Vzťahy EÚ a Ruska (rozprava)
Predsedajúci
Prvým bodom programu sú vyhlásenia Rady a Komisie o vzťahoch EÚ a Ruska.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komisie. - Vážený pán predsedajúci, vzťah Európskej únie s Ruskom patrí k najnáročnejším vzťahom súčasnosti. Na jednej strane vidíme komplexnú sieť spoločných aktivít a vzájomne prepojených záujmov. Na druhej strane vidíme pozadie udalostí v Gruzínsku.
Európska rada požiadala o preskúmanie vzťahov EÚ a Ruska a táto reflexia prebieha v kontexte udalostí, ktoré vrhajú tieň na vzťahy medzi EÚ a Ruskom. Porušenie územnej celistvosti Gruzínska použitím sily a jednostranné uznanie Abcházska a Južného Osetska Ruskom je i naďalej neprijateľné a nemôžeme zastávať rovnaké zásady zahraničnej politiky, aké nedávno Moskva vyjadrila, ku ktorým patrí aj opätovné nastolenie sfér vplyvu.
V prebiehajúcom preskúmaní teda musí dôjsť skôr k triezvemu posúdeniu vlastných záujmov EÚ v tomto vzťahu. Hospodárske a obchodné vzťahy medzi Európskou úniou a Ruskom sú zároveň silné a neustále sa upevňujú. Rusko sa už stalo naším tretím najdôležitejším obchodným partnerom a rast sa každým rokom zvyšuje o 20 %. Hlavným činiteľom je energetika, ale enormný nárast vidieť aj v službách.
Rusko s nedávnou vysokou mierou rastu a vznikajúcou strednou triedou je významným vznikajúcim trhom priamo pred našimi dverami, ktorý ponúka príležitosti pre európske podniky, nehľadiac na dosahy súčasnej finančnej krízy. Európska únia je hlavným investorom v Rusku, ktorý predstavuje 80 % súhrnných zahraničných investícií. Značná časť ruských zahraničných rezerv je v eurách, čím sa Rusko stáva jedným z najväčších držiteľov aktív denominovaných v eurách na svete.
Vzhľadom na všetky tieto dôvody máme záujem na nepretržitom raste ruskej ekonomiky a na podpore ruského úsilia o modernizáciu vrátane rozvoja skutočne nezávislého súdnictva, ktoré by bolo schopné zabezpečiť presadzovanie zmlúv. To je v súlade s dôrazom, ktorý prezident Medvedev kladie na dôležitosť právneho štátu v Rusku.
Kľúčovým prvkom nášho vzťahu je bezpečnosť dodávok energií a dopyt po energiách. Členské štáty EÚ sú hlavnými odberateľmi ruských energetických produktov a nie je pravdepodobné, že by sa to z krátkodobého alebo strednodobého hľadiska zmenilo.
Tento vzťah je založený na vzájomnej, nie jednostrannej závislosti. Vývoz do Európskej únie výrazne prispieva k ohromnému rastu, ktorý Rusko dosahuje v posledných piatich až šiestich rokoch. Stále však treba veľa urobiť pri vybudovaní skutočného energetického partnerstva na základe zásad zakotvených v Zmluve o energetickej charte, a to konkrétne transparentnosti, reciprocity a nediskriminácie.
Ešte dôležitejšie je, že Rusko je kľúčový geopolitický hráč, ktorého konštruktívne zapojenie do medzinárodných záležitostí je nevyhnutnou podmienkou efektívneho medzinárodného spoločenstva. Preto sa angažujeme v Iráne, na Blízkom východe, v Afganistane, na Balkáne a inde, ako aj na multilaterálnych fórach. Spoločný záujem máme aj pri presadzovaní nešírenia zbraní hromadného ničenia. Spolupráca vo všetkých týchto oblastiach nie je vždy ľahká, ale musíme pokračovať. Väčšia spolupráca v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti pomáha riešiť hrozby, ktoré predstavuje napríklad problém terorizmu alebo organizovaného zločinu.
Prostredníctvom dialógu, ktorý sme vybudovali, môžeme rokovať o takých oblastiach, akými sú napríklad ľudské práva. Dnes v Paríži prebiehajú konzultácie. Rusku znova pripomenieme jeho záväzky ako člena Rady Európy a organizácie OBSE, najmä čo sa týka slobody tlače a udalostí prebiehajúcich napríklad v Ingušsku, ako aj iných otázok ľudských práv.
Pre nás je to jednoznačné: Európa presadzuje hodnoty a vytvorila normy medzinárodného správania, ktorými sa za všetkých okolností riadime. Patrí k nim rešpektovanie územnej celistvosti a mierové riešenie sporov. Európska rada s uspokojením zaznamenala, že ruské jednotky sa stiahli z oblastí pri Južnom Osetsku a Abcházsku, čo je podstatným krokom k uplatňovaniu šesťbodového plánu. Minulý týždeň sa začali rokovania v Ženeve, čo je ďalším významným krokom vpred. Samozrejme, stále však toho treba veľa urobiť.
Zajtra organizujem konferenciu darcov pre Gruzínsko, ktorá má mobilizovať financie na reštrukturalizáciu poškodenej infraštruktúry a opätovné začlenenie osôb vysídlených v rámci krajiny, ako aj urýchliť hospodársku obnovu Gruzínska po konflikte. V spolupráci s Parlamentom plánujem na tento účel venovať až 500 miliónov EUR a rada by som vyjadrila vďaku predsedom Výboru pre rozpočet a Výboru pre zahraničné veci, ktorí mi písomne vyjadrili svoju podporu pre tento prístup.
Preskúmanie vzťahov EÚ a Ruska s Európskou radou podľa požiadavky bude predstavovať celkový pohľad na mnohé aspekty tohto vzťahu, počínajúc našou snahou o podporu vstupu Ruska do Svetovej obchodnej organizácie, až po uľahčenie vízového režimu, colnú spoluprácu, vzdelávacie výmenné pobyty a spoluprácu pri vedeckom výskume. Toto preskúmanie by nás malo usmerniť pri všetkých našich súčasných a pozastavených aktivitách s Ruskom. Rokovať by sa o ňom malo na ďalšej Rade pre všeobecné záležitosti 10. novembra 2008, kde - dúfam - dokážeme nájsť spoločnú reč, pokiaľ ide o rokovania o novej zmluve medzi EÚ a Ruskom.
Hovorím to preto, lebo nepoznám lepší spôsob, ako presadzovať naše vlastné záujmy a zabezpečiť, aby naše obavy boli vypočuté. Na druhej strane sa nesmieme správať, akoby sa nič nestalo. Vo všetkom, čo robíme, musíme zabezpečiť a dať jasne najavo, že naše ciele posudzujeme veľmi jednoznačne a zaručíme, že EÚ si bude jednotne stáť za týmito cieľmi.
Azda je príhodné, že túto rozpravu vedieme dnes, v predvečer zajtrajšej medzinárodnej konferencie darcov, ktorej budem - ako som spomínala - predsedať spolu so Svetovou bankou a súčasným a budúcim francúzskym a českým predsedníctvom.
Európska únia bude i naďalej zastávať svoju rolu tak, ako ju zohrávame v celej tejto kríze - rolu konštruktívneho spoľahlivého partnera, ktorý sa riadi svojimi hodnotami a rozhodne prispieva k stabilite a mieru.
Jean-Pierre Jouyet
úradujúci predseda Rady. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, v prvom rade by som chcel požiadať, aby ste ma ospravedlnili, a poďakovať sa pani Ferrerovej-Waldnerovej za to, že mala prejav predo mnou, pretože som sa práve vrátil z konferencie predsedov výborov. Rokovanie trvalo dlhšie, než sa očakávalo, kvôli tejto predpoludňajšej rozprave, keď úradujúci predseda Rady dostal slovo a prebiehalo hlasovanie. Prijmite teda moje ospravedlnenie.
Ako podotkla pani Ferrerová-Waldnerová, vo vzťahoch medzi EÚ a Ruskom sa nachádzame prakticky na križovatke, a to najmä po gruzínskom konflikte. Po mimoriadnom zasadnutí Európskej rady z 1. septembra o tom Rada rokovala 13. októbra, ako povedala pani Ferrerová-Waldnerová. Rada sa vtedy vyjadrila, že po nasadení nezávislej civilnej pozorovateľskej misie Európskej únie v Gruzínsku sa jednotky stiahli z oblastí pri Južnom Osetsku a Abcházsku. To predstavovalo zásadný ďalší krok k uplatňovaniu dohôd z 12. augusta a 8. septembra, ktorých uzavretie sprostredkovala Európska únia a ktoré sa týkali nezávislosti, suverenity a územnej celistvosti Gruzínska - ako som už niekoľkokrát mal príležitosť povedať vášmu Výboru pre zahraničné veci.
Európska únia bude i naďalej apelovať na strany, aby plnili svoje záväzky v rámci rokovaní stanovených v dohodách z 12. augusta a 8. septembra tohto roku.
Určite viete, že tieto rokovania sa začali 15. októbra v Ženeve pod záštitou Európskej únie, Organizácie Spojených národov a OBSE. Na prípravu týchto rokovaní a ich uskutočnenie máme osobitného predstaviteľa pre krízu v Gruzínsku Pierra Morela, ktorý robí vynikajúcu prácu. Prvá schôdza, ktorá sa konala 15. októbra, umožnila priame stretnutie zapojených strán.
Samozrejme, to všetko potrvá istý čas. Ide o zdĺhavý proces - ale keď si pripomenieme, čo všetko tvorí obvyklé mierové procesy, lebo si pamätáme situáciu na Balkáne, už len skutočnosť, že sa konala schôdza, ktorá umožnila priame stretnutie všetkých strán, znamená veľký medzník, hoci vieme, že táto cesta bude určite dlhá, ako som povedal.
Ďalšia schôdza v rámci tohto procesu sa bude konať v Ženeve 18. novembra. Dúfame, že záväzkom strán bude nájsť pragmatické riešenie, ako pokračovať v rokovaniach, ktoré by umožnili venovať sa všetkým nedoriešeným veciam, najmä zaisteniu bezpečnosti a stability aj v hornej časti Kodorského údolia a v regióne Achalgori, a samozrejme aj urgentnej záležitosti - vysídlencom.
Únia je odhodlaná dodržať svoj záväzok vyriešiť konflikty v Gruzínsku a dosiahnuť celkové urovnanie na základe zásad medzinárodného práva.
Všeobecnejšie povedané, v súčasnosti Európska rada požiadala Komisiu a Radu o úplné a dôkladné posúdenie vzťahov medzi EÚ a Ruskom pre ďalší samit naplánovaný na 14. novembra. Ako dnes predpoludním povedal úradujúci predseda Rady prezident Sarkozy, je nevyhnutné hovoriť s Ruskom, čo je aj v našom záujme, pretože vzťahy s Ruskom sú také dôležité.
Pani Ferrerová-Waldnerová nám pripomenula, že ide o zásadné partnerstvo: Európska únia a Rusko sú od seba vzájomne závislé a prostredníctvom dialógu možno evidentne zabezpečiť aj zlepšenie situácie, čo sa týka dodržiavania ľudských práv v Rusku a v regióne. Je v našom záujme apelovať na Rusko, aby spolupracovalo, čo potrebujú obe strany.
Pripomenul by som, že Rusko potrebujeme, aby sme mohli čeliť globálnym problémom, napríklad boju proti terorizmu, zmene klímy alebo šíreniu zbraní hromadného ničenia. Európska únia sa takto rozhodla a sme presvedčení, že toto rozhodnutie je v záujme Ruska, a preto si úprimne želáme, aby tento dialóg pokračoval.
Nadchádzajúci samit dňa 14. novembra bude príležitosťou preskúmať rôzne aspekty tohto vzťahu, ktorý musíme mať s Ruskom. Musíme sa konštruktívne zapojiť a zistiť, či Rusko predpokladá využiť tento dialóg v plnej miere. V tomto dialógu by sme však mali pokračovať, ako dnes predpoludním naznačil úradujúci predseda Rady, bez upustenia od základných princípov, ktoré tvoria samotnú podstatu európskej integrácie.
Dialóg s Ruskom môže byť založený len na dodržiavaní suverenity štátov, zásad právneho štátu a spoločných pravidiel. Vstup Ruska do takej organizácie, akou je Svetová obchodná organizácia, je v tomto kontexte naším spoločným záujmom. Skutočne by to umožnilo vyriešiť mnoho diskutabilných otázok, ktoré sa týkajú niekoľkých členských štátov.
Mám na mysli zákon o vývoze dreva a zdanenie preletu nad Sibírou. V súlade s rokovaniami, ktoré prebehli dnes predpoludním, sa domnievame, že dôležitý je aj náš záväzok voči užším hospodárskym a obchodným vzťahom s Ruskom. Aj tu musíme mať s Ruskom istú zónu, ktorá bude na hospodárskej a obchodnej úrovni jasnejšie definovaná, a pokiaľ je to možné, musíme prispievať k vytváraniu spoločného hospodárskeho priestoru pre Európsku úniu a Rusko.
V tomto smere budeme Rusku pochopiteľne i naďalej zdôrazňovať význam transparentnosti, reciprocity a nediskriminácie v oblasti energetiky. To platí aj v širšom zmysle vo veci investícií, keďže európske spoločnosti pôsobiace v Rusku musia často čeliť reálnym problémom, na ktoré v súčasnosti neexistuje uspokojivé riešenie.
Taktiež je zrejmé, že na samite by sme mali s Ruskom hovoriť aj o vplyve finančnej krízy. Ide o novú otázku, dôležitú pre Európsku úniu. Dôležitá je aj pre Rusko, pre investičné politiky a obchodné politiky medzi EÚ a Ruskom.
Ako som už spomenul, zopakujeme aj naše obavy, čo sa týka plnenia záväzkov v oblasti ľudských práv, demokracie a právneho štátu. Na medzinárodnej úrovni sa budeme venovať všetkým otázkam spolupráce v súvislosti s naším spoločným susedstvom, ako aj aktuálnej problematike po konflikte v Gruzínsku. Dotkneme sa však aj medzinárodných otázok vzájomného záujmu, napríklad Blízkeho východu, Iránu a Afganistanu.
Na záver by som chcel povedať, že v našom záujme je pokračovať v dialógu s Ruskom, ba priam ho posilniť. Podľa nášho názoru ide o jediný hlas, ktorý Rusku umožní napredovať a zabezpečí nám budúcnosť založenú na hodnotách, ktoré sú nám čoraz viac spoločné. Z udalostí v Gruzínsku si musíme vziať ponaučenie a musíme sa snažiť rozvíjať konštruktívne, vyvážené vzťahy s Ruskom a snažiť sa o vybudovanie dlhodobého strategického partnerstva s touto krajinou. Gruzínsky konflikt nás nesmie odradiť od tohto cieľa. Práve naopak, musí ho posilniť v kontexte toho, čo - opakujem - predstavuje identita Európskej únie voči iným partnerom, ktorí vo vzťahu k Rusku nemajú vždy rovnaké záujmy ako my.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Vážený pán predsedajúci, svoj prejav by som chcel začať odcitovaním pár slov, ktoré uviedol úradujúci predseda Rady pán Sarkozy v dnešnej predpoludňajšej rozprave. Povedal, že Európska únia nemôže byť komplicom v novej studenej vojne a že nesmie nezodpovedne živiť narastajúce napätie vedúce ku kríze medzi nami a Ruskom. Na Rusko sa v podstate nalieha, aby bolo pozitívnym a konštruktívnym partnerom Európskej únie vzhľadom na jeho strategický význam, prírodné zdroje, vojenskú a jadrovú silu, objem nášho obchodu s Ruskom - ako pripomenula pani komisárka, a jednoducho aj pre to, že je hlavným dodávateľom energií pre EÚ.
