Zvyšovanie cien potravín v Európskej únii a v rozvojových krajinách (rozprava)
Predsedajúci
Ďalší bodom je vyhlásenie Rady a Komisie k nárastu cien potravín v EÚ a v rozvojových krajinách.
Louis Michel
člen Komisie. - (FR) Pán predsedajúci, dámy a páni, kvôli dramatickému nárastu cien potravín, ku ktorému došlo na začiatku roka, si celý svet uvedomil, že dochádza k celosvetovej potravinovej kríze.
Za niekoľko hodín sa má v Londýne začať schôdza hlavných subjektov podieľajúcich sa na potravinovej pomoci. Na začiatku mája sa bude konať medzinárodná konferencia na tému zelenej revolúcie v Afrike. Všetci politickí činitelia, všetky subjekty a experti z oblasti potravinárskeho priemyslu sa už zmobilizovali. Vo svete totiž rastú ceny potravín už trvalo niekoľko rokov.
Od roku 2000 sa v dolároch strojnásobila cena obilia a ceny ryže a kukurice sa zdvojnásobili. Začiatok roka 2008 priniesol ďalšie zvýšenie o 20 %, ktoré v našich priemyselných krajinách vyvolalo obavy z kúpnej sily a v rozvojových krajinách riziko hladomoru pre celé populácie. Keď žijete s menej ako jedným dolárom na deň a väčšinu príjmu miniete za jedlo, je takéto zvýšenie jednoducho neudržateľné.
Tu majú pôvod rozsiahle vzbury a protesty proti hladu, ku ktorým v posledných týždňoch došlo po celom svete: na Haiti, v Mexiku, Egypte, Maroku, Kamerune, na Pobreží slonoviny, v Guinei, Mauritánii, Etiópii, Uzbekistane, Jemene, na Filipínach, v Thajsku a v Indonézii. Analýzy ukazujú, že obdobie lacných potravín sa na medzinárodnom trhu skončilo. Ceny potravín sa nevrátia na svoju niekdajšiu úroveň a pokiaľ nebudú rýchlo prijaté príslušné opatrenia, bude sa ich nestabilita ešte zhoršovať.
Súčasný kontext zvyšovania cien predstavuje vážnu hrozbu politickej, finančnej a sociálnej destabilizácie v mnohých krajinách po celom svete, preto je nutné zareagovať rýchlo. Zďaleka to presahuje schopnosti Európskej komisie, ba aj Európskej únie. Zmobilizovať sa musí celé medzinárodné spoločenstvo.
Pri analýze možných riešení sme identifikovali dve hlavné cesty. Po prvé, musíme zachrániť životy a zareagovať na sociálne krízy, ktoré vyvolávajú prudký nárast cien, ku ktorému sa niekedy pridáva napätá vnútropolitická situácia. Po druhé, zjavne potrebujeme strednodobú a dlhodobú stratégiu. Domnievam sa, že konať musím na obidvoch frontoch. Je zrejmé, že najväčším omylom by bolo ponúknuť humanitárnu odpoveď na štrukturálny problém, akým je zaisťovanie potravín, vo forme potravinovej pomoci. To by nepochybne krátkodobo uľahčilo zlému svedomiu niektorých ľudí, ale je jasné, že urgentná potravinová pomoc nestačí na vyriešenie štrukturálneho problému.
Krátkodobo je teda pochopiteľne vedľa vnútroštátnych reakcií zameraných na zabezpečenie lepšej kontroly cien potravín nutné uspokojiť potreby najohrozenejších skupín obyvateľov, ktorí žijú v skutočnej humanitárnej tiesni. Musíme preto zmobilizovať ďalšiu urgentnú humanitárnu pomoc a zvýšiť schopnosť generálneho riaditeľstva pre humanitárnu pomoc (ECHO) poskytovať mimoriadnu potravinovou pomoc.
Ani tu sa však nejde o klasickú potravinovú krízu. Ide o krízu kúpnej sily, ktorá postihuje najchudobnejších obyvateľov, ktorí už nemajú prostriedky na nákup potravín. Naše reakcia sa preto musí opierať aj o iné formy potravinovej pomoci, ktorá je napríklad zameraná na vykompenzovanie negatívnych vplyvov na podvýživu najmenších detí a na podporu kúpnej sily najohrozenejších domácností. Musíme tiež podporiť rýchly nárast miestnej poľnohospodárskej ponuky a umožniť miestnym farmárom prístup k poľnohospodárskym vstupom, osivu a hnojivám.
Vzhľadom na rozsiahlosť krízy a jej pravdepodobné trvanie je absolútne kľúčové, aby sa Európska únia zaoberala aj strednodobým prístupom podpory politík sociálnej ochrany v najrizikovejších krajinách, najmä na africkom kontinente.
Zo strednodobého a dlhodobého hľadiska je jedinou správnou odpoveďou, že urobíme všetko pre zaistenie poľnohospodárskej ponuky. Produkcia sa musí zvýšiť celosvetovo, aby sa udržal krok s medzinárodným dopytom, avšak to nemôže byť ponechané len na najväčších vývozcoch. Európska únia už v tomto smere podnikla konkrétne opatrenia. Vyňatie z produkcie bolo zmrazené, boli zvýšené kvóty na mlieko a boli zrušené dovozné clá na obilie.
Africký kontinent musí s našou podporou zohrať svoju úlohu a naštartovať zelenú revolúciu, ktorá by mu mala pomôcť znížiť celkovú závislosť na medzinárodnom trhu. Africké poľnohospodárstvo je dnes najmenej produktívne na celom svete, ale predstavuje ohromný potenciál rozvoja, za podmienok zachovania uplatňovania politiky v prospech malých domácich fariem a uprednostňovaní investícií, zvyšovania produktivity a ľahšieho prístupu poľnohospodárov na vnútroštátne a regionálne trhy.
Pre Komisiu je tento prístup hlavnou prioritou. Ako prví sme zdôraznili význam poľnohospodárstva v rozvojových politikách, dávno pred ostatnými medzinárodnými subjektmi. Preskúmali sme programy, vychádzajúce z programov Africká únia, a navrhli sme prispôsobiť európsku pomoc v oblasti poľnohospodárstva a rozvoja vidieka programu rozvoja poľnohospodárstva Africká únia, ktorý bol predstavený v júni 2007.
Počas programovania 10. Európskeho rozvojového fondu sme zaistili zdvojnásobenie sumy podpory pre odvetvie poľnohospodárskej pomoci ako celku - 650 miliónov EUR pre 9. Európsky rozvojový fond a 1,250 miliardy EUR pre 10. Európsky rozvojový fond. Nebolo to jednoduché, pretože ako poznáte, odvetvia, do ktorých sa má pomoc sústrediť vyberajú rozvojoví partneri. Ide o významný nárast, v absolútnych číslach ide o dvojnásobok, keď to vyjadríme v percentách, nejde o zvýšenie percenta podielu venovaného poľnohospodárstvu a rozvoju vidieka. Výška sumy sa zdvojnásobila, ale percento Európskeho rozvojového fondu však zostáva rovnaké.
V tejto súvislosti si s uspokojením všímame zvýšenie záujmu spoločenstva poskytovateľov o odvetvie poľnohospodárstva, ktorému nebola v ostatných 25 rokoch venovaná veľká pozornosť. Komisia ako celok a ja osobne ako komisár zodpovedný za rozvoj a humanitárnu pomoc sme si dobre vedomí veľkého politického významu súčasnej krízy. Pri poslednom zasadnutí riadiacej skupiny pre rozvojové ciele milénia v Afrike, ktoré sa konalo minulý mesiac v New Yorku, som mal príležitosť o tom hovoriť s generálnym tajomníkom Organizácie spojených národov. Hovoril som o tom aj s predsedom Komisie Africká únia pánom Pingom. Počas tohto zasadnutia som použil výraz "humanitárna tsunami", pretože sa mi zdalo potrebné politických vodcov vyburcovať, aby konečne urobili niečo viac, ako len viedli reči a sľubovali.
Príčin krízy je veľa a sú zložité, aj keď musíme dávať pozor, aby sme sa nestratili v príliš jemných detailoch. Zvyšuje sa dopyt, najmä v Ázii, kvôli narastajúcej životnej úrovni mnohých ľudí, ktoré si dnes môžu dovoliť jesť viac a lepšie. Došlo aj ku zvýšeniu cien ropy, ktorá má priamy dopad na výdavky za dopravu a hnojivá. K tomu pridajme problémy zo strany ponuky kvôli dôsledkom zmeny klímy a dostaneme časť receptu na riešenie súčasnej kríze.
Čo Komisia robí? Pracuje na dlhodobej stratégii, čo je, ako som už predtým povedal, najdôležitejšie. Výsledky sa však v praxi neprejavia skôr ako o dva roky. Pre zvýšenie poľnohospodárskej produkcie nejde len o to, otvoriť kohútik, preto sa mobilizujeme aj z krátkodobého hľadiska a hľadáme mimoriadnu pomoc. V marci sme sa rozhodli uvoľniť 160 miliónov EUR pre potravinovú pomoc; pred nedávnom sme sa rozhodli poskytnúť ďalších 57 miliónov EUR zahrnutých do rozpočtu pre rok 2008, ktoré ale budú uvoľnené skôr počas roka. Zmobilizujeme 60 miliónov EUR nových finančných prostriedkov, ktoré budú pochádzať buď z položky 4, alebo budú uvoľnené na základe žiadosti Parlamentu o mobilizácii pohotovostných rezerv.
Nakoniec by som rád zdôraznil, že Komisia bude ďalej situáciu veľmi zblízka monitorovať a je pripravená podľa vývoja potrieb zvážiť ďalšie uvoľnenie financií, ak to bude nevyhnutné.
Janez Lenarčič
úradujúci predseda Rady. - (SL) Najprv by som sa rád všetkým ospravedlnil za neskorý príchod. Bol som na schôdzi konferencie predsedov výborov a som vám povďačný, že ste rozpravu zariadili tak, aby som teraz mohol vystúpiť.
Európska únia je veľmi znepokojená zvyšovaním cien poľnohospodárskych produktov, ktoré sa stalo problémom nielen v Európskej únii, ale na celom svete. Uvedomujeme si závažnosť a rozsah možných dôsledkov, najmä pre najchudobnejšie krajiny sveta.
Aké to má dôvody? Na strane ponuky je zvyšovanie cien spôsobené nedostatočnými výnosy, čiastočne kvôli dopadu zmeny klímy, najmä v prípade obilia a vyššími výrobnými nákladmi. Na druhej strane sa zvyšuje dopyt vďaka rastu svetovej populácie a rýchlemu rozvoju v mnohých veľkých krajinách akými sú Čína, India a Brazília. Zvyšujúca sa kúpna sila a vyšší životný štandard v týchto krajinách vedie ku zmenám v stravovacích návykoch. Nárast dopytu po mäse a mliečnych produktoch má nepriamy vplyv na ceny kŕmnych obilnín.
Niektorí, alebo skôr mnohí ľudia tiež uvádzajú ako dôvod rozširujúci sa trh s biopalivami a s tým súvisiaci dopyt po poľnohospodárskych produktoch pre nepotravinárske účely. Práve z tohto dôvodu sa v Európskej únii snažíme, prostredníctvom špeciálne vytvorených skupín, nastoliť jasné kritéria, ktoré umožnia udržateľnú výrobu biopalív s minimálnym dopadom na také faktory, ako je cena potravín.
Pretože rovnako na strane ponuky ako aj na strane dopytu sú ako dôvody vyšších cien uvádzané dôvody štrukturálnej povahy a aj v dlhodobej perspektíve je možno očakávať zvyšovanie cien, ktoré zostanú na vyššej úrovni, než na akú sme boli v poslednom desaťročí zvyknutí. Globálne má zvyšovanie cien potravín obzvlášť zhubný dopad na krajiny, kde tvorí poľnohospodárska produkcia a potraviny významnú časť dovozu. Problém je obzvlášť akútny v krajinách s nízkym a stredným hrubým domácim produktom a menej konkurencieschopnými štruktúrami, pokiaľ ide o výrobu a obchod s potravinami.
Aby sa zaistilo základné zásobovanie potravinami, je okrem iného nevyhnutné podporiť poľnohospodársku výrobu v chudobnejších krajinách. Súčasne by sa mali podporiť bohatšie krajiny, aby pridelili financie na rozvojovú pomoc pre najchudobnejšie krajiny a aby boli aktívnejší v činnosti humanitárnych organizácií.
Európska únia sa snaží obmedziť zvyšovanie cien potravín rôznym spôsobom. Cieľom nedávnej reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky bolo zaistiť európskemu poľnohospodárstvu väčšiu konkurencieschopnosť a lepšiu orientáciu na trhu. Európska únia už pre rok 2008 prijala požiadavky na vyňatie z produkcie, a preto zvýšila objem ornej pôdy určenej pre produkciu potravín v Európskej únii. Ako súčasť revízie spoločnej poľnohospodárskej politiky sa navrhovalo aj úplné zrušenie tejto povinnosti a odvolanie udeľovania prémií na energetické plodiny.
Významné sú aj snahy podporiť výskum venovaný výrobe druhej generácie biopalív. K ich výrobe by sa mohli použiť vedľajšie produkty ako slama, šupky a všeobecne odpad.
Okrem toho je EÚ v rámci rokovania Svetovej obchodnej organizácie pripravená zrušiť do roku 2013 refundácie pri vývoze. V každom prípade sa problém nestability poľnohospodárskych trhov stáva jednou z hlavných výziev, ktoré stoja pred poľnohospodárstvom Európskej únie a poľnohospodárskou politikou.
Vzhľadom na rozsah možných dôsledkov prediskutovala Rada v zložení pre poľnohospodárstvo a rybolov Európskej únie problém vysokých cien na svojom aprílovom zasadnutí. S najväčšou pravdepodobnosťou sa o budúcnosti cien bude diskutovať aj na budúcich zasadnutiach a problému sa budú venovať aj ministri na v inom zložení Rady.
Aktívne úsilie v procese obmedzenia rastu cien potravín vyvíjajú aj medzinárodné organizácie ako je Organizácia pre výživu a poľnohospodárstvo, Medzinárodný fond pre rozvoj poľnohospodárstva, Svetový potravinový program a ďalšie inštitúcie. Slovinské predsedníctvo sa zúčastní medzinárodnej konferencie o zaistení potravín vo svete a o problémoch zmeny klímy a bioenergie, ktorá sa uskutoční začiatkom júna v Ríme.
Na záver chcem povedať, že rast potravín je globálnym problémom, a preto mu musíme venovať náležitú pozornosť a musíme venovať väčšie úsilie všetkým súvisiacim otázkam. Naším cieľom je obnoviť stabilitu trhových cien.
(potlesk)
Joseph Daul
Pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady, pán komisár, vašu správu vítam. Máte absolútnu pravdu, najmä pokiaľ ide o Afriku. Skupinu PPE-DE veľmi znepokojuje otázka nedostatku potravín, ktorá sa týka mnohých chudobných krajín na svete, ale tiež otázka veľkého nárastu ceny spotrebiteľského koša v Európe. O tom sa príliš nehovorí.
Táto potravinová kríza vyžaduje predovšetkým urgentné opatrenie na pomoc hladujúcim ľuďom. V tomto ohľade vítam uvoľnenie finančných prostriedkov v prospech svetového potravinového programu. Tieto opatrenia však aj napriek tomu, ako sú pozitívne, prinesú len dočasné riešenie problému. Hlbokou štrukturálnou reformou totiž musí prejsť svetové poľnohospodárstvo. Potravinová kríza je príležitosťou, ako začať rozsiahlu diskusiu o postavení, ktoré chceme určiť potravinám a poľnohospodárstvu vo svetovom a európskom hospodárstve.
Európa si dnes uvedomuje, že viac ako inokedy potrebuje poľnohospodárstvo na zabezpečenie potravín. Na zabezpečenie zvýšeného dopytu v rozvíjajúcich sa ekonomikách treba podporovať poľnohospodársky rozvoj týchto krajín. Hlavnou výzvou je potravinová sebestačnosť chudobných krajín. Je preto nutné im pomôcť s vytvorením hospodársky životaschopného poľnohospodárstva.
Ako ste uviedli, zmrazenie produkcie v Európe sa už na riešenie tohto problému nehodí. Pokiaľ by sme mali zásoby obilia, ktoré má dnes EÚ k dispozícii, vyjadriť počtom dní spotreby, vieme, že tie sa roku 2005 o polovicu znížili a v prípade krízy by sa vyčerpali za mesiac. Dovoz by nestačil, pretože veľa tretích krajín sa usiluje zachovať si svoju produkciu pre domáci trh. A majú pravdu. Suroviny sa stali predmetom špekulácií. Tona pšenice sa predá niekoľkokrát, až kým sa nakoniec dostane do mlyna.
