
McNally
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Haluaisin kertoa parlamentille sellaisen uutisen, että Lutonissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa on suljettu autotehdas ja monta tuhatta työpaikkaa on menetetty. Olen varma, että parlamenttia huolestuttaa kuulla tämä tuorein esimerkki Euroopan autoteollisuuden alamäestä.

Puhemies
Jäsen McNally, kirjaan asian.

Postipalvelujen kilpailu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ferberin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0361/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi (KOM(2000)0319 - C5-0375/2000 - 2000/0139(COD)).

Atkins
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Jos aiomme keskustella tänään tästä tärkeästä kysymyksestä, meidän on ehdottomasti saatava tarkistusesitykset eri kielillä, jotta tietäisimme, mistä puhumme. Niitä ei ole saatavilla. Yritin saada niitä eilisiltana ja heti tänä aamuna. Mielestäni tällainen tilanne on mahdoton, että keskustelemme erittäin tärkeästä asiasta, mutta tarkistukset ovat myöhässä - nekin, jotka menivät valiokuntaan - eikä niitä ole saatavilla omalla äidinkielellämme.

Puhemies
Jäsen Atkins, komission yksiköt ovat huomauttaneet minulle, että tarkistuksia voi jättää enää vain tällä viikolla. Yksiköissä oltiin sitä mieltä, että tarkistusten käännökset ehtisivät valmistua melko tiukasta ja hankalasta aikataulusta huolimatta. En kuitenkaan epäile, etteikö parlamentti olisi käsitellyt kaikkia tarkistuksia yksityiskohtaisesti, joten keskustelua tästä mietinnöstä voidaan käsittääkseni jatkaa. Joka tapauksessa kaikki käännökset lienevät kollegojen saatavilla ennen äänestyksiä.

Savary
Arvoisa puhemies, haluan puhua samasta, käsittelyjärjestykseen liittyvästä ongelmasta kuin jäsen Atkins. Käsittääkseni meillä ei ole ollut tapana keskustella tarkistuksista ennen äänestystä. Olemmehan keskustelleet niistä jo valiokunnassa. Haluaisin vielä todeta, että sain tarkistukset käsiini eilen, joten tänään meidän on mielestäni syytä käydä yleistä keskustelua. Huomenna voimme sitten kaikessa rauhassa äänestää kunkin ryhmän viime hetkellä jättämistä ylimääräisistä tarkistuksista. Mielestäni tästä oleellisesta ja valiokunnalle merkittävästä aiheesta on keskusteltava vielä tänään.

Puhemies
Jäsen Savary, juuri tätä minäkin olen ehdottanut.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, meidän on uskoakseni keskusteltava tästä aiheesta tänään, sillä me kaikki olemme valmistautuneet tähän keskusteluun ja odotamme sitä. Haluaisin torjua jäsen Savaryn perustelut. On sinänsä ennenkuulumatonta, että meidän on tarkoitus keskustella, vaikka tarkistuksia ei ole saatavilla.
Mielestäni meidän on jo tärkeää tietää, mitä tarkistuksia kukin kollega on jättänyt! Sikäli sen on oltava poikkeuksellinen tilanne, että me käymme keskustelua, vaikka tarkistuksia ei ole saatavilla. Se on erittäin epätavallista, ja siksi Sir Atkins on periaatteessa oikeassa! Me olemme nyt kuitenkin niin pitkällä, että emme voi valitettavasti enää lykätä tätä keskustelua. Arvoisa puhemies, pyydän teitä siksi avaamaan keskustelun mutta toteamaan myös, että tämä menettely, nimittäin keskustelu tarkistuksia tuntematta, on erittäin epätavallinen!

Puhemies
Olen samaa mieltä kanssanne. Parlamentin hyvään käytäntöön kuuluu, että asioista voidaan keskustella kaikkien asiakirjojen ja tarkistusten pohjalta. Voimme kuitenkin mielestäni aloittaa keskustelun normaalisti, kuten itsekin totesitte, joten ehdotankin nyt puheenvuoron luovuttamista esittelijällemme Ferberille.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, me halusimme oikeastaan, että ensin toimitetaan perille jouluposti, kaikki voivat lähettää joulupostinsa ja tämä jouluposti menee perille kaikkialle, sitten meillä olisi ollut tammikuussa runsaasti aikaa keskustella kaikesta postipalvelujen alalla. Parlamentin enemmistö päätti, että tätä keskustelua käydään tänään, ja siksi meidän on myös tehtävä se tänään.
Kun me puhumme postista, meidän on ajateltava kolmea asiaa. Minulle mietinnön esittelijänä tuli viimeisten kuukausien aikana käydyssä keskustelussa pienoisena yllätyksenä, että olemme menettäneet hieman kosketustamme näihin kolmeen asiaan. Ensinnäkin: meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että saavutamme postipalveluissa edulliset hinnat. Toiseksi meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että palvelut ovat korkealaatuisia, ja kolmanneksi, että voimme varmistaa, että postipalveluja on hyvin tarjolla kaikkialla Euroopan unionissa.
Nämä ovat niitä vaatimuksia, joita Euroopan kansalaiset meiltä oikeutetusti odottavat. Me saimme komissiolta sitä koskevan ehdotuksen vuonna 1997 hyväksytyn direktiivin mukaisesti. Kyse on sen selvittämisestä, miten suurta monopolia näiden edellytysten - erityisesti palveluiden maantieteellisesti kattavan tarjolla olemisen - varmistaminen edellyttää ja miten paljon kilpailua on samaan aikaan mahdollista harjoittaa. Olen ollut aina sitä mieltä, että meidän pitäisi menetellä postin kohdalla seuraavasti: mahdollisimman paljon kilpailua ja tarpeeksi suuri monopoli. Mielestäni tämä on ajatus, jota pitäisi syventää. Pahoittelen suuresti, että komission viime vuosina tekemistä lukuisista postipalveluja koskevista tutkimuksista ei voida päätellä yksiselitteisesti, miten suurta monopolia postipalvelujen kattavan tarjolla olemisen turvaaminen edellyttää. Se olisi hieman yksinkertaistanut mietinnön esittelijän ja varmasti myös koko parlamentin työtä. Jokainen saattoi siten poimia nyt käytettävissä olevista lukuisista tutkimuksista sen, mitä itse piti oikeana.
Mistä nyt on aivan konkreettisesti kyse? Kyse on siitä, miten suuren monopolin me tarvitsemme. Komissio on ehdottanut, että se koskisi kaikkia kirjeitä, joiden enimmäispaino on 50 g. Me sovimme valiokunnassa seuraavasta kompromissista: kaikkia kirjeitä, joiden enimmäispaino on 150 g. Komissio on ehdottanut lähtevän postin täydellistä vapauttamista. Me sovimme asiasta vastaavassa valiokunnassa kompromissista, jonka mukaan lähtevä ulkomaanposti, jonka hinta- ja painorajat ovat samat, jätetään monopolille. Komissio ehdotti oikeusvarmuuden luomista niin sanottujen erityispalvelujen alalla, mikä on myös ymmärrettävää, kun otetaan huomioon ne ongelmat, joita tähän liittyen on erityisesti kilpailun pääosastossa. Me sovimme valiokunnassa siitä, että erityispalvelujen kysymys jätetään direktiiviin 97/67 kirjattuun muotoon.
Komissio ehdotti direktiivin uudelleentarkastelua vuonna 2004. Me ehdotimme valiokunnassa sen tekemistä jo vuotta aikaisemmin. Me sovimme myös siitä, että tämän direktiivin voimassaoloaika säilytetään. Sanoin jo vuonna 1997 viimeisimmästä direktiivistä toimitetussa ratkaisevassa äänestyksessä silloiselle komission jäsen Bangemannille: jos vanhassa direktiivissä on havaittavissa jotain myönteistä, se on se, että direktiivillä on voimassaolon päättymispäivä eli tämän direktiivin voimassaoloaika päättyy joskus! Mielestäni on hyvä, jos me myös jatkamme tätä, koska sen kautta painostetaan markkinoita, mikä on ehdottoman tarpeellista, jotta saavutetaan se, mitä ihmiset meiltä odottavat. Me maksamme tästä monopolista kansalaisina päivästä toiseen ylihintaisia postimerkkejä kaikkialla Euroopan unionissa! Postipalvelujen laatu ei ole parantunut 500 vuoteen!
Tätä kaikkea meidän on pohdittava, eikä postin tehtävänä ole luoda maantieteellisesti kattavaa työllisyyttä vaan sen tehtävänä on kuljettaa kirjeitä A:sta B:hen. Jos me keskitymme kerrankin siihen, mikä on postin ydinliiketoimintaa, ja siihen, että postimarkkinat avataan kilpailulle järkevästi ja asteittain - ei äkillisesti vaan asteittain, ja komission ehdotus olisi avannut markkinat kilpailulle kertaheitolla, mutta me valiokunnassa sovimme kuitenkin hieman muusta - olisi turvattu täysin se, mikä on turvattava. Haluaisin pyytää teitä puoltamaan valiokunnassa löytämäämme kompromissia.

Marinho
Arvoisa puhemies, valiokuntamme lausunnossa, jonka esittelijänä minulla on kunnia toimia ja joka on hyväksytty erittäin suurella enemmistöllä, rajoitetaan postilaitosten nopeaa vapauttamista. Sen sijasta siinä suositaan avautumista kasvavalle ja ohjaillulle kilpailulle, joka ei aiheuta markkinoiden vääristymistä palveluasiakkaita ja palvelujen käyttäjiä sekä kansallisia yleispalveluyrityksiä haittaavalla tavalla. Siinä mielessä kannatamme sitä, että avautumisessa otetaan huomioon perustamissopimuksen 16 artikla, jossa nostetaan perinteisten postilaitosten palvelut yleistä etua koskevien palvelujen luokkaan ottaen huomioon niiden tärkeän aseman unionin yhteisten arvojen joukossa ja niiden merkityksen sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä, jonka takia niiden on toimittava sellaisin perustein ja edellytyksin, että ne voivat täyttää tehtävänsä.
Osoitamme tietysti direktiiviehdotuksen heikkoudet ja vaadimme, että vapauttamisen taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset selvitetään ja että yritysten taloudellista tehokkuutta ja palvelun laatua arvioidaan, jotta parlamentti voisi tehdä asiasta varman ja selkeän päätöksen.
Jäsenvaltioiden on säilytettävä maaseudulla, kyseenalaistamatta kuitenkaan postilaitosten nykyaikaistamista ja niiden avautumista kilpailulle, asiakaspalvelua antavat verkot, jotka lähentävät syrjäalueita päätökset tekeviin keskuksiin ja ovat siten välttämättömiä pienimpien kaupunki- tai maalaisyhdyskuntien sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta. Oikeudellisten asioiden valiokunnan tiukimmat vaatimukset koskivat yleispalvelun tarjoajille varattujen palvelujen hintarajoja, mutta sen ehdotus 150 gramman painorajasta on myös tiukka, ja se hylkää yksimielisesti direktiiviehdotuksessa mainitun 50 gramman painorajan. Mietintö eroaa alkuperäisestä ainoastaan yksityiskohdassa, minkä voi ymmärtää johtuvan parlamentaarisesta neuvonpidosta, jota esittelijä Ferber on muuten johtanut onnistuneesti. Lisäksi ehdotuksessa taataan, että rajat ylittävät postipalvelut pysyvät postilaitoksille varattuina palveluina ja että mikäli postipalveluista peritään arvonlisäveroa, vero peritään alennettuna, jotta yhteisön postimerkkien hinnat eivät nouse. Valiokuntani hylkäsi selkeästi erityispalvelujen käsitteen, joka mielestäni tarkoittaisi, että mikään kannattava toiminta ei enää olisi yleispalvelua, vaan että käsitteellä tarkoitettaisiin ainoastaan sellaisia palveluja, joiden kustannukset ovat niiden hintaa korkeampia. Näiden sijasta se otti käyttöön vapauttamisen mahdollistavat "uudet palvelut", joita ovat kaikki palvelut, joita yleispalvelun tarjoaja ei tarjoa tai jotka eivät ole osa yleispalveluvelvoitetta.
Arvoisa puhemies, puhuttavaa olisi vielä paljon, mutta tyydyn lisäämään, että sellaiset valiokunnat, joita on pyydetty antamaan parlamentissa jotakin ongelmaa koskeva lausunto, ovat olleet ani harvoin poliittisesti näin yksimielisiä. Postilaitokset, niin kuin koulut, tiet ja sillatkin, kuuluvat eurooppalaiseen kulttuurimaisemaan ja yhteiseen sivistyskäsitykseemme. Parlamentti on tietysti näiden arvojen puolella ja se kannattaa niitä jatkossakin.

Savary
Arvoisa puhemies, haluaisin alkajaisiksi kiittää kaikkia tämän asian parissa uurastaneita kollegoitamme sekä erityisesti asiasta vastaavan aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittelijää Markus Ferberiä, joka on osoittanut kiitoksen arvoista yhteisymmärryksen ja tasapainoisen työskentelyn henkeä.
Kuten täällä on jo muistutettukin, myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on esittänyt muutamia, sävyltään komission esityksistä poikkeavia tarkistuksia. Kuten hyvin tiedämme, todellisuudessa parlamentissa vallitsee kaksi toisistaan poikkeavaa näkemystä julkisista palveluista, mutta toivon, että nuo näkemykset voisivat jonakin päivänä yhtyä: ensimmäisen näkemyksen mukaan julkiset palvelut voivat osaltaan vaikuttaa Euroopan rakentamiseen ainoastaan, jos ne muutetaan hankinnoiksi, toisin sanoen jos yksityiselle sektorille tarjotaan infrastruktuurin ja taitotiedon muodossa olevaa pääomaa, eli pitkän ja kärsivällisen työn tuloksena julkisella sektorilla toisinaan syntyneitä verkostoja. Postiverkostoja onkin kaikkialla julkisen sektorin piirissä. Toinen näkemys julkisista palveluista on se, että jos postipalvelut kerran on avattava kilpailulle, siinä ei pidä asettaa vastakkain vanhoja ja uudenaikaisia käytäntöjä, vaan avaaminen on toteutettava myös oikeuksien Euroopassa, sellaisessa, jossa kansalaisille ja etenkin vaikeimmassa asemassa oleville taataan elintärkeiksi katsotut vähimmäisoikeudet.
Postipalvelut voidaan luonnollisesti laskea näihin elintärkeisiin vähimmäisoikeuksiin, sillä kuten olemme nähneet, postipalvelut eivät ole mitä tahansa tavallisia palveluja, vaan sellaisia, joissa sekä inhimillisellä että sosiaalisella ulottuvuudella on merkittävä rooli ja joiden muodostama verkosto on toisinaan kansalaisten viimeinen yhteys demokraattisiin elimiin ongelma-alueilla kuten työläiskaupunginosissa. Postipalveluilla on myös huomattava alueellinen ulottuvuus. Kaikkien näiden syiden takia postipalveluja, joiden avaaminen on toteutettava ja jotka jo suurimmaksi osaksi ovat altistuneet tuotekilpailulle sekä uusien tekniikoiden ja kuluttajien uusien odotusten synnyttämälle kilpailulle, mistä olemmekin samaa mieltä, siis kaikkien näiden syiden takia postipalveluja ei voida käsitellä yksinkertaisina palveluina.
Olemme kaikki päässeet yhteisymmärrykseen siitä, että näin ollen on luonnollista määritellä yleispalvelu sellaiseksi, joka voidaan tarjota kaikille jäsenvaltioiden koko alueella. Emme kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että näiden palvelujen kustannukset olisivat samat kaikissa jäsenvaltioissa niiden maantieteellisten erojen ja väestöerojen mukaisesti. Alankomaihin tai Maltaan sopivaa järjestelmää, eli painorajan alentamista rajatulla alueella 50 grammaan, ei voida soveltaa Kreikkaan tai Ranskaan niiden maantieteellisen sijaintinsa takia. Sen vuoksi olen tyytyväinen, että olemme päässeet yhteisymmärrykseen 150 gramman painorajasta/vähimmäishinnasta.
Lopuksi toteaisin, että yleisen palvelun käsitteen on voitava kehittyä. Siinä ei ole mitään järkeä, että kansalaisille tarjottuun palveluun ei sisälly teknistä tai taloudellista kehitystä kokonaisuudessaan, ja olenkin sitä mieltä, että erityispalvelujen poistaminen merkitsee tässä mielessä edistystä, sillä tätä kohtaa ei ole vielä selvitetty. Emme myöskään voi hyväksyä vapauttamiselle asetettua uutta aikataulua, ellei asiasta ole ensin laadittu arviota. Tässä mielessä keskustelussamme on tapahtunut suuri virhe. Komission on toimitettava meille arvio vapauttamisen eri vaiheiden vaikutuksista. Sitä se ei ole vielä tehnyt. Ensi kerralla komission olisi ehdottomasti toimitettava se.

De Rossa
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että onnistuimme valiokunnassa saamaan aikaan tasapainoisen kompromissin tässä asiassa, ja toivon, että parlamentti hyväksyy huomenna kannan pääkohdat.
Vastaisin esittelijä Ferberin väitteeseen, jonka mukaan postiyhtiöillä ei ole velvollisuutta luoda työpaikkoja, että olen hänen kanssaan samaa mieltä, mutta meidän tehtävämme on mielestäni luoda sellainen toimintaympäristö, että yritykset - myös postiyhtiöt - voivat tarjota hyviä, tehokkaita, yleisesti saatavilla olevia postipalveluja, ja varmistaa, että näin syntyvät työpaikat ovat hyvälaatuisia. Se on meidän tehtävämme.
Kukaan ei väitä, ettei postipalveluihin saisi tehdä minkäänlaisia muutoksia. Teknologia ja muuttuvat markkinat joka tapauksessa johtavat muutoksiin. Olen samaa mieltä siitä yleisesti todetusta tavoitteesta, että muutoksen pitäisi olla asteittaista ja säänneltyä; mutta komission ehdotus ei mielestäni ole millään lailla säännelty eikä asteittainen. Minusta vaikuttaa siltä, että komission ehdotuksessa mennään liian pitkälle liian nopeasti ja että se käytännössä tuhoaisi joitakin kansallisia yleispalvelun tarjoajia. Tiedän Irlannista saamieni kokemusten perusteella, että ehdotus tuhoaisi Irlannin postiyhtiön. 46 prosenttia sen tulonlähteistä avattaisiin kilpailulle. Se ei selviytyisi tällaisessa toimintaympäristössä, se ei kykenisi tarjoamaan Irlannissa yleispalveluja, eikä se kykenisi säilyttämään Irlannin paikallisten postitoimistojen nykyistä määrää kilpailun takia.
Kehotan komissiota harkitsemaan uudelleen kantaansa ja hyväksymään parlamentin kannan. Kehottaisin kuitenkin erityisesti jäsenvaltioita harkitsemaan kantaansa; ja olen varsin huolissani siitä, ettei Irlannin hallitus tue parlamentin kompromissikantaa, vaikka parlamentissa olevat Irlannin hallituspuolueen jäsenet tukevatkin sitä.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluaisin kiittää vielä kerran ryhmäni puolesta kollegaamme Markus Ferberiä, sillä hän etsi valiokunnassa kompromisseja ja löysi ne. Te tiedätte, miten vaikea tämä asia on, sillä siihen liittyy ideologista painolastia, joskus sekä oikealta että vasemmalta. Sikäli meidän pitäisi kiittää häntä siitä, että hän löysi laajan enemmistön järkevälle kompromissille.
Meidän ryhmämme on samaa mieltä komission jäsenen ja myös Lissabonin - eikä Nizzan - Eurooppa-neuvoston kanssa siitä, että postimarkkinoiden kilpailulle avaamiseksi tarvitaan uusia askeleita. Kilpailu huolehtii jatkossa myös postialalla siitä, että kuluttajilla on käytössään tehokkaampi ja hinnaltaan kohtuullinen palvelu. Ryhmäni on kuitenkin myös sitä mieltä, että meidän on tietysti yhteisönä ja jäsenvaltioina huolehdittava samalla yleispalvelun toimintaedellytyksistä.
Jäsen Savary, yleispalvelun tehtävänä on kuitenkin tarjota kansalaisten tarvitsemia postipalveluja kohtuuhinnoin myös maantieteellisesti kattavasti. Yleispalvelun tehtävänä ei ole järjestää kansalaishuoltoa ja psykologista neuvontaa! Sillä mahdollistaaksemme yleispalvelun me varaamme yhden alan palveluista monopoliyrityksille. Eli suljemme kilpailun poikkeuksellisesti tietoisesti pois. Pois sulkeminen saa koskea kuitenkin vain postipalveluja eikä kansalaishuoltoa, sosiaalisia palveluja tai muuta sellaista. Näillä aloilla meidän on mahdotonta löytää oikeudellista perustaa kilpailun pois sulkemiselle.
Jos jokin valtio haluaa siis kattavan kansalaishuoltoverkoston, sen on maksettava siitä, mutta minun, joka varustan kirjeen postimerkillä, ei pidä joutua rahoittamaan postimerkilläni Ranskan tai muiden maiden kansalaishuoltopalvelua. Se olisi yleispalvelun todellista liioittelua. Siis kyllä yleispalvelun turvaamiselle, ja sen saavuttamiseksi meidän on suljettava tietty ala kilpailun ulkopuolelle. Suuri kiistanaihe valiokunnassa ja täällä parlamentissa on: miten suuri kilpailun ulkopuolelle suljettavan alan on oltava, jotta me voimme mahdollistaa järkevän postin yleispalvelun? Mielestäni meidän nyt aikaansaamamme kompromissi, joka koskee enintään 150 g painavia kirjeitä, ja muut kriteerit ovat sopivia seuraaviksi askeliksi. Siitä syystä myös meidän ryhmämme enemmistö kannattaa tätä kompromissia.
Tilanne on tietysti todellisuudessa erilainen. Annan yhden esimerkin: Belgian posti ei voi vaatia, että se palvelee pinta-alaltaan suurta valtiota. Belgian posti ei voi vaatia, että se sijaitsee reuna-alueella. Postipalvelut ovat kuitenkin katastrofaaliset, vaikka ne tapahtuvat suljetulla alalla. Arvoisa komission jäsen, me otamme siksi seuraavan askeleen ja - tämähän on meidän toinen pyyntömme - me haluaisimme saada 31. joulukuuta mennessä tätä meidän nyt toteuttamaamme seuraavaa askelta koskevan kertomuksen, jotta me voimme sitten päättää parlamentin ja neuvoston kesken uusista markkinoiden kilpailulle avaamista koskevista askelista, ja toivon, että te voitte esittää vuonna 2003 selkeän arviointikertomuksen, jotta me voimme ottaa sitten seuraavan askeleen!

