Keskustelu Euroopan tulevaisuudesta (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Euroopan tulevaisuudesta, ja keskusteluun osallistuu Eurooppa-neuvoston jäsen, Irlannin pääministeri.
Meillä on tässä keskustelussa - ensimmäistä kertaa ja poikkeuksellisesti - simultaanitulkkaus irlannin kieleltä kaikille virallisille kielille.
(Suosionosoituksia)
Esityslistan ensimmäisen kohdan on määrä kestää klo 16.30 saakka. Sen jälkeen kuulemme neuvoston ja komission julkilausumat EU-Venäjä-huippukokouksesta. Puhujien on noudatettava aikataulua.
Aluksi haluan Euroopan parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi Irlannin pääministerin.
Taoiseach,
muutaman viikon kuluttua, uutena vuotena, irlannin kielestä tulee parlamenttimme 21. virallinen kieli. Teemme tässä monikielisessä parlamentissa kaikkemme kunnioittaaksemme perussopimuksissa tehtyjä sitoumuksia ja kaikkien kielten oikeutta tulla käytetyksi täällä.
Tämänpäiväinen vieraamme Irlannin pääministeri (Taoiseach) on toiminut Eurooppa-neuvostossa pitkän aikaa. Hän on yksi Eurooppa-neuvoston johtavista nimistä, sillä hän on ollut jäsen vuodesta 1997, lähes kymmenen vuotta.
Hän aloitti työnsä Irlannin pääministerinä muutaman päivän kuluttua Eurooppa-neuvoston Amsterdamin huippukokouksesta, joka oli ensimmäinen epäonnistunut yritys uudistaa yhteisön toimielimiä.
Seuraavaksi hän oli mukana Nizzan maratonilla, joka johti institutionaaliselta kannalta epätyydyttäväksi katsottuun sopimukseen.
Irlannin kansalaiset hylkäsivät Nizzan sopimuksen kansanäänestyksessä vuonna 2001. Irlannin pääministeri tarttui kuitenkin haasteeseen ja toteutti tehokkaan julkisen tiedotuskampanjan, ja sen seurauksena puolitoista vuotta myöhemmin järjestetyssä toisessa kansanäänestyksessä vuonna 2002 Irlanti hyväksyi Nizzan sopimuksen. Euroopan parlamentti oli tästä iloinen ja onnitteli pääministeriä koko sydämestään.
Irlannin pääministeri toimi Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana kesäkuun 2004 perustuslakisopimusta käsitelleessä hallitusten välisessä konferenssissa. Meistä valmistelukuntaan osallistuneet muistavat hänen toivioretkensä Euroopan eri pääkaupunkeihin hänen etsiessään taidokasta kompromissia, jonka hän lopulta löysikin.
Arvoisa pääministeri, olette siis saanut etuoikeutetusti todistaa institutionaalista etsintäämme. Tämän vuoksi meille on kunnia saada teidät luoksemme ja kuulla näkemyksenne siitä, kuinka Euroopan unioni voi päästä umpikujasta, johon se on ajautunut.
Lisäksi Irlannissa on kehitetty intensiivinen kansalaiskeskustelu. Irlannissa on ollut pysyvä foorumi tätä varten jo viisi vuotta, ja tämä on vähintäänkin hyödyllinen seuraus tiettyjen jäsenvaltioiden kansanäänestysten kielteisestä tuloksesta: olemme palanneet Eurooppaa koskevaan keskusteluun, olemme edistäneet keskustelua kansalaisyhteiskunnassa, ja Irlanti on todennäköisesti valtio, jossa tämä on tehty kaikkein rakenteellisimmalla ja pysyvimmällä tavalla.
Muistanette, että Belgian pääministeri vieraili luonamme toukokuussa ja että meillä on nyt toinen vieras, joka vierailee luonamme näin innovatiivisella tavalla, sillä tavallisesti parlamentissa vierailevat vain neuvoston puheenjohtajavaltiota edustavat valtion tai hallituksen päämiehet.
Vierailunne luonamme on innovatiivinen. Saatte niin paljon puheaikaa kuin tarvitsette selittääksenne meille näkemyksenne. Sen jälkeen ensimmäiset puheenvuorot annetaan poliittisten ryhmien puheenjohtajille, joille voitte halutessanne vastata, ja sitten kuulemme muiden jäsenten puheenvuoroja.
Kiitos siitä, että saavuitte tänne, Taoiseach. Puheenvuoro on teillä.
(Suosionosoituksia)
Bertie Ahern
Irlannin pääministeri. (EN) Arvoisa puhemies Borrell, on suuri kunnia olla taas täällä. Olen hyvin kiitollinen kutsusta tulla tänään vaihtamaan näkemyksiä Euroopan tulevaisuudesta kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten kanssa. Yli puolet elämästäni parlamentin jäsenenä eläneenä arvostan tätä uutta mahdollisuutta puhua maailman ainoalle välittömillä vaaleilla valitulle monikansalliselle lainsäädäntöelimelle.
Sen jälkeen kun viimeksi käytin puheenvuoron parlamentissa vuonna 2004, on Euroopan parlamentin rakentava vaikutus Euroopan kansalaisten huolenaiheiden esiintuomisessa kasvanut jatkuvasti. Teidän näkemystänne tarvitaan kohdattaessa tulevaisuuden vaikeita haasteita. Arvoisa puhemies, toivon teille menestystä virkakautenne jäljellä olevaksi ajaksi. Toivotan onnea myös seuraajallenne. Toivon teille jatkuvaa menestystä ja onnittelen teitä kaikista saavutuksistanne.
Odotamme erityisesti tulevaa vierailuanne Dubliniin osana Forum for Europe -kansalaisfoorumia, jonka eteen olemme tehneet valtavasti työtä. Kiitän kansalaisfoorumia koskeneista kauniista sanoistanne. Kyseessä ei ole hallituksen elin, vaan edustettuina ovat kaikki valtiossa toimivat organisaatiot, ja foorumi on ollut valtava menestys. Meille on suuri kunnia, että tulette sinne puhumaan.
Euroopan yhteisön merkityksen selittäminen kansalaisille on edelleen kenties suurin haasteemme niin yhteisön kuin kansallisellakin tasolla. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi olen hyvin iloinen tästä keskustelusta ja odotan sitä innokkaasti, kuten myöskin tulevia keskusteluja kanssanne. Tulette vierailulle valtioon, joka on hyötynyt suuresti Euroopan unionin jäsenyydestään. Jotkin keskeiset seikat ovat silmiinpistäviä. Vuonna 1973 tapahtuneen Euroopan yhteisöön liittymisemme jälkeen kansallinen vaurautemme oli vain noin 60 prosenttia tuon ajan eurooppalaisesta keskitasosta. Liittymisen jälkeenkin meitä riivasivat maastamuutto, työttömyys, korkea inflaatio ja velkaantumiskierre. Nämä ankeat olosuhteet ovat viime vuosina kääntyneet täysin päinvastaisiksi.
Tässä Euroopan unionilla on ollut merkittävä asema. Unioni tarjosi meille korvaamatonta apua kansallisen kehityksemme kriittisessä vaiheessa. Lauseesta "Euroopan tulevaisuus" on tullut osa ammattikieltämme, kuten monista muistakin lauseista. Miettikäämme kuitenkin hetkinen sitä, mitä "Euroopan tulevaisuus" todella merkitsee meidän ja koko maailman kannalta.
Rooman sopimuksen 50-vuotispäivän lähestyessä tulevaisuus merkitsee kansalaisille Euroopassa ainutlaatuisen unionimme vahvistamista ja kehittämistä - unionimme, joka on ollut niin menestyksekäs, että monet pitävät nyt sen menestystä itsestäänselvyytenä. Maailmassa, jossa on niin paljon epävarmuutta, sortoa, puutetta ja väkivaltaa, unioni on vaurauden, vakauden ja syvään juurtuneen demokratian peruskallio.
Robert Schuman tavoitti juuri Euroopan unionin ytimen - vahvan yhdistelmän käytännöllisyyttä, kärsivällisyyttä ja näkemystä - todetessaan seuraavasti: "Eurooppaa ei rakenneta hetkessä eikä millään kokonaisratkaisulla. Siihen tarvitaan todellisia toimenpiteitä, joilla luodaan ensin aito yhteisvastuullisuus".
Unionimme ei ole sisäänpäin suuntautuva, eikä siitä pidä koskaan sellaista tullakaan. Bulgarian ja Romanian toivotun liittymisen myötä unionissa on 1. tammikuuta alkaen 27 jäsenvaltiota. Pidämme oven auki tuleville laajentumisille sitoumustemme, vastuumme ja periaatteidemme mukaisesti.
Vastuumme kasvaa myös suhteessa laajempaan kansainväliseen yhteisöön. On todella paradoksaalista, että aikana, jolloin vaikutamme sisäisesti epävarmoilta siitä, mihin suuntaan unionimme olisi tarkkaan ottaen kehityttävä tulevaisuudessa, ulkoinen asemamme on tärkeämpi ja selvempi kuin koskaan. Muu maailma odottaa yhä enemmän Euroopalta johtoaseman, tuen ja arvojemme edistämisen osalta.
Yhteisön perustajaisät olisivat nyt ylpeitä Euroopasta - siitä mitä olemme ja mitä tarjoamme maailmalle. He kuitenkin vaatisivat, että mittapuuna ei pidetä sitä, mistä olemme, vaan mitä meidän on vielä saavutettava.
Eurooppa kohtaa nyt suuremman haasteiden yhdistelmän kuin koskaan aiemmin. Haasteita ovat globalisaatio, teknologian muutokset, maahanmuutto, energiavarmuus ja terrorismi. Näitä haasteita ei ole keksitty Brysselissä tai Strasbourgissa: ne ovat nousseet unionin asialistalle, koska ne ovat varsin todellisia ja välittömästi kaikkia kansalaisiamme koskettavia haasteita. Haasteisiin on sekä vastattava että tehtävä se tavalla, joka rauhoittaa kansalaisia ja vastaa heidän huoliinsa ja toiveisiinsa.
Näitä asioita käsitellessään unioni kulkee perustellusti kahta rinnakkaista tietä. Molemmilla teillä Euroopan parlamentin asema on ratkaiseva. Toisaalta pohdimme edelleen perustuslakisopimusta ja käsittelemme sitä jälleen ensi kesäkuussa liittokansleri Merkelin raportin pohjalta. Toisaalta pyrimme myös käsittelemään kansalaisten huolenaiheita käytännössä nykyisten perussopimusten puitteissa. Molemmat tiet ovat tärkeitä. Käytännön edistymistä ei voi pysäyttää, eikä unionin johdonmukaisen ja tehokkaan perustan tarvetta uuden vuosisadan haasteisiin vastaamiseksi voida toivoa katoavaksi.
Perustuslakisopimus on suunniteltu tarjoamaan paljon kaivattu perusta käytännön edistymiselle. Käytännön edistyminen, johon tähtäämme, jatkuu ja luo myönteisen ympäristön sopimukseen pääsemiseksi tärkeistä toimielinkysymyksistä. Käsittelen seuraavaksi näitä kahta asiaa vuorotellen.
Kukaan ei voi varmasti ennustaa, kuinka perustuslakisopimuksen käy tulevaisuudessa. Helppoja vastauksia ei luonnollisesti ole. Haluan kuitenkin nopeasti jakaa kanssanne omia ajatuksiani ja odotan saavani kuulla teidän käsityksenne iltapäivän keskustelussa.
Hyvä tapa pyrkiä arvioimaan tulevaa on usein pohtia lyhyesti, miksi ja miten olemme tulleet nykyiseen tilanteeseen. Menneisyys on tärkeää, sillä sen avulla voimme tehdä viisaita tulevaisuutta koskevia päätöksiä. Koska puheenjohtajavaltio Irlannilla oli kunnia saattaa päätökseen hallitusten välinen konferenssi, olen hyvin tietoinen menettelyistä, jotka mahdollistivat sopimuksen. Haluan siis aluksi palauttaa mieleen kolme ilmeisen perustavaa laatua olevaa tosiseikkaa nykytilanteesta.
Ensinnäkin on tärkeää muistaa, että perustuslakisopimus hyväksyttiin, koska se oli tarpeen. Aineellisten määräysten tarve on pikemminkin kasvanut kuin vähentynyt. Tarvitsemme perustuslakisopimuksen aiempaa johdonmukaisempaa ulkopolitiikkaa kantaaksemme kasvavan kansainvälisen vastuumme. Tarvitsemme sen hienovaraisia, tasapainoisia ja tehokkaita määräyksiä oikeus- ja sisäasioiden alalla vahvistaaksemme rikosten torjuntaa. Tarvitsemme sen avoimia, helppotajuisia, demokraattisia ja tehokkaita menettelyjä, ja tämä koskee myös Euroopan parlamentin merkittävästi vahvempaa asemaa. Tarvitsemme perustuslakisopimuksen periaatteita ja arvoja.
Perustuslakisopimuksen erityisten tekijöiden lisäksi tarvitsemme sitä, sillä pitkän aikavälin vakaus, vauraus ja yhteisön yhtenäisyys ovat ratkaisevan tärkeitä kansalaisillemme ja myös ihmisille rajojemme ulkopuolella.
Toiseksi perustuslakisopimuksen hyväksymiseen johtanut prosessi oli pitkä, monimutkainen ja vaikea. Valmistelukunta oli ennenkuulumattoman avoin ja aikaansaapa. Euroopan parlamentilla oli suuri vaikutusvalta valmistelukuntaan, jolle oli suurta apua myös kansallisten parlamenttien osallistumisesta. Hallitusten välisessä konferenssissa kahdenväliset ja yhteiset neuvottelut olivat intensiivisiä, ja kaikkien jäsenvaltioiden sekä komission ja parlamentin näkemykset otettiin hyvin tarkkaan huomioon. Sopimukseen johtanut prosessi oli laaja-alainen ja kattava. Kuten arvoisa puhemies ystävällisesti muistutti, vierailin jokaisessa pääkaupungissa, ja kaikkia kuunneltiin ja autettiin muotoilemaan lopputulosta.
