myönteistä.
Ymmärtääkseni komissio ja neuvosto ovat nyt yksimielisiä, ja myös parlamentti pääsee yksimielisyyteen. Meidän pitäisi olla tästä tyytyväisiä, koska se on tietenkin Euroopan unionin ja kaikkien sen jäsenvaltioiden sekä myös Grönlannin etujen mukaista. Päämääränämme on yhteinen etu, niin kuin on oltavakin.
Heinäkuusta alkaen Grönlannissa on voitu harjoittaa uusien lajien kokeellista kalastusta, ja on myönteistä, että Grönlannin kalastuselinkeinoa on mahdollista monipuolistaa. Vierailin Grönlannissa toimiessani valiokunnan puheenjohtajana ja tiedän, että tiede tarjoaa muitakin mahdollisuuksia, joita on hyödynnettävä.
Kiinnitän huomiota yhteisyrityksiin - ne ovat mielestäni erittäin tärkeitä - ja tilapäisiin yhteisyrityksiin. Grönlantilaiset kalastajat pyysivät itse, että auttaisin heitä perustamaan yhteisyrityksiä, joten aihe kiinnostaa heitä. Monipuolistamalla Grönlannin kalastusmahdollisuuksia ja sallimalla kaikkien kalastuskiintiöiden käytön voimme mielestäni saada erittäin myönteisiä tuloksia, kuten totesin. Näin kaikki voivat olla tyytyväisiä uuteen pöytäkirjaan, joka allekirjoitetaan tammikuussa ja myös vuonna 2006.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni esittämällä kysymyksen: onko unionilla muuta yhteistä kalastuspolitiikkaa kuin se, jota käytetään joidenkin valtioiden ja laivastojen etuoikeuksien säilyttämiseen? Hallitustenvälisen konferenssin käsittelyyn menevän perustuslakiluonnoksen mukaan sellaista ei ole. Unionin politiikkaa koskevan osan kolmannen luvun maataloutta ja kalastusta käsittelevässä jaksossa kaloja kutsutaan maataloustuotteiksi, eikä yhteistä kalastuspolitiikkaa mainita lainkaan. Unionin merialueista ja meren luonnonvaroista käydyssä keskustelussa tämä on sekä yllättävää että kafkamaista. Yhteisestä kalastuspolitiikasta ei mainita sanaakaan, kuten ei myöskään yhtäläisten oikeuksien takaamisesta kaikille valtioille ja aluksille, tietenkin niin, että kalakannat samalla säilyvät lapsillemme ja lapsenlapsillemme.
Tästäkin syystä kannatan esittelijä Miguélez Ramosin mietintöä EU:n ja Grönlannin välisen neljännen kalastuspöytäkirjan välitarkistuksesta. Kannatan sitä juuri siksi, että se on oikeansuuntainen ja että siinä vaaditaan suhteellisen vakauden periaatteen virheellisen soveltamisen ja nykyisen pöytäkirjan takia epäoikeudenmukaisesti sopimuksen ulkopuolelle jätetyille kalastusta harjoittaville valtioille, aluksille ja yhtiöille mahdollisuutta kalastaa Grönlannin vesillä. 
Esittelijä valmistelee keskustelua, joka on välttämätöntä tulevien pöytäkirjojen parantamiseksi, ja lujittaa samalla odotusten mukaisesti Grönlannin oikeuksia ja päätöksentekoprosessia.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Miguélez Ramosia hänen mietinnöstään. Hän on korostanut joitakin olennaisen tärkeitä kysymyksiä, etenkin sitä ristiriitaa, että maksamme joka vuosi Grönlannille 42,8 miljoonaa euroa saaden vastineeksi 28 miljoonan euron arvosta kalastusoikeuksia. Ilokseni komission jäsen Fischler kiinnitti huomiota siihen, että eilen allekirjoitetulla pöytäkirjalla korjataan jossain määrin tilannetta, jota tilintarkastajat ovat aiemmin arvostelleet.
Kuten jäsen Casaca totesi, on muistettava, että nämä sopimusehdot laadittiin silloin, kun Grönlanti erosi Euroopan yhteisöstä. Huomattava osa tästä korvauspaketista on tarkoitettu Grönlannin talouden ja sen äärimmäisen köyhän inuiittiväestön tukemiseen. Tiedän, että jäsen Langenhagen on asiantuntija tässä kysymyksessä, ja on aiemmin pyytänyt parlamenttia suhtautumaan siihen myötätuntoisesti.
Kannatan kuitenkin esittelijän vaatimusta, jonka mukaan EU:n ja Grönlannin välisiä suhteita koskevat muut kuin kalastukseen liittyvät tekijät on rahoitettava rahoitusnäkymien otsakkeeseen 4 kuuluvista määrärahoista tai Euroopan kehitysrahastosta. Kalastusbudjetin määrärahoja on käytettävä ainoastaan kalastukseen liittyviin tarkoituksiin.
Toisaalta suhtaudun varauksella mietinnön näkemykseen, jossa vaaditaan käyttämättä jääneiden kalastusoikeuksien jakamista. Komission jäsen Fischler kiinnitti tähän huomiota lausunnossaan, ja vaikuttaa siltä, että eilen allekirjoitetun pöytäkirjan perusteella nämä hyödyntämättä jätetyt kalastusoikeudet voidaan jakaa muille jäsenvaltioille. Kehottaisin komission jäsentä tässä yhteydessä muistamaan saarrossa olevat laivastot, jotka kalastavat siikaa Pohjanmerellä, etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston, joka on nyt puolet kuukaudesta satamassa, koska kiintiöitä on leikattu 50 prosenttia. Jos käyttämättömiä oikeuksia tai yhteisyrityksiin perustuvia kumppanuuksia jaetaan, pyydän teitä varmistamaan, että Pohjanmeren siianpyyntilaivasto on etusijalla.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää lyhyesti esittelijä Miguélez Ramosia erinomaisesta mietinnöstä, joka on meidän kaikkien mielestä erittäin harkittu ja järkevä ja itse asiassa jatkoa jäsen Langenhagenin laatimalle edelliselle mietinnölle. Langenhagen toimi esittelijänä silloin, kun kalastuspöytäkirja laadittiin ensimmäisen kerran ja teki joitakin ehdotuksia, jotka ovat oikeansuuntaisia ja komission meille esittelemän tiedonannon mukaisia.
Uskon, että komission tiedonannolla ja aieilmoituksella, - mikäli se toiveidemme mukaisesti toteutetaan - tehdään loppu tästä jokseenkin omituisesta tilanteesta, jossa olemme tähän asti toimineet. Kuten jo todettiin, olemme ensinnäkin maksaneet yhteisen kalastuspolitiikan perusteella korvauksia, joiden arvo on ainakin kaksinkertainen saaliiden todelliseen arvoon nähden, eikä se ole mikään vähäpätöinen seikka. Todellisuudessa kyse on kaksinkertaisesta määrästä, eli siis sievoisesta summasta. Toiseksi talousarvioon on vihdoinkin saatu avoimuutta, jota siitä aiemmin puuttui, kuten tilintarkastustuomioistuin jokin aika sitten huomautti. Kaikilla ei myöskään tällä alalla ole ollut yhtäläisiä mahdollisuuksia luonnonvarojen käyttöön.
Muistuttaisin erityistilanteesta kotimaassani, joka on perinteisesti aina kalastanut näillä vesillä. Se menetti perinteiset oikeutensa liityttyään Euroopan unioniin, koska sillä ei ollut sopimusta Tanskan kanssa. Kunnioitamme suuresti suhteellisen vakauden periaatetta, mutta edellytämme joustavuutta, niin että tiettynä vuonna käyttämättä jäävät kiintiöt voidaan antaa niille, joilla on todellinen mahdollisuus käyttää niitä. Tämä ei tietenkään saa estää sitä, että pyrimme edelleen jakamaan kiintiöt oikeudenmukaisesti ja tällä tavoin varmistamaan suhteellisen vakauden. Siksi komission tiedonanto on oikeansuuntainen, ja toivon, että se toteutetaan yhdessä asianmukaisten lainsäädäntötoimien kanssa.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että joudun esittämään eriävän mielipiteen tässä keskustelussa, mutta tätä mietintöä on käsiteltävä kahdelta kannalta. Ensinnäkin on käsiteltävä erikseen sitä, että eurooppalaisten veronmaksajien rahoja on käytettävä avoimesti - tällä hetkellä niin ei tehdä. Maksamme kalastusoikeuksista selvästi liikaa, ja meidän pitäisi maksaa eurooppalaisten kalastajien pyytämästä määrästä. Jos sen sijaan haluamme maksaa Grönlannille kehitysapua, sitä on maksettava erikseen. En vastusta kehitysapua, mutta sitä ei voida maksaa vain paperilla pyydetyistä kaloista kalastussopimuksen kautta.
Olen hyvin yllättynyt siitä, miten komissio suhtautuu ajatukseen, jonka mukaan meidän pitäisi lisätä niiden lajien määrää, joita voidaan pyytää Grönlannissa ja sitä ympäröivillä vesillä. Voisi ajatella, että yhteinen kalastuspolitiikka on ollut erittäin onnistunutta, vaikka todellisuudessa huomaamme kalakantojen heikkenevän kaikissa eurooppalaisissa vesissä yhä voimakkaammin. Nyt olisi avattava lisää kiintiöitä useammille lajeille. Olen usein sanonut parlamentissa, että valitettavasti kalat eivät ui yksittäin, ja usein jotain tiettyä kalalajia pyydettäessä muitakin lajeja jää verkkoihin. Jos kalastajilla ei ole niitä varten kiintiöitä, nämä kalat heitetään pois. Tiedämme kaikki, että Euroopan unionissa heitetään vuosittain pois häpeällisen paljon kalaa.
Meidän on tarkasteltava uudelleen ajatusta kolmansien maiden kanssa tehtävistä sopimuksista. Hyvin usein ne johtavat siihen, että Euroopan unioni käyttää hyväkseen kolmansien maiden vesiä ja että näiden maiden kalastajat menettävät elinkeinonsa, jolloin koko asia joutuu huonoon valoon. Usein käy niin, että EU:n myöntämät varat eivät saavuta kalastajia tai valtioita, joille ne on tarkoitettu, vaan niitä käytetään vääriin tarkoituksiin. Meidän on tarkasteltava koko tilannetta uudelleen.

McCartin (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Miguélez Ramosia siitä, että hän on tuulettanut perusteellisesti tätä aihetta ja laatinut hyödyllisen mietinnön. Kiitän myös komission jäsentä siitä, että hän on laittanut tilannetta kuntoon ja tehnyt todella surkeasta tilanteesta hieman siedettävämmän näissä uusissa neuvotteluissa. Viittaan siihen, mitä ystäväni, jäsen Casaca, totesi siitä, että Euroopan unioni ottaa haltuunsa Grönlannin kalavaroja. Tämä koskee varmasti myös Azoreita ja Irlantia, vaikka Azoreiden kalavarat eivät olekaan yhtä runsaat.
Tilanne on muuttunut. Silloin, kun nämä valtiot liittyivät Euroopan unioniin, käytössä oli vain kuuden meripeninkulman raja. Jälkeenpäin Euroopan unioni laajensi sitä 200 meripeninkulmaan. Silloin Grönlannin, Irlannin ja ehkä myös Azoreiden kalastajat alkoivat ymmärtää, millainen tilanne olisi voinut olla. Olen yhtä mieltä siitä - ja olen usein toistanut - ettei kalavarojen yhteisomistus ole välttämätöntä yhteisen maatalouspolitiikan kannalta. Olisimme voineet kehittää asianmukaisen yhteisen kalastuspolitiikan ilman kalojen yhteisomistustakin. Tuloksena oli huonoin mahdollinen tilanne, kun unioni omisti kalavarat, mutta kansallisten hallitusten tehtäväksi jäi niiden valvominen. Tässä meneteltiin erittäin huonosti, ja siksi kalakannat hupenevat. Yhteinen tehtävä ei lopulta kuulunut kenellekään. Yhteinen kalastuspolitiikka ei sinällään tuhonnut kantoja, vaan tarvittavan valvonnan puute. Jos unioni olisi huolehtinut pyynnin valvonnasta, olisimme voineet onnistua.
Grönlanti erosi unionista. Asia ei ollut aivan niin kuin jäsen Casaca totesi, mutta se erosi sen jälkeen, kun 200 meripeninkulman rajaa oli laajennettu. Sen olisi pitänyt pitää puolensa ja säilyttää yhteisvastuu. Se olisi hyötynyt muun muassa rakennerahastoista. Parhaimmillaankin rakennerahastoista on myönnetty unionin valtioille vain noin 300 euroa henkeä kohti, esimerkiksi Irlannissa. Portugali, Kreikka ja Etelä-Italia saivat vieläkin vähemmän. Jäsen Buskin laskelmien mukaan grönlantilaiset saavat kuitenkin vuodessa 900 euroa henkeä kohti. Se on liikaa. Mielestäni olemme sekoittaneet ulkopolitiikan kalastuspolitiikkaan. Olemme tehneet Grönlannin kanssa sopimuksen, jota sillä ei ollut oikeus odottaa, ottaen huomioon, että se erosi vapaaehtoisesti, eikä hyvässä uskossa hyväksynyt sitä, että se olisi saanut unionissa oikeudenmukaisen kohtelun.

Puhemies.
Emme voi noudattaa jäsen Stevensonin pyyntöä siirtyä käsittelemään Ojeda Sanzin mietintöä, koska olemme jo nyt lähes neljännestunnin jäljessä aikataulusta komission tiedonannon osalta, emmekä voi viivästyttää aikataulua enempää. Ojeda Sanzin mietinnöstä keskustellaan tänä iltana klo 21.00.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Cancunissa pidettävän Maailman kauppajärjestön 5. ministerikokouksen valmisteluista.
Puheenvuoron käyttää komission jäsen Lamy.

Lamy
Arvoisa puhemies, osallistumme komission jäsenen Fischlerin kanssa ensi viikolla Maailman kauppajärjestön viidenteen ministerikokoukseen Cancunissa Meksikossa, jossa neuvottelemme Euroopan unionin puolesta. Tätä silmällä pitäen komissio keskusteli tänään iltapäivällä kokouksen valmistelujen etenemisestä. Kerron teille tästä hieman, ja sen jälkeen voin vastata kysymyksiin, joita haluatte mahdollisesti esittää.
Kuten tiedätte, puolitoista vuotta sitten Dohassa käynnistetyn kauppaneuvottelukierroksen onnistuminen on edelleen Euroopan unionin ensisijainen tavoite kaupan alalla. Odotamme, että Euroopan talouskasvu voimistuu tavara- ja palvelukaupan sekä investointien avautuessa yhteisten perussääntöjen ansiosta, joita vahvistetaan avoimuuden lisäämiseksi. Samoin on tärkeää, että pyrimme ottamaan kehitysmaat paremmin mukaan maailman kauppajärjestelmään, jotta ne hyötyvät kaupan vapautumisesta ja globalisaatiosta. Samalla lievennetään haittavaikutuksia, joita globalisaatiolla varmasti on.
Kuten voimme aikanaan neuvotteluohjelman lopuksi todeta, rima on asetettu melko korkealle. Mitä tuloksia Cancunissa on saavutettava, jotta varmistetaan Dohassa kehitysohjelmaksi nimetyn neuvottelukierroksen onnistuminen? Tätä me Maailman kauppajärjestön jäsenet pohdimme yhdessä Cancunissa ensi viikolla, kun teemme eräänlaisen väliarvioinnin, jossa on kaikkein tärkeintä saada viimein selville, onnistummeko päättämään neuvottelut ensi vuoden loppuun mennessä, kuten puolitoista vuotta sitten sovittiin. Cancunissa etsitään vastausta pääasiassa tähän kysymykseen. Jos vastaus on myöntävä, vahvistuu ensinnäkin, että neuvottelut päätetään määräajassa eli vuoden 2004 loppuun mennessä.
Jotta vastaus olisi myöntävä, meidän on voitava todeta Cancunissa, että 50 prosenttia kaikista neuvoteltavista kysymyksistä on ratkaistu. Neuvottelut eivät etene todellisuudessa siten, että kysymyksiä käsiteltäisiin yksitellen ja että yhdestä sovittaisiin ennen seuraavaan siirtymistä. Neuvotteluja käydään pikemminkin kokonaisvaltaisesti noin kahdestakymmenestä kysymyksestä, jotka ilmentävät tasapainoa vastakkaisten osapuolten hyökkäys- ja puolustusasemien välillä.
Cancunissa kysytään siis, olemmeko kaiken kaikkiaan suunnilleen näiden neuvottelujen puolivälissä ja olemmeko riittävän vakuuttuneita asiasta, niin ettei lopullista määräaikaa - ensi vuoden loppua - tarvitse muuttaa. Unionia kiinnostaa erityisesti se, että väliarvioinnin myötä markkinoiden avautumisen ja kaupan perussääntöjen lujittumisen välinen tasapaino lujittuu alkuperäisen ohjelman mukaisesti. Olemme sitoutuneet vahvasti tähän tasapainoon, ja se on mielestämme poliittisesti hyvin tärkeä, sillä se vastaa omaa talousjärjestelmäämme: kauppa on vapaata, ja sitä säännellään sosiaalisia, terveydellisiä ja ympäristöllisiä kysymyksiä koskevilla säännöillä. Tämä on luonteenomaista Euroopan unionille näissä neuvotteluissa, ja tästä on pidettävä kiinni. Siksi neuvotteluissa on tärkeää edetä sellaista vauhtia, joka on kokonaisuutena sopiva neuvottelujen aikana esiin nousseiden kysymysten kannalta.
Missä tältä kannalta katsottuna oikein mennään? Viime viikkojen aikana on käynyt selväksi, että asiat ovat vauhdittuneet Genevessä. Ensi viikon kokous on jo nyt vilkastuttanut selvästi neuvotteluja, joilla on ollut silloin tällöin taipumusta hidastua. Maailman kauppajärjestön yleisneuvoston puheenjohtajana Genevessä toimiva suurlähettiläs on esittänyt luonnoksen lopulliseksi lausunnoksi, joka toimii Cancunin ministeritason neuvottelijoiden työn pohjana.
Komission jäsen Fischler ja minä olemme ilmoittaneet useaan otteeseen, ettemme ole kovin tyytyväisiä luonnokseen. Meidän mielestämme lausuntoluonnoksessa on monia erittäin ongelmallisia kohtia. On kuitenkin hyvä, että se on olemassa ja esitetty selkeästi. Toistan, ettei kaikkia kohtia voida hyväksyä. Meidän mielestämme tekstissä on puutteita maatalouden, teollisuustullien sekä ympäristön ja maantieteellisten merkintöjen osalta. Lisää vielä, että muut WTO:n jäsenet ovat samaa mieltä, mutta kuten WTO:n edustaja vitsaili, ministereillä on oltava jotain tekemistä Cancunissa. Viittätoista jäsenvaltiota edustavina neuvottelijoina yritämme edelleen päästä markkinoiden avaamisen ja sääntöjen määrittämisen kannalta tasapainoiseen tulokseen, jonka ansiosta kehityskysymykset saisivat näkyvämmän aseman kaikissa neuvoteltavissa asioissa.
Meiltä on usein kysytty, olemmeko optimistisia vai pessimistisiä Cancunin onnistumismahdollisuuksien suhteen. Te ette ole vielä tätä kysyneet, mutta haluaisin kertoa teille, ettemme ole komission jäsenen Fischlerin kanssa kumpaakaan. Neuvottelemme Euroopan unionin puolesta, ja se on meidän tehtävämme. Toimeksiannossa on asetettu rajat sille, mitä voimme hyväksyä, ja kuten tapana on, teemme teille selonteon neuvottelujen edistymisestä jo paikan päältä. Mukanamme on edustajia unionin ministerineuvostosta ja Euroopan parlamentista, joilla on poliittinen valta meihin nähden. Lisäksi mukaan tulee muiden asianosaisten edustajia. Meillä on siis tilaisuus arvioida paikan päällä tarkkaan, miten meille on käynyt. Tehtäköön kuitenkin selväksi, että meille on annettu virallinen toimeksianto ministerineuvostossa ja parlamentissa viime kuukausina pidettyjen kokousten perusteella. Komission jäsen Fischler ja minä teemme siis kaiken toimeksiantomme mukaisesti.
Puheenvuoroni päätteeksi haluaisin korostaa, että meillä on hyviä uutisia vietäväksi Cancuniin ensi viikon lopulla. Tällä tarkoitan viime viikonloppuna solmittua sopimusta lääkkeiden käyttöoikeudesta. Voidaan sanoa, että sopimuksen myötä poiketaan ensimmäistä kertaa voimassa olevista patenttisäännöksistä sallimalla geneeristen lääkkeiden tuonti niitä tarvitseviin maihin. Sopimus osoittaa, että Maailman kauppajärjestö pystyy vastaamaan kehitysmaiden tarpeisiin. Sopimus ei ole enää pelkkä hanke, puhe tai tavoite vaan todellinen vahvistus sille, että globalisaatio voi - ja sen täytyy - kulkea käsi kädessä kehityksen kanssa. Vaikka sopimus onkin vain pieni osa köyhien maiden valtavan suurta ongelmaa, joka koske lääkkeiden saatavuutta, se on kuitenkin edistysaskel. Totean teidän läsnä ollessanne olevamme Euroopan unionin puolesta tyytyväisiä sopimukseen. Muissa asioissa tiedämme hyvin asemamme, ja kuten juuri totesin, toimimme teidän antamanne toimeksiannon mukaisesti.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy, arvoisa komission jäsen Fischler, hyvät kollegat, voimme nähdä, että toinenkin tärkeä kierros on todennäköinen. Kyse on siitä, mitä onnistumisia haluamme Euroopan saavuttavan. Komission jäsen Lamy oli oikeassa todetessaan, että kyse on markkinoiden avaamisesta kaupalle. Haluan korostaa, että tämän on perustuttava vastavuoroisuuteen. Ongelmamme on kuitenkin, että kaupan tiellä on edelleen monia teknisiä esteitä, jotka haittaavat eritoten eurooppalaista, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin perustuvaa järjestelmää. Euroopan työntekijöistä kaksi kolmannesta työskentelee pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Tämä tarkoittaa, että on yhtä lailla tärkeää tuoda julki Cancunin kierroksen myönteiset vaikutukset ja osoittaa näin, mitkä kasvumahdollisuudet Euroopan unionilla on ja minkä tyyppisiä uusia työpaikkoja voidaan ehkä luoda täällä.
Minulla on toinenkin kysymys. Mikä on alueellisten laatutuotteiden todellinen tilanne? Keskityimme noin neljäänkymmeneen laatutuotteeseen, erityisesti ehdokasvaltioista peräisin olevaan Budweiser-olueen.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, tiedämme kaikki, että sekä komission jäsenen Lamyn että komission jäsenen Fischlerin on pitäydyttävä toimeksiantonsa rajoissa. Toimeksiantoon sisältyvät Singaporen kysymykset ja niistä erityisesti investoinnit. Arvoisa komission jäsen Lamy, tiedätte hyvin parlamentin edellisten keskustelujen perusteella, että PSE-ryhmän mielestä on epäasianmukaista jatkaa Singaporen kysymysten ja erityisesti investointien käsittelyä.
Katsotteko, että tunnelma kehitysmaiden keskuudessa on sellainen, että saatamme aiheuttaa neuvottelujen katkeamisen, jos vaadimme investointeja koskevien kysymysten käsittelyä vastoin niiden tahtoa? Suoraan sanoen meidän mielestämme nyt on väärä aika. Haluaisin kuulla, oletteko sitä mieltä, että meidän pitäisi lopettaa investointien tyrkyttäminen asialistalle.

Olsson (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuulun niihin, joiden mielestä meidän on äärimmäisen tärkeää ottaa kehitysmaat mukaan kauppaan. Meidän on samoin tärkeää avata markkinamme. Kaikki kehitysmaat eivät kuitenkaan ole samanlaisia. Erityisesti maataloudessa herättää huolta se, että kehitysmaista osa on erittäin kilpailukykyisiä maataloustuotantonsa puolesta, mikä voi olla ongelmallista Euroopan unionille. Haluaisinkin esittää komission jäsenelle kysymyksen: minkä strategian komissio on valinnut tämän asian ratkaisemiseksi siten, ettei samalla keskeytetä hanketta kehitysmaiden mukaan ottamiseksi ja ettei kehitysmaista tule lyhyellä aikavälillä kaikkein suurimpia maataloustuotteiden ostajia?

Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin puhua Singaporen kysymyksistä, koska komission ja neuvoston asenteesta paistaa suunnaton tekopyhyys.
Arvoisa komission jäsen, puheidenne mukaan näiden neuvottelujen odotettiin olevan kehityskierros, jossa etusijalle asetettaisiin kehitysmaiden asiat. Kuvaatte Euroopan unionia mieluusti kehitysmaiden tukijaksi ja puolestapuhujaksi. Euroopan unioni näyttää kuitenkin nyt komentavan kehitysmaita käsittelemään investointeihin ja kilpailuihin liittyviä uusia kysymyksiä, vaikka suurin osa kehitysmaista on ilmoittanut, etteivät ne missään tapauksessa halua neuvotella kyseisistä aloista. Jopa AKT-valtioiden ryhmä - jonka kanssa tällä parlamentilla pitäisi olla erityislaatuinen suhde - on todennut, ettei se ei halua keskustella näistä asioista. Myöskään vähiten kehittyneet maat eivät halua sitä.
Haluaisin esittää teille tänään haasteen ryhmäni puolesta. Jos väitätte vakavissanne, että uusi kierros on todella kehityskierros, ja jos todella haluatte, että unioni nähdään kehitysmaiden tukijana, aiotteko pyytää neuvostoa perumaan kyseisiä asioita koskevat vaatimukset? Jos ette, kertoisitteko meille, miten sovitatte kehitysmaiden niin kutsutun tukemisen asialistallenne, joka on tällä hetkellä täsmälleen näiden etujen ja toiveiden vastainen?

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos puheenvuorostanne. WTO:n puheenjohtaja on tietenkin nyt ehdottanut maatalousalan rauhansopimuksen perumista. Tiedän, ettei tämä kuulu toimeksiantoonne, mutta minusta asiaa kannattaa joka tapauksessa pohtia nyt, kun olemme kiinnostuneet saamaan aikaan yhdenvertaiset kaupan edellytykset myös tällä alalla. Käytämme itse asiassa Yhdysvaltojen protektionismia maatalousalalla oman protektionismimme puolustuksena. Miksi ei sen sijaan lakkautettaisi molempia protektionismin muotoja ja otettaisi käyttöön tarkoituksenmukaisia kauppajärjestelyjä kehitysmaiden kanssa?
Toinen asia koskee työntekijöiden oikeuksia. Miten varmistetaan, että WTO:n sopimuksiin osallistuvat maat noudattavat ainakin omia lakejaan ja sääntöjään, joilla säädellään työntekijöiden oikeuksia, palkkaa, ja niin edelleen. Mielessäni on esimerkiksi Thaimaa, jossa burmalaiset pakolaiset työskentelevät vankiloiden kaltaisissa oloissa käytännöllisesti katsoen korvauksetta, ja tavarat myydään suoraan Eurooppaan. Vankileirien tuotteet löytyvät meidän hyllyiltämme. Miten tämä kysymys saadaan otettua mukaan WTO-neuvotteluihin?

Lamy
Arvoisa puhemies, käsittelen kysymyksiä lyhyesti yksitellen. Jäsen Rübig on mielestäni oikeassa todetessaan, että neuvotteluissa käsiteltävät asiat ovat tärkeitä pienille ja keskisuurille yrityksille. Niistä muistuttamalla voidaan tuoda hienovaraisesti julki, ettei ole ainoastaan suurten monikansallisten yritysten etujen mukaista, että monenvälinen kauppajärjestelmä kehittyy tasapainoisesti.
Maantieteelliset merkinnät ovat monitahoinen kysymys, joten kertaan lyhyesti Euroopan unionin neuvottelutavoitteet alalla. Viinien ja väkevien alkoholijuomien osalta toivomme ensinnäkin, että WTO perustaisi rekisterin, joka olisi luonteeltaan sitova. Haluamme lisäksi, että viinien ja väkevien alkoholijuomien maantieteellisiä merkintöjä suojaavat järjestelyt ulotetaan kattamaan myös muut maataloustuotteet ja elintarvikkeet. Haluamme myös luonnollisesti saada haltuumme monia maantieteellisiä merkintöjä, joista olemme laatineet komission jäsenen Fischlerin ohjauksella luettelon, jotka ovat tärkeitä maanviljelijöillemme mutta joita on siitä huolimatta anastettu käyttöön muualla maailmassa.
Jäsen McNally toisti Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kannan investointeihin. Sanon asiasta muutaman sanan vastauksena jäsen Lucasille. Miten sovitamme yhteen yhtäältä toiveemme, että WTO keskittyy monenväliseen sopimukseen investointeja säätelevistä periaatteista, ja toisaalta kehitystä koskevat tavoitteemme? Aluksi totean, että mielestämme investoinnit ovat tärkeä tekijä kehitysyhteistyössä. Uskomme, että monet yksinkertaiset perussäännöt esimerkiksi avoimuudesta ja investointiohjelmien ennustettavuudesta edistäisivät investointeja huomattavasti. Olemme lisäksi valmistautuneet käsittelemään neuvotteluissa muutamia kehitysmaiden huolenaiheita, jotka ovat nousseet aika ajoin esiin ja jotka voidaan tiivistää näkemykseen, jonka mukaan tällaiset säännöt heikentäisivät kehitysmaiden poliittista riippumattomuutta. Haluamme vastata tähän esittämällä luonnoksen, joka sisältää perussäännöt, jotka kehitysmaat voivat halutessaan hyväksyä. Niiden, jotka eivät halua sitoutua sääntöihin, ei ole pakko. Tällä tavalla tietty määrä vastalauseita voidaan ottaa huomioon.
Muistutan muuten jäsen McNallylle ja jäsen Lucasille, etteivät kehitysmaat ole yksimielisiä asiasta: osa on puolesta ja osa vastaan. Tämä pätee myös moniin muihin kysymyksiin. WTO:ssa ei ole tältä osin yhtenäistä pohjoisten teollisuusmaiden rintamaa, eikä ole myöskään yhtenäistä eteläisten kehitysmaiden rintamaa muissa asioissa.
Haluaisin muistuttaa vielä jäsen Lucasille, että kyseiset neljä kysymystä - investoinnit, kaupan edistäminen, julkisten hankintojen avoimuus ja kilpailu - ovat osa Dohassa laadittua neuvotteluohjelmaa. Meidän on siis sovittava siitä, miten neuvotteluja käydään. Tämä pätee myös muihin kysymyksiin, kuten maatalouteen ja teollisuustulleihin.
Jäsen Olsson on oikeassa: maatalous ei sekään ole kysymys, josta kilpailukyvytön ja protektionistinen pohjoinen riitelee kilpailukykyisen ja vapauttamista kannattavan etelän kanssa WTO:ssa. Riittää, kun tarkastellaan Brasilian asemaa verrattuna Intiaan tai Afrikan asemaa verrattuna Indonesiaan tai Thaimaahan, jolloin välittömästi käy selväksi, ettei asia ole näin. Vastauksena jäsen Frahmille sanoisin, että meidän näkemyksemme on neuvotteluissa varsin selvä. Maataloustuotantoa ei voida ensinnäkään tarkastella yhtenä kokonaisuutena, kuten renkaita, sukkia, paitoja tai autoja. Maataloustuotannon erityispiirteiden takia eurooppalaisilla on lukuisia syitä vastustaa maatalousmarkkinoiden sääntelyn täydellistä purkamista, joten pyrimme säilyttämään maataloudelle myönnetyt valtiontuet. Valtion tukea on näin ollen mukautettava siten, että poistetaan osa esteistä, jotka haittaavat kehitysmaiden maatalouspolitiikkaa. Teimme juuri näin vuosina 1992, 1999 ja 2003, ja komission jäsenelle Fischlerille, joka istuu tässä vieressäni, on annettava tunnustus ansiokkaasta työstä kyseisinä vuosina, jolloin yhteistä maatalouspolitiikkaamme sopeutettiin kansainväliseen kauppaan erityisesti kehitysmaiden hyväksi. Jatkamme samaan malliin. Olemme sitoutuneet neuvottelemaan kauppaa häiritsevien kansallisten tukien vähentämisestä, markkinoille pääsyn parantamisesta ja vientitukien vähentämisestä. Teemme näin pääasiassa kehitysmaiden hyväksi. Euroopan unioni neuvottelee tältä pohjalta.
Vastaan vielä lopuksi jäsen Frahmille. Perusoikeuksien kunnioittamisen ja kansainvälisen kaupan sääntöjen välisessä suhteessa on itse asiassa ongelma, kuten on myös kansainvälisen kaupan sääntöjen ja kansainvälisten ympäristösopimusten välillä tai siinä, miten kaupan säännöt ja kansanterveys liittyvät toisiinsa. Kansanterveyden alalla Maailman kauppajärjestö teki juuri myönteisen päätöksen geneeristen lääkkeiden käyttöoikeudesta. Dohassa hyväksytyn ohjelman mukaisissa neuvotteluissa keskustellaan ympäristösääntöjen ja kaupan sääntöjen välisestä suhteesta. Neuvotteluja ei sitä vastoin käydä työntekijöiden perusoikeuksien - erityisesti Kansainvälisen työjärjestön viiden tärkeimmän yleissopimuksen - ja kansainvälisen kaupan välisistä suhteista, sillä emme ole onnistuneet saamaan kantaamme hyväksytettyä. Tämä oli yksi neuvottelutavoitteistamme Dohassa. Törmäsimme Yhdysvaltojen ja kehitysmaiden jarrutteluun. Ne eivät halunneet sitä tuolloin, eivätkä ne halua sitä vieläkään, eikä Euroopan unionin kanta, niin arvokas kuin se onkin - olen aina puoltanut kantaa pontevasti, koska mielestäni se on oikea - ole toistaiseksi saanut jalansijaa kehitysmaiden ja Yhdysvaltojen kantoja vastaan. Tässä on kyse voimatasapainosta, jota emme ole vielä onnistuneet kääntämään puolellemme.