My sme však vznikli nielen ako hospodárska a obchodná únia, ale aj ako únia hodnôt. Tieto hodnoty si preto nemôžeme vyberať a voliť podľa toho, kto je najmocnejší alebo najdôležitejší.
Som presvedčený, že hodnoty ako sloboda, dodržiavanie demokratických hodnôt, ľudských práv, zvrchovanosti a územnej celistvosti štátov sú hodnoty, ktoré treba brať do úvahy. Nemôžeme odvrátiť zrak a tváriť sa, že toto leto sa nič nestalo, keď sme v podstate boli svedkami invázie a následnej násilnej okupácie zvrchovaného štátu.
Musíme posilniť našu susedskú politiku a držať sa hodnôt, ktoré obhajujeme.
Ešte sa musí udiať veľa vecí: hodnotenie, ktoré vykonáva európska komisárka a jej útvary v Komisii, ženevské rokovania, konferencia darcov, ktorá sa bude konať tento týždeň v Bruseli - to všetko je podľa môjho názoru dôležité.
Na záver by som ešte raz citoval úradujúceho predsedu Rady, ktorý povedal, že Európska únia musí hovoriť jedným pevným hlasom. Nedokážeme hovoriť jedným pevným hlasom - v podstate budeme dávať najavo známky slabosti, ak na ďalšom samite, ktorý sa bude konať 14. novembra v Nice, Európska únia začne rokovania s cieľom uzavrieť dohodu alebo partnerstvo s Ruskom bez toho, aby táto krajina v plnej miere spĺňala alebo dodržiavala dohody, ktoré 12. augusta a 8. septembra podpísala s Európskou úniou.
Jan Marinus Wiersma
v mene skupiny PSE. - (NL) Vážený pán predsedajúci, podobne ako pán Salafranca by som rád nadviazal na slová pána prezidenta Sarkozyho z dnešného predpoludnia: problémy s Ruskom sa musíme snažiť riešiť formou dialógu a nie konfrontácie. V Európe sa musíme usilovať o vytvorenie vzťahov na základe partnerstva, ale aj na základe princípu rovnosti partnerov, pochopiteľne nezabúdajúc na vyslovenie kritiky, ak to bude potrebné.
V tejto súvislosti musíme hľadať riešenia problémov okolo Gruzínska a musíme spolupracovať s Ruskom pri množstve zásadných otázok, ktoré už boli spomenuté, pri medzinárodných otázkach, ako napríklad budúcnosti režimu nešírenia zbraní hromadného ničenia, problémov s Iránom či nadväznosti na Kjóto. Naše vlastné ambície v oblasti životného prostredia nemôžu uspieť, ak o nich nedosiahneme dohodu s inými kľúčovými partnermi vo svete.
O spoluprácu s Ruskom sa musíme usilovať aj v súvislosti s finančnou krízou a úlohou Ruska v skupine G8. Finančná kríza nám zasa ukázala, ako veľmi závisíme od Ruska, ale aj to, ako Rusko závisí od medzinárodnej ekonomiky. To, že svet sa kompletne zmenil v porovnaní s obdobím pred 30 či 40 rokmi, je ďalším dôvodom, že návrat k taktike studenej vojny neprichádza do úvahy.
Po druhé, chceli by sme zatlieskať konaniu francúzskeho predsedníctva a jednomyseľnosti Únie pri riešení konfliktu okolo Gruzínska. Je mimoriadne dôležité, aby sme si túto jednomyseľnosť zachovali aj v nadchádzajúcich týždňoch a mesiacoch. Obzvlášť dôležité je to pri rokovaniach, ktoré sa začali v Ženeve a budú pokračovať v novembri. Pochopiteľne, nedošlo k okamžitej dohode s návodom na riešenie gruzínskej otázky.
Riešenie tejto otázky môže byť v podstate veľmi ťažké, pretože medzi nami a Ruskom existuje zásadný rozdiel v názoroch. Podľa nášho názoru by sa mala zachovať územná celistvosť Gruzínska a skutočnosť, že Južné Osetsko a Abcházsko boli uznané za nezávislé štáty, je pre nás neprijateľná. Rokovania o týchto veciach nebudú ľahké.
V tomto smere môže byť dôležité pripomenúť si potrebu širšej rozpravy o bezpečnostných štruktúrach a predpisoch vytvorených v mene Helsinského procesu aj v Európe. Rusi dali návrh na ich zmenu a zlepšenie, ale aj Rada a Komisia by sa nad tým mohli trochu zamyslieť.
V rámci tejto diskusie je dôležité, aby sa Rusku jednoznačne povedalo, že sa nechceme hádať o sférach vplyvu a že ich neakceptujeme, a to ani v regiónoch, ktoré majú spoločné hranice s Ruskom aj s Európskou úniou. Neprikláňam sa k rozširovaniu NATO v tomto smere.
Prikláňam sa však k aktívnej politike EÚ, ktorá by zaručila nezávislosť krajín, ako napríklad Ukrajiny, Gruzínska a Moldavska, a dúfam, že návrhy, ktoré Komisia túto jeseň predloží k Východnému partnerstvu, pomôžu posilniť väzby s predmetnými susednými krajinami, aby sme im pomohli zaručiť ich rozvoj a vlastnú nezávislosť.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
v mene skupiny ALDE. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pán Jouyet, pani Ferrerová-Waldnerová, ak môžem, v prvom rade by som vám rada odporučila dobrú knihu na vianočné sviatky: vynikajúci životopis grófky de Ségur. Dozviete sa, že skutočné meno grófky de Ségur bolo Sophie Rostopčinová - áno, Rostopčinová - a že jej otec bol muž, ktorý zastavil vpád cisára Napoleona do Ruska. V knihe je výborný opis, ako sa to stalo. Niektoré ponaučenia, ktoré si z toho môžeme vziať, platia aj dnes. V každom prípade, toto bol len úvod.
V prvom rade by som chcela vysvetliť, že keď som dnes predpoludním dostala slovo, nechcela som nijako naznačiť, že samit EÚ - Moskva by sa nemal konať. Samozrejme, že nie. Musí sa konať. Keďže som mala len minútu a pol, zrejme som sa nevyjadrila jasne. Chcela som povedať, že zo záverov Rady som vydedukovala, že už sa rozhodla konať, opätovne otvoriť rokovania o partnerstve, rokovania o asociačnej zmluve, a že nech sa stane čokoľvek, nezáleží na tom, ako sa vyvinie samit zo 14. novembra, ktorý bude zrejme náročný, pretože rozhovory by sa v každom prípade obnovili, a že hodnotenie Komisie a Rady by sa prirodzene bralo do úvahy a to je správne. V podstate som chcela, aby sa táto vec trošku lepšie vysvetlila.
Takže neviem, či ma pán Sarkozy pochopil zle úmyselne alebo nie. V každom prípade mi neodpovedal, ale odpoveď by som ocenila, pán Jouyet, pretože osobne by ma mrzelo, keby sa už rozhodlo o opätovnom otvorení rokovaní v každom prípade. Dialóg s Ruskom plne podporujem. Je jasné, že ide o veľkú krajinu. Je to veľká krajina, veľmi hrdá a veľká krajina, ktorá neprejavuje veľa súcitu a podľa môjho názoru nemá rada, keď sa iní stavajú do polohy slabého.
Takže ak už sa prípadne rozhodlo - nech je to akokoľvek - o opätovnom začatí rokovaní, a to už pred konaním samitu, nesvedčí to o najlepších diplomatických schopnostiach. Už mi aj tak uplynul čas, takže len dúfam, pán Jouyet, že mi tak či onak dáte jednoznačnú odpoveď, za čo budem veľmi vďačná.
Bart Staes
Vážený pán predsedajúci, pán Jouyet, pani Ferrerová-Waldnerová, dámy a páni, o konflikte medzi Ruskom a Gruzínskom možno veľa hovoriť a určite ide o rozhodujúci faktor našich súčasných vzťahov s Ruskom.
V každom prípade možno povedať, že Rusko aj Gruzínsko zlyhali. Je neprijateľné, aby štáty pri riešení svojich konfliktov používali vojenské prostriedky. V politológii existuje teória, že demokratické štáty v zásade riešia svoje konflikty demokraticky, dialógom, nie vojenskými prostriedkami. Keďže v tomto prípade tomu tak nebolo, s demokraciou v Gruzínsku aj v Rusku určite niečo nie je v poriadku. V opačnom prípade by sa veci nevyvinuli tak, k čomu napokon dospeli.
Dnešná rozprava sa zameriava na náš vzťah s Ruskom. Situácia v Rusku zostáva stále veľmi kritická, prinajmenšom v oblasti demokracie, dodržiavania ľudských práv, slobody tlače a slobody združovania, situácie v Čečensku - ktorá sa už možno nedostáva do hlavných správ, ale každý, kto sa tejto krajine dôkladne venuje, vie, že situácia v Čečensku je stále veľmi kritická, ako aj z hľadiska problémov týkajúcich sa príprav na zimné olympijské hry v Soči. Toto všetko sú otázky vyvolávajúce mnoho problémov.
Podľa môjho názoru existuje vzájomná závislosť medzi Európskou úniou a Ruskom, ako už bolo povedané. To je pravda. Ale vždy, keď hovoríme o vzájomnej závislosti a diskutujeme o daných problémoch, mali by sme podľa mňa spomenúť aj iné hodnoty - hodnoty demokracie, typicky európske hodnoty, iné spôsoby riešenia konfliktov, širšie uplatňovanie demokracie a nástrojov "mäkkej veľmoci".
Skupina zelených/Európska slobodná aliancia je za dialóg, ktorý je podľa môjho názoru jedným z charakteristických znakov Európskej únie. Európska únia predstavuje extrémny tréning riešenia a prevencie konfliktov mierovou cestou. Preto môžeme - pokiaľ budú splnené všetky podmienky a pokiaľ sa Rada, Komisia a Európsky parlament jednoznačne postavia za spomínané hodnoty - vstúpiť do dialógu s Ruskom, aj čo sa týka partnerstva a zmlúv o spoluprácu, a to s pokojnou mysľou, odhodlaním a vôľou uspieť.
Adam Bielan
v mene skupiny UEN. - (PL) Vážený pán predsedajúci, akcie ruských ozbrojených síl v Gruzínsku sú obzvlášť príhodnou skúškou aktuálnych zámerov Ruska. Zároveň ide o preskúšanie politickej sily Únie a základných zásad jej fungovania. Predstavitelia niektorých členských štátov sa, žiaľ, správajú tak, akoby nikdy nedošlo k ruskej invázii do zvrchovaného demokratického Gruzínska.
Dámy a páni, Rusko znova ponižuje Európsku úniu, keď tvrdí, že svoje sily stiahlo na pozície pred inváziou. Ako potom vysvetlíme skutočnosť, že gruzínske osady nachádzajúce sa v regióne Južného Osetska a jeho blízkosti sú sústavne vystavené brutálnym etnickým čistkám? Ako vysvetlíme, že dvom stovkám pozorovateľov vyslaným Úniou sa odopiera prístup na miesta konfliktu? Takáto situácia je na míle vzdialená od nastolenia status quo zo 7. augusta, čo je podmienkou účasti na rokovaniach s Ruskom. Jedným z cieľov ruskej invázie do Gruzínska bolo terorizovať susedné krajiny v regióne, ako aj nabúrať projekt Nabucco, ktorý je kľúčový pre energetickú bezpečnosť Únie. Zdá sa, že v súčasnosti nik nemyslí na dopravný koridor ropy a plynu vedúci cez Gruzínsko. Tento koridor je pre nás životne dôležitý a jediný, ktorý nemá Kremeľ pod kontrolou.
Taktiež by som rád pripomenul, že v krajinách susediacich s Úniou žije veľa držiteľov ruských pasov. Ako príklad môžem uviesť Ukrajinu, Bielorusko a pobaltské štáty. Preto nesmieme zabúdať, že Kremeľ môže kedykoľvek začať tvrdiť, že títo ľudia potrebujú takzvanú ochranu. Presne toto sa stalo v Južnom Osetsku. Znova musím zdôrazniť, že členské štáty Únie a ich najbližší susedia sú v priamom ohrození ruskou agresiou.
V súčasnosti čelíme situácii, keď Rusko nielenže energeticky vydiera, ale do svojho arzenálu si dokonca zaradilo aj vojenskú hrozbu voči členským štátom Únie a ich najbližším susedom. Evidentným príkladom je situácia v Gruzínsku. Za takýchto okolností nemožno hovoriť o partnerstve medzi Úniou a Ruskom. Účasť na rokovaniach na blížiacom sa samite 14. novembra v Nice by len znova ukázala, že predstavitelia Európskej únie si s Ruskom vôbec nedokážu poradiť.
Esko Seppänen
v mene skupiny GUE/NGL. - (FI) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, akciové trhy v Spojených štátoch amerických padli, akciové trhy v členských štátoch Európskej únie padli a padli aj akciové trhy v Rusku. Všetci sa nachádzame v tej istej kríze spôsobenej turbokapitalizmom. Napriek tomu, niektoré štáty EÚ, vedené pobaltskými štátmi, ktorých prezidenti študovali v Spojených štátoch, a predovšetkým Poľsko, chcú izolovať Rusko od Európskeho spoločenstva. Prvýkrát zatiahli brzdu na začiatku rozhovorov k dohode o partnerstve a dnes je dôvodom konflikt Gruzínska a Abcházska s Ruskom.
Médiá v mnohých západných krajinách prezentovali imidž Ruska ako útočníka. To je nesprávny obraz. Útočila Saakašviliho armáda a tak spustila globálny konflikt. Za to si nezaslúži pochvalu. Skupina Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) a európskych demokratov v Európskom parlamente je v tejto súvislosti, žiaľ, väzňom svojich vlastných extrémistických prvkov.
Rusko si, samozrejme, pripísalo vojenské víťazstvo nad Saakašviliho armádou - armádou, ktorú vycvičili Američania a Izraelčania a vyzbrojili Ukrajinci. Išlo o neprimeranú politickú reakciu na uznanie nezávislosti Južného Osetska a Abcházska. Rusko teraz nesie politické dôsledky. Naša skupina si však nemyslí, že jedným z nich by mala byť izolácia Ruska. Európsky kapitalizmus potrebuje prírodné zdroje Ruska a Rusko potrebuje politické skúsenosti Európy s demokraciou, občianskymi slobodami a právnym štátom.
Tieto ciele sa nenaplnia politickým násilím, ale spoluprácou a dialógom. Zrejme tohto sa týkajú aj dnešné rokovania prebiehajúce v Helsinkách medzi náčelníkmi generálnych štábov Mikom Mullenom a Nikolajom Makarovom. EÚ by nemala ďalej bojkotovať tento dialóg.
