A szolgáltatási irányelv alkalmazása (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a következők tárgyalása:
a Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan, Kyriacos Triantaphyllides és Matteo Salvini által, a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében, a 2006/123/EK irányelv végrehajtása tárgyában a Tanácshoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés - B7-0216/2009), valamint
a Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan, Kyriacos Triantaphyllides és Matteo Salvini által, a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében, a 2006/123/EK irányelv végrehajtása tárgyában a Bizottsághoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés - B7-0219/2009).
Malcolm Harbour
szerző. - Elnök asszony, különleges megtiszteltetés a számomra, hogy a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság elnökévé történt megválasztásom óta először szólalhatok fel a Tisztelt Házban, és a bizottságban részt vevő valamennyi képviselőcsoport és a koordinátorok nevében is feltehetem ezt a kérdést. Nagyon örülök, hogy a bizottság számos új tagja itt van ma délután, hogy alátámassza szavaimat, és hozzászóljon a vitához.
Nem hiszem, hogy az ülésteremben bárkit emlékeztetni kellene a szolgáltatási irányelv jelentőségére. Az egységes piac erejének felszabadítására egy olyan ágazatban, amely az európai gazdaságnak mintegy 70%-át alkotja, az általa létrejövő munkahelyek és gazdaságserkentő hatása okán égetően szükség volt a jelenlegi gazdasági pangás körülményei között.
Ez egy igen széles hatókörű, számos új vonással bíró irányelv. Sok területen bonyolult rendelkezéseket tartalmaz, kialakítása nagy odafigyelést igényelt. Az irányelv hatékony működése szempontjából annak következetes és teljes körű átültetése létfontosságú. Az irányelv magját az alkotja, hogy a tagállamok megszüntetik az üzleti vállalkozást folytatni kívánó szolgáltató társaságok elé a saját nemzeti jogszabályaikban foglalt intézkedésekkel gördített akadályokat. Hiszik-e vagy sem, e javaslat nyomán a különböző országokban szó szerint több száz jogalkotási javaslat vagy jogszabály szorult módosításra. Hacsak nem minden képviselő és nem minden ország lép együttesen ennek érdekében, a megkülönböztetés továbbra is fennmarad. Összehangoltan és következetesen kell fellépni, különben megmaradnak az akadályok.
Ezért mindenekelőtt különösen a Bizottság előtt kívánok tisztelegni, amiért vezető szerepet játszott annak a folyamatnak az irányításában és összehangolásában, amely ennek a jogszabálynak a tagállamok általi végrehajtását és átültetését célozta. Szeretnék köszönetet mondani a Tanácsnak is - tulajdonképpen a Tanács egymást követő elnökségeinek, hiszen a javaslat még 2006-ból származik -, amely az európai csúcstalálkozókon az általunk is tapasztalt módon irányította az irányelv következetes átültetését célzó folyamatot.
Különösen Cecilia Malmströmnek, a ma este itt jelen lévő miniszternek szeretném elmondani, hogy szeptemberi svédországi kiküldetésünk során milyen nagy hatást tett a bizottságra Svédország e téren kifejtett tevékenysége. Úgy vélem, Svédország egyértelműen példát mutat sokan másoknak főként annak aprólékos biztosításával, hogy a svéd hatóságok minden szinten megértsék az európai jogszabály által rájuk rótt, az Európai Unió más részeiről jövő szolgáltató vállalkozások engedélyezésével összefüggő kötelezettségeiket, és képesek legyenek ezeknek eleget tenni.
Ma esti kérdésünk különösen az általunk legfontosabbnak tartott, mihamarabb megvalósítandó elemekre összpontosít. A tagállamok felkérést kaptak, hogy világítsák át jogszabályi környezetüket, és keressék meg az általam említett diszkriminatív pontokat. De a december 28-i átültetés csak az akadálylebontó folyamat kezdete, mivel most majd minden egyes tagállam a többi tagállammal szembeni megkülönböztető javaslatlistával fog előállni, melyet meggyőződésük szerint a közérdekkel tudnak megindokolni. Ez a kölcsönös értékelési folyamat - amely egy teljesen újfajta eljárás - a tagállamok hatóságaitól azt követeli, hogy összevessék magukat a többi tagállammal, egymás között vessék össze diszkriminatív javaslataikat. Nemsokára döntő szakaszba lépünk, amelyet élénk érdeklődéssel kísérünk. Ma este szeretnénk megtudni, hogy a Bizottság miként szándékozik megközelíteni ezt a folyamatot. Szeretnénk hallani, hogy a Tanács milyen támogatást kíván ehhez nyújtani. Biztosítékokat is szeretnénk arra nézve, hogy a folyamat nem zárt ajtók mögött fog lefolytatódni, a fogyasztók, a vállalkozások és más érdekcsoportok ugyanis tudni akarják majd, hogy a folyamat miként valósul meg. Látni akarjuk a listát, látni akarjuk azon rendelkezések és belső szabályzatok listáját, amelyeket a tagállamok meg kívánnak őrizni.
A másik dolog az elektronikus úton való információszerzés és az eljárásokhoz történő hozzáférés. Az egyablakos ügyintézési pontok felállítása szintén úttörő javaslat, bármely európai irányelvet vesszük is. A tagállamok kötelesek odahatni, hogy a vállalkozások számára szükséges információkhoz és eljárásokhoz való hozzáférés megvalósuljon annak érdekében, hogy a vállalkozások e rendszereken keresztül üzleti tevékenységet tudjanak folytatni. Döntő jelentőségű, hogy teljes és tökéletes rendszereket alakítsunk ki.
Ez tehát a ma esti kérdésünk. Várakozással tekintünk az elé, hogy Ferrero-Waldner asszony - akinek e terület talán kevésbé ismerős - kimerítő válaszokkal szolgáljon. Tudjuk, hogy mindannyiunk részéről át fogja adni legjobb kívánságainkat Charlie McCreevy-nek.
Ámde úgy vélem, fontos megérteni az általam képviselt bizottság nézőpontját is. Számunkra ez az elkövetkező ötéves nyomon követési folyamat kezdete is, melynek során fenn kell majd tartanunk valamennyi tagállam politikai érdeklődését az irányelv végrehajtása iránt, és evégett politikai nyomást kell gyakorolnunk rájuk. Meg kell vallanom Cecilia Malmströmnek, hogy csalódást okozott - ez a legenyhébb szó rá - a jelentésnek az a kitétele, hogy a Versenyképességi Tanács még egyik szeptemberi ülésén megvitatta a Bizottság egyik feljegyzését, mely szerint úgy tűnik, hogy egyes tagállamokban a teljes és időben történő bevezetésre tett politikai kötelezettségvállalás sajnálatos módon nem öltött testet megfelelő intézkedésekben. Ez nem elég. Akarjuk az irányelv kínálta előnyöket, mégpedig azonnal.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök asszony, szeretném megköszönni Harbour úrnak, valamint a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságnak, hogy felvetették ezt a fontos kérdést. Miként Harbour úr is mondotta, a szolgáltatások szabad mozgása a belső piac sarkköve. A szolgáltatások az EU gazdaságának és a munkahelyeknek a 60-70%-át teszik ki, és részesedésük egyre nő. Igen jelentős szerepet fognak játszani az EU gazdasági növekedésében, ám miként elhangzott, a szolgáltatások szabad mozgása eddig nem úgy működött, ahogyan kellett volna. Még sokat kell tenni a kereskedelem előtti akadályok lebontásáért és a szolgáltatások kereskedelméért, ezért felettébb örvendetes, hogy van szolgáltatási irányelvünk, melyet december 28-ig át kell ültetni.