Kolmanneksi osapuolet pystyivät lopulta hyväksymään neuvottelujen lopputuloksen, koska katsoivat sen olevan tasapainoinen ja kattava paketti. Erityisesti toimielimiä koskevat määräykset liittyivät tiiviisti toisiinsa ja muodostivat yhtenäisen kokonaisuuden.
Perustuslakisopimuksen tilanteen edistymiseen liittyy merkittäviä vaikeuksia, mutta Euroopan tarpeita koskeva analyysi, ajatukset siitä, kuinka olemme päässeet tähän tilanteeseen, sekä vaihtoehtojen punnitseminen ovat vakuuttaneet minut siitä, että oikea ja realistinen ratkaisu on palata oikeana ajankohtana perustuslakisopimuksen asiasisältöön ja tasapainoon. Käsittääkseni tämä on myös parlamentin enemmistön näkemys.
Edetessämme meidän on varmistettava, että toiminnan perusta on niin kattava, että kaikkien huolet ja näkemykset otetaan huomioon, myös kansalaisten monissa jäsenvaltioissa ilmaisemat perustellut huolet.
Liittokansleri Merkel kuulee tarkkaan jokaista jäsenvaltiota ja kaikkia toimielimiä. Uskon, että hänen kesäkuun Eurooppa-neuvostolle toimittamansa raportti on järkevä ja harkittu. Haluan kuitenkin tässä vaiheessa esittää neljä ajatusta.
Ensinnäkin meidän on jatkettava työtä sen kontekstin muuttamiseksi, jossa jälleen tarkastelemme perustuslakisopimusta. Tämä tarkoittaa, että meidän on edelleen tarkasteltava mahdollisimman huolellisesti kansalaisten huolenaiheita työllisyydestä matkapuhelinmaksuihin, laajentumisesta rikollisuuden torjuntaan. Se on juuri sitä, mitä te, Euroopan unionin kansalaisten välittömillä vaaleilla valitut edustajat teette tehokkaasti viikosta toiseen.
Toiseksi Rooman sopimuksen 50. vuosipäivä ensi maaliskuussa tarjoaa merkittävän tilaisuuden korostaa kansalaisille unionin saavutuksia ja mahdollisuuksia. Neuvoston, komission ja parlamentin nimissä annettava ytimekäs, yhteisymmärrykseen perustuva ja vaikuttava julkilausuma olisi tässä yhteydessä hyvin myönteinen tekijä uuden kontekstin luomiseksi laajemmalle institutionaaliselle keskustelulle ja kenties myös joidenkin erityisten kansallisissa perustuslakisopimusta koskevissa keskusteluissa ilmenneiden huolenaiheiden käsittelemiseksi.
Kolmanneksi, kuten ennenkin yhteisön perussopimusten ajauduttua vaikeuksiin kansallisella tasolla, siihen voidaan sisällyttää lisätekijöitä ilmenneiden huolenaiheiden mukaisesti. Tällaiset lisäykset voisivat pikemminkin rikastuttaa kuin vaarantaa perustuslakisopimuksen asiasisältöä ja tasapainoa.
Neljänneksi myös perustuslakisopimuksen ulkoasua, pituutta ja joiltakin osin myös luonnetta voidaan muuttaa merkittävästi puuttumatta sen asiasisältöön ja tasapainoon. Voidaan esimerkiksi tuoda entistä selvemmin esiin, että kyseessä on sopimus, jolla pääosin muutetaan nykyisiä perussopimuksia niiden korvaamisen sijaan.
Irlannin hallituksen puolesta totean, että olemme sitoutuneet päättäväisesti ja innokkaasti järjestämään perustuslakisopimuksen asiasisältöä koskevan kansanäänestyksen heti, kun tilanne on selvitetty. Perustuslakisopimus on edelleen tärkeä yhteisölle, kansalaisille ja niille, jotka tarkastelevat arvojamme.
Kuten sanoin aluksi, on tärkeää, että yhteisö seuraa myös toista polkua, jonka olemme itse valinneet, nimittäin että käsittelemme niin hyvin kuin nykyisten perussopimusten mukaan on mahdollista kansalaisten ensisijaisia tavoitteita. Minusta on tärkeää pitää nämä kaksi polkua selvästi erossa toisistaan. Meidän on oltava varovaisia sovellettaessa valikoivasti etukäteen tekijöitä, jotka ovat osa tasapainoista perustuslakisopimusta.
Älkäämme suhtautuko liian pessimistisesti siihen, mitä olemme jo saaneet aikaan käytännön edistymisen alalla. Euroopan talous vahvistuu. Yhä useammalla on työtä. Historiallinen laajentuminen, joka vähän aikaa sitten vaikutti mahdottomalta kuvitella, on toteutunut ja rikastuttanut unionia suuresti.
Tehtävämme ei kuitenkaan ole onnitella itseämme sen paremmin yhteisön kuin kansallisellakaan tasolla. Menestyvä jalkapalloseura ei ole se, joka keskittyy palkintoihin, vaan se, joka keskittyy tuleviin peleihinsä.
Riittää kun tarkastelee minkä tahansa parlamentin istunnon esityslistaa, niin saa käsityksen siitä, kuinka laajoja ja syviä haasteita kohtaamme. Minun on tarkasteltava sitä, mitkä ilmeisesti ovat strategiset haasteet. Tarkastelen lyhyesti viittä tällaista haastetta.
Ensimmäinen haaste on kilpailukyky. Sillä on monia eurooppalaisia ulottuvuuksia: parempi lainsäädäntö, vahva ja asianmukainen kilpailupolitiikka, tutkimus ja kehittäminen, esteiden poistaminen sisämarkkinoilta ja kenties merkittävimpänä innovaatio, johon liittyen ehdotettu Euroopan teknologiainstituutti voi olla merkittävä panos. Tavoitteenamme on oltava tehdä Euroopasta investointeja houkutteleva. Olen toistuvasti korostanut kollegoilleni Eurooppa-neuvostossa sekä komissiolle, että Eurooppa kilpailee yhä enemmän muun maailman, erityisesti Aasian kanssa sisäisen kilpailun sijaan. Tämän kilpailun vuoksi on tärkeää kiireesti ohjata ja panna täytäntöön yhteisön tason politiikkaa.
Toisen strategisen tavoitteemme on oltava sen varmistaminen, että kilpailukyvyn saavuttaminen ei uhkaa Euroopan sosiaalimallia ja että kilpailukyky ja sosiaalinen osallisuus ovat kumppaneita, eivät kilpailijoita. Tämä on ratkaiseva periaate, joka vahvistaa omaa kansallista työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua. Kokemuksemme kattavasta ja tiiviistä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta on tuottanut 18 peräkkäisen vuoden ajan talouskasvua ja entistä paremmat elinolot sekä edistänyt sosiaalista osallisuutta. Meidän on yhteisön tason lähestymistavassamme ja tarvittaessa lainsäädännön avulla osoitettava todeksi se periaate, että talous- ja sosiaalipolitiikka voivat vahvistaa toinen toisiaan ja että niin niiden on tehtävä. Meidän on ennen kaikkea varmistettava, että solidaarisuus ja mahdollisuudet ovat unionin toiminnan tavoitteena ja että niiden on ohjattava Euroopan tulevaisuutta. Euroopan unionin uskottavuustesti on nyt siinä, pystyykö se valmistelemaan politiikkaa, jolla vahvistetaan solidaarisuutta Euroopan unionissa ja varmistetaan yhtäläiset mahdollisuudet kaikille kansalaisille.
Olen myös vahvasti sitä mieltä, että meidän on vahvistettava työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua yhteisön tasolla. Meidän on saatava työmarkkinaosapuolet, erityisesti ammattiliitot, niin yhteisön kuin kansallisellakin tasolla mukaan todelliseen keskusteluun eurooppalaisen sosiaalimallin uudistuksesta sekä työmarkkinoiden nykyaikaistamisesta.
Kolmas strateginen haasteemme on vastata globalisaation varjopuoliin, muun muassa rajat ylittävään rikollisuuteen, ihmiskauppaan, laittomaan maahanmuuttoon sekä niin monia elämiä tuhoavaan laittomien huumeiden vitsaukseen. Tiedämme, että saastuminen voi aiheuttaa kohtalokkaan ilmastonmuutoksen. Monilla näistä aloista vastuu on tietenkin erityisesti jäsenvaltioilla. Niin kauan kuin ilmasto ja rikolliset eivät pysähdy jäsenvaltioiden välisille rajoille meidän on kuitenkin tehtävä yhteistyötä varmistaaksemme asianmukaisen toiminnan yhteisön tasolla.
Neljänneksi Euroopan on suoriuduttava täysimääräisesti tehtävistään ulkoisen toimivallan alalla. En tarkastele tätä nyt pitempään, koska korostin jo aluksi unionin yhä kasvavaa merkityksellistä asemaa kansainvälisellä näyttämöllä. Olennaista on tietenkin, että unionilla on riittävä rahoitus myös YUTP:n alalla, jotta se voi kantaa kasvavan vastuunsa Länsi-Balkanilla, naapurialueillamme ja kauempanakin, erityisesti kaikkein köyhimmillä alueilla, jotka tarvitsevat tukeamme ja joita kohtaan unionin on pyrittävä olemaan erityisen ystävällinen.
Viides ja kenties merkittävin strateginen haaste on luoda parempi yhteys unionin ja sen kansalaisten välille - olen varma, että olette tästä samaa mieltä. Tämä haaste ei tietenkään ole irrallaan muista haasteista. Voimme lähettää myönteisen viestin vain, jos meillä on sellainen lähetettäväksi. Meidän on kuitenkin selkeästi osoitettava, että Eurooppa on osa ratkaisua globalisaation ongelmaan, ei osa ongelmaa. Meidän on osoitettava, että Euroopan sosiaalimalli on edelleen lisääntyvän kilpailukyvyn ytimessä. Kansalaisten on sekä oltava turvassa että koettava olonsa turvalliseksi. Meidän on toimittava, mutta meidän on myös selitettävä, mitä unioni tekee ja mitä se voi tehdä kansalaisten turvallisuuden eteen. Meidän on paljon tehokkaammin osoitettava kansalaisille, että ulkopolitiikkamme kautta ajamme entistä enemmän ja paremmin heidän etujaan, heidän ensisijaisia tavoitteitaan ja heidän arvojaan. Olen vankasti sitä mieltä, että suuri osa vastuusta, joka koskee yhteisön toiminnan asianmukaista ja tasapuolista selittämistä, lankeaa kansalliselle tasolle. Se on todellakin hallituksemme ensisijainen tavoite.
Erilaisuuden kunnioittamisella voi olla hyvin merkittävä osuus unionin yhdistämisessä kansalaisiin. Arvoisa puhemies, kiitän siitä, että kerroitte tämän olevan ensimmäinen päivä, kun irlannin kieltä käytetään, ja että 1. tammikuuta 2007 alkaen siitä tulee Euroopan unionin 21. virallinen kieli.
(GA) Mikään ei voisi paremmin kuvata sitä, kuinka unioni kunnioittaa jäsenvaltioidensa yksilöllisiä piirteitä, kuin irlannin kielen entistä parempi asema 1. tammikuuta alkaen. Irlanti on hyvin kiitollinen parlamentille sen tuesta uusien määräysten käyttöönotossa.
(EN) Lopuksi haluan sanoa, että meidän ei pidä unohtaa sitä, että unionimme ytimessä, kun se perustettiin puoli vuosisataa sitten, oli määrätietoinen pyrkimys saada aikaan rauha "veristen ristiriitojen pitkään jakamien kansojen" välille, kuten ensimmäisessä perustamissopimuksessa todettiin. Unioni on menestynyt valtavan hyvin tässä tavoitteessaan rajojemme sisällä. Unioni on myös yhä merkittävämpi tekijä rajojemme ulkopuolisen vakauden takaamisessa.
Haluan myös kunnioittaa sitä, että Euroopan unionilla on ollut ratkaiseva asema Pohjois-Irlannin rauhanprosessissamme. Unioni ei ole pelkästään tarjonnut anteliasta rahoitustukea, vaan myös neuvotteluyhteyden ja esimerkin. Haluan tänään välittää teille irlantilaisten syvän arvostuksen parlamentin arvokkaalle, johdonmukaiselle ja jatkuvalle tuelle Irlannin saaren rauhalle.
Eurooppalaisten toinen sukupolvi elää 2000-luvun toisella puoliskolla meidän tekemiemme päätösten seurausten kanssa. Toivon, että kun he tarkastelevat meidän sukupolvemme eurooppalaisia, he voivat päätellä meillä olleen mielikuvitusta, rohkeutta ja älyä vahvistaa ainutlaatuista unioniamme ja tarjota vankka, kattava ja yhteisymmärrykseen perustuva perusta saavutusten eteenpäin viemiselle.
Arvoisa puhemies, on kunnia olla täällä, paljon kiitoksia.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa pääministeri Ahern.
Seuraavana ovat poliittisten ryhmien puolesta pidetyt puheenvuorot. Ennen kuin annan puheenvuoron, haluan korostaa, että kaksi jäsentä - jäsen Schulz ja jäsen Watson - on tänään valittu uudelleen poliittisten ryhmiensä puheenjohtajiksi, ja haluan onnitella heitä tämän vuoksi.
(Suosionosoituksia)
Hans-Gert Poettering
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät kollegat, on ihmeellistä, arvoisa puhemies, kuinka me täydennämme toisiamme. Minäkin aioin esittää onnentoivotuksia, mutta aloitan teistä ja onnittelen teitä siitä, että European Voice valitsi teidät eilen vuoden 2006 Euroopan parlamentin jäseneksi; hienoa! Haluan onnitella myös jäsen Schulzia ja jäsen Watsonia uudelleenvalinnan johdosta. Koska olen itsekin ryhmäni puheenjohtaja, tiedän, kuinka paljon se heille merkitsee. Olen juuri kuullut, että myös jäsen Cohn-Bendit on valittu uudelleen, ja oletan, että myös jäsen Frassoni on valittu uudelleen, joten onnittelen heitäkin lämpimästi.
