Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Arvoisat työtoverit, toivotan onnea ja menestystä ja erittäin hyvää joulua sekä hyvää uutta vuotta kaikille yhdessä ja erikseen.
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Huomautettavaa ei näytä olevan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Posselt
Arvoisa puhemies! Olin heti alussa pyytänyt puheenvuoroa pöytäkirjaa koskien. Halusin vain sanoa: Pöytäkirjan sivulle 26 on merkitty, että olin eilen ennen äänestystä ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista huomauttanut herra Cotille siitä, että yhteiset päätöslauselmat olivat tosin käytettävissä kaikilla kielillä, mutta eivät niiden perustana olevat tekstit. Tähän herra Cot sanoi, että oli kysymys poikkeuksesta, että oli ollut käännösvaikeuksia. Olen myöhemmin vielä tiedustellut asiaa jakelupisteestä, ja sieltä minulle ilmoitettiin nimenomaan, että tulevaisuudessa on suunnitteilla uusi sääntö, jonka mukaan yhteisten päätöslauselmien alkuperäistekstejä ei enää käännettäisi ja jaettaisi. Tähän minun on esitettävä vastalause, vaikka muuten olenkin ehdottomasti säästötoimenpiteiden kannalla, sillä on aina mahdollista, että yhteiset päätöslauselmat tulevat täällä hylätyiksi, kuten on jo usein käynytkin, ja silloin alkuperäistekstit asetetaan äänestykseen. Meidän on siis pidettävä kiinni siitä, että alkuperäistekstit käännetään ja jaetaan sovittuun ajankohtaan mennessä.

Puhemies
Herra Posselt, pidän huomautuksenne mielessä ja pyydän tutkimaan tämän asian uudelleen.

Äänestys
Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, sanoimme täällä eilisiltana, että rouva Müllerin mietintö on hyvä mietintö, mutta minun on myös korostettava sitä, että tilintarkastustuomioistuimen kertomus, johon siinä viitataan, ansaitsi tulla julkaistuksi virallisessa lehdessä. Näin ollen tarkistukseni koskisi 7 kohtaa ja se kuuluisi näin:
" pyytää tilintarkastustuomioistuinta julkaisemaan lausuntonsa 1/8117 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja esittämään viimeistään kahden vuoden kuluttua Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta erityiskertomuksen YUTP: n menojen toteutuksesta" . Pyytäisin teitä, herra puhemies, kutsumaan talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan, jotta hän voisi antaa meille suostumuksen, jonka mietinnön esittelijä, rouva Müller, antaisi, mikäli hän olisi paikalla.

Theato
Arvoisa puhemies! Eilisessä keskustelussa päädyttiin siihen, että lausunnon julkaiseminen virallisessa lehdessä on toivottavaa. Se ei itse asiassa muuta tekstiä. 7 kohdassa on tähän tarkistus, joka - kuten olen kuullut - on myös esittelijän ajatusten mukainen. Olen puhunut tästä myös muiden talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten kanssa. Tämä tarkistus, jonka herra Fabra Vallés esitti suullisesti, ei aiheuta vaikeuksia eikä kohtaa vastustusta. Niinpä suosittelisin, että hyväksymme tämän suullisen tarkistuksen.

Aelvoet
Rouva Müller pyysi minua ilmoittamaan, että hän hyväksyy täysin suullisen tarkistuksen.

Puhemies
Onko parlamentilla mitään sitä vastaan, että toimitan äänestyksen herra Fabra Vallésin suullisesta tarkistusehdotuksesta? Tarkistuksen huomioon ottamista ei vastusteta, joten toimitan äänestyksen koko päätöslauselmaehdotuksesta, johon meillä ei ole tarkistusehdotuksia.
Hyväksyttiin.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, meille on ehdotettu suullista tarkistusta. Kysytte, onko vastalauseita. Niitä ei ole. Minusta olisi silti parempi äänestää ensin tästä suullisesta tarkistuksesta, ennen kuin äänestämme koko mietinnöstä.
Henkilökohtaisesti kannatan tätä suullista tarkistusta, mutta olen enemmän kuin varautunut koko mietinnön suhteen. Pyytäisin teitä siis alistamaan koko mietinnön, samoin kuin suullisen tarkistuksen, tavanmukaiseen äänestykseen, vaikka onkin vuoden viimeinen istuntopäivä!

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, yritän jollakin tapaa helpottaa parlamentin työtä vaatimatta pikkutarkkaa muodon säilyttämistä huomatessani, että vallitsee yleinen yhteisymmärrys. Mutta minulla ei ole mitään sitä vastaan, että, jos niin haluatte, suorittaisin vielä yhden äänestyksen, jotta varmistaisimme sen. Äänestys toimitettiin suullisella tarkistuksella muunnetusta tekstistä, kuten meillä on monesti tapana. Näin koko parlamentin olevan yksimieleinen, eikä kenelläkään ollut mitään huomautettavaa. Olkaa hyvä ja äänestäkää myös tarkistusehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Titley
Tuen tätä komission esikuva-analyysiä koskevaa tiedonantoa ja kollegani Murphyn sen hyväksi tekemää työtä.
Kun yritykset tunnistavat toimintansa keskeiselle alueelle keskittyvät tehottomat toimintatavat ja niiden syyt, ne voivat itse valvoa kilpailukykynsä parantamista.
Niinpä komission ajatus arvovaltaisesta tästä lähestymistavasta neuvoa-antavasta ryhmästä on myönteinen, joskin on oikeutettua pyytää, että pienemmät yritykset otetaan suurempien yritysten, ammattiyhdistysten ja kuluttajien tavoin huomioon.
Ilokseni herra Murphy esittää, kuinka esikuva-analyysiä voidaan käyttää tunnistamaan, mitkä asiat ovat toimivia niissä muutamissa sektoreissa, joissa EU päihittää amerikkalaiset ja japanilaiset kilpailijat, ja antavat lisäarvoa sellaisille tuotteille ja palveluille kuin elintarvikkeille, juomille ja huonekaluille.
Nykyään monet maat voivat tuottaa tuotteita tai palveluita halvemmalla kuin me Euroopassa. Kuitenkin me voimme silti lisätä varallisuutta ja luoda työpaikkoja, jos pyrimme jatkuvasti parantamaan työtapojamme ja tekemisen laatua. Esikuva-analyysin avulla voimme pysytellä kilpailun kärjessä. Toivon, että komissio auttaa teollisuutta keskittymään näiden asioiden tehostamiseen arvovaltaisen ryhmänsä avulla.
Müllerin mietintö (A4-0339/97)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olosuhteet, joissa äänestys tapahtui, saivat minut pyytämään puheenvuoroa. Kiitän, että suostuitte pyyntööni, mutta olisin toivonut muodollista äänestystä mietinnön puolesta tai sitä vastaan.
Haluaisin todeta seuraavaa. Müllerin mietinnössä käsitellään tilintarkastustuomioistuimen hyvin tärkeää kertomusta yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Kyse on sellaisesta unionin toiminta-alueesta, jonka menoista päätetään hallitusten välisellä tasolla. Menoista, kuten muistakin tärkeimmistä asioista, päätetään hallitusten välisellä tasolla, vaikka usein turvaudutaankin yhteisön talousarvioon.
Kertomuksessa tarkennetaan lisäksi, että yhteisön talousarviosta maksetaan noin 75 % menoista ja parlamentti tekee tästä luonnollisesti sen johtopäätöksen, että se pitäisi ottaa mukaan, ei ainoastaan päätöksentekoon, vaan myös menojen valvontamenettelyyn kokonaisuudessaan. Äskettäin hyväksyttiin, vaikkakin kiistanalaisissa oikeudellisissa olosuhteissa, toimielinten välinen sopimus, joka liittyy Amsterdamin sopimukseen ja jonka tarkoituksena on muuttaa niitä olosuhteita, joissa tätä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa toteutetaan. Me kritisoimme tämän toimielinten välisen sopimuksen täytäntöönpanoa.
Me kritisoimme myös Müllerin mietintöä, sillä se pohjautuu ennemminkin ideologisiin kuin rahataloudellisiin näkökantoihin. Itse asiassa tilintarkastustuomioistuimen kertomukset, joiden avulla me saamme tietoa yhteisön varojen toisinaan huolettomasta käytöstä, eivät useinkaan anna aihetta rahataloudelliseen kritiikkiin tai rahoitusta koskeviin uudistusehdotuksiin - niin kuin niiden pitäisi tehdä - vaan luonteeltaan ideologisiin ehdotuksiin. Näin on myös tämän mietinnön tapauksessa. Tämän vuoksi me, herra puhemies, äänestimme sitä vastaan, vaikka tämä ei tullutkaan ilmi, mikä johtui niistä olosuhteista, joissa tämä äänestys käytiin.

Lindqvist (ELDR), Sjöstedt (GUE/NGL), Schörling (V) ja Sandbæk (I-EDN)
Mietinnössä esitetään joukko institutionaalisia huomioita, jotka liittyvät niin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) kuin hieman yleisempään institutionaaliseen tasoon, josta olemme eri mieltä. Asia koskee esimerkiksi sitä, että puolivuosittain vaihtuva puheenjohtajuus mutkistaa ja vaikeuttaa jatkuvaa yhteisten toimien hoitamista ja valvontaa. Olemme yksiselitteisesti sitä mieltä, että jokaisella yksittäisellä Euroopan unionin jäsenvaltiolla on ja tulee olla oikeus pitää puheenjohtajan paikkaa rotaatioperiaatteen mukaisesti, niin kuin nytkin. Me kaikkihan olemme kuulleet ehdotuksia yksivuotisesta EU-puheenjohtajuudesta, joka koostuu yhdestä suuresta, yhdestä keskisuuresta ja yhdestä pienestä jäsenvaltiosta. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö sellainen ehdotus riko periaatetta, jonka mukaan kaikki maat ovat yhtä päteviä puheenjohtajuuden hoitamiseen. Vain se, että maa sattuu olemaan suuri, ei tarkoita sitä, että se olisi pätevämpi puheenjohtajuuteen. Olemme siksi myös sitä mieltä, että YUTP: n on jatkossakin oltava valtioiden välistä yhteistyötä.
Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan luomaan YUTP-henkilöstöreservi yhteisiä toimia varten. Ensiksikin tällainen pilkkaa ensiksikin yksittäisten maiden ilmaisemaa tarvetta jäädä puolueettomaksi ja toiseksi yhteiseen toimintaan osallistumisen tulisi olla jokaisen maan oma asia; siihen ei liity mitään automatiikkaa.

Willockx
YUTP, Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ei ole neljän vuoden kuluttua Maastrichtin sopimuksen voimaantulosta vieläkään päässyt alkua pidemmälle.
Konkreettiset kokemukset, kuten EU: n hallinto Mostarin kaupungissa, eurooppalainen Palestiinan vaalien tarkkailuyksikkö ja EU: n esiintyminen Bosnia-Hertsegovinassa puhuvat puolestaan. Mitä tulee viimeksi mainittuun, Euroopan parlamentti on ilmaissut vuoden 1998 talousarvion toisessa käsittelyssä huolestuneisuutensa EU: n rahoituksen toteuttamisesta liittyen pakolaisten paluuseen Bosnia-Hertsegovinaan.
Euroopan parlamentti ei ole ainoa, joka on huolissaan YUTP: n toteuttamisesta. EU: n tilintarkastajatkaan eivät ole epäröineet esittää lausunnossaan arviota YUTP: n puitteissa tapahtuneesta yhteisestä esiintymisestä kolmen vuoden kokemuksen pohjalta eivätkä he ole epäröineet osoittaa sormella yhä olemassa olevia heikkoja kohtia ja puutteita.
YUTP: n ongelmien ydin on se ristiriita, joka vallitsee YUTP: n toimintojen hyväksymiseen liittyvien neuvostolla olevien jakamattomien toimivaltuuksien ja niiden valtuuksien välillä, jotka Euroopan parlamentilla on, kun on kyse näihin toimintoihin tarvittavien varojen myöntämisestä.
Toimiessani vuonna 1994 mietinnön " YUTP: n rahoittaminen" esittelijänä viittasin jo olemassaolevaan "jännitykseen" YUTP: tä koskevien neuvostolla olevien sisällöllisten toimivaltuuksien ja talousarvioon liittyvien toimivaltuuksien välillä. Varoitin tuolloin etenkin siitä, että kukaan ei hyödy jatkuvasta kiistelystä Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä. EU: n kansalaiset eivät kostu mitään loputtomasta keskustelusta siitä, kenellä on toimivaltuudet minkäkin osan suhteen, vaan he haluavat tehokkaasti toimivan unionin, joka kantaa myös ulospäin suuntautuvan vastuunsa toimintakykyisen ulkopolitiikan avulla.
Tarkoittaako tämä sitä, että vuodesta 1994 tähän päivään asti ei ole tapahtunut mitään? Eivätkö EU: n Mostarin hallintoon liittyvät vaikeudet, eurooppalainen Palestiinan vaalien tarkkailuyksikkö ja Bosnia-Hertsegovinan korkean tason edustajan talousarvion hallinta ole johtaneet minkäänlaiseen tulokseen? Olivatko lukuisat budjettivaliokunnassa käydyt keskustelut, joissa valiokuntaa pyydettiin vähäisten ja erittäin heikosti perusteltujen tietojen pohjalta myöntämään varat YUTP: n toimintoihin, turhia? Mielestäni vastaus on ei.
Amsterdamin sopimus tuo mukanaan huomattavaa edistystä YUTP: n rahoituksen suhteen. Selkeiden pelisääntöjen pitää tehdä molempien talousarvioauktoriteettien, neuvoston ja parlamentin, rajat selvemmiksi ja saada aikaan välttämätön vuorovaikutus molempien välillä. Sen vaikutuksesta varat voidaan saada jatkossa myönnettyä nopeammin ja tehokkaammin YUTP: n todellisia tarpeita varten.
Tässä ei ole vielä kaikki. Tilintarkastajat ovat esittäneet hyvin perustellussa arvioinnissaan joukon kohtia, joissa YUTP on puutteellista, joita ovat etenkin:
avoimuuden puute. EU: n talousarviosta maksetuista poliittisista menoista (= 90, 94 %) on saatavilla tarvittavat tiedot. Ongelmia esiintyy yhä hallinnollisten menojen suhteen ja jäsenvaltioiden maksujen suhteen. Mitä viimeksi mainittuihin tulee, ei ole olemassa, muutamia toimenpiteitä lukuun ottamatta, juurikaan tietoja niistä maksuista, joita jäsenvaltiot tai muut lahjoittajat ovat maksaneet, -neuvoston puheenjohtajuuden vaihtuminen puolivuosittain ei sovellu yhteen yhteiseen esiintymiseen liittyvän jatkuvuuden tarpeen kanssa (konkreettinen viittaus Mostariin), -komission suorittamassa YUTP: n hallinnassa on yhä puutteita, -selkeiden erottelukriteereiden puute, jonka vuoksi esiintyy liian usein päällekkäisyyttä YUTP: n tavoitteiden ja yhteisön tehtävien välillä kehitysyhteistyön alueella. Tämä aiheuttaa puutteita varojen hallinnan yhtenäisyydessä, mikä ei ole hyväksi talousarvion avoimuuden kannalta.Näiden puutteiden korjaamiseksi toimielinten välistä sopimusta on ehkä täsmennettävä ja täydennettävä. Tältä osin tuen täysin Müllerin mietinnön johtopäätöksiä. Ainoa, mitä haluan lisätä siihen on se, että tämä voi onnistua vain ja ainoastaan käytännöllisen lähestymistavan avulla.
Talousarvioauktoriteettien suhteen tämä merkitsee sitä, että Euroopan parlamentti ei saa käyttää väärin toimivaltuuksiaan YUTP: n toimintojen taloudellisen puolen suhteen.
Komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin (sekä budjettivaliokunnan että talousarvion valvontavaliokunnan) on annettava sisältö toimintakykyiselle YUTP: lle tiiviin ja rakentavan yhteistyön avulla.

Geneettisesti muunnetun soijan ja maissin pakkausmerkinnät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu alla mainittujen parlamentin jäsenten komissiolle esittämistä seitsemästä suullisesta kysymyksestä, jotka koskevat geneettisesti muunnetun soijan ja maissin pakkausmerkintöjä:
- (Â4-0908/97 - Ï-0139/97) Breyer ja Lannoye V-ryhmän puolesta; -(B4-0909/97 - O-0141/97) Florenz, Schleicher ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta; -(B4-0910/97 - O-0143/97) Roth-Behrendt PSE-ryhmän puolesta; -(B4-0912/97 - O-0145/97) Pasty ja Azzolini UPE-puolesta; -(B4-0913/97 - O-0154/97) Eisma ELDR-ryhmän puolesta; -(B4-1003/97 - O-0164/97) Papayannakis ja Gonzalez Alvarez GUE/NGL-ryhmän puolesta; -(B4-1006/97 - O-0170/97) Souchet ja Nicholson EDN-ryhmän puolesta.
Berthu
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää geneettisesti muunneltujen tuotteiden merkinnästä käytyä keskustelua koskevan työjärjestyspuheenvuoron.
Puheenvuoroni nojautuu työjärjestyksen 37 artiklaan, joka koskee julkilausumia ja suullisia kysymyksiä ja jossa on säädetty, että valiokunta, puolueryhmä tai vähintään 29 parlamentin jäsentä voi jättää päätöslauselmaesityksen.
Kollegani Édouard DesPlaces ja Dominique Souchet jättivät viime viikolla määräaikaan mennessä ja työjärjestyksen mukaisesti päätöslauselmaesityksen, mutta puhemieskonferenssi päätti yhtäkkiä, ettei päätöslauselmaa synny eikä äänestystä järjestetä.
Mielestämme tämä päätös on täysin työjärjestyksen vastainen, ja olemme pahoillamme siitä, etenkin kun kyseessä on toinen kerta tällä viikolla. Itse asiassa meille kieltäydyttiin järjestämästä äänestystä komission hullun lehmän tautia koskevasta julkilausumasta, jota me pidimme hyvin kielteisenä. Tämä on hyvin huolestuttavan ongelman oire.
Euroopan parlamentti pyytää jatkuvasti lisää valtaa, mutta se ei uskalla äänestää päätöslauselmista silloin, kun se arvelee niiden voivan suututtaa komissiota. Minun ryhmäni sen sijaan haluaisi ilmaista selvästi erimielisyytensä riskituotteiden kieltämisen lykkäämisestä ja geneettisesti muunneltuja organismeja koskevasta politiikasta. Tämän vuoksi, herra puhemies, pyydämme työjärjestyksen mukaisesti äänestystä päätöslauselmasta, jonka olemme jättäneet sääntöjen mukaan.