A végső felelősség azért, hogy a tagállamok megteszik azt, amit elvárnak tőlük, a Bizottságé, és biztos vagyok abban, hogy a Bizottság is szólni fog erről, mégis ejtenék néhány szót az elnökség nevében abból a kérdésből kiindulva, melyet a bizottság feltett nekem. Először is a jogszabályi környezet átvilágításáról, és arról kívánok szólni, hogy ez miként járult hozzá a végrehajtáshoz. Az átvilágítás a szolgáltatások letelepedése és szabad mozgása előtt álló akadályok beazonosítását és lebontását célozza. A szolgáltatások nyújtásával kapcsolatos, a tagállamok által megőrzendő előírásoknak meg kell felelniük a megkülönböztetésmentességre, a szükségességre és az arányosságra vonatkozó követelményeknek.
Ez hatalmas feladat, de amikor befejeződik a megvalósítása, a szolgáltatási ágazat számára előnyös lesz a szolgáltatást nyújtó vállalkozásokra nehezedő adminisztratív terhek csökkenése. A Bizottsághoz benyújtandó erről szóló végleges jelentésnek december 28-ára el kell készülnie.
A nemzeti ügyintézési pontok rendeltetése az, hogy összegyűjtsék a szolgáltatásnyújtók és a szolgáltatásokat igénybe vevők számára a szolgáltatási ágazatban érvényes jogokra és előírásokra vonatkozó információkat. Az ügyintézési pontoknak lehetőséget kell kínálniuk a szolgáltatásnyújtók számára az engedélykérelmek valós idejű beadására, valamint az engedélyező hatósággal való kommunikálásra. Persze ezt a tagállamoknak igen nehéz megszervezniük. Ez arra az elképzelésünkre épül, hogy egy korszerűbb, minőségi e-kormányzati rendszert kell kialakítani. A jövő héten a svéd elnökség éppen az e-kormányzat témájáról tart miniszteri szintű találkozót Malmöben. Ezen a tagállamok támogatást fognak kapni a Bizottságtól, és sok szemináriumra kerül majd sor annak érdekében, hogy tanulhassunk egymástól, és a felhasználóbarát jelleget helyezhessük a középpontba.
A másik fontos kérdés az internetes portálok nyelve, és az a lehetőség, hogy a tagállam nyelvétől eltérő nyelven is használhassuk ezt a szolgáltatást. Ezt nem írja elő az irányelv, de remélhetőleg a legtöbb tagállam az ügyintézési pontokon több nyelven is közzéteszi majd az információkat. Ez jobb lehetőséget kínál majd a szolgáltatók számára a különböző piacok összehasonlításához, valamint a tevékenységük bővítéséhez szükséges áttekintés beszerzéséhez.
A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság azt kérdezi, hogy a tagállamok képesek lesznek-e időben bevezetni az irányelvet; én azt remélem, hogy igen. Erre a Bizottságnak kell válaszolnia, ámde a Versenyképességi Tanácsban minden tagállam úgy nyilatkozott, hogy időben készen fog állni. Ehhez persze nagyon fontos a politikai támogatás.
Szóval mik a legnagyobb kihívások? Az irányelv, mint olyan, természetesen rendkívül széles kört ölel fel, és a tagállamok által foganatosítandó intézkedések sorát igényli nemcsak jogszabályi vonatkozásban, hanem az együttműködést előmozdító különböző intézkedések tekintetében is. A remélhetőleg létrejövő struktúrák hatékonyabbá és naprakészebbé teszik majd az igazgatást. Létrehozásuk azonban időbe fog telni. Az e hatalmas területre vonatkozó jogszabályok átvilágítása és a jogszabályi megoldások megtalálása nem megy máról holnapra. A hatóságokat új feladataikra ki kell képezni, ehhez pedig forrásokra van szükség.
Így a legnagyobb kihívásokat firtató kérdésre a válasz természetesen: az egyablakos ügyintézési pontok felállítása, valamint működésük biztosítása. Végül a Parlament azt kérdezi, hogy az érdekelteket miképpen vonták be a folyamatba. Ez fontos kérdés, mert a különböző érdekelt szervezetek számára a folyamatnak alapvető része az, hogy bevonják őket a szolgáltatási irányelv megértetésébe, előnyeinek a polgárok és a vállalkozások felé történő kommunikálásába, de az érdekeltek álláspontjának és igényeinek feltárásába is.
E párbeszéd kulcstényező volt. Már a tárgyalási szakaszban sok érdekelt vett részt referenciacsoportokban, és ezek a hálózatok sok esetben megmaradtak. A különféle információk és nézetek összegyűjtése végett a megvalósításra irányuló javaslatokról számos országban széles körű társadalmi párbeszéd folyt.
Elnök asszony, végezetül szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek a szolgáltatási irányelv végrehajtási folyamata iránt tanúsított folyamatos érdeklődéséért. A megállapodás kialakításában játszott óriási szerepére figyelemmel üdvözlendő, hogy az Európai Parlamentet továbbra is érdekli az ügy, és önök ellenőrzik azt és megbizonyosodnak arról, hogy a tagállamokban megtesszük, ami ránk hárul. Egyetértünk azzal, hogy különösen most, a gazdasági válság idején, rendkívül fontos gyorsan és megfelelően bevezetni a szolgáltatási irányelvet, amely jelentős eszköz lesz a kezünkben a kilábaláshoz, és újra lehetővé teszi majd számunkra, hogy a gazdasági növekedésre koncentrálhassunk, és reményeink szerint munkahelyeket teremthessünk.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani az Európai Parlamentnek, és különösen kollégám, Charlie McCreevy köszönetét is tolmácsolni az Európai Parlament felé, amiért a testület benyújtotta a szolgáltatási irányelv végrehajtásának jelenlegi állására vonatkozó ezen időszerű, szóbeli választ igénylő kérdését.
Kevesebb mint két hónap van hátra a bevezetés határidejéig, ezért épp ideje, hogy visszatekintsünk az elvégzett munkára, valamint leltárt készítsünk a dolgok jelenlegi állásáról.
A szolgáltatási irányelv az elmúlt években elfogadott egyik legjelentősebb kezdeményezés. Óriási lehetőségeket rejt a belső piacon a kereskedelem előtt tornyosuló akadályok lebontására és a tagállamok közigazgatásának korszerűsítésére, megfelelő végrehajtása pedig a jelenlegi gazdasági környezetben még sürgetőbb. Ennek nagyon is tudatában vagyunk, és az Európai Parlament, valamint a Parlament Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottsága nemcsak kulcsszerepet játszott az irányelv elfogadásának lehetővé tételében, hanem a Bizottság azt is különösen nagyra értékelte, hogy önök folyamatosan érdeklődnek a tagállamok által az irányelv bevezetése érdekében végzett munka nyomon követése iránt.
Ami minket illet, a Bizottság eleget tett a végrehajtási folyamat előmozdítására vállalt kötelezettségének. Ez már elhangzott. A tagállamok szakmai segítségnyújtásra vonatkozó kéréseit komolyan vettük, és példátlan erőfeszítéseket tettünk, valamint soha nem látott forrásokat vetettünk be munkájuk megsegítésére. Valamennyi tagállammal több mint 80 kétoldalú megbeszélésre került sor, és a szakértői csoportok az elmúlt három év alatt több mint 30 alkalommal találkoztak Brüsszelben.
A Bizottság azonban nemzeti szinten nem tudja megvalósítani a bevezetést. Ez a tagállamokra hárul, melyek számára a szolgáltatási irányelv átültetése kihívást jelentő feladat volt.