Puhemies.
Kiitoksia, komission jäsen Lamy.
En usko, että kaikille puheenvuoroa pyytäneille voidaan antaa mahdollisuutta puhua, sillä aika on vähissä.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin lyhyesti kiittää komission jäseniä ja tuoda esiin kysymyksen, joka on keskeinen koko keskustelussa erityisesti maatalouden kannalta mutta myös muissa asioissa. Euroopan unioni on noudattanut asianmukaista politiikkaa eli yrittänyt erottaa toisistaan köyhimmät maat, niin kutsutut vähiten kehittyneet maat ja kehitysmaat, koska maiden välillä on valtavia eroja. Intialla, Indonesialla ja Malesialla ei esimerkiksi ole mitään yhteistä Mosambikin ja Burkina Fason ongelmien kanssa.
Kysymyksessä on siis erityis- ja erilliskohtelu, ja asiaa on tutkittava huolellisesti, koska näitä maita ei voida kohdella samalla tavalla. Ne ovat nimittäin todellisuudessa eri maita, joiden kehitystaso vaihtelee suuresti. Kysyisinkin komission jäseneltä, millaista tukea tämä komission valitsema lähestymistapa, jossa köyhimmät maat erotetaan vähemmän köyhistä, tarjoaa kaikkein köyhimmille maille?

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi käytännön kysymystä. Viime lauantain läpimurto lääketieteen alalla tarkoittaa, että monet ovat nyt huolissaan, toimiiko tämä käytännössä. Euroopan unionissa - jossa on mahdollista tuottaa geneeriset lääkkeet omiin tarpeisiin - voitaisiin nyt todennäköisesti ainakin julistaa, että olemme valmiita myöntämään tällaisen pakkolisenssin, kun kehitysmaat pyytävät kyseisiä lääkkeitä. Tämä olisi ele, jolla osoitettaisiin, että lääkkeitä todella toimitetaan käytännössä.
Toinen käytännön kysymys koskee sinistä laatikkoa. Monet pelkäävät, että sinistä laatikkoa käytetään maataloudessa, jotta käyttöön saataisiin valtavat välilliset vientituet. Brasilia on kysynyt, voimmeko luvata tällä hetkellä, että tuemme sinistä laatikkoa eli siirtymistä tuotekohtaisista tuista sinisen laatikon mukaisiin tukiin mutta ettemme käytä sitä sopimattomasti vientitukiin. Näin edistäisimme todella vientitukien lakkauttamista. Haluaisin tietää, heijastaako nykyinen asialista tätä ajatusmallia ja onko tämä ajatusmalli osa neuvottelijoiden näkemystä.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, vastikään sovitusta yhteisestä maatalouspolitiikan uudistuksesta ollaan huolissaan: Maailman kauppajärjestössä käydyt neuvottelut saattavat johtaa tiettyihin muutoksiin maataloudessa. Tarkoitan erityisesti sokerijuurikasta koskevaa hyvin arkaluonteista kysymystä. Yleisesti tiedetään, että Australian ja Brasilian kaltaiset maat haluavat vapauttaa alan täysin. Voiko komissio todeta pyrkivänsä siihen, että sokeri julistetaan araksi tuotteeksi?

Bernié (EDD).
Arvoisa komission jäsen, on hyvin ymmärrettävää, miksi Ranskan maanviljelijät ovat huolestuneita yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkimainingeissa. Kuivuus on vaivannut aiempaa enemmän karjankasvattajia ja muita tuottajia, erityisesti siipikarjankasvattajia. Alalla pelätään Euroopan maatalouden häviämistä, toisin sanoen maataloutemme uhraamista WTO-neuvotteluissa. Minkä strategian aiotte valita varmistaaksenne Euroopan maatalousmallin pysyvyyden? Maatalouteemme kohdistuu tosiasiassa monia taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä rajoituksia, joten maataloutta on tuettava samaan tapaan kuin Yhdysvallat tukee jatkuvasti omaa maatalouttaan. Minkä hintapolitiikan olette neuvotelleet kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi? Tarkoitan tällä sitä, miten aiotte estää sen, ettei maanviljelijöidemme tarvitse tuottaa Euroopan hinnoin ja myydä maailmanmarkkinoiden hinnoin?

De Clercq (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, miten maatalousneuvottelut etenevät mielestänne WTO:ssa? Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat laatineet yhteisen kehyksen eli niin kutsutun yhteisen lähestymistavan maatalouskysymyksiin. Odotatteko, että kehitysmaat sekä Kiina ja Japani hyväksyvät lähestymistavan sellaisenaan? Ovatko Yhdysvallat ja unioni valmiita tekemään myönnytyksiä maatalousalalla? Voivatko ne tehdä niitä?
Haluaisin kysyä teiltä toiseksi, mitä mieltä olette WTO:n parlamentaarisen ulottuvuuden laajentamisesta. Onko aiheesta teidän mielestänne mahdollista saada lauseketta Cancunin loppujulistukseen, vai onko toistaiseksi liian varhaista?

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensimmäinen kysymykseni on jatkoa jäsen van den Bergin kysymykselle, joka liittyi geneerisiin lääkkeisiin. Arvostelu on kohdistunut siihen, että koska patenttilainsäädäntöä ei ole muutettu, monet uudelta sopimukselta odotetut yksityiskohdat jäävät kehitysmaiden kohdalla tosiasiassa pelkiksi sanoiksi. Voitteko vakuuttaa meidät asiasta? Jos sopimus on loppujen lopuksi aatteeltaan ylevä mutta käytännössä tehoton, todisteena hyvästä tahdosta sillä on vain vähän merkitystä neuvotteluissa.
Toinen kysymykseni koskee toimeksiantoa. Tarjoaako toimeksiantonne teidän mielestänne muka riittävät eväät hahmoteltaessa tulevaa maatalouspolitiikkaa, jonka ansiosta kehitysmaat otetaan tosiasiallisesti paremmin mukaan, kun kehitysmaiden maataloudessa on suurimmaksi osaksi kyse henkiinjäämisestä?

Lamy
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkkaavaisesti kaikkia kysymyksiä. Kuulemani perusteella pelkään, että jäsenet saattavat vahvistaa niiden näkemystä, jotka ovat itsepintaisesti sitä mieltä, että maatalous on ainoa Cancunissa käsiteltävä kysymys. Asia ei ole näin: käsiteltävänä on itse asiassa yhdeksäntoista muutakin kysymystä. Mielestäni ei ole poliittisesti Euroopan unionin etujen mukaista käyttäytyä siten kuin maatalous olisi ainoa Cancunissa käsiteltävä kysymys. Meillä on totta tosiaan monia etunäkökohtia maataloudessa. Mainitsin aiemmin esimerkiksi maantieteelliset tekijät. Tärkeimmät etumme ovat kuitenkin muualla. Toivon siksi, että ne, jotka ovat kiinnostuneita Euroopan unionin eduista neuvotteluissa, eivät vahvista sellaista näkemystä, jonka mukaan maatalous olisi ainoa kysymys Cancunin asialistalla.
Vastaan kuitenkin esitettyihin kysymyksiin. Jäsen Cunha on oikeassa. Yksittäisten kehitysmaiden tilanteet vaihtelevat suuresti, joten meidän on lähestyttävä kutakin maata yksilöllisellä tavalla. Tämän on tapahduttava monenvälisen järjestelmän edellyttämällä tavalla. Ei liene kuitenkaan aina kovin helppoa suostutella Brasiliaa tunnustamaan, että Intian asema on erilainen, ja päinvastoin. Brasilia ilmoittaa kannattavansa täydellistä vapauttamista, mutta tiedämme vallan hyvin, ettei Intia ole samalla kannalla. Maailman kauppajärjestössä on tehtävä tällaisia järjestelyjä.
Meidän on varmistettava myös, että muu osa kaupallista maatalouspolitiikkaamme - näin asian nimetäkseni - otetaan huomioon. Kuten tiedätte, kyseinen politiikka perustuu epäsymmetrisiin kahdenvälisiin sopimuksiin, joilla me avaamme markkinoitamme enemmän kuin mitä kehitysmailta vaadimme. Tarkoitan tässä yleistä tullietuusjärjestelmää sekä Kaikki paitsi aseet -järjestelyä. Järjestelmiä perustaessamme olemme eräällä tapaa ryhtyneet yksipuolisiin toimiin kehitysmaiden tukemiseksi.
Minulla on selvä vastaus jäsen Ó Neachtainin, jäsen Bernién ja jäsen Maesin kysymyksiin yhteisen maatalouspolitiikan kehittymisen ja Maailman kauppajärjestön kansainvälisten neuvottelujen välisestä suhteesta. Kantani on tässä asiassa sama kuin komission jäsenellä Fischlerillä, koko komissiolla ja Euroopan unionilla. Se on yksinkertainen. Ensiksi sovimme, mitkä yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksista ovat mielestämme välttämättömiä. Kun nämä päätökset on tehty, otamme huomioon muiden osapuolten ehdotukset ja sovimme Maailman kauppajärjestössä toimenpiteistä, jotka ovat unionissa sovittujen päätösten mukaisia. Toisin sanoen yhteinen maatalouspolitiikka on kana ja kansainväliset kauppaneuvottelut muna.
Yhdysvaltoihin verrattuna pyrimme omaksumaan niin kutsutun alhaalta ylös suuntautuvan lähestymistavan. Yhdysvallat neuvottelee kansainvälisellä tasolla, tekee lupauksia ja huolehtii vasta sitten maatalouden tukijärjestelmälleen aiheutuvista seurauksista. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset rajoittavat toimeksiantomme luonnetta maatalousalalla. Tämä on ollut koko ajan täysin selvää, ja kaikki ovat tietoisia tilanteesta. Otetaan esimerkiksi sokeri. Sokerimarkkinat on vielä uudistettava. Komissio työstää asiaa parhaillaan, ja ehdotus esitettäneen lähiviikkoina. Sama pätee puuvillaan, tupakkaan ja oliiviöljyyn. Tällä hetkellä Euroopan unioni ei voi kuitenkaan tehdä mitään sitoumuksia neuvotteluissa, sillä sitoumusten takia olisi muutettava yhteistä markkinajärjestelyä, mistä ei ole toistaiseksi tehty päätöstä. Lyhyesti sanottuna asia on tältä osin täysin selvä. Kokemukset osoittavat, että osaamme tarpeen tullen ja yleensä omien syidemme perusteella päättää uudistuksista, jotka jättävät meille hieman pelivaraa neuvotteluissa.
Haluaisin käsitellä seuraavaksi Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välistä sopimusta eli tarkemmin sanottuna väliaikaista puitesopimusta, josta sovittiin kesällä. Vastaisin jäsen De Clercqille, että olemme toimineet Maailman kauppajärjestön muiden jäsenten pyynnöstä. Muut vaativat meitä tekemään sopimuksen. Meidät nähdään kahtena jättinä, jotka kuluttavat noin yhden prosentin kansanvarallisuudestaan maatalouden tukemiseen. Muiden mielestä neuvotteluissa olisi ollut vaikea edetä, jos Yhdysvalloilla ja Euroopalla olisi ollut erilaiset kannat. Vastasimme muiden pyyntöön ja sovimme väliaikaisesta kannasta, jonka ansiosta neuvotteluja saadaan vietyä eteenpäin puoliväliin saakka. Tämän jälkeen neuvottelut on kuitenkin saatava vielä päätökseen. Olemme tietoisia sitä, että muutamien maiden, kuten Japanin, Brasilian ja Australian, mielestä saavutettu kompromissi ei ole aivan toivotunlainen, mikä ei ole mitenkään yllättävää.
Lopuksi vastaan jäsen van den Bergille ja jäsen Maesille, jotka viittasivat sopimukseen geneeristen lääkkeiden käyttöoikeudesta köyhimmissä maissa. Sopimus syntyi neuvottelujen tuloksena, ja se hyväksyttiin yksimielisesti Maailman kauppajärjestössä, jonka jäsenistä kaksi kolmannesta on kehitysmaita. Tunnen riittävän tarkkaan kansainvälisten neuvottelujen kulun tietääkseni, että Maailman kauppajärjestössä pöydän ääreen kerääntyneet maat todella tekevät päätöksiä. Päätöksiä ei tehdä niiden puolesta. WTO:n neuvottelupöydässä kehitysmaiden hallitusten edustajat ilmaisevat maidensa etunäkökohdat. Menettely on sama kuin Maailman terveysjärjestössä WHO:ssa, Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä FAO:ssa ja Kansainvälisessä työjärjestössä ILO:ssa. Katson neuvottelujen päättyneen, kun näiden maiden hallitusten edustajat ilmoittavat olevansa tyytyväisiä päätökseen, jota ne ovat ajaneet vuosikaudet. Olen melko varma, että osa valtiosta riippumattomista järjestöistä väittää jälkeenpäin, että kehitysmaiden olisi pitänyt neuvotella voimakkaammin. Yhtä todennäköistä on kuitenkin, että osa lääkeyhtiöistä on sitä mieltä, että meidän olisi pitänyt neuvotella määrätietoisemmin. Kompromisseissa on kyse juuri tästä. En voi asettua kehitysmaiden asemaan ja sanoa, mikä on ja mikä ei ole niiden etujen mukaista. Poliittinen päätös on tehty, joten sovittu kompromissi ohjaa toimiamme tulevina vuosina.
Kuten vasta totesin, sopimuksen avulla ratkaistiin vain osa ongelmasta, joka koskee geneeristen lääkkeiden saatavuutta köyhissä maissa. Olemme ratkaisseet kansainvälisen patenttilainsäädännön ongelman, mikä tarkoittaa 10:tä prosenttia kokonaisongelmasta. Nyt on puututtava vaikeuksiin, jotka eivät liity patenttiongelmaan vaan rahoitukseen, tuotantoon ja saatavuuteen. Toisin sanoen 90 prosenttia työstä on vielä tekemättä. Meidän on toimittava yhdessä ja yhdistettävä voimamme muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa - erityisesti niiden, jotka rahoittavat erilaisten tautien vastaista työtä. Kyse on kehityksen tukemisesta ja kansallisesta hallinnosta. En yliarvioi sanoessani, että työstä on 10: prosenttia saatettu loppuun. Se oli tehtävä, jotta muille voitiin näyttää tietä. Tiedätte tämän, koska olemme keskustelleet asioista hyvin säännöllisesti kanssanne kolmen vuoden ajan. Edessämme oleva tie on auki, ja meillä on toivoa, jota tässä asiassa ei ole valitettavasti ollut pitkiin aikoihin.

Puhemies.
 Kiitoksia, komission jäsen Lamy.
Pyydän erittäin syvästi anteeksi kaikilta jäseniltä, jotka ovat pyytäneet puheenvuoroa, mutta olemme jo ylittäneet meille varatun ajan, joten meidän on päätettävä keskustelu tähän ja siirryttävä kyselytuntiin. Tiedän, että puheenvuoropyynnöt olivat oikeutettuja. En käyttänyt d'Hondtin järjestelmää, koska halusin antaa ainakin yhdelle jäsenelle kustakin ryhmästä tilaisuuden puhua. Tässä tilanteessa d'Hondtin järjestelmän käyttö olisi ollut epäedullista pienille ryhmille, mitä halusin välttää.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Olemme runsaasti jäljessä aikataulusta, 25 minuuttia, mikä tapahtuu kaikissa istunnoissa. En syytä luonnollisestikaan puhemies Imbeniä asiasta, vaan yritämme käydä kyselytunnin läpi mahdollisimman järkevästi, jotta mahdollisimman moni jäsen ehtii käyttää puheenvuoron.
Käsittelemme komissiolle esitettyjä kysymyksiä (B5-0273/2003).
Ensimmäinen osa

Puhemies.
Seuraavana on Piia-Noora Kaupin kysymys nro 33 (H-0483/03):

Aihe: Valmistautuuko komissio luopumaan viisumipakosta Venäjän suhteen?
Venäjä on pitkään kehottanut Euroopan unionia luopumaan Venäjän federaation kansalaisia koskevasta viisumivaatimuksesta. Euroopan unioni on, erityisesti turvallisuussyistä, suhtautunut varauksellisesti Venäjän esitykseen.
Heinäkuun alussa julkaistujen lehtitietojen mukaan (STT-AFP) komission Moskovan edustuston päällikkö Richard Wright ilmoitti, että "neuvottelut" asiasta voitaisiin aloittaa ennen seuraavaa marraskuussa pidettävää EU:n ja Venäjän huippukokousta.
Valmistautuuko komissio, ilmoittamatta jäsenvaltioille, luopumaan Venäjän federaation kansalaisia koskevasta viisumipakosta?
Voisiko komissio selventää, mitä komission edustuston päällikkö Richard Wright tarkoitti lausunnollaan ja erityisesti miten meidän tulee ymmärtää käsite "neuvottelut"?

Patten
. (EN) Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto sopi viime vuoden lokakuussa pitämänsä kokouksen päätelmissä, että Venäjän ehdotusta keskustelujen käynnistämiseksi viisumivapaan järjestelmän mahdollisen käyttöönoton edellytyksistä pidettäisiin pitkän aikavälin kysymyksenä ja että asiasta keskusteltaisiin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukaisten järjestelyjen yhteydessä.
Toukokuussa 2003 Pietarissa järjestetyssä Euroopan unionin ja Venäjän välisessä huippukokouksessa, johon osallistuin, päätettiin tutkia viisumivapaan matkailun edellytyksiä Euroopan unionin ja Venäjän välillä. Komissio harkitsee neuvotellen parhaillaan tiiviisti jäsenvaltioiden kanssa, miten keskustelut olisi parasta käynnistää Venäjän kanssa Euroopan unionin ja Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kehyksessä.
Osa tiedotusvälineistä näyttää tulkinneen väärin komission Moskovan edustuston päällikön kommentteja asiasta. Voin selventää, että päällikkö totesi aivan oikein, että Euroopan unioni on valmis keskustelemaan Venäjän kanssa viisumivapaan matkailun edellytyksistä pitkän aikavälin tavoitteena ja että kysymys liittyy lukuisiin muihin asioihin, jotka on myöskin ratkaistava. Näitä ovat tehokkaampi rajavalvonta, järjestäytyneen rikollisuuden vastainen yhteistyö ja laiton maahanmuutto. Takaisinottosopimuksen tekeminen Venäjän kanssa on merkittävä luottamusta lisäävä toimenpide. Tämän näkökohdan olen esittänyt venäläisille kollegoilleni ja neuvottelukumppaneilleni monessa tilanteessa.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä vastaus kyllä tyydyttää. Varmasti tässä on puolin ja toisin tulkittu komission edustajan Richard Wrightin lausuntoja hivenen tarkoitushakuisesti. Nyt kuitenkin asia on ilmeisesti tulossa esille marraskuussa seuraavassa EU-Venäjä-huippukokouksessa. Miten ennen tätä EU-Venäjä-huippukokousta asiaa käsitellään neuvostossa ja minkälaisen menettelyn läpi tällaiset strategiset ratkaisut neuvoston piirissä menevät? Eli miten komissio tulee neuvoston kanssa tässä asiassa etenemään ennen marraskuuta?

Patten
. (EN) Euroopan unioni on täysin varma kannastaan. Joskus vastapuoli tulkitsee hieman väärin tai meidän puolellamme yritetään käynnistää keskustelua, mutta olemme toimineet täysin selkeästi ja johdonmukaisesti keskustellessamme asiasta venäläisten kollegojemme kanssa.
Haluan palata viimeiseksi esittämääni kohtaan. Jos haluamme käynnistää vakavat neuvottelut Venäjän kanssa näistä asioista - osa kysymyksistä on hyvin vaikeita ratkaista - on hyvin tärkeää, että Venäjä ymmärtää oikeutetun huolemme takaisinottosopimusta koskevissa neuvotteluissa. Ei ole järkevää käydä keskusteluja näistä tärkeistä kysymyksistä, jos liikenne on pelkästään yksisuuntaista.
Lisään vielä, että pohtiessamme ja laatiessamme huippukokousten asialistoja meidän on pidettävä kiinni siitä, että työskentely tapahtuu kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen rakenteen mukaisesti ja että tässä erityistapauksessa toimitaan sopivan alakomitean avulla.
On hyvin tärkeää käyttää menetelmiä, jotka on laadittu näiden arkaluonteisten asioiden käsittelyä varten. Asioita ei saa yrittää sivuuttaa, emmekä saa tehdä suinpäin päätöksiä, jotka vaikuttavat merkittävällä tavalla kaikkiin jäsenvaltioihin ja erityisen paljon muutamiin.

Puhemies.
 Seuraavana on Manuel Medina Ortegan kysymys nro 34 (H-0440/03):

Aihe: Odysseus-projekti
Voisiko komissio kertoa Odysseus-projektin avulla saavutetuista tuloksista laittoman maahanmuuton torjumiseksi Välimeren länsiosassa ja Atlantin alueella?

Vitorino
. (EN) Kuten tiedätte, Sevillassa viime vuonna kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti, että on laadittava ulkorajojen valvontastrategia. Neuvosto hyväksyi kattavan suunnitelman, johon kuului muiden toimenpiteiden ohella jäsenvaltioiden yhteisiä operaatioita. Kesäkuussa 2003 Thessalonikissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti tämän ensisijaisen tavoitteen, esitti ensimmäisen arvion siihen mennessä saavutetuista tuloksista ja asetti uusia ensisijaisia tavoitteita.
Yhteiset operaatiot ovat täysin uudenlaisia, ja ne ovat ensimmäinen yhteistyöhön perustuva yritys puuttua laittomien maahanmuuttajien salakuljetukseen. Esimerkiksi yhteisen Odysseus-operaation järjesti ja sitä johti Espanja, mutta myös muut jäsenvaltiot osallistuivat siihen. Tämä oli ensimmäinen pyrkimys yhdistää jäsenvaltioiden toimet meritse saapuvien maahanmuuttajien traagiseen tilanteeseen puuttumiseksi. Samalla yritettiin tehdä loppu - tai ainakin vähentää - merellä säännöllisin väliajoin tapahtuvista traagisista onnettomuuksista, jotka aiheutuvat salakuljettajien ja ihmiskauppiaiden rikollisesta toiminnasta.
Komissio ei osallistunut lukuisten merellä toteutettujen operaatioiden suunnitteluun eikä hallinnointiin, mutta komissio rahoitti ulkorajojen valvontaoperaatioita Argo-ohjelmasta 670 000 eurolla.
Komissio vastaanottaa loppukertomuksen toteutettujen toimien tuloksista ja vaikutuksesta Argo-ohjelman menettelyjen mukaisesti ennen vuoden loppua. Tuolloin komissio pystyy Argo-ohjelman tavoitteiden perusteella arvioimaan hankkeen vaikutuksia yhteisten ulkorajojen valvonnalle.
Thessalonikissa puheenjohtajavaltio Kreikka esitteli kertomuksen ohjelmien, tilapäiskeskusten, pilottihankkeiden ja yhteisten operaatioiden toteuttamisesta. Kertomuksen yhdessä luvussa käsitellään Odysseus-operaatiota. Ehdotan, että jäsen Medina Ortega tutustuu kertomukseen, jossa on kattava kuvaus operaation sisällöstä.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia vastauksestanne. Pystyn kyllä tarkistamaan, mitä puheenjohtajavaltio Kreikka on todennut asiasta, mutta koska komission on arvioitava hanketta, haluaisin varoittaa teitä seuraavista asioista:
Ensinnäkin kenties Odysseus-projektin toteuttamistavan takia - ensimmäinen vaihe toteutettiin Välimerellä ja toinen Atlantilla - Välimeren-vaiheessa maahanmuutto suuntautui Atlantin rannikolle ja Atlantin-vaiheen aikana Välimeren rannikolle, joten käytännössä projektin vaikutukset olivat vähäiset. Lisäksi näyttäisi siltä, että ainakin ensimmäisessä vaiheessa eri operaatioiden välillä oli ymmärtämiseen liittyneitä ongelmia.
Käymme nyt keskustelua toisesta projektista, Neptunus-projektista, joka koskee keskistä ja itäistä Välimerta. Oletan komission jäsenellä olevan ajantasaista tietoa asiasta. Kysyisin siis, onko tämän yhteen alueeseen - keskiseen ja itäiseen Välimereen - kohdistuvan hankkeen vaarana aiheuttaa paineen lisääntymistä läntisellä Välimerellä ja Atlantilla. Toisin sanoen, missä määrin toinen projekti voi johtaa tähän? Vaikuttaa nimittäin siltä, että maahanmuuttajien kokonaismäärä on aina sama: kun yksi alue suljetaan, maahanmuutto siirtyy toiselle alueelle.

Vitorino
. (EN) Olen samaa mieltä jäsen Medina Ortegan kanssa siitä, että maahanmuuttovirrat ovat muuntautumiskykyisiä, ja kun paine kasvaa yhdellä alueella, paine on vähäisempää muualla. Tämän vuoksi komissio on ehdottanut, että merirajojen valvomiseksi laadittaisiin vakaat toimintapuitteet. Olemme pyytäneet asiasta toteutettavuustutkimusta. Esittelen asian ensi viikolla oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epävirallisessa kokouksessa Roomassa. Ehdotamme, että eteläiselle merirajalle perustetaan kolme pysyvää valvontakeskusta.
Tällä välin on otettava opiksi sekä onnistuneista että vähemmän onnistuneista yhteisistä operaatioista, jotta saadut kokemukset voidaan huomioida pian neuvostolle esitettävässä projektissa.

Puhemies.
Seuraavana on Paulo Casacan kysymys nro 35 (H-0456/03):

Aihe: Ydinmateriaalien turvallisuutta koskeva lisäpöytäkirja
Elokuusta 2002 lähtien Iranin opposition hyvin dokumentoitujen kantelujen seurauksena Iranin hallituksen laiton toiminta ydinvoimakapasiteetin kehittämiseksi on tullut yleiseen tietoon. Niin Yhdysvaltain viranomaiset kuin alan lehdistö ja järjestöt ovat viitanneet niihin avoimesti.
Kesäkuussa 2003 Kansainvälinen atomienergiajärjestö vahvisti kaikki kantelut paikkansa pitäviksi, ja Euroopan unionin toimielinten oli vihdoin tunnustettava nämä tosiasiat.
Komissio on kuitenkin lausunnoissaan ja vastauksissaan parlamentin jäsenten esittämiin kysymyksiin ottanut aina sen kannan, että Iranin opposition syytökset, jotka myös Yhdysvaltain viranomaiset ovat vahvistaneet, eivät ole uskottavia. Komissio on jopa todennut, että Iran näyttää yleisesti ottaen noudattavan asianomaisia määräyksiä ja on hyväksynyt ydinvoimaloidensa tarkastukset. Kaikki asioista vähänkin perillä olevat tarkkailijat tietävät, etteivät nämä tiedot pidä ollenkaan paikkaansa.
Eikö komissio katso, että sen olisi viipymättä tarkistettava Irania koskevien tietolähteidensä luotettavuus?

Patten
. (EN) Komissio oli tyytyväinen Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n kesäkuiseen kertomukseen mutta pani huolestuneena merkille, ettei Iran ollut noudattanut kaikkia ydinmateriaalien valvontasopimuksen mukaisia velvoitteita.
Tämän jälkeen IAEA julkisti 26. elokuuta 2003 uuden kertomuksen uusine havaintoineen kesäkuisen kertomuksen jatkeeksi. Elokuun kertomuksessa tuodaan esiin, että vaikka Iran osoitti suurempaa yhteistyöhalua, yhteistyö oli ajoittain hidasta ja osa tiedosta oli ristiriidassa aiemmin annettuihin tietoihin. IAEA:n hallintoneuvosto aikoo arvioida kertomusta kokouksessaan, joka pidetään 8. syyskuuta 2003 alkavalla viikolla. Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkoministerit keskustelevat todennäköisesti asiasta Italiassa tänä viikonloppuna pidettävässä Gymnich-kokouksessa.
Komissio on kehottanut Irania toimimaan asiassa täysin avoimesti, ja se on todennut johdonmukaisesti, että joukkotuhoaseet ovat yksi suurimmista ongelmista Euroopan unionin ja Iranin välisissä suhteissa. Ministeri- ja virkamiestason yhteydenpidossa komissio on pyytänyt Irania allekirjoittamaan ja ratifioimaan lisäpöytäkirjan pikaisesti sekä tekemään täysimääräistä ja avointa yhteistyötä IAEA:n kanssa. Jos pöytäkirja ei ole voimassa, IAEA:n on vaikea varmistaa, ettei Iranissa ole ydinaseisiin liittyvää toimintaa.
Komissio tekee kaikkensa perustaakseen näkemyksensä saatavilla oleviin puolueettomiin, erityisesti IAEA:n toimittamiin tietoihin. Seuraamme asian kehittymistä IAEA:ssa tarkkaan etenkin sen perusteella, mistä keskustelimme muutama kuukausi sitten tavatessani El Baradein.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen erittäin tyytyväinen huomatessani, että näiden kuukausien jälkeen, kun kysymyksiä on esitetty ja kun meille on kerrottu lukemattomia kertoja, että tietoja olisi mahdotonta varmistaa, komission jäsen ei ilmoittanutkaan meille - kuten vastikään teki - että Iran on näyttänyt yleisesti ottaen noudattaneen Kansainvälisen atomienergiajärjestön lisäpöytäkirjan määräyksiä. Olen tyytyväinen myös siihen, ettei komission jäsen antanut meille samaa vastausta, jonka antoi alle kuukausi sitten: hän ilmoitti tuolloin tunnustavansa Iranin oikeuden kehittää ydinvoimaa rauhanomaisessa tarkoituksessa, aivan kuin joku olisi joskus kiistänyt tämän oikeuden. Komissio on muuttanut linjaansa, mutta pelkäänpä tämän tapahtuneen liian myöhään. Esittämäni kysymys kuuluu siis seuraavasti: arvoisa komission jäsen, ettekö ole sitä mieltä, että olisi hyödyllistä kuulla niitä, joita ette aiemmin pitäneet uskottavina?

Patten
. (EN) Jos jäsen Casaca on tässä vaiheessa tyytyväinen siihen, että totean meidän muuttaneet linjaamme, niin sitten totean meidän muuttaneen linjaamme. Näin ei kuitenkaan ole. Jäsen Casaca ei ole tainnut keskittyä, kun olen todennut moneen otteeseen, että Iranin edustajien kanssa käydyissä kokouksissa on painotettu kokous kokoukselta esimerkiksi lisäpöytäkirjan allekirjoittamisen merkitystä. Olen ollut Teheranissa kahdesti esittämässä asian. Viime viikkojen aikana olen keskustellut kahdesti ulkoministeri Kharrazin kanssa. Puhuin hänen kanssaan elokuun puolivälissä, ja on hieno yhteensattuma, että tämä kysymys esitettiin tänä iltana, sillä puhuin hänen kanssaan tänä aamuna täsmälleen samasta asiasta.
Kollegani, korkea edustaja Solana, on ollut Teheranissa tällä viikolla, ja hän on esittänyt samat asiat, joita olemme toistaneet kuukausi toisensa perään: toivomme Iranin allekirjoittavan lisäpöytäkirjan, mikä on välttämätön muttei ehkä riittävä edellytys vakuuttamaan muun maailman siitä, että Iranin ydinvoimaohjelma ja sen tavoitteet ovat sellaisia kuin sanotaan. Ei ole epäilystäkään, etteikö meidän pitäisi painostaa Irania. Iran haluaa parantaa suhteitaan meihin ja muuhun maailmaan. Iranilaisten on kuitenkin tunnustettava, että muutkin kuin Yhdysvallat ovat huolissaan asiasta ja että myös me olemme äärimmäisen huolissamme asiasta. Toivon, että vastaukseni tyydyttää jäsen Casacaa ja että huomaamme nyt olevamme samassa veneessä.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Patten.
Toinen osa
Komission jäsenelle Fischlerille osoitetut kysymykset
Seuraavana on Monica Frassonin kysymys nro 36 (H-0432/03):

Aihe: Espanjan vesivarojen hallintasuunnitelma ja Välimeren alueen maanviljelyn tasapaino
Ebron vettä juoksuttamalla saataisiin suoraan noin 6 miljoonaa kuutiometriä vettä Välimeren alueen maanviljelyyn. Lisäksi kaupunkien käyttöveden kierrättäminen toisi ainakin 1,5 miljoonaa kuutiota lisää. Näihin määriin on lisättävä 2 miljoonaa kuutiometriä vettä, josta on poistettu suola. Espanjan vesivarojen hallintasuunnitelmaan sisältyy myös investointeja nykyisten kastelujärjestelmien tehostamiseksi, joista saataisiin vielä miljoonia kuutiometrejä. Kokonaisuudessaan suunnitelmasta saadaan reilusti yli 10 miljoonaa kuutiometriä vettä vuosittain maatalouden käyttöön. Nykyaikaisessa Välimeren maanviljelyssä kuutiometristä vettä syntyy kolmen euron edestä maataloustuotantoa. Monissa kasvihuoneissa vielä enemmänkin. Ebron veden käyttäminen kasteluun nostaisi maataloustuotannon arvoa miljardeilla euroilla. Riippumatta siitä, miten kasteltaviksi maiksi luokiteltuja alueita tullaan valvomaan, uudet varat lisäävät tuotantoa, sillä johonkinhan ne käytetään. Eräiden Välimeren tuotteiden markkinat ovat käytännössä jo kyllästetyt ja Pohjois-Afrikan maat ovat tulossa näille markkinoille. Välimeren alueen maatalous on nykyisin tasapainossa, jonka vuoksi se on YMP:n tukijärjestelmän ulkopuolella, mutta tämä herkkä tasapaino saattaa rikkoutua Ebron veden juoksuttamisen myötä. Onko komissio arvioinut, miten tällainen uuden tarjonnan vyöry voisi vaikuttaa maataloustuotteiden hintoihin?