Simpson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijä Ferberiä ja valiokunnan kollegojani siitä, miten ahkerasti he ovat työskennelleet tämän asiakirjan parissa. Se ei ole ollut helppo asiakirja, eikä siinä ole hosuttu eikä tehty virheitä. Se on erinomainen.
Vuonna 1997 annetussa edellisessä direktiivissä vaadittiin "asteittaista ja säänneltyä vapauttamista". Komission tämänvuotinen ehdotus ei ollut asteittainen eikä säännelty. Sen ehdotus oli kuuluisan amerikkalaisen astronautin Neil Armstrongin sanoja lainaten "valtava harppaus ihmiskunnalle", sillä se siirtyi kertaheitolla 350 grammasta 50 grammaan. Vaikka jotkin parlamentin tahot saattavatkin pitää ehdotusta myönteisenä, se olisi vaikuttanut tuhoisasti koko Euroopan unionin postipalveluihin. Meidän on tänä aamuna tarkasteltava, mihin ehdotukset olisivat johtaneet.
Meidän on muistettava myös jäsen Jarzembowskin mainitsema asia: komissio on tehnyt monta tutkimusta, mutta emme ole koskaan nähneet niitä. Eräs komission jäsen kävi valiokunnassa ja sanoi, että ne toimitettaisiin Internetiin - emme koskaan nähneet niitä! Kuitenkin meidän oletetaan uskovan komissiota, vaikka emme ole koskaan nähneet näitä niin sanottuja tutkimuksia. Emme ole koskaan nähneet niitä siksi, että niissä mainitut sosiaaliset vaikutukset - vaikutukset postipalveluihin - eivät yksinkertaisesti olleet komission mieleen. Yleispalvelun - postipalvelualan ytimen - supistaminen 50 grammaan vaarantaisi vakavasti kansallisten postitoiminnan harjoittajien kyvyn tarjota ihmisille edullisesti yleispalvelua riippumatta siitä, missä nämä asuvat. Tämä on tärkeä näkökohta.
En väitä, että kaupungeissa asuvien ihmisten pitäisi saada parempaa palvelua kuin maaseudulla asuvien ihmisten. En aio toistaa Florus Wijsenbeekin vanhaa väitettä: miksi meidän muka pitäisi jakaa kirjeitä sinne asti - ihmisten pitäisi käyttää Internetiä! Tästä syystä hän ei olekaan enää täällä.
Toisin sanoen komission ehdotus, jota jotkin parlamentin tahot tukevat, johtaisi omassa maassani palvelujen supistamiseen erityisesti maaseudulla. Voitte unohtaa varman päivittäisen jakelu- ja keruupalvelun. Voitte unohtaa yhtenäiset maksut: ehdotus johtaisi aluekohtaiseen hinnoitteluun. Toisin sanoen maaseudulla asuvat ihmiset maksaisivat muita enemmän. Lisäksi menetettäisiin työpaikkoja. Olen pahoillani, esittelijä Ferber, mutta olen huolissani työpaikkojen menetyksestä ja sen vaikutuksista. Ehdotus johtaisi myös maaseudun postitoimistojen sulkemiseen, sillä postipalvelut ovat niiden elinehto.
Haluan korostaa myös inhimillisiä näkökohtia. Jotkut ovat sanoneet, että olemme vapauttaneet televiestinnän ja ettei siitä aiheutunut suuria ongelmia. Televiestinnässä on kuitenkin kyse koneista, ja tässä on kyse henkilökohtaisesta palvelusta, ei puhelimen tai näyttöpäätteen välityksellä tapahtuvasta palvelusta. Saarnaamme täällä usein siitä, että olemme Euroopan kansalaisten edustajia. Jos minun saamaani postiin on uskominen, Euroopan kansalaiset eivät halua postipalvelujensa tuhoamista.
Muistuttaisin parlamentin konservatiivikollegoilleni, millaiseen liemeen Yhdistynyt kuningaskunta joutui, kun siellä yritettiin yksityistää maan postilaitos. Taistelin ankarasti sitä vastaan, enkä tuon taistelun voitettuani suostu siihen, että taistelu aloitetaan uudelleen Euroopan takaportin kautta.
Käsittelemme tänään mietintöä, joka on erinomainen vastaus komission ehdotuksiin. Se on harkittu vastaus, ja se taatusti myös parantaa kuluttajille tarjottavia palveluja riippumatta siitä, missä he asuvat. Korostan jälleen kerran, että puhumme tänään ihmisistä ja julkisista palveluista emmekä ideologioista. Pyrimme mahdollistamaan heille nuo julkiset palvelut riippumatta siitä, mitä viimeiselle riville jää.
Suosittelisin ehdottamiamme kompromisseja, koska olemme mielestäni varmistaneet, että Euroopan unionissa kehitetään postipalveluja ja että Euroopan kansalaisille tarjotaan niitä. Jos etenette komission tai joidenkin parlamentin jäsenten viitoittamaa tietä, tuhoatte postipalvelut ja kansalaiset tyrmäävät tekomme, ja syystäkin.

Sterckx
Arvoisa puhemies, voin rauhoittaa teitä ja myös jäsen Simpsonia. En pyri välttämättä lakkauttamaan postipalveluja. Päinvastoin, tarkoitukseni on tehdä niistä nykyistä parempia, ja mielestäni Ferberin mietintö ei ole hyvä ehdotuksena. Jotkut ryhmässäni ajattelevat joissakin kohdissa eri lailla kuin minä. Kuulette sen pian.
Mielestäni komission ehdotus oli hyvä. Se oli tärkeä askel kohti sisämarkkinoita, tärkeä sekä kuluttajille että postipalveluja käyttäville yrityksille, mutta me emme voineet hyväksyä sitä. Jos jatkamme tätä vauhtia, niin tarvitsemme 100 vuotta avoimien postimarkkinoiden toteuttamiseksi Euroopassa. Jäsen Simpson, en ole havainnut Ruotsissa sitä, mistä te puhutte, ja Ruotsissa on avoimet markkinat. En ole kuullut siitä alankomaalaisilta. Ja kun olen keskustellut luottamuksellisesti muiden postilaitosten edustajien kanssa, en ole kuullut siitä myöskään heiltä. Joten se, mistä te puhutte, on mielestäni vain osaksi totta ja perustuu siihen, mitä haluatte itse kuulla.
Olen esittänyt tarkistuksen siitä, että meidän pitää vähintään vahvistaa ajankohta. Omasta mielestäni tekemäni tarkistus on asteittainen ja säännelty. Se ei ole niin kunnianhimoinen kuin olisin toivonut, mutta uskon sen olevan hyvä kompromissi. Käsiteltävä tilanne on oikeastaan varsin kyyninen. Tarkastelemme postin monopolia. Mutta mitä näenkään? Saksan postilaitos listautuu pörssiin, kapitalismin mekkaan, ja julkaisee kotimaani lehdissä mainoksia, joissa lukijoita kehotetaan ostamaan sen osakkeita, koska se on kannattava yritys. Ja miten tuohon kannattavuuteen päästään? Monopolin turvin. Royal Mail omistaa ruotsalaisen postiyrityksen osakkeita, koska Ruotsissa se pääsee kilpailemaan avoimilla markkinoilla. Saako yksikään ruotsalainen kilpailla Isossa-Britanniassa? Ei. Tällainen on se tilanne, jota me suojelemme. Tässä tapauksessa suojelemme suuryritysten etuja. Ne ovat kirjaimellisesti sanelleet meille, mitä meidän pitää säätää. Tilanne on mielestäni tekopyhä, sillä samaan aikaan kyseiset yritykset tekevät aktiivisesti siellä täällä yritysostoja ja valmistelevat vapaita markkinoita. Ne tekevät sitä erittäin aktiivisesti. Ne tekevät uudelleenjärjestelyjä ja vähentävät työvoimaa, myös monopoliasemassa, jäsen Simpson, ja mielestäni me suojelemme sitä. Olemme tehneet postin käyttäjille tarkoitetusta turvaverkosta riippumaton, jossa suuret postilaitokset makailevat ja pääsevät rauhassa jatkamaan samalla vanhalla tavalla. Minusta se on huono asia. Äänestän sitä vastaan.

Flautre
Arvoisa puhemies, meille esitetty lainsäädäntöehdotus päättää parlamentissa käydyn laatukeskustelun, joka osoittaa, jos siihen nyt vielä on tarvetta, parlamentin korvaamattoman roolin Euroopan kansalaisten mielipiteiden ilmaisussa ja alueellisten erojen tiedostamisessa. Jos nimittäin kuuntelemme käyttäjien ja kuluttajien, postialan toimijoiden ja palkansaajia edustavien ammattiliittojen mielipiteitä, jos kiinnitämme huomiota viranomaisten ja paikallisten edustajien huoliin ja jos otamme huomioon useiden hallitusten kyseistä kehitystä vastustavat mielipiteet, on syytä ihmetellä, mihin komission jäsen Bolkesteinin esitys oikein perustuu! Se on osoittautunut täysin epärealistiseksi ja toteuttamiskelvottomaksi.
Jos kerran komission oletetaan toimivan Euroopan kansalaisten yleisen edun mukaisesti, kuinka se on voinut tehdä toimijoiden vaatimukseen nähden täysin ristiriidassa olevan esityksen tulevasta kehityksestä? Olisiko jonkinasteinen yltiöliberalistinen ajattelutapa tämän lyhytnäköisyyden todellisena syynä? Miten komissio on voinut sivuuttaa edellisen vaiheen kehityssuunnat ehdottaessaan seuraavaan vaiheeseen siirtymistä?
Näyttäisi siltä, että komissio hyväksyy Lissabonissa tehdyistä päätelmistä vain vapauttamisen jatkamisen direktiiviteitse, kun taas yleishyödyllisten palvelujen asemaan viitataan nykyisin vain tiedonannoissa ja julistuksissa. Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että laadukkaiden postipalvelujen käytön takaaminen kaikille kansalaisille kaikilla alueilla edellyttää, että palvelujen hintoja tasoitetaan edelleen ja että osa palveluista varataan yleispalvelun tarjoajille.
On myös syytä taata oikeus innovaatioihin, jotta voidaan ottaa huomioon tarpeiden kehitys, tietoyhteiskunnan kehityksen vaikutukset sekä tietoyhteiskunnan mahdollisesti synnyttämän syrjäytymisen torjunnan vaikutukset.
Mielestäni olisi loogista pikemminkin muuttaa todistustaakkaa, jottei tarvitsisi jatkuvasti perustella poikkeuksia sisämarkkinoiden pyhästä periaatteesta. Kansalaisten odotuksia vastaisi paremmin julkisten palvelujen tasapainoisen jakautumisen palauttaminen siten, että kaikkien uusien markkinalaajennusten ehdoksi asetettaisiin vaatimus noudattaa eurooppalaisen yhteiskunnan kestävän kehityksen perustavoitetta.

Ainardi
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä kolme huomiota. Ensimmäinen on se, että komission uudessa postipalvelujen avaamista koskevassa direktiivissä ehdotettiin itse asiassa lähes täydellistä postipalvelujen vapauttamista. Tällöin toimijat joutuisivat kilpailemaan kaikkein kannattavimmista toimista, jolloin vapauttaminen johtaisi useiden postitoimistojen sulkemiseen, työpaikkojen vähenemiseen, epävarmuuteen työpaikkojen säilymisestä sekä sosiaalisten oikeuksien polkemiseen. Meille on esitetty kaksi perustetta sille, miksi vapauttamista olisi tarpeen jatkaa. Ensimmäinen perustelu on se, että on syytä jatkaa laajojen, kilpailulle vapautettujen markkinoiden luomista Eurooppaan, sillä vapauttamisen väitetään synnyttävän työpaikkoja. Kukaan ei kuitenkaan ole mennyt tähän lankaan: komission esityksissä tähdätään yleispalvelujen hävittämiseen!
Komission esityksessä viitataan niinkin pitkälle kuin vuonna 1997 annettuun direktiiviin. Jos kerran vapauttaminen on niin hyvin onnistunut, miksei komissio ole parlamentin useista vaatimuksista huolimatta vieläkään laatinut julkista ja kriittistä arviota alalla vuonna 1997 toteutetun vapauttamisen ensivaiheen vaikutuksista paitsi työllisyyteen myös postipalvelujen hintoihin jäsenvaltioiden alueella?
Toinen huomioni on se, että uusi direktiiviesitys sai aikaan heti sen esittelyn jälkeen hyvin monenlaisia reaktioita. Varsinkin lähestymistavat ovat vaihdelleet melkoisesti: enemmistö postialan toimijoista ja myös monet parlamentin jäsenet ovat sitä mieltä, että näitä esityksiä on mahdoton hyväksyä. Ammattiliittojen jäseniä, kuluttajajärjestöjen edustajia ja postialan toimijoita on ollut puhumassa juuri täällä Strasbourgissa. Edustajat kolmesta eri parlamentin puolueryhmästä ovat jättäneet vetoomuksen Euroopan puolesta.
Sitä vastoin on arvioitu kansalaisten voimakasta kiintymystä omiin postitoimistoihinsa. Mistä tällainen asenne kertoo? Se kertoo siitä, että kyseinen asenne vaikuttaa yhdenmukaisen maankäytön ja sosiaalisen koheesion toteutumiseen. Puhumme parlamentissa jatkuvasti sosiaalisesta koheesiosta! Sanalle olisi annettava myös vastinetta, kuten niin monessa muussakin asiassa. Luulenkin, että juuri tämä on mahdollistanut komission jäsen Bolkesteinin ehdottaman direktiivin kaikkein taantumuksellisimpien säännösten hylkäämisen. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistukset, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sekä työllisyys- ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausuntojen huomioon ottaminen ovat itse asiassa romuttaneet erityispalvelujen käsitteen.
Olen tuohon edellä mainittuun asiaan erittäin tyytyväinen, sillä erityispalvelujen käsitteen perusteella uusi teknologia pyrittiin kampeamaan ulos yleispalvelun piiristä. Yleispalvelun tarjoajille varattavissa olevien palvelujen painorajaa muutettiin ehdotetun 50 gramman sijasta 150 grammaan, ja sopivaksi hintarajaksi asetettiin kahden ja puolen sijasta neljä kertaa normaalin kirjelähetyksen normaali hinta; uuden direktiivin soveltamista ja sen saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä koskeva aikataulu hylättiin, joten minusta olisi tärkeää, ettei vastedes viitattaisi vapauttamista koskevaan uuteen määräaikaan, kun aiheesta vielä kaiken lisäksi vaaditaan todellista arviota.
Seuraavaksi esitän kolmannen ja viimeisen huomioni: koska näitä muutoksia on syytä korostaa ja koska niiden vakaana tarkoituksena on vastustaa alkuperäistä esitystä, ei ole syytä myöskään pimittää sitä tosiasiaa, että postialan vapauttamisessa ollaan siirtymässä uuteen vaiheeseen. Tämä ei tyydytä minua, toisin kuin eräitä toisia kollegoja. Meidän on siis pysyttävä valppaina. Meidän on torjuttava kaikkia vapauttamisen kielteisiä vaikutuksia työllisyyteen, postitoimistoihin ja hintoihin, sillä meille on väitetty, että vapauttaminen tuo mukanaan vain myönteistä kehitystä! Yhtä tärkeää on kuitenkin se, että parlamentti ponnistelisi laadukkaan ja vuosisatamme vaatimuksiin vastaavan yleispalvelun kehittämiseksi Euroopan unionissa.
Taloudellinen ja sosiaalinen kehitys merkitsee tiedonkäyttötarpeiden räjähdysmäistä kasvua. Kaikkien kansalaisten mahdollisuus käyttää tiedonvälityksen eri välineitä on taloudellinen ja yhteiskunnallinen haaste. Näiden välineiden käyttömahdollisuuden tarjoaminen jokaiselle kansalaiselle ei kuitenkaan ole mahdollista villissä kilpailussa. Lissabonissa ylistetty uusi talous kaipaa vapauttamisajattelun vastaisesti kehittyvää uudenaikaista yleispalvelua.
Koska alkuperäinen esitys on hylätty ja koska postialan vapauttamisessa on siirrytty uuteen vaiheeseen, olen päättänyt olla äänestämättä Ferberin mietinnöstä.

Collins
Arvoisa puhemies, toivon, että Euroopan parlamentin jäsenten enemmistö hyväksyy aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositukset, jotka koskevat Euroopan unionin postipalvelujen tulevaa hoitoa. Postipalvelujen avaaminen kilpailulle on yksi liikennevaliokunnan suosituksista. Meidän on kuitenkin muistettava, että esteetön kilpailu postipalvelualalla heikentäisi tuntuvasti näiden palvelujen laatua Euroopan unionin maaseutu- ja reuna-alueilla.
Suosituksena onkin, että unionin yleispostitoiminnan harjoittajat pystyvät toimittamaan kaikki alle 150 gramman painoiset postilähetykset. Näin suojellaan postitoimitusten laatua ja säännöllisyyttä. Myös yksityiset toimijat pystyvät toimittamaan kirjeitä neljä kertaa tavallisen kirjeen hinnalla.
Meidän pitäisi sanoa suoraan eräs asia, kun keskustelemme tästä uudesta direktiivistä. Kaikkia Euroopan postipalvelualan asianosaisia on kuultu täysimääräisesti tämän direktiivin määräyksistä; ja olen vakuuttunut, että Euroopan parlamentin liikennevaliokunnassa hyväksytyt ehdotukset ovat järkeviä ja käytännöllisiä. Niillä varmistetaan maaseudun postitoimistoverkoston taloudellinen elinkelpoisuus omassa maassani ja Euroopan unionin muilla maaseutu- ja reuna-alueilla. Säännöllisiä postitoimituksia on pidettävä olennaisena taloudellisena ja sosiaalisena tekijänä maaseudun kylissä ja kaupungeissa.
Haluaisin sanoa erittäin selvästi yhden asian. Jos Euroopan postipalvelualalla sallitaan esteetön kilpailu, yksityiset toimijat poimivat kannattavat taajamat kuin rusinat pullasta köyhempien ja vähemmän tuottavien maaseutualueiden kustannuksella. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, emme voi emmekä aio sallia tällaista tilannetta. Tästä syystä kehotan kaikkia jäseniä tukemaan parlamentin liikennevaliokunnan esittämiä tarkistuksia, jotka liittyvät Euroopan postipalvelujen tulevaan hoitoon ja toteutukseen.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi haluaisin ilmaista iloni siitä, että tämä keskustelu käydään tänään eikä tammikuun istunnossa, koska ryhmien välillä käytiin pientä kädenvääntöä, joka ratkesi siten, kuin nyt voimme todeta. Olen sitä mieltä, että saamme nyt nauttia sellaisen viisaan päätöksen hedelmistä, jolla on mahdollista edistää tätä hyvin tärkeää asiakirjaa. Puheenjohtajavaltio oli sitoutunut sen käsittelyyn ja aikoi tehdä sen vielä ennen kautensa päättymistä. Jos voimme antaa tähän tehokkaan panoksen, se on joka tapauksessa askel eteenpäin oikeaan suuntaan. Kyseessä on asiakirja, joka ansaitsi tulla viedyksi eteenpäin nopeasti.
Sanon tämän hyvin suoraan, koska me italialaiset radikaalit katsomme päinvastoin, että komission ja komission jäsen Bolkesteinin ehdotus oli ehdottoman järkevä ja että siinä paitsi avattiin markkinat asteittain myös määriteltiin selkeät määräajat kaikille operaattoreille; se oli siis ehdotus, jota ei voinut pitää niin liberalistisena kuin olen kuullut väitettävän.
Ferberin mietintö sen sijaan sisältää minusta elementtejä, jotka huonontavat ehdotusta. Siinä nimittäin kaavaillaan minimaalista lisäetenemistä markkinoiden avaamisessa ja jätetään täysin epävarmaksi tulevat toimet, kun yleispalvelun osalta Ruotsin esimerkin pitäisi rauhoittaa kaikkia niitä, joiden mielestä palvelun yksityistäminen merkitsee sen katoamista. Näin ei ole eikä tarvitse olla. On pidettävä mielessä, että postipalvelut ja yleensä logistiikka ovat tulevina vuosina osa uuden talouden kehityksen perustaa ja että jos asetumme puolustamaan status quota ja varjelemaan monopolien haltijoiden ja yrityskeskittymien vahvoja intressejä, vaarannamme tuhansia työpaikkoja. Tämä on avoimessa ristiriidassa sen kanssa, mistä Euroopan toimielimet ovat sopineet Lissabonissa.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionissa sisämarkkinoiden sanotaan vallinneen jo monta vuotta. Protektionismi pysyy kuitenkin sitkeästi hengissä. Postialalla tämä on aivan varmasti totta. Samaan aikaan kun sähköposti ja muu sähköinen viestintä kehittyvät voimakkaasti, entiset valtion monopolit kohdistavat huomionsa itseensä. Postin yhteiskunnallisen merkityksen tunnustamisen kannalta on hyvä, että kilpailu postialalla otetaan käyttöön asteittain. Euroopan komissio ei olekaan ehdottanut toiseksi vaiheeksi koko postin avaamista kilpailulle. Komission jäsen Bolkesteinin ehdotuksessa monopoleille varattaisiin yhä yli kaksi kolmasosaa. Mutta noin kymmenen kansallisen postiyrityksen mielestä se ei riitä. Laajamittaisen lobbauksen avulla ne ovat saaneet parlamentin enemmistön omaksumaan entistäkin vanhoillisemman kannan. Jarruja painavat juuri ne ryhmät, jotka esiintyvät mielellään edistyksellisinä. Kun sitten kuulen kerrottavan, että monopolistit ovat vastaan, niin se on kuin kysyttäisiin kalkkunalta, mitä mieltä se on jouluateriasta. Monopolistit kuorivat kerman markkinoista ja ostavat yrityksiä monopoliaseman turvin ansaituilla rahoilla. Muun muassa Ruotsissa ja Alankomaissa saadut kokemukset osoittavat, että vapaiden postimarkkinoiden haitat ovat silkkaa pelottelua. Syrjäisiä osoitteita ei ole suljettu palvelujen ulkopuolelle, ja työllisyys on kohenemassa välttämättömien tehokkuustoimien jälkeen. Huonoin päätös, jonka Euroopan parlamentti voisi tällä viikolla tehdä, olisi toiselle vaiheelle asetettavasta ajankohdasta luopuminen. Parlamentin nyt suunnittelema askel on aivan liian pieni, mutta pitäkäämme kuitenkin huolta siitä, että ryhdymme taas päättäväisesti työhön muutaman vuoden kuluttua. Yhtäläisten toimintaedellytysten vallitessa monopolistit saavat tilaisuuden osoittaa, että ne hallitsevat alansa.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, tulen maasta, jossa postialaa on eniten vapautettu. Samalla tässä maassa niiden kirjeiden määrä, jotka jaetaan postitusta seuraavana päivänä, on suurempi kuin missään muualla. Missään muussa Euroopan maassa ei myöskään jaeta ulkomaankirjeitä yhtä nopeasti. Kaikki nämä ovat yhteydessä toisiinsa. Vaikka aiemmin hallitsevassa asemassa ollut Ruotsin valtion yritys on edelleenkin alansa suurin, nykyinen 50 muun yrityksen aiheuttama lisääntyvä kilpailu on lisännyt huomattavasti yritysten tehokkuutta. Toivon, että muissakin Euroopan maissa tulevaisuus on tällainen.
Sallikaa minun aivan lyhyesti mainita muutama sana siitä aivan ilmeisestä tekopyhyydestä, jota tällä alalla myös esiintyy. Kaksi esimerkkiä mainitakseni Ison-Britannian Royal Mail ja Ranskan La Poste vastustavat kaikkea kilpailua Isossa-Britanniassa ja vastaavasti Ranskassa. Se ei estä sitä, että molemmat yritykset haluavat olla mukana ja saada markkinaosuuksia niissä valtioissa, joissa vapauttaminen on toteutettu. Olisi todellakin kohtuullista, että komissio tutkisi toiminnan laillisuutta niissä yrityksissä, jotka kieltävät muiden yritysten pääsyn markkinoilleen mutta jotka ottavat mielellään markkinaosuuksia siellä, missä vapauttaminen on toteutettu.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni kiittämällä esittelijä Ferberiä, joka on lukuisia kertoja yrittänyt saada aikaan kompromissin. Minkäänlaisen varjon ei pidä langeta hänen ylleen, mutta muilta on puuttunut tahtoa. En pidä nykyistä ehdotusta kompromissina. Siitä olisi tullut kompromissi siinä tapauksessa, että siinä olisi tietty päivämäärä, johon mennessä vapauttaminen pitää toteuttaa. Mielestäni on täysin merkityksetöntä, jos tämä päivämäärä on esimerkiksi vuoden 2007 jälkeen. Siihen mennessä markkinat ovat jo ratkaisseet tämän kysymyksen. Sen vuoksi tällä hetkellä ei ole mitään syytä tukea tällaista tarkistusta, mutta muussa tapauksessa mielestäni ainoa vaihtoehto on äänestää mietintöä vastaan.

