YVA-direktiivin soveltaminen Itävallassa (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on ensimmäisenä Erminia Mazzonin vetoomusvaliokunnan puolesta laatima suullinen kysymys YVA-direktiivin soveltamisesta Itävallassa (Ο-000084/2011 - Β7-0314/2011).
Richard Howitt
(EN) Arvoisa puhemies, olen sopinut puhemiehen kanssa 96 artiklan mukaisen työjärjestyspuheenvuoron käyttämisestä; pyytäisin puhemiestä ottamaan kirjeitse yhteyttä Formula 1:n tiimien yhdistykseen (Formula One Teams Association) sekä vaalipiiriini kuuluvaan Lotukseen, sillä kyseinen yhdistys teki eilisessä kirjeessä selväksi, että se vastustaa Grand Prix -kisojen uudelleen järjestämistä Bahrainissa logistisista syistä.
Pyytäisin, että puhemies muistuttaa tuossa kirjeessä kyseisiä tiimejä siitä, että urheilijoiden keskuudessa on hieno perinne, jonka mukaan urheilutapahtumista on mahdollista kieltäytyä ihmisoikeussyistä; esimerkkeinä mainittakoon Muhammad Ali ja Vietnam tai kriketinpelaajat, jotka kieltäytyivät menemästä Etelä-Afrikkaan apartheidin aikana, sekä yleisurheilijoiden kieltäytyminen menemästä Moskovan olympiakisoihin.
Pyytäisin puhemiestä tekemään selväksi Euroopan parlamentin puolesta, että jos jokin tiimeistä vetäytyy kisoista ihmisoikeussyistä, niillä on parlamentin tuki, ja ettei Bahrainin verinen nimi saa tänä vuonna näkyä Nürburgringin, Monzan, Monacon ja Silverstonen ylpeiden eurooppalaisten nimien vieressä.
Puhemies
(EN) Kirjasin asianne ylös, jäsen Howitt, ja välitän sen eteenpäin.
Carl Schlyter
(SV) Arvoisa puhemies, olen mietinnön esittelijä aiheessa, joka koskee siirtymäjärjestelyjä kahdenvälisiä investointisopimuksia varten Lissabonin sopimuksen jälkeen; parlamentin äänestyksen ja neuvoston ehdotuksen perusteellisen tutkinnan jälkeen haluan luopua mietinnön esittelijän roolista, sillä sekä neuvoston että parlamentin kanta suosii täysin yksipuolisesti investoijien etuja ja sivuuttaa avoimuuden tarpeen. Kaiken lisäksi vanhat jäsenvaltiot eivät ota huomioon uusien jäsenvaltioiden tarvetta tehdä uusia sopimuksia, eikä investoijien oikeuksissa ole otettu huomioon ekologisia, sosiaalisia tai laillisia vaatimuksia. En sen vuoksi voi kannattaa parlamentin kantaa enkä kykene viemään neuvotteluja menestyksekkääseen päätökseen. Pyytäisinkin lupaa siirtää esittelijän tehtävä valiokunnan puheenjohtajalle.
Puhemies
(EN) Tämä oli menettelyä koskeva huomio, joten se olisi esitettä asiasta vastaavalle valiokunnalle.
Rainer Wieland
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puhun vetoomusvaliokunnan puheenjohtajan Mazzonin puolesta, sillä hän ei valitettavasti päässyt paikalle. On epäilemättä tärkeämpiäkin vetoomuksia kuin tämä. Tämä vetoomus ei koske 30 000:tä ihmistä, kuten jotkin täällä parlamentissa vireillä olevat vetoomukset. Vetoomusvaliokuntaa ajoi tämän kysymyksen esittämiseen ympäristö, joka on paikallisesti kiistanalainen asia, se, miten paikallistalouden annetaan kehittyä sekä ennen kaikkea (palaan tähän myöhemmin) Euroopan unionin lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen.
Esitän nyt toisen huomion ennen kuin menen asiassa eteenpäin. Asiaa, eli hiihtohissien rakentamishanketta, koskeva kertomus osoittaa, että paikallismedia on tyytyväinen huomatessaan, että joitakin muitakin on kentällä. Kyse voi olla ympäristöalan ja liiketoiminnan etujärjestöistä sekä paikallisviranomaisista tai kansallisesta hallituksesta. Tämä ei ole tarkoituksenmukaista tässä tapauksessa. Menimme Eva Lichtenbergerin kanssa paikalle keräämään tietoja, mutta käsitys siitä, että Euroopan unioni voisi toimia jonkinlaisena ylimpänä muutoksenhakutuomioistuimena, on täysin väärä.
Meidän on jossakin määrin luotettava siihen, että paikallisviranomaiset panevat EU:n lainsäädännön asianmukaisesti täytäntöön. Tästä pääsemmekin vetoomuksen ytimeen. Vetoomuksen esittäjät väittävät, että paikallista kynnysarvoa, joka oli tuolloin 20 hehtaaria, ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) tekemiselle ei ollut noudatettu, vaan että sitä vastoin hanke jaettiin keinotekoisesti pienempiin osa-alueisiin ja että todellisuudessa 20 hehtaarin kynnysarvo ylitettiin. Itävallassa on muuten sen jälkeen otettu käyttöön 10 hehtaarin kynnysarvo. Tilanne on siten joka tapauksessa muuttunut jonkin verran.