Kihívást jelentett, mert több nagyszabású projekt megvalósításával, mint például az "egyablakos ügyintézési rendszer” felállításával, valamint a szolgáltatásokkal kapcsolatos jogszabályok felülvizsgálatával és egyszerűsítésével járt. Azért is volt kihívás, mert a közigazgatás valamennyi szintje közötti intenzív koordinációt feltételezett, lett légyen szó nemzeti, regionális vagy helyi szintről.
Tehát hogy állunk ma? És a tagállamok fogják-e teljesíteni a vállalásaikat?
A jelek szerint a tagállamoknak épp csak több mint a fele van olyan helyzetben, hogy a szolgáltatási irányelv végrehajtását a 2009. végi határidőre vagy 2010 elejére meg tudja valósítani. Elképzelhető, hogy egyes tagállamok késésben lesznek. Ez nem teljesen kielégítő főként azon polgárok és vállalkozások számára, akik és amelyek a belső piacon élni kívánnak a jogaikkal. Jóllehet a helyzet más belső piaci irányelvekkel összehasonlítva nem szokatlan, mégis némi aggodalomra ad okot.
Viszont azt is figyelembe kell venni, hogy ebben az esetben a tagállamoknak, talán minden más irányelvnél jobban, hatalmas mennyiségű nehéz jogi és gyakorlati kérdést kellett kezelniük. És ha ezt vesszük, a jövő év elejére elérni remélt eredmény akár egészen jónak is tekinthető.
Most hadd válaszoljak részletesebben a kérdésükre.
Tehát majdnem minden tagállam befejezte vonatkozó nemzeti jogi szabályozása "átvilágításának” a folyamatát. Egyes tagállamokban ez még folyik. Ezen a ponton természetesen még eléggé nehéz megítélni, hogy az átvilágítás mennyire járult hozzá az irányelv hatékony átültetéséhez. Az átültetésre megszabott határidő még nem járt le, és a tagállamok még nem nyújtották be a Bizottsághoz az általuk eszközölt jogszabályi változtatásokat.
Az azonban világos, hogy egy nagyszabású és alapos átvilágítási folyamat döntő jelentőségű annak biztosításához, hogy a nemzeti jogi szabályozás minden egyes tagállamban "belső piaci felhasználóbarát jellegű” legyen. És szolgáltatási ágazatunk versenyképessége szempontjából is döntő jelentőséggel bír.
Az egyablakos ügyintézési pontokat illetően egyértelműnek látszik, hogy a legtöbb tagállamnak 2009 végére lesznek legalább alapszinten felállított praktikus egyablakos ügyintézési pontokat szolgáló megoldásai. Ezek megint nem lesznek teljesen tökéletesek, de szilárd alapot kell, hogy jelentsenek. A tagállamoknak folytatniuk kell az egyablakos ügyintézési pontok fejlesztését és korszerűsítését, melyeknek hosszú távon teljes értékű e-kormányzati központokká kell kinőniük magukat.
Ebben az összefüggésben a Bizottság egyetért az egyablakos ügyintézési pontokon keresztül történő olyan további információ- és eljárásnyújtás fontosságával, mint például a munkavállalók jogaira és adózására vonatkozó információk és eljárások. A vállalkozásoknak és a fogyasztóknak ismerniük kell az alkalmazandó szabályokat. De miként önök is tudják, ezt az irányelv nem írja elő kötelező módon.
Azt várjuk, hogy az egyablakos ügyintézési pontok megszilárdulásával és fejlődésével az ügyintézési pontok az ilyen információk nyújtására is alkalmasak lesznek majd. Néhány tagállam ugyanis már ezt tervezi.
Ami az irányelvnek a szociális szolgáltatások terén történő alkalmazását illeti - amennyiben ezekre kiterjed az irányelv hatálya -, úgy tűnik, hogy különös probléma itt nem merült fel. Maga az irányelv tartalmaz olyan mechanizmusokat, melyek biztosítják e szolgáltatások sajátosságainak a figyelembevételét.
Végül úgy gondolom, hogy az érdekeltek egyértelműen végig meghatározó szerepet játszottak a bevezetés folyamatában. Szorosan figyelemmel követték a tagállamok erőfeszítéseit, és különféle módokon közrejátszottak a bevezetésben, mi pedig szavatoljuk, hogy jövő évben a végrehajtás eredményeinek az értékelésekor az érdekeltek véleményét is megkérdezzük.
Ezért módszert kell találnunk arra, hogy ez a konzultáció célzott és nagyon konkrét legyen.
Végezetül a jogalkotási folyamat során sok tagállam tartott nyílt konzultációt a végrehajtási jogszabálytervezetekről. Egyes érdekelt szervezetek a bevezetés előrehaladásáról tagjaiknál még rendszeres felméréseket is végeztek. Szögezzük le: fontos, hogy a folyamat jelenlegi szakaszában realisták és őszinték legyünk. A végrehajtás területén ugyanis még sok tennivaló akad, és a késésben lévő tagállamoknak újabb erőfeszítéseket kell tenniük.
Mégis továbbra is meg vagyok győződve arról, hogy a pohár már több mint a feléig tele van. De jobban tesszük, ha továbbra is töltögetjük, mégpedig minél gyorsabban.
Andreas Schwab
Elnök úr, hölgyeim és uraim, amit az imént a Bizottságtól és a Tanácstól hallottunk, kissé elkedvetlenítő.
Európának nemzetközi versennyel, globális versennyel kell szembenéznie, amelyben az európai szolgáltatóknak szintén meg kell találniuk a helyüket, és sikereseknek kell lenniük. Ha az irányelv történetét nézzük, amely a Parlamentben jelentős számú képviselő részvételével látott napvilágot, véleményem szerint meglehetősen kiábrándító, ha az ember azt hallja, hogy - Ferrero-Waldner asszony szavaival élve - a pohár félig tele van, avagy félig üres. A Tanács soros elnökéhez fordulok: a Parlament nemcsak a múltban játszott szerepet, hanem a jövőben is be kívánja tölteni a szerepét. A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságban ezért elhatároztuk, hogy ellenőrzésképpen még a bevezetési határidő előtt jóval feltesszük önöknek azt a kérdést, hogy önök, mint az Európai Unió tagállamai, eleget tesznek-e az eredetileg önök által javasolt és az irányelv ez év végéig történő bevezetésére vonatkozó kötelezettségeiknek, és vajon képesek-e elérni ezt a célt. Legalábbis ami az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportját illeti, még mindig azt vélelmezem, hogy minden önöktől telhetőt megtesznek azért, hogy az elkövetkezendő hónapokban betartsák az állításukat.
Az irányelvet és annak bevezetését az európai polgárok, a szolgáltatók és a munkavállalók szemszögéből fogjuk értékelni, és ebben a kontextusban közelről meg fogjuk vizsgálni, hogy a tagállamok miként viszonyulnak egymáshoz, az irányelv egyes elemeiről szóló eszmecsere - miként azt az elnök is említette - mennyire átláthatóan valósul meg, és a tagállamok a saját rendelkezéseiket mennyire hatékonyan világítják át abból a szempontból, hogy megfelelnek-e a szolgáltatók belső piaci működésének. Ugyanez vonatkozik az irányelv alkalmazási körére. Itt is, miként a múltban, közelről megvizsgáljuk, hogy az Európai Bíróság milyen mértékben értelmezheti az EU-Szerződést annak érdekében, hogy elsőbbséget biztosítson a polgárok jogainak, és annak érdekében, hogy - miként ez a Tanácsban néha a jelek szerint történik - ne mindig a tagállamok érdekei élvezzenek prioritást.
Másodsorban nagyon örülünk annak, amit a folyamat elektronikus irányításáról mondott, de véleményünk szerint a fő kérdés az, hogy a szolgáltatók végül is az eljárás által megkövetelt minden feladatot egyszerűen és hatékonyan meg tudják-e oldani online, és hogy a sok honlap mögött tulajdonképpen találnak-e majd olyan embereket, akikkel az ügyüket intézni tudják, és akikkel egyeztetni tudják a tagállamokban fennálló előírásokat, vagy pedig ezzel csak újabb falakat és akadályokat emelünk.