Piecyk
Arvoisa puhemies, vuonna 1997 hyväksytyssä postidirektiivissä säädettiin postimarkkinoiden asteittaisesta ja säännellystä avaamisesta yksityisille palveluiden tarjoajille. Siitä ei myöskään kiistellä täällä parlamentissa. Ja samalla postidirektiivissä säädettiin korkealaatuisen yleispalvelun säilyttämisestä. Ja siitä onkin oikeastaan kyse! Yleispalvelun alalla tarvitaan nimittäin rahoitusta, mikä sanottiinkin jo pariin otteeseen. Komissio sanoi silloin esittävänsä tutkimuksia ja tietoja ja lukuja siitä, mitä vaikutuksia direktiivillä on. Me emme ole saaneet niitä tähän vielä päivään mennessä.
Jää siis hieman avoin kysymys, mitä ja miten paljon yleispalvelu ja siten varattujen palvelujen ala oikeastaan tarvitsee perusteellisen ja hyvän yleispalvelun rahoittamiseksi. Ja siksi on hyvä, että parlamentti ei yhdy komission ehdottamaan nopean toiminnan strategiaan vaan pitäytyy postimarkkinoiden säännellyn ja asteittaisen kilpailulle avaamisen strategiassa. Ja hyvä Markus, me näemme asian työllisyyden osalta toisella tavalla. Postipalvelut eivät ole tietenkään mikään työllisyysohjelma. Myös parlamentti ja Eurooppa ovat kuitenkin vastuussa työllisyydestä ja niistä sosiaalisista oloista, joiden vallitessa postipalvelut toimivat. Meille ei voi olla yhdentekevää, syntyykö uusien palveluiden tarjoajien toiminnassa myös uusia työpaikkoja ja jos, miten paljon ja millaisia, ja mitkä työpaikat jäävät perinteisille postipalvelujen tarjoajille. Sen on oltava yhtä lailla meidän huolemme. Ja Georg ja Markus, sanonpa vain: jos postimies soittaa kerran tai mahdollisesti myös kahdesti, se ei ole tietenkään Euroopan viimeinen sosiaalinen instanssi. Jos isoäiti on kuitenkin iloinen siitä, että ystävällinen postinkantaja saapuu, mikä kuuluu myös postipalveluiden korkeaan laatuun, sen ei pidä tehdä meitä surullisiksi vaan myös ilahduttaa meitä. Haluaisin kiittää Markus Ferberiä erittäin lämpimästi, koska hänhän osoittautui todellakin erittäin valmiiksi tekemään kompromisseja, jotta me voimme todellakin saada tämän asian yhdessä päätökseen. Mikään ei - mielestäni - muutu, ja siltä osin komissiolla on kaikkien tuki. Silloin kun on kyse siitä, että korkealaatuinen yleispalvelu esitetään dynaamisena Euroopan tulevaisuuden toimintaperiaatteena, komissio saa tukea, ei muuten.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ymmärrän, miksi jotkut kollegani toivovat määräaikaa ja entistä suurempaa vapauttamista. En periaatteessa vastusta kumpaakaan näistä, mutta minäkin haluan säilyttää hyvälaatuiset, edulliset ja todellakin yleisesti saatavilla olevat palvelut.
Kannatan 150 gramman rajaa varovaisuussyistä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa yleispalvelujen taso on monilla alueilla onneksi paljon korkeampi kuin nykyisessä direktiivissä edellytetään, mutta palvelumme ovat joiltakin osin jo uhattuina, erityisesti maaseudun postitoimistot. Ne ovat erityisen tärkeitä omassa vaalipiirissäni Skotlannissa. Kukaan ei ole vielä onnistunut vakuuttamaan minua komission ehdotuksen vaikutuksista näissä asioissa, joten kannatan 150 gramman kompromissia ja pyydän, että ehdotuksen vaikutukset yleispalveluihin selvitetään perusteellisesti, ennen kuin tehdään muita ehdotuksia.
Jos EU on valmis tarkastelemaan urheilua, kuten on sanottu, eikö meidän pitäisi tarkastella myös postipalveluja? Urheilu on joillekuille liiketoimintaa ja monille ajanvietettä, mutta postipalvelut - jotka saattavat olla monille liiketoimintaa - ovat todellakin meille kaikille elinehto.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin puhua vihreän ryhmän puolesta tästä asiakirjasta ja haluaisin aivan erityisesti antaa tunnustuksen esittelijä Ferberille ja jäsen Jarzembowskille heidän poliittisesta akrobatiastaan ja joustavuudestaan sekä esittelijällemme jäsen Simpsonille hänen sinnikkyydestään.
Komission jäsen Bolkestein moitti ranskalaisia äskettäin alankomaalaisissa lehdissä vapauttamisen vastaisesta asenteesta, tai ainakin niin sanottiin erään lehden otsikossa. Voisin moittia komission jäsentä vastaavasti siitä, että hän ei ole tässä tilanteessa soveltanut hollantilaista neuvottelumallia eikä ole syventynyt niihin yhteiskunnallisiin vaikutuksiin, joita kilpailulle avaamista koskevaan ehdotukseen sisältyy. Sillä voidaan kyllä puhua tosiasioista ja olla ehkä oikeassa jäsen Sterckxin tavoin, mitä tulee teknologian kehitykseen, tapaan, jolla ala muuttuu, valtionyritysten rooliin, tapaan, jolla Deutsche Post ottaa haltuunsa DHL:n ja niin edelleen, mutta se ei vielä riitä saamaan muita vakuuttuneiksi. Mielestäni parlamentissa on tärkeää, että saa muut puolelleen. Olen sitä mieltä, että astumme nyt pikemminkin taakse- kuin eteenpäin.
Monelta taholta on esitetty moitteita, että meillä ei ole ollut käytettävissä selvityksiä uudistusten vaikutuksista, ja yhdyn täysin näihin moitteisiin. Niissä kohdin, joissa pystyimme käyttämään hyväksi vaikutustutkimuksia, kävi ilmi, että varsinkaan yhteiskunnallisia näkökulmia ei oltu tutkittu kunnolla, ei myöskään sosiaalista koheesiota, työllisyyttä, erityispalveluja ja niin edelleen. Myös neuvottelu työmarkkinaosapuolten kanssa on yksinkertaisesti ollut puutteellista, ja tätä taustaa vasten ryhmäni tukee näitä ehdotuksia hyvin painokkaasti. Se toisin sanoen tukee kilpailulle avaamisen sitomista tiettyyn aikatauluun, mikä johdattaa minut toiseen aiheeseen. Valiokuntamme yleisten palvelujen esittelijänä minulle on aivan selvää, että meidän pitää tarkastella tätä kehitystä kriittisesti.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa mietinnön esittelijä, te olitte täysin oikeassa mainitessanne arvot: kohtuulliset hinnat, korkea laatu, hyvä tarjolla oleminen, siitä me olemme yksimielisiä. Te unohditte kuitenkin yhden tunnusmerkin. Kansantaloudellisesti meidän velvollisuutemme on huolehtia myös korkeasta työllisyysasteesta. Koska me myös jaamme nämä arvot, tämä komissio ja tämä valiokunta on tehnyt päätöksensä niin kuin on tehnyt, ja minun pitäisi olla oikeastaan kiitollinen ylimmälle yksityistäjälle ja vapauttajalle, komission jäsen Bolkesteinille.
Epäonnistumista ei tarvitse toki ihmetellä, jos kyseinen henkilö on valmistautunut neuvotteluihin niin huonosti, ei ole esittänyt vaadittua vuonna 1997 hyväksytyn direktiivin täytäntöönpanon vaikutuksia koskevaa kertomusta ja argumentoi ideologisesti - juuri teidän mainitsemanne tavoitteet me saavutamme vain, jos me vapautamme, vapautamme ja vapautamme! Jäsen Ferber, teidän alkuperäinen mietintönne tukeutui hyvin tiiviisti komission jäsen Bolkesteinin ehdotukseen, ja minun on sanottava teille olevani kiitollinen siitä, että lopulta järki voitti.
Olen yksinkertaisesti sitä mieltä, että nyt esitetyssä kompromississa otetaan huomioon juuri nämä arvot, ja olen hyvin iloinen, että pikapostin ja ulkomaanpostin yleisen vapauttamisen torjuminen on nyt kirjattu ehdotukseen. Olen iloinen, ettei erityispalveluita määritellä uudelleen. Olen samoin iloinen siitä, ettei vapauttamiselle ole asetettu määräaikaa, sillä kansantaloudellisesti tarkasteltuna ensisijaisena tavoitteena on asianmukaisten postipalvelujen tarjoaminen kansalaisille. Uskon, että yleispalvelun turvaaminen on ainoa tapa, jolla tämä voidaan todellakin myös tehdä.
En vastusta suoralta kädeltä markkinoita tai vapauttamista, mutta esitettyä vaatimusta analyysin tekemisestä asianmukaisesti, pätevästi, hitaasti ja kaikki vaikutukset huomioon ottaen ei tehty tässä ehdotuksessa, ja voin siksi hyväksyä nyt esitetyn kompromissin.

Nobilia
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on syytä arvostaa ja vilpittömästi kannattaa sitä alttiutta ja sitoumusta, jota esittelijä on osoittanut hahmotellessaan tätä työtään, jonka perusteluissa hän toteaa olleensa enemmistön tuen saamiseksi pakotettu etsimään kompromissia sadoista tarkistuksista, jotka suurelta osin olivat samansisältöisiä.
Emme itse asiassa usko, että olisi löytynyt toista tasapuolista tapaa käsitellä tätä kysymystä, joka on hyvin monimutkainen ja samalla hyvin ristiriitainen. Sen monimutkaisuus johtuu kansallisista eroista 15 jäsenvaltiossa, joilla kuitenkin on samoja ongelmia, kuten laadukkaan yleispalvelun säilyttäminen ja ainakin työllisyystilanteen vakaus, ja ristiriitaisuuden taustalla ovat komission ehdotukseen sisältyvät uudistuksen vastaiset elementit. Niitä ovat esimerkiksi ehdotuksen esittämisen ja voimaanastumisen ajankohdat, tietämättömyys ensimmäisen direktiivin vaikutuksista ja uudistuksen tulevaisuutta koskevat houkuttelevat, mutta pohjaa vailla olevat visiot työllisyydestä ja sen laadusta sekä riittävän yleispalvelun säilyttämisestä, ja lisäksi ehdotusta on materiaalisesti mahdoton panna täytäntöön turvautumatta korvausrahastoon.
Espanja, joka on perustanut edellä mainitun rahaston ja käyttänyt sitä, voisi kertoa yhtä ja toista tästä, esimerkiksi rahaston epävarmasta oikeusperustasta, sen rakennetta koskeviin teoreettisista kriteereistä ja sen soveltamiseen liittyvistä harkinnanvaraisista takauksista. Lisäksi siinä ei oteta huomioon eri maiden geomorfologisia piirteitä ja niistä johtuvia eroja yleispalvelun kustannuksissa kuluttajaa kohti.
Esittelijä on siis oikeassa todetessaan, että saavutettu kompromissi on ainoa mahdollinen. Muutoin olisi kyse ilmiselvästä petoksesta, johon liittyy vapaiden käsien antaminen sille, että erityispalvelut junaillaan osaksi yksityisten käsissä olevia markkinoita. Tämän viimeksi mainitun osalta komissio voisi toteuttaa tutkimuksen sen selvittämiseksi, ollaanko Euroopassa, joka on vapauttamassa julkisia postimonopoleja, rakentamassa yksityistä postimonopolia, ja josta kävisi ilmi, kuinka laajoja keskittymiä komissio on valmis sallimaan.

Peijs
Arvoisa puhemies, se mistä meidän pitäisi tänään puhua, on vain pieni askel kohti postin vapauttamista. En ole vielä nähnyt yhtään sisämarkkinoihin liittyvää aihetta, jonka pohjalta olisi syntynyt yhtä paljon harhaanjohtavaa tietoa, tunnekuohua ja katkeria moitteita suuntaan ja toiseen. Yksi näistä moitteista kohdistuu maihin, jotka ilmoittavat nyt kannattavansa kilpailulle avaamista, mutta jotka eivät ole tehneet sen hyväksi vielä mitään omalla maaperällään. Espanjalaiset kollegani sanovat - ja haluaisin komission jäsenen kertovan, ovatko he oikeassa - että Espanja on toteuttanut kokonaan vuoden 1997 direktiivin, että muut maat eivät ole tehneet mitään ja nämä maat, jotka eivät ole tehneet mitään, haluavat nyt ottaa jättiaskelia.
Komission jäsen Bolkestein, komissio on sopimusten valvoja. Ovatko espanjalaisten kollegojen väitteet totta, ja jos ovat, niin mitä olette tehnyt asian hyväksi? Lisäksi haluaisin teidän kertovan, miten vanhan direktiivin toteuttamisen laita oikein on. Espanjalaisten suhtautuminen tähän asiakirjaan on ehdottoman olennainen.
On annettu harhaanjohtavaa tietoa ihmisistä, jotka kannattavat kilpailulle avaamista. Sen mukaan heidän pitäisi automaattisesti myös vastustaa yleispalvelun tarjoajia. Se ei aivan yksinkertaisesti ole totta. Päinvastoin, yleispalvelun käsite on oivallinen syrjäseutuihin ja maaseutuun liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi hyvien sopimusten ja tarvittaessa korvausrahastojen avulla. Vastustan kyllä kiihkeästi monopolisteja, jotka eivät siedä muita kotimarkkinoillaan, mutta jotka ostavat kyllä itse yrityksiä vapautetuilla markkinoilla. Kuka kantaa postin Ruotsissa? Kuka saa kilpailla Ruotsin vapautetuilla markkinoilla? Jäsen Simpsonin niin hellimä Ison-Britannian postilaitos. Simpson on ehdottanut tarkistusta julkisen ja yksityisen suhteesta, mutta voidakseen olla varma siitä, että kukaan ei voi tehdä sillä mitään, hän on tehnyt pelkän johdanto-osan kappaleen eikä artiklaa. Onneksi meillä on direktiivi, jossa valtionyrityksille säädetään avoimuus, ja vakuutan teille, että bruttotukia tullaan seuraamaan erittäin tarkasti. Ei enää julkisia varoja yritysten ostamiseen vapautetuilla markkinoilla. Te teette työtä vain omien markkinoittenne hyväksi. Odotan komission jäseneltä, että hän lupaa nyt valvoa sitä erittäin tarkasti komission jäsen Montin kanssa.
Vielä yksi huomautus: olen tavattoman pettynyt parlamentin konservatiivisuuteen. Toivon, että äänestämme huomenna Atkinsin tai Sterckxin tarkistuksen puolesta, ja muussa tapauksessa minun on äänestettävä tätä mietintöä vastaan.

Mastorakis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sen jälkeen kun asiaa on käsitelty monipuolisesti valiokunnassamme, parlamentin käsittelyyn on tullut kollega Ferberin mietintö. Sanon avoimesti, että kreikkalaisena olen tuntenut ja tunnen syvää ahdistusta, koska toteutuessaan jotkin komission ehdotukset kirjaimellisesti vahingoittavat hyvin vakavasti Kreikan postilaitoksen kattavuutta, ei tietenkään suurissa ja tiheästi asutuissa keskuksissa vaan syrjäisillä vuoristoseuduilla ja pienillä eristäytyneillä saarilla. Näin ei tietenkään tapahdu pelkästään Kreikassa.
Lopulta esittelijä hyväksyi joitakin näkemyksiä, jotka parantavat tilannetta huomattavasti, jos ne hyväksytään, kuten toivomme. Mietinnössä käsitellään hyvin realistisesti sellaisia ratkaisevia kysymyksiä kuin 150 gramman painorajaa komission ehdottaman häpeällisen 50 gramman painorajan sijasta, neljä kertaa suurempaa hintaa komission kaksi ja puoli kertaa suuremman hinnan sijasta, pikapostia, sekä lisäksi ulkomaanpostia.
Erityisesti jälkimmäisen kohdalla minuun teki suuren vaikutuksen komission järkeily, joka perustuu siihen, että ulkomaanpostin keskimääräinen osuus koko jäsenvaltioiden postiliikenteestä on alhainen. On selvää, että silloin, kun lähtölukujen välillä on tällaisia valtavia eroja, keskiarvoindikaattoria ei ole käytetty tieteellisesti. Esimerkiksi meidän tapauksessamme, maassa, jossa ulkomaanpostin osuus on paljon keskiarvoa pienempi, ei selvästikään ilmene ongelmia, kun taas maa, jossa ulkomaanpostin osuus on reilusti keskiarvon yläpuolella, joutuu epätoivoiseen tilanteeseen, jos ulkomaanposti vapautetaan Bolkensteinin ehdotuksen mukaisesti. Sama asia olisi, jos laskisimme upporikkaan ja rutiköyhän tulojen keskiarvon, joka olisi tietenkin tyydyttävä numero, mutta kukaan ei voi pitää sitä yhteiskunnallisesti tyydyttävänä, koska on olemassa rutiköyhä.
Lopuksi onnittelen ja kiitän esittelijää ja esitän toivomuksen, että Hermes, siivekäs jumala ja jumalten viestinviejä, lentää edelleen myös kaikista syrjäisimpiin paikkoihin, joissa asuu kansalaisia, ja että kun aamulla oveen koputetaan, se on maitomies tai postinkantaja.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, sallikaa minun kääntyä jäsen Simpsonin puoleen. Käsittääkseni jäsen Simpson on vieraillut Ruotsissa ja Norlannissa, joka on yksi koko Euroopan "pahimmista" ja hienoimmista haja-asutusalueista. Näyttää siltä, että te ette ole oppinut mitään ettekä ole ilmeisesti kuunnellut niitä perusteita, joita teille esitettiin. Minulla on useita kertomuksia, joista voitte lukea ja joista saatte perusteita sille, miksi vapauttaminen on niin tärkeää ja niin hyvä asia. Royal Mail on mukana kilpailussa ja jakaa minulle postia päivittäin Malmössä, Ruotsissa. Jäsen Simpson, minusta se on hyvä asia. Sen avulla saan parempaa ja halvempaa palvelua.
Komission ehdotus on hyvä, mutta se ei ole tarpeeksi liberaali. Mietinnön tekstissä mennään väärään suuntaan. Postimonopoli on lakkautettava. Asiakkaiden edut otetaan parhaiten huomioon sellaisilla markkinoilla, joilla vallitsee vapaa kilpailu. Sen me tiedämme. Tämä koskee tietenkin myös postimarkkinoita. Miksi näillä markkinoilla pitäisi vallita toisenlaiset olot? Nopea tekninen kehitys ja ne vaatimukset, joita postiyrittäjien toiminnan nopealle sopeuttamiselle asetetaan, tekevät välttämättömäksi sen, että monopolin lakkauttamiselle määrätään - mahdollisimman varhainen - tietty päivämäärä. Vuosi 2007 on minusta aivan liian myöhään.
Arvoisa puhemies, Ruotsin posti vapautettiin täysin jo vuonna 1993. Olin silloin Ruotsin eduskunnan jäsen ja olin päättämässä asiasta. Postin markkinaosuus Ruotsissa on edelleenkin 95 prosenttia. Jotta yksityiset postipalvelun tarjoajat saavat kohtuullisen mahdollisuuden markkina-asemansa vakiinnuttamiseen, olisi siis tarpeen, että ne saavat suuren osan markkinoista, että markkinat toisin sanoen avataan kilpailulle. Meidän parlamentin jäsenten on annettava postimarkkinoille mahdollisuus. Jäsen Simpson, elämme nyt uusia aikoja. Haluaisin sanoa: "Ottakaa mallia Blairista."
Lopuksi haluan sanoa, että postipalvelut Ruotsissa eivät ole huonontuneet, jossakin mielessä ne ovat jopa parantuneet. Kulut eivät ole korkeammat kuin muissakaan valtioissa. Jos emme tee postille nyt mitään, tilanne muuttuu vieläkin huonommaksi muutaman vuoden kuluttua. Asiakkaat häviävät, työntekijät häviävät, Eurooppaa häviää kilpailukyvyssä ja kasvussa. Onnea jäsen Bolkesteinille!

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mitä olemme oppineet tästä keskustelusta, tai pikemminkin komission jäsen Bolkesteinin aiheuttamasta kiistasta, kun hän haluaisi jatkaa postipalvelujen vapauttamista, vaikka vapauttamisen ensivaiheesta ei ole laadittu minkäänlaista arviota ja vaikka se rikkoo kyseisessä direktiivissä määriteltyjä sääntöjä? Edistykseen vetoaminen ja uudistamisen, vapauttamisen ja teknologisen nousun arvostaminen on johtamassa jäsenvaltioiden yhteiskuntien laadun heikkenemiseen. Näin nitistetään juuri se yleisiä lähipalveluja korostava henki, jota me kaikki arvostamme ja kunnioitamme.
Meidän on siis syytä hillitä tuon direktiivin käsittelyn tärkeän vaiheen etenemistä osoituksena parlamentin ja Euroopan kansalaisten välillä vallitsevasta yhtenäisyydestä ja yhteenkuuluvuudesta. Joukostamme löytyi enemmistö vastaamaan Euroopassa esitettyihin kysymyksiin, haasteisiin sekä niihin tärkeimpiin uhkiin, jotka kohdistuvat eri jäsenvaltioiden imagoon, julkisten palvelujen määrittelyyn ja yhteiskuntiemme yhtenäisyyteen. Kiitän tästä tuloksesta esittelijä Ferberiä ja jäsen Simpsonia. Tunnen kiitollisuutta sitäkin enemmän siksi, että ryhmäni kuului näihin "vastarinnan kiiskeihin".
Torjuimme voimakkaasti yhteisessä vetoomuksessa tällaiset liberalistiset ylilyönnit ja niiden haitalliset vaikutukset jäsenvaltioidemme alueelliseen, taloudelliseen ja inhimilliseen rakenteeseen. Ranskan kansalaisena voin vain iloita siitä, etten siten ole mukana hajottamassa 550 000 neliökilometrin alueelle tasaisesti levittäytyvää ja 17 000 postitoimistosta ja postin työntekijästä muodostuvaa verkostoa, jolla on yhteiskuntaa tasapainottava ja taloutta elvyttävä rooli ja joka tuo yleispalvelut kansalaistemme ulottuville sekä kaupungeissa että maaseudulla.
Tämä postipalveluja koskeva keskustelu toimii myös ennakkovaroituksena komissiolle. Komissio on oppinut siitä kenties sen, ettei talouden vapauttaminen tuo minkäänlaista edistystä, jos tuo vapauttaminen tarkoittaa yhteiskunnan epäinhimillistämistä, joten tämän takia meidän on säilytettävä yleishyödyllisten yleispalvelujen käsite. Näin ollen toivoisin, että direktiivejä edeltävissä tutkimuksissa noudatettaisiin puolueettomuutta ja objektiivisuutta. Niissä on otettava huomioon päinvastaiset esimerkit, kuten Ruotsissa toteutettu postipalvelujen vapauttaminen, tai vapauttamisen sivuvaikutukset, kuten työpaikkojen laatua ja postitoimistojen symbolista arvoa koskevat kysymykset. Tässä mielessä annan täyden tukeni esittelijä Ferberin ja jäsen Simpsonin ehdottamalle kompromissille.

Meijer
Arvoisa puhemies, postipalvelujen valtion monopolia ei otettu 1800-luvulla turhan takia käyttöön. Sitä eivät toteuttaneet sosialistiset vaan konservatiivi- ja liberaalihallitukset. Ne tekivät niin vasta sitten, kun oli käynyt selväksi, että yksityiset postiyritykset eivät pystyneet takaamaan nopeaa, säännöllistä, jatkuvaa, hinnaltaan kohtuullista ja kaikki alueet kattavaa jakelua.
Komission tämän vuoden alussa ehdottama voimakas uudistus uhkaa siirtää meidät 200 vuotta ajassa taaksepäin. Miksi velvoittaisimme koko Euroopan unionin omaksumaan pysyväksi mallikseen sen, mitä kokeillaan Alankomaissa, Ruotsissa ja Suomessa? Ilmeisesti ehdotuksen ideologisena lähtökohtana oli se, että yritysten ei pidä enää kauemmin olla valtion omistuksessa. Sen käsityksen mukaan pankkien, kemianyhtiöiden ja teräsyhtiöiden lisäksi pitäisi siis yksityistää myös julkiset palvelut kuten energiahuolto, joukkoliikenne ja postilaitos.
Ehdotuksessa pyritään toisaalta luomaan reippaasti enemmän tilaa kilpaileville yksityisille postiyrityksille ilman, että odotetaan luvattua selvitystä aiempien vapauttamispäätösten vaikutuksista. Toisaalta ehdotuksen toteuttaminen vahvistaisi jo nyt niiden yritysten asemaa, jotka hyötyvät postitoiminnan täydellisestä vapauttamisesta vuonna 2007.
Ehdotetun kaltainen kilpailulle avaaminen vaikuttaa rajusti maaseudun palveluihin, postiyritysten työntekijöihin ja postilaitosta käyttäviin kotitalouksiin. Sen seurauksena postitoimistoverkosto lopulta harvenee, jakelu hidastuu ja sosiaaliset palvelut menettävät merkitystään. Ei pidä myöskään unohtaa sitä, että erilaisten, rinnakkain toimivien toimituspalvelujen seurauksena hinnat nousevat. Henkilöstölle se tietää enemmän työtä ja suurempaa epävarmuutta toimeentulosta.
Yleispalveluja halutaan suojella korvausrahastoilla, joiden avulla yksityiset voitot siirretään yleispalvelujen kustannusten korvaamiseen, mutta sellainen ratkaisu ei todennäköisesti ole kestävä. Uudet yritykset voivat myöhemmin alkaa arvostella tätä niiden vapauteen kohdistuvaa rajoitusta julkisen vallan tarpeettomaksi sekaantumiseksi ja kilpailun vääristämiseksi.
Sen takia on hyvä, että tämän parlamentin enemmistö ei tässä vaiheessa halua mennä niin pitkälle kuin komission jäsen Bolkestein ehdotti tämän vuoden alussa. Tuen parlamentin kantaa, mutta olisi parempi, jos myös 150 - 350 gramman lähetykset jäisivät olemassa olevien postiyritysten käsiin.