Puhemies
Herra Berthu, luulen, että olemme käyneet toisenkin keskustelun tästä asiasta. Puhemieskonferenssi päätyi tähän ajatukseen, kuten itsekin mainitsitte. Teidän ryhmänne oli edustettuna tässä kokouksessa ja tietenkin olisitte voinut, ja huolimatta ja riippumatta kokouksen kannasta, joka luullakseni oli yksimielinen kanta sen perusteella, mitä meille ilmoitettiin, esittää päätöslauselmaesityksen puhemieskonferenssin päätöksen teitä sitomatta.

Berthu
Arvoisa puhemies, puhemieskonferenssin päätöstä ei tehty yksimielisesti.
Edustin itse omaa ryhmääni ja vastustin päästöstä tiukasti. Mielestäni puhemieskonferenssilla ei ollut oikeutta tehdä tätä päätöstä, koska se on työjärjestyksen vastainen.

Puhemies
Herra Berthu, kuten käsitätte, en ole täällä vastatakseni puhemieskonferenssin puolesta. Täällä on puolueryhmien puheenjohtajia, jotka voisivat käyttää puheenvuoroja. Mutta minulla on se käsitys, että se keskustelu on käyty.

Breyer
Arvoisa puhemies! Euroopan parlamentin vihreä ryhmä on tehnyt tämän aloitteen, sillä uuselintarvikkeita koskeva asetus on ollut voimassa 15. toukokuuta lähtien ja komissio on jo kuukausia rauhoitellut meitä väitteellä, että geneettisesti muunnetulle maissille ja soijalle on olemassa myös säännöt, mutta mitä on tapahtunut... ei mitään! Milloin lopultakin lopetatte viivyttelytaktiikkanne kuluttajia ja parlamenttia kohtaan? Miten kauan vielä haluatte pitää asiat salassa kuluttajilta? Milloin komissio ja pysyvä elintarvikekomitea lopultakin tekevät päätöksen maissin ja soijan täysin selvästä merkitsemisestä?
Rouva Cresson, näen, että olette siellä. Muulloin yhä uudelleen korostetaan geeniteknologian uusimpia edistysaskeleita. Miksi ei ehdoteta DNA-analyysia, joka on ajankohtainen? Miksi komissio nyt ryhtyy ehdottamaan jopa proteiinianalyysia, joka on kovin vanhentunut? Onko perää huhuissa, että suunnitteilla olisi jopa vain teollisuuden vapaaehtoinen sopimus? Mitä tapahtuu vauvanruoan kanssa? Tullaanko yhtymään elintarvikealan tiedekomitean lausuntoon ja sulkemaan pois uuselintarvikkeet vauvojen osalta, myös silloin, kun on kysymys maissista ja soijasta? Miksi komissio ei menettele siten, että valmistajat esittäisivät analyyttisen menetelmän? Miksi täällä tuhlataan miljoonia verovaroista ja analyysimenetelmät maksetaan julkisista varoista? Miksi ette lopultakin tee ehdotusta? Milloin tulee lisäaineita, makuaineita ja entsyymejä koskeva ehdotus? Milloin teette lopultakin lopun salassapitoasetuksesta? Milloin kuluttajat ja myös me voimme odottaa saavamme yhtenäisen ehdotuksen, joka koskee geneettisesti muunnettujen maissi- ja soijatuotteiden merkitsemistä, mitä me kaikki toivomme, niin myös kuluttajat?

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Olemme ottaneet tämän aiheen esityslistalle, koska halusimme lopultakin olla varmoja siitä, että asiat etenevät. Komissio antoi 3. joulukuuta ehdotuksen, siis sen jälkeen kun me olimme jo panneet asian vireille. Katsoin asetuksen perustelua, asetuksen, joka tullaan hyväksymään ilman parlamenttia, koska yhteinen elintarvikekomitea on siitä vastuussa. Olin hämmästynyt. Olemme nyt selvitelleet välejämme asian osalta komission kanssa miltei puoli vuotta. Komissio on aina sanonut, ettei tässä ole välttämätöntä laatia sääntöjä. Nyt se on perustelussaan 8, 9 ja 20 kohdassa tuonut esiin tarkalleen sen perustelun, jonka me olemme aina esittäneet. En oikein ymmärrä tätä. Olen tyytyväinen siitä, että komissio on nyt löytänyt oikean tien, mutta miksi se on niin kauan vastustanut parlamentin kantaa, se komission on minulle selitettävä.
Me tietenkin puollamme Euroopan komission suunnittelemaa DNA: n tutkimista, tosin sen lisäyksen kanssa - rouva Breyer onkin tästä jo huomauttanut - että tutkimusta varten määrätään samalla myös käytettävä analyyttinen menetelmä. Vain silloin tällainen ehdotus on käyttökelpoinen ja varmistaa sen, että saadaan asianmukaista tietoa.
Sen jälkeen kun Euroopan komission pysyvä elintarvikekomitea yhdessä jäsenvaltioiden kanssa eilen käsitteli ehdotusta melko intensiivisesti, näyttää siltä, että komissio ja neuvosto voivat tehdä päätöksensä tammikuussa. Täten on luotu edellytykset sille, että 19. syyskuuta 1997 päivätyn asetuksen määräykset, asetuksen, joka on astunut voimaan jo 1. marraskuuta 1997 mutta jonka täytäntöönpanoa sitten jouduttiin siirtämään 1. helmikuuta 1998, voitaisiin panna täytäntöön jäsenvaltioissa viimeistään tuona ajankohtana ainakin geneettisesti muunnettujen soijapapujen ja geneettisesti muunnetun maissin merkitsemisen osalta. Tästä kaikesta olemme tyytyväisiä, mutta kysymme, miksi vasta nyt?
Minulla on vielä joitakin kysymyksiä komissiolle. Olisin kiitollinen, jos rouva komissaari voisi ilmoittaa meille elintarvikekomitean eilisessä istunnossa saavutetut tulokset ja selvittää niitä.
Lisäksi toinen kysymys: Tämänvuotinen soija- ja maissisato USA: ssa on korjattu. Voidaan kuitenkin olettaa, että geneettisesti muunnettuja tuotteita on jo matkalla Eurooppaan tai niitä on jo Euroopassa. Millaiseksi komissio arvioi sen vaaran, että varsinkin geneettisesti muunnettua maissia ja geneettisesti muunnettua soijaa viedään Eurooppaan sekoitettuna perinteisiin tuotteisiin ilman, että mukana on vuoden 1990 direktiivin C-osan mukainen lupa, joka vaaditaan tuotteiden saattamiseen markkinoille Euroopan unionin valtioissa.
Kuinka monia markkinoille saattamisen hyväksymistä koskevia hakemuksia Euroopan komissiolla on tällä hetkellä? Mitä Euroopan komissio tulee tekemään turvatakseen sen, että kaikista tällä hetkellä vireillä olevista hakemuksista markkinoille saattamisen hyväksymiseksi voidaan päättää sovittuna aikana? Onko Euroopan komissiolla näkemystä siitä, mitä suuruusluokkaa mainittujen organismien toimitukset USA: sta ja Kanadasta Eurooppaan ovat? Millaiseksi komissio arvioi riskin ristiriidoista pohjoisamerikkalaisten kauppakumppanien kanssa, jos tuotteita ei saa saattaa markkinoille Euroopan unionin alueella geneettisesti muunnettuja organismeja koskevan luvan puuttumisen vuoksi?
Olen tietoinen siitä, rouva komissaari, että te ette todennäköisesti pysty tänään vastaamaan minulle yksityiskohtaisesti kaikkiin kysymyksiin. Haluaisin kuitenkin mielelläni antaa teille kysymykset mukaan ja olisin kiitollinen, jos voisimme saada niihin vastaukset tammikuun alkuun mennessä.

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari! Olemme tänään esittäneet teille nämä suulliset kysymykset, koska olemme sitä mieltä, että on välttämätöntä tiedottaa parlamentille nimenomaan geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista monipuolisesti ja hyvissä ajoin, siis aikaisemmin kuin yleensä. Se, ettette voi saattaa asetusta voimaan 1. marraskuuta, koska välttämättömät täytäntöönpanomääräykset puuttuvat, vaan teidän on siirrettävä se helmikuulle, on mielestäni haitaksi eurooppalaisille kuluttajille, mutta myös Euroopan teollisuudelle. On tarpeen, että juuri niiden elintarvikkeiden osalta, jotka saatetaan markkinoille sisämarkkinoilla, on yhtenäiset määräykset siitä, miten tuotteet merkitään, ja jo ennen kuin nämä elintarvikkeet valmistetaan. Tämä on välttämätöntä teollisuudelle ja kuluttajansuojalle. On käsittämätöntä, että tämä kestää näin kauan, vaikka uuselintarvikkeita koskeva asetus on valmistunut sovittelukomiteassa jo vuosi sitten ja vaikka se on ollut voimassa toukokuusta lähtien ja vaikka siitä asti on oikeastaan ollut selvää, että maissille ja soijalle on löydettävä väliaikainen järjestely.
Herää myös kysymys, eikö pitäisi jo nyt, ennen kuin uusi toimielinten välinen sopimus, joka meillä on odotettavissa ensi vuonna alkukesästä, astuu voimaan, nimenomaan hyvin herkillä aloilla ottaa harkittavaksi mahdollisuus tiedottaa parlamentille aikaisemmin ja hyvissä ajoin, ettei parlamentin tarvitsisi hankkia kiertoteitse luonnoksia, joista keskustellaan komission pysyvässä elintarvikekomiteassa.
Se mitä haluaisin kuulla teiltä - varsinkin koska olette vastuussa tieteestä ja yhteisestä tutkimuskeskuksesta - on seuraava asia: Miten pitkälle ovat edistyneet toimet koko unionin alueella sellaisen käyttökelpoisen analyysin kehittämiseksi, joka koskee DNA: n geenitekniikan avulla toteutetun muuttamisen osoittamista, ja miten laajasti tähän on sitoutunut yhteinen tutkimuskeskus, joka on kehittänyt myös elintarvikealalla joukolle tuotteita analyyttisiä menetelmiä useissa eri laboratorioissa suoritettujen kokeiden avulla, tämä on tärkeää, jotta unionin sisällä vallitsisi yhtenäisyys ja jotta tässä ei avattaisi ovia sattumalle? En myöskään usko, että meidän tulisi jättää tätä päätöstä yksin teollisuudelle.
Tässä yhteydessä haluaisin esittää teille rouva komissaari vielä toisen kysymyksen: Eikö ole mielekkäämpää, sen sijaan että laadittaisiin säännöt, joiden perusteella jossakin tuotteessa voi lukea " saattaa sisältää geneettisesti muunnettuja ainesosia" , määrätään kynnysarvo ja vain tämän kynnysarvon ylittäviltä tuotteilta vaaditaan merkintää " geneettisesti muunnettu elintarvike" tai vaihtoehtoisesti " ei geneettisesti muunnettu elintarvike" ? Meillä oli Itävallassa eräs tapaus, joka aiheutui epäpuhtauksista. Juuri rautatievaunuissa kuljetetussa soijassa ja maississa voi helposti esiintyä epäpuhtauksia ja, vaikka olisi kysymys vain 1 %: sta, on parempi sanoa, että on olemassa kynnysarvo kuin tehdä kuluttajat epävarmoiksi pakkausmerkinnällä " saattaa sisältää" .
Mielestäni, rouva komissaari, on välttämätöntä vastata kaikkiin näihin kysymyksiin erittäin nopeasti, jos todella haluamme, että kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät säädökset helmikuussa ja että teollisuus voi sitten soveltaa niitä käytäntöön. On korkea aika esittää nyt vastaava luonnos, joka sisältää kaiken sen, mitä kuluttajan tulee tietää ja mitä teollisuus tarvitsee tuotteittensa valmistukseen ja merkitsemiseen.

Santini
Arvoisa puhemies, minäkin liityn kollegoideni valituksiin viivyttelystä näin arkaluonteisessa asiassa, joka ei koske vain tuotantoa, tiedettä ja kuluttajia, vaan sanoisin, että myös eettistä kuvaamme - ainakin siitä lähtien kun Euroopan parlamentti julkesi vaatia itselleen oikeutta ryhtyä erotuomariksi, tuomariksi myös näin aroissa asioissa, jotka koskettavat läheisesti Euroopan kansalaisten terveyttä.
Minun on sanottava, että kun tämä asetus hyväksytään, en rehellisesti usko sen herättävän suurta innostusta. Mikäli kallistamme korvamme hätähuudoille, jotka leviävät eurooppalaisten keskuudessa - hätähuudoille, joissa sanotaan mm. että jos komission ehdottamat pakkausmerkinnät hyväksyttäisiin, erityisesti geenimuunneltujen soija- ja maissielintarvikkeiden osalta, päätyisimme säätelemään vain 30-40 %: a geneettisesti muunnetuista maissi- ja soijatuotteista. Loppuja ei siis valvottaisi eikä merkittäisi pakkausmerkinnällä.
Komission asetusluonnoksen mukaan pakkausmerkinnässä on oikeastaan pakollisesti ilmoitettava geneettisesti muunnelluiksi maissi- ja soijatuotteiksi vain ne, joiden proteiinit on analysoitu ja tarkastettu nykyisillä menetelmillä. Nämä kohdat herättävät monissa, myös tieteellisissä piireissä, epäilyksiä menetelmien ajanmukaisuudesta, niiden riittävyydestä uusissa menetelmissä, joita sen sijaan tuotantoala osaa tuoda markkinoille.
On toinenkin näkökulma: asetusluonnoksesta on jätetty pois kaikki elintarvikelisäaineet, makuaineet ja uutteet, ja tiedämme erittäin hyvin, että soijasta saatavia aineita, myös geneettisesti muunneltuja, on elintarvikkeissa, suklaassa, margariinissa. Älkäämme unohtako, että esimerkiksi lääkeaineopissa soija ilmoitetaan hyödylliseksi ainesosaksi korkeaa kolesterolia - tämän vuosisadan sairautta - vastaan. Voittekin kuvitella niitä vahinkoja, joita aiheutuisi terveydelle parantavien vaikutusten sijasta, kun soijalesitiini ei vastaisikaan vaadittuja ominaisuuksia.
Haluamme muistuttaa myös, että eurooppalaiset kohdistavat tähän asiaan suuria odotuksia. Kuluttajista 90 % osoitti vastikään tehdyssä kyselyssä selvää huolestumista, mutta myös suuria odotuksia, komission ehdotusta kohtaan.
Sen vuoksi teenkin uudelleen Unioni Euroopan puolesta -ryhmäni asiakirjaan sisältyvät kaksi kysymystä. Voiko komissio kertoa meille, miksi se ei ole vielä ilmoittanut, mitä sääntöjä on noudatettava? Mitä määräyksiä on lopultakin noudatettava, jotta voitaisiin paremmin toteuttaa kuluttajien oikeus saada tietoa?
Jos lisäämme nämä epävarmuudet niihin muihin elintarvikealaan liittyviin; lisäämme niihin vielä kerran hullun lehmän taudin ja viimeaikaiset neitsytöljyä koskevat kysymykset - kukaan ei pian osaa kertoa, milloin sitä saa kutsua neitsytöljyksi! - ja viinien lisäaineet ynnä muut, rehellisesti sanottuna, myös seuraava jouluillallinen saattaa antaa enemmän aihetta huoleen kuin iloon. Onnea!

