Az állatok szállítása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az állatok szállításáról szóló, Parish úr által a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében a Bizottsághoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés megvitatása - B6-0496/2008).
Neil Parish
szerző. - Elnök úr, azért kértem szót ma, hogy feltegyem ezt a szóbeli választ igénylő kérdést, nemcsak a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében, hanem az állatjóléttel foglalkozó frakcióközi munkacsoport nevében is, mivel hiszek benne, hogy nagyon erős mezőgazdaságunk van az Európai Unióban. Ahhoz azonban, hogy erős mezőgazdaságunk legyen, erős jóléti politika is kell, mivel véleményem szerint az európai mezőgazdaság jövőjét leginkább a jó minőségű termékek és a nagyon magas jóléti színvonal jelenti. Ennek segítségével termékeinket pozitív módon tudjuk népszerűsíteni, éppen ezért az állatok szállítása nemcsak egy a tényezők közül, hanem valóban nagyon fontos, hogy megfelelő jogszabály legyen hatályban.
Ma délelőtt több szempontból is arra szeretném helyezni a hangsúlyt, hogy van már hatályos jogszabályunk. Azon lehet vitatkozni, hogy ez elegendő-e vagy sem, de ebben a pillanatban az a legfontosabb, hogy ellenőrizzük ezt a jogszabályt, és teljes mértékben megbizonyosodjunk arról, hogy a tagállamok megfelelnek neki, mivel tudjuk például, hogy néhány tagállamban akadnak problémák azzal, hogy a nemzeti kormány hatályba lépteti a jogszabályt, amelyet aztán a regionális kormányoknak kell végrehajtania. Olyankor jönnek a problémák. A végén pedig az állatok szenvednek emiatt.
Számtalan dolgot kiemelhetnék, de ezek közül az egyik konkrét téma, amivel problémáink vannak itt Európában, a lószállítás ügye. Sok lónak az a sorsa, hogy szalámiként fejezi be pályafutását Olaszországban, és az odavezető útjuk során semmilyen tekintetben nem ideálisak a körülményeik. Ezen járművek közül sok olyat végigkövettünk a saját tagállamaink területén az Európai Unióban, ahol a szabályokat nem tartották be, a tehergépjárművek nem álltak meg a megfelelő időben, a járművek típusa nem volt megfelelő, nem rendelkeztek megfelelő légkondicionálással vagy vízzel, és ezeket a dolgokat nem hagyhatjuk annyiban.
Gyakran kiállok ebben az ügyben, és megmondom a Bizottságnak, hogy nem kell növelni a költségeket, de sok más megoldás is lenne, amikor az állatok úgyis a vágóhídra kerülnek, és ha a szállítási költség nagyobb, mert jó munkát kell végezniük, megfelelő járművekkel, és nem szabad túlzsúfolniuk a járműveket, akkor szerintem ezt vállalni kell! Mert sok esetben ahelyett, hogy a vágóhídra küldött állatokat nagy távolságokra szállítják, inkább a tagállamban kellene leölni őket, és hűtött hús formájában szállítani. Ezért ez ügyben még nagyon sok a tennivalónk.
Azt is elmondanám, hogy Kyprianou úr, az Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Főigazgatóság előző biztosa szintén biztosított minket arról, hogy a jelenlegi jogszabály helyes végrehajtása mellett a ciklus végén vissza is fog térni a helyzetre. Most már rohamléptekkel közeledünk a parlamenti ciklus végéhez és a jelenlegi Bizottság megbízatásának végéhez, ezért arra szeretném felhívni Vassiliou asszonyt, akinek egyébként nagyon jól sikerült Kyprianou úr nyomdokaiba lépnie, hogy tegyen eleget ennek a kötelezettségvállalásnak, mert az állatok szállítása azon dolgok egyike, amelyeket rettentő komolyan kell vennünk.
Mindezeket már sokszor elmondtuk, de civilizált társadalom vagyunk, és egy civilizált társadalomra sokféleképpen igaz, hogy nagymértékben meg lehet ítélni az alapján, hogy - az embereken kívül - hogyan bánik az állataival. Ezért, mint mondtam, ezt nem győzöm eléggé hangsúlyozni.
Befejezésül szólnék még a szóbeli választ igénylő kérdésről és arról, hogy az állatok szállításáról szóló rendelet 2007 óta hatályban van. A Bizottságnak ezért már meg kellett kapnia a rendelet végrehajtásáról szóló első éves jelentéseket a tagállamoktól. Be tud számolni a Bizottság arról, melyik tagállam küldte el eddig a jelentését? Készített már a Bizottság előzetes elemzést a jelentések alapján, ami lehetővé tenné, hogy nyilatkozzon a rendelet végrehajtásában felmerülő hiányosságokról és nehézségekről, de a fontosabb fejleményekről is? Ezt követően a Bizottság fog majd jelentést készíteni a rendelet tagállamok általi végrehajtásának eljárásairól? Egy ilyen elemzésre feltétlenül szükség lenne az állatok szállításáról szóló rendelet átdolgozásának megtervezéséhez. Ezért, biztos úr, szeretnék választ kapni ezekre a kérdésekre.
Vladimír Špidla
Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagyrészt egyetértek Parish úr véleményével, miszerint az, ahogyan az állatokkal bánunk, a haszonállatokat is beleértve, olyan kérdés, amely kétségkívül az etikát és a civilizációt is érinti. A Bizottság tisztában van azzal, hogy az állatok kereskedelmi célú szállítása komoly szenvedést okozhat az állatoknak. Az ilyen szenvedésből az úgynevezett kis értékű állatoknak, például a vágóhídra küldött állatoknak különösen kijut. A távolsági szállításra vonatkozó jogszabályok végrehajtása nem kielégítő. Az elmúlt hónapokban a Bizottság több jelentést is kapott állatkínzási esetekről. A Bizottság a továbbiakban is támogatja a helyzet javításához rendelkezésre álló legjobb lehetőségeket. A végső cél az EU jogszabályainak jobb végrehajtása, és ezáltal az egészségesebb állatok, illetve az érintett állatok jó életkörülményei. A közös kutatóközpont által végzett vizsgálat azt állapította meg, hogy új, hatékonyabb ellenőrzési rendszerek bevezetése - például a szállítmányok műholdas helymeghatározó rendszerekkel történő nyomon követése - hozzájárulhatna a helyzet javításához, és lehetővé tenné a szabályok átláthatóbb végrehajtását. Az ilyen új technológiák használata az államokon belüli hatóságokra és szervezetekre háruló adminisztratív terhet is csökkentené.
A Bizottság mandátumának lejárta előtt azt is fontolgatja, hogy a tudományos kutatások eredményei alapján új szabványokat javasol a szállítási időkre, a berakodott állatok számára és a járművekbe berakodott állatok számára vonatkozóan. A Bizottság a tagállamok által a meglévő uniós rendeletek szerint benyújtott jelentések alapján értékeli az uniós jog végrehajtását. Az ezekben a rendeletekben szereplő információt kiegészíti az állategészségügyi szakértők által a tagállamokban elvégzett szúrópróbaszerű ellenőrzések eredményeivel. Ezeknek a Bizottság szakemberei által végrehajtott ellenőrzéseknek az eredményeit a Bizottság honlapján teszik közzé. Az e téren működő nemzetközi nem kormányzati szervezetek által kiadott jelentésekből származó adatok felmérése szintén folyamatban van.
A legtöbb tagállam már benyújtotta a Bizottságnak a 2007-es állatszállításokról szóló jelentését. 2008 végéig a jelentés Ciprusról, Litvániából, Máltáról, Bulgáriából és Luxemburgból nem érkezett még meg. Ezeket az országokat a Bizottság emlékeztette a kötelességükre, és a helyzetet gondosan figyelni fogjuk. Az 1/2005/EK rendelet mindazonáltal nem írja elő, hogy a Bizottság jelentést készítsen a rendelet tagállamokban történő végrehajtásának alakulásáról. A Bizottság egyetért azzal, hogy az alkalmazhatóság minden jogszabályjavaslat esetében meghatározó szempont. A Bizottság következésképpen alapos figyelmet fordít a tagállami jelentések elemzésére és a közösségi jogszabályok esetleges jövőbeni módosítására e téren.
Struan Stevenson
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, először is vizsgáljuk meg ennek a kérdésnek a hátterét. A szállított állatokra vonatkozó kötelező nyolcórás időkorlátot 2004. decemberben fogadták el, és 2007. januárban lépett hatályba mind a 27 tagállam területén, a nagyobb távolságokra való szállításokra vonatkozó különleges eltérési lehetőséggel, amennyiben bizonyítható, hogy a jármű színvonalát javították, hogy az állatoknak vizet, szabályozott hőmérsékletet és megfelelő szellőzést biztosítsanak, és amennyiben a szállítási idő gyakori pihenési időket is tartalmaz.
Különleges eltérési lehetőséget engedtek meg a távoli vidéki területek és szigetek esetében is, amilyen például a választókerületemen belül Orkney és Shetland, ahol a szállítási idők elkerülhetetlenül hosszabbak. Az ilyen esetekben azonban speciális almozott egységeket alakítanak ki, vízhez való hozzáféréssel, hogy az állatokat viszonylagos kényelemben lehessen szállítani. Emellett teljes szállítási tilalmat vezettek be bizonyos állatokra, például a 10 naposnál fiatalabb borjakra és az egyhetesnél fiatalabb bárányokra.