Veľa ľudí si myslí, že za súčasnú situáciu nesú vinu biopalivá. To však zďaleka nie je pravda. V Európe predstavujú len 2 % aktuálnej poľnohospodárskej produkcie. Chcel by som povedať, že tu nechcem obhajovať agrochemickú loby, ale nemali by sme sa hneď vzdávať. Zachovajme si tieto 2 %, aby Európa do budúcnosti tiež prispela k rozvoju agrochémie.
Budeme sa musieť uchýliť k druhom rastlín, ktoré sú odolné voči novým okolnostiam, ktoré so sebou prináša zmena klímy aj rastúci nedostatok vodných zdrojov. Musíme preto investovať do agronomického výskumu a tiež realisticky a zodpovedne premýšľať, a tým myslím dôkladne premýšľať, o otázke geneticky modifikovaných plodín. Pozrime sa na vec reálne. Kontrola stavu spoločnej poľnohospodárskej politiky je ideálnym okamžikom pre začatie skutočnej diskusie o poľnohospodárskej a potravinovej politike Európy.
Spomínate si na minulú americkú politiku? V Kongrese nám hovorili, sú dve posvätné politiky, na ktoré sa nesmie siahať: obrana a zaisťovanie potravín. Prestaňme vychvaľovať zjednodušujúce a čisto ekonomické riešenia, ktoré neprinášajú dlhodobé riešenie súčasnej krízy. Musíme si tiež byť vedomí toho, že riešenie potravinového problému môže byť iba globálne. Európa musí nájsť riešenie v spolupráci s medzinárodnými organizáciami, ako sú Svetová banka, Medzinárodný menový fond a samozrejme Svetová obchodná organizácia. Musíme nájsť prostriedky, ako obmedziť negatívne vplyvy finančných špekulácií, keď celé národy trpia hladomorom. Niektoré krajiny majú značné zásoby, ktorých vývoz neustále obmedzujú. Špekulanti si zahrávajú so životom celých populácií. Musíme urobiť všetko pre obmedzenie týchto javov a pre uľahčenie obchodu.
Konečne je nevyhnutné urobiť výskum k zisteniu toho, prečo je zvýšenie cien tak veľké, keď poľnohospodárske suroviny predstavujú len veľmi malé percento celkovej ceny spracúvaných potravín. Zodpovednosť nie je ešte jasne definovaná a zdá sa, že potravinová kríza nie je nevýhodná pre všetkých.
Pán komisár, musíme zobrať veci do svojich rúk, musíme urobiť nutné analýzy a zaistiť, aby sa nikto na úkor najchudobnejších obyvateľov sveta a najviac znevýhodnených občanov Európy neobohacoval.
Martin Schulz
v mene skupiny PSE. - (DE) Pán predsedajúci, dámy a páni, moja skupina o túto rozpravu požiadala, pretože si myslíme, že je bezodkladne nevyhnutné konať. Pán komisár Michel povedal niekoľko vhodných a dobrých poznámok k tomu, čo môže Komisia urobiť bezprostredne teraz. O túto rozpravu sme však požiadali aj preto, že chceme prediskutovať základné zásady vývoja cien a jeho dôsledky.
Vysvetľujúcich faktorov je veľa. Na svete sa zvyšuje počet obyvateľov, množstvo pôdy dostupné pre obrábanie je obmedzené, životná úroveň - a s tým aj nákupná a spotrebiteľská schopnosť - sa v mnohých oblastiach sveta zvyšuje. To je samo o sebe pozitívne. Rýchlo rastie napríklad spotreba mäsa v Číne. Znižuje sa tým však celosvetovo dostupné množstvo. Výsledkom zvyšovania cien energií a politických cieľov - vrátane našich politických cieľov spojených s klímou ako je napríklad skutočnosť, že začína byť atraktívnejšia produkcia biopalív - je to, čo práve popísal pán Daul.
To všetko sú príklady vysvetlenia, ktoré všetci dobre poznáme. Rád by som sa však zaoberal jedným bodom, o ktorom sa domnievam, že sa dostatočne nehovorí. Moji kolegovia poslanci sa budú venovať rôznym bodom, o ktorých som hovoril, detailne vo svojich vystúpeniach, ale ja chcem do našej diskusie vniesť bod, o ktorom sme ešte vôbec nehovorili a o ktorom si myslím, že je v krízach nesmierne dôležitý, a tým je to, že hlavné vzájomné fondy, ktoré sa zmocnili všetkých úrovní hospodárskeho života a každý deň presúvajú po svete stovky miliárd dolárov, tieto vzájomné fondy, investičné fondy ovládli aj potravinárske odvetvie.
Nechcem kritizovať ľudí, ktorí v posledných 140 rokoch medzinárodne obchodujú s komoditami. To je celkom normálne, ale to, čo sa dnes odohráva, už normálne nie je; to znamená, že obrovské sumy boli vsadené na zvyšovanie cien potravín a ďalej sa pokračuje v obrovskom hazardovaní. Znamená to, že banky v Európe svojim klientom radia: "využite na maximum rast cien potravín a na investíciách zarobíte." To znamená "vytvorením nedostatku potravín sa ceny zvýšia a vy zarobíte". Dámy a páni, nie je to nič iné ako sledovanie "kasínoakapitalizmu", ktorý sa týka nás všetkých na všetkých úrovniach, pri ktorom stoličky divákov stoja okolo stolov chudobných obyvateľov sveta. Za touto krízou stojí skutočný morálny škandál, a preto by sme mali tu na tomto fóre o tomto probléme hovoriť.
Viac ako inokedy ponúka táto kríza dostatočné dôvody na zavedenie medzinárodnej kontroly finančných trhov. Môžu dosiahnuť ohromné zisky iba v priebehu niekoľkých sekúnd v akejkoľvek oblasti, napríklad na trhu so zlatom, ale nie, keď ide o obživu pre obrovské časti svetovej populácie. To je absolútne nemorálne a nemali by sme to v našej rozprave podceňovať.
Musíme prediskutovať, aké to má pre nás bezprostredné dôsledky. Aký vplyv to má na reformu politiky trhu s poľnohospodárskymi komoditami tu v Európe? Akú úlohu hrá naša vlastná politika dotácií pri vývoze? Prispievame s našimi vývozcami k nedostatku potravín, pretože poľnohospodárstvo v postihnutých oblastiach sa nemôže samo dostatočne vyvíjať? Aká je naša odpoveď na otázku väčšej dostupnosti bioenergie? Musí to automaticky sprevádzať nedostatok a obmedzená produkcia potravín? Alebo dôjde v budúcej generácii k rozvoju technológií v oblasti biochémie - a pán Daul má pravdu - vďaka nej sa dostaneme do bodu, keď už nebudeme potrebovať využívať pôdu, ktorá sa doposiaľ využívala na produkciu potravín?
Všetky tieto otázky musíme zvážiť, ale nesmú nás odviesť od jednej veci, a to, že nemôžeme dovoliť, aby izolovaný finančný systém zhoršoval hlad vo svete, aby niekoľko kapitalistov mohlo mať ešte väčšie zisky.
(potlesk)
Graham Watson
v mene skupiny ALDE. - (FR) Pán predsedajúci, pán Michel hovoril za Komisiu, ale namiesto Rady. Má našťastie veľké skúsenosti v obidvoch inštitúciách, čo hrá v náš prospech.
v mene skupiny ALDE. Pán predsedajúci, v minulom roku došlo k alarmujúcemu nárastu cien základných potravín, takže 100 miliónov ľudí sa dostalo na hranicu chudoby a stovkám tisícom hrozí hladomor. Hrozí, že všetok pokrok urobený s cieľom znížiť do roku 2015 svetovú chudobu na polovicu príde nazmar.
V Európe došlo k rýchlemu nárastu životnej úrovne, takému rýchlemu, že aj moja generácia si pamätá, že na našom kontinente boli záhradky, kde nič moc nerástlo, len chuť malých detí do jedla. Nesmieme z nášho privilegovaného miesta nečinne pozorovať, ako sa katastrofa šíri. Musíme dať viac peňazí do Svetového potravinového programu, aby bolo možné nakŕmiť hladujúcich. Moja skupina víta záväzok, ktorý si v tomto smere dal pán komisár.
Mnohí vinia z tohto stavu biopalivá. Zvláštny spravodajca Spojených národov skutočne nazval agropalivá "zločinom proti ľudskosti". Dôvodov súčasného zvýšenia cien potravín je však veľa a sú rôzne a taká musí byť aj reakcia medzinárodného spoločenstva.
Nárast svetovej populácie, slabo sa zlepšujúce pomery spojené so zmenou klímy, strata poľnohospodárskej pôdy na úkor priemyselného využitia, nemorálne špekulácie s komoditami a meniace sa stravovacie návyky - to všetko prispelo k súčasnej kríze. Spotreba mäsa v Číne napríklad vzrástla z 20 kg na osobu v roku 1980 na 50 kg na osobu v roku 2007, a pokiaľ každý kilogram hovädzieho vyžaduje 2 000 štvorcových stôp pôdy a 13 000 litrov vody, zatiaľ čo rovnaký nutričný obsah je možné získať zo sóje na 1 % pôdy a vody, začneme chápať zložitosť problému.
Zďaleka najhorším vinníkom je narušenie trhu, ktoré chudobných poľnohospodárov chytí do pasce biedy a málo ich podnecuje ku zvyšovaniu produkcie potravín. Vysoká úroveň udržiteľnosti zdrojov a výroby, ktorá je súčasťou návrhov Európskej únie v oblasti biopalív, účinne zabezpečí Európu proti trvalo neudržateľnému využívaniu Takže skôr ako by sme z biopalív robili obetného baránka, musíme skoncovať s poľnohospodárskym protekcionizmom a obmedzovaním vývozu; musíme zlepšiť poľnohospodárky rozvoj v najchudobnejších krajinách a zaistiť úspešné rokovanie o rozvojovom programe z Dauhy, aby sme podporili slobodný, spravodlivý a udržateľný poľnohospodársky trh na celosvetovej úrovni.
Základnou príčinou tohto problému je spoločná poľnohospodárska politika, nie európske biopalivá, a vyrieši sa to reformou spoločnej poľnohospodárskej politiky, nie zrušením cieľov v oblasti biopalív.
Musíme tiež využiť našej spoločnej váhy a zaistiť, aby zmena klímy a kritériá udržateľnosti bola spojená s obchodnou politikou. Pravda je, že si môžeme dovoliť nakŕmiť svet, a ako povedal Dominique Strauss-Kahn, "globálna spolupráca môže ponúknuť makroekonomický rámec a impulzy nutné na vyriešenie problému".
Moja skupina sa domnieva, že s náležitou politickou ochotou a náležitou medzinárodnou spoluprácou môže byť globalizácia riešením, nie problémom. Je na Európskej únii, aby razila cestu vpred.
Eoin Ryan
v mene skupiny UEN. Pán predsedajúci, chcem iba povedať, že nebudem opakovať dôvody toho, prečo sme tam, kde sme; dôvod toho, že svet trpí alebo bude trpieť veľkým nedostatkom potravín, to už veľa ľudí dobre zdokumentovalo. Mnohými spôsobmi je však spochybňovaná naša snaha skoncovať do roku 2015 vo svete s hladovaním. Domnievam sa, že pred nami stoja v tejto chvíli obrovské výzvy.
Ide o globálny problém, ktorý bude vyžadovať globálnu odpoveď. Popasovali sme sa s inými problémami a skúsili sme sa popasovať s inými problémami ako je na tejto úrovni napríklad globálne otepľovanie. Domnievam sa však, že jediným spôsobom, ako sa vyrovnať s týmto problémom je reakcia na globálnej úrovni.
Ako už bolo povedané, dôvodov je veľa - nárast populácie - a, áno, myslím, že je dôležité zvýšiť pomoc okamžite. Musíme sa však poohliadnuť po dlhodobejšom riešení, skúsiť prísť na to, prečo potravinový trh dopadol tak, ako dopadol. Ako som povedal, bolo tu už uvedených veľa dôvodov, ale domnievam sa, že musíme nájsť dlhodobé riešenie a verím, že tu v tomto Parlamente pre to existuje politická vôľa.
Jedno zoskupenie, ktoré by sme mali vyzvať, aby robilo viac je Organizácia spojených národov. Mala by sa zvolať konferencia o aktuálnej situácii a mali by sme ju všetkými silami podporiť. To je jediná cesta, po ktorej by sme sa mali pokúsiť ísť, pretože aj keď sa hovorí, že príčinou sú asi investičné fondy, alebo špekulanti, alebo obdobie sucha alebo čokoľvek iné, ale ja sa domnievam, že budeme musieť dať dokopy všetky naše zdroje a všetku politickú vôľu a spoločne sa pokúsiť tento problém v nasledujúcich rokoch globálne vyriešiť, pretože ide o veľmi vážny problém, najmä pre chudobných ľudí na celom svete.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
v mene skupiny Verts/ALE. - (DE) Pán predsedajúci, dámy a páni, počas minulých rokov a desaťročí sme mali katastrofálne nízke ceny poľnohospodárskych produktov a bolo celkom nevyhnutné a neodkladné ich po celom svete zvýšiť. Ide o veľmi dobrý vývoj, pretože úroveň cien bola nižšia ako výrobné náklady pre organické / vidiecke poľnohospodárstvo, čo spôsobilo likvidáciu obživy stovák miliónov farmárov nielen v treťom svete, ale aj tu v Európskej únii.
Pokiaľ sú, ako hovorí pán Schulz, príčinou špekulácie, je to v súvislosti s tým, že teraz, keď Európska únia odstránila vývozné dotácie a umožnila znížiť prémie, máme systém, ktorý sa skôr podobá intervenčnému mechanizmu, kde sú potraviny a krmivo spojené s cenami ropy, pretože začíname z potravín a krmív vyrábať palivo. To napomáha špekuláciám, pretože všade vo svete sa zvyšuje možnosť a nutnosť prevážania krmív.
Európska únia je najväčším svetovým dovozcom potravín a krmív, čo značí, že nemáme prebytky a mechanizmus, ktorým premieňa dovoz - vo výške 50 miliónov ton jednotiek obilia, nakúpených takmer pod hranicou chudoby od krajín tretieho sveta - na potraviny, ktoré sú potom za dampingové ceny vyvážané v hodnote miliónov a pod cenou predávané na trhoch v krajinách tretieho sveta, nakoniec zničil vidiecke poľnohospodárstvo a regionálne hospodárenie, ktoré je zdrojom obživy.
Musíme sa na to pozrieť ako na príležitosť. Neznamená to, že biopalivá sú všeliek, pretože energetická bilancia je negatívna a pretože to vedie ku špekuláciám, ale musíme skúsiť premeniť materiál, ktorý je dnes dostupný ako odpad, na energiu. Ak mám byť úprimný, musíme robiť zlato z lajna, ako si myslieť, že sme pri potravinách konkurencieschopní. Nikto na svete nie je schopný mať plné nádrže paliva a plné taniere iba zo surovín, ktoré vypestuje. Možno toho ide dosiahnuť v Európe, pretože sme dosť bohatí na to, aby sme si mohli sami pre seba tieto produkty a túto úrodu nakúpiť, ale zvyšok sveta by mal hlad.
Na záver by som rád uviedol ešte jednu vec: Máme 850 miliónov hladujúcich ľudí a týchto 850 miliónov hladovalo už v čase, keď boli ceny katastroficky nízke. Teraz sa stalo to, že v krajinách tretieho sveta poklesla kúpna sila strednej triedy, takže je pre týchto ľudí ťažké kupovať si iný spotrebný tovar. To marí stratégiu Svetovej banky a Medzinárodného menového fondu. Ľudia teraz volajú po väčších peniazoch, ale tých 850 miliónov hladujúcich ľudí už tieto peniaze potrebovalo v minulosti.
Luisa Morgantini
v mene skupiny GUE/NGL. - (IT) Pán predsedajúci, dámy a páni, potrava je právo, a preto nesmie byť predmetom len trhových pravidiel alebo finančných špekulácií. Sme svedkami krízy a protestov, ktoré pripomínajú naše vzbury za chlieb, ľudia sa kvôli hladu zabíjajú.
Príčin je mnoho a už tu boli spomenuté: nárast cien palív, dotácie na výrobu biopalív, zlé počasie, zvyšujúca sa spotreba mäsa, špekulácie s potravinami na termínových burzách. Za čo nesieme zodpovednosť? Pán Ziegler problém zhrnul, keď povedal, že globalizácia monopolizuje bohatstvo sveta. Nadnárodné firmy sú zodpovedné za porušenie systému; vytvorili svet nerovnosti a hrôzy. Povedal, že s tým musíme skončiť. Poslúchneme ho?
Okrem pravidiel Svetovej obchodnej organizácie si Európska únia zvolila spoločnú poľnohospodársku politiku dotácií, ktorá, aj keď sa to kedysi zdalo nemožné, sa dnes ukazuje pre medzinárodnú rovnováhu ako deštruktívna. Za situáciu, v ktorej sme sa dnes ocitli, je zodpovedné aj použitie kvót na našu produkciu obilia spoločne s opatreniami na vyňatie z produkcie.