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten jäsen Frassoni on aivan oikein havainnut, Espanjan kansallisen vesivarojen hallintasuunnitelman täytäntöönpanon myötä Espanjassa saataisiin käyttöön paljon enemmän vesivaroja. Komissiolla ei ole tällä hetkellä käytössään yksityiskohtaisia tietoja tai tutkimustuloksia, joista kävisi ilmi, mitä vaikutuksia ylimääräisillä vesivaroilla olisi yhtäältä tuotantoon Euroopan unionissa ja toisaalta maataloustuotteiden hintoihin. Voimme siis ainoastaan tehdä arvioita.
Komissio arvioi, että vesivarojen lisäyksellä on vain hyvin vähäinen vaikutus maataloustuotteisiin, joita tuetaan maatalouteen varatuista yhteisön varoista. Yhteisön tuelle on jo määritetty yläraja eniten kastelluilla viljelmillä, ja yläraja liittyy joko pinta-alaan, kuten maissin ja riisin viljelyssä, tai taattuihin kansallisiin luvanvaraisiin enimmäismääriin, kuten puuvillan, oliiviöljyn ja hedelmistä tai vihanneksista jalostettujen tuotteiden tuotannossa. Maksuja vähennetään suhteessa siihen, miten paljon viljellyt alat ylittävät tukikelpoisten viljelykasvien viljelyyn tarkoitetut alat. Espanjan kansallisen vesivarojen hallintasuunnitelman täytäntöönpanosta saattaisi seurata satomäärän kasvua tai kasteltujen alojen laajenemista, mutta ne eivät siis vaikuttaisi maksettuihin kokonaismääriin. Suunnitelman toteuttaminen ei vaikuttaisi myöskään maidontuotantoon, johon sovelletaan kiintiöitä.
Tuotanto voisi kasvaa ainoastaan tuoreiden hedelmien ja vihannesten alalla, joka on kuitenkin jo valmiiksi vahvasti markkinasuuntautunut, eli tuotanto kasvaa vain, jos tarvittavat potentiaaliset markkinat ovat olemassa. Toinen näkökohta on, että kastelu voi parantaa tuoreiden hedelmien ja vihannesten laatua ja kilpailukykyä.
Jos siis Välimeren maanviljelyn näkymätön tasapaino horjuu Espanjan suunnitelman myötä, yhteisö ei tue tällaista kehitystä, sillä tuotannon kasvu ei lisää automaattisesti yhteisön tukea.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, yritimme kiinnittää huomionne siihen ongelmaan, että - kuten itse totesitte - meillä ei ole toistaiseksi käytettävissämme tarkkoja arvioita Espanjan kansallisen vesivarojen hallintasuunnitelman todellisista vaikutuksista hintoihin. Emme tiedä, mikä hinta vedelle muodostuu, joten emme luonnollisestikaan tiedä, mitä vaikutuksia suunnitelmalla on hintoihin.
Voin vain pyytää teitä kiinnittämään erityistä huomiota tähän tekijään ennen kaikkea siksi, että tuoreimpien uutisten mukaan vesivarojen hallintasuunnitelman avulla tapahtuvan vesivarojen lisäämisen lisäksi on suunniteltu suolanpoistolaitoksia, jotka lisäävät kyseisen Espanjan alueen vedentuotantokapasiteettia entisestään, joidenkin arvioiden mukaan jopa 4 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Komissiolla vaikuttaa olevan maanviljelyn osalta nimenomainen vastuu kiinnittää erityistä huomiota näihin tekijöihin. Vahvistitte kuitenkin, ettei komissio pysty toistaiseksi näin tekemään.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, vaikka komissiolla on varmasti jonkinasteinen vastuu asiassa, ensisijainen vastuu kuuluu kullekin jäsenvaltiolle, joka haluaa tehdä tällaisia investointeja. Hankekokonaisuus toteutetaan rakennerahastosta myönnettävällä tavoite 1 -alueille tarkoitetulla tuella, joten tällöin on tehtävä hankkeen kustannus-hyötyarvio, jotta voidaan päättää, voidaanko tällaisia tukitoimenpiteitä ensinnäkään toteuttaa ja onko tuen myöntämisen edellytyksiä noudatettu. Jäsenvaltioiden tehtävänä on näin ollen käynnistää hanke. Toisaalta ei ole epäilystäkään, etteikö komission tehtävänä - tässä tapauksessa rakennetukeen liittyvänä tehtävänä - olisi tutkia, ovatko toteutetut arviot realistisia ja järkeviä.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, mielestäni kollegani Frassonin esittämä kysymys on erittäin tärkeä. Haluan kommentoida asiaa, sillä asun itsekin raja-alueella Pohjois-Katalonian Perpignanissa. Muistissa ovat epäilemättä ongelmat, joita Espanjasta tuodut tuotteet aiheuttivat taannoin rajalla. Maanviljelijät pysäyttivät rekkoja, ja lastit kipattiin maahan.
Pelkään, että vesivarojen hallintasuunnitelma aiheuttaa epäreilua kilpailua, joka syrjii erityisesti Roussillonin alueen ja koko Etelä-Ranskan maanviljelijöitä. Pelkään, että maaseudulla kapinoidaan jälleen. Maanviljelijöiltä ei myöskään heru ymmärrystä, jos hallintasuunnitelmaan kuuluu Rhône-joen veden johtaminen toisaalle.

Puhemies.
Vaikka tämä ei ole kysymys vaan varoitus tulevaisuutta varten, komission jäsen Fischler voi halutessaan esittää huomautuksensa.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, kuten aivan oikein totesitte, kysymystä ei esitetty. Haluaisin kuitenkin tehdä yhden asian selväksi. Kyseiset kysymykset vesioikeuksista, eli mitä vedenotto-oikeuksia on olemassa ja miten laajoja ne ovat, eivät kuulu yhteisössä käsiteltäviin asioihin. Jos asiat koskevat kahta jäsenvaltiota, niistä on sovittava näiden jäsenvaltioiden kesken kahdenvälisissä neuvotteluissa.

Puhemies.
Parlamentin jäsen halusi palata edelliseen kysymykseen. Hänen pitäisi tehdä näin myönnetyn ajan kuluessa.

Ferrández Lezaun (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani. Tulin mukaan vasta eilen, joten esittäisin anteeksipyyntöni ja toivon olevani nopeampi ensi kerralla.
Arvoisa komission jäsen, olen uusi parlamentin jäsen Aragonista, ja kuten voitte kuvitella, vesivarojen hallintasuunnitelma vaikuttaa kotiseutuuni suuresti muun muassa siten, että vettä on tarkoitus ottaa meidän alueeltamme. Mikäli ymmärsin oikein, totesitte, ettei hintoihin kohdistuvista vaikutuksista ole tietoja vaan pelkkiä arvioita. Olisiko mahdollista saada tietää, millaisia arviot ovat?

Fischler
. (DE) Hyvä jäsen Ferrández Lezaun, alustava arvio on vain hyvin ylimalkainen, sillä kasteluun liittyviä sitovia määräyksiä ei ole. Ei esimerkiksi tiedetä, mitä hedelmiä tai viljakasveja viljelijät viljelevät kastelluilla alueilla. Asiasta päättävät yksittäiset maanviljelijät. He viljelevät todennäköisesti hedelmiä, jotka tarjoavat kullekin yksittäiselle viljelijälle parhaat taloudelliset mahdollisuudet. Voin kuitenkin tehdä heti alkuun selväksi, ettei muutosten perusteella lisätä yhtäkään maitokiintiötä, eikä yhteisö hyväksy esimerkiksi korkeampia pinta-alatukia tai uusia viiteviljelyaloja minkään viljakasvien osalta. Koko hanke on hoidettava avustustukia koskevan nykyisen lainsäännön asettamien edellytysten mukaisesti.

Puhemies.
 Seuraavana on María Izquierdo Rojon kysymys nro 37 (H-0444/03):

Aihe: YMP:n uudistus ja EU:n epäsuotuisat alueet (tavoite 1 -alueet)
Epäsuotuisat alueet ja yhteenkuuluvuus EU:ssa mainitaan vain ohimennen ja retorisesti puheenjohtajavaltion välitysehdotuksessa (26. kesäkuuta 2003) yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta. Komission laatimien ja neuvoston hyväksymien ehdotusten analyysissa taasen ei täsmennetä, mitä tarkoitetaan sillä, että "halutaan antaa tukea".
EU:ssa on erittäin jälkeenjääneitä maatalousalueita, jotka eivät omin voimin kestä kilpailua, jota tukien irrottaminen tuotannosta ja uudistuksen lisäehdot merkitsevät. Vain uusilla toimilla, joilla parannetaan maatalouden osaamista ja edistetään maataloutta ja kaupallista jakelua, yhdessä erityisohjelmien kanssa, joilla uudistetaan maataloustuotteiden kaupan kehitystä, voidaan lieventää raskaita vaikutuksia, joita muutoksilla on näihin alueisiin, ja siten välttää taloudellinen lamaantuminen ja viljelmien lopettaminen.
Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa, jotta YMP:n uudistuksella ei olisi kielteistä vaikutusta EU:n epäsuotuisimpiin alueisiin?

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi selventää tilannetta. Maatalousalalla puhutaan epäsuotuisista tai erityisen epäedullisessa asemassa olevista alueista, jolloin on erotettava toisistaan kaksi asiaa: ensinnäkin ne epäsuotuisat alueet, joille maksetaan pinta-alatukia osana maaseudun kehittämisohjelmia epäedullisen aseman kohentamiseksi, ja toiseksi ne alueet, jotka luokitellaan tavoite 1 -alueiksi, koska niiden kehitys on jäänyt yleisesti muista jälkeen. Kuten tiedätte, yhteisö voi esimerkiksi myöntää investointiohjelmille suuremman yhteisrahoitusosuuden tavoite 1 -alueilla. Lisäksi niin kutsuttuihin syrjäisimpiin alueisiin sovelletaan erityisiä ehtoja.
Totean ensinnäkin uudistuksen osalta, että jäsenvaltioiden tehtävänä on edelleen päättää, minkä painoarvon ne antavat epäsuotuisiin alueisiin kohdistuville toimenpiteille maaseudun kehittämisohjelmissa. Tukien mukauttamisen ansiosta jäsenvaltioilla on joka tapauksessa enemmän varoja käytössään tähän tarkoitukseen. Jäsenvaltiot päättävät myös, miten paljon ne haluavat käyttää tavoite 1 -alueilla rakennerahastovaroja takuurahastosta sekä miten paljon ne haluavat myöntää varoja sosiaalirahastolle ja miten paljon aluerahastolle. Tämä ei muutu mitenkään maatalouspolitiikan uudistuksen myötä.
Samoin on kuitenkin totta, että muutamilla epäsuotuisilla alueilla maataloustuotanto voi vähentyä uudistuksen takia, minkä vuoksi unionin kansalaiset pelkäävät, että yhä enemmän maata jää viljelemättä eritoten erityisen epäedullisessa asemassa olevilla alueilla. Tulotukien uudistuksessa suorat tuet yhdistetään kuitenkin maanviljelijän tehtävään maistaan ja maaseudun ympäristöstä vastaavana tilanhoitajana. Uutta maatilan tulotukea itse asiassa leikataan, jos tilanhoitovelvoitteita ei noudateta. Emme maksa maanviljelijöille joutenolosta, emmekä tee niin tulevaisuudessakaan. Tuensaajien on hoidettava maitaan maataloutta ja ympäristöä koskevien normien mukaisesti, ja lisäksi epäsuotuisten alueiden tukea maksetaan vain, jos maita hoidetaan asianmukaisesti.
En siis ole samaa mieltä kanssanne epäsuotuisia alueita koskevan kysymyksenne taustalla olevista johtopäätöksistä. Haluan myös tuoda esiin, että komissio seuraa edelleen tarkasti, mitä vaikutuksia uudella yhteisellä maatalouspolitiikalla on epäsuotuisiin alueisiin, sillä uudistuksessa on mahdollista tehdä tarpeen vaatiessa asianmukaisia mukautuksia.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa komission jäsen, yhteisen maatalouspolitiikan uudistus olisi toteutettava ennen kaikkea paikan päällä eli maaseudulla, ei vain paperilla. Nimenomaan maanviljelijöiden on uudistettava ja muutettava viljelmiä ja viljelytapaa, ei ainoastaan virkamiesten.
Maaseudulla ollaan tällä hetkellä hyvin epävarmoja tilanteesta ja hyvin huolestuneita uudistuksen seurauksista. Epäsuotuisilla alueilla epävarmuus on vielä paljon suurempaa, koska - kuten tiedätte - tarvitsemme uutta kauppapolitiikkaa ja koska epäsuotuisilla alueilla (tavoite 1 -alueilla, termikysymyksestä riippumatta) tarvitaan uusia kauppapoliittisia toimia sekä maanviljelijöiden koulutusta ja täydennyskoulutusta. Uudistuksessa ei ole kuitenkaan suunniteltu heikoimmassa asemassa olevien alueiden varalle mitään tällaista.
Andalusiassa tämä tarkoittaisi yli miljardia euroa. Koko kesän on puhuttu, että uudistuksen aiheuttama isku on kova. Ehdottamanne uudistus on lisäksi byrokratian osalta paljon aiempaa politiikkaa monimutkaisempi. Byrokratiaa ei toisin sanoen vähennetty vaan lisättiin. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta uudistus merkitsee taantumaa, ja erityisesti puheenjohtaja Prodin neuvonantajiltaan tilaamat kertomukset voivat olla viimeinen isku sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle.
Arvoisa komission jäsen, ette vastannut kysymykseeni. Mitä tarkoitatte sanoessanne, että on totta, että tietyillä epäsuotuisilla alueilla voi tapahtua vähentymistä? Mitä tämä tarkoittaa? Olkaamme hieman sovinnaisempia ja hieman enemmänkin niitä kohtaan, jotka ovat pahimmassa?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Hyvä jäsen Izquierdo Rojo, olette puhuneet yli kaksi kertaa kauemmin kuin sallitun yhden minuutin.
Komission jäsen Fischler saa puheenvuoron voidakseen vastata.

Fischler
. (DE) Hyvä jäsen Izquierdo Rojo, tuohon voin antaa lyhyen ja ytimekkään vastauksen. Otitte esimerkiksi Andalusian ja totesitte, että Andalusialle on myönnettävä lisärahoitusta maanviljelijöiden kouluttamiseen, jotta heidän olisi helpompi sopeutua uuteen tilanteeseen. Sehän kuuluu Andalusian hallitukselle, jonka on tehtävä esitys maaseudun kehittämisohjelmansa muuttamisesta. Jos muutettu ohjelma täyttää yleiset edellytykset, hyväksyn sen varmasti. Siinä ei ole mielestäni mitään ongelmaa.
Lisäisin vielä, että ehdotuksestani on keskusteltu ajat sitten. Päätös on tehty, ja ministerit tekivät sen yksimielisesti, eli Espanjakin äänesti sen puolesta. Ehdotukseen tehtävistä muutoksista puhuminen on nyt turhaa. Uudistus pitää. Nyt on paljon tärkeämpää kysyä, miten uudistus pannaan täytäntöön Espanjassa, sillä tiedättehän, että uusimmassa päätöksessä jätettiin hieman joustonvaraa. Nyt on tärkeää esimerkiksi se, irrotetaanko tuet Andalusiassa kokonaan tuotannosta, vai säilytetäänkö kenties karjankasvatuksessa tiettyjä yhteyksiä tuotantoon ja määrätään, että tehtävä voisi siirtyä tietyin ehdoin maaseutuyhteisöille. Tällainen mahdollisuus on olemassa, mutta pallo on teillä. Teidän on päätettävä.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kysymyksen englanninkielisessä käännöksessä ei viitata "epäsuotuisiin maatalousalueisiin" vaan "erittäin jälkeenjääneisiin maatalousalueisiin". Yhdistyneen kuningaskunnan West Midlandsin alueella, josta olen kotoisin, on paljon jälkeenjääneitä maatalousalueita ja hyvin turhautuneita maanviljelijöitä.
Haluaisin kysyä komission jäseneltä kaksiosaisen kysymyksen. Onko komissio yhtä mieltä siitä, että osa jäsenvaltioista, Yhdistynyt kuningaskunta mukaan luettuna, ei ole käyttänyt täysin hyödykseen yhteisen maatalouspolitiikan nykyisissä säännöissä sallittua joustovaraa? Kannustaako komission jäsen kaikkia jäsenvaltioita hyödyntämään nyt uusien sääntöjen tarjoaman suuremman joustovaran ja kuuntelemaan maanviljelijöitä ja maaseudun yhteisöjä tässä prosessissa? Yhden sanan vastaus riittää.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Bushill-Matthews, ensin haluan tehdä selväksi, että "tavoite 1 -alueet" on merkitty sulkuihin, joten kyseessä eivät ole ainoastaan yleisesti taantumassa olevat alueet, vaikka kysymyksessä viitattiin erityisesti tavoitteeseen 1.
Esittämästänne kysymyksestä totean, että säännöissä myönnetty joustovara on tarkoitettu käytettäväksi. Tällä hetkellä voin ainoastaan rohkaista jäsenvaltioita käyttämään annettua joustovaraa siten, että vastataan mahdollisimman laajasti kunkin alueen - esimerkiksi mainitsemanne alueen - erityisestä tilanteesta aiheutuviin tarpeisiin.

Parish (PPE-DE).
Saanko viedä kysymyksen välirviointia koskevista Fischlerin ehdotuksista hieman pidemmälle? Uudistustenne myötä katkaisette tuotannon ja tukien välisen yhteyden. Tämän ansiosta Euroopan unioni on vahvoilla Cancunissa. Katsotteko, että ministerineuvoston tekemä päätös, jonka mukaan osa maista aloittaa tukien irrottamisen tuotannosta paljon ennen muita, on tosiasiassa heikentänyt Euroopan unionin asemaa?

Fischler
. (DE) Hyvä jäsen Parish, haluan sanoa teille suoraan, etten usko neuvotteluasemamme heikentyneen, koska vaikka jäsenvaltiot säilyttäisivät kaikki sallitut yhteydet viimeiseen asti, 70 prosenttia maksuista olisi joka tapauksessa irrotettu. Jo nyt nähdään, kuinka useat jäsenvaltiot ilmoittavat haluavansa irrottaa tuotannon tuista heti kun mahdollista - vieläpä 100-prosenttisesti. Jopa Irlannin kaltaiset maat, jotka ovat suhtautuneet epäilevästi tukien irrottamiseen tuotannosta, ovat tehneet selväksi päättäneensä toteuttaa irrottamisen täysimääräisesti. Uskoakseni monet seuraavat esimerkkiä, joten en pelkää lainkaan, että neuvotteluasemamme olisi nyt jotenkin huonompi.

Puhemies.
Komission jäsenelle Fischlerille osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 38, 39, 40 ja 41 vastataan työjärjestyksen mukaan kirjallisesti

Puhemies.
Seuraavana on Bart Staesin kysymys nro 42 (H-0436/03):

Aihe: Kongon maataloudelle myönnettävä kehitysapu
Flanderilaisessa viikkolehdessä Trendsissä ilmoitettiin 12. kesäkuuta, että Antwerpenin syyttäjäviranomainen oli pannut vireille tutkimuksen kahdesta eurooppalaisten elintarvikkeiden ylijäämiä Afrikkaan vievästä yrityksestä (Soafrimex ja Afroliner) ja niiden osallistumisesta veropetoksiin, rahanpesuun ja mahdollisesti timanttikauppaan. Niiden Kongon tytäryritykset saattavat markkinoille hyvin alhaiseen hintaan (eurooppalaisia) elintarvikkeita. Kehitystyöhankkeesta CDI-Bwamanda ilmoitetaan, että paikallinen maatalous on vaikeuksissa liian korkeiden yleisten kustannusten vuoksi. Trendsissä ilmoitetaan lisäksi, että komissio ostaa Kongosta maissia kaksinkertaiseen hintaan, koska Kongon maatalous on tehotonta. Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö katsoo, että Kongolla on mahdollisuus tuottaa ravintoa kahdelle miljardille ihmiselle.
Voiko komissio ilmoittaa, onko sillä enemmän tietoa siitä ilmeisestä petoksesta, mitä elintarvikkeiden ylijäämillä harjoitetaan Antwerpenista käsin, onko se poikkeuksellisen suuren hädän vuoksi valmis antamaan lisää tukea maatalouden kehittämiseksi paikan päällä, ja lopuksi, onko se valmis asteittaan vähentämään eurooppalaista elintarviketuontia alueelle?

Nielson
. (EN) Kysymyksen taustalla oleva artikkeli sisältää monia virheellisiä tietoja, jotka voivat johtaa lukijaa harhaan. Parhaillaan on käynnissä rahanpesua ja timanttien salakuljetusta koskevia oikeustoimia elintarvikkeiden ylijäämiä vieviä eurooppalaisia yrityksiä vastaan. Belgian oikeuslaitos on lähettänyt tutkintavaltuuskunnan Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Tutkinta on salainen ja kuuluu Belgian tuomioistuinten toimialaan. Komissiolla ei ole näin ollen tietoja asiasta.
Komissio tukee parhaillaan huomattavin varoin paikallisen maatalouden kehittämistä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Euroopan kehitysrahastosta rahoitetaan hankkeita, joilla edistetään maataloutta ja kunnostetaan maaseudun teitä. Lisäksi toteutetaan kasvinsuojelua edistäviä toimenpiteitä. Rahoitusta on myönnetty 13,2 miljoonaa euroa, ja 12 miljoonan euron arvoinen maatalouden tukiohjelma odottaa hyväksymistään.
Komission toimittama elintarvikeapu on lähes 5 miljoonaa euroa, ja siihen kuuluu muun muassa kansalaisjärjestö CDI-Bwamandalle myönnetyt varat, joilla ostetaan maissia paikallisilta tuottajilta Kinshasan markkinahintaan. Toiminnan ansiosta kongolaiset maanviljelijät voivat jatkaa tuotantoa kotiloillaan, vaikka ostovoimasta olisi maassa selvästi puutetta. Viljelijät voivat näin valmistautua kilpailuun kansallisilla ja alueellisilla markkinoilla, kun konfliktin jälkeinen nousukausi alkaa.
Kyseisen valtiosta riippumattoman järjestön avulla toteutetut komission toimet auttavat lisäksi välttämään tilanteen, jossa maan ulkopuolella tuotettu elintarvikeapu heikentäisi kovia kokenutta maatalousalaa entisestään, sillä poliittiset olot vaikuttavat erittäin merkittävästi tuotantoon. Kaiken tämän ansiosta maissin markkinahinta on noussut jyrkästi Kinshasassa.
On kuitenkin huomattava, että joulukuussa 2002 tehdyn "laajan ja kattavan" Pretorian sopimuksen sekä kesäkuun lopussa vuonna 2003 tapahtuneen Kongon alueen virallisen yhdistymisen seurauksena Kongojoen liikenne on palautumassa normaaliksi. Tämä todennäköisesti laskee markkinahintoja.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, sanomattakin on selvää, että minusta on ilo kuulla komission jäseneltä artikkelissa olleen virheellisiä tietoja. Haluaisin vain pyytää komission jäsentä kertomaan yksityiskohtaisesti, mitä virheellisiä tietoja artikkelissa oli, koska asia on tärkeä. Luulenpa, että jaamme kaikki komission jäsenen näkemyksen siitä, että paikallisten maatalousmarkkinoiden vahvistaminen missä tahansa kehitysmaassa on luonnollisesti kaikkein tärkeintä. Rohkeneeko komission jäsen kuitenkaan ottaa kantaa ja vahvistaa, että artikkelissa mainitulle alueelle Kongoon ei tuoda tukuittain eurooppalaisia maataloustuotteita, joita myydään alhaiseen hintaan? Vaikka komission jäsen vahvisti, että yhteisö tukee paikallisia kansalaisjärjestöjä ja että yhteisö ostaa paikan päällä maissia, uskaltaako komission jäsen vahvistaa selväsanaisesti, ettei alueelle ole viety suuria määriä tuotteita lukuun ottamatta hänen mainitsemaansa maissin ostamista?

Nielson
. (EN) En. Minusta on varmaa, että Belgian viranomaisilla on jokin peruste suorittaa tutkimuksia Kongon demokraattisessa tasavallassa. Esitin parlamentin jäsenelle hallussani olevat tiedot ja selitin, miksi emme voi ottaa kantaa tällaiseen tutkintaan. Olen tehnyt kaiken voitavani.

Puhemies.
 Seuraavana on Francisca Sauquillo Pérez del Arcon kysymys nro 43 (H-0452/03):

Aihe: Espanjan kansalaisen Ana Isabel Sánchez Torralban murha Päiväntasaajan Guineassa
Avustustyöntekijä Ana Isabel Sánchez Torralba kuoli Päiväntasaajan Guineassa, kun asevoimien edustajat ampuivat kohti linja-autoa, jossa hän matkusti Aconibeen toimiakseen yhteistyössä lähetystyöntekijöiden kanssa
Kyseessä on traaginen esimerkki Päiväntasaajan Guinean järjestelmän raakuudesta. Ihmisten hengen, ihmisoikeuksien ja tärkeimpien kansalaisten oikeuksien halveksunta tuli jälleen kerran esille Ana Isabel Sánchez Torralban murhan myötä.
Onko komissio harkinnut mahdollisuutta rangaista Päiväntasaajan Guineaa keskeyttämällä tuet Obiangin diktatoriselle järjestelmälle?
Voiko komissio antaa tietoja Päiväntasaajan Guinean ihmisoikeustilanteesta? Onko takuujärjestelmässä tapahtunut parannuksia komission ja Päiväntasaajan Guinean alalla tekemän sopimuksen ansiosta?

Nielson
. (EN) Komissio on hyvin pahoillaan avustustyöntekijä Sánchezin kuolemasta Päiväntasaajan Guineassa. Teosta vastannut nuori sotilas toimi vastoin esimiehensä määräyksiä ja istuu nyt vankilassa odottamassa murhaoikeudenkäyntiä.
Tässä tapauksessa viranomaiset toimivat oikein ja nopeasti, joten komissio ei katso, että tapahtuneesta olisi syytä rangaista. Muistutan, että Päiväntasaajan Guinean kanssa tehtävälle yhteistyölle, joka kuuluu kahdeksannesta EKR:sta rahoitettuun ohjelmaan, asetettiin edellytykseksi ihmisoikeuksien edistäminen, eikä yhdeksännestä EKR:sta rahoitettua ohjelmaa ole vielä allekirjoitettu.
Päiväntasaajan Guinean ihmisoikeustilanteen kehittymisestä todettakoon, että komissio ilmoitti heinäkuussa 2003 tekemänsä vierailukäynnin jälkeen tilanteen parantuneen hieman. Presidentti oli esimerkiksi kutsunut oppositiopuolueet hallitukseen, vankiloiden oloja oli kohennettu, sotilaiden rakentamien tiesulkujen määrää pääteillä oli vähennetty ja lehdistön vapautta oli lisätty hieman.
Äskettäin saatiin merkki myönteisestä kehityksestä, kun 18 poliittista vankia vapautettiin 18. elokuuta 2003.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Sain tietää tänään, että sotaneuvosto on tuominnut avustustyöntekijän tappaneen henkilön kolmeksikymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja määrännyt 40 000 euron suuruisen korvauksen maksettavaksi uhrin perheelle.
On edistyksellistä, että maassa on perustettu kiireesti sotaneuvosto. Arvoisa komission jäsen, tiedätte kuitenkin, että ihmisoikeuksia rikotaan edelleen koko ajan, vaikka muutamia vankeja onkin vapautettu, ja luullakseni myös Guineassa olleet henkilöt ovat todenneet tämän. Tilanne on valitettavasti luonteeltaan jatkuva tässä pienessä maassa, jossa ei ole paljon asukkaita. Ihmiset elävät edelleen kauhun vallassa, ja vaikka maa on öljyn ansiosta yksi maailman rikkaimpia, väestölle ei tarjota koulutusta eikä terveydenhoitoa, vaan se joutuu elämään köyhyydessä.
Arvoisa komission jäsen, vaikka totesitte, että parannusta on tapahtunut, pyytäisin teitä kuitenkin edelleen vaatimaan takuujärjestelmää, jonka ansiosta kansalaiset voivat nauttia välttämättömimmistä ihmisoikeuksista.

Nielson
. (EN) Teen ehdottomasti näin. Tämä tapaus osoittaa valitettavasti, ettei öljy ole oikotie enemmistön säädylliseen elämään ja edistykseen yhdessäkään maassa. Käymme vaikeaa vuoropuhelua maan kanssa, ja pelkään, etten pysty tarjoamaan mitään suurenmoista tai hyvin myönteistä ratkaisua. Meidän on vain jatkettava yrittämistä.

Puhemies.
Seuraavana on Eija-Riitta Anneli Korholan kysymys nro 44 (H-0474/03):

Aihe: Kioto-mekanismien päästövähenemien (credits) yhteensovittaminen kehitysyhteistyöhön
EU laatii direktiiviä Kioton sopimuksen mukaisista yhteistoteutus- (JI) ja puhtaan kehityksen (CDM) projekteista syntyvistä päästövähenemistä, jotka voi muuntaa päästökaupassa rahanarvoisiin päästöoikeuksiin. Näköpiirissä on siten keino, joka mahdollistaisi osassa kehityshankkeista myös ansaintamahdollisuuden. Samalla se saattaisi auttaa YK:ssa asetetun 0,7 prosentin bruttokansantuoteosuuden saavuttamisessa. Myös EU aikoo pitää hallussaan päästöoikeuksia.
Suurista mahdollisuuksista huolimatta hyvä lopputulos syntyy vain huolellisella suunnitelulla ja harkitulla strategialla. Onko komission kehitysyhteistyöstä vastaava pääosasto tietoinen CDM-hankkeiden luonteesta ja niiden avaamista mahdollisuuksista kehitysyhteistyön lisärahoitukseen? Aikooko komissio ohjeistaa jäsenvaltioita yhtenäiseen käytäntöön? Miten CDM-hankkeet integroidaan EU:n omaan kehitysyhteistyön rahoitussuunnitelmaan?

Nielson
. (EN) Komission kehitysyhteistyön pääosasto ja minä olemme tietoisia puhtaan kehityksen mekanismista ja sen tarjoamista mahdollisuuksista.
Kehitysmaissa puhtaan kehityksen mekanismin pitäisi olla oiva keino siirtyä puhtaaseen ja nykyaikaiseen tekniikkaan, mikä edistää yleistä kehitystä. Puhtaan kehityksen mekanismi ei kuitenkaan korvaa kehitysyhteistyön yhteydessä myönnettyä rahoitusta.
Puhtaan kehityksen mekanismi on ensisijaisesti yksityisen sektorin ja yritysten väline. Julkista rahoitusta käytetään ainoastaan toimien mahdollistamisessa ja valmiuksien lisäämisessä tai vastaavissa käynnistävissä toimissa. Vaikka puhtaan kehityksen mekanismin avulla saavutetuilla sertifioiduilla päästövähennyksillä on lisäarvoa, kyseistä lisäarvoa ei voitane ilmoittaa viralliseksi kehitystueksi OECD:n kehitysapukomitean raportointisääntöjen mukaisesti.
Komissio tukee mahdollisuuksia, joita puhtaan kehityksen mekanismi tarjonnee teknologian siirrossa, mutta se tietää, etteivät kaikki kehitysmaat ole yritysten mielestä yhtä kiinnostavia investointikohteita.
Komissio on ehdottanut unionin ilmastonmuutosta koskevaa strategia- ja toimintasuunnitelmaa kehitysyhteistyön alalla. Suunnitelmassa tuettaisiin kumppanimaita puhtaan kehityksen mekanismin valmistelussa ja valmiuksien lisäämisessä. Ilmastonmuutoksesta ja kehitysyhteistyöstä annetussa tiedonannossa tarkastellaan myös mahdollisuutta rahoittaa puhtaan kehityksen mekanismeja vähiten kehittyneissä maissa.
Kun tarkastellaan jäsenvaltioiden ohjaamista yhtenäiseen käytäntöön puhtaan kehityksen mekanismissa, komission tiedonannosta käytävissä neuvoston keskusteluissa saadaan toivon mukaan sovittua unionin toimintasuunnitelmasta, johon sisältyy puhtaan kehityksen mekanismia koskevia toimia. Kehotan myös Euroopan parlamenttia antamaan lausunnon tiedonannosta.
Toimintasuunnitelmaan sisätyville puhtaan kehityksen mekanismia koskeville toimille myönnettävä tuki voidaan rahoittaa maantieteellisistä budjettikohdista, jos maat sitä pyytävät, sekä tutkimusvaroista. Avustusta voidaan myöntää myös kehitysmaiden ympäristöä ja trooppisia metsiä koskevasta budjettikohdasta, jossa puhtaan kehityksen mekanismia koskevat toimet ovat etusijalla.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komission jäsentä vastauksesta. Haluaisin todeta, että on kuitenkin niin, että tässä avautuvat tietynlaiset markkinat ja mahdollisuudet kehitysyhteistyöjärjestöille. Mielestäni se on oikein hyvä asia, koska ne voivat käyttää osaamistaan tällä alueella. Siksi kysyisin, onko komissiolla aikomusta markkinoida tätä mahdollisuutta ja tätä ajatusta kehitysyhteistyöjärjestöille esimerkiksi kouluttamalla niitä valmistautumaan CDM-hankkeiden toteuttajiksi. Kysyisin myös, millaisia mahdollisuuksia näette tässä yritysten ja järjestöjen yhteensaattamiselle niin että yhteistyö olisi rakentavaa ja molempia osapuolia hyödyttävää.