Némi elégedettséggel jelentem, hogy ezeket a szállítási szabályokat szigorúan betartották, különösen az olyan országokban, mint Skócia, ahol az EU egész területéhez képest az egyik legszínvonalasabb bevált gyakorlatot sikerült fenntartani. Riasztónak találom viszont azokat a jelentéseket, amelyek szerint - mint azt Neil Parish az imént elmondta - ezeket a szabályokat az EU más részein nem tartják be ugyanígy, különösen egyes földközi-tengeri tagállamokban, illetve az újonnan csatlakozott kelet-európai államok némelyikében, és különösen azokban az esetekben - amint azt szintén Neil Parish hangsúlyozta -, amikor a vágóhídra szánt lovak szállításáról van szó.
Az állatjóléti nem kormányzati szervezeteknek még mindig vannak bizonyítékaik különféle rettenetes visszaélésekről, perzselő hőségben, víz vagy megfelelő szellőzés nélkül, pihenési idők nélkül, túlzsúfolt kamionokban végtelen távolságokra szállított lovakról és néha más haszonállatokról is. Az út folyamán ezek az állatok egyre jobban kimerülnek és kiszáradnak, némelyikük összeroskad a hőségtől, ott zihálnak, kapkodják a levegőt, és legrosszabb esetben sok el is pusztul közülük. Ennek a gyakorlatnak véget kell vetni, és minden tagállamban ügyelni kell a rendelet szigorú betartására.
Támogatom Neil Parish mai szóbeli választ igénylő kérdésének megfogalmazását, amely azt próbálja ellenőrizni, hogy ezeket az intézkedéseket milyen mértékben tartják be. Remélem, a Bizottság meg tudja adni nekünk ezt a felvilágosítást, és biztosít minket arról, hogy lépéseket tesznek az állatokra vonatkozó nyolcórás szállítási időkorlát szigorú végrehajtása érdekében - az előbb említett megfelelő eltérési lehetőségekkel -, és azért, hogy véget vessünk a meglévő uniós rendeletek továbbra is folyó, kegyetlen megsértésének.
Rosa Miguélez Ramos
Elnök úr, hölgyeim és uraim, néhány európai ország számára, földrajzi elhelyezkedésüktől függően - amint azt Stevenson úr jelezte -, továbbá szárazföldi területüktől és kereskedelmi forgalmuk nagyságától függően az állatok szállítása különösen fontos kérdés.
Biztos úr, két konkrét kérdésre szeretnék utalni. Először is, nekem még mindig egyértelműnek tűnik, hogy a Bizottság nehézségekbe ütközik a Közösség egész területére kiterjedő helyzetelemzésben. Bár a jelenlegi rendelet értelmében a tagállamoknak - mint láttuk - minden évben jelentést kellene készíteniük az előző évben elvégzett vizsgálatokról, a rendelet nem állapítja meg a vizsgálatok számának minimumát, és úgy tűnik, a statisztikai alap terén sem alakult ki az egységesség. Ez akadályozza a különböző országok által bejelentett adatok összehasonlítását. Biztos úr, szerintem ezen a helyzeten minden érintett érdekében minél előbb változtatni kellene.
Engem azonban a második kérdés is érint. A beszédében a vágóhídra szállított állatokat kis értékűként jellemezte. Biztos úr, egyáltalán nem értek egyet Önnel. Személy szerint úgy gondolom, hogy ezek az állatok nagy gazdasági értéket képviselnek, és biztos vagyok benne, hogy ezzel az ipar is egyetért. Mivel ez így van, és ez a hús nagy gazdasági értékkel bír, elengedhetetlenek a helyes szállítási feltételek, függetlenül attól, hogy mi a szállítmány végső rendeltetési helye - legyen ez akár a vágóhíd -, és mekkora távolságot kell megtenni. Más szóval, fontos szempont - sőt, valójában a fő szempont -, hogy ezeket az állatokat kedvező körülmények között szállítsák.
Kérem ezért, hogy ezeket a szempontokat vegyék figyelembe a rendelet javasolt módosításaiban, amelyeken a Bizottság most dolgozik. Tudjuk, hogy az új technológiákon kívül a reform foglalkozni fog a maximális szállítási idő tekintetében történő változtatásokkal - amint az itt elhangzott -, valamint az állatok szállításához előírt legalacsonyabb és legmagasabb hőmérséklet kérdésével is.
Ismét kérem Önt, biztos úr, és kérem a Bizottságot, hogy mielőtt ilyen alapvető tényezőket módosítanának, keressék meg és alakítsák ki a szilárd tudományos alapokat a javasolt módosításokhoz. Emellett arra kérem Önöket, hogy mindaddig, amíg nincs meg ez a szilárd tudományos alap, amely a kérdések némelyikéhez még hiányzik, tartózkodjunk attól, hogy az érvényben lévő rendeletek javasolt módosításait alattomban vezessük be, olyan jelentésekben, amelyeknek semmi köze a szállításhoz - az állatok levágás során való védelméről beszélek, egy jelentésről, amelyen most dolgozunk. Szerintem az ilyen fontosságú és jelentőségű ügyekben mindnyájunknak - a Bizottságnak és a Parlamentnek egyaránt - ki kell teregetnünk a kártyáinkat.
Anne E. Jensen
Elnök úr, biztos úr, azt szeretném mondani, hogy némiképp csalódott vagyok, amiért négy év elteltével még mindig nem láttunk javaslatot a Bizottságtól arra nézve, hogyan tudnánk szigorítani az állatok szállítására vonatkozó jogszabályokon. Voltak jó szándékok és konstruktív együttműködés zajlott Kyprianou úr, most pedig Vassiliou asszony és a Parlament között. De mikor lesz már egy javaslatunk? Ezt nagyon szeretném tudni. Az is fontos, hogy elérjük a jogszabály helyes végrehajtását. Fontos biztosítani, hogy ténylegesen nyolc órára korlátozzuk a vágóhídra szánt álatok szállítási idejét. Azonban még ennél is tovább kell mennünk. Nem egyszerű időbeli korlátozásról kell beszélnünk. A kutatások azt mutatták, hogy egy óra is túl sok lehet, ha az állat nem elég erős a szállításhoz, ugyanakkor a nagyobb távolságokra való szállítással sincs probléma, ha az állat erős, egészséges és jó körülmények között szállítják. A tenyészállatokat valószínűleg továbbra is nagy távolságokra fogjuk szállítani, és ezzel kapcsolatban a Parlament természetesen javasolt egy kísérleti projektet, olyan pihenőállomásokkal, ahol 24 óra után az állatokat pihentetni kellene. Szeretném tudni, hogy halad ez a pihenőállomásokkal foglalkozó projekt. A szándék természetesen az, hogy az ellenőrző állomások üzemeltetőit, az állategészségügyi hatóságokat, a kutatókat és az állatjóléti szervezeteket összefogva lehetővé tegyük, hogy együtt alakítsák ki a helyes gyakorlatot ezen a területen. Nehéz elindítani egy ilyen projektet, de érdemes megpróbálni, mert fontos, hogy az állatok szállítás közbeni jólétéről szóló ismereteinket és kutatásainkat a jogalkotás és a gyakorlat is tükrözze.
Janusz Wojciechowski
Elnök úr, Parish úr helyesen emlékeztetett minket valamire, amiről ebben a Házban már sokszor esett szó, nevezetesen arra, hogy az állatokkal való bánásmódunk rólunk ad képet - hogy mennyire vagyunk "kulturáltak”, civilizáltak. A szállítás során az állatokat sok kegyetlenség éri. Történtek bizonyos fejlemények, szigorúbb előírásokat vezettünk be az állatok szállításában, de ezek az intézkedések még mindig nem érik el a kívánt szintet.
Véleményem szerint a helyes megoldás - amint azt már régen javasolták - az lenne, ha az állatok szállítási idejét nyolc órára, az állatok által az átszállításban és a vágóhídon töltött teljes időt tizenkét órára korlátoznánk. Ezt a javaslatot az állatok levágás során való védelméről szóló rendelet ügyében most folyó munka keretében kívánjuk előterjeszteni.
Igen tisztelt hölgyeim és uraim! Humánus intézkedésekért érvelni egy dolog, van azonban egy másik érv is, mégpedig a pénzügyi jellegű (amely egyes embereket jobban megérint). Arról van szó, hogy ezek a távolsági szállítások növelik a költségeket, amelyek végső soron a fogyasztókra hárulnak. Fel kellene becsülnünk ezeket a költségeket, és akkor ezt is érvként használhatnánk, hogy több évnyi vita után végre korlátozásokat vezethessünk be az állatok szállításában és enyhíthessük a szenvedéseiket.
Carl Schlyter
Elnök úr, egy civilizáció fejlettségi szintjét az alapján lehet megítélni, hogyan bánik az adott civilizációban található legvédtelenebb élőlényekkel. Abból kiindulva, ahogyan az állataikkal bánunk, még mindig barbárok vagyunk.
