EMU@10: saavutukset ja haasteet talous- ja rahaliiton kymmenen ensimmäisen vuoden jälkeen (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Keskustelemme nyt talous- ja rahaliiton (EMU) kymmenestä ensimmäisestä vuodesta ja sen tulevista haasteista. Tässä yhteydessä haluan toivottaa Luxemburgin pääministerin ja valtiovarainministerin sekä euroryhmän puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin.
(Suosionosoituksia)
Lisäksi minulla on tietenkin ilo toivottaa tervetulleeksi myös asiasta vastaava komission jäsen Joaquín Almunia.
Pervenche Berès
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, katson tämän olevan tärkeä hetki. Aihe, josta keskustelemme tänään, vaikuttaa suuresti kaikkiin eurooppalaisiin.
Katson itse - ja kaikki ovat nyt vakuuttuneita siitä - että euro on tärkein valttimme, paras investointimme. Meidän on nyt aika arvioida tilannetta, mutta tällaisen kriisikauden tilannekatsauksen on tietenkin tarjottava meille keino saada asiat jälleen liikkeelle. Millaisessa tilanteessa olisimme ilman euroa? Ilman euroa Islanti muistuttaisi nyt enemmän tai vähemmän Irlantia - tai pikemminkin Irlanti muistuttaisi Islantia.
Olemme käynnistäneet keskustelut uudelleen keskellä tätä kriisiä, koska olemme kaikki tajunneet, kuinka suuri merkitys eurolla oli kyvyllemme kestää iskuja paitsi tavallisina aikoina myös kriisin aikoina.
Arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä ennakointikyvystänne, sillä kun toukokuussa 2008 otitte täällä parlamentissa käsiteltäväksi tämän asiakirjan, kukaan ei ymmärtänyt, miten hyödyllinen ja tarpeellinen se olisi tai miten se tukisi tärkeää työtämme, jossa pyrimme suuntaamaan katseemme tulevaisuuteen ja tavoittelemme sitä, että selviytyisimme meitä kohdanneesta kriisistä euron tarjoaman vakaan pohjan avulla.
Olen kuitenkin täysin tietoinen siitä, että keskustellessanne valtiovarainministerien kanssa heidän ajatuksensa kääntyivät äkisti muualle, asioihin, joihin he eivät olleet kiinnittäneet huomiota - nimittäin rahoitusmarkkinoihin. Teidän on muistutettava heille, että nykyisestä kriisitilanteesta pois pääseminen edellyttää heiltä kahta asiaa.
Heidän on saatettava talous- ja rahaliitto tasapainoon. Se on välttämätöntä rahoitusmarkkinoiden kriisin ratkaisemiseksi. Se on välttämätöntä kohtaamamme reaalitalouden kriisin selvittämiseksi. Rahapolitiikalla voidaan tehdä paljon: likviditeettiruiskeiden avulla voidaan helpottaa markkinoiden toimintaa ja korkoja laskemalla voidaan elvyttää investointeja. Siinä on kuitenkin kaikki! Sen jälkeen hallitusten on ryhdyttävä toimiin pelastaakseen pankit, eliminoidakseen vahingolliset tuotteet ja elvyttääkseen tulevaisuudessa taloudellisen toiminnan Euroopan unionissa.
Siksi valtiovarainministerien on aika käyttää perustamissopimusta, jossa heitä käsketään suhtautumaan talouspolitiikkaansa yhteiseen etuun vaikuttavana politiikkana. Arvoisa komission jäsen, käynnistäkää tältä pohjalta Ecofin-neuvostossa keskustelu, vaatikaa tätä ohjeistusta, jota olette ehdottanut, tarkistakaa kantaanne meidän kantamme suuntaan ehdotusten pohjalta - meidän ehdotustemme pohjalta - joille lienette siihen mennessä antanut tukenne, jotta tulevaisuudessa euro todella lisäisi kasvua ja työllisyyttä.
Rahapolitiikasta totean, että me tietenkin kunnioitamme keskuspankin riippumattomuutta, mutta me kunnioitamme myös koko perustamissopimusta, ja sen 105 artiklassa määrätään hintavakauden lisäksi siitä, että keskuspankin on noudatettava unionin muita tavoitteita. Tarvitseeko minun muistuttaa tästä? Tarvitseeko minun sanoa, että ehkä huomenna käynnistämme myös uuden keskustelun? Vaikka tätä ei olekaan mietinnössämme, eikö meidän olisi tarpeen käynnistää keskustelu rahoitusmarkkinoiden vakautta koskevan tavoitteen sisällyttämisestä rahapolitiikan tavoitteisiin? Kysyn tätä teiltä.
Talous- ja rahaliiton toiminnassa ei selvästikään edistytä, ellemme ota reaalitalouden ja rahoitusmarkkinoiden välisiä suhteita paremmin huomioon. Maksamme nyt siitä, että olemme unohtaneet tämän.
Laajentumisesta totean, että tämä kriisi täyttää jälleen keskustelun käymisen edellytykset, mutta katson silti, että meidän on pysyttävä tiukkoina. Vaikka uudistusten toteuttaminen onkin hyvin vaativaa, se on helpompaa ennen euroalueeseen liittymistä kuin sen jälkeen. Arvoisa komission jäsen, esititte tämän keskeisenä osana kertomustanne - ajatuksen siitä, että euroalueen toiminta-aikana syntyneet erot ovat huolestuttavia. Ne ovat suurempia kuin mitä aluksi kuvittelimme.
Siispä me, Euroopan parlamentti, pyydämme, että te tarjoaisitte Euroopan unionille välineet, joilla se voi tarkastella julkisten menojen laatua nähdäkseen, miten jäsenvaltiot reagoivat, ja että varmistaisitte, ettei valtiovarainministerien vastuulla ole käydä keskustelua pelkästään rajoista - sillä tämä olisi pelkkää yleistä keskustelua eikä keskustelua julkisten menojen laadusta.
Arvoisa komission jäsen, esittämästänne ohjeistuksesta totean, että katsomme, että teidän on nyt pyydettävä jäsenvaltioita tarkistamaan suunnitelmiaan. Niiden kansallisissa uudistussuunnitelmissa ei oteta tällä hetkellä huomioon esittämiänne tuoreimpia ennusteita.
Jos meidän on tarkoitus ottaa yhteisen talouspolitiikan koordinointi vakavasti, näitä suunnitelmia on nyt tarkistettava teidän esittämienne sekä IMF:n ja OECD:n tukemien ja vahvistamien kasvuennusteiden pohjalta.
Lopuksi totean laatimistamme ehdotuksista, että haluan kiinnittää huomionne keskeisiin kysymyksiin, jotka koskevat euroalueen ulkoista edustusta. Olemme olleet passiivisia liian pitkään. Euro on suojannut meitä. Suojautumisen lisäksi sen on tarjottava meille nyt mahdollisuus esiintyä näkyvästi kansainvälisissä yhteyksissä, jottemme ole pelkkä ajopuu muiden suurten rahavaltojen keskustelussa. Me olemme suuri rahavalta, ja meidän on hyväksyttävä tämän seuraukset kunnolla. Tämä on myös asia, josta ministerineuvoston on käytävä jatkuvasti yhteistä keskustelua.
Kuten tiedätte, me, Euroopan parlamentti, olemme enemmän kuin halukkaita hoitamaan asiassa oman osuutemme.
Werner Langen
esittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, haluan toivottaa euroalueen edustajat, pääministerin ja talous- ja raha-asioista vastaavan komission jäsenen tervetulleiksi. Kaiken kaikkiaan katson, että voimme sanoa, että euro on ollut ensimmäisten kymmenen vuoden aikana täydellinen menestystarina. Kaikki ei ole sujunut aivan saumattomasti, mutta erityisesti viimeaikaisen rahoituskriisin aikana nämä instituutiot ovat osoittaneet arvonsa. Euroalueella tehtävän institutionaalisen yhteistyön ansiosta päätökset saatiin tehtyä nopeasti ja pantua pikaisesti täytäntöön, ja ennen kaikkea ne toimivat esimerkkeinä 27 jäsenvaltiolle.
Olemme laatineet mietinnön, joka sisältää 62 kohtaa ja jossa arvioidaan myös mennyttä ja esitellään tulevaisuudennäkymiä. Jäsen Berès puhui jo tietyistä kohdista, jotka koskevat tulevaisuudennäkymiä, ja haluan jatkaa vielä samasta aiheesta. Kaiken euron saaman myönteisen vastakaiun takana on jäljellä edelleen kysymys siitä, mitä tapahtuu seuraavaksi. Ovatko euroalue ja Euroopan keskuspankki valmiita kohtaamaan tulevat haasteet? Kohtaamme varmasti jonkinlaisen haasteen, jota meidän on tarkasteltava. Haluan muistuttaa teille, että euroalueen maiden kilpailukyvyssä on kehityseroja, sillä salaisuus on se, että yhteisestä rahapolitiikasta huolimatta meillä on paikalliset budjetti- ja finanssipolitiikat. Vakaus- ja kasvusopimus voi toimia näiden kahden tason välisenä ankkurina vain, jos jäsenvaltiot ovat valmiita pitämään sopimuksesta kiinni, hyväksymään ehdot ja osoittamaan tarvittavaa kurinalaisuutta. Siksi vakaus- ja kasvusopimus joutuu nyt ensimmäiseen suureen kokeeseen, jossa testataan, miten se selviytyy rahoituskriisistä. Sopimus on mielestäni riittävän joustava, ja ääritapauksissa voidaan soveltaa tilapäisiä poikkeuksia, mutta vakaus- ja kasvusopimusta ei voida sivuuttaa.
Toinen kysymys on se, mitä velkojen suhteen tapahtuu seuraavaksi. Rahoitusmarkkinapaketti laadittiin nopeasti, hallitukset ryhtyivät toimiin, ja eri tahot, myös komissio, osoittivat kykenevänsä toimimaan kriisissä, mutta kysymys kuuluu, hylkäämmekö nyt periaatteet, jotka ovat myötävaikuttaneet euron vakauteen, vai onnistummeko kehittämään näitä periaatteita ja säilyttämään ne.
Kaiken kukkuraksi olemme esittäneet lukuisia ehdotuksia, joita en voi minulle yllättäen myönnetyn lyhyen puheajan vuoksi luetella ja joita en siis ryhdy nyt luettelemaan. Tosiasia on kuitenkin se, että euroalue tarvitsee arvovaltaisemman ja yhtenäisemmän ulkoisen edustuksen, ja tässä suhteessa olemme täysin samaa mieltä Luxemburgin pääministerin ja euroryhmän puheenjohtajan kanssa. Olin yllättynyt siitä, ettei euroryhmän puheenjohtajaa Jean-Claude Junckeria kutsuttu viimeisimpään Washingtonissa pidettyyn huippukokoukseen. Voin sanoa tämän täysin avoimesti, koska se on pahasti ristiriidassa kaiken myönteisen kehityksen kanssa. Haluamme luonnollisesti myös, että Euroopan parlamentti otetaan asianmukaisesti mukaan. Esityslistalla on yksi kohta, josta olemme keskustelleet pitkään, nimittäin kysymys siitä, onko budjetti- ja finanssipolitiikan koordinoinnin lisääminen riittävä toimenpide vai ei - niin kuin Ranska katsoo - ja pitäisikö meidän sen sijaan perustaa institutionaalinen "talousasioista vastaava hallitus", mikä on hyvin kiistanalainen kysymys Saksassa. Mikä on oikea tie? Ryhmäni mielestä vastaus on selvä: emme tarvitse talousasioista vastaavaa hallitusta, vaan tarvitsemme lisää koordinointia, myös sovittujen eri poliittisten toimien suhteen. Jäsenvaltioiden on kuitenkin myös osoitettava tarvittavaa kurinalaisuutta, sillä muutoin euro saattaa ajautua pitkällä aikavälillä vaikeuksiin, mitä kukaan ei halua.
Kiitän kovasti kaikkia asiasta vastaavia. Parlamentti on valmis tekemään tiivistä yhteistyötä, ja olemme varmoja, että kykenemme määräämään mietinnöllämme sen sävyn.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, aivan aluksi minun on kiitettävä komission puolesta kahta esittelijää, jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia, sekä kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tämän erinomaisen mietinnön laatimiseen.
Tämä mietintö kymmenvuotiaasta talous- ja rahaliitosta on erittäin laadukas. Kiitän myös poliittisia ryhmiä niiden tekemästä yhteistyötä, joka on osoitus tämän parlamentin suuresta yhteenkuuluvuudesta. Tämäkin on talous- ja rahaliiton yksi valtti ja etu sekä nyt että tulevaisuudessa.
Talous- ja rahaliitto on nyt kymmenvuotias. Tämä oli sekä analyysimme että komission laatiman kertomuksen lähtökohta. Se oli myös lähtökohtana komission tiedonannossa, joka minulla oli ilo esitellä teille 7. toukokuuta. Vietämme kuitenkin euron ja talous- ja rahaliiton kymmenvuotispäivää poikkeuksellisen vaikeassa ja monimutkaisessa taloustilanteessa. Tämä tarjoaa meille tilaisuuden tarkastella talous- ja rahaliittoa siltä kannalta, kuinka paljon hyötyä yhteisestä valuutastamme ja yhdentymisemme merkistä, eurosta, voi olla, kun ratkomme tällaista ennennäkemätöntä tilannetta.
Johtopäätös on se, että euron kymmenen ensimmäistä vuotta ovat olleet hyvin myönteisiä. Myös johtopäätökset talous- ja rahaliiton hyödyllisyydestä nykytilanteen selvittämisen kannalta ovat myönteisiä. Elämme vaikeita aikoja, mutta meillä on käsissämme poikkeuksellisen hyödyllinen väline, jolla voimme torjua näitä vaikeuksia.
Toukokuun 7. päivänä esittelemässäni tiedonannossa tehdyn analyysin johtopäätökset sekä teidän mietintönne johtopäätökset on tietenkin pantava käytännössä täytäntöön, jotta tästä välineestä olisi nyt hyötyä. Olen samaa mieltä esittelijöiden kanssa siitä, että koordinointi on keskeinen osatekijä.
Viikonloppuna Washingtonissa pidetyssä kokouksessa keskusteltiin myös koordinoinnista. Ilman koordinointia emme kykene puuttumaan tähän tilanteeseen tehokkaasti. Kukaan ei onnistu ratkaisemaan talousvaikeuksiaan tällaisessa tilanteessa ilman talouspolitiikan koordinointia. Tämä tuli selvästi esiin muutama viikko sitten, kun kohtasimme rahoitusjärjestelmän romahduksen vaaran. Se on selvää myös nyt, kun useimpien talouksiemme on kohdattava taantuma ja kun kohtaamme ensimmäistä kertaa elämässämme jopa deflaation vaaran.
Budjettipolitiikkaa on koordinoitava. Talous- ja rahaliittoa koskevassa mietinnössä puhutaan tarpeesta lisätä finanssipolitiikan valvontaa ja laajentaa finanssi- ja budjettipolitiikan koordinointia, kuten jäsen Langen sanoi. Meidän on kuitenkin pidettävä mielessämme kestävyys, jonka jäsen Berès mainitsi, julkisen talouden laatu sekä se, että meillä on vakaus- ja kasvusopimuksessa sääntöjärjestelmä, jota tarkistettiin vuonna 2005. Tarkistus osoittautuu nyt varsin hyödylliseksi, koska talouden elpyessä se antaa meille mahdollisuuden toteuttaa toimia julkisen talouden vakauttamiseksi. Vuoden 2007 lopussa euroalue oli ensimmäistä kertaa historiansa aikana lähes tasapainossa - vaje oli 0,6-0,7 prosenttia - mutta tämä tarkoittaa sitä, että meillä on nyt riittävästi joustoa, jotta finanssipolitiikkamme voi todella auttaa tukemaan kysyntää, niin kuin myös rahapolitiikkamme pitäisi.