Nielson
. (EN) Kuten jo totesin, kyseessä on pääasiassa yritysten käytettäväksi tarkoitettu väline. Yritämme kannustaa yrityksiä ja yksityistä sektoria tähän toimintaan monilla tavoin. Järjestelyjä koskeviin keskusteluihin on tietenkin otettava yrityksiä mukaan. Keskusteluihin olisi otettava mukaan myös kumppanimaiden hallituksia. Nämä ovat kaksi olennaista kumppania, jotka toteuttavat toimia. Ilman niitä ei jää jäljelle juuri mitään. Tavanomaiset kehitysyhteistyöjärjestöt eivät ole pääasiallinen kohde, vaan uutena rintamana ovat yritykset.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olette oikeassa sanoessanne, että yritysten edustajien on ratkaistava asia keskenään, mutta tiedämme kaikki, että tätä varten ne tarvitsevat markkinat, toisin sanoen pörssin, jossa oikeuksia eli puhtaan kehityksen mekanismeja voidaan vaihtaa. Uskotteko, että komissio voisi tehdä aloitteen ja perustaa tällaisen pörssin Eurooppaan?

Nielson
. (EN) Käytännölliseltä kannalta tarkasteltuna pilottihankkeet ja muut vastaavat toimet on saatava käyntiin. Niitä on kokeiltava käytännössä, ja on osoitettava, miten toimet voidaan toteuttaa. Tällä hetkellä olemme juuri tässä tilanteessa.
Mainitsin suuremman ongelman, jota ei ole vielä selvitetty: miten toimet voitaisiin ilmoittaa virallisena kehitysapuna. Kysymyksen suhteen on oltava varovainen. Jos yritykset näkevät jotakin niiden kannalta kiinnostavaa ja jos kehitysmaiden hallitukset näkevät saman asian kiinnostavan myös niitä, meidän olisi kehotettava niitä kohtaamaan.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Kysymyksiin nro 45-49 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
 Seuraavana on Alexander de Roon kysymys nro 50 (H-0431/03):

Aihe: Espanjan kansallisten vesivarojen hallintasuunnitelma ja Júcar-joen alajuoksun säilyttäminen
Espanjan kansallisten vesivarojen hallintasuunnitelma on herättänyt erimielisyyksiä Ebro-joen suhteen. Kuitenkaan ei ole kiinnitetty huomiota Júcar-joen tilanteeseen, vaikka kyseinen joki on Espanjan Välimeren puoleisen alueen toiseksi tärkein joki. Espanjan kansallisten vesivarojen hallintasuunnitelman mukaan Júcar-jokea käytettäisiin Välimeren puoleisella alueella vesivarojen jakelukeskuksena, sillä joen varrella on kolme juoksutusaluetta alle 200 km:n matkalla: Tajo-Segura -juoksutukset vuodesta 1980; Júcar-Vinalopó -juoksutukset, jotka on jo aloitettu vaikka vähäisessä määrin sekä suunnitellut Ebro-joen juoksutukset, joista on tarkoitus siirtää 6 300 kuutiometriä vettä Tousin tekoaltaan läheisyyteen. Júcar-joen keski- ja alajuoksu ovat ekologisesti merkittäviä alueita. Valencian aluehallitus (Generalitat Valenciana) ehdotti jokivarren sisällyttämistä LIC-suojelualueisiin Tousista merelle asti (LIC ES 5232007). Samoin jokivarren viimeinen osuus ja läheiset rantavedet kuuluvat Valencian itsehallintoalueen kosteikkoalueiden luetteloon. Vastikään Júcarin jokilaakso on valittu jokialueiden pilottihankkeeseen (Pilot River Basin) vesipolitiikan puitedirektiiviä sovellettaessa. Tietääkö komissio, että Júcarin jokilaaksoa koskevassa vesivarojen käyttösuunnitelmassa ja Espanjan kansallisten vesivarojen hallintasuunnitelmassa ei vahvisteta lainkaan Júcar-joen ekologisesti välttämätöntä virtaamaa Acequia Real -kastelukanavalta jokisuuhun asti? Katsooko komissio, että on mahdollista varmistaa ekologisesti merkittävän vesimäärän säilyminen, mikäli vesivarojen hallintasuunnitelmassa ei oteta huomioon vähimmäisvirtaamaa ja näin ollen vältetä eri jokilaaksojen vesien sekoittumisesta aiheutuvaa biologista saastumista?

Wallström
. (EN) Komissio tietää, ettei Espanjan kansallinen vesivarojen hallintasuunnitelma eikä Júcarin jokilaaksoa koskeva suunnitelma sisällä määräyksiä, joilla varmistettaisiin joen alajuoksun virtaamat. Komission käsityksen mukaan Espanjan viranomaisten tarkoituksena on määrittää välttämättömät virtaamat myöhemmin.
Unionin ympäristölainsääntöä, eritoten luontodirektiiviä ja vesipolitiikan puitedirektiiviä, on noudatettava. Tämä tarkoittaa, että Júcar-joen ekologisen tilan on oltava vähintään "hyvä" viimeistään joulukuussa 2015 ja että siitä riippuvaisia maan ekosysteemejä ja soita on suojeltava.
Espanjan viranomaiset ovat nimenneet Júcarin jokilaakson pilottihankkeeksi vesipolitiikan puitedirektiiviin liittyvän yhteisen täytäntöönpanostrategian mukaisesti. Hankkeessa eritellään jokilaaksoon kohdistuvat suurimmat haasteet ja keskitytään joen keski- ja alajuoksun suojeluun.

De Roo (Verts/ALE).
Haluan kiittää komission jäsentä vastauksesta. On totta, ettei ympäristöasioiden pääosasto ole antanut suostumustaan 80 miljoonan euron tuelle, jota Espanjan hallitus on anonut Júcar-Vinalopó -hankkeelle. Aluepolitiikan pääosasto halusi myöntää tuen ja pyysi näin ollen Euroopan investointipankkia laatimaan sosiaalis-taloudellisen kertomuksen Júcar-hankkeen taloudellisesta elinkelpoisuudesta. Euroopan investointipankin edustajat ovat kuitenkin keskustelleet Espanjassa vain hallituksen eivätkä lainkaan Júcar-hankkeen vastustajien kanssa. Euroopan investointipankin laatima kertomus Júcar-hankkeesta ei ole julkinen. Haluan kysyä komissiolta, voidaanko kertomus julkaista ja voidaanko julkaista erityisesti tekniset tiedot, jotka Espanjan hallitus on toimittanut Euroopan investointipankille?

Wallström
. (EN) Hyvä jäsen de Roo, voin kyllä vastata. Halusin vain teknisen selvityksen. Pyrin aina varmistamaan, että toimitamme valtiosta riippumattomille järjestöille ja kansalaisille tarpeeksi ympäristötietoja, paljastamatta kuitenkaan yritysten liikesalaisuuksia tai luottamuksellisia asioita.
Tietojeni mukaan emme ole vielä saaneet kyseistä kertomusta. Käsitykseni mukaan keskustelemme tarpeellisilta osin edelleen muiden pääosastojen sekä muiden asianosaisten kanssa saadaksemme kaikki tarvittavat tiedot ja arvioidaksemme tapausta.
Rahoituksesta tiedätte, että komissiolle on esitetty juoksutusten rahoittamista rakennerahastoista, mutta komissio ei ole toistaiseksi tehnyt lopullista päätöstä hankkeesta. Odotamme edelleen selvityksiä ja lisätietoja Espanjan viranomaisilta.
Yksi ratkaistava kysymys on Ebro-joen juoksutuksen ja Júcar-Vinalopó -juoksutuksen välinen suhde. Espanjan viranomaisia on pyydetty selventämään, onko Júcar-Vinalopó -juoksutus riippuvainen Ebro-joen juoksutuksen etenemisestä vai onko kyseessä kokonaan itsenäinen hanke. Tilanne on nyt tämä. Tutkin vielä huolellisesti, voimmeko julkistaa tietoja, jotka auttavat tässä keskustelussa.
Olen täysin valmis ottamaan selvää asiasta, mutta tämä riippuu siitä, olemmeko saaneet olennaiset tiedot. Keskustelemme edelleen kaikkien asianosaisten kanssa saadaksemme kaikki tarvittavat tiedot.

Puhemies.
 Seuraavana on Chris Daviesin kysymys nro 51 (H-0441/03):

Aihe: Ebro-joen ekologinen virtaama ja vesipolitiikan kehysdirektiivi
Mikä on komission tämänhetkinen näkemys Espanjassa käytävästä tieteellisestä ja poliittisesta keskustelusta, joka koskee Ebro-joesta sen suistoon kohdistuvan ekologisen virtaaman minimiarvoa Ebro-joen juoksutusten jälkeen?
Vesipolitiikan kehysdirektiivissä vaaditaan, että nykyistä tilaa ei heikennetä lisää ja että "hyvä" ekologinen tila (hydromorfologia mukaan lukien) saavutetaan koko jokialtaan alueella eikä pelkästään tietyissä joen osissa. Miten komissio aikoo varmistaa, että tämä toteutuu koko Ebro-joen altaan alueella Espanjan pohjois-, itä- ja kaakkoisosiin suunniteltujen juoksutusten yhteydessä?
Onko komissio samaa mieltä siitä, että kaksiosaiset tavoitteet, jotka koskevat nykyisen tilan heikentämisen estämistä ja luonnehdintaa siitä, mikä on "hyvä" ekologinen tila koko Ebro-joen altaassa, on täytettävä ennen kuin jatketaan arviointia siitä, onko Ebron juoksutukset teknisesti mahdollisia ja mitkä alueet voisivat lopulta hyötyä siitä?

Wallström
. (EN) Komission mielestä Ebro-joen alajuoksun ja suiston riittävä virtaama on ratkaiseva kysymys ehdotetussa Ebro-joen juoksutuksessa. Se on toinen kysymyksistä, joita komissio on ehdottanut käsiteltäväksi Espanjan viranomaisten ja valittujen järjestöjen kanssa teknisessä kokouksessa, joka on tarkoitus pitää lokakuun puolivälissä vuonna 2003. Ebro-joen alajuoksun ja sen suiston riittävä suojelu on selvästi hyvin läheisessä yhteydessä vesipolitiikan puitedirektiivin vaatimuksiin, joiden mukaan pilaantumista on pitänyt välttää siitä lähtien, kun direktiivi astui voimaan joulukuussa 2000. Lisäksi hyvä ekologinen ja kemiallinen tila on saavutettava viimeistään joulukuuhun 2015 mennessä.

Davies (ELDR).
Vastaus oli käytännöllisesti katsoen erittäin tyydyttävä. Kiitän komission jäsentä.

Puhemies.
 Seuraavana on Camilo Nogueira Románin kysymys nro 52 (H-0434/03):

Aihe: Prestigen katastrofista johtuvien ympäristövahinkojen korjaamisen kokonaiskustannukset
Mittasuhteiltaan laaja Prestigen katastrofi on vaikuttanut useisiin jäsenvaltioihin. Onko komissio valmis tekemään tutkimuksen siitä, paljonko tilanteen palautuminen ennalleen maksaa ja mitkä ovat ympäristölle aiheutuneiden haittojen ja vahinkojen korjaamisesta aiheutuvat kustannukset sekä seurausvaikutuksena taloudelliset ja sosiaaliset kustannukset, jotka aiheutuvat Galician rannikon edustalla tapahtuneesta onnettomuudesta pitkällä aikavälillä?

Wallström
. (EN) Jäsen Nogueira Román lienee yhtä mieltä siitä, että komissio puuttui nopeasti ja tehokkaasti kaikkiin Prestige-aluksen onnettomuuden seurauksiin. Lainsäädännön alalta jäsen muistaa varmasti komission välittömät toimet: yksirunkoisten säiliöalusten käytöstä poistamista nopeutettiin, rangaistukset otettiin käyttöön, ja myös Erika I ja Erika II -toimenpidepaketteja aikaistettiin. Toimet saatiin päätökseen ennätyksellisen nopeasti.
Espanjalle päätettiin myöntää yhteisön tukea vahinkojen ja niihin liittyvien taloudellisten seurausten korjaamiseen, joten komissio tarjoutui myöntämään 300 000 euroa yhteisrahoitusta ympäristövaikutustutkimukseen. Tutkimuksen edellytyksistä on käyty keskusteluja, ja Espanjan viranomaiset harkitsevat asiaa parhaillaan.
Komissio muistuttaa parlamentin jäsenelle, että öljyvuodosta kärsineille Espanjan kalastus-, simpukanviljely- ja vesiviljelyaloille myönnettiin 30 000 euroa 20. joulukuuta 2002 ja että solidaarisuusrahastosta osoitettiin 8,6 miljoonaa euroa 16. heinäkuuta 2003. Lisäksi rakennerahastojen ja koheesiorahaston kaltaisista yhteisön välineistä voidaan myöntää ylimääräistä rahoitusta parlamentin jäsenen mainitsemiin tarkoituksiin.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tilanteeseen liittyviä tosiasioita ei voida kieltää. Emme voi kääntää selkäämme Prestigen katastrofin seurauksille. Polttoöljyä huuhtoutuu edelleen Galician rannikolle ja Biskajanlahteen. Näin tilanteen viikko sitten omin silmin Rostron hiekkasärkillä ja Finisterren niemellä. Prestige makaa edelleen merenpohjassa. Siitä tihkuu polttoöljyä, emmekä tiedä tarkkaan, mitä se sisältää. Kalastajat, tiedemiehet sekä Galician ja Cantabrian asukkaat ovat kaikki äärimmäisen huolestuneita tähän mennessä aiheutuneista tuhoista ja pelkäävät, mitä tulevaisuus tuo tullessaan.
Puolueettomissa tutkimuksissa on käynyt ilmi, että Prestigen aiheuttamien vahinkojen kokonaisarvo on yli kolme miljardia euroa. Arvoisa komission jäsen, verratkaa tätä summaa äsken mainitsemiinne tukiin, jotka ovat täysin riittämättömiä. Esitän siksi teille kysymyksen uudemman kerran: aikooko komissio pysyä passiivisena vai aikooko se kerta kaikkiaan tarttua härkää sarvista ja kantaa vastuunsa, jotta tämä todellinen ongelma saataisiin ratkaistua ja merillämme seilaava sääntelemätön laivaliikenne saataisiin jonkinlaiseen järjestykseen?

Wallström
. (EN) Komissio ei ole mielestäni ollut passiivinen vaan toimi välittömästi onnettomuuden jälkeen. Tarjosin Espanjan viranomaisille rahoitusta tai yhteisrahoitusta ympäristövaikutustutkimukseen. Olemme olleet tiiviisti yhteydessä Espanjan viranomaisiin, mutta emme voi pakottaa Espanjan hallitusta tai kansaa. Meidän on toimittava yhteistyössä. Ryhdyimme välittömästi myös poliittisiin toimiin ja ehdotimme erilaisia toimenpiteitä, joilla pystyttäisiin korjaamaan tällaisia vahinkoja. Olemme lisäksi panneet varoja syrjään sekä rakennerahastoista että solidaarisuusrahastosta.
Jos Espanjan hallitus haluaa lisää varoja tai tukea, odotamme sen ottavan meihin yhteyttä, jotta voidaan määrittää tarkkaan, mitä on tehtävä. Toivon myös, että hallitus harkitsee tarjoustamme mainitsemani ympäristövaikutustutkimuksen tekemisestä, koska hanke on pidempiaikainen ja erittäin hyödyllinen vastaavien onnettomuuksien uusiutumisen estämisen kannalta.
Korostan vielä, että toteutimme tarvittavat toimet välittömästi onnettomuuden jälkeen ja että reagoimme vastaisuudessakin välittömästi. Komission pelastuspalveluyksikkö aloitti myös toimet välittömästi. Olemme tehneet kaiken voitavamme Espanjan hallituksen, viranomaisten ja kansan tukemiseksi ja auttamiseksi. Otamme mielellämme vastaan esiin tulevia uusia pyyntöjä ja käsittelemme ne asianmukaisesti.

Puhemies.
 Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 53 (H-0457/03):

Aihe: Ateenan asukkaille typpidioksidin korkeista arvoista aiheutuvat terveysriskit
Komissio ilmoittaa vastauksessaan suulliseen kysymykseeni H-0371/03

Wallström
. (EN) Komissio on tietoinen, että ilmakehän laatua on parannettava erityisesti Ateenan kaltaisissa suurkaupungeissa. Tämä on yhteisön voimassa olevan, ilmanlaatua ja päästöjä koskevan lainsäädännön suurin tavoite.
Ilmanlaadun puitedirektiivissä säädetyn ilmoitusvelvollisuuden mukaisesti Kreikka ilmoitti ensimmäisessä tytärdirektiivissä säänneltyjen epäpuhtauksien pitoisuudet vuodelta 2001. Tietojen mukaan PM10-hiukkasten raja-arvo, typpidioksidin raja-arvo ja ylitysmarginaali oli ylitetty useilla asemilla Ateenassa.
Kreikka ei ole toistaiseksi toimittanut vaadittuja perusteluja osoittaakseen että PM10-hiukkasten raja-arvon ylittyminen johtuu luonnollisista tapahtumista, joten komissio odottaa saavansa suunnitelmat ja ohjelmat puitedirektiivin 8 artiklan mukaisesti vuoden 2003 loppuun mennessä. Näistä olisi käytävä ilmi, miten Kreikka aikoo saavuttaa raja-arvot vuoteen 2005 mennessä. Sama pätee typpidioksidiin, vaikka sen raja-arvoissa ei sallitakaan poikkeamia luonnollisten lähteiden tai tapahtumien seurauksena.
Direktiiveissä asetetaan myös typpidioksidille varoituskynnys, joka ylittyy, kun pitoisuus on yli 400 mikrogrammaa kuutiometriä kohti kolmena peräkkäisenä tuntina. Komissiolle on ilmoitettava kaikista varoituskynnyksen ylittävistä pitoisuuksista kolmen kuukauden kuluessa. Kreikan viranomaiset eivät ole toimittaneet toistaiseksi tietoja tällaisista tapauksista.
Komissio on tutustunut erään tutkimusohjelman tuloksiin, joiden mukaan kuolleisuus olisi suurempaa kaupungeissa, joissa on PM10-hiukkasten suuria pitoisuuksia sekä korkeita typpidioksidipitoisuuksia ja lämmin ilmasto. Meidän on tutkittava tulokset tarkkaan pystyäksemme toteamaan, ovatko todisteet tällaisesta vaikutussuhteesta riittävät. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään, etteivätkö epäsuotuisat ilmasto-olot olisi aina ylimääräinen uhka ihmisten terveydelle.
Jäsenvaltioilla on velvollisuus varmistaa, että kansalaiset saavat säännöllisesti ajantasaista tietoa typpioksidin ja PM10-hiukkasten kaltaisten ilman epäpuhtauksien pitoisuuksista ilmakehässä. Parlamentin jäsenen mukaan ministeriö on lopettanut asiaa koskevan tiedon jakamisen.
Edellä todetun perusteella komissio alkaa tutkia omasta aloitteestaan, ovatko Kreikan viranomaiset rikkoneet asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä ja jos ovat, niin miten laajalti.

Alavanos (GUE/NGL).
Kiitän komission jäsentä konkreettisesta vastauksesta. Minun on tietenkin tuotava esiin, että keskustelemme vuoden 2001 tilastoista mutta elämme vuotta 2003. Lisämausteensa tuovat olympialaisia varten tehdyt lukuisat rakennustyöt, joten Ateenan yllä leijuu paljon pölyä, jonka ehkäisemiseksi ei ole toteutettu sopivia toimenpiteitä.
Haluaisin näin ollen kysyä komission jäseneltä, onko suunnitelmissa tutkia saastumisen pahenemista valokemiallisen pilaantumisen ja mikrohiukkasten takia sekä olympialaisia varten tehtävien rakennustöiden vaikutusta, sillä rakennustöitä tehdään ilman, että kansalaisten terveyden suojelemiseksi toteutettaisiin sopivia toimenpiteitä.

Wallström
. (EN) Minun on vaikea vastata välittömästi kysymykseen, ovatko ongelmat sellaisia, että kaikkia Ateenan kansalaisia olisi suojeltava jotenkin. Epäilen, ettei asia ole näin ja toivon, että rakennustyöt pystytään järjestämään siten, että Ateenan kansalaiset voivat edelleen elää, työskennellä ja hengittää kaupungissaan.
Direktiiveissä sekä asetetuissa raja-arvoissa ja pitoisuuksissa ei oteta huomioon erityisiä tapahtumia, mutta niissä otetaan huomioon ihmisten terveyteen vaikuttavat tekijät ja mitataan niitä. Varmistamme vastedeskin, että Kreikka tekee mittaukset, seuraa tilannetta ja ilmoittaa siitä meille. Tämän takia totesin, että haluamme selvittää, minkä tyyppinen seuranta, ilmoittaminen ja mittaus ovat tarpeen Kreikassa, jotta direktiivien vaatimukset täytetään. Jatkamme samaa rataa.
Annoitte meille syyn pohtia, liittyykö rakennustöihin erityisiä ongelmia, joiden takia Ateenan olisi toteutettava erityisiä toimia. En osaa vastata kysymykseenne tänään. Olen kuitenkin halukas palaamaan siihen ja antamaan teille yksityiskohtaisemman vastauksen myöhemmin.

Puhemies.
 Seuraavana on Ari Vatasen kysymys nro 54 (H-0470/03):

Aihe: NATURA 2000 -alueiden määrittäminen
Luontodirektiivin 92/43/ETY

Wallström
. (EN) Komissio on selvittänyt monta kertaa luontodirektiivin ja lintudirektiivin asianmukaista saattamista osaksi Suomen lainsäädäntöä. Tällä hetkellä komissio katsoo, että Natura 2000 -verkon perustamista koskeviin menettelyihin viittaavat artiklat on saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Natura 2000 -verkko on aiheuttanut Suomessa paljon kiistaa, joten komissio on ottanut selvää alueiden valinnassa käytetystä kansallisesta menettelystä. Komissio on huomauttanut Suomea viime vuosina muutamista puutteista, joka koskevat sekä suojeltujen alueiden lukumäärää että tietojen laatua. Suomi on pyrkinyt korjaamaan puutteet. Tietojen nykyinen laatu on komission mielestä riittävä.
Suomessa jätettyihin valituksiin näyttää sisältyvän vääriä tulkintoja arviointiperiaatteista. Komissio perustaa arvionsa viimeksi toimitettuihin, ei vanhimpiin tietoihin. Komissio tietää, että osa Suomen maanomistajista on ollut tyytymättömiä Natura 2000 -ehdotuksiin. Komissiolle on ilmoitettu, että kaikilla maanomistajilla oli mahdollisuus nähdä ehdotukset ja esittää valituksensa niitä vastaan ennen kuin Suomi toimitti ehdotukset virallisesti komissiolle.
Suomen tuomioistuimet ovat tutkineet valituksia tapauskohtaisesti ja harkinneet jokaisella kerralla tietojen pätevyyttä. Tuomioistuimet ovat hylänneet suurimman osan valituksista. Direktiivissä ei vaadita kuulemista kansallisella tasolla, joten toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yksittäiset jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tehtävänsä kansalliset lait ja menettelyt huomioiden.
Komissiota koskevat kysymykset rajoittuvat siis direktiivissä asetettujen tieteellisten valintaperusteiden noudattamiseen. Vaikka komissio ymmärtää, että näissä tapauksissa voi esiintyä tyytymättömyyttä, se ei voi todeta Suomen viranomaisten tulkinneen sääntöjä mielivaltaisesti tai toimineen sääntöjen vastaisesti.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, arvostan vastaustanne ja Euroopan ympäristön hyväksi tekemiänne toimia yleensä, mutta toteamuksenne eivät yksinkertaisesti ole jokapäiväisten tosiseikkojen mukaisia. Kun tämä pantiin täytäntöön Suomessa, täytäntöönpano perustui pääasiassa vanhoihin suojelujärjestelmiin, jotka eivät täytä direktiivissä säädettyjä Natura 2000 -alueita koskevia vaatimuksia.
Teidän on näin ollen ymmärrettävä yksityisten maanomistajien asema. Heidän oikeutensa oman maan käyttöön kiellettiin väärin perustein, ja itse asiassa, päinvastoin kuin totesitte, valitukset käsiteltiin suomalaisissa tuomioistuimissa yhtenä ryhmänä. 99 sadasta hylättiin empimättä. Ihmiset ovat näin ollen turhautuneita ja voimattomia. Uskomme Eurooppaan, mutta miten saamme tavalliset Euroopan kansalaiset tai suomalaiset maanviljelijät vakuuttuneiksi, jos he tuntevat joutuneensa Euroopan ja tässä tapauksessa Suomen viranomaisten jyräämiksi? Heitä on yksinkertaisesti kohdeltu epäoikeudenmukaisesti.

Wallström
. (EN) Jäsen Vatanen esitti erittäin hyvän kysymyksen. Miten tiedotamme tärkeästä Natura 2000 -verkosta ja sen toteuttamisesta, kun alkuperäiset motiivit ovat hukkuneet direktiivin antamista seuranneina vuosina käydyn keskustelun tiimellyksessä?
Toivon, että pystymme auttamaan jäsenvaltioita paremmin antamalla hyviä esimerkkejä siitä, miten direktiivistä olisi tiedotettava. En ole kuitenkaan vakuuttunut siitä, että pystyisimme koskaan ratkaisemaan Suomen hallituksen ja viranomaisten ongelmaa, joka koskee kuuntelumenettelyn käyttöönottoa esimerkiksi Suomen maanomistajien kanssa. Emme pysty ikinä ratkaisemaan asiaa Brysselistä käsin, mutta toivottavasti voimme antaa pikemminkin hyviä esimerkkejä siitä, miten kuulemismenettely voidaan panna täytäntöön ja toteuttaa eri maissa.
On tärkeää, että teemme samoin selväksi, mitkä ovat komission tehtävät ja missä asioissa noudatetaan toissijaisuusperiaatetta. Meidän on siis luotettava siihen, että jäsenvaltio - tässä tapauksessa Suomen hallitus ja viranomaiset - huolehtii asiaan liittyvistä toimista. Muodolliselta kannalta tarkasteltuna emme ole havainneet mitään rikkomuksia tai että Suomi olisi esimerkiksi toteuttanut toimet mielivaltaisesti. Emme ole havainneet mitään muodollisesti vääriä käytäntöjä.

Puhemies.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 55-85 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Elizabeth Lynnen laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0270/2003) komission tiedonannosta "Tavoitteena oikeudellisesti sitova Yhdistyneiden Kansakuntien asiakirja vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi" (KOM(2003) 16 - 2003/2100(INI)).
Olen erittäin tyytyväinen saadessani avata tämäniltaisen istuntomme, joka ajoittuu paraikaa viettämäämme Euroopan vammaisten teemavuoteen. Korostan parlamentissa ja komissiossa olevien kollegojeni tavoin sitä, että tämä tehtävä on meille hyvin tärkeä.