Tisztelt képviselőtársaim, az elnök kérésére gyorsan befejezem. Elérkeztem az utolsó ponthoz. Az előző vitában a Parlament különösen arra szólított fel, hogy a belső piaci információs rendszer oldja fel mindazokat a problémákat, melyekkel a tagállamok közigazgatása az irányelv átültetésével összefüggésben egyáltalán szembe kerülhet. Ezért remélem, Malmström asszony, hogy minden erőfeszítést meg fog tenni annak érdekében, hogy az irányelv ez év december 31-én hatályba léphessen.
Evelyne Gebhardt
Elnök úr, hálás vagyok, hogy ezt a témát ma megvitathatjuk, hiszen számottevő ügyről van szó. Egy dolgot szeretnék teljesen világosan leszögezni: jogalkotóként nemcsak szerepet játszottunk a szolgáltatási irányelv elfogadásában, hanem odahatottunk, hogy egy nagyon előremutató, építő jellegű kompromisszum alakuljon ki. E kompromisszum különösen a munkavállalói és szociális jogok szavatolására, valamint az általános gazdasági érdekű szolgáltatások különleges kezelésére és a szövegből való kihagyására támaszkodik. A szolgáltatási irányelv elsősorban ezért jöhetett létre.
Ugyanakkor van egypár dolog, amivel kapcsolatban ebben a vonatkozásban bizonytalan vagyok, mert az általunk felvetett kérdésekre nem kaptunk választ. Például nagy csalódást okozna, ha kiderülne, hogy igaz az, amit különböző forrásokból hallottam, nevezetesen, hogy egyes tagállamok a szolgáltatási irányelv átültetését azon egyensúly megbontására használják fel, melyet mi jogalkotóként kialakítottunk, és nem teljesen tartják tiszteletben a munkavállalói jogokat, amit pedig mi a szolgáltatási irányelvben előirányoztunk. Ez nemcsak a munkakörülményekre vonatkozik, melyeket jelenleg megkérdőjeleznek, hanem számos tagállamban a meghatározásokat is újraírják, vagy szűkítik. Vannak olyan tagállamok is, ahol a szociális szolgáltatásokat gyenge lábakon álló indokolással nem veszik ki azon szolgáltatások köréből, melyekre az átültetés vonatkozik.
Ebben a tekintetben az Európai Bizottság Kézikönyve nem sokat segített, mert a benne foglalt iránymutatások részben tévesek voltak, és megítélésünk szerint helytelen értelmezést tartalmaztak. Az általam felhozott példák mutatják, mennyire fontos számunkra is, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra jogi keretet alkossunk annak érdekében, hogy az olyan szociális jogokat, mint a munkavállalói jogok, újra teljes mértékben és tökéletesen be lehessen tartatni. Bármilyen más megoldás nem lenne kielégítő.
Azt is szeretném megkérdezni a tagállamoktól, hogy az érdekelteket, és különösen a szakszervezeteket és a szociális szolgáltatókat milyen mértékben vonták be az átültetésbe. Ezt a kérdést feltettük, de választ még nem hallottam, márpedig erre nagyon szeretnék pozitív választ kapni.
Jürgen Creutzmann
Elnök úr, tisztelt képviselőtársaim, a Bizottság válasza nemcsak elkedvetlenítő, miként Schwab úr mondta, hanem elkeserítő is. Az átültetés kapcsán rá kell döbbennünk arra, hogy ha az hangzik el, hogy a tagállamoknak körülbelül 50%-a tartja az ütemtervet, akkor azt kell feltételeznünk, hogy a maradék 50% még nagyon távol van a teljesítéstől.
Ha például saját hazámat, Németországot nézzük: az egyes szövetségi tartományi kormányzatok jelenleg ültetik át az irányelvet. Rajna-vidék-Pfalz tartományban, ahol lakom, szeptember 2-án részt vehettem a szolgáltatási irányelv e szövetségi tartományban történő átültetésének első olvasatán. Elképzelhetik, hogy lehetetlen lesz időben teljesíteni az átültetést, és azt hiszem, hogy a többi szövetségi tartományi kormányzat is hasonló cipőben jár.
A döntő számunkra természetesen az, hogy miképpen valósul meg az átültetés. Ha a 13. cikk (2) bekezdése kimondja, hogy "az engedélyezési eljárások és az alaki követelmények nem lehetnek visszatartó erejűek, és nem nehezíthetik meg vagy késleltethetik indokolatlanul a szolgáltatás nyújtását”, akkor nagyon oda kell figyelnünk, és biztosítanunk kell, hogy a gyakorlatban ez ne következzék be. Meghatározó tényező lesz például az, hogy az egyablakos ügyintézési pontok hogyan lesznek felszerelve. Többnyelvűek lesznek-e? Eléggé szorosan együtt fognak-e dolgozni a közigazgatási szervekkel ahhoz, hogy az eléjük kerülő kérdéseket el is tudják intézni? Ebben erősen kételkedünk. A bizottságnak most tulajdonképpen meg kellene kérdeznie, hogy mely országok vannak lemaradva az ütemtervtől, melyek alkotják az 50%-ot, és várhatóan mikorra teljesítenek. Ha ez kiderül, az érintett országok számára jobb lenne moratóriumot vagy valami hasonlót hirdetni.
Biztos vagyok abban, hogy az irányelv átültetése a legtöbb tagállamban nem fog 2010. január 1-jéig megvalósulni, holott ezeknek az országoknak több mint négy év állt erre a rendelkezésükre. Ez a fő probléma, ami felettébb elkeserítő.
Tadeusz Cymański
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, a most folyó vita során szeretném megtudni, hogy a válság milyen hatással van a szolgáltatási irányelvnek az uniós országokban történő bevezetésére.
Hazámban, Lengyelországban, a válság és az átültetés okozta nehézségek dacára meg tudtunk alkotni egy, a vállalkozások bejegyzésének és működtetésének magas szintű liberalizálásán alapuló szolgáltatási törvényt. Az olyan ágazatokban, mint a kézműves és kisipar, kereskedelem, turizmus, szálloda- és vendéglátóipar, csak kivételes esetben vannak érvényben korlátozások. Az egyenlő esélyek, valamint az egészséges verseny elvének védelme nevében járunk el így.
A 2006-os kompromisszum azt feltételezte, hogy bizonyos területek kikerülnek az irányelv szabályozása alól. Szeretném tudni, hogy e döntéseket miképpen értékelik ma. Annak idején azzal a feltételezéssel éltünk, hogy a későbbiekben további jogalkotási munkára kerül sor a közüzemi szolgáltatások kérdéskörében. A biztos asszony metaforájánál maradva: a már félig telt pohár teletöltése után lesz-e másik pohár, és mi lesz a következő lépés?
Eva-Britt Svensson
Elnök úr, a 2006-ban kialakított kompromisszumban az Európai Parlament szocialista képviselőcsoportja visszavonta azon követeléseit, hogy a szociális megfontolásokat részesítsük előnyben a szolgáltató társaságoknak nyújtandó szabadsággal szemben. Máskülönben, ahogy azt Harbour úr írta egy sajtóközleményben, nem jött volna létre kompromisszum. A "származási ország elve” kifejezést töröltük, de ezt felváltotta egy bizottsági kollíziós rendelet, mely világosan kimondja, hogy a különböző tagállamok munkaerő-piaci jogszabályainak kollíziója esetén a gazdasági társaság származási országának jogszabályai alkalmazandók.