Pozitívnym pokusom navrhnutým krajinou, ktorá bude predsedať Rade, želáme veľa úspechov.
Paul Marie Coûteaux
v mene skupiny IND/DEM. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pán Jouyet, prišiel čas kajať sa - zdá sa, že dnes panuje taká nálada - alebo prinajmenšom zvážiť dogmy a pudové reakcie. Okrem toho som vďačný pánovi Sarkozymu za to, že nám k tomu dnes predpoludním poskytol príklad, ktorý sa javil ako úprimný. Poďme sa teda znova pozrieť na našu odvekú, veľmi odvekú nedôveru, čo sa týka Ruska, či skôr nedôveru tejto krajiny, ktorá je jedným z našich partnerov, či sa nám to páči alebo nie.
Z tohto hľadiska tiež odporúčam - podobne ako pani Neytsová-Uyttebroecková - prečítať si životopis grófky de Ségur, najmä ten od pani Strichovej vo vynikajúcom vydaní Bartillat, a zistíte skutočný význam, ktorý treba pripísať slovám, ktoré ste sám dvakrát vyslovili, ak som počul správne: "vzájomná závislosť".
Áno, jednoznačne sme od seba vzájomne závislí, a to nielen čo sa týka boja proti terorizmu alebo zbraní hromadného ničenia. Sme od seba vzájomne závislí vo všetkých smeroch: v oblasti energetiky, čo je zrejmé, ale aj v oblasti výskumu, priemyslu a politiky, pochopiteľne rôznorodým spôsobom.
Zamyslime sa, ako bude vyzerať tvár Európy v 21. storočí podľa toho, či sa naše národy budú stále venovať rozvíjaniu nesmierneho sibírskeho bohatstva. Zabudnime, prosím, na sprievodné spory, ktoré nie sú našimi spormi, ale spormi tretej mocnosti, ktorá má záujem na rozdelení Európy, aby ju mohla ovládnuť. Verte mi, v tomto smere beriem do úvahy záujem Európy, ak prijmete, že táto otázka zaujíma aj francúzskych suverenistov.
Jana Bobošíková
(CS) Dámy a páni, rozhodnutie Rady neobnoviť rokovania s Ruskom o strategickom partnerstve považujem za nerozumné, krátkozraké a škodiace občanom Únie. Mali by sme si uvedomiť, že ide o partnera, od ktorého závisia dodávky surovín do Európy. Nejde len o plyn a ropu, napríklad bez titánu z Ruska sa nedá vyrobiť ani jeden airbus. Ešte horšie je, že súčasná európska rusofóbia je založená nie na faktoch, ale na ich politickom a mediálnom výklade. Upozorňujem, že konflikt na Kaukaze začalo Gruzínsko bez ohľadu na následky, nie Rusko. Navyše nepoznám faktický dôvod, prečo by sa nemala rešpektovať samostatnosť Južného Osetska a Abcházska, ak rad členov Únie okamžite a s veľkým jasotom vítal nezávislosť Kosova. Som rada, že Václav Klaus, prezident Českej republiky, ktorú tu zastupujem, pomenoval situáciu realisticky, keď povedal, že neexistuje dobré Gruzínsko a zlé Rusko. Bohužiaľ, bol jediný. Ak Únia chce byť strategickým partnerom a globálnym hráčom, musí to isté priznať aj Rusku. Konfrontačná politika nemôže byť prospešná pre nikoho.
Elmar Brok
(DE) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, pán úradujúci predseda Rady, jeden z predchádzajúcich rečníkov uviedol, že za týmto všetkým musí stáť princíp "bez použitia sily". Bez použitia sily ktoroukoľvek stranou, ako je to zakotvené v medzinárodnom práve. Musíme trvať na dodržiavaní medzinárodného práva vrátane územnej celistvosti, nezasahovania do vnútorných vecí iného štátu, nevyvíjaní tlaku a dodržiavaní dohôd z augusta a septembra. Dúfam, že sa to bude uplatňovať aj v Ženeve.
Musíme neustále zabezpečovať dodržiavanie rozhodnutí Európskej rady z 1. septembra a uznesení, ktoré sú výsledkom rokovaní Komisie v súvislosti s dohodami o pridružení, dohodami o voľnom obchode a Európskom hospodárskom priestore Plus, či ako sa to volá, aby bolo možné posilniť jednotlivé krajiny, stabilizovať ich a zaangažovať bez provokovania iných štátov a aby bolo možné vykonať potrebnú prácu na darcovskej konferencii.
Východoeurópskym členským štátom zároveň musíme dodať pocit bezpečnosti a solidarity v rámci Európskej únie a NATO. Som presvedčený, že je to dôležité aj z psychologických dôvodov.
Pani komisárka, som vďačný za to, že ste spomenuli našu vzájomnú hospodársku závislosť, ktorá je tou najlepšou bezpečnostnou politikou, akú môžeme mať. Čím je však táto vzájomná závislosť silnejšia a čím viac tvorí súčasť sfér záujmu oboch strán, ktoré sa vzájomne prepoja, tým ťažšie pre nás bude vymaniť sa z tejto závislosti inými, ako mierovými prostriedkami. V tomto prípade musíme určovať smer my. Takisto by sme mali podporovať všetky kroky s právnymi záväzkami, ktoré sa týkajú Ruska, spolu so Svetovou obchodnou organizáciou a dohodami o partnerstve s príslušnými záväzkami. Keď sa naša hospodárska vzájomná závislosť takto podloží právnymi a zmluvnými opatreniami, budeme môcť napredovať.
To však musí vychádzať z našich záujmov. Energetická bezpečnosť je jedna vec a v tejto oblasti existujú problémy, ktorým čelí celý svet. Schôdzka krajín 5+1 sa nekonala znovu na tému Iránu bez dôvodu, pričom následne sa krajiny vrátili k svojej bežnej práci. Deje sa to aj na iných úrovniach. Počul som, že výbor z Európskeho parlamentu znovu navštívil Moskvu. Irán, Blízky východ, zmena klímy, terorizmus a veľa ďalších otázok: Rusko je dôležitou súčasťou tohto všetkého.
Musíme byť otvorení diskusii. Bezpečnostné partnerstvo s Ruskom bude fungovať len vtedy, ak to nebude na úkor existujúcich spojenectiev a vylúčenia USA z Európy. To je podmienkou partnerstva tohto druhu.
Reino Paasilinna
- (FI) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, obe strany pochybili a porušili medzinárodné zmluvy. Teraz ide o to, ako rýchlo sa dokážeme posunúť z tohto bodu a obnoviť stabilitu situácie.
Aj na to potrebujeme spoluprácu s Ruskom. To je základná požiadavka. Rusko má v podstate veľa cieľov rovnakých ako my v Lisabonskej zmluve. Prezident Medvedev povedal, že existuje potreba inštitucionálnych reforiem. To je pravda. Ďalej hovoril o reformách v infraštruktúre. Tretím bodom sú investície. Toto sú veci, o ktorých vieme. Potom nasledujú inovácie, o čom vieme oveľa viac, ak tak môžeme povedať. Toto sú veci, ktoré máme spoločné. Chcú hrať úlohu pri riešení medzinárodnej finančnej krízy, no na to majú malý kapitál. Preto nechcú byť odstavení, to je pochopiteľné, a my musíme reagovať cestou spolupráce, čo nám umožní viesť Rusko smerom, ktorý chceme.
Rusko nechce hovoriť o ideológii, dnes to chce Európska únia. Chceme, aby malo demokraciu - to je naša ideológia. Rusko chce praktické riešenia a oba tieto ciele zrejme stoja za zosúladenie. Takto budeme napredovať. Ešte stále preto potrebujeme jedno "i" - čiže integráciu nadväzujúc na štyri "i", ktoré predstavil prezident Medvedev, aby sme aj my mohli úspešne vplývať na budúcnosť Ruska z našej vlastnej pozície a zvýšiť tak stabilitu.
Janusz Onyszkiewicz
- (PL) V diskusii o konflikte medzi Ruskom a Gruzínskom máme sklon prehliadať nie to, čo sa stalo v Osetsku, ale čo sa stalo v Abcházsku. V Abcházsku sa v skutočnosti udialo niečo veľmi významné. Rusi majú isté dôvody tvrdiť, že ich akcia - akokoľvek neprimeraná - bola reakciou na úsilie riešiť problém Osetska vojenskými prostriedkami. Čo sa však týka Abcházska, nič také sa nestalo. Hromadný vstup ruských vojsk, objavenie sa flotily pri gruzínskom pobreží a vojenské dobytie územia kontrolovaného gruzínskymi orgánmi - to všetko svedčí o tom, že Rusko je pripravené použiť svoje bojové sily pod zámienkou podniknutia preventívnej akcie. Takúto akciu potom treba zaradiť medzi akcie opodstatnené len na základe jednostranného posúdenia zdrojov zahraničnej politiky.
Prezident Medvedev sa vo svojom vyhlásení vrátil ku koncepcii spoločného priestoru bezpečnosti siahajúceho od Vancouveru po Vladivostok. Pýtam sa vás, dámy a páni, ako sa možno spoliehať na spoločný postup v tomto spoločnom priestore bezpečnosti, ak Rusko ukazuje, že ono samotné je zdrojom hrozby? V súvislosti s inými otázkami, ktoré by prezident Medvedev rád začlenil do možnej dohody, by sme si mali pripomenúť, že všetky už sú obsiahnuté v aktuálne platnej dohode. Táto dohoda bola prijatá v roku 1990 a volá sa Parížska charta pre novú Európu. Samozrejme, možno tu v podstate ide nie o dialóg, ale o právo veta v súvislosti s rôznymi akciami, ktoré môže NATO podniknúť.
(potlesk)
Rebecca Harms
(DE) Vážený pán predsedajúci, rada by som reagovala na to, čo povedal pán Staes vo svojom prejave o iných konfliktoch, ktoré na Kaukaze stále prebiehajú.
Ak teraz obnovíme rokovania s Ruskom - k čomu sa veľmi prikláňame - podľa nášho názoru by bolo veľmi dôležité, aby sme nezabúdali, že je tu aj Karabach, Čečensko, Moldavsko a Podnestersko a že v ďalšom desaťročí budeme musieť urovnať aj veľmi ťažký spor na Ukrajine v súvislosti s Krymom. Európska únia nesmie urobiť tú istú chybu, akej sa dopustila pred vojnou v Gruzínsku, keď tento konflikt nebrala dostatočne vážne.
Podľa nášho názoru sa preto musia všetky tieto konflikty riešiť. Kaukaz a iné susedné regióny sú veľmi dôležité. Všetky ležia v Európe, a preto ich musí riešiť Európa - Európska únia - s omnoho vyššou prioritou, a to v spolupráci s Ruskom.
V danej chvíli si nie som istá, či tamojšie konflikty dokážeme uspokojivo vyriešiť, ale v podstate optimisticky vnímam, že tento pocit studeného mieru, ktorý sa zakráda Európou - a to celou Európskou úniou - a ktorý taktiež vyvolal poplach v Rusku, bol dostatočným varovaním, takže jednotlivé strany sa teraz viac budú snažiť vrátiť sa k rokovaniam.
Z pohľadu Západu je zároveň veľmi zaujímavé, že Rusko vo finančnej kríze zachraňuje celé štáty, aby túto krízu zvládlo samé. V ére globalizácie má vzájomne prepletený charakter našich ekonomík omnoho širší záber, než sme hovorili v súvislosti s energetikou.
Keby sme chceli nájsť prijateľnejší tón a možno keby Západ sústavne neopakoval už od konca 80. rokov, že jeho systém zvíťazil, možno by sme sa dopracovali k lepšej pozícii, z ktorej by sme daný spor mohli riešiť.
Konrad Szymański
(PL) Vážený pán predsedajúci, z finančnej krízy najviac profituje hádam Rusko. V poslednej dobe sa naša pozornosť značne odklonila od ruskej agresie voči Gruzínsku k problémom našich bánk. Tento odklon bol evidentný počas predpoludňajšej rozpravy.
Nesmieme však zabúdať, že Rusko má v súčasnosti v Osetsku a Abcházsku dislokovaných stále viac než 7 000 jednotiek. To je viac ako trojnásobok počtu vojakov, ktorí tam boli dislokovaní 7. augusta, čiže Rusko nedodržiava mierovú dohodu tak, ako by sme si to želali. To znamená, že vzťahy medzi Európskou úniou a Ruskom sú stále v slepej uličke. Taktiež to znamená, že v súčasnosti nemáme dôvod obnoviť politický dialóg v rámci spoločných európskych a ruských orgánov, neexistuje základ pre opätovné otvorenie rokovaní k dohode o partnerstve. V konečnom dôsledku s rozčarovaním prijímame stanovisko niektorých členských štátov, ktoré naznačujú, že ruskú agresiu voči Gruzínsku možno ignorovať a že ide len o otázku času. Môže sa stať, že táto pasívna politika bude mimoriadne nákladná pre zahraničnú politiku Európskej únie ako takú.
Vittorio Agnoletto
- (IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, musíme uznať, že Rada vedie vzťahy s Ruskom vyváženejšie, než uznesenie prijaté Európskym parlamentom k udalostiam v Gruzínsku. Toto uznesenie smeruje všetky obvinenia len na Rusko, ba dokonca obhajuje aj útoky, ktoré uskutočnilo Gruzínsko 7. a 8. augusta.
Ak však máme skutočný záujem na stabilizácii mieru, musíme povedať jasné "nie" akémukoľvek vstupu Gruzínska alebo Ukrajiny do NATO. Vieme, že celý región by sa tým len destabilizoval a vysoko by sa zvýšila pravdepodobnosť ďalších vojen. Rokovania s Ruskom by sa mali obnoviť nielen pre hospodársky záujem, ale aj preto, že neujdú, kým sa veci neprediskutujú, čo je vždy tá najlepšia cesta.
Zároveň musíme absolútne pevne trvať na ľudských právach, slobode informácií a politických slobodách, ktoré v Rusku zaiste nie sú normou. Najlepším spôsobom, ako brániť práva, je nebyť rukojemníkom energií, ale ak sa chceme zbaviť našej závislosti od Ruska, musíme nielenže diverzifikovať zdroje dodávok energií, ale aj investovať do alternatívnych ekologických energií.
Mám ešte poslednú poznámku. Počul som, že Komisia aj Rada sa vyjadrili, že veľmi veria vstupu Ruska do Svetovej obchodnej organizácie. Chcel by som vám pripomenúť, že ten istý komentár ste mali, keď do Svetovej obchodnej organizácie vstupovala Čína, a teraz vidíme strašné dôsledky pristúpenia Číny na európske hospodárstvo a európskych pracovníkov. Riešenia by sme teda mali hľadať azda inde: možno by sme mali spochybniť celý mechanizmus fungovania Svetovej obchodnej organizácie.
Gerard Batten
Vážený pán predsedajúci, Kremeľ z obchodu s prezidentom Sarkozym získal všetko, čo chcel. Ponuka prezidenta Sarkozyho typu "za našich čias pokoj" im dala všetko, čo chceli, ako aj diplomatický únik. Základnou zásadou medzinárodných vzťahov už od druhej svetovej vojny je, že agresia sa nesmie vyplácať, alebo že agresori nemajú získať politické ústupky, no Moskva vyhrala a NATO bolo ponížené, pričom EÚ hrala na obe strany.