Tutkiessamme asiaa paikan päällä, tulimme siihen johtopäätökseen, että Itävallassa sovellettavia ympäristövaikutusten arviointeja koskevia määräyksiä noudatettiin tuolloin ainakin pääosiltaan. Neliömetreistä tai muista mitoista voidaan kyllä väitellä, mutta kiistassa ei ole mielestämme kyse laajoista alueista. Hankkeen kehittämisen yksittäisten näkökohtien huomioon ottaminen ei myöskään mielestämme johda erilaiseen päätelmään. Tämä pätee esimerkiksi kysymykseen, joka koskee järven rakentamista veden saamiseksi keinotekoista lunta varten, hankkeen pysäköintijärjestelyjä sekä muita näkökohtia.
Katsoimme kuitenkin, että oli tarpeen pohtia tarkemmin hankkeen taustoja. Kyseenalaistimme, oliko kansallinen hallitus soveltanut YVAa koskevaa lainsäädäntöä oikein ja EU:n säännösten hengen mukaisesti. Huomasimme pian, että säännöksiä oli jossakin määrin mahdollista soveltaa eri tavalla paitsi Itävallassa myös joissakin jäsenvaltioissa, kuten kotimaassani.
Herää kysymys, pitäisikö meidän aina sallia hankkeiden jakaminen osiin alueilla. Herää kysymys myös siitä, pitäisikö meidän sallia hankkeiden jakaminen erillisiin ajallisiin ajanjaksoihin, jos voidaan jälkikäteen väittää, että hanke oli osa yhtä kokonaisvaltaista suunnitelmaa ja että sitä olisi alun alkaen pitänyt pitää sellaisena. On myös hankkeita, jotka on jaettu osiin alueellisesti niiden oikeudellisten järjestelyjen osalta, mikä saa pohtimaan, miten pitkälle tällainen on sallittua EU:n lainsäädännössä (tietoisesti tai muutoin) ja onko asioita tässä suhteessa syytä tiukentaa.
Yksi kohta kiinnitti erityisesti huomiotamme näissä järjestelyissä. Voimmeko todella sallia, että laskettelurinteet - yhden, kahden, kolmen tai kymmenen hehtaarin uudet hiihtoalueet, jotka lisätään nykyisiin hiihtoalueisiin tai joita käytetään enemmän nykyisen hiihtoinfrastruktuurin laajentumisen vuoksi - otetaan kokonaan pois laskuista? Oma mielipiteeni on, että EU:n sääntöjen perusteella kaikki rakennettavat alueet olisi sisällytettävä kokonaisvaltaiseen hankkeeseen, mistä johtuu erityinen kysymyksemme komissiolle siitä, pitäisikö sen mielestä tätä asiaa koskevaa EU:n lainsäädäntöä tiukentaa.
Günther Oettinger
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsen Janez Potočnik ja minä olemme mielissämme siitä, että meillä on parlamentti, joka on tehnyt ympäristölainsäädännön valvonnasta työnsä keskipisteen, kuten on asian laita tässä tapauksessa. YVA-direktiivistä on suurta hyötyä Euroopan unionin ekologiselle kehittämiselle. Meille se on tärkeä väline kestävän kehityksen saavuttamiseksi.
Siinä todetaan, että hankkeista, joilla on huomattavia ympäristövaikutuksia, on laadittava arvio, jossa arvioidaan sekä hankkeen suorat että epäsuorat vaikutukset ympäristöön. Kyse on hankkeista, joiden osalta jäsenvaltioiden on päätettävä kynnysarvojen avulla, tarkoittavatko arvioinnin tulokset sitä, että ympäristövaikutusten arviointi on laadittava. Hiihtoalueenne olosuhteet kuuluvat niiden hankkeiden luokkaan, joiden osalta jäsenvaltioiden on jo pitkään pitänyt päättää ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeellisuudesta.
Itävallan säädös ei ollut kovin tyydyttävä ennen. Se koski 10-20 hehtaarin aluetta tai suurempaa. Saatuamme vetoomuksen komissio tiedusteli Itävallan hallitukselta, kuinka se oli varmistanut direktiivin asianmukaisen soveltamisen hankkeen yhteydessä. Itävalta vastasi, ettei sen tarvinnut tehdä ympäristövaikutusten arviointia, koska 20 hehtaarin kynnysarvoa ei ollut ylitetty. Me puolestamme esitimme virallisen epäilyksen asiassa. Huomautimme, että alueen koon määrittelyssä ja siten ympäristövaikutusten arvioinnin teon tarpeellisuudesta päätettäessä asiaa olisi tarkasteltava kokonaisuudessaan sen sijaan, että aluetta arvioidaan suppeassa merkityksessä.
Itävalta tarkisti ympäristövaikutusten arviointeja koskevaa lainsäädäntöään, mikä on mielestäni tärkein tulos tässä yksittäisessä tapauksessa. Lainsäädäntö on mielestämme nyt kaikilta osiltaan EU:n YVA-direktiivin vaatimusten mukainen. Päätös ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeellisuudesta hiihtoalueen laajentamisen yhteydessä riippuu nyt laajennuksen koosta maa-alueella sekä siitä, osuuko laajennus luonnonsuojelualueelle. Arviointiin sisällytetään nyt myös aiemmat laajennukset.