Eisma
Arvoisa puhemies, voitteko pyytää komission jäsentä olemaan tarkkaavainen, kun me puhumme, koska se tekee keskustelusta miellyttävämmän. Kuluttajat ja teollisuus eivät ole ainoita, jotka ovat epätietoisia geneettisesti muunneltujen aineiden käytöstä ravinnossa. Myös Euroopan parlamentin, meidän kaikkien täällä, pitää pyytää säännöllisesti selvennystä. Siksi käymme tätä keskustelua tänä aamuna.
Minulle on tulossa yhä selvemmäksi, että komissio ei vieläkään tiedä, minkälaista politiikkaa sen on noudatettava geneettisesti muunneltujen aineiden suhteen. Se laatii asetuksia aikatauluineen, joiden suhteen teollisuudella on vaikeuksia eikä se itsekään oikeastaan tiedä, miten toimia niiden suhteen. Tärkein kysymys tänä aamuna onkin se, miksi komissio ei ole esittänyt aikaisemmin täytäntöönpanoa koskevia esityksiä, joista on tehty alustava ehdotus vasta nyt. Teollisuuden kannalta tilanne on nyt melko mahdoton ja epävarma. Tärkeämpää on kuitenkin se, että kuluttaja ei ole vieläkään varma ostaessaan tuotteita onko niissä geneettisesti muunneltuja aineita vai ei. Ryhmäni mielestä näin on syntynyt tilanne, jota ei voida hyväksyä. Pakkausmerkinnät ovat erittäin tärkeitä. Uskomme kuluttajan vapaaseen valintaan niin kauan kuin hän saa riittävät tiedot pakkauksesta. Kuluttajan on itse voitava päättää haluaako hän käyttää geneettisesti muunneltuja ravintoaineita vai ei. Komission tehtävänä on huolehtia siitä, että pakkauksissa on pakko ilmoittaa asiasta ja että voidaan todeta luotettavan menetelmän avulla, sisältääkö tuote geneettisesti muunneltuja aineita. Juuri tästä valitettavasta menetelmästä on syntynyt paljon sekaannusta.
Aikaisemmin näytti siltä, että useimmat jäsenvaltiot ja komissio valitsisivat niin sanotun valkuaisainemenetelmän, mutta uudessa ehdotuksessa komissio onkin yhtäkkiä valinnut DNA-menetelmän, kuulemani mukaan myös eilen kokoontuneen pysyvän elintarvikekomitean suureksi hämmästykseksi. Näyttää yhä siltä, että uusi lakialoite on liian epäselvä yrityksille, jotta voitaisiin saada aikaan vastuulliset pakkausmerkinnät. Haluaisin siksi mielelläni saada komissiolta selvityksen siitä, miksi se päätti valita tämän uuden menetelmän ja milloin täytäntöönpanoa koskevat esitykset voivat komission mielestä astua voimaan? Kiertäen sanottuna, herra puhemies, on korkea aika ja sanon komissiolle vielä kerran: kantakaa lopultakin vastuunne, olette tähän mennessä toimineet puutteellisesti, erittäin puutteellisesti.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, kun keskustelu on tässä vaiheessa ja on kuultu muiden kollegojen ilmaisevan puheenvuoroissaan huolensa, joka on vain osoitus kansalaisten huolesta, mielestäni ei enää ole paljon sanottavaa enkä käytä kaikkea käytettävissä olevaa puheaikaa. Mekin olimme esittäneet kysymyksen, joka pohjimmiltaan ilmaisi saman asian kuin kollegojen kysymykset eli miksi ohjeita täytäntöönpanosta ei toteuteta käytännössä, miksi ei tehdä vertailevaa analyysia Euroopan tasolla, miksi ei ole asianmukaista merkintää, jotta kuluttajat voisivat valita?
Yhdysvallat sanoo, että Euroopan unioni asettaa esteitä geneettisesti muunnettujen tuotteiden tuonnille ja että Euroopan unioni toimii pikemminkin kansalaisten levottomuuden kuin tieteelliseltä pohjalta. Meidän mielestämme kansalaisten levottomuus on ymmärrettävää. Muut elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät ongelmat ovat vaikuttaneet heihin. Kun lisäksi esimerkiksi Ranskassa sallittiin äskettäin geneettisesti muunnetun maissin tuotanto, asia oli esillä Espanjan lehdistössä, ja luultavasti Euroopan lehdistössä, ja kirjoitettiin, että kyseiseen maissiin siirrettäisiin kolme geeniä: yksi sisältäisi hyönteiset torjuvaa myrkkyä, yksi olisi vastustuskykyinen antibiooteille, yksi pystyisi sietämään rikkaruohomyrkkyjä. On ymmärrettävää, että Euroopan kansalaisia - ja ketä tahansa - huolestuttavat kaikkien näiden aineiden terveydelliset vaikutukset. Tarvitaan siis ehdottomasti asianmukaista merkintää ja riittävää täytäntöönpanoa.
Voi olla, rouva komissaari, että PO XXIV: ssä toteutettavat muutokset elintarvikkeiden turvallisuuden takaamiseksi ovat oikeansuuntaisia, sillä on jo olemassa terveysriskien arvioinnista vastaava yksikkö, jonka pääasiallinen tehtävä on arvioida ne riskit, joita kaikilla näillä aineilla on ihmisen terveydelle. Joka tapauksessa, rouva komissaari, uskon, että me kaikki ilmaisemme täällä Euroopan kansalaisten aiheellisen huolen, ettei sellaisia elintarvikkeita haluta nauttia, joiden vaikutusta terveyteen ei tiedetä.

Souchet
Arvoisa puhemies, ryhmämme on kahdesti pyytänyt Euroopan parlamenttia ottamaan selkeästi kantaa päätöslauselmaäänestyksellä sekä geneettisesti muunnettuihin organismeihin että hullun lehmän tautiin eli maanmiestemme elintarviketurvallisuuteen. Tästä on kahdesti kieltäydytty työjärjestyksen vastaisesti. Kollegani Berthu korosti juuri tätä vakavaa säännönvastaisuutta.
Siten on erityisen omituista, että Le Monde -lehden kirjeenvaihtaja Scotto unohti 18. joulukuuta antamassaan selonteossa mainita kaksi parlamentin tekemää aloitetta, jotka ovat tietääksemme ainoat, ja kehotti parlamenttia ottamaan seuraavassa istunnossa vastuun näistä kahdesta olennaisen tärkeästä kysymyksestä.
Kuinka voisi olla toteamatta, että komission päätökset geneettisesti muunnetuista organismeista ovat pitkälti rajat ylittävien siementuotantoyritysten taloudellisten etujen mukaisia? Kuinka voisi olla näkemättä, että sallitte geneettisesti muunnettujen soijan ja maissin pitämisen kaupan Yhdysvaltain painostuksesta vaatimatta edes kuluttajansuojan kannalta välttämätöntä jäljitettävyyttä. Tällä hetkellä geneettisesti muunnettua sokerijuurikkaan hedelmälihaa on kaupan Alankomaissa, vaikka sen pitäminen kaupan oli kielletty. Kuka on oikeudellisesti vastuussa tästä tilanteesta, rouva komissaari? Monsanto-yritys, kokeiden järjestäjä, hollantilainen sokerialan yritys CSM vai valtuudet antanut komissio?
Marraskuun 27. päivänä Ranskan hallitus näytti vihreää valoa tuholaistoukalle vastustuskykyisen, geneettisesti muunnetun maissin viljelylle. Tässä tuholaistoukassa on kuitenkin myös geeni, joka on vastustuskykyinen eräälle antibiootille eli ampisilliinille. Herra Kouchner, joka ollessaan vielä parlamentin jäsen oli itse mukana laatimassa geneettisesti muunnettujen organismien kieltämistä koskevaa päätöslauselmaa, antoi nyt kuitenkin suostumuksensa tällaisen maissin viljelylle ympäristöministeri Voynet'n tukemana. Tähän suostuttiin Ranskan ennaltaehkäisy- ja varovaisuuskomitean nimenomaisten suositusten vastaisesti.
Rouva komissaari, kuka on vastuussa, jos tulevien kuukausien aikana osoittautuu, että ampisilliinille vastustuskykyinen geeni kykenee siirtymään ruoansulatuskanavan bakteereihin? Ranskan hallitus, lupapyynnön esittänyt yritys vai alkuperäisen luvan antanut komissio? Varmaa kuitenkin on joka tapauksessa, että te ette ole noudattaneet varovaisuusperiaatetta.
Vaikuttaa siis siltä, että on välttämättömältä perustaa parlamenttiin harkintavaliokunta, jotta geneettisesti muunnettujen organismien ympäristöriskeistä ja ihmisterveydelle koituvista vaaroista syntyy todellista demokraattista keskustelua.
Minusta tuntuu siltä, että panemme alulle tapahtumia, joita emme pysty hallitsemaan, ja koetamme samanaikaisesti saada itsellemme hyvän omantunnon esittelemällä kuluttajille merkinnän, jonka rauhoittava vaikutus perustuu virheellisiin seikkoihin. Herra puhemies, eikö se tosiasia, ettemme tämän keskustelun jälkeen äänestä päätöslauselmasta, todista, että toimielimemme pyrkii pakenemaan vastuutaan ja kulkemaan oikotietä virkamiehiä hyödyntäen?

Cresson
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen ollessani täällä teidän kanssanne tänään ja saadessani tilaisuuden selventää tilannetta geneettisesti muunnetuista soijapavuista ja maissista valmistettujen elintarvikkeiden merkinnän osalta.
Kyseessä on tietenkin hyvin monimutkainen aihe, enkä ole varma, kykenenkö vastaamaan kaikkiin odotuksiinne ja kysymyksiinne, mutta jos teille sopii, hyödynnämme tätä istuntoa koettaaksemme selventää komission kantaa, sillä esititte komissiolle täysin perustellun kysymyksen tästä aiheesta.
En palaa asian historiaan, sillä tunnette sen yhtä hyvin kuin minäkin, vaan ryhdyn suoraan vastaamaan kysymyksiinne, joista osa koskee samaa aihetta.
Ensimmäinen kysymyssarja käsittelee oikeudellista tilannetta komission 19. syyskuuta 1997 antaman asetuksen EY 1813/97 tultua voimaan 1. marraskuuta 1997. Marraskuun 1. päivänä voimaantulleessa asetuksessa 1813/97 määrätään lisämerkintäsäännöistä, joita sovelletaan geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista valmistettuihin elintarvikkeisiin ja elintarvikkeiden ainesosiin. Tätä asetusta on sovellettava suoraan jäsenvaltioissa, eikä voida siis olla sitä mieltä, että tässä asiassa on laiminlyöty ratkaisun tekeminen. Toimijoiden on 1. marraskuuta lähtien merkittävä tuotteensa, jotka eivät asetuksen ETY 1813/97 2 artiklan mukaan ole samanlaisia kuin vastaava olemassa oleva elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa.
Näiden elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien yksityiskohtaisten merkintäsääntöjen hyväksymisen osalta komissio, joka pysyvän elintarvikekomitean kokouksessa 31. heinäkuuta 1997 oli luvannut esitellä säännöt mahdollisimman nopeasti, ilmoitti tuolloin kuulevansa myös ihmisten ravitsemusta käsittelevää tiedekomiteaa saadakseen tältä lausunnon kyseisen asetuksen käsitteestä, joka koskee tuotteita, jotka eivät ole samanlaisia kuin vastaava olemassa oleva elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa.
Tämä kuuleminen samoin kuin halu tehdä yhteistyötä asiasta kiinnostuneiden tahojen kanssa sekä erilaisten mahdollisten lähestymistapojen arviointi selittävät sen ajan, joka osoittautui tarpeelliseksi kyseisen asetusehdotuksen hyväksymiseksi. Ymmärrän siis varsin hyvin sen täysin perustellun kärsimättömyyden, joka vaivaa joitakin teistä, mutta tämä etenemistapa vaatii luonnollisesti tietyn ajan.
Toinen kysymyssarja liittyy sen tulkitsemiseen, millainen elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa ei ole enää samanlainen kuin vastaava olemassa oleva elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa, sekä niihin perusteisiin, joiden pohjalta geneettisesti muunnetuista soijasta ja maissista valmistettujen elintarvikkeiden merkintä on aloitettava. Asetuksen (EY) N: o 1813/97 2 artiklassa, jossa toistetaan uuselintarvikkeita koskevan asetuksen (EY) N: o 258/97 8 artiklan määräykset, määrätään, että loppukuluttajalle on tiedotettava elintarvikkeen ominaisuuksista, kuten koostumuksesta, ravintoarvosta tai ravitsemuksellisista vaikutuksista sekä elintarvikkeen käyttötarkoituksesta eli miksi elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa ei enää ole samanlainen kuin vastaava olemassa oleva elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa.
Näin ollen nämä merkintävaatimukset koskevat geneettisesti muunnetuista soijapavuista tai maissista valmistettuja elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia, jotka eivät ole samanlaisia kuin vastaavat perinteiset tuotteet. Avainkäsite eli se, ettei elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa enää ole samanlainen kuin vastaava olemassa oleva elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa, on määritelty sellaisen tieteellisesti osoitettavissa olevan eron osoittamiseksi, joka ylittää hyväksyttävissä olevat luonnolliset poikkeamat.
Komissio julkisti 23. heinäkuuta 1997 nykyaikaisen bioteknologian merkitsemistä koskevat yleisohjeet, joissa toisaalta suositellaan merkintävaatimuksia silloin, kun tuotteen geneettisesti muunnettu alkuperä on tieteellisesti tarkistettavissa ja toisaalta välttämättömyyttä määritellä selkeät merkintäsäännöt, jotta virallista valvontaa voitaisiin toteuttaa luotettavalla sekä toistettavissa että toteutettavissa olevalla tavalla.
Ottaen huomioon toisaalta käsitteen, ettei tuote enää ole samanlaisen olemassa olevan tuotteen kaltainen ja toisaalta näissä komission suuntaviivoissa suositellun lähestymistavan, vaikutti siinä vaiheessa siltä, että geneettisestä muunnoksesta tuloksena olevan DNA: n esiintyminen elintarvikkeissa ja elintarvikkeiden ainesosissa on peruste, joka vastaa parhaiten edellä mainittuja vaatimuksia.
Tältä pohjalta komissio siis hyväksyi viime joulukuun 3. päivänä asetusehdotuksen, jossa määrätään yksityiskohtaiset merkintäsäännöt sovellettaviksi elintarvikkeille ja elintarvikkeiden ainesosille, jotka on valmistettu geneettisesti muunnetuista soijapavuista tai maissista. Tästä ehdotuksesta keskusteltiin pysyvässä elintarvikekomiteassa 18. joulukuuta ja siitä ehdotettiin äänestystä samassa komiteassa tammikuun puolivälissä. Minun on todettava teille, että pysyvässä elintarvikekomiteassa, joka siis kokoontui 18. joulukuuta keskustelemaan komission ehdotuksesta, suurin osa jäsenvaltioista vastusti tätä ehdotusta! Ne pitivät parempana proteiineja koskevaa perustetta sekä merkinnän kohteena olevan tuoteluettelon vahvistamista, vaikka tämän tuoteluettelon vahvistamista ei ole vielä täysin tarkennettu.
Tässä asetusehdotuksessa esitetään, että geneettisesti muunnetuista soijapavuista ja maissista valmistetut elintarvikkeet ja elintarvikkeiden ainesosat, jotka sisältävät geneettisestä muunnoksesta peräisin olevaa DNA: ta, eivät olisi samanlaisia kuin vastaavat olemassa olevat elintarvikkeet tai elintarvikkeen ainesosat asetuksen ETY 18/13/97 2 artiklan a kohdassa tarkoitetussa mielessä, ja merkintävaatimukset siis koskevat niitä. Sen sijaan nämä vaatimukset eivät koske niitä tuotteita, jotka eivät enää sisällä tätä DNA: ta, mikä johtuu sen tuhoutumisesta käsittelyn toisiaan seuranneissa vaiheissa, sillä niitä on pidettävä perinteisten vastaavien tuotteiden kaltaisina.
Koska ei kuitenkaan ole tieteellisesti poissuljettua, että elintarvikkeiden tuotantomenetelmien avulla elintarvikkeesta voidaan puhdistaa kaikki sen sisältämä DNA jättäen samalla jäljelle proteiineja, DNA-lähestymistapaa täydennettiin, jotta tämä tällä hetkellä teoreettinen mahdollisuus voitaisiin ottaa huomioon.
Ehdotuksessa on lisäksi määrätty vakiomerkintämallista, jolle ei ole vaihtoehtoa, jotta toisaalta helpotettaisiin kuluttajan valintoja ja tiedonsaantia ja toisaalta vältyttäisiin erilaisilta tulkinnoilta Euroopan unionissa siitä, ovatko mallit mahdollisesti samankaltaisia, tulkinnoilta, jotka saattaisivat aiheuttaa uusia vaikeuksia sisämarkkinoilla. Tämä ilmaisu kuuluu tapauksesta riippuen seuraavasti: geneettisesti muunnetusta soijasta lähtöisin oleva tuote tai geneettisesti muunnetusta maissista lähtöisin oleva tuote. Tämä on ilmoitettava suluissa valmistusaineluettelossa heti kyseisen valmistusaineen nimen jälkeen. Tämä maininta voidaan lisätä myös selvästi luettavissa olevalla tavalla ja vähintään samankokoisilla kirjaimilla kirjoitettuna kuin itse valmistusaineluettelon tekstikin valmistusaineluettelon loppuun. Sellaisten tuotteiden kohdalla, joissa ei ole valmistusaineluetteloa, on tarvittavat tiedot ilmoitettava selvästi tuotteen etiketissä.
Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta toimijoiden oikeutta sisällyttää tuotteidensa etiketteihin muitakin haluamiaan luonnehdintoja kuin mitä tässä asetuksessa on määrätty, sillä ehdolla, että ne ovat direktiivin 79/112/ETY mukaisia, jossa säädetään, että tällaiset merkinnät eivät saa johtaa kuluttajaa harhaan. Tämä koskee myös väitteitä siitä, ettei tuote sisällä geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista lähtöisin olevia elintarvikkeita tai ainesosia tai väitteitä siitä, että tuote sisältää tällaisia elintarvikkeita tai ainesosia silloin, kun tämä ei ole tieteellisesti tarkistettavissa, mutta kun se on todistettavissa muulla tavoin.
Säännöissä ei ole kielletty sekoittamasta geneettisesti muunnettuja organismeja sisältäviä ja perinteisiä tuotteita. Neuvoston ja Euroopan parlamentin asetuksessa ETY 258/97 on lisäksi määrätty tästä mahdollisuudesta varsinkin pakkaamattomien tuotteiden kohdalla, ja siitä, että tässä tapauksessa kuluttajalle annettujen tietojen, joiden mukaan tuote voi sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja, on oltava kyseisen asetuksen merkintävaatimusten mukaisia. Samalla tavoin geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista valmistettujen elintarvikkeiden tai ainesosien merkintää koskevassa asetusehdotuksessa määrätään mahdollisuudesta merkitä etikettiin, että sellainen tuote voi sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja, jonka kohdalla geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista valmistetun aineen olemassaoloa ei voida sulkea pois, mutta jota ei myöskään voida todistaa. Tämä maininta on lisäksi komission nykyaikaisen bioteknologian merkintää koskevien suuntaviivojen mukainen. Tällaisen muotoilun avulla voidaan välttää tuotteiden erottelu sekä velvollisuus testata jokainen tuotelasti, joka voisi sisältää eriasteisia sekoituksia. Kuluttaja voi siten valita, haluaako hän vai ei, ostaa näitä tuotteita.
Vastauksena tärkeään, Yhdysvalloista tai Kanadasta tuotavia geneettisesti muunnettuja tuotteita koskevaan kysymykseen, totean, että jäsenvaltioiden on direktiivin 90/220/ETY 43 artiklan mukaisesti valvottava kyseisen direktiivin noudattamista. Ne ovat siten vastuussa siitä, että Euroopan unionin markkinoille tuodut geneettisesti muunnettuja organismeja sisältävät tuotteet ovat direktiivin mukaisia ja niiden on valvottava, että asiasta vastaavat viranomaiset järjestävät riittävästi tarkastuksia ja tarvittaessa muita valvontatoimenpiteitä.
Direktiivin 90/220/ETY sisällöstä vastaava komitea pyysi 3. joulukuuta järjestetyssä 22. kokouksessaan, että komissio laatisi yhdenmukaiset valvonta- ja tarkastustoimenpiteet. Tämän jälkeen perustettiin tilapäinen tekninen työryhmä pohtimaan geneettisesti muunnettujen organismien tarkastuksia ja toimenpiteitä. Joulukuun 16. päivänä tämä työryhmä tutki, onko olemassa ja kuinka voitaisiin soveltaa erityisiä teknisiä menetelmiä, joiden avulla sellaiset geneettisesti muunnetut organismit, samoin kuin niistä johdetut tuotteet, joille ei olisi annettu lupaa levitä markkinoille, voidaan havaita ja tunnistaa.
Tällä hetkellä direktiivin 90/220/ETY C-osassa määrätty ilmoitusmenettely koskee 13 tuotetta. Direktiivin 90/220/ETY tarkistamisen yhteydessä komissio päätti, että kaikki ne tuotteet, jotka odottavat hyväksymistä nykyisen direktiivin perusteella, on alistettava asiaa käsittelevien tiedekomiteoiden tarkasteltaviksi, ennen kuin jäsenvaltiot hyväksyvät ne kyseisen direktiivin laatimisesta vastaavassa komiteassa. Koska tiedekomiteoiden lausunnot ovat saatavilla vasta tammikuun lopussa ja koska toisaalta on syytä noudattaa direktiivin 90/220/ETY laatineen komitean menettelyä, komission on vaikea ajatella tekevänsä lupapäätöksiä näille tuotteille ennen maaliskuun puoliväliä 1998.
Vuoden 1996 neljännen vuosineljänneksen, eli ensimmäisen muutoksen ja 31. toukokuuta 1997 välillä, Eurooppaan tuotiin Yhdysvalloista 8 300 000 tonnia soijapapuja ja 650 000 tonnia soijajauhoa, josta 2 % on peräisin geneettisesti muunnetuista organismeista eli 166 000 tonnia soijapapuja ja 13 000 tonnia soijajauhoja. Novartis-maissia on tuotu noin 0, 6 % kaikesta Yhdysvalloista tuodusta maissista eli 4 422 tonnia.
Komissio on aina pyrkinyt takaamaan sen, että yhteisön lainsäädäntö on kansainvälisten velvoitteiden mukaista, jolloin voidaan mahdollisimman hyvin välttää kaupallisten erimielisyyksien uhat. Komission tehtäviin ei kuulu kommentoida kauppakumppaniemme kansainvälisen kaupan sääntöjen tulkintaa eikä heidän mielipiteitään Euroopan unionin lainsäädännön yhteensopivuudesta kyseisten sääntöjen kanssa.
Tässä oli, hyvät parlamentin jäsenet, joitakin vastauksia vakavaan kysymykseen. Keskustelu ei tietenkään pääty tähän, vaan se jatkuu.
Haluaisin kuitenkin sanoa teille, että komissio on hyvin valppaana. Eri neuvottelut vaativat tietenkin aikaa, mutta toivon meidän jatkavan yhteistä työskentelyä tässä asiassa - jäsenvaltioiden välillä on erimielisyyksiä, kuten viimeisessä neuvottelussa voitiin havaita - ja yhdistävän voimamme löytääksemme yleisesti tyydyttävän ratkaisun asiaan.