Dajme si pozor, aby sme sa nedali ľahko okúzliť kampaňou za geneticky modifikované plodiny, ktoré sľubujú, že oslobodia svet od hladu, ale pritom ide o efemérne zjednodušenie, ktoré by skôr spôsobilo veľké škody. Britské zákony ju popísali ako bláznovstvo, pretože aj keď spôsobí menšie znečistenie, ale určite prinesie kvóty pre biopalivá, ktoré nezabráni zničeniu prirodzeného prostredia.
Medzi možnými opatreniami by som rada podporila návrh pána Zieglera na päťročné moratórium na výrobu biopalív. Musíme držať sľub, ktorý sme dali, že do roku 2015 znížime o polovicu počet ľudí zomierajúcich na hlad, a Louis Michel má pravdu: zvýšenie financií pre Svetový potravinový program, i keď je to naša povinnosť, nie je riešením, a preto vítame balík mimoriadnych opatrení a 10 miliónov USD určených pre Haiti.
Pokiaľ ide o financie, ktoré už boli ohlásené na pomoc africkému poľnohospodárstvu, som potešená, že pán Louis Michel povedal, ak som mu dobre rozumela, že budú určené pre menších producentov, a teda na pomoc udržateľnému poľnohospodárstvu, ktoré napomáha najmä najchudobnejším ľuďom prekonať krízu, a nie pre nadnárodné spoločnosti, ktoré sa venujú vývozu, vďaka čomu by krajiny ešte viac schudobneli a boli by viac závislé od dovozu.
Graham Booth
v mene skupiny IND/DEM - Pán predsedajúci, EÚ sa rozhodla, že teraz môžeme pestovať palivo, a krajinám v rozvojovom svete hovorí, že namiesto toho, aby pestovali potraviny, mali by pestovať palivo, aby EÚ mohla ďalej jazdiť v limuzínach. Je ťažké si spomenúť, aký iný problém vyvolal od doby, čo som poslancom, takú záplavu lží, ako je téma biopalív. Dostal som viac ako sto žiadostí, aby som hlasoval proti cieľu Komisie pre obnoviteľné zdroje energie.
Nepotreboval som ďalšie presviedčanie, pretože ako poslanec za Stranu nezávislosti UKIP hlasujem proti akémukoľvek ukladaniu cieľov EÚ pre moju krajinu. Pri tejto príležitosti však rád hlasujem proti, pretože využitie biopalív je ako základná časť stratégie Komisie hlavným faktorom prudkého zvýšenia cien potravín na celom svete.
Poradca britskej vlády profesor John Beddington povedal, že pred nami leží skutočný problém neudržateľnosti biopalív. Má pravdu. Začali sme byť takí posadnutí globálnym otepľovaním, až sme prehliadli horšiu vec - globálnu potravinovú krízu. Poľnohospodári na miestach ako je Afrika majú menej pôdy k pestovaniu potravín, pretože namiesto toho pestujú palivá. Vedie to tiež k ničeniu dažďových pralesov, čo má devastujúce dopady. Menej pôdy pre potraviny znamená menej jedla, ale zvýšenie dodávok, čo nutne znamená zvýšenie cien potravín. Ceny potravín sa všade na svete a najmä v Európe zvýšili rýchlejšie ako inflácia.
EÚ je hrdá sama na seba, že určuje tón v otázkach životného prostredia. Bude určovať tón aj v uznaní toho, že biopalivá nie sú odpoveďou? Biopalivá zvyšujú ceny v spotrebiteľských košoch po celom svete. My na Západe budeme škrípať zubami, strúhať grimasy ale zvládneme to; v rozvojovom svete je to otázka života alebo smrti. EÚ nebola nikdy priateľom rozvojového sveta. Veľké rybárske spracovateľské lode vyprázdnili západné africké moria od rýb. Damping subvencovaných poľnohospodárskych prebytkov zničil ziskové marže viacerým poľnohospodárom a teraz, keď rastie počet obyvateľov Afriky, sa ich pôda, namiesto toho, aby poskytovala potravu pre obyvateľov, používa na udržanie našich áut na cestách.
Po celom svete už došlo k násilným nepokojom kvôli jedlu, keď zúfalí ľudia napadli veľké silné autá a supermarkety. V niektorých krajinách sú v uliciach vojaci, aby ochránili to, čo z potravín zostalo. Riziko ozbrojeného konfliktu medzi štátmi aj vo vnútri nich, sa vďaka politike EÚ veľmi zvýšilo - tak, že tu musí EÚ udržiavať poriadok. Čo je pre vidiečana v Afrike potrebnejšie? Plná nádrž benzínu, alebo plný žalúdok? Prosím, počúvajte zdravý rozum a okamžite zmeňte svoju politiku týkajúcu sa biopalív.
Peter Baco
(SK) Zdražovanie potravín je dôsledkom súčasnej volatility agrárnych trhov, ktoré sú inak prirodzene nestabilné. Prvoradou úlohou agrárnych politík preto vždy bolo a aj natrvalo zostáva eliminovať takúto nestabilitu.
Spomeniem tu biblický príbeh o siedmich tučných a siedmich chudých kravách, keď spoločnosť už pred tisícročiami dokázala organizáciou agrárnych trhov zabrániť volatilite na agrárnom trhu a poskytnúť Egyptu podmienky na rozkvet, zatiaľ čo iné spoločnosti trpeli hladomorom a vojnami pre nedostatok potravín.
Celé dejiny ľudstva sa v rozhodujúcej miere odvíjali od schopnosti každej spoločnosti akceptovať túto prioritu agrárnej politiky. Prebiehajúci boj vo WTO o vojensko-mocenské či obchodno-ekonomické národné záujmy, ktorého sme dnes svedkami, je však, žiaľ, potvrdením celkom iných priorít poľnohospodárskych politík v súčasnom svete.
Organizovanie stability poľnohospodárskych trhov treba preto aj na pôdu WTO dostať ako jeho prioritu na podporu zmysluplnosti akýchkoľvek národných politík vrátane našej spoločnej agrárnej politiky. Inak mlátime, vážené dámy a vážení páni, prázdnu slamu a budeme to robiť dovtedy, kým nás globálna potravinová kríza neprinúti k radikálnym opatreniam, samozrejme, vždy na škodu verejnosti, poľnohospodárov, ale v prospech špekulantov. Najdôležitejšie je preto mať dostatok odvahy pozrieť sa pravde do očí.
Mairead McGuinness
Pán predsedajúci, myslím, že toto je jedna z najdôležitejších rozpráv, ktoré som tu v Parlamente zažila. Rada by som však všetkých požiadala, aby odložili svoje komplexy, mikrokoncepcie a možno aj koncepcie, pretože keď budeme stále krúžiť okolo spoločnej poľnohospodárskej politiky - a pritom budeme sami seba obviňovať z tejto situácie - problém nevyriešime.
Nikto si nemyslel, že budeme v takejto situácii - nikto z expertov Komisie nepredpokladal, že by zaistenie potravín mal predstavovať problém, nikto z hlavných politických vodcov sa o tom ani nezmieňoval - a zrazu musia Európania platiť viac za jedlo a sú z toho vydesení. Dobre, možno to je, že sme sa do tohto štádia dostali, pozitívne, pretože vďaka tomuto poznaniu budeme schopní skutočne prihliadnuť k potrebám tých najchudobnejších z ľudí, tých, ktorí v súčasnosti platia za jedlo najviac.
Rada by som predložila niekoľko návrhov, najprv na európskej úrovni, ktoré možno vydesia niektorých z mojich predrečníkov. Pokiaľ rastú ceny komodít, bola by som rada, keby ste sa zamysleli nad tým, že rastú aj náklady na ich výrobu. Poľnohospodári používajú na ich pestovanie palivo a energie a ich náklady sa zvyšujúPoľnohospodári zvýšia výrobu iba vtedy, ak dosiahnu zisk, a tu sa rodí skutočný problém. Pozrite sa na ceny hnojív a tendencie v tomto smere. Zmena klímy - kvôli nej sme dokonca v Európe odstúpili od potravinárskej produkcie. Nemôžeme hrať na obidve strany.
Prejdime ale do rozvojového sveta. Pri jednej príležitosti - nie tu, ale inde - som povedala, že Afrika potrebuje spoločnú poľnohospodársku politiku. Takto Európa vyvinula svoju vlastnú základňu potravinárskej produkcie - vďaka nej sme mohli sami seba nakŕmiť - a teraz musíme priznať, ako sa dnes v tomto Parlamente stalo, že sme nedostatočne investovali do poľnohospodárskeho výskumu, do rozvoja a do poradenských služieb.
Opakujem: je dobre, že sme vďaka vysokým cenám potravín v Európe zistili, že musíme investovať do skutočných základov civilizácie, čo je potravinárska produkcia a že sa najprv musíme postarať o rozvojový svet. Takže aj keď som sem prišla plná obáv zo stavu, v ktorom sme, prišla som tiež plná nádejí, že nakoniec môžeme skutočne niečo urobiť a postaviť sa k otázke globálneho zaistenia potravín seriózne. Nezatracujme však spoločnú poľnohospodársku politiku!
Hannes Swoboda
(DE) Pán predsedajúci, dámy a páni, ku zvýšeniu cien prispieva alebo ich spôsobuje veľa objektívnych faktorov. Ako nám podrobne vysvetlil pán Schulz, je to aj špekulatívne správanie sa. Znamená to, že nám nie je možné pomôcť, že jediné, čo môžeme robiť je sedieť a pozerať sa? To si nemyslím. Pán komisár a zástupcovia predsedníctva Rady spomenuli niekoľko vecí. Chcel by som Vás teraz, pán komisár a Vašich kolegov z Komisie požiadať, aby ste vypracovali komplexný plán na nasledujúce týždne, aby sme vedeli, aké odpovede môžeme dať našim občanom - vo svete aj v Európe - keď budú chcieť poznať odpoveď ma otázku, čo môžeme a čo nemôžeme urobiť.
Jedna vec je rozvoj úspešného a udržateľného poľnohospodárstva. To je veľmi dôležitá vec. Nechcem opakovať, čo už bolo povedané, chcem iba doplniť malú poznámku: nedávno sme boli v Kosove, kde je viacero oblastí, kde my ako Európska únia nerobíme nič pre to, aby sme obyčajným ľuďom umožnili efektívne rozvíjať poľnohospodárstvo. Musíme preto na podporu rozvoja udržateľného poľnohospodárstva robiť viac ako v susedných regiónoch - na Balkáne, na Ukrajine a v ďalších krajinách.
Po druhé: nemôžeme len povedať "no dobre, ceny stúpajú, čo narobíme", pretože vieme, koho to najviac postihne. Vieme, že čím viac sú ľudia chudobnejší, tým väčší podiel svojho príjmu musia vydať za jedlo a tým viac sú postihnutí. Preto musíme dať jasne najavo, ako bude rozdeľovaná sociálna pomoc, a preto keď dôjde k zvyšovaniu miezd a predovšetkým dôchodkov, bude sa to v Európe týkať najmä nižších príjmových skupín. Pochopiteľne musíme podporovať ľudí s nízkymi príjmami všade vo svete.
Musíme tiež poukázať na to, že aj keď dochádza k sociálnym nepokojom, v demokratických krajinách je na hlad a chudobu oveľa lepšia odozva. Rozvoj demokracie vo všetkých našich krajinách, ale najmä v treťom svete, hrá významnú rolu v snahe rôznych aktivít EÚ.
Po štvrté, to sú, ako už bolo spomenuté, vplyvy špekulácií. Znamená to, že nemôžeme nič robiť? Nemala by byť Európa napríklad v rámci Rozvojového programu OSN, Svetovej banky atď. aktívnejšia a nemali by sme vhodným ukladaním zásob do skladov a ich uvoľňovaním aspoň čiastočne zmierňovať vplyvy špekulácií? Nemôžeme povedať "no dobre, tak jednoducho fungujú špekulácie", ale musíme zistiť, čo sa dá v tejto oblasti robiť. Možno to isté platí pre ropu a plyn; aj tam je nutné konať.
Pokiaľ ide o ciele našej energetickej politiky, nemali by sme vylievať s vaničkou aj dieťa. Je absolútne pravda, že tu máme prehnané očakávania, predovšetkým pokiaľ ide o prvých pár technológií, ktoré boli vyvinuté. Avšak práve tu musíme realizovať dôslednejší energetický výskum, smerom k druhým či tretím technológiám - s tým plne súhlasím - a najmä smerom k využitiu biomasy a iných surovín, ktoré nemajú škodlivé a nežiaduce účinky, ako tomu je v súčasnosti. Aj v týchto úvahách sa s nami musí Komisia zhodnúť a ciele neopúšťať, ale skôr ich prispôsobovať.
Nakoniec chcem znovu zdôrazniť svoje jasné a jednoznačné stanovisko: poďme pomôcť najchudobnejším z chudobných - na celom svete, ale aj v Európe - aby mali aj napriek ťažkej situácii prístup k zdravším potravinám. To je naším dôležitým spoločensko-demokratickým cieľom.
Thierry Cornillet
(FR) Pán predsedajúci, predchádzajúci rečníci otázku dôkladne prediskutovali, ale myslím, že je lepšie sa opakovať, ako si vzájomne protirečiť.
Keď máte na deň jeden dolár a 75 centov z tohto dolára miniete za jedlo a táto časť sa zvýši o 40 %, nezostáva vám žiaden manévrovací priestor. Nemáte ani možnosť výdavky inak rozdeliť, takže znížite dávku potravy a dostavia sa zdravotné problémy, posielate deti menej do škôl, pretože to niečo stojí a najprv je nutné ich uživiť, a dostanete sa pochopiteľne do všetkých sociálnych problémov, ktoré s tým súvisia.
Stretávame sa tu s humanitárnym problémom vplývajúcim na jedinca. O dôvodoch sme tu už hovorili. Podľa môjho názoru sa nemôžeme na tieto dôvody pozerať ideologicky, pretože ich interpretácia nie je jednoznačná. Biopalivá môžu byť určite jedným z dôvodov, ale ako povedal pán Daul, ide o 2 % produkcie, o 1 % plochy, takže nerobme z komára somára .
Zmeny klímy nie sú nutne všade škodlivé, aj keď majú v niektorých krajinách škodlivé následky. Pokiaľ ide o zmenu stravovacích návykov, myslím si, že keď sa časť obyvateľov stravuje lepšie ako v minulosti, je skôr dobrá správa. A pokiaľ ide o špekulácie, pochopiteľne by sme mali nájsť prostriedky, ako zabrániť západným kapitalistom zarábať peniaze, ktoré by mali ísť vietnamským producentom ryže.
Tento problém peňazí sa teda vyrieši. Určite nájdeme 315 miliónov EUR, ktoré sa pridajú k 2,9 miliardám, ktoré má k dispozícii Svetový potravinový program. Ozajstné riešenie, a pán komisár to vo svojej správe povedal jasne, toto riešenie spočíva v problémoch s produkciou. Je nevyhnutné rozvíjať poľnohospodárstvo, rozvíjať jeho produktivitu, a to predovšetkým v Afrike, čo samozrejme predpokladá investície do výskumu v oblasti hybridov, mali by sme prestať démonizovať geneticky modifikované plodiny, ktoré môžu byť jedným z riešení.
Je potrebné investovať do vzdelania. Pán Dumont povedal, že "keď dáte človeku rybu, nakŕmite ho na tento deň; keď ho naučíte ryby chytať, nasýtite ho na celý život." Myslím, že toto je tu tiež nutné zaviesť. Ide najmä o investície do infraštruktúr, pretože rozvíjať poľnohospodárstvo znamená rozvíjať zavlažovanie, dopravu, možnosť aby z dôvodu predaja dostal tovar z bodu A do bodu B, rozvíjať skladovanie, rozvíjať chladiaci reťazec, ak chceme tento tovar vyvážať.
Musia sa teda zmobilizovať všetci, a nielen humanitárne fondy. Všetky intervenčné nástroje, Medzinárodný menový fond, Svetová banka, Africká rozvojová banka aj ďalší sa musia zmobilizovať a vrátiť poľnohospodárstvo naspäť do centra rozvojovej stratégie. Je to tiež príležitosť pre nás, aby sme sa mohli znovu zamyslieť nad zaisťovaním potravín v humanitárnych zásahoch. Musíme byť pokorní a priznať si, že roky humanitárnej pomoci neviedli k zníženiu závislosti. Musíme sa preto možno nad humanitárnou pomocou zamyslieť a uľahčiť svojmu svedomiu. Ani na tento problém sa nesmieme pozerať ideologicky. Pozrime sa na vonkajšie príčiny, na hustotu osídlenia, na prírodné katastrofy, na ubúdanie ľudského kapitálu kvôli HIV a AIDS a predovšetkým na vzťahy medzi zlým riadením a humanitárnymi dôsledkami.