Emlékszem, amikor Svédország csatlakozott az EU-hoz - aminek lassan már tizenöt éve. A csatlakozást megelőzően a megbeszélések közül sok foglalkozott az állatok szállításával, ezen a téren ugyanis javítanunk kellett a helyzeten. Ezután jött az első irányelv 2005-ben. Az állatok körülményei azonban mégsem javultak, ehelyett azt mondták akkor, hogy az ellenőrzés mostantól működni fog, a GPS rendszert mostantól bevezetik, a járművezetőket mostantól képezni fogják és a tehergépjárművek mostantól jobban fognak működni. Öt ország még arra sem vette a fáradságot, hogy jelentést nyújtson be. Követelem, hogy a Bizottság haladéktalanul bírságolja meg ezeket az országokat. Ami a többi 22 országot illeti, hány ellenőrzést végeztek? Hogyan tartották be a szabályokat? Működik ez a rendszer? Sok esetben sajnos nem a válasz.
Ezután Kyprianou úr azt ígérte nekünk, hogy még megbízatásának lejárta előtt visszajön ide, ha szükséges - márpedig szükséges -, és ha kialakult a közvélemény - közvélemény pedig van! Az új tagállamok közül soknak kicsi a területe, így talán nincs szükség arra, hogy egy 24 órás utazást újabb 24 órás út kövessen. Új irányelvet kell alkotnunk, amely megengedi a mobil vágóhidakat, és ezáltal csökkenti a szállítás szükségességét.
Vissza kell térnünk az állatok körülményeire a szállítás során. Hányan örülnének közülünk, ha a franciaágyukban négy tehén vagy tíz birka kapna helyet 24 órára? Az állatok ugyanis jelenleg ilyen zsúfoltan utaznak. Vagy gondoljunk bele abba, hogy a tehergépjármű felső szintjén utazó csirkék milyen akadálytalanul potyogtatják ürüléküket az alattuk lévő szinten utazókra. Melyikünk szeretné, ha ilyen körülmények között szállítanák? Meghívom az EU összes mezőgazdasági miniszterét, utazzanak el velem Stockholmból Brüsszelbe ugyanolyan körülmények között, mint ezek az állatok. Kíváncsi vagyok, hányan fogadják el a meghívást. Akkor talán már inkább módosítják a jogszabályt.
Költségekről beszéltünk. A legnagyobb költség e tekintetben a nagy távolságokra való szállítás következtében a környezetre háruló költség. Beszélhetünk még arról is, hogy az állatok szenvedéseiben mérve milyen költségekkel jár a nagy távolságokra való szállítás. Ezek a nagy távolságokra való szállítások azonban gyengébb minőségű húst is eredményeznek. Az értékcsökkenés nagyon is valós. A megpróbáltatásoknak kitett állat húsa sokkal rosszabb minőségű lesz, így a szenvedés az egész láncolatra visszahat. Gondoljunk arra a gazdára, aki sok erőfeszítést és pénzt áldozott a jó minőségű állatok felnevelésére, amelyeket aztán az életük utolsó szakaszában tönkretesznek.
Nem mehet így tovább, új javaslatra van szükségünk a választások előtt. Nem értem, hogyan tudnánk választási kampányt folytatni, ha nem kapunk legalább egy javaslatot a Bizottságtól, amely bizonyítja, hogy most - végre - javítani fogunk az állatok körülményein.
Jens Holm
Elnök úr, ennek a vitának természetesen az a kiindulópontja, hogy az állatok is érző lények. Az állatoknak pontosan ugyanúgy megvan a képessége arra, hogy fájdalmat, stresszt és szenvedést érezzenek, mint ahogy nekünk. Ezt figyelembe kell vennünk, amikor jogszabályokat állapítunk meg. Jelenleg nem ez történik.
Az EU-n belül egyre több állatot szállítanak. Ez a belső piac közvetlen következménye. A belső piac szakosodáshoz vezet. Az állatokat az egyik helyen tenyésztik, a másik helyen levágják, a húst pedig egy harmadik helyre szállítják. A tagállamoknak még az sincs megengedve, hogy az állatjólét érdekében megtiltsák az állatok szállítását. Ez tényleg elfogadhatatlan. Egy svéd tanulmány megállapította, hogy összesen hány állatot szállítottak át a határokon az EU-n belül. Az EU-15-re vetítve évente 22 millió négylábút - sertést, lovat, tehenet -, valamit 500 milliárd baromfit szállítottak különböző irányokban az EU tagállamai között. Ez akkor volt, amikor az EU még csak 15 tagállamból állt. Elképzelhetik, most mekkora lehet ez a szám 27 tagállammal. Természetesen sokkal nagyobb számokra kell gondolni.
Azt szeretném kérdezni a Bizottságtól, hogy mikor lesz új irányelvünk az állatok szállításáról. Kyprianou úr természetesen azt ígérte, hogy még ebben a parlamenti ciklusban meglesz az új irányelv. Meg tudja ígérni nekünk a Bizottság azt, amire itt az Európai Parlamentben törekszünk, nevezetesen az állatok szállításának legfeljebb nyolc órára való korlátozását? Szeretnék feltenni még néhány kérdést Špidla úrnak. Azt mondta, hogy öt tagállam nem nyújtott be jelentést, ami természetesen elég megdöbbentő. Mit csinálnak Önök a Bizottságban ezekkel a tagállamoktól kapott jelentésekkel? Elemezik ezeket valahogyan? Mi itt a Parlamentben elemzést szeretnénk látni, egy jelentést a Bizottságtól, amelyben mindent összefoglalnak, és világosan jelzik azokat az intézkedéseket, amelyek lehetővé fogják tenni az állatok szállítási körülményeinek megváltoztatását. Szóval, mikor lesz meg az új irányelvünk, benne a nyolcórás korlátozással, és kaphatnánk esetleg egy elemzést is a tagállamok jelentéseiből?
Godfrey Bloom
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a vita szokás szerint lenyűgöző. Ismét megmutatkozik, hogy ebben a Házban senki nem érzékeli a helyzet iróniáját. Az egyik legnagyobb problémánk- különösen az Egyesült Királyságban - a vágóhidakra tíz évvel ezelőtt rázúdított, rettentően ostoba szabály- és rendeletözön, amelyek révén sikerült több mint 1000 vágóhidat bezáratni az Egyesült Királyságban, ezáltal többszörösére növelni az állatok szállítási idejét.
A sógorom hentes. Saját vágóhidat működtet Yorkshire-ben, és egy ponton - ami be is került a Private Eye magazinba - odalátogatott egy állatorvos, hogy felügyelje az állatorvost, aki a húsellenőrt felügyelte, akinek a felügyelete alatt két mészáros dolgozott! Ilyen és hasonló értelmetlenségeket látunk olyankor, ha e szervezet szabályaival és rendeleteivel foglalkozunk. A szállítási idők jelentik a problémát. Most a választókerületemben lévő Bridlingtonból a sertéseket, juhokat és szarvasmarhákat egész Anglián keresztül kell szállítani Manchesterig, mert a vágóhidakat mind bezárták. Ez az, amivel foglalkoznunk kell.
A lovak szállításáról is beszélek. Munkatársamtól, Nigel Farage-tól hallottam, hogy vannak országok az Európai Unióban, amelyek a lovakat valójában élelmiszernek tekintik! Angolként teljesen hihetetlennek találom, hogy az emberek megegyék a lovaikat. Egy angol ugyanúgy nem enné meg a lovát, ahogyan a kutyáját vagy a gyerekeit sem, de feltételezem, ez is csak azt mutatja, milyen hatalmas kulturális szakadék választ el minket az Unió más országaitól.
(Nevetés)
Jim Allister
Elnök úr, ezt nem lehet könnyű követni! Hadd mondjam el, hogy nekem semmi nehézséget nem okoznak az állatjólétet szabályozó hatékony, helyes szabályok, de kezdek aggódni amiatt, hogy olyan taposómalomba kerülünk bele, hogy addig szorítjuk a hurkot a mezőgazdasági iparunk körül, amíg gyakorlatilag el nem lehetetlenítjük a működését. Ennek már látom a jeleit az állatok szállításában megengedhető maximális szállítási idő és állatsűrűség felülvizsgálatáról szóló bizottsági konzultáció nyomán.
A Bizottság, emlékezzünk csak vissza, nem tudta keresztülvinni az akaratát a 2005-ös rendeletben. Kevesebb mint két évvel a hatálybalépése után azonban ismét megpróbálkozik azzal, hogy megszüntesse a nyolcórás korlát ismételhetőségét. Meg kell mondanom, ez az én észak-írországi választókerületem számára katasztrofális lenne, mivel ahhoz, hogy exportáljuk az állatokat - amivel egyébként foglalkozunk -, vállalnunk kell egy tengeri szállítást is, és ha a nyolcórás időszakból csak egy van megengedve, az teljesen alkalmatlan és teljességgel elfogadhatatlan lenne.
Szeretném emlékeztetni a Házat arra, hogy az ilyen fárasztó körülmények meg sem közelítik azokat az óriási távolságokat, amelyeket a Dél-Amerikában szállított állatoknak kell megtenniük, ahonnan egyébként lelkesen importálunk! Úgyhogy már megint arról van szó, hogy a saját mezőgazdasági termelőinket akarjuk büntetni, miközben ügyet sem vetünk a hozzánk érkező behozatalok hatásaira.
Azt kell mondanom, ideje lenne megszabadulnunk ettől a szokástól, hogy másoknak ássuk a vermet, míg végül szépen beleesünk.