Puhemies
Kiitän rouva Cressonia hänen meille antamistaan selvityksistä.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa rouva komissaari! Vaikkakaan mielipiteet eri ryhmissä eivät aina ole aivan yhdenmukaisia, Euroopan parlamentti on kuitenkin omasta näkökulmastaan jo sanonut kaiken, mitä tulee siihen, että selvät ja kattavat pakkausmerkinnät ovat välttämättömiä niissä elintarvikkeissa ja lisäaineissa, joissa geenitekniikka on mukana. Sen perusteella tämänpäiväinen keskustelu olisi itse asiassa turha ja toiston vuoksi ajanhukkaa.
Omasta ja ryhmäni näkökulmasta tämä keskustelu on kuitenkin ehdottoman tarpeellinen. Meitä ei nimittäin miellytä se, miten komissio käsittelee tätä arkaa aihetta geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden merkitsemisestä ja miten kevyesti se usein suhtautuu neuvoston ja parlamentin asetuksiin. Me Euroopan parlamentin edustajat saamme maassa jos toisessakin moitteita, jotka komissio olisi ansainnut. Euroopan komissio on pettänyt kansalaiset geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvällä hämmennystä aiheuttavalla suhtautumisella. Ei käy päinsä, että asetuksiin kirjoitetaan oikeutetusti vaadittu velvoite merkitä tuotteet ja että tätä ei sitten toteuteta.
Kuluttajana olisin vielä tänä keväänä odottanut, että olimme päässeet pahimman yli uuselintarvikkeita koskevan asetuksen osalta. Nyt uudentyyppiset, varsinkin teknisesti muunnetut elintarvikkeet merkittäisiin selvästi ja kattavasti. Mitä vielä! Markkinoille merkittävät tuotteet, joissa on geenimaissia ja geenisoijaa, eivät enää olleet uusia. 1. marraskuuta voimaan astuneen asetuksen parantelu ei ole auttanut asiaa. Siitä puuttuvat suuntaviivat toimille, joiden tavoitteena on yhtä korkea kuluttajansuojan taso koko Euroopan unionin alueella sekä oikeusturva valmistajille ja kauppiaille. Mutta tuli vielä pahempaa. Asetus 81/13 ei tule lainkaan voimaan, vaan se korvataan vielä kerran muutetulla versiolla.
Miten tällaisen voi selittää keskivertoihmisille, kuluttajille? Rouva komissaari, se merkintätapa, jota te olette ehdottanut, näyttää minusta olevan oikea. Te ette kuitenkaan ole vastannut seuraavaan kysymykseen: Miksi se ei todellakaan voinut astua voimaan jo 1. marraskuuta, sen jälkeen kun meillä on asetus uuselintarvikkeista ja olemme käyneet keskustelua merkinnöistä jo yli viisi vuotta? Siinä oli kylliksi aikaa tehdä alustavat selvitykset ja käydä alustavat keskustelut, vaikkakaan alun pitäen ei voitu aivan tarkasti tietää, miltä asia näyttäisi. Mutta se, että merkitseminen toteutuu ja sen täytyy toteutua, oli alusta lähtien selvää. Siis näin ei tapahtunut? Miksi se tapahtuu vasta 1. helmikuuta tai vasta maaliskuussa, sen jälkeen kun markkinoilla on jo kovin monia uusia tuotteita? Tuleeko tämä asetus silloin voimaan astuessaan koskemaan tuohon aikaan uusia tuotteita? Tämä on vielä täysin selvittämätön kysymys.
Siksi pyydän, että vaille huomiota ei jätetä myöskään kolmatta kohtaa, jossa on kysymys osoittamisongelmista ja analyyttisistä menetelmistä. On nimittäin olemassa sopivia menetelmiä, joilla voidaan osoittaa myös maissi- ja soijatuotteissa geenitekniset toimenpiteet. Siksi myöskään viivyttelevällä komissiolla ei ole oikeutta pidättää kuluttajilta enää pidempään kattavaa ja kaikissa maissa yhtenäistä merkintätapaa. Kuluttajan näkökulmasta mikään ei enää puhu vastaan, vaan kaikki puhuu ravintomme aukottoman merkitsemisen puolesta. Siksi minun ryhmäni pitää tästä kiinni. Ostopäätös tulee jättää valistusta saaneille kuluttajille, jotka eivät ole byrokratian armoilla.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, hyvät kollegat! Me, Euroopan parlamentti, olemme päättäneet uuselintarvikkeita koskevan asetuksen voimaanastumisen myötä merkitä uuselintarvikkeet kattavasti, jotta kuluttajille annetaan mahdollisuus tehdä omat ostopäätöksensä. Muistutan siitä, että olemme päättäneet ilmoittaa kuluttajalle tuotteiden kaikki sellaiset tuntomerkit ja ravinto-ominaisuudet, kuten koostumuksen, ravintoarvon ja käyttötarkoituksen, joiden kautta geenielintarvike eroaa perinteisistä elintarvikkeista. Merkitseminen, varsinkin kun on kysymys geneettisesti valmistetuista elintarvikkeista, ei minusta suinkaan ole varoitusmerkki. Se on pikemminkin nähtävä perusedellytykseksi, jotta kansalaiset hyväksyisivät uuden teknologian ja luottaisivat siihen. Se, joka jostakin syystä kuitenkin haluaisi luopua geeniteknologisin menetelmin valmistettujen tuotteiden käytöstä, saa merkintöjen myötä mahdollisuuden tietoisesti luopua näistä tuotteista.
Korostan vielä kerran sitä, että ylimpänä käskynämme tulee olla, ettei uuselintarvikkeiden ja elintarvikelisäaineiden nauttimisesta saa aiheutua kuluttajalle ravitsemuksellisia puutostiloja eikä muita terveydellisiä riskejä. Tuotteet saadaan siksi saattaa markkinoille vain, jos kolme edellytystä ovat täyttyneet: Ensiksi tuotteet eivät saa aiheuttaa vaaraa kuluttajalle, toiseksi ne eivät saa johtaa harhaan ja kolmanneksi ne eivät saa erota perinteisistä tuotteista siten, että ne normaalisti nautittaessa voisivat aiheuttaa puutostiloja. Uuselintarvikkeita koskevassa asetuksessa käsiteltyjen tuotteiden moninaisuuden ja erilaisuuden vuoksi tuotteita on yleensä tarkasteltava tapauskohtaisesti.
Geenimaissin ja geenisoijan osalta komissio on asetusehdotuksessaan yrittänyt esittää sääntöjä. Komission ehdotuksen mukaan geneettisesti muunnetut tuotteet täytyy merkitä aina silloin, kun ne sisältävät geenitekniikan avulla muunnettua DNA: ta. Tämä menetelmä johtaa varmasti siihen, että useammat elintarvikkeet on merkittävä kuin jos vain proteiinit tutkittaisiin. Elintarvikkeissa, jotka sisältävät geenitekniikan avulla muunnettua DNA: ta tai vastaavasti muunnettuja proteiineja, täytyy pakkausmerkinnän lisäaineluettelossa tai muussa näkyvässä paikassa olla merkintä: " Valmistettu geneettisesti muunnetusta maissista/soijasta." Komission ehdottama analyyttinen menetelmä ei kuitenkaan ole yhtäpitävä uuselintarvikkeita koskevan asetuksen ja Luxemburgin huippukokouksessa annetun lausunnon kanssa. Pyydän siksi komissiota muuttamaan ehdotustaan siltä osin, että uuselintarvikkeita koskevan asetuksen merkintöjä koskevat säännöt tulevat käyttöön täydellisesti ja kattavasti. Euroopan parlamentin laatimien merkintöjä koskevien sääntöjen rajoittaminen ei minun mielestäni voi tulla kysymykseen.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, kuten täällä käydyssä keskustelussa on jo hyvin perusteellisesti esitetty, geenimuunnetun soijan ja maissin pakkausmerkinnöistä on muodostunut todella vakava ongelma, jonka syntyminen komission olisi pitänyt estää ja johon viimeistään nyt on nopeasti puututtava. Tässä mielessä arvoisan komissaarin vastaus viimeaikaisista toimista ja etenemisaikataulusta oli todella tarpeen, vaikka on pakko todeta, että avoimia kysymyksiä on edelleen kovin paljon ja paljon työtä on tehtävä, ennen kuin voimme puhua turvallisuudesta tässä vakavassa asiassa.
Oli tietenkin virhe, ettei uuselintarvikkeita koskevan lainsäädännön voimaantuloa odotettu, ennen kuin geenimaissi ja -soija pääsivät markkinoille. Nyt näitä tuotteita sitten voidaan markkinoida ilman selkeitä pakkausmerkintöjä ja seurauksena on ollut valtavasti epätietoisuutta, sekaannusta ja aiheellista huolestumista, kun eri jäsenmaat tässä tilanteessa ovat luoneet erilaisia omia kansallisia toimia, jotka ovat yhteismarkkinoilla aiheuttaneet lisää sekaannusta.
Kuten rouva komissaari totesi, tämä marraskuun 1. päivänä voimaan tullut asetus oli toki välttämätön ja tärkeä, mutta on pakko sanoa, että komission työ oli jäänyt pahasti kesken, kun täytäntöönpanoa koskevia esityksiä ei ollut. Ne puuttuivat kokonaan. Monien kollegoiden tavoin on syytä edelleen ihmetellä, miksei näitä esityksiä ja ohjeita annettu ennen asetuksen voimaantuloa. Nyt tilanne on epäselvä ja hankala sekä teollisuuden että kuluttajien kannalta. Valmistajat eivät oikein tiedä, mitä heidän pitäisi merkitä ja miten.
Ongelmallista on myös saada selvyyttä tieteellisistä kriteereistä, joiden perusteella voidaan päätellä esimerkiksi onko geneettisesti muunnettu tuote tarkalleen perinteisen tuotteen kaltainen. Eli näiden merkintävaatimusten on perustuttava tieteelliseen arviointiin.
Rouva komissaari korosti täällä vastauksessaan, että loppukäyttäjän on saatava enemmän ja selkeämpää tietoa. Tästä me varmasti olemme kaikki yhtä mieltä. Kuluttajille helposti ymmärrettävä ja selkeä tieto tuotteen laadusta ja sisällöstä on välttämätön edellytys, että hän voi tehdä tietoisen ja vapaan valinnan. Kuluttajien informaation kannalta on tärkeää, että merkintätapa on yhtäläinen ja mahdollisimman yksinkertainen. Toisaalta liika tietokin voi peittää alleen sen tiedon, joka kuluttajan kannalta on oleellista. Kuitenkin myös vapaaehtoinen ja täydentävä pakkausmerkintä voi antaa tarpeellista tietoa erityisesti silloin, kun elintarvikkeessa tai sen ainesosassa saattaa olla geneettisesti muunnettua tuotetta, vaikka sitä ei voidakaan varmuudella todistaa eikä toisaalta varmuudella sulkea pois. Tämä mahdollisuus on kuitenkin ilmoitettava pakkausmerkinnässä.
Kaiken kaikkiaan sekä elintarvikkeiden valmistajilla että käyttäjillä on oikeus saada enemmän ja täsmällisempää tietoa elintarviketurvallisuuden lisäämiseksi. Myös jatkuvaa tutkimusta tarvitaan edelleen nimenomaan geenimuunnettujen ainesosien ja tuotteiden yhteisvaikutuksesta ja kumuloituvasta vaikutuksesta koko ravintoketjussa.