Európska únia ako inštitúcia jednoducho v tejto novej studenej vojne nie je na strane demokratického Západu. EÚ nepatrí do slobodného sveta. Je antidemokratická, nedemokratická a imperialistická. Z inštitucionálneho hľadiska inklinuje k iným antidemokratickým ríšam, nie k slobodným národom. EÚ sa neriadi zákonom, ale ideológiou.
Európske vlády - ako dobrí Európania - sa, žiaľ, rozhodnú nasledovať skôr katastrofálny postoj EÚ k Rusku než svoje vlastné kolektívne národné záujmy.
Sylwester Chruszcz
(PL) Ruská federácia je spolu so Spojenými štátmi jedným z hlavných partnerov Európskej únie. Rusko je strategický partner a dodávateľ surovín potrebných na výrobu energie do členských štátov Európskej únie, aj do našej krajiny - do Poľska. Spolupráca s Ruskom je jednoducho fakt a v záujme oboch strán je, aby táto spolupráca bola úspešná. Gruzínsky útok na Južné Osetsko a následná eskalácia konfliktu vážne ohrozili vzťahy medzi Bruselom a Moskvou.
To však neznamená, že by sme sa Rusku mali otočiť chrbtom, ako by si želali niektorí európski politici, či dokonca s ním pozastaviť všetky vzťahy. Rusko za posledných dvadsať rokov vyvinulo značnú snahu o zaradenie sa do kruhu demokratických európskych štátov a hoci toho musí ešte veľa dosiahnuť, nie je ani najmenšia pochybnosť o tom, že obyvatelia Ruska silno podporujú súčasného aj bývalého prezidenta Ruskej federácie. Dúfam, že Európska únia a Rusko i napriek istým prekážkam budú pokračovať v úspešnej spolupráci, pretože to je v záujme oboch strán.
Ria Oomen-Ruijten
- (NL) Vážený pán predsedajúci, pán Jouyet, pani Ferrerová-Waldnerová, dámy a páni, nik nepochybuje o tom, že vzťahy s Ruskom sa v poslednej dobe zmenili. Dovoľte mi dodať, že izolácia Ruska nie je podľa môjho názoru riešením. Zároveň je ťažko hovoriť o partnerstve, keď členské štáty prechovávajú voči Rusku toľko nedôvery.
Ako predsedníčka delegácie pre vzťahy s Ruskom si však myslím, že dialóg by mal prebiehať ďalej. Robí to tak Rada aj Komisia a mal by to robiť aj Parlament. Pravdupovediac, toto bolo aj témou veľmi búrlivej diskusie v našej delegácii pre Rusko v súvislosti s návštevou v Moskve, ktorú sme naplánovali na koniec tohto týždňa. Výsledkom tejto diskusie bolo, že by sme mali v dialógu pokračovať, ale partnerom by sme mali povedať, že nejde o zvyčajný postup. To musíme otvorene povedať a pokúsiť sa o zapojenie do konštruktívnej konzultácie.
Od Ruska očakávame omnoho viac. Stiahnutie vojsk z nárazníkovej zóny bolo len prvým krokom. Ak sa zníži počet jednotiek v Abcházsku a Južnom Osetsku alebo ak sa tieto vojská stiahnu úplne, napätie sa môže len zmierniť. Hoci v dohodách sa to tak doslovne neuvádza, je to v súlade s duchom dohôd a na toto by som rada počula názor pána Jouyeta.
EÚ bola v posledných mesiacoch neuveriteľne jednoznačná a rozhodná - a najmä predsedníctvo. To je niečo, čo si podľa mňa treba udržať.
Mám ešte tri otázky. Po prvé, v súvislosti s prípravou samitu: ktoré konkrétne signály a kroky považujete za potrebné pre obnovu rokovaní? Po druhé, ako do toho zapojíte Parlament? Po tretie, rada by som vám ozrejmila toto: Rusko nie je účastníkom dohody o kazetových bombách, ktorá sa podpisuje v Osle. Teraz vychádza najavo, že holandského novinára zabila ruská kazetová bomba. Pani Ferrerová-Waldnerová, ako môžeme nakoniec zapojiť Rusko do tejto novej dohody, ktorá sa práve podpisuje v Osle?
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Vážený pán predsedajúci, francúzske predsedníctvo zohralo výnimočnú rolu pri riešení krízy v Gruzínsku. Krízy vieme riešiť, ale ešte im nedokážeme predchádzať. Dovoľte mi Parlamentu pripomenúť, že jeden z ministrov zahraničných vecí v EÚ pán Steinmeier, nemecký minister zahraničia, predložil veľmi serióznu dohodu, ktorú prijali všetky strany okrem Tbilisi. To je historický fakt. Je to poľutovaniahodné, pretože sa tým mohlo predísť vojne. Som presvedčený, že plán pána Steinmeiera by sa ešte dal použiť ako hlavný základ dosiahnutej dohody, hoci situácia je dnes omnoho ťažšia, keďže Abcházci a Južní Oseti teraz zastávajú diametrálne odlišné pozície. Dovoľte mi povedať priamo, že rokovania nemožno viesť bez účasti týchto dvoch dotknutých národov, Abcházcov a Južných Osetov. Aj ich názor je zaiste dôležitý, čo sa týka ich vzťahov s Ruskom.
Určite nemôžeme pokračovať z toho bodu, kde sme už boli. Rusko je i naďalej strategickým partnerom, ale hoci ho nemôžeme izolovať, naša dôvera bola podkopaná. Rusko sa z týchto udalostí musí poučiť rovnako ako my a musíme predovšetkým zistiť, prečo je Rusko omnoho tolerantnejšie voči priblíženiu Ukrajiny a Gruzínska k EÚ než voči ich priblíženiu k NATO. Ide o ponaučenie, ktoré si musí zobrať americká politika aj my, ak chceme normalizovať strategické partnerstvo medzi EÚ a Ruskom. Ďakujem vám za pozornosť.
Henrik Lax
- (SV) Vážený pán predsedajúci, ruský útok na Gruzínsko nie je ojedinelý incident. Sme svedkami zásadného posunu vo vzťahoch Ruska s jeho susediacimi štátmi - zásadného posunu, ktorý môže mať vážne dôsledky, ak EÚ nebude prezieravo konať. Pravdou je, že všetci stojíme na križovatke, ako povedal minister pán Jouyet. Mám obavy, pretože veľa predstaviteľov EÚ sa už vyjadruje v prospech návratu k normálu vo vzťahoch medzi EÚ a Ruskom. Konajú, akoby sa vojna v Gruzínsku nikdy neudiala, ale na okupovaných územiach sa stále nachádzajú ruské jednotky - až 8 000 mužov. Stále prebiehajú etnické čistky.
EÚ musí vyslať jasné posolstvo a dôrazne odsúdiť imperialistickú politiku Ruska, na základe ktorej si myslí, že má právo chrániť "svojich" občanov okupáciou zvrchovaných štátov. Dnes je to Gruzínsko, zajtra to bude Ukrajina a Bielorusko. Zopakujem to aj na piatkovom stretnutí s ruskou delegáciou v Moskve. Ak EÚ za súčasnej východiskovej situácie dá podnet k rokovaniam o dohode s Ruskom bez akýchkoľvek podmienok, tak tým schválime akciu Ruska v Gruzínsku a dáme mu generálnu plnú moc pokračovať v jeho imperialistickej politike. EÚ má povinnosť pomáhať obetiam, nie útočníkom. Gratulujem pani komisárke Ferrerovej-Waldnerovej za návrh vyčlenenia 500 miliónov EUR a dúfam, že zajtrajšia darcovská konferencia bude úspešná.
Tatjana Ždanoka
Vážený pán predsedajúci, dnes hovorím nielen ako zástupkyňa našej politickej skupiny a členka delegácie pre EÚ - Rusko, ale aj ako jediná poslankyňa tohto Parlamentu s ruštinou ako materinským jazykom.
Niektorí politici zabúdajú, že Rusko je v podstate najväčšia európska krajina podľa počtu obyvateľov a osoby hovoriace po rusky sú najväčšia menšina v Európskej únii, ktorú tvorí až 10 miliónov ľudí. Žiaľ, veľa z tých, čo hovoria o ruských zdrojoch, myslí len na suroviny a zabúda na ľudský rozmer. Nesmieme zabúdať, že základom vzťahov EÚ a Ruska sú práve ľudia. Osoby hovoriace po rusky a žijúce v Európskej únii sa prikláňajú k vzťahom medzi EÚ a Ruskom založeným na strategickom partnerstve. Podporujeme nielen spoločný trh EÚ a Ruska, ako dnes povedal pán prezident Sarkozy, ale aj voľnejší pohyb osôb. Podporujeme ľudské práva, čo tiež spomenul pán Sarkozy, ale sme proti dvojitému metru, keď inštitúcie Európskej únie odvracajú zrak od porušovania práv osôb hovoriacich po rusky v pobaltských štátoch.
Ģirts Valdis Kristovskis
- (LV) Sú to konkurenti alebo partneri, prešibaní hráči alebo nesamostatní prostáčikovia? Hovorím o vzťahoch medzi západnou demokraciou a ruskou autokraciou. Ide o pozostatky hry na mačku a myš. Je smiešne, že prezident Medvedev dva mesiace po vojenskej akcii v Gruzínsku navrhuje novú európsku bezpečnostnú dohodu. Pán Sarkozy je veľmi úslužný a nevidí, že Rusko posilnilo svoju vojenskú prítomnosť v Južnom Osetsku a Abcházsku. Existujú dôvody dôverovať Rusku? Z kosovského procesu a gruzínskeho konfliktu by sme sa mohli viac poučiť. Čo vyvoláva tento optimizmus medzi európskymi predstaviteľmi? Rusko úspešne využije dôverčivosť Západu, túži sa pomstiť Západu všade, kde je to možné. Politika týkajúca sa cudzincov, ktorú Rusko vyhlásilo v Osetsku, Abcházsku a na Ukrajine, predstavuje veľké riziko a boj prebieha v kybernetickom priestore. Nie bez dôvodu podporovali obyvatelia Ruska a ich masmédiá vrátane tých v pobaltských štátoch inváziu Ruska do Gruzínska. V tomto čase by sme sa nemali hnať do obnovenia komplexných rokovaní s Ruskom. Rusko musí najprv realizovať kaukazský mierový plán.
Roberto Fiore
- (IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, chcel by som zapudiť myšlienku, že Rusko zaútočilo na Gruzínsko. Myslím, že by sme mali prijať návrh predložený Rusmi, ktorí v danom čase žiadali o tribunál, ktorý by rozhodol, kto skutočne nesie zodpovednosť za rozpútanie vojny.
Vychádzajúc z uvedeného, som presvedčený, že v čase kolapsu tvorivého účtovníctva je potrebné myslieť na reálnu ekonomiku, ktorá nás v budúcnosti čaká, ktorú budú tvoriť suroviny, pôda a práca a ktorá teraz pre Európu istotne zahŕňa aj Rusko. Taktiež by som rád poznamenal, že nejde len o hospodársky fakt. Je tu západná Európa založená na katolicizme, ktorá by sa mohla spojiť s východnou Európou založenou na pravosláví, z čoho by istotne vznikla jednota dvoch pľúc Európy - jej dvoch duchovných pľúc.
Je teda v záujme Európy, aby bola s Ruskom, a je v záujme Ruska, aby bolo s Európou.
Zbigniew Zaleski
(FR) Vážený pán minister, dnes predpoludním pán Sarkozy povedal, že Európa musí hovoriť silným hlasom. Chcel by som v tejto súvislosti uviesť pár poznámok v poľštine.
(PL) Vzťahy s Ruskom boli v poslednej dobe inakšie. Európa bola rozdelená, nehovorila jedným hlasom. Vo veci embarga na poľské mäso komisár Mandelson hovoril, že ide o bilaterálnu záležitosť. Takúto Európu nechcem a takáto Európa tu nemá miesto.
Kríza v Gruzínsku načas otvorila západnej Európe oči, a to najmä našim socialistickým kolegom, aby uvideli, aké môže byť Rusko. Dokáže byť príťažlivé, očarujúce, ale aj nevyspytateľné, nie vždy rešpektujúce podpísané zmluvy a jeho postoj k členstvu vo Svetovej obchodnej organizácii možno len ťažko označiť za nadšený. Rusko si chce zachovať vlastné pravidlá, ktoré mu dávajú voľnú ruku prijímať rozhodnutia, ktoré sú mu prospešné. Mierové dohody, ktoré potrebujeme, nebude možné dosiahnuť, ak nepochopíme túto skutočnosť. Rusko je naším najbližším susedom, je to krajina s veľkým potenciálom a kultúrnym dedičstvom, hrdý národ - hrdý na svoju krajinu od Baltského mora až po Beringov prieliv. Potrebujeme dialóg s Ruskom, v ktorom bude rešpekt voči ruskému národu, ale aj pevné spoločné stanovisko voči jeho predstaviteľom, konkrétne voči pánovi Medvedevovi a Putinovi, a nie život v strachu, že Rusi môžu kedykoľvek zatiahnuť kohútiky na plyne.
Životná úroveň Rusov vo veľkej miere závisí od dovozu tovaru z Európskej únie na naplnenie ich potrieb. Táto skutočnosť by mohla dodať našim predstaviteľom silu a pocit hodnoty pri rokovaniach so silným partnerom. Namiesto plazenia sa po kolenách by sme si radšej mali sadnúť v Kremli za rokovací stôl ako partneri. A napokon, Signora comisaria, úradujúci predsedovia Rady zdôrazňujú, že stiahnutie sa Ruska z nárazníkovej zóny bolo úspechom a že tento čin bol pozitívnym signálom. Ale možno by sme ho mali vnímať ako krok späť, krok, ktorý robil len zdanie ústupku, pretože Rusko sa z Osetska ani Abcházska nestiahlo a ani to nemá v pláne. Buďme realisti a skúsme predpovedať ich ďalší krok.
Hannes Swoboda
(DE) Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady, pani komisárka, medzi Spojenými štátmi a Ruskom existuje veľa rozdielov. V prvom rade by som v Rusku rád videl také slobodné prezidentské voľby, aké by som aspoň očakával v dnešných Spojených štátoch.
Veľmoci sú si však niečím aj podobné a dúfam, že mnohí z vás si čoskoro budú môcť pozrieť program vysielaný na kanáli ARTE venovaný portrétu Henryho Kissingera. V súvislosti s intervenciou v Čile a opakovanými intervenciami v Latinskej Amerike Kissinger a generál Alexander Haig povedali: ak Spojené štáty niečo znepokojí, zasiahnu a navodia zmenu režimu. Vyhlásili, že majú plné právo takto konať. Niečo podobné azda môžeme povedať aj o Rusku, hoci zrejme v menšom počte prípadov ako pri Spojených štátoch.
Obe veľmoci sú zároveň trochu v rozpore s medzinárodným právom. Konkrétne intervencie v Latinskej Amerike boli určite v rozpore s medzinárodným právom. Vojna v Iraku bola jednoznačne proti medzinárodnému právu a aj akcie Ruska v Abcházsku a Južnom Osetsku boli v rozpore s medzinárodným právom. V prípade problému s Kosovom si budeme musieť počkať, či Medzinárodný súdny dvor rozhodne, či táto akcia bola v rozpore s medzinárodným právom.