YVA-direktiivin vaatimukset tältä osin on itse asiassa ilmaistu selkeästi ja tiukasti. Vaatimuksia ei voida kiertää vain jakamalla hankkeet eri vaiheisiin, lohkoihin tai osiin. Pidämme hyvin tärkeänä sitä, että hankkeiden vaikutuksista luontoon laaditaan kokonaisvaltainen analyysi. Euroopan unionin tuomioistuin on vahvistanut tulkintamme laista. Tuomioistuin on tehnyt useammin kuin kerran selväksi, että YVA-direktiivin tavoitteita ei pidä voida kiertää hankkeiden osittamisen avulla. Kynnysalueesta on sanottava, että on liian suppeaa ottaa huomioon vain ne alueet, joilla itse rakentaminen toteutetaan. Meitä ei huolestuta pelkästään rakentaminen vaan myös sen kokonaisvaltainen sulautuminen ympäristöön. Toisin sanoen kynnysalueen laskennassa on otettava huomioon myös alueet, joille ei rakenneta mitään mutta jotka ovat kiistatta osa hanketta ja osa hankkeen vaikutuksia.
Sen vuoksi seulonta olisi mielestämme pitänyt tehdä Damülsin ja Mellaun hiihtoalueilla ennen laajentamisen aloittamista, jotta olisi voitu arvioida, vaatiko hanke ympäristövaikutusten arviointia. Päätös olisi pitänyt myös julkistaa, kun otetaan huomioon sen taustalla olleet perusteet. Näitä vaatimuksia Itävallan viranomaiset eivät täyttäneet. He eivät tehneet seulontaa, joka kuului mielestämme vaatimuksiin.
Hanke on nyt ohi, siitä päätettiin ja se hyväksyttiin viisi vuotta sitten. Rakennustyöt on saatu jo päätökseen. Olemme sen vuoksi pyytäneet Wienin viranomaisilta lisätietoja rakentamisen vaikutuksista ja olemme myös tehneet kyselyjä siitä, tarvitaanko toimenpiteitä seurausten lievittämiseksi ja voidaanko niitä vielä harkita. Saatuamme nämä tiedot aiomme tutkia, voidaanko ryhtyä lisätoimiin, joilla hankkeen vaikutuksia luontoon voidaan lievittää koko alueella.
Olemme myös pyytäneet Itävallan viranomaisia vahvistamaan meille, että jos kyseistä hiihtoaluetta tai jotakin muuta sellaista hiihtoaluetta laajennetaan tulevaisuudessa, joka täyttää ympäristövaikutusten arviointia koskevan Itävallan vanhan lain kriteerit, seulonta tehdään ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeellisuuden varmistamiseksi. Komission jäsen Janez Potočnik työskentelee parhaillaan YVA-direktiivin tarkistamisen parissa. Sekä hän että me aiomme jättää uuden tekstin, jolla ympäristönsuojelua parannetaan entisestään, jossa otetaan huomioon erityisesti ilmastonmuutos, energia ja biologinen monimuotoisuus, johon sisällytetään myös Euroopan unionin tuomioistuimen tärkeät asiaa koskevat päätökset ja jolla yhdenmukaistetaan ja yksinkertaistetaan nykyisiä menettelyjä mahdollisimman paljon sekä lisäksi kielletään entistä selkeämmin vaatimusten kiertäminen.
Komission jäsen Janez Potočnik valmistelee parhaillaan YVA-direktiivin uudelleenlaatimista ja on siksi kuullut laajasti kansalaisia sekä asianomaisia eturytmiä kuluneen vuoden aikana. Kuulemisen tuloksia arvioidaan parhaillaan, ja jätämme sen perusteella ehdotuksen viimeistään vuonna 2012. Rakennustyön epäasianmukaisella toteutuksella on ainakin myönteinen vaikutus tulevaisuutta ajatellen, koska EU:n lainsäädännön sanamuotoja selvennetään ja sen kiertämisestä vaikeutetaan. Olemme tyytyväisiä siihen, että ympäristövaikutusten arviointia koskeva Itävallan laki on nyt YVA-direktiivin mukainen.
Komissio ryhtyy toimiin varmistaakseen, että Itävallan viranomaiset tutkivat jo tehtyjen rakennustöiden vaikutuksia, jotta varmistetaan, että Damülsia ja Mellauta ympäröivällä alueella tulevaisuudessa mahdollisesti tehtävissä hiihtoalueen laajennuksissa sovelletaan YVA-direktiivin vaatimuksia sääntöjen mukaisesti. Olemme siis kaikki oppineet tässä yksittäisessä tapauksessa tehdyistä virheistä.
(Suosionosoituksia)
Peter Jahr
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Rainer Wieland kertoi jo alustavasti tapauksen tosiseikoista hyvin selkeästi. Lisäisin siihen vielä muutaman poliittisen näkemyksen, jos sallitte.