Az irányelvet úgy is lehetett volna értelmezni, miszerint az EU nem avatkozik bele a nemzeti munkajogokba. A Bizottság azonban sietve iránymutatásokat fogalmazott meg, melyek kimondják, hogy a szolgáltató társaságoknak nem kell állandó képviselővel rendelkezniük abban az országban, ahol működnek, következésképpen a szakszervezeteknek nincs tárgyalópartnerük. A Vaxholm-szabály is egyértelműen rögzítette, hogy az EK joga magasabb rendű a svéd munkajognál, ami annyit tesz, hogy Svédország kénytelen volt leszállítani munkajogi szabályozásának a szintjét. Én, valamint az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja, nem látunk más alternatívát a munkavállalói jogok biztosítására, mint azt, hogy a Szerződéshez egyértelmű jogi jegyzőkönyvet kell csatolni, mely megállapítja, hogy a szakszervezeti jogok elsőbbséget élveznek a piaci szabadságokkal szemben.
Lara Comi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a szolgáltatási irányelv először is és legfőképpen egy utazás végét jelenti Európa számára, egy olyan utazásét, melynek végállomása pontosan a belső piac teljes megvalósítása az Európai Unión belüli kereskedelem előmozdítása, a hatóságok erőfeszítései összehangolásának lehetővé tétele érdekében, és a végcélt mindenekelőtt a különböző ágazatokban és különböző tagállamokban folytatott különböző gazdasági tevékenységek közötti ügyleti költségek minimalizálása jelenti.
Az eltérő közigazgatási eljárások tartalmi közelítése és a szolgáltatók más tagállamokban való működésének megkönnyítése automatikusan a növekedés fokozását, következésképpen a mostani rendkívüli válság időszakában a növekedés ösztönzését jelenti. Az Európai Parlament és a Tanács által 2006. december 12-én elfogadott szolgáltatási irányelv az időközben felülvizsgált, és az elmúlt kilenc év során Európában előfordult különböző helyzetekhez igazított lisszaboni stratégia szerves részét képezi; fő céljának mindenképpen annak kell lennie, hogy az európai gazdaságot a világ legversenyképesebb, egyúttal tudásalapú gazdaságává tegye.
Az általunk jelenleg átélt gazdasági válság, melyet az Európai Unió az egyes tagállamok által egyénileg is hozott intézkedéseinek ügyes összefésülése útján, intézményi szinten kezel, megköveteli, hogy a szolgáltatási irányelvet az elfogadásának idején szükségesnél még jobban és gyorsabban alkalmazzuk. A szolgáltatási irányelv átültetésére megszabott 2009. december 28-i határidő ezért nemcsak az irányelv ratifikálásától az irányelvvel kapcsolatos jogalkotási folyamatig való továbblépésre meghatározott irányadó dátum, hanem mindenekelőtt jelentős lépést is képvisel egy olyan Európa felé, mely egyre inkább tudatában van erőforrásainak, és amely egyre inkább képes a legtöbbet kihozni ezekből az erőforrásokból.
Bernadette Vergnaud
(FR) Elnök úr, miniszter asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim, a szolgáltatási irányelv az elfogadása és a körülötte kialakult szenvedélyes viták óta bizonyos értelemben feledésbe merült, de most, az átültetés döntő szakaszában, különösen oda kell figyelnünk rá.
Kérdéses számomra az irányelv 2. cikke azon rendelkezéseinek az értelmezése, melyek kimondják, hogy a szociális szolgáltatások nem tartoznak az irányelv hatálya alá. Olyan fogalmak, mint "a rászorulók támogatása” és "megbízott szolgáltatók”, túl szűknek tűnnek a szociális szolgáltatásokra egyes tagállamokban használt definíciókhoz képest, és aggódom amiatt, hogy egy szándékosan szűk értelmezés e szolgáltatások egész sorának az irányelv alkalmazási körébe történő beemelésének az indokolására szolgálhat.
E szolgáltatások kizárása a szöveg kulcseleme, és garancia a polgárok számára az európai szociális modell megvédésére.
Remélem, hogy egyes tagállamok, köztük Franciaország, az európai törvényekhez való alkalmazkodás csalóka ürügyével az irányelv átültetését nem fogják a szociális szolgáltatások liberalizálására felhasználni. Az általános érdekű szolgáltatások figyelembevételének e problémája bizonyítja, hogy szükség van egy ezekkel foglalkozó önálló európai jogi szabályozásra ahelyett, hogy az üzleti szolgáltatásokra vonatkozó irányelvben szereplő negatív meghatározáshoz tartanánk magunkat.
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Elnök úr, a belső piaci szolgáltatási irányelv megfelelő bevezetése nemcsak az ezen a piacon működő európai vállalkozások, hanem a fogyasztók számára is fontos. A szolgáltatási irányelv jó példa. Bevezetésére három évet hagytunk. Ami hosszú idő, ám még így sem fogja tudni minden ország a megszabott három éven belül átültetni az irányelvet. Ez a példa ékesen bizonyítja, hogy az átültetésnek minden tagállamban időben történő megvalósításához a tagállamok és az európai intézmények közötti ideális együttműködés szükségeltetik.
Márpedig a Bizottság által idén júniusban kiadott, a belső piac működésének javítására szolgáló eszközökről szóló ajánlások ebbe az irányba mutatnak. Úgy vélem, hogy a bevezetési folyamatban ennél egy kicsit tovább kell mennünk. Ezért azt javaslom, hogy a belső piaci eredmények összefoglaló táblázatáról szóló jelentésben kezdeményezzük egy belső piaci fórum megrendezését, amely az európai intézmények, a tagállamok és más érdekelt csoportok képviselőit gyűjtené egybe azzal a céllal, hogy kifejezettebben kötelezzék el magukat az átültetés mellett annak érdekében, hogy képesek legyünk alkalmazni és végrehajtani a belső piaci jogszabályokat, ideértve ezt a rendkívül fontos irányelvet is. Szeretném, ha ez a fórum olyan tapasztalatcserének adna helyet, melyben a tagállamok és az uniós intézmények kicserélhetnék az átültetés terén szerzett tapasztalataikat. Szeretném, ha ez a fórum felhívná a társadalom figyelmét a belső piaccal összefüggő kérdésekre. Fokoznunk kell polgáraink érdeklődését és felelősségérzetét a piac működése iránt. Ekkor fogunk teljes sikert elérni.
A szolgáltatási irányelv átültetésének az előbb hallott problémáival kapcsolatban megkérdezném, hogy a tagállamok igyekeztek-e együttműködni a Bizottsággal, és elmondható-e, hogy a bevezetési folyamatban sikerült bármely bizottsági ajánlást alkalmazniuk? A Bizottság továbbra is törekszik-e új megoldások keresésére? A Bizottság felhasznál-e minden lehetőséget és eszközt különösen az átültetéssel küszködő országok mozgósítására és támogatására? Vannak-e új elképzelések ezzel kapcsolatban?
Louis Grech
(MT) Aggasztó, hogy a helyi hatóságokkal fennálló rendszeres kapcsolataink, legalábbis saját hazámban, azt erősítik meg, hogy sok hatóság még mindig sötétben tapogatózik, és nem tudja, mi vár rá az irányelv hatálybalépését követően. És általánosságban is, keveset tudnak a négy szabadságra vonatkozó jelenlegi jogszabályokról. Ezenkívül láthatólag információhiányban szenvednek a pénzügyi szolgáltatásokkal, az e-kommunikációval és a szállítási szolgáltatásokkal összefüggő törvények és rendeletek tekintetében is. Ráadásul úgy tűnik, hogy a hatóságoknak problémát okozhat az ügyintézési folyamat egyszerűsítése, valamint a kereskedelmi és egyéb engedélyezési rendelkezések közelítése. A Bizottságnak ezért további kezdeményezéseket kell elfogadnia a helyi és regionális hatóságoknak történő azonnali és közvetlen segítségnyújtás érdekében. Ezen túlmenően, ha tényleg azt akarjuk, hogy a bevezetési folyamat teljes mértékben azt tükrözze, amiben a Parlamentben megállapodtunk, az Európai Parlamentnek még az irányelv hatálybalépése után is kötelezően részt kell vennie a folyamatban.