V oboch prípadoch ste, pán Zaleski - a to hovorím preto, lebo si vás veľmi vážim - mali absolútnu pravdu, keď ste povedali, že ide o očarujúcu a silnú, ale nepredvídateľnú krajinu. To platí rovnako pre USA aj pre Rusko a musíme na to reagovať.
V oboch prípadoch si však myslím, že by nebolo správne rokovania prerušiť. Po zjavnom porušení medzinárodného práva vo vojne s Irakom - a išlo naozaj o obrovské porušenie, kde boli zabité tisícky ľudí - sme nepovedali: "Teraz prerušíme rokovania s USA". S touto krajinou sme prirodzene rokovali aj ďalej.
Neporovnávam vnútornú štruktúru USA a Ruska, ale len ich správanie na medzinárodnej úrovni. Pán prezident Sarkozy má absolútnu pravdu a chcel by som mu poďakovať za jeho pragmatickú jednoznačnú politiku: do tohto dialógu sa musíme dôrazne zapojiť.
Po druhé, chcel by som pripomenúť, že musíme posilniť susediace krajiny, najmä ak sú aj našimi susedmi. Ukrajine a Gruzínsku musíme dodať silu, aby sa vedeli vyrovnať aj so svojím zložitým susedom - s Ruskom. Musíme však zabezpečiť, aby naše konanie bolo racionálne, no opatrenia podniknuté pánom Saakašvilim racionálne neboli. Ani správanie pána Juščenka k pani Tymošenkovej napríklad nie je racionálne. Musíme zabezpečiť, aby naši susedia konali racionálne. Ak tak budú konať a ak budú mať za sebou našu silu, dokážu odolávať aj Rusku, ktoré sa znova pokúša hrať na veľmoc.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, pán minister, som veľmi vďačný pánovi Swobodovi, že nechce prerušiť dialóg so Spojenými štátmi, ale vráťme sa k predmetnej veci. Je zrejmé, že obe strany - t. j. Európska únia a Rusko - potrebujú lojálnu a účinnú spoluprácu, najmä v oblasti energetiky.
Rusko by bez našej technologickej pomoci určite nebolo reálne schopné ťažiť zo svojich zdrojov. Taktiež je jasné, že potrebujeme spoločnú a účinnú energetickú politiku, ktorá nám v súčasnosti chýba, ako už bolo zdôraznené počas tejto rozpravy.
Pokiaľ ide o nastolenie mieru na Kaukaze, je evidentné, že potrebujeme aj spoločnú politiku. Je potrebné uplatňovať dohody uzavreté medzi prezidentom Sarkozym a prezidentom Medvedevom, aj čo sa týka stiahnutia ruských jednotiek z Abcházska a Osetska, ktorých počet je dnes trojnásobný v porovnaní so stavom spred troch mesiacov, a to práve preto, aby sa poskytol zásadný dôkaz dobrej vôle a lojálnej a dôveryhodnej spolupráce.
Zodpovednosť Rusov za situáciu v tejto kaukazskej republike je zrejmá. Takže ruská vojenská prítomnosť v posledných 16 rokoch nepomohla zmierniť konflikty, bola skôr nástrojom imperialistickej politiky tejto veľkej krajiny, ktorá sa snaží čerpať výhody z týchto konfliktov. Z toho vyplýva, ako už povedali moji kolegovia, že zníženie počtu ruských vojakov v Abcházsku a Osetsku na úroveň pred konfliktom v auguste by malo otvoriť cestu k účinným rokovaniam.
Hanna Foltyn-Kubicka
- (PL) Vážený pán predsedajúci, prezident Sarkozy pri svojom dnešnom prejave v Parlamente povedal, že Rusko splnilo záväzky stiahnuť svoje jednotky na pozície spred 7. augusta a vyzval na obnovenie normálnych vzťahov s Ruskom. Toto by bolo ťažkou chybou a vláde Ruskej federácie by to de facto zabezpečilo pocit absolútnej beztrestnosti.
Chcela by som vám pripomenúť, že v Abcházsku a Južnom Osetsku je v súčasnosti dislokovaných 8 000 ruských vojakov, a to aj na miestach, kde sa nachádzali pred vypuknutím konfliktu. V pohraničných osadách došlo k brutálnym etnickým čistkám, abcházski vojaci okupovali Gruzíncami kontrolované údolie Kodori Gorge. Na vstup do niektorej z týchto dvoch republík, ktoré Rusko uznalo za nezávislé štáty, čaká viac ako 200 pozorovateľov z Európskej únie. Zdá sa mi, že tento stav veci má len ďaleko k situácii zo 7. augusta 2008.
Kým Rusi nezačnú brať svoje záväzky vážne, nemožno hovoriť o návrate k normálnym vzťahom. Ak sa Európska únia rozhodne podniknúť tento krok, riskuje, že vyjde na posmech a ukáže, že skôr či neskôr legitimizuje každú, aj tú najnebezpečnejšiu akciu, ktorú Rusko podnikne.
Bastiaan Belder
- (NL) Vážený pán predsedajúci, členské štáty EÚ sa nezoradili do jedného šíku v reakcii na jednostranné územné rozdelenie Gruzínska pod ruským dohľadom. Znova sme sa nedočkali dôkazu o spoločnej, nehovoriac o pevnej reakcii na mocenské machinácie Kremľa. Rozhodujúcou otázkou teda zostáva: čo Únia myslí pod strategickým partnerstvom s Ruskou federáciou? Inak povedané, je Moskva pre Brusel naozaj nenahraditeľným partnerom, alebo tým v Európe podráždim politické nervy, keď to poviem?
Faktom je, že Rusko doposiaľ sabotovalo efektívnu medzinárodnú odpoveď na iránske a severokórejské jadrové programy. Moskva sa v podstate neprejavila ako nenahraditeľný partner ani v krvavom boji proti islamskému terorizmu, napríklad na afganskom fronte.
Jedine v oblasti energetiky chladné čísla naznačujú, že medzi Európskou úniou a Ruskom hádam existuje strategické, ba priam nenahraditeľné partnerstvo: 27 členských štátov EÚ dnes približne na 70 % závisí od dovozu ruského plynu a ropy. EÚ by však mala túto značnú závislosť pre svoje dobro znížiť čo najskôr. Moskva napokon sama priznáva, že jej energetické rezervy sa o 10 až 15 rokov vyčerpajú.
Rada a Komisia, kde je teraz vaša stratégia diverzifikácie energií? Nové objavenie plynu v Turkménsku by vás zaiste malo vyburcovať k akcii.
Josef Zieleniec
(CS) Európska únia sa na mimoriadnom samite 1. septembra zaviazala obnoviť rokovania o novej dohode o partnerstve s Ruskom po tom, ako sa ruské jednotky stiahnu z gruzínskeho územia na svoje pozície zo 7. augusta. Aby Únia dodržala svoje slovo a potvrdila, že je predvídateľným partnerom, jediným kritériom začatia rozhovorov by malo byť zhodnotenie, či ruské jednotky sú za pozíciami zo 7. augusta. Rusko túto podmienku zatiaľ nespĺňa. Obnova rozhovorov sa nesmie za žiadnych okolností interpretovať ako náš súhlas s ruskou politikou na Kaukaze a prebiehajúcou de facto blokádou rozhovorov o budúcom usporiadaní v regióne. Obnovenie rozhovorov a ich ďalší priebeh musíme od seba dôsledne oddeliť.
Dohoda o partnerstve a spolupráci je kľúčový dokument utvrdzujúci naše vzťahy s Ruskom. Novú partnerskú zmluvu potrebuje rovnako Únia a podľa mňa ešte viac aj Rusko samotné. Nová dohoda zlepšujúca kvalitatívne aj kvantitatívne existujúci text je podmienkou a zároveň odrazom kvality našich vzťahov s Ruskou federáciou. Je preto kľúčové, aby i priebeh rokovaní jednoznačne odrážal naše postoje a hodnoty. Domnievam sa, že po objektívnom a jednohlasnom posúdení, že Rusko sa stiahlo na svoje pozície zo 7. augusta, by Európska únia mala začať rokovania tak, ako sľúbila. Ich pokračovanie však treba podmieniť prinajmenšom jednoznačným záväzkom Ruska, že nepoužije silu voči Gruzínsku a ani inému zo svojich susedov a spory týkajúce sa spoločného susedstva bude riešiť dohodou s Európskou úniou. Práve pripravenosť Ruska pristupovať k riešeniu problémov na Kaukaze, Ukrajine a v Moldavsku spoločne, a nie unilaterálne a silou, musí byť pre nás lakmusovým papierikom na pokračovanie rozhovorov s Ruskom.
Libor Rouček
(CS) Európa a s ňou celý svet stojí pred celým radom vážnych globálnych problémov. Je tu šírenie jadrových zbraní, medzinárodný terorizmus, globálne otepľovanie, nevyriešené konflikty na Blízkom východe, v Afganistane, svetová finančná kríza a mnohé ďalšie problémy. Žiadny z nich Európska únia nevyrieši sama. Potrebuje spoluprácu ďalších medzinárodných aktérov, okrem iných aj Ruska. Spoluprácu a dialóg však potrebuje aj Rusko. Rusko potrebuje predať svoje nerastné suroviny, potrebuje nakúpiť západné technológie, znalosti, spotrebný tovar a mnohé iné veci. Len tak bude mať Rusko možnosť modernizovať a postupne reformovať svoju ekonomiku aj svoju spoločnosť. Spolupráca s Ruskom vytvára spoločnú budúcnosť pre Európsku úniu a Ruskú federáciu. To však predpokladá dialóg, a to dialóg na všetkých úrovniach, od energetickej politiky, recipročných investičných aktivít a, samozrejme, až po dialóg v oblasti ľudských a občianskych práv a demokracie.
Rozhodnutie Európskej rady pokračovať vo vyhodnocovaní vzťahov EÚ - Rusko pred nadchádzajúcim samitom v Nice považujem za správne. Únia vyslala jasný signál, že je ochotná obnoviť rozhovory s Ruskom o novej dohode o partnerstve a spolupráci. Podmienkou pre to však je plnenie dohôd z 12. augusta a 8. septembra zo strany Ruska.
István Szent-Iványi
(HU) Vážený pán predsedajúci, EÚ sa snaží o partnerstvo a spoluprácu s Ruskom, o partnerstve však nemožno hovoriť, ak nie je založené na reciprocite, medzinárodnom práve a dodržiavaní zmlúv. Ruské akcie v Gruzínsku zničili najdôležitejší psychologický základ partnerstva: dôveru. Túto dôveru možno obnoviť len vtedy, ak sa šesťbodová dohoda realizuje do posledného detailu a v plnej miere. Nepotrebujeme kroky vpred ani ťahy správnym smerom, ale skutočné úplné splnenie podmienok. Rusko sa nakoniec musí rozhodnúť, či Európu bude považovať za partnera, rivala alebo protivníka. Moskva musí vedieť, že nech sa rozhodne akokoľvek - či nás bude brať za partnerov alebo protivníkov, budúcnosť a nezávislosť Ukrajiny, Gruzínska a iných susedných krajín nepodlieha mocenským dohodám. Európa nesmie nikdy súhlasiť s novým rozdelením kontinentu, s novou Jaltskou dohodou. Skutočne chceme partnerstvo, ale partnerstvo založené na reciprocite a vzájomnom rešpekte. Ďakujem.
Laima Liucija Andrikien
Vážený pán predsedajúci, rusko-gruzínska vojna a jej dozvuky poukazujú na politickú potrebu Európskej únie vážne prehodnotiť vzťahy s Ruskom, ako dnes správne upozornila pani komisárka. Okrem toho treba pozastaviť "bežný chod vecí", kým Európa nedostane od Ruska jasné odpovede na isté veľmi dôležité veci.
Treba povedať, že Európa musí nájsť spôsob, ako hovoriť s Ruskom novým, iným, pevnejším hlasom. To preto, lebo Rusko sa vrátilo k "sféram vplyvu" - prístupu z 19. storočia, alebo jednoducho povedané, k doktríne "realpolitiky". Svedčia o tom slová Ruska o nadradených záujmoch u jeho susedov. Takúto "realpolitiku" živí agresívny nacionalizmus doma, ako aj označovanie Ruska za nepriateľa v okolitých krajinách. V tomto svetle je nevyhnutné, aby Európa pochopila, že musí použiť tvrdšie nástroje svojej moci.
Európska reakcia na rusko-gruzínsky konflikt a jeho dozvuky bola zmiešaná. Pre niekoho má zmysel, že vzťahy medzi EÚ a Ruskom sa vracajú k normálu. To sa deje i napriek tomu, že Moskva ešte nesplnila úplne svoje záväzky týkajúce sa stiahnutia vojsk, a čo je ešte dôležitejšie, uznala nezávislosť Južného Osetska a Abcházska. Návrat k normálu skôr, než Moskva splní svoje záväzky, má blízko k politike ústupkov. Európa musí zapojiť Rusko, ale musí tak urobiť principiálne a dôsledne.
Vplyv EÚ na Rusko je obmedzený. Avšak jednotný postoj Západu by Rusko určite zaujímal. Rusko je veľmi citlivé, čo sa týka jeho medzinárodného postavenia a prestíže: vezmime si napríklad úvahy nad zoskupením G7 alebo G8. Výskumné programy týkajúce sa technológií, obchodné zmluvy a jadrové palivá - to všetko sú veci, o ktoré sa Rusko zaujíma.
Na záver treba povedať, že EÚ musí byť aj naďalej pevná a jednotná, aby mohla presadzovať svoju predstavu vývoja partnerstva s Ruskom.
Ioan Mircea Paşcu
Vážený pán predsedajúci, pán veľvyslanec Jouyet, pani komisárka, vzťahy EÚ s Ruskom sa už museli prehodnotiť aj bez udalostí v Gruzínsku. Problematika energií, bezpečnosti a spoločného susedstva si vyžaduje koncepciu spoločného riadenia, ktorá zatiaľ neexistuje. V EÚ sa ešte stále preferujú dvojstranné opatrenia namiesto viacstranných, čím sa zmenšuje efektívnosť nášho prístupu. Na základe odlišných skúseností v rámci Únie Rusko navyše stále nie je vnímané rovnako na východe a západe, čo je základná podmienka spoločnej pozície. Dovolím si byť veľmi konkrétny. My na východe sme najmenej naklonení konfrontácii, pretože by sme tým stratili ako prví. Rovnako máme menšiu tendenciu umožniť ignorovanie neprijateľného správania Ruska, lebo znova by sme tým stratili ako prví, ak by sa to malo opakovať.