Elisabeth Jeggle
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, megint egy olyan témáról van szó, ahol a vita során hamar kiderül, hogy az egyik oldalon erős az érzelmi érintettség, a másikon viszont ott van a rideg valóság. Szeretném kifejezni külön köszönetemet a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság elnökének, Parish úrnak ezért a kérdésért. Fontos kérdés ez - nem azért, hogy közvetítse az érzelmeket, hanem hogy feltehessük a Bizottságnak a következő, meglehetősen konkrét kérdéseket. Mi történt eddig? Hogyan lehet igazolni ezeket a fejleményeket? Van bármilyen bizonyítékuk, és ha van, mi az? Milyen számadataik vannak?
Biztos úr, ezek közül a számok közül megemlített párat, nekem azonban határozott meggyőződésem, hogy a tagállamok között olyan ellentétek vannak, amelyek mesze túlmutatnak azon a tényen, hogy néhány tagállam adott be jelentést, míg mások nem. Mi a helyzet a végrehajtás terén? Hogyan figyelik a nagy távolságokra történő szállításokat? Hogyan ellenőrzik ezeket az egyes tagállamokban?
A másik problémás területet, amelyet sürgősen meg kell vitatnunk, az abból eredő problémák jelentik, hogy a mezőgazdaságot pusztán gazdasági területként határozzuk meg, és egyenlőségjelet teszünk olyan dolgok közé, amelyeket lehetőleg külön kellene kezelnünk. Például a mezőgazdasági termelőknek milyen külön szakképzésen kellene átesniük a szállítási ügyekben? Hogyan kellene ezt megszervezni, és ki biztosítson ilyen képzést? Hol kellene a mezőgazdasági termelőknek bemutatniuk ezt ahhoz, hogy megkapják a képesítésüket?
Hadd mondjam el még egyszer: a mezőgazdasági termelők az állatok gondozásához értenek, a fuvarozók viszont sofőröket alkalmaznak, akik esetleg még életükben nem foglalkoztak állatokkal. Ez két külön dolog, amit nem szabadna összemosnunk, de bizonyos fokig ezt tettük.
A második körülmény, ami a legnagyobb problémákat okozza, a következő. Amikor a mezőgazdasági termelők a saját borjúikat szállítják, legfeljebb 50 km-t tehetnek meg. Ezen a ponton hadd jegyezzem meg, hogy sürgősen fontolóra kellene vennünk azt a kérdést, hogyan tudnánk segíteni a kisebb vágóhidak gazdaságos működését, és ezáltal csökkenteni a további szállítások szükségességét.
A mezőgazdasági termelőknek tehát meg van engedve, hogy a saját állataikat 50 km-en belül szállítsák, de akkor már bajban vannak, ha a szomszéd állatát viszik. Ennek megint csak érdemes utánagondolni. Jól húztuk meg ezt az 50 km-es határt, vagy ezeknek a fejleményeknek az oka talán a vágóhidakban is keresendő? Ha a mezőgazdasági termelő szabadidős célokra szállít egy lovat, semmi gond, mivel ez a rendelet nem érvényes rá, de ha a piacra viszi, a rendelet rá is vonatkozik, és be kell tartania a követelményeket. Ezeket a kérdéseket a további viták során meg kell vitatni és választ kell találni rájuk.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Az állatok szállításának és jólétének kérdése olyan terület, amelyet - amint azt Parish úr és mások nagyon helyesen kimondták - alapvetően a civilizáció szempontjából kell vizsgálni. Az állatok szenvedéseinek lehető legnagyobb mértékű korlátozása olyan etikai parancs, amely része a kulturális örökségünknek, annak ellenére, hogy nyilvánvaló paradoxon, hogy olyankor próbáljuk védelmezni a jólétüket, amikor sokan közülük az utolsó útjukra indulnak.
Másrészről viszont arról sem feledkezhetünk meg, hogy a komoly terhet jelentő, pénzügyileg is költséges hatályos szabályok végrehajtásáért fizetendő ár olyan probléma, amely torzítja a versenyt, és erősen kihat a vidékfejlesztésre az Európai Unió némelyik régiójában.
Azok a régiók és tagállamok, amelyek bizonyos fajokból nem tudják a saját piacaikról biztosítani a kínálatot, és a termelés központjától távolabb esnek - ahogyan az én hazám is -, most nagyobb nehézségekbe ütköznek, hogy fenntartsák az állatok levágásához és feldolgozásához kapcsolódó iparágak versenyképességét, miközben a felesleggel rendelkező régiók és tagállamok még nagyobb előnyökhöz jutnak, mert könnyebben el tudják adni a már feldolgozott termékeket, ami a foglalkoztatás és a hozzáadott érték szempontjából is eleve előnyösebb.
Ha már ez a jogszabály két éve hatályban van, teljesen indokolt lenne, hogy a Bizottság adjon egy értékelést, mégpedig minél szélesebb körűt, nemcsak a szállításra vonatkozó rendeletek szigorú végrehajtásának kérdéséről, de arról is, hogy ez milyen gazdasági és társadalmi következményekkel jár azokra a régiókra és tagállamokra nézve, amelyeknek az emberi fogyasztáshoz fontos állatfajok némelyikét tekintve alacsonyak a termelőkapacitásaik.
Úgy vélem ezért, hogy a Bizottságnak a lehető leggyorsabb, legobjektívabb és legteljesebb körű választ kellene adnia ezekre a kérdésekre.
Mojca Drčar Murko
(SL) Szlovénián nagy mennyiségben haladnak át élőállat-szállítmányok, amelyek többnyire Kelet-Európából Olaszországba tartanak. Az állategészségügyi hatóságaink tapasztalatai szerint az alkalmazandó európai jogszabály meglehetősen átfogó, de a végrehajtása némiképpen kényelmetlen és bonyolult.
Szlovéniában a legnagyobb probléma a vizsgálatokkal kapcsolatos, mivel most, hogy a belső európai határokat eltöröltük, nehéz ellenőrizni, hogy a tehergépjárművek sofőrjei valóban megállnak-e az előre kijelölt megállóhelyeken. Fel kell hívnom a figyelmet arra, hogy méreténél fogva Szlovéniának nem kötelező saját megállóhelyekkel rendelkeznie, ehelyett Magyarországgal és Olaszországgal kötött egyezséget. Sürgősen szükségünk van egy egységes megoldásra, amelyet egységesen végre is hajtunk.
Figyelemmel az európai utakon nagy távolságokra szállított állatok szörnyű helyzetére, a 2005-ös rendelet felülvizsgálatát az állatjólét színvonalának javítására szolgáló lehetőségnek kellene tekinteni. A szállítás szorosan összefügg az állatokkal való bánásmóddal a levágás előtt, és egyetértek azokkal a képviselőtársaimmal, akik arra az álláspontra helyezkedtek, hogy a nyolc órát meghaladó szállítás engedélyezése nem indokolt.
Én ezért a szigorú felső korlát mellett vagyok a szállítási időket tekintve, de a mobil vágóhidak bevezetéséről szóló javaslatot is támogatom.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Elnök úr, az állatok szállítás közbeni védelméről szóló rendelet rendkívül fontos, és ez a fajta információ létfontosságú. Ezen a ponton hangsúlyozni kell, hogy az Európai Unió polgárai által elfogyasztott, importált hús nagy részére nem vonatkoznak hasonló szabályozások. Ez a rendelet az állatok tenyésztéséről és levágásáról szóló rendeletek sorában az ésszerűbbek közé tartozik.
Elismerem, hogy a nagy élelmiszeripari vállalatok gyakran a munkajogot sem tartják tiszteletben, nemhogy az állatokkal megfelelően bánnának. Pontosan ezeknél a nagyvállalatoknál fordulnak elő az állatokkal szembeni legsúlyosabb visszaélések. Ez a probléma a kis- és középvállalkozásokat ritkán érinti. Az egyetlen megoldás a szigorúbb rendőri ellenőrzés, illetve határellenőrzés biztosítása, és az állatok jogait megsértő vállalatok nevének nyilvánosságra hozatala, hogy a fogyasztók elkerülhessék őket.
Kathy Sinnott
Elnök úr, nagyon fontos, hogy az állatok szállításakor gondoskodjunk a biztonságukról és megelőzzük az elkerülhető szenvedést. Szándékosan használom ezt a szót, mivel az állatok általában ijesztőnek találják a gépjárművekkel való közlekedést. Fontos, hogy ezt lehetőség szerint minimalizáljuk.
Amikor szabályokat hozunk a biztonság és a szenvedés megelőzése érdekében, jellemzően az időt és a távolságot nézzük. Ez természetes, ugyanakkor eléggé leegyszerűsítő például Írország esetében, amely - mint tudják - egy sziget, egyúttal fontos állatexportőr ország. Nem lehet abszolút időben és távolságban meghatározott határokat szabni, amikor át kell kelnünk azokon a vizeken, amelyek elválasztanak minket a kontinenstől és a piacainktól. Hallottunk egy nyolcórás ajánlást, de ennél több időbe telik, hogy az állatokat hajóra rakjuk és átszállítsuk a vízen. A Csatorna közepén nem tudjuk kivinni őket legelni.