Bogusław Liberadzki
(PL) Elnök úr, recessziós körülmények között rendszerint új munkahelyek teremtésére, a versenyképesség javítására, az árak leszorítására, avagy röviden a fogyasztók számára nyújtott előnyök fokozására kell törekednünk. Ezt például az autóipari ágazat pénzügyi támogatásával tesszük. Most olyan foglalkozásokról beszélünk, mint a fodrász, vízvezeték-szerelő vagy kőműves, akiknek nincs szükségük pénzügyi támogatásra. Nekik viszont arra van szükségük, hogy szabadon gyakorolhassák a szakmájukat. Rendeletek és valóság - bárcsak egybeesnének!
Itt van egy példa: egy szomszédos országban építettek egy pékséget. Amíg csak az építési engedélyről volt szó, minden rendben volt. Amikor viszont megkezdődött a termelés, a kormány és a helyi hatóságok visszavonták az engedélyt. Vajon miért? Azért, mert a helyi pékek egyesülete tiltakozott. Bárcsak soha senki sem folyamodna ehhez a gyakorlathoz!
Biztos asszony, adjuk beleegyezésünket az országok azon 50%-ának megnevezéséhez, melyek alkalmazzák ezt a jogszabályt. Melyek ezek? Szeretném kérni azt is, hogy januárban kapjunk egy javaslatot az irányelv egyes tagállamokban való átültetésének pontos nyomon követéséről.
Małgorzata Handzlik
(PL) Elnök úr, biztos asszony, egyetértek a biztossal abban, hogy a szolgáltatási irányelv az elmúlt évek egyik legfontosabb elfogadott jogszabálya, melynek megfelelő bevezetése rendkívüli jelentőséggel bír.
Az előző parlamenti ciklusban volt alkalmam a szolgáltatási irányelv rendelkezésein dolgozni. Még emlékszem, hogy milyen óriási erőfeszítésébe került mindannyiunknak itt az Európai Parlamentben a rendelkezések megszövegezése. Én a szolgáltatási irányelv lelkes támogatója vagyok, és mélyen meg vagyok győződve arról - amit gyakran hangoztatok is a vállalkozókkal szervezett találkozókon -, hogy az irányelv hatalmas lehetőséget jelent számukra és Európa egész gazdasága számára egyaránt.
Ezt a lehetőséget azonban csak akkor lehet konkrét eredményekre váltani, ha a tagállamok a kapcsolódó jogszabályokat megfelelően és időben meghozzák. Ezért csatlakozom a nemzeti hatóságok általi végrehajtási folyamat gyorsítását sürgetőkhöz, a hatóságok ugyanis még nem végezték el a lényegi munkát ezen a területen, konkrétan a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének megfelelő megvalósítása, valamint az egyablakos ügyintézési pontok felállítása területén. Gondosan követem a szolgáltatási irányelvnek az egyes tagországokban való bevezetését, miként nyomon követem ezt a folyamatot hazámban, Lengyelországban is, ahol az irányelv rendelkezései megfelelő végrehajtásával kapcsolatos munka még folyamatban van. Remélem, hogy az erőfeszítések eredménye kielégítőnek bizonyul majd.
Anna Hedh
(SV) Elnök úr, a skandináv munkaerő-piaci modell a szociális partnerek közötti megállapodásokon nyugszik. Ez a modell nem működik akkor, ha az egyik partnernek, jelen esetben a szolgáltatónak, nincs helybeli képviselője, akivel tárgyalni lehetne. Ezért nagyon örvendtünk a szolgáltatási irányelvről hozott döntésnek, amely megítélésünk szerint azt jelenti, hogy a tárgyalási jog, a kollektív megállapodások megkötésének és alkalmazásának joga, valamint a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban történő szervezett fellépés joga nem csorbul majd.
Ugyanakkor a szolgáltatási irányelv svédországi bevezetése során vita kerekedett arról, hogy megengedhető-e vagy sem előírni, hogy a gazdasági társaságnak rendelkeznie kell hatáskörrel rendelkező képviselővel. A kérdésem ezért a következő: az irányelv meggátolja-e bármilyen módon a fogadó országot abban, hogy előírja a szolgáltató társaság felé, hogy ennek tárgyalási és megállapodás-kötési joggal megbízott helyi képviselője legyen?
Ilda Figueiredo
(PT) A vita során nem szabad megfeledkeznünk azokról a súlyos következményekről, melyeket a szolgáltatások liberalizációjáról szóló irányelv átültetése számos országban magával von, gondolok itt különösen a felettébb ingatag szociális helyzetekkel jellemezhető országokra, melyekben a maihoz hasonló válsághelyzetet ez tovább fogja mélyíteni. Még az ebben a vonatkozásban a különböző tagállamokban hozott intézkedések mellett is, hacsak nem foganatosítunk azonnali intézkedéseket a szociális és a munkavállalói jogok, valamint a legsebezhetőbb ágazatok védelmére, ideértve a közüzemi szolgáltatások területét is, még súlyosabb problémákkal kerülhetünk szembe. A liberalizáció fokozhatja a legkiszolgáltatottabb rétegek munkanélküliségét, szegénységét és egyenlőtlenségét, és elsősorban a leggazdagabb országok nagy szolgáltató társaságainak és gazdasági csoportjainak kedvezne.
Ezért most, a válság idején, létfontosságú intézkedés lenne a szolgáltatások liberalizációjáról szóló irányelv átültetését elhalasztani, és megfelelően tanulmányozni az irányelv bevezetésének lehetséges szociális következményeit.
Seán Kelly
Elnök úr, a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságot köszönet illeti e fontos kérdés, a szolgáltatási irányelv bevezetésének az előtérbe helyezéséért. Nem szabad hagyni, hogy a gazdasági válságot, amelyben vagyunk, egyes országok, vállalkozások vagy bárki más arra használja fel, hogy visszavessen bennünket a protekcionizmusba, ami az ismert körülmények között katasztrófa lenne.
A szolgáltatások kereskedelme szélesebb értelemben a gazdasági talpra állás motorja lehet, hiszen Írországban például azóta virágzik a gazdaság, amióta beindítottuk a külkereskedelmet. Az új válság sokkal mélyebben sújtaná Írországot, ha a gazdaság nem a nemzetközi kereskedelem szélesebb alapján nyugodna, melyet a belső piac könnyít meg.
Az, hogy megnyitottuk határainkat a külföldi verseny előtt, semmilyen hátrányos következménnyel nem járt a hazai szolgáltatásokra nézve. Sőt, fokozta a versenyt és az innovációt. Így aztán a mai javaslatot száz százalékosan támogatom.
Végül csak annyit tennék hozzá, hogy jó volt hallani, hogy valaki elismerően szól az ír biztosról, Charlie McCreevy-ről, akit barátomnak tekintek, noha eltérő politikai csoportosulásokhoz tartozunk.
Josefa Andrés Barea
(ES) Elnök úr, biztos asszony, a szolgáltatási irányelvről beszélünk. Miután ma évfordulókat emlegetünk, az irányelv az európai integráció negyedik alapvető szabadságának a gyakorlati megvalósítását célozta. Három évvel ezelőtt került elfogadásra, és a tagállamok számára megszabott időszak, amely alatt nemzeti jogszabályaikat hozzá kellett igazítaniuk, és az akadályokat le kellett bontaniuk, a végére jár. Most, hogy ez az időszak elmúlt, ideje értékelni, hogy hol tartunk, ki ültette át a jogszabályt és ki nem, és milyen feltételek mentén.