Lannoye
Arvoisa puhemies, siitä on melkein vuosi kun parlamentti hyväksyi sovittelukomitean työn asetuksesta, joka koskee uuselintarvikkeita. Silloin puolueryhmämme oli ainoa, joka suhtautui asiaan varauksellisesti, siinä määrin, että se sai meidät äänestämään tätä asetusta vastaan.
Panen merkille, että vuotta myöhemmin epäröintimme - se oli sitä paitsi enemmän kuin epäröintiä, se oli ankaraa kritiikkiä - on osoittautunut aiheelliseksi. Rouva komissaari vahvisti sen, mitä sanoimme. Me sanoimme, että käytössä on käsite, joka on täysin epäselvä ja määrittelemätön, nimittäin tuotteiden olennaista samankaltaisuutta koskeva käsite. Millainen elintarvike on olennaisesti samankaltainen elintarvike? Emme tiedä sitä vielä nykyisinkään. Pelkomme on siis käynyt toteen.
Toinen asia, joka koskee tuotteiden merkintää. Tämän asetuksen 8 artiklassa oli puutteita siellä täällä, ja nämä puutteet näyttävät vieläkin suuremmilta kuin vuosi sitten. En tosin haluaisi sanoa, että me olemme välttämättä sankareita tässä asiassa, mutta iloitsen siitä, että kaikki ovat nyt samaa mieltä kanssamme.
Nykytilanteen osalta siis olemme saaneet vahvistuksen: olemme oikeudellisen aukon tilanteessa, ja siinä asiassa en voi olla rouva Cressonin kanssa samaa mieltä. Oikeudellinen aukko on nykyisin olemassa, koska emme tiedä, mitä tarkoittaa olennainen samankaltaisuus. Koetamme siis juosta luotijunan perässä, mutta meillä ei ole mitään mahdollisuutta saada sitä kiinni, jos emme muuta asioita läpikotaisin.
Haluaisin näin ollen kiinnittää huomiota siihen seikkaan, että kuluttajista ei kukaan pyydä saada geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita. Itseni osalta en tunne ketään kuluttajien keskuudessa, joka toivoisi saavansa geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita, varsinkin muunnettuja siten, että ne olisivat vastustuskykyisiä rikkakasvien torjunta-aineille. Entäpä tutkijat? No, vuotta myöhemmin monet tutkijat esittävät uusia kysymyksiä, ja lausuvat lisää epäilyksiä: varsinkin se, että kasvit sietävät rikkakasvien torjunta-aineita, merkitsee näiden torjunta-aineiden kerääntymistä kyseisten kasvien organismiin. Tästä asiasta ei puhuta sanallakaan. Asetuksissa ei ole tästä mitään, emme tiedä, mitä tämä voi aiheuttaa ihmisten terveydelle, emme tiedä, mitä se voi aiheuttaa ympäristölle. Kaksi jäsenvaltiota, Luxemburg ja Itävalta, ovat ottaneet rohkea kannan. Totean, että muut epäröivät parhaillaan, ja ovat asettamassa kyseenalaiseksi aikaisempaa ajatteluaan. Mitä kansalaisjärjestöihin ja terveydestä ja ympäristöstä huolta kantaviin järjestöihin tulee, ne ovat yhä kielteisemmällä kannalla.
Mitä komissio sanoo tällä hetkellä? Kiitän tässä asiassa rouva Cressonia: hän selitti asiat tavalla, jota pidän täysin oikeana, ainakin tietojen osalta, sillä meillä on käytössämme ajankohtaista tietoa. Komissio ehdottaa kuitenkin merkintää, joka perustuu muunnetun DNA: n tai muunnettujen valkuaisaineiden havaitsemiseen. Mutta kuinka monissa elintarvikkeissa, jotka ovat peräisin soijan ja maissin geenikäsittelystä, tulee olemaan merkintä? Haluaisin kuulla luvun! Kun meille ulkoa tulevissa tavaralasteissa oli aikaisemmin geneettisesti muunnetusta soijasta 2 % merkitty, niin huomautan, että tietojeni mukaan luku on tänä vuonna noussut 15 %: iin. Saapunut soija on siis jo käytössä, ja seuraavan sadon myötä ongelma niin muodoin kasvaa.
Emme ole vieläkään ratkaisseet lisäaineiden, aromien ja uuttamisliuotteiden ongelmaa. Teen loppujen lopuksi sellaisen päätelmän, että olemme luullakseni kulkemassa harhaan, jos hyväksymme lopputuotteiden analyysiin perustuvan menetelmän. Tarvitaan - ja tulemme toistamaan sitä - alkuperätodistusjärjestelmää, johon kuuluu tuotteiden jäljitettävyys, jotta kuluttajaa voitaisiin todella tiedottaa tuotteiden alkuperästä tai geenikäsittelyn käytöstä niiden tuotteiden valmistuksessa, jotka päätyvät loppujen lopuksi hänen lautaselleen. Luulen, että se on välttämätöntä.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, arvoisat kollegat, geneettisesti muunnettuja organismeja koskeva aihe on uudelleen Euroopan unionin käsiteltävänä, ja parlamentti voi ainoastaan pahoitella tätä asiaintilaa. Merkintäehdotus on tässä yhteydessä todellakin vähimmäistoimenpide.
Meidän on oltava erityisen valppaina kahden asiaa koskevan näkökohdan suhteen. Ensimmäinen näkökohta on geneettisesti muunnettujen organismien merkintä, merkintöjen noudattaminen ja valvonta, ja toinen näkökohta on elävien, geneettisesti muunnettujen organismien levittäminen ja niiden viljely sekä vaarat, joita ne voivat aiheuttaa ympäristölle, jonka kiinteä osa me olemme.
Merkinnän osalta tiedämme, että voidaksemme informoida kuluttajaa, meillä on oltava keinot geneettisesti muunnettujen organismien havaitsemiseksi tuotteessa, ja meidän on kyettävä annostelemaan niitä. Huolimatta meille tekemistänne erinomaisista, erityisesti DNA: ta koskevista tarkennuksista, rouva komissaari, viimeaikaiset luotettavat tieteelliset artikkelit ovat kuitenkin paljastaneet, etteivät näiden elintarvikkeiden valvonnan mahdollistavat menetelmät ole valmiita ja että ne ovat erittäin kalliita ja riippuvaisia keksijöiden antamista tiedoista. Älkäämme menkö harhaan, sillä kaikenlainen sokea tutkimus on vaarallista.
Haluamatta olla pahan ilman lintu luulen, että tämän asetuksen, jonka ryhmäni hyväksyi sen tarpeellisuuden vuoksi, soveltaminen on vaikeaa. Mitä varsinaiseen asiaan, geneettisesti muunnettujen organismien levittämiseen tulee, geneettisesti muunnetut organismit ja geenisiirrot tuovat ennennäkemättömän tilanteen ihmiskunnan historiassa: ihmisen muuttamia geenejä siirretään viljeltäviin kasveihin ja epäsuorasti villeinä kasvaviin lajeihin. Risteytykseen liittyvät riskit maissin kohdalla ovat pienet, koska sillä ei ainakaan Euroopassa ole villinä kasvavaa sukulaislajia, mutta sama ei koske rypsiä, joka on läheistä sukua esimerkiksi kaalille ja sinapille, eikä soijaa, joka kuuluu hernekasviperheeseen, jossa risteytysvaara on täysin varma. Lisäksi hyönteisille vastustuskykyisten geenien käyttöönotto tekee näistä loisista nopeasti yhä vastustuskykyisempiä, kunnes meillä ei enää ole biologista torjuntaasetta niitä vastaan. Älkäämme joutuko edistyksen nimessä ja joidenkin monikansallisten yritysten etujen vuoksi liian helposti näiden tekniikoiden valtaan, mittaamatta ensin niiden todellisia vaikutuksia ja soveltamatta välttämätöntä varovaisuusperiaatetta. Juuri tätä Euroopan kuluttajat aivan oikeutetusti vaativat.
Pelkään pahoin, että kyseinen merkitseminen on pelkkä laastari puujalassa. Erityisten valmistusketjujen luominen geneettisesti muunnetuille tuotteille vaikuttaa melko epärealistiselta ajatukselta sellaiselle, joka vähänkin tuntee maataloustuotteiden tuotantoa, kuljetusta, varastointia ja jalostusta. Kaupankäynnin maailmanlaajuistumisen pyhän aatteen nimessä geneettisesti muunnettuja organismeja on viiden vuoden kuluttua kaikkialla, vihanneksissamme ja viljassamme. Jotta Euroopan kuluttajat voisivat vielä vaatia itselleen luonnollisten elintarvikkeiden valinnan mahdollisuutta, vähin mitä Euroopan unioni voi tehdä, on biologisen tuotannon huomattava tukeminen. Jatkoa odotellessamme harjoittakaamme politiikkaa, jossa pää pistetään pensaaseen, eli merkitkäämme tuotteet.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa tässä lyhyessä ajassa, että koko tämä geenimuunnettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskeva asia on yksi suurimpia haasteita, joita Euroopan unionilla tänä päivänä on. Meidän täytyy olla valmiita kohtaamaan suurimmat haasteet noista maista, ja erityisesti Amerikasta, jotka ovat selvästi sijoittaneet pääomaa tämän uuden alueen kehittämiseen ja edistämiseen.
Henkilökohtaisesti vastustan sellaisen politiikan käyttöönottoa Euroopan unionin alueella. Me emme tarvitse tätä uutta teknologiaa tuottaaksemme enemmän ruokaa markkinoille, joilla on jo nyt ylitarjontaa. Koska meillä on ensikäden kokemusta BSE-kriisistä ja eri aineksista tehdystä rehuseoksesta, joka ei täyttänyt standardeja odotusten mukaisesti, minun on vaikea uskoa, että aiomme nyt luoda uuden hirviön geenimuunnetun ruoan avulla.
En usko, että missään päin Eurooppaa on minkäänlaista kysyntää tämän geenimuunnetun ruoan laajamittaiselle käytölle. Mielestäni meidän tulee suhtautua erittäin varovaisesti kaikkiin tähän asiaan liittyviin päätöksiin. Meidän täytyy myös varmistaa, ettei viljaa tai muuta tällä alueella kehiteltyä materiaalia tuoteta Euroopan unioniin.

Gillis
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että tätä keskustelua käydään tänä aamuna. Olen myös hyvin iloinen siitä, että vaikka tämä parlamentti suhtautuu mahdollisimman varovaisesti geenimuunnettuihin elintarvikkeisiin, se on kuitenkin valmis muuttamaan huomattavasti sitä täysin kielteistä kantaa, joka useimmilla Euroopan parlamentin jäsenillä oli kaksi vuotta sitten.
Tätä aiempaa ennakkoluulottomampaa taustaa vasten haluan esittää muutaman seikan. Ensiksi ympäristönäkökulmasta katsottuna sellaisten lajikkeiden käyttö, jotka on geenimuunnosten avulla saatu vastustuskykyisemmiksi maaperän tai ilman kautta leviäviä sairauksia vastaan, on vähentänyt huomattavasti sellaisten rikkakasvien torjunta-aineiden, sienitautien torjunta-aineiden ja muiden kemiallisten kasvinsuojeluaineiden käyttöä, joista jää hyvin haitallisia jäämiä maaperään. Nämä geenimuunnellut lajikkeet auttavat ratkaisevasti maailman nopeasti kasvavan väestön ruokkimisessa.
Toiseksi geenimuunnetut elintarvikkeet ovat nyt täyttä totta Yhdysvalloissa ja Japanissa, pidimme siitä tai emme, ja niitä on testattu monen sukupolven ajan, todettu turvallisiksi ja tehokkaiksi ja ne ovat tosiaan ilmestyneet kauan sitten ruokaketjuun ja kansainvälisille ruokamarkkinoille.
Kolmanneksi geeniteknologian avulla on saavutettu hyvin lyhyessä ajassa jopa parempia tuloksia kuin mitä kasvinjalostajat voisivat saavuttaa vuosien aikana tavanomaisen lisääntymisen ja risteytysmenetelmien avulla ja lisätty siten ravintoarvoa, proteiinien, tärkkelyksen, öljypitoisuuden ja satojen määrää ja, mikä tärkeintä, parannettu maaperän ravintoaineiden talteenottoa, minkä vuoksi lannoitteita tarvitaan vähemmän.
Tämä keskustelu koskee kuitenkin pakkausmerkintöjä. Ymmärrän, että päätöksiä on jo tehty, mutta pakkausmerkinnät ovat vain lyhyen aikavälin tai enintään keskipitkän aikavälin ratkaisu geenimuunnettujen elintarvikkeiden käytön ongelmiin. En ole varma sen merkityksestä pitkällä aikavälillä. Mielestäni siinä näyttää olevan kaksi perustavaa puutetta. Ensiksi sellaisten elintarvikkeiden kuin soijapapujen osalta, joita käytetään tuhansien ruokien valmistukseen, pakkausmerkinnät eivät ole käytännöllisiä. Joskus soijaa käytetään hyvin pieniä määriä, kuten esimerkiksi makkaroissa ja keitoissa. Nämä pienet määrät laimennetaan edelleen, kunnes niistä on jäljellä tuskin mitään. Pakkausmerkinnät ovat tarkoituksettomia tällaisissa olosuhteissa, ja tunnistaminen tai evaluoiminen ei olisi mahdollista minkään testin avulla. Jos mittaaminen ei ole mahdollista, se laskee pakkausmerkintöjä koskevan säännön arvostusta.
Toiseksi erityisten pakkausmerkintävaatimusten asettaminen tuotteille, jotka on huolellisesti testattu ja todettu täysin turvalliseksi, ei näytä hyvältä ja on huonoa lainsäädäntöä. Joko kyseenomaisissa elintarvikkeissa on jotain vikaa, jolloin ne pitäisi kieltää täysin, tai ne ovat turvallisia, jolloin mitään erityissääntöjä ei tarvita.
Geenimuuntaminen on ollut osa elintarviketuotantoa maanviljelyn aloittamisesta alkaen. Karjarodut ovat erilaisia, koska geenipankki, johon ne kuuluvat, on muuntunut tiettyjen piirteiden valitsemisen myötä. Geenimuuntaminen itsessään ei ole vaarallista, ja toimimme väärin, jos hämmennämme suurta yleisöä väittämällä, että näin olisi.
Lopuksi uskon, että WTO: n sääntöjen alaisuudessa toimivilla alati kasvavilla maailmanlaajuisilla markkinoilla, joita EU muuten kannattaa vahvasti, tällainen erittely on epäolennaista, ellei peräti täysin järjetöntä.

Olsson
Arvoisa puhemies, rouva komissaari! Komissaari sanoi, että tarvitsemme enemmän aikaa, mutta haluaisin sanoa, ettei aikaa enää ole. Poliitikot eivät ole pysyneet teollisuudessa ja tutkimuksessa tapahtuvan kehityksen vauhdissa. Kuluttajilla on kaikki oikeudet saada tietoa siitä, mitä he syövät. Tämän historia näyttää. Olemme selvinneet BSE-kriisistä, ainakin suurilta osin, ja tämä kriisi on lisännyt kokemuksiemme määrää. Sen vuoksi onkin luonnollista, että kuluttajat esittävät tällaisia vaatimuksia. Kansan edustajina, meidän on huolehdittava siitä, että kuluttajat saavat asianmukaista tietoa. Kysymys kuuluukin, onko nykyään edes realistista harkita, että saisimme täysin kattavan merkintäjärjestelmän.
Haluan mielelläni kehitellä edelleen Lannoyen ajatusta vastaavuudesta. Emme vieläkään tiedä, mikä vastaa tavallista elintarviketta. Ongelma on myös siinä, että järjestelmässämme on jo niin paljon geenimanipuloituja organismeja, että pian ehkä joudumme merkitsemään lähestulkoon kaikki ruoat, ainakin kaikki useammista aineista koostuneet elintarvikkeet, koska voidaan olettaa, että niissä esiintyy geenimanipuloituja organismeja. Tämä ei luonnollisestikaan riitä, koska kuluttajat ovat jo melko pitkään halunneet tietää, milloin ruoassa esiintyy geenimanipuloituja organismeja ja mikäli näin on, kuinka vaarallisia ne ovat. Emme ole pystyneet vastaamaan näihin kysymyksiin.
Haluan ottaa esiin myös toisen puolen, siis sen, mistä Gillis puhui, nimittäin, että pohjimmiltamme olemme työskennelleet viljakasvien ja eläinten geenien muuttamiseksi aina siitä lähtien, kun jätimme metsästys- ja keräilykauden noin 10 000 vuotta sitten. Koko ajan olemme nimittäin yrittäneet löytää erikoisia kasveja, jotka olisivat jo olemassa olevia kasveja parempia. Jo pelkkä maissin olemassaolo on esimerkki tästä. Kuulimme, miten BarthetMayer sanoi, ettei maissilla ole sukulaiskasveja. Maissin viljely on jonkin kummallisen sattuman seurausta; maissia ei oikeastaan olisi olemassa mutta luontokin on joskus aika ihmeellinen.
Uskon, että Euroopan maatalouden kannalta on tärkeää, että voimme käyttää samoja tuotantokeinoja, samoja tuotantotapoja kuin muutkin maat, jotta voisimme pitkällä tähtäimellä olla kilpailukykyisiä. Mutta mikäli aiomme käyttää geenimanipuloituja tuotteita, on kuluttajien voitava tuntea olonsa turvalliseksi, muutoin niiden käyttö on mahdotonta. Hitauden ja epäselvyyden vuoksi sekä kuluttajat että tutkijat ovat joutuneet tilanteeseen, jossa kuluttajat eivät tiedä mikä on vaarallista, ja tuottajat ja tutkijat eivät tiedä mitä heidän olisi etsittävä.