Kertomuksemme johtopäätökset ovat nyt erityisen hyödyllisiä sikäli, että budjettipolitiikka on yhdistettävä rakenneuudistuksiin, ja tältä osin olen samaa mieltä jäsen Berès'n kanssa: meidän on tarkistettava ja mukautettava kansallisia Lissabonin-ohjelmia, kansallisia uudistusohjelmia, ja meidän on myös tarkistettava jäsenvaltioiden vakaus- ja lähentymisohjelmia ja mukautettava niitä, jotta ne vastaavat nykytilannetta. Keskustelemme tästä tulevina kuukausina, ja tästä syystä, kuten tiedätte, komissio esittelee 26. syyskuuta toimintasuunnitelman, joka sisältää tavoitteita, välineitä, menettelytapoja ja lupauksia. Tässä suunnitelmassa tuodaan esiin, että kansallisia ohjelmia on mukautettava kansallisten menettelytapojen yhdistämiseksi ja niiden lähentämiseksi ja yhtenäistämiseksi EU:n strategian, menettelytapojen ja välineiden kanssa. Olen samaa mieltä teidän kanssanne ja mietinnön kanssa siitä, että meidän on vahvistettava euron sekä talous- ja rahaliiton ulkoisia vaikutuksia.
Kuten puheenjohtaja Juncker hyvin tietää, tarvitsemme strategian suhteessa monenvälisiin organisaatioihin ja muihin suuriin toimijoihin voidaksemme puolustaa etujamme, jotka liittyvät valuuttaamme ja talous- ja rahaliittoomme, ja siten Euroopan unionin taloudellisia etuja.
Tämän strategian pitää perustua periaatteisiin ja ensisijaisiin tavoitteisiin sekä välineisiin, joiden avulla toteutetaan toimia, jotka tarjoavat meille mahdollisuuden esiintyä yhtenäisinä ja jotka vahvistavat siten jokaisen eurooppalaisen ja erityisesti euroalueen vaikutusvaltaa. Tämä on myös hallinnointikysymys. Olen kanssanne täysin samaa mieltä monista mietintönne sisältämistä hallinnointiin liittyvistä näkökohdista ja toivon, että myös Ecofin-neuvoston ja euroryhmän valtiovarainministerit ovat niistä samaa mieltä.
Lopetan aivan pian, mutta sanon vielä, että jäsen Berès totesi, että komission jäsenen ja komission pitäisi jälleen kiinnittää valtiovarainministerien huomio tämän mietinnön johtopäätöksiin. Eräs Molièren hahmo sanoi, että hän luuli puhuneensa runollisesti mutta olikin tietämättään puhunut proosallisesti. Uskon, että Jean-Claude Junckerin johtamat euroryhmän ministerien keskustelut, Ecofin-neuvoston ministerien keskustelut sekä Washingtonissa käydyt ministerien keskustelut vastaavat täydellisesti komission kertomuksessa ja mietinnössänne asetettuja painopisteitä ja esitettyä koordinointitarvetta, vaikka kaikki keskustelijat eivät luultavasti olekaan asiasta tietoisia.
(Suosionosoituksia)
Jean-Claude Juncker
euroryhmän puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Berès, hyvä jäsen Langen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää aluksi kumpaakin esittelijää heidän laatimastaan mietinnöstä, koska kerran luemme sitä ja käymme siitä keskustelua. Tämä mietintö on hyvä, ja sillä varmistetaan riittävän hyvin, että me pysymme tulevina kuukausina kiireisinä.
Olen samaa mieltä analyysista, joka esitetään jäsen Berès'n ja jäsen Langenin mietinnössä, jossa arvioidaan yhteisvaluutan kymmentä ensimmäistä vuotta. Minulla ei ole mitään lisättävää heidän mietintöönsä, enkä halua poistaa siitä mitään. Lisäksi Euroopan parlamentin suuri enemmistö kannattaa tätä mietintöä - ainakin sillä perusteella, mitä komissio sanoi siitä. Huomaan, että parlamentti on yhteisvaluutasta paljon innostuneempi nyt kuin 12-13 vuotta sitten tai edes kymmenen vuotta sitten, ja meidän on oltava asiasta iloisia.
Taloudellisista eroista, rakenneuudistusten välisistä eroista ja yhteneväisyyksistä ja julkisen talouden hoidosta haluan aivan aluksi huomauttaa, etten ymmärtänyt, mitä mietinnössä tarkoitettiin, kun siinä sanottiin, etteivät tulokset vastaa niitä odotuksia, joita oli silloin, kun yhteisvaluutta otettiin käyttöön. Minulla ei ole tiedossani yhtäkään kvantitatiivista raporttia euroalueen eri jäsenvaltioiden välisistä eroista. Koska tällaista raporttia ei ole, tämä huomautus riippuu täysin olosuhteista, enkä ymmärtänyt sitä. Olen kuitenkin samaa mieltä siitä, että näillä eroilla on ajoittain taipumus kasvaa. Tämä ei ole kuitenkaan toistaiseksi uhannut euroalueen yhtenäisyyttä, mutta jos erot jatkuvat, ne voivat vahingoittaa alueen yhtenäisyyttä pitkällä aikavälillä.
Muutoin meidän pitäisi olla iloisia siitä, että Eurooppa - Euroopan unioni yleisesti ja euroryhmä erityisesti - jolla on nyt selvitettävänään yksi vakavimmista kriiseistä vuosikymmeniin, on hoitanut nykyistä kriisiä asiantuntevasti erityisesti välttämällä virheitä, joita Euroopassa tehtiin 1970-luvulla. Se, ettemme ole toistaneet samoja virheitä, ei ole mikään pieni asia, koska talouden ja politiikan näkökulmasta se on auttanut meitä estämään kriisiä kasvattamasta rahaliiton sisäisiä eroja ja heikentämästä sen yhtenäisyyttä.
Tosiasia on se, että ajauduttuamme näin suureen kriisiin, joka laajenee jatkuvasti reaalitalouteen, Euroopan unionin on vastattava siihen vahvalla ja koordinoidulla talouspolitiikalla, ja meidän on pohdittava, mikä olisi paras tapa toteuttaa tämä, ottaen huomioon yhtäältä käsite- ja sääntelykehyksemme - viittaan nyt vakaus- ja kasvusopimukseen sekä Lissabonin strategiaan - ja toisaalta kriisin vakavuuden, sillä sen vaikutukset ovat paljon vakavammat kuin mitä muutama kuukausi sitten kuvittelimme.
Maailman toiseksi suurimman valuutan luominen tuo varmasti etua, mutta se tuo mukanaan myös velvoitteita. Saimme Washingtonissa viime perjantaina ja lauantaina järjestetyssä G20-kokouksessa muistutuksen omista velvoitteistamme ja muiden velvoitteista. Meidän on hyödynnettävä mahdollisimman hyvin nämä joulukuun Eurooppa-neuvostoa edeltävät kolme viikkoa hioaksemme taidolla EU:n strategiaa ja estääksemme erilaiset kansalliset reaktiot. Nämä erilaiset reaktiot ovat tietenkin meille uhka. Minusta on liikuttavaa kuunnella talouspolitiikan koordinoinnista esitettyjä ja toistettuja pyyntöjä, jotka esitetään pääasiassa Voltairen kielellä.
Haluaisin, että talouspolitiikan koordinointia pyytäneet näyttäisivät ennen kaikkea esimerkkiä ja osoittaisivat sanojensa vilpittömyyden. Olen huomannut, että monet euroalueen eri jäsenvaltioiden hallitukset tarttuvat ahneesti ja oikeutetusti maansa autoteollisuuden kohtaamiin ongelmiin. Toivoisin, että ne, jotka puhuvat autoteollisuudesta ja jotka puhuvat jatkuvasti talouspolitiikan koordinoinnista, koordinoisivat kansallisia toimiaan, kun on aika toteuttaa autoalaa koskevia aloitteita. Kaikki muu on turhanpäiväistä. Ryhtykää todella koordinoimaan ja osoittakaa konkreettisella esimerkillä sanojenne vilpittömyys.
(Suosionosoituksia)
Rahapolitiikasta totean sen, että tiedätte, miten arka olen sanomaan siitä mitään - en sano siitä sanaakaan, paitsi sen, että uskon yhä, että Euroopan keskuspankki toimi viime kuukausina todella esimerkillisellä tavalla.
Esittelijänne ovat käsitelleet mietinnössään myös rahoitusmarkkinoiden yhdentämistä ja valvontaa. G20-kokouksessa meille asetettiin kunnianhimoinen etenemissuunnitelma. Nyt G20:n ja siten Euroopan unionin ja euroryhmän jäsenten on toteutettava sen pohjalta konkreettisia toimia. Muistanette varmasti, että euroryhmän ja EU:n jäsenvaltiot pyysivät ensimmäisinä, että ottaisimme tästä kriisistä opiksemme, enkä halua jättää tätä episodia käsitteleviä muistelmiani myöhemmäksi. Me - euroryhmän vastuuhenkilöt - olemme toistaneet samaa neljän vuoden ajan Japanin ja Yhdysvaltojen valtiovarainministereille ja olemme kiinnittäneet amerikkalaisten ystäviemme huomion sekä heidän kaksoisvajeensa riskeihin että riskien järjestelmällisen aliarvioinnin aiheuttamiin riskeihin, erityisesti kiinteistöjen tapauksessa.
Monet meistä pyysivät kahden vuoden ajan jokseenkin suorasukaisesti G7-kokouksessa ja erityisesti Saksan toimiessa G7:n puheenjohtajana rahoitusmarkkinoiden laajempaa sääntelyä. Minun on vaikeaa hyväksyä sitä, että ne, jotka vastustivat tätä aikaisemmin, antavat nyt sen kuvan, että he johtavat EU:n toimia. Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset saivat niin paljon aikaa kuin ne tarvitsivat hyväksyäkseen euroryhmän ehdotukset rahoitusmarkkinoiden sääntelyn parantamisesta, mutta ne eivät halunneet ryhtyä siihen. Niiden ei pitäisi antaa nyt sellaista kuvaa, että ne johtavat muita.
Ajatukseni euroalueen laajentumisesta eivät eroa millään tavalla siitä, mitä esittelijänne ovat sanoneet. Haluan vain todeta, että euroalueen jäsenyys on tietenkin etu, tilaisuus, mutta siihen liittyy myös velvoitteita, joista osa on täytettävä ennen kuin euroalueeseen liittyminen on edes mahdollista.
Tämä täysin ymmärrettävä into muodostaa uusi G7 aiheuttaa kuitenkin ongelmia, jotka liittyvät euroalueen ulkoiseen edustukseen. Olemme euroryhmässä pyytäneet aina, että Euroopan unionilla ja euroryhmällä olisi näkyvämpi asema G20-kokouksessa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa (IMF) ja rahoitusmarkkinoiden vakautusrahastossa. Me euroryhmässä pyysimme ensimmäisinä komissiolle pysyvää paikkaa G20-kokouksessa. Tämä ei kuitenkaan estänyt komission puheenjohtajaa vaatimasta euroryhmän puheenjohtajan tehtävää - ja tämän seuraukset näemme myöhemmin. Uskomme kuitenkin, että Euroopan keskuspankin ja komission pitäisi olla edustettuna pysyvästi G20-kokouksessa, samoin kuin myös euroryhmän, edustipa sitä sitten euroryhmän puheenjohtaja, joka yrittää vaatimattomasti johtaa valtiovarainministerien työtä - mistä presidentti Sarkozy muuten huomautti, etteivät ministerit ole tehtävänsä tasalla - tai joku muu. En pyri valtiovarainministerien työtä johtavan euroryhmän puheenjohtajan tehtäviin saadakseni siitä itse iloa ja kunniaa - jota tuskin riittää loputtomasti - vaan teen niin velvollisuudentunnosta. Jos muut katsovat, että he hoitaisivat näitä tehtäviä paremmin, he saavat tehdä niin, mutta heidän pitäisi hoitaa niitä tulevina vuosina yhtä tarmokkaasti kuin millaisen vaikutelman he antavat tällä hetkellä halustaan tehdä niin.
Talous- ja rahaliiton taloudellisista välineistä ja ryhmämme hallinnoinnista totean, että katson meidän edistyneen parin viimeisen vuoden aikana huomattavasti, mutta kun keskustelemme kansainvälisestä valuuttapolitiikasta ja rahapolitiikasta, on mahdotonta ajatella, etteivät ne, jotka vastaavat yhteisestä valuutta- ja rahapolitiikastamme, edustaisi poliittisesti ja rahataloudellisesti maailman toiseksi suurinta valuuttaa.
Jos haluamme euroryhmän valtiovarainministerien hoitavan kunnolla talous- ja rahaliiton talouspuolta, monien valtion tai hallitusten päämiesten on annettava valtiovarainministereilleen tarvittavat ohjeet. Kuten tiedätte, Luxemburgissa tämä ei ole minkäänlainen ongelma.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Arvoisa puheenjohtaja Juncker, kiitän teitä lämpimästi paitsi tästä selonteostanne myös työstä, jota olette tehnyt sitoutuneesti tämän asian parissa euroryhmän puheenjohtajana.
Jean-Pierre Audy
Arvoisa puhemies, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aivan aluksi kiittää kollegoitani, jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia, heidän laadukkaasta mietinnöstään ja siitä, että he ovat sisällyttäneet siihen kansainvälisen kaupan valiokunnan esittämät tarkistukset.
Nyt, kun talous- ja rahaliiton perustamisesta on kulunut kymmenen vuotta, liittoa on pidettävä eurooppalaisena menestystarinana, josta meidän pitäisi olla ylpeitä. Kukaan ei voi kiistää - ja monet tutkimukset ovat osoittaneet - että rahapolitiikan ja kauppapolitiikan välillä vallitsee todellakin yhteys ja että tästä syystä kansainvälisen kaupan kestävä kasvu edellyttää vakaan valuutan myönteistä vaikutusta.
Euron käytön lisääntyminen kansainvälisenä valuuttana hyödyttää euroalueen jäsenvaltioita, koska sen ansiosta eurooppalaiset yritykset voivat pienentää valuuttariskiään ja parantaa kansainvälistä kilpailukykyään.
Vaikka se, että Euroopan keskuspankki on asettanut hintavakauden päätavoitteekseen, on lisännyt luottamusta euroon, kukaan ei voi kuitenkaan tosissaan kiistää sitä, että inflaatio on maailmanlaajuinen tosiasia ja että avoimessa markkinataloudessa tätä maailmanlaajuista ilmiötä ei voida torjua pelkällä EU:n rahapolitiikalla.
On selvää, että euron vaihtokurssit ovat olleet liian korkeat liian kauan ja että ne ovat vaikuttaneet sisämarkkinoihin haitallisesti erityisesti rajoittamalla vientiä ja tukemalla tuontia. Monet tuottajat ovat tuoneet esiin huolensa asian suhteen. Kansainvälisen kaupan valiokunnan tilaaman tutkimuksen mukaan EKP:n vahvan kurssin politiikka on maksanut meille muutaman viime vuoden ajan 0,5 prosenttiyksikön kasvun vuodessa.
Siksi mielestäni on valitettavaa, ettei komissio ole analysoinut tarkemmin euron kansainvälistä asemaa ja sen vaikutuksia sisämarkkinoihin kansainvälisen kaupan näkökulmasta.
EU:n jotkin kumppanit harjoittavat rahapolitiikkaa, joka tähtää valuutan aliarvostukseen. Tämä horjuttaa kohtuuttomalla tavalla kaupankäyntiä. Tällaista rahapolitiikkaa voitaisiin pitää kansainvälisen kaupan tullien ulkopuolisena esteenä. Tätä taustaa vasten ehdotamme tutkimuksen tekemistä mahdollisuudesta perustaa rahariitoja ratkaiseva elin, jonka esikuvana voitaisiin käyttää Maailman kauppajärjestön vastaavaa elintä.
Tämä elin toimisi IMF:n alaisuudessa, ja se voisi auttaa vakauttamaan kansainvälisen valuuttajärjestelmän, pienentämään väärinkäytöksien riskiä ja palauttamaan maailmanmarkkinoita kohtaan tunnetun luottamuksen, jota maailmanmarkkinoilla tarvitaan.
Kannatan komission ehdotusta EU:n yhteisten rahapoliittisten kantojen kehittämisestä hankkimalla euroalueelle pysyvä paikka kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja -foorumeissa.
Lopuksi totean, että mielestäni on ikävää, ettei mietintö sisällä ajatusta talousasioista vastaavasta hallituksesta. Arvoisa puheenjohtaja Juncker, tässä ei ole kyse vilpittömyydestä. Kyse on yhteisön välineiden organisointia koskevasta poliittisesta ehdotuksesta.