Gallagher
Arvoisa puhemies, postipalveluilla on kaikissa jäsenvaltioissa tehtäviä, jotka eivät rajoitu pelkästään markkinatoimintaan. Postipalveluilla on valtava sosioekonominen merkitys, ja niillä on aina ollut keskeinen rooli sosiaalisessa yhteenkuuluvuudessa. Nykyisistä ehdotuksista käyty keskustelu on herättänyt paljon tunteita kaikkialla unionissa, erityisesti omassa maaseutuvaltaisessa vaalipiirissäni, ja syystäkin.
Edustan Irlannin läntisten ja rajaseudun kreivikuntien Connacht Ulsterin vaalipiiriä, joka on maaseutuvaltaista reuna-aluetta. Postipalvelujen vapauttamista koskevasta komission ehdotuksesta on keskusteltu kiivaasti kaikkialla vaalipiirissäni aina Malin Headista Connemaraan asti ja Dublinin esikaupungeista aina saarille asti. Heti, kun ehdotus esiteltiin, tiesin, ettei sitä ikinä hyväksyttäisi komission esittelemässä muodossa. Parlamentti - joka pystyy toimielimistä parhaiten edustamaan Euroopan kansalaisten näkemyksiä - totesi tämän komissiolle ja komission jäsenelle jo ennen kuin nimitimme hänet tehtäväänsä.
Tästä huolimatta komissio päätti sivuuttaa eri jäsenvaltioita ja poliittisia ryhmiä edustavien parlamentin jäsenten selvän enemmistön näkemyksen. Jäsenten keskuudessa vallitsee mielestäni selkeä yksimielisyys siitä, että tässä direktiivissä on puututtava kansalaisten todelliseen huoleen elinkelpoisen postitoimistoverkoston tulevaisuudesta.
On valitettavaa, että komissio päätti silti jyrätä läpi ideologisen ehdotuksen, jossa ei kiinnitetä huomiota kansalaisten näkemyksiin.
Haluan onnitella esittelijää todella hienosta mietinnöstä: mietinnöstä, joka kuvastaa parlamentin jäsenten selvän enemmistön ja lähes kaikkien Euroopan kansalaisten näkemyksiä.

Cocilovo
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä niihin, jotka ovat kaikesta sydämestään eivätkä vain tavan vuoksi kiittäneet kollega Ferberiä hänen työstään: työstä, joka on ollut vaikeaa aiheen monimutkaisuuden vuoksi ja jota ovat entisestään monimutkaistaneet komission ehdotuksen ja aloitteen rajoitukset ja viivästykset. Myös nämä rajoitukset ja viivästykset ovat vaikuttaneet tähän keskusteluun, jossa päämäärät ja keinot ovat usein sekoittuneet keskenään.
Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että tarvitaan laadukasta yleispalvelua, joka on kuluttajille aiempaa edullisempaa. Luulen, että olemme kaikki samaa mieltä - minä ainakin olen - siitä, että myös kilpailun sekä asteittaisen ja vähittäisen vapauttamisen lisääminen edistää tätä päämäärää, mutta ei ole päämäärä sinänsä: se on keino, jolla pyritään saavuttamaan tämä päämäärä.
Jos aiomme esittää vapauttamista sellaisenaan ratkaisuna kaikkiin ongelmiin, teemme virheen, myös siksi, että tällä alalla olisi väärin olla tunnustamatta yleispalvelun tarvetta, joka on olemassa ja jota ei saa sivuuttaa: vapauttaminen on siis tae siitä, että palvelujen hoidosta saadaan jollakin keinolla myös tarvittavat varat yleispalvelun kustannusten kattamiseen.
Meidän tuleekin siis ennemminkin pohtia sitä, millainen monopoli tarvitaan, jotta nämä varat voidaan taata? Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on siis laadittava valtio- ja maakohtaisia tutkimuksia ja analyyseja. Kuinka voidaan mahdollistaa se, että alan palveluissa ja niiden tarjoamisessa, myös varatuissa palveluissa, voidaan parantaa laatua, jotta noiden varojen takaamiseksi tarvittavien varattujen palvelujen määrä voidaan supistaa mahdollisimman pieneksi? Tästä syystä emme hyväksy erityispalvelujen määritelmää, joka paradoksaalisesti estäisi juuri varattujen palvelujen tarjoajia parantamasta palvelujaan.
Toivon, että komissio tulevaisuudessa esittelee tutkimuksia ja ehdotuksia, jotka ovat nykyistä kattavampia tai ainakin tarjoavat vaihtoehtoja niille, jotka tähän asti ovat sanelleet ja rajoittaneet keskusteluamme. Annan ehdottoman tukeni - en jäsen Ferberin kompromissille vaan hänen suuntaviivoilleen, koska minusta ne ovat ainoat mahdolliset tässä tilanteessa.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, meitä odottaa todellakin oikea parlamenttikeskustelu, koska kannat olivat etäällä toisistaan. Ja minun on onniteltava Fereriä ja Simpsonia siitä, että he ovat tehneet erinomaista työtä, jota voimme analysoida tänä aamuna.
Nimenomaan Espanjan oman kokemuksen perusteella, johon jossakin vaiheessa viitattiin, katson, että parlamentin tarkistuksilla parannetaan komission meille tekemää ehdotusta, koska näin noudatetaan malttia ehdottomasti vain malttia avaamisen ja vapauttamisen etenemisessä. Tästä avaamisesta ja vapauttamisestahan olemme kaikki samaa mieltä, mutta sen tahti on tärkeää.
Nizzan Eurooppa-neuvostossa jäi täysin vaille huomiota sellainen viesti, joka on mielestäni myös lähellä parlamentin kantaa siinä mielessä, että yleistä etua koskevat palvelut on otettava tarkasti huomioon ja niitä on selvästikin suosittava.
Arvoisa puhemies, näin juuri siksi, että tarkastelemamme palvelu joutuu kilpailemaan ankarasti uusien tieto- ja viestintätekniikoiden kanssa. Tätä kilpailua ei voida analysoida nykyisin termein, koska näiden tekniikoiden käyttö on kasvamassa räjähdysmäisesti, ja siksi meidän on tarkasteltava asiaa hieman laajemmasta perspektiivistä. Tällä sektorilla kärsitään valtavasti jo nyt uusien teknologien aiheuttamasta kilpailusta.
Olemme sisällyttäneet itse direktiiviin erityispalvelut, ja mielestäni parlamentti on ottanut huomioon niille kuuluvan lisäarvon, koska toisaalta komission ehdotuksesta voisi tulla porsaanreikä, jonka avulla voitaisiin murentaa yleistä etua koskevien palvelujen perustaa.
Arvoisa puhemies, tätä aihetta käsitellessämme puhumme taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta. On varsin tärkeää ymmärtää, että taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ei pidä puolustaa ainoastaan rakennerahastojen ja koheesiorahaston avulla vaan unionin kaikkien politiikkojen avulla, kuten EY:n perustamissopimuksen 158 artiklassa sanotaan.

Caveri
Arvoisa puhemies, arvoisa kollegat, keskustelun aikana on jo palautettu mieleen, millaisia vaikeuksia kompromissiin pääsemisessä oli. Minusta lopputulos on hyväksyttävissä, koska siinä sovitetaan yhteen kilpailun tarve ja vapauttaminen sekä ennen kaikkea yleispalvelun velvollisuudet ottaen huomioon, että myöhemmissä vaiheissa tilannetta on mahdollista arvioida säännöllisesti.
Erityisesti olen arvostanut sitä, että valiokunnassa hyväksyttiin viittaus niin sanottujen maaseutualueiden postipalveluihin; aivan tarkoituksella esittelin tarkistuksen, jossa otetaan esille myös vuoristo- ja saarialueisiin liittyvä ongelma. Miksi viittaan erityisesti vuoristoalueisiin, jotka eivät aina ole laskettavissa maaseudun käsitteeseen? Siksi, että kun tarkastellaan postijärjestelmän kehitystä useissa Euroopan maissa, vuoristoalueita koskeva ongelma on jo nyt yksi vaikeimmin käsiteltävistä aiheista. Jos analysoisimme jo käytettävissämme olevat tiedot, voisimme luultavasti todeta, että vuoristoalueilla on suljettu lukuisia, satoja, ehkä tuhansia postitoimistoja. Järjestelmän taloudellisuutta koskevien välttämättömien laskelmien ulkopuolella voidaan todeta, että vuoristoalueet ovat luonnollisesti todellisessa vaarassa syrjäytyä, ja siksi on pohdittava luovia ratkaisuja, joiden avulla olisi mahdollista säilyttää keskeiset palvelut, kuten posti, ja tarjota lisäksi muita palveluja. Uskon, että tämä on yksi Euroopan vuoristoalueiden kehityksen tärkeimpiä kysymyksiä tulevina vuosina.

Krivine
Arvoisa puhemies, Arlette Laguiller ja minä vastustamme kaikissa muodoissa tapahtuvaa yksityisen pääoman sisällyttämistä postipalveluihin.
Ensimmäisen direktiivin vaikutuksia ei ole julkistettu, sillä sen seurauksista ei ole epäselvyyttä: direktiivi johtaisi työpaikkojen menetyksiin ja työehtojen heikkenemiseen, yleispalvelujen epätasaiseen jakautumiseen koko unionin alueella ja erityisesti maaseudulla ja työläiskaupunginosissa. Se johtaisi myös siihen, että vain harvat suuret yksityiset ryhmittymät jakaisivat keskenään postitoiminnan tuottavat toimialat, joita Euroopan unioni valmistautuu niille edelleen tarjoamaan.
Tänään meille on esitetty komission liberaalista esityksestä niin sanottu pehmeä versio, jossa ehdotetaan erityisesti paino- ja hintarajan määrittämistä 150 grammaan 350 gramman sijasta. Puheenjohtajavaltio Ranskan "pienempänä pahana" ehdottama asteittainen ja säännelty vapauttaminen France Télécomin mallin mukaisesti on vain tekopyhä tapa saattaa elintärkeät yleispalvelut osaksi markkinoita, joita on mahdoton säännellä ja joita ei säännellä.
Se, että monet vasemmiston jäsenet yhdessä muutamien oikeiston jäsenten kanssa vetoavat realismiin kompromissiratkaisun mahdollistamiseksi on vain yksi tapa peittää se tosiasia, että ne itse ovat taipuneet yksityisten etujen edessä. LO-LCR:n jäseniä ei ole valittu viemään yleispalveluja pörssiin, joten he äänestävät tätä kompromissia vastaan.

Ripoll y Martínez de Bedoya
Arvoisa puhemies, ensinnäkin voinen onnitella esittelijä Ferberiä, koska hänen tekemänsä työ on ollut monimutkaista ja vaikeaa, ja siinä on pitänyt pyrkiä tasapainoon täysin erilaisten ehdotusten, kantojen sekä lähtökohtien ja päätelmien välillä.
Miksihän tekeminen on ollut vaikeaa? Koska lähtökohtana oleva komission ehdotus on ollut alusta alkaen huono. Ja miksi se on ollut alusta alkaen huono? Arvoisa komission jäsen, voinen sanoa teille, että tiedätte erinomaisen hyvin, koska hallussanne olevissa ja käsittelemissänne tutkimuksissa niin sanotaan, että esimerkiksi Espanjassa postipalveluista on vapautettu 44 prosenttia. Ja tekemällänne ehdotuksella pyritään todellakin etenemään kohti vapauttamista. Kukapa hyötyy tästä vapauttamisesta? Ne yritykset ja maat, jotka eivät ole toistaiseksi tehneet yhtään mitään. Anteeksi, jotakinhan ne ovat tehneet: tukeneet runsain mitoin julkisia postipalveluyrityksiään ja nyt, kun ne on tervehdytetty, kun niiden rahoitus on kunnossa ja niiden taloudellinen kapasiteetti valtava, ne pyrkivät tunkeutumaan Euroopan unionin muiden maiden postipalvelumarkkinoille.
Näin ollen vuoden 1997 direktiivin puitteissa toimineet joutuvat kärsimään, ja hyötyjiä ovat ne, jotka ovat toimineet juuri päinvastoin, ja markkinoiden vapautumisella ja yhdenmukaistamisprosessilla ei tarkoiteta tällaista. Tällainen ei ole yhteenkuuluvan ja sosiaalisen Euroopan rakentamista, mistä täällä on puhuttu. On pyrittävä yhtäläisiin mahdollisuuksiin ja sellaiseen oikeudelliseen kehykseen ja sellaisen vapauttamisen puitteisiin, joka tarjoaa meille kaikille oikeudenmukaiset ja tasapuoliset mahdollisuudet.

Pittella
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jäsen Ferberin ehdottama kompromissi on erittäin viisas ja perustuu kultaiseen sääntöön, jonka mukaan kohtuutta tarvitaan kaikessa. Tässä kompromississa, jonka puolesta myös jäsen Simpson ja muut kollegat ovat päättäväisesti työskennelleet, ymmärretään se, että kaikille Euroopan käyttäjille - mutta ennen kaikkea maaseutualueilla ja syrjäisillä alueilla, harvaan asutuilla tai heikommassa asemassa olevilla kaupunkialueilla asuville - postipalvelut merkitsevät ratkaisevan tärkeää yhteyskeinoa. Ei saa myöskään unohtaa, että ala työllistää lähes kaksi miljoonaa ihmistä. On siis oikein jatkaa uudenaikaistamisen ja tehostamisen tiellä, eikä ole epäilystä, etteikö jo käynnistetty vapauttamisprosessi voisi johtaa myös näihin tuloksiin. Vapauttamista siis tarvitaan, mutta ei sokeaa vapauttamista! Prosessin on edettävä sellaisen aikataulun ja suunnitelman mukaan, joissa otetaan huomioon ongelmien monimutkaisuus eikä kajota yleisen edun mukaisiin palveluihin, jotka ovat sosiaalisen ja alueellisen koheesion perusta, josta ei voida luopua. Siispä, arvoisa komission jäsen, kehotus, jonka osoitan teille espanjan ja latinan sekoituksella, on tämä: Adelante, sed cum judicio! (Eteenpäin, mutta varovaisesti!)

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, hyvät kollegat, näyttää kyllä vähän kuin puhuisimme tänään Echternachin tanssivasta kulkueesta: kaksi askelta eteen, yksi taakse. Niin hitaasti me edistymme postipalvelujen vapauttamisessa, joka on sentään yksi kaikkein tärkeimmistä poliittisista asiakirjoista sisämarkkinoiden toteuttamiseksi. Komissio ehdottaa asteittaisen kilpailulle avaamisen jatkamista, joka minun mielestäni takaisi kuluttajille paremmat palvelut edullisempaan hintaan. Jos ymmärsin oikein, niin myös esittelijä oli aluksi tätä mieltä, ja hänen ehdotuksensa olivat rakentavia. Ilman liberaaliryhmää syntynyt kompromissiehdotus, jonka kaksi suurta puoluetta jättivät viime hetkellä liikennevaliokunnalle, tekee kuitenkin välinsä selviksi sen kanssa.
Arvoisa puhemies, kannatan tänä aamuna edelleen monien muiden tavoin sitä, että varattujen palvelujen alue rajoitetaan 50 grammaan. Se riittää mainiosti tukemaan julkisia tehtäviä, kuten tarkoituksenmukaisia yleispalveluja ja yhdenmukaista hinnoittelua. Kompromissi 150 grammasta ja nelinkertaisesta vakiomaksusta ei ole pelkästään liioiteltu vaan vahingoittaa lisäksi kilpailulle avaamisen jatkamista. Pelkään, että sen seurauksena nykyiset monopolistit pääsisivät entisestään lujittamaan asemiaan veronmaksajien kustannuksella, ja lisäksi kynnys uusille toimijoille tulisi korkeammaksi. Mutta eniten arvostelen kuitenkin sitä päättämättömyyttä, joka ilmenee kahden suurimman puolueen kompromissiehdotuksesta. Jos niiden mielestä aika ei vielä nyt ole kypsä vapauttamisen jatkamiselle, niin meidän pitää toki pystyä valitsemaan se linja, jolla markkinoiden vapauttaminen voidaan myöhemmin toteuttaa. Se merkitsee sitä, että meidän on vahvistettava ajankohta. Siis lisää painetta kattilaan. Pidän myönteisenä selvityksen antamista vuonna 2003, mutta sen pitää myös johtaa seuraavaan askeleeseen: täydelliseen vapauttamiseen vuonna 2007. Postipalvelut ovat siihen valmiit, markkinat ovat siihen valmiit ja kuluttajat haluavat tehokkaita, korkealaatuisia, hinnaltaan kohtuullisia palveluja. Komission ehdotuksessa siihen tarjotaan mahdollisuus, esittelijän kompromissiehdotuksessa niin ei tehdä, ja sen takia en hyväksy sitä.

Atkins
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijä Ferberiä hänen mietinnöstään, vaikka olemmekin huolissamme siitä, ettei siinä mennä tarpeeksi pitkälle. Vapauttaminen, kilpailu ja hyvä hinta-laatu-suhde ovat mielestämme välttämättömiä. On väärin, että Ison-Britannian Royal Mail käyttää veronmaksajien rahoja päästäkseen mannermaan vapautetuille markkinoille ja että se yrittää samalla estää vapauttamisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tästä syystä olen esittänyt uudelleen joitakin tarkistuksia, joista keskustelimme valiokunnassa ja joiden puolesta aiomme äänestää - ne liittyvät erityisesti suoramainontapostin vapauttamiseen. Se on välttämätöntä suoramainontapostin kehittämisessä.
Olemme huolissamme myös siitä, että 50 grammasta - joka on mielestämme tarpeellinen - on palattu 150 grammaan. Olemme lisäksi sitoutuneet täysin yleispalveluvelvoitteeseen. Jos se onnistuu Ruotsin maaseudulla, sen pitäisi onnistua myös Ison-Britannian maaseudulla sen suuremmitta vaikeuksitta. En kuuntele Labour-puolueen läksytystä maaseudusta. Kun olin Ison-Britannian ympäristöministeri, laadin maaseudusta valkoisen kirjan, jossa käsiteltiin joitakin maaseudun postitoimistoihin liittyviä ongelmia, joten en kuuntele Labour-puolueen viestejä, vaikka jäsen Simpson sanoisi ne miten kauniisti tahansa.
Olen iloinen nähdessäni, että mantereen liberaalikollegamme antavat johtoaseman brittiliberaaleille. Brittikonservatiivit tukevat komission jäsen Bolkesteinia, ja meidän on tämän keskustelun kuluessa - ja keskustelun edetessä ja tarkistuksia käsiteltäessä - harkittava, äänestämmekö me lisäkompromissia vastaan, vaikka kunnioitankin Ferberin mietintöä ja pidän sitä monien vaikeuksien jälkeen syntyneenä kompromissina. Pidämme kuitenkin komission jäsen Bolkesteinin alkuperäistä ehdotusta selvästi parhaana, joten saatamme hyvinkin äänestää lisäkompromissia vastaan alkuperäisten ehdotusten säilyttämiseksi. Tämä jää vielä nähtäväksi. Meidän pitäisi harkita tätä keskustelun lopussa.

Watts
Arvoisa puhemies, sanoisin aivan ensiksi, ettemme halua pakottaa Ruotsia muuttamaan postijärjestelmäänsä, mutta pyytäisin, ettette pakottaisi meitä noudattamaan sen esimerkkiä. Ruotsin postilaitos alkoi voiton sijasta tuottaa tappiota. Ruotsin postilaitoksessa menetettiin työpaikkoja. Postitoimistoja lakkautettiin. Kirjeen postittaminen on Ruotsissa 30 prosenttia kalliimpaa kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Postilaitoksen yksityistäminen estettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, koska yleinen mielipide ei yksinkertaisesti hyväksynyt sitä.
Minusta on törkeää, että komissio ehdottaa takaportin kautta tapahtuvaa yksityistämistä. Todella anteeksiantamatonta kuitenkin on, että brittikonservatiivit tukevat Euroopan komission suunnitelmia, joilla tuhottaisiin Yhdistyneen kuningaskunnan postijärjestelmä. Se on kolminkertainen kolaus Isolle-Britannialle ja erityisesti Ison-Britannian maaseudulle: se merkitsee loppua päivittäiselle jakelu- ja keruujärjestelmälle; se merkitsee loppua yhtenäisille hinnoille, sillä maaseudulla asuvat ihmiset joutuvat maksamaan postistaan muita enemmän; ja se merkitsee loppua kattavalle ja erinomaiselle maaseudun postitoimistoverkostolle.
Vetoan suoraan brittikonservatiiveihin. Teidän ei tarvitse kuunnella meitä, mutta kuunnelkaa Yhdistyneen kuningaskunnan Women's Institute -järjestöä, kuunnelkaa Council for the Protection of Rural England -järjestöä, kuunnelkaa vaikkapa Countryside Alliance -järjestöä. Ne kaikki tukevat jäsen Simpsonia ja vastustavat puolueenne näkemyksiä tästä asiasta. Toivon, että te ja ystävänne voitte yhdessä Labour-puolueen kanssa puolustaa Ison-Britannian maaseutua ja vastustaa Euroopan komission suunnitelmia.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Ferberiä, jolla todellakin oli vaikea tehtävä. Komission jäsen Bolkesteinin ehdotukset menivät valitettavasti liian pitkälle. Olen ilman muuta sitä mieltä, että itse vapauttamisen käsitteessä ei ole mitään väärää ja että siitä voi olla hyötyä kuluttajille. Siitä kuitenkin seuraa myös tiettyjä velvoitteita - erityisesti tarve taata yleispalvelut. Alkuperäiset ehdotukset eivät olisi taanneet niitä. Ne olisivat toimineet erittäin kaupungistuneissa maissa, mutta ne olisivat merkinneet tuhoa Irlannin kaltaisille maaseutuvaltaisille maille. Jos noin 46-48 prosenttia An Postin tulonlähteistä olisi avattu kilpailulle, Irlannin nykyisen postilaitoksen elinkelpoisuus pitkällä aikavälillä olisi ollut erittäin kyseenalainen. Rusinoiden poimiminen pullasta - joka olisi ollut väistämätön seuraus - olisi vaarantanut An Postin kyvyn tarjota päivittäistä yleispalvelua kohtuuhintaan. Lisäksi kansallisen postilaitoksemme kyky tukea ristiin maaseudun postitoimistoverkostoa olisi ollut erittäin kyseenalainen.
Suhtaudunkin myönteisesti valiokunnassa hyväksyttyyn tarkistettuun mietintöön. Se on todellakin tasapainoinen kompromissi, ja toivon, että neuvosto hyväksyy sen. Haluaisin sanoa An Postille seuraavaa: jos näin tapahtuu, saatte arvokasta hengähdysaikaa. Käyttäkää se niin, että kehitätte Irlannin maaseudun postitoimistojärjestelmää ja panostatte siihen. On monia muitakin mahdollisuuksia, esimerkiksi keskitetty myyntipiste, jossa paikallisyhteisön saatavilla ovat kaikki julkiset palvelut, kuten sähköinen kaupankäynti ja Internet. Älkää valitko sitä lyhytnäköistä ja helppoa vaihtoehtoa, että annatte maaseudun postitoimistojärjestelmän kuolla. Kadutte vielä sellaista päätöstä.

Novelli
Arvoisa puhemies, Euroopan komission ehdotus vuonna 1997 annetun direktiivin muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi oli perusteltu ja odotettu.
Se oli perusteltu siksi, että se on Euroopan perustamissopimusten logiikan mukainen, sillä niissähän asetetaan etusijalle sisämarkkinoiden loppuun saattaminen siten, että toteutetaan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuminen kilpailuympäristössä. Se on perusteltu myös siksi, että se on alaa käsittelevien Eurooppa-neuvostojen vuodesta 1990 alkaen laatimien perättäisten suuntaviivojen mukainen. Lopulta sitä voidaan perustella myös viittaamalla Lissabonin Eurooppa-neuvostoon, jossa muutama kuukausi sitten vaadittiin kyseisen prosessin nopeuttamista.
Ehdotus oli myös odotettu, sillä komissio myöhästyi vuoden 1997 direktiiviin sisältyvien sitoumusten toteuttamisessa. Euroopan komission ja komission jäsen Bolkesteinin ehdotukset saivat kuitenkin aikaan suurta hämminkiä, vaikka ne olivatkin loogisia. Mutta mitä hämminkiä ne saivatkaan aikaan! Esittelijä Ferberin mietinnössä ehdotettu kompromissi on paljon huonompi kuin Euroopan komission järkevä esitys, hyvin vaatimaton Euroopan taloutemme uudistusvaatimusten kannalta, ja pelkäänpä pahoin, että se on liian vaatimaton. Ja kun vielä olen nähnyt, kuinka Euroopan koko vasemmisto kiitteli tänä aamuna esittelijä Ferberiä, suhtaudun hyvin epäillen kompromissiin. Arvoisat parlamentin jäsenet, tätä vauhtia postin sisämarkkinoiden loppuun saattamiseen menee 60 vuotta. Onpa huimaa! Ja mitä viivästystä se merkitseekään!
En voi olla vertaamatta tätä tilannetta äskettäin kokoontuneen Nizzan Eurooppa-neuvoston tulokseen. Ennen Nizzan huippukokousta esitettiin suurisuuntaisia ehdotuksia ja jaloja tavoitteita. Nizzassa kuultiinkin hienoja puheita, joiden sisältö oli kuitenkin varsin mitätön. Samalla tavoin täällä parlamentissa kuullut lennokkaat puheet tarpeesta rakentaa Eurooppaa peittävät kehnosti varovaisia ja vanhoillisia asenteita. Ainoaksi vaihtoehdoksemme jää toivoa, että jonakin päivänä osaisimme ohittaa saavutetut asemat ja kukistaa itsekeskeisen korporativismin, jotta pääsisimme toden teolla kehittämään Eurooppaa.