Ezért azt ajánlanám Önöknek, hogy vegyük figyelembe az állatok szállításának körülményeit is, különösen Írország esetében, ne csak az időt és a távolságot.
Lydia Schenardi
(FR) Elnök úr, bár az állatok szállításáról szóló rendelet 2007. január óta hatályban van, úgy tűnik, a tagállamok nem tesznek szisztematikusan eleget ennek a rendeletnek, mivel nem nyújtják be az előírt éves jelentéseket. Az átfogó elemzés éppen ezért problémás, mivel a vizsgálatok elvégzésére kijelölt források tekintetében sok szükséges információ még hiányzik. Engem a különféle állatjóléti szervezetek és az állatjóléttel és -védelemmel foglalkozó frakcióközi munkacsoport tagjaként különösen érdekel ez a kérdés.
A szövetségek évtizedeken át kitartóan küzdöttek, egészen 2007-ig, amikor végre megszülettek az irányelvek ezen a területen, ahol most a tagállamok részéről megfigyelhető egyfajta lazaság. Akár a hajlandóság hiányáról is beszélhetnénk, mivel lényegében az ellenőrzések és vizsgálatok elvégzése - mint tudjuk - egyáltalán nem olyan bonyolult. Tudjuk, hol vannak a vágóhidak, tudjuk, hol tenyésztik az állatokat, és ugyanígy ismerjük az állatok szállításának útvonalait is, akkor hol itt a probléma?
Véleményem szerint ma és ebben a korban, amikor a lakosság teljes joggal tanúsít egyre nagyobb érdeklődést az állatok jóléte iránt, úgy a gazdaságokban, mint a vágóhidakon és a szállítás közben, fontos, hogy a tagállamok tiszteletben tartsák ezeket a szempontokat.
Ha már lehetőséget kaptam a felszólalásra, szeretném hozzátenni, hogy a szállítással kapcsolatban - a megtett út hosszától függetlenül - alapvető fontosságú, hogy a helyi éghajlati viszonyokat figyelembe vegyük. Egy többórás út Hollandiában, tavasszal erősen különbözik egy ugyanilyen hosszú úttól például a nyár közepén, Görögországban. Utóbbi esetben nem kellene kötelezővé tennünk az éjszakai szállítást?
Örülnék, ha a jövőben mérlegelnék ezt a javaslatot.
Mairead McGuinness
Elnök úr, jogalkotási szempontból egy viszonylag új rendeletről beszélhetünk az állatok szállítás közbeni védelme tárgyában, hiszen csak 2007. januárban lépett hatályba. Miközben szerintem mindnyájan azt reméljük, hogy mindenki az első naptól kezdve eleget tett a rendelet nagyszámú előírásának, felérne egy kisebb csodával, ha tényleg ez lenne a helyzet, mert nagyon részletes és komoly követelményeket ró - teljes joggal - a tagállamokra és a piaci szereplőkre.
Üdvözlöm Neil Parish, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság elnökének mai szóbeli választ igénylő kérdését, mivel szeretnénk megtudni, hogy ez a rendelet működik-e. Először azonban azt kell tudnunk, hogy végrehajtották-e, mivel törődünk azzal, hogy az állatokat hogyan szállítják az Európai Unió területén.
Az olyan országok esetében, mint Írország, ahol az állattenyésztés hatalmas ágazat, rengeteg munkát kellett elvégezni ahhoz, hogy az első naptól kezdve be lehessen vezetni ezt a rendszert, mind magán az ágazaton belül, mind az ágazatot ellenőrzők részéről - gondolva itt a Mezőgazdasági Minisztériumra és más hatóságokra. Az engedéllyel rendelkező piaci szereplőknek komoly pénzeket kellett befektetniük ahhoz, hogy felfejlesszék a szállítóikat, és eleget tegyenek a rendeletben előírt képzési és képesítési követelményeknek. Megjegyzem, Írországban valójában ebben a hónapban is számos tanfolyam zajlik a szarvasmarhákat, juhokat, kecskéket, sertéseket, lovakat és baromfit szállító járművek vezetői részére - amint azt Jeggle asszony is felvetette -, és talán más tagállamoknak is ezt kellene tenniük.
Érdekes, hogy a rendelet csak az állatok gazdasági tevékenységgel összefüggő szállítására vonatkozik. Attól tartok, figyelmen kívül hagyjuk a hobbi háziállatok jólétét, mivel láttam már olyan embereket, akik azt hiszik, tudnak bánni az állatokkal, de valójában nagyon rosszul teljesítenek ezen a téren, és sokszor mégis éppen ezek az emberek ragaszkodnak a külön szabályokhoz a gazdálkodásra és a gazdasági tevékenységre nézve. Ez olyan terület, amellyel foglalkoznunk kell.
Úgy vélem, hogy az állatok szállításával foglalkozó fuvarozók általában rendelkeznek engedéllyel és megfelelnek a legjobb jóléti szabványoknak - mivel ez létfontosságú érdekük: úgy kell szállítaniuk az állatokat, hogy jó állapotban érkezzenek meg, hogy eleget tudjanak tenni a vásárlók igényeinek. A probléma a szabályozatlan ágazatban jelentkezik, ahol egyeseket nem érintenek ezek a szabályok, és nekünk is erre kell összpontosítanunk. Kik azok az emberek, akik kívül maradtak a kereteken, és hogyan tudnánk őket befogni és kivonni a forgalomból?
Az időkorlátokkal és a nyolcórás szabállyal kapcsolatban hadd mondjam el, hogy Európának amiatt okozott igazán problémát e rendelet hatálybaléptetése, mert sok tagállam, köztük Írország is, tisztában van azzal, hogy nagyobb távolságokra kell vinnünk az állatainkat, de azt is tudjuk, hogy eközben hogyan viseljük gondjukat. Ezért nem értek egyet azokkal, akik csökkenteni akarják az időtartamot, azzal viszont egyetértek, hogy gondoskodnunk kell róla, hogy a jólét prioritás legyen.
A lovakkal kapcsolatban gyakran azt mondom magamnak, milyen jó lenne telivérnek lenni, mert ők első osztályon utaznak. Az emberek nyilvánvalóan vigyáznak a nagy gazdasági értékkel bíró állatokra, és a mostani gazdasági lejtmenet miatt én is aggódom a lovak jólétéért, pont. Azt mondanám: nincs szükség több szabályra. Lehet, hogy máris túl sok van belőlük, és kezdik megfojtani az ágazatot, amely igyekszik eleget tenni nekik. A szabályokat viszont alkalmazzuk mindenkire, és akik a szabályokat nem tartják be, ne maradhassanak meg a rendszerben.
Robert Evans
Elnök úr, szeretnék gratulálni Parish úrnak, amiért felhozta ezt a témát. Politikai nézetkülönbségeink ellenére és nyilvánvaló emberi hiányosságaitól függetlenül úgy gondolom, hogy jelenleg nagyon helyesen jár el, ezért támogatom. Szükségünk van arra, hogy ez a rendelet sikerrel járjon, és arra is, hogy egyetemes hatálya legyen, nekem azonban vannak fenntartásaim, és nem értek egyet a ma délelőtt itt felszólalt képviselőtársaim némelyikével.
Stevenson úr azt mondta, hogy a nagy távolságokra való szállítás elkerülhetetlen - én meg azt mondom, nem az. Jensen asszony 24 órás szállításról beszélt - ami nem szükségszerű. Allister úr, a mezőgazdasági iparágnak magának kell feltennie a kérdéseket. Civilizált társadalom lévén az egész kérdést kell vizsgálnunk, az egész célt, az egész elgondolást, hogy az állatokat nagy távolságokra elszállítjuk, aztán leöljük. Ha húsevő lennék, azt kérdezném, hogyan javíthatná az általunk is ismert út közbeni szenvedés, a kiszáradás, a stressz és - északi és déli ír kollégáink kedvéért - a tengeri szállítás a termék végső minőségét?
Véleményem szerint ez gazdasági szempontból értelmetlen. Humanitárius szempontból végképp nincs értelme. Én ezért az állatok szállításának teljes tilalma mellett vagyok, ami szerintem támogatná a vidéki gazdaságokat. Ösztönözné a helyi termelőket - igen, a kis- és középvállalkozásokat, amint arról valaki már beszélt az előbb -, és lehetővé tenné, hogy az élelmiszer fogyasztása a termelés helyéhez a lehető legközelebb történjen.
Mindezek hiányában, és tudva, hogy erre a közeljövőben nem fog sor kerülni, úgy vélem, azt kellene megfelelően és realisztikusan végrehajtanunk, amit eddig elértünk, azaz ezt a rendeletet, ezért szorgalmazom, hogy a Bizottság Európa-szerte vessen be minden ügynökséget - ha szükséges, az autópálya-rendőrséget is -, állítsa meg és ellenőrizze a tehergépjárműveket, hogy kiderüljön, teljes mértékben végrehajtják-e a rendelet követelményeit.