Zovšeobecňovanie v každom smere je zlé. Vzťahy s Ruskom by sa na jednej strane nemali stať úplným rukojemníkom toho, čo sa stalo v Gruzínsku. Na druhej strane nemožno ignorovať to, čo sa stalo v Gruzínsku, len aby to nepoznačilo naše bilaterálne vzťahy. Vzťahy s Ruskom nemusíme prerušovať. Veď v minulosti sme prežili aj s horšími. Potrebujeme otvorený dialóg založený na našich silných stránkach - čo je evidentne jediná vec, ktorú Rusko uznáva, v ktorom Rusku naznačíme, čo je prijateľné a čo nie, a Rusko nám konečne povie, čo od nás skutočne chce. Dúfam, že to obe strany dokážu akceptovať.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Vážený pán predsedajúci, v európskej zahraničnej politike je tradícia, ktorú do veľkej miery formoval Hans-Dietrich Genscher, ktorý sa zúčastňoval rokovaní so Sovietskym zväzom aj v tých najťažších časoch studenej vojny, ale vždy na základe rozvážnej analýzy ruských záujmov. Hlavným cieľom Sovietskeho zväzu v tých časoch bolo obhajovať status quo, pričom hlavným cieľom dnešného Ruska je zmeniť status quo k vlastnému prospechu. Z hľadiska ruských záujmov ide o úplne inú pozíciu. Má nesporný záujem o zmrazené konflikty a kritiku Parížskej charty tým, že uznalo Abcházsko a Južné Osetsko. Jeho záujmy ležia práve tu. Má záujem o nestabilnú Ukrajinu.
Nič z toho nie je dobré. A to je úloha pre nás. Je to však omnoho lepšie ako existenciálna hrozba zo strany Sovietskeho zväzu, a to dokonca aj v časoch, keď sme viedli s Rusmi rokovania. Pokiaľ teda ide o nás, jedna vec je istá: nechceme rétoriku studenej vojny, nechceme ani naivitu. Chceme kritický dialóg s Moskvou. Prikláňame sa k dlhodobému cieľu strategického partnerstva, ale nie k naivnému predpokladu, že tento cieľ sme už dosiahli.
Chcel by som dodať, že by ma potešilo, keby sa táto rozprava odohrala v Bruseli a nie v Štrasburgu.
Francisco José Millán Mon
(ES) Vážený pán predsedajúci, Rusko je významným globálnym hráčom a stálym členom Bezpečnostnej rady. Má obrovský jadrový arzenál, rozsiahle územie a bohaté prírodné zdroje vrátane plynu a ropy. Jeho spolupráca je nevyhnutná pre riešenie problémov, napríklad s blízkovýchodným mierovým procesom alebo jadrovou otázkou Iránu, ako aj pre boj s organizovaným zločinom, terorizmom, zmenou klímy a šírením jadrových zbraní.
Preto si myslím, že Rusko nesmieme izolovať, ale mali by sme sa skôr snažiť budovať dialóg a spoluprácu s ním. Mohli by sme vytvoriť vzťah na inej, ambicióznejšej úrovni. Ruská federácia je sused Európy, ktorý má za sebou dlhé obdobie politickej totality a centralizovaného hospodárstva, ale v poslednom desaťročí vykročil na cestu demokracie, ľudských práv a súkromného hospodárstva.
Ak sa Rusko bude i naďalej držať týchto ideálov, jeho vzťah s Európskou úniou by mal byť hlbokým vzťahom skutočných susedov a partnerov na základe spoločných základných hodnôt. Kríza s Gruzínskom bola naozaj veľmi vážna. Pre nás ako členov Európskej únie musia byť základnými zásadami nepoužívanie sily, dodržiavanie zvrchovanosti a územnej celistvosti štátov a dodržiavanie medzinárodných dohôd v dobrej viere.
Správanie Ruska v lete nebolo v súlade s týmito zásadami. Taktiež mám dojem, že Rusko nie úplne uspokojivo splnilo dohody z 12. augusta a 8. septembra, pričom možno využilo nejednoznačnosť týchto dohôd.
Ani konferencia v Ženeve sa nezačala najlepšie. Ak ruské orgány chcú s nami - s EÚ - budovať vzťah založený na skutočnej spolupráci a dôvere, mali by sa správať inak ako v posledných mesiacoch. Zároveň musia doma zabezpečiť rešpektovanie ľudských práv a právneho štátu, čo deklaroval samotný prezident Medvedev na začiatku svojho funkčného obdobia.
Dámy a páni, toto je podľa môjho názoru zásadný moment. Musíme byť ostražití a pokúsiť sa presvedčiť Rusko, že intenzívny vzťah založený na vzájomnej dôvere medzi skutočnými partnermi a európskymi susedmi si vyžaduje, aby sme mali spoločné základné zásady a pravidlá.
Kristian Vigenin
(BG) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, otázka vzťahov s Ruskom sa v Parlamente objavuje často, čo samo osebe svedčí o dôležitosti tejto problematiky nielen pre inštitúcie, ale aj pre občanov Európskej únie. Vítam váš prístup, pani komisárka, lebo musíme žiť v reálnom svete a musíme si plne uvedomovať riziká a negatívne dôsledky otvorenej konfrontácie s Ruskom. Musíme sa pokúsiť poučiť sa z každej konfliktnej situácie tak, že ju zmeníme na silnú stránku do budúcna. Nepodceňujeme závažnosť vojenského ťaženia v Gruzínsku. Prevencia je jedinou politikou, ktorá by mohla zamedziť podobnému vývoju v susedných krajinách.
Pred dvoma mesiacmi som sa spýtal pána Solanu, či očakáva, že Rusko bude po vojne v Gruzínsku ochotnejšie a pripravenejšie na kompromis, alebo či sa bude naďalej správať viac konfrontačne a veľkopansky. Pochopiteľne, neodpovedal, ale dnes môžem vyvodiť záver, že negatívny scenár sa neuskutoční. Do veľkej miery to však závisí aj od nás. Som presvedčený, že stojíme pred úlohou, ako vybudovať nové pragmatické vzťahy s Ruskom bez ohrozenia hodnôt, na ktorých je založená Únia. Preto je dôležité, aby sme mali jasnú stratégiu, ktorá zaručí, že za každým krokom smerom k spolupráci v hospodárskych a energetických otázkach a v zahraničnej politike a pri riešení akýchkoľvek problémov bude smerovať krok k presadzovaniu ľudských práv a demokratických reforiem v Rusku.
Na záver by som rád pripomenul, že je dôležité otvárať otázky, v ktorých sa Rusko môže zapojiť do realizácie politík, ktoré máme spoločné - nebudem tu menovať všetky také otázky. Som presvedčený, že prístup, ktorý zatiaľ zaujíma Komisia a Rada, sa udrží a bude úspešný.
Ďakujem.
Toomas Savi
Vážený pán predsedajúci, Európsky parlament je jediná inštitúcia EÚ volená priamo občanmi EÚ. Označuje sa aj ako svedomie Európy. Toto svedomie už roky zaťažujú konflikty vyprovokované Ruskom. Spomeňme si na vojnu v Čečensku, spomeňme si na Ukrajinu, kamióny čakajúce týždne v radoch na fínskych, estónskych a lotyšských hraniciach, na zmrazený konflikt v Podnestersku, kybernetické útoky na Estónsko, na zákaz poľského mäsa. To všetko teraz završuje ruská agresia voči Gruzínsku.
Mám obavy z toho, že EÚ reaguje bojácne, chodí na špičkách namiesto toho, aby rokovala o sankciách. Rusko tým len podnecujeme, aby sa správalo ešte nezodpovednejšie. Som presvedčený, že čisté svedomie vo vzťahu k Rusku nie je luxus, ktorý si Európska únia nemôže dovoliť.
Ari Vatanen
Vážený pán predsedajúci, na budúci rok sa v Moskve začne výstavba okruhu Formuly 1. Pri stavbe okruhu sa treba držať stavebného projektu. Tu neexistuje iná cesta. Od nás sa očakáva, že v tomto Parlamente budeme staviteľmi demokracie, a možno by sme mali hovoriť nie až tak o vzťahu medzi EÚ a Ruskom, ale o vzťahu medzi EÚ a Kremľom, pretože predstavitelia z Kremľa sa jedného dňa zmenia a my dúfame, že k lepšiemu.
Samozrejme, nechceme vylúčiť Rusko a nechceme vylúčiť ani Kremeľ. To nikto nespochybní, ale otázka je: za akých podmienok? Nesmie to byť za ich podmienok. Musí to byť za univerzálnych podmienok univerzálnych hodnôt. Očakáva sa od nás, že budeme brániť samotné základy EÚ. Ak ste členom skautov, musíte dodržiavať pravidlá skautov. Ak prižmúrime oko nad súčasnými - ako to povedať - praktikami režimu z Kremľa, v podstate odmietame samotnú podstatu EÚ. Zároveň tým podvádzame ruský národ, pretože našou povinnosťou je podporovať demokratické sily na celom svete. Žiadne dvojité metre. Ľuďom, ktorí bojujú za základné hodnoty života, musíme dať nádej. To je naša povinnosť.
Ak sa Rusko stane demokratické, musíme ho privítať v každej medzinárodnej štruktúre. Musíme sa dívať ďaleko dopredu ako naši starí otcovia. Prečo by Rusko jedného dňa nemohlo patriť do zreformovanej EÚ alebo NATO? To nikdy nebudeme vedieť. Pán Monnet a pán Schuman boli veľmi prezieraví ľudia. Toto je cesta vpred. Táto rozprava sa stáva veľmi vážnou, tak v súvislosti s naším vzťahom by som rád spomenul jednu ruskú anekdotu. Sliepka hovorí prasaťu: "Poďme spolu podnikať. Budeme mať firmu poskytujúcu raňajky. Ja dám vajcia a ty dáš slaninu."
Katrin Saks
- (ET) Je zrejmé, že nemôžeme hovoriť o obnovení ani zlepšení vzťahov s Ruskom, ak tu nie je vzájomná dôvera, a táto dôvera nemôže vzniknúť bez úplného splnenia mierového plánu. Vzťahy s Moskvou vidím z dvoch uhlov pohľadu. Po prvé, na úrovni členských štátov, kde zastávam rovnaké stanovisko, že je rozumnejšie o týchto témach hovoriť než narušiť vzťahy. Na úrovni Európskej únie je však naše posolstvo také, že Únia by mala zvážiť želania a obavy nás, malých krajín, ktoré sme zažili inú históriu. Rovnako ako agresívna zahraničná politika Ruska alebo porušovanie ľudských práv nesmú byť jediným odkazom, tak ani záujmy Európskej únie presadzované na úkor slabšieho, čiže východoeurópskych krajín, nesmú byť jej jedinou formou správania.
Páčilo sa mi, čo dnes povedal pravicový francúzsky prezident Nicolas Sarkozy: zdôraznil potrebu dialógu namiesto odvetného útoku. Pripomenul nám, že pôvodné presvedčenie bolo, že chodiť do Moskvy nemá žiadny význam, ale nakoniec práve to zastavilo ruské sily. Samozrejme, že nepotrebujeme novú studenú vojnu, ale musíme obhajovať európske zásady zvrchovanosti, územnej celistvosti, politiky a demokracie založenej na hodnotách.
Apelujem na Európsku úniu, aby i naďalej presadzovala udržateľnú zahraničnú politiku s Ruskom a netrhala vzťahy. Povinnosťou poslancov je riešiť napätia. Potrebujeme diplomaciu, ako aj ľudovú diplomaciu, ktorej dobrým príkladom je veľmi úspešný ruský divadelný festival, ktorý sa práve skončil v mojej krajine - v Estónsku. Taktiež by som chcela vyzvať predstaviteľov Európy, predsedníctvo EÚ a predsedov politických skupín v Európskom parlamente, aby nezabúdali na strach a hrôzu svojich susedov, ktorú v nich stále vyvoláva agresívna politika Ruska. Je jasné, že v súčasnosti je vo vzťahoch medzi Európskou úniou a Ruskom veľmi málo dôvery a úcty pre...
(Predsedajúci prerušil rečníčku.)
Jerzy Buzek
- (PL) Ďakujem vám za príležitosť diskutovať o tejto otázke. Som presvedčený, že všetci v tomto Parlamente chceme to isté. Chceme spolupracovať s Ruskom. Chceme stabilnú, predvídateľnú politickú situáciu v Európe. Aj Rusko nás - Európsku úniu - určite potrebuje, pretože chce predávať plyn a ropu, ale najmä preto, lebo má vlastné vnútorné aj externé problémy. Rusko potrebuje našu stabilitu, zodpovednosť a silu. Čím sa teda my, tu v Parlamente, líšime? Líšime sa tým, ako chceme postupovať vo vzťahoch s Ruskom s cieľom naplniť ciele Európskej únie nielen z hospodárskeho hľadiska, ale aj z hľadiska dodržiavania zásad a systému hodnôt, ktorým veríme.
Rád by som ako príklad uviedol vlastnú skúsenosť. V roku 2001 boli vzťahy medzi Ruskom a Poľskom naozaj veľmi dobré a poľský minister zahraničných vecí bol v Moskve prijatý so všetkou úctou. Ruský premiér prišiel do Varšavy a prerokoval dôležité otázky týkajúce sa našich vzájomných vzťahov, predovšetkým v oblasti energetiky. Svoju návštevu si dokonca predĺžil o jeden deň, čo je za normálnych okolností veľmi zriedkavý krok. A to aj napriek tomu, že len pred dvoma rokmi, v roku 1999 Poľsko vyhostilo približne tucet ruských diplomatov zapojených do rôznych činností, ktoré nijako nesúviseli s diplomaciou. Po tom nasledovala krátka kríza, kým Rusi nakoniec uznali, že sa s nami oplatí hovoriť aj spolupracovať, lebo keď máme pravdu, dokážeme si obhájiť svoje stanovisko.
Rusi sú hrdý národ s veľkými tradíciami. U iných si cenia rezolútnosť a silu viac než komplikované vysvetlenia, že "čierna nie je celkom čierna". Pevné rozhodné stanovisko, keď máme očividnú pravdu, je tu jediným riešením.
Maria-Eleni Koppa
- (EL) Vážený pán predsedajúci, pred Európskou úniou dnes stojí úloha obnoviť vzťahy s Ruskom. Tieto vzťahy musia byť založené na dodržiavaní ľudských práv a súlade s medzinárodným právom. Medzinárodný vývoj je taký, že je potrebné vytvoriť nové strategické partnerstvo medzi Európskou úniou a Ruskom. Konečným cieľom je zjednotená Európa bez deliacich čiar minulosti.
Musíme úzko spolupracovať v rámci európskej susedskej politiky s cieľom nastoliť stabilitu v tejto oblasti, keďže bez Ruska žiaden zmrazený konflikt na Kaukaze nemá seriózne vyhliadky na vyriešenie. Máme záujem nájsť spoločné riešenia na spoločné problémy, pokračovať čo najskôr v rokovaniach o partnerstve a otvoriť dialóg v duchu vzájomného porozumenia a vzájomnej úcty. Len tak bude nejaká nádej na nájdenie riešenia aj tých najťažších problémov spôsobom, ktorý bude vo vzájomnom záujme. Potrebujeme to aj kvôli internej politike stability v Európe ako takej.
Kaukazské krajiny a Spojené štáty musia pochopiť, že širšie euroatlantické vzťahy musia ísť ruka v ruke s normalizáciou vzťahov s Moskvou. Ak je cieľom skutočne kolektívna bezpečnosť, tak potrebujeme spoluprácu a účasť každého. Návrat k mentalite studenej vojny by v opačnom prípade bol len jednosmernou cestou.