Peijs
Arvoisa puhemies, saisinko pyytää komission jäsen Bolkesteinia selittämään Wattsille eron yksityistämisen ja kilpailulle avaamisen välillä?

Puhemies
Jäsen Peijs, tämä ei ole menettelyä koskeva esitys, eikä se ole keskustelun tässä vaiheessa asianmukainen.
Komission jäsen Bolkesteinilla on puheenvuoro.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio ymmärtää aiempien keskustelujen perusteella, miten tärkeä tämä aihe on parlamentille, ja olen tutkinut huolellisesti direktiiviehdotukseen tehtyjä lukuisia tarkistuksia. Voin tukea joitakin tarkistuksia, erityisesti niitä, joissa korostetaan yleispalvelujen ja maaseudun postitoimistojen merkitystä. Yleispalvelut ovat tätä asiaa koskevan yhteisön politiikan kulmakivi, ja pyrimme kaikin tavoin luomaan asianmukaiset olot niiden parantamiseksi.
Minun on kuitenkin sanottava useimmista tarkistuksista, että komission toukokuussa tekemästä alkuperäisestä ehdotuksesta on jäljellä vain vähän. Komission ehdottamassa asteittaisessa lähestymistavassa aloitetaan vuonna 2003 uusi vaihe, jossa markkinoita avataan 20 prosenttia. Sen sijaan tässä ehdotuksessa torjutaan paitsi tämänsuuruinen markkinoiden avaaminen myös dynaaminen uudenaikaistamisprosessi.
Mitä tämä ehdotus tarkalleen ottaen sisältää? Ensiksi: siinä ei ole 50:tä grammaa, mikä on ristiriidassa sen kanssa, että on välttämätöntä saada aikaan todellista kilpailua. Toiseksi: siinä ei avata kilpailulle lähtevää ulkomaanpostia, vaikka tämä on totta jo kymmenessä jäsenvaltiossa. Kolmanneksi: siinä ei määritellä erityispalveluja, mikä on ristiriidassa nykyisen direktiivin tavoitteiden ja myös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa. Neljänneksi: siinä ei avata pikapostia kilpailulle, vaikka kyse on uusista ja erillisistä markkinoista. Viidenneksi: siinä ei aloiteta uutta vaihetta vuonna 2003, mikä on nykyisen direktiivin 7 artiklan vastaista, ja kuudenneksi: siinä ei ole lisäuudistusten aikataulua, mikä on ristiriidassa Lissabonin huippukokouksen päätelmien ja toimijoiden omien tarpeiden kanssa.
Tämä ei ole myönteinen kehityskulku. Lissabonissa kokoontuneet valtioiden ja hallitusten päämiehet vaativat nopeuttamaan markkinoiden avaamista, mutta juuri kuvaamani tarkistukset tuottaisivat täsmälleen päinvastaisen tuloksen, nimittäin hidastaisivat markkinoiden avaamista. Kahden vuoden viive uuden vaiheen aloittamisessa ei olisi nykyisen direktiivin mukainen. Postialan uudenaikaistamista koskeva keskustelu aloitettiin vuonna 1989 televiestintää käsitelleessä neuvostossa Antibesissa. Katsokaa, missä olemme nyt, yli 10 vuotta myöhemmin. Vain kolme prosenttia kirjemarkkinoista on vapautettu. Uuden vaiheen siirtäminen vuodesta 2003 vuoteen 2005 olisi jälleen uusi viive, jota komissio ei valitettavasti voi hyväksyä.
Parlamentin ehdottama markkinoiden avautumisaste olisi komission ehdottaman 20 prosentin sijasta vain kuusi prosenttia vuoden 2005 alusta lähtien ilman postialan sisämarkkinoiden loppuunsaattamisen mahdollisuutta, ja pelkäänpä, ettei se ole Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaista eikä se vastaisi postin asiakkaiden, ei yritysasiakkaiden eikä yksityistalouksien, tarpeita ja odotuksia. Se ei myöskään vastaisi alan työntekijöiden etuja, sillä he haluavat katsoa tulevaisuuteen. Lyhyesti sanottuna se olisi liian vähän ja liian myöhään, ja se pysäyttäisi äkillisesti kauan kaivatun muutosvoiman, mikä haittaisi suuresti välttämätöntä sopeuttamista ja voisi johtaa pitkäaikaistyöttömyyteen.
Lisäksi lähtevän ulkomaanpostin kilpailuttamisen lopettaminen olisi askel taaksepäin, sitä olisi vaikea panna täytäntöön säädöksin, ja se johtaisi kilpailijoiden valituksiin.
Erityispalvelut ovat toinen erittäin tärkeä alue, jolla on edistettävä innovointia ja uudenaikaistamista. Nykyisen direktiivin periaate on selkeä. Uudet ja erilliset palvelut ovat aina varatun alueen ulkopuolella, mutta nykyisessä direktiivissä ei ole erityispalvelujen selkeää määritelmää, mikä jättää sijaa loputtomille keskusteluille ja markkinoiden epävarmuudelle. Olisi mahdotonta hyväksyä jatkuvaa kiistelyä siitä, mitä tässä asiassa tehdään. Tarvitsemme nykyistä selkeämpiä määritelmiä tai muuten emme täytä sitä velvollisuutta, että meidän on lainsäätäjinä uudenaikaistettava sääntelykehystä.
Tiedän, että postipalvelualan uudenaikaistaminen on vaikea ja poliittisesti arkaluonteinen kysymys. Postilaitos on lähellä ihmisiä, niin kuluttajia kuin työntekijöitäkin. Emme saisi tässä uudenaikaistamisprosessissa antaa pelon ohjata toimintaamme vaan pikemminkin alan parantamista koskevan haasteen. Jos teemme liian vähän ja liian myöhään, koko postiala on vaarassa. Teknologia valtaa sen ja kuluttajat hylkäävät sen, koska he eivät saa vastinetta rahoilleen. Olen varma, että monet teistä - ja erityisesti esittelijä - ovat kanssani jokseenkin samaa mieltä, vaikka politiikka kenties estää teitä sanomasta sitä. Vetoan teihin kaikkiin, ettette välttelisi vastuutanne vaaleilla valittuina lainsäätäjinä, vaan että tekisitte sen, mikä on välttämätöntä, ja tukisitte dynaamista muutosprosessia.
Haluaisin lainata kolmea tämän alan toimijaa. Ensiksi: Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen pääjohtaja John Roberts on puhunut siitä, miten kilpailu parantaa laatua ja tehokkuutta sekä laskee hintoja. Toiseksi: La Posten pääjohtaja Claude Bourmaud selvitti äskettäin, miten tuleva vuosikymmen merkitsee maailman postitoiminnan harjoittajille kaikkien aikojen syvällisintä muutosta. Hän sanoi, että nykyhetken ja tämän vuosikymmenen lopun välisenä aikana lähes koko postimarkkinoiden avaaminen kilpailulle näyttää väistämättömältä. Kolmanneksi: ranskalainen senaattori Gérard Larcher, joka on tunnettu postipalvelujen asiantuntija, kehotti kaikkia osapuolia katsomaan tulevaisuuteen. Hän sanoi vuonna 1997 seuraavaa: "Emme saisi käsitellä nykypäivän ongelmia keskittymällä eilispäivän käsityksiin. Aloittakaamme keskustelu La Posten ongelmien ratkaisemiseksi huomispäivän kehyksessä."
Kaikki kolme henkilöä puhuvat asiaa. Postilaitoksen on enenevässä määrin kilpailtava kasvavilla viestintämarkkinoilla uudenaikaisen teknologian kanssa, kuten Internetin, matkapuhelimien ja erilaisten viestintämuotojen yhdistelmien kanssa. Perinteiset postilaitokset, joissa on jäykkä työsuhderakenne ja jotka mukautuvat hitaasti markkinoiden vaatimuksiin, eivät pysty kilpailemaan näillä markkinoilla, jos niitä estetään parlamentin tarkistuksin.
Yhteiskunta vaatii uudenaikaista postialaa. Haluaisin mainita, että Euroopan tärkeimmät kuluttajajärjestöt, kuten BEUC, ovat suhtautuneet myönteisesti komission ehdotukseen. Monet kuluttajajärjestöt haluaisivat edetä komissiotakin nopeammin postimarkkinoiden avaamisessa, koska ne uskovat kilpailun lisäämisen parantavan palvelujen laatua ja laskevan hintoja, mutta komissio ei ole ehdottanut tätä kuluttajajärjestöjen toivomaa pikaista vapauttamista. Ehdotuksemme on tasapainoinen, koska yleispalvelun tarjoajat tarvitsevat aikaa muuttaakseen rakenteita ja lisätäkseen joustavuuttaan niin, että ne voivat mukautua uusiin markkinaoloihin. Vain todellisen kilpailun avaaminen säännellysti ja asteittain sekä sovitussa aikataulussa auttaa niitä tässä.
Jos yhteisön lainsäätäjä epäonnistuu, silloin rangaistaan niitä jäsenvaltioita, jotka etenevät nopeasti Lissabonin huippukokouksessa viitoitettua tietä, sillä niiden postitoiminnan harjoittajat joutuvat kilpailemaan jatketusta monopolista hyötyvien toimijoiden kanssa. Useimmat parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistukset - mikäli ne hyväksyttäisiin - johtaisivat tilanteeseen, jossa tuskin mikään muuttuisi. Tämä merkitsisi, että postipalvelut menettäisivät yhä enemmän jalansijaa muille viestintämuodoille. Tämä olisi erittäin lyhytnäköinen lähestymistapa. Se taistelu olisi tuhoon tuomittu. Postipalvelujen monopoli saisi ne luutumaan ja surkastumaan, mikä johtaisi työpaikkojen menetyksiin.
Olen tietoinen, että olette huolissanne yleispalvelun ja postiverkoston säilymisestä, ja yhdyn tähän huoleen. Vannon kivenkovaan, että yleispalveluvelvoitetta suojellaan aina. Olemme eri mieltä siitä, miten tämä tavoite saavutettaisiin. Se ei ole oikea tapa, että yritetään säilyttää vallitseva asiaintila ja eilispäivän rakenteet. Markkinat edellyttävät joustavuutta ja mukautumista uusiin viestintäympäristöihin.
Komission ehdotuksessa vastataan tähän vaatimukseen erittäin järkevästi ja asteittain. Siinä myönnetään, että jo nykyisessä direktiivissä muutettiin tasapainoa varatun alueen ja muiden keinojen välillä korkealaatuisen ja kestävän yleispalvelun varmistamiseksi. Tähän kuuluvat toimilupavaatimukset, yleispalveluvelvoitteen soveltaminen uusiin markkinatulokkaisiin, korvausrahasto ja maksujen mukauttaminen kustannuksiin. Ellei olisi kilpailua, tilanne olisi kuitenkin epätasapainoinen.
Tässä hengessä voin hyväksyä ne tarkistuksenne, jotka vastaavat näitä näkemyksiä, ja muita tarkistuksia, joissa syystäkin korostetaan esimerkiksi yleispalvelua jäsenvaltioissa, valitusten käsittelyä ja maaseudun postitoimistoverkostoa. Tarkoitan tässä tarkistuksia 2, 3, 6, 7, 24, 28, 29, 32, 39, 40 ja 41. Voin hyväksyä myös eilen esitetyt uudet tarkistukset, nimittäin tarkistuksen 46 ensimmäisen kappaleen sekä tarkistukset 58 ja 59, joissa täsmennetään joitakin tärkeitä seikkoja. Voin hyväksyä tarkistuksista 60 ja 61 periaatteen, joka koskee sisämarkkinoiden loppuunsaattamista tulevana ajankohtana, joka määritellään kohtuullisen ajanjakson kuluessa. Tämä kaikki on sopusoinnussa komission ehdotuksen ja Lissabonin päätelmien kanssa.
Parlamentin jäsenille tuskin kuitenkaan tulee yllätyksenä, ettei komissio voi hyväksyä muita esitettyjä tarkistuksia. Syynä on se, että ne ovat vastoin komission ehdotusta - vastoin sitä, mikä on välttämätöntä, jotta uudenaikaistamisprosessi voitaisiin toteuttaa niin postipalvelujen kuluttajien kuin työntekijöidenkin eduksi. Meidän on säilytettävä muutosvoima ja otettava vakaa ensiaskel sekä sovittava lisämuutosten aikataulu.
Toteaisin lopuksi, ettei Euroopan unionilla ole varaa antaa epävarmoja viestejä näin tärkeällä alueella. En siis voi vaieta enkä suostu vaikenemaan, kun alan tulevaisuus on uhattuna siksi, ettei meille kaikille Lissabonissa asetettuja haasteita toteuteta. Jos Euroopan unioni, jonka vaaleilla valittuja edustajia parlamentin jäsenet ovat, haluaa kymmenessä vuodessa maailman kilpailukykyisimmän ja dynaamisimman tietopohjaisen talouden, se tarvitsee uudenaikaisen postialan. Kehottaisinkin kaikkia parlamentin jäseniä tukemaan tätä eurooppalaista haastetta, ja sanon lopuksi, että nyt on oikea aika toimia.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, haluaisin torjua nämä täsmentämättömät hyökkäykset parlamentin enemmistöä vastaan. Me pyrimme toteuttamaan nykyaikaistamisen ja asteittaisen vapauttamisen, ja on epäoikeudenmukaista joutua teidän läksytyksenne kohteeksi tässä asiassa. Teidän pitäisi vähintäänkin kiittää meitä siitä, että me päätämme asiasta tänään, sillä te voitte osoittaa sitten joulukuussa, että neuvosto noudattaa Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätöksiä ja päättää joulukuussa teidän vapauttamista koskevasta versiostanne tai ainakin meidän versiostamme. Arvoisa komission jäsen, meidän läksyttämisemme ja saamattomuus neuvostossa on kuitenkin hieman tekopyhä asenne, ja teidän pitäisi vihdoin kuulla parlamentin enemmistöä!

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata äskeisiin huomautuksiin sanomalla kolme asiaa. Ensiksi: parlamentilla on ilman muuta etuoikeus - itse asiassa velvollisuus - sanoa, mitä se ajattelee. Toisaalta minusta tuntuu, että komissio epäonnistuu tehtävässään, ellei se kerro parlamentille mielipidettään yhtä rehellisesti.
Toiseksi: koko tästä asiasta keskustellaan televiestintää käsittelevässä neuvostossa ensi perjantaina. Komissio esittää siellä saman mielipiteen, joten neuvosto ryhtyy komission ehdotuksen pohjalta sopiviksi katsomiinsa toimiin.
Kolmanneksi ja viimeiseksi: jos valtioiden tai hallitusten päämiehet kerran päättivät Lissabonissa, että Euroopan unionin pitäisi kymmenen vuoden kuluessa olla maailman kilpailukykyisin paikka, meidän on ryhdyttävä toimiin. Jos parlamentin jäsenet ovat sitä mieltä, että valtioiden tai hallitusten päämiesten sanomiset eivät ole heidän asiansa, en todellakaan suhtaudu asiaan samoin.
(Välihuomautuksia)
Pidän valtioiden tai hallitusten päämiesten tekemiä päätelmiä komission ohjenuorana, ja puhuin tänä aamuna päätelmien hengen mukaisesti.
Kehotan parlamentin jäseniä noudattamaan komission ehdotusta, koska vain tuo ehdotus johtaa Lissabonin päämäärään: siihen, että meillä olisi kymmenen vuoden kuluessa maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous.

Puhemies
Huomaan, että postipalvelujen myötä olemme saaneet ilmapiirin istuntosalissa hieman vilkastumaan, ja olen siitä iloinen.
Arvoisa Simpson, käytättekö puheenvuoron vai luovutteko siitä? Jos luovutte, olemme siitä tavattoman kiitollisia, koska meillä on kovin vähän aikaa.

Simpson
Arvoisa puhemies, tämä on ajanhukkaa: ei kukaan ole niin kuuro kuin se, joka ei halua kuunnella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Simpson.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Banaanit (YMJ)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Daryn laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0374/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 404/93 muuttamisesta (KOM(1999) 582 - C5-0277/1900 - 1999/0235(CNS)).