Hallitukset ratkaisivat muinoin suuret kansainväliset levottomuudet sotimalla. Me käymme nyt taloudellista ja sosiaalista sotaa, mutta sen sijaan, että ihmiset menehtyisivät, he jäävät vaille työtä, emmekä enää edes kunnolla tiedä, kuka vihollinen on.
Tästä syystä me emme saa olla naiiveja, vaan meidän on tehtävä uupumatta työtä talous- ja sosiaaliasioista vastaavan eurooppalaisen hallituksen luomiseksi. Tämä ei varmastikaan vielä itsessään riitä, mutta se on EU:n sosiaalisen markkinatalouden menestyksen ehdoton edellytys.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän kovasti esittelijää hänen huomioistaan, jotka koskivat euron tulevaisuutta ja kaikkia asiaan liittyvä politiikanaloja, ja haluan kertoa hänelle, että hänellä on valiokunnan laaja tuki.
Kiitän myös muita osallistujia, erityisesti puheenjohtaja Junckeria, joka edusti Euroopan unionia Kansainvälisen valuuttarahaston kokouksessa Washingtonissa ja teki siellä hyvää työtä. Olimme hänestä ylpeitä. Arvoisa puheenjohtaja Juncker, älkää antako kielteisten keskustelujen lannistaa teitä, vaan jatkakaa tätä varsin menestyksekästä työtänne.
Kymmenen vuotta sitten minulla oli kunnia puhua eurosta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, ja sanoin tuolloin, että "kielteisiä kommentteja uhmaten eurosta tulee vahva". Viittasin esimerkiksi tulevan liittokansleri Schröderin sanoihin, sillä hän totesi tuolloin euron olevan sairaalloinen keskonen. Me kiistimme tämän - mielestäni onnistuneesti.
Euro saatettiin loppujen lopuksi maailmaan tiukan ja johdonmukaisen fitness-politiikan mukaisen, monta vuotta kestäneen dieetin jälkeen, ja se on ollut menestys. En halua ryhtyä siihen taas uudelleen. Tuolloin neuvoston puheenjohtajana toimi Gordon Brown, ja hän totesi silloin varsin selvästi, että Euroopan parlamentti oli toiminut merkittävässä tehtävässä historiallisessa prosessissa rahaliiton luomiseksi. Myös muut henkilöt käyttivät puheenvuoron, esimerkiksi Jacques Santer ja myös Wilfried Maartens, joka kutsui tuolloin euroalueen maita - joita oli aluksi 11, sitten 15 ja tämän jälkeen 16 - rohkean Euroopan edelläkävijöiksi.
Katson, että tulevaisuudessa me tarvitsemme EU:ssa rohkeutta voidaksemme jatkaa menestyksekästä työskentelyämme ja pitääksemme puoliamme muita suurvaltoja - Yhdysvaltoja, Aasiaa ja muita maailmanmahteja - vastaan onnistuneesti euron avulla. Maailmanlaajuiset euromääräiset valuuttavarannot ovat paras mahdollinen todiste euron ja euroalueen menestyksestä.
Elisa Ferreira
Arvoisa puhemies, haluan kiittää paitsi esittelijöitä myös komissiota sen aloitteesta laatia tämä teksti, jossa tarkastellaan talous- ja rahaliiton kymmentä ensimmäistä vuotta. Tämä on strateginen teksti, ja asian tarkasteleminen oli hyvin tärkeää.
Kuten täällä on tänään todettu, euro on kiistaton menestystarina. Euro on osoittautunut vahvaksi ja vakaaksi valuutaksi Lissabonista Helsinkiin ja Dublinista Bratislavaan - jopa nyt voimakkaan myllerryksen aikana. Tämän kerhon laajentaminen on selvästikin hyvin tärkeää.
Eurooppa-hankkeen vakautta koetellaan kuitenkin nyt päivittäin monella muulla tavalla. Kuten täällä on todettu, euro on tärkeä rahoitusjärjestelmän toiminnalle. Silti jopa komission tekstissä esitetään selvästi sellainen perustavanlaatuinen johtopäätös, ettei tämä menestys ole tuottanut vastaavalla tavalla reaalitalouden kasvua eikä sosiaalista tai spatiaalista lähentymistä. Päinvastoin komissio toteaa selvästi, että erot ovat kasvaneet voimakkaasti yhteisen valuutan kymmenen ensimmäisen vuoden aikana.
Nämä erot vaikuttavat kotimaani alueisiin, erityisesti Pohjois-Portugaliin, sekä muiden jäsenvaltioiden muihin alueisiin. Yhteinen rahapolitiikka, erityisesti hyvin vahva valuuttakurssi, on vaikuttanut voimakkaammin niihin alueisiin, jotka ovat muita alttiimpia kansainväliselle kilpailulle, sekä alueisiin, joilla on eniten vientiä.
Rahoitusmarkkinoiden sääntelyn purkamisesta johtuva kriisi vaikuttaa nyt vakavalla tavalla reaalitalouteen ja pahentaa monien alueiden kansalaisten tilannetta entisestään. Kansainväliselle kilpailulle alttiit alueet, pk-yrityksistä riippuvaiset alueet sekä alueet, joille luoton saatavuus on hyvin tärkeää, joutuvat nyt tämän prosessin uhreiksi, ja laman uhka kasvaa.
Euron menestys riippuu siitä, kuinka paljon EU:n kansalaiset luottavat siihen. EU:n vahvimmat jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet toimiin elvyttääkseen kansantalouksiaan. Viittaan erityisesti autoteollisuuden alalla toteutettuihin aloitteisiin. Euroopan unionissa on kuitenkin kyse enemmästä. EU:n on oltava paljon enemmän kuin pelkkä enemmän tai vähemmän koordinoitujen kansallisten politiikkojen summa. Meidän on tullut aika tehdä eurosta yksi EU:n keskeisistä välineistä, joilla turvataan valuutan ja reaalitalouden vakaus. Euron rinnalle on saatava mekanismeja, joilla turvataan keskeisen tavoitteen saavuttaminen eli sosiaalinen ja alueellinen lähentyminen, koska Eurooppa-hankkeessa on pohjimmiltaan kyse juuri siitä.
Nyt on kiistatta tähdellisempää ja ajankohtaisempaa keskustella talouspolitiikan koordinoinnista euroalueella. Kansallisten politiikkojen koordinointi ei kuitenkaan riitä. Meidän on tehtävä enemmän. Lissabonin strategiamme, joka on puhtaasti kansallisten aloitteiden summa, ja vakaus- ja kasvusopimuksemme, joka asettaa erilaisia paineita eri maille, jotka käyttävät ja noudattavat sitä, ovat rajoituksia, minkä lisäksi käytettävissämme olevat määrärahat ovat rajalliset.
Kriisit luovat mahdollisuuksia. Rahaliitto voidaan säilyttää vain, jos jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten hyvinvoinnissa tapahtuu lähentymistä kansalaisten synnyinpaikkaan katsomatta. Kuinka muuten voimme saada kansan tukemaan yhteisvaluuttaa? Komission on toimittava oman diagnoosinsa mukaisesti, ja siksi me odotamme innolla niitä konkreettisia ehdotuksia, joita komission on määrä esittää 26. marraskuuta parlamentille ja EU:n kansalaisille.
On hyvin tärkeää, että tämä kriisi johtaa EU:ssa uuteen vaiheeseen, jossa rahoitusjärjestelmän vakauttamisen ja vahvistamisen lisäksi luodaan todellista vaurautta, joka perustuu koheesioon ja kansalaisuuden käsitteeseen, joka on luonteeltaan myös taloudellinen.
Wolf Klinz
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme keskellä vakavinta talouskriisiä vuosikymmeniin, ja Euroopan keskuspankki ja euro ovat toistaiseksi selvinneet tästä koetinkivestä erinomaisesti. EKP on toiminut nopeasti ja määrätietoisesti kriisin torjumiseksi ja hoitanut tehtävänsä paremmin kuin muutamat muut keskuspankit. Siten se on osoittanut vaikuttavalla tavalla kykynsä hallita kriisiä vaikeina aikoina. Euro on osoittautunut vahvaksi valuutaksi, mikä on auttanut pitämään euroalueen vakaana, ja olemme jopa kyenneet ojentamaan auttavan käden täsmätoimenpiteiden muodossa tietyille euroalueen ulkopuolisille maille.
Talousasioista vastaavaa hallitusta koskevassa pyynnössä ei oteta huomioon sitä, että yksittäisten jäsenvaltioiden politiikkojen koordinoimiseksi ja yhdenmukaistamiseksi on jo tehty ja tehdään paljon. Arvoisa puheenjohtaja Juncker, saavutukset tällä alalla ovat erityisesti teidän ansiotanne, ja haluan siksi käyttää tämän tilaisuuden lausuakseni teille erityiset kiitokset.
Euroalueen ulkopuoliset maat, kuten Tanska ja Unkari, oppivat nyt kantapään kautta, kuinka kalliiksi euroryhmän ulkopuolella oleminen ja euron suojaa vaille jääminen voi käydä. Maat, jotka ovat aikaisemmin vastustaneet euroalueeseen liittymistä, esimerkiksi Tanska ja Ruotsi, ovat nyt muuttamassa mieltään ja harkitsevat liittymistä muutaman vuoden sisällä.
Rahoituskriisi osoittaa myös, kuinka tiiviit rahoitusjärjestelmien keskinäiset yhteydet ovat ja miten haavoittuvia ne ovat. Siksi on meidän oman etumme mukaista, että euroalueen ulkopuolella olevat maat liittyisivät euroon mahdollisimman pian ja että opt out -mahdollisuutta käyttäneet maat muuttaisivat mielensä. Emme voi kuitenkaan tehdä niille myönnytyksiä, jotka ovat ristiriidassa liittymiskriteerien kanssa. Euroopan talous- ja rahaliitto on vakaa alue, jolla on selvät liittymiskriteerit, eikä tätä pidä vesittää. Ainut asia, jota voisi olla syytä punnita, on se, ettei inflaation tapauksessa vertailukohtana käytettäisi Euroopan unionin kolmea parasta maata, vaan sen sijaan tarkasteltaisiin koko euroaluetta, koska kyseessä on nyt aiempaa suurempi kerho, jossa on 16 jäsentä.
Sen jälkeen, kun vakaus- ja kasvusopimusta tarkistettiin muutama vuosi sitten, se on ollut riittävän joustava vastatakseen asianmukaisesti taloudellisen epätasapainon aikoina haasteisiin, esimerkiksi nykyisen kriisin mukanaan tuomiin haasteisiin. Siksi olisi virhe yrittää heikentää ja muuttaa sopimuksen vaatimuksia.
Kriisi on tehnyt myös varsin selväksi sen, että liialliset vajeet, kuten Yhdysvaltojen vajeet, eivät ole pitkällä aikavälillä kestäviä, ettei talouskehityksen perustaminen valtaviin lainoihin ole toimiva ratkaisu ja ettei siksi talouden jatkuvaan vakauttamiseen tähtääville toimenpiteille ole vaihtoehtoa. Suhtaudumme luottavaisesti siihen, että toisin kuin mitä rahoitusmarkkinoista puhutaan tällä hetkellä ja vastoin tiedotusvälineiden tyrkyttämää käsitystä rahoituskriisi viime kädessä vahvistaa rahaliittoa, ei heikennä sitä.
Eoin Ryan
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia työstä, jota he ovat tehneet laatiessaan tätä hyvin tärkeää mietintöä. Se on erinomainen mietintö, joka on otettava huomioon.
Kun tätä aihetta käsiteltiin ensi kerran valiokunnissa, taloustilanteemme oli varsin toisenlainen. Yhdysvaltojen subprime-kriisi oli alkanut, mutten usko kenenkään aavistaneen sen seurauksia ja sitä, miten laajasti se vaikuttaisi koko maailman rahoitusmarkkinoihin.
Taloustilanteen heikentyessä keskustelujemme sävy talous- ja raha-asioiden valiokunnassa on muuttunut. Tämä kriisi on maailmanlaajuinen, ja siitä selviäminen edellyttää koordinoituja maailmanlaajuisia toimia, joten pidän viikonloppuna tehtyä aloitetta ja sen tulosta varsin myönteisinä. Työtä on jäljellä vielä paljon, mutta mielestäni tämä on oikein hyvä alku.
Euron tuoma vakaus, erityisesti korkojen ja valuuttakurssien osalta, on Irlannille tärkeä seikka, joka on auttanut meitä selviämään myllerryksestä. Emme ole selvinneet vahingoitta, mutta olemme kuitenkin jaloillamme.
Jos vielä joku Irlannissa tai muualla euroalueella tai EU:ssa epäilee euroalueen jäsenyyden etuja, kehotan häntä suuntaamaan katseensa Luoteis-Eurooppaan ja seuraamaan, mitä Islannissa tapahtuu.
Missä Irlanti olisi nyt, jos irlantilaiset olisivat kuunnelleet niitä, jotka vastustivat paitsi Lissabonin sopimusta myös Maastrichtin ja Nizzan sopimuksia? Olisimme ulkopuolella. Emme kuuluisi euroalueeseen, ja taloutemme olisi kärsinyt suurta vahinkoa, koska meillä ei olisi ollut sitä vakautta, jonka euro on tuonut maallemme.
En odota vastausta Sinn Féinin kaltaisilta puolueilta, jotka ovat jatkuvasti vastustaneet EU:ta ja toteuttamiamme toimia, mutta olen todella sitä mieltä, että niiden on nyt aika kertoa, mitä ne tarkalleen ajattelevat ja mitä mieltä ne ovat koko EU:sta ja taloutemme tulevaisuudesta.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan ryhmäni puolesta kiittää jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia heidän laatimastaan tärkeästä mietinnöstä. Sen 62 kohtaa ja 14 tiivistä sivua antavat paljon ajattelemisen aihetta. Haluan hyödyntää sitä, että euroryhmän puheenjohtaja ja komission jäsen ovat täällä läsnä, ja esittää heille jälleen ryhmäni puolesta useita huomioita asioista, joita pitäisi mielestäni käsitellä tarkemmin kuin tässä mietinnössä.
Ensimmäinen huomioni koskee euron valuuttakurssipolitiikkaa. Myönnän, etten edelleenkään ymmärrä, onko meillä euron valuuttakurssipolitiikkaa suhteessa muihin kansainvälisin valuuttoihin ja käydäänkö G20-kokouksessa tai muualla keskustelua siitä, millä tavalla Yhdysvaltojen hyvin suuret vajeet jatkossa rahoitetaan.
Toinen asiani koskee koordinointia. Katson, että euro on menestystarina erityisesti poliittisesti, koska se antaa Euroopan unionille poliittisen suurvallan aseman. Katson silti myös, ettei sen koordinointi suju kovin hyvin, ja tämä käsitykseni perustuu ainakin kolmeen seikkaan.
Niistä ensimmäinen liittyy verotukseen. Tiedätte, mitä mieltä Vihreiden / Euroopan vapaan allianssin ryhmä on asiasta. Kannatamme verokilpailua EU:ssa, nimenomaan oikeudenmukaista verokilpailua. Katsomme, että olemme pahasti jäljessä veroparatiisien torjumisessa - myös Euroopan unionissa - ja katsomme, että olemme pahasti jäljessä korkotulojen verotusta koskevan direktiivin laajentamisen suhteen.
Toinen seikka liittyy budjettipolitiikan koordinointiin. Tältä osin panen merkille, että kaikki jäsenvaltiot ovat käynnistämässä "elvytyssuunnitelmia". Euroopassa Dominique Strauss-Kahn on esimerkiksi sanonut, että tähän pitäisi varata yksi prosentti yhteisön BKT:stä. Tämä määrä vastaa miltei EU:n vuosibudjettia. Mikä on meidän kantamme tähän mielipiteeseen? Koordinointi ei mielestäni suju kovin hyvin, ja lisäksi katson, että vastaukset, joita annatte tarkistetun vakaus- ja kasvusopimuksen suhteen, eivät myöskään ole riittäviä eivätkä vastaa edessämme olevaa haastetta.
Lopuksi kolmas seikka, jonka suhteen koordinointi on mielestäni heikkoa ja puutteellista, on eri EU:n jäsenvaltiossa harjoitettu palkkapolitiikka. Todellisuudessa Saksa on saanut viimeisten kymmenen vuoden aikaiset tuloksensa aikaan harjoittamalla palkkapolitiikkaa, josta - Saksan talouden koon vuoksi - koko euroalueen dynamiikka on saanut alkunsa. Uskon tämän aiheuttavan ongelmia niin sisäisen kysynnän kannalta kuin tiettyjen ammattiryhmien palkkatason kannalta työpaikkojen epävarmuudesta puhumattakaan.
Arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, odotan teiltä ja edustamaltanne valtiovarainministerien neuvostolta näissä kolmessa asiassa enemmän kunnianhimoa tulevaisuudessa, koska puhumme myös tulevista haasteista.
Sahra Wagenknecht
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, näin kymmenen vuotta rahaliiton perustamisen jälkeen EU on keskellä suurta kriisiä. Pankit romahtavat, tai niitä tuetaan kansallisista talousarvioista miljardeilla euroilla. Markkinat romahtavat, ja miljoonat ihmiset pelkäävät työpaikkojensa ja tulevaisuutensa puolesta.
Markkinoiden romahduksen lisäksi myös vallassa olevat poliitikot eivät ilmeisesti kykene ottamaan opiksi virheistään. Katsomme, että talous- ja rahaliittoa perustettaessa tehtiin vakavia virheitä. Yksi näistä virheistä oli erottaa raha- ja finanssipolitiikka rakenteellisesti toisistaan: yhteistä valuuttaa ei voi luoda yhtenäistämättä samalla vero- ja menopolitiikkaa tai ainakaan niiden suuria linjoja. Minusta vaikuttaa siltä, että taloudelliset erot ovat kasvaneet euroalueella valtavasti. Meidän on nyt todellakin koordinoitava paremmin talouspolitiikkaa ja erityisesti veropolitiikkaa. Tarvitsemme tehokkaita toimenpiteitä, joilla torjumme verojen polkemista. Lisäksi veroparatiisit on suljettava ja pääomanliikkeitä on ryhdyttävä vihdoin jälleen valvomaan.
Toinen suuri virhe liittyy mielestämme vakaus- ja kasvusopimuksen rakenteeseen. Tällaisina aikoina jokainen, joka pitää talousarvion vakauttamista tärkeänä, elää ilmeisestikin aivan toisella planeetalla: mikään ei olisi tuhoisampaa kuin reagoida tähän talouskriisiin tällä hetkellä ilman selviä säästöohjelmia. Vakaussopimus on osoittautunut selvästi virheeksi. Se pitäisi korvata eurooppalaisella yhteisvastuun ja kestävän kehityksen strategialla. Meidän on mielestämme ryhdyttävä toteuttamaan mittavia investointeja julkisen infrastruktuurin uudistamiseksi ja sosiaalisesti heikommassa asemassa olevien ryhmien elämänlaadun parantamiseksi Euroopassa.
Kolmas virhe liittyy mielestämme itse Euroopan keskuspankin rakenteeseen. EKP ei kuulu demokraattisen valvonnan alaisuuteen, ja sen ainoana tavoitteena on hintavakaus. Kannatamme EKP:n demokraattisen valvonnan aloittamista ja kehotamme muuttamaan EKP:n rahapoliittista tehtävää siten, että tulevaisuudessa kasvulle ja työllisyydelle annetaan vähintäänkin sama painoarvo kuin hintavakaudelle.
Nykyinen kriisi merkitsee myös mahdollisuutta uudistaa EU:n valuutta- ja rahoitusarkkitehtuuria. Emme saa haaskata tätä tilaisuutta.
Nils Lundgren
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (SV) Arvoisa puhemies, jos meillä olisi EU:ssa yhteinen kirjallisuuden viitekehys, aloittaisin puheenvuoroni lainaamalla kuuluisaa ruotsalaista runoilijaa: Dig söver smickrets röst: hör sanningens en gång (Imartelun ääni turruttaa sinut, kuuntele joskus totuuden ääntä). Runomittana on käytetty aleksandriinia ja caesuraa. Molemmat esittelijät katsovat rahaliiton olleen menestystarina. Näin he ovat mukana luomassa euron ympärille myyttiä, jonka juuret eivät ole länsimaisessa kriittisessä ajattelussa.
Totuus eurosta on toisenlainen. Ensinnäkin se on aiheuttanut kymmenen ensimmäisen vuoden aikana valtavat kustannukset kasvun heikentymisen ja työttömyyden lisääntymisen muodossa. Toiseksi rahaliitto ei ole joutunut kovalle koetukselle tätä ennen. Tutkimukset viittaavat siihen, että ulkomaankaupan määrään kohdistuvat vaikutukset voivat olla paljon suuremmat, ehkä jopa 3-4 prosenttia BKT:stä. Toisaalta tämän kaupan kasvun lisäyksen sosioekonomiset hyödyt ovat osoittautuneet varsin vaatimattomiksi: ne ovat ehkä 3-5 promillea BKT:stä, ja tässä on kyse kertaluonteisesta tuotosta. Tästä vaurauden mitättömästä kasvusta on maksettu se hinta, etteivät euroalueen maat ole voineet harjoittaa itsenäistä raha- ja finanssipolitiikkaa. Saksan liittyessä tähän rahaliittoon sen valuutta oli voimakkaasti yliarvostettu. Sen korkotaso on ollut korkea ja finanssipolitiikka liian rajoittavaa.
Kustannukset ovat olleet valtavat. Miten euroalueella menee siis nyt? Kokoon kyhätty tarina menee niin, että euroalueen maat ovat pitäneet tiukasti yhtä ja johtaneet toimia rahoituskriisin torjumiseksi. Tämä on tarua, niin kuin kaikki tietävät. Aloitteen tekivät Yhdistynyt kuningaskunta, joka on rahaliiton ulkopuolella, ja Gordon Brown. Euroalue on seurannut perässä.
Roger Helmer
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Lundgrenia hänen huomautuksistaan ja kyseenalaistaa UEN-ryhmään kuuluvan jäsen Ryanin sanat. Hän kertoi meille euron tuoman vakauden olleen Irlannille suunnaton siunaus. Jos hän olisi seurannut Irlannin talouden lähihistoriaa, hän tietäisi, että euroalueen joustamaton rahapolitiikka on aiheuttanut osaltaan vakavia inflaatio-ongelmia erityisesti asuntomarkkinoilla ja että Irlannin asuntomarkkinoiden kupla on ollut paljon pahempi kuin mitä se olisi ollut, jos Irlanti olisi voinut päättää itse omasta rahapolitiikastaan.
Meille sanottiin, että eurosta olisi suurta etua - että se helpottaisi matkustamistamme ja lisäisi kasvua ja tehokkuutta ja että rahan siirtäminen jäsenvaltioiden välillä helpottuisi nopeasti. Näin ei kuitenkaan ole käynyt. Matkustaminen on kyllä helpottunut, mutta euro ei ole tuonut kasvua eikä tehokkuutta, ja mielestäni rahan siirtäminen euroalueen jäsenvaltioiden välillä on lähes yhtä vaikeaa ja kallista kuin ennenkin.
On käynyt ilmi, että eurohankkeen epäilijät olivat oikeassa. Korkotaso on useimmille maille suurimman osan ajasta väärä. Italian kilpailukyky on ajautunut valtavaan kriisiin: yksikkötyökustannukset ovat siellä 40 prosenttia korkeammat kuin Saksassa. Meille sanotaan, että euro on suuri menestystarina, sillä se on vakaa valuutta. Meidän pitäisikin mennä kysymään johonkin euroalueen vientiyritykseen, mitä siellä ajatellaan euron vahvuudesta. Se aiheuttaa niille valtavaa vahinkoa.
Valuutan menestyksen todellinen mitta on luottamus markkinoilla, ja se mitataan tässä tapauksessa euroalueen valtioiden välisillä joukkovelkakirjalainojen riskilisillä. Viimeksi kun tarkistin asian, Kreikan ja Saksan välinen joukkovelkakirjalainan riskilisä oli yli 150 peruspistettä. Tämä ei ole kestävää. Se osoittaa, että markkinoilta puuttuu kokonaan luottamus euroon. Olennaista ei ole se, kuinka pitkään euro kestää, vaan se, mikä jäsenvaltio jättää sen ensimmäisenä.
Ján Hudacký
- (SK) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan aluksi kiittää kumpaakin esittelijää tasapainoisesta mietinnöstä.
Puhun ensimmäiseksi euroalueen nykyisistä ongelmista. Vaikka euroalueella onkin ollut kymmenen ensimmäisen toimintavuotensa aikana myönteisiä vaikutuksia, se kohtaa uusia haasteita, jotka liittyvät rahoituskriisin ja sitä seuraavan talouden taantuman kohtaamiseen.
Haluan huomauttaa, että monien jäsenvaltioiden hallitukset ovat toteuttaneet markkinoilla tämän uuden tilanteen selvittämisen varjolla epäjärjestelmällisiä sääntelytoimia.
Olen jokseenkin yllättynyt siitä, että tietyt Euroopan unionin edustajat rohkaisevat usein lausunnoissaan jäsenvaltioiden hallituksia toteuttamaan hyödyttömiä rahoitusalan sääntelytoimia, joilla usein ratkaistaan vain tilanteeseen liittyviä sivuseikkoja.
Tämä koskee esimerkiksi vakaus- ja kasvusopimuksen määräysten noudattamista: jotkin hallitukset ovat jo ilmoittaneet, etteivät ne ilmeisesti noudata budjettivajeelle asetettuja ehtoja, ja perustelevat tätä sillä, että Euroopan unioni on kannustanut niitä tekemään niin.
Se, että joidenkin jäsenvaltioiden hallitukset ottavat hallintaansa vaikeuksiin ajautuneita rahoituslaitoksia, luo vaarallisen ennakkotapauksen millä tahansa alalla toimivien yksityisyritysten pakkolunastuksesta tilanteessa, jossa ne eivät halua mukautua epäjärjestelmällisiin sääntely- ja syrjintätoimenpiteisiin, joita toteutetaan esimerkiksi inflaation pitämiseksi matalana.
Joidenkin taloudenalojen, kuten autoteollisuuden, valtavat rahoitustoimenpiteet herättävät kysymyksiä siitä, vääristävätkö tällaiset toimet liikaa markkinoita ja ovatko ne syrjiviä muita aloja kohtaan.
Näitä hyvin haasteellisia tapahtumia on vaikeaa hallita ilman EU:n tai euroalueen selvää ja huolellista koordinointia ja selviä sääntöjä.
Kehotan siksi Euroopan komission, Euroopan keskuspankin ja muiden asiaan kuuluvien EU:n toimielinten edustajia ottamaan harkitun ja yhteisen kannan etsiessään parasta mahdollista ratkaisua näinä vaikeina aikoina, kun koko Euroopan talous on taantumassa.
Lyhyellä aikavälillä liiallinen sääntely ja hallitusten puuttuminen vapaiden markkinoiden toimintaan saattaa estää tilapäisesti talouden romahduksen syvenemisen EU:ssa, mutta keskipitkällä aikavälillä se ei varmastikaan anna talouskehitykselle sen kipeästi kaipaamaa sysäystä.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Almunia, hyvät parlamentin jäsenet, talous- ja rahaliitto on tuonut Euroopan yhtenäistymisprosessiin uuden ulottuvuuden. Sen hallinnointi perustuu kahteen epäsymmetriseen pilariin: rahaliittoon, joka on luonteeltaan federatiivinen, ja talouden koordinointiin, joka on hallitusten välistä. Molempien on taattava kansalaistemme vaatima vakaus, kasvu, oikeudenmukaisuus ja kestävyys.
Arvio euroalueen ensimmäisistä kymmenestä vuodesta on myönteinen. Tämän todistaa se, että euroaluetta pidetään enenevässä määrin jäsenvaltioiden suojana ja turvana. Meidän on kuitenkin mentävä pidemmälle ja monipuolistettava sen toimintaa. Tämä on tarpeen, jotta voimme kohdata globalisaation, ilmastonmuutoksen ja väestön ikääntymisen mukanaan tuomat haasteet sekä nykyisen talouskriisin, joka edellyttää toimintatapojemme parantamista. Se on myös tarpeen, jota voimme torjua ensimmäistä kertaa ilmenevää taantumaa.
Euro ei voi toimia pelkkänä turvaa tuovana ankkurina, vaan sen on oltava myös kasvua lisäävä moottori. Euroalueen ja talous- ja rahaliiton täytyy kyetä vastaamaan näihin haasteisiin.
Haluan kiittää esittelijöitä heidän tekemästään erinomaisesta työstä ja erityisesti siitä, että he ovat sisällyttäneet mietintöön kaksi ehdotustani. Niistä ensimmäinen koski sitä, että rahapolitiikkamme määritelmään - sekä talous- että rahapilariin - sisällytettäisiin ajatus siitä, että tarvitsemme rahoitusanalyysin voidaksemme määritellä tämän politiikan asianmukaisesti. Määritelmässä on otettava huomioon rahapolitiikan siirrot, luotto- ja rahavarojen kehitys, uusien tuotteiden erityispiirteet sekä riskien ja likviditeetin keskittyminen.
Toiseksi meidän on otettava huomioon jäsenvaltioiden väliset erot, jotka kasvavat laajentumisprosessin myötä. Monissa tapauksissa "yhden koon" rahapolitiikka ei sovi yhteen eri maiden tilanteen kanssa. Siksi sitä pitäisi mukauttaa ottamalla käyttöön rahoitusvälineitä niille maille, joissa "yhden koon" politiikalla voi olla supistavia vaikutuksia, koska kasvuvaikutukset voidaan korjata helposti veropolitiikalla.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Arvoisa puhemies, kriisien sanotaan tuovan esiin kaikki taloudellisten ja institutionaalisten rakenteiden heikot kohdat. Minun on myönnettävä, että epäilin aiemmin hiukan, että suuremman huomion kiinnittäminen euroalueen maihin loisi edellytykset kahden nopeuden Euroopan syntymiselle ja että kehittyvien talouksien, kuten Liettuan talouden, olisi vaikeaa päästä euroalueeseen. Viimeaikaiset tapahtumat rahoitusmarkkinoilla ovat kuitenkin muuttaneet suhtautumistapaani euroryhmän rooliin sekä sen vaikutusvaltaan Euroopan unioniin.
On ilmeistä, että euroalue on kestänyt rahoituskriisin ensimmäisen voimakkaan aallon. On selvää, että talouden taantuma voidaan pysäyttää toteuttamalla jäsenvaltioiden kesken paremmin koordinoitua talouspolitiikkaa, jolla nopeutetaan yhdentymistä ja sisämarkkinoiden laajentumista. Euroalueen ulkopuolelle jääneet maat ovat kärsineet muita enemmän. Olemme kärsineet rahoituskriisistä ja joutuneet sen uhreiksi lähinnä siksi, että pääomaa vedetään takaisin. Vastustamme siksi toisinaan hyvin voimakkaasti päätöksiä, jotka helpottaisivat pääoman liikkumista Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Emme kuitenkaan vastusta yhdentymistä. Olen ammatiltani taloustieteilijä ja tiedän, että yhdentymisprosessi lisää talouskasvua. Me kuitenkin haluaisimme euroalueesta kallion, joka torjuisi rahoituskriisin aallot, kallion, jolle voisimme kiivetä ja joka suojaisi meitä hyytäviltä tuulilta.
Kuinka saamme muutettua euroalueen voiman koko Euroopan unionin voimaksi? Meidän pitäisi epäilemättä välttää monien uusien toimenpiteiden ehdottamista. Arvoisa komission jäsen, kävin tänään läpi Euroopan parlamentin hyväksymät talouspolitiikkaa koskevat päätöslauselmat. Meille olisi ollut nyt eduksi, jos edes osa noista ehdotuksista olisi jo pantu täytäntöön. Ehdotuksia on paljon, ja minusta vaikuttaa siltä, ettemme ajattele mitään muuta. Nyt meidän pitäisi yhdistää nämä ehdotukset.
Tällä hetkellä käydään keskusteluja siitä, pitäisikö valtion puuttua asioihin voimakkaammin vai edellyttääkö talouden taantumasta selviäminen liberaalimpaa politiikkaa. Sanoisin, että kumpaakin talousstrategiaa pitäisi käyttää. Ennen kaikkea on selvää, että tarvitsemme sosiaalisen turvaverkon, jossa valtio tarjoaa apua ja tukea, jotta ihmiset, jotka ovat menettäneet työnsä kriisin ja rakenneuudistusten vuoksi, onnistuvat löytämään itselleen uuden paikan elämässä. Toisaalta tarvitsemme liberaaleja uudistuksia, jotta yhdentymisprosessi lujittuu ja tarjoaa tilaisuuksia liiketoiminnan laajentamiselle Euroopan unionissa. Euroalue on tässä keskeisessä asemassa.
Arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, haluan lopuksi kertoa teille kollegoideni tavoin, että arvostamme työtänne ja tiedämme, miten monimutkaista tämä kaikki on. Ainakin Euroopan parlamentti tukee teitä.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliiton kymmentä ensimmäistä vuotta pitäisi tarkastella kansainvälisestä näkökulmasta. Meidän pitäisi pohtia, missä asioissa Euroopan unionilla on etulyöntiasema suhteessa sen suurimpiin kilpailijoihin maailmassa eli Yhdysvaltoihin ja Aasiaan. Tämä näkökulma osoittaa selvästi, että euroalueen tase on punaisen puolella. Euroopan unioni on kehittynyt hitaammin kuin sen kilpailijat. Työpaikkojen kasvu ja erityisesti työn tuottavuuden kasvu on ollut heikompaa kuin Yhdysvalloissa - Aasiasta puhumattakaan. Tämä tarkoittaa sitä, ettei yhteinen valuutta täytä olennaisinta tehtäväänsä.
Toinen näkökulma on euroalueen tulevaisuus: Euroopan keskuspankin ja EU:n viranomaisten asiakirjoissa korostetaan yhä enemmän sitä, että euroa on käytettävä välineenä, jonka avulla jäsenvaltioissa ryhdytään toteuttamaan yhdenmukaista talouspolitiikkaa, erityisesti budjetti- ja veropolitiikkaa. Tämä kanta on kehittymättömämpien maiden, erityisesti uusien jäsenvaltioiden, kannalta huolestuttava. Miten ne voivat kehittyä ja kuroa umpeen kuilun vanhojen jäsenvaltioiden kanssa, jos ne pakotetaan toteuttamaan politiikkaa, joka hidastaa kaikkien jäsenvaltioiden talouskasvua?
Arvostelen Euroopan keskuspankkia erityisesti siksi, että yrittäessään tehdä eurosta maailmanvaluutan se sivuuttaa alueiden ja vähemmän kehittyneiden jäsenvaltioiden taloudelliset ongelmat. Se ei ota myöskään huomioon sosiaalisia näkökohtia, kuten väestörakennetta ja kansalaisten liikkuvuutta.
EU:n viranomaisten kantaa on vieläkin vaikeampaa hyväksyä: ne katsovat, että Saksa ja Ranska rikkoivat Maastrichtin tiukkoja ehtoja monen vuoden ajan siksi, että ne tiesivät tämän olevan niiden kansallisten etujen mukaista. Niitä ei myöskään vaadittu koskaan vastuuseen eikä rangaistu tästä. Siksi katson, ettei meidän pidä jatkaa euroalueen nykyisten taloudellisten oppien seuraamista, vaan tarvitsemme radikaalin muutoksen, joka auttaa torjumaan nykyistä rahoituskriisiä ja antaa jokaiselle EU:n jäsenvaltiolle energiaa kehittää talouttaan.
Kyriacos Τriantaphyllides
(EL) Arvoisa puhemies, Euroopan komission ehdotus talous- ja rahaliiton kymmenestä ensimmäisestä vuodesta sisältää useita ristiriitoja. Sillä pyritään saattamaan markkinoiden sääntelyn purkaminen päätökseen, vaikka reaalitaloudessa tavaroiden ja palvelujen hinnat ovat korkeammat kuin koskaan ennen ja euroalueen työttömyyden ennustetaan nousevan 8,6 prosenttiin vuonna 2009 ja 9 prosenttiin vuonna 2010.
Monet tapahtumat vahvistavat, ettei rikkaiden ja köyhien välinen kuilu ole kaventunut lainkaan. Maailmanlaajuinen talous- ja rahoituskriisi on suorassa yhteydessä valtion päätösvallan rajoittamiseen sekä sääntelyn purkamista tavoittelevaan politiikkaan. Vaikka lisäksi on varmaa, että hyvinvointi on jakautunut epätasaisella tavalla, komissio vaatii jatkamaan vakaus- ja kasvusopimuksen soveltamista, puhuu sen tasoittavien vaikutusten puolesta ja vaatii Kansainväliselle valuuttarahastolle suurempaa roolia.
Tässä lähestymistavassa sivutetaan kuitenkin täysin yksittäisten jäsenvaltioiden talouksien ominaispiirteet, ja se on ristiriidassa sen ajatuksen kanssa, että kussakin jäsenvaltioissa kasvuvauhti on erilainen.
Hanne Dahl
(DA) Arvoisa puhemies, tänä vuonna tulee kuluneeksi kymmenen vuotta siitä, kun euro otettiin käyttöön monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tanskassa euro on torjuttu kahdesti pitkien ja syvällisten keskustelujen jälkeen, ja nyt meidän on aika arvioida asiaa ja tarkastella tilannetta. Meidän on tarkasteltava yhteistä valuuttaamme hyvin kriittisesti. Euron kurssi on pudonnut 30 prosenttia suhteessa dollariin heinäkuun jälkeen rahoituskriisin puhjettua. Sijoittajat eivät luota euroon. Kysymys kuuluu, miksi. Vastaus on osittain selvä: moni asia viittaa siihen, että EU:ssa harjoitettu rahapolitiikka, jolla pyritään vain torjumaan inflaatiota, ei ole hyvää rahapolitiikkaa. Hyvin tiukka finanssipolitiikka, jota jäsenvaltioiden on pakko noudattaa vakaussopimuksen vuoksi, ei yksinkertaisesti ole sopivaa politiikkaa juuri nyt. Euron matala kurssi suhteessa dollariin johtuu siitä, että euroa käyttävissä maissa luottamus talouspolitiikkaan on heikko. Lisäksi rahoituskriisin voidaan sanoa osoittavan myös jotain muuta - nimittäin sen, että euroon liittyvä "yksi koko sopii kaikille" -ajattelutapa ei pidä paikkaansa. Yhä useammat taloustieteilijät katsovat, että meidän pitäisi toteuttaa ekspansiivista finanssipolitiikkaa. Jos haluamme käyttää sitä välineenä, tarvitsemme paljon enemmän yksilöllisiä talouspolitiikkoja kuin mitä euro sallii. "Yksi koko" ei koskaan sovi kenellekään kovin hyvin. Se sopii kaikille aina huonosti.
Lopuksi minun on todettava jäsen Klinzille - joka sanoi Tanskan haluavan liittyä euroon ja Tanskan kruunun olevan heikko - että Tanskan talous on vakaa kuin kallio ja että olemme selviytyneet rahoituskriisistä paremmin kuin euroalueen maat keskimäärin.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliiton kymmenvuotisjuhlassa ei ole juurikaan juhlimista. Yritämme epätoivoisesti estää erilaisten pelastuspakettien avulla rahoitusjärjestelmäämme uhkaavan padon murtumisen, mutta tapa, jolla paikkailemme säröjä, ei riitä. Pankit ovat pistäneet taskuihinsa miljardeja euroja valtion rahaa, ja samalla ne ovat jakaneet voittoja ja bonuksia ja saattaneet keskivertokansalaisen naurunalaiseksi monta kertaa. Keskivertokansalaisen verorahat ovat päätyneet pankkien rulettipöytiin, ja vastineeksi häntä uhkaillaan työttömyydellä ja mahdollisesti jopa säästöjen ja eläkerahaston menettämisellä.
Nyt keskellä tätä ongelmaa jotkut vaativat, että meidän pitäisi vihdoin tehdä jotakin taataksemme, etteivät eurooppalaiset yhtiöt päädy muiden kuin eurooppalaisten - esimerkiksi kiinalaisten - omistajien käsiin. Tämä Euroopan myyminen alkoi muutama vuosi sitten rajat ylittävällä vuokraustoiminnalla ja muulla vastaavalla vehkeilyllä. Lisäksi talous- ja rahaliitto on jonkinasteisissa vaikeuksissa ottaen huomioon Kreikan velkakierteen ja Italian piittaamattomuuden euroalueeseen liittymisen jälkeen.
Siksi meidän on varmistettava, etteivät uudet jäsenet toista euroon liittyviä, jo tehtyjä virheitä ja ettei julkisilla varoilla, toisin sanoen kansan rahoilla, voida pelata enää riskialttiita rahoituspelejä. Sen lisäksi, että arveluttavia rahoitusrakennelmia on valvottava tiukasti koko EU:ssa, meidän on vaadittava keinottelusta hyötyneiltä yhteisvastuullista panosta. Lähtökohtaisesti EU:n on ennen kaikkea luovuttava täysin vapaasta kapitalismista ja suojeltava sen sijaan kansalaisiaan rajattomalta ahneudelta ja hallitsemattoman globalisaation haittavaikutuksilta.
Othmar Karas
- (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Juncker, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Mölzeriltä näyttää menneen kaikkein olennaisin ohi, koska millään, mitä hän sanoi, ei ole juurikaan tekemistä euron kanssa.
Euro ja laajentuminen ovat olleet EU:n näkyvimpiä menestystarinoita viimeisten kymmenen vuoden aikana. Meidän on kuitenkin myös muistettava, etteivät nämä menestystarinat olisi olleet mahdollisia ilman Maastrichtin kriteerejä, vakaus- ja kasvusopimusta, Euroopan keskuspankkia sekä poliittista tahtoa ja halukkuutta ottaa vastuuta EU:n tasolla. Puhumme nyt yhteistyöstä ja koordinoinnista. On totta, että tarvitsemme lisää yhteistyötä ja koordinointia, mutta ne edellyttävät sitä, että me luotamme toisiimme enemmän. Tarvitsemme lisää yhteistyötä ja koordinointia - emmekä vähiten siksi, että tarvitsemme lisää yhteisiä eurooppalaisia talousalan käytäntöjä.
Eri kriisien aikana Euroopan keskuspankki, Yhdysvaltojen keskuspankki ja Japanin pankki ovat auttaneet suojelemaan Eurooppaa rahatalouden kriiseiltä. Haluan siksi korostaa jälleen, ettei huippukokousta voida järjestää ilman euroalueen ja Euroopan keskuspankin edustajia. Rahoituskriisi on osoittanut, että euro on auttanut meitä välttämään valuuttakeinottelua ja ehkäisemään sitä euroalueella. Tanskan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin ja Unkarin reaktiot osoittavat meille hyvin selvästi, mitä euro on tehnyt meille.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että me haluamme myös, että Euroopan unionilla olisi sen voiman mukainen edustus Kansainvälisessä valuuttarahastossa, Maailmanpankissa ja maailman finanssitaloudessa. Kehotamme kaikkia niitä, jotka vaativat nyt äänekkäästi maailmanlaajuista sääntelyä, tekemään EU:ssa ja jäsenvaltioissaan sen, mitä he vaativat muilta.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa puheenjohtaja Juncker, haluan aivan aluksi onnitella lämpimästi kypsää, kymmenvuotiasta talous- ja rahaliittoa ja kiittää kumpaakin esittelijää erinomaisesta mietinnöstä.
Viime kuukaudet ovat tietenkin osoittaneet euron voiman. Harvat uskoivat kymmenen vuotta sitten, että euro olisi näin upea menestys. Jotkin maat, myös oma kotimaani, jäivät huolestuneina ulkopuolelle odottamaan. Jotkut kriitikot luultavasti ajattelivat, ettei euro läpäisisi koetta, niin kuin jäsen Lundgrenkin sanoi. Hän ja muut tuomiopäivän profeetat olivat kuitenkin väärässä. Rahoitusalalla kuukausia kestäneen epävarmuuden jälkeen on selvää, että vain talousasioissa tehtävä yhteistyö - jossa euro on keskeinen tekijä - voi tarjota sellaista varmuutta, jota nykyiset maailmanlaajuiset talousjärjestelmät vaativat. Juuri se, että yhteiset toimet toivat markkinoille valoa, osoittaa euroon liittyvän yhteistyön voiman.
Eurosta pitäisi tulla koko Euroopan valuutta. Jos tästä visiosta on tarkoitus tulla totta, jo entisestään tiukkoja lähentymiskriteereitä ei pitäisi tiukentaa lisää. Siksi on mielestäni väärin tehdä euroalueesta vain harvojen ja valittujen kerho, johon pääsy edellyttää tiukkojen vaatimusten täyttämistä, mitä yhdessä tarkistuksessa vaaditaan.
Haluan sanoa muutaman sanan Ruotsin asemasta euroalueen ulkopuolella. Koska Ruotsilla on vain toinen jalka Euroopan unionissa ja se on yhä euroalueen ulkopuolella, euron edut ja haitat ovat nyt meille - toivoakseni myös jäsen Lundgrenille - selvemmät kuin koskaan ennen. Kun edellinen rahoituskriisi koetteli Ruotsia vuonna 1992, emme voineet tehdä viime kädessä mitään muuta kuin antaa kruunun kurssin pudota. Se, mitä otimme tästä tuolloin opiksemme, johti päätökseemme liittyä Euroopan unioniin. Viime vuoden aikana Ruotsin kruunun arvo on pudonnut suhteessa euroon. Nyt, kun rahoituskriisiin on käyty käsiksi, Ruotsi jää paitsi vaille euron tarjoamaa suojaa myös sen päätöksenteon ulkopuolelle, joita kriisinhallinta euroryhmässä edellyttää. Ruotsin kaltaisten pienten maiden pitäisi nyt ymmärtää yhteisen valuutan arvo. Euron tarjoama vakaus tarjoaa mahdollisuuden pitkänäköisyyteen, mikä on tärkeää Ruotsin kaltaiselle viennistä riippuvaiselle maalle. On totta, että Ruotsin talous kasvaa hyvin, mutta euroalueen jäsenyys olisi vakauttanut rahapolitiikkaamme, luonut lisää työpaikkoja, vakauttanut taloutta ja vahvistanut vientiä.
Siksi ruotsalaisten puolueiden pitäisi valmistautua muuttamaan passiivista suhtautumistaan euroon Ruotsin valuuttana. Ruotsista pitäisi tulla Euroopan unionin täysjäsen. Siksi meidän on aika alkaa puhua maassani vakavasti uudesta kansanäänestyksestä. Toivon itse Ruotsin liittyvän euroalueen jäseneksi viiden vuoden sisällä.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää tässä keskustelussa huomiota kahteen asiaan, jotka mielestäni varjostavat talous- ja rahaliiton toimintaa. Ensinnäkin euroalueen ulkopuolisissa maissa kehitys on nopeampaa kuin euroalueen sisällä. Vuosina 2002-2007 kehitys oli paljon nopeampaa euroalueen ulkopuolisissa vanhoissa jäsenvaltioissa - Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa ja Tanskassa - kuin euroalueen maissa. Näiden maiden bruttokansantuotteet kasvoivat lähes kaksi kertaa euroalueen keskiarvoa nopeammin, ja niiden työttömyysluvut olivat huomattavasti pienemmät kuin euroalueella. Euroalueen valtioiden ja uusien jäsenvaltioiden väliset erot ovat vieläkin suurempia.
Toiseksi talous- ja rahaliittoon pyrkiviä maita ja siihen kuuluvia maita ei kohdella yhtäläisellä tavalla. Rahaliittoon pyrkivien maiden on täytettävä tiukat finanssi- ja rahapoliittiset kriteerit kahden vuoden ajan ennen valuutan käyttöönottoa, kun taas EU:n kaksi suurinta jäsenvaltiota - Saksa ja Ranska - jotka kuuluvat euroalueeseen, ylittivät budjettivajeelle asetetun rajan neljänä vuonna vuosina 2002-2005. Vakaus- ja kasvusopimusta oli muutettava, jottei näiden kahden maan tarvitsisi maksaa useita miljardeja euroja rangaistuksena sopimuksen rikkomisesta.
Jens Holm
(SV) Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä ylistetään talous- ja rahaliittoa. Ihmettelen, mitä ylistämisen aihetta siinä on. Euroalue on taantumassa, ja työttömyys kasvaa nopeasti. Monet talous- ja rahaliiton suurista jäsenvaltioista eivät enää täytä liiton jäsenyydelle asetettuja taloudellisia perusvaatimuksia. Tämä yksin osoittaa, miten joustamattomasta hankkeesta on kyse.