Kérdésem azonban az, hogy a Bizottság mit gondol, szükség van-e fokozottabb harmonizációra, és ha igen, a Bizottság fontolgat-e a rendkívül fontos szolgáltatási irányelv kapcsán a piacok, valamint a fogyasztók, polgárok és munkavállalók jogainak harmonizálását célzó jogalkotási kezdeményezést.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, még egyszer köszönöm, hogy felvetette ezt az igen fontos kérdést. Úgy vélem, általános egyetértés van abban a tekintetben, hogy a szolgáltatási irányelv nagyon jelentős jogszabály, és tényleg sürgősen meg kell próbálnunk a lehető leghamarabb bevezetni.
A svéd elnökség, miként az előző elnökségek is, minden tőle telhetőt megtesz annak érdekében, hogy ez simán és gyorsan menjen végbe. Különböző tanácsi formációkban több alkalommal tárgyaltunk erről. A témáról szemináriumokat és megbeszéléseket szerveztünk, és napirendre tűztük a témában való tényleges előrehaladás ösztönzését.
Ugyanakkor még majdnem két hónap van hátra, és még változhat a válasz arra a kérdésre, hogy ki van lemaradva. Még van idő. Célkitűzésünk egyértelmű - és tudom, hogy ez a Bizottság célkitűzése is -: 2009. december 28-ig minden tagállamnak be kell vezetnie az irányelvet. Lehetnek lemaradások, amit természetesen sajnálunk, de tudom, hogy minden tagállam olyan gyorsan és sebesen dolgozik rajta, ahogy csak tud.
Felmerült a kérdés, hogy miként fognak működni az ügyintézési pontok. Nos, ezek még nem léteznek, de a cél az, hogy felhasználóbarát módon és hatékonyan működjenek, és tartalmazzák mind a szolgáltatók, mind a fogyasztók által igényelt vonatkozó információkat. A tagállamok a Bizottsággal együttműködve a polgárok és a fogyasztók információkhoz történő hozzáférésének megkönnyítésére minden nyelven kiadtak egy tájékoztató füzetet. Számos tagállam saját erőfeszítéseket tesz az irányelvvel összefüggő megfelelő információk terjesztésére. Megállapodás született egy közös logó használatáról is, amely megkönnyíti a felhasználók számára a különböző webhelyek és ügyintézési pontok közötti navigálást.
Egyes tagállamok - jóllehet ez nem kötelező - ügyintézési pontjaikon információkkal fognak szolgálni a munkavállalói jogokról és a munkajogi szabályozásról. A szolgáltatási irányelv hatálya nem terjed ki a munkajogra, és a munkavállalók kiküldetésére sem. A svéd kollégáim által feltett kérdés svéd téma. Tanulmányozzuk a kérdést, amely némiképp a jelen vitán kívül esik. Nemzeti kontextusban örömmel térünk majd vissza rá.
A szolgáltatási irányelv jelentős jogszabály. Meg fogja könnyíteni a szolgáltatók életét, hozzá fog járulni a szabad mozgáshoz, és jótékony hatással lesz a befektetésekre, a növekedésre, a munkahelyteremtésre, és nagyon jó hatással lesz a polgárokra. A polgárok azt várják tőlünk, hogy biztosítsuk az irányelv mihamarabbi bevezetését, mert ez meg fogja könnyíteni az életüket. A mi felelősségünk annak biztosítása, hogy minden tőlünk telhetőt megteszünk ennek érdekében.
Szeretném még egyszer köszönetemet kifejezni a Parlamentnek nemcsak a szolgáltatási irányelv megszavazásához és elfogadásához való hozzájárulásáért, hanem azért is, hogy ellenőrző szervként működik, és folyamatosan sarkallja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy tegyünk meg minden tőlünk telhetőt az irányelv végrehajtásáért. De maradt még egy kis idő, és lehetséges, hogy jövőre, a spanyol elnökség alatt még visszatérünk erre a vitára. A Bizottság nagyon szorosan figyelemmel fogja követni ezt a kérdést.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, miként ez előzőleg elhangzott, megvitattuk az irányelv valamennyi különböző társadalmi és egyéb vetületével összefüggő összes kérdést. Nem hiszem, hogy újra vitát kellene nyitnunk erről, azt viszont igenis meg kell néznünk, hogy a tagállamok miként hajtották végre, vagy fogják végrehajtani az irányelvet. A már rendelkezésre álló információk alapján nagyon úgy tűnik, hogy a tagállamok többsége az év végére vagy talán 2010 elejére végez az irányelv végrehajtásával.
Ezért úgy gondolom, hogy azt is mondhatjuk, hogy a legtöbb tagállam addigra legalább az alap egyablakos ügyintézési pontot felállította, következésképpen készen fog állni a közigazgatási együttműködési megállapodások és kötelezettségek teljesítésére.
Egyes esetekben azonban elképzelhető lemaradás, mégpedig a jogi keretekben történő változások tekintetében.
A felülvizsgálati folyamatot illetően: egyes tagállamok a felülvizsgálat kínálta lehetőséget jogszabályaik és eljárásaik egyszerűsítésére használták fel, és számos változtatást eszközöltek. Más tagállamok csak néhány módosítást foganatosítottak; a változtatások száma természetesen több tényezőtől függ, köztük a létező jogszabályi környezettől és a tagállamok belső szervezetétől is, hiszen a szövetségi államokban ez bonyolultabb, mint másutt.
Persze ez a tagállamnak a saját jogszabályai és eljárásai egyszerűsítése iránti hajlandóságától is függ.
A megfelelő végrehajtás kérdését illetően: kollégám, Charlie McCreevy, számos alkalommal felhívta a tagállami kormányok tagjainak figyelmét a végrehajtás fontosságára, és ő, valamint munkatársai nagyon szorosan nyomon követték a végrehajtási folyamatot.
Miként már említettem, az elmúlt három év folyamán valamennyi tagállammal több mint 80 kétoldalú megbeszélésre került sor, és szakértői csoportok több mint 30 alkalommal találkoztak Brüsszelben. Tehát nagyon aktívak voltunk. Továbbra is figyelemmel fogjuk kísérni a tagállamok munkáját, és ha a tagállamok igényt tartanak rá, továbbra is fogunk szakmai segítséget nyújtani nekik. Ám a munkát végső soron egyértelműen a tagállamoknak kell elvégezniük, és szintén nekik kell a szükséges forrásokat is elosztaniuk.
Ami a jövő évet illeti, úgy hiszem meghatározó jelentőségű lesz annak szavatolása, hogy az irányelvben írt kölcsönös értékelés folyamatára építő jelleggel kerüljön sor. A kérésnek megfelelően a jogszabály bevezetésének a minőségét is értékelnünk kell, nyomon kell követnünk az egyablakos ügyintézési pontok működését, valamint a vállalkozásoktól és a fogyasztóktól is visszajelzéseket kell szereznünk.
Végül, de nem utolsósorban, elképzelhető, hogy más végrehajtási mechanizmusokhoz is folyamodnunk kell - időnként talán jogsértési keresetekhez is, de erről most még túl korai lenne nyilatkozni.
A kis- és középvállalkozásokat illetően: természetesen önökkel egy véleményen vagyunk. Ezek az EU gazdaságának gerincét alkotják, és az ő problémáik képezik a szolgáltatási irányelv magvát.