Dary
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, palaamme nyt banaanialan YMJ:tä koskevaan aiheeseen.
Sen jälkeen, kun olimme viime huhtikuussa hyväksyneet erittäin suurella äänten enemmistöllä komission tekstiin tekemäni tarkistukset, joista emme kuitenkaan komission vastustuksen takia hyväksyneet yhtäkään, päätimme palauttaa asian maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaan mahdollisen kompromissin tekemiseksi. Tämä oli yhteispäätösmenettelyn puuttuessa ainoa keino, sillä ensisijaisiin tavoitteisiimme kuului taata yhteisön ja AKT-maiden tuottajien tulojen saanti sekä heidän pääsynsä banaanimarkkinoille.
Olemme pyrkineet sopuratkaisuun komission kanssa. Emme kuitenkaan ole siinä varsinaisesti onnistuneet. Nyt on kuitenkin parlamentin vuoro ilmoittaa kantansa asiaan. Näin ollen muistuttaisin, että komissio teki marraskuussa 1999 ties kuinka monennen kerran ehdotuksen banaanialan YMJ:n ulkoisen osan uudistamisesta tavoitteenaan taata tuon alan YMJ:n yhteensopivuus Maailman kauppajärjestön sääntöjen kanssa. Komissio ehdotti tuolloin syrjimättömyyteen perustuvan kiintiöjärjestelmän säilyttämistä siten, että siinä suosittaisiin etuustullien muodossa hienoisesti AKT-maita, sekä siirtymistä tariff only -järjestelmään vuonna 2006.
Parlamentti hyväksyi huhtikuussa 2000 ensimmäisen mietintöni ja siihen tehdyt, komission esityksestä poikkeavat tarkistukset. Mietinnössä esitettiin erityisesti, että luovutaan siirtymästä automaattisesti tariff only -järjestelmään, että AKT-maille myönnetään vähintään 300 euron etuustulli ja että YMJ:n sisäistä osaa kehitetään ja mahdollisesti tarkistetaan.
Banaanialaa koskeva kysymys ei ole todellakaan vähäpätöinen, sillä siihen liittyvät haasteet ovat huomattavia. Yhteisön banaanintuottajien asema on jatkuvasti huonontunut sitten 1993. Sama pätee monien AKT-maiden perinteisiin toimittajiin. Muistuttaisin kuitenkin, että alan yhteisen markkinajärjestelyn päätavoitteena on taata yhteisön tuotteiden pääsy yhteisön markkinoille. Yhteisön tuottajien on jo tätä nykyä mahdoton kilpailla tasavertaisesti tuottajien ja alan toimijoiden kanssa kansainvälisellä tasolla. Meidän ei pidä unohtaa, että tätä nykyä 62 prosenttia tuonnista on peräisin kolmansista maista, lähinnä Ecuadorista, Kolumbiasta, Costa Ricasta ja Hondurasista.
Kyse ei ole jonkin tiettyä alkuperää olevan tuotteen suojelusta, vaan tietyn tuotantotavan säilyvyyden suojelusta. Banaanien suojelun taustalla on halu suojella koko tuotannonalaa, josta usein kokonaiset alueet sekä niiden elinvoimaisuus ja sosiaalinen tasapaino ovat riippuvaisia.
Kului kuukausia, ennen kuin komissio julkaisi kiintiöjärjestelmän hoitamiseksi viime lokakuussa tiedonannon "ensin tullutta palvellaan ensin" ­menetelmän soveltamisesta. Korostan, että kyseessä on tiedonanto eikä lainsäädäntöehdotus. Olemme siis joutuneet jatkamaan työskentelyä marraskuussa 1999 tehdyn lainsäädäntöehdotuksen parissa.
Komissioon on pidetty yhteyttä, ja viimeinen kokous vahvisti, että komissio pysyy kannassaan, jonka mukaan säilytetään "ensin tullutta palvellaan ensin" ­menetelmän mukaisesti ohjattu kiintiöjärjestelmä ja siirrytään tariff only -järjestelmään vuonna 2006.
Toinen mietintöni muistuttaa toki melkoisesti ensimmäistä, ja siihen sisältyvät täysistunnossa hyväksytyt tarkistukset. Koska aiheesta ei kuitenkaan ole tehty lainsäädäntöehdotusta, meidän oli otettava kantaa "ensin tullutta palvellaan ensin" ­menetelmään. Yhteispäätösmenettelyssä ei puhuttu mitään menetelmän tasapuolisuudesta vaan siitä, että kyseessä on ainoa Maailman kauppajärjestön sääntöjen kanssa sopusoinnussa oleva menetelmä. Yhdysvallat on jo kuitenkin ilmoittanut hylkäävänsä menetelmän, kuten ovat tehneet myös AKT-maat. Kantamme muihin kysymyksiin pysyy toki muuttumattomana: menetelmää on sovellettava vähintään kymmenen vuoden ajan tuottajien ja alan toimijoiden oikeusturvan takaamiseksi, sitä on tarkistettava uudelleen tämän kymmenen vuoden ajanjakson kuluttua umpeen, tariff only -järjestelmään ei siirrytä automaattisesti ja AKT-maille myönnetään 300 euron etuustulli. Olemme vaatineet takeita, jos komissio panee täytäntöön "ensin tullutta palvellaan ensin" ­menetelmään perustuvan tariffikiintiöiden hallinnointijärjestelmän, sillä täytäntöönpanolla voi olla vakavia seurauksia AKT-maiden tuottajiin, joilla ei tätä nykyä ole valmiuksia ottaa osaa pian alkavaan "rahtialuskilpailuun".
Näin ollen on 300 euron etuustullin lisäksi löydettävä ehdottomasti keino, jolla taataan tuottajien tosiasiallinen pääsy kiintiöön C, sekä arvioitava johdonmukaisesti järjestelmän vaikutuksia tuottajiin.
Olen tyytyväinen siihen, että pääsimme jälleen yksimieliseen tulokseen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan äänestyksessä. Kiitän siitä kollegoitani sekä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan esittelijää Fernández Martínia hänen tuestaan.
Puheenvuoroni lopuksi haluaisin esittää pahoitteluni siitä, että Euroopan unioni näyttää luopuvan arvoistaan näin tärkeässä asiassa maailmankaupan sääntöjen hyväksi. Talouden on voitava palvella ihmistä, ja kaikissa ihmisen hallitsemissa järjestelmissä sääntöjen on mukauduttava ihmisten tahtoon ja hänen tarpeisiinsa, eikä koskaan päinvastoin. Komissio ja neuvosto miettikööt omaa vastuutaan, jos ne ovat eri mieltä.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, hyvät parlamentin jäsenet, banaaniongelmasta käytyjen lukuisten keskustelujen jälkeen olemme tänään hieman lähempänä tyydyttävää ratkaisua. En halua kuvitella turhia, olemme käyneet tällaisia keskusteluja kahdeksan vuoden ajan ja käymme niitä vastakin. Kuitenkin tänään neuvostossa saavutetun sopimuksen myötä komission viimeisin ehdotus on lähempänä parlamentin enemmistön vuosien saatossa useita kertoja ilmaisemia kantoja.
Kehitysyhteistyövaliokunnassa, jonka puolesta puhun, tuemme Daryn mietintöä, jossa annetaan vastaus perusongelmiin: säilytetään kiintiöjärjestelmä, jolla turvataan yhteisön tuottamien banaanien markkinat, perustetaan lupajärjestelmä "ensin tullutta palvellaan ensin" -menettelyn pohjalta, mikä on voimassa olevien maailmankaupan sääntöjen mukaista. Lisäksi esitetään, että tullijärjestelmään ei siirrytä automaattisesti vaan edellytetään arviointikertomusta mahdollisista vaikutuksista.
Ecuador, maailman suurin banaanien tuottaja ja yksi Maailman kauppajärjestöön valituksen tehneistä maista, on jo hyväksynyt tämän ehdotuksen. Arvoisa komission jäsen, on varmaa, että pidämme kiinni tietyistä varaumista ja käsityseroista. Me parlamentissa vaadimme, että siirtymäaika kestää kymmenen vuotta komission esittämän kuuden vuoden sijasta; vaadimme "vähintään 300 euron" tullimaksua komission esittämän "enintään 300 euron" sijasta. Erot ovat kyllä selviä, mutta tällä hetkellä alamme jo puhua samaa kieltä, mitä ei voida missään nimessä sanoa aiemmin vuosikausia käyttämästämme kielestä.
Arvoisa komission jäsen Fischler, iloitsen siitä, että olette laajentanut tietolähteitänne. Jäsen Schwaiger kertoi teille jo edellisessä keskustelussa, että tarvitsette sellaista tietoa, jolla täydennetään ongelmaan liittyviä kaikkia eri näkökulmia paremmin. Kävitte äskettäin vierailulla Azoreilla, samoin kävitte Kanariansaarilla ja teillä on epäilemättä kattavampi kuva ongelmasta, joka on yhä varsin mutkikas. Emme voi esimerkiksi olla mainitsematta, että olemme huolissamme banaanituotannosta tietyissä AKT-maissa, Antillien ja Länsi-Afrikan pienissä tuottajamaissa, jotka ovat perinteisesti toimittaneet banaania markkinoillemme ja joiden kanssa tekemiämme sopimuksia emme voi unohtaa.
Keski-Amerikkaa koetellut pyörremyrsky Mitch oli meille valitettava esimerkki sellaisesta, jota meidän on mahdotonta hyväksyä. Joissakin maissa Nicaraguassa, Hondurasissa ja Guatemalassa pyörremyrsky Mitch aiheutti suurta tuhoa banaaniviljelmille. Sen sijasta, että jotkin monikansalliset yritykset olisivat auttaneet taloudellisen toiminnan palauttamisessa ennalleen, ne lopettivat liiketoimintansa ja siirtyivät toisille vähemmän vahinkoa kärsineille alueille ja jopa toisiin maihin ja laiminlöivät velvoitteensa tuhansia, kymmeniätuhansia 10 dollarin palkkaa saaneita perheitä ja maanviljelijöitä kohtaan. Me eurooppalaiset emme halua, että kehityksen malli on tällainen.
Jotkut kollegat ovat täällä ilmaisseet huolestumisensa niistä kielteisistä vaikutuksista, joista eräillä aloilla erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa kärsitään Yhdysvaltojen soveltamien kiristystoimien vuoksi, joiden yhteensopivuus GATT-sopimusten kanssa on mielestäni hyväksyttävyyden rajoilla. Mielestämme paras keino auttaa näitä yrityksiä on pyrkiä siihen, että kiista voidaan ratkaista mahdollisimman pian. Tässä mielessä emme katso, että olisi hyvä ryhtyä lykkäämään tätä keskustelua, mitä jotkut ovat näiden viikkojen aikana esittäneet.
Olemme tässä asiassa päässeet monimutkaiseen ja täpärään tasapainotilaan. Daryn mietintö hyväksyttiin maatalouden valiokunnassa yksimielisesti ja myös omassa valiokunnassani, jonka puolesta puhun, kannatettiin mietintöä yksimielisesti. Mielestäni jäsen Vatasen viime hetkellä esittämän tarkistuksen avulla ei helpoteta tilannetta, minkä vuoksi kehotan teitä, jos vain kuuntelette minua, harkitsemaan sen vetämistä pois.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensinnäkin onnitella esittelijä Daryä, joka on hyvin selkeästi kommentoinut meille uudistusta, sen historiaa ja laatinut synteesin enkä aio toistaa niitä. Haluaisin myös onnitella lausunnon valmistelija Fernándezia, joka käytti aikansa onnistuneesti siihen, että voisi selvittää meille, kuinka ja miten olemme ottaneet itsellemme tiettyjä sitoumuksia.
Daryn mietinnön myötä, joka on vaikea ja ylistämisen arvoinen taktinen saavutus, olemme hyväksyneet yksimielisesti tätä todella monimutkaista aihetta käsittelevän mietinnön. Arvoisa komission jäsen, suoraan sanottuna ei ole helppoa yhdistää kuluttajien ja tuottajien etuja toisiinsa ja samalla noudattaa Euroopan unionin AKT-maille antamia kansainvälisiä sitoumuksia sekä Coutonoussa allekirjoitettuja Lomén sitoumuksia ja ottaa vielä huomioon ponnistelut syrjäisimpien alueiden hyväksi niin, että kunnioitetaan kolmansiin maihin liittyviä GATT-normeja sekä taataan Euroopan unionin hankintojen ja tuotannon monipuolisuus.
Komission on tarkasteltava kertomuksessaan yhteisessä markkinajärjestelyssä sovittujen normien mukaisen kompromissin toimivuutta, ja parlamentin on päästävä käsittelemään kertomusta kohtuullisessa ajassa, ja tämän kertomuksen lopputulosten ja siinä tehtävän analyysin pohjalta on ehdotettava asianmukaisia oikaisutoimenpiteitä, joita esittelijä mietinnössä jo esittääkin.
Arvoisa komission jäsen, emme vastusta pelkästään tulliin perustuvaa järjestelmää, haluamme ainoastaan, että harkitessamme näitä varsin äkkinäisiä muutoksia ryhdymme välttämättömiin varotoimiin siirryttäessä yhdestä järjestelmästä toiseen . Tästä syystä pyydän, että parlamentin jäsenet antavat tälle mietinnölle kokonaisuudessaan tukensa, kuten kävi maatalousasioiden valiokunnassa. Enkä aio toistaa, että jonkun edustajan esittämän ainoan tarkistuksen kaltaiset tarkistukset eivät helpota siinä onnistumista. Siksi minäkin edellisen puhujan tavoin pyydän häntä peruuttamaan tämän tarkistuksen.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattien ryhmän puolesta haluaisin yhtyä minua edeltäneiden puhujien komissiolle komissiohan on ponnistellut lähentymisen hyväksi ja esittelijä Darylle osoittamiin onnitteluihin, joista jälkimmäinen on ponnistellut eri kantojen yhteensovittamisen hyväksi.
Maataloutta käsittelevän valiokunnan näkökulmasta tilanne on selvä. Valiokunta kannattaa komission ehdotusta siitä, että kiintiöjärjestelmä säilytetään "regata"menetelmäksi tai "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmäksi kutsutun järjestelmän avulla, vaikka valiokunta ei tietenkään kannata ehdotuksia siitä, että nykyisestä kiintiöjärjestelmästä siirrytään automaattisesti pelkästään tullijärjestelmään.
Tämä liittyy parlamentin maataloutta käsittelevän valiokunnan omaksumaan yleisperiaatteeseen siitä, että maataloustuotteet eivät ole tavanomaisia teollisia tuotteita ja että niihin ei ole siksi syytä soveltaa yleisluonteisia teollisuustuotteisiin soveltuvia sääntöjä. Tuore hullun lehmän kriisi, joka tulee Euroopan yhteisölle sekä sen tuottajille ja kuluttajille melkoisen kalliiksi, on esimerkki siitä, että maataloutta ei voida pelkistää teollisen tuotannon tai kaupan kaavoihin.
Tässä mielessä haluaisin muistuttaa täällä siitä, että banaanituotanto ei ole yhteisössä vieras tuotannon laji. Tätä tuotantoa harjoitetaan useilla yhteisön erityisalueilla, syrjäisimmillä alueilla, joiden on monin tavoin vaikeaa olla kilpailukykyisiä markkinoilla ja joiden yksi harvoista tuotteista on nimenomaan banaani. Kuten Fernández Martín mainitsi, komission jäsen Fischler on voinut äskettäin havaita paikan päällä, millaista maatalous on näillä alueilla, jotka ovat niin etäällä yhteisön manneralueesta.
Tästä syystä Daryn mietintöön sisältyvissä ehdotuksissa, jotka hyväksyttiin maataloutta käsittelevässä valiokunnassa yksimielisesti, viitataan siihen, että on tarpeen ottaa huomioon näiden syrjäisimpien alueiden rakenteelliset ongelmat, joille on kaiken lisäksi uusi oikeusperusta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, joka otettiin mukaan Amsterdamin sopimuksen myötä, ja tällä hetkellähän kaikki riippuu siitä, hyväksyykö komissio asiaan liittyvät ehdotukset.
Tästä syystä sosiaalidemokraattien ryhmä kannattaa Daryn mietintöä ja vastustaa luonnollisesti jäsen Vatasen ja muiden jäsenten esittämää tarkistusta 36.

Clegg
Arvoisa puhemies, minun kaltaisilleni hämmentyneille tarkkailijoille tämä kysymys on muuttumassa oudosta surrealistiseksi. Näyttää siltä, että meille esitetään toinen toisensa jälkeen ehdotuksia ja vastaehdotuksia siirtymäajan järjestelmästä, sillä komissio ehdottaa ensin historiallisiin viiteajanjaksoihin perustuvia tariffikiintiöitä mutta puhuu sitten "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmästä. Yhdysvallat puolestaan tuomitsee ensin historialliset viiteajanjaksot, mutta nyt se puolustaa omia historiallisia viiteajanjaksojaan. On erittäin vaikea pysyä perässä.
Tästä ja monesta muustakin syystä en kommentoi koko Daryn mietintöä, vaan yritän keskittyä yhteen periaatekysymykseen. Olipa siirtymäajan järjestelmä sitten mikä tahansa - valitsemmeko siis tariffikiintiön ja lupien myöntämisjärjestelmän, jossa käytetään "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmää, vai historialliset viiteajanjaksot ja onko kyse vuotta 1993 edeltävästä tai sen jälkeisestä ajanjaksosta - meidän on vähitellen hyväksyttävä, että tämä siirtymäajan järjestelmä on jossakin vaiheessa korvattava WTO:n vaatimusten mukaisella, pelkkään tulliin perustuvalla järjestelmällä. Emme voi vuodesta toiseen vältellä kansainvälisiä velvoitteitamme.
Kysymys kuuluu: miksi? Esittelijä Dary antoi ymmärtää, että jos siirtyisimme WTO:n vaatimusten mukaiseen, pelkkään tulliin perustuvaan järjestelmään, antautuisimme tavallaan kaoottisten markkinavoimien valtaan. Totuus on aivan toisenlainen. WTO on itsessään säännöstö. Se itse asiassa estää kaaoksen, koska se pyrkii antamaan sääntöjä, joita me kaikki noudatamme. On Euroopan unionin strategisten etujen mukaista varmistaa, että määräyksiä vahvistetaan eikä suinkaan heikennetä, sillä jos heikennämme WTO:ta tai oikeusvaltiota, kuka on voittaja? Voittajia ovat Yhdysvaltojen kaltaiset isot tekijät; voittajia ovat muita vahvemmat; voittajia ovat raa'at markkinavoimat.
Vetoankin teihin, että hyväksyisimme Daryn mietinnön mukaisen siirtymäjärjestelyn. Kuten tarkistuksessa 11 todetaan, emme kuitenkaan saa hylätä sitä ajatusta, että meidän täytyy lopulta siirtyä pelkkään tulliin perustuvaan järjestelmään.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, ensin haluaisin kiittää esittelijää hänen työstään. Olen täysin samaa mieltä hänen tavoitteenasettelustaan. Jäsen Dary, meidän vallassamme ei kuitenkaan valitettavasti ole toteuttaa sitä, mitä me mielellämme haluaisimme. Vahvat voimat ovat sitä vastaan. Erilaisia käsityksiä ei ole pelkästään Euroopan unionin sisällä jäsenvaltioilla, mikä näkyy myös komission vaikeuksina tehdä tätä koskeva ehdotus, vaan mukana on myös Maailman kauppajärjestön taso. Oma merkityksensä on voimakkailla intresseillä, erityisesti amerikkalaisten, jotka eivät tosin itse viljele banaaneja, mutta jotka ovat investoineet kauppayrityksiin amerikkalaista pääomaa. Me tunnemme tähän liittyvät ongelmat, ja huoli siitä, että AKT-valtioiden ja pienempien banaaninviljelijöiden oikeutetut intressit jäävät siinä yhteydessä jalkoihin, on varmastikin perusteltu.
Mehän olemme yrittäneet nyt esittää vielä kerran tarkistuksia kompromissitarkistuksina. Toivon, että komissio nyt myös hyväksyy nämä tarkistukset. Tarkistuksessa 35 meistä kyse on ennen kaikkea siitä, että komissio antaa meille kertomuksen siitä, mitä seurauksia tällä nyt kaavailtavalla järjestelyllä on pienempien banaaninviljelijöiden ja AKT-maiden intresseille, jotta meillä täällä parlamentissa on perusta päätöksen tekemiselle siirryttäessä "Tariff only" -järjestelmään.
Yksi asiahan on selvä, ja komissio on sen myös sellaisena vahvistanut nimittäin, että tätä asiaa on käsiteltävä parlamentissa vielä kerran. Tätä käsittelyä varten me tarvitsemme sitten tarkkoja tietoja. Me olemme ehkä toteuttaneet sitten tänä myöhempänä ajankohtana yhteispäätösoikeuden maatalousalalla, ja Nizzan kokoushan antoi ratkaisevia viitteitä parlamentin yhteispäätösoikeuden suuntaan. Meidän on nyt enää vain toteutettava tämä Nizzan jälkeisessä keskustelussa. Silloin meillä on erittäin todennäköisesti toinen valta-asema, ja sen pitäisi ilmetä sitten myös banaanialaa koskevasta kertomuksesta ja niistä tavoitteista, joita me sitten asetamme.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, uskoisin, että ensimmäisen kerran sukunimeni äännetään äidinkielelläni. Paljon kiitoksia.
Ei ole liioiteltua sanoa, että tämä kysymys on yksi kaikissa toimielimissä eniten huomiota herättäneistä kysymyksistä. On myös tärkeää ottaa esiin, että mielestäni tässä asiassa ovat joidenkin Yhdysvaltojen edustamien yhtiöiden edut menneet ristiin Euroopan Unionin etujen kanssa. Euroopan unionihan pyrki puolustamaan omien maanviljelijöidensä ja toisaalta AKT-maiden kanssa tekemiään sitoumuksia. Suoraan sanottuna maataloutta käsittelevä valiokunta venyi mielestäni äärimmilleen tai äärimmilleen siltä osin kuin valiokunnalle oli mahdollista, jotta komission kanssa päästiin sopimukseen komission kanssa.
Olemme hyväksyneet "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmän käyttämisen, olemme hyväksyneet sen, että tullietuutta alennetaan summaan, joka on enintään 300 EUR tonnilta AKT-maiden kohdalla, on myös totta, että olemme yrittäneet saada takeita pienille ja keskisuurille yrityksille ja että olemme pyytäneet komissiolta kertomusta järjestelmän vaikutuksista. Kuitenkin luulen, että voimme ennakoida asialla olevan kielteisiä vaikutuksia pienille elinkeinonharjoittajille ja AKT-maiden tuottajille.
Minulla on vahvat syyt epäillä, vaikken pidäkään stereotyyppisistä käsityksistä, että kuva siitä, että Euroopan unioni antaisi periksi Yhdysvaltojen edustamien kahden monikansallisen yhtiön painostuksen edessä, on vain ennakkoluuloja ilmentävä ajatuskaava. Toisinaan tuntuu siltä, että komissio menee kaupan ja maataloustuotannon kansainvälisen sääntelyn purkamista koskevissa ehdotuksissaan jopa pitemmälle kuin Cairnsin ryhmä. Yhdyn siihen, mitä esittelijä Dary totesi osuvasti viitatessaan tähän aiheeseen.
Oli miten oli, on pakko myöntää, että asetukset ja sopimukset asettavat velvoitteita ja että sääntelyn purkamisella, joka saattaa hyödyttää joitakin yrityksiä, on hintansa unionin talousarvion kannalta. Tässä mielessä haluaisin tuoda julki, en sitä, että olen samaa mieltä, vaan että oudoksun komission jäsen Schreyerin eilisiä väitteitä, jotka liittyivät maatalousbudjettiin ja banaanikysymykseen.
Haluaisin lopuksi onnitella esittelijä Daryä vaivannäöstä, samoin kuin maatalousvaliokunnan puheenjohtajaa ja koordinoijia. Ryhmäni aikoo äänestää mietinnön puolesta siitä syystä, että jos käsittelemme sitä pitempään, teemme siitä vain huomattavan paljon huonomman.

Souchet
Arvoisa puhemies, tämä loputon aihe, tämä unionin ja dollaribanaanien tuottajamaiden välinen banaanikiista ei ole vähäpätöinen asia vaan esimerkillinen monessakin mielessä, sillä 20 prosenttia unionissa kulutetuista banaaneista tuotetaan yhteisön syrjäisimmillä alueilla, joiden kehitykselle banaanien tuotanto on välttämätöntä. Toiset 20 prosenttia banaaneista tuotetaan AKT-maissa, joiden kehitykselle banaanien tuotanto on niin ikään välttämätöntä ja joille olemme antaneet lupauksia, joita meidän on noudatettavat meidän on noudatettava niille antamiamme sitoumuksia.
Sekä unionin syrjäisimmät alueet että AKT-maat ovat kyenneet kehittämään tuotantoaan, koska olemme tarjonneet niille markkinat, joita emme voi niiltä nyt riistää. Meidän on edelleen vaivattomasti tarjottava näille tuottajille toimeentulokeinot ostamalla ensisijaisesti heidän tuotteitaan. Vasta sitten voimme vapaakaupan nimissä avata loput 60 prosenttia banaanien tuotannosta muille tuottajille. Banaanialan YMJ:ssä pyrittiin juuri tähän, ja se on myös esittelijämme Daryn vastaehdotuksen tavoitteena.
Meidän ei pidä hämmentyä tai pelästyä, vaikka dollarialueen banaanintuottajat vetoaisivatkin "koskemattomana" pitämäänsä vapaakaupan oppiin tyrkyttääkseen meille tariff only -järjestelmää. Meidän on siis pidettävä yhtä tiukasti kiinni tietynlaista viljelytapaa puolustavasta kannastamme kuin amerikkalaiset, jotka pitävät tiukasti kiinni sokerin, tupakan, maapähkinän tai maitotuotteiden protektionistisesta tuotantojärjestelmästään.
Meidän on siis pysyttävä lujina, sillä jos nyt antaudumme tässä banaaniasiassa, yhtä hyvin voimme antautua myöhemmin myös muiden alojen yhteistä markkinajärjestelyä koskevassa asiassa, yhteistä maatalouspolitiikkaa YMP:tä koskevissa kysymyksissä tai kestävään kehitykseen tähtäävää Euroopan maatalousmallia koskevassa asiassa. Meidän on pidettävä puolemme, sillä muutoin elintarvikeketjumme valvonta pettää täydellisesti. Meille tyrkytetään samojen periaatteiden nimissä geenimuunneltuja organismeja, hormonilihaa tai sosiaalisten oikeuksien polkemista. Meidän on pidettävä puolemme, ja meidän on pikemminkin kehitettävä YMJ:tä, jossa olisi luovuttava sen "betonilinnoituksena" toimivasta tariff only -järjestelmästä, jossa aivan liian usein vallitsee et profit only -ajatustapa.
Banaanikiista on eräänlainen merkkipaalu tällä välttämättömän kehityksen tiellä, ja, arvoisa puhemies, Euroopan unionin on valjastettava kaikki voimansa tuon kehityksen hyväksi.

Marques
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan korostaa Euroopan parlamentin ponnisteluja, jotta banaania koskevien yhteisten markkinajärjestelyjen mutkikkaat eturistiriidat voitaisiin ratkaista tasapainoisesti. Todisteena näistä ponnisteluista olemme kokoontuneet tänne toista kertaa keskustelemaan mietinnöstä, jossa esitetään erinomaisia ehdotuksia Euroopan unionin ja AKT-maiden banaanintuotannon turvaamisen ja Maailman kauppajärjestön määräysten yhteensovittamiseksi. On sääli, että komissio ja neuvosto pitävät kiinni ratkaisusta, joka voi erityisesti vuoden 2006 jälkeen vaarantaa vakavasti tämän tuotannon.
Edustan parlamentissa Madeiraa, aluetta, jonka pääasiallinen maataloustuote on banaani. Näin on myös muilla Euroopan unionin alueilla, kuten Kanariansaarilla ja Ranskan merentakaisissa departementeissa. Kaikki nämä alueet kuuluvat syrjäisimpiin alueisiin. Nämä alueet eivät ole ainoastaan heikoimmassa asemassa, vaan ne ovat myös Euroopan unionin ainoita alueita, joilla tuotetaan banaaneja. Tämä tilanne on otettava ehdottomasti huomioon silloin, kun päätetään banaanin tuontijärjestelmää koskevista uusista säännöistä. Eurooppalaisen maatalousmallin, joka perustuu maatalouden moniin tehtäviin, on myös turvattava Euroopan unionin banaanintuotanto. Minun kotiseudullani maatalouden monista tehtävistä yhtä, ympäristönsuojelua, pidetään kaiken aikaa tärkeämpänä. Banaanintuotannon loppuminen Madeiralla olisi toisin sanoen ainakin yhtä vakava asia ympäristön kannalta, koska silloin subtrooppinen maisema ja maaseutu tuhoutuisivat ja eroosio pahenisi, kuin myös taloudellisesti, mikä merkitsisi tuhansien maanviljelijöiden tulojen huomattavaa putoamista.
Arvoisa puhemies, ilman tätä merkittävää ympäristönäkökohtaa Madeira ei pysty ruokkimaan kultamunia munivaa kanaansa eli turismia. Miksi siis kauppa vapautettaisiin jo vuonna 2006, kun kiintiöjärjestelmä on täydellisesti Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukainen sen lisäksi, että se takaa yhteisön ja AKT-maiden banaanintuotannon jatkuvuuden? Kaikesta huolimatta toivon yhä, että komissio ottaa asianmukaisesti huomioon parlamentin lausunnon, joka sisältyy nyt käsittelemäämme ja täysimääräisesti kannattamaani mietintöön, jonka me varmasti hyväksymme huomenna. Päätän puheenvuoroni onnittelemalla esittelijä Daryä hänen erinomaisesta työstään.