Breyer
Arvoisa puhemies! En voi valitettavasti olla huomauttamatta, että juuri Euroopan parlamentin vihreä ryhmä sanoi tammikuussa, että me emme hyväksy tätä asetusta, koska ei ole olemassa toimeenpanomääräyksiä ja koska ei ole tehty selväksi, miten tämä pitäisi toteuttaa. Kun ostaa sian säkissä, kuten kollegat täällä ovat tehneet, ei pidä jälkikäteen ihmetellä pettymyksen tunnetta.
Rouva komissaari, minusta on nöyryyttävää se, miten kuluttajien toiveet poljetaan jalkoihin. Minusta tuntuu, ettette ole tänään sanonut selvästi sitä, milloin pakkausmerkinnät toteutuvat. Olette uudelleen tuonut keskusteluun samanarvoisuuden, ja se saa minut pelkäämään, että tässä jätetään jälleen takaportti auki kuluttajien pettämiseksi. Ette ole myöskään sanonut, milloin saadaan selvät pakkausmerkinnät lisäaineille, makuaineille ja entsyymeille. Tämä kuitenkin merkitsee sitä, että jos meillä ei niitä ole, yli 80 % näistä elintarvikkeista, vaikkakin on olemassa DNA-analyysi, edelleen on salassapitoasetuksen alaisia, ja ei voi toki olla kuluttajien edun mukaista, jos heille ei tarjota avoimuutta ja mahdollisuutta voida päättää vapaasti näiden elintarvikkeiden puolesta tai niitä vastaan!
Rouva Schleicher on sitten vielä kysynyt, mitä tuotteita on ilmoitettu ja hyväksytty uuselintarvikkeita koskevan asetuksen voimaanastumisen jälkeen. Rouva komissaari, te olette vastannut vapauttavalla direktiivillä. Kysymys ei ylipäätään ollut tästä. Pyydän teitä siis vielä kerran sanomaan meille täällä, mitkä tuotteet on jo ilmoitettu ja mihin tuotteisiin meidän ennen pitkää on varauduttava geneettisesti muunnetun maissin ja soijan lisäksi. Te ette myöskään ole perehtynyt lähemmin kysymykseemme, joka koskee tarkkoja pakkausmerkintöjä. On varsin monia teollisuusyrityksiä ja kauppiaita, jotka haluavat noudattaa kuluttajien toivomusta selvästä merkitsemisestä, ja myös niiden tuotteiden selvästä merkitsemisestä, jotka eivät ole geneettisesti muunnettuja. Milloin lopultakin voimme odottaa saavamme kriteerit siitä, miten nämä tuotteet merkitään?
Viimeinen kohta: rouva Cresson, te olette sanonut, ettei meillä ole sääntöjä, koska jäsenvaltiot vastustavat niitä. Mainitkaa toki lopulta ne jäsenvaltiot, jotka ovat niitä vastaan, jotta Euroopan parlamentti voi yhdessä niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka tätä haluavat, saada asian taakse ne valtiot, jotka vielä vastustavat kuluttajansuojaa ja polkevat jalkoihinsa myös terveyden suojelun.

Raschhofer
Arvoisa rouva komissaari, arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Itävallassa geenitekniikkaa vastustetaan laajasti. Protestin laajuus tuli viimeksi näkyviin geenitekniikkaa vastustavassa kansalaisaloitteessa, jota tuki peräti 1, 3 miljoonaa ihmistä. Siksi Itävallan kansa on menneisyydessä aina reagoinut äärimmäisen herkästi EUsäännöksiin, jotka ovat helpottaneet geneettisesti muunnettujen kasvien käyttöä ja hyväksymistä. Syy usein oikeutettuun epäluottamukseen on päivänselvä, koskevathan geenitekniset muutokset toki yhtä kansalaisille välittömästi näkyvää elämänosaa, ravintoa. Kuluttaja haluaa tietää, mitä hän syö, muussa tapauksessa hän menettää luottamuksensa elintarviketuotteisiin.
Tärkeä askel tämän välttämiseksi on luoda geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintäjärjestelmä, jotta jokainen kuluttaja voi erottaa heti ja selvästi, mitä hän tarjoaa lapsilleen syötäväksi. Tuotteen tulee sisältää sitä, mitä sen päällä lukee. Tästä on kysymys. Siksi kysynkin, eikö ole kuluttajien pettämistä pitää merkintää välttämättömänä vasta, kun muunnettujen proteiinien määrä on erotettavissa, siis tietystä kynnysarvosta lähtien. Täytyykö tuote merkitä heti, kun se poikkeaa luonnollisista tuotteista vai vasta sitten, kun ero on osoitettavissa? Koska geneettisesti muunnetut tuotteet tulevat kuitenkin merkitsemään poikkeusta, kysyn lisäksi, saadaanko myös perinteisille tuotteille tarkat pakkausmerkinnät vai onko aukoton ja koko Euroopassa yhtenäinen pakkausmerkintäjärjestelmä suunnitteilla vain muunnetuille tuotteille.

Cresson
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen kuunnellut erittäin tarkkaavaisesti huomioitanne tästä erittäin tärkeästä aiheesta ja kiitän teitä tähän keskusteluun osallistumisesta.
Toisinaan minusta vaikutti siltä, ehkä erittäin kiihkeästä keskustelusta johtuen, mikä on täysin normaalia näin perustavanlaatuisen ongelman kuin kansanterveyden ollessa kyseessä, ettei sanomaani aina täysin kuunneltu.
Toistan siis äsken sanomani eli sen, että toimijoiden on 1. marraskuuta lähtien merkittävä tuotteensa, jotka eivät ole asetuksen (EY) N: o 1813/97 2 artiklan mukaisia. On selvää, että jäsenvaltioiden on valvottava näiden tuotteiden merkitsemistä.
Vastatakseni äskeiseen kysymykseen totean, ettei raja-arvoa ole olemassa. Heti kun tuotteen jossakin ainesosassa on pienikin jälki geenimuunnetuista organismeista, tuote on merkittävä.
Tekstit on muotoiltu selkeästi eli tekstissä todetaan tuotteen olevan valmistettu geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista. Tämän selvemmin asiaa ei voi sanoa. Pelkkä jälki riittää, määrällisiä raja-arvoja ei ole. Minusta tämä lause, jossa selitetään selkeästi ja riittävän suurin kirjaimin, että elintarvike on valmistettu geneettisesti muunnetusta maissista tai soijasta, vaikuttaa riittävän selvältä.
Äsken kuulin sanottavan, ettei ole olemassa myönteistä merkintää. Kyllä on, sanoin sen juuri äsken. On olemassa myönteinen merkintä eli väite siitä, ettei tuote sisällä geneettisesti muunnetusta soijasta tai maissista valmistettuja elintarvikkeita tai elintarvikkeiden ainesosia, sekä väite, ettei tällaisten elintarvikkeiden tai elintarvikkeiden ainesosien olemassaoloa voida tieteellisesti tarkistaa ja että todiste on saatavilla muulla tavoin. On siis pyritty myös myönteiseen merkintään.
Muihin havaintoihin vastatakseni haluaisin todeta, ettei merkintä koske lopputuotetta, vaan valmistusaineita. Siten joka kerran, kun lopputuotteen koostumuksessa on käytetty ainesosaa, jossa on pienikin jälki - toistan tämän jälleen - aineesta, jota voidaan pitää geneettisesti muunnettuna, tästä on oltava maininta etiketissä.
Komissio on valinnut tieteellisesti varmimman perusteen eli DNA: n, joka on tuotteelle kaikkein ominaisin. Valitettavasti jäsenvaltiot eivät ole samaa mieltä tästä asiasta, kuten äskettäisessä kokouksessa saatoimme havaita. On siis totta, että jäsenvaltioiden pohdinnat saattavat pitkittyä keskustelun kuluessa.
Asetuksen täytäntöönpano on tietenkin vaikeaa, kuten äsken todettiin. Sitä on vaikea soveltaa alan vaikeuden vuoksi, mutta meidän on edettävä tieteellisellä tavalla ja kehitettävä havaintomenetelmiä. Tiede kehittyy kuitenkin jatkuvasti ja samalla, kun tehdään uusia löytöjä, havaitaan niiden myönteisiä ja toisinaan myös väistämättä kielteisiä näkökohtia. Tämä on asian suuri ongelma ja mielestäni juuri tämä on tulevien vuosien suuri ongelma.
Viime vuosikymmenten ajan on tieteeseen luotettu täysin, mutta enää ei ole näin. Tiede ja sen mukanaantuomat edistysaskeleet, kuten ihmisen eliniän piteneminen, ovat varsin myönteisiä asioita, mutta ne voivat johtaa myös vaaroihin. Kuluttajien on oltava selvillä näistä vaaroista, ja tästä asiasta olen kanssanne täysin samaa mieltä.
Näin ollen uskon, että komissio - jota voi aina arvostella ja joka on jo tottunut siihen, sillä se on jonkinlainen syntipukki - on tehnyt velvollisuutensa vaatien jäsenvaltioilta kaikkein laajimman eli DNA-perusteen hyväksymistä ja sitä, että merkinnän on oltava selvä ja että asioissa on edettävä nopeasti ja että vaikka tuotteessa olisi vain pieni jälki geneettisesti muunnetuista organismeista, on se kuitenkin mainittava.
Kaikki tämä vaatii tietysti aikaa, sillä eri komiteat kokoontuvat, eikä jäsenvaltioita saada hetkessä kokoon, eivätkä ne ole keskenään yhtä mieltä asiasta. Keskustelu ei siis todellakaan ole päättynyt. Voitte kuitenkin olla varmoja, että komissio on omalta osaltaan äärimmäisen valppaana kuluttajien terveyttä koskevan varovaisuusperiaatteen osalta.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissiolta aivan lyhyesti, tuleeko se selvittämään, missä tätä pakkausmerkintämääräystä loukataan.

Puhemies
Jos rouva Cresson haluaa vastata, hänellä on puheenvuoro.

Cresson
Vastaan hyvin mielelläni, arvoisa puhemies. Asia on juuri niin, kuten äsken totesin, että jäsenvaltiot ovat vastuussa asetuksen täytäntöönpanosta.
On siis jäsenvaltioiden tehtävä reagoida mahdollisiin rikkomuksiin. Jos asioita ei kyetä hoitamaan, komissio puuttuu luonnollisesti asiaan, kuten tavallisesti.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.

Väliaikainen sopimus Uzbekistanin kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiersman laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A40304/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön sekä Uzbekistanin tasavallan kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(96)466-10521/96 - C4-0082/97-96/0236 (CNS)).
Rouva Mannilla on puheenvuoro esittelijän sijaisena.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, minulla on ilo esitellä mietintö suuresti arvostamani kollega Wiersman puolesta. Hän on tänään estynyt olemasta paikalla. Hänellä on tärkeitä asioita hoidettavana Hollannissa, ja pyydän teitä antamaan tämän anteeksi.
Kumppanuus- ja yhteistyösopimus Uzbekistanin kanssa allekirjoitettiin 21. kesäkuuta 1996, mutta se tulee voimaan vasta kun Euroopan parlamentti ja kaikkien EU-jäsenvaltioiden kansalliset parlamentit ovat ratifioineet sen. Väliaikainen sopimus parafoitiin 17. heinäkuuta 1996. Neuvosto pyysi Euroopan parlamentilta lausuntoa tästä sopimuksesta yksinkertaisella kuulemismenettelyllä.
Uzbekistan on Euroopan unionille tärkeä kumppani Keski-Aasian alueella, ja on poliittisesti ja taloudellisesti mielekästä solmia Uzbekistanin kanssa kauppasopimus, joka sallii luotettavien ja muutoin tietyssä määrin säänneltyjen suhteiden kehittämisen. Uzbekistan tulee olemaan Kazakstanin jälkeen toinen Keski-Aasian valtio, jonka kanssa allekirjoitamme väliaikaisen sopimuksen. Uzbekistanin tärkeimmät talous- ja kauppatavarat ovat puuvilla, kulta, öljy ja maakaasu. Euroopan unionin alueelta olevat yritykset käyvät jo tänä päivänä kovaa kilpailua yhdysvaltalaisten, korealaisten, turkkilaisten ja iranilaisten yritysten kanssa.
Kauppa Euroopan unionin kanssa kasvoi vuonna 1996 30 %: lla, lähtötaso tosin oli kovin alhainen. Yhteisön vienti kasvoi 60 %: lla, niin että kauppataseen ylijäämä oli pyöreästi 180 miljoonaa ecua. Uzbekistania kiinnostaisi kovasti tasapainoisempi kauppatase.
Huomattavia ongelmia on rahoitussektorin uudistamisessa. IMF ja Maailmanpankki ovat jäädyttäneet Uzbekistanille myönnettyjen lainojen maksuja. Euroopan unioni tukee TACIS-ohjelman puitteissa projekteja, jotka voivat esikuvan tavoin edistää välttämättömiä uudistuksia. Tähän kuuluu myös TACISin demokratiaohjelman kautta myönnettävä tuki.
14.marraskuuta 1996 Euroopan yhteisö ja Uzbekistanin tasavalta allekirjoittivat kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen, joka tulee takaamaan 21. heinäkuuta 1996 allekirjoitetun kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kauppamääräysten nopean toimeenpanon.Väliaikainen sopimus kuuluu yksinomaan yhteisön toimivaltaan, kun taas jäsenvaltioiden on realisoitava kumppanuus- ja yhteistyösopimus, mikä kokemusten perusteella kestää erittäin kauan. Nyt on olemassa yksi ongelma, ja se on, kuten tavallista, ongelma demokratian ja ihmisoikeuksien toteuttamisessa.
Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta ja mietinnön valmistelija rouva Anne André-Léonard ovat suositelleet kumppanuus- ja yhteistyösopimusta koskevan ratkaisun lykkäämistä kevääseen 1998 saakka, koska demokratia- ja ihmisoikeustilannetta Uzbekistanissa pidetään äärimmäisen epätyydyttävänä. Tilannetta tiedotusvälineiden ja erilaisten kansalaisjärjestöjen mutta myös varsin suositun islamilaisen henkilöhahmon Obidkhon Nazarovin osalta pidetään äärimmäisen epätyydyttävänä, ja myös Human Rights Watch -järjestö arvioi tilanteen hyvin negatiiviseksi viimeisessä raportissaan, joka meillä on käytettävissämme.
Olemme siis tilanteessa, jossa meidän tässä parlamentissa on jälleen kerran ratkaistava se, miten löytäisimme tasapainon siinä, että itäeurooppalaisessa maassa on välttämätöntä edistää taloudellista vakauttamista mutta toisaalta on myös välttämätöntä tukea demokraattisia liikkeitä ja demokraattista vakauttamista.
Olemme jo monesti keskustelleet tästä, sikäli tilanne ei ole meille uusi. Tosin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta pitää väliaikaisen sopimuksen voimaanastumista välttämättömänä, koska kauppasuhteiden yleinen parantaminen ja vakauttaminen voivat johtaa myös olosuhteiden paranemiseen ja vakiintumiseen demokratian osalta. Budjettivaliokuntakin yhtyy tähän arvioon, ja luonnollisesti voitte lähteä siitä, että arvioon yhtyy myös herra Wiersma taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta.
Väliaikainen sopimus sisältää saman ihmisoikeuslausekkeen kuin kumppanuus- ja yhteistyösopimus. Se on kaupallisia kysymyksiä koskeva sopimus eikä muodollisesti tarjoa puitteita poliittiselle vuoropuhelulle demokratiasta ja ihmisoikeuksista, koska yhteisölle ei ole annettu tähän valtuuksia, kuten komissaari van den Broek on huomauttanut kirjeessä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puheenjohtajalle rouva Castellinalle. Tosin sekakomitea antaa kyllä mahdollisuuden käydä demokraattista vuoropuhelua, tähän pitää vain löytää oikeat puitteet. Komissiolla ja neuvostolla on muuten tärkeä tehtävä muotoilla ja määritellä nämä puitteet. Tiedämme, ettemme ole löytäneet Kazakstanin tapauksessa onnistunutta ratkaisua. Pyydän komissiota ja neuvostoa sitoutumaan niiden mahdollisuuksien käyttöön, joita sekakomitea tarjoaa.
Väliaikainen sopimus tosin sisältää, ja pyydänkin ottamaan tämän huomioon, niin sanotun keskeyttämislausekkeen, mikä merkitsee uudistusta verrattuna alun perin Neuvostoliiton kanssa vuonna 1989 solmittuun sopimukseen. Tämä lauseke antaa yhteisölle mahdollisuuden keskeyttää sopimuksen, jos ihmisoikeustilanne Uzbekistanissa huononisi huomattavasti. Tosin meidän tulisi ottaa käyttöön tämä keskeyttämislauseke vain siinä tapauksessa, että tilanteen huononeminen olisi vakava. Meidän ei pidä pitää sitä joka tilanteessa käytettävänä välineenä.
Olen todennut jo kerran: Esittelijä herra Wiersma suosittelee parlamentille kaikista epäilyksistä huolimatta sopimuksen solmimisen hyväksymistä. Tämä sopimus tekee meille mahdolliseksi kiinteämmän yhteistyön ja sen kautta yhteisten arvojen lähentymisen. Juuri siihen me pyrimme. Sikäli toivon, että arvoisat kollegani voivat tässä tapauksessa kannattaa esittelijä Wiersmaa.

Tindemans
Arvoisa puhemies, esittelijä Wiersma ja rouva Mann muotoilivat suosituksensa, joka koskee väliaikaisen kauppasopimuksen solmimista Uzbekistanin kanssa, vakuuttavalla tavalla. Tällainen sopimus vaikuttaisi osaltaan siihen, että heinäkuussa 1996 allekirjoitettu kumppanuus- ja yhteistyösopimus tulisi voimaan mahdollisimman nopeasti. Väliaikaisessa sopimuksessa huomautetaan demokraattisesta valtiomuodosta ja ihmisoikeuksista. Tämä on meille itsestään selvää, mutta viestit, joita olemme saaneet näistä asioista, eivät ole myönteisiä. Uskon, että valiokunnan jäsenet toivovat, että komissio antaa meille lisätietoja asiasta mahdollisimman pian. Väliaikainen sopimus voi vahvistaa Euroopan vaikutusta tavoitteiden saavuttamiseksi. Pakotteiden käyttö pysyy mahdollisena vakavissa ihmisoikeuksien loukkaustapauksissa.
Asia, johon haluan puuttua, liittyy taloudellisten olojen parantumiseen väliaikaisen sopimuksen vaikutuksesta. Kun kysyin eräältä maanmieheltäni hänen mielipidettään asiasta, hän kiteytti kokemukseen perustuvan mielipiteensä yhteen lauseeseen. Hän sanoi: Kaupankäynti Uzbekistanin kanssa sujuu erittäin hyvin, kaupankäynti maassa on erittäin vaikeaa. Uzbekistan on erikoistunut raaka-aineiden vientiin. Tiedämme kaikki, milloin on kyse kaasusta, öljystä ja niin edelleen. Mutta maksutase määräytyy suuressa määrin kullan ja puuvillan maailmanmarkkinahintojen pohjalta. Ulkomaille sijoitetut varannot mahdollistavat kuitenkin pitkälle menevät uudistukset maassa. Useimmat julkiset luottolaitokset Euroopassa eivät takaa Uzbekistanille myönnettäviä luottoja. Mikäli sellaista tapahtuu, se menee valtion laskuun. Inflaatio pysyy korkeana, korkokanta myös, maksuliikenne toimii hankalasti, pankkilaitoksen suhteen on toivomisen varaa, keskuspankki ei näytä ymmärtävän rooliaan täysin, kauppa ei juurikaan edisty, valtion ote talouteen on vahva, markkinatalous on vielä alikehittynyttä. Kun otamme huomioon kaiken tämän, voimme olla samaa mieltä esittelijän kanssa ja hyväksyä väliaikaisen kauppasopimuksen. Kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen hyväksyminen vaatii paljon aikaa. Se voi kestää vielä kauan. Väliaikainen sopimus voi puolestaan auttaa kehityksen nopeuttamista. Se on erittäin tärkeää sekä Uzbekistanille että Euroopalle.