Ensinnäkin se, että tutkitaan, miten hyvin nykyiset asetukset tai direktiivit toimivat käytännössä tai miten hyvin ne saavuttavat tavoitteensa, minkä jälkeen niitä parannetaan tai tulkitaan tarvittaessa entistä tarkemmin, ei ole EU:n politiikan vastainen vaan pikemminkin sitä puoltava argumentti. EU:n asetusten ja direktiivien sekä niiden paikallisten muotojen välillä on aina kilpailua. Vetoomusvaliokunta ei kenties ole muutoksenhakutuomioistuin, mutta mitä tulee omaan käsitykseeni siitä, mitä teemme vetoomusvaliokunnassa, toisin sanoen miten ymmärrän roolini tuon valiokunnan jäsenenä, olen varsin ylpeä, että tämä vetoomus, jossa totesimme, ettei asioita tulkita paikallisesti niin kuin olimme tarkoittaneet tulkittavan Euroopan tasolla, johti lopulta lainsäädännön muuttamiseen jäsenvaltiossa. Tämä on minusta suuri menestys ja kertoo EU:n politiikan onnistumisesta.
Yleisongelma on nähdäkseni kysymys, jonka aion nyt esittää komission jäsenelle. Monet kansalaiset ovat huolissaan siitä, kuinka EU:n ympäristölainsäädäntöä on pantu täytäntöön jäsenvaltioissa. Aiheesta on esitetty monia vetoomuksia. Monet niistä koskevat ylikansallisia asioita, mutta monissa käsitellään myös jäsenvaltioiden tilanteita. Meillä on edessämme jälleen kerran ongelma siinä, että tehdessämme kyselyjä komissiolle asioiden ollessa kesken, saamme vastaukseksi: "Otaksumme, että jäsenvaltio X toteuttaa ja soveltaa Euroopan unionin nykyisiä direktiivejä ja asetuksia asianmukaisesti. Emme katso tarpeelliseksi puuttua asiaan." Tarvitsemme välineen, jota voimme käyttää aloittaaksemme kunnollisen puheenvuoron jäsenvaltioiden kanssa asioiden ollessa kesken, jos on merkkejä siitä, että jokin on pielessä, jotta emme päädy samaan tilanteeseen kuin tässä tapauksessa. Asiat eivät edenneet optimaalisesti, mutta se on nyt tehty ja meillä on ratkaisu tulevaisuutta varten, mutta ei valitettavasti menneisyyttä varten.
Jörg Leichtfried
Arvoisa puhemies, voimme nähdäkseni kuvata nyt kokemaamme niin, että olemme oppineet siitä. Me itävaltalaiset olemme hyvin innokkaita hiihtäjiä. Siten tarvitsemme luonnollisesti hiihtohissejä. Meidän on kuitenkin tiedostettava ja otettava huomioon, että kaunis ja koskematon luonto on niin ikään osa hiihtoa ja että ihmiset eivät lähde hiihtämään ilman sitä.
Itävallan politiikassa on tätä taustaa vasten ajatellen tehty paljon virheitä. Uusia hiihtohissejä on rakennettu yksipuolisesti pohtimatta, onko se todella hyvä ajatus, ja sama asenne on näkynyt myös hallintokäytännöissä ja oikeudellisessa tilanteessa. Nämä tapahtumat osoittavat Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin lisäarvon. Tässä tapauksessa asiat menivät ilmeisesti pieleen. Usein asioiden mennessä pieleen mitään ei tapahdu. Tässä tapauksessa kuitenkin jätettiin vetoomus, ihmiset reagoivat sen mukaisesti ja Itävalta pani asiansa järjestykseen. Minun mielestäni tämä on hyvä esimerkki siitä, mitä pitäisi tapahtua.
Eva Lichtenberger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin kiitollinen antamistanne tiedoista. Se, mitä sanoitte, on minusta hyvin tärkeää. Haluaisin vain esittää yhden lisäkysymyksen. Totesitte, että komissio on täysin tyytyväinen tapaan, jolla Itävalta panee nyt täytäntöön ympäristövaikutusten arviointeja. Euroopan unionin tuomioistuin on kuitenkin antanut ratkaisun, jonka mukaan kansalaiset on otettava mukaan menettelyyn, jossa päätetään ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeellisuudesta. Tätä ei ole sisällytetty Itävallan tarkistettuun lakiin, vaikka se voisi toimia eräänlaisena varhaisen varoituksen järjestelmänä, jolla varmistetaan, etteivät Mellaun tapahtumat pääse toistumaan.
Haluan painottaa vielä kerran, että minusta on jokseenkin absurdia, ellei hiihtohissejä oteta mukaan hiihtoalueen laajuutta laskettaessa vain, koska koko tunturia ei ole kaivettu esiin. Minun nähdäkseni nuo alueet on viime kädessä otettava mukaan alueen koon laskennassa. On varsin selvää, että tässä tapauksessa hanke jaettiin pienempiin osiin vaatimusten kiertämiseksi. Toivon, että pidätte tämän asian mielessä tulevissa menettelyissä.