Janusz Wojciechowski
(PL) Pán predsedajúci, nie je tomu tak dávno, keď bola hlavnou starosťou Európskej únie nadprodukcia potravín a naše debaty sa zameriavali najmä na to, ako vyrábať menej. Oddelenie dotácií od výroby, odstránenie vývozných podpôr a dodržovanie výrobných kvót pomohlo obmedziť potenciál európskeho poľnohospodárstva.
Realita túto politiku preverila. Prvé prejavy potravinovej krízy sa objavili rýchlejšie, ako mohol ktokoľvek očakávať. Potraviny sú stále drahšie, máme stále menej vlastných potravín a dovoz je stále drahší a je spojený so stále väčšou neistotou. Toto sú v celkovom obraze dôsledky tej politiky, ktorá bola založená na presvedčení, že poľnohospodárstvo by malo menej produkovať.
Musíme svoj prístup k poľnohospodárstvu radikálne zmeniť. Musíme uznať, že poľnohospodárstvo je jedným z pilierov Európskej bezpečnosti. Popri zaisťovaní fyzickej bezpečnosti a dostatku energie je zaisťovanie potravín základným pilierom bezpečnosti, ktorý je dôležitý pre národy aj štáty aj pre každého jednotlivca. Prestaňme si s poľnohospodárstvom zahrávať. Uznajme ho za pilier našej bezpečnosti a prejavme to tým, že ho budeme podporovať tak, aby bol zaistený pre Európu dostatok potravín a aby boli potraviny dostupné pre všetkých.
Claude Turmes
Pán predsedajúci, agropalivá nie sú hlavnou príčinou tejto krízy, ale posilnenie neefektívnej produkcie agropalív prvej generácie v takejto chvíli nie dobrým politickým rozhodnutím, takže povinných 10 % agropalív je zlým politickým rozhodnutím.
Mali by sme si pripomenúť, z čoho toto rozhodnutie vyšlo. Bol to kompromis medzi tlakom zo strany automobilového priemyslu, ktorý sa snažil presvedčiť Komisiu, aby bola menej ambiciózna vzhľadom na úspornú spotrebu automobilov a aby pristúpila na túto menej ambicióznu politiku výmenou za to, že bude stanovený vyšší cieľ vzhľadom na agropalivá. Toto je podporovanie mýtu, ktorého podstata spočíva v tom, že vo svete, v ktorom milióny mladých Číňanov a Indov tiež snívajú o tom, že budú mať automobil, my ukazujeme, že môžete naďalej konštruovať obrovské limuzíny a poháňať ich agropalivami.
Toto nie je na planéte, ktorá má obmedzené zdroje, fakticky možné, a preto naliehavo vyzývam Komisiu, aby toto znovu zvážila. Buďme ambicióznejší vzhľadom na úspornosť automobilov z hľadiska spotreby palív. Potrebujeme prejsť z jednorozmernej agropalivovej politiky na holistickú politiku pre energiu z biomasy a sústrediť biomasu tam, kde je to najefektívnejšie, čo je oblasť výroby elektriny a tepla. Mimochodom to je lacnejšie, ako používať agropalivá, ktoré nie sú efektívne.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Pán predsedajúci, podľa OSN ohrozuje skutočná prílivová vlna vysokých cien viac ako 40 krajín a viac ako 100 miliónom ľudí hrozí hladomor. Vážení členovia Komisie a Rady, týmto sa tiež chudobným ľuďom v EÚ zvyšuje inflácia oveľa rýchlejšie ako je celková inflácia. Z tohto dôvodu musíte prejsť z objavov ku koordinovanej štátnej intervencii. My tu nie sme teoretickou inštitúciou, ktorá ma na starosti iba analýzu. Je potrebná koordinovaná akcia, a to na Európskej úrovni. Musí byť tiež urýchlene zvolané zasadnutie Bezpečnostnej rady OSN.
Musíte prestať neustále podceňovať spoločnú poľnohospodársku politiku. Mali by ste zmeniť svoju politiku o biopalivách a tiež pomôcť zaistiť, aby ceny potravín prestali byť predmetom nekontrolovaného trhu a honby za ziskom.
Koenraad Dillen
(NL) Pán predsedajúci, dnešná titulka francúzskych novín Le Monde znie: "Za 1 euro si toho veľa nekúpite". Zvyšujúce sa ceny potravín, inflácia a rastúce ceny ropy zaťažujú rodinný rozpočet. Sociálne dôsledky recesie sú stále citeľnejšie. Analýza listu Le Monde nepochybne platí tiež pre ďalšie členské štáty. Niektorí rečníci už poukázali v tejto rozprave na to, že sa až príliš často zabúda, že problém s kúpnou silou tiež predstavuje problém pre Európu. My všetci vrátane mňa vítame solidaritu s tretím svetom. Ako však hovorí staré príslovie: dobročinnosť začína doma. Pokiaľ na to zabudnete, bude Európanom opäť hroziť, že sa obrátia chrbtom k politike, ktorej nerozumejú, najmä pokiaľ k nim nie je ústretová.
Všetko sme to už počuli: Komisia situáciu monitoruje. Komisia pridelila pomoc v hodnote stoviek miliónov najviac postihnutým obyvateľom. Mohli by sme týmto činom dobrej vôle len tlieskať, keby tu nebola tá skutočnosť, že tieto činy opäť iba svedčia o tomto typicky európskom neduhu, ktorý spočíva v tom, že sú liečené iba symptómy. V tejto chvíli by som chcel poukázať iba na dva paradoxy. Komisia hovorí, že robí všetko, čo môže, aby zastavila pokles kúpnej sily. Ako však vysvetlíte Európanom, že chcete udržať kúpnu silu, keď oni sú tými jedinými, ktorí budú musieť každý rok zohnať 200 EUR na jednu rodinu pre ambiciózny klimatický plán? Ako chcete rozvíjať biopalivá pre naše energetické potreby a súčasne bojovať s nedostatkom potravín? To sú len dva prvky vo významnej debate, ktorej je venované iba málo pozornosti.
Andreas Schwab
(ET) Pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, diskusia sa už skutočne posunula ďalej. Preto by som sa rád zameral na dva body. Domnievam sa, že pán Schulz má absolútnu pravdu, keď poukazuje na to, že trhy - najmä kapitálové a investičné - zareagovali na rastúcu neistotu veľmi výrazne, a to nielen po kríze s krízovými hypotékami, ku ktorým došlo v posledných mesiacoch nielen v Európe, a že veľa investorov preto prešlo na dlhodobejšie a spoľahlivejšie investície. V konečnom dôsledku to prináša skutočne dramatické následky pre spotrebiteľov po celom svete, pretože, okrem iného, v dôsledku toho tiež prudko vzrástli ceny potravín.
Keď sa pozrieme napríklad na surovinové fondy, zistíme, že niektoré surovinové fondy vytvárajú v posledných rokoch až 30 % zisk. Samozrejme to však nemôže byť naša predstava spravodlivého sveta alebo politiky trvalo udržateľného rozvoja, keď ako prvé zo všetkého nafúkneme naše ceny, kapitálový trh vyženie nahor ceny surovín a potravín, a my sa potom následne usilujeme vytvoriť solidaritu s národmi južnej Afriky a Južnej Ameriky, aby sme tam potom dopravili príslušne drahé výrobky.
Je pravda, že sa musíme snažiť apelovať na Európsku centrálnu banku a na medzinárodné kapitálové trhy, aby urobili všetko čo môžu, na zlepšenie dôvery v aktuálne konvenčné investičné príležitosti, aby investori opäť našli cestu späť k týmto stratégiám, k týmto investičným príležitostiam. Nanešťastie pán Schulz neposkytol žiadny návod, ako by to mohlo byť umožnené. Domnievam sa, že nie sme neschopní a teda bez príležitostí, avšak predovšetkým musíme vytvoriť dojem, že tu Európska centrálna banka hrá ústrednú úlohu.
Druhý bod, ktorý chcem spomenúť, je to, že verím, že musíme tiež varovať proti neprimeranému šíreniu poplašných správ. Nárast cien potravín je samozrejme v súčasnej dobe značný - náš kolega poslanec na to poukázal - a je dokonca veľmi významný pre spotrebiteľov v Európe a spôsobuje dramatické škrty v rozpočtoch. Domnievam sa však, a niektorí z kolegov to spomenuli, že musí byť našou povinnosťou trvalo presadzovať aj tu v Parlamente realistický spôsob riešenia rôznych energetických zdrojov, ak skutočne chceme urobiť z týchto cieľov svoje vlastné.
Josep Borrell Fontelles
(ES) Pán predsedajúci, kríza v oblasti financií a nehnuteľností na severe a potravinová kríza na juhu zrazu ukázali všetky rozpory deregulovanej globalizácie.
Trhy zrazu začali špekulovať s potravinovými výrobkami, pretože sú s nimi spojené obrovské ziskové marže. Keď sa cena ryže zvýši zo 400 USD na 1 000 USD v priebehu siedmich týždňov, nemôže byť toto masívne zvýšenie ceny zdôvodňované nedostatočným množstvom biopalív. To je jednoducho trh, ten svätosvätý trh, ktorý potom, čo špekuloval s nehnuteľnosťami a zruinoval milióny zadlžených ľudí, teraz špekuluje s potravinami, pretože tam sa dajú zarobiť peniaze: 1 000 dolárov za tonu ryže!
To nemá nič spoločného s racionálnym štrukturálnym problémom, ktorý sa dá vysvetliť pomocou zvýšenia dopytu zo strany Číňanov, alebo znížením ponuky v dôsledku sucha.
Tento svet potrebuje trochu menej trhu a trochu viac regulácie. Globalizácia nemôže pokračovať a rozdávať pri tom rany, ktoré spôsobujú takéto katastrofy; je treba ju riadiť a riadiť globalizáciu teraz, okrem iného to znamená posilniť kapacitu Afriky v oblasti poľnohospodárskej výroby.
Ako celkom správne povedal pán komisár, kontinent ako Afrika nemôže dovážať potraviny. Afrika musí byť sebestačná a aby bol dosiahnutý tento cieľ, je tu veľa politík, ktoré musíme zmeniť, aby sme im umožnili rozvinúť ich produktivitu a pomohli im robiť to, čo vedia a môžu robiť a čo by robili, keby nebola taká situácia na trhoch - a sú to opäť trhy - ktoré v snahe byť konkurencieschopné za každú cenu spôsobujú rozsiahle ľudské tragédie.
Haiti dováža 80 % ryže, ktorú spotrebuje. Pred niekoľko málo rokmi bola krajina plne sebestačná. Prečo zrazu dováža ryžu, ktorá je pestovaná v Spojených štátoch, a ktorá je dotovaná vysokými sumami? Prečo sme tento ostrov postavili do situácie vysokej závislosti? Je pravda, že biopalivá spôsobili zvýšenie ceny americkej kukurice. Keď sa 30 % produkcie vyváža inam, je jasné, že sa ceny budú meniť.
Avšak cena pšenice sa kvôli biopalivám nezmenila: 1 % nemôže spôsobiť zmeny takého druhu. Nemôžeme zastaviť technický rozvoj toho, čo je teraz alternatívou ku kvapalným palivám, a možno aj jedinou alternatívou. Vyhnime sa tomuto nadmernému presunu poľnohospodárskej produkcie do oblasti biopalív, avšak nevylievajme s vaničkou aj dieťa, ani nehľadajme obetných baránkov, na ktorých by sme mohli zvaľovať vinu za problémy, ktoré nie sú spôsobované technickými zmenami ani zmenami v dopyte, alebo ktoré sú spôsobené špekulatívnymi pohybmi, ktoré by svet nemal dovoliť a proti ktorým by sme my, spoločne so všetkými politickými silami, mali bojovať.
Niels Busk
(DA) Pán predsedajúci, od roku 1957, keď bola spoločná poľnohospodárska politika zavedená, nám zaisťovala veľké množstvo potravín za rozumné ceny. Spotrebitelia sú však teraz konfrontovaní s veľmi veľkým nárastom cien za chlieb a mlieko kvôli stúpajúcemu dopytu, najmä preto, že po celom svete bola po niekoľko rokov veľmi zlá úroda. Európania teraz toto začínajú pociťovať finančne a v prípade tých menej šťastných to už spôsobuje ťažké situácie. Pre najchudobnejšie národy a pre rozvíjajúce sa národy, ktoré sú závislé od dovozu potravín, je situácia absolútne neudržateľná. Pre rozvíjajúce sa krajiny, ktoré potraviny vyvážajú, sú však vysoké ceny priaznivé, lebo ich výnosy rastú.
Rad by som zdôraznil skutočnosť, že by sme mali rozlišovať medzi nedostatkom ponuky a vysokými cenami. Nedostatok ponuky je niečo, čo by sme mali brať vážne a reagovať na to. Kým však bude liter koly stáť viac ako liter mlieka, nemyslím si, že je cena mlieka nerealisticky vysoká. Svetová banka dospela k záveru, že do roku 2030 sa dopyt po potravinách zvýši o 60 %, najmä v dôsledku zvýšeného dopytu zo strany takých krajín ako sú Čína a India, kde sa dopyt po potravinách zvyšuje v závislosti od rastu prosperity. Takisto je potrebné uviesť, že naše zásoby obilia sú najnižšie za posledných 60 rokov - zásoby sú teraz na kriticky nízkej úrovni. Ďalšia zlá úroda v roku 2008 by mohla viesť k takému nedostatku ponuky potravín, o ktorom si nikto nemyslel, že by bol možný.
Musíme si uvedomiť závažnosť situácie; musíme obchodovať a musíme využívať príležitosti, ktoré máme k dispozícii. Musíme nájsť správnu rovnováhu medzi ekologickými potrebami a potrebou produkovať dostatok potravín k uspokojeniu ponuky. V tejto súvislosti nemôžeme dosiahnuť pokrok, ak nebudeme jednať o biotechnológii a nebudeme za pomoci objektívnych informácií riešiť kampaň strachu vedenú proti geneticky modifikovaným potravinám. Podľa môjho názoru biotechnológia ponúka celé množstvo riešení súčasnej situácie. Strach z geneticky modifikovaných plodín, ktorý je v Európe taký rozšírený, má dôsledky, ktoré sú celkom absurdné. Namiesto aby sme dovážali krmivo v podobe sójových bobúľ a kukurice pre naše zvieratá, kŕmime ich obilnými výrobkami, ktoré by mohli byť použité na ľudskú potravu. Pripisovanie rastu cien potravín biopalivám musí byť tiež následok neznalosti faktov, lebo potravinové plodiny nie sú v Európe pre výrobu biopalív všeobecne používané.
Máme k dispozícii veľa dobrých nástrojov. V prvom rade by sme mali používať poľnohospodárstvo, ktoré je pripravené sa tejto úlohy ujať. Mali by sme poľnohospodárstvo rozvíjať, namiesto aby sme ho viac utlmovali, ako tomu bolo v politike ostatných rokov. Mali by sme zachovať ekologické výdobytky, ktoré sme dosiahli, avšak máme veľa možností, ako tieto výhody zachovať a súčasne zvýšiť produkciu. Napríklad politické rozhodnutia určujú, aké množstvo hnojiva by sme mali pridať na kukuričné pole. Prevážiť by mali samozrejme faktické a objektívne hľadiská.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Pán predsedajúci, v polovici tohto storočia prekročí počet ľudí žijúcich na našej planéte 9 miliárd. Okrem rastu počtu obyvateľov budeme svedkami rastu dopytu po potravinách, ktorých nedostatok už teraz zažívame - a to nielen v tretích krajinách, ale tiež v európskych krajinách. Európa a svet sa môžu tešiť na veľkú potravinovú krízu.
Spoločná poľnohospodárska politika Európskej únie, ktorá je založená na príkazoch, zákazoch, kvótach a kontingentoch, vedie k tomu, že niektoré štáty na potravinovej kríze zarábajú, zatiaľ čo iné len prerábajú. Len málo krajín EÚ z toho vyjde dobre. Je smutné, že veľká väčšina utrpí straty vrátane Poľska, ktoré bolo donedávna tretím najväčším producentom potravín v EÚ, a ktoré v minulosti bolo schopné nakŕmiť dvojnásobné množstvo ľudí, ako je počet jeho obyvateľov.
Nedostatok potravín ide ruka v ruke s vyššími nákladmi. Podľa Svetovej banky sa v posledných troch rokoch ceny potravín zvýšili celkovo o 83 %; stále rastú a porastú aj naďalej.