Viisi vuotta sitten ruotsalaiset äänestivät talous- ja rahaliittoa vastaan. Olen kuitenkin kuullut toistuvasti komission sanovan, että Ruotsin on liityttävä EMU:hun ennemmin tai myöhemmin. Haluan siksi käyttää tämän tilaisuuden kysyäkseni komissiolta, voitteko selventää tämän asian kertaheitolla. Onko Ruotsin liityttävä EMU:hun?
EMU kaipaa perustavanlaatuista uudistusta. Euroopan keskuspankille pitäisi antaa tehtäväksi torjua työttömyyttä. Taloudellista joustavuutta pitäisi lisätä. Nämä olisivat huomattavia askeleita oikeaan suuntaan.
Zsolt László Becsey
(HU) Arvoisa puhemies, kiitos. Mielestäni euron käyttöönotto on ollut menestys, koska euron mukanaan tuoman vakauden vuoksi työttömyys on laskenut ja työllisyys on kasvanut. Tämä kriisi tarjoaa asiasta lisää todisteita, koska millään maalla, joka voi käyttää tätä vahvaa varantovaluuttaa, ei yksinkertaisesti voi olla maksutasevaikeuksia, kun taas muilla - kuten Unkarilla - on tällaisia ongelmia.
Euroalue ei ole kuitenkaan onnistunut saavuttamaan lähentymiskehitystä koheesiorahaston tuesta huolimatta, ja meidän pitäisikin tarkastella tämän syitä. Euro vetää puoleensa voimakkaasti pääomaa. Siksi ehdotan, että tarkastellessamme tapahtunutta meidän pitäisi ottaa huomioon paitsi bruttokansantuote myös bruttokansantulo.
Olen iloinen siitä, että mietintöön on sisällytetty kohta, jonka mukaan pitäisi ryhtyä toimenpiteisiin niiden maiden suhteen, jotka ovat esittäneet jatkuvasti virheellisiä, kaunisteltuja ennusteita - niin kuin tiedämme Unkarin vuoden 2006 tapahtumista - ja katson tämän olevan todellakin tarpeen.
Mielestäni on tärkeää, että suojelemme EU:n jäsenyyden arvoa. Ensinnäkään euroalueeseen ei pitäisi ottaa maita, jotka eivät ole EU:n jäsenvaltioita, koska tällöin veisimme pohjan siltä kovalta työltä, jota jotkin valtiot ovat tehneet päästäkseen jäseniksi.
EKP:n välineitä pitäisi käyttää erityisesti tämän kriisin aikana jokaisen jäsenvaltion hyväksi, etenkin likviditeetin osalta. Meidän ei pitäisi olla tässä suhteessa itsekkäitä. Tämä antaa sisältöä EU:n tarjoamalle suojalle ja sisämarkkinoiden jäsenyydelle, mikä on huomattava haaste erityisesti vähemmän kehittyneille jäsenvaltiolle. Samoin meidän pitäisi ottaa tämä huomioon EKP:n johtokunnan kokoonpanossa.
Tärkein asia on kuitenkin euroalueen ulkoinen edustus. Sitä tarvitaan, mutta kunkin jäsenvaltion pitäisi osallistua euroalueen ulkoisen edustuksen valtuuttamiseen. Ulkoisen edustuksen ei pitäisi olla harvojen ja valittujen kerho, koska EU on eheä kokonaisuus.
Lopuksi haluan todeta, että jäsenvaltioiden on liityttävä euroalueeseen mahdollisimman nopeasti noudattaen tiukkoja mutta loogisia ehtoja. Kannatan siksi jäsen Klinzin kohtuullista ehdotusta, jonka mukaan vertailukohtana käytettäisiin koko euroaluetta. Kiitos.
Vladimír Maňka
- (SK) Arvoisa puhemies, EU:n kansalaiset ovat nähneet viime viikkoina rahoituskriisin yhteydessä, että euroalueen jäsenvaltioilla on paremmat edellytykset selvitä suurista häiriöistä. Kansalaiset näkevät tämän myös kotimaassani, Slovakiassa, joka liittyy euroalueeseen 1. tammikuuta.
Valuuttamarkkinoilla sijoittajat ja keinottelijat pitävät meitä jo osana euroaluetta. Valuutallamme keinottelu ei enää kannata, koska meillä on kiinteä valuuttakurssi. Samaan aikaan naapurimaidemme valuuttojen arvo putoaa. Rahoitusmarkkinoiden kriisin vuoksi keinottelijat näkevät niissä riskin, jota he eivät halua ottaa. Jotkin valuutat ovat pudonneet matalimmalle tasolle vuosiin.
Pienessä ja avoimessa taloudessa euron käyttöönotto suojelee yrittäjiä ja kansalaisia valuuttakurssin vaihtelulta. Myös Tanskassa - maassa, jossa työllisyysaste on maailman korkein ja jonka kilpailukyky ja elintaso ovat kuuluneet pitkään maailman parhaisiin - kansalaiset ovat huomanneet, että jos he kuuluisivat euroalueeseen, he hyötyisivät paremmista valuuttakursseista ja voisivat puuttua paremmin nykyisiin maailmanlaajuisiin ongelmiin. Sama koskee tietenkin myös Ruotsia, josta olemme keskustelleet täällä tänään. Ehkäpä nyt on näiden maiden kansalaisille oikea hetki arvioida uudelleen liittymistä euroalueeseen.
Eräs slovakialainen kollegamme arvosteli tänään sitä, että Slovakian hallitus laatii toimenpiteitä sääntely- ja valvontakehyksen vahvistamiseksi. Haluan huomauttaa hänelle Euroopan parlamentin päätöslauselmasta, jossa pyydettiin hiljattain komissiota ehdottamaan toimenpiteitä sääntely- ja valvontakehyksen vahvistamiseksi kaikkialla EU:ssa. Muuta keinoa ei yksinkertaisesti ole. Siksi eri poliittisista ryhmistä muodostuva Euroopan parlamentin jäsenten enemmistö äänesti tämän vaihtoehdon puolesta.
Lopuksi haluan kiittää kumpaakin esittelijää erinomaisesta mietinnöstä.
DanutBudreikait
(LT) Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliitto on nyt kymmenvuotias. Tämä on paitsi hieno ikä myös tilaisuus tarkastella sitä, miten EU:n ja maailman taloudellinen ja poliittinen tilanne on muuttunut ja vastaavatko Maastrichtin kriteerit vielä nykyisiä globaaleja muutoksia.
Vuonna 2005 vakaus- ja kasvusopimusta tarkistettiin - kenties siksi, etteivät euroalueen suurimmat maat olleet panneet sen vaatimuksia täytäntöön.
Kymmenen vuoden aikana käytännöllisesti katsoen yksikään euroalueen maista ei ollut pannut kaikkia Maastrichtin kriteerejä täytäntöön.
Tiedämme, että Euroopan keskuspankin inflaatiotavoite on kaksi prosenttia. Jos tarkastelemme tätä tavoitetta nyt, huomaamme, ettei yksikään EU:n jäsenvaltio ole saavuttanut sitä, vaan niiden inflaatioasteet vaihtelivat tämän vuoden syyskuussa Alankomaiden 2,8 prosentista Latvian 14,7 prosenttiin, ja Maastrichtin hintavakauskriteeri olisi 4,5 prosenttia.
Miten voimme puhua inflaatiovakaudesta, elleivät euroalueen jäsenvaltiot onnistu täyttämään hintavakauskriteeriä? Puheet inflaatiovakaudesta alkoivat vuonna 2006, kun euroalue alkoi laajentua. Puhummeko uusista vaatimuksista, jotka koskevat vain euroalueen uusia ehdokasvaltioita? Millaiset ovat euroalueen laajentumisnäkymät?
Kehotan Euroopan komissiota ja Euroopan keskuspankkia tarkistamaan vielä kerran talous- ja rahaliiton periaatteita, hallintoa ja Maastrichtin kriteerejä. Lisäksi kysyn, noudatetaanko näitä kriteereitä maailmantalouden nykyisessä tilanteessa ja mitä talous- ja rahaliiton ja euroalueen ehdokasvaltioiden tulevaisuus pitää sisällään.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Juncker, onnenne on kääntynyt, koska tämänpäiväistä keskustelua euroalueen menestyksestä käydään hetkellä, jolloin Eurostat on ilmoittanut, että yhteisen valuutan maissa on alkamassa suuri taantuma. Tämän pitäisi antaa teille aihetta itsekritiikkiin eikä rajattomaan menestyspropagandaan. Esittelijät kehuvat mietinnössään työttömyyden laskua, joka on eittämättä ollut yhdeksän vuoden aikana hieman yli 1,5 prosenttia, mutta ennusteissa povataan nyt euroalueelle tuleviksi vuosiksi työttömyyden huomattavaa kasvua. Kolikon toinen puoli, jota mietinnössäkin korostetaan, on sitäkin ikävämpi: viittaan erittäin huonoon talouskasvuun ja tuottavuuden huomattavaan laskuun (1,5 prosentista 1990-luvulla 0,75 prosenttiin viimeisten kymmenen vuoden aikana).
On selvää, ettei euro ole yleislääke taloushuoliin eikä väline, joka toisi mukanaan nopeampaa talouskasvua tai enemmän vaurautta kuin euroalueen ulkopuolisissa EU:n jäsenvaltioissa eli Ruotsissa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Margaritis Schinas
(EL) Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että talous- ja rahaliiton synty ja euro kuuluvat Euroopan yhdentymisen 60-vuotisen historian kohokohtiin.
Tämä oli ensimmäinen kerta Euroopassa ja maailmassa, kun yhteiseen valuuttaan siirryttiin näin jäsentyneellä tavalla ilman sotaa tai verenvuodatusta, itsenäisten valtioiden yhteisestä ja demokraattisesta päätöksestä ja poliittisesta tahdosta lähteä tälle tielle kohti vakaata valuuttaa. Tämä tie on ollut kivinen, mutta se on hyödyttänyt Euroopan unionin kumpaakin puolta: sekä vakaaseen talouteen tottuneita maita, jotka jatkoivat saman inflaatiota hillitsevän politiikan toteuttamista, että maita, jotka elettyään kymmeniä vuosia ilman rahoituskuria löysivät eurosta ensimmäistä kertaa keitaan, jossa ne saattoivat järkeistää taloutensa perustaa ja uudistaa sen rakennetta.
Se menneistä. Olemme kuitenkin nyt hyvin vaikeassa, ratkaisevassa vaiheessa, jossa meidän on keskityttävä EMU:n e-kirjaimeen, talouteen. Tähän saakka EMU:n m-kirjain, rahaliitto, on auttanut meitä pääsemään sinne, missä olemme nyt. Pelkään kuitenkin, että jatkossa monet saavutuksemme kaatuvat edessämme, jos EU:lta puuttuu yhtenäinen, yhteinen ja johdonmukainen lähestymistapa kiistan taloudellisiin näkökohtiin.
Siispä meidän on käsiteltävä tulevaisuudessa kahta asiaa. Ensinnäkin meidän on vahvistettava EU:n taloudellisen hallinnon koordinointisäännöt, joilla myös globaali järjestelmä rokotetaan sellaisia ylilyöntejä ja sellaista anarkiaa vastaan, jotka aiheuttivat nykyisen kriisin. Toiseksi meidän on tuomittava se, että ne, jotka haluavat kriisiä hyödyntämällä saattaa näin merkittävät saavutukset kyseenalaiseen valoon, vetoavat kansan taloudellisiin toiveisiin.
Manuel António dos Santos
(PT) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijöitä tästä erinomaisesta mietinnöstä. Vain ne harvat, jotka ovat täysin tietämättömiä, tai ne monet, joilta puuttuu ymmärrys kokonaan, katsovat, etteivät euro ja siihen liittyvä rahapolitiikka ole olleet valtava menestystarina ihmiskunnalle ja suuri menestystarina EU:n taloudelle. Ymmärtääksenne euron merkityksen riittää, kun tarkastelette sitä, miten suuri määrä työpaikkoja EU:hun on luotu euron aikakaudella. Kun EU:n talous reagoi kriisitilanteessa välineidensä ansiosta paremmin kuin muut alueelliset taloudet, jotka vielä vähän aikaa sitten suhtautuivat yhteiseen rahapolitiikkaan ja euroon epäillen, nämä taloudet pyytävät nyt nopeasti yhteistyötä ja jopa euroalueen jäsenyyttä. Tämäkään ei voi olla merkityksetöntä.
Tässä ei kuitenkaan ole kaikki, eikä tämä tarkoita, että olisin henkilökohtaisesti tyytyväinen tapaan, jolla EU on käsitellyt taloudellisen tilanteen vakauttamiseen ja rahoitusmarkkinoiden vakauteen liittyviä kysymyksiä. Olen jo sanonut täällä Euroopan parlamentissa moneen kertaan, että kannatan rahoitusmarkkinoiden vakautta sekä vakaus- ja kasvusopimusta, mutta katson, ettei tämä sopimus ole aina ollut reaalitalouden paras ystävä. Tämä sopimus sen paremmin kuin rahapolitiikkakaan ei ole ollut reaalitalouden tosiystävä. Reaalitalous on kohdannut toistuvasti valtavia ongelmia, jotka ovat johtuneet vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen liian kaavamaisesta soveltamisesta.
En ole koskaan tavannut taloustieteilijää tai lukenut taloustieteen oppikirjaa, jonka mukaan luvut kaksi, kolme ja kuusikymmentä - vakaus- ja kasvusopimuksen maagiset luvut eli inflaatio, vaje ja velkasuhde - olisivat tieteellisesti todistettuja. En ole koskaan tavannut ketään - enkä varsinkaan ole koskaan tavannut taloustieteilijää tai talousteoreetikkoa - joka olisi sanonut, että tällaisen tilanteen säilyttäminen on ehdottoman välttämätöntä. Komissio ja EU:n konservatiivisemmat tahot ovat puolustaneet voimakkaasti ajatusta, jonka mukaan meillä on oltava tasapainoiset budjetit tai nollabudjetit. Tämä ajatus on täysin järjetön. Kasvuvauhtiin katsomatta tasapainoinen talousarvio merkitsee velan poistamista kokonaan tulevaisuudessa. Tämä ei ole oikeudenmukaista sosiaalisesti eikä sukupolvien välisestä näkökulmasta, eikä sillä ole mitään yhtymäkohtaa todellisuuteen ja reaalitalouteen.
Jim Higgins
(EN) Arvoisa puhemies, jäsen Berès'n ja jäsen Langenin mietintö on erinomainen, koska siinä kerrotaan talous- ja rahaliiton historiasta viimeisten kymmenen vuoden ajalta ja neuvotaan, miten sen pitäisi edetä jatkossa. Euro on ollut valtaisa menestystarina. Se on maailman toiseksi suurin valuutta. Ensimmäisten kymmenen vuoden aikana inflaatio on vastannut suurin piirtein EKP:n kahden prosentin tavoitetta. Lisäksi euro on helpottanut matkustamista ja lisännyt kauppaa ja työllisyyttä. Mikä tärkeintä, se on uusi askel myös EU:n lujittumisen kannalta.
Viime viikolla tullut ilmoitus siitä, että euroalue on taantumassa, merkitsee nyt sitä, että sekä EU:ssa että maailmanlaajuisesti on ryhdyttävä kiireisesti toimiin. Emme voi kuitenkaan syyttää euroa nykyisestä kriisistä. Kun vakaus- ja kasvusopimuksen säännöt asetettiin, tarkoitus oli hyvä: tavoitteena oli vahvistaa jäsenvaltioille lainanottoa koskevat enimmäissuuntaviivat. Tällöin ei kuitenkaan osattu ennustaa - kukaan ei osannut ennustaa - nykyistä maailmanlaajuista talouskriisiä. Nykyinen kriisi vaatii mielestäni joustavuutta, koska ellei rahoituslaitosten luottoahdinkoa helpoteta, on mahdollista, että kriisi pahenee entisestään ja menetämme vielä enemmän työpaikkoja.
Haluan kiittää puheenjohtaja Barrosoa ja presidentti Sarkozya tavasta, jolla he edustivat Euroopan unionia G20-neuvotteluissa Washingtonissa viime viikolla. Me olimme - ja uskoakseni eurooppalaiset olivat - heistä ylpeitä.