Willy Meyer
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, käsillämme on tapaus, jonka avulla voimme ratkaista ongelman, jonka komissio on itse asiassa tunnustanut, jonka myös Peter Jahr otti esille ja jonka aiomme sisällyttää vuosikertomukseen, joka esitellään vetoomusvaliokunnassa vuotta 2010 koskevissa keskusteluissa.
Tilanne on seuraava, ja siitä on esimerkkinä myös Damülsin tapaus Alpeilta sekä tapaus Pyreneiltä: usein on niin, että Euroopan kansalaisen tekemän kantelun ratkaisemiseen menee liikaa aikaa niin, ettei voida välttyä vahingolta. Tarkoitan, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus kiertää EU:n direktiivi, jossa vaaditaan ympäristövaikutusten arvioinnin tekemistä julkisissa tai yksityisissä hankkeissa Euroopan ekosysteemin kannalta aroilla alueilla, kuten tässä tapauksessa Alpeilla tai Espanjan Pyreneillä. Tässä tapauksessa hanke jaettiin pienempiin osiin direktiivin kiertämiseksi ja jotta vältyttiin tekemästä ympäristövaikutusten arviointia.
Arvoisat komission jäsenet, jos ympäristövaikutusten arvioinnit on mielestänne pantava tiukasti täytäntöön, minusta teidän pitäisi reagoida nopeammin estääksenne hankkeiden etenemisen huolimatta raporteista, joiden mukaan hankkeissa edellytetään etukäteen tehtävää ympäristövaikutusten arviointia. Siksi meistä on erittäin tärkeää lyhentää kanteluiden ratkaisemiseen menevää aikaa, ja vetoomusvaliokunnan ja Euroopan komission on pyrittävä lyhentämään tuota aikaa, jotta jäsenvaltiot eivät voisi kiertää velvollisuuttaan panna täytäntöön ympäristövaikutusten arviointia koskeva direktiivi. Direktiiviä on kierretty monissa jäsenvaltioissa, ei pelkästään Itävallassa, kuten täällä on jo todettu. Kotimaassani Espanjassa on käynnissä Pyreneiden hanke. Tässäkin on kyse hiihtokeskuksesta, joka sijaitsee Castanesan laaksossa, ja Espanjan valtio on toimimassa Itävallan tavoin. Tässä tapauksessa toimivaltaiset Aragonin viranomaiset aikovat pilkkoa hankkeen kiertääkseen ympäristövaikutusten arvioinnin teon.
Minusta meidän on toimittava sekä Euroopan parlamentissa että Euroopan komissiossa menettelyjen nopeuttamiseksi.
Angelika Werthmann
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Günther Oettinger, hyvät parlamentin jäsenet, ympäristövaikutusten arvioinnin tarkoituksena on varovaisuusperiaatteen mukaisesti määrittää ja arvioida hankkeiden välittömät mutta myös välilliset vaikutukset ympäristöön. Laillista tilannetta voi vain heikentää hankkeeseen maantieteellisesti tai muutoin liittyvän suunnittelun kehittämisen poissulkeminen. Euroopan unionin tuomioistuin päätti vuonna 1996, että jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei YVA-direktiivin tavoitetta voida kiertää hankkeiden pilkkomisella.
Komissio totesi vuonna 2003 antamassaan kertomuksessa YVA-direktiivin soveltamisesta ja tehokkuudesta, että direktiivin säännösten tehokasta soveltamista estävien monien ongelmien syyt eivät liittyneet välttämättä direktiivin täytäntöönpanoon kansallisesti vaan sen soveltamiseen käytännössä. Yksi tuolloin annetuista suosituksista kohdistettiin etenkin niihin jäsenvaltioihin (kuten Itävaltaan), jotka olivat laatineet sitovia kynnysarvoja. Tuolloin suositeltiin, että jos hankkeilla on mahdollisesti huomattavia ympäristövaikutuksia, on tehtävä asianmukainen seulonta etenkin aroilla alueilla sekä arvioitava hankkeiden mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset. Mainitsitte johdantopuheenvuorossanne seulontaprosessin, joten odotamme nyt tuloksia.
Itävallan kansalaiset protestoivat yhä enemmän sitä vastaan, että heidän huolenaiheisiinsa kiinnitetään liian vähän huomiota. Euroopan unionin tuomioistuin on vahvistanut, että kansallisen lain on oltava tarpeeksi seikkaperäinen ja mahdollistettava riittävä julkinen osallistuminen. Miten komissio arvioi tämän näkökohdan ympäristövaikutusten arviointia koskevassa Itävallan vanhassa laissa?
Lähes kaikissa jäsenvaltioissa on kritisoitu julkisen osallistumisen puutetta. YVA-direktiivin nykyiseen tarkistamiseen olisi sisällytettävä myös keskustelu julkista osallistumista koskevan yhdenmukaisen menettelyn tarkistamisesta, josta on itse asiassa säädetty direktiivissä.
Richard Seeber
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, puhujaluetteloa katsottaessa voisi saada vaikutelman, että yhteisö ja myös vetoomusvaliokunta nähdään jonkinlaisena korkeimpana oikeutena tässä prosessissa. Haluaisin sanoa, ettei näissä hankkeissa ole tarkoitus haalia poliittisia pisteitä.