Adam
Arvoisa puhemies, esittelijä ansaitsee kiitokset ja jonkin verran myötätuntoa siitä, miten hän on käsitellyt tätä vaikeaa mietintöä. On melkeinpä mahdotonta sovittaa yhteen ristiriitaisia kaupallisia etuja ja WTO-kiistaa, mutta esittelijä ja valiokuntien puheenjohtajat ovat ahkeroineet ja laatineet mietinnön, josta komissio ja neuvosto saavat entistä realistisemmat neuvotteluohjeet. Toivon, että komissio suhtautuu tarkistuksiin myönteisesti - ei siis täysin kielteisesti niin kuin edellisessä keskustelussa - ja että se myöntää, että jokainen tarkistus on aiheellinen.
Jo nyt näyttää siltä, että komission ehdottama "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmä on helpottanut neuvotteluprosessia ja että lopputulokseen voidaan vielä sisällyttää aiemmat määrät. WTO-kiista on johtanut rangaistusluonteisiin kauppapakotteisiin, mitä ei ole helppo selittää niille jäsenvaltioiden viejille, joihin pakotteet vaikuttavat, vaikka he toimivat täysin eri aloilla. Tavoitteenamme on oltava sellainen uudistettu banaanialan markkinajärjestely, joka hyväksytään WTO:ssa ja joka kuvastaa EU:n sitoutumista AKT-maihin ja heikoimmassa asemassa oleviin tavarantoimittajiin Karibianmerellä.
WTO:n päätöksissä ei sanota, ettemme voisi soveltaa suosituimmuuskohtelua perinteisiin tavarantoimittajiimme. Juju on siinä, miten teemme sen. Komission on osoitettava, että heidän tarpeistaan huolehditaan. Emme hyväksy mielellämme kaupan vapauttamista edelleen ja pelkkään tulliin perustuvaa tulevaa järjestelmää, kuten komissio on todennut, mutta meidän on pakko hyväksyä ne. Mitä suuremman tullin pystymme neuvottelemaan, sitä vähemmän tarvitsemme muita toimenpiteitä AKT-maiden ja Karibianmeren maiden auttamiseksi.
Uskon, että neuvotteluja nopeuttamalla voidaan parhaiten taata hyväksyttävän suuruinen tulli, ja tästä ja muistakin syistä kehotan teitä tukemaan täysin tätä mietintöä.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, jos postipalvelujen vapauttaminen oli tärkeä aihe, banaanialaa koskeva yhteinen markkinajärjestely on sitä yhtä suuressa määrin.
Haluaisin ensiksi kiittää esittelijä Daryä hänen mietintönsä sisällöstä, koska hän puolustaa jo toisen kerran kiintiöjärjestelmän säilyttämistä Euroopan unionin banaanintuonnin alalla ja tukee näin yhteisön omaa tuotantoa ja torjuu sen, että siirryttäisiin automaattisesti pelkästään tulliin perustuvaan järjestelmään sen jälkeen, kun yhteinen markkinajärjestely on ollut uudistettuna voimassa. Meidän mielestämmehän voimassaoloajan olisi oltava kymmenen vuotta.
Haluaisin myös ilmaista kiitokseni maatalousvaliokunnan puheenjohtaja Graefe zu Baringdorfille siitä, että hän on pyrkinyt tarmokkaasti kompromissiratkaisuun komission kanssa. Kiitän myös parlamentin poliittisten ryhmien puheenjohtajia, jotka ovat taipuneet syrjäisimpiä alueita edustaneiden jäsenten härkäpäisyyden ja itsepäisyyden edessä, jotta voimme tänään keskustella parlamentissa tästä banaanialan uudistamista koskevasta ehdotuksesta ja voimme esittää määräävän kannan sekä olemme näin ajoissa valmiita maatalousministerien lähipäivinä pitämää neuvoston kokousta ajatellen ja voimme siirtyä vuoteen 2001 mukanamme banaanialan yhteistä markkinajärjestelyä koskeva uudistus.
Toivoisin, että tämä yhteinen markkinajärjestely vastaa maailman kauppajärjestön tavoitteita näiden useita vuosia kestäneiden kauppaa ja yhteisön tuottajia koskeneiden kiistojen jälkeen. Luotan siihen, että ajan myötä banaanintuottajamaat voivat hyväksyä tämän "venekilpailuksi", eli "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmäksi kutsuttavan jakojärjestelmän.
Mielestäni esittelijän ehdottama ratkaisu, joka hyväksyttiin yksimielisesti maatalousvaliokunnassa ja jota nyt käsitellään täysistunnossa, näyttää ratkaisuna olevan tämän vuonna 1993 alkaneen kauppasodan kaikkien osapuolten kannalta pienempi paha. Tällä hetkellä näyttää siltä, että ollaan pääsemässä yhteisymmärrykseen kaikkien päähenkilöiden, olivatpa he sitten tuottajia, kauppiaita tai kuluttajia, välillä siitä maataloustuotteesta, joka on kaikkein kuvaavin Euroopan yhteiskunnassa, ja tarkoitan tällä banaaneja, jotka tietenkin Kanariansaarten tapauksessa ovat ainoat laatuaan.
Tärkeintä näin loppusuoralla on saada lisää aikaa, ja ehdotan, että äänestämme Daryn mietinnön hyväksymisen puolesta.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, kuten tunnettua, tällä banaania koskevalla yhteiselle markkinajärjestelyllä on erityistä merkitystä AKT-tuottajamaille ja joillekin syrjäisimmille seuduille, kuten Madeira, olipa kyse sitten tuotannosta ja työllisyydestä tai ympäristöstä, jota suojellaan ylläpitämällä vihertuotantoa, joka on alueen kehityksen kannalta keskeinen asia.
Yhteisen markkinajärjestelyn tulevaisuuden ratkaiseminen yhdenmukaisiin sääntöihin perustuvan tuontijärjestelmän avulla merkitsisi huolestuttavaa riskiä banaanin hinnan alenemisesta yhteisömarkkinoilla, mikä puolestaan edellyttäisi syrjäisimpien seutujen tuottajille myönnettävien tasaustukien nostamista ja niiden rahoitusnäkymien tarkistamista, jotka hyväksyttiin yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseksi Agenda 2000 -ohjelman puitteissa. Siksi on hyvä, että komissio ei pidä itsepintaisesti kiinni ehdotuksistaan, koska silloin banaanintuotanto voisi loppua, mistä taas koituisi vakavia yhteiskunnallisia, taloudellisia ja ympäristöön kohdistuvia seurauksia, kuten esittelijä, kollegamme Dary korostaa.
Siirtymävaiheen pitäisi näin ollen olla noin 15 vuotta eikä missään tapauksessa vähempää kuin 10 vuotta, ja tasaustukiin pitää sisällyttää yhteisön tuottajien tulojen takaaminen ja tuotteiden pääsy markkinoille, minkä takia niihin on sisällytettävä myös tuki näillä alueilla tuotettujen banaanien markkinoijille. Äänestämme näiden ehdotusten ja koko mietinnön puolesta ja toivomme, että komissio tarkistaa kantansa.

Stevenson
Arvoisa puhemies, kuten aiemmat puhujat ovat sanoneet, tähän ongelmaan on nyt aika löytää toimiva ja WTO:n vaatimusten mukainen ratkaisu. WTO on aiemmin aivan liian usein antanut meille kielteisiä päätöksiä. Edustan niitä oman jäsenvaltioni eli Yhdistyneen kuningaskunnan yrityksiä, jotka ovat joutuneet vaikeuksiin Yhdysvaltojen kostotoimien takia, sillä Yhdysvaltojen kauppaministeri Barshefsky on päättänyt nostaa skotlantilaisilta yrityksiltä perittäviä tuontitulleja 100 prosenttia. Kasmiralalla on kärsitty tappioita.
Yhdysvaltojen päätös 100 prosentin tuontitulleista, jotka koskevat näitä omassa jäsenvaltiossani ja vaalipiirissäni sijaitsevia yrityksiä, olisi jossakin vaiheessa voinut johtaa kasmiralan katoamiseen Skotlannin rajalta, jolloin olisi menetetty 4000 työpaikkaa. Meillä on toinenkin pieni yritys, Arran Aromatics, joka vie valtaosan tuotteistaan Amerikkaan. Sekin on kärsinyt Yhdysvaltojen kostotoimien takia. Se työllistää 50 ihmistä Skotlannin länsirannikon kaukaisella saarella, mutta se kärsii silti banaanisotaan liittyvistä kostotoimista, vaikka se ei tiedä juuri mitään banaanisodasta, eikä sillä ole mitään tekemistä sen kanssa. Tämä on todella epäoikeudenmukaista.
Tässä keskustelussa on puhuttu paljon siitä, miten maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta tuki näennäisen yksimielisesti Daryn mietintöä. Haluaisin sanoa teille, että Daryn mietintöön esitettiin maatalousvaliokunnassa monta tarkistusta, jotka osoittivat, että valiokunnassa on suuria mielipide-eroja. Emme missään nimessä saa pitää tätä osoituksena yksimielisyydestä. Jos eteläisten jäsenvaltioiden kollegat aikovat vastedeskin äänestää WTO:n vaatimusten noudattamista vastaan, heidän on vastattava seurauksista, ei oman jäsenvaltioni syyttömien yritysten.

Carlotti
Arvoisa puhemies, parlamentissamme otetaan jälleen kerran kantaa banaanikiistaan, ja kiitänkin esittelijä Michel Daryä hänen merkittävästä työpanoksestaan asiassa.
Komissio on kuitenkin tänään osoittanut taipumattomuuttaan epärehellisyyden sävyttämissä keskusteluissa ja hyväksyttyään kompromisseja, jotka ovat vain tyhjää sanahelinää. Toivon, että komissio kuulisi tänään argumenttejamme, sillä komission ehdottama järjestelmä, siis tämä tullietuuskohtelu, olkoonkin vain 300 euroa, saattaa käytännössä osoittautua täysin hyödyttömäksi, sillä "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmä lannistaa AKT-maiden tuottajat. Tällaista menetelmää on aivan perustellusti verrattu rahtialuskilpailuun, jossa alus ratkaisee. Tiedämme jo etukäteen, ketkä tulevat olemaan kärjessä: monikansalliset yritykset, jotka omistavat kilpailukykyisiä välineitä ja jäähdytyslaitteilla varustettuja aluksia.
Yhdysvallat ja jopa suurin osa Etelä-Amerikan maista ovat nyttemmin hylänneet tällaisen järjestelmän. Miksi komissio kuitenkin edelleen puolustaa näin epäoikeudenmukaista järjestelmää? Miksi ei harkita paluuta "historialliseen viiteajanjaksoon" perustuvaan järjestelmään, johon Yhdysvallat tai eteläamerikkalaiset ovat nyt kallistumassa. Eikö sen sijasta olisi syytä edes muuttaa pelisääntöjä, jotta Afrikan tuottajat eivät putoaisi järjestelmän piiristä? Tasapaino olisi mahdollista palauttaa tällaisen "kahden vuoron" järjestelmän avulla, jolloin tariffikiintiön C piiriin kuuluvien tuontilisenssien jaossa olisivat ensimmäisinä vuorossa AKT-maiden tuottajat. Arvoisa komission jäsen, AKT-maiden kumppanimme eivät kaipaa armeliaita tekoja tässä asiassa, vaan ainoastaan sitä, että puolustaisimme yhdessä rintamassa yhteisiä etujamme.

Puhemies
Kiitoksia, jäsen Carlotti.
Keskeytämme keskustelun tähän kohtaan, koska meidän on siirryttävä äänestyksiin, jotka kestävät varmasti kauan. Siksi keskustelua jatketaan klo 15.00.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät kollegat, minulla on kunnia ilmoittaa teille, että virallisella lehterillä on läsnä Korean tasavallan parlamentin valtuuskunta.

Haluan toivottaa tämän Korean valtuuskunnan lämpimästi tervetulleeksi. Sehän on saapunut paikalle osallistuakseen Euroopan parlamentin ja Korean tasavallan kuudenteen parlamenttien väliseen kokoukseen, joka pidetään Strasbourgissa joulukuun 12. ja 13. päivänä. Valtuuskunnassa on mukana neljä Korean tasavallan kansalliskokouksen jäsentä, ja heitä johtaa arvoisa Hon Jeymoon Chung.
Euroopan parlamentti ja Korean parlamentti aloittivat vuosia sitten suoran poliittisen vuoropuhelun, ja tämän vuoropuhelun tulokset ovat jo nyt merkittäviä. Haluamme vahvistaa yhteistyötämme Korean tasavallan kanssa, ja meillä on nyt erinomainen tilaisuus keskustella Korean niemimaan äskettäisistä tapahtumista.
Toivon, että työskentelynne on Euroopan parlamentin kanssa hedelmällistä ja että viihdytte hyvin Strasbourgissa.

ÄÄNESTYKSET
Purvis
Arvoisa puhemies, emme ole keskustelleet tätä erityistä valiokuntaa koskevasta kysymyksestä. Sitä ei tietääkseni ole koskaan käsitelty täysistunnossa. Toimitamme siitä äänestyksen ilman minkäänlaista keskustelua. Minua kiinnostaisi tietää, miten se perustettiin, mikä on sen tausta, mitä kustannuksia siitä aiheutuu, mikä on sen suhde nykyisiin valiokuntiin - teollisuusvaliokuntaan, kansanterveyden valiokuntaan ja muihin valiokuntiin - ja onko sopivaa äänestää siitä ilman minkäänlaista julkista keskustelua.

Puhemies
Jäsen Purvis, työjärjestyksemme on erittäin selkeä. Työjärjestyksen 150 artiklan mukaisesti puheenjohtajakokous päättää tällaisen valiokunnan perustamisesta. Emme keskustele tästä kysymyksestä, äänestämme vain valiokunnan jäsenistä.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kirjeen muodossa antama suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan neuvoston direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta (9854/1/2000 - C5-0522/2000 - 2000/0040(COD))
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kirjeen muodossa antama suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan audiovisuaalialan ohjelmateollisuuden ammattilaisten koulutusohjelmien täytäntöönpanosta (Media-Koulutus) (2001 - 2005) (10939/2/2000 C5-0616/2000 - 1999/0275(COD))

Hieronymi
 esittelijä. (DE) Arvoisa puhemies, kiitän kaikkien poliittisten ryhmien hyvästä tuesta. Sen myötä neuvostossa on onnistuttu saavuttamaan myönteinen Media-ohjelmaa koskeva päätös. Me emme tarvitse sovittelumenettelyä ja voimme tehdä tänään myönteisen päätöksen.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Ehdotus neuvoston asetukseksi yksityisoikeuden alalla toimivien tuki- ja vaihto-ohjelman (yksityisoikeuden alaa koskeva Grotius-ohjelma) jatkamisesta (KOM(2000) 516 - C5-0494/2000 - 2000/0220(CNS)) - kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston päätökseksi tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehdyn päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta (KOM(2000) 542 - C5-0495/2000 - 2000/0234(CNS)) - maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston päätökseksi sopimuksen laatimisesta yhteisön ja Kyproksen tasavallan välillä Kyproksen osallistumista yhteisön yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä nuorisoalan ohjelmiin koskevista ehdoista ja edellytyksistä (KOM(2000) 661 - C5-0577/2000 - 2000/0270(CNS)) - kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0348/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämismuotoa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (KOM(1999) 594 - C5-0431/2000 - 1999/0244(COD)) (Esittelijä: Maaten)
Ennen äänestystä:

Fischler
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin vahvistaa komission kannan tarkistuksiin, kuten komission jäsen Byrne totesi maanantai-illan keskustelussa. Komissio voi hyväksyä joko kokonaan tai osittain 33 esitettyä tarkistusta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 6, 8, 9, 16, 19, 20, 25, 28, 32, 33, 36, 37, 38, 40, 45, 46, 47, 49, 52, 53 ja 54.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.) (Istunto keskeytettiin klo 12.00 juhlaistunnon takia ja sitä jatkettiin klo 12.30.)
Trakatellisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0377/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi tiettyjen päätöksillä N:o 645/96/EY, N:o 646/96/EY, N:o 647/96/EY, N:o 102/97/EY, N:o 1400/97/EY ja N:o 1296/1999/EY hyväksyttyjen yhteisöjen toimintaohjelmien jatkamisesta ja näiden päätösten muuttamisesta (KOM(2000) 448 - C5-0400/2000 - 2000/0192(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0368/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudellisen direktiivin antamiseksi julkisista ostotarjouksista (8129/1/2000 - C5-0327/2000 - 1995/0341(COD)) (Esittelijä: Lehne)
Ennen äänestystä:

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin mielelläni vahvistaa komission kannan tarkistuksiin, jotka myös kollega Bolkestein vastaanotti eilen illalla. Se tarkoittaisi, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 7, 14 ja 18 ja komissio voi hyväksyä periaatteessa myös ajatukset, jotka sisältyvät tarkistuksiin 5, 13 ja 12. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että tämä direktiivi ei ole oikea paikka näiden tarkistusten sisällyttämiseen. Komissio voi myös hyväksyä osittain tarkistukset 17 ja 20, mutta ei suurinta osaa näistä tarkistuksista. Muut tarkistukset komissio hylkää.
Tarkistuksesta 20:

Gebhardt
Arvoisa puhemies, tämän tarkistuksen alkuperäisversio on saksankielinen, eikä espanjankielinen versio pidä paikkaansa. Haluaisin vain kiinnittää vielä kerran huomiota siihen, että me äänestämme saksankielisestä versiosta, nimittäin toisesta osasta, jossa sanotaan "yhtiökokouksen ja hallintoneuvoston (saks. Aufsichtsrat)". Espanjankielisessä versiossa se on muodossa "tai hallintoneuvoston (saks. Verwaltungsrat)". Se on jotakin aivan muuta.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0370/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen (7484/1/00 - C5-0422/2000 - 1996/0085(COD)) (Esittelijä: Zimmerling)
Ennen äänestystä:

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, haluaisin mielelläni vahvistaa vielä kerran komission kannan tarkistuksiin. Se vastaa täysin komission jäsen Bolkesteinin eilisessä keskustelussa esittämiä lausumia. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 8, 10, 16, 17 ja 18. Toisaalta komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 1, 2, 3, 5, 11, 12, 13, 14 ja 15. Tarkistukset 6 ja 7 voidaan hyväksyä osittain. Tarkistus 9 voidaan hyväksyä lausumana mutta ei artiklana.

Zimmerling
Arvoisa puhemies, haluaisin vain käyttää tilaisuutta hyväkseni ja muistuttaa komission jäsenen viime yönä klo 00.15 pitämään puheenvuoroon viitaten siihen, että tarkistuksessa 1 komissio velvoitetaan ryhtymään toimiin asiassa. Olin iloinen, että komission jäsen Fischler hyväksyy nyt tämän tarkistuksen. Komissiota vaadittiin aloittamaan EU:n ulkopuolisten valtioiden kanssa neuvottelut, jotta tämä oikeus jälleenmyyntikorvaukseen toteutetaan paitsi Euroopan unionissa myös kokonaisuutena ottaen mahdollisimman maailmanlaajuisesti. Siinä yhteydessä viitataan Bernin yleissopimuksen 14 ter artiklaan. Me voimme siis toimia esikuvana täällä Euroopassa.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Oostlanderin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0363/2000) Euroopan unionin yhteisen Venäjän-strategian toteutuksesta (2000/2007(INI))
Ennen äänestystä:

Posselt
Arvoisa puhemies, 33 ensimmäistä Oostlanderin mietintöä koskevaa tarkistusta oli saatavilla ajoissa. Tarkistukset 34 ja 35 olivat saatavilla vasta tänään. Sama koskee kahta Theaton mietinnöstä ja seitsemää Morganin mietinnöstä jätettyä tarkistusta. Pyydän teitä lopettamaan tällaisen menettelyn ja huolehtimaan siitä, että kaikki tarkistukset ovat jatkossa saatavilla ajoissa!

Puhemies
Sihteeristö on ilmoittanut minulle, että asiakirjat olivat saatavilla hyvissä ajoin.
Johdanto-osan O-kappale:

Oostlander
. (NL) Arvoisa puhemies, ilmaisun sujuvuuden takia ehdotan, että emme sano not to deny, edellyttäen että on otettava huomioon alkuperäiskansojen oikeudet vaan taking into account, otettava huomioon. Myös tarkistuksen esittäjä hyväksyy tämän.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Baltasin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0364/2000) komission kertomuksesta vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemistä Kroatian tasavallan kanssa koskevien neuvottelujen mahdollisuudesta (KOM(2000) 311 - C5-0506/2000 - 2000/2244(COS))
Tarkistus 1:

Baltas
Arvoisa puhemies, teen oikaisun nykyisessä muodossa olevaan tarkistukseen lisäämällä siihen vain yhden sanan, eli sanan "Kroatian" sanan "kansalaisten" eteen. Näin ollen tuo kohta kuuluisi seuraavasti: ..."serbialaista alkuperää olevien Kroatian kansalaisten...". Voidaanko tarkistus hyväksyä näin suullisena, sillä sehän vastaa jo edellä hyväksymäämme tarkistusta?
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Maij-Weggenin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0323/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Indonesian ja Euroopan unionin välisten suhteiden lähentäminen" (KOM(2000) 50 - C5-0288/2000 - 2000/2152(COS))
Tarkistus 7:

Maij-Weggen
. (NL) Arvoisa puhemies, Lynne väittää tarkistuksessaan, että Indonesiassa ja Timorissa on tähän mennessä aloitettu 22 oikeudenkäyntiä. Olen käyttänyt puolitoista vuorokautta sen tarkistamiseen, ovatko hänen lukunsa todella oikeat ja minun lukuni väärät, mutta niin ei ole. Timorissa on aloitettu 19 oikeudenkäyntiä, Acehissa on aloitettu 24 oikeudenkäyntiä, joten minun pitää pyytää parlamenttia hylkäämään hänen tarkistuksensa. Lynnen luvut eivät ole oikein.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Theaton laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0376/2000) komission tiedonannosta: yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen - petosten torjunta - kattavan strategian perustelut (KOM(2000) 358 - C5-0578/2000 - 2000/2279(COS))
Tarkistus 2:

Haarder
Arvoisa puhemies, jottemme hyväksyisi jotakin sellaista, mikä ei pidä paikkaansa, pyytäisin tätä tarkistusta esittäneitä kollegojamme poistamaan "Tanskan", koska Tanska on ratifioinut yleissopimuksen.

Seguro
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että myös Portugali on ratifioinut yksimielisesti tämän perustamissopimuksen viime syyskuun 29. päivänä.

Puhemies
Ehdotan näin ollen suullista tarkistusta Tanskan ja Portugalin poistamiseksi.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Morganin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0383/2000) talousarvion valvontamenettelyjen ja -instituutioiden uudistamisesta (2000/2008(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

ÄÄNESTYSSELITYKSET- Maatenin mietintö (A5-0348/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kannatin äänestyksessä Maatenin mietintöä, jolla lähennetään tupakkatuotteiden myyntiä koskevia määräyksiä. Tiedossa on, että tupakoinnin aiheuttamat sairaudet vähentävät eläkeläisten määrää, koska ne lyhentävät heidän elämäänsä. En voi siis muuta kuin kannattaa tätä mietintöä, jonka tarkoituksena on säännellä sisämarkkinoita, mutta jolla samalla rajoitetaan tai pyritään rajoittamaan tupakoinnin Euroopan unionin väestölle aiheuttamia haittoja. Haluaisin myös lisätä, että kannatan sitä ehdotuksen osaa, jossa esitetään, että haitallisia tupakkatuotteita ei saa myydä Euroopan unionin ulkopuolelle. On totta, että näin rajoitamme vientiin tarkoitettua tuotantoa, mutta totta on myös se, että teemme Euroopan unionia tunnetuksi terveellisten tuotteiden myyjänä, ja se on aina myönteistä.

Alavanos
. (EL) On valitettavaa, että vaikka komissio hyväksyi monia Euroopan parlamentin tarkistuksista, neuvosto vastaavasti hylkäsi niistä useimmat.
Parlamentin on pitänyt palata asiaan ja palauttaa useimmat tarkistuksista - jotka liittyvät varoitustekstin kokoon, ainesosaluetteloon ja kuluttajien sekä erityisesti nuorten suojeluun.
Euroopan parlamentin pitää tietenkin välttää sellaisia joihinkin tarkistuksiin sisältyviä äärimmäisyyksiä, jotka eivät ole vakuuttavia, joilla ei ole takanaan määräenemmistöä ja jotka yleensä heikentävät parlamentin toimien tehokkuutta. Jos haluamme pysyä johdonmukaisina, meidän pitää tietenkin ottaa käyttöön vastaavat varoitukset tuotteissa, jotka ovat kuluttajille yhtä haitallisia, kuten eläinrasvoissa.
Lopuksi, rehellisyyden nimissä pitäisi välittömästi lisätä varoitusteksti Euroopan unionista vietäviin savukkeisiin ja tietenkin vientimaan kielellä.

De Rossa
. (EN) Haluaisin tukea Euroopan parlamentin ratkaisevaa päätöstä äänestää savukepakkauksiin painettavien kuvallisten terveysvaroitusten puolesta. Tämä on kansanterveyden kannalta suuri läpimurto, sillä nyt saamme savukepakkauksiin merkintöjä ja kuvia, jotka kertovat tupakoinnin todellisesta hinnasta.
Nykyiset terveysvaroitukset hukkuvat jännittävien väriyhdistelmien, näyttävien pakkausten ja ovelien telineiden taakse. Suurin osa tupakoijista ei tiedä kaikkia riskejä eikä päätöksensä todellista hintaa.