Medzinárodný menový fond, Svetová banka a vlády viacerých krajín vedia, že nedostatok potravín ohrozuje biologické zabezpečenie ľudí. Po zásahoch mnohých zástupcov vrátane niektorých zástupcov Poľska, uvoľnila Európska únia 2 900 000 hektárov pôdy ležiacej ladom na pestovanie obilnín a zvýšila kvótu mlieka o 2 %. To však problém nevyriešilo. Stále sa uplatňuje krátkozraká poľnohospodárska politika EÚ. Spracovateľské podniky sú zatvárané, obrábané plochy sa zmenšujú, stromy sú pestované na ornej pôde a robí sa veľa ďalších krokov, ktoré obmedzujú produkciu potravín.
Kto nám v budúcnosti ponúkne zdravé, lacné potraviny? Americkí producenti určite, avšak ich potraviny nebudú zdravé, lebo budú geneticky modifikované. Prečo teda čakáme? Už s istotou vieme, že poľnohospodárska politika EÚ tak, ako sa uplatňuje, aby napĺňala očakávania určitých záujmových skupín, je cestou, ktorá nikam nevedie, alebo lepšie povedané, vedie k strate biologického zabezpečenia v EÚ a k zhoršeniu situácie na celom svete. Preto potrebujeme nielen preskúmanie spoločnej poľnohospodárskej politiky, ale tiež opätovné prerokúvanie uzavretých zmlúv a nové riešenie pre budúcnosť.
Marie-Hélène Aubert
(FR) Pán predsedajúci, Európska únia, medzinárodné spoločenstvo, Medzinárodný menový fond aj Svetová banka bijú na poplach, mobilizujú sa, čo je vzhľadom na túto potravinovú krízu dobre. Správajú sa však ako pyromanskí požiarnici.
Domnievam sa totiž, že by bolo lepšie preskúmať politiky, ktoré boli v posledných rokoch realizované na severe aj juhu: plány na štrukturálne vyrovnanie, ktoré viedli veľké finančné inštitúcie, vďaka ktorým sa oslabili schopnosti štátov organizovať a regulovať svoje vlastné hospodárstvo, odstúpenie od poľnohospodárstva a nezáujem o nej v rámci verejnej rozvojovej pomoci, deregulácia, náhla liberalizácia svetového obchodu a finančných tokov, ktoré viedli k istej forme ekologického sociálneho dampingu a k špekuláciám. Nerobí mi dobre, keď vidím, že sa rozdávajú rady, riešenia, ale nerobí sa kritické zhodnotenie toho, čo sa za ostatných dvadsať rokov urobilo.
Viac, ako len hovoriť o zaistení potravín, by sa malo príslušným krajinám a najmä Afrike umožniť rozvíjať vlastné poľnohospodárstvo, usporiadať svoje regionálne trhy a chrániť ich, áno, chrániť ich určitým spôsobom, ako to ostatne robila Európska únia pri tvorbe svojej spoločnej poľnohospodárskej politiky. K tomu je tiež nutné viac počúvať poľnohospodárske organizácie v tých krajinách, ktoré sú iniciatívne, majú nápady, majú jednoduché požiadavky, ktoré by mali podporiť prostriedky, ktoré nemusia byť nutne premrštené. Začnime ale najprv s tým, že si vypočujeme miestne subjekty, ktoré navrhujú celý rad iniciatív, ktoré si zaslúžia povzbudenie a podporu najmä zo strany Európskej únie.
Diamanto Manolakou
(EL) Pán predsedajúci, čím intenzívnejšie je vykorisťovanie robotníkov, tím väčšie je bohatstvo nazhromaždené v rukách niekoľkých málo ľudí. Taký je kapitalizmus. Pri demonštráciách skandujú hladujúci ľudia od Afriky po Stredný Východ a od juhovýchodnej Ázie až po Latinskú Ameriku jedno a to isté heslo: "Sme hladní!"
Demonštrácie sú krvavo potláčané v Egypte, Somálsku, Bangladéši, Indii aj inde. Ľudia sú zabíjaní a zraňovaní, zatýkajú sa stovky osôb. Na Haiti, ktoré je už okupované imperialistickými silami, sú utlačovateľmi príslušníci mierových síl OSN, ktorí dokonca strieľajú do detí. Lebo imperializmus nie je nič iné ako okupácia, privlastnenie a podmanenie. Hnev na demonštráciách nie je vyjadrovaný iba kvôli potravinám, rope alebo cenám biopalív; je to protest ľudí proti chudobe a poníženiu, ktoré je zhoršované kapitalistickým barbarstvom.
Imperialistické organizácie a asociácie sa obávajú povstania hladných; vyzývajú na opatrenia, ktoré sa vôbec nelíšia od opatrení, ktoré spôsobujú to, že milióny ľudí zomierajú hladom. Vaše opatrenia sú zlomkovité. Vy nechcete uspokojiť základné ľudské potreby a ani tieto opatrenia to nezaisťujú, pretože keby tomu tak bolo, prišli by ste o bohatstvo. Existuje riešenie. Je to skutočná neposlušnosť a odboj, ktorý povedie k odstráneniu vykorisťujúceho barbarstva samotného kapitalizmu.
Luca Romagnoli
(IT) Pán predsedajúci, dámy a páni, nesúhlasím s tým, čo bolo povedané o raketovom náraste cien potravín. Zdá sa mi absurdné, že si niekto myslí, že nakŕmi rozvíjajúce sa krajiny tým, že ich prinúti pestovať rastliny pre palivo namiesto pre potravu. Nemôžem vôbec podporovať loby presadzujúce geneticky modifikované plodiny, pretože biopalivá sú jedna vec a potraviny sú iná vec, a to, čo ma predovšetkým znepokojuje, je monopol, ktorý existuje mimo Európy, na patenty a semená, kvôli ktorým sú mnohí závislí od Spojených štátov a európskych poľnohospodárov.
Podľa mňa nie je nárast cien spôsobovaný ani klimatickou zmenou ani tým, že je palivo drahé - aj keď to má iste určitý vplyv, ale nemá to vplyv v tom rozsahu, o akom ľudia hovoria; malo by byť tiež okrem iného spomenuté, že sa tešíme z dobrého výmenného kurzu medzi eurom a americkým dolárom. Namiesto toho som presvedčený, že je tento nárast cien spôsobovaný špekuláciami distribučného sektoru, najmä veľkými maloobchodnými predajcami, pretože ako inak vysvetlíte, že sa v Taliansku ceny poľnohospodárskych výrobkov zmenili v posledných siedmich rokoch iba málo a rozhodne nie o toľko, o koľko vzrástli spotrebiteľské ceny?
V Taliansku je to tak, že nadnárodní veľkí maloobchodní predajcovia alebo družstvá využívajú kartelovú stratégiu celkom špekulatívnym spôsobom na úkor spotrebiteľov. Domnievam sa, kúpna sila sa zlepší iba vtedy, ak bude zavedené moratórium na spotrebiteľské ceny. Súhlasím: menej trhu, menej konkurencie a menej globalizácie s cieľom pomôcť produktivite a spotrebe. Preto budem hlasovať proti vyhláseniu Rady a Komisie.
John Bowis
Pán predsedajúci, po dobu 30 rokov sme mali vo svete určitú mieru potravinovej stability a tá teraz skončila. Je to dramatický koniec, je to náhly koniec a je to šokujúci koniec. Sme svedkami nepokojov kvôli potravinám, ktoré sa odohrali na Haiti - 20 osôb bolo zabitých a cena ryže, fazule a ovocia vzrástla za rok o 50 %.
Problémom je samozrejme čiastočne rast populácie: počas môjho života sa svetová populácia zvýšila z dvoch a pol miliárd ľudí na šesť a pol miliardy. S tým nemôžeme veľa robiť. Je to čiastočne následok nového bohatstva v takých krajinách ako je Čína, kde dopyt, napríklad po čokoláde rastie o 15 % ročne, čo je z hľadiska ponuky neudržateľné. S tým nemôžeme veľa robiť.
Čiastočne je to spôsobené zmenou klímy, vznikom a rozširovaním púští, zmenou v zrážkových systémoch, väčším množstvom záplav a tak ďalej, a s tým sa snažíme niečo robiť. Máme celý balík opatrení, ktoré to majú riešiť, a samozrejme máme opatrenia, o ktorých sme dnes počuli od pána komisára: potravinová pomoc a podpora poľnohospodárstva pre najchudobnejšie krajiny.
Čiastočne je to však následok rýchleho začiatku výroby biopalív: návrh EÚ na 10 % zvýšenie palív pre dopravu; v Amerike sa teraz 30 % úrody kukurice spracuváva na etanol, čo znižuje plochu pôdy dostupnej pre potraviny a tlačí hore cenu kukuričnej múky.
Vidíme dôsledky zdôraznené vo výrokoch Jeana Zieglera o zločine proti ľudskosti. Možno je to prehnané, ale je v tom kus pravdy a je určite pravda, že sa musíme usilovať o palivá druhej generácie. Musíme sa usilovať o drevité aj o kvapalné biopalivá pre dopravu. Musíme biopalivá pestovať trvalo udržateľným spôsobom. Pokiaľ tak urobíme - a to nie s použitím monokultúry - potom môžeme zaistiť, že budú biopalivá určitou časťou potrebného riešenia. Avšak v tejto chvíli tu je veľké riziko, že budú súčasťou problému.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Všetci vieme, že Európu a svet nečakane zaskočil problém, ktorý vzhľadom na rozsah a ekonomické a humanitárne dôsledky vyžaduje viacstranný prístup a reakciu na európskej a medzinárodnej úrovni. Nie je to zjavne záležitosť poľnohospodárstva, avšak je to problém, ktorý nie je možné bez poľnohospodárstva vyriešiť.
Vieme o rôznych príčinách, ale sme ďaleko od toho, aby sme vedeli, nakoľko každá z nich prispieva k súčasnej situácii: priamy nárast dopytu, biopalivá, jednoducho súčasný výskyt zlej úrody v niekoľkých oblastiach sveta, následky zmeny klímy, čistá špekulácia vyplývajúca z vyššie uvedených príčin? Komisia musí podniknúť kroky, aby nám poskytla odpovede na tieto otázky rýchlo a dôkladne. Navyše tu je zvýšený význam prehĺbenia a urýchlenia odloženej diskusie o kontrole stavu reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky a rokovaní Svetovej obchodnej organizácie.
Ako osoby poverené politickým rozhodovaním nás táto kríza núti odpovedať na niektoré otázky, z ktorých zdôrazňujem tieto: je liberálny model, ktorý bol postupne aplikovaný na spoločnú poľnohospodársku politiku dostatočne účinný, aby sa popasoval s problémom tohto druhu? Ako môžeme produkovať viac bez toho, aby sme riskovali dostupnosť zdrojov, a aké alternatívy je možno nájsť, najmä pre výživu zvierat? Aké nové intervenčné mechanizmy by sme mali zaviesť, aby sme zabránili tomu, aby boli strategické verejné zásoby nahradené súkromnými špekuláciami? Sú priority Európskej únie a medzinárodných inštitúcií pre politiku spolupráce správne?
Musíme konať rýchlo, aby sme neboli prekvapení ešte rýchlejšie alebo ešte horšími situáciami. Socialisti a najmä tí, ktorí sa venujú otázkam poľnohospodárstva si uvedomujú svoje povinnosti a sú pripravení sa zúčastniť tejto debaty a prispievať k nájdeniu efektívnych riešení toho, z čoho sa môže rýchlo stať najvýznamnejším celosvetovým problémom.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Pán predsedajúci, nárast svetovej populácie a kvalitatívny nárast spotreby v rozvinutých krajinách vedie k významnému zvýšeniu cien potravín. To sa dalo očakávať. Nemalo by nás to šokovať. Tento problém môže len narastať spoločne s tým, ako sa zvyšuje počet obyvateľov a ako budú ľudia v rozvinutých krajinách hľadať dobré potraviny bez genetickej kontaminácie, ktoré sú zjavne oveľa drahšie.
Medzitým, namiesto toho, aby sme sa pýtali seba samých, ako môžeme znížiť ceny potravín v EÚ, dotujeme nákladné poľnohospodárstvo v starých krajinách EÚ, zatiaľ čo v nových krajinách EÚ podporujeme lacnejšiu produkciu zdravých potravín iba v obmedzenom rozsahu a to zjavne obmedzí akýkoľvek rast produkcie v týchto krajinách. Európa stojí pred veľkou príležitosťou vyrovnať záporný schodok zahraničného obchodu s takými krajinami ako je Čína ale India, lebo životná úroveň v týchto krajinách trvalo stúpa a počet obyvateľov stúpa závratne. Budú potrebovať oveľa viac potravín.
Horst Schnellhardt
(DE) Pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, sú tu dve správy týkajúce sa dnešnej rozpravy. Po prvé, na Haiti, v Bangladéši, v Egypte a ďalších krajinách došlo k násilným protestom proti vysokým cenám potravín. Po druhé, európski poľnohospodári demonštrujú proti poklesu cien v mliekarenskom sektore. Podľa všetkých indícií tieto dve správy spolu nesúvisia, ale patria k sebe a dokazujú, že táto kríza má veľa aspektov. Potrebujeme balík opatrení, pretože pokušenie uchýliť sa k protekcionizmu prostredníctvom výrobcov potravín a maloobchodných reťazcov je vec, ktorá by mala byť braná vážne a v tomto ohľade musí byť politika stanovená čo najskôr.
Na rozdiel od pána Borrella si nemyslím, že by sme mali robiť reguláciu, ale že by sme mali zaisťovať väčšiu konkurenciu. To je kľúč k riešeniu! Nevidím teda často spomínanú súvislosť medzi cenami potravín a pestovaním obnoviteľných surovín. To je neprimerané a mieri to vedľa. Skutočnosťou je, že dopyt po potravinách sa zvýšil najmä v Číne a Indii. Tomu sa nemôžeme vyhnúť, avšak musíme povedať, že stále existuje taký nedostatok potravín, aký by ospravedlňoval nárast cien.
Domnievam sa však, že musíme zaviesť opatrenia na zvýšenie produkcie potravín. Sociálne dávky pre našich poľnohospodárov by preto mali byť zvýšené v tomto zmysle. Som presvedčený, že revízia našej poľnohospodárskej politiky nie je správna; musí byť ďalej rozvíjaná - to je dôležitá zásada.
Mali by sme však tiež skúmať vlastné právne predpisy, aby sme zistili, či sú vôbec vhodné na zvyšovanie produkcie. Máme veľa predpisov, ktoré obmedzujú používanie hnojív a pesticídov, čo spôsobuje obavy a napätie v rámcovej smernici o vode. Tieto predpisy teraz nespôsobujú rast cien. Tu by sme sa mali opäť zamyslieť nad tým, či je potrebný veľký zdroj.
Otázka vyňatia pôdy z produkcie musí byť samozrejme tiež rozvinutá. Vyňatie pôdy z produkcie sa musí zrušiť. Na týchto plochách by sme mali pestovať potraviny.
Alain Hutchinson
(FR) Pán predsedajúci, Európska komisia práve s ohľadom na súčasnú potravinovú krízu oznámila, že významným spôsobom posilní svoju mimoriadnu potravinovú pomoc. To sú skvelé správy, aby Komisia dokázala, že pochopila celú šírku krízy a že priznáva, že je spoločne s Európskou úniou za súčasnú situáciu zodpovedná, tým, že sa zameriava predovšetkým na tieto štrukturálne príčiny.
Pre nás, Európskych socialistov, nemá aktuálna kríza nič spoločné s osudom, ale je len výsledkom veľmi jasnej politickej voľby, ktorú prijali všeobecne krajiny severu. Musíme si totiž uvedomiť, že v dobe, keď sa celkom oprávnene prejavujú nepokoje z hladu, pokračuje Komisia, ktorá má viac hlasov, v podpore vývozu svojich poľnohospodárskych výrobkov na úkor miliónov drobných producentov z juhu, ktorí nie sú schopní týmto výrobkom konkurovať.
Majme na pamäti, že niektorí ľudia v rámci Európskej únie znižujú sumy verejnej rozvojovej pomoci, zatiaľ čo ďalej sľubujú a proklamujú presný opak. Majme ešte na pamäti, že sa Komisia ďalej usiluje najchudobnejším krajinám AKT vnútiť tzv. dohody o hospodárskom partnerstve, ktoré oni nechcú, lebo im je jasné, že obsahujú zárodky ďalších budúcich kríz.
Zoznam rozhodnutí, ktoré Únia a Európska komisia ďalej prijímajú, a ktoré sú v jasnom rozpore s ohlásenými cieľmi v oblasti spolupráce a rozvoja, je ešte dlhý. Čo navyše povedať o systéme, o našom systéme, v ktorom je ryža alebo obilie investíciou? Je skutočne normálne, že európske banky ponúkajú svojim klientom investičné produkty, ktoré špekulujú na vzostupe cien surovín a poľnohospodárskych výrobkoch?