Nyt on kyse Damülsin ja Mellaun hankkeesta. Ne ovat kaksi pientä kylää. Vorarlbergin maakuntahallitus ja paikallishallinto yrittivät soveltaa Itävallan ympäristölainsäädäntöä parhaansa mukaan. Minusta näitä viranomaisia ei ole moittiminen. Oikeudellinen kysymys kuitenkin herää siitä, miten Itävallan tasavalta on siirtänyt YVA-direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Tässä on muistettava, että oikeudelliset perinteet vaihtelevat suuresti Itävallan ja myös Euroopan unionin sisällä. Huomauttaisin kollegoilleni siitä, että minusta Itävalta yritti toimia oikein asiassa. Lakimiehet tulivat prosessin kuluessa siihen johtopäätökseen, että joitakin virheitä on saatettu tehdä. Korostaisin vielä kerran, että kyse on vain muutamasta jäljellä olevasta prosentista. Hankkeen kuluessa on toteutettu toimia nimenomaan tämän kompensoimiseksi, mikä on ilmeisesti unohdettu. On suoritettu huomattavia maksuja. Myös tämä on syytä mainita.
Meidän olisi kenties syytä tehdä myös poliittinen arviointi. Kun muistetaan, että hankkeessa toteutettiin kompensoivia toimenpiteitä ja yritettiin korjata mahdolliset virheet, hanke voidaan varmaan hyväksyä. Minun on valitettavasti tässä vaiheessa pyydettävä komissiota kohtelemaan kaikkia tasapuolisesti ja katsomaan rajojemme yli muiden jäsenvaltioiden tapauksia, joissa luonnonvaroille on itse asiassa aiheutettu paljon suurempaa vahinkoa. Komission olisi kuitenkin edettävä asiassa jokseenkin varovaisesti. Varovaisuus on erityisen tärkeää ympäristöpolitiikassa, jos sille halutaan laaja hyväksyntä.
Heinz K. Becker
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin korostaa komission jäsenen mainitsemaa näkökohtaa siitä, että "kansalliset viranomaiset ovat oppineet tästä". Tapa, jolla Itävallan kansallinen hallitus, ja etenkin asiasta vastaava ympäristöministeri, on toiminut ympäristövaikutusten arviointia koskevan Itävallan lain muuttamisessa, on minusta nähtävä hyvin myönteisenä ja sellaisena, jota voidaan pitää esimerkkinä ja vertailukohteena monissa muissa tapauksissa, joita kansalaiset eivät tunne yhtä hyvin.
Lopuksi haluan antaa tukeni Peter Jahrin tarkistetulle vetoomukselle, jossa vaaditaan erityisiä ja tehokkaita työkaluja, joilla mahdollistetaan tällaisten hankkeiden tehokkuus, valvonta ja korjaaminen niiden suunnittelusta ja alkuvaiheista lähtien.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, tekisin muutaman hyvin lyhyen huomion tästä prosessista. Ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) menettelystä käytännössä saatu kokemus osoittaa myönteisistä näkökohdista huolimatta, että sitä voidaan ja pitää parantaa. On tärkeää tarkastella hankkeiden kumulatiivisten vaikutusten analyysiä eri tavalla, olipa kyse sitten samantyyppisistä tai erilaisista hankkeista. Liian usein emme näe metsää puilta. On tärkeää oppia tuntemaan entistä kokonaisvaltaisemmin ihmisen toiminnan keskeisiä ja kumulatiivisia vaikutuksia luontoon.
Ympäristövaikutusten arvioinnin jälkeistä vaihetta olisi niin ikään syytä tarkastella lähemmin: tämä nimittäin laiminlyödään usein. On tärkeää arvioida, missä laajuudessa ennakoidut vaikutukset toteutuvat, miten tehokkaita mahdolliset minimointi- tai kompensointitoimenpiteet ovat sekä missä määrin niitä pannaan täytäntöön tai jätetään toteuttamatta. Ympäristöviranomaiset ovat keskeisessä asemassa tässä ja heille olisi annettava asianmukaiset välineet tehtävänsä hoitamiseen.
Menettelyjen avoimuus, julkinen osallistuminen niihin sekä niiden valvonta ovat ratkaisevan tärkeitä varmistettaessa mahdollisuuden mukaan tutkimusten avoimuus, laatu ja riippumattomuus.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään erityistä maata koskevista hyvin erityisistä kysymyksistä, mutta ympäristövaikutusten arvioinnit ovat silti varsin monimutkainen ja vaikea asia sekä kansallisesti että kansainvälisesti. Suurin ongelma on luultavasti yhteiskunnan luottamuskriisi tehtyjä ympäristövaikutusten arviointeja kohtaan, toisin sanoen sitä kohtaan, että hankkeeseen osallistuvat toiminnanharjoittajat tekevät arvioinnit. Kansalaiset olisi siten saatava entistä aktiivisemmin mukaan prosessiin, vaikka meidän on tietenkin löydettävä tasapaino niin, ettei hankkeita keskeytetä perusteetta. Toinen ongelma on hankkeen jälkeisen arvioinnin käsite, jos tiettyjä kysymyksiä, kuten ympäristövaikutusten arviointia, ei mainita, jolloin sivuvaikutuksia ilmenee myöhemmin.