Fiona Hall
Elnök úr, foglalkozott már a Bizottság az állatjóléti rendeletek rossz végrehajtásának humán egészségügyi következményeivel? A szállítás, különösen a nagy távolságokra történő, összezsúfolt szállítás stresszt okoz, a stressz pedig fogékonyabbá tesz a betegségekre. Ez különösen igaz a lovakra, amelyek esetében tudományos vizsgálatok igazolták, hogy a szállítás a lovakat verejtékessé teszi. Ez azt jelenti, hogy a normálisnál sokkal többet választanak ki, ami nagymértékben növeli a betegségek terjedésének valószínűségét. A szállított állatok közül sokat levágnak - az EU-ban év 320 milliót -, ami azt jelenti, hogy jelentősen megnő annak a veszélye, hogy a szalmonella és hasonló betegségek bekerülnek az élelmiszerláncba.
Tekintettel a jelenlegi szabályok végrehajtásának nagyon alacsony szintjére és a nagy távolságra való szállítással járó stresszre, amely még a rendes pihenőidők betartása esetén is jelentkezik, különösen a lovaknál, tervezi-e a Bizottság a szállítási idő abszolút korlátozásának bevezetését - a szükséges esetekben, tudományos bizonyítékok alapján? Ez ugyanis egyszerre szolgálná az állatjólét és az emberi egészség érdekét.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Elnök úr, biztos úr, az állatok szállításának problémája nagyon fontos, ezért jó, hogy a Parlament ismét foglalkozik ezzel a kérdéssel. Kevésbé örvendetes viszont az a tény, hogy a rendeletet nem hajtjuk végre hatékonyan.
Üdvözlöm azt a tényt, hogy a mai vitáink folyamán továbbra is előtérben maradt a lovak szállításának ügye. Ez örvendetes hír, nemcsak azért, mert én magam lovakat tenyésztek, de azért is, mert az előírásokat ezen a területen bizonyosan nem tartják be. Szeretném megragadni ezt az alkalmat, hogy elmondjam, a lovak megértik az embereket. Bár a lovak értenek minket, mi nem mindig értjük őket. A lovak az emberekhez hasonlóan képesek nyugtalanságot vagy éppen félelmet érezni, és meg tudnak bízni az emberekben. Emlékszem egy esetre, amikor egy súlyos beteg ló a klinikán nem engedte magához az állatorvosokat mindaddig, amíg a lányom nem volt ott. Amint a lányom megérkezett, az orvosok azt tehettek vele, amit akartak. Egyszerűen azért, mert bízott a lányomban. Ahogyan nekünk, embereknek sem mindig könnyű megbízni az orvosokban, ez a ló sem bízott az állatorvosokban, de egy ismerős személyben igen. Ezért úgy gondolom, az emberek olyankor sem értik meg a lovakat, amikor megrémülnek, vagy éppen megpróbálják megvédeni magukat. Az emberek félreértik és engedetlenségnek tekintik ezt a magatartást. A gazda megveri a lovat. A ló a maga részéről tudja, miért haragszik a gazdája, és azt is, hogyan engedjen neki. Ezért lekötelezve érzem magam minden olyan európai parlamenti képviselő felé, aki képes volt ezt a problémát onnan közelíteni, hogy mi lenne jó, figyelembe véve, hogy élőlényekről van szó, és bizonyos fokú humanitást tanúsítani.
Esther de Lange
(NL) Elnök úr, ismét az állatok szállításának kérdését tárgyaljuk itt a Házban, és megint egy kettős következtetésre fogunk jutni. Először is, a jelenlegi jogszabály messze elmarad a Parlament törekvéseitől, amelyeket elődöm, Albert Jan Maat fogalmazott meg a jelentésében, aki szerintem nagyon helyesen különbséget tett a vágásra szánt állatok és az egyéb jószágok között. Sőt, a sofőrök képzése, a jobb szállítási körülmények és a GPS használata terén is történtek lépések, de ennyi még biztosan nem elég.
Másodszor, a nyomon követés továbbra is a jogszabály sarkalatos pontja. Az európai szintű nyomon követés még mindig hagy kívánnivalót maga után, és legnagyobb részben továbbra is nemzeti szinten szerveződik. Ezért sürgősen meg kell állapodni a határokon átnyúló panaszkezelésről és bizonyítékgyűjtésről. Azt is szeretném, ha az Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal fokozná a nyomon követés érdekében tett erőfeszítéseit. Azt a módosításomat, hogy e célból tegyünk több pénzt elérhetővé a költségvetési eljárás keretében, többek között az Európai Bizottság is visszautasította. Az Európai Bizottság még most is szívesebben hivatkozik nemzeti jelentésekre, amelyeket papíron értékel. Az Európai Bizottság inkább mossa kezeit ebben az ügyben, ahelyett hogy garantálna egy tényleges, egész Európára kiterjedő nyomon követő rendszert, európai felügyelők általi ad hoc vizsgálatokkal és európai felügyelettel?
A jelenlegi jogszabályban ezenkívül még a következőket kellene javítani: több és jobban felszerelt pihenőhelyekre van szükség az Európai Unió területén és azon kívül is, az éghajlati viszonyok pontosabb meghatározására az egyes állatfajok esetében, és végezetül el kell kezdenünk dolgozni a műholdas rendszerek kötelező használatán is, amelynek keretében a központi adatbázishoz csak az engedéllyel rendelkező személyzet férne hozzá.
A jogszabály tényleges végrehajtásáról szóló európai körkép hiányosságai ellenére természetesen olykor hallunk különféle híreszteléseket, például Ausztriából, ahol egy helyi felügyelő elmondása szerint sok üres tehergépjárművet látott áthaladni Lengyelország és a Cseh Köztársaság irányába, de nem látta őket megrakva visszatérni Európa déli része felé. Ez azt jelentené, hogy a megrakott tehergépjárművekkel már inkább elkerülik Ausztriát, talán hogy így megkerüljék az ott hatályban lévő ellenőrzési szabályokat, amelyek a környező országokhoz képest szigorúbbak? Számomra ez azt jelzi, hogy a jogszabályt a tagállamok igen eltérően alkalmazzák.
A másik probléma az állatorvosok szerepe, akiknek az aláírása szükséges a szállításhoz. Biztos úr, ezek az állatorvosok helyenként már kezdenek két lábon járó pecsételő automatává változni. Józan ésszel nyilván senki nem adná az aláírását egy olyan, Romániából Dél-Olaszországba tartó lószállítmányhoz, amely várhatóan 24 órát vesz igénybe? Ez a szállítmány az utolsó 500 km-t a szállítási napló szerint 2,5 óra alatt tette meg. Ez legalábbis elgondolkodtató, hogy netán egy Ferrariban vitték-e azokat a lovakat.
Végezetül, a fiatal állatokat, különösen a kölyökkutyákat keresztül-kasul szállítják egész Európában anélkül, hogy erre bármilyen jogszabály lenne érvényben. Szeretném ezért szorgalmazni, hogy az Európai Bizottság ezt is vizsgálja meg.
Mi elvégeztük a házi feladatunkat itt a Házban, most a Bizottságtól várjuk a javaslatokat, amelyekre még a Ház küszöbön álló választásai előtt számítunk.
Elizabeth Lynne
Elnök úr, más képviselőtársaimhoz hasonlóan én is elsősorban a lovak szállításával szeretnék foglalkozni. Mára már nagymennyiségű bizonyíték igazolja, hogy az uniós szabályokat, amelyek a lovak jólétét hivatottak védeni a nagy távolságokra való szállításkor, semmibe veszik, ami embertelen körülményekhez és felesleges szenvedéshez vezet. A lovakat egyes esetekben szardíniákhoz méltó sűrűséggel zsúfolják be az acél tehergépjárművekbe, ahol a hőmérséklet meghaladhatja a 40 °C-ot. Ezeket a lovakat olykor több ezer mérföldes távolságokra szállítják élelem vagy víz nélkül, ami sérülést, de akár halált is okozhat.
Van a Bizottságnak bármilyen információja arról, hogy az 1/2005/EK rendelet megsértései ügyében a tagállamok hányszor indítottak bírósági eljárást a rendelet 2007. január 5-i hatálybalépése óta, és hogy a járművek harmonizált GPS nyomon követéséről szóló uniós rendeleteket végre fogják-e hajtani? Van bármilyen mód arra, hogy magánszemélyek is hozzájuthassanak az állatok tagállamokon belüli mozgásának nyomaiból kivont adatokhoz? Tudom, hogy a Bizottság hozzáfér ehhez, de a magánemberek nem. Erre a három konkrét kérdésre szeretnék választ kapni.
Den Dover
Elnök úr, nagy örömömre szolgál, hogy felszólalhatok e délelőtt legfontosabb vitájában, és szeretném hangsúlyozni, mennyire fontos Anglia északnyugati része számára az élőállat-szállítás. Mint a Mezőgazdasági Bizottság elnöke elmondta, ezeket az állatokat sokkal inkább levágnánk helyben, és csak utána szállítanánk el feldolgozásra a telephelyről, ha már szükség van a hús mozgatására; de az északnyugati országrészben nagyon sok lovunk van, sok birkánk és szarvasmarhánk - ezáltal sok az állatmozgatás.
18 évig voltam a nemzeti parlament képviselője. Ez a kérdés folyamatosan problémát jelentett, újra és újra felvetették a választóim. Be kell vallanom, az elmúlt 10 vagy 20 évben a dolgok nem javultak érdemben.