Van Dam
 Arvoisa puhemies, Uzbekistan on mielenkiintoinen kauppakumppani maaperän rikkauksien, kuten öljyn ja maakaasun, mutta vielä enemmän puuvillan takia. Maa on voinut hyötyä poliittisista ja taloudellisista syistä vasta vähän näistä mahdollisuuksista. Silti tuemme esittelijän tavoin ehdotusta vahvistaa kauppasuhteita Uzbekistanin kanssa.
On olemassa kuitenkin suuri kompastuskivi. Perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia ja demokratiaa kunnioitetaan tässä maassa täysin riittämättömästi. Siksi olemme vaikean harkinnan edessä. Väliaikainen sopimus antaa perustan muistuttaa maan viranomaisia heidän vastuustaan. Samalla juuri kauppayhteistyö antaa etuja Uzbekistanille. Valitsemme, kuten esittelijäkin, väliaikaisen kauppasopimuksen ja kumppanuussopimuksen lykkäämisen. Viimeksi mainittu tulee kysymykseen vasta kun oikeusjärjestys Uzbekistanissa parantuu huomattavasti.
Antaessamme tukemme väliaikaiselle sopimukselle lähdemme siitä, että sekä neuvosto että komissio vakuuttavat Uzbekistanin viranomaiset siitä, että 1 artikla on olennainen osa sopimusta. Pyydän neuvostoa ja komissiota kiinnittämään erityistä huomiota niihin rajoituksiin, joita Uzbekistanin viranomaiset asettavat kristityille. Evankeliointi on kielletty lailla ja kirkolliset tilaisuudet sallitaan vain virallisen rekisteröinnin jälkeen.
Järkyttävä esimerkki on tämän vuoden alussa tapahtunut Uzbekistanin tullin suorittama niiden 25 000 raamatun takavarikointi, jotka Venäjän ja Turkin raamattuseurat olivat lahjoittaneet Uzbekistanin raamattuseuralle. Pitkien neuvottelujen jälkeen, joita muun muassa komissio kävi, nämä raamatut annettiin onneksi takaisin. Kiitän komission jäsen van den Broekia ja hänen työntekijöitään heidän avustaan tässä "vapautuksessa" .
Yhteenvetona totean, että on selvää, että Uzbekistanilta vaaditaan huomattavaa parannusta uskonnonvapauden ja muiden perustavanlaatuisten vapauksien alueella. Tuemme väliaikaista sopimusta siinä toivossa, että se edesauttaisi tätä parannusta. Vasta kun perustavanlaatuiset vapaudet ja demokratia on taattu, voidaan puhua tuesta kumppanuussopimukselle.

Posselt
Arvoisa puhemies! Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on päättänyt, vieläpä yksimielisesti, tukea herra Wiersman mietintöä ja väliaikaista sopimusta, koska sen mielestä olisi suuri vääryys ja erittäin vaarallista eristää Uzbekistan vaikeassa kriisissään. Meidän on käytettävä hyväksemme jokainen tilaisuus kehittää tätä maata ja päästä sen kanssa tiiviiseen yhteyteen. Tähän ei ole ainoastaan taloudellisia syitä, vaikka nekin ehdottomasti puhuvat tämän puolesta. Uzbekistanilla on käytettävissään merkittäviä raaka-aineita. Kriisivuosien jälkeen siellä on sentään vuonna 1996 tapahtunut vaatimaton 1 %: n talouskasvu. Taloudellisten syiden lisäksi on syitä, jotka ovat poliittisesti tärkeitä. Täällä on toistuvasti otettu puheeksi ihmisoikeuskysymys. Luonnollisesti meidän on vaadittava, että demokratiaa, oikeusvaltion periaatetta ja ihmisoikeuksia noudatetaan. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että Uzbekistanin tapauksessa - toisin kuin Ukrainan kohdalla, josta rouva Mann ja minä yhä uudelleen olemme huolissamme taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa, tai Valko-Venäjän tapauksessa, joka antaa aihetta äärimmäiseen huoleen, kun on kysymys eurooppalaisista valtioista - on kysymys Venäjän ja sitten Neuvostoliiton Keski-Aasiassa sijaitsevasta siirtomaasta, joka on kärsinyt klassisista siirtomaaolosuhteista.
Uzbekistanissa on nähtävissä siirtomaa-ajan jälkeiset klassiset ilmiöt: Puuvillan viljelyn leimaama yksipuolinen rakenne, äärimmäisen suuri riippuvuus maailmanmarkkinoista, jalostusteollisuuden lähes täydellinen puuttuminen, pakko viedä maasta raaka-aineita, joita maa ei pysty itse laajassa mitassa käyttämään. Vuosikymmeniä vallinneen totalitaarisen järjestelmän diktatuurin kanssa kaikki tämä johtaa luonnollisesti siihen, ettei tätä maata voida arvioida meidän mittapuumme mukaan. Siksi uskon, että meidän olisi tässä luovuttava kaikesta ylimielisyydestä ja sanottava selvästi, että tässä on kysymyksessä maa, jota voimme arvioida niillä kriteereillä, joita sovellamme Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen valtioihin. Siellä on nähtävissä - vaikka näillä mailla on takanaan jo pitempi aika kehitystä ja yhteistyötä Euroopan kanssa - että yhä vielä podetaan äärimmäistä puutetta ja että myös siellä demokratiat ovat vielä vähemmistönä. Siksi on välttämätöntä, että solmimme tämän väliaikaisen sopimuksen ja ryhdymme mahdollisimman tiiviiseen vuoropuheluun ja kauppavaihtoon Uzbekistanin kanssa mutta toisaalta - ja siihen meille antaa mahdollisuuden ihmisoikeuslauseke yhdistettynä keskeyttämislausekkeeseen - käytämme järjestelmällisesti vaikutusvaltaamme tukeaksemme demokratiaa, ihmisoikeuksia, kansallisuusoikeuksia ja uskonnonvapautta.

von Habsburg
Arvoisa puhemies! Haluaisin yhtyä herra Posseltin sanoihin. Minä en taatusti puhu näitä ehdotuksia vastaan, mutta haluaisin kuitenkin huomauttaa, ettemme tässä parlamentissa ehkä kylliksi ymmärrä sitä, mitä valtavaa vaikutusvaltaa me voimme käyttää ja mitä sen avulla voimme tehdä. Haluaisin tässä aivan erityisesti viitata Mikhael Arzinknowin tapaukseen. Häneltä otettiin aikoinaan pois passi ja kiellettiin matkustaminen ulkomaille, koska hän oli islaminuskoinen aktivisti, ja kun hän vaati passia takaisin, hänelle sanottiin, ettei hän voisi saada sitä, ennen kuin menisi psykiatrin tutkittavaksi.
Herra puhemies! Nämä ovat tosiasioita, jotka kuuluvat presidentti Islam Karimowin politiikkaan. Kuten herra Posselt on aivan oikein sanonut, on tunnustettava, että tässä on kysymys kansasta, joka on villiintynyt kauan aikaa jatkuneen sorron vuoksi, ja siksi meidän on osoitettava tälle kansalle ymmärtämystä. Mutta: Se tosiasia, että meidän valtuuskuntamme ryhdyttyä välittäjäksi asiassa ainakin passi annettiin takaisin, osoittaa, että voimme saada jotakin aikaan! Siksi olisi ratkaisevan tärkeää liittää tämän sopimuksen hyväksymiseen se toteamus, että ihmisoikeuksien alueella on vielä loputtoman paljon korjattavaa. Erityisesti myös mitä tulee uskonnollisiin oikeuksiin, sillä myös islamia vainotaan ankarasti. Kun pidämme mielessä, että esimerkiksi muessin kutsuhuudot on kielletty, tämä on merkki äärimmäisestä uskonnollisesta vainosta. Puhumattakaan siitä että koko joukko johtavia islaminuskoisia henkilöitä, kuten esimerkiksi herra Nazarow, vangitaan aina uudestaan, heitä on uhattu jopa kotonaan ja heidän perheitään on painostettu.
Sama pätee kuitenkin myös kristittyihin. Sillä esimerkiksi baptistien edustaja herra Rashid Durebajew on myös viety oikeuteen ja hänet ehkä vangitaan kolmeksi vuodeksi. Näissä vankiloissa - kuten tunnettua - olosuhteet ovat niin sanoin kuvaamattomat, että ihmiset kuolevat melko lyhyen ajan kuluttua sairauksiin ja pahoinpitelyihin. Siksi pyytäisin, että sanomme kyllä tälle sopimukselle mutta käytämme sitä ratkaisevaa vaikutusvaltaa, joka meillä voi olla. Mainitsemani tapaus on osoittanut, että Uzbekistan menettelee häpeällisesti uskonnollisissa kysymyksissä, mutta myös kaikissa muissa ihmisoikeuksiin liittyvissä ongelmissa.

Cresson
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio kiittää Euroopan parlamenttia ja esittelijä Wiersmaa tästä mietinnöstä, joka mahdollistaa väliaikaisen sopimuksen voimaantulon Uzbekistanin kanssa. Komissio hyväksyy sen, että asian kanssa edetään tämän mietinnön ansiosta ja huolimatta päätöksestä lykätä erästä kumppanuussopimusta koskevaa päätöstä.
Uzbekistanin kanssa tehtävän väliaikaisen sopimuksen tavoitteena on ottaa käyttöön Firenzen Eurooppa-neuvoston ulkopuolella 21. kesäkuuta 1996 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen kaupankäyntiä koskevat säädökset odoteltaessa sitä, että Euroopan parlamentti ja kaikkien jäsenvaltioiden parlamentit ratifioivat kumppanuussopimuksen. Viiden jäsenvaltion kansalliset parlamentit ovat tähän mennessä ratifioineet tämän kumppanuussopimuksen. Nuo valtiot ovat Kreikka, Espanja, Itävalta, Suomi ja Ruotsi.
Uzbekistan on vakaa keskus alueella, josta saattaa muodostua geostrategisesti tärkeä, ja joka voi lähitulevaisuudessa olla osa laajentunutta Eurooppaa. Se on osoittautunut luotettavaksi ja aikeensa toteuttavaksi kumppaniksi, minkä muutkin yhteistyökumppanit, kuten Yhdysvallat, Japani ja Korea ovat huomanneet. Vahvistaakseen itsenäisyyttään erityisesti suhteessa Venäjään Uzbekistan pyrkii nyt lujittamaan suhteitaan Euroopan unioniin.
Väliaikaisen sopimuksen voimaantulo mahdollistaa Euroopan unionin ja Uzbekistanin kauppasuhteiden kehittämisen. Suhteet ovat jo erittäin lupaavat. Vuoden 1996 aikana kahdenvälinen kaupankäynti on lisääntynyt 30 % edellisvuoteen nähden. Yhteisön vienti on kasvanut yli 60 %, mikä on vakauttanut kaupan ylijäämän määräksi noin 180 miljoonaa ecua. Lisäksi on todennäköistä, että 22 miljoonan asukkaan Uzbekistanista, jolla on runsaat puuvilla-, kulta- ja maakaasuvarat, tulee Euroopan unionin tärkeä yhteistyökumppani tulevina vuosina. Monet yrityksistämme ovat jo ymmärtäneet tämän ja ryhtyneet ankaraan kilpailuun amerikkalaisten, aasialaisten, turkkilaisten, iranilaisten ja muunmaalaisten yritysten kanssa. Tämän vuoksi väliaikaisen sopimuksen nopea voimaantulo on erityisen tärkeää.
Väliaikaisen sopimuksen 1 artiklassa on myös demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia säädöksiä. Monet teistä, ja erityisen taitavasti herra von Habsburg, jota haluan kiittää hänen puheenvuorostaan, mainitsivat tämän seikan. Näiden säädösten ansiosta väliaikainen sopimus mahdollistaa keskustelun ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja tarpeen vaatiessa Uzbekistanin viranomaisten painostamisen, jos tämän hyvin nuoren ja haavoittuvan maan, joka Uzbekistan tällä hetkellä on, ihmisoikeusasioissa ilmenee epäselvyyksiä.
Väliaikaista sopimusta voidaan tarpeen mukaan käyttää kannustimena, jonka avulla Uzbekistanin viranomaisia voidaan ohjata oikeaan suuntaan. Itse asiassa väliaikaiseen sopimukseen sisältyvän purkulausekkeen avulla yhteisö voi uhata Uzbekistania sopimuksen purkamisella, jos ihmisoikeustilanne heikkenee. Tässä tapauksessa ihmisoikeuskysymyksiä voidaan tutkia virallisesti väliaikaisessa sopimuksessa asetettujen sekavaliokuntien kokouksissa. Sekavaliokunnat tarjoavat itse asiassa tilaisuuden käydä ulkopuolista, poliittista keskustelua asiasta vastaavan komission jäsenen, herra van Den Broekin, komission osastojen ja muiden toimielinten edustajien kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Rouva van Bladel pyytää puheenvuoroa tehdäkseen menettelyjä koskevan esityksen.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien alivaliokunnan varapuheenjohtajan ominaisuudessa sain juuri Angolassa toimivalta ihmisoikeusjärjestöltä YK: n vahvistaman viestin, että kymmenessä maakunnassa on kidutettu ihmisiä ja heitä on kuollut. Komissaari Brittan sanoi eilen ajankohtaiskeskustelun lopussa, että ihmisoikeudet ovat oleellinen osa Lomén sopimuksia. Herra puhemies, joulu lähestyy, se merkitsee hiljaiseloa politiikan alueella ja tiedotusvälineissä. Näitä vankeja uhkaa vaara. Antaisitte minulle rauhallisemman joulun, jos pyytäisitte komissiota tai neuvostoa vetoamaan Angolan viranomaisiin, että ne kunnioittaisivat ihmisoikeuksia ja noudattaisivat rauhanprosessia. Herra puhemies, toivotan myös teille hyvää vuodenvaihdetta.

Puhemies
Kiitos, rouva van Bladel. Voitte olla varma siitä, että koko parlamentti yhtyy teidän huoleenne, että sananne merkitään pöytäkirjaan ja että välitän ehdotuksenne suoraan parlamentin puhemiehelle.

UEFAn päätös koskien Coca-Cola Cupin voittajia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma UEFAn päätöksestä evätä Coca-Cola Cupin voittajien osallistuminen Europe Cup -kilpailuihin.

Cresson
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on tietoinen ongelmista, joita UEFAn päätös siitä, etteivät Coca-Cola Cupin voittajat voi enää osallistua UEFA Cupiin, aiheuttaa pienille ja keskisuurille, tähän kansalliseen kilpailuun osallistuville seuroille.
Komissio toteaa jälleen tutkivansa asiaa selvittääkseen tosiasiat ja niiden taloudelliset yhteydet. Nämä tutkimukset toteutetaan neuvoston 6. helmikuuta 1962 antamassa asetuksessa 17 luotujen menettelyjen mukaisesti. Näiden menettelysääntöjen tarkoituksena on taata osapuolten oikeus tulla kuulluksi ja antaa kolmansille osapuolille, joiden etuihin komission päätös voi vaikuttaa, mahdollisuus esittää huomioitaan asiasta etukäteen.
Komissio on jo saanut UEFAn kommentit tästä valituksesta, samoin kuin vastauksen joihinkin sille esitettyihin kysymyksiin, joiden avulla koetetaan selventää kyseisen säännön hyväksymisen perusteet. UEFAn vastauksen tarkastelun jälkeen todettiin, että on tarpeen pyytää valioliigalta ja Englannin jalkapalloliitolta heidän kommenttinsa sekä valituksesta että UEFAn vastauksista. Niitä on pyydetty myös selittämään syyt siihen, miksi ristiriitaa ei kyetty ratkaisemaan kansallisella tasolla. Myös Englannin jalkapalloliigaa on pyydetty esittämään kommentit tästä samasta UEFAn vastauksesta.
Komissio ei ole vielä saanut vastausta valituksen tekijältä eikä kahdelta muultakaan järjestöltä. Siihen, kuinka tässä asiassa edetään, voidaan ottaa kantaa vasta kyseisten osapuolten väitteiden huolellisen arvioinnin jälkeen. Noudatettavien menettelysääntöjen samoin kuin PO IV: n rajallisten voimavarojen takia kannanotto on odotettavissa ehkä vasta muutaman kuukauden kuluttua.
Komissio haluaa joka tapauksessa muistuttaa arvoisille jäsenille, ettei perussopimuksen ensisijaisten, yleistä etua koskevien kilpailusääntöjen täytäntöönpanon tavoitteena voi olla toimiminen erotuomarina ristiriidoissa, joissa ajetaan yksityistä etua. Tämä liittyy perussopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaiseen tilanteeseen. Tämä komission hallinnolliselle viranomaiselle ominainen tapa toimia eroaa siviilituomarin toimintatavasta, sillä tämän tehtävänä on suojella yksityisten henkilöiden henkilökohtaisia oikeuksia heidän keskinäisissä suhteissaan.