Pripustíme len tak, že nútime milióny ľudí hladovať, aby sme sa mohli voziť v našich autách priateľských k životnému prostrediu a obdivovať našu zeleň naokolo? Nie, nepripustíme to. Mimochodom práve kvôli tomu voláme po väčšej súdržnosti medzi jednotlivými politikami Európskej únie a budeme celou našou silou lobovať v Komisii u pána Barrosa, aby zastavil túto šialenú honbu za biopalivami a aby pracoval na prijatí moratória podobného tomu, aké navrhol Jean Ziegler v OSN, a to rovnako na ich používanie, ako na ich výrobu, pokiaľ sa dostanú do konkurencie s potravinami.
Na záver by som rád povedal svojmu kolegovi Thierrymu Cornilletovi, že autorom citátu o rybe je Mao Ce-tung, a nie René Dumont.
Maria Martens
(NL) Pán predsedajúci, pán Komisár, dámy a páni, bolo povedané, že každý deň približne 850 miliónov ľudí trpí hladom alebo podvýživou. Je zaujímavé, že väčšina týchto ľudí žije na vidieku a - verili by ste tomu - sami produkujú potraviny. To je zvláštne. Tu nie je niečo v poriadku. Teraz zažívame tiež obrovský nárast potravín. Je to spôsobené rôznymi udalosťami, ktoré už boli spomenuté. Zvýšenie prosperity v Číne a Indii a rastúci dopyt po mäsových výrobkoch, ciele Európy a USA týkajúce sa biopalív, rastúce ceny energie... a v tomto výpočte by sa dalo pokračovať. Svetový potravinový program potrebuje tento rok o 7 miliónov USD viac, aby pomohol rovnakému množstvu ľudí ako v minulom roku. Dôsledky pre najchudobnejších ľudí sú obrovské.
Budú potrebné nové stratégie, najmä a v prvom rade krátkodobé. V blízkej budúcnosti budeme musieť zaplniť schodky, ktoré existujú v rámci Svetového potravinového programu. Tiež som spokojná so sľubmi pána komisára, že pridelí dodatočné prostriedky pre dosiahnutie tohto cieľa, napríklad tým, že presunie výdavky na potravinovú pomoc, ktorá je očakávaná pre neskoršie obdobie tohto roku, a tým, že bude čerpať z rezerv pre humanitárnu pomoc.
Avšak ako hovorí jedno skvelé príslovie, prevencia je lepšia ako liečba. Preto sa musíme venovať dlhodobejším koncepčným opatreniam. Ako môžeme zaistiť, aby mali rozvíjajúce sa krajiny bezpečný prísun potravín? Ako ich môžeme podporiť a ako im môžeme poskytnúť priestor? Vieme, ktoré z našich politik alebo z politík Medzinárodného menového fondu alebo Svetovej banky podporujú zaisťovanie potravín, alebo, naopak ohrozujú zaisťovanie potravín? Nemôžeme s našou poľnohospodárskou politikou dosiahnuť viac? Rada by som sa opýtala Komisie, aký význam sa prikladal zaisťovaniu potravín v pracovnom programe v predošlých rokoch do dnešného dňa, pretože koniec koncov ku globalizácii nedošlo z len tak zo dňa na deň.
Pokiaľ ide o to, že prevencia je lepšia ako liečba, rada by som spomenula recept na úspech, ktorý použila organizácia Projekt hlad, čo je medzinárodná organizácia, ktorá už dosiahla výborné a trvalé výsledky v rôznych krajinách pomocou komplexného prístupu. Rada by som tiež poukázala na realizáciu spoločnej stratégie pre Afriku, na stratégiu EÚ - Afrika. Konkrétne tejto stratégii venuje pozornosť partnerstvo pre rozvoj afrického poľnohospodárskeho sektora. Ja sa pýtam, ako je Komisia aktívna v tomto smere?
Reino Paasilinna
(FI) Pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, energetický sektor teraz stojí pred veľkou etickou výzvou. Energia a chlieb sú teraz postavené proti sebe. Nejde o nič menšie, ako o rozdiel medzi prosperitou a chudobou.
Následkom špekulácie je cena obilia v praxi viazaná na cenu nafty. Čím vyššia táto cena je, tým viac obilia bude tiež použité ako palivo, pokiaľ nezasiahneme. Teraz sa pre výrobu biopalív používajú približne 2 % obilia, avšak toto číslo rastie. Organizácia pre hospodársky rozvoj a Organizácia spojených národov odhadovali, že pokiaľ by cena nafty dosiahla úrovne 56 dolárov, výroba obilia na potravinárske účely by sa znížila o niekoľko percent a cena obilia, teda potravín, by stúpla približne o 10 %. A čo keby cena nafty stúpala ďalej a dosiahla by úroveň 100 dolárov, čo je úroveň, na ktorej je v súčasnosti? Urgentne potrebujeme medzinárodné normy a dohody, aby sa mohol nárast cien potravín zastaviť a aby mohol byť zastavený prechod z používania obilia na výrobu chleba na používanie obilia na výrobu palív pre automobily s náhonom na štyri kolesá na našich cestách.
Môžeme si predstaviť všetky hrozivé scenáre, ale sú aj určité dobré správy. Rusko pracuje na pláne pre výrobu konkurencieschopnej obnoviteľnej energie pre európsky trh. To znamená energiu vyrobenú v hydroelektrárňach, využívanie rezerv vody a lesného materiálu vo veľkom rozsahu - dokonca v celosvetovo najväčšom rozsahu.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Pán predsedajúci, pán komisár, do značnej miery som toho názoru, že tu máme vážny problém, ktorý musíme vyriešiť. Dôrazne by som však odporúčal, aby sme s vaničkou nevylievali aj dieťa, a namiesto toho aby sme zistili skutočné príčiny tejto situácie.
Som trochu ohromený tým, že táto debata o potravinách je pre mnohých našich kolegov poslancov takým prekvapením. Svetová populácia v posledných 20 rokoch neustále rástla. Každým rokom pribúda ďalších 80 miliónov ľudí. Každý, kto je teraz prekvapený, by sa mal pýtať sám seba, kde bol v poslednom čase.
Musíme sa pozrieť na to, že s niektorými záležitosťami môžeme niečo urobiť a s niektorými záležitosťami nedokážeme pravdepodobne urobiť nič. Myslím, že jednou z nežiaducich vecí je otázka celosvetovej burzovej špekulácie s obilnými a kakaovými výrobkami. Aktíva na burzách sú obrovské a teraz nastupujú špekulanti, namiesto aby sa investovalo do surovín. To prirodzene vedie k nárastu cien a ľudského utrpenia, čo zhodou okolností postihuje tiež európskych poľnohospodárov pestujúcich dobytok. Tu musíme prijať iniciatívne opatrenie.
Vývozná zľava je veľmi drahá našim srdciam a každý hovorí, že teraz musí byť zrušená. Mimochodom, to sme už urobili a jej platnosť sa skončí v roku 2013. Nemali by sme však zabudnúť povedať Spojeným štátom, že ony tiež musia postupne zastaviť svoju potravinovú pomoc, pretože iba takto, keď budeme postupovať spoločne, môže tento nástroj fungovať. Pokiaľ to má fungovať, potom musíme zamerať poľnohospodársku politiku a výrobu na problematické krajiny tohto sveta. Na tento účel potrebujeme v týchto krajinách stabilné politické vzťahy. Zlé hospodárenie s finančnými prostriedkami je pre mnohých poľnohospodárov sklamaním, vlastnícke práva sú nejasné, skorumpovaným vládam musia byť platené nesmierne vysoké základne dane. Nanešťastie sme svedkami rasových konfliktov a neexistuje žiadna spravodlivosť v oblasti osív a traktorov. Ako má poľnohospodár vypestovať plodiny - a ja sám som poľnohospodárom - keď nemá osivo? Na to musíme obrátiť svoju pozornosť.
Predstavoval by som si, že je potrebná európska zahraničná poľnohospodárska politika. Európska únia musí do tejto rovnice vložiť celú svoju váhu, aby tieto nedostatky prekonala.
Bernadette Bourzai
(FR) Pán predsedajúci, pán zástupca Rady, pán komisár, dámy a páni, najprv chcem zdôrazniť vážnosť potravinovej krízy a jej dramatické dôsledky pokiaľ ide o zhoršenie chudoby a hladu medzi obyvateľmi rozvojových krajín.
Ale aj najviac znevýhodnené skupiny obyvateľov v západných krajinách, medzi ktoré patríme, sú postihnuté zvyšovaním cien potravín už mesiace trpia rastom cien. Túto situáciu je potrebné okamžite riešiť, ale je tiež nutné priniesť také dlhodobé riešenie, ktoré spoločnú poľnohospodársku politiku celkom preorientujeme na politiku rozvojovej pomoci a obchodnú politiku v štýle Svetovej obchodnej organizácie, ktorá umožňuje sa vyhnúť zneužívaniu dominantného postavenia supermarketov v Európe a špekuláciám s potravinami, pretože poľnohospodárstvo nie je bežné hospodárske odvetvie. Riziko hladomoru a sociálnej a politickej nestability je príliš veľké a pripomínam, že právo na potravu patrí medzi základné ľudské práva. Nemôžeme prenechať poľnohospodárstvo iba pravidlám trhu a špekulantom, ktorí sa dnes po kríze v oblasti nehnuteľností a energetických a nerastných surovín usilujú nájsť bezpečné investície.
Musíme si preto zabezpečiť nástroje na reguláciu trhu a solídne a komplexné verejné poľnohospodárske a potravinárske politiky a čo najrýchlejšie doplniť núdzové zásoby, aby sme mohli reagovať na tento typ mimoriadnych situácií. V rozvojových krajinách musíme tiež uprednostniť potravinové plodiny a krmivá na úkor nepotravinových plodín, najmä agropalív.
Gunnar Hökmark
(SV) Pán predsedajúci, potravinová kríza, ktorej teraz čelíme, hrozí tým, že uvrhne ľudstvo späť o celé desaťročia čo sa týka chudoby, a hrozí, že spôsobí nestabilitu a ľudské utrpenie vo veľkej časti sveta.
Domnievam sa, že je dôležité toto zdôrazniť, a tiež uviesť, že my v poľnohospodárskom sektore sme nezaznamenali rovnako rýchly rozvoj, ku ktorému došlo v týchto častiach svetového hospodárstva, ktoré boli globalizované. To, čoho sme svedkami, je zlyhanie regulovaných poľnohospodárskych trhov, nedostatok otvoreného obchodovania a regulácie, ktoré bráni poľnohospodárom využívať svoju pôdu. Je jasné, že pokiaľ si to želáme, môžeme sa tiež rozhodnúť riešiť mnohé z ťažkých problémov, s ktorými sa v súčasnosti stretávame. Väčšie využívanie dostupných plôch na povrchu Zeme je dobrou vecou v boji za lepšiu klímu.
Mať viac vypestovaných výrobkov je prospešné pre biopalivá aj potraviny. Avšak súčasne je tu tiež príležitosť otvoriť dvere hospodárskemu rozvoju v rozvojovom svete. Súčasne nám to v Európe dáva príležitosť pripraviť pôdu pre dynamickejší a otvorenejší poľnohospodársky sektor.
Odpovede na tieto problémy však nespočívajú vo väčšej regulácii a vo väčšom množstve dotácií. Namiesto toho spočíva vo väčšej otvorenosti pre Európskych poľnohospodárov aj pre poľnohospodárov na celom svete pre produkciu potravín a biopalív, ktorý svet potrebuje. Ide o slobodnejšie poľnohospodárstvo, slobodnejších poľnohospodárov a voľné obchodovanie.
Pokiaľ sa nám podarí toto dosiahnuť, tak budeme schopní dosiahnuť väčší pokrok v medzinárodných rokovaniach z Dauhy o voľnom obchode a súčasne vykonáme niečo pre lepšiu klímu a lepší svet.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pán predsedajúci, sociálne napätie v Európe, humanitárna katastrofa na iných kontinentoch - a účinok nárastu cien potravín v Európe, hlavne v chudobných mestských oblastiach, teraz zasiahli aj strednú triedu. Na európskom kontinente je v Únii približne sto miliónov chudobných ľudí a v Maďarsku sú približne tri milióny ľudí žijúcich pod hranicou chudoby, ktorých ťažká situácia je zhoršovaná rastom cien potravín obsahujúcich ovocie, ale aj nedostatkom mäsa. Už zavedené programy EÚ, ako napríklad programy pre mlieko a ovocie v školách, sú preto nesmierne dôležité. Súčasná kríza ukazuje, že potrebujeme na rok 2013 novú poľnohospodársku politiku. EÚ musí vyrábať väčšinu svojich potravín, a to potraviny dobrej kvality, a taktiež musí pomáhať krajinám, ktoré nie sú v EÚ, v oblasti know-how, prenosu znalostí a rozvoja poľnohospodárskej výroby, aby mohol byť vyriešený tento celosvetový problém, ktorého závažnosť neustále rastie. Ďakujem vám za pozornosť.
José Albino Silva Peneda
(PT) Pán predsedajúci, nárast dopytu zo strany vznikajúcich ekonomík, nárast cien nafty a klimatické zmeny, to všetko sú faktory, ktoré prispievajú k rastu cien potravín na celom svete, avšak nevysvetľujú všetko. Búrlivý rast finančných trhov prispel ku zvýšeniu špekulácií motivovaných výnosov, ktoré ponúkajú surovinové fondy. Dôkazom je to, že vzrástli ceny nielen potravín, ale taktiež cena niklu, striebra a zlata.
Ceny potravín sa od roku 2005 prudko zvýšili o 83 %, čo v spojení s vysokým percentom príjmov, ktoré najchudobnejší ľudia vynakladajú na potraviny, znamená, že teraz čelíme najvýznamnejšiemu faktoru zvyšovania chudoby a nerovnosti medzi ľuďmi. Ešte závažnejšia je možnosť, že sme možno na pokraji celosvetovej tragédie nepredstaviteľných rozmerov, ktoré môžu viesť k hladovaniu a smrti miliónov ľudí.
Práve pred touto situáciou varoval Medzinárodný menový fond, keď uviedol, že pokiaľ ceny potravín zostanú na svojich súčasných úrovniach, mohlo by zomrieť viac než 100 miliónov osôb, väčšina z nich v Afrike. Je preto potrebné čo najskôr vykonať spoločný medzinárodný zásah, aby bol zvýšený rozsah pomoci pre tých, ktorí sú v najväčšej núdzi, pretože tu ide v miliónoch prípadov o otázku života a smrti. To však nestačí! Je potrebné vytvoriť mechanizmy na reguláciu medzinárodného obchodu a pre účinný dozor nad finančnými trhmi s cieľom zabrániť špekulatívnym transakciám, z ktorých má prospech len malá menšina na úkor stoviek miliónov chudobných a bezbranných ľudí. Európska únia má povinnosť viesť tento proces na globálnej úrovni, pretože len takýmto postojom prestane byť cieľ v podobe vyničenia chudoby a presadenia mieru na celom svete skutočnou utópiou.
Riitta Myller
(FI) Pán predsedajúci, nemyslím si, že by na tom boli chudobní ľudia v rozvojových krajinách lepšie, keby sme poskytli trhovým silám väčší priestor na pôsobenie na trhoch s potravinami bez regulácie, tak ako to tu bolo navrhované. Globálny kapitalizmus mieri k morálnej kríze, pokiaľ vyjde najavo, že pôvodcom potravinovej krízy sú burzoví špekulanti.
Ľudia tu hovorili o biopalivách a spôsobe, akým sa súťaží s produkciou potravín o pôdu. Bolo zmienené, že toto súťaženie nebolo príliš veľké, aspoň doposiaľ nebolo. Tento problém je však potrebné dôkladne preskúmať, ale nemali by sme prijímať žiadne urýchlené závery.
Potrebujeme palivá, ktoré je možné získať z obnoviteľných zdrojov, avšak je jasné, že nie takým spôsobom, ktorý pripravuje produkciu potravín o priestor. Rôzne krajiny a výskumné ústavy teraz vynakladajú veľké finančné sumy na výskum týkajúci sa biopalív druhej a tretej generácie. Tieto palivá nesúťažia s produkciou potravín. Odhadovalo sa, že nová generácia palív bude na trhu od teraz do niekoľkých rokov. Neexistuje dôvod, prečo brániť výskumu v tejto oblasti, a preto potrebujeme stanoviť jasné kritériá trvalej udržateľnosti pre biopalivá a vyrábať biopalivá druhej a tretej generácie trvalo udržateľným spôsobom.
Anna Záborská
(SK) Pri riešení problémov podobných ako je ten dnešný by sme sa mali v prvom rade zamyslieť nad tým, prečo vznikli. Podobne ako pri demografickej kríze, obchodovaní s ľudskými bytosťami, globálnom otepľovaní, výskyte rakoviny či terorizmu, nevznikol ani pri raste cien potravín problém sám od seba a z jedného dňa na druhý.