Örülök, hogy benyújtották ezt a kérdést. 2007 volt az első év, és a jelentéseket 2008. júniusig kellett beadni, de elismerem, hogy le vagyunk maradva a programban. Meghallgattam, amit a biztos úr elmondott - hogy meg fogja vizsgálni a műholdas nyomon követés előnyeit. Ez jó ötlet. De azt kell mondanom a biztos úrnak, hogy ebben a rendeletben számos más, részletes ellenőrzés is szerepel - mint például az állatok szállításra való alkalmassága, a szállítási gyakorlatok, a szállítóeszközök, a tengeri szállításhoz használt konténerek, az összesített szállítási idők, a pihenési időszakok, a helyigények tekintetében - csupa olyan dolog, ami nem látható a műholdon keresztül. Ezekhez részletes vizsgálatok kellenek, és le kell vonni a megfelelő tanulságokat.
Reméltem, hogy a záró megjegyzéseiben szerepelni fog egy olyan időpont, amikorra reményei szerint befejezi és benyújtja javaslatait és következtetéseit a rendelet végrehajtásának még ebben a korai szakaszában, mivel minél előbb teszünk valamit a helyzet javítására, annál jobb.
Borzasztó, hogy az állatoknak életük utolsó néhány napján ki kell bírniuk ezeket a hosszú szállítási időszakokat. A fogyasztók látni akarják - ahogyan a szabadtartású tyúk és tojás esetben is -, hogy humánusan bánunk az állatokkal, és meg fogják fizetni a felárat ezért a húsért, mert tudni akarják, hogy törődünk ezekkel az állatokkal, amelyek annyira értékesek és fontosak az élelmiszerszükségleteink szempontjából.
Samuli Pohjamo
(FI) Elnök úr, biztos úr, köszönettel tartozom Parish úrnak ezért a vitáért.
Az állatok jólétének garantálása nagyon fontos kérdés. A Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy az állatok szállításáról szóló rendeletet az EU egész területén következetesen végrehajtsák és nyomon kövessék.
Az állatok szállításáról szóló uniós jogszabály szigorú. Az állatok szállításával kapcsolatban visszatérő súlyos problémák a jogszabályok nagyarányú megsértéséből erednek. Az állatok szállítására vonatkozó időbeli korlátokról és az eltérési lehetőségekről szóló jelenlegi szabályozás helyénvaló, ha ezt rendesen figyelemmel kísérik, és ha egyidejűleg csúcsminőségű járműflottát tartanak fenn. Ezeknek megfelelő szellőzéssel, hőmérséklet-szabályozással, ivóvízrendszerrel és műholdas navigációs rendszerrel kell rendelkezniük. Emellett a sofőröket képezni kell, és iránymutatásokat kell összeállítani az állatok szállításának megfelelő körülményeiről, amint az most sok tagállamban zajlik.
Úgy vélem, fontos, hogy az állatok szállításáról szóló jelenlegi rendeletet az EU-ban mindenhol megfelelően végrehajtsák, és az ebből szerzett tapasztalatokat figyelembe vegyék az esetleges új rendeletek megfogalmazása előtt.
Agnes Schierhuber
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, egy közösség csak akkor tud konstruktívan együttműködni, ha mindenki tartja magát a törvényekhez és a szabályokhoz. Konkrétan a mezőgazdasági termelők nagyon is fontosnak tartják, hogy gondoskodjanak arról, hogy az állataik szállítása úgy történjen, hogy levágás után a fogyasztókhoz jutó hús a legjobb minőségű legyen, és a lehető legkisebb mértékben érintsék a stressz okozta hatások. A feketebárányokat meg kell nevezni és szégyenszemre ki kell állítani, mivel ezek a jogsértések elfogadhatatlanok, és az egész iparágra hoznak szégyent.
Sikeresen le kell csökkentenünk a vágásra szánt élőállat-szállításokat. Remélem, hogy ezen a téren végre el tudunk jutni egy áttekinthető helyzethez, és hogy ennek a tudományos alapja is megvan. Biztos úr, szeretném megismételni, hogy a szabályok betartását elmulasztó, harmadik országokból származó behozatalokkal szemben pontosan ugyanolyan bánásmódra és büntetésre szólítok fel, mint az EU-n belüli állatszállítások esetében.
Richard Corbett
Elnök úr, ez a vita bebizonyította, hogy legalábbis komoly kétségeink vannak afelől, hogy a jelenlegi jogszabály működik-e, hogy rendesen végrehajtják-e az összes tagállamban, sőt, hogy egyáltalán rendesen végre lehet-e hajtani. Végre lehet hajtani ezt a jogszabályt, ha az állatokat nemzetközi szinten is szállítjuk?
Meg kell vizsgálnunk, hogy vissza kell-e térnünk a szigorú nyolcórás időbeli korlátozás gondolatához, eltérési lehetőség és kivétel nélkül - kivéve esetleg a szigetekről induló tengeri szállítások esetét, de egyébként mindenfajta eltérési lehetőség nélkül.
Képviselőtársaimat talán érdekli, hogy van egy új weboldal, amely pontosan ezért folytat kampányt, és most gyűjtenek aláírásokat egy petícióhoz. A címe: www.8hours.eu. Sok képviselő és a vitát figyelemmel kísérő érdeklődők is érdekesnek találhatják e weboldal felkeresését.
Sylwester Chruszcz
(PL) Elnök úr, sok szó esett ma a humánus bánásmód kérdéséről, és arról, hogy mennyire tekinthetjük magunkat civilizált társadalomnak. Általában véve egyetértek azzal, hogy a vitáink és az itt elhangzó kijelentések a helyes irányba visznek minket. Erre a vitára nagy szükség van.
Csak arra szeretném felhívni a figyelmet, hogy miközben az általunk képviselt irány kellően indokolt és helyes, nem szabad mesterséges vagy szükségtelen terheket rónunk a mezőgazdasági termelőkre és a vállalkozásokra, és biztos vagyok benne, hogy ezt el is tudjuk kerülni. A Bizottságot és magunkat itt az Európai Parlamentben ezért pusztán arra kérem, hogy gondoskodjunk arról, hogy ez a jó projekt ne vezessen különféle szükségtelen nehézségekhez. Mivel ma határozottan hangsúlyozzuk ezeket a teljesen indokolt megoldásokat, azt is kérném Önöktől, hogy a későbbiekben kerüljük a szelektív hozzáállást. Mindnyájunknak, azaz a Közösség, az Európai Unió minden országának egyformán kell kezelni őket. Engem ma például az foglalkoztat ....
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Constantin Dumitriu
(RO) Az állatkísérletek a biológiai és orvosi kutatások fontos szakaszát jelentik. E tevékenység keretében azonban külön figyelmet kell fordítani a tudományos vagy más kísérleti célokra használt állatok gondozására. Az Európai Uniónak is példát kellene mutatnia, hogy ezeket az állatokat hogyan kell tartani és gondozni.
Az Európai Bizottság 86/609/EGK irányelve több mint 20 éves, és ezeket a szempontokat csak homályosan, engedékenyen szabályozza. A statisztikák szerint ebben az időszakban Európa egész területét tekintve körülbelül 235 millió állatot használtak fel kísérletekhez, és közülük minden évben több mint 12 milliót ölnek meg az Európai Unió laboratóriumaiban.
Az állatok gondozása tárgyi és egyéb feltételek egész sorát jelenti, amelyeket biztosítani kell a felhasznált állatok részére. Az állatok kereskedelmétől kezdve a szállításon és a műtéti beavatkozásokon keresztül a leölésig és az állatok életének kioltásáig minden aspektusnak a fajra, az állat kategóriájára és a körülményekre vonatkozóan meghatározott nemzetközi és nemzeti rendelkezések szigorú betartásával kell történnie, hogy lehetőség szerint megkíméljük őket a fizikai és mentális szenvedésektől.
Ez a gondoskodás megköveteli ....
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Maria Petre
(RO) Az új tagállamoknak, és itt most konkrétan saját hazámra, Romániára fogok hivatkozni, támogatásra van szükségük - amint itt korábban már elhangzott - ahhoz, hogy megerősítsék az állatok szállításáról szóló, ma tárgyalt rendelet alkalmazásának ellenőrzéséért felelős hatóságok hatáskörét.
Ebből a szempontból az állategészségügyi hatóságoknak Romániában még mindig nagyon nehéz a rendőrség bevonása nélkül vizsgálni az állatszállítmányokat, mivel ez az egyetlen olyan hatóság, amely jogosult az áthaladó szállítóeszközök megállítására.
A másik, kifejezetten Romániára jellemző kérdés a vándorlegeltetés folytatása - nyilvánvalóan sokkal kisebb arányokban -, amely gyakorlatot véleményem szerint különálló kérdésként kellene kezelni, és lehetőség szerint meg kellene őrizni.
A harmadik és egyben utolsó kérdés, amiről beszélni szeretnék, az itt tárgyalt vizsgálatokkal és jelentésekkel járó hatáskörökkel kapcsolatos aggályaink kérdése.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Avril Doyle
Elnök úr, határozottan azon a véleményen vagyok, hogy a jármű minősége és a sofőr készségei ugyanolyan fontosak, ha nem fontosabbak, mint a szállítás hossza. Két óra egy zajos, lehasznált járműben, amelyet túlzott sebességgel hajtanak, különösen kanyarodáskor, sokkal súlyosabban hat az állatok jólétére, mint nyolc vagy akár tíz óra egy megfelelően felszerelt, modern tehergépjárműben óvatos, a szállított állatokra is ügyelő vezetési stílus mellett.