(Suosionosoituksia)
Ryhmän puheenjohtajalle on aina miellyttävä kokemus, kun mandaatti uusitaan kahdeksi ja puoleksi vuodeksi. Itse en voi vielä sanoa, kuinka minun käy, mutta iloitsen suuresti kollegojeni uudelleenvalinnasta.
Arvoisa pääministeri, kuulimme puheessanne Irlannin eurooppalaisen äänen, ja sanoitte sanottavanne sekä sen vuoksi, että Irlanti on pärjännyt hyvin Euroopan unionissa, että vakaumuksellisena eurooppalaisena, ja meillä on aina ollut hyviä kokemuksia Irlannista. Olipa vallassa sitten teidän poliittinen perheenne tai meidän - viimeinen perheeseemme kuulunut pääministerinne oli John Bruton, joka on nyt lähettiläämme Washingtonissa - Irlannin syvä sitoumus Euroopan yhdentymiseen on ilmeistä, ja puheenne teki sen jälleen kerran selväksi. Olemme iloisia ja tyytyväisiä siihen, että olette täällä tänään.
Meidän on nyt pohdittava Euroopan tulevaisuutta, ja pääministeri Ahern mainitsi maaliskuun 25. päivän, jolloin Rooman sopimuksen tekemisestä tulee kuluneeksi 50 vuotta. Minusta Berliinin julistus - Eurooppa-neuvoston, Euroopan parlamentin ja komission yhteinen julistus - on hyvä tilaisuus kertoa Euroopan unionin kansalaisille, että yhteisön toimielimet - jotka tosin voivat olla eri mieltä yhdestä jos toisestakin asiasta - pyrkivät määrätietoisesti ohjaamaan Euroopan unionin valoisaan tulevaisuuteen. Jos tämä onnistuu Berliinissä, olemme antaneet kesäkuun lopun huippukokoukselle merkittävän poliittisen ja psykologisen merkin. Huippukokouksessa on määrä ensinnäkin tehdä päätös siitä, mitä perustuslakisopimukselle seuraavaksi tapahtuu, ja toiseksi siitä, minkälaiset valtuudet annetaan sitä tarkastelevalle konferenssille. Ryhmämme, ja erityisesti sen PPE-osan, puolesta voin sanoa, että vaadimme tietenkin parlamentin osallistumista tällaiseen konferenssiin - tehokkaana, toimivaltaisena ja vaikuttavana - ja arvoisa pääministeri, pyydämme tässä tukeanne.
Toivomme, että tämä jatkuu kesäkuun lopussa ja että voimme Portugalin ja Slovenian puheenjohtajakausilla tehdä päätöksen siitä, mitä perustuslakisopimukselle tehdään. Haluan tehdä täysin selväksi ryhmäni, ja erityisesti sen Euroopan kansanpuoluetta edustavan osan puolesta, ettemme halua aloittaa aivan alusta - olisi väärin puhua "uusista neuvotteluista" - vaan haluamme mahdollisimman suuren osuuden perustuslakisopimuksen asiasisällöstä säilytettävän, varsinkin mitä tulee osan 1 uudistuksiin ja perusoikeuskirjan arvoja koskevaan osuuteen. Yksi syy tähän on se, että olemme vakuuttuneita siitä, että tarvitsemme näitä arvoja. Euroopan unionilla ei ole tulevaisuutta, jos se ei perustu arvoihin.
Toinen ajatus on se, että meidän on varustettava Euroopan unioni kohtaamaan tulevat haasteet, ei pelkästään sisäpolitiikassa vaan myös suhteissa ulkomaailmaan. Meidän on elvytettävä ja vahvistettava Euroopan unionia, jotta siitä tulisi entistä demokraattisempi, entistä tehokkaampi ja entistä avoimempi. Olette vahvistanut uskonne tähän, ja olemme siitä kiitollisia. Jos kuljemme tätä tietä yhdessä, me menestymme.
Puhemies
Kiitokset ajastanne, jäsen Poettering. Onnitellessani jäsen Schulzia ja jäsen Watsonia en tiennyt, että myös jäsen Cohn-Bendit ja jäsen Frassoni oli valittu uudelleen ryhmiensä puheenjohtajiksi. Minäkin haluan onnitella heitä.
Martin Schulz
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän onnitteluista. Itse haluan vuorostani onnitella kaikkia uudelleen valittuja riippumatta siitä, mihin tehtävään heidät on valittu, mutta tällä hetkellä haluan keskittyä pääministeri Ahernin puheenvuoroon.
Minusta on hyvä, että pääministeri Ahern on tullut parlamenttiin, ja olen kiitollinen hänen läsnäolostaan, sillä se ei ole aivan itsestään selvää. Kaikki hänen kollegansa Eurooppa-neuvostossa eivät saa kerättyä rohkeutta tulla tänne ja vakuuttaa uskoaan Eurooppaan. Haluan tehdä selväksi, että minusta hallitusten päämiehet, jotka julkisesti tukevat Eurooppa-hanketta, ansaitsevat kiitokset siitä, että tulevat tänne ja toteavat kannattavansa Eurooppaa, olivatpa vaikeudet mitä tahansa.
(Suosionosoituksia)
On aivan liian paljon heitä, jotka tulevat tänne, jotka eivät vaikuta olevan läsnä, jotka välttelevät parlamenttia ja jotka piipahtavat kenties vain saamaan rahaa yhdestä tai toisesta yhteisön rahastosta kotiin vietäväksi ja sanovat siellä, että Eurooppa on ongelma! Heidän kaltaisiaan on liikaa. Tarvitsemme Euroopassa johtoasemassa olevia miehiä ja naisia - joko jäsenvaltioissa tai yhteisön toimielimissä - jotka tunnustavat avoimesti sitoumuksensa tähän hankkeeseen. Arvoisa pääministeri Ahern, tämän vuoksi kiitän teitä aluksi läsnäolostanne.
Esitän toisenkin huomion puheenne asiasisällöstä. Arvoisa pääministeri, sitä voidaan kannattaa aivan kaikilta osin. Esittämänne viisi ensisijaista tavoitetta, usko siihen, että Irlanti kannattaa periaatteessa perustuslakisopimusta, toiveenne säilyttää sopimuksen ydinosa, varoituksenne, jonka mukaan meidän ei pidä hylätä perustuslakisopimusta, sillä sen olennainen sisältö on Euroopan tulevaisuuden perusta - kaikki nämä asiat ovat hienoja, ongelmana on vain se, ettei Irlanti ole ratifioinut perustuslakisopimusta, joten kehotan teitä keräämään rohkeutenne ja ratifioimaan sopimuksen. Se olisi piste i:n päälle tämänpäiväiseen puheeseenne.
En kuitenkaan halua pyytää teiltä liikoja, sillä olette ainakin ottanut askeleen oikeaan suuntaan, ja vaikka Irlanti nyt ratifioisi perustuslakisopimuksen, se olisi pieni askel eteenpäin, mutta joka tapauksessa sen olisi silloin ratifioinut 19 valtiota 27 jäsenvaltiosta. Se, että 18 valtiota on sen jo tehnyt tai tekee lähiaikoina, tarkoittaa, että meidän on pantava merkille, että enemmistö Euroopan unionin jäsenvaltioista haluaa sitä, mitä perustuslakisopimuksessa on, ja että ne, jotka eivät halua, ovat vähemmistössä. Minusta voidaan sanoa, että tämän vähemmistön on väistyttävä. Ei voida hyväksyä sitä, että meidän kaikkien olisi keskusteltava Euroopan tulevaisuudesta, kun perustuslakisopimusta vastaan äänestäneet katsovat, ettei sillä ole mitään tekemistä heidän kanssaan. Alankomaalaisten ja myös ranskalaisten on siis päästävä vauhtiin tulevassa prosessissa, joka perustuu jäsenvaltioiden ylivoimaisen enemmistön hyväksymään asiakirjaan!
Katson, että jos emme etäänny liian pitkälle tästä asiakirjasta ja jos todella voimme säilyttää sen sisällön, säästämme komission puheenjohtajalta sen vaivan, että hänen olisi ryntäiltävä ympäriinsä kuin kaivonkatsoja etsimässä salkkuja komissionsa jäsenille. Jos tarvitsette todisteita siitä, että Nizzan sopimus ei toimi ja että tarvitsemme kiireesti perustuslakisopimuksen, Bulgarian ja Romanian komission jäsenet osoittavat sen todeksi.
Arvoisa pääministeri Ahern, kiitän teitä edetessämme kohti uudistunutta perustuslakisopimusta, me tarvitsemme teitä ja kiitämme teitä rohkaisevasta puheestanne.
(Suosionosoituksia)
Graham Watson
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kuten komission jäsenen Wallströmin tutkimuksesta - joka esitettiin yhdelle valiokunnallemme viime viikolla - käy ilmi, Euroopan unionissa on ainakin yhtä suuri viestintäkriisi kuin perustuslakikriisikin. Vaarana on, että menetämme hitaasti mutta vääjäämättömästi kansalaisten luottamuksen, koska emme yhdessä onnistu vastaamaan heidän huolenaiheisiinsa ja koska emme kykene laatimaan johdonmukaista ja hyväksyttävää vastausta.
Huolenaiheet ovat moninaisia, mutta minusta ne riippuvat pitkälti vastauksista haasteisiin tässä maailmassa, jossa elämme. Todistamme väestön nopeaa kasvua koko maailmassa, vaikka se meillä onkin pienenemässä, emmekä osaa jakaa tasapuolisesti ponnistelujemme hedelmiä ja nykyajan etuja. Tämän seurauksena monet äänestävät jaloillaan. Olemme luomassa globaalia taloutta muokkaamatta samalla vastaavaa globaalia yhteiskuntasopimusta. Kuten pääministeri Ahern mainitsi, me kohtaamme kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden haasteen, ja jotkut rikollisryhmät ovat nyt voimakkaampia kuin eräät kansalliset hallitukset. Unioni vaikuttaa kuitenkin suuntautuneen pikemminkin ratkaisemaan eilisen kuin tämän päivän tai huomisen ongelmia.
Välineet näiden ongelmien ratkaisemiseksi ovat käytössämme yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa sekä oikeus- ja sisäasioita koskevassa politiikassa, mutta niitä ei hyödynnetä. Ironista on se, että valmistelukunnan valmistelema perustuslakisopimus vastasi todennäköisesti kaikkein kriittisimpiin huolenaiheisiin. Valitettavasti Euroopan poliittiset päättäjät eivät onnistuneet selittämään tätä, ja tästä meidän kaikkien on kannettava vastuu. Annoimme perustuslakisopimuksen arvostelijoille vapaat kädet, eikä vielä ole juurikaan näkyvissä merkkejä siitä, että Ranskassa järjestettäisiin tyynempi ja enemmän tietoon perustuva keskustelu sen asemasta Euroopassa valmistauduttaessa ensi toukokuun vaaleihin tai että Alankomaissa, jossa vaalit käytiin viime viikolla, olisi todella tehty päätöksiä. Olisi liian helppoa päätellä, että Euroopan-vastaisten puolueiden voitto vahvistaisi, että me olemme väärässä, mutta näiden kahden valtion pääministerin on tultava tänne selittämään, kuinka he katsovat tästä voitavan edetä. Puolassa on vallalla torjunta, ja kanaalin toisella puolella outo hiljaisuus, joka kuvastaa yhtä lailla helpottuneisuutta kuin kiusaantuneisuutta.
Toivon, että saksalaiset onnistuvat käynnistämään keskustelun uudelleen. Olen iloinen siitä, että Angela Merkel aikoo määrätietoisesti tehdä näin, mutta epäilen, että hän tulee huomaamaan sen hyvin vaikeaksi Saksan puheenjohtajakaudella. Arvoisa pääministeri, tässä Irlannilla voi olla hyvin merkittävä asema, ei pelkästään teidän asemanne vuoksi valmistelukunnassa tai sen vuoksi, että teillä on kokemusta päinvastaisesta kansanäänestystuloksesta, vaan Irlannin aseman vuoksi siinä, mitä kutsuitte paluuksi perustuslakisopimuksen tasapainoon ja asiasisältöön, yhteistyössä Portugalin ja Slovenian kanssa. Menkää ja muodostakaa koalitio sellaisten pienempien valtioiden kanssa, jotka tietävät, kuinka tärkeää meidän on vastata globalisaation haasteisiin. Menkää ja muodostakaa koalitio sellaisten poliittisten voimien kesken, jotka vastatakseen globalisaation haasteisiin tunnustavat, että meidän on pikemminkin pidettävä laskusilta alhaalla kuin nostettava se ylös.
Meidän on osoitettava kansalaisille, että Euroopan unioni voi toimia energiapolitiikan alalla, matkapuhelinten kansainvälistä verkkovierailua koskevien maksujen alalla sekä erityisesti oikeus- ja sisäasioissa. Me voimme tehdä sen nykyisten perussopimusten nojalla hyödyntämällä siirtymälauseketta.
Kaikkien objektiivisten standardien mukaan unionimme on valtava menestys. Tämän vuoksi on ajateltava vähemmän perustuslakisopimukseen tehtäviä muutoksia ja enemmänkin kollektiivisen rohkeuden keräämistä, jotta voimme mennä ja vakuuttaa ihmiset siitä, miksi tämä on tarpeen.
Johannes Voggenhuber
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri Ahern, uudelleen valituksi tuleminen saa aina hyvälle tuulelle; kenties sen vuoksi ryhmäni pyysi minua käyttämään tänään puheenvuoron, jotta en olisi lempeäluonteinen ryhmän puheenjohtaja.