Lynne (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää viittomakielen tulkkeja. Kunpa meillä olisikin jokaisessa täysistunnossa kaikkien mietintöjen osalta viittomakielinen tulkkaus. Haluan myös kiittää kaikkia niitä, jotka ovat auttaneet minua tämän mietinnön laadinnassa: kaikkia niitä parlamenttimme jäseniä, jotka ovat tehneet kanssani kovasti työtä kompromissitarkistusten hyväksi, ja komissiota sekä erityisesti vammaisjärjestöjä. Olen mietintöä tehdessäni kuunnellut monien hyviä neuvoja, ja siksi mietintö on niin onnistunut. Se ei ole minun mietintöni, vaan se on syntynyt yhteistyössä vammaisten kanssa.
Olen iloinen siitä, että YK:n tilapäiskomitea päätti 16.-27. kesäkuuta 2003 vammaisten oikeuksia koskevasta erillisestä yleissopimuksesta. Mielestäni erillinen oikeudellisesti sitova yleissopimus on muita välineitä suotavampi, jopa ainoa mahdollisuus. Tarvitaan kuitenkin valvontamekanismia sen seuraamiseen, kuinka vammaisia käytännössä kohdellaan eri puolilla maailmaa.
Olen sisällyttänyt mietintööni luettelon niistä oikeuksista, joiden olisi sisällyttävä kaikkiin YK:n yleissopimuksiin. Luettelo ei ole tilan puutteen vuoksi kattava. Vaadin kuitenkin pääasiassa oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa, jotta lääketieteellinen malli vammaisuudesta voidaan hylätä lopullisesti ja voidaan ottaa huomioon kaikki vammaisuuden muodot, olipa kyseessä sitten rullatuolissa oleva henkilö tai muu liikuntavammainen henkilö, kuulovammainen, näkövammainen, oppimisrajoitteinen henkilö, mielenterveysongelmasta kärsivä henkilö tai mistä tahansa muusta piilossa olevasta vammasta kärsivä henkilö. Meidän on otettava huomioon kaikki vammaisuuden muodot.
Euroopan unionissa on 37 miljoonaa vammaista. Koko maailmassa on 600 miljoonaa vammaista. Yhdistyneet Kansakunnat on jo edistynyt jonkin verran: vuonna 1981 laadittiin maailmanlaajuinen toimintaohjelma ja vuonna 1993 vammaisten henkilöiden mahdollisuuksien yhdenvertaistamista koskevat yleisohjeet, vain kaksi mainitakseni. Myös EU:ssa on tapahtunut edistymistä: esimerkiksi vuoden 1997 Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan nojalla saatiin laadittua työllisyysdirektiivi ja toimintaohjelma. Kuten totesin mietinnössäni, tällä hetkellä tarvitaan kuitenkin erillistä EU:n laajuista vammaisdirektiiviä. Kaikkien jäsenvaltioiden on pantava tämän vuoden kuluessa täytäntöön nykyinen työllisyysdirektiivi. On useita jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä edes alkanet suunnitella täytäntöönpanoa.
Vaikka toimisimmekin Euroopan unionissa oikein, 80 prosenttia vammaisista elää kehitysmaissa. Tämän vuoksi tarvitaan oikeudellisesti sitovaa yleissopimusta, joka kattaa suuren joukon eri oikeuksia, muun muassa oikeuden elämänlaatuun. Tämä edellyttää myös suojelua nöyryyttävältä ja epäinhimilliseltä kohtelulta. Tähän sisältyy laitostaminen.
Pääsystä työelämään on huolehdittava, koska valtaosalla vammaisista ei ole työtä. Pääsystä koulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen on huolehdittava samoin kuin oikeudesta osallisuuteen, joka on erittäin tärkeä asia. Tämä tarkoittaa pääsyä rakennuksiin, mahdollisuutta elää mahdollisimman itsenäistä elämää ja käyttää julkisia liikennevälineitä. Jos vammaiset eivät pääse julkisiin liikennevälineisiin, he eivät pääse työpaikoilleen.
Seuraavaksi otan esiin kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet.
Uskon vilpittömästi useimpien täällä olevien tavoin yhdenvertaiseen kansalaisuuteen. Se ei tarkoita "lisää oikeuksia vammaisille" vaan "yhtäläisiä oikeuksia vammaisille". Yhtäläisillä oikeuksilla tarkoitetaan myös mahdollisuutta taloudelliseen tukeen ja terveydenhuoltoon sekä kulttuuri- ja vapaa-ajan toiminnan, muun muassa urheilun saatavuutta, tasavertaisuutta lain edessä ja oikeutta päästä tuomioistuimen kuultavaksi.
Ymmärrän, että on esitetty kohta kohdalta -äänestystä, jotta tässä asiassa kuultaisiin vammaisjärjestöjä, eikä vammaisia edustavia järjestöjä. Muistakaamme kuitenkin, että mukana on myös kehitysmaita! Monissa kehitysmaissa ei ole vammaisjärjestöjä, vaan ainoastaan vammaisia edustavia järjestöjä. Aiommeko sulkea ne ulkopuolelle? Kyse ei ole pelkästään Euroopan unionista. Kyseessä on maailmanlaajuinen yleissopimus. EU:ssakin olisi monia järjestöjä, jotka jäisivät ulkopuolelle, muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan Royal National Institute for the Deaf (kuninkaallinen kansallinen kuurojen instituutti), ja kaiken lisäksi ulkopuolelle jäisivät vakavista oppimisvaikeuksista ja mielenterveysongelmista kärsivät henkilöt, jotka usein tarvitsevat jonkun ajamaan asiaansa.
Kehotan teitä äänestämään mietinnön puolesta kokonaisuutena, ilman että harkitsettekaan kohta kohdalta -äänestystä.
Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluan erityisesti kiittää esittelijä Lynneä ja työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa tämän mietinnön laatimisesta.
Mietinnöstä ilmenee selvästi, että vammaisuudella on poliittisia, sosiaalisia ja taloudellisia ulottuvuuksia. Sillä on kautta linjan yhtymäkohtia kaikkiin Euroopan unionin toimiin. Mietinnössä lähetetään erityisesti Euroopan vammaisten teemavuotta ajatellen selkeä viesti Euroopan unionille ja jäsenmaille sekä tuodaan parlamentin sitoutuminen selväsanaisesti julki.
Ensimmäiseksi haluaisin ottaa esiin YK:n tulevan yleissopimuksen. Sopimuksestahan odotetaan historiallisesti varsin merkityksellistä asiakirjaa. Mietinnöstänne on hyötyä, ja sillä on komission yksiköille suuri merkitys toisaalta jäsenvaltioiden ja toisaalta YK:n kanssa tästä tulevasta yleissopimuksesta käytävissä keskusteluissa. Siinä noudatellaan varsin pitkälle komission ehdotuksia ja tiedonantoa. Meillä on yhteiset periaatteet ja tavoitteet. Haluaisin erityisesti mainita erään olennaisen poliittisen seikan, josta olemme samaa mieltä, nimittäin ihmisoikeuksiin sekä sosiaalisiin ja poliittisiin oikeuksiin perustuvan lähestymistavan. Kannattaa huomata, että myös YK:n yleissopimuksessa tunnustetaan se, ettei ole tarpeen korjata yksilön vammaisuutta vaan ympäristön asettamia rajoituksia yksilön täyden osallistumisen ja yhtäläisten mahdollisuuksien takaamiseksi. Painopiste on siirtynyt lääketieteellisestä mallista niin kutsuttuun sosiaaliseen standardiin, siihen, että luodaan politiikkaa, joka perustuu perusihmisoikeuksiin ja toisaalta sosiaalisiin oikeuksiin sekä yhtäläisten mahdollisuuksien takaamiseen.
Komissio on tämän tiedonannon julkistaessaan tehnyt selväksi, että se aikoo edistää tätä oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa Euroopan laajuisesti ja että se aikoo luottaa unionissa toistaiseksi karttuneeseen kokemukseen syrjinnän torjumisesta. Lisäksi komissio painottaa vammaisten sosiaaliseen integroimiseen perustuvaa lähestymistapaa ja on esittänyt vammaisteeman ottamista yhdeksi kansallisten toimintasuunnitelmien keskeiseksi osatekijäksi sosiaalisen integroimisen edistämisessä ja köyhyyden torjunnassa.
Komissio on pyytänyt ohjeistusta neuvotteluja varten, koska osa yleissopimuksesta koskee "syrjintäkielto"teemaa, joka on nyttemmin Amsterdamin sopimuksen myötä siirtynyt Euroopan unionin toimivaltaan. Keskusteluja on käyty neuvoston kanssa aina nykyhetkeen asti, ja samalla komissio tekee puheenjohtajavaltion kanssa tiiviisti yhteistyötä yleissopimuksen esivalmistelujen alalla.
Esittelijä Lynne viittasi kehitysmaiden erityiskysymykseen sekä kehitysyhteistyöpolitiikkaan, jonka alalla on toistaiseksi vain laadittu vammaisia ja kehitysyhteistyötä käsittelevä selittävä muistio. Euroopan unionin edustustoille ja yksiköille osoitettu muistio laadittiin tiiviissä yhteistyössä vammaisia edustaneiden kansalaisjärjestöjen kanssa. Tämä asiakirja, joka on jaettu Euroopan unionin kehitysmaiden edustustoihin, on saanut osakseen myönteistä palautetta sekä viranomaisilta että kansalaisjärjestöiltä, ja on tärkeää, että kehitysyhteistyön ja kehitysavun yhteydessä on kerrankin mietitty vammaisuuskysymystä. Vaikka alkuvaiheessa on vaikeaa vaatia vammaisten ottamista huomioon kehitysyhteistyön ydinalueella, tämä on selkeä ilmoitus siitä, että jokaisen valtion on muistettava vammaiset ja otettava heidät huomioon kaikkien alojen politiikoissa.
Viimeinen huomioni koskee mahdollista vammaisdirektiiviä. Kuten esittelijä Lynne jo totesi, Euroopan unionissa on jo vuonna 2000 annettu syrjimättömyyttä työllisyyden alalla koskeva yleisdirektiivi, joka koskee myös vammaisia. Tämä direktiivi, joka oli Euroopassa suuri edistysaskel ja jonka kaikki jäsenvaltiot hyväksyivät, ei ole edennyt odotetusti. Useimmat maat eivät ole vielä esittäneet edes alustavaa lakiehdotusta direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaikka määräaika umpeutuu joulukuussa 2003.
Huolimatta siitä, että työllisyysasioiden neuvostoissa on jatkuvasti keskusteltu asiasta, ja siitä, että olen lähettänyt kirjeen kaikille ministereille ja että eurooppalaiset ja kansalliset järjestöt on saatu liikkeelle, jäsenvaltioilla näyttää olevan suuria poliittisia ja taloudellisia vaikeuksia. Kehotankin nyt parlamenttia myös osallistumaan merkittävästi jäsenvaltioiden painostamiseen, jotta ne hyväksyisivät direktiivin periaatteessa. Katson kuitenkin, että nykytilanteessa lienee selvää, että on ennenaikaista peräänkuuluttaa uutta direktiiviä, jolla toimien soveltamisala laajennettaisiin koskemaan työllisyyden ohella ylipäänsä kaikkia politiikanaloja. Mielestäni tällainen ajaisi neuvoston vaikeuksiin, ja se saattaisi hankaloittaa entisestään äsken mainitsemiini ongelmiin ajautuneen ensimmäisen direktiivin hyväksymistä.
Samanaikaisesti komissio on kuitenkin ehdottanut, että yhtäläisistä mahdollisuuksista annetun direktiivin soveltamista koskevassa selvityksessä jäsenvaltiot ottaisivat itse selvää ja päättäisivät itse, olisiko yhteisön lainsäädäntöä käytettävä vammaisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän torjuntaan myös muilla aloilla kuin työllisyyden alalla. Tämän myötä saamme jäsenvaltioilta ensimmäisen virallisen palautteen tästä toisesta merkittävästä toimenpiteestä, joka on poliittisesti selvästi sellainen, että Euroopan unionin on se toteutettava, mutta joka on toteutettava oikeaan aikaan ja siten, että onnistumisen kannalta tärkeät sekä päätöksentekoa että käytännön täytäntöönpanoa koskevat edellytykset täyttyvät.
Lopuksi totean, että komissio on sitoutunut osallistumaan jäsenvaltioiden kanssa aktiivisesti Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusta koskeviin neuvotteluihin. Osallistuminen näihin neuvotteluihin jatkuu myös Euroopan unionin vammaisten teemavuoden jälkeenkin siten, että toimintaa asian hyväksi jatketaan, koska tavoitteenamme on esittää Euroopan laajuinen toimintaohjelma vammaisten teemavuoden lopuksi vuoden 2003 loppuun mennessä. Toimintaohjelma perustuu vuoden kuluessa kaikissa jäsenvaltioissa tehtyyn valmistelutyöhön, jolloin meillä on jäsenvaltioiden sitoumukset lainsäädännön, talousarvion, politiikan ja ohjelman osalta.

Cerdeira Morterero (PSE)
Arvoisa puhemies, totean aluksi, että kannatan täysin esittelijä Lynnen laatimaa työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintöä ja lisäksi kannatan sitä, mitä komission jäsen äsken totesi toivottaen kaikille tahoille - parlamentille ja komissiolle - onnea ja menestystä asettamiemme tavoitteiden saavuttamiseksi, koska niillä on kiistaton vaikutus useiden tuhansien kansalaisten hyvinvointiin.
Kaikki jäsenvaltiot ovat samaa mieltä siitä, että on tarpeen sisällyttää vammaisuus perussopimuksia valvovien elinten käyttämiin menettelyihin joko yhteen nykyisistä ihmisoikeussopimuksista liitettynä pöytäkirjana tai yleisperiaatteita sisältävänä välineenä, jolloin täytäntöönpanopöytäkirjojen myöhempi lisääminen on mahdollista.
Katson kuitenkin, että pystymme saavuttamaan haluamamme tavoitteet ainoastaan sellaisen oikeudellisesti sitovan yleissopimuksen avulla, johon on sisällytetty vammaisten erityistilanteen mukaiset kansalaisoikeudet sekä poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet. Luonteeltaan sitovasta sopimuksesta ilmenee, että vammaiset kamppailevat päivittäin - minkä me kaikki tiedämme - liikkumiseen ja byrokratiaan sekä muiden kansalaisten asenteisiin liittyvien jatkuvien ja vakavien ongelmien kanssa. Sopimuksen tavoitteena ei ole uusien lakien luominen, vaan nykyisten selkiyttäminen ja mukauttaminen. Erillisen yleissopimuksen laatiminen on ainoa keino luoda tehokas valvontamekanismi, jonka avulla voidaan analysoida vammaisten kohtelua kaikkialla maailmassa. Yleissopimuksen avulla vammaisten oikeudet saavat ensisijaisen aseman hallitusten ohjelmissa. Sopimuksen hyväksymisen on johdettava sellaisen tehokkaan erityisprosessin käynnistymiseen, jolla taataan maailman kaikkien vammaisten täysi ja yhdenvertainen integroituminen. Tämä tarkoittaa sitä, että näiden ihmisten ongelmat otetaan huomioon poliittisissa päätöksentekoprosesseissa alueellisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti. Euroopan unionin olisi myös taattava se, että vammaisjärjestöt ovat edustettuina ja että ne toimivat neuvonantajina koko prosessin ajan, eivätkä pelkästään lopussa.
Haluan vielä painottaa muutamia tärkeitä seikkoja - vaikka muut jäsenet ovat ne maininneet - joiden puolesta me parlamentissa sekä Euroopan sosiaalidemokraattisen puoleen ryhmä olemme puhuneet: monissa tapauksissa syrjintä kasautuu - viittaan vammaisiin naisiin tai vammaisiin maahanmuuttajiin - ja fyysisten esteiden poistamiseksi on poistettava oikeudelliset esteet. Arvokoulutus on niin ikään hyvin tärkeää, ja yhtenä arvona on oltava se, ettei vammaisia syrjitä koulussa.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Lynneä hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka kaiken lisäksi hyväksyttiin yksimielisesti parlamentin valiokunnassa: mietintö kuvastaa hänen erityistä vihkiytymistään ja kokemustaan, ja onhan hän myös vuoden 2003 Euroopan vammaisten teemavuoden käynnistävän asiakirjan esittelijä.
Valiokunnan yksimielinen äänestystulos on myös osoitus siitä, ettei vammaisuus ole vasemmisto vastaan oikeisto -kysymys, vaan että asiaa tukevat ne, joille kaikkien kansalaisten oikeuksien, yhtäläisten mahdollisuuksien ja ihmisarvon kunnioittaminen on tärkeää. Myöskään tilastotiedot eivät anna aihetta vitsailuun: maailmassa on 600 miljoonaa vammaista, joista 38 miljoonaa elää Euroopassa, ja laajentuneessa Euroopassa on ensi vuonna 45 miljoonaa vammaista. On syytä korostaa sitäkin, että kuka tahansa voi hetkenä minä hyvänsä vammautua. Näin tapahtuu erityisesti yhteiskunnan ikääntymisen seurauksena, mutta se ei ole ainoa syy: ajatelkaapa, että - ja viittaan tällä Italiaa koskevaan tilastotietoon - vuosittain 24 000 nuorta vammautuu kiihkeän elämäntyylin aiheuttamien onnettomuuksien ja sosiaalisen aktiviteetin vuoksi.
Näitä tilastotietoja on syytä pohtia. Tämän vuoksi on myös tärkeää luoda sitovat kansainväliset normit, joilla pyritään suojelemaan vammaisten oikeuksia asianmukaisen valvontamekanismin avulla. Viime kesäkuussa hyväksytyn tällaisen sitovan YK:n yleissopimuksen, joka kuuden ihmisoikeussopimuksen tapaan sisältää valvontamekanismin, avulla on tuotava esille vammaisten arkielämässään kokemat huomattavat ja laajalle ulottuvat ongelmat, liittyvätpä ne sitten liikkumiseen, byrokratiaan tai sosiaalisiin asenteisiin. Näin ollen sopimuksesta tulee perusta maailman kaikkien vammaisten oikeuksille.
Näin ollen luotan siihen, että myös unionin puheenjohtajavaltio ja neuvosto neuvottelijan tehtävässään tekevät parhaansa Meksikossa esiteltyä tekstiä paremmin määritellyn ja tarkemman tekstin laatimiseksi alkuvuodesta 2004 hallitusten toimintaa ohjaavien käytännön normien määrittelemiseksi. Olen kuitenkin pahoillani Euroopan komission toistaiseksi omaksumasta kannasta. Komissiohan ei ole vielä julkistanut tulevan Euroopan vammaisten oikeuksia koskevan laaja-alaisen direktiivin aikataulua, eikä ole vielä sitoutunut tarkasti tai aidosti vammaisten oikeuksien sisällyttämiseen politiikkaansa. Arvoisa komission jäsen, työllisyyttä käsittelevä direktiivi on tärkeä asia samoin kuin liikennevälineisiin pääsyä koskeva direktiivi, mutta meidän on tehtävä vielä enemmän. Emmekä voi etenkään sallia muutamien maiden saamattomuutta lainsäädäntönsä suhteen.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, vuosi 2003 on sopivasti Euroopan vammaisten teemavuosi. Kymmenen vuotta on vierähtänyt myös YK:n vammaisten teemavuodesta, ja on hieno asia, että tänä iltana parlamenttimme ei kohdista huomiotaan pelkästään vammaisten oikeuksiin Euroopan unionissa, vaan myös maailman ihmisoikeusloukkausten vammaisuhreihin.
Koko maailmasta puhuttaessa vammaiset ovat kaikkein heikoimmin tunnustettu ja vallankäytössä syrjäytetyin väestöryhmä. Tämän YK:n yleissopimuksen avulla olisi pantava alulle muutos kaikilla hallinnon tasoilla: paikallistasolla, kansallisella tasolla ja kansainvälisellä tasolla, ja saatava päätöksentekijät tunnustamaan vammaisten oikeudet osana yleisiä ihmisoikeuksia siten kuin ei ole vielä koskaan aiemmin tehty.
Vammaisten nimenomainen tunnustaminen on jäänyt aivan liian kauan toteuttamatta kansainvälisissä ihmisoikeusvälineissä. Aivan liian kauan myöskään YK:n ihmisoikeus- ja kehitysyhteistyöalan elimet eivät ole tunnustaneet vammaisia syrjiviä ja eristäviä erityistekijöitä. Haluan uskoa siihen, että YK:n yleissopimus tuo mukanaan myös huomattavasti voimavaroja vammaisten tukemiseen, jotta he itse ottavat vallan omiin käsiinsä ja pääsevät osallistumaan päätöksentekoon tullakseen kuulluiksi.
Olen tyytyväinen siihen, että oikeudellisesti sitovan yleissopimuksen periaatetta on tänään tukenut jäseniä parlamentin kaikista ryhmistä. Vaikka nykyisiä ihmisoikeussopimuksia sovelletaan vammaisiin, niissä ei erityisesti todeta, että niillä suojellaan vammaisten oikeuksia, eikä ole olemassa kansainvälistä sopimusta, jossa nämä oikeudet otettaisiin erityisesti huomioon.
Vammaisten ihmisoikeuksia on suojeltava yhtä hyvin kuin muiden epäedullisessa tai haavoittuvassa asemassa olevien ihmisten, kuten naisten, lapsien ja etnisten vähemmistöjen, ihmisoikeuksia. Vammaiset ovat marginaaliryhmä, joihin nykyiset yleiset ihmisoikeusnormit eivät sovellu ja jotka sen vuoksi tarvitsevat yksiselitteisiä normeja, joilla korjataan heihin yhteiskunnassa kohdistuvaa syrjintää sekä niitä loukkauksia, joista he joutuvat kärsimään.
Tämä koskee myös meitä Euroopan unionissa, ja sen on koskettava muutakin maailmaa erityisesti kehitysyhteistyöpolitiikkamme osalta sillä AKT:n ja EU:n parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi viime vuonna uraauurtavan päätöslauselman. Meidän on kuitenkin yhä huolehdittava siitä, että täysimääräinen osallistuminen ja täydet oikeudet ovat mahdollisia vammaisille, esimerkiksi maamiinojen uhreille, ihmisille, joille on sodankäynnissä tarkoituksellisesti aiheutettu vamma, tai jotka ovat vammautuneet meille Euroopan unionissa nykyään tuntemattomien kroonisten tautien vuoksi. Kyse on erittäin maailmanlaajuisesta kysymyksestä.
Onnittelen komission jäsentä siitä, mitä hän totesi tänään. Hän kertoi tukevansa sitä, että tulevaisuudessa esitetään kattava vammaisuuden syrjimisen kieltävä direktiivi. Hän ei yllättyne, jos totean hänelle jälleen kerran, että hänellä on tilaisuus kertoa tällaisesta pyrkimyksestä marraskuussa Euroopan vammaisten vuotta koskevassa lopputiedonannossa.
Koska hänellä on valta vaikuttaa asiaan, hänen olisi tehtävä tällainen sitoumus. Odotamme häneltä tätä. Huomenna pidettävässä äänestyksessä kehotammekin häntä toimimaan näin.
Esittelijä on tehnyt selväksi, että hänen näkemyksensä eroaa sosiaalidemokraattien näkemyksestä vammaisia edustavia järjestöjä ja toisaalta vammaisjärjestöjä koskevassa asiassa. Vammaisjärjestöjä johtavat vammaiset ja vammaisten vanhemmat, jotka tietävät, mistä puhuvat. On oikein, että heille annetaan etusija, koska heidät on otettu Euroopan unionissa huomioon vuoden 1996 komission tiedonannosta lähtien. Komission jäsen mainitsi sokeat: Euroopan Sokeain Unioni, joka on osa Euroopan vammaisfoorumia, vammaisia edustavaa elintä, haluaa meidän asettavan etusijalle vammaisjärjestöt. Jäsen Lynne totesi, että vakavista oppimisvaikeuksista kärsivät ihmiset eivät pysty itse edustamaan itseään. Entäpä sellaiset järjestöt, kuten People First, ja muut omaa asiaansa ajavat järjestöt? Ne osoittavat hänen olevan väärässä.
Me kannatamme kohta kohdalta -äänestystä. Tämä ei kuitenkaan ole pois siitä laajasta tuesta, jonka annamme tälle työlle ja Yhdistyneiden Kansakuntien vammaisia koskevalle yleissopimukselle.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on äärettömän tärkeää, että saamme vammaisia koskevan oikeudellisesti sitovan yleissopimuksen. Tarvitaan vammaisten oikeudet turvaavaa lainsäädäntöä, mutta myös sellaista lainsäädäntöä, jonka avulla vammaisille järjestetään tukea ja rakenteita, joiden myötä he voivat elää yhdenveroisesti täysipainoista elämää.
Parhaiten tähän pystyvät vammaiset itse, ja he myös tietävät tarpeensa parhaiten. Meidän on oltava varsin varovaisia kertoessamme vammaisille, mitä he tarvitsevat ja mitä me voimme tehdä heidän hyväkseen. Vain vammainen henkilö voi tietää, mitä tarvitaan siihen, että hän voi osallistua yhdenveroisesti yhteiskunnan toimintaan.
On hienoa huomata, että tänä iltana paikalla on viittomakielen tulkkeja. Tämä ei saisi koskea vain tätä iltaa, vaan olisi harkittava, voisiko se olla pysyvää.
Meidän on myös syytä perehtyä koulutuskysymykseen. Meidän on varmistettava täysimääräinen koulutukseen osallistuminen, jonka avulla vammaisten eristäminen estetään ja heitä koulutetaan siinä, missä kaikkia muitakin.
Vammaisuuden ollessa kyseessä käy usein niin, että vammaisille järjestetään tiettyjä palveluja, mutta samalla heidät eristetään. Otetaanpa esimerkiksi viittomakieli ja sokeainkirjoitus ja muut vastaavat asiat, jotka ovat tarpeellisia ja joiden avulla vammaiset on voitu saattaa osallisiksi koulutuksesta kaikissa jäsenvaltioissa. Oppilaiden ei pitäisi joutua erityislaitoksiin koulutustaan varten tai osallistuakseen. Tämä on äärettömän tärkeää.
Jäsen Howitt mainitsi komission ja komission sitoutumisen direktiivin esittämiseen tämän vuoden aikana. Vammaisten vuotena ei riitä, että todetaan, että aiomme tehdä paljon, jos vuoden lopussa unohdamme kaiken ja jatkamme entiseen malliin. Meidän on voitava esitellä lopuksi sellaista, josta voimme olla ylpeitä, ja sellaista, jonka avulla ihmiset voivat olla mukana yhteiskunnassa. Tarvitaan laajaa näkökulmaa, ei pelkästään koulutuksen saatavuuteen keskittyvää näkökulmaa. Tämä on tehtävä yhdessä vammaisten itsensä kanssa.
Viimeiseksi haluan todeta, että Irlannissa toimiva Itsenäisen elämän keskus (Centre for Independent Living) tuo eri puolilta Eurooppaa kootun valtuuskunnan täällä pidettävään syyskuun toiseen täysistuntoon. Sitä varten perustetaan erityisryhmä, joka pitää kokouksia vammaisten kanssa. He kertovat meille juuri sen, mitä he haluavat ja mitä he haluavat kehitettävän. Tämä on verraton tilaisuus. Jokaisen asiasta kiinnostuneen olisi tultava mukaan ja kuunneltava henkilöitä, jotka kertovat, mitä he haluavat. Juuri he osaavat sanoa sen parhaiten. Meidän on kuunneltava ja annettava heidän tehdä päätöksiä. Emme saa päättää heidän puolestaan.