Az irányelv tehát minden vállalkozás számára előnyökkel jár majd, de elsősorban a kkv-k számára; márpedig a kkv-k egyelőre nagyon gyakran úgy döntenek, hogy a jogi útvesztők és az átlátható információk hiánya miatt sem mozdulnak ki otthonról. Ezért a szolgáltatási irányelvnek sok ilyen útvesztőt kell felszámolnia, és mindannyiunk meggyőződése szerint fel kell lendítenie a kkv-k tevékenységét.
A Bizottság tudomása szerint egyetlen tagállam sem használja a szolgáltatási irányelv bevezetését a munkavállalók jogainak csorbítására, ezt nagyon egyértelműen le kívánom szögezni. A szolgáltatási irányelv nem érinti a munkavállalók jogait mint olyat, és nem is foglalkozik ezekkel. Ez a Parlament és a Tanács által kialakított gyakorlati és politikai kompromisszum egyértelmű eredménye volt.
Végezetül szeretném megismételni, hogy a Parlament a szolgáltatási irányelv egész története alatt kulcsfontosságú partnernek bizonyult. Az elmúlt három év során a Bizottság fontosnak tartotta, hogy önöket folyamatosan bevonja a végrehajtási folyamatba, és tájékoztassa önöket a tagállamokkal folyó munkánkról, és miként már elhangzott, ez továbbra is kulcsfontosságú fellépés lesz a belső piac jobb működtetése, a szükséges növekedés serkentése, valamint a munkahelyteremtés szempontjából. Ezért a legsürgősebb kérdés a megfelelő végrehajtás, főként a jelenlegi nehéz gazdasági válság közepette.
Elnök
Ezzel a napirendi pontot lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Vilija Blinkevičiūt
írásban. - (LT) Európának versenyképesnek kell lennie. Az Európai Parlament erőfeszítéseinek köszönhetően a szolgáltatási irányelv segíteni fog a mostanáig nem teljesen szabályozott szolgáltatások szabad mozgásának megvalósításában az Európai Unió belső piacán. A szolgáltatási irányelv szabályozza az engedélyezési eljárásokat, megjelölve a tiltott előírásokat, és megerősíti, hogy 2010-től fogva a szolgáltatóktól megkövetelt minden új, jelentős társadalmi érdekek által diktált előírás csak megkülönböztetésmentes lehet, valamint szabályozza a mostanában létrehozandó ügyintézési pontok fő feladatait. Ami még ennél is fontosabb, az az, hogy a szolgáltatásnyújtás költsége államközi szinten csökken, ami a gazdasági visszaesés időszakában különösen fontos. Litvánia csatlakozik azon tagállamok listájához, amelyek készek időben végrehajtani a szolgáltatási irányelv rendelkezéseit. A Bizottság számára igen fontos a tagállamokkal való szoros és hatékony együttműködés, mivel egyes országokban hiányosak az információk, és az irányelv végrehajtása tekintetében nem kielégítő a készültségi fok. Jelenleg a tagállamoknak csak 50%-a áll készen a szolgáltatási irányelv rendelkezéseinek a nemzeti jogba történő átültetésére.
Herczog Edit
írásban. - (HU) Tisztelt Elnök Úr! A tagállamoknak 2009. december 28-ig teljes körűen be kell vezetniük a szolgáltatási irányelvet, ami, csakúgy mint az áruk és termékek esetében, a szolgáltatások piacát is megnyitná magánszemélyek és cégek számára.
Ez az irányelv nagymértékben segítené a kis- és középvállalkozásokat, hozzájárulna a munkahelyteremtéshez és a gazdasági növekedéshez, a fogyasztók érdekeinek szem előtt tartásával. Néhány tagállam azonban úgy határozott, hogy korlátozza a 2004-ben, illetve 2007-ben csatlakozott új tagállamok polgárainak munkavállalását. Németország és Ausztria 2011-ig kívánja fenntartani ezt a korlátozást, minden komolyabb gazdasági és szociális indok nélkül. Franciaország és Belgium hasonló szabályozást tart érvényben Romániával és Bulgáriával szemben.
Ma már azonban világos, hogy a közismert "lengyel vízvezetékszerelő” által megtestesített félelmek alaptalanok. A Franciaországban dolgozó kelet- és közép-európaiak száma jóval elmarad például az Egyesült Királyságban munkát vállalókétól, még úgy is, hogy Párizs három éve úgy határozott: fokozatosan megszünteti a korlátozásokat azokban a szakmákban, amelyekben munkaerőhiány van.
Ezek az intézkedések nagymértékben hátráltatják a szolgáltatási irányelv alkalmazását, amelynek egyik alappillére a gazdasági és nemzetiségi alapon történő diszkrimináció teljes eltörlése a tagállamokban. 20 évvel a berlini fal lebontása után, amely eltörölte a határokat Kelet és Nyugat között, elmondhatjuk: a szolgáltatási irányelv is hasonló célt szolgál. Az irányelv sikeres alkalmazása végleg fölszámolná a "lengyel vízvezetékszerelőről” ápolt hamis képet.
Patrick Le Hyaric
írásban. - (FR) Az irányelv bármiféle alkalmazása előtt az Európai Parlamentnek ellen-értékelést kellene készítenie a végrehajtás emberi és társadalmi hatásairól, különös figyelemmel a jelenlegi válság következményeire. Minden jel arra mutat ugyanis, hogy az irányelv az uniós vállalkozások, kisiparosok és munkavállalók versenyéhez fog vezetni. A közelmúltban egy mezőgazdasági szakmai szervezet nyilvánosságra hozta a francia hatóságok azon javaslatát, hogy a szervezet telepítsen a kelet-európai országokba munkaerő ügynökségeket a francia munkásoknál rosszabbul fizetett és kisebb szociális védelemmel rendelkező mezőgazdasági munkások toborzására. A szolgáltatási irányelv átültetésének nem szabad ilyen gyakorlatokhoz vezetnie, melyek a szociális Európa színvonalromlását eredményezik. Egyébiránt pedig az Európai Bíróság joggyakorlata miatt nagyon nyugtalanít bennünket az általános érdekű szolgáltatásokat fenyegető veszély. Ezért továbbra is különösen a közüzemi szolgáltatásokat előtérbe helyező és fejlesztő másik európai jogszabályi keretet kívánunk.
Czesław Adam Siekierski
írásban. - (PL) A szolgáltatási irányelvet (2006/123/EK) a szolgáltatások Európai Unión belüli áramlásának részleges liberalizációja jellemzi. Egy ilyen irányelv meghozatala a gazdasági tartalékok felszabadítását célozza. Az irányelv sok lehetőséget tárt fel mind a fogyasztók, mind a vállalkozók előtt. Lehetővé vált az egységes piac jobb kiaknázása. A szolgáltatási piac liberalizációjának legfőbb nyertesei között vannak a kis- és középvállalkozások, melyek számára a korábban létező akadályok a legnagyobb nehézségeket okozták. Az Európai Bizottság szerint az uniós tagállamok GDP-jének mintegy 70%-a származik szolgáltatásokból. Hasonló számadat jellemzi a szolgáltatásnyújtásban foglalkoztatott munkaerő arányát is. Az irányelv hatálybaléptetésének egyik előnye a belső piaci versenyképesség ebből következő javulása. Az irányelv alkalmazása kedvező lehetőség az európai gazdaság fejlődése számára, és lehetővé tette munkahelyek teremtését. Hozzá kell fűzni, hogy ezzel a lisszaboni stratégia egyik célját, mégpedig az európai gazdaság versenyképessége növelésének célját is kiteljesítette. Ezenfelül a kínált szolgáltatások skálájának szélesítésével is járt. A kiváltott hatások ösztönzőleg hatnak az irányelv kiterjedtebb liberalizációját célzó további munkára.