Lopuksi totean, että meidän on tutkittava, kuinka päädyimme tähän kriisiin ja mitkä sen syyt olivat. Meidän on otettava opiksemme ja varmistettava, ettei sama toistu enää koskaan. Jos tämä edellyttää uudistusta - instituutioiden uudistamista tai Kansainvälisen valuuttarahaston uudistamista - se on tehtävä. Jos se edellyttää Euroopan keskuspankin toimien tarkastelua, se on tehtävä. Meidän on tehtävä tässä vaiheessa ikään kuin rikostekninen tutkimus. Koska emme tiedä, miten vakavaan kriisiin Eurooppa on ajautunut, mihin kriisi johtaa ja millaiset seuraukset sillä on, meidän on tehtävä kunnon tutkimus ja esitettävä ratkaisuja.
Dariusz Rosati
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa puheenjohtaja Juncker. Olen samaa mieltä siitä, että yhteinen valuutta on ollut EU:lle suuri menestystarina. Meillä on ollut monen vuoden ajan matalat hinnat, hidas inflaatio, matalat korot, avoimet hinnat maiden kesken ja vakaa makrotalous - ja tämä on ollut erityinen menestystarina niille maille, joilla oli aiemmin ongelmia inflaation ja budjettivajeensa kanssa. Olen samaa mieltä siitä, että tämä on menestystarina.
Haluan kommentoida sitä, mitä puolalainen kollegani sanoi muutama minuutti sitten puhuessaan työttömyyden kasvusta ja talouskriisistä euroalueella. Valitettavasti hän ei ole enää läsnä, mutta jos hän olisi jäänyt tänne, hän olisi voinut kuulla muutaman viisauden sanan, sillä hän ei tiedä sitä, että ilman euroa EU olisi ajautunut paljon huonompaan tilanteeseen kuin missä se on nyt. Tämä on erityisen selvää, jos tarkastelemme Islannin ja Unkarin kaltaisten maiden tilannetta. Näiden maiden taloudet ovat nyt valtavissa vaikeuksissa. Jos ne olisivat kuuluneet euroalueeseen, niiden tilanne olisi paljon parempi.
Haluan myös todeta, että pitkällä aikavälillä minkä tahansa valuutan menestys määräytyy reaalitekijöiden perusteella, sen määrää pitkän aikavälin talouskehitys - ja tämä puuttuu Euroopasta. Meidän on huomattava, että viime viikkoina Yhdysvaltojen dollari on vahvistunut suhteessa euroon. Jopa talouskriisissä sijoittajat - tai ainakin useimmat sijoittajat - pitävät tätä todisteena siitä, että dollari on turvasatama heidän investoinneilleen. Siksi meidän on luotava Euroopassa perusta pitkäaikaiselle kasvulle, joka vahvistaa euroa valuuttana. Tämä edellyttää kuitenkin uudistusta, taloudellista dynamiikkaa ja tuottavuuden paranemista.
Toinen asiani on se, että katson, että meidän pitäisi tarkistaa nimellisiä lähentymiskriteerejä ja varmistaa, että kriteerit, erityisesti inflaatiokriteeri ja vertailukohdan laskentamenetelmä, vastaavat uusia olosuhteita, jotta ne tarjoavat uusien jäsenvaltioiden hyvin dynaamisille talouksille mahdollisuuden liittyä euroalueeseen.
Paolo Bartolozzi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää euroryhmän puheenjohtajaa, komission jäsentä ja tämän mietinnön esittelijöitä, koska olen vakuuttunut siitä, että euron käyttöönotto on tarjonnut kansalaisille mahdollisuuden hoitaa omaa talouttaan paremmin siten, että se on auttanut heitä säästämään heidän ostaessaan tuotteita ja palveluja ja myös muilla tavoilla.
Kuten muut ovat jo todenneet, inflaatio on pysynyt keskimäärin noin kahdessa prosentissa, näiden kymmenen vuoden aikana on syntynyt noin 16 miljoonaa työpaikkaa ja budjettivaje on pienentynyt: kuten komission jäsen totesi, vuonna 2007 se oli noin 0,6 prosenttia BKT:stä, kun taas 1980- ja 1990-luvuilla se oli 4 prosenttia.
Lisäksi euro on saanut kansainvälistä arvostusta ja siitä on tullut houkutteleva valuutta myös yhteisön ulkopuolisille maille. Euro on myös epäilemättä lieventänyt viime aikoina maailman rahoitus- ja pankkijärjestelmää pahasti horjuttaneen talouskriisin tuhoisia vaikutuksia. Vaarana on kuitenkin nyt se, että kysynnän maailmanlaajuinen heikentyminen supistaa jatkossa vientiä, minkä vuoksi euron kurssin heikentymisen tuomat edut menetetään, ja euron arvo on vaarassa pudota suhteessa dollariin.
On selvää, että meidän on pohdittava jälleen huomattavien muutosten tekemistä euron perusrakenteeseen auttaaksemme jäsenvaltioita, joiden BKT jää alle keskiarvon, parantamaan asemiaan. Siksi talous- ja rahaliiton ohjeistus taloudellisten erojen analysoimisesta, rakenteellisten uudistusten toteuttamisesta sekä julkisen talouden ja rahoitusmarkkinoiden valvomisesta ja niiden yhdentymisen nopeuttamisesta, on erittäin tervetullut. Kaikki tämä voidaan ja täytyy saavuttaa vähitellen sitä mukaa, kun pääsemme - toivottavasti mahdollisimman nopeasti - tästä epävakaasta tilanteesta, joka vaikeuttaa tällä hetkellä kiireellisiä päätöksiä, joita hallitusten on tehtävä, ja pahentaa sekasortoa, johon säästäjät ovat ajautuneet. Säästäjien luottamus on palautettava, jotta saamme sijoittajat ja kuluttajat liikkeelle ja onnistumme parantamaan yleistä tilannetta, jossa voimme sitten toimia rauhallisemmin. Toisin sanoen vastuu on kannettava kollektiivisesti, mutta toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava yhteistoimia sen arvioimiseksi, mitä uudistuksia on tuettava tiukalla hallinnolla ja arvovaltaisella poliittisella johtajuudella.
Sirpa Pietikäinen
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää aivan aluksi kumpaakin esittelijää, jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia, hyvin tasapainoisesta mietinnöstä, jossa käsitellään aihetta laajasta näkökulmasta. Toiseksi uskon, että kun tämän mietinnön laatiminen käynnistyi, kukaan ei arvannut, miten sopivaan ajankohtaan se osuisi. Mielestäni se on merkki EU:n kyvystä reagoida maailmanlaajuisiin haasteisiin, turvata kilpailukyky ja luoda vakautta.
Ilman rahaliittoa sekä euroalueeseen kuuluvat että sen ulkopuoliset maat olisivat olleet paljon alttiimpia tälle talouskriisille. Euroopan keskuspankilla on ollut viimeisten kymmenen vuoden aikana varsin myönteinen rooli, ja tämä aloite on turvannut varsin vakaan raha- ja talouspolitiikan, jonka ansiosta olemme kyenneet reagoimaan kriisiin oikea-aikaisesti ja toteuttamaan ennakoivia toimia paitsi EU:ssa myös maailmanlaajuisesti keskusteluissa maailmanlaajuisen finanssiarkkitehtuurin uudistamisesta.
Mielestäni tämä kriisi ei ole luonteeltaan pelkästään taloudellinen: se on myös päätöksenteko- ja pelisääntökriisi. Tarvitsemme nyt valvonnalle ja Euroopan keskuspankille vankemman eurooppalaisen roolin. Tarvitsemme kaikenlaisille rahoitusvälineille parempaa yhtenäistä sääntelyä. Tarvitsemme avoimuutta, jota on lisättävä asianmukaisin menettelyin, ja ennen kaikkea eurooppalaisten on pidettävä lujasti yhtä, jotta vietyä näitä politiikkoja maailmanlaajuisesti eteenpäin. Meidän on pidettävä yhtä, koska markkinat ovat kasvaneet kansallisvaltioidemme voimavaroja suuremmiksi, ja tarvitsemme johdonmukaisia toimia kansallisesti, EU:ssa ja maailmanlaajuisesti.
Zita Pleštinská
- (SK) Arvoisa puhemies, eurosta tulee paras investointeja lisäävä kannustin ulkomaisille sijoittajille myös Keski-Euroopan alueella. Siispä kun euro otetaan käyttöön Slovakiassa 1. tammikuuta 2009, Robert Ficon hallituksesta riippuu, miten tämä tilaisuus hyödynnetään mahdollisimman hyvin.
Slovakiassa seurataan tiiviisti inflaation vakautta ja julkisen talouden vajetta, ja siksi Slovakian nykyisen hallituksen on jatkettava edellisen, Mikuláš Dzurindan hallituksen käynnistämiä uudistuksia. Ellei näin käy, Slovakian saattaa olla vaikeaa hillitä inflaatiota liityttyään euroalueeseen.
Uskon, että Slovakian hallitus ottaa vaarin Euroopan parlamentin esittelijöiden suosituksista eikä rasita maata tulevalla velalla. Sen ei pitäisi sekaantua eläkeuudistukseen saadakseen käsiinsä yksityishenkilöiden säästöt ja kohentaakseen julkisen talouden vajetta lyhytaikaisesti, se ei saa hyväksyä lakeja, jotka ovat ristiriidassa markkinasääntöjen kanssa, ja sen on autettava parantamaan yritysten liiketoimintaympäristöä.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin voima on lähtöisin sen noin 490 miljoonasta kansalaisesta. Euroalue on vakautta tuova pilari Euroopalle ja koko maailmantaloudelle. Euroalueella on luotu pelkästään viimeisten kymmenen vuoden aikana 16 miljoonaa työpaikkaa. Tulevaisuudessa EU:n on vastattava väestörakenteen muutoksen ja ilmastonmuutoksen tuomiin haasteisiin. Väestön ikääntyminen aiheuttaa huomattavia sosiaalisia, taloudellisia ja budjettiin liittyviä ongelmia. Katson, että tavaroiden, ihmisten, pääoman ja palvelujen vapaata liikkuvuutta on puolustettava erityisesti nyt, keskellä rahoituskriisiä ja talouden taantumaa.
Poistamalla työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteet turvataan asianmukaiset, säälliset työolot kaikille EU:n työntekijöille. Se on myös tehokas keino torjua sosiaalista polkumyyntiä ja veropetoksia. Kehotan Euroopan komissiota ja euroryhmän jäseniä toteuttamaan yhdessä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa tarvittavat toimenpiteet romanialaisten ja bulgarialaisten työntekijöiden liikkumiselle asetettujen rajoitusten poistamiseksi. Euroalueen on näytettävä esimerkkiä sosiaalisesta markkinataloudesta.
Vittorio Prodi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää komission jäsen Almuniaa ja puheenjohtaja Junckeria työstä, jota he ovat tehneet tämän hyvin tärkeän välineen kehittämiseksi. Euro on vakauttava tekijä, joka on suojellut meitä tässä kriisissä.
Siksi meidän on jatkettava sitkeästi ja kehitettävä menestyneen rahapolitiikan rinnalle talouspolitiikkaa - paitsi koko euroryhmän politiikkaa myös mahdollisesti EU:n politiikkaa, koska meidän on käynnistettävä tässä vaiheessa hätäohjelma, jolla torjumme ennakoituja talousvaikeuksia.
Katson siksi asian edellyttävän voimakasta sitoutumista. Meidän on käynnistettävä tehokas ohjelma energiainfrastruktuurin rakentamiseksi unioniin ja energian säästämiseksi. Olen vakuuttunut siitä, että meidän on tehtävä tämä niin pian kuin suinkin mahdollista.
Gay Mitchell
(EN) Arvoisa puhemies, esitän asiani luetelman muodossa.
Homogeeniset markkinat ovat koko järjestelmämme häiriön ydin, ja elleivät puheenjohtaja Junckerin ja komission jäsen Almunian kaltaiset todella pätevät miehet kykene muuttamaan markkinoita jälleen heterogeenisiksi, siirrämme romahdusta vain myöhemmäksi. Tämän ongelman ydin ovat homogeeniset markkinat.
Toiseksi Irlannissa ennustettiin, että euro olisi valuuttana kuin auto ilman jarruja, rattia ja valoja. Miten väärässä tämän ennustuksen esittäjät olivatkaan! Missä Irlanti olisi nyt, ellei euroa ja Euroopan keskuspankkia olisi? Miksemme ota tästä suurempaa kunniaa? Tämä on yksi niistä asioista, jotka voisivat auttaa meitä Lissabonin sopimuksen ratifioinnissa.
Lopuksi vastaan rokotusargumenttiin. Vanhemmilla on oikeus päättää, mutta jos jokainen vanhempi päättää olla rokottamatta, puhkeaa epidemia.
Totean vain, ettei kukaan ole saari. Iso-Britannia voi hyvinkin olla saari, mutta brittien on aika käsitellä uudelleen liittymistä euroon, koska emme voi kaikki kulkea eri suuntiin.
Gerard Batten
(EN) Arvoisa puhemies, ajatus siitä, että joukolla erilaisia talouksia olisi samat tavoitteet ja valuuttakurssit, on ollut aina taloudellista hölynpölyä. Lisäksi Euroopan keskuspankin tärkeimpänä tehtävänä ja oikeudellisena velvoitteena on valvoa inflaatiota, joka on pahenevassa talouskriisissä ongelmistamme pienin.
Nämä ovat jakolinjat, jotka lopulta repivät Euroopan yhtenäisvaluutan rikki. Yhdistyneen kuningaskunnan euromieliset perustelevat nyt kuitenkin euroon liittymistä sillä, että putoava punnan kurssi on meille tilaisuus liittyä euroon. Jos he hallitsisivat talouden perustiedot, he tietäisivät tämän olevan nimenomaan syy, jonka vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan ei pitäisi liittyä.
Punnan kyky löytää oma arvonsa suhteessa muiden maiden valuuttoihin on olennainen tekijä, joka auttaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa suojautumaan tulevalta talousmyrskyltä. Yhdistynyt kuningaskunta tarvitsee Euroopan yhtenäisvaluuttaa yhtä paljon kuin hukkuva mies tarvitsee pakkopaitaa.
Dragoş Florin David
(RO) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan aluksi kiittää kumpaakin esittelijää, jäsen Berès'tä ja jäsen Langenia. Kymmenen vuotta ei ole paljon eikä vähän, mutta nämä vuodet ovat selvästikin auttaneet vahvistamaan yhteismarkkinoita, ja tällä hetkellä ne auttavat suojautumaan rahoitusalan keinottelulta. Katson, että rahoitus- ja pankkialan sääntelyn tiukentaminen, tutkimus- ja kehitysinvestointien lisääminen, kilpailun edistäminen ja talousalan opetuksen tarjoaminen kansalaisille saattavat olla nyt kriisin aikaan paljon tehokkaampia ratkaisuja.
Mielestäni EU:n jäsenvaltioiden on osoitettava yhteisvastuuta talous- ja rahoitusasioissa hetkellä, jolloin rahoitus- ja pankkialalla toteutetuilla toimilla kyetään vakauttamaan talouskriisiä vain pinnallisesti. Arvoisa komission jäsen, toivon, etteivät kriisin seuraukset vaikuta vuosien 2007-2013 budjettiennusteisiin, koska EU:n varoilla saatetaan saavuttaa halutut vaikutukset unionin kestävän kehityksen alalla.
Christopher Beazley
(EN) Arvoisa puhemies, totean Yhdistyneen kuningaskunnan euroalueen jäsenyydestä, että asia on ollut aina niin, että Yhdistynyt kuningaskunta on ollut alusta asti haluton liittymään eurooppalaisiin sopimuksiin. Se on saanut varsin nopeasti katua tätä päätöstä. Siksi me haemme jäsenyyttä pahimmalla mahdollisella hetkellä. Jos olisimme olleet mukana perustamassa euroaluetta - niin kuin meidän olisi pitänyt olla - olisimme nyt paljon vahvemmassa asemassa. Odotan seuraavan konservatiivihallituksen esittävän hakemuksensa euroalueeseen liittymisestä varsin pian.