Arvoisa pääministeri, toivotan teidät tietysti lämpimästi tervetulleeksi ryhmämme puolesta, kiitos, että tulitte. Kuten sanoitte, kukaan ei tiedä, mitä tulevaisuudella on perustuslakisopimuksen varalle. Myönnän, että olisin iloisempi, jos todellakin tietäisin, mitä hallituksilla on valmiina sen varalle; puolentoista vuoden harkinta-aika, puolentoista vuoden, jota on jo jatkettu vuodella, ja mikä on tulos? En näe tai kuule kenenkään ajatuksia, eikä kukaan puhu meille, tosin te puhuitte tänään ja olette yksi todella harvoista. Palaamme kenties ehdotuksiinne, mutta mitä näiden 18 kuukauden aikana on itse asiassa ajateltu tai selvitetty? Suuret ja ylhäiset eivät kysy, mitä kriisin taustalla on; he eivät halua tuntea niiden motiiveja, jotka Ranskassa ja Alankomaissa äänestivät perustuslakisopimusta vastaan, eivätkä piittaa kansalaisten petetyistä odotuksista, ja miksiköhän kansalaiset ovat järjestelmällisesti pettyneitä. He eivät myöskään kysele uusista etenemistavoista, uusista teistä pois tästä kriisistä. Onko tätä itse asiassa pohdittu lainkaan? En näe todellista aihetta toivoon uudesta alusta Saksan neuvoston puheenjohtajuuskaudella.
Olen tarkkaillut tilannetta sen käynnistymisestä alkaen. Koko perustuslakiprosessi ei perustunut näkemykseen tai idealismiin, eikä hallitusten päämiehiä inspiroinut näkemys prosessista. Prosessin käynnisti se valitettava tosiseikka, että Amsterdamin sopimus oli epäonnistunut, että Nizzan sopimus oli täydellinen katastrofi, että kaikkia unionin kansalaisia vaivasi valtava luottamuskriisi. Unioni oli yksinkertaisesti selkä seinää vasten; se oli tosiasiassa yksinkertaisesti toimintakyvytön.
Sitten kahdessa kansanäänestyksessä äänestettiin perustuslakisopimusta vastaan. Olisi syytä tarkastella tämän syitä. Minua hämmästyttää se, että poliitikot pitävät mielipidekyselyistä, enkä ole kuullut kenenkään koskaan välttelevän sellaisen mainitsemista. Eurobarometri teki Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten jälkeen hyvin kattavat ja hyvät selvitykset niiden syistä ja kansalaisten odotuksista - enkä aio nyt puhua ihmisistä, jotka kannattivat perustuslakisopimusta nyt 18 jäsenvaltiossa valtavalla Euroopan kansalaisten ja valtioiden enemmistöllä, vaan niistä 62 prosentista alankomaalaisia ja 65 prosentista ranskalaisia, jotka äänestivät sitä vastaan. Nämä kansalaiset sanoivat myös: "kyllä, me haluamme perustuslakisopimuksen, me haluamme, että sitä tarkistetaan". He jopa kertoivat, mitä halusivat tällä saavutettavan, nimittäin unionille lisää valtaa sosiaaliasioissa. En ole koskaan kuullut yhdenkään hallituksen jäsenen pohtivan tätä.
Tämänpäiväinen puheenne sai minut hämilleni. Itse asiassa sanomanne voidaan tiivistää kahteen tuttuun ehdotukseen: perussopimus perustuslakisopimuksen sijaan. Arvoisa pääministeri, minun on todettava, että vain hallituksia - ei Euroopan kansalaisia - ärsytti ajatus, että poliittinen yhteisö saisi perustuslakisopimuksen. Varsinaisen politiikan ajaminen väkisin läpi ehdottamallanne tavalla tulee epäonnistumaan juuri Euroopan luottamuskriisin vuoksi, eurooppalaisen demokratian kriisin vuoksi.
Gabriele Zimmer
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri Ahern, kuuntelin jokseenkin jännittyneenä puheenvuoroanne. Minusta me olemme saavuttaneet pisteen, joka voitaisiin määritellä "tulevaisuudettomaksi", jos tekisimme töitä tavalliseen tapaan.
Pääministeri Ahern teki tosin selväksi, että Euroopan tulevaisuus riippuu Euroopan unionin perustuslakisopimuksen kohtalosta. Se kuitenkin edellyttää, että unionin kansalaisten kanssa on järjestettävä pitkän ajanjakson keskusteluprosessi. Siihen, miksi ihmiset pelkäävät, ettei Euroopan unioni kykene tarjoamaan heille tulevaisuutta, on enemmän syitä kuin jo toistuvasti esitetyt.
Minusta esitetty teksti ei tarjoa mitään vastauksia siihen ristiriitaan, joka valitettavasti aivan liian usein työnnetään syrjään, koska vaikka olemme määrittäneet, mitä hyvää eri ihmiset ja kansakunnat ovat tuoneet tähän Euroopan unioniimme - nimittäin hyvin erilaiset kulttuuriset identiteettinsä - emme kuitenkaan ole onnistuneet määrittämään sitä, mitä me yhdessä aiomme tehdä tällä hyvällä. On eri asia kysyä, mitä tuomme, kuin pohtia, mitä aiomme sillä tehdä, kuinka siitä voidaan muovata yhteinen poliittinen identiteetti, sillä tätä prosessia ei voida ohjata sivutyönä eikä varsinkaan sen perusteella, että ihmisille kerrotaan jatkuvasti samaa asiaa, nimittäin että he eivät ole vielä ymmärtäneet, mitä hyvää me yritämme tehdä.
Tämän vuoksi katson, että meidän on otettava huomioon ihmisten päivittäiset kokemukset Euroopan unionista ja laadittava näiden perusteella todellista politiikkaa, joka koskee heidän tulevaisuuttaan ja nykyhetkeään. Tämä koskee erityisesti sosiaalista Euroopan unionia koskevaa kysymystä, jonka laiminlyöminen on tähän mennessä ollut todella rikollista. Itse asiassa meidän ei hyödytä keskustella siitä tai tuosta niin kauan kuin ihmiset kokevat asian täysin päinvastoin, kuten olemme nähneet Brysselissä käydyssä Volkswagenin työntekijöitä koskevassa keskustelussa ja monilla muillakin aloilla. On valitettava tosiasia, että monien päivittäisessä elämässä Euroopan unionin olemassaolo koetaan vähentyvänä turvallisuutena työelämässä ja heikentyneenä sosiaaliturvana, eikä tämä saa ihmisiä osallistumaan näihin prosesseihin ja vakuuttamaan uskoaan niihin, vaikka juuri sitä me tarvitsisimme. Minusta meidän olisi keskusteltava enemmän siitä, kuinka luodaan olosuhteet, joissa kulttuuri-identiteetit voivat kehittyä yhteiseksi poliittiseksi identiteetiksi ja Euroopan unionin kansalaisidentiteetiksi.
Brian Crowley
UEN-ryhmän puolesta. - (GA) Arvoisa puhemies, minulle on suuri kunnia toivottaa Irlannin pääministeri tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin tänään. Vierailunne osoittaa, että ymmärrätte Euroopan parlamentin tärkeän työn sekä Euroopan unionin tarpeen löytää ratkaisu perustuslakisopimusta koskeviin ongelmiin, joita unioni tällä hetkellä kohtaa.
(EN) Euroopan unionissa on yhä enemmän vaikeuksia, ei pelkästään perustuslakisopimuksen yhteydessä vaan myös, kuten muut kollegat ovat maininneet, globalisaation, talouskehityksen sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan aloilla. Irlannin pääministeri esitteli meille tänään hienon näkemyksen, ei pelkästään puheenvuorollaan vaan myös mukanaan tuomallaan kokemuksella. Kymmenessä vuodessa Eurooppa-neuvostossa hän on nähnyt monien johtajien tulevan ja menevän, mutta hän on nähnyt myös monet niistä kriiseistä, joiden ihmiset aiemmin luulivat hajottavan Euroopan unionin, ja löytänyt niihin ratkaisuja, erityisesti mitä tulee perustuslakisopimuksen hyväksymiseen.
Ei ole syytä käydä läpi sitä, mitä olisi ja mitä ei olisi pitänyt tehdä. Jäsenvaltioiden on nyt harkinta-aikanaan esitettävä ajatuksia siitä, kuinka olisi edettävä. Ei sen vuoksi, että tarvitsemme uuden perussopimuksen tai uudet säännöt, vaan koska meidän on edelleen esitettävä näkemyksemme rajoillamme oleville valtioille, jotka haluavat Euroopan unionin jäseniksi ja jotka pitävät sitä rauhan, vakauden ja vaurauden mallina. Ajattelen erityisesti Balkanin maita. Näytimme niille toivon liekkiä, ja koska emme enää pysty lisälaajentumisiin, toivon liekki voi valitettavasti sammua juuri kun näissä valtioissa alkaa talouskasvu ja uusi poliittinen ja demokraattinen tulevaisuus.
Globalisaation yhteydessä meidän olisi pääasiassa keskityttävä tekemään Euroopan taloudesta paremmin toimintakykyinen 2000-luvun tilanteessa. Tämä edellyttää entistä suurempia investointeja tutkimukseen ja kehittämiseen, innovaation ja teknologian yhä suurempaa hyödyntämistä ja, minun on korostettava, Euroopan unionin korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten tiiviimpää yhteistyötä Euroopan teknologiainstituutin kautta.
Lopuksi haluan sanoa Irlannin pääministerille, että yhden valtion johtajana hänen harteillaan on esitellä tämä näkemys. Hän puhui Pohjois-Irlannin rauhanprosessista ja Euroopan unionin merkityksestä sen yhteydessä, ei pelkästään taloudelliselta ja rahoituksen kannalta vaan myös edustamansa mallin ja näkemyksen kannalta.
Meidän on löydettävä 2000-luvun uusi Eurooppa, jossa kaikki voivat kuulua tähän yhteisöön. Kaikkien ryhmien on kuitenkin oltava varmoja siitä, että Euroopan unionin ja sen ulkopuolisen Euroopan maanosan nykyistä moninaisuutta kunnioitetaan pikemminkin yhteistyöhön ja yhteisiin sopimuksiin kuin ylivaltaan perustuvassa prosessissa.
(Suosionosoituksia)
Kathy Sinnott
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, toivotan Irlannin pääministerin tervetulleeksi tänne vilpittömään keskusteluun Euroopan tulevaisuudesta, mutta kuten minulle kerran vastattiin, kun kysyin tietä, en lähtisi tästä.
Arvoisa Irlannin pääministeri, hallituksenne on jalostanut Irlannin imagosta Euroopassa menestystarinan, ennen niin köyhästä kansakunnasta on tullut menestyjä, mutta parlamentti ansaitsee saada tietää, mitä tämän niin kutsutun menestyksen taustalla on. Kuten irlantilaiset tietävät, Irlanti on nyt avoin yrityksille, mutta suljettu ihmisiltä. Käytämme surutta rahaa houkutellaksemme markkinoita, mutta leikkaamme sosiaalikuluja jatkuvasti.
Tämä mentaliteetti on pidentänyt odotusaikoja tärkeisiin sairaalaoperaatioihin päivistä kuukausiin. Sen vuoksi myös vammaisten lasten perheitä on kohdeltu huonosti, kuten O'Cuanachainin perhettä, jota on vainottu tuomioistuimissa miljoonakustannuksin vain tänä vuonna sen sijaan, että heidän viisivuotiaalle lapselleen olisi tarjottu asianmukaista opetusta. Tämä ajattelutapa on myös tehnyt ympäristönsuojeluvirastostamme kumileimasimen, joka hyväksyy likaisimmatkin yritykset, olivatpa ne kuinka ympäristölle haitallisia tahansa. Tämä ajattelutapa on avannut Irlannin myrkylliselle teollisuudelle, kuten polttolaitoksille, joita irlantilaiset eivät halua.
Vaikuttaa siltä, että pidätte myös taloudellisen menestyksen myötä lisääntyviä mielenterveysongelmia ja itsemurhia pelkkänä hankaluutena ettekä tragediana, jota valtiossamme ei ole koskaan todella käsitelty. Vastaavasti on kymmeniätuhansia palkattomia hoitajia, joita meidän olisi tuettava heidän arvokkaassa työssään mutta joita hallituksemme kohtelee Oliver Twistin tavoin vaatien aina lisää.
Arvoisa pääministeri, miksi hallituksenne on tuhonnut sokeriteollisuutemme EU:n suunnitelman vuoksi, vaikka Irlannin maatalous taistelee eloonjäämisestään ja vaikka me tarvitsemme etanolin kaltaisia biopolttoaineita? Miksi hallituksenne äänesti sikiöitä tuhoavan tutkimuksen EU-rahoituksen puolesta, vaikka kansamme on aina vaalinut kaikkein haavoittuvaisimpia kansalaisia?
Lopuksi, arvoisa pääministeri, miksi olette tullut tänne esittämään meille ehdotuksia, jotka koskevat kuollutta perustuslakisopimusta, jota irlantilaiset eivät halua? Meillä on jo todella hieno perustuslaki, jonka puolesta irlantilaiset miehet ja naiset ovat antaneet henkensä, perustuslaki, joka antaa meille aidon perustan aidolle ja kunnioittavalle yhteistyölle eurooppalaisten naapuriemme kanssa. Irlanti on hieno maa, ja sen kansalaiset ovat ihania. He todellakin ansaitsevat parempaa, ja uskon teidän lopulta ymmärtävän tämän, kun järjestätte perustuslakisopimuksesta, tai miksi sitä sitten kutsuttekin, kansanäänestyksen.
James Hugh Allister
(EN) Arvoisa puhemies, minkä ansiosta saimme tänään vieraaksemme Irlannin pääministerin? Voisiko se liittyä Irlannin tuleviin vaaleihin, jotta pääministeri Ahern nähtäisiin kotimaassa Euroopan tason valtiomiehenä? Se herättää ajatuksia!
Kun pääministeri Ahern viimeksi vieraili täällä Irlannin puheenjohtajakauden päättyessä, hän juhli aikaansaamaansa perustuslakisopimusta koskevaa hallitusten päämiesten välistä sopimusta. Hän paistatteli mielellään fanaattisten eurofiilien liehittelyssä täällä parlamentissa. He vakuuttivat meille, että tähän mennessä, marraskuuhun 2006 mennessä, perustuslakisopimus olisi täydessä toiminnassa. Kuten usein tapahtuu, he eivät kuitenkaan ottaneet huomioon demokraattisen politiikan kaikkein tärkeintä osatekijää: kansalaisten mielipidettä.