A vágásra szánt lovak jóléte továbbra is súlyos probléma, és egyre több a bizonyíték arra, hogy egyes tagállamok - talán szándékosan - figyelmen kívül hagyják a jogszabályokat ezen a területen. Biztos úr, Írországtól megkapta a tavaly júniusi éves jelentést? Mely országok nem nyújtották be a jelentésüket? Ezeket a jelentéseket az interneten is el lehet majd érni? És tud részleteket mondani arról, hogy az egyes tagállamokban hány ügyben indítottak eljárást? Kérem, válaszoljon erre a négy kérdésre.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, az Európai Unió nagy hangsúlyt helyez az állatokkal való megfelelő bánásmódra a tartásuk teljes ideje alatt, a születéstől a vágóhídig. Mint tudjuk, a hús minősége nagymértékben függ attól, hogy az állatokkal hogyan bánnak a tenyésztés és a szállítás folyamán.
A szállításkor alkalmazandó állatvédelmi előírásokat a konkrét állatfajtákra kell megállapítani, tudományos bizonyítékok alapján. Ezt a rendeletet ezért felül kell vizsgálnunk. A kereskedelmi szükségletek miatt az állatokat meghatározott távolságokra szállítják, amelyek gyakran túl hosszúak, ezért a megtételükhöz tekintélyes mennyiségű időre van szükség. Ezért fontos az előírt alapelvek és normák tiszteletben tartása. Emiatt volt teljességgel indokolt a kérdés, hogy az állatok szállításáról szóló uniós jogszabályt hogyan hajtják végre, illetve végrehajtják-e egyáltalán. Fel kell mérnünk a helyzetet az egyes tagállamokban. Szem előtt kell tartanunk, hogy mindezek a költségekre és a termelés versenyképességére is kihatnak. Az Európai Unió polgárai nagyon érzékenyek....
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Neil Parish
Elnök úr, nagyon rövid leszek, mivel én vagyok a szerzője ennek a kérdésnek. Annyit szeretnék mondani a biztos úrnak, mielőtt még belekezdene az összefoglalóba, hogy az itt szereplő három kérdésből az elsőt válaszolta meg annyiban, hogy megemlítette azokat a tagállamokat, amelyek még nem készítették el a jelentésüket. Amire igazán kíváncsi vagyok, az, hogy a Bizottság készített-e már előzetes elemzést a jelentésekből, és mi történik most? Azt is szeretném tudni, hogy a Bizottság a jövőben fog-e jelentést előterjeszteni a rendeletről? Ez az, amire sürgősen szükségünk lenne.
Meg kellene ismernünk a bevált gyakorlatokat is, mert Szlovénia például az egész országban nyomon követi a járműveket. Sok ország jó munkát végez, sokan pedig rosszul végzik a dolgukat, hogy kellően egyszerűen fogalmazzak. Fog a Bizottság megfelelő elemzést készíteni mindezekről, és mikor fog ezzel előállni?
Vladimír Špidla
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a római jog tárgyként határozza meg az állatokat. Emlékszem egy katonai szabályzatra, amely előírta, hogy egy vagonban 8 ló vagy 48 ember szállítható. Ez azt jelzi, hogy civilizációs fejlődésünk folyamán kezdjük megérteni, hogy az emberek és az állatok között szorosabb a kapcsolat, mint az emberek és a tárgyak között. Véleményem szerint a civilizáció fejlődése vezetett el minket ahhoz a felismeréshez, hogy az állatok nem tárgyak, hanem saját jogokkal rendelkező élőlények, és ezt a nézetet már a törvényeinkben is kifejezésre juttattuk. Úgy vélem, most már kijelenthetjük, hogy az európai szabályozások mára kialakultak, és ezek kétségkívül képviselik a civilizációs előrehaladást. Másrészről viszont a vita egyértelműen megmutatta, hogy az alkalmazásuk még nem következetes, ezért indokolt lehet a struktúrájuk továbbfejlesztése.
A Bizottság egyetért ezekkel az általános kijelentésekkel, és tevékenységeiben is arra fog törekedni, hogy javítsa az ellenőrzések végrehajtásának és a helyzet nyomon követésének rendszerét. Ezért most folyik az új szabályozások megfogalmazása, amelyek törekedni fognak a tudományterületek széles köréből származó legújabb tudományos megállapítások figyelembevételére, mivel - amint ez a vita is egyértelműen megmutatta - összetett problémával állunk szemben. Nem egyszerű ez a kérdés, nem lehet annyival elintézni, hogy "rendben, hozunk egy-két intézkedést, aztán majd megoldódik” Véleményem szerint a vita azt is világosan bebizonyította, hogy a haszonállatok és általában az állatok védelmének gondolata olyan elgondolás, amely nemcsak a fogyasztóvédelemhez kapcsolódó gyakorlati megfontolásokon alapul. Hajlandóak vagyunk megtenni bizonyos védő intézkedéseket, noha ezeknek a fogyasztók szempontjából nincs valódi jelentősége, és tényleges haszonnal sem járnak, pusztán azért, mert ez nagyon is fontos etikai kérdés.
Megpróbálok válaszolni néhány konkrét kérdésre. Kérdések egész sorát tették fel a vita folyamán, és természetesen minden európai parlamenti képviselőnek készségesen adunk részletesebb választ a kérdésére, ha azzal most esetleg nem foglalkoznék. Az egyik kérdés azokra az országokra vonatkozott, amelyek nem nyújtottak be jelentést, és ezeket a bevezető beszédemben meg is említettem. Mivel azonban ez ilyen fontos kérdés, elmondom, hogy ezek az országok Ciprus, Litvánia, Málta, Bulgária és Luxemburg. Ez a kérdés nem érintette tehát Írországot, amely eleget tett a kötelezettségeinek. Más kérdések az információhoz való hozzáférésre vonatkoztak. Szeretném megemlíteni, hogy elméletileg lehetséges a különféle nemzeti jelentések közzététele, de a rendelet a tagállamoknak jogot ad arra, hogy ezt titoktartási okokra hivatkozva megtagadják. Ezt azonban egyik tagállam sem tette meg. Amennyiben valamelyik jelentés közzététele ügyében megkeresik, a Bizottság megkérdezi a tagállamokat, hogy kívánják-e alkalmazni a titoktartási szabályt. Mivel erre számításaim szerint nem fog sor kerülni, a jelentés ezt követően teljes egészében közzétehető, ami véleményem szerint újabb vitára fog ösztönözni. Az éves jelentéseket a Bizottság saját szakértői tanulmányozzák, egyidejűleg kiegészítik a bizottsági tisztviselők helyszíni megállapításaival, és végül ez szolgál alapul a rendelet betartására vonatkozó további észrevételekhez, valamint az uniós jogi és szervezeti rendszer továbbfejlesztéséről szóló további ötletekhez ezen a területen.
Ami a jogi rendszer módosítására szolgáló további irányelvtervezet kérdését illeti, már jeleztem, hogy a Bizottság dolgozik az ilyen tervezeteken, és törekszik a legkorszerűbb tudományos ismeretek felhasználására. Elhangzott egy kérdés azzal kapcsolatban is, hogy jelenleg hány jogsértési eljárás van folyamatban. Pillanatnyilag két jogsértési eljárás van folyamatban, és két vagy három kereset indult Andalúzia vagy inkább Spanyolország ellen. 2008-ban összesen hat tagállamot vizsgáltunk meg részletesen. Ezek voltak a konkrétabb tények a felvetett kérdésekkel kapcsolatban. Hölgyeim és uraim, szeretném még egyszer megköszönni Önöknek ezt az igen széles körű vitát, amely világosan igazolta, hogy a Bizottság és a Parlament álláspontja nagyon közel van egymáshoz. Véleményem szerint ezt a további előrehaladás ígéretes jelének kell tekintenünk ezen a roppant kényes területen.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Neena Gill  
írásban. - Elnök úr, már megint úgy tűnik, hogy az itt elfogadott törvényeket nem hajtják végre mindegyik tagállamban. Az állatok szállításáról szóló rendelet immár két éve hatályban van, az állatok jogai mégis súlyosan sérülnek, különösen a lovak szállítása és levágása során. Azt kérdezném a Bizottságtól, mit tesznek annak érdekében, hogy a lovakat származási országukban vágják le, anélkül hogy hosszú, megerőltető utat kelljen megtenniük a fogyasztó országokba.
Számomra és mindazok számára, akiket képviselek, az egyik legaggályosabb kérdés az, hogy ezeket az állatokat embertelen, zsúfolt, hitvány körülmények között szállítják, korlátozott élelem és víz biztosításával. Erre semmi szükség. Ha már nem tudjuk megakadályozni a hús elfogyasztását, ha már állatokat kell levágni, legalább a származási országban kellene őket levágni, és hasított testként továbbszállítani más országokba. Emellett a fogyasztóknak is szólni kellene, ha a hús, amelyet megesznek, nem helyi, hanem több száz mérföld távolságból érkezik.
Elnök úr, e lovak jóléte érdekében mindazokat az erőfeszítéseinket, amelyeket itt a Parlamentben eddig tettünk a szállított állatok jogaiért, a továbbiakban nem szabadna figyelmen kívül hagyni.