Aj pri zvyšovaní cien potravín a dosahu tohto javu na obyvateľstvo máme sklon riešiť hlavne dôsledky a nezamýšľame sa nad príčinami. Pravda je však taká, že len keď vyriešime príčiny, môžeme zabrániť prehlbovaniu krízy. Pri raste cien potravín a ohrození výživy v niektorých častiach sveta musíme hovoriť aj o kvalite a kvantite stravy, čo predstavuje jeden zo základných aspektov v živote každého človeka, rodiny či národa na tejto zemi.
Ako sa môže mladý človek vyvíjať fyzicky, intelektuálne a duchovne, pokiaľ nemá prístup k výžive, ktorá je pre neho nevyhnutná? Ako môže matka a otec zabezpečiť svoju rodinu, pokiaľ nemá potraviny, ktoré im slúžia k naplneniu tejto zodpovednosti? Nezabúdajme, že to boli práve najbohatšie krajiny, ktoré využívali, často neuvážene, bohatstvo chudobných krajín bez akejkoľvek kompenzácie. Nerešpektovali ekologickú rovnováhu a dnes vidíme dôsledky ich správania sa na najchudobnejšej populácii.
Možno nemusíme chodiť ďaleko. Pozrime sa na naše inštitúcie ktoré vďaka vnútorným predpisom vyhadzujú každý deň množstvo potravín, zatiaľ čo aj v našej blízkosti žijú ľudia, ktorí hladujú. Hladujúci ľudia kdekoľvek na svete sú väčšinou zlými partnermi.
James Nicholson
Pán predsedajúci, teraz je pred nami ešte jedna výzva, ktorú musíme prekonať: zaistiť dodávku svojich potravín. Zaznamenali sme masívny nárast cien potravín a takáto situácia bude panovať ešte dlhšiu dobu v budúcnosti. Ponuka lacných potravín zmizla. Vždy som bol jeden z tých, ktorí neverili, že také veci ako sú lacné potraviny niekedy existovali, avšak keď presuniete obilie z dodávok potravín do oblasti výroby energie, potom zmeníte rovnováhu. Toho, čo sme teraz svedkami, je dôsledok tohto kroku.
Všetci poznáme príčiny tejto skutočnosti, a aj tak to budú práve tieto krajiny, ktoré si to môžu najmenej dovoliť, ktoré budú postihnuté najviac. Už nie je potrebné nechať pôdy ležať ladom a teraz máme morálnu povinnosť podporiť našich poľnohospodárov, aby produkovali viac, aby sme zaistili, že sa ceny nevyšplhajú celkom nekontrolovateľným spôsobom, a aby mnohé regióny sveta netrpeli hladom.
Znovu sa musíme zaoberať kontrolou stavu SZP, aby sme zaistili, že budeme schopní reagovať na zmenenú situáciu. Toto bude mať na poľnohospodárov a ich rodiny horko-sladký účinok. Po celé roky boli zosmiešňovaní kvôli jazerom mlieka a horám masla. Kde sú teraz? Teraz je všetko preč. V Európe nám teraz zostali zásoby potravín len na 27 dní, ako nás pán Daul informoval dnes dopoludnia.
Áno, som presvedčený, že sa musíme zaoberať situáciou týkajúcou sa noriem pre geneticky modifikované organizmy. Nemôžeme už pred tým naďalej zatvárať oči. Prehnanou reguláciou vytlačujeme sami seba z trhu. Zaviedli sme pre našich poľnohospodárov také obmedzenia, že mnohí to jednoducho vzdali a odišli. Potrebujeme väčšiu produkciu, alebo dôjde ku katastrofe. Musíme podporovať našich poľnohospodárov, aby vyrábali väčšie množstvo potravín. Toto nikto nepredpovedal ani nikto nepredvídal, bez ohľadu na to, ako usilovne sa teraz mnohí snažia nazerať späť a hovoriť nám, že to predpovedali. Pravda je, že sme sa v tejto situácii jednoducho náhle ocitli. Teraz na ňu musíme reagovať.
Albert Deß
(DE) Pán predsedajúci, páni komisári, dámy a páni, rozprávky obvykle začínajú slovami "kde bolo tam bolo". Rád by som takto začal aj svoj prejav. Kde bolo tam bolo, bola raz jedna svetová obchodná organizácia nazývaná WTO, ktorá chcela vytvoriť celosvetovú rovnováhu medzi ponukou a dopytom prostredníctvom úplného voľného obchodu. Sľubovala ľuďom v najchudobnejších krajinách podstatné zvýšenie prosperity a ľuďom v bohatých krajinách lacné potraviny vďaka liberalizácii obchodu. Toto je rozprávka; skutočnosť je tak trochu iná.
Celosvetový voľný obchod v poľnohospodárstve nie je vhodný na trvalý boj proti globálnemu hladu a globálnej chudobe. Svetová banka a Svetová obchodná organizácia si toto musí uvedomovať. Celosvetový voľný obchod v poľnohospodárstve slúži len veľmi malému počtu poľnohospodárskych konglomerátov, ktoré vyvážajú potraviny z najchudobnejších krajín bez akéhokoľvek ohľadu na samotnú potravinovú situáciu. Proti chudobe nie je možné účinne bojovať za pomoci globálneho poľnohospodárskeho obchodu. Ľudia v chudobných regiónoch si už nemôžu dovoliť potraviny s vysokými výkupnými cenami a poľnohospodári vo vysoko rozvinutých oblastiach už nie sú schopní produkovať potraviny za nízke výkupné ceny, pretože to na tejto úrovni nie je ziskové. Obe skupiny sa stretávajú. Veľmi pochybujem, či pán Zoellick zo Svetovej banky, pán Lamy zo Svetovej obchodnej organizácie a - bohužiaľ to musím povedať - môj kolega pán Hökmark z mojej skupiny - chápu tieto súvislosti. Preto sa v blízkej budúcnosti na tejto situácii veľa toho nezmení.
Pokiaľ ide o výkupné ceny poľnohospodárskych produktov v Európe, v roku 1961 som dostal 26 centov za 1 kilogram obilia. Pred dvoma som dostal 8 centov. Preto nemôže byť výkupná cena príčinou vysokých cien potravín!
Mihael Brejc
(SL) Domnievam sa, že je potrebná zásadná reštrukturalizácia poľnohospodárskej politiky čo sa týka rôznych kvót, prídelov množstva, obmedzení a rôznych motivačných ponúk k neprodukovaniu potravín. Tiež ma zaujíma, koľko ornej pôdy sa nachádza v Európe a koľko ešte leží ladom. Plne súhlasím s výrokom vysloveným pánom Nicholsonom, že poľnohospodárska výroba v Európe by mala byť podporovaná a že by mali byť zvážené motivačné opatrenia k zastaveniu zníženia produkcie v poľnohospodárskom sektore. Mladí ľudia z tohto odboru odchádzajú, takže kto tam zostane, aby pôdu obrábal?
Skutočnosť, že neexistuje dostatok potravín, neznamená, že by mali byť otvorené dvere dokorán geneticky modifikovaným poľnohospodárskym produktom. Tiež si myslím, že musíme zrevidovať svoje očakávania, čo sa týka biopalív a že na domácich trhoch by sme mali skúmať, čím to je, že vysoké ceny vždy prinášajú tie najvyššie zisky veľkopredajniam. Stručne povedané, očakávam, že Európska komisia vypracuje okamžité opatrenia aj stratégiu pre túto novú situáciu.
Neil Parish
Pán predsedajúci, v súčasnosti čelíme situácii, do ktorej sme sa dostali, ani nevieme ako, pretože príliš dlho boli potraviny príliš lacné: ich cena bola nižšia než výrobné náklady. Pred tromi rokmi stála pšenica 90 EUR za tonu, čo bolo menej než výrobné náklady. Teraz stojí približne 270 EUR za tonu a jej produkcia je zisková.
Nie som až taký pesimista ako mnohí rečníci predo mnou, ktorí tu dnes hovorili, pretože pokiaľ trh platí za potraviny tu správnu cenu, potom budú potraviny produkované. Preto musíme tento trh uvoľniť. Európa dokáže produkovať potraviny: poľnohospodári v Európe si túžobne prajú mať možnosť produkovať potraviny, avšak 20 rokov sa im hovorilo, že je vo svete príliš mnoho potravín, a preto musí byť produkcia potravín znížená. Preto musíme použiť biotechnológiu, aby nám pomohla zvýšiť produkciu potravín, musíme znížiť byrokraciu a medzitým musíme pomôcť najchudobnejším ľuďom na svete prekonať túto krátkodobú krízu, pretože táto situácia je krátkodobou krízou. V krajinách ako je Zimbabwe v Afrike, ktorá sa nachádza pod nútenou správou, je krajinou ovládanou šialencom a jeho obyvatelia nebudú nikdy nakŕmení.
Bogdan Golik
(PL) Pán predsedajúci, toto je jedna z najdôležitejších rozpráv - z politického, ako aj z hospodárskeho hľadiska - tu v Parlamente, ako to vyplýva z výrokov tých, ktorí do nej dnes prispeli. Táto rozprava sa týka nielen nárastu cien potravín, ale aj smrti spôsobenej hladom. Dnešné hlasy v tejto sále a znepokojujúce analýzy hovoria o tom, že cena pšenice len za posledný rok stúpla o 130 %, cena sóje o 87 % a cena ryže o 74 % - to sú fakty. V posledných 30 rokoch sme ceny znížili, avšak to, čo sa stalo v priebehu posledného roka, vysiela všetky varovné signály.
Skutočnosť je nasledujúca: existuje celosvetový nedostatok potravín; existuje hladovanie - 850 miliónov ľudí trpí hladom. V desiatich alebo viacerých krajinách boli nepokoje a tieto nepokoje sa zhoršujú. Tropické pralesy sú vyrúbané v masovom meradle spoločne s amazonským dažďovým pralesom - inými slovami, prianie získať biopalivá prevažuje nad prianím znížiť hladovanie vo svete. V priebehu budúcich niekoľkých rokov bude existovať celosvetový schodok v objeme 200 miliónov ton obilia. Globálna inflácia vzrastie, bude naďalej pretrvávať nedostatok vody a spotrebitelia v Európe budú zo svojich peňaženiek vydávať o 30 - 40 % viac než pred rokom.
Čo by sme mali urobiť? Urýchlene zreformovať spoločnú poľnohospodársku politiku, lebo aj v Európe sú milióny poľnohospodárov, ktorí trpia núdzou, a zvolať medzinárodnú konferenciu pri prvej možnej príležitosti, ktorá príjme určité rozhodnutia a vyvodí určité závery z tejto debaty a tomto probléme.
Robert Sturdy
Pán predsedajúci, zasadám v tomto Parlamente od roku 1994 a musím povedať, že sa domnievam, že nikdy som tu nepočul toľko pokryteckých vyjadrení.
Ako povedal Jim Nicholson, pred rokmi sme boli kritizovaní za nadvýrobu potravín. Teraz sme kritizovaní, pretože ceny potravín dosiahli pravdepodobne svoju reálnu a skutočnú úroveň.
Čo s tým ale môžeme urobiť? Viete, pán komisár, je niečo, čo môžete urobiť, a mohli by ste to urobiť hneď zajtra, keby ste to skutočne chceli urobiť. Takže za prvé: zrušiť antidampingovú legislatívu týkajúcu sa najmä fosfátu a uhličitanu draselného a taktiež dusíka prichádzajúceho do Európskej únie a odchádzajúceho do zvyšku sveta.
Túto legislatívu zaviedol pán Mandelson a táto legislatíva spôsobuje obrovský problém, pretože na produkciu potravín potrebujete tri veci: slnko, vodu a taktiež dusík, fosfát a uhličitan draselný. Krajiny tretieho sveta nemôžu produkovať potraviny, pokiaľ ho nebudú môcť získať za prijateľnú cenu a v súčasnej dobe táto cena stúpla z približne 80 GBP za tonu na zhruba 500 GBP za tonu. Pokiaľ s tým niečo urobíte, pomôžete tým zvyšku sveta.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Pán predsedajúci, už niekoľko rokov tu v Európskej únii a v Svetovej obchodnej organizácii hovoríme o liberalizácii obchodu, čím myslíme na uľahčenie obchodu, v skutočnosti však uplatňujeme obmedzovanie poľnohospodárskej produkcie. V Európe, ale aj mimo nej obmedzujeme produkciu systematicky už značný čas.
Globálny nárast cien potravín je výsledkom nárastu výrobných nákladov, nákladov na energiu a palivo a hnojivo a nákladov na prácu. Nezabúdajme však, že už viac než pred rokom bola cena za barel nafty 70 USD, ziskovosť poľnohospodárskej produkcie bola iná a rovnako tak ziskovosť biopalív, zatiaľ čo dnes barel nafty stojí 115 USD. Biopalivá však nie sú príčinou krízy. Biopalivá predstavujú len 2 % poľnohospodárskej produkcie, takže sú na vine len čiastočne.
Vidím dnes mnoho obáv, strachu, dokonca aj tu v tejto sále, avšak náhle, nepremyslené kroky nepomôžu. Potrebujeme stabilnú poľnohospodársku politiku, avšak o stabilizáciu musíme usilovať nielen v poľnohospodárstve, ale aj na finančných trhoch. Nedostatočná kontrola finančných trhov vedie ku špekulatívnym rokovaniam a k vzniku nebezpečných situácií, najprv na trhu hypoték a potom aj na trhu potravín. Stabilizácia na finančných trhoch.
Janez Lenarčič
úradujúci predseda Rady. - (SL) Poslanec Európskeho parlamentu pán Dillen povedal, že v tejto situácii na trhu potravín, by sme nemali len zmierňovať symptómy, ale mali by sme vyliečiť celú chorobu. Aby sme to dosiahli, musíme stanoviť správnu diagnózu. Podľa môjho názoru toto bola veľmi užitočná debata, ktorá pomôže Rade pri stanovovaní diagnózy a pri nachádzaní správnych odpovedí a liečebných metód.
Aké sú však príčiny vzniknutej situácie na svetovom trhu potravín a dramatického nárastu cien potravín? Hlavnou príčinou je väčší dopyt. Ako tu už bolo zmienené, svetová populácia vzrástla, a veľká časť tejto populácie si zároveň zvýšila aj svoju životnú úroveň. Nikto pri tom nemá právo od nich očakávať, aby sa vrátili k svojej predchádzajúcej skromnej strave.
Ako vyriešiť tento veľký dopyt? Zvýšením ponuky. Rád by som sa zmienil o tom, že Rada už prijala určité opatrenia. Ako som sa už zmienil vo svojom úvodnom prejave, dočasným zrušením povinnosti vyňať pôdu z produkcie zaistíme, aby európsky poľnohospodári mohli produktívne využívať ďalších 10 % poľnohospodárskej pôdy. Význam tohto opatrenia taktiež jasne vyplýva z výroku predneseného Josephom Daulom o množstve pôdy v Európe, ktorá je v súčasnej dobe vyhradená pre biopalivá. Viac o tom poviem neskôr.
Rovnako sme zvýšili kvótu pre mlieko o 2%. To je len niekoľko málo opatrení, ktoré Rada prijala s cieľom zvýšiť ponuku. Okrem zvýšení ponuky v samotnej Európskej únii je samozrejme potrebné rokovať s cieľom zvýšiť produkciu potravín taktiež v iných častiach sveta, najmä v rozvojových krajinách.
Ďalšou príčinou je nákladnejšia výroba z dôvodu vyšších cien energie, okrem iného. Aby sme našli riešenie, musíme sa zaoberať intenzívnejším výskumom, racionalizáciou, novými technológiami a inovačnou produkciou v oblasti poľnohospodárstva.
Zmena klímy patrí rozhodne k ďalšej príčine. Dlhodobé suchá na území jedného z najväčších svetových producentov obilnín a ryže znížili výnosy tejto krajiny a jej príspevok k ponuke na svetovom trhu. Tu hľadá Európska únia odpovede, sleduje tým líniu, ktorá bola naznačená v balíku energetickej legislatívy, tá je v súčasnej dobe prerokúvaná a predsedníctvo pre ňu stanovilo pevný cieľ v zmysle usilovať o dosiahnutie dohody do konca tohto roku.
Teraz niekoľko slov k biopalivám. Nie je pochýb o tom, že je tu určitá súvislosť, avšak nie je možné tvrdiť, že je to jeden z hlavných dôvodov súčasnej situácie na trhu potravín. Napriek tomu svet zvažuje aj tento aspekt veľmi vážne. Z tohto dôvodu z iniciatívy slovinského predsedníctva bola nedávno založená ad hoc pracovná skupina, pričom jej hlavnou úlohou je vypracovať trvalé kritéria pre výrobu biopalív. Účelom týchto kritérií by bolo, aby výroba biopalív nenahrádzala produkciu potravín, a aby boli zohľadňované sociálne aspekty a sociálne dopady výroby biopalív a aby bola zachovaná biodiverzita. To je však len niekoľko málo slov k činnosti Rady a jej prístupu k tomuto závažnému problému.