Perustuslakisopimuksen haaksirikkoutuessa Ranskan ja Alankomaiden hylkäyksen karikoihin pääministeri Ahern - yleisesti tunnustettu eurointoilija - ja kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus menettivät hermonsa ja hylkäsivät kiireesti sen mahdollisuuden, että Brittein saarten asukkaat saisivat esittää mielipiteensä, ja lykkäsivät kansanäänestystä, sillä he pelkäsivät sen tulosta. Nyt hän palaa kertomaan meille Euroopan yhdentymisen ihmeistä ja ilmoittaa, että hylätty perustuslakisopimus on saatava elvytettyä.
Minusta tämä on kuolevaa perustuslakisopimusta koskeva tunkkainen viesti henkilöltä, jonka hänen oma valitsijakuntansa saattaa piankin tuomita tunkkaiseksi poliitikoksi.
Bertie Ahern
Arvoisa puhemies, pyrin puhumaan nopeasti.
Kiitän kaikkia tervetulotoivotuksista - en kuullut niitä viimeiseltä puhujalta, mutta kaikilta muilta kuitenkin!
(Naurua)
Kiitän jäsen Poetteringia hänen huomautuksistaan. Euroopan parlamentin osallistuminen hallitusten väliseen konferenssiin Irlannin puheenjohtajakaudella oli hyvin tärkeää ja rakentavaa. Euroopan parlamentti oli selkeästi mukana siinä, ja sen on selvästikin osallistuttava prosessin eteenpäin viemiseen. Ymmärrän, että pyysitte tätä, ja voitte olla varma tuestani. Kiitän Berliinin julistusta koskeneista huomautuksistanne. Tuen teitä. Se, mitä sanoitte osan I uudistuksista ja arvoista sekä valmistautumisesta tulevaisuuden haasteisiin, on asia, josta olen aivan samaa mieltä.
Jäsen Schulz puhui viidestä Euroopan tulevaisuuteen ja ratifiointiprosessiin liittyvästä ensisijaisesta tavoitteesta. Irlanti olisi mieluiten nähnyt kaikkien ratifioivan sopimuksen yhtä aikaa, sillä se olisi ratkaissut paljon ongelmia ilman kaikkea keskustelua. Meidän on muistettava, että 16 tai 17 valtiota on sitoutunut ratifioimaan perustuslakisopimuksen: enemmistö puolueista, erityisesti parlamentin kolme suurinta puoluetta, ovat selkeästi ilmaisseet tukensa tälle. Katsomme, että tarvitaan jonkin verran selvennystä. Toisin kuin muissa valtioissa, koska perustuslakimme edellyttää sitä, tarvitsemme aina kansanäänestyksen. Emme halua vain esittää jotakin, jonka tiedämme muuttuvan jossakin vaiheessa, sillä tapahtuipa mitä tahansa, se on sisällytettävä perustuslakiimme. Tästä meidän on oltava varmoja, mutta ei ole syytä pelätä kansanäänestystämme.
Jäsen Watson toi esiin kansalaisten huolenaiheet ja globaalin sopimuksen. Tässä on tärkeää, että valtiot osoittavat tukensa. Mainitsitte, että YOS on yhdenmukainen jo olemassa olevien perussopimusten kanssa, joissa käsitellään rikollisuutta sekä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Merkittävin tapa, jolla voimme osoittaa tukemme kehitysmaille, ovat sitoumuksemme YK:ssa julkiseen kehitysapuun. Juuri tätä yritän käytännössä tehdä, sillä puhua voi aina, mutta täytyy olla valmis laittamaan rahansa siihen. Meille pienessä valtiossa 0,7 prosentin saavuttaminen on niinkin pieni asia kuin 1,5 miljardia! Se on paljon meidän talousarviossamme, mutta sitä kohti me etenemme nopeasti, ja teemme näin auttaaksemme sekä omia kansalaisiamme että vähemmän hyvinvoivia eri puolilla maailmaa. Olen samaa mieltä siitä, että jos liittokansleri Merkel onnistuu saamaan aikaan tasapainon ja hyvän asiasisällön, se merkitsee muutoksia. Hyväksymme sen ja voimme edetä asiassa.
Jäsen Voggenhuber oli oikeassa siinä, ettei puolentoista vuoden harkinta-ajasta ole juurikaan ollut hyötyä. Olen samaa mieltä. Emme kuitenkaan ole myöskään perääntyneet. Nyt on meneillään harkinta-aika, ja meidän on löydettävä tie eteenpäin. Kaikki eivät ole samaa mieltä, mutta minä ja 17 tai 18 jäsenvaltiota uskomme perustuslakisopimuksen tasapainoon ja asiasisältöön, joillakin muutoksin, jos se merkitsee Ranskan ja Alankomaiden mukautumista - myönnämme, että se on oikea tapa. Lopulta meidän on tehtävä näin, löydettävä oikea institutionaalinen tasapaino ja tie eteenpäin. Kyse ei ole teoreettisesta Eurooppa-myönteisestä asiasta, kyse on unionin toiminnan korjaamisesta tulevaisuutta varten, jotta edistyminen voi jatkua ympäristöalalla ja taloudessa sekä yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Tämän vuoksi me neuvottelimme uudesta sopimuksesta. Ymmärrän kyllä ajatuksenne, 13 kuukautta on pitkä aika, mutta vielä on syitä äänestää. Meidän on tarkasteltava näitä syitä. Syyt siihen, miksi tarvitsemme unionia, joka voi jatkuvasti ottaa uusia jäseniä - nyt niitä on 27 ja muutaman vuoden kuluttua kenties 30 - sekä uusi naapuruuspolitiikkamme esitettiin Nizzan ja Amsterdamin sopimuksissa. Meillä ei ole niitä institutionaalisia muutoksia ja tasapainoa, jotka tähän tarvitaan. Siinä koko hanke, ja Euroopan parlamentti ajoi tätä asiaa yhtä ponnekkaasti kuin muutkin.
Jäsen Zimmer kysyi yhteisestä EU:n identiteetistä ja sosiaalisesta vuoropuhelusta. Siitä asti, kun tulin politiikkaan Irlannin vuoden 1972 kansanäänestyksen yhteydessä, olen aina katsonut, että sosiaalinen vuoropuhelu on aivan ratkaisevaa Irlannin tulevaisuuden kannalta. Irlanti on menestynyt, eikä meillä enää ole aiempia 17 tai 18 prosentin korkeita työttömyyslukuja, vuotuinen maastamuutto ei enää vastaa koko valtion työmarkkinoiden kasvua, vientimme ei enää ole laskusuunnassa eikä talouskasvumme negatiivista. Meillä on nyt myös rahaa yhteiskunnan vähäosaisille. Tuolloin meillä ei käyty sosiaalista vuoropuhelua. Talouden suorituskyky sekä kilpailukykyä ja sosiaalipolitiikkaa koskevan asialistan tarkasteleminen ovat ystäviä, ja ne voivat toimia yhdessä - ne eivät sulje pois toisiaan. Siis silloin, kun ne toimivat yhdessä.
Kaikella kunnioituksella en ole koskaan oikein ymmärtänyt, miksi kaikki myönteinen unohdetaan puhuttaessa Euroopasta. Tämä koskee Eurooppa-neuvoston jäseniä - hyväksyn tämän kritiikin - ja nähdäkseni se koskee myös Euroopan parlamentin jäseniä. Mitä onkaan saavutettu Euroopan vahvuuden ansiosta? Tarkastelkaa tasa-arvoasiaa. Tarkastelkaa terveyttä ja turvallisuutta. Tarkastelkaa hyvinvointia. Tarkastelkaa työntekijöiden liikkuvuutta. Olisiko mitään näistä toteutunut ilman tätä instituutiota, jos unionia ei olisi ollut? Ei missään tapauksessa! Nämä ovat unionin saavutuksia. Omien saavutustensa vähätteleminen ei ole mielestäni koskaan hyvä ajatus. Unioni on saavuttanut kaikki nämä asiat, ja yhdenmukaistaminen, entistä voimakkaampi ympäristölainsäädäntö, laajentuva yhteistyö sekä kehitysmaiden auttaminen - nämä ovat kaikki unionin politiikkaa, joka ei olisi koskaan toteutunut ilman sitä. Unioni on vetänyt Irlannin ja muita valtioita pystyyn, kohdistanut paineita, sakottanut ja asettanut syytteeseen ihmisiä. Kansalaiset ovat kuitenkin hyötyneet tästä kaikesta.
Hyvälle kollegalleni Sinnottille sanon, että syy siihen, miksi meillä on edistyksellinen vammaisia koskeva lainsäädäntö, syy siihen, että osoitamme valtavia resursseja vammaisiin, syy siihen, että meillä on ympäristönsuojeluvirasto, syy siihen, että meillä on paljon hienompi terveydenhuoltopolitiikka, syy siihen, että voimme tukea näitä asioita, ei ole se, ettei vuoden 1937 perustuslain - jossa vaalitaan yhtä lailla kaikkia Irlannin kansalaisia ja lapsia - ja nykyisen tilanteen välillä olisi eroja. Syy on se, että olemme kyenneet edistymään, koska EU on edistynyt. Minusta nämä ovat suuria asioita.
Olen iloinen nähdessäni jäsen Allisterin täällä. Hänen puolueensa on edistynyt jatkuvasti. Se on jättänyt menneisyyden taakseen, vaikka kaikki sen jäsenet eivät olekaan niin tehneet, myöskään jäsen Allister. Me kuitenkin etenemme, me edistymme. Hoidan itse oman valitsijakuntani ja toivotan teillekin onnea helmikuun vaaleihin.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Paljon kiitoksia. Keskusteluissamme on väistämättä aina myös kansallinen osatekijä.
Puheenvuoron käyttävät nyt eri jäsenet.
Avril Doyle
(EN) Arvoisa puhemies, Fine Gael -puolueen valtuuskunnan johtajana Euroopan parlamentin suurimmassa ja vaikutusvaltaisimmassa poliittisessa ryhmässä, PPE-DE-ryhmässä, sekä kollegojeni jäsen Coveneyn, jäsen Higginsin, jäsen McGuinnessin ja jäsen Mitchellin puolesta minulla on suuri ilo toivottaa tervetulleeksi arvostetun (huolimatta viimeaikaisista poliittisesti kiihkeistä ja virheellisistä päinvastaisista raporteista) tasavaltamme pääministeri.
Arvoisa pääministeri, olemme irlantilaisia ja siten myös eurooppalaisia. Esi-isämme keltit elivät, heidän kulttuurinsa kukoisti ja he asuttivat koko Euroopan maanosaa Välimeren rannoilta Alppien huipuille, Romanian tasangoilta aina Atlantin rannoille. Kuten monet uudet tulokkaat kotimaassamme, mekin muutimme mantereelle etsien turvapaikkaa sodalta, taudeilta ja liikakansoitukselta, etsien taloudellisia mahdollisuuksia. Vuosisatojen ajan viikingit, saksit, anglo-normannit, juutalaiset, englantilaiset, skotit, espanjalaiset, ranskalaiset hugenotit ja monet muut heimot tulivat, näkivät ja solmivat seka-avioliittoja kelttien kanssa. Nykypäivän irlantilaiset kotimaassamme ja todellakin myös täällä parlamentissa ovat tulosta eurooppalaisten eri heimojen geneettisestä keitoksesta.
Irlannin ja Euroopan mantereen historiat ovat erottamattomassa yhteydessä toisiinsa. Irlantilaiset munkit matkustivat kaikkialla Euroopassa ja perustivat luostareita niinkin kaukaisiin paikkoihin kuin Islantiin ja Ukrainaan. Kulttuuriset ja poliittiset yhteytemme Espanjaan ja Ranskaan kestivät vuosisatoja, koko sen ajan, kun Britannian kuningaskunta hallitsi meitä. Monet irlantilaispataljoonat palvelivat vuosien ajan suurten eurooppalaisten mahtien armeijoissa. Omassa perustuslaissamme viitataan urhoollisiin liittolaisiimme Euroopassa.
Kuitenkin jostain syystä viime vuosikymmenen aikana irlantilaiseen yhteiskuntaan, eurooppalaiseen yhteiskuntaan, on tunkeutunut jonkinlainen apatia, tietämättömyys Euroopasta ja Eurooppa-hankkeesta. Eurooppa yhdistetään Brysseliin ja nähdään jäsenvaltioiden näkökulmasta kaukaisena paikkana, jolla ei ole juurikaan vaikutusta kansalaisten päivittäiseen elämään.
Katson, että toisesta maailmansodasta syntyneen Eurooppa-hankkeen perusteluja, sen varsinaista olemassaolon syytä, ei ole koskaan täysin selitetty tai ymmärretty. Kyllä, eurooppalaiset poliitikot, kuten eräs kollega sanoi, eivät vieläkään onnistu selittämään hanketta, vaan vaativat kunniaa itselleen kansallisella tasolla sen sijaan, että tunnustaisivat Euroopan unionin roolin.
Vasta liityttyämme Euroopan unioniin on Irlannista tullut todella itsenäinen. Kulttuurisesti ja psykologisesti unionin jäsenyys on laajentanut näkemyksiämme ja kannustanut meitä katsomaan ulospäin. Irlannin menestyksekäs selviytyminen kolonialismin raskaasta perinnöstä sekä uusien suhteiden rakentaminen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mikä on edistänyt Pohjois-Irlannin rauhanprosessia, on ymmärrettävä merkittäväksi osaksi Euroopan historiaa, samaan aikaan kun Ranska ja Saksa lähentyivät toisiaan.