Musumeci (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan vammaisten teemavuonna 2003 Euroopan unionilla on verraton tilaisuus kiriä merkittävässä määrin kiinni hukkaan heitettyä aikaa. Poliitikot eivät tietenkään voi antaa näkökykyä takaisin sokeille tai puhekykyä mykille tai liikuntakykyä vuodepotilaille, mutta he voivat tehdä vammaisten hyväksi sen, että heidän arkielämän ongelmansa edellyttävät vähemmän fyysisiä ja psyykkisiä ponnisteluja, ja he voivat siten antaa vammaisille mahdollisuuden elää elämäänsä vieläkin ihmisarvoisemmin, ja näin poliitikkojen onkin toimittava.
Joskus, kuten omasta kokemuksestamme tiedämme, on jopa helppoa tarjota heille tämä mahdollisuus: poistetaan rakenteelliset esteet, rakennetaan noudattamalla tiettyjä kriteerejä, joissa on otettu huomioon tämän väestönosamme tarpeet, jolla on vaikeuksia. Näin ollen on poliitikkojen tehtävä kiinnittää asiaan riittävästi huomiota: kyse ei ole hyväntekeväisyydestä tai armeliaisuudesta, vaan siitä, että tunnustetaan oikeus mahdollisimman hyvään elämään. Jos lisäksi fyysinen vammaisuus yhdistyy vähävaraisuuteen tai jopa ankaraan köyhyyteen - ja se on maailmassa tavallinen tarina - tilanne on vielä murheellisempi. Mietinnössä esitetyt luvut ovat hälyttäviä: vammaisia on 600 miljoonaa, ja monet heistä ovat kehitysmaissa. Voimme siten kuvitella, mikä on heidän elämänlaatunsa.
UEN-ryhmä, jonka puolesta puhun, on tietoinen siitä, että on edelleen paljon asioita, jotka voidaan tehdä ja jotka on tehtävä miljoonia perheitä maailmassa koskettavan tärkeän kysymyksen edistämiseksi. Nämä perheet odottavat politiikalta ja poliitikoilta käytännön vastausta ajankohtaiseen ja aina yhtä kiireelliseen asiaan. Ryhmä myöntää kuitenkin, että komission ehdotukset ovat oikeita, ja ryhmä tukee esittelijä Lynnen mietinnössään esittämiä päätelmiä. Aiomme näin ollen äänestää päätöslauselman puolesta. Sen ansioksi on näet katsottava, että monet epäonniset ihmiset, joita kohtalo on kohdellut kaltoin, ovat jälleen oikeutettuja toivomaan.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä niihin onnitteluihin, joita esittelijä Lynnelle on osoitettu hänen laatimansa mietinnön ansiosta, mutta mielestäni mietintö ei ole täydellinen. Suhtaudun myönteisesti siihen, että vammaisten oikeuksiin on kiinnitetty huomiota. Kaikki mainitut oikeudet liitetään kuitenkin vammaisiin, eikä mitään niistä liitetä vielä syntymättömiin vammaisiin. Syntymättömillä lapsilla on myös oikeus suojeluun.
Aivan liian usein raskaudenaikaista sikiödiagnostiikkaa käytetään sen selvittämiseen, onko syntymättömällä lapsella vamma, jolloin hänen ollessa vammainen suoritetaan raskaudenkeskeytys.
On loukkaavaa syntymästään asti vammaisia kohtaan, että pidämme tavattomasti meteliä heidän oikeuksistaan, vaikka sama vamma syntymättömällä lapsella antaa aiheen raskauden keskeyttämiseen. Näyttää siltä, että tältä osin vammaisilla ei ole oikeuksia ihmisarvosta puhumattakaan.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, 40 miljoonalla Euroopan kansalaisella on jonkinlainen vamma, mutta vieläkään nämä ihmiset eivät voi täysin osallistua yhteiskunnan toimintaan, koska he kärsivät edelleen ennakkoluuloista, eikä heillä ole perusoikeuksia, kun kyse on koulutuksen ja ansiotyön saatavuudesta tai tiedonsaannista ja viestinnästä taikka kun kyse on liikkumisesta rakennetussa ympäristössä tai liikennevälineiden käyttömahdollisuudesta.
Eräitä puutteita on korjattava. Ensinnäkin nykyään voimassa olevat kansainväliset ihmisoikeussopimukset koskevat vammaisia, mutta yksikään niistä ei sisällä heitä koskevia erityisiä ja sitovia määräyksiä. Toisaalta Euroopan unioni on ollut verraten aktiivinen vammaisten suojelussa, mutta unionin toimenpiteiden tarkoituksena on vain yleiskehyksen luominen työelämän yhdenvertaista kohtelua varten.
Siksipä onnittelen esittelijää, joka vaatii Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen hyväksymistä. Tässä yleissopimuksessa voidaan ottaa esiin vammaisten arkielämässään kohtaamat vakavat ongelmat. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni siitä, että vammaisia edustavien järjestöjen on osallistuttava täysimääräisesti yleissopimuksen laadintaan sekä kaikkien vammaisten hyväksi tarkoitettujen toimien määrittelyyn ja arviointiin. Vaikka ymmärränkin, että komission jäsen suhtautuu varauksellisesti jäsenvaltioiden sitoutumiseen, kehotan komissiota olemaan lykkäämättä laaja-alaisen yhteisön direktiivin esittämistä vammaisten oikeuksista ja sisällyttämään nämä oikeudet kehitysyhteistyöpolitiikkaamme.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, se, että pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien hyväksymiä, kansainvälisiä ja oikeudellisesti sitovia välineitä vammaisten oikeuksien parantamiseksi ja suojelemiseksi, toisin sanoen heidän ihmisarvonsa turvaamiseksi, on taatusti historiallinen tapaus. Arvoisa komission jäsen, sanoitte sen itsekin. Näin ollen Euroopan unionin on rohkaistava näiden välineiden käyttöönottoon ja osallistuttava niihin kaikin tavoin.
Vammaiset haluavat, että he voivat valita vapaasti oman elämäntapansa. He haluavat olla mahdollisimman itsenäisiä. Kaikkien muiden kansalaisten tavoin hekin haluavat olla mukana päätöksentekoprosessin kaikissa vaiheissa, eikä pelkästään silloin, kun kyse on suoraan heistä itsestään, vaan myös siten, että tunnustetaan kaikki heidän perusoikeutensa. Mielestäni kelvollisen yhteisöpolitiikan on perustuttava nykyisiin säännöksiin, kuten asia jo onkin. Lisäksi tällä politiikalla on edistettävä kaikentasoisia oikeudellisia toimia, kuten Lynne korosti mietinnössään.
Vaikka tiedämme, että lainsäädäntötoimet ovat tarpeellisia, ne eivät kuitenkaan yksinään riitä. Siksi meidän on panostettava vahvasti koko yhteiskunnan, muun muassa yritysten ja työmarkkinaosapuolten sekä opettajien valistamiseen. Kaikkia on kannustettava ottamaan huomioon vammaisuuden aiheuttamat erityisolosuhteet. Tietotason kohottaminen on myös tarpeen, jotta direktiivi voidaan saattaa osaksi kansallista oikeusjärjestystä. Tämä prosessihan on vielä kesken.
Toinen huomionarvoinen seikka on, että poliittiset tavoitteemme ja realistiset taloudelliset suunnitelmat on suhteutettava todellisiin tarpeisiin. Voisin ottaa esimerkiksi sen, että opetus- ja koulutustoimen alan tarpeet ovat valtavat. Viittaan sekä erityisopetukseen että tavanomaiseen opetukseen. Ne eivät ole keskenään ristiriidassa.
Tiedämme, että osa vammaisista on sysätty syrjään, he ovat muista riippuvaisia ja elävät köyhyydessä. Meidän on reagoitava tähän toimilla, joilla lisätään itsenäisyyttä, solidaarisuutta ja integroitumista. Tältä osin tänään käsittelemässämme mietinnössä arvioidaan useita lähestymistapoja, joita meidän on kehitettävä kaikilla arkielämän aloilla. Nämä alat on esitelty mietinnössä yksityiskohtaisesti.
Mielestäni Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on todella oltava vammaisten tukena. Kyse ei ole hyväntekeväisyydestä. Kyse on oikeuksista. Kyse on kansalaisoikeuksien tehokkaasta harjoittamisesta. Tätä enempää vammaiset eivät vaadi.
Olen sitä mieltä, että tänä Euroopan vammaisten teemavuonna 2003 esittelijämme suosituksilla edistetään nykyisiä toimia, joilla pyritään siihen, että kaikki asianosaiset ovat todellisia kansalaisia, sellaisia kuin me parlamentin jäsenet olemme.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen West Midlandsin alueelta kotoisin olevaa kollegaani hänen erinomaisesta työstään parlamentin esittelijänä tässä elintärkeässä asiassa.
Yhdistyneet Kansakunnat sopi vuonna 2001 siitä, että se käsittelee ehdotuksia kansainvälisestä yleissopimuksesta vammaisten oikeuksien edistämiseksi ja suojelemiseksi. Toistaiseksi YK:ssa on tehty kuusi erillistä ihmisoikeuksia koskevaa sopimusta. Seuraavan vammaisia koskevan yleissopimuksen on määrä olla seitsemäs sopimus.
Tässä mietinnössä esitetään muutamia keskeisiä periaatteita, joiden osalta luotamme siihen, että ne otetaan prosessin aikana käsiteltäväksi. Mietinnössä vaaditaan erityisesti sitä, että hylätään lääketieteellinen malli, jossa vammaiset nähdään ongelmana. Sen sijaan mietinnössä tunnustetaan, että vammaisilla on oikeuksia, jotka olisi pantava täytäntöön. Kehotan kollegoja kaikista poliittisista puolueista ja ryhmistä äänestämään yksimielisesti mietinnön puolesta. Parlamentillamme olisi oltava yksi selkeä kanta, jossa korostuu se, että vammaisten tarpeet ja oikeudet ovat puoluepolitiikan yläpuolella: ne ovat meille kaikille tärkeitä. Tässä ei ole suinkaan kaikki. Emme saisi pelkästään äänestää ja sen jälkeen siirtyä muihin asioihin uskoen, että työmme on tehty. Huominen äänestys olisi nähtävä sitoumuksena pyrkimisestä todelliseen muutokseen YK:ssa, EU:ssa ja jäsenvaltioissamme.
Tänään puhumme vammaisten oikeuksista. Huominen äänestys olisi katsottava toimintasitoumukseksi sekä sitoumukseksi siitä, että teemme väsymättä yhteistyötä, kunnes nämä oikeudet on turvattu.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä on perehtynyt vammaisten ongelmiin erinomaisen, sanoisinko jopa turhankin huolellisesti, ja hän ansaitsee kaikkien jäsentemme onnittelut.
Tavallisesti me kaikki puhumme auliisti hyvää vammaisista. On kuitenkin jäänyt mainitsematta, että vammaisuus ei kosketa erillistä huono-onnisten ihmisten joukkoa, vaan se koskettaa meitä kaikkia, koska me kaikki saatamme vammautua. Meidän on muistettava, että vuosittain tuhannet ihmiset vammautuvat työtapaturmissa tai liikenneonnettomuuksissa. Tämä tosiasia voi yksistään toimia riittävänä kimmokkeena ja vähentää tähänastista välinpitämättömyyttämme.
Tiedämme kaikki, että viime vuosien suurin mullistus suhtautumisessa vammaisuuteen on se, että vammaisia ei kohdella vain ongelmatapauksina vaan henkilöinä, joilla on ihmisoikeudet. Ei ole kuitenkaan vielä täysin tiedostettu sitä, että kyse ei ole vain yhden väestöryhmän tiettyjen erityisoikeuksien ylimääräisestä tunnustamisesta. Se, että tunnustetaan vammaiset väestöryhmäksi, jolla on oikeuksia, on osa toimivan demokratian ymmärtämistä. Kyse on näin ollen kaikkien nykyisten perusoikeuksien tehokkaasta käyttämisestä.
Oikeus ilmaista mielipiteensä vapaasti edellyttää tiedonsaantioikeutta. Vammaiset eivät voi käyttää kumpaakaan näistä oikeuksista, ellei heille anneta oikeutta kieleen. Julkisten palvelujen yleinen saatavuus on kuollut kirjain, ellei palvelujen saatavuutta haittaavia esteitä vammaisten kohdalta poisteta. Perusoikeus toimia äänestäjänä ja ehdokkaana ei toteudu eräiden vammaisryhmien kohdalla niin kauan kuin ei huolehdita siitä, että äänestäminen tehdään heille erityisjärjestelyin mahdolliseksi.
Näin ollen kyse ei ole siitä, että halutaan sellaisten oikeuksien parempaa turvaamista, jotka ovat vammaisten osalta yleensä jo turvatut, eikä kyse ole edes erityisoikeuksien tunnustamisen periaatteesta, vaan kyse on siitä, kuinka toimivan demokratian kannalta näin perustava kysymys on jäänyt näin moniksi vuosiksi ratkaisematta. Rohkenen tässä kohdin esittää yksinkertaisen kysymyksen: vuosi 2003 on julistettu vammaisten vuodeksi. Tällaisella juhlavalla julistuksella on käytännön vaikutuksia, kun sillä ei pelkästään valisteta tai lisätä yhteenkuuluvuutta, vaan määrätään myös tarkka aikataulu. Tiedän, että komission jäsen Diamantopoulou on erityisen kiinnostunut asiasta ja pitää valveutunutta vammaispolitiikkaa erityisen tärkeänä. Komissio ja jäsenvaltiot eivät kuitenkaan tunnu olevan samalla aaltopituudella. Tämä on syynä siihen, että komissio, kuten esittelijä tähdensi, välttelee tällaisen sitoumuksen tekemistä. Haluan näin ollen pyytää komission jäsentä saattamaan komission tietoon kantamme siitä, että Euroopan unioni ei voi uskottavasti painostaa YK:n jäseniä äänestämään erillisen myös kehitysmaita ja köyhiä maita sitovan yleissopimuksen puolesta, jos kehittyneet maat eivät suostu tässä pyrkimyksessä näyttämään esimerkkiä.
Omaksuttavana peruslinjauksena ei missään tapauksessa ole uusien oikeuksien tunnustaminen, vaan YK:n tunnustamissa kansainvälisissä yleissopimuksissa jo turvattujen oikeuksien tehokas soveltaminen. Tällä tavoin vammaisten oikeuksien turvaamisessa irtaudutaan ajatuksesta, että kyse on oikeuksien antamisesta. Sen sijaan oikeuksien lähtökohdaksi otetaan se, että kyse on kansainvälisesti tehtyihin sitoumuksiin perustuvasta velvollisuudesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on selvää, että se, että tällä hetkellä istuntosalissa on 623 jäsenestä paikalla 25 jäsentä, puhemies mukaan luettuna, kertoo siitä, kuinka tärkeänä tätä asiaa pidetään - olen vakavissani, kellonaika huomioon ottaen - eli kysymystä vammaisista ja heidän huomioon ottamistaan lainsäädännössä.
Olen vakuuttunut siitä, että me lainsäätäjät ja poliitikot olemme vastuussa vammaisten syrjinnästä, koska olemme saaneet toistaiseksi niin vähän aikaan. Arvoisa Mantovani, vuonna 2004 on tehtävä oikeudellisesti sitova YK:n päätös vammaisten suojelemisesta - sitä tarvitaan, koska muutoin he jäisivät ilman oikeuksiaan - ja tarvitaan myös vammaisia koskevaa yhteisön direktiiviä. Olen tästäkin asiasta pahoillani. Tiedän, että jos komission jäsenellä Diamantopouloulla olisi eurooppalaisen ministerin toimivalta - tarkoitan jonkin jäsenvaltion ministerin toimivaltaa - hän olisi jo hoitanut vammaisten asian kuntoon, sillä olemme kaikki huomanneet, kuinka tärkeänä hän on pitänyt tätä asiaa neljän viime vuoden aikana.
Haluan vielä todeta vammaiskysymyksen kuntoon saattamisesta, tosin lähinnä vain itselleni, että koska poliitikot ovat kuuroja, voisi olla parempi, että suuntaamme energiamme siihen, että opetamme nuorisoa kunnioittamaan vammaisuutta - niitä harvoja, jotka sitä tarvitsevat.
Arvoisa puhemies, lopuksi rohkenen mainita asiasta, joka on hyvin tärkeä varjoesittelijä Mantovanille, joka on koko ikänsä toiminut niiden hyväksi, jotka eivät selviydy ilman muita, eli liian monessa maailman kolkassa ne, jotka eivät selviydy ilman muita, ovat sen lisäksi, että he ovat vammaisia, myös iäkkäitä, eivätkä saa taloudellista apua, jonka turvin he voisivat elää elämäänsä iäkkäinä ihmisinä ja vammaisina arvokkaasti.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella erittäin lämpimästi esittelijä Lynneä. Hän on paitsi esitellyt meille hyvin laadukkaan mietinnön, hän on myös tarkastellut huolellisesti hänelle esitettyjä eri ehdotuksia.
Joka vuosi kaikkialla maailmassa, kuten täällä Euroopassakin, vammaisten perusoikeuksia loukataan jatkuvasti monin tavoin. Jopa Euroopassa vammaisten huono kohtelu on usein tabu, kuten myös vammaisuus sinänsä. Näistä ongelmista kärsivät ovat miehiä ja naisia, mutta ennen kaikkea he ovat uhreja. Vammaiset ovat haavoittuvia sekä fyysisesti että mieleltään. Sen vuoksi vammaiset kaikkialla maailmassa tarvitsevat oikeudellisesti sitovaa välinettä ja oikeudellista erityissuojaa. Olen tietenkin oikein iloinen siitä, että aihe on Yhdistyneiden Kansakuntien ohjelmassa. Nyt on ilman muuta kaikkien maailman kansakuntien aika pohtia vammaisten perusoikeuksien suojelua ja näiden oikeuksien kunnioittamista, kuten naisten ja lasten kohdalla on jo tapahtunut.
Yleissopimuksen laatiminen loisi maailmanlaajuisen kiinnekohdan kansallisten ohjelmien ja lainsäädännön laatimiselle. Näin olisi mahdollista luoda asianmukaiset seuranta- ja valvontamekanismit vammaisten perusoikeuksien ja ihmisarvon kunnioittamiseksi. Olemme tietoisia siitä, että perusoikeuskirjassa kielletään syrjintä vammaisuuden perusteella. Siinä todetaan myös, että vammaisten integroiminen on taattava. Perusoikeuskirjan 1 artiklassa vahvistetaan kuitenkin ennen kaikkea jokaisen oikeus ihmisarvoon.
Euroopassa perusajatus on, että torjutaan mihin tahansa perustuva ihmisten erottelu, eriyttäminen ja hylkääminen. Näin ollen on olennaista, että tässä mietinnössä esittämiemme oikeusluokkien lisäksi vahvistamiemme oikeuden suojeluun kaikelta väkivallalta ja oikeuden suojeluun julmalta, epäinhimilliseltä ja nöyryyttävältä kohtelulta. Tältä osin toivon, että Euroopan komissio pystyy piakkoin esittämään parlamentille ehdotuksen kattavasta vammaisia koskevasta Euroopan unionin direktiivistä. Vammaisia koskevissa toimissamme meidän on pyrittävä torjumaan väkivaltaa ja huonoa kohtelua, mutta myös sitä, että päivittäin vammaisten kaikkein tärkeimmät perusoikeudet sivuutetaan ja niitä loukataan.
Mielestäni meidän on tämän vuoksi ryhdyttävä toimiin ennaltaehkäisevästi vammaisten integroimiseksi kaikkeen yhteiskunnalliseen toimintaan tasa-arvoisesti muiden kansalaisten kanssa.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan vilpittömästi kiittää esittelijä Lynneä työstä, jota hän on tehnyt sellaisen oikeudellisesti sitovan YK:n yleissopimuksen luomiseksi, jolla edistetään ja suojellaan vammaisten oikeuksia ja ihmisarvoa. Aihe on tärkeä, ja voimme täällä Euroopan parlamentissa korostaa sitä myötävaikuttamalla siihen, että yleissopimuksesta tulee oikeudellisesti sitova ja että sitä vahvistetaan tehokkaalla valvontajärjestelmällä, kuten kuutta muutakin YK:n ihmisoikeusyleissopimusta. On tärkeää, että tämä yleissopimus nähdään keinona vahvistaa YK:n yleisiä ponnisteluja kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa.
On tärkeää korostaa myös sitä, että jos vammaisille annetaan mahdollisuus elää laitosten ulkopuolella, heitä on tuettava riittävästi, jotta he selviytyvät. Ruotsissa monet niistä, jotka aiemmin olisivat asuneet henkiseltä kyvyltään rajoittuneille henkilöille ja/tai henkisesti jälkeenjääneille tarkoitetuissa laitoksissa, asuvat nykyään usein omissa kodeissaan, jolloin monet ovat menettäneet sosiaalisen yhteisönsä ja heidät on sen sijaan eristetty omiin asuntoihin tai he ovat jääneet kodittomiksi ja kadulle. Tämä surullinen esimerkki muiden Euroopan maiden olisi syytä ottaa huomioon.
On myös tärkeää, että "vammaisen" käsite määritellään kunnolla, jotta se ei menetä todellista merkitystään. Ruotsalaisena kristillisdemokraattina olisin mielelläni nähnyt meidän Euroopan parlamentissa lausuvan, että tulevassa yleissopimuksessa on todettava oikeudesta elämään, että vammaisuus ei saa olla syy pitää sikiöitä elinkelvottomina, koska on kerta kaikkiaan perusasia ihmisymmärryksemme kannalta, että vammaisia ei saa väheksyä, eikä heidän ihmisarvoaan loukata. Sikiödiagnostiikkaa ei saa käyttää vammaisten ehkäisevään seulontaan.
Lopuksi kerron olevani iloinen siitä, että tämä keskustelu tulkataan viittomakielelle.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäsen Bushill-Matthewsia. Hänen tämäniltainen puheenvuoronsa on parhain hänen Euroopan parlamentissa pitämistään puheista. Näyttäisi siltä, että meillä on ollut häneen vaikutusta.
Me kaikki myönnämme, että Euroopan unionissa ja maailmassa on miljoonittain ihmisiä, jotka joutuvat päivittäin nöyryyttäviin tilanteisiin, koska emme ole pystyneet säätämään lakeja, emmekä muuttamaan yhteiskunnan suhtautumista heihin. Olemme koko ajan heidän tiellään heidän pyrkiessään nauttimaan ihmiselämän kaikista puolista. Maailmassa on 600 miljoonaa vammaista, joista 80 prosenttia on kehitysmaissa. Kuten komission jäsen totesi, on selvää, että meidän on otettava tämä seikka huomioon kehitysyhteistyöpolitiikassa.
On ilmeistä, että vapaaehtoisuuteen pohjautuva lähestymistapa vammaisten oikeuksien takaamiseksi ei ole toimiva. Tarvitaan kansainvälisesti sovittuja lakisääteisiä oikeuksia, kuten mietinnössä tähdennetään. Tähän tarvitaan yleissopimusta.
Edustamme täällä valtioita, joista jokainen on laiminlyönyt sen direktiivin täytäntöönpanon, johon ne vapaaehtoisesti sitoutuivat vain kaksi vuotta sitten. Nämä kaikki valtiot ovat laiminlyöneet puitedirektiivin täytäntöönpanon. Näin ollen meidän on hyväksyttävä se, että olemme itse vastuullisia. Olen pahoillani siitä, että kotimaassani meillä on valmiina vammaisia koskeva lakiesitys, jonka tarkoituksena on puitedirektiivin täytäntöönpano, mutta jossa ei ole hyväksytty oikeuksiin perustuvaa toimintamallia vammaisia kohtaan. Minun on yksinkertaisesti mahdoton ymmärtää, että vuosien saatossa karttuneista kokemuksista huolimatta tilanne on yhä tällainen.
Kuuntelin tarkkaan komission jäsentä hänen perustellessaan sitä, miksi hän ei ole tehnyt direktiiviesitystä EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan nojalla. En epäile lainkaan, etteikö hän olisi sitoutunut lakisääteisten oikeuksien takaamiseen vammaisille, mutta hänen perustelunsa uuden direktiiviehdotuksen esittämättä jättämiselle ovat väärät. Uuden direktiiviehdotuksen antaminen lisäisi jäsenvaltioihin ja parlamenttimme jäseniin kohdistuvia paineita huolehtia siitä, että se, mistä on jo säädetty, pannaan täytäntöön. Jos seisomme kädet ristissä ja annamme jäsenvaltioiden hidastella nykyisen direktiivin täytäntöönpanossa siten, ettemme painosta niitä uuden direktiivin avulla, teemme suuren virheen.
Onko neuvosto ylipäänsä antanut komissiolle valtuutuksen neuvotella Euroopan unionin puolesta Yhdistyneiden Kansakuntien vammaisia koskevan yleissopimuksen toteuttamiseksi?

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan heti aluksi yhtyä kaikkiin niihin, jotka ovat jo onnitelleet esittelijä Lynneä hänen erinomaisesta ja perusteellisesta työstään, jossa hän on arvioinut vammaisia koskevia haasteita. Lisäksi haluan onnitella kollegaamme Cerdeira Mortereroa, joka on antanut oman merkittävän panoksensa toimiessaan lausunnon valmistelijana.
Kuten tässä keskustelussa on jo korostettu, maailmassa on arviolta 600 miljoonaa ihmistä, joilla on jonkinasteinen vamma. Tämä tarkoittaa 10:tä prosenttia maailman väestöstä, ja on olemassa suora yhteys vammaisuuden ja toisaalta köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen välillä. Vammaisten kansalaisten ongelmana on tasa-arvon ja syrjimättömyyden periaatteiden soveltaminen, toisin sanoen se, pystyvätkö kaikkia kansalaisoikeuksiaan käyttämään ne, joita syrjitään myös jonkin muun syyn perusteella. Lisäksi tärkeintä tämän syrjinnän lopettamisessa on se, millaisella asenteella teemme päivittäin päätöksiä.
Me Euroopan parlamentin vammaisasioita käsittelevässä laajennetussa työryhmässä - ja tässä kohdin haluan viitata erityisesti ryhmän puheenjohtajaan Richard Howittiin, joka on johtanut työryhmäämme väsymättä - olemme tiiviissä yhteistyössä Euroopan vammaisfoorumin kanssa kaikista saavutuksista huolimatta havainneet joitakin kaikkia meitä huolestuttavia sekä pieniä että suuria seikkoja: ne koskevat vammaisten pääsyä kaupunkien linja-autoihin, rakennetun ympäristön esteiden raivaamista sekä tietoliikennettä. Paljon on kuitenkin vielä tekemättä.
Kuten esittelijämme totesi, on erikoista, että komissio katsoo, että tarvitaan uutta YK:n yleissopimusta edistämään ja suojelemaan vammaisten oikeuksia ja ihmisarvoa niiden yleissopimusten rinnalle, jotka koskevat tiettyjä ihmisoikeuksien erityisaloja, mutta on samalla sitä mieltä, että tätä periaatetta ei tarvitse soveltaa yhteisön lainsäädäntöön.
Toivomme, että komissio kiinnittää riittävästi huomiota vammaisten parlamenttiin, joka kokoontuu Euroopan parlamentin tiloissa Brysselissä marraskuussa. Toivomme myös, että komissio harkitsee tuolloin niitä lainsäädäntöaloitteita, joita on tehtävä kansainvälisesti ja jäsenvaltioiden tasolla, mutta myös niitä, joita komissio aikoo itse tehdä.

Puhemies.
Oletan, että komissio vastaa jäsen De Rossan kysymykseen kirjallisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA (120 ARTIKLA)

Hermange (PPE-DE).
Haluan ensiksi kiittää Lynneä hänen mietinnöstään. Siinä korostetaan oikeudellisesti sitovien kansainvälisten välineiden luomista vammaisten oikeuksien turvaamiseksi paremmin.
Tämä on sopiva hetki tähdentää sitä, että jäsenvaltiot eivät pyri riittävästi siihen, että vammaisilla olisi samat oikeudet kuin ei-vammaisilla ihmisillä.
Olennaista asiassa ovat niin sanotut pääsyoikeudet, jotka koskevat pääsyä työelämään, rakennuksiin, sähköpostiin ja Internetiin. Nämä oikeudet saattavat toteutua paperilla, mutta eivät tosiasiallisesti.
Nykyinen Euroopan unionin vammaisten syrjintää koskeva lainsäädäntö liittyy ainoastaan työllisyyteen. Syrjintää tapahtuu kuitenkin kaikilla arkielämän osa-alueilla. Tämän vuoksi meidän on omaksuttava laaja-alainen lähestymistapa ja otettava tämä ulottuvuus huomioon kaikilla politiikan aloilla.
Euroopan vammaisten teemavuosi on täydessä vauhdissa. Se pitäisi tarkoittaa pysyvän muutoksen alkua meidän niin sanotuille näkymättömille kansalaisillemme.
Sen menestyksen mittana ovat käytännön tulokset. Niihin kuuluu vammaisten näkyvyyden lisääminen ja kattaviin toimiin ryhtyminen syrjinnän torjumiseksi.
Haluamme komission sitoutuvan vahvasti vammaisten asian edistämiseen.
(Kirjallista lausumaa lyhennettiin työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Ojeda Sanzin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0264/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Guinean vallankumouksellisen kansantasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta tehdyn pöytäkirjan 2000 2001 voimassaolon jatkamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona 1 päivän tammikuuta 2003 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseksi ajaksi (KOM (2003) 107 - C5-0128/2003 - 2003/0049(CNS))

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää lämpimästi teitä, esittelijä Ojeda Sanz, laatimastanne mietinnöstä, jossa käsitellään Guinean kalastuspöytäkirjan voimassaolon jatkamista 31 päivään joulukuuta 2003. Olen ilahtunut siitä, että annatte täyden tukenne ehdotuksellemme.
Mietinnössänne kehotatte komissiota aloittamaan uudelleen neuvottelut Guinean vallankumouksellisen kansantasavallan kanssa jo tänä vuonna sovun syntymiseksi maidemme välisiä kalastussuhteita koskevista pitkän aikavälin järjestelyistä. Voin kertoa teille heti, että näin on tapahtunut. Uuden viisivuotisen kalastuspöytäkirjan on määrä tulla voimaan 1. tammikuuta 2004. Jo ennen neuvotteluiden alkua teetimme nykyisen pöytäkirjan jälkiarviointiraporttia ja uuden pöytäkirjan vaikutuksia käsittelevän selvityksen. Tämä selvityksen tulokset valmistuivat hyvissä ajoin ennen neuvottelujen alkua, ja siten niitä voitiin hyödyntää uuden pöytäkirjan laadinnassa. Ehdotus esitetään parlamentille ja neuvostolle heti, kun komissio on muodollisesti hyväksynyt sen.
Seuraavaksi siirryn käsittelemään tarkistuksia. Vaikka olen samaa mieltä ensimmäisestä tarkistuksesta, haluan tähdentää teille sitä, että komissio on toimielinten välisen sopimuksen nojalla jo esittänyt parlamentille toivomanne tiedon. Sisällöllisesti tämä tarkistus ei siten ole enää tarpeellinen. Olen pahoillani siitä, ettei komissio voi tukea toista tarkistusta, koska se olisi kalastuspöytäkirjoihin sovellettavan menettelyn vastainen. Pöytäkirjat liitetään puitesopimuksiin, ja siten niiden voimassaolon jatkaminen ei edellytä uutta neuvotteluvaltuutusta.

Ojeda Sanz (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, suurkiitos komission jäsenelle hänen antamistaan tiedoista. Haluan kertoa, ja tämä on mieluisaa niille jäsenille, jotka odottavat puheenvuoroaan tästä ja muista mietinnöistä, etten aio käyttää kokonaan puhemiehen minulle suomaa viiden minuutin puheaikaa.
Ensinnäkin haluan todeta, että Guinean ja Euroopan unionin välillä solmittu pöytäkirja hyödyttää kumpaakin osapuolta. Mielestäni tämä on hieno lopputulos, ja ennen kaikkea seuraavan sopimuksen neuvotteluja silmällä pitäen.
Edellinen pöytäkirja, jonka voimassaoloa nyt jatketaan, on sarjassa kahdeksas sen jälkeen, kun osapuolet allekirjoittivat kalastussopimuksen vuonna 1983. Tässä jatketussa sopimuksessa kalastusmahdollisuudet ja ehdot ovat samat kuin vuonna 2003.
Tosiasia on, että odotimme saavamme ensin kalakantojen tilannetta käsittelevän arviointiraportin, jota ei kuitenkaan tällaisen tutkimuksen suorittamiseen tarvittavaan alukseen liittyvien teknisten syiden vuoksi voitu laatia. Tästä huolimatta - komission jäsen vakuutti äsken, että tämä tieto on kohta saatavilla - odotimme tämän tiedon olevan saatavilla tänä vuonna; juuri tämän tutkimuksen tuloksia tarvitaan sen tarkistamiseen, ovatko sopimuksen tavoitteet ja allekirjoittamisen edellytykset täyttyneet. Yksi näistä edellytyksistä on kokonaispyyntiponnistuksen vähentyminen Guinean lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä.
Tämä edellytys perustuu ensimmäisen kerran vuoden 2001 pöytäkirjaan kirjattuun ennalta varautumisen periaatteeseen, jonka tarkoituksena on tiettyjen Guinean lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden kalakantojen elpyminen. Komissio päättää seuraavista neuvotteluista käyttäen apunaan tätä arviointia, jonka viivästyminen on johtanut tähän sopimuksen voimassaolon jatkamiseen, mutta komission jäsenen sanoman mukaan tuolloin kyse on huomattavasti pidemmästä ajanjaksosta.
Kahdessa tarkistuksessani ilmaistaan tyytymättömyytemme siihen, ettei ole ollut mahdollista suorittaa kalavarojen arviointia sovitusti, mikä on perusteena tälle voimassaolon jatkamiselle yhdellä vuodella, ja toisaalta arvostelemme niissä sitä, että tästä kuulemisesta tiedotettiin parlamentille liian myöhään, koska enää ei ole mahdollista antaa lausuntoa ennen kesäkuun lopussa suoritetun noin 3 miljoonan euron suuruisen taloudellisen korvauksen maksamista.
Lisäksi pidän parlamenttimme kannalta erityisen hyödyllisenä sitä, että se voi saada lisätietoja niiden erityistoimien täytäntöönpanosta, joihin lähes 50 prosenttia tämän sopimuksen taloudellisista korvauksista on osoitettu. Nämä taloudelliset korvaukset ja nämä toimet osoittavat, että Euroopan unionille on tärkeää yhteisön alusten pyyntitoiminnalle osoitetun laillisen tuen ohella taata Guinean tasavallan kalastusalan kestävä kehitys ja pöytäkirjassa vahvistettujen toimien täytäntöönpanon tehokkaampi valvonta.
Haluan myös todeta olevani tyytyväinen siihen, että komission jäsen on ilmoittanut meille, että seuraavaksi neuvoteltava sopimus on viisivuotinen, koska mielestäni tämä on paras tapa tarjota alusten omistajille, yrityksille ja alan ammattilaisille turvalliset ja luotettavat puitteet, joiden avulla ne voivat investoida ja järkeistää toimintaansa johdonmukaisemmin kuin ne voisivat sopimusten ollessa vain kaksivuotisia.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattien ryhmä yhtyy esittelijä Ojedan ja kalatalousvaliokunnan esittämiin päätelmiin ja aikoo siten äänestää Euroopan unionin ja Guinean tasavallan välisen kalastussopimuksen voimassaolon jatkamisen puolesta. Tämän sanottuani totean, että meidän on syytä ottaa eräistä asioista opiksemme muiden kalastussopimusten uusimista ajatellen.
Ensimmäiseksi otan esiin keston. Ei ole hyvä asia yhteisön tai toisen sopimuspuolen tai kalastusalankaan kannalta, että sopimukset ovat kestoltaan vain kaksivuotisia, kuten nykyinen Euroopan unionin ja Guinean välinen sopimus. Tarpeellisen suunnittelun toteuttamiseksi viisivuotiset sopimukset olisivat tarkoituksenmukaisempia, vaikka niihin sisältyisikin väliarviointilauseke. Näin ollen minun on ilmaistava tyytyväisyyteni komission jäsenen Fischlerin äskeiseen ilmoitukseen siitä, että seuraava sopimus on viisivuotinen, mikäli ymmärsin hänen puheensa oikein.
Sopimusten on palveltava yhteisöä myös sikäli, että niillä solmitaan kansainvälisillä foorumeilla strategisia liittoja, jotta toden teolla edistyttäisiin laittoman kalastuksen torjunnassa, sillä se on pahin vitsaus kestävän kalastuksen ja tulevan pyyntitoiminnan tiellä. Haluamme yhteisön auttavan Guinean kalanpyynnin valvonnasta ja seurannasta vastaavia viranomaisia siinä, että maan kalavarojen hyödyntäminen olisi kestävää sekä ympäristöä ja merten luonnonvaroja säästävää.
Näin ollen ryhmämme katsoo, että on perusteltua tukea tätä esittelijä Ojedan esittämää voimassaolon jatkamista. Hän on tehnyt erinomaista työtä, sillä muiden kaupallisten kalastussopimusten tavoin tällainen sopimus hyödyttää kumpaakin osapuolta, koska sillä kehitetään paikallista kalastusta, sillä lisätään maan elintarviketurvallisuutta, mahdollistetaan maan satamainfrastruktuurien parantaminen ja koska Euroopan yhteisön maksamat rahalliset korvaukset merkitsevät huomattavaa rahavirtaa Guinean tasavallan kirstuun. Lisäksi tällä sopimuksella edistetään Euroopan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, koska se hyödyttää pitkälti kalastuksesta riippuvaisten alueiden, syrjäseutujen ja tulotasoltaan yhteisön keskiarvon alapuolelle jäävien alueiden laivastoja.
Kehotan komissiota ottamaan huomioon sopimuksen uusimisen tullessa jälleen harkittavaksi parlamentin aiemmin toisessa yhteydessä esittämän pyynnön sosiaalisen lausekkeen sisällyttämisestä seuraavaan pöytäkirjaan.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komissio väittää, että se siirtyy kalastussopimusten alalla uuteen vaiheeseen ja että tästä lähtien sopimuksia kutsutaan "kumppanuussopimuksiksi". Voitte varsin hyvin kutsua niitä uudella nimellä, mutta jos ette muuta lähestymistapaa, innostumiselle on vähän perusteita.
Voimassaolon pidentäminen vuodella osoittaa selvästi, että juuri mikään ei ole muuttunut. Esitän teille kolme esimerkkiä. Komission oman ilmoituksen mukaan uudesta pöytäkirjasta ei neuvoteltu, koska tieteellistä selvitystä ei ollut tehty. Pääsyoikeuksien määräytyminen tieteellisen tiedon pohjalta on olennainen osa hyvää hallinnointia, joten mielestäni tällainen ei ole kovinkaan vastuullista.
Toiseksi alusten odotetaan purkavan saaliin aluksista paikallisille markkinoille, mikä voi olla tärkeä tekijä elintarviketurvallisuuden kannalta, mutta alusten omistajat voivat kuitenkin välttää tämän vaatimuksen maksamalla pienen lisämaksun. Senegalin kanssa tehdyssä sopimuksessa tämä vaatimus on paljon pakottavampi, koska alukset voivat menettää lisenssinsä, jos ne eivät noudata sääntöjä.
Kolmanneksi EU:n laivastolle sallitaan paljon suuremmat sivusaaliit kuin Guinean laivastolle. Esimerkiksi pääjalkaisia pyytäville EU:n aluksille sallitaan yli nelinkertaiset sivusaaliit Guinean aluksiin verrattuna. Tällainen on selvää syrjintää.
Onko komission lähestymistapa sopimuksiin muka muuttunut muuten kuin nimellisesti? Tällainen tilanne on kestämätön. Voiko komissio kertoa meille, onko tilanne kohentunut äskettäin allekirjoitetussa pöytäkirjassa erityisesti siltä osin, etteivät alusten omistajat voisi vain vetäytyä vastuusta maksamalla pienen lisämaksun, mikä on niille helppoa?
Poisheitettävien kalojen osalta tätä ei voida myöskään mitenkään hyväksyä. Haluaisin komission vastaavan meille tältä osin.

Puhemies.
Kiitoksia Patricia McKenna. Arvoisa komission jäsen, nyt pidättelen teitä vielä 10 sekuntia. Unelmoin edelleen aika ajoin vallankumouksellisesta komissiosta neuvottelemassa vallankumouksellisen kansantasavallan kanssa, mutta siihen menee vielä pitkä aika.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Grönerin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0280/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä sekä väkivallan uhrien ja riskiryhmien suojelemista koskevan yhteisön toimintaohjelman toisen vaiheen perustamisesta (vuosiksi 20042008) (Daphne II -ohjelma) (KOM (2003) 54 - C5-0060/2003 - 2003/0025(COD))
En halua peitellä arvoisilta jäseniltä huolestumistani siitä, että puhujien listalla on ainoastaan kaksi miestä.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella esittelijä Gröneriä ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa tästä erittäin myönteisestä mietinnöstä, jossa käsitellään Daphne II -ohjelmaa eli lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntaa koskevan ohjelman toista viisivuotiskautta. Tämä ehdotus on vastauksemme Euroopan parlamentin ensimmäistä Daphne-ohjelmaa käsittelevässä väliarviointimietinnössä esitettyyn suositukseen ja sen välitön seuraus. Mainitussa mietinnössä parlamentti kehottaa jatkamaan väkivallan torjuntaa vuoden 2003 jälkeen. Parlamentin Daphne-ohjelman väliarviointia koskeva mietintö vuodelta 2002 tarjosi meille jo tilaisuuden keskustella joistakin Daphne-ohjelmaa seuraavan ohjelman mahdollisista ideoista.
Näin ollen voidaan sanoa, että tämä Daphne II -ehdotus on tuolloin käymiemme keskustelujen mukainen: muun muassa määrärahoja ja henkilöstöä lisätään samoin kuin tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa. Komissio ei ole tehnyt olennaisia muutoksia ohjelman tavoitteisiin, mekanismeihin tai tuensaajiin, koska nykyistä Daphne-ohjelmaa pidetään välineenä, joka on tuottanut erinomaisia tuloksia. Jalkapalloslangia käyttäen voitaisiin sanoa, että voittavaa joukkuetta ei ole syytä vaihtaa.
Olemme kuitenkin esittäneet joitakin parannuksia tehostaaksemme ohjelman vaikutuksia. Suurin parannus on ilman muuta ohjelman budjetin korotus: 20 miljoonan euron sijasta budjetti on 41 miljoonaa euroa. Komissio ja parlamentti ovat yksimielisiä budjetin korottamisen tarpeellisuudesta. Tämän ehdotuksen parlamentille esittelemisen jälkeen Euroopan unionin laajentumiseen liittyvät tarpeet on otettu huomioon kaikkien komission välineiden osalta, ja kuten voitte ehdotuksesta vuoden 2004 talousarvioksi huomata, tällä hetkellä Daphne II -ohjelmaa varten varattu määräraha on 49,2 miljoonaa euroa kaudelle 20042008. Tämä määräraha tarkoittaa lähes 10:tä miljoona euroa vuotta kohden, mikä tarkoittaa sadan prosentin lisäystä, nykyisten määrärahojen kaksinkertaistamista. Tältä pohjalta voimme paremmin vastata eurooppalaisten järjestöjen taholta tulevaan ja myös laajentumisesta seuraavaan kasvavaan kysyntään.
Toinen parannus on niiden tukikelpoisten toimien luettelointi, joihin viitataan 4 artiklassa. Daphne II -ehdotus on Daphne I -ehdotusta selkeämpi tällaisten toimien osalta. Toinen muutos koskee ohjelman puitteissa kehittynyttä tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa. Tällä on tarkoituksena lisätä ohjelman vaikutuksia asianomaisiin ryhmiin. Lisäksi julkistetaan erityisiä ehdotuspyyntöjä sovellettavien toimien yksilöimiseksi ja määrittelemiseksi, mikäli mahdollista käyttäen lähtökohtana tähän mennessä rahoitettujen hankkeiden puitteissa jo tehtyä työtä. Tarkoituksena on myös levittää jo rahoitettujen hankkeiden yhteydessä kehitettyjä hyviä käytänteitä Euroopan laajuisesti. Tässä voidaan onnistua tuottamalla ja tarjoamalla käytettäväksi perinteistä kirjallista materiaalia, mutta myös yhä enemmän CD-ROM-aineistoa, kuvanauhoja, videoita ja verkkosivustoja taikka edistämällä tai järjestämällä ammattitaitoisen henkilöstön vaihtoa kansalaisjärjestöjen välillä muussa yhteydessä tehokkaiksi havaittujen uusien ratkaisujen tai käytäntöjen soveltamisen tukemiseksi. Viimeinen tekemistämme muutoksista koskee sitä, että kansalaisjärjestöt voivat käyttää, soveltaa tai siirtää Daphne-ohjelman tuloksia muihin unionin alueisiin tai muihin tuensaajaluokkiin.
Nämä ovat keskeiset kohdat esittelyssäni, jonka halusin pitää, ja odotan kiinnostuneena keskustelua ja kysymyksiä, joita saatatte haluta esittää, jotta voimme saavuttaa parlamentin hyväksynnän tälle ohjelmalle, jota pidän virstanpylväänä väkivallan torjunnassa Euroopan unionissa.