Rád by som dodal ešte niečo iné. Kombinácia vysokých cien potravín a chudoby je tou najhoršou možnou kombináciou. Je to smrteľná kombinácia, ktorá spôsobuje nepokoje vo viacerých rozvojových krajinách; je to kombinácia, ktorá vedie k hladovaniu. Vzhľadom na to, že po určitý čas teraz budeme čeliť vysokým cenám potravín, musíme urobiť viac pre odstránenie chudoby a slovinské predsedníctvo vynaloží veľké úsilie, aby dosiahlo tento vytýčený cieľ. Podľa nášho názoru je jedným z dôležitých tém budúceho zasadnutia Európskej rady rozvojový cieľ tohto tisícročia. Pokrok Európy smerujúci k naplneniu týchto cieľov sa takmer zastavil. Radi by sme Európskej únii dodali čerstvý podnet k dosiahnutiu týchto cieľov a ako som sa už zmienil, podľa nášho názoru patrí toto k jedným z najvýznamnejších tém pre júnové zasadnutie Rady Európskej únie.
Ďakujem vám ešte raz za túto rozpravu. Opakujem, že som presvedčený, že pomôže Rade stanoviť správnu diagnózu a nájsť správne liečebné prostriedky.
Louis Michel
člen Komisie. - (FR) Pán predsedajúci, dámy a páni, vzhľadom na malé množstvo času, ktorý mám k dispozícii, by som chcel len v stručnosti odpovedať. Najskôr ale vyslovím pár kritických poznámok.
Pochopiteľne súhlasím s niektorými úvahami a poznámkami, ktoré tu zazneli, aj keď nie so všetkými, a skúsim sa zamerať na niektoré veci, ktoré by sa podľa mňa mali objasniť.
V prvom rade celkom súhlasím s tvrdením, že riešenie nemôže zaviesť len Európska únia, to je absolútne zjavné, až to bije do očí. Je jasné, že riešenie musia priniesť všetky veľké subjekty po celom svete a myslím si, že tento proces už začal.
Chcel by som však zdôrazniť, že to, čo tu bolo dnes povedané, je vynikajúce pre demokraciu a pre kontradiktórnu diskusiu. Počul som však aj ideologické a dosť formálne postoje, v jednom prípade aj extrémne radikálne. Ja to rešpektujem, nemám absolútne žiadne predsudky, ale pokiaľ existuje vec, ktorá z môjho pohľadu vedie k potravinovej kríze a neprinesie riešenie, tak to je obmedzená alebo krátkozraká rétorika. Nemyslím si, že to nám ponúkne riešenie, pretože problém má mnoho foriem a mnoho strán. Je tu celý rad odpovedí na celú škálu príčin, ako už povedal pán minister. Nie je tu len jedna príčina.
Vezmeme si napríklad biopalivá. Európska komisia vždy zdôrazňovala, ako je dôležité zaistiť, aby sa investície spojené s rozvojom biopalív premenili v hmatateľné účinky na zníženie chudoby, najmä v poľnohospodárskych oblastiach. Nikdy sme neodporúčali ani sme nehovorili, že by sa biopalivá mali pestovať všade. Plodiny na biopalivá možno pestovať tam, kde je jasná možnosť nadprodukcie. V krajinách, ktoré nie sú sebestačné, je pochopiteľne nebezpečné pestovať plodiny na biopalivá a celkovo sa to neodporúča. Riešenie preto nie je také jednoduché.
Chcel by som tiež povedať aj inú vec, ktorú skutočne nechápem. Počúvam poslancov Európskeho parlamentu, ktorí, ako si myslím, stále veria v efektívnosť, česť, hodnoty Európy a taktiež cítia určitú hrdosť na to, že sú Európania. Neustále ich počúvam sa ospravedlňovať a vyhovárať. To všetko vraj bola v podstate chyba Európy. S tým nesúhlasím. Niekto povedal, že Európa nemá rada rozvojové krajiny alebo im nepomáha.
Európa dnes predstavuje 56 % svetovej pomoci. Pokiaľ ide o potravinovú pomoc, Európa financuje výrobky na miestnych trhoch a nevyváža do rozvojových krajín poľnohospodárske prebytky. Musíme tiež prestať vykladať nezmysly o politickej zodpovednosti Európy. Ja osobne som dosť hrdý na to, čo Európa za posledných 50 rokov dosiahla, a urobila najmä aj pre rozvojové krajiny, a keď to nikto nepovie, myslím, že to nakoniec musím povedať ja.
Biopalivá: tejto otázke som sa už venoval. Pokiaľ ide o Svetovú obchodnú organizáciu, je jasné, že sa musí reformovať a že s ňou musíme počítať ďalej. Keby však neexistovala, kde by sme boli? Čo by bolo s chudobou vo svete? Svetová obchodná organizácia je prvou svetovou organizáciou, ktorá sa snaží vniesť do obchodných stykov nejaké etické zásady. Chcem to pripomenúť, pretože je predsa len príliš ľahké vyliať s vaničkou aj dieťa. Ide o ideologický predsudok, s ktorým by som rád skoncoval. Musíme sa správať rozumne.
Geneticky modifikované plodiny: tu pochopiteľne hovorím osobne, pretože na jednostranný pohľad na túto problematiku sa nazerá s veľkou nevôľou. Osobne nepatrím medzi tých, ktorí si myslia, že táto otázka je už vyriešená. A povedať len tak, že geneticky upravené plodiny sú zlé, znamená ideologický predsudok. Je to forma scientizmu, forma improvizovaného scientizmu. Verím, že nie je nič zlé na tom, keď sa bude pokračovať vo výskumoch, aby sme sa pokúsili zaistiť potravinovú sebestačnosť, najmä v chudobných krajinách. Je to intelektuálne racionálne. Robiť opak intelektuálne racionálneho nie je, nesvedčí to o nepredpojatosti. Myslím, že aj to je dôležité povedať.
Nebudem sa, pán Hutchinson, vracať k tomu, ako ustavične opakujete to isté o dohodách o hospodárskom partnerstve, pretože k vám prechovávam veľký obdiv a veľkú úctu. Chcete, aby som vám povedal, že súhlasím s dohodami o hospodárskom partnerstve pre vytvorenie regionálnych trhov, a to preto, že sa domnievam, že pre riešenie otázky zaistenia potravín sú dohody o hospodárskom partnerstve pravdepodobne súčasťou riešenia, pretože keď nebudete mať hospodársky integrované regionálne trhy, nedáte rozvojovým krajinám možnosť využívať výhody globalizácie? To je moja odpoveď. Nesúhlasíme vzájomne, vlastne si myslím, že nikdy spolu v tomto bode súhlasiť nebudeme, ale napriek tomu verím, že je dôležité, aby som vám svoj postoj pripomenuli.
Počul som tu hovoriť o kapitalistickom barbarstve. Pravdupovediac, neviem, čo to je. Kapitalizmus je podľa môjho názoru hospodársky mechanizmus, ktorý, pokiaľ nepreukáže opak, priniesol viac pozitívneho než ktorýkoľvek iný systém. Pochopiteľne, tak ako som už mnohokrát povedal, nie som do kapitalizmu zamilovaný. Kapitalizmus nie je predmetom mojej náklonnosti, je to jednoducho len prostriedok.
Inak často a rád rozlišujem medzi kapitalizmom a liberalizmom. Moji socialistickí priatelia si to často pletú, ale nie je to celkom zhodné. Musím napriek tomu povedať nasledovné. Nech je kapitalizmus prostriedok, nič viac. Súhlasím s tým, že tržné hospodárstvo a kapitalizmus nemôžu nikdy byť poctivé, pokiaľ nebude existovať vláda, ktorá vytvorí pravidlá, vynúti si ich dodržiavanie a bude správne a spravodlivo rozdeľovať vytvorené bohatstvo, nezostávajme však prosím pri ideologickom zjednodušovaní, pretože potom túto krízu nevyriešime. Myslím, že je nutné to povedať.
To som chcel v stručnosti k tejto téme povedať. Táto téma nie je uzavretá. Na obidvoch stranách Parlamentu som počul platné a dôležité poznámky. Ako povedal pán minister, musíme v diskusii pokračovať, ale v bezprostrednej blízkosti pred nami stojí jedna naliehavá otázka. Tou je pomoc Svetovému potravinovému programu získať prostriedky na zabránenie bezprostrednej potravinovej katastrofy. Druhou prioritou, v strednodobej perspektíve, je masívna pomoc rozvojovým krajinám, ktoré nie sú sebestačné, aby svoju produkciu zvýšili. Chcel by som však povedať, keď počujem všetkých tých ktorí, čo by chceli zavádzať zákony a pravidlá, že by som rád vedel, či je skutočne nutné tržné hospodárstvo riadiť
Musím však pripomenúť, že naše poľnohospodárstvo je jedným z mála hospodárskych odvetví, ktoré bolo predmetom mnohých nariadení a dokonca by som povedal, improvizovaného systému riadeného hospodárstva. Regulované hospodárstvo, keď nie je improvizované, môže priniesť výsledky, ale improvizované hospodárstvo v štýle stop and go je tak trochu nebezpečné. Pokiaľ účinky tejto politiky v poľnohospodárskom odvetví neboli celkom presvedčivé, potom je možné sa pýtať, či a ako bolo pred chvíľou povedané, to nie je preto, že tu bolo príliš mnoho improvizovaného regulovaného hospodárstva namiesto prirodzenej globalizácie.
Nie som zástanca globalizácie, len hovorím, že existuje a nemôžeme ju obmedzovať. Takže pravidlá nie je možné nastaviť, prostredníctvom Svetovej obchodnej organizácie, prostredníctvom Spojených národov, prostredníctvom celého množstva medzinárodných orgánov, to áno, ale povedať, že by sme mohli zo dňa na deň na všetko vydať zákony, a vyriešiť tak všetky prípady zneužitia systému pomocou pravidiel, ktoré nemáte právo stanovovať, to skutočne neviem, ako by sa to dalo urobiť.
Ja si taktiež prajem byť pragmatikom. Takže nasadíme všetky páky, a už sme to aj urobili, na zvýšenie produktivity v rozvojových krajinách; to sa mi zdá ako jediné skutočné riešenie boja proti tomuto javu a pripúšťam, že som voči nemu bol najprv kritický. Chcel som skutočne zvýšiť povedomie, pretože keď sa nič neurobí, dôjde k humanitárnej katastrofe, k potravinovému tsunami s konfliktmi a skutočne nezvládnuteľným situáciám.
Ďakujem vám za túto rozpravu. Myslím, že k tejto téme sa ešte vrátime. Bola nesmierne prínosná a zaujímavá. Ja si z nej berie tie najlepšie argumenty z obidvoch strán, a tie sa pokúsim využiť pri hájení tejto veci, ktorá zostáva koniec koncov stále vecou spoločnou.
(potlesk)
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa bude konať počas májového zasadnutia v Štrasburgu.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
písomne. - (PL) Moja krajina, Poľsko, ktoré zastupujem tu na fóre Európskeho parlamentu, by mohla byť väčším producentom poľnohospodárskych produktov, a to zdravších než sú výrobky teraz produkované na Západe. Kvôli chybám, ktorých sa naši vyjednávači dopustili pri našom vstupe do EÚ, sme boli kvôli povinným limitom nútení prijať významné obmedzenia poľskej poľnohospodárskej výroby. Táto politika umelého obmedzovania potravinárskej produkcie má v súčasnosti drastické dôsledky pre celú Európu. Najbolestnejšie dôsledky zvýšenia cien potravín a hyperinflácie cien energií pociťujú dôchodcovia. Oblasť chudobných oblastí v Európe sa desivo zväčšuje a postihuje stále väčšie množstvo ľudí, najmä rodín s malými deťmi, ktoré majú v súčasnosti problém prežiť z jedného mesiaca na druhý.
V nových členských štátoch vrátane Poľska je mnoho pozemkov, ktoré neboli nikdy obhospodarované. S ich využitím by priemysel mohol napríklad začať vyrábať biopalivá, ktoré majú významný vplyv na súčasný nárast cien potravín. Vyžaduje si to však radikálnu zmenu prístupu úradníkov Európskej komisie k problému a rovnako tiež prijatie okamžitých krokov na využitie výrobného potenciálu nových členských krajín.
Ilda Figueiredo  
písomne. - (PT) Príčiny zvýšenia cien potravín v Európskej únii a v rozvojových krajinách sa líšia, ale nemôžeme ignorovať príspevok spoločnej poľnohospodárskej politiky a poľnohospodárstva, ktoré sa obrátilo k výrobe biopalív.
Na tento problém poukázalo niekoľko subjektov. Napríklad vedecký výbor Európskej environmentálnej agentúry prehlásil, že sa domnieva, že by EÚ mohla odložiť svoj cieľ 10 % používania biopalív v roku 2020. Dokonca aj riaditeľ Svetovej banky hovoril o krajinách, ktoré čelia nedostatku potravín, a vyzval výrobcov surovín pre biopalivá, aby ich pestovanie dočasne prerušili. Samotná Organizácia pre výživu a poľnohospodárstvo vydala varovanie ohľadom nepokojov vyvolaných nedostatkom potravín. V dôsledku nedostatku potravín došlo v mnohých afrických a ázijských krajinách k demonštráciám a závažnému sociálnemu napätiu. Zvláštny spravodajca OSN pre právo na potraviny Jean Ziegler povedal, že masová výroba biopalív je kvôli svojmu vplyvu na celosvetové ceny potravín zločinom proti ľudskosti.
Je preto o to viac zarážajúce, že Európska komisia potvrdila, že bude trvať na cieli 10 % palív používaných v cestnej doprave, vyrobených z biomasy alebo rastlinných olejov.
Silvia-Adriana Ţicău  
písomne. - (RO) Podľa Eurostatu sa v roku 2007 reálne ceny poľnohospodárskych produktov v Únii zvýšili o 5 % v porovnaní s rokom 2006 a najväčší nárast o 15,8 % bol zaznamenaný v Rumunsku.
V Európe vzrástli ceny mlieka a hydiny o 7,8 % a najväčší nárast cien poľnohospodárskych výrobkov bol zaznamenaný pri obilninách (45,4 %) a krmovinách (11,5 %). Aj v tomto prípade zaznamenalo najväčší nárast (29,2 %) Rumunsko.
V minulom roku vzrástli v Európe výrobné ceny poľnohospodárskych výrobkov o 4,6 %, zatiaľ čo výrobné náklady sa zvýšili o 5,3 % a úroveň dotácií poklesla o 3,1 %. V nových členských krajinách sa dramaticky zvýšili náklady poľnohospodárskych výrobcov, ale dotácie sú veľmi nízke. Najväčší pokles príjmov na poľnohospodárov bol zaznamenaný v Bulharsku (- 18,6 %) a v Rumunsku (- 16,1 %). Kvôli nízkej hodnote, nevyplácaniu poľnohospodárskych dotácií a ťažkému prístupu k poľnohospodárskym pôžičkám je nemožné zaviesť poľnohospodárske technológie a hektárové výnosy sú veľmi nízke.
Konkurencia pri používaní poľnohospodárskej pôdy prispieva tiež k zvýšeniu cien potravinových výrobkov a plocha určená na biopalivové plodiny sa v roku 2007 zvýšila o 13,6 % v porovnaní s rokom 2006 a o 31,5 % v porovnaní s obdobím 2002 - 2006.
Iuliu Winkler  
písomne. - (RO) Najnovší vývoj na svetových trhoch s poľnohospodárskymi výrobkami viedol k situácii, na ktorú bolo pripravených len niekoľko málo vlád. Kvôli dramatickému nárastu cien, najmä pri základných obilninách, hrozí hladovanie miliónom ľudí.
Na túto novú skutočnosť by mali vlády jednotlivých štátov a európske inštitúcie reagovať.
Táto nová úroveň poľnohospodárskych cien predstavuje nové možnosti pre výrobcov vrátane výrobcov v nových členských štátoch EÚ. V Rumunsku žije 40 % obyvateľov vo vidieckom prostredí, mnohí z nich sú poľnohospodárski výrobcovia.
Nové skutočnosti na trhoch s poľnohospodárskymi výrobkami pre nich predstavujú šancu, ako zlepšiť svoje hospodárske výsledky a implicitne zvýšiť svoju životnú úroveň.
Poľnohospodárstvo bohužiaľ reaguje na zmeny cien na svetových trhoch veľmi pomaly. Malí výrobcovia bojujú so zložitou byrokraciou a pri vyjednávaní nákupných zmlúv sú v porovnaní s veľkými predajnými reťazcami s dominantným postavením na trhu znevýhodnení.
EÚ by mala malých poľnohospodárskych výrobcov podporovať, aby mohli ťažiť z vyšších príjmov zo svojej práce. Mal by byť uľahčený prístup malých poľnohospodárskych výrobcov na trhy a celosvetoví predajcovia by mali byť podriadení transparentným pravidlám, ktoré by mali zabrániť protikonkurenčnej politike.