Minä arvostan Irlannin jäsenyyttä EU:ssa ja sen panosta unionille. Kun katson ympärilleni kotimaassani, näen luottavaisen, pluralistisen yhteiskunnan, joka on kaukana siitä sisäänpäin sulkeutuneesta, nurkkakuntaisesta Irlannista, jossa vanhempamme ja isovanhempamme kasvoivat. Eurooppa on auttanut meitä määrittämään paikkamme maailmassa. Kunnioitan Irlannin pääministerin toimintaa Irlannin puheenjohtajakaudella sekä hänen erityistä panostaan perustuslakisopimuksen finalisoimiseksi. Kunnioitan myös Forum of Europen erinomaista työtä kotimaassani tällä hetkellä Maurice Hayesin johdolla.
(GA) Paljon kiitoksia.
Proinsias De Rossa
(GA) Arvoisa puhemies, toivotan Irlannin pääministerin tervetulleeksi. Arvoisa pääministeri, on hyvin tärkeää, että haluatte keskustella Euroopan tulevaisuutta koskevista asioista kanssamme. Ymmärrämme kaikki, että Euroopan väestö on huolestunut. Ei ole helppoa löytää ratkaisua ongelmiin, joihin huolet perustuvat.
(EN) Olen iloinen sitoutumisestanne perustuslakisopimustekstin asiasisältöön. Jäsenvaltiot ja neuvosto kieltävät kuitenkin nyt kansalaisilta sellaisen tilivelvollisen, demokraattisen ja sosiaalisesti sitoutuneen Euroopan, jollaisen he haluavat. Arvoisa pääministeri, miksi te ja muut hallitusten päämiehet jarrutatte lauttojen miehistöä, työaikaa, maahanmuuttoa ja työvoimanvuokrausyrityksiä koskevia keskeisiä sosiaalisia direktiivejä? Autatteko nyt edistämään niitä kaikkia, eurooppalaisten luottamuksen palauttamiseksi unioniin?
Perustuslakisopimusta ei pidä leikellä. Minisopimuksella saisimme miniunionin, mutta me tarvitsemme vahvan ja demokraattisen unionin, joka kykenee selviytymään kohtaamistamme globaaleista haasteista. Demokraattisin tapa edetä on neuvotella oikeudellisesti sitovia pöytäkirjoja, joissa tarkastellaan unionia kannattavien ranskalaisten ja alankomaalaisten äänestäjien ilmaisemia huolenaiheita. Tällainen lähestymistapa rauhoittaisi ne unionin kannattajat, jotka äänestivät perustuslakisopimusta vastaan, niiden, jotka ovat jo ratifioineet sopimuksen, ei tarvitsisi enää palata siihen, ja ratifiointiin valmistautuvat valtiot, kuten Irlanti, voisivat palata asiaan.
(Suosionosoituksia)
Sophia in 't Veld
(NL) Arvoisa puhemies, on valitettavaa, ettei keskusteluun osallistu enempää alankomaalaisia, sillä Alankomaat hylkäsi viime vuonna perustuslakisopimuksen, ja kaikki perustuslakisopimusta vastustaneet puolueet kasvattivat valtavasti suosiotaan viime viikon vaaleissa. Emme tiedä vielä, minkälainen hallituskoalitio on syntymässä, mutta toivon, että Alankomaat osoittaa jälleen kerran kunnianhimoa ja näkemystä, jota unioni on tottunut meiltä odottamaan, sen sijaan että jarruttaisi jatkuvasti, sillä unionia on kiireesti uudistettava.
Koska veto-oikeudella on turvallisuuden alalla halvaannuttava vaikutus, jäsenvaltiot turvautuvat yhä enemmän epävirallisiin järjestelyihin ja välttävät näin niin kansallisen kuin Euroopan parlamentinkin parlamentaarisen valvonnan rinnakkaisin, vaikeaselkoisin ja epädemokraattisin päätöksentekorakentein. Veto-oikeudet voidaan kumota myös ilman perustuslakisopimusta, esimerkiksi poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön alalla. Ilman perustuslakisopimusta neuvoston kokoukset voivat olla täysin avoimia ja niissä voidaan kiinnittää huomiota kansalaisten aloitteille, joita tuetaan miljoonalla allekirjoituksella. Hallitusten ja diplomaattien unioni on saavuttanut rajansa.
Tämän vuoksi on loogisempaa etsiä ratkaisua julkisesta keskustelusta esimerkiksi valmistelukunnassa kuin ministerien ja hallitusten päämiesten suljetuista kokouksista. Näin myös yksittäisten valtioiden jarrutukset olisivat vältettävissä.
Pääministeri Ahern on todennäköisesti oikeassa todetessaan, että on parempi parannella perustuslakisopimusta lisäämällä siihen palasia kuin typistää sitä pelkäksi rangaksi. Hän on oikeassa myös sanoessaan, että yhtäaikainen ratifiointi kaikkialla Euroopassa olisi parempi kuin kansalliset menettelyt. Tärkein ensisijainen tavoite on kuitenkin perusoikeuskirjan hyväksyminen. Eurooppalaiset perusoikeudet ovat yhteisömme ydin, sen sielu, eikä Eurooppaa ole ilman sielua. Tämän vuoksi tuen pääministeri Ahernin puhetta.
Johannes Voggenhuber
(DE) Arvoisa puhemies, kuten voitte havaita, ryhmäni on järjestänyt tänään puheaikakokoelman, joten kuulette puheen osissa - eurooppalaista retoriikkaa, uusi tyyli.
Arvoisa pääministeri, kuten aiemmin totesin, meillä on ollut kahden vuoden harkinta-aika, jonka aikana ei ole harkittu sen enempää kuin järjestetty kovaan ääneen mainostettua keskustelua kansalaisten kanssa. Komission K-suunnitelma on olemassa ainoastaan paperilla. Vaikka kuulen hallitusten lupaukset, eivätkä ne koskaan väsy kertomaan meille suunnitelmistaan perustuslakisopimuksen pelastamiseksi, jos kuuntelen tarkkaan, ne muistuttavat Troijan hevosta. Jos nimittäin painaa korvansa puiseen hevoseen, voi kuulla aseiden kolinaa ja ymmärtää, että se on olemassa aivan muuta tarkoitusta vasten, sellaisia asioita varten, joilla ei ole mitään tekemistä sen kanssa, mitä olemme vuosien ajan kuulleet ja mistä olemme keskustelleet julkisesti Euroopassa, siitä, mikä mielestäni on kriisin syy.
Mitä hallitukset meille kertovat? Ne kertovat kasaavansa yhdessä sopimusta! Kansainvälinen järjestö on todella viimeinen asia, mitä me tarvitsemme. Sellainen poliittinen yhteisö ei voita nationalismia. Käytännössä unioni häviää aina tällaisessa tasapainottelussa sen ja nationalismin kesken. Kansalaiset haluavat perustuslakisopimuksen, koska he ymmärtävät, että on kyse poliittisesta yhteisöstä ja koska heille oli luvattu Euroopan poliittinen yhdentyminen, maanosamme poliittinen yhdentyminen. Sen sijaan meille puhutaan taas perussopimuksesta.
Lupasitte meille tänään vielä lisää kilpailua. En ole koskaan - Alankomaissa, Ranskassa tai missään muuallakaan Euroopassa, sadoissa keskusteluissa ja tapahtumissa - kuullut vaadittavan lisää kilpailua. "Lisää kilpailua" vaativat vain eliitti, uusliberaalit ja hallitukset. Henkilönä, jolle on tarjoutunut mahdollisuus kuulla, mitä ihmiset sanovat, kerron teille, että tarvitaan taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen välistä tasapainoa sosiaalisen unionin muodossa. Kuinka usein te aiotte - hallitusten välisessä itseään pönkittävässä Lissabonin prosessin hallinnossanne - kertoa kansalaisille, ettei mitään ole saatu aikaan? Sen kansalaiset haluavat saada tietää. Mitä on seurannut hallitusten välisestä sosiaalista unionia, verojen polkumyynnin ja sosiaalialan polkumyynnin lopettamista koskevasta vuoropuhelusta? Sen kansalaiset haluavat tietää.
Puhutte turvallisuuden tunteesta. Suokaa anteeksi, mutta se jos mikään on mielestäni populismia, sillä turvallisuuteen vetoaminen on oikeasta napista painamista, mutta perusoikeuskirjasta ei ole sanottu mitään kuukausiin, ei edes parlamentin seurannasta, kuten käy ilmi CIA:n sieppauksista ja kyvyttömyydestä selittää, kuinka ja missä määrin eurooppalaiset hallitukset auttoivat sitä. Mitään ei sanota parlamentin toimintojen tukemisesta, lakisääteisesti täytäntöönpantavasta perusoikeuskirjasta tai kansalaisten suojelemisesta - ja siitä kansalaiset itse kuitenkin puhuvat!
Kuulen muitakin asioita syvältä Troijan hevosen sisältä, puhetta sotilasyhteistyöstä - jälleen turvallisuus - mutten mitään yhteisestä, demokraattisesta autonomisesta ulkopolitiikasta, vastuullisesta roolista niin maailmanlaajuisesti kuin WTO:ssakin, asemasta, jossa puolustetaan maailmankaupan reilua järjestelmää ja nostetaan kehitysapupolitiikka täysin eri tasolle.
Minusta tuntuu, että tavallinen kansalainen on unohdettu tässä kriisissä. Ritarin haarniskoihin sonnustautuneet hallitukset ovat ilmestyneet eteemme ja tukkivat tien Euroopan tulevaisuuteen.
Mary Lou McDonald
(GA) Arvoisa puhemies, toivotan Irlannin pääministerin tervetulleeksi tänään tänne.
(EN) Olen hyvin iloinen siitä, että Irlannin pääministeri osallistuu tänään täysistuntoon.
Euroopan unioni on siirtymävaiheessa, jota leimaavat jatkuva laajentuminen, uudet kulttuurit, uudet ajatukset ja uudet haasteet. Tärkeä kysymys on, kuinka näihin haasteisiin vastataan. Tapahtuuko se pienimmän yhteisen nimittäjän mukaan, kuten viime vuonna Irlannissa Irish ferries -kiistassa ja monesti sen jälkeenkin, vaiko varmistamalla, että olemme etulinjassa vaatimassa korkeimpia standardeja, mitä tulee oikeuksiin, byrokraattisten EU-rakenteiden uudistukseen sekä poliittiseen ohjelmaan, jossa todella asetetaan ensisijaiseksi Euroopan unionin kansalaiset?
Meidän on edistettävä sellaista unionia, joka pyrkii suojelemaan kaikkein heikoimpia, erityisesti niitä 65 miljoonaa ihmistä, jotka ympäri Eurooppaa elävät köyhyydessä. Arvoisa pääministeri, meidän on tehtävä samoin myös Irlannissa, ja tämä edellyttää rauhanprosessin onnistumista, kahtiajaon päättämistä, vahvojen julkisten palvelujen kehittämistä sekä tasa-arvon edistämistä kaikilla elämänaloilla. Uskon, että pystymme vastaamaan kaikkiin näihin haasteisiin, mutta vain, jos todellista poliittista tahtoa löytyy, tahtoa muuttaa radikaalisti EU:n nykyisiä ja tulevia ensisijaisia tavoitteita.
Kyse ei ole vivahde-eroista asioiden esittämisessä. Kyse on asiasisällöstä. Arvoisa pääministeri, pyydän teitä ja muita EU:n johtajia todella kuuntelemaan ihmisiä kaikkialla EU:ssa ja vastaamaan heidän tarpeisiinsa. Parhaiten tämä on tehtävissä puolustamalla työntekijöiden oikeuksia, suojelemalla julkisia palveluita ja pysäyttämällä suuntaus kohti militarisoitunutta ja linnoittautunutta Euroopan unionia. Me Sinn Féinin jäsenet ja kollegamme GUE/NGL-ryhmässä olemme sitoutuneet varmistamaan, että unionin tulevaisuus perustuu demokratian, tasa-arvon ja solidaarisuuden periaatteisiin.
Seán Ó Neachtain
(GA) Arvoisa puhemies, minäkin toivotan Irlannin pääministerin Bertie Ahernin lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin. Olen iloinen kuullessani hänen tänään puhuvan Euroopan tulevaisuudesta täällä parlamentissa äidinkielellämme irlannin kielellä. Tämä on symbolinen ele, sillä irlannin kielestä tulee pian virallinen kieli unionin toimielinten tasolla. Irlannin pääministeriä saamme kiittää hänen ponnisteluistaan vaikuttaa Euroopan neuvostoon ja moniin hallituksiin varmistaakseen heidän tukensa ehdotukselleen Irlannin kehittämisestä Euroopan tasolle. Romania ja Bulgaria, jotka ovat valmiita saamaan edustajansa Euroopan komissioon, esittäytyivät perusteellisesti parlamentissa tällä viikolla. Tuen täysin Euroopan komission puheenjohtajan José Manuel Barroson päätöstä antaa vastuu monikielisyysasioista Romanian jäsenehdokkaalle Leonard Orbanille. Me tiedämme kaikki, että Eurooppa tasapainoilee tällä hetkellä uudistusten ja toimielinmenettelyn suuremman tehokkuuden välillä. Uskon, että nykyaikainen toimielinmenettely vahvistaa Euroopan unionin asemaa ja varmistaa, että unioni kykenee puhumaan ja vastaamaan monien jäsenvaltioiden tällä hetkellä kohtaamiin haasteisiin. Ensi vuoden uudenvuodenpäivänä Saksa ottaa vastaan unionin puheenjohtajuuden, jos Jumala suo. Liittokansleri Merkel on jo ilmoittanut aikovansa vastuukaudellaan käsitellä unionin perustuslakisopimusta koskevia vaikeuksia. Se ei auta siinä, että unionin perustuslakisopimus hylättiin Alankomaissa ja Ranskassa viime vuonna. Ranskassa valitaan ensi vuonna uusi presidentti, ja toivon hänen kykenevän suurempiin ponnistuksiin kuin tähän mennessä on nähty. Kohtaamme suuria haasteita, mutta älkäämme antako niiden viekoitella meitä. Euroopan unionissa on toteutettava uudistuksia, ja eri toimielinten työohjelmissa uudistus on asetettava ensisijaiseksi. On olemassa vaara, että jos tätä ei tehdä välittömästi, unionista tulee tehoton. Paljon kiitoksia.