(Suosionosoituksia)
Kurt Joachim Lauk
(DE) Arvoisa puhemies, haluan esittää kaksi huomiota. Ensinnäkin euro on läpäissyt kokeen. Ilman euroa Eurooppa ei olisi säästynyt tässä talouskriisissä keinottelulta, joka olisi ollut kokonaisten kansantalouksien edun vastaista. Siispä tässä mielessä euro on läpäissyt kokeen. Eurooppa olisi todennäköisesti vakavissa vaikeuksissa - ellei jopa todellisessa kaaoksessa - ellei meillä olisi ollut tässä kriisissä euroa.
Mielestäni kaksi asiaa ovat tulevaisuudessa ehdottoman tärkeitä. Euro voi pysyä vakaana ja parantaa asemiaan suhteessa dollariin maailmanlaajuisena varantovaluuttana vain, jos takaamme kaksi asiaa. Ensinnäkin EKP:n, joka on osoittanut omat vahvuutensa tässä kriisissä, täytyy pysyä riippumattomana, kuten täällä on jo todettu, ja toiseksi vakaus- ja kasvusopimusta on käsiteltävä laajemmin. Se on jo äärimmäisen hyödyllinen nykymuodossaan, mutta sitä on sovellettava ja suojeltava.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (ES) Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita Euroopan parlamentin jäseniä. Katson, että voimme tehdä tämän keskustelun pohjalta sen johtopäätöksen, että parlamentissa vallitsee hyvin laaja yhteisymmärrys tämän mietinnön tukemisesta ja että talous- ja rahaliittoa koskevan hankkeen jatkamista ja yhtenäisvaluuttaamme kannatetaan varsin laajalti. En sano tätä halusta toistaa niitä syitä, joita talous- ja rahaliiton perustamisen kannattajat esittivät kymmenen vuotta sitten, vaan sen analyysin pohjalta, joka koskee sitä, mitä kymmenen vuoden aikana on tapahtunut ja mitä meidän on nyt tehtävä näinä taloudellisesti hyvin vaikeina aikoina.
Nykyiset ongelmat eivät tietenkään johdu eurosta. Kuten kaikki tiedämme, tämän syvän kriisin syyt eivät ole täällä Euroopassa tai euroalueella. On kuitenkin selvää, että me maksamme hinnan, samoin kuin muut teollisuusmaat, kehittyvät taloudet ja kehitysmaat. Tämä johtuu siitä, että globaalissa taloudessa vaikutussuhteiden katkaiseminen ei ole mahdollista. Talous- ja rahaliiton ansiosta meillä on kuitenkin käytettävissämme välineet, joilla voimme puuttua ongelmiin tehokkaammin. Uskomme, että yhteistyötä tekemällä selviämme tästä kriisistä nopeammin kuin jos kukin maa yrittää yksinään.
Olen samaa mieltä kaikkien niiden - niiden monien - kanssa, jotka ovat sanoneet, että Euroopan keskuspankki on elin, joka on perustamisestaan lähtien osoittautunut täysin sen luottamuksen arvoiseksi, jota annoimme sille Maastrichtin sopimuksessa. Katson, että se on suoriutunut työstään varsin hyvin ja että sen työtä pitäisi tukea, koska se on olennainen osa talous- ja rahaliittoa.
Olen myös samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että vakaus- ja kasvusopimus pitäisi säilyttää sellaisena kuin se on nyt, vuoden 2005 tarkistuksen jälkeen, jotta voimme hyödyntää joustoa, joka otettiin kyseisenä vuonna käyttöön ja josta on keskusteltu täällä moneen otteeseen. Tämä jousto tarjoaa meille mahdollisuuden säilyttää budjettikurin ja budjettikuria koskevat säännöt. Se tarjoaa meille perustan, jolta käsin voimme asettaa julkisten talouksiemme kestävyystavoitteet. Samalla se tarjoaa meille mahdollisuuden käyttää veropolitiikkaamme tilanteessa, joka edellyttää aktiivista politiikkaa verotuksen ja veropoliittisten välineiden suhteen.
Finanssipoliittista elvytystointa on koordinoitava, jotta se olisi tehokas. Budjettikurin muodostama kehys helpottaa tätä koordinointia, mutta se asettaa myös rajoja, joilla finanssipoliittisen elvytystoimen koordinointia estetään vaarantamasta julkisten talouksiemme kestävyyttä. Kolmanneksi - ja monet puhujat ovat maininneet tämän tänään - meidän on epäilemättä vahvistettava euron ääntä puolustaessamme valuuttamme vakautta sekä kahdenvälisissä ja monenvälisissä suhteissa valuuttamme haltijoiden, muiden valuuttojen edustajien ja erityisesti muiden, maailmantalouden suurten toimijoiden valuuttojen kanssa.
Viime kädessä tämä kriisi juontaa juurensa makrotaloudellisesta epätasapainosta, johon olisi pitänyt puuttua mutta johon ei voitu puuttua, koska tehokkaita mekanismeja maailmantalouden epätasapainon korjaamiseksi ei ollut. Keskustelimme tästä Washingtonissa, ja meidän on jatkettava siitä keskustelemista. Voimme tehdä niin tehokkaasti eurooppalaisina vain, jos annamme eurolle täyden poliittisen tukemme ja tarpeelliset hallintomekanismit, niin että etujamme voidaan puolustaa tavalla, jonka ne ansaitsevat, valuuttamme vaihtokurssin kautta. Mielestäni meidän on jatkettava tähän suuntaan, niin kuin mietinnössä todetaan, niin kuin euroryhmän puheenjohtaja on todennut, niin kuin komissio on sopinut ja niin kuin myös jäsenvaltioiden johtajat sopivat lähikuukausina enenevässä määrin.
Tämä edellyttää koordinointia - oikeanlaista koordinointia. Se ei tarkoita Euroopan keskuspankin riippumattomuuden kyseenalaistamista eikä sitä, että koordinoimme keinotekoisesti talouspoliittisia päätöksiä, jotka on jatkossakin tehtävä kunkin maan tilanteen huomioon ottaen. Se ei ole oikeaa koordinointia. Sen on oltava koordinointia, joka on vaikuttanut aina talous- ja rahaliiton taloushaaran taustalla ja joka palvelee talous- ja rahaliiton tavoitteita sekä makrotalouspolitiikassa että suhteessa, jonka on vallittava makrotalouspolitiikan ja rakennepolitiikkojen välillä.
Kun me komissiossa puhumme koordinoinnista, puhumme tällaisesta koordinoinnista. Katson, että nykytilanteessa kohtaamamme taantuman riski osoittaa, että tämä koordinointi on ensisijaisen tärkeää, ja että talous- ja rahaliitto antaa meille välineet sen toteuttamiseksi.
Jean-Claude Juncker
euroryhmän puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, koska useimmat niistä, jotka osallistuivat tähän keskusteluun, eivät ole enää täällä paikalla. Siksi minun ei tarvitse vastata heille.
Haluan todeta, että olen vaikuttunut parlamentin keskusteluista välittyneestä laajasta yhteisymmärryksestä, koska olemme lähes kaikki samaa mieltä siitä, että euro on menestystarina. On ilo huomata, että euroalueen jäsenvaltioista kotoisin olevat jäsenet ovat tätä mieltä. On ilo huomata, että myös ne, jotka haluaisivat maansa liittyvän euroalueeseen, ovat sitä mieltä. Huomaan, että ne, jotka ovat aina olleet sitä mieltä, että kaikki, mitä teemme, on äärettömän typerää, ovat edelleen tätä mieltä. Heidän mielipidettään voi luonnehtia vain sillä samalla tavalla, jolla he luonnehtivat meidän asennettamme. Parlamentti on siis entisensä, lukuun ottamatta sitä, että keskusteluamme leimaa - ilmaistakseni asian kohteliaasti - lievä huolestuneisuuden sävy. Se johtuu kohtaamastamme talous- ja rahoituskriisistä.
Haluankin vastata tältä osin monille puhujille toteamalla kaksi asiaa. Kukaan EU:ssa ei kannata talouden liiallista vakauttamista, ei kukaan. Meillä on uudistettu vakaus- ja kasvusopimus. Osa parlamentin jäsenistä ei kannattanut uudistuksia, joita teimme sopimukseen. He ovat kuitenkin nyt ensimmäisenä kehumassa, kuinka viisaita päätöksiä teimme maaliskuussa 2005, kun sovelsimme vakaus- ja kasvusopimuksen tulkintaan taloudellisempaa lähestymistapaa. Tämä näkökulma antaa nyt jäsenvaltioille ja niiden talouksille mahdollisuuden hengittää vapaammin, vaikka edessämme onkin vaihe, joka ei ole suoranainen lama mutta joka tekee julkisen talouden vakauttamisesta monimutkaisempaa.
Jäsenvaltioilla, jotka ovat pitäneet viime vuosina huolta taloutensa vakaudesta, on nyt riittävät budjettimarginaalit, joiden ansiosta ne voivat reagoida tähän talouskriisiin, johon liittyy rakenteellisia näkökohtia, jotka kohtaamme nyt. Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole pitäneet asiasta yhtä hyvää huolta, on nyt vaikeampaa ottaa talousarviostaan käyttöön varoja, joiden avulla ne voisivat vastata nykyiseen kriisiin.
Meidän on kuitenkin vastattava koko euroalueella kriisiin talouspoliittisesti. Talouden vakaudesta puhuminen ei riitä. Ei riitä, että keskitymme toimissamme ainoastaan talouskriisiin. On selvää, että euroalueen on vastattava talouskriisiin voimakkaalla ja koordinoidulla tavalla. Meillä on siis muutama viikko aikaa kerätä kokoon kaikki tiedot, joita tarvitsemme analyysin tekemiseen ja toimien toteuttamiseen, jotta voimme muotoilla tämän konkreettisen ja voimakkaan vastauksen. Kaikkien niiden, jotka vaativat talouspolitiikan koordinoinnin lisäämistä, on tietenkin autettava tässä siten, etteivät he yritä ennustaa talouspoliittisia päätöksiä, joiden suhteen he eivät ole kuulleet euroryhmään kuuluvia kollegoitaan.
Parlamentin on helppoa vaatia talouspolitiikan koordinointia. Ehdotan teille työjärjestyksenne pohjalta, että laaditte ryhmien välisen asiakirjan, jossa Euroopan parlamentin muodostavat suuret ryhmät pyytävät euroryhmältä ja jäsenvaltioiden hallituksilta, etteivät ne ryhtyisi enää uusiin talouspoliittisiin toimenpiteisiin, ennen kuin ne ovat kuulleet niiden osalta euroryhmässä toimivia kollegoitaan.
Kehottakaa hallituksianne - sitä on helppoa vaatia täällä - kehottakaa hallituksianne kunnioittamaan talouspolitiikan koordinoinnin periaatetta. Laatikaa ryhmien välinen päätöslauselma, niin näemme, miten käy. Näemme kahdessa, kolmessa, neljässä kuukaudessa, tekevätkö hallitukset sen, mitä niiltä pyydätte. Huomautan myös, että poliittiset puolueet, joihin kuulutte, kuuluvat hyvin usein hallituksiin, joille pyyntönne esitätte. Tämä olisi uskottavaa, kohtuullista, loogista, järkevää ja johdonmukaista.
Totean siis, että meidän on esitettävä voimakas ja koordinoitu taloudellinen vastaus kriisiin, josta on tulossa luonteeltaan enenevässä määrin taloudellinen. Palkkapolitiikasta totean, ettemme sano kaikkea, mitä haluamme, vaan kaiken sen, mikä on sanomisen arvoista.
Olette oikeassa sanoessanne, että Saksassa vihreiden sosialistihallitukset ovat harjoittaneet palkkapolitiikkaa, joka on heikentänyt Saksan työläisten ostovoimaa. Tilanne on parantunut tämän jälkeen. Sama koskee myös Ranskaa, jonka hallitus ei ollut tuolloin - vuodesta 1998 vuosiin 2002-2003 - taantumuksellinen. Käsittääkseni se oli jotakin aivan muuta. Tiettyjen henkilöiden kommentit kaipaisivat toki hitusen itsekritiikkiä.
Säästöjen verotuksesta totean, olemme kolme vuotta edellä sopimastamme aikataulusta. Hyvä jäsen Jonckheer, teette aivan oikein vaatiessanne sisällyttämään tämän direktiivin soveltamisalaan lisää erilaisia rahoitustuotteita. Veroparatiisien osalta kehotan teitä keskustelemaan asiasta oman maanne kielellä oman hallituksenne kanssa. Tällöin huomaatte, että teillä on työtä tehtävänänne.
Pervenche Berès
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitos tästä keskustelusta. Arvoisa komission jäsen, arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, katson keskustelun olevan Euroopan parlamentilta hyvä panos siihen, mitä odotamme teidän vastedes panevan täytäntöön ohjeistuksen avulla.
Arvoisa puheenjohtaja Juncker, olette sanonut meille toivovanne, että ryhmät pääsisivät sopimukseen. No, ryhmät pääsevät sopimukseen: ne äänestävät huomenna mietinnön 61 kohdan d ja g alakohdasta. Niissä vaaditaan tarkalleen sitä, mitä pyydätte niitä vaatimaan. Siksi voitte luottaa tähän huomenna, kun menette tapaamaan valtiovarainministereitä.
Olette sanonut meille, ettei eroista ole laadittu mietintöä. Asiasta ei ole ehkä laadittu täsmällistä mietintöä, mutta yksi asia on varma: odottamaamme euroalueen talouksien lähentymistä ei ole tapahtunut, ja jäsen Ferreira on antanut teille tästä konkreettisen esimerkin.
Arvoisa euroryhmän puheenjohtaja, en myöskään ole kanssanne samaa mieltä jäsenvaltioiden välisistä ristiriidoista. En pidä niistä, jotka vaativat koordinointia silloin, kun se heille sopii, ja vastustavat sitä ja puolustavat kansallista itsemääräämisoikeutta silloin, kun se heille sopii. Talouspolitiikan koordinointia koskevissa kysymyksissä on kyse yhteisestä edusta, ja tämänhetkinen tilanne on sietämätön: Yhdysvallat on jo onnistunut panemaan täytäntöön kaksi Paulsonin suunnitelmaa, kun taas Euroopassa te sanotte meille, että tarvitsemme vielä kaksi viikkoa keksiäksemme jotakin sanottavaa EU:n kansalaisille, jotka odottavat vastaustamme. Meidän kaikkien on yhdistettävä voimamme, ja komissiolla on nyt käsissään keinot, joiden avulla se voi edetä Euroopan parlamentin ehdotusten pohjalta. Toivon, että meitä kuunnellaan ja että ehdotuksemme saavat kannatusta.
Werner Langen
esittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, aloitan siitä, mihin pääministeri lopetti. Mielestäni euroalueen ja 27 jäsenvaltion viime viikkoina osoittama joustavuus on varsin hyvä alku. Sitä on nyt kehitettävä edelleen, ja olen varma siitä, että jos myös jäsenvaltiot kelpuuttavat kokemuksen, jota olette kumpikin käyttäneet näiden ongelmien ratkaisemiseksi, olemme oikeilla raiteilla.
Kiitän kaikkia puhujia heidän puheenvuoroistaan. Jäsen Hoppenstedt lainasi ensimmäistä eurosta käymäämme keskustelua, jossa euroa kutsuttiin keskoseksi. Nyt kymmenen vuotta myöhemmin siitä on tullut jämerä poika - euro on äidinkielelläni poika, kun taas Saksan markka oli naispuolinen - joka sai koko ala-asteen ajan hyviä arvosanoja ja siirtyy pian yläasteelle. Nähtäväksi jää, ylittääkö euro esteet jatkossakin, mutta olen kohtuullisen optimistinen sen suhteen, että näin käy. Jäsen Beazley kertoi, että jopa Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit harkitsevat vakavasti liittymistä euroon. Tämä on jokseenkin uusi asia. Voin sanoa tästä tietenkin vain sen, että edes Yhdistynyt kuningaskunta ei voi liittyä euroon noin vain: sen on täytettävä rahoitusmarkkinoiden koordinointia ja sääntelyä koskevat velvoitteensa ja toteutettava vähimmäisvaatimuksena olevat yhdenmukaistamistoimet.
Tässä mielessä olemme oikeilla raiteilla. Haluan kiittää komissiota, erityisesti komission jäsen Almuniaa, sekä euroryhmän puheenjohtajaa erinomaisesta yhteistyöstä. Otamme ehdotuksenne kirjaimellisesti. Haluamme tehdä kanssanne yhteistyötä.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina 18. marraskuuta 2008 klo 12.00.