Äänestimme eilen riippumattomuuden periaatteen puolesta ympäristövaikutusten arvioinnin järjestelmässä. Tätä pitäisi soveltaa luonnollisesti myös ympäristölainsäädännössä, ja meidän olisi keskityttävä nimenomaan tähän kysymykseen ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin tarkistamisessa.
(Puhuja suostui vastaamaan sinisen kortin kysymyksen työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.)
Jörg Leichtfried
(DE) Arvoisa puhemies, saatoin ymmärtää väärin, mitä RadvilMorkūnaitė-Mikulėniensanoi, joten halusin tarkentaa. Minusta on tärkeää noudattaa nykyisin voimassa olevia sääntöjä. Emme voi aina keplotella ulos ongelmista sanomalla, ettei meidän tarvitse noudattaa tarkasti sääntöjä olosuhteiden muuttumisen vuoksi. Sääntöjä on aina noudatettava kirjaimellisesti, mikä on täysin perusteltua.
Haluaisin tietää, tarkoititteko, että sääntöjä on noudatettava tilanteesta riippumatta ja etteivät olosuhteet voi aina ohjata ihmisten toimintaa.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että on hyvin tärkeää noudattaa sääntöjä, mutta joissakin tapauksissa tietyt eturyhmät yrittävät mahdollisesti julkista mielipidettä manipuloimalla vaikuttaa tiettyjen hankkeiden toteuttamiseen. Autonomia, asianmukainen analyysi ja asiantuntijoiden riippumattomuus on kuitenkin varmistettava, kuten olen korostanut, ja kaiken on tapahduttava sääntöjen mukaisesti ja lainsäädännössä säädetyllä tavalla.
Karin Kadenbach
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Günther Oettinger, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelumme osoittaa jälleen kerran, että meillä on suuri kommunikaatio-ongelma, joka koskee ympäristöalaa kokonaisuudessaan. Ympäristö, talous ja alueelliset intressit törmäävät jatkuvasti toisiinsa. Juuri tässä piilee suuri ongelma. Tarvitsemme komission tukea varmistamaan, että ympäristö nähtäisiin keskeisenä osana taloutta. Tällä hetkellä kiinnitetään aivan liian vähän huomiota siihen, että työpaikkoja voidaan luoda ja turvata myös ympäristön ja luonnon suojelemiseen tähtäävin toimenpitein.
Keskustelu on nykyään aina polarisoitunutta: on vain luonto tai työpaikat. Myös me poliitikot olemme valitettavasti käyttäneet tämäntyyppistä argumentointia. Kehotan kaikkia toimimaan tietoisuuden lisäämiseksi ja sen tunnustamiseksi molemmin puolin, että luontoa on suojeltava, jotta talous voisi toimia tehokkaasti myös tulevaisuudessa.
Miloslav Ransdorf
(CS) Arvoisa puhemies, Itävalta äänesti aikoinaan Zwentendorfin ydinvoimalaa vastaan päästäkseen eroon aluekanslerista, ja niin tehdessään se loi Eurooppaan ainutlaatuisen järjestelmän, malliydinvoimalan mittakaavalla 1:1. Sanoisin, että tämä kokeilu oli varsin kallis ja ettei itävaltalaisten pitäisi kannustaa eurooppalaisia toimimaan samoin.
Rainer Wieland
(DE) Arvoisa puhemies, olen itse asiassa hyvin tyytyväinen vastaukseen, mutta haluaisin vain muutaman selvennyksen yhteen kohtaan. Hiihtohissit on nykyisten säännösten mukaan sisällytettävä kynnysarvojen laskemiseen vain, kun laitteiden kehittämisessä suunnitellaan rakenteellisia muutoksia. Laskuissa ei oteta huomioon muita hiihtäjien käyttämiä alueita, pummilla kulkevia tai muita ihmisiä. Olen sitä mieltä, että laskemisessa pitäisi ottaa huomioon sellaisen alueen käytön vaikutukset, jota ei ole jätetty luonnolliseen tilaansa.
Vielä yksi seikka aivan lyhyesti: vetoomusvaliokunnalla on valituissa tapauksissa optio menettelyn keskeyttämiseen yhdellä jäsenvaltion alueella, jonka me, arvoisa komission jäsen Oettinger, tunnemme molemmat oikein hyvin. Minusta olisi hyvä, jos olisimme komission ja neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että menettelyt on mahdollista jäädyttää, jos se hoidetaan vastuullisesti.
(Puhuja suostui vastaamaan sinisen kortin kysymyksen työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.)
Richard Seeber
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä Rainer Wielandilta vielä kerran - hän on nimittäin lakimies - haluaako hän ottaa laskuissa mukaan patikoijat ja hiihtäjät, jotka käyttävät suksia ja toisinaan hiihtohissejä, jotta eivät joutuisi kävelemään koko matkaa, sekä muita urheiluvarusteita käyttävät ihmiset. Laaditaanko ympäristövaikutusten arviointi koko Alppien alueesta? Hänen olisi määriteltävä kriteerit tarkemmin sekä kerrottava tarkalleen, mitä hän tarkoittaa.