Georgios Karatzaferis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa Irlannin pääministeri, jos olisin taiteilija ja minua pyydettäisiin maalaamaan Euroopan tulevaisuus, käyttäisin mustaa väriä.
Kuljemme juuri niitä jalanjälkiä, jotka veivät tuhoon Pyhän allianssin, toisin sanoen edellisen yhdentyneen Euroopan kaksi sataa vuotta sitten. Meillä on lakeja Euroopassa, mutta meillä ei ole kansallista omaatuntoa. Meillä on pääomaa, muttei tarpeeksi kehitystä. Meillä on teollisuutta, muttei energiaa. Meillä on paljon maata, muttei rajoja. Kysyn teiltä: kuka täällä voisi kertoa minulle, missä Euroopan kaakkoisraja kulkee? Rajat ovat joustavia. On kaksi ongelmaa: energia ja Amerikan holhous.
Onko se valetta, että Yhdysvallat johtaa meidät pysyviin vastoinkäymisiin Venäjän kanssa, varauksiin Kiinan suhteen ja sotkeutumaan Afganistanin ja Iranin asioihin? Eikö Yhdysvallat vääristä näkemystämme siitä, mitä Lähi-idässä tapahtuu? Eikö juuri Yhdysvallat estä meitä kehittämästä riippumatonta ulkopolitiikkaa? Kyllä se on totta. Reagoidaanko tähän mitenkään? Onko löydettävissä minkäänlaista halukkuutta hankkia Euroopalle autonomia?
Meillä on vahva valuutta ja keskuspankkikin, mutta meillä ei ole omaa armeijaa. Me voimme hyväksyä perustuslakisopimuksen, mutta mikä armeija puolustaa tässä perustuslaissa tunnustettuja periaatteita ja arvoja? Νatoko amerikkalaisine komentajineen, turkkilaisine henkilöstöpäälliköineen ja kanadalaisine puheenjohtajineen? Meidän on päätettävä. Haluammeko ottaa käyttöön valtion rakenteen vai olemmeko - kuten nyt - amerikkalaisten holhouksessa?
Ilmeisestikään meillä ei ole energiaa. Egeanmeressä on paljon öljyä. Tulkaa hakemaan. Yhdysvaltojen ja Turkin taloudet eivät salli tätä. Siellä on öljyä, jolla ratkaistaisiin kaikki Euroopan ongelmat. Pyrkikäämme siis olemaan riippumattomia, olemaan isäntiä omassa talossamme, jotta emme olisi riippuvaisia amerikkalaisista.
Francesco Enrico Speroni
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin toivotan Irlannin pääministerin tervetulleeksi. Toimielimet - neuvosto, parlamentti ja komissio - kannattavat uutta Eurooppa-mallia: meidän on selvitettävä, onko tämä uusi malli äänestäjien tahdon mukainen, niiden äänestäjien, jotka ainakin Ranskassa ja Alankomaissa hylkäsivät valmistelukunnan ehdotukset. Älkäämme koskaan unohtako ottaa huomioon kansalaisten tahtoa tiettyjen ihanteiden sijaan, jotka tosin ovat yleviä ja jaloja mutta joita kansalaiset ja äänestäjät eivät halua.
Tämä on mielestäni perusongelma mahdollisen tulevan sopimuksen perustassa. Aloitetaan esimerkiksi kumoamalla joitakin myyttejä. Joidenkin mielestä meidän on muututtava, koska jäsenvaltioita on jo niin paljon. Yhdysvallat kasvoi 13:sta 50 osavaltioon säilyttäen saman perustuslain lähes muuttumattomana vuodesta 1776 lähtien. Vaikka byrokraatit tarvitsisivat uuden välineen, sama ei välttämättä päde äänestäjiin. Äänestäjät on saatava vakuuttuneiksi uuden Euroopan hyödyistä. Meidän on saatava heidät ymmärtämään esimerkiksi se, miksi on parempi olla Euroopan unionissa kuin Sveitsissä tai Norjassa, jotka eivät kuulu unioniin. Jos emme saa kansalaisia ymmärtämään tätä ajatusta, on yhteisymmärrystä vaikea saavuttaa.
Lopuksi esitän vielä yhden huomion. Italian presidentti Giorgio Napolitano on vaatinut sopimuksen ratifiointia, mutta sopimus on jo kuollut. Se olisi nyt vain ajan ja energian tuhlausta, sillä ilman alankomaalaisten ja ranskalaisten ratifiointia muiden on hyödytöntä jatkaa, koska sillä ei ole vaikutusta käytännössä.
Timothy Kirkhope
(EN) Arvoisa puhemies, aluksi haluan toivottaa Irlannin pääministerin tervetulleeksi parlamenttiin. Haluan aloittaa sopuisasti toteamalla, että olen lukenut mielenkiinnolla hänen hiljattaiset lausuntonsa siirtymälausekkeesta oikeus- ja sisäasioissa, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan siitä, ettei meidän pidä lähteä tälle tielle. Rikosoikeus, terrorismin torjunta sekä toimet ihmiskaupan ja laittoman maahanmuuton torjumiseksi ovat asioita, jotka kuuluvat perustellusti kansallisvaltiolle, mutta me emme ole edes tutkineet kaikkia mahdollisuuksia hallitusten välisen yhteistyön parantamiseksi näillä ja muilla oikeuden aloilla, ja minusta meidän pitäisi.
Perustuslakisopimusta koskeva keskustelu puolestaan hipoo jo fantasiaa. Ranskan ja Alankomaiden kansalaiset antoivat tappavan iskun, ja kuitenkin saimme kuulla tällä viikolla, että puheenjohtajavaltio Suomi on hiljaa kartoittanut tilannetta jäsenvaltioissa selvittääkseen, onko sopimus vielä elvytettävissä.
Ministeri Sarkozy kutsuu sitä "miniperustuslakisopimukseksi". Komissio tuomitsee sen. Saksan hallitus sanoo haluavansa säilyttää perustuslakisopimuksen koskemattomana ja sitten elvyttää sen. Alankomaiden väistyvä hallitus teki selväksi, ettei se järjestä toista kansanäänestystä. Muotoa kunnioittava Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus vaikuttaa jakautuneen, sillä ulkoministeri kutsuu sitä epäonnistuneeksi suurelliseksi suunnitelmaksi, nuoremman Eurooppa-ministerin mukaan meidän on tarkasteltava perustuslakisopimuksen asiasisältöä. Onko arpa jo heitetty? Euroopan unionin on edettävä. Sen on pysyttävä liikkeessä, jotta äänestäjät eivät etäänny siitä vaarallisella tavalla.
Olen jatkuvasti vaatinut uudistuksia. Me tarvitsemme talousuudistuksia. Meidän on tarkasteltava, miksi Kioton päästötavoitteita ei saavutettu. Me tarvitsemme perustavaa laatua olevia uudistuksia, jotka antavat meille mahdollisuuden kilpailla Aasian nousevien jättiläisten kanssa. Tarvitsemme maatalouspolitiikkaa, joka ei vaaranna maailman köyhyyden vastaista taistelua, ja tarvitsemme tehokasta johtamista. Kuten puolueeni puheenjohtaja totesi, meidän on vaadittava suunnanmuutosta, koska haluamme EU:lle tulevaisuuden ja uskomme vahvaan Eurooppaan. Maanosamme kaipaa johtamista, ja me keskustelemme paperinpalasista. Minun on sanottava, että historia on surullisen täynnä epätoivottuja ja sopimattomia paperinpalasia.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin edellisestä Euroopan tulevaisuutta koskeneesta keskustelusta on kulunut kuusi kuukautta. Alun perin perustuslakisopimuksen oli määrä tarjota Euroopan tulevaisuuden oikeudellinen kehys. Tulevaisuus levittäytyy silmiemme eteen, sittemmin on päätetty jatkaa laajentumisen seuraavaan vaiheeseen ja toivottaa Bulgaria ja Romania tervetulleiksi unioniin. Samaan aikaan vaikuttaa kuitenkin siltä, että tulevaisuus on pantu jäihin vuoden 2008 loppupuoliskoon asti, jolloin perustuslakisopimusta koskevan harkinta-ajan on määrä päättyä sen jälkeen, kun sitä on jatkettu jo toista kertaa.
Minusta meidän olisi käytettävä tämä toinen harkinta-aika ensisijaisesti unionin tulevia laajentumisia koskevan eurooppalaisten kasvavan skeptisyyden tarkastelemiseen. Unionin kansalaisten on ymmärrettävä, että päätökset uusien jäsenvaltioiden liittymisestä tehdään täysin vastuullisesti. Heidät on myös vakuutettava siitä, että tällaiset päätökset tehdään ottaen täysimääräisesti huomioon unionin talousarviovarat ja että näin taataan sen tehokas toiminta tulevaisuudessa.
Kun aiemmin tehtyjä strategisia päätöksiä Euroopan kilpailukyvyn varmistamiseksi suhteessa muuhun maailmaan pannaan täytäntöön, on tärkeää vahvistaa koulutuksen asemaa tulevien innovatiivisten eurooppalaisten sukupolvien tukemiseksi. Meidän on edistettävä tietoon ja mielikuvitukseen perustuvaa luovaa taloutta, sillä se on avain eurooppalaisten yritysten menestykseen globaalilla tasolla. Hyvin koulutettu ja dynaaminen Euroopan unionin yhteiskunta on välttämättömyys, jotta unioni voi päästä johtavaan asemaan maailmannäyttämöllä ja osoittaa sen, että omien ongelmiensa ratkaisukyvyn lisäksi se kykenee myös menestyksekkäästi torjumaan kansainvälistä rikollisuutta ja terrorismia.
Marian Harkin
(GA) Arvoisa puhemies, aluksi haluan toivottaa pääministerin tervetulleeksi.
(EN) Voin ilokseni todeta, että laajasti katsottuna olen samaa mieltä analyysistänne. Meidän on muutettava kontekstia, korostettava myönteisiä puolia ja säilytettävä perustuslakisopimuksen tasapaino sekä olennainen asiasisältö.
Perustuslakisopimuksen ajoi umpikujaan Ranskan ja Alankomaiden äänestäjien "ei", mutta minusta kyseessä ei ollut ehdoton ei kaikelle, mikä koskee Eurooppaa. Se oli hälytys, joka sanoo: "Euroopan tulevaisuus koskee meitä tavallisia kansalaisia, ja meilläkin on asemamme". Kuten elämä, myös demokratia voi olla likaista puuhaa, ja vaikka johtajien on johdettava, heidän on myös kuunneltava. Meillä on ollut harkinta-aikamme, ja nyt me tarvitsemme vakautusajanjaksoa, jolloin EU:n on tuotettava kansalaisille tuloksia Lissabonin suunnitelman, työntekijöiden suojelun, eurooppalaisten yritysten tukemisen ja ympäristön kestävän kehityksen aloilla ja osoitettava kyvykkyytensä kilpailla maailmannäyttämöllä.
Pohjimmiltaan EU:n on hallittava globalisaation haaste kaikkien kansalaisten puolesta. Jos EU selviytyy tästä merkittävästä tehtävästä, uskon, että sillä on vankka tulevaisuus.
Bairbre de Brún
(GA) Arvoisa puhemies, minäkin toivotan Irlannin pääministerin tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin tänään. Harkinta-ajanjakson aikana on selvää, että eräät pohtivat vain yhtä asiaa, nimittäin sitä, kuinka saada paras vastaus. Olkoon kuinka vaan, Euroopan tulevaisuutta koskeva keskustelu on niin tärkeä, että siihen on liitettävä niin paljon ääniä kuin mahdollista kaikilta yhteiskunnan sektoreilta, kaikkia mielipiteitä on kunnioitettava ja niitä on kuunneltava. Me toivomme tällaista keskustelua ja kannustamme sitä. On olemassa näkemys Euroopasta, jossa keskiössä ovat ihmiset, tasa-arvo, sosiaaliset ja taloudelliset oikeudet sekä kansalaisoikeudet. Se on näkemyksemme Sinn Féinissa ja GUE/NGL-ryhmässä. Kansalaiset ovat huolestuneita, he ovat huolestuneita militarismista ja Eurooppa-linnakkeen rakentamisesta, he ovat huolestuneita siitä, että poliittinen ja taloudellinen valta etääntyvät tavallisista ihmisistä. He ovat huolestuneita myös yksityistämisistä ja siitä, että sen vuoksi tasa-arvo, kestävä kehitys ja sosiaalinen koheesio tulevat kärsimään. Kuulimme Irlannin pääministeriltä osan vastausta tähän, mutta neuvoston ja Euroopan komission on selkeästi ilmaistava, ovatko ne kuulleet nämä huolenaiheet, ja kerrottava, kuinka ne aikovat edetä tästä.
Koenraad Dillen
(NL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän keskustelun aiheena on Euroopan tulevaisuus, ja tämän osalta pelkäämme pahinta, kun Turkki kieltäytyy itsepintaisesti noudattamasta tullisopimukseen EU:n kanssa perustuvia kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteitaan ja päästämästä kyproslaisia aluksia satamiinsa. Pahinta on tapa, jolla EU reagoi tähän.
Turkki ei vieläkään kunnioita perustavaa laatua olevia ihmisoikeuksia ja uhmaa kansainvälisiä sitoumuksiaan. Kyseessä on valtio, joka ehdottomasti kieltäytyy saamasta aikaan sovintoa naapureidensa Kyproksen ja Armenian kanssa ja uhkailee jo unionin jäsenvaltioita. Tästä huolimatta unionin virallisella tasolla vaaditaan neuvottelujen jatkamista.
Turkki haluaisi olla eurooppalainen valtio, mutta se ottaa mallia Yhdistyneistä Kansakunnista, toisin sanoen Yhdysvalloista, välttääkseen eurooppalaiset velvoitteensa. Tässä tilanteessa sen liittyminen EU:hun ei siis tule kysymykseenkään. Jos Turkki pilkkaa lakia jo nyt, mitä tapahtuu, jos se hyväksytään neuvottelupöytään?