Cunningham
Arvoisa puhemies, herra Fordin, joka on ottanut tämän asian esille useaan otteeseen, on täytynyt matkustaa Luxemburgiin, joten puhun hänen puolestaan.
Haluan asettaa asian jonkinlaiseen asiayhteyteen. UEFA vaati, että Englannin valioliigan seuroja vähennettäisiin 20: stä 18: een. Koska valioliiga ei ollut valmis tekemään niin, se veti Coca-Cola Cupin, liiga-cupin voittajat UEFAkilpailusta. Coca-Cola Cup kuuluu kuitenkin jalkapalloliigan eikä valioliigan vastuualueelle. Siksi minusta vaikuttaa aivan naurettavalta, että joukkuetta estetään osallistumasta UEFA-Cupiin, kun itse asiassa UEFA kiistelee nimenomaan valioliigan kanssa.
Se on huutava vääryys, ja uskon, että se on Euroopan lain kirjaimen ja hengen vastaista. Se ei ole kuitenkaan ainoastaan epäoikeudenmukaista vaan myös erittäin haitallista, ja selitän miksi. Englannin suuret seurat, ja glasgowlainen kollegani herra Miller on kertonut minulle, että tilanne on sama Skotlannissa, eivät peluuta parasta kokoonpanoaan tässä kilpailussa, sillä he eivät usko saavansa siitä paikkaa UEFA-kilpailuun.
Tämä aiheuttaa sen, että katsojamäärät pienenevät, televisiotulot laskevat, sponsorituet vähenevät ja tästä kaikesta seuraa se, että pienten seurojen taloudellinen ahdinko kasvaa. Rouva Cresson ei kyllä ollut aivan oikeassa sanoessaan, että kilpailuun osallistuvat pienet seurat; erityisesti sellaiset seurat kuin Manchester United, Liverpool, Tottenham, Leeds ja niin edelleen ovat mukana kilpailussa. Kilpailu on kuitenkin muuttunut ja, koska voittaja ei lopulta enää saa paikkaa UEFA-kilpailuun, nämä seurat eivät vain peluuta parasta kokoonpanoaan vaan lopulta ne jättäytyvät kokonaan pois. Se aiheuttaa vaikeuksia, ongelmia ja taloudellista epävarmuutta pienille seuroille. Ne ovat yhteisöjen seuroja ja myös työpaikkoja on vaakalaudalla. Tämä saattaa siis kuulostaa pelkästään jalkapallotarinalta, mutta se on hyvin vakava kysymys.
Se on mielestämme huutava vääryys, se on mielestämme laitonta ja uumoilemme, että jos tilanteelle ei tehdä pian jotain - ja toivon, että tehdään pian - jotkin näistä seuroista menevät nurin tulojen puutteen vuoksi. Usealle pienelle seuralle on käynyt näin menneisyydessä, ja kehotan komissiota tästä syystä toimimaan mahdollisimman nopeasti ja ratkaisemaan tämän kysymyksen, jotta tulevaisuudessa Englannissa, Skotlannissa ja ehkä muuallakin Yhdistyneessä kuningaskunnassa Coca-Cola Cupin voittajat saavat paikan, jotta kilpailua arvostetaan ja kaikki pienet seurat saavat asianmukaista televisiosponsorointia ja tuloja kilpailusta.

Perry
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää rouva Cressonia hänen lausunnostaan. Puhun kuitenkin hyvin herra Cunninghamin huomautusten kaltaisista asioista.
Tämä saattaa olla viikon ja itse asiassa koko vuoden viimeinen keskustelu tässä parlamentissa, mutta tämä kysymys ei ole epämääräinen tai merkityksetön. Se koskee itse asiassa asiaa, joka on hyvin merkittävä Euroopalle ja eurooppalaisille: se koskee jalkapalloa.
Petämme itseämme, jos ajattelemme, että tämän parlamentin asiat ovat jalkapalloa tärkeämpiä miljoonille kansalaisillemme. Joululoman aikana miljoonat Euroopan kansalaiset lähtevät ulos katsomaan jalkapalloa. Se on heille elintärkeää ja merkittävää. He - varmasti ainakin Yhdistyneessä kuningaskunnassa - odottavat tämän parlamentin ja komission käsittelevän tätä kysymystä.
Jalkapalloa pelataan Euroopassa. Euroopan jalkapallokilpailut eivät ainoastaan ole hyvää urheilua, josta kansalaisemme niin nauttivat, vaan ne myös tekevät Euroopasta todellisemman monille kansalaisillemme. Siksi meillä tässä parlamentissa - ja soisin niin - komissiossa on vastuu siitä, että jalkapalloilu voi jatkua Euroopassa ja että kaikilla seuroilla on mahdollisuus osallistua Euroopan mestaruusotteluihin.
Jalkapallo on suurisuuntaista liiketoimintaa. Tässä ei nyt puhuta vain ihmisistä, jotka potkivat nahkapalloa ympäriinsä. Nyt puhutaan hyvin huomattavista rahasummista ja tärkeistä päätöksistä, joilla on hyvin suuri vaikutus seuroille. Meidän on tehtävä selväksi, että emme puhu vain pienistä paikallisista seuroista. Puhumme hyvin merkittävistä yrityksistä, jotka harjoittavat liiketoimintaa useissa Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapalloliigoissa. Ammattiurheilun ympärillä pyörii paljon rahaa. Ne liikesäännöt, joiden oletamme koskevan mitä muuta liiketoimintaa tahansa, täytyy saada koskemaan myös jalkapalloa asianmukaisesti ja oikeudenmukaisesti.
Asiaan perehtyneenä olen sitä mieltä, että UEFA aivan selvästi ja hyvin varmasti käyttää valta-asemaansa väärin. Kun otin siihen yhteyttä ja pyysin tietoja, he olivat valmiita antamaan minulle ainoastaan asianajajansa osoitteen. Minusta sellainen aina haiskahtaa siltä, että järjestö ei ole aivan 100 %: n varma kannastaan tai asianhaaroista.
Britanniassa sekä jalkapalloyhdistys että liiga tukevat Coca-Cola Cupin voittajan pitämistä Euroopan mestaruuskilpailuissa. Tietysti liigakilpailu on jalkapallossa haluttavaa ja tarpeellista, mutta meidän ei pitäisi unohtaa niitä alempien divisioonien ruohonjuuritason joukkueita, jotka itse haluavat osallistua eurooppalaiseen jalkapalloiluun ja haluavat tuon tilaisuuden. Eurooppalaisina meidän pitäisi pitää sitä myönteisenä. Ne tarvitsevat kuitenkin Coca-Cola Cupista saatavia tuloja. Arviolta noin 20 % niiden tuloista - noin 32 miljoonaa puntaa - tulee Coca-Cola Cupista. Jos kilpailun voittaja ei pääse Euroopan pelikentille, seurat ovat vaarassa menettää televisiosta saatavat tulot, vaarassa menettää tuon kilpailun Coca-Cola -sponsoroinnin.
Se on siis vakava asia niille. Kaikkein vakavinta on se, että olen saanut tänään kirjeen Portsmouthin jalkapalloseuralta. Siinä sanotaan seuraavasti: " Olemme täällä Portsmouthissa sitä mieltä, että Coca-Cola Cupin voittajille pitäisi olla toinen paikka Euroopassa. Tuemme jokaista liikettä, joka todennäköisesti aiheuttaa lisää UEFAn painostusta." Minä tuen kaikkea, mitä Portsmouthin jalkapalloseura tukee.

Titley
Arvoisa puhemies, en ole varma siitä, ymmärtääkö komissio täysin, mistä tässä on kysymys, ja haluaisin tehdä asian täysin selväksi rouva Cressonille. Yhtä järjestöä - jalkapalloliigaa - rangaistaan toisen järjestön - valioliigan - virheistä, joihin se ei voi vaikuttaa mitenkään. Tällainen syrjintä on vastoin Rooman sopimuksen periaatteita ja yhtenäismarkkinoiden periaatteita. Se on se asia, johon meidän pitää keskittyä.
Kuten sekä herra Cunningham että herra Perry aivan oikein sanoivat, meidän ei pidä aliarvioida tämän päätöksen aiheuttamia taloudellisia tappioita. Selvästi pelaaminen kilpailussa, josta voi lopulta saada paikan Euroopan kilpailussa, on suuri taloudellinen motivaatio seuroille. Hyvin suurille seuroille kuten Yhdistyneen kuningaskunnan Manchester Unitedille se ei ehkä ole tällainen motivaatio. Esimerkiksi Bolton Wanderersin kaltaiset seurat kuitenkin tarvitsevat niitä tuloja, joita saadaan menestyksekkäästä cupista ja pääsystä Euroopan kilpailuun, mikä on suunnattoman tuottoisaa, koska siitä ei ainoastaan seuraa osallistuminen ja kilpaileminen vaan myös televisiointioikeudet.
Yhtä lailla jalkapalloliigan pienemmät seurat kuten oman vaalipiirini Bury Football Club ovat riippuvaisia peleistä, joita pelataan huippuseuroja vastaan, sekä mahdollisuudesta päästä finaaleihin. Jos huippuseurat eivät osallistu, mikä on mahdollista, tai jättävät tahallaan peluuttamatta parhaita kokoonpanojaan, ne eivät selvästikään saa noista peleistä tuloja, jotka ovat niiden elinehto. Täysin kannattamani Bosmanin tuomion valossa Yhdistyneen kuningaskunnan seurat ovat vaikeuksissa siirtomaksujen menettämisen vuoksi.
Toivon, että komissio suhtautuu asiaan riittävän vakavasti, koska tämä on hyvin tärkeä taloudellinen kysymys.

Puhemies
Kiitos, herra Titley, mutta minun on puhemiehenä tämän päivän luonteeseen vedoten sanottava teille, että kun te sanoitte Madridia suureksi joukkueeksi, te valitettavasti unohditte F.C. Barcelonan. Joka tapauksessa voin muistuttaa teitä siitä.
Herra Wynnillä on nyt puheenvuoro minuutin ajaksi.

Wynn
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla rouva Cressonia siitä, että hän pystyi olemaan nauramatta lukiessaan kirjoitusta. Olen varma, että asia vaikuttaa monista melko naurettavalta mutta se on hyvin vakava asia. Tehdäkseni toisen asian selväksi niille, jotka eivät ole siitä tietoisia, tämä ei ole Coca-Colan ilmainen mainostilaisuus tässä istuntosalissa.
Kysymys, jonka haluan esittää komissaarille, liittyy niihin viimeisiin kommentteihin, joita hän antoi siitä, että komissio ei ole yksityisten riitojen lopullinen sovittelija - kirjoitin tämän muistiin hänen puheenvuorostaan. Tarkoittaako se sitä, että kun komissio saa tiedot osapuolilta, mihinkään toimiin ei ryhdytä? Tämäkö minun pitäisi kertoa Wigan Athleticin kannattajille?

Cresson
. (FR) Arvoisa puhemies, minulla ei ole juurikaan lisättävää äsken sanomaani. Voin tietysti toistaa saman asian ja tarkentaa sitä vielä.
Totesin, että olemme esittäneet kysymyksiä eri osapuolille, mutta komissio ei ole vielä saanut vastausta valituksen tekijältä eikä myöskään kahdelta muulta järjestöltä. Kuinka siis kuvittelette komission voivan ottaa kantaa asiaan, kun se ei ole tähän päivään mennessä saanut minkäänlaisia vastauksia.
Komissio muistuttaa, ettei sen tavoitteena kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa - sillä kyse on perussopimuksen mukaisesta kilpailua koskevasta ongelmasta - voi olla erotuomarina toimiminen ristiriidoissa, joissa ajetaan yksityistä etua. Komission tavoitteena on valvoa yleisen edun kunnioittamista, jotta perussopimuksen 85 ja 86 artiklan mukainen tilanne toteutuu.
Koska meillä ei ole tietoa, emme voi antaa vastausta. Kun saamme tietoa asiasta, näemme, miten komissio voi mahdollisesti ottaa kantaa tähän nyt yksityisten etujen ristiriidalta vaikuttavaan tilanteeseen. Totean lisäksi, että sekä noudatettavien menettelysääntöjen että sen seikan vuoksi, että PO 4: llä on käytössään rajalliset voimavarat ja huomattava määrä tapauksia käsiteltävänään, tämä kannanotto on odotettavissa vasta muutaman kuukauden kuluttua.
Haluaisin käyttää hyväksi tätä puhemiehen minulle antamaa puheenvuoroa ja toivottaa teille kaikille hyvää joulua ja oikein hyvää uutta vuotta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Cresson.
Keskustelu on päättynyt.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, sallikaa minun ennen istunnon päättämistä käyttää minulle tämän istunnon puhemiehenä suotua erioikeutta ja muistuttaa teitä siitä, että tänään työmme päättyessä vuonna 1997 päättyy samalla Luxemburgissa Euroopan rasismin vastainen vuosi. Työssämme on epäilemättä ollut paljon puutteita, mutta siinä on myönteisiäkin puolia, ja yksi niistä on panoksemme rasismin vastaiseen taisteluun tämän vuoden aikana.
On myös oikeudenmukaista korostaa, hyvät jäsenet, että kaikkein tärkein panos on tullut Euroopan kansalaisilta, kansalaisjärjestöiltä. Vuoden 1998 lähestyessä on kuitenkin vielä paljon tehtävää, ja erityisesti on jatkettava rasismin vastaista taistelua. Emme ole niin naiiveja, että kuvittelisimme vuoden taistelun poistavan tuon häpeätahran. Tiedämme, että tällä häpeätahralla on monta syytä ja että meidän on jatkettava taistelua sitä vastaan. Lisäksi ensi vuonna, hyvät jäsenet, meidän on muun muassa jatkettava työtämme ja valmistettava taloamme uusia naapureita varten. Meidän on toisin sanoen täydennettävä demokraattista tehtäväämme ja myös muistettava näinä päivinä niitä miljoonia Euroopan kansalaisia, joilla ei ole työtä. Meidän on sanottava heille, että me toivomme, ettei työllisyyttä käsittelevä Eurooppa-neuvosto Luxemburgissa jäisi pelkiksi sanoiksi, vaan se mahdollistaisi sen, että he voisivat ensi vuonna juhlistaa joulua ja uutta vuotta työn suhteen toiveikkaina.
Hyvät jäsenet, minulla on nyt miellyttävä tehtävä kiittää työtovereitamme heidän tänä vuonna tekemästään työstä ja toivottaa heille kaikkea hyvää. Aloitan vahtimestareista, joiden työ on näennäisesti vaatimatonta mutta joka on ehdottoman tärkeää parlamentin toiminnan kannalta.
Kiitän tulkkausyksiköitä...
(Suosionosoituksia) ... tuota hienorakenteista suodatinta, joka mahdollistaa sen, että vaikka puhumme 11 eri kieltä, pystymme puhumaan keskenämme ja joskus jopa ymmärtämään toisiamme. Kiitän täällä puhemiehistössä olevia työtovereitamme, joilta vielä joidenkin varapuhemiesten, joiden joukossa minäkin olen, on pyydettävä anteeksi, koska me usein puhemiehinä ollessamme tärvelemme heidän äärimmäisen hienon työnsä. Lisäksi, hyvät jäsenet, meidän on mielestäni omistettava joitakin lämpimiä ja kunnioittavia sanoja niille työntekijöille, joita emme näe. Kiitän ensiksikin niitä, jotka tekevät istuntojen sanatarkat istuntoselostukset ja jotka yllättävät meidät, kun puheenvuorojamme lukiessamme huomaamme, että vaikka he eivät ole muuttaneet puheenvuoroamme, se kuulostaa paremmalta kuin meidän lausumanamme. Kiitän tiedotusosaston työntekijöitä, joilla on kyky ja viisaus valita parhaat asiat ja esittää ne yleiselle mielipiteelle.
Sallikaa minun tänään korostaa aivan erityisesti yhtä yksikköä: parlamentin käännösyksikköä. Hyvät jäsenet, parlamentissa käännetään joka päivä 4 400 sivua. Toistan: 4 400 sivua, joka on 32 kääntäjän ja 18 sihteerin työn tulos. Se on lähes ihme, jonka vuoksi heidän on joskus työskenneltävä monta yötä. Mielestäni, hyvät jäsenet, meidän on hyvä kiittää heitä ja toivottaa heille hyvää joulua ja uutta vuotta.
(Suosionosoituksia) Lopuksi, hyvät jäsenet, toivotan teille kaikille kaikkea hyvää ja olen teille kiitollinen siitä, että saan olla puhemiehenä perjantaisin näin rauhallisissa, miellyttävissä ja samaan aikaan niin veljellisissä tunnelmissa.
Hyvät jäsenet, rauhallista joulua.

Lulling
Arvoisa puhemies, toivotitte meille kaikille hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta. Sallinette, että minä pienenä luxemburgilaisena - sillä puhuitte tänään paljon Luxemburgin huippukokouksista - toivotan vuorostani teille kaikkien perjantaikerholaisten nimissä hyvää uutta vuotta ja hyvää joulua.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Lulling.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 11.41.)