Gunnar Hökmark
- (SV) Vážený pán predsedajúci, mapa Európy sa zmenila ozbrojenými útokmi a vojnou. Rusko touto akciou ukázalo, že je pripravené použiť vojenskú silu na dosiahnutie politických cieľov. Nedopustime, aby sa to v dnešnej rozprave odsúvalo na okraj. To sa, samozrejme, musí odraziť v našom vnímaní Ruska, ale ovplyvní to aj rôzne požiadavky, ktoré treba nastoliť v súvislosti s akoukoľvek budúcou spoluprácou. Chcel by som varovať tých, ktorí tento stav porovnávajú s inými situáciami. Pán Swoboda, neporovnávajte túto situáciu s Irakom. Irak bola diktatúra najhrubšieho zrna a v konflikte s medzinárodným spoločenstvom. Môžeme mať rôzne názory na to, čo sa stalo, ale neporovnávajme Irak s európskou demokraciou a zvrchovaným štátom.
To, čo sa stalo Gruzínsku, je neospravedlniteľné. Nepokúšajte sa ospravedlniť, čo sa ospravedlniť nedá. Rusko ani žiadny iný štát nemajú legitímne bezpečnostné záujmy v žiadnom inom európskom štáte. Toto musí byť východiskovým bodom každej európskej spolupráce. V opačnom prípade sa podkope základ pre spoluprácu a otvorí sa cesta ďalšiemu násiliu.
Existuje veľa oblastí, v ktorých sa angažujeme pri dôležitej spolupráci, do ktorej sa musí zapájať aj Rusko. Patrí k nim energetika, Irán a zmena klímy. Podľa môjho názoru by Európa a Európska únia mali byť otvorené spolupráci, ale jednoznačne s požiadavkami, ktoré musia tvoriť základ tejto spolupráce. Spoluprácu by sme mali privítať, ale zároveň by mali byť jasné požiadavky, ktoré treba nastoliť. Takto môžeme istým spôsobom pomôcť Rusku, aby si osvojilo demokraciu a dodržiavanie základných práv. Toto musí byť základom európskej politiky voči Rusku.
Ioannis Varvitsiotis
- (EL) Vážený pán predsedajúci, pán minister, pani komisárka, rozumiem, prečo sa mnohé členské štáty stavajú proti Rusku. V minulosti trpeli. V Grécku sme mali občiansku vojnu, ktorá trvala plné štyri roky a vyžiadala si veľa mŕtvych.
Nemôžeme sa stále pozerať späť. Taktiež musíme uznať, ak Rusko má pravdu. Vari sme zabudli na Putinovo varovanie, že uznanie Kosova rozpúta vášne? Zabudli sme, že Bush porušil sľub, ktorý Spojené štáty dali Rusku, že NATO sa nebude rozširovať smerom na východ?
Uplatňovať by sme mali len jednu politiku, a to politiku, ktorú dnes vyjadril prezident Sarkozy, keď povedal, že by bolo nezodpovedné umožniť vznik krízy vo vzťahoch medzi Európskou úniou a Ruskom.
Adrian Severin
Vážený pán predsedajúci, Rusko už nie je sovietskym nepriateľom slobodnej demokratickej Európy. Rusko ešte nie je ani strategickým partnerom Európskej únie. Musíme sa zbaviť tejto nejednoznačnosti. Rusko je príliš veľké na to, aby bolo izolované; Rusko je príliš dôležité na to, aby bolo ignorované. Európska únia musí vychádzať z tejto reality.
Geopolitické krízy na južnom Kaukaze a západnom Balkáne sú dôkazom, že Rusko a euroatlantické demokracie môžu jednoducho presadiť jednostranné opatrenia podľa svojej ľubovôle bez zohľadnenia vzájomných priorít.
Súčasná finančná a hospodárska svetová kríza ukázala, že Rusko a Európska únia sú od seba vzájomne závislé a potrebujú sa. Preto musíme zvolať novú konferenciu o bezpečnosti a spolupráci v širšej Európe, tentoraz od Vancouveru až po Šanghaj, aby sa znova postavili zásady a pravidlá medzinárodných vzťahov a medzinárodného práva medzinárodných organizácií...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Bogusław Rogalski
- (PL) Rusko krok za krokom získava kontrolu nad svojimi susedmi a darí sa mu napĺňať svoje ciele v oblasti zahraničnej politiky. Svet stavia pred hotovú vec, kým z úst európskych politikov vychádza len pretvárka a slabosť. Francúzsky prezident Rusko veľmi vychvaľoval, no Rusko nestiahlo svoje jednotky zo vzbúreneckých oblastí Gruzínska a uznalo ich nezávislosť. Nemecká kancelárka zas ubezpečovala v Tbilisi, že Gruzínsko vstúpi do NATO. O pár týždňov neskôr uisťovala prezidenta Medvedeva, že nie je dôvod veci unáhliť.
Nuž, Rusko určite vie, ako odmeniť takú vernosť. Nemecká spoločnosť E.ON získala prístup k sibírskym zdrojom aj k trhu s energiami a obe krajiny budú spoločne budovať plynovod, pupočnú šnúru, pod Baltským morom. Francúzsky prezident zasa v Moskve podpísal niekoľkomiliardové kontrakty týkajúce sa modernizácie ruských železníc. Najhanebnejším príkladom správania sa Európy voči Rusku bolo, keď prezident Sarkozy povedal, že Rusko má právo brániť svojich občanov.
Máme azda veriť, že predseda Rady nevedel, že Rusko v minulosti tento trik niekoľkokrát použilo? Toto je nová Jalta...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Predsedajúci
Dámy a páni, musím povedať, že tlmočenie nebude, ak budete hovoriť tak rýchlo ako posledný rečník, pretože tlmočníci pochopiteľne nedokážu držať krok s takým prejavom. Postup "catch-the-eye" nemá byť šikovný spôsob, ako sa dostať k slovu, hoci nemáte pridelený čas. Tento postup predložíme predsedníctvu, lebo ho využíva čoraz viac poslancov. Je jasné, že keď 14 alebo 15 poslancov takto požiada o slovo, nemáme priestor pre všetko. V každom prípade si buďte vedomí, že ak hovoríte veľmi rýchlo, rozumieť budete len vy a vaši krajania, lebo žiadny tlmočník nedokáže držať krok s takýmto tempom.
Christopher Beazley
Vážený pán predsedajúci, mám tri otázky pre pani komisárku. Vyjadrovala sa za obnovenie rozhovorov po kolegovi Hökmarkovi. Aké záujmy bude EÚ presadzovať počas týchto rozhovorov? Bude vyžadovať stiahnutie ruských jednotiek, z ktorých sa ešte 8 000 nachádza na gruzínskom území, a to predovšetkým z údolia Kodori Gorge, ktoré protizákonne obsadili abcházski vojaci, keď ho znova získali od gruzínskych vojsk?
Po druhé, zváži Rusko príspevok k prostriedkom potrebným na nápravu škôd spôsobených jeho vojskami, ktoré utrpeli občania Gruzínska a gruzínska infraštruktúra?
Po tretie, je to pravda, že má informácie, že zatiaľ čo Saakašviliho obviňujú z nemiestneho správania, v skutočnosti tam bolo 400 ruských tankov...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Miloš Koterec
- (SK) Vychádzame z chybnej premisy, ak by sme chceli Rusko postaviť do polohy nepriateľa. Tak ako tu bolo povedané už viackrát, s Ruskom máme veľa strategicky spoločných záujmov. Nachádzame sa v štádiu globalizácie a mali by sme si uvedomiť, kde sú skutočné riziká pre budúcnosť, mier, rozvoj, existenciu ako takú.
Súhlasím. Odsúďme neadekvátnu reakciu v Gruzínsku a akúkoľvek podobnú. Ale aká sa dala očakávať? Kritizujme, reagujme, ale pracujme s Ruskom ako s rovnocenným a potenciálnym strategickým partnerom a príďme s návrhmi riešení aj pre samit v novembri. Pomôžeme tým vlastným záujmom v každom ohľade.
Reinhard Rack
(DE) Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady, pani komisárka, z predchádzajúcej rozpravy pomerne jasne vidno, že s Ruskom máme veľa styčných bodov a zdá sa, že veľa týchto styčných bodov je zároveň bodmi sporu: situácia na Kaukaze a v Gruzínsku, veľakrát diskutovaná otázka energetiky a napokon aj otázka našich spoločných záujmov vo finančnej kríze, ktorá sa tu znova oprávnene nastolila.
Na Komisiu a Radu sa obraciam so žiadosťou - v stručnosti sa jej dotkol aj prezident Sarkozy, aby Európa prestala iba reagovať na situácie a aby sa aktívne a rozhodne pokúsila vyvinúť iniciatívu a zapojiť sa do rozhovorov o celej škále otázok, ktoré sú pre nás dôležité. Vyzývame na konštruktívny dialóg s Ruskom, ale nie vždy by ho mali určovať opatrenia prijímané na jednej strane.
Tunne Kelam
Vážený pán predsedajúci, myslím si, že hlavným problémom nie je Rusko, ale rozpoltenie osobnosti EÚ - rozpoltenie medzi hodnotami, pokušeniami a potrebou vykonávať veci ako zvyčajne. Riešením je presvedčivo ukázať, že EÚ myslí vážne zavedenie univerzálnych hodnôt do praxe - nejde o európske ani o ruské hodnoty - a zabezpečiť, aby sa v Európe už nikdy neodohrali také invázie ako v Gruzínsku. Gruzínsko je súčasťou Európy.
Ako by sme to mali urobiť? Nie chodením na špičkách, ako povedal pán Savi, ale zaujatím jasného stanoviska k tomu, ako zabrániť, aby sa takéto veci v budúcnosti už nestávali.
Moja otázka sa týka aj konferencie darcov. Mali by sme požiadať Rusko, aby pokrylo časť odškodného...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Czesław Adam Siekierski
- (PL) Budovanie dobrých vzťahov s Ruskou federáciou predstavuje pre Európsku úniu obrovskú úlohu. Ruská federácia je jedným z našich najsilnejších partnerov z politického, hospodárskeho aj vojenského hľadiska.
Nedávne udalosti v Gruzínsku výrazne podkopali dôveru k nášmu východnému susedovi. Ruská zahraničná politika odhalila ašpirácie Kremľa, ktoré smerujú v znovuvybudovaniu ohromnej celosvetovej ríše a neprejavujú dostatočný rešpekt k medzinárodným dohodám. Moskva jasne ukázala svoju sféru vplyvu. Európska únia sa tým dostala do veľmi zložitej situácie, i keď sme v nej dokázali hovoriť jedným, hoci trochu slabým hlasom.
Po udalostiach v Gruzínsku by sme sa mali zamyslieť, ako možno udržať jednotnú politiku voči Rusku. Otázka bezpečnosti je oblasť, ktorá si aktuálne vyžaduje okamžité konanie z našej strany.
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Charles Tannock
Vážený pán predsedajúci, chcel by som vzdať poctu pánovi Sarkozymu za to, že pod francúzskym predsedníctvom zabezpečil splnenie 90 % šesťbodového plánu, čo sa týka stiahnutia vojsk z Gruzínska. Myslím si, že ruské vedenie na čele s pánom Putinom a pánom Medvedevom si až neskoro uvedomilo, že ich neprimeraná agresivita v Gruzínsku bola chybou a že ešte stále potrebujú dobré vzťahy so Západom, inak budú čeliť hospodárskemu úpadku. Južné Osetsko a Abcházsko navyše uznali len Venezuela, Nikaragua a teroristický Hamas, čo je hanbou pre ich vládu. Ich najbližší spojenci, ako napríklad Bielorusko a Uzbekistan, odolali týmto tlakom nasledovať novú, nedávno objavenú ruskú koncepciu samourčenia, ktorá sa nikdy neuplatnila pri Čečencoch.
Rusko musí pochopiť, že v modernom svete neplatia sféry vplyvu z 19. storočia, takže do budúcna ruky preč od Ukrajiny, a to najmä od Krymu, ruky preč od Moldavska či južného Kaukazu. Moskva musí rešpektovať ich územnú celistvosť v...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Jean-Pierre Jouyet
úradujúci predseda Rady. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, musím povedať, že už vzhľadom na charakter Únie sa očakáva, že v tomto Parlamente by sme mali počuť rôznorodé stanoviská. Táto rozprava - a to hovorím s radosťou - bola kvalitná okrem pripomienok pána Battena, ktoré boli pre mňa osobne šokujúce. Ostatné prejavy okrem tohto boli úplne legitímne. Taktiež by som rád poďakoval pani Neytsovej a pánovi Couteauxovi za odporúčané čítanie, čo nám umožní obohatiť si náš pohľad na vzťahy medzi Napoleonom a Ruskom a Benite a mne umožní lepšie spoznať vzťahy medzi Rakúskom a Ruskom.
Čo sa zásadnejšie týka pôvodu a vývoja konfliktu, uvediem len tri pripomienky týkajúce sa predsedníctva EÚ: po prvé, je evidentné, že použitie sily bola chyba, po druhé, došlo k neprimeranej reakcii Ruska, ale ako sa dnes predpoludním zdôraznilo, aby vznikla reakcia, musí existovať akcia, i keď reakcia zostáva neprimeraná, a po tretie, Európska únia by privítala nezávislé medzinárodné preskúmanie pôvodu a vývoja konfliktu.
V súvislosti s rozsahom stiahnutia Ruska a stabilitou Kaukazu by som rád povedal, že sa nesmieme správať, akoby sa nič nestalo. Povedali nám: "Predsedníctvo koná, ako keby boli normálne vzťahy." Nie, chcem povedať, že od augusta sa napokon udiali isté veci. Pred dvoma rokmi sme čelili ozbrojenému konfliktu, 10. októbra sme mohli pozorovať stiahnutie sa Ruska z priľahlých zón. Ako som povedal, ide o významný ďalší krok.
To neznamená, že Rusko splnilo všetky svoje povinnosti, toho sme si plne vedomí - a tu reagujem na rečníkov, ktorí upozorňovali na problémy existujúce v regióne Achalgori, ale najdôležitejšou vecou v tejto fáze je začať hneď teraz politický proces. Toto je cieľom rokovaní, ktoré v súčasnosti prebiehajú v Ženeve. Posolstvom Európskej únie je, že na tomto kontinente už nesmú existovať zóny vplyvu. Európska únia a Rusko tvoria jedno susedstvo, v prospech ktorého musíme spolupracovať, nie stavať sa vzájomne proti sebe.
Čo sa týka obnovenia rokovaní o partnerstve, povedal by som, že prerokovanie budúcej zmluvy sa odkladá, nie pozastavuje, a to z logických dôvodov, ktoré sa uvádzali aj v dnešnej predpoludňajšej rozprave, a ako sa 15. októbra vyjadrila Európska rada, pokračujúce rokovania budú zahŕňať hodnotenie, o ktorého vyhotovenie boli požiadané Komisia a Rada. To je úplne logické, ako okrem toho zdôraznila aj pani Neytsová. Upozornil by som, že musíme jasne rozlišovať medzi obnovením rokovaní a usporiadaním samitu Európska únia - Rusko dňa 14. novembra. Tento samit sa bude konať a ako vyplynulo z tejto rozpravy, je dôležitejší ako kedykoľvek predtým. Samit ako taký nemá byť cvičením rokovaní o budúcej zmluve o partnerstve.