Jos EU haluaa olla uskottava kansalaisten silmissä ja turvata tulevaisuutensa, sen on lähetettävä vahva signaali ja lopetettava liittymisneuvottelut Ankaran kanssa välittömästi.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, minäkin olen iloinen läsnäolostanne täällä tänään.
Uskon kaikkien täällä parlamentissa olevan samaa mieltä siitä, ettei nykyinen 25 jäsenvaltion ja kuukauden kuluttua 27 jäsenvaltion Euroopan unioni kykene toimimaan samoilla säännöillä kuin kuuden, yhdeksän, kymmenen tai viidentoista jäsenvaltion yhteisö.
Palautan mieliin, että edellisessä Euroopan tulevaisuutta koskeneessa keskustelussa toukokuussa Belgian pääministeri korosti seuraavan Saksan puheenjohtajakauden merkitystä. Liittokansleri Merkel ilmoitti Saksan aikeista esittää perustuslakisopimusta koskevia ehdotuksia. Olemme iloisia hänen aikeistaan, mutta mietin, onko tällainen realistista vai onko kyseessä jo kuolleen tekstin elvyttäminen. Vastaus ei voi olla yksiselitteinen, koska se luonnollisesti riippuu asetettavista tavoitteista.
Lähetin silloiselle neuvoston puheenjohtajalle Tony Blairille sekä komission puheenjohtajalle Barrosolle kirjeet heinäkuussa 2005. Toivoin kirjeissäni vaatimustemme rajoittamista pelkästään institutionaalisiin asioihin, kuten Euroopan unionin oikeushenkilöyteen, äänien uuteen painotukseen neuvostossa, parlamentin toimivallan lisäämiseen, ulkoministerin viran perustamiseen ja jopa unionin presidentin viran perustamiseen, komission jäsenten määrän vähentämiseen, kolmipilarijärjestelmän kumoamiseen sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön vahvistamiseen. Minusta tämä on ainoa tapa, jolla Eurooppa voi selvitä nykyisestä kriisistä.
Jo Leinen
(DE) Arvoisa puhemies, kiitän pääministeriä hänen puheestaan parlamentille ja olen kiitollinen myös hänen selkeästä perustuslakisopimusta koskevasta kannastaan - ei uusia neuvotteluja, ei parhaiden palojen poimimista päältä, ei tynkäsopimusta, ei minisopimusta, joka koskee vain joitakin institutionaalisia asioita - sillä kuten täällä jo on todettu, tällainen todella veisi uudelta sopimukselta sen hengen. Perusoikeuskirja, kansalaisten osallistuminen, demokraattiset näkökohdat - kaikki nämä asiat kuuluvat yhteen. Kokonaisuus oli pakettiratkaisu, kaikenkattava kompromissi, eikä sitä pidä hajottaa pirstaleiksi. Tämän vuoksi avainratkaisuna on oltava, ettemme anna periksi uuden sopimuksen asiasisällöstä mutta että voimme joustaa sen tulevasta muodosta. Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, ettei sopimuksen pidä olla kirja, vaan pikemminkin tiivis, tarkka ja lyhyt. Kaikki se, mitä voidaan kuvitella poistettavaksi sopimuksesta, on sen kolmannessa osassa.
Viittasitte myös sopimukseen lisättäviin tekijöihin; näiden avulla kykenisimme kenties puuttumaan Alankomaiden ja Ranskan kansalaisten huoliin ja pelkoihin, mutta meidän on myös saatava nämä kaksi valtiota antamaan meille selkeä käsitys siitä, minkä ne haluavat muuttuvan. Parlamentissa on jäseniä, jotka vaikuttavat tietävän, mitä kansalaiset halusivat. Minusta heidän "einsä" oli täysin epämääräinen, eikä ole selviä merkkejä siitä, mistä se tosiasiassa tuli. Tämän vuoksi meidän on odotettava Ranskan vaaleja ja Alankomaiden uutta hallitusta, jos haluamme tietää tarkkaan, mitä lisäyksiä tarvitaan.
Toivoisin teidän esittävän puheenvuoronne parlamentin lisäksi myös monissa EU:n pääkaupungeissa. Teidän neuvoston puheenjohtajakaudellanne päästiin sopimukseen, joten teidän vastuullanne on perustuslakisopimuksen ystävien etsiminen ja hankkeen loppuun saattaminen lopultakin.
Andrew Duff
(EN) Arvoisa puhemies, Irlannin pääministeri sanoi aivan oikein, että vuoden 2004 paketin aikaansaaminen oli hyvin vaikeaa ja monimutkaista. Tämän vuoksi olisi varmasti järkevää turvata johdanto-osa sekä ensimmäinen ja toinen osa uusilta neuvotteluilta ja keskittää kaikki voimat osan III nykyaikaistamiseen ja parantamiseen. Emme varmasti saavuta entistä parempaa kilpailukykyä, entistä vahvempaa sosiaalista kumppanuutta, yhteisen energiapolitiikan parannuksia ja niin edelleen ilman merkittäviä parannuksia osassa III.
(Suosionosoituksia)
Richard Corbett
(EN) Arvoisa puhemies, haluan sanoa Irlannin pääministerille joidenkin esi-isieni kielellä:
(GA) Tervetuloa Euroopan parlamenttiin.
(EN) Tervetuloa Euroopan parlamenttiin, joka symboloi Euroopan unionin tunnuslausetta "erilaisuudessaan yhdistynyt". Täällä on kaikkien Euroopan poliittisten puolueiden edustajia, vasemmalta oikealle, pääkaupungeista ja alueilta, hallituspuolueista ja oppositioista. Parlamentti äänesti 500 äänellä puolesta ja 137 äänellä vastaan tuesta perustuslakisopimukselle, joka on paras tapa edetä kohti Euroopan tulevaisuutta. Olen siis erityisen iloinen kuullessani teidän sanovan tänään, että meidän on löydettävä ratkaisu näihin asioihin, sillä ongelmat, jotka oli määrä ratkaista perustuslakisopimuksella, eivät ole yhtäkkiä hävinneet. Ne eivät ole poistuneet. Meidän on löydettävä ratkaisu, jonka kaikki 27 jäsenvaltiota voivat hyväksyä, myös ne kaksi, jotka äänestivät perustuslakisopimusta vastaan, mutta ottaen myös huomioon ne 18 jäsenvaltiota, jotka äänestivät sen puolesta ja toivovat tekstin säilyvän mahdollisimman muuttumattomana.
Olin iloinen kuullessani, että myös Irlanti, joka tosin ei ole vielä ratifioinut sopimusta, toivoo tekstin säilyvän mahdollisimman muuttumattomana. Se on meille tärkeä viesti. Myös kotimaassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa hallitus allekirjoitti perustuslakisopimuksen ja tuli valituksi uudelleen sellaisen ohjelmajulistuksen perusteella, jonka mukaan se aikoo kampanjoida innokkaasti perustuslakisopimuksen puolesta. Se tunnustetaan laajasti, että olipa ensi kesäkuussa tehtävä ratkaisu mikä tahansa, ja ratkaisun on löydyttävä, siinä on otettava huomioon enemmistön tahto ja säilytettävä niin paljon kuin tästä perustuslakisopimuksesta on pelastettavissa.
Bertie Ahern
Irlannin pääministeri. (EN) Arvoisa puhemies, vastaan kaikille puhujille, että näkemykset ja mielipiteet eroavat silmiinpistävästi toisistaan, mutta parlamentti ratifioi perustuslakisopimuksen valtavalla enemmistöllä ja tuki sitä. Haluan kuitenkin kiittää kaikkia jäseniä heidän näkemyksistään. Eurooppa-neuvoston jäsenenä ja niin paljolti perustuslakisopimukseen osallisena minulle on hyötyä näiden näkemysten kuulemisesta. Minusta tämä mielipiteiden vaihto on ollut hyvin hyödyllistä. Se antaa minulle näkökulman, jonka saavuttaminen on käsittääkseni vaikeaa tältä etäisyydeltä.
Kuten kaikki jäsenet totesivat, meidän on tärkeää kuunnella kansalaisia. Aina ei ole mahdollista kuulla kaikkia kansalaisia, mutta tuolloin voi kuunnella heidän vaaleilla valittuja edustajiaan. Tämä antoi minulle mahdollisuuden selittää monien perustuslakisopimusta koskevien näkemysten perusteet. Minullakin oli mahdollisuus esittää näkemykseni.
Minusta perustuslakisopimus on hyvin tasapainoinen ja tasapuolinen asiakirja. Minusta se on oikeudenmukainen asiakirja. Tietenkin se muodostuu kompromisseista. Kun tarkoituksena on saada 25 valtiota - kuten tuolloin - yhteisymmärrykseen, tekstiin tarvitaan kompromisseja. Kyse ei ollut nopeasta tapauksesta, jossa kuka tahansa saattoi sanoa "tämä on kantamme". Asiat muuttuvat. Kulkiessani ympäri Eurooppaa monet asiat olivat tyystin erilaisia eri valtioissa, eri asiat herättivät kansalaisten mielikuvituksen ja eri asiat aiheuttivat paljon vaikeuksia tiedotusvälineissä. Sitten ihmisten oli muutettava kantaansa tai harkittava, minkälaisen sanamuodon voisivat hyväksyä, joten sopimus ei ole täydellinen sikäli kuin se on pyritty laatimaan ehdottoman yksiselitteisesti, mutta siitä on neuvoteltu.
Jotkut uskovat, että se on kenties kirjoitettu erityksissä - minusta täällä esitettiin joitakin huomautuksia tästä. Ymmärrän tämän, nyt kun muutama vuosi on kulunut, mutta muistutan parlamentin jäseniä siitä, että valmistelukuntaan kuului hyvin aktiivinen ryhmä parlamentista. He tekivät kovasti työtä. He edustivat kansalaisia, kansalaiset olivat valinneet heidät, ja he olivat tilivelvollisia kansalaisille ja ymmärtääkseni myös hallituksille. On mahdotonta saada aikaan 500 miljoonan ihmisen kesken neuvoteltua perustuslakisopimusta. Heidän edustajiensa on neuvoteltava heidän puolestaan, ja minusta he tekivät hyvää työtä. Tästä on toisinaan kyse legitimiteetissä ja demokratiassa.
Panin merkille näkökohdat, jotka koskivat ihmisoikeuksien ja arvojen puolesta taistelemista ja joiden mukaan ihmiset ovat huolissaan tästä, eivät niinkään rikoksista ja huumeista. Tapaamani ihmiset ovat olleet hyvin huolissaan molemmista asioista. He haluavat, että oikeusturva, tuomioistuinten oikeuskäytäntö ja oikeusjärjestelmä suojelevat kaikkia tasavertaisesti. He haluavat kuitenkin myös, että puututaan rajat ylittävään rikollisuuteen sekä rikolliseen toimintaan. Joten jos tuette ihmisoikeuksia, tuette luonnollisesti myös perustuslakisopimusta, sillä perusoikeuskirjassa nämä asiat on ensimmäistä kertaa Euroopassa sisällytetty perustuslakisopimukseen, joten minusta teidän olisi puhuttava voimakkaasti perustuslakisopimuksen puolesta.
Minusta meidän ei nyt pidä pyrkiä neuvottelemaan kaikkea uusiksi. Saksan puheenjohtajakauden lähestyessä liittokansleri on esittänyt selvästi aikovansa perustaa pienen virkamiesryhmän, joka yhdessä jokaisen jäsenvaltion virkamiesryhmän kanssa määrittää eroavaisuudet ja vaikeudet. Nähdäkseni näin suljetaan pois 90 prosenttia perustuslakisopimuksesta. Sen jälkeen on keskityttävä ponnistelemaan jäljelle jäävän kymmenen prosentin parissa.
Irlantilainen kollegani De Rossa esitti hyvän huomion, jonka olen itsekin esittänyt monta kertaa, ja se koski Irlantia ja Nizzan sopimusta. On siis pyrittävä saamaan nämä asiat käsitellyiksi pöytäkirjoissa, se on järkevää. Ei pidä heittää pois osia perustuslakisopimuksesta, jonka parlamentti, neuvosto ja unionin 18 jäsenvaltiota ovat hyväksyneet. On pyrittävä löytämään vaikeudet ja mukauttamaan niitä sekä analysoitava, mitä vaikeudet ovat perustuslakisopimusta vastaan äänestäneissä valtioissa tai kenties siihen varauksellisesti suhtautuvissa valtioissa. Tämä ei ole mahdoton tehtävä. Se on jo tehty niissä valtioissa, joissa perustuslakisopimus hylättiin. Kuten aiemmin todettiin, on tehty mielipidemittauksia siitä, mitä nämä asiat olivat, ja asioita on pyritty käsittelemään. Minusta se on mahdollista. Jos näitä asioita tarkastellaan hallitusten välisessä konferenssissa tai neuvostossa, sen pitäisi olla mahdollista. Minusta siihen ei pitäisi kulua paljon aikaa.
Minä pyydän ja toivon, että parlamentti - pyrin tähän myös neuvostossa - tukee edelleen perustuslakisopimusta sellaisen tasapainoisen näkemyksen mukaisesti, että meidän on tarkasteltava muutamia ratkaisemattomia asioita joidenkin valtioiden osalta ja kenties myös niiden valtioiden osalta, jotka hallitusmuutosten vuoksi ovat hiljattain ilmoittaneet kantansa. Meidän on pyrittävä tähän. Jos kykenemme tähän, Euroopan perustuslakisopimuksen - jos sitä sellaiseksi kutsutaan, en ole juurikaan kiinnostunut nimiasiasta - syyt ja tarkoitus sekä koko halu saada aikaan sellainen auttavat meitä edistymään asiassa yhdessä. Uskon todella sen olevan mahdollista.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Arvoisa pääministeri, paljon kiitoksia puheenvuorostanne, jota pidän henkilökohtaisesti hyvin hyödyllisenä ja pragmaattisena.
Keskustelu on päättynyt.