Gröner (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, Daphne-ohjelma - kuten me kaikki hyvin muistamme - oli vastaus Pekingin toimintajulistuksen tuloksiin lasten kaupallisen seksuaalisen hyväksikäytön ehkäisemistä käsitelleen Tukholman maailmankonferenssin ja lisäksi ns. Dutroux-jutun kauheuksien vanavedessä. Jälkimmäinen tapaushan sai Euroopan kansalaiset ikävällä tavalla havahtumaan. Aloitteen tarkoituksena oli toimenpiteiden rahoittaminen lapsiin, nuoriin ja naisiin Euroopassa kohdistuvan väkivallan torjumiseksi, ja sen suuri suosio johti Daphne I -ohjelmaan, jota aiotaan nyt jatkaa vuoden 2003 loppuun asti. Ohjelma oli nelivuotinen, ja sen määrärahat olivat 20 miljoonan euron luokkaa.
Mietintöni käsittelee komission ehdotusta Daphne II -ohjelmaksi vuosiksi 20042008. Ohjelman puitteissa voidaan pian edistää toimia kolmen edunsaajaryhmän - lasten, nuorten ja naisten - suojelemiseksi, ja lisäksi sen puitteissa voidaan tukea asianmukaisia ehkäiseviä toimenpiteitä. Näitä ovat Euroopan laajuisten kansalaisjärjestöverkostojen luominen, saman alan kansalaisjärjestöjen ja viranomaisten välisen yhteistyön tukeminen, kohderyhmien tukitoimet ja niihin kuuluviin henkilöihin kohdistuvan väkivallan ehkäisy, väkivallan syitä ja sen ehkäisyä sekä riskiryhmien tukemista ja niihin kuuluvien henkilöiden sopeuttamista takaisin yhteiskuntaan käsittelevät selvitykset ja tutkimustyö. Tähän liittyy hyvien käytänteiden ja tietojen vaihto sekä kansalaisille, uhreille, riskiryhmille ja niiden parissa työskenteleville suunnatut tiedotuskampanjat.
Osallistuminen Daphne I -ohjelmaan oli avoinna Keski- ja Itä-Euroopan maille sekä Kyprokselle, Maltalle, Turkille sekä Efta-maille ja Euroopan talousalueen maille, ja lisäksi monivuotiset ohjelmat olivat mahdollisia. Tarkistuksen 11 tarkoituksena on Daphne-ohjelman yhdistäminen muihin yhteisön ohjelmiin ja niistä karttuneen kokemuksen jakaminen kolmansien valtioiden kanssa. Daphne-ohjelmaa, jonka kautta näitä hankkeita tuetaan, pidetään tällä hetkellä sekä Euroopassa että kaukana sen rajojen ulkopuolella esimerkillisenä ohjelmana ja tärkeänä välineenä väkivallan torjunnassa. Olemme saavuttaneet sen, että alueellisten hankkeiden reunaehdot ovat muuttuneet kansainvälisemmiksi. Esimerkiksi väkivallalta suojelusta annettu Saksan laki sai vaikutteita eurooppalaisista kokemuksista. Haluaisin tässä kohdin mainita myös Itävallassa kotiväkivaltatapauksissa sovellettavan lähestymiskiellon, jonka avulla väkivaltaisten henkilöiden pääsy kotiin estetään.
Daphne I -ohjelman budjetista oli mahdollista rahoittaa 140:tä hanketta. Vuonna 2001 valituissa 35 hankkeessa, joihin osallistui myös kolmansia maita, käsiteltiin pääasiassa naisten sukuelinten silpomista sekä lasten seksuaalista hyväksikäyttöä eli pedofiliaa. On kuitenkin tehtävä selväksi, että näihin hankkeisiin tarjottiin kahden viime vuoden aikana 662:ta ehdotusta, ja ne olisivat itse asiassa edellyttäneet suuruudeltaan noin 65 miljoonan euron rahoitusta. Hakemusten tulva, ja se, että ainoastaan 13 prosentille kaikista hankkeista, joista hakemus jätettiin, voitiin myöntää rahoitus, osoittaa sen, että määrärahoja tarvitaan huomattavasti enemmän. Voimme vain todeta, että Daphne II -ohjelman määrärahoja on nostettava 65 miljoonaan euroon, ja oma ryhmäni, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, on tukenut tähän tähtäävää tarkistusta.
Jotta Daphne I -ohjelman osakseen saama kiitos ei olisi turhaa - ja lienee kiistatonta sanoa, että näin ei saa käydä - tämä asia on otettava poliittiseksi prioriteetiksi. Naisten oikeuksien valiokunnan vastaus on ollut jokseenkin vaisu. Olemme ehdottaneet - toisin kuin ryhmäni - 50:tä miljoonaa euroa, joten olen esittänyt uuden tarkistuksen ja pyydän teitä tukemaan sitä.
Tarkistuksen 39 tarkoituksena on perustaa neuvontapalvelu, joka tarjoaa apua naisjärjestöille uusissa jäsenvaltioissa, joilla on toistaiseksi vähän kokemusta unionin ohjelmista. Haluamme, että Euroopan väkivallan vastainen teemavuosi perustuu Daphne-ohjelman yhteydessä kertyneeseen kokemukseemme ja että sillä on merkittäviä vaikutuksia. Euroopan väkivallan vastainen teemavuosi voisi toteutua jo vuonna 2006. Olen tietoinen siitä, että budjettivaliokunta vastustaa ajatusta merkittävästä määrärahojen lisäyksestä, mutta jos terveyttä käsitteleviin perussopimusten artikloihin perustuvalla Daphne-ohjelmalla on väliä ja sitä ei voida jättää jalkapalloon rinnastettavana asiana - seuraan tässä komission jäsenen esimerkkiä - huomiotta nimenomaisen oikeusperustan puuttuessa ja jos haluamme suhtautua vakavasti väkivallan torjuntaan liittyviin ongelmiin, meidän on osoitettava poliittista rohkeutta ja lisättävä määrärahoja.

Jensen (ELDR)
- (DA) Arvoisa puhemies, ennen kaikkea budjettivaliokunnan lausunto Daphne II -ohjelmasta on jokseenkin tekninen, vaikka tämä tekninen puoli on tietenkin varsin tärkeä. Kuinka paljon olisi myönnettävä määrärahoja lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa torjuvalle ohjelmalle?
Kuten esittelijä Gröner totesi, kiinnostus hakea tukea edellisestä Daphne-ohjelmasta oli suurta, ja laadukkaita hankkeita oli enemmän kuin määrärahoja. Ohjelma pantiin täytäntöön hyvin, ja rahat käytettiin tehokkaasti, ja kun otetaan huomioon kiinnostuksen laajuus, on ilmeistä, että Daphne-ohjelman budjetin lisäämiselle on vankat perusteet, samoin kuin sille, että budjetin lisäys on laajentumisen yhteydessä tavallisesti myönnettäviä yleisiä budjettikorotuksia suurempi.
Ei ole kuitenkaan salaisuus, että monivuotisten määrärahojen yläraja on tällaisen politiikan - sisäpolitiikan - osalta varsin matala. Ylimääräistä rahaa ei ole paljoakaan tarjolla. Meidän on priorisoitava, ja siksi budjettivaliokunta ei ole voinut antaa tukeaan sille, että Daphne-ohjelmalle myönnetään 65 miljoonan euron suuruiset määrärahat. Olemme sen sijaan ehdottaneet pysymistä komission ehdottamissa 49,2 miljoonan euron suuruisissa budjettiraameissa. Huomaan, että naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on mietinnössään päätynyt 50 miljoonan euron suuruisiin määrärahoihin. Se muistuttaa kovasti budjettivaliokunnan ehdotusta, ja pidän sitä budjetoinnin näkökulmasta mahdollisena.
Haluan myös kertoa, että budjettivaliokunta on erittäin tyytyväinen siihen, että naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on hyväksynyt ehdotuksemme, jonka mukaan vuoden 2006 jälkeen Daphne II -ohjelman maksusitoumusmäärärahat edellyttävät budjettiviranomaisten kanssa tehtävää sopimusta. Tietenkin pystymme vasta loppuvaiheessa kertomaan, millainen Daphne II -ohjelman budjetti on vuoden 2006 jälkeen, kunhan seuraavista monivuotisista sopimuksista ja EU:n budjetin rahoitusnäkymistä on päätetty, ja ehdotuksemme on tietenkin perinteinen.
Yhteenvetona toteaisin, että budjettivaliokunta voi tukea mietintöä nykyisellään, mutta emme voi hyväksyä tarkistusta, jolla budjetti korotetaan 65 miljoonaan euroon.

Hedkvist Petersen (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Gröneriä hänen sitoutuneesta työstään.
Euroopassa on naisiin ja lapsiin kohdistuvasta väkivallasta edelleen vallalla väärinkäsityksiä ja vääriä mielikuvia. Ongelmaan suhtaudutaan liian usein valitettavana ja luonnollisena osana elämää. Lisäksi syytetään usein uhreja eli naisia ja lapsia. Tämä koskee perheväkivaltaa, mutta myös esimerkiksi naiskauppaa ja naisiin kohdistuva rakenteellista väkivaltaa. Tätä meidän on torjuttava. Monet ovat vaarassa joutua väkivallan ja hyväksikäytön uhreiksi, mikä on meitä kaikkia koskeva asia. On meidän vastuullamme toimia sen puolesta, että EU:ssa torjutaan väkivaltaa tehokkaasti.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana olen pyrkinyt siihen, että Daphne-ohjelman tavoitteena on väkivallan kaikkien ilmenemismuotojen torjunta ja ehkäisy. Tätä valiokuntani on tukenut, ja olen tyytyväinen siihen, että naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on myös tällä kannalla. Olen myös iloinen siitä, että ihmiskaupan uhreja ja katulasten haavoittuvaa asemaa koskevat tarkistukset ovat taas mukana.
Daphne-ohjelma on osoittautunut yhdeksi EU:n onnistuneimmista hankkeista, ja sitä on sovellettu monenlaiseen erityyppiseen väkivaltaproblematiikkaan ja ongelmiin, jotka eivät olleet alussa aina ennalta arvattavissa. Daphne-ohjelmasta on esimerkiksi rahoitettu hankkeita naisten ympärileikkausten torjumiseksi. Ohjelman alussahan ongelmasta ei käyty paljoakaan keskusteluja.
Tällä hetkellä Daphne-ohjelmaa aiotaan jatkaa vielä viidellä vuodella. Se on hieno asia, ja olen kiinnostunut kuulemaan komission jäsenen puheenvuoron. Olemme kuitenkin merkittävässä vaiheessa. EU laajenee 10 uudella jäsenvaltiolla, minkä vuoksi määrärahojen korottamista tarvitaan. Olemme kansalaisvapauksien ja oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa kannattaneet 65 miljoonan euron suuruista määrärahaa. Pidämme sitä tarpeellisena ja toivomme, että täysistunnon enemmistö asettuu kannattamaan ehdotustamme, jotta voimme heti osoittaa toimillamme, että haluamme torjua naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa.

Avilés Perea (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten on jo todettu, tämä ohjelma on syntynyt erittäin onnistuneen Daphne I -ohjelman arvioinnin pohjalta. Ohjelma oli varsin myönteinen, varsin hyvin toteutettu ja sillä saavutettiin varsin hyviä tuloksia, ja ainoana kielteisenä seikkana pidämme riittämätöntä rahoitusta, koska neljäksi vuodeksi oli myönnetty ainoastaan 20 miljoonaa euroa. On tietenkin totta, että olemme muutamia kertoja saaneet vuosikorotuksia, joiden avulla on voitu rahoittaa muutama ylimääräinen hanke.
Tämä ohjelma perustuu ennen kaikkea kotiväkivallan ehkäisyyn ja kotiväkivallan torjuntaan ehkäisyn ja koulutuksen avulla, jotta voitaisiin estää kotiväkivallan toteutuminen ja jotta voitaisiin auttaa sen uhreja.
On näin ollen hyvin tärkeää, että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin yhdessä sovitusti, koska vaikka asia on edelleen yksityisasia, perheen sisäinen asia, sillä on myös vaikutuksia eri maiden välisiin suhteisiin, koska naisia ja lapsia käyttävät hyväkseen kansainvälisesti toimivat järjestäytyneet rikollisliigat.
Kuten edellisen ohjelman väliarviointia käsittelevässä mietinnössä korostettiin, tiedotusvälineiden yhteistyö on hyvin tärkeää sen suhteen, kuinka uutisointi tapahtuu, kuinka yhteiskunnassa ilmenevä kotiväkivalta uutisoidaan. Se, kuinka tietyissä televisio-ohjelmissa, elokuvissa ja mainoksissa tätä ilmiötä käsitellään, on hyvin tärkeää. Kaikkiin näihin seikkoihin olisi osoitettava erityistä huomiota, koska niillä on vaikutusta yhteiskunnan ajattelutapaan ja siihen, kuinka tästä ikävästä ilmiöstä raportoidaan.
On myös olennaisen tärkeää, että julkishallinto, erityisesti paikalliset viranomaiset, osallistuu kansalaisjärjestöjen rinnalla, sillä ne voivat tehdä erittäin arvokasta työtä. Olemme nähneet niiden osallistumisen jääneen toistaiseksi vähäiseksi. Tämä kohta otettiin mukaan edelliseen ohjelmaan, ja toivomme, että osallistuminen lisääntyy tässä uudessa ohjelmassa.
Toinen keskeinen uudistus on oikeus häätää väkivaltainen henkilö kodista, ja tämä mahdollisuus on otettu mukaan tiettyjen maiden lainsäädäntöön. Asiahan kuuluu kansallisen lainsäätäjän toimivaltaan. Muissa maissa tätä valmistellaan, ja toivomme, että asia toteutuu kohta koko Euroopan unionissa, koska uhria on suojeltava. Uhrin ei pitäisi joutua pakenemaan tai piiloutumaan, vaan hänen olisi voitava jäädä kotiinsa, omaan ympäristöönsä niin, että hänen riittävästä suojelusta ja väkivaltaisen henkilön häätämisestä huolehditaan.
Daphne II -ohjelma sisältää merkittäviä ehdotuksia, joita on esitetty, ja siinä on hyödynnetty kaikki Daphne I -ohjelmasta saadut kokemukset, ja me kansanpuolueen ryhmässä aiomme tukea sitä, mutta aiomme pyytää eräistä kohdista erillistä äänestystä.
Huolimatta siitä, että pahin ongelma koskee rahoitusta, kannatamme Euroopan kansanpuolueen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa esittämää ehdotusta, jossa ohjelman kokonaismäärärahaksi ehdotetaan 50:ttä miljoonaa euroa viideksi vuodeksi. Päädyimme tähän myös siksi, että tiedämme, etteivät rahoitusnäkymät ja laajentuminen salli suurempaa määrärahaa, emmekä halua tämän ohjelman päätyvän sovittelumenettelyyn. Teemme siten kaikkemme, jotta ohjelma hyväksytään vuoden loppuun mennessä ja Daphne-ohjelma voi jatkua siten kuin tähänkin asti.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan ehkäisy ja torjunta on ehdoton painopistealue valiokunnalle, jonka puheenjohtaja minulla on kunnia olla, ja ponnistelemme sen puolesta, että aihe on ensimmäisten joukossa Euroopan unionin asialistalla.
Heti Pekingin konferenssin jälkeen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa nähtiin valtavasti vaivaa väkivallan torjumisen edistämiseksi, ja Daphne-ohjelma syntyi näiden ponnistelujen tuloksena. Tämänpäiväisessä keskustelussa aiheena on ohjelman jatkaminen vuoteen 2008.
Valiokuntamme, jonka esittelijä Lissy Gröner on, kannattaa vuoteen 2008 ulottuvan Daphne-ohjelman toisen vaiheen ja ohjelman budjetin korottamisen hyväksymistä. Tiedetään, että naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on laajalle levinnyt ilmiö, mutta haluan viitata erityisesti erääseen keskikesän tapaukseen. Tietenkään asia ei olisi saanut osakseen niin paljon julkisuutta kansainvälisessä lehdistössä, ellei kyse olisi ollut kuuluisan ranskalaisen näyttelijän Jean-Louis Trintignantin tyttärestä. Tiedämme, että Marie Trintignantin mukiloi kuoliaaksi hänen ranskalainen kumppaninsa, muusikko Bertrand Cantat. On selvää, että Euroopan unionissa on tuhansia naisia, jotka joutuvat sietämään päivittäin väkivaltaa, tuhannet naiset ja lapset joutuvat päivittäin sietämään nöyryyttävää kohtelua ja/tai kohtalokasta väkivaltaa sellaisten miesten taholta kuin arvon Bertrand Cantat. YK on jopa ilmoittanut, että naisia kuolee enemmän kotiväkivallan uhreina kuin syöpään. Lisäksi tiedämme, että samalla, kun maahanmuuttajien virta on viime vuosina kiihtynyt, Euroopassa tuhannet naiset ja lapset ovat joutuneet uudenlaisen orjuuden, hyötymistarkoituksessa käytävän kaupan ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi.
Tämä tarkoittaa perusoikeuksien ja -vapauksien täydellistä kieltämistä eli kaiken sen kieltämistä, mistä arvokas ihmiselämä koostuu. Tämän vuoksi poliittinen ryhmäni katsoo, että kun otetaan huomioon ongelman suuruusluokka ja sen nopea pahentuminen viime vuosina, tarvitaan huomattavaa määrärahojen korotusta, koska ohjelma on ainoa rahoituslähde asian hyväksi toimiville tahoille. Edellisellä kaudella rahoituksen riittämättömyys rajoitti ohjelman täysimääräistä toteuttamista, koska lisääntynyttä kiinnostusta ei pystytty tyydyttämään, mihin myös jäsen Avilés Perea äsken viittasi. Lisäksi on tunnettu tosiasia, että valiokuntamme yritti valistaa valmistelukunnan jäseniä, jotta he antaisivat väkivallan torjumiselle vahvemman oikeusperustan, mutta valitettavasti pyyntömme kaikui kuuroille korville.
Arvoisa puhemies, mielestäni esittelijämme Lissy Gröner on esittänyt vaatimuksemme tarkasti ja hänen mietintönsä on todella erinomainen.

Eriksson (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tässä mietinnössä on vain yksi pikkuseikka, josta olen pahoillani, nimittäin sanamuoto "pakkoprostituutio", jota käytetään tarkistuksen 1 perusteluissa. Kyse on parlamentin vieläkin kannattamasta kummallisesta jaosta vapaaehtoiseen ja pakotettuun prostituutioon. Tämä on ainoa asia, josta olen pahoillani, ja toivon, ettei sillä ole vaikutusta prostituutiokysymyksen parissa tavalla tai toisella työskenteleviin järjestöihin.
Mielestäni kansallisten lainsäädäntöjen vertaaminen ja arvioiminen on erinomainen asia. Haluan vain mainita seksipalvelujen ostamisen kieltävän ruotsalaisen lain ja tietenkin itävaltalaisen lainsäädännön. Itävallan lainsäädännön säännöksiä voidaan verrata tapaukseen, jossa joku menee ravintolaan ja alkaa lyödä ihmisiä. Tietenkin tällainen ihminen ohjataan ulos ja luultavasti poliisit ottavat hänet talteen, eikä hän ole enää toiste tervetullut ravintolaan. Samalla tavoin kotona naisia ja lapsia lyövän henkilön ei pitäisi olla tervetullut sinne enää. Ravintolan asiakkaiden tavoin naisten ja lasten on voitava jäädä kotiinsa ja palata turvalliseen paikkaansa, kun taas miehen ei pidä sinne päästä.
Pidän myös oikeuslaitoksillemme suunnattua tiedotuskampanjaa oikein hyvänä ajatuksena. Kuluneen puolen vuoden aikana Ruotsissa on käynyt ilmi, että paljosta keskustelusta huolimatta raiskauksen uhreja kohdellaan käsittämättömän loukkaavasti. Esitänpä toisenkin vertauksen: mies kulkee Armanin puvussa Rolexin kello ranteessa juovuksissa keskellä yötä. Häneltä ei koskaan kysytä, mitä hän teki ulkona tuohon aikaan tai miksi hän oli juopunut. Kukaan ei myöskään ajattele hänen houkuttelevan rikokseen. Näin kuitenkin tapahtuu raiskatuksi joutuvien naisten kohdalla.
Lopuksi palaan vielä budjettikysymykseen. Siitähän kaikki ovat keskustelleet. Mielestäni naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa syytetään joskus naiiviudesta ja siitä, että se on hankala budjettikysymyksissä, mutta se on meidän tehtävämme täällä. Emme puhu ainoastaan EU:n laajentumisesta, vaan myös Daphne-ohjelmien tehtävistä.

Sörensen (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää esittelijä Gröneriä hänen työstään ja sitoutumisestaan. Voimme olla oikein iloisia käsiteltäväksemme jätetystä mietinnöstä. Merkillepantavin asia edellisestä Daphne-ohjelmasta on luultavasti sen osakseen saama valtava suosio. Se, että kysyntä ylitti määrärahat kahdeksankertaisesti, antaa hyvän käsityksen ohjelman alaan kuuluvan toiminnan tukitarpeista. Näin ollen ehdotettu budjettilisäys, jonka naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta hyväksyy, ei ole varmastikaan turha.
Tällä alalla voimme epäröimättä todeta, että meidän ei pitäisi kysyä itseltämme, kuinka paljon ohjelma maksaa yhteisölle, vaan pikemminkin mitä kaikkea se tuo tullessaan. Daphne-ohjelmalla voidaan nykyään tehokkaasti mainostaa sitä lisäarvoa, jonka Euroopan unioni voi tarjota. Lisäksi se ei ole pelkästään tukiväline, vaan samalla myös tärkein kannustin tasa-arvon alalla ja lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnassa. Tämän vuoksi on sangen tärkeää huomata, että juuri hankkeen hakemusten monimutkaisuus näyttää olevan suuri kompastuskivi. Vaarana on, että tämä saattaa aiheuttaa varsinkin kolmansien maiden, mutta myös uusien jäsenvaltioiden epätasa-arvoisuutta. Tilanteen helpottamiseksi olisi voitava ja olisi jopa suoraselkäistä perustaa tukipalvelu tai tukikeskus, joka osaa opastaa hakijoita hakumenettelyssä, mitä tällä hetkellä mietinnössä esitetään. Tällä nostetaan myös esitettyjen hakemusten laatua.
Se, että kenties osaa hankkeista ei ole suunniteltu moitteettomasti, liittyy epäilemättä melko vähäiseen tiedottamiseen. Tämän vuoksi parlamentin mietinnössä ehdotetaan myös mietintäryhmän perustamista, kuten esittelijä Gröner äsken totesi. Tällaisessa mietintäryhmässä voitaisiin esittää mahdollisia hankkeita ja helpottaa valintaprosessiin kuuluvaa priorisointia. Juuri tästä syystä mietinnössä halutaan ehdottomasti mainita nimeltä eräitä erityisen haavoittuvia ryhmiä ja tilanteita.

Hermange (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on totta, että vuosittain tuhansia naisia ja lapsia hakataan. Viime kesänä Ranskassa sattui järkyttävä Trintignantin tapaus, mutta vastaavaa tapahtuu päivittäin. Äskettäin Ranskassa uutisoitiin vielä tapaus, jossa isä puukotti kaksi lastaan kuoliaaksi. Lapset olivat kaksi- ja kolmevuotiaita. Tapaus on selkäpiitä karmiva. Daphne-ohjelma on juuri tämän vuoksi niin tärkeä. Arvoisa puhemies, haluan tältä osin tähdentää sitä, että on surullista, että puheenjohtajakokouksessa päätettiin sijoittaa vammaisuutta ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevat keskustelut näin myöhäiseen ajankohtaan. Nämä ovat erittäin tärkeitä kysymyksiä, ja ne ansaitsevat osakseen parlamentin jäsenten täyden huomion.
Kukaan ei kiistä Daphne II -ohjelman tärkeyttä. Tällä hetkellä ohjelma on laajasti tunnustettu tärkeäksi välineeksi väkivallan torjunnassa. Se kelpaa myös Euroopan laajuisesti malliksi hyvistä käytänteistä. Näyttää kuitenkin siltä, että alun perin tarkoituksena oli eurooppalaisen lisäarvon luominen kansallisesti toteutettujen toimenpiteiden täydentämisellä. Daphne I -ohjelma päättyy vuoden lopussa. On kuitenkin ilmennyt, että vain 13 prosenttia Daphne I -ohjelmaan kelpuutettavista hankkeista on voitu hyväksyä. Tämä johtui siitä, että väkivallan torjuntaa koskevia hankkeita esitettiin aiempaa enemmän. Arvoisa komission jäsen, mielestäni meidän on näin ollen tulevaisuudessa kohdennettava hankkeet tehokkaammin niihin väestöluokkiin, joita tämä päätös voisi koskea. Toisinaan avoimuuden ja joustavuuden lisääminen olisi suotavaa. On selvää, että kaikenlainen väkivalta on syytä sisällyttää tämän tekstin soveltamisalaan, erityisesti kaikkein haavoittuvimpien osalta. Tänään keskustelemme lapsista. Huomenna voimme keskustella vanhuksista tai vammaisista, jotka joutuvat kokemaan näkymätöntä väkivaltaa.
Esitetyissä tarkistuksissa huomiomme kiinnittyy ennaltaehkäisyn ja kansalaisten valistamisen tärkeyteen sekä myös siihen, että on tarpeen kerätä tarkkoja tilastotietoja väkivallan laajuuden arvioimiseksi. En halua toistaa sitä, mitä kollegani ovat todenneet asianmukaisten rahoitusjärjestelyjen tarpeellisuudesta. Tuen myös jäsen Lullingin esittämää tarkistusta 39. Siinä painotetaan, että on perustettava tukipalvelu auttamaan uusien jäsenvaltioiden kansalaisjärjestöjä omien hankkeidensa kehittämisessä, kun otetaan huomioon, että ne eivät ole aiemmin kuuluneet tämän yhteisörahoituksen piiriin.

Valenciano Martínez-Orozco (PSE).
Arvoisa puhemies, Daphne I -ohjelman toisen vaiheen perustaminen Daphne I -ohjelmaan hyväksyttyjen hankkeiden jatkuvuuden varmistamiseksi on meille kiistatta erinomainen tilaisuus keskustella jälleen kerran niistä välineistä, joita meillä on käytettävänä naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjunnassa.
Tämä on epäilemättä yksi niistä ongelmista, jotka koettelevat pahiten kehitysmaiden yhteiskuntia ja omia yhteiskuntiamme, joita pidämme demokraattisina ja oikeusvaltion periaatteita aidosti noudattavina. Niinpä voisimme kysyä itseltämme: millainen on oikeusvaltio, joka ei suojele naisia?
Naisiin kohdistuva väkivalta koskee meitä kaikkia, jopa maita, joiden yhteiskunnat ovat verraten tasa-arvoisia ja joissa naiset osallistuvat täysimääräisesti työelämään ja ovat täysin itsenäisiä. Väkivaltaa ei tapahdu ainoastaan rajojemme ulkopuolella. Näyttää siltä, että naisiin kohdistuva väkivalta on syvään juurtunut ja sitä ilmenee kaikkialla siellä, minne ihminen on asettunut.
Euroopan unionin - suoremmin sanottuna parlamentin - on lähetettävä yksiselitteinen signaali siitä, että se on sitoutunut torjumaan väkivaltaa, jonka vuoksi sadat naiset menettävät henkensä ja tuhannet heistä joutuvat kärsimään perusteettomasti ja väistämättä.
Daphne-ohjelma on ollut keskeinen väline pyrittäessä torjumaan tätä väkivaltaa, mutta sen määrärahat ovat olleet riittämättömät.
Vuonna 2004 Euroopan unioni laajenee 25 maan unioniksi, ja liittyvissä maissa naisten ja tyttöjen oikeuksien turva on varsin puutteellinen, ja lisäksi monet heistä joutuvat kaupankäynnin ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi ja joutuvat kärsimään perheväkivallasta.
Alkuperäinen talousarvio on selvästi riittämätön - jokainen on myöntänyt sen - ja parlamenttimme viestin on oltava kristallinkirkas kaikille kansalaisille. Näin ollen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ehdottama 6 miljoonan euron korotus on tarpeellinen.
Daphne-ohjelman väliarviointi on osoittanut, että ohjelman jatkaminen on tarpeen. Daphne-ohjelma on yksi ratas koneistossa, jolla unionin toimielimet voivat omalta osaltaan lievittää kärsimystä ja hyväksikäyttöä, jota monien naisten ja lasten on kestettävä rajojemme sisäpuolella.
Haluan onnitella esittelijä Gröneriä hänen mietinnöstään, komissiota sen tekemästä työstä ja ennen kaikkea lukuisia eri naisjärjestöjä, jotka pyrkivät vaivojaan säästelemättä rakentamaan erilaista maailmaa.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, voimme onnitella itseämme siitä, että Euroopan unioni ja eurooppalaiset toimielimet, nimittäin komissio, parlamentti ja neuvosto, ovat onnistuneet laatimaan ohjelman naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi. Miksi tämä on hieno saavutus? Se on hieno saavutus, koska tiedämme oikein hyvin, että tilanne ei ole kovinkaan helppo kotimaissamme. Haluaisin kommentoida sitä, kuinka vaikeaa on torjua naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Kyse on institutionaalisesta ongelmasta, kuten esittelijä Gröner äsken mainitsi. Meillä ei ole oikeusperustaa. Terveyteen perustuva oikeusperusta ei kuulu yhteiskunnalliseen hankkeeseen, josta väkivallan torjunnassa on kyse. En aio tänään esittää muita kommentteja. Haluan kuitenkin yhtyä kaikkiin talousarviota koskeneisiin huomioihin ja siihen, että näin tärkeät aiheet ovat esityslistalla näin myöhäiseen kellonaikaan.
Ranskassa on äskettäin julkistettu selvitys naisiin kohdistuvasta väkivallasta. Haluan kommentoida asiaa parilla sanalla, koska tiedän, että kaikissa jäsenvaltioissa on suuria vaikeuksia tällaisen väkivallan tunnustamisessa. Sen tunnustaminen, että tällaista väkivaltaa on torjuttava, on vaikeaa, mutta samoin on koko ongelman olemassaolon tunnustaminen. Selvityksessä ilmeni eräs yksinkertainen seikka: väkivallan eri muotojen välillä on jatkumo. Daphne-ohjelmaa käsittelevissä eri selvityksissä tämä on jo tuotu esiin, mutta on tiedettävä, että sen myöntäminen on vaikeaa kotimaissamme.
On olemassa jatkumo kotiväkivallasta julkisissa tiloissa tapahtuvaan väkivaltaan. Tämän jatkumon olemassaolo olisi tunnustettava. Se on kyseenalaistettu kotimaani tiedotusvälineissä seuraamissani keskusteluissa. Marie Trintignantin järkyttävästä kuolemasta kesällä tiedotusvälineissä käyty keskustelu voi vahvistaa tätä käsitettä tai heikentää sitä.
Näin ollen ensisijainen huomioni on se, että meidän on myönnettävä, todettava, tunnustettava ja korostettava, että vähemmän vakava ja vakava väkivalta on osa yhtä ja samaa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa ilmiötä.
Aiheesta on Ranskan tiedotusvälineissä käyty keskustelua. Oletan, että muissa maissa on käyty vastaavia keskusteluja, joissa on otettu esiin toinen ongelmista. Tarkoitan sitä, että jotkut, jopa jotkut naiset, ovat väittäneet, että naisten keskuudessa on eräänlaista uhriajattelua, jolloin naisilla on taipumus liioitella asemaansa uhreina ja liioitella vahingon tiedostamisen sekä naisiin tai muihin uhreihin kohdistuvan väkivallan arviointitarvetta.
Tältä osin katson, että on tärkeää ymmärtää, että meidän on torjuttava eräänlaista väärää mielikuvaa, jossa todellisuus ei ole yhtä tärkeää kuin mielikuvitus ja jossa ihmisten rakkaus- ja seksuaalielämä esitetään intohimon ilmauksena. Mielestäni meillä on näin ollen edessämme suuri haaste. Sanottakoon suoraan, että uhriajattelua ei ole olemassa. Meidän on tunnustettava, että väkivaltaa on olemassa ja että se tappaa joka ikinen viikko joka ikisessä maassa.

Kratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulle ja kaikille valiokuntamme jäsenille tuottaa suurta tyydytystä, että keskustelemme tänään Daphne-ohjelman jatkamisesta ja suunnittelemme ohjelmalle sisältöä seuraavaksi viideksi vuodeksi laajentuneessa Euroopan unionissa. Vaikka väkivallan torjuntaa koskevan politiikan suunnittelu on jäsenvaltioiden velvollisuus ja kuuluu jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan, Daphne ? -ohjelma lisäsi meidän kaikkien tietoisuutta väkivallan seurauksista yksilöiden ja koko yhteiskunnan fyysiseen ja psyykkiseen hyvinvointiin.
Tavoitteemme Daphne II -ohjelman osalta on kansalaisten valistaminen nykyistä laajemmin ja järjestelmällisemmin, ongelmien syihin ja niiden käytännön ratkaisutapoihin porautuvan tutkimuksen edistäminen ja parempi kohdentaminen kohderyhmiin ja -yksilöihin. Tutkimuksen alalta kokemusta keränneen jäsen Fraissen mainitsemat tutkimustulokset ovat hyvin tärkeitä, ja ne saavat meidät vakuuttumaan siitä, että meidän on todella paneuduttava tutkimukseen järjestelmällisemmin, koska me usein rahoitamme toimia, jotka ovat itsestään selviä, eivätkä tarjoa lisäarvoa.
Tuen Euroopan komission ehdotusta ohjelmalle myönnettävästä rahoituksesta, jonka poliittinen ryhmäni on pyöristänyt 50 miljoonaan euroon. Katsomme, että puutetta ei ole rahasta, vaan oikein kohdistetuista oikeista toimista sekä asianmukaisesta oikeusperustasta. Tämä raha riittää, jos se käytetään asianmukaisesti.
Jo karttuneesta kokemuksesta on varmasti hyötyä Daphne-ohjelman toteutuksen toisessa vaiheessa, jolloin rahoitettavat toimet ovat laadukkaampia ja tehokkaampia, kansallisia toimia täydentäviä ja kansallisiin tavoitteisiin sovitettuja. Poliittinen ryhmäni katsoo myös, että tämän ohjelman on rajoituttava jatkossakin Euroopan unionin maihin, eli sitä ei pitäisi laajentaa koskemaan naapurimaita.
Ongelmamme ovat nykyiselläänkin moninaisia ja vakavia. Väkivalta on maailmanlaajuinen ilmiö, ja meitä kiinnostaa paljon se, millaista politiikkaa meidän olisi sovellettava torjuaksemme väkivaltaa maissa, joiden kanssa olemme tehneet assosiaatiosopimuksia tai joiden kanssa harjoitamme muuta kaupallista yhteistyötä, mutta tämä on tehtävä muunlaisten erityistoimien avulla.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kollegani totesi äsken, että väkivalta tappaa. Yksikään nainen tai lapsi ei ole missään maassa turvassa tältä väkivallalta. Se on sekä fyysistä että henkistä, sekä yksityistä että julkista, ja siihen kuolee vuosittain 1,5 miljoonaa ihmistä.
Daphne on perustellusti suuntaa-antava ohjelma, jolla pyritään torjumaan kaikkein haavoittuvimpiin eli naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan perimmäisiä syitä. Ohjelman keskeisin anti ovat väkivaltaa ehkäisevät toimet, väkivallan torjunta ja tuen tarjoaminen. Daphne-hankkeiden määrä kasvaa jatkuvasti, ja ohjelman ensimmäinen vaihe oli valtava menestys. Tämä osoittaa sen, että Daphne on tarkoituksenmukainen väline ja että sen yhteydessä käsitellyt ongelmat ovat eurooppalaisten suurimpia huolenaiheita. On tärkeää, että otamme huomioon hankkeiden määrän lisäyksen, kansalaisjärjestöjen odotukset ja Euroopan unionin laajentumisen. Nämä tekijät ovat ilmeinen peruste ohjelman määrärahojen korottamiselle.
Talousarviosta pystyttiin rahoittamaan ainoastaan 13 prosenttia hankkeista. Tarvitaan suurempi talousarvio, jotta toiminta on tehokasta ja tuottavaa. Jos budjettimäärärahoja ei lisätä, mielestäni Eurooppa syyllistyy siihen, että se jättää vaaralle alttiit ihmiset heitteille. Korottamalla ohjelman määrärahoja Euroopan unioni lähettää vahvan viestin sitoutumisestaan tämän ongelman ratkaisemiseen, ja tästä sitoutumisestaan sen on syytä olla ylpeä.
Lisäksi tehokkuuden parantamiseksi meidän on eroteltava selvitys- ja tutkimustyömme niin, että sukupuoli ja ikä voidaan ottaa huomioon. Väkivallan torjunta sen kaikissa ilmenemismuodoissa ei rajoitu yksittäiseen Daphne-nimiseen ohjelmaan. Tästä tavoitteesta olisi tultava erottamaton osa politiikkaa, jonka tarkoituksena on kunnioittaa ihmisarvoa, joka Euroopan unionin olisi taattava kaikille kansalaisilleen kaikissa jäsenvaltioissa.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedämme, että naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta varjostaa edelleen yhteiskuntiemme arkea. Sen vuoksi on tärkeää ryhtyä toimiin tilanteen muuttamiseksi. Valitettavasti Daphne 1 -ohjelmalle myönnetyt vähäiset määrärahat ovat riittäneet kuitenkin vain siihen, että 13 prosenttia esitetyistä hankkeista on voitu hyväksyä, mikä on pettänyt väkivallan torjuntaan erikoistuneiden järjestöjen odotukset, ja näin on käynyt kutakuinkin kaikkialla Euroopan unionissa.
Kannatan näin ollen ehdotusta määrärahojen korottamisesta 65 miljoonaan euroon, jota esittelijä on esittänyt ohjelman toiseksi viisivuotiskaudeksi. Olen myös pahoillani siitä, ettei komissio tue ehdotusta, koska hyvien ehdotusten ja hyvien kantojen esittäminen ei yksistään riitä, sillä on myös ryhdyttävä käytännön toimiin, jotka eivät rajoitu ainoastaan tähän ohjelmaan, vaikka määrärahoja väkivallan torjuntaan lisättäisiinkin. Sosiaalista sopeuttamista koskevien toimien on oltava ensisijaisia. Meidän on panostettava ihmisten valistamiseen tasa-arvosta, meidän on vahvistettava keinoja ja välineitä sekä myös lainsäädäntöä, jolla suojellaan ja edistetään uhrien sosiaalista sopeuttamista, häädetään raiskaajat pois kodista ja myötävaikutetaan naisten ja lasten ihmisarvoa kunnioittavan uuden ajattelutavan kehittymiseen.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, valitettavasti lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa fyysistä, seksuaalista tai psykologista väkivaltaa tapahtuu kaikissa Euroopan unionin maissa. Jäsenvaltioissa kerätyt tilastotiedot osoittavat väkivallan olevan hyvin yleistä ja joissakin tapauksissa järkyttävän yleistä. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että väkivalta on ehdottomasti tuomittava, koska sen lisäksi, että se on perusoikeuksien vastaista, sillä on koko yhteiskunnan kannalta vakavia seurauksia ja se on miesten ja naisten välisen tasa-arvon todellinen este.
Daphne I -ohjelma, joka laadittiin torjumaan tätä vitsausta ehkäisytoimien, väkivallan käyttäjien valvomisen ja uhrien tukemisen avulla, on ollut tavattoman suosittu, mikä osoittaa selvästi, että se tulee suureen tarpeeseen. Ohjelman toisessa vaiheessa on näin ollen voitava tukea useampia väkivallan torjuntaan tähtääviä hankkeita unohtamatta sitä tosiasiaa, että meillä on kohta 25 jäsenvaltion Eurooppa.
Haluan tarttua tilanteeseen onnitellakseni esittelijää hänen erinomaisesta työstään ja hänen esiin ottamistaan useista seikoista, jotka on syytä ottaa huomioon ohjelman toisessa vaiheessa. Tähdentäisin erityisesti lapsipornografian levittämistä Internetissä ehkäisevien suodattimien kehittämistä, katulapsien sopeuttamista yhteiskuntaan ja kadonneiden henkilöiden Euroopan laajuisen tietokannan luomista.
Katson myös, että ohjelman määrärahoja olisi lisättävä huomattavasti, jotta käsiteltäväksi jätetyt hakemukset voidaan hyväksyä. Meidän on kuitenkin oltava käytännöllisiä ja realistisia. Tärkein tavoite on ohjelman jatkuvuuden varmistaminen. Emme voi tuhlata aikaa pitkittyviin neuvotteluihin sovittelumenettelyssä. Komission jo hyväksymän 50 miljoonan euron määrärahan turvin Daphne II -ohjelma voidaan saattaa asianmukaisesti voimaan tammikuussa 2004, myös uusissa jäsenvaltioissa.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, niiden, jotka tässä parlamentissa vastustavat ajatusta määrärahojen korottamisesta, olisi otettava huomioon eräs karu tilastotieto. Vuoden 2003 elokuuta edeltäneiden 92 kuukauden aikana Irlannissa sai surmansa 92 naista: keskimäärin 1 nainen kuukaudessa saa surmansa Irlannissa niin sanotuissa perheriidoissa. Se on pelkästään jäävuoren huippu, koska tuhansia naisia, lapsia ja nuoria kohdellaan jatkuvasti kaltoin. Meidän on suhtauduttava tähän asiaan vakavasti.
En epäile sitä, etteivätkö puheenvuoron täällä käyttäneet pitäisi asiaa vakavana. On tärkeää tunnustaa, että Daphne-ohjelma on ollut yksi unionin menestyksekkäimmistä hankkeista. Se on oikeasti muuttanut oikeiden ihmisten elämää kaikissa jäsenvaltioissa. On ihmisiä, jotka ovat säilyneet hengissä juuri siksi, että tämä ohjelma on olemassa.
Vetoan parlamentin jäseniin, että he muistaisivat tämän äänestäessään huomenna tästä budjetin lisäyksestä. En voi hyväksyä sitä, että meidän on muka mahdotonta löytää täällä kohta hyväksymästämme mittavasta talousarviosta ylimääräistä 15 miljoonaa euroa. Rahoitus on olemassa: puuttuu vain tahtoa etsiä ja löytää se.
Lopuksi haluan korostaa sitä, että kyseessä ei ole toisilleen tuntemattomien henkilöiden välinen väkivalta, vaan sellaisten henkilöiden välinen väkivalta, joiden on jossakin vaiheessa täytynyt rakastaa toisiaan. Kyseessä on valta ja vallan väärinkäyttö. Myös tähän asiaan on paneuduttava vakavasti, jos halutaan päästä ongelman ytimeen.

Martens (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme kaikki tietoisia äskettäin Vilnassa sattuneesta murhenäytelmästä. Marie Trintignantin surullinen tapaus ei ole yksittäistapaus. Tuhannet naiset joutuvat päivittäin jakamaan saman kohtalon. British Crime Survey -rikostutkimuksen mukaan puolet surmatuista naisista menettää henkensä väkivaltaisen kumppaninsa kädestä. Tästä huolimatta kotiväkivalta, seksuaalinen väkivalta sekä naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on edelleen iso tabu. Tämä vaikeneminen on murrettava. Poliitikoilla on siinä tärkeä tehtävä. Onneksi tämä kysymys on ollut jo useamman vuoden ajan sekä unionin että jäsenvaltioiden asialistalla, mutta paljon on edelleen tekemättä. Aivan liian monet naiset ja lapset joutuvat uhreiksi, kuten edellä on mainittu. Jäsenvaltioiden on vieläkin rohkeammin pantava väkivallantekijät kuriin ja suojeltava mahdollisia uhreja. Naisiin kohdistuva väkivalta on eräänlaista naisten oikeuksien loukkaamista, eikä sitä voida hyväksyä. Tietoisuuden on tällä alalla lisäännyttävä, ja lainsäädäntöä on kehitettävä sen mukaisesti. Tämän vuoksi suhtaudumme myönteisesti Daphne-ohjelmaan. Daphne I -ohjelma on ollut kiistaton menestys. Monet naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa aktiivisesti torjuvat järjestöt ovat löytäneet Daphne-ohjelman, ja rahallisen tuen ansiosta ne ovat saaneet paljon aikaan. Daphne I -ohjelman talousarvio oli 20 miljoonaa euroa, mutta se ei riittänyt. Ainoastaan 13 prosenttia hakemuksista voitiin hyväksyä: ei siksi, ettei hakemus olisi ollut vaatimusten mukainen, ei siksi, etteivät järjestöt olisi olleet tietoisia Daphne-ohjelmasta, vaan siksi, että määrärahat eivät riittäneet. Tämän vuoksi on vaadittu määrärahojen korottamista. Lisäksi laajentumisen myötä useampi maa vaatii osansa määrärahoista. Nyt on päästy sopuun 50 miljoonasta. Tämä ei tietenkään riitä siihen, että voitaisiin tehdä kaikki tarpeellinen, mutta mielestäni se on enin, mitä voimme tällä hetkellä toivoa. Uusi ehdotus määrärahojen korottamisesta 65 miljoonaan on kunnioitettava, mutta se ei ole nähdäkseni realistinen. Vaarana on joutuminen sovittelumenettelyyn, ja samalla asetamme nykyisen toiminnan jatkumisen vaakalaudalle. Tällainen määrärahojen ylimääräinen korottaminen haittaa joustavaa siirtymistä Daphne I:stä Daphne II:een.
Lopuksi toteaisin kannattavani vetoomusta väkivallan vastaisen eurooppalaisen teemavuoden puolesta. Ongelma on niin valtava, että se ansaitsee enemmän huomiota, ja sen mukaisesti toivon, että mahdollisimman pian voidaan ryhtyä määrittämään asianmukaista oikeusperustaa naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumiselle. Kiitoksia, ja kiitokset esittelijä Grönerille, jonka tiedämme olevan erittäin vastuuntuntoinen parlamenttimme jäsen, ja haluan kiittää häntä kaikesta hänen tekemästään työstä.

Mann, Thomas (PPE-DE).
Kiitoksia arvoisa puhemies. Vuosina 19971999 Daphne-ohjelmaan käytettiin 13 miljoonaa euroa ja vuosina 20002003 20 miljoonaa euroa. Euroopan kansanpuolue katsoo, että 50 miljoonan euron on pakko riittää vuosiksi 20042008 Daphne II -ohjelmalle. En ole kuitenkaan huolestunut rahakysymyksestä.
Olen iloinen siitä, että katulapset on löydetty uudeksi kohderyhmäksi. En ole nähnyt heidän kurjuuttaan pelkästään Nepalissa ja Intiassa. Tiedän, mikä on monien heidän kohtalona EU:n ehdokasvaltioissa ja esimerkiksi myös suurissa Saksan kaupungeissa. Jotkut katulapset ovat lähtöisin perheistä, joissa on ollut fyysistä väkivaltaa ja seksuaalista hyväksikäyttöä. Jotkut ovat sitä mieltä, että he säilyvät hengissä vain siksi, että he muodostavat ryhmiä. He pystyvät juuri ja juuri elättämään itsensä huumekaupan, varkauksien ja pikkurikollisuuden avulla. Päivästä toiseen jatkuva fyysinen ja emotionaalinen väkivalta tukahduttaa heiltä normaalin tunne-elämän. Daphne-ohjelman tarkoituksena on lisätä valistusta tyttöihin ja poikiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvasta väkivallasta, valistusta siitä, kuinka se syntyy, valistusta sen vaikutuksista ja siitä, kuinka se voidaan voittaa. On päivänselvää, että tämä on jäsenvaltioiden asia, mutta julkisia varoja on niukasti. On yhä tärkeämpää, että tukea jaetaan Euroopan tasolla.
Tarvitaan tietoa hankkeista. Mitkä niistä onnistuivat? Kuinka uhrit ovat selviytyneet kokemastaan väkivallasta, ja mitä on opittu monista virheistä? Näistä riittää aihetta seminaareihin, konferensseihin ja tutkimuksiin, mutta tämän on aina tapahduttava yhteistyössä kansallisten kansalaisjärjestöjen ja tukiryhmien kanssa. Todellisia toiveita muutoksesta herättävät sosiaalipalvelut, joiden puitteissa voidaan järjestää kuntoutusryhmiä ja kokea ystävyyttä ja joiden avulla solidaarisuus voi kehittyä ja lapsia voidaan motivoida hyvään koulumenestykseen sekä valmistaa työelämään sopeutumiseen. Olennaista on myös väkivallan uhrien asianmukainen majoittaminen ja yksilöä puolustava lainsäädäntö. Daphne II -ohjelman on onnistuttava kansalaisten valistamisessa.
Tarvitsemme myös tukea tiedotusvälineiltä, joiden on asetettava väkivalta kyseenalaiseksi, eikä vain kuvattava sitä tai jopa ihannoitava sitä. Jos tämä voidaan lisäksi saavuttaa kansalliset rajat ylittävien sitoutuneiden kampanjojen avulla, tällaisella yhteistyöllä saavutetaan todellista lisäarvoa Euroopalle.

Puhemies.
Ymmärrän. Komissio haluaa vielä puheenvuoron, mutta pyydän teitä, arvoisa komission jäsen, muistamaan, että on jo myöhä. Tietenkin työjärjestyksen mukaisesti te voitte puhua niin kauan kuin haluatte, mutta ehkäpä voisitte vilkuilla myös kelloa.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aivan ensiksi kiittää esittelijä Gröneriä vielä kerran hänen erinomaisesta puheenvuorostaan tässä keskustelussa ja kaikkia puheenvuoron pitäneitä jäseniä. Esitän vain kolme huomiota, joista ensimmäinen liittyy talousarvioon. Myönnämme, että tätä ohjelmaa on pidettävä ensisijaisen tärkeänä, ja siksi olemmekin ehdottaneet, että ohjelman määrärahat olisivat yli kaksinkertaiset Daphne I -ohjelmaan verrattuna. Mielestämme 50 miljoonalla eurolla ohjelma voidaan toteuttaa asianmukaisesti ja huolellisesti, mutta ymmärrämme, että parlamentissa tästä asiasta vallitsee erilaisia näkemyksiä. Komission jäsenenä olen oppinut ainakin yhden asian: minun on paras olla äärettömän varovainen osallistuessani Euroopan parlamentissa budjettiasioista käytäviin keskusteluihin.
Toinen huomioni on se, että hyväksyn suurimman osan parlamentin esittämistä tarkistusehdotuksista. Haluan kiinnittää huomiota vain kolmeen tarkistukseen, joiden kohdalla käsitykseni eroaa ehdotuksistanne. Ensimmäinen liittyy ohjelman päämääriä käsittelevän 2 artiklan sanamuotoon: haluaisin säilyttää laajan ja avoimen sanamuodon, joka kattaa kaikenlaisen väkivallan ja kaikki uhrit, muun muassa naiset, murrosikäiset ja lapset. Mitä tulee katulapsiin, joiden myönnämme olevan varsin merkittävä ongelma ja jotka on itse asiassa hyväksytty jo vuoden 2003 sekä myös sitä seuraavien vuosien toimien keskeiseksi kohteeksi, en katso, että päätös ainoastaan joidenkin tuensaajien hyväksymisestä olisi oikea. Meidän olisi jätettävä tämä hallintokomitean harkintavaltaan. Haluan myös lisätä, että tällä hetkellä 71 prosenttia Daphne-ohjelman komitean jäsenistä on naisia, mikä tarkoittaa, että tältä osin komissio on noudattanut periaatepäätöstä komiteoiden ja kuultavien asiantuntijaryhmien kokoonpanosta. En näin ollen katso, että asiassa tarvitaan erityistä asetusta, koska nimenomaan tässä asiassa olemme jo ylittäneet periaatteellisen tason.
Tarkistuksen 35 osalta epäilen, että "institutionalisoimalla" mietintäryhmä, johon kuuluu kansalaisjärjestöjä, ei saavuteta mitään. Kuten te kaikki tiedätte, kuulemme kyllä tiiviisti kansalaisjärjestöjä, mutta tämän järjestelmän institutionalisointi saattaisi synnyttää eturistiriitoja. Mietintäryhmässä mukana olevat järjestöt saattaisivat pitää ongelmallisena tuen hakemista ohjelman määrärahoista, vaikka ne ovat useimmiten kaikkein sopivimpia järjestöjä tukea hakemaan.
Lopuksi haluan kommentoida ehdotusta eurooppalaisesta tietokannasta. Hyvät parlamentin jäsenet, sellainen on jo olemassa. Tämä eurooppalainen tietokanta on osa Schengen-tietojärjestelmän toimintaa. Mainittu tietokantahan sisältää tarkkoja tietoja, joita käsitellään kansallisessa Sirene-tietoverkossa, kaikista niistä, joita on syytetty naisiin tai lapsiin kohdistuvista väkivallanteoista tai jotka on tällaisesta rikoksesta tuomittu. En katso, että olisi mitään mieltä perustaa toista rinnakkaista tietokantaa, vaan meidän on käytettävä sitä, joka on jo olemassa. Haluan todeta sen, että komissio on ollut mukana rahoittamassa hanketta Interpolin hallitseman erityisen tietokannan luomiseksi poliisitutkintaa varten lapsipornografia- ja pedofiliatapauksissa. Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että myöhäisen ajankohdan vuoksi en ole käyttänyt kokonaan minulle osoitettua viiden minuutin puheaikaa.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Vitorino. Kyllähän parlamentti tietää, että olette hyvin kurinalainen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Izquierdo Rojon laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0268/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maatalouden taloustileistä yhteisössä (KOM (2003) 50 - C5-0020/2003 - 2003/0023(COD))

Izquierdo Rojo (PSE)
Arvoisa puhemies, komission ehdotuksen oikeusperusta on perustamissopimuksen 251 artikla, näin ollen, arvoisa puhemies, siihen on sovellettava yhteispäätösmenettelyä. Kohteena ovat maatalouden taloustilit, ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta, jonka esittelijä olen, on ollut mietinnön laadinnassa päävastuullinen.
Arvoisa puhemies, Eurostat on julkaissut näitä tilejä vuodesta 1964 lähtien, laatinut niitä yhteisten menetelmien pohjalta ja ollut yhdessä jäsenvaltioiden kanssa toimivaltainen. Maatalouden taloustilit ovat olleet olemassa 39 vuotta, joiden kuluessa ne ovat osoittautuneet välttämättömäksi välineeksi yhteisen maatalouspolitiikan valvonnassa ja arvioinnissa. Sen vuoksi komissio katsoo, että on aika virallistaa ne ja asettaa niille riittävä oikeusperusta. Komissio perustelee tätä tarvetta sillä, että niiden laatu voisi huonontua rajallisten budjettivarojen vuoksi ja siksi, että näitä tilejä on tarpeen käyttää tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä tästä kaikesta, eikä minulla ole mitään vastaan sanottavaa, kuten olen aiemmissa keskusteluissa todennut.
Tällä hetkellä ongelmalliseksi kokemani asia, jota tarkistukseni koskevat, liittyy lähinnä asian maataloudelliseen näkökulmaan ja tarkemmin yhteisen maatalouspolitiikan nykyiseen uudistamiseen. Tämä uudistus, kuten hyvin tiedätte, tarkoittaa huomattavaa muutosta, olennaista suunnanmuutosta ja muutosta, joka ei ole vain terminologinen, vaan olennainen muutos.
Maatalouden taloustilit ovat keskeinen väline maatalouden taloudellisen tilanteen analysoinnissa. Juuri tästä syystä - koska käytämme niitä YMP:n valvontaan ja arviointiin, koska ne ovat perustyökalu - niiden on vastattava tarkasti niiden kuvaamaa maatalouden todellista tilaa. Näin siksi, että jos käyttämämme väline ei ole oikea, tilit eivät vastaa todellisuutta tai eivät ole avoimia, vaikka niiden pitäisi olla avoimia. Arvoisa komission jäsen, katson näin ollen, että sen jälkeen, kun YMP pannaan täytäntöön, on tarpeen mukauttaa asteittain maatalouden taloustilejä ja saattaa ne ajan tasalle uuden YMP:n uusien arvojen ja perustekijöiden ottamiseksi huomioon, jotta maatalouden taloustileistä ei tule vanhanaikaisia ja epätarkkoja muutamassa kuukaudessa.
Arvoisa komission jäsen, jos tämä ei ole heti mahdollista, ehdotan, että otatte sanomani huomioon, jotta asia olisi mahdollista toteuttaa asteittain mahdollisimman pian.

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijä Izquierdo, kiitoksia puheenvuorostanne.
Tämän komission esittämän asetusehdotuksen tarkoituksena on sen takaaminen, että jatkossakin maatalouden taloustilit määritellään tarkoituksenmukaisin aikavälein ja ne ovat laadultaan riittäviä unionin kaikkien 25 jäsenvaltion osalta.
Esitetyssä asetusehdotuksessa vain vahvistetaan, kuten olette perustellusti tähdentäneet, useiden vuosien ajan voimassa ollut käytäntö, koska jo kauan aikaa unioni on laatinut maatalouden taloustilit jäsenvaltioiden ja Eurostatin välisen herrasmiessopimuksen pohjalta.
Näin ollen ehdotettu asetus ei merkitse jäsenvaltiolle lisätaakkaa, vaan sen tarkoituksena on vain taata toiminnan jatkuvuus ja laajentaa se kattamaan unionin uuden jäsenvaltiot.
Mielestäni meidän on syytä iloita siitä, että asetusehdotus on otettu hyvin vastaan parlamentissa, sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan, joka on asiassa päävastuullinen, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan keskusteluissa.
Neuvoston maatalouden erityiskomitea on jo hyväksynyt komission ehdotuksen tietyin kielimuutoksin. Lisäksi se, että Euroopan parlamentti hyväksyy ehdotuksen ilman tarkistuksia, mahdollistaa asetuksen antamisen nopeasti ennen laajentumisen toteutumista, jotta on riittävästi aikaa luoda uusille jäsenvaltioille luja oikeusperusta riippumattomia maatalouden taloustilejä varten YMP:n valvomiseksi.
Esittäessäni tämän pyynnön ja välittäessäni sen parlamentille en kuitenkaan ole unohtanut huolenaiheitanne. Mikäli ymmärsin oikein, teille tärkeät seikat liittyvät kolmeen erityisaiheeseen. Ensimmäinen on metodologian selkeämpi määrittely, toinen tililuokkien selkeämpi määrittely ja kolmas euron huomioon ottaminen tilejä laskettaessa.
Ensimmäisessä kohdassa ongelmana on metodologia. Tulkintamme mukaan asetuksessa selvästi ehdotetaan tilien metodologian mukauttamista vastaamaan YMP:n uudistuksen joka on varsinainen huolenaiheenne eri osatekijöitä ja annetaan siihen lupa. Tämä toteutetaan komitologiamenettelyn avulla, kuten asetuksessa säädetään.
Toinen huolenaiheenne lienee kaikkein tärkein: missä määrin nykyiset tilit kuvastavat sen uuden maatalouspolitiikan todellisuutta, jonka haluamme määritellä muiden kriteerien avulla.
On totta, että olette esittäneet useita huomioita, useita tarkkoja ehdotuksia uusista luokista, uusia tilastotietoja, joiden huomioon ottaminen on mielestäni olennaisen tärkeää tulevien uudistusten yhteydessä väistämättä toteutuvien muutosten yhteydessä.
Komission näkökulmasta ei ole hyvä ajatus aloittaa tätä keskustelua ennen asetuksen hyväksymistä, koska se viivyttäisi koko prosessia ja monimutkaistaisi päätöksentekoa. Voin kuitenkin taata sen, että valiokuntanne huomiot ja omat henkilökohtaiset huomionne otetaan huomioon niiden tulevien muutosten yhteydessä, jotka aiomme ottaa käyttöön, ja on selvää, että ne otetaan huomioon, jotta nämä muutokset voidaan toteuttaa.
Viimeinen kohta koskee euroa. Huolenaiheenne on se, että eräissä tapauksissa kaikkien osalta olisi käytettävä pikemminkin euroa, eikä kansallista valuuttaa, kuten me ehdotamme. Tästä ratkaisusta aiheutuisi kuitenkin yllättävän suuri ongelma.
On totta, että tällä hetkellä euroa käyttävissä maissa tällaista ongelmaa ei ilmene. Ongelma ilmenee niissä maissa, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa. Jos valuuttakurssista, jota sovellettaisiin pääasiassa kansallisessa valuutassa laskettaviin tilastoihin, päätetään kuitenkin etukäteen, käytetään teoreettista valuuttakurssia, joka ei vastaa todellisuutta. Tämän vuoksi teknisestä näkökulmasta katsomme, että on järkevämpää ottaa tilastot vastaan kansallisessa valuutassa, ja vasta sen jälkeen, kun tilastojen viitekaudet ovat ohi ja kun tiedämme, mikä on euron keskimääräinen valuuttakurssi suhteessa kansalliseen valuuttaan, tilit muutetaan kansallisesta valuutasta euromääräisiksi.
Uskon, että esittämäni huomiot ovat vastaus huolenaiheisiinne. Mielestäni on kuitenkin hyvin tärkeää, että asetus hyväksytään sangen nopeasti hakijavaltioiden tarvitsemien valmistelujen aloittamiseksi, jotta voimme saada niiltä sen jälkeen, kun niistä tulee jäseniä, maataloutta koskevia tilastotietoja, jotka ovat mahdollisimman vertailukelpoisia ja mahdollisimman korkealaatuisia.

Lulling (PPE-DE)
Kiitoksia arvoisa puhemies. Ne teistä, jotka ovat edelleen istuntosalissa, ovat varmaankin huomanneet, että esittelijä Izquierdon mietinnön perusteluihin sisältyy monia seikkoja, jotka olivat hänen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa esittämiensä tarkistusten perustana. Suhtauduimme näihin näkökohtiin verraten myönteisesti, mutta maatalousvaliokunnan suuri enemmistö hyväksyi kuitenkin lainsäädäntöpäätöslauselmaa koskevan tarkistukseni komission ehdotuksen hyväksymisestä ilman tarkistuksia. Tällä kannalla talous- ja raha-asioiden valiokunta, jonka lausunnon valmistelijana toimin.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta oli yksimielinen esittäessään komission ehdotuksen hyväksymistä ilman tarkistuksia. Toimimme näin siitä hyvästä syystä, että kyse on ainoastaan maatalouden taloustilien oikeusperustan hyväksymisestä. Oikeusperustaa tarvitaan kiireellisesti. Jos sitä ei luoda ennen laajentumista, tämän YMP:n valvonnan ja arvioinnin kannalta keskeisen mekanismin koko olemassaolo vaarantuu.
Kuten on jo todettu, jäsenvaltiot ovat tähän asti perinteisesti laatineet maatalouden taloustilit ja toimittaneet ne sen jälkeen Eurostatille yhteisen menettelyn mukaisesti herrasmiessopimuksen pohjalta. Nykyisellään kyse on näin ollen vain jatkuvuudesta ja nykyisen hyväksi havaitun tilastointimenetelmän lujittamisesta. Jos tätä menetelmää on syytä muuttaa YMP:n uudistuksen myötä, se on tehtävä, kuten komission jäsen äsken totesi. Tämän vuoksi on tärkeää, ettei asetuksen antaminen lykkäänny tarkistusten vuoksi. Vaikka tarkistukset olisivat mielekkäitä, niitä ei nyt tarvita. Yhteispäätösmenettelyssä tärkein huolenaiheemme on oltava oikeusperustan määrittäminen. Menettelyä voidaan aikanaan muuttaa, jos se on YMP:n uudistuksen perusteella tarpeen. Kuten komission jäsen äsken totesi, tämä uudistus ei ole onneksi vielä tullut voimaan. Esittelijämme pystyi esittämään huolenaiheensa laatimissaan perusteluissa. Komission, Eurostatin sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan edustajilla oli tilaisuutensa vakuuttaa hänet siitä, että tämänpäiväinen sopimuksemme ei vaaranna tulevaisuutta mahdollisesti tarpeellisten yksityiskohtia, tietoja tai määräaikoja koskevien uusien vaatimusten osalta.
Tästä syystä kehotan jäseniä äänestämään esittelijämme ehdottamia tarkistuksia vastaan, vaikka se voi tuntua epäloogiselta. Aiomme tietenkin äänestää itseämme vastaan hyvästä syystä. Haluan kuitenkin kehottaa esittelijä Izquierdoa osoittamaan hyvää tahtoa ja peruuttamaan nämä tarkistukset.
Arvoisa komission jäsen, koska Eurostatin tilanne on se, mikä se on, haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni tähdentääkseni sitä, että Eurostat teki takavuosina erinomaista työtä. Ei ole perustetta panetella Eurostatia tuomitsemalla se syyttömyysolettamaa koskevan periaatteen vastaisesti. Mielestäni komissio on asiassa yli-innokas. Vaarana on Eurostatin henkilöstön työn vaarantuminen. En tällä kertaa viittaa niihin satoihin syyttömiin henkilöihin, joiden työpaikat ovat vaarassa komission tylyjen päätösten vuoksi. Komissio on päättänyt peruuttaa Eurostatille vuosia työtä tehneiden yritysten sopimukset ja pidättää niille osoitetut maksut. Ilman näitä yrityksiä Eurostat ei olisi voinut suoriutua tehtävistään. Se ei olisi voinut toimittaa meille vaatimiamme tilastotietoja, jos sille ei olisi annettu tarvittavia keinoja.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Andersen, Bonde ja Sandbæk (EDD)
Kesäkuun liike on päättänyt olla äänestämättä 4 artiklan poistamista koskevan ehdotuksen puolesta, vaikka se merkitseekin samalla sitä, että komissiosta tulee elin, joka vastaa yksittäisten jäsenvaltioiden tekemien sopimusten koordinoinnista. Tämä johtuu halusta välttää tilanteita, joissa yhteisöjen tuomioistuin joutuu toteamaan tehdyt sopimukset pätemättömiksi.