Taktiež by som sa rád vrátil k tomu, čo hovorili viacerí rečníci o pojme vzájomnej závislosti. Je pravda, že takúto vzájomnú závislosť musíme vnímať v širšom zmysle. Existuje vo všetkých oblastiach: existuje v oblasti energetiky, samozrejme, ba povedal by som, že pre niektoré členské štáty EÚ ide o závislosť, ktorú potrebujeme vyriešiť diverzifikovaním zdrojov dodávok. Okrem toho sme závislí aj v oblasti medzinárodnej bezpečnosti, a práve preto Európska únia musí odpovedať na návrhy ruského prezidenta pána Medvedeva v prospech nového európskeho bezpečnostného rámca, hoci pohľad Európskej únie nemusí byť nutne rovnaký ako pohľad Ruska.
V tomto smere by som chcel upozorniť, tak ako mnohí z vás, na dodržiavanie Helsinského záverečného aktu a Parížskej charty z našej strany, pričom ide o dokumenty, ktoré podpísalo aj Rusko, ako správne podotkol pán Onyszkiewicz. V danom kontexte jednoznačne potrebujeme - ako zdôraznili niekoľkí z vás - triezvu analýzu našich vzťahov s Ruskom. Návrat k studenej vojne je bezpredmetný, rovnako ako kompromisy v našich hodnotách a zásadách. Ak to však chceme zabezpečiť, je viac než kedykoľvek predtým potrebné nadviazať dialóg s Ruskom.
Rád by som sa poďakoval všetkým, ktorí pogratulovali francúzskemu predsedníctvu Európskej únie za jeho prácu, najmä pánovi Wielowieyskému a pánovi Tannockovi. Francúzske predsedníctvo konalo nanajvýš efektívne - a týmto chcem prejsť k záveru - pretože sa mohlo spoľahnúť na podporu všetkých členských štátov, Európskej komisie a Parlamentu. Rozkol v Európskej únii by bol zaiste najlepší spôsob, ako by Rusko mohlo oslabiť EÚ.
Vzhľadom na veľmi ostrú polarizáciu rozpravy medzi členskými štátmi, ktoré k nám pristúpili len nedávno, a staršími členmi EÚ treba poukázať na to, že teraz viac než kedykoľvek predtým - a vyplynulo to aj z tejto rozpravy - potrebujeme práve jednotu pri riešení gruzínskej krízy a jednotu v našom dialógu s Ruskom: jednotu na strane Európskej únie pri odsúdení použitia sily stranami a narušenia územnej celistvosti, jednotu Európskej únie v jej konaní, čiže vo vyslaní civilných pozorovateľov priamo na miesto, a napokon jednotu Európskej únie pri definovaní jej záujmov, a to predovšetkým v oblasti energetiky a v globálnejšej oblasti medzinárodnej bezpečnosti. Rokovania o budúcej zmluve s Ruskom sa obnovia len na základe takejto jednoty, keď príde ten správny čas.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komisie. - Vážený pán predsedajúci, bola to veľmi zaujímavá rozprava, ktorá ale ukázala rozdiely v zmýšľaní - sú tu rôzne pohľady a rôzne aspekty a podobným spôsobom vidíme aj isté rôzne aspekty, ktoré prevládli v rozprave s Radou. Absolútne súhlasím s naším predsedom Rady a naším priateľom, že najdôležitejšie je, aby sme hovorili jedným hlasom, a to silným hlasom. K tomu by malo dôjsť na ďalšom európskom samite s Ruskom.
Aké sú naše záujmy? Myslím, že v prvom príhovore som sa vyjadrila celkom jasne. Keďže sme od seba tak vzájomne závislí, sú tu všetky tie dôležité záujmy v hospodárskej a energetickej oblasti, ako aj záujmy na svetovej scéne. Už tu boli spomenuté - zmena klímy, energetická bezpečnosť, otázka ako v Kodani dosiahnuť budúcu dohodu. Čo spravíme s Iránom, s Blízkym východom? Existuje jasný záujem vo všetkých jednotlivých otázkach a toto by som chcela zdôrazniť a zopakovať.
Na ďalšej schôdzi Rady pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy dňa 10. novembra budeme mať veľmi dôležitú rozpravu a dúfam, že nájdeme spoločnú reč, pokiaľ ide o rokovania o novej zmluve medzi EÚ a Ruskom, pretože tie boli len odložené na neskôr. Myslím si, že náš predseda to povedal veľmi jednoznačne. Hovorím to preto, lebo si myslím, že ide o najlepšiu možnú cestu vpred, no zároveň musíme byť pevní. Rusko musíme brať také, aké je, a nie také, aké by sme si ho želali. Aj to je jasné. To znamená viesť dialóg o ľudských právach, ako bol dnes opísaný, a hovoriť o všetkých týchto rozdieloch. Takto sme to robili na posledných samitoch, ktorých som sa osobne zúčastnila.
Čo sa týka všetkých otázok o 8 000 vojakoch, Európska rada na to dala jasnú odpoveď a s uspokojením zaznamenala, že ruské jednotky sa stiahli zo zón priľahlých k Južnému Osetsku a Abcházsku, čo je zásadný ďalší krok pri plnení dohôd z 12. augusta a 8. septembra, ako aj začatie ženevských medzinárodných rokovaní na základe týchto dohôd. Myslím, že Ženeva je správne miesto na pokračovanie rozhovorov o politickej situácii. Tie sa začali v ťažkej chvíli, ale veci sa už dali do chodu a teraz chceme ísť ďalej. Toľko moja prvá pripomienka.
Po druhé, Rusko nebude na darcovskej konferencii, aby dalo jasnú odpoveď, ale myslím si, že raz príde čas, keď bude možné vzniesť otázku odškodnenia a vtedy prebehne medzinárodné vyšetrovanie. V Rade sa už o tom rokovalo a Rada bola za takúto medzinárodnú diskusiu.
Dovoľte mi povedať niekoľko slov o ľudských právach. Ako som už spomínala, v Rusku v niektorých oblastiach prebieha istý vývoj, ktorý v nás vzbudzuje obavy, a to predovšetkým násilné úmrtia novinárov, obmedzovanie mimovládnych organizácií, situácia na severnom Kaukaze vo všeobecnosti a v Ingušsku konkrétne. Apelovali sme aj na úplné vyšetrenie takých prípadov, akými bola napríklad smrť Anny Politkovskej a nedávne zabitie Magomeda Jevlojeva, ktorý zomrel po tom, ako ho zatkla polícia. Dnes prebieha posledné kolo konzultácií na tému ľudských práv, ako som povedala, a s istotou ponúkne príležitosť zmieniť sa jednoznačne o týchto obavách.
Rusku sme dali jasne najavo aj to, že musí plne spolupracovať s Radou Európy a ratifikovať protokol č. 14 o Európskom súde pre ľudské práva a protokol č. 6 o treste smrti.
Pokiaľ ide o vstup do Svetovej obchodnej organizácie: my - Európska únia - stále jednoznačne podporujeme vstup do WTO, lebo sa tým podľa nás vytvoria rovnaké podmienky, čo je potrebné pre našu hospodársku úniu, a sme presvedčení, že v našom záujme - ako hlavného obchodného partnera - je, aby sa Rusko pripojilo k systému založenému na pravidlách. Je to dôležité aj z hľadiska ďalšieho vývoja našich bilaterálnych vzťahov. Najdôležitejšie teda je, aby sme túto vec i naďalej podporovali. V tomto významnom procese sa musíme stále otvorene angažovať spolu s ruskou stranou, ale je jasné, že s nimi a pre nich musíme nájsť včasné riešenia.
Spomenula sa otázka energetickej bezpečnosti a energetickej politiky. Dovoľte mi povedať, že vedieme dialóg aj na tému energetiky a životného prostredia, takže otázky týkajúce sa energetickej bezpečnosti, energetickej politiky a pod. sa riešili už aj na rôznych zasadnutiach krajín G8 a na našich samitoch EÚ a zaiste pôjde o jednu z najdôležitejších tém príprav na Kodaň, kde taktiež potrebujeme spoluprácu Ruska. Komisia podporuje spoločné realizačné projekty v rámci Kjótskeho protokolu a je pripravená robiť ešte viac, pretože podľa nás ide o najdôležitejšiu otázku.
Čo sa týka bezpečnostnej štruktúry Európy, chcela by som len objasniť, že prezident Medvedev to už spomenul na júnovom samite EÚ - Rusko v Chanty-Mansijsku, a to nie po gruzínskej kríze, ale pred ňou. Bola som tam a veľmi dobre to viem, takže som to len chcela uviesť na objasnenie. Ide o starú ruskú myšlienku, ktorá znova vystupuje do popredia, a zdá sa mi zaujímavé, že prezident Sarkozy navrhol možnosť hovoriť o nej na samite OBSE v roku 2009. Až tam sme sa ešte nedostali, ale dovolím si povedať, že najdôležitejšie je rokovať o otázke bezpečnostného partnerstva, vždy však s ohľadom na všetky existujúce bezpečnostné vzťahy. Toto je zároveň jasná línia, ktorú musíme načrtnúť.
Ako posledný bod si dovolím povedať, že je veľmi dôležité napredovať v otázke zmrazených konfliktov - to je evidentné - a že čoskoro, koncom novembra, začiatkom decembra, navrhnem oznámenie týkajúce sa Východného partnerstva. Rokovali sme o tom aj v Rade a bude mať aj veľmi silný bezpečnostný prvok, ale sú aj iné inštitucionálne mechanizmy, ako napríklad Minská skupina, ktoré teda nemožno vylúčiť.
Moje posledné slová sa budú týkať kazetových bômb, ktoré sa tiež spomínali. Dovoľte mi povedať, že aj my hlboko ľutujeme použitie kazetových bômb na oboch stranách, čím vznikli veľké prekážky pre návrat osôb vysídlených v rámci krajiny. Preto sa chceme spojiť s medzinárodnými organizáciami pôsobiacimi v tejto oblasti s cieľom vyčistiť dotknuté oblasti, ale aj s cieľom zabezpečiť, aby kazetové bomby v budúcnosti už neexistovali.
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Alexandra Dobolyi  
písomne. - Z nedávnych udalostí vyplývajú otázky o charaktere našich vzťahov z krátkodobého aj dlhodobého hľadiska. Musíme sa pohnúť ďalej a pozerať dopredu. Rokovania medzi EÚ a Ruskom o novej zmluve o strategickom partnerstve by mali pokračovať. Uzavretie tejto zmluvy je v záujme oboch strán. EÚ má veľký záujem dosiahnuť skutočné "strategické partnerstvo" s Moskvou. Musíme byť pragmatickí a realistickí a presadzovať politiku orientovanú na výsledky. EÚ musí nájsť najlepší spoločný prístup k Rusku v takých otázkach, akými sú súčasné globálne hospodárske problémy, energetika, vzájomná hospodárska závislosť, nešírenie jadrových zbraní, terorizmus či zmena klímy, pretože tieto záležitosti sú v našom najhlbšom spoločnom záujme. Nemôžeme si dovoliť odsunúť Rusko na okraj, musíme s ním konštruktívne spolupracovať. Dialóg a dlhodobú spoluprácu teraz potrebujeme viac, než kedykoľvek predtým. Izolácia Ruska nepomôže. Vzťahy treba posilniť v mnohých oblastiach vzájomného záujmu, najmä čo sa týka riešenia súčasnej finančnej krízy a vytvorenia novej architektúry globálnych financií, kde je absolútne nevyhnutná spolupráca s Ruskom, ako aj s Čínou a Indiou, a zabezpečenia stability a bezpečnosti v spoločnom partnerstve EÚ a Ruska.
Lasse Lehtinen  
písomne. - (FI) Západný svet sa zase raz nechal oklamať nádejami vkladanými do Ruska. Po rozpade Sovietskeho zväzu panovalo presvedčenie, že Rusko, ktoré sa oslobodilo z ideologických okov a odmietlo komunizmus, sa súčasne s tým zbavilo aj totality, autoritárstva a prenasledovania disidentov. Verili sme ako toľkokrát predtým, že Rusko môže byť bližšie k Európe a jej hodnotám. Z Ruska sa nestalo demokratické trhové hospodárstvo, ale istý druh kapitalistickej diktatúry vykorisťovania, kde občianske práva museli ustúpiť právu mocnejšieho.
V rozpravách je niekedy ťažko odlíšiť naivné zbožné priania od vypočítavého pragmatizmu. Členské štáty EÚ zareagovali na vojnu v Gruzínsku rôznymi spôsobmi. Teraz sa musíme spýtať, či napríklad selektívny postoj k Rusku s dôrazom na hospodárske hodnoty nepoškodzuje našu základňu spoločných hodnôt. EÚ je postavená na spoločných hodnotách a myšlienke, že všetky praktické problémy by sa mali riešiť rokovaním, nie vojnou. Tento inštitút sa musí udržiavať pri živote tak, aby prežili aj najmenší členovia EÚ a krajiny zvažujúce vstup. S týmito spoločnými zásadami nemožno kupčiť v dvojstranných vzťahoch členských štátov s Ruskom.
Andres Tarand  
písomne. - (ET) Vážený pán predsedajúci, viacerí poslanci uviedli, že príčinou súčasnej finančnej krízy je chamtivosť. Pán Schöpflin vo svojom článku, ktorý vyšiel na jar, opisuje tento odveký jav ako dôležitý faktor vzťahov medzi EÚ a Ruskom. Musím poznamenať, že v čase vydania jeho článku som dospel k rovnakému názoru na základe zváženia vzťahov medzi niekoľkými členskými štátmi EÚ v súvislosti s energetikou v posledných rokoch. V posledných týždňoch - od prvého šoku z augustových udalostí - sa presne tento jav prejavuje aj v gruzínskej otázke. Istá skupina politikov dokázala vzájomne presvedčiť samú seba, že hlavným vinníkom konfliktu bol Saakašvili, len aby uľavili svojmu kolektívnemu svedomiu. Saakašvili možno organizoval aj deportáciu Gruzíncov z Moskvy pred dvoma rokmi a v predvečer bojov povolal do oblasti pskovskú výsadkovú divíziu? Som presvedčený, že je logickejšie pozerať sa na to ako na výsledok nebezpečnej politiky obnovenia ruských sfér vplyvu a podľa toho by sme mali reagovať.
Bernard Wojciechowski  
Toto sa v hospodárskom sektore prejavuje tým, že Rusko potrebuje investície a technológie Európskej únie. Európska únia potrebuje ruské suroviny. V roku 2001 členské štáty Európskej únie predstavovali 79 % ruských zahraničných investícií vo výške takmer 30 miliárd USD. V máji 2004 podiel dvadsiatich piatich členských štátov Európskej únie na zahraničnom obchode Ruska predstavoval 55 %.
Umožniť zhoršenie našich vzťahov s Ruskom nie je v záujme členských štátov Európskej únie. Únia potrebuje diverzifikovať dodávky ropy a zemného plynu. Rusko je vďaka svojmu politickému a hospodárskemu potenciálu serióznym partnerom Európskej únie. Ak Európska únia chce na medzinárodnom poli presadzovať myšlienky odlišné od Spojených štátov, tak politická podpora Ruska by mohla byť kľúčom k ich realizácii. Kjótsky protokol napríklad nadobudol účinnosť, keď tento dokument ratifikovalo Rusko výmenou za súhlas Európskej únie s členstvom Ruska vo Svetovej obchodnej organizácii.