Rainer Wieland
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä yhden asian selväksi ja korjata eräästä asiasta annetun vaikutelman. Luonnonsuojelujärjestöt eivät omista luontoa. Luonto on olemassa kaikkia ihmisiä varten. Sen vuoksi menettelyn keskeyttämistä ei olisi minusta pitänyt soveltaa Damülsin ja Mellaun tapauksessa, kuten nyt on todettu tehdyn.
Günther Oettinger
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin meille kaikille pitäisi olla selvää, ettei tätä tapausta ole hoidettu asianmukaisesti. Asian uudelleen arviointi auttaisi meitä kuitenkin saamaan aikaan edistystä Euroopassa. Olemme osoittaneet, että kynnysarvoja sovellettiin väärin, ettei seulontaa tehty ja ettei ympäristövaikutuksia arvioitu siten tarpeeksi objektiivisesti.
Toiseksi ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskevaa Itävallan lakia on muutettava tai täsmennettävä sen varmistamiseksi, että se on Euroopan unionin direktiivien eli teidän vaatimustenne mukainen. Kolmanneksi meistä on tärkeää, että jos tällä alueella toteutetaan muita toimenpiteitä - onpa kyse paikoitusalueiden lisäämisestä tai muista muutoksista - koko hankkeesta tehdään erityinen kartoitus, joka käsittää nykyiset kehittämisen kohteena olleet alueet sekä nykyiset rakennushankkeet. Voisitte sanoa nyt, että kyseinen alue on tarkan valvonnan alla.
Kaikki hiihdosta pitävät, kuten minä, tietävät, että kello kolmen aikaan iltapäivällä alueen melusaaste tuntuu olevan isompi ongelma kuin luonnolle aiheutuvat vahingot. En ole tietenkään täysin vakavissani. Komissiolla on nyt optio rikkomusmenettelyn aloittamiseen. Emme uhkaa tällä, mutta meillä on tämä optio. Sitten meidän on tarkasteltava YVA-direktiivin tarkistamista yleisesti. Mitä jäsen Potočnikilla on mielessä?
Kyse on ensinnäkin uusien poliittisten tavoitteiden, kuten ilmastonmuutoksen, biologisen monimuotoisuuden, energian, Euroopan laajuisten verkkojen sekä koheesiopolitiikan, mukaan ottamisesta. Toiseksi mukaan on otettava myös Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiot, jotka ovat selventäneet asiaa huomattavasti. Sanoisin vastauksena jäsen Lichtenbergerin kysymykseen, että olemme näyttäneet toteen, että ympäristövaikutusten arviointia koskeva Itävallan laki täyttää nyt kynnysarvovaatimukset. Arvioimme parhaillamme lain tyydyttävyyttä avoimuuden, kansalaisten osallistumisen ja julkisen kuulemisen suhteen sekä muodon että substanssin osalta. Voin vahvistaa, että ympäristöasioista vastaava komission jäsen Janez Potočnik toimittaa teille tulevina viikkoina kattavan kirjallisen vastauksen siitä, onko tuo laki avoimuutta ja kansalaisten osallistumista koskevien direktiivimme vaatimusten mukainen.
Uskon, että tämä tapaus ja muut löydökset antavat meille mahdollisuuden EU:n direktiivin tyydyttävään tarkistamiseen ensi vuonna. Jäsen Wieland kysyi, miten alueen määrittelyyn pitäisi suhtautua. Vastaamme teille tähän kirjallisesti. Olen sitä mieltä, että kuljetusjärjestelmän rakentamisen jälkeen meidän ei pitäisi sisällyttää laskemiseen vain kaapelin alle jäävää maa-aluetta, toisin sanoen hiihtohissin reittiä, joka on leveydeltään metrin ja pituudeltaan useita tuhansia metrejä. Toisaalta ei pitäisi ottaa huomioon koko vuoristoa, vaikka pummilla matkustavat ovat usein taitavimpia hiihtäjiä mustilla rinteillä. Tarkasti ottaen kaikki hiihtoalueiksi tarkoitetut alueet on kuitenkin otettava huomioon. Toisin sanoen kaikki hoidetut hiihtoalueet ja alueet, joilla käytetään lumentekokoneita, kuuluvat mielestäni kehityksen alaiseen vuoristoalueeseen ja siten niiden on oltava mukana kynnysarvon laskennassa. Tämä olisi tarvittaessa määriteltävä selkeästi direktiivin tarkistamisen yhteydessä.
Miten olisimme voineet vaikuttaa prosessiin aiemmassa vaiheessa? Näitä keskusteluja käydään toki suhteellisen myöhäiseen ajankohtaan, viisi vuotta rakennusluvan myöntämisen jälkeen. Tämä on keskeinen ongelma, koska Lissabonin sopimuksen mukaan toissijaisuusperiaatetta sovelletaan ja vastuu EU:n lakien toteutuksesta on pääasiassa jäsenvaltioissa, joiden on hallinnoitava ja pantava lainsäädäntö täytäntöön paikallisesti. Toivon, että etenkin Itävallassa on opittu tästä tapauksesta, jossa on kyse huolellisesta suhtautumisesta punnittaessa talouden ja luonnon etuja, ja että tapauksella olisi siten myönteinen vaikutus tulevaisuudessa.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