Grossetête
Äänestin tämän direktiivin puolesta.
Tupakka tappaa yhä useammin ihmisiä. Meidän on tämän vitsauksen vuoksi tiedotettava selkeästi kaikille Euroopan kansalaisille tämän ihmisille erittäin vahingollisen tuotteen vaaroista.
Olen aiheesta käytävissä eri keskusteluissa vastustanut voimakkaasti tupakkateollisuuden puolustajia. Keskusteluissa on nimittäin ollut vastakkain kaksi Euroopan parlamentin jäsenistä koostuvaa ryhmää: toinen ryhmä vetosi perustamissopimuksiin perustellakseen varovaista kantaansa, ja toinen ryhmä korosti etenkin kansalaisten jokapäiväistä elämää ja terveyttä. Minä kuulun jälkimmäisen ryhmän kannattajiin. Jos tekstit kerran ovat lainvoimaisia, niiden sanasisältöä on syytä muokata ottamalla huomioon kaikkien eurooppalaisten jokapäiväiset huolet.
Jotkut Euroopan parlamentin jäsenistä ovat esittäneet juridisia argumentteja, jolloin he itse asiassa puolustavat tupakkateollisuutta. Kuinka joku voi tukea ihmisten elämää päivittäin tuhoavien yritysten etuja? Ei yksikään taloudellinen tai juridinen argumentti voi viedä voittoa kansanterveydellisestä argumentista.
Valitettavasti direktiivin avulla ei voida kokonaan ratkaista tupakointiin liittyviä ongelmia. Direktiivin ansiona voidaan kuitenkin pitää sitä, että se tarjoaa tietoa, jonka ansiosta tupakoijat voivat tiedostaa vaarat ja lähipiirilleen aiheuttamat uhat ja jonka ansiosta tupakka-askeista voidaan poistaa sellaiset harhaanjohtavat maininnat kuten "kevyt" tai "erittäin kevyt". Nämä kansanterveyttä koskevat ehdotukset toimivat näin ollen voimakkaana signaalina kaikille kansalaisille ja etenkin kaikkein nuorimmille Euroopan kansalaisille.
Lopuksi toteaisin olevani tyytyväinen Euroopan unionin alkuvaiheessa tehtyyn päätökseen kieltää jäsenvaltioissa kiellettyjen tupakkatuotteiden vienti. Oli uskomatonta sallia tällaisten tuotteiden vienti, todellinen skandaali. Onko tämä tulkittavissa siten, että osa parlamentin jäsenistä luokittelee kansalaiset kahteen ryhmään: suojeltaviin ja niihin, joiden terveys voidaan taloudellisten etujen nimissä vaarantaa?
Toivon, että neuvosto kuulee viestimme, jotta voimme tehdä lopun valehtelusta ja suojella parhaamme mukaan kaikkien kansalaisten terveyttä.

Lulling
. (DE) Kun äänestin vuonna 1998 tupakkatuotteiden mainontaa koskevaa yleistä kieltoa vastaan, kantani esitettiin luxemburgilaisten lehtien toimituksille osoitetuissa kirjeissä väärin äänestämisenä syöväntorjuntaa vastaan. Yritin silloin oikaista, että sellaiselle mainontaa koskevalle kiellolle ei ole oikeudellista perustaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa. Nyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti minun olevan oikeassa. Ei käy kerta kaikkiaan päinsä, että parlamentin jäsenet, tapahtuipa se sitten hyvää tarkoittavista mutta tunnesyistä, hyväksyvät lainsäädännöllisiä tekstejä, joille ei ole oikeudellista perustaa. Tätä periaatetta olen noudattanut aina nyt 35-vuotisella pitkällä parlamentaarisella urallani. En aio nyt myöskään säikähtää niitä säännöllisiä uhkauskirjeitä, joissa minua vaaditaan ilmoittamaan äänestyspäätöksestäni, jotta ne voivat julkaista sen, mikä tarkoittaa siis sitä, että ne voivat levittää julkisuudessa jälleen minua koskevia vääriä tietoja ja herjata minua iskulauseiden muodossa. Näin siksi, että ne sivuuttavat ne monet asiat, joita parlamentaarikon on pohdittava niin monimutkaisen lain kohdalla kuin eurooppalainen direktiivi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämismuotoa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä.
Tiedän, että tupakointi on yksi yleisimmistä kuolinsyistä ja kansanterveyden on oltava edelleen päähuolenaihe, mutta samalla on otettava huomioon meidän toimivaltuuksiemme rajat ja säädösten suhteellisuus. Euroopan parlamentin asiasta vastaavan ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan suositus tähän toiseen käsittelyyn ei tee sille oikeutta. Suositus ei sisällä vain terveyden puolestapuhujien liioiteltuja vaatimuksia, jotka aiheuttaisivat muun muassa tuhansien erityisesti naisten työpaikkojen menettämisen eivätkä tekisi siitä huolimatta ketjupolttajasta tupakoimatonta. Kuten mainontaa koskevaa kieltoa käsittelevän direktiivin kohdalla, tässäkään asiassa oikeudellinen perusta ei ole kuitenkaan kunnossa. Sisämarkkina-artiklalla ei voida tietenkään perustella vientikieltoa. Tämän suosituksen hyväksyminen käsiteltävänä olevassa muodossa johtaisi vain uusiin oikeudenkäynteihin. Se aiheuttaisi epävarmuutta ja viivytyksiä ja vahingoittaisi vain sinänsä hyvää tarkoitusta, joka on tämän Euroopan komission direktiiviehdotuksen pohjana.
Koska en halua sitä, olen päätynyt tämän yhteisen kannan hylkäämiseen sellaisena kuin sitä ehdotetaan yhdessä ryhmäni tarkistuksessa.

Nicholson
. (EN) Tämä päätös vie työpaikkoja Pohjois-Irlannista. Se on väärä päätös. En vastusta Euroopan unionin lainsäädännön tiukentamista, mutta en voi hyväksyä päätöksen soveltamista vientituotteisiin, ja päätöksen oikeusperusta on kyseenalainen.
Meillä ei ole oikeutta sanella, mitä muut tekevät EU:n ulkopuolisissa maissa, eikä ole järkevää viedä työpaikkoja EU:sta kolmansiin maihin, jotka vain valmistavat ja myyvät tuotteet ja valtaavat nykyiset markkinamme.

Perry
. (EN) Haluaisin erityisesti selvittää, miksi äänestin tietyn terva- tai nikotiinipitoisuuden ylittävien tupakkatuotteiden vientikieltoa vastaan ja miksi puolsin tarkistuksia, joilla pyritään poistamaan kielto. Olen ennen kaikkea huolissani, että yli tuhannen BAT:n tehtaalla Southamptonissa työskentelevän ihmisen työpaikka on vaarassa. Lisäksi yli 5 000 kyseiseen tehtaaseen välillisesti liittyvää työpaikkaa on vaarassa, esimerkiksi satojen savukepakkauksia valmistavien painajien työpaikat Portsmouthissa.
Yli 95 prosenttia Southamptonin tehtaan tuotannosta viedään ulkomaille. Pelkään, että yritys joko siirtää toimintansa muualle tai sitten EU:n ulkopuoliset toimijat vievät sen markkinaosuuden. Tämä päätös ei siis johda siihen, että ryhdyttäisiin polttamaan entistä terveellisempiä savukkeita, vaan siihen, että Euroopasta viedään ulkomaille työpaikkoja. Tämä on murheen päivä Southamptonin tehtaan työntekijöille, joiden täytyy nyt vain toivoa, että Ison-Britannian hallitus yrittää estää päätöksen. Pelkäänpä, että tämä on turha toivo. Tupakoijille pitäisi mielestäni antaa kaikki tiedot, mutta heidän pitäisi itse saada tehdä omat valintansa.
Se, että tuputamme Euroopan ulkopuolelle omia normejamme, on myös esimerkki jälkikolonialistisesta imperialismista. Äänestin siis työpaikkojen puolesta - vapauden puolesta.

Titley
. (EN) Kannatan täysin yhteistä kantaa tupakkaa koskevasta ehdotuksesta, jossa tehostetaan savukepakkausten terveysvaroituksia EU:ssa. Olemme taistelleet voimakasta tupakkalobbausta vastaan sen puolesta, että uudet terveysvaroitukset peittäisivät kolmanneksen savukepakkausten pinta-alasta.
Tupakointi tappaa, eikä asiaa voi tämän kauniimmin ilmaista. Tupakka tappaa lopulta puolet kaikista pitkään polttaneista, ja puolet heistä kuolee keski-iässä 20 tai 25 vuotta ennenaikaisesti. Tupakka tappaa Euroopassa peräti puoli miljoonaa ihmistä ja aiheuttaa 85 prosenttia keuhkosyöpätapauksista.
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä radikaalia päätöstä, että savukepakkausten kuvat näyttävät tupakoinnin aiheuttamat terveyshaitat, kuten Kanadassa tehdään. Jos järkyttävät kuvat savun täyttämistä keuhkoista tai mätänevistä hampaista näyttävät tupakoinnin haittavaikutukset, niin painetaan ne pakkauksiin.
On naurettavaa, että tupakkalobbaus yrittää tuhota tämän lainsäädännön. Olen kyllästynyt siihen, että Marlboron, Benson & Hedgesin ja Rothmansin kaltaiset tupakkajätit yrittävät estää nämä ehdotukset. Ne ovat petkuttaneet ihmisiä aivan liian kauan. Nykyisin varoitukset on ovelasti kätketty telineiden tai värikkäiden pakkausten sekaan. Tämä on vihonviimeinen yrityksemme saada savukepakkauksiin merkintöjä ja kuvia, jotka kertovat tupakoinnin todellisen hinnan. Tupakoijien tai tupakoinnin aloittamista harkitsevien on tiedettävä kaikki päätökseensä liittyvät riskit.
Ehdotuksessa kielletään sellaisten harhaanjohtavien ilmaisujen kuin "erittäin kevyt" tai "vähätervainen" käyttö. Ihmiset on narrattu uskomaan, että "miedot" ja "vähätervaiset" savukkeet ovat muita terveellisempiä. Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Vähätervaiset savukkeet aiheuttavat aivan yhtä paljon vahinkoa kuin tavalliset savukkeet - tupakoijat vain imevät niitä kovemmin saadakseen niistä saman vaikutuksen. Tässä lainsäädännössä sanotaan suoraan tupakoinnin vaarat ja säästetään tuhansia ihmishenkiä.
Trakatellisin mietintö (A5-0377/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Trakatellisin mietinnön puolesta, jossa, kuten tiedämme, varataan vuosiksi 2001-2002 79,1 miljoonaa euroa, joista 8,5 miljoonaa on osoitettu terveydestä tiedottamiseen, 31,1 miljoonaa syöväntorjuntaan, 22,2 miljoonaa aidsin ehkäisemiseen, 11,4 miljoonaa huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemiseen, 4,4 miljoonaa terveystilanteen seurantaan ja 1,3 miljoonaa saasteperäisten sairauksien vastaiseen toimintaan. Minusta kaikki tämä on myönteistä, vaikka toivoisinkin, että - ja sanon sen tässä yhteydessä - paljon enemmän varoja käytettäisiin sairauksien ehkäisemiseen. Sairauksien ehkäiseminen maksaa vähemmän ja on terveempää kuin niiden hoitaminen jälkikäteen.

Figueiredo
. (PT) On tärkeää, että piakkoin päättyvien terveydenhuollon alan ohjelmien keskeyttäminen vältetään ja että niiden jatkamista edistetään, sillä niiden tavoitteena on jäsenvaltioiden terveydensuojelupolitiikkojen täydentävyys.
Esittelijä kannattaa mietinnössään kuuden ohjelman jatkamista 31. joulukuuta 2002 asti, vaikka hän arvosteleekin oikeutetusti komission lainsäädäntötyötä, joka on tämän ongelman taustalla, sillä neljä ohjelmaa päättyy tämän vuoden lopussa ja kaksi vuoden 2001 lopussa. Huomattakoon, että kyse on merkittävistä ohjelmista, jotka liittyvät terveydenhuollon parantamiseen, syövän torjumiseen, aidsin ehkäisemiseen, huumausaineriippuvuuden torjumiseen, terveystarkastusten tekemiseen ja saasteista johtuviin sairauksiin.
Kuten mietinnössä sanotaan, on kuitenkin olennaista, että myös rahoituksessa on vuodeksi kerrallaan myönnettävä jatkoa ja että uutta ohjelmaa laadittaessa ryhdytään kaikkiin tarvittaviin toimiin ongelmattoman siirtymävaiheen takaamiseksi.
Lehnen mietintö (A5-0368/2000)

McCarthy
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin Labour-puolueen valtuuskunta äänesti Lehnen yhteiseen kantaan esittämiä tarkistuksia vastaan. Kuten sanoin eilisiltaisessa keskustelussa, ne olisivat erittäin haitallisia EU:n yritysten kilpailukyvyn kannalta. Niissä otetaan käyttöön jäykkiä rakenteita ja yritetään soveltaa yhtiöoikeutta ikään kuin takaportin kautta, mikä ei edistä yhtenäisiä pääomamarkkinoita vaan horjuttaa sijoittajien luottamusta osakkeenomistajiin.
Pahoittelen, että parlamentti on kymmenen vuoden neuvottelujen jälkeen hyväksynyt täpärässä määräenemmistöäänestyksessä sen, että yhtiön hallituksilla on oikeus torjuntatoimin estää yritysvaltaukset ilman osakkeenomistajien lupaa. Pidän kuitenkin myönteisenä, ettei komissio voi tukea esittelijän näkemyksiä tässä asiassa, ja toivon, että terve järki voittaa sovittelussa.
Olen iloinen, että hylkäsimme esittelijän erittäin sekavan lähestymistavan toimivaltaan: se olisi johtanut erittäin moniin kanteisiin ja oikeusjuttuihin, eikä se olisi ollut kenenkään etujen mukaista, ei ainakaan EU:n yritysten.
Tarkistuksessa 20 Euroopan parlamentin Labour-puolueen valtuuskunta on tehnyt selväksi, että työntekijöiden kuuleminen on työntekijöitä koskevan puitedirektiivin tavoite, mutta olemme myös sitä mieltä, että työntekijöitä ja heidän edustajiaan kuultaessa tarvitaan yhteistyöhenkeä, kun keskustelemme yritysvaltauksista ja fuusioista.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta, jossa käsitellään direktiiviä yrityksiä koskevista julkisista ostotarjouksista. Olisin suonut, että tämä säännös olisi toteutettu asetuksella, joka olisi koskenut laajemmin kaikille Euroopan unionin kansalaisille suunnattuja palveluja. Haluaisin kuitenkin tällä äänestysselityksellä muistuttaa, että olen jo kauan odottanut - ja toivon, että sellainen tulee pian - julkista ostotarjousta, joka koskisi kansaneläkelaitoksia. Minusta olisi hyvä, jos ne asetettaisiin myyntiin. Ne eivät varmaankaan olisi niin velkaisia kuin nyt kansallisvaltioiden hoitamina. En ymmärrä, miksi kansalaisille ei voitaisi uskoa myös heidän oman sosiaaliturvansa hoitoa.

Sacrédeus
 - (SV) Ehdotus jäsenvaltioiden yritysten ostotarjouksia koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisesta on hylätty aiemmin, vuonna 1989, toissijaisuusperiaatteen vastaisina.
Pidän tätä arviota edelleenkin oleellisena ja oikeana, ja sen vuoksi olen äänestänyt koko mietintöä vastaan.
Puhtaasti asiamielessä meillä on merkittäviä syitä vastustaa esimerkiksi tarkistusta 6, joka koskee 4 artiklan 2 kohtaa. Siinä ehdotetaan, että vain 30 prosenttia äänistä riittäisi yhtiön määräysvallan saamiseen. Tämä äänimäärän taso on liian alhainen. Ruotsin teollisuusliitto (Svenska Industriförbundet) on samaa mieltä, ja se ehdottaa sen sijasta 40:ää prosenttia äänimäärästä.
Zimmerlingin mietintö (A5-0370/2000)

McCarthy
Arvoisa puhemies, tämäkin yhteinen kanta hyväksyttiin täpärällä ääntenenemmistöllä. Komissio ja esittelijä eivät ole ymmärtäneet, että taidekauppa on maailmanlaajuista liiketoimintaa ja että sitä olisi parasta säännellä kansainvälisellä sopimuksella. Pelkäämme nyt, että taidemarkkinat siirtyvät muualle. Komissio ei ole myöskään sitoutunut osallistumaan kansainvälisiin neuvotteluihin, jotta oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen saataisiin aikaan kansainvälinen sopimus, koska sillä ei omasta mielestään ole neuvotteluvaltuuksia tällä alalla. Sillä on nyt neuvotteluvaltuudet, kun olemme äänestäneet mietinnöstä ja aloitamme sovittelumenettelyn.
Komissio ei ole myöskään antanut meille minkäänlaista analyysia käsittelemämme direktiivin taloudellisista seurauksista. Meidän onkin tehtävä se johtopäätös, ettei yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattaminen ole välttämätöntä. Euroopan taidemarkkinoiden heikentäminen ei voi olla parlamentin tavoitteena, ja toivonkin nyt, että jäsenvaltiot ja komissio pystyvät sovittelussa säilyttämään yhteisen kannan. Zimmerlingin esittämät tarkistukset merkitsevät kuoliniskua Euroopan elinvoimaisille taidemarkkinoille ja työpaikkojen menetyksiä, ja pelkäänpä, että hyvin harva elossa oleva taiteilija hyötyy oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kannatan tätä direktiiviä, joka koskee oikeutta taideteosten jälleenmyyntikorvauksiin. Taiteilijoita on aina ihailtu tässä maailmassa, onneksi! Toivokaamme, että näin tulee olemaan pitkään! Maailmassa ei pidä olla vain numeroita, pelkkiä kylmiä tietokoneita, vaan myös - ja toivoaksemme pitkään - taiteilijoita. Jotta nämä taiteilijat voivat ilmaista itseään parhaalla mahdollisella tavalla, on varmasti tarpeen ja tärkeää, että heidän töistään maksetaan aina, kun niitä kaupitellaan. Mutta arvoisa puhemies, miksemme ajattele myös taiteilijoiden eläkkeitä? Muistan kuuromykän maalarin, joka on useaan kertaan tullut luokseni Italiassa pyytämään minulta apua, jotta hän saisi paremman eläkkeen: hänen eläkkeensä ei todellakaan riittänyt elämiseen, ja hänen oli pakko aika ajoin myydä yksi kauniista tauluistaan, yksi taideteoksistaan. Minusta meidän on huolehdittava - toivottavasti pian - myös taitelijoiden eläkkeistä.

Alavanos
. (EL) Tekijän oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on tärkeä mekanismi, jolla tuetaan taiteellista luovuutta ja taiteentekijöitä.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on oikeassa vaatiessaan luopumista ylärajasta ja vähimmäismäärästä, joka ei voi olla alle 7 prosenttia.
Lopputuloksena varsinkin neuvoston pyrkimyksestä sovittaa yhteen oikeus jälleenmyyntikorvaukseen ja Euroopan taidemarkkinoiden kilpailukyky on kuitenkin taiteilijan suojan heikentyminen, kun hänen teoksiaan myydään uudestaan. Euroopan unionin pitäisi päinvastoin ryhtyä toimimaan sen puolesta, että oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen tulee kansainvälinen, ja ottaa asia painokkaasti esille neuvotteluissa muiden maiden kanssa, joissa taidemarkkinat kukoistavat, kuten Yhdysvalloissa, Sveitsissä jne.

Hager
. (DE) Jos oikeus jälleenmyyntikorvaukseen ymmärretään osaksi tekijän oikeutta ja siten taiteilijan oikeudeksi, on käsittämätöntä tyrkyttää näille taiteilijoille oikeutta, jota he eivät itse halua. Itävallassa, joka on yksi niistä kolmesta jäsenvaltiosta, joissa oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei toistaiseksi ole, taitelijoiden yksimielinen mielipide on, että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen vaikuttaisi erityisen haitallisesti juuri nuoriin taiteilijoihin. Jopa menestyksekkäät ja yleisesti tunnustetut taiteilijat, joille oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen olisi hyötyä, ovat esittäneet solidaarisuudesta useaan otteeseen tämänsuuntaisia lausuntoja. Siitä huolimatta näyttää enemmän kuin kyseenalaiselta, missä tällä arkaluonteisella alalla on määrä olla harmonisointitarvetta. Jälleenmyyntikorvaukseen oikeuttavan oikeuden ottaminen käyttöön johtaisi todellakin taidemarkkinoiden syrjäyttämiseen kaikkine kielteisine seurauksineen, ja ennen kaikkea nuorten taiteilijoiden tukemiseen sopivat pienet galleriat ajautuisivat ahdinkoon. Näiden pohdintojen johdosta parlamentin Itävallan vapaamielisen puolueen jäsenet eivät ole kannattaneet tätä mietintöä.

Manders
. (NL) Haluan kiittää jäsen Zimmerlingiä hänen työstään tämän työlään asiakirjan parissa. Hänen mietinnöstään näkyy selvästi, että hän on ymmärtänyt aiheensa täysin, mutta liberaalina en voi yhtyä hänen näkemykseensä, koska mielestäni sääntelyä pitää rajoittaa mahdollisimman pitkälle. Monessa jäsenvaltiossa on käynyt ilmi, että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on turha ja aiheuttaa kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla.
Tällaisen lain säätäminen huonontaisi heti tuntuvasti Euroopan kilpailuasemaa taiteen alalla muihin markkinoihin verrattuna, sillä Euroopan ulkopuolella oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei tunneta. Sen takia uskon, että direktiivin seurauksena kansainvälinen taidekauppa alkaisi siirtyä Euroopan ulkopuolelle.
Lisäksi olen sitä mieltä, että tämänhetkinen ehdotus ei tarjoa suojaa nuorille, aloitteleville taiteilijoille yleensä vaan ainoastaan pienelle ryhmälle. Äänestämällä tätä direktiiviä vastaan ryhmäni haluaa myös antaa sen poliittisen signaalin, että meidän eurooppalaisten ei pidä kuluttaa aikaamme tarpeettomien säännösten laatimisessa.

Sanders-ten Holte
. (NL) Haluan kiittää jäsen Zimmerlingiä siitä työstä, jonka hän on tehnyt tätä mietintöä varten. Mietinnössä pyritään suojaamaan taiteilijoita, mutta sekä komission tämänhetkinen ehdotus että Zimmerlingin mietintö johtavat itse asiassa päinvastaiseen tulokseen. Ymmärrän luonnollisesti, että taiteilijoilla on oikeus saada korvaus luovasta työstään, mutta toisin kuin kirjallisuudessa kuvataiteessa tämä oikeus tosiasiallisesti luovutetaan pois, kun taideteos myydään ensimmäisen kerran. Sen lisäksi Alankomaiden kaltaisissa maissa, joissa oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei ole sovellettu, vilkas taidekauppa tarjoaa hyvät mahdollisuudet sekä nuorille että tunnetuille taiteilijoille. Myös se koituu taiteilijoiden hyväksi!
Ehdotettu oikeus jälleenmyyntikorvaukseen vaatisi tavattoman määrän hallinnollista työtä mutta hyödyttäisi nuoria taiteilijoita vain minimaalisesti. Lisäksi olisi tavattoman vaikeaa valvoa, noudattaako taidekauppa säännöksiä.
Tällaiset säännökset siis pikemminkin jarruttaisivat kuin edistäisivät asiaa. Sen lisäksi sekä nuoret että tunnetummat taiteilijat kärsivät, jos kansainvälinen taidekauppa siirtyy Euroopan rajojen ulkopuolelle Euroopan unionin liiallisen säännöstelyn seurauksena.
Katsonkin olevani pakotettu äänestämään direktiiviä vastaan.
Oostlanderin mietintö (A5-0363/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, mitä tästä Euroopan unionin yhteisestä Venäjän-strategiasta voi sanoa? Äänestin toki tämän asiakirjan puolesta, mutta kannan sydämessäni huolta Venäjän eläkeläisistä. Heidän asiansa ei ole sydämelläni siksi, että tiedän, että Venäjällä on eläkeläisten puolue, jonka symboli on sydän - punainen sydän - kun taas Euroopan kansanpuolueen, johon kuulun, symboli on taivaansininen sydän. Tämä ei ole syy, miksi Venäjän eläkeläisten asia on sydämelläni: syy on se, että minusta avun, jonka annamme entiselle Neuvostoliitolle - sille osalle, joka nykyään on Venäjä - on mentävä Venäjän vanhuksille ja eläkeläisille, jotta he voisivat paremmin kuin kommunistisen diktatuurihallinnon monina vuosina.

Krivine
Jos ei oteta huomioon vakautusta, oikeusvaltiota ja korruption torjuntaa koskevien hyvien aikomusten vaikutuksia, Oostlanderin mietintö merkitsee tosiasiassa vain luottamuslausetta presidentti Putinille. Mietinnössä ei sanota mitään tai juuri mitään markkinalakien palauttamisen kohtalokkaista seurauksista: enemmistö kansalaisista on köyhtynyt voimakkaasti, sillä heidän elintasonsa on pudonnut kaksi kolmasosaa ennen vuotta 1991 vallinneesta tasosta.
Jos Stalinin diktatuurin tuomitseminen on oikeutettua, kuinka voimme vähääkään luottaa presidentti Putiniin, tuohon Tsetsenian kansanmurhan alullepanijaan ja mafian eri muotojen kannattajaan, joka pyrkii kitkemään tieltään kaiken vastarinnan ja hävittämään kansalaisyhteiskunnan (ammattiliitot, poliittiset puolueet) oman valtansa pönkittämiseksi?
Olemme panneet merkille esittelijän tavoitteen tukea kirkkoja ja uskonnollisia järjestöjä. Sitä vastoin hän ei sano sanaakaan ammattiliitoista, joita työlainsäädännön uudistus ja joissakin tapauksissa todellinen poliisivalta nykyään uhkaavat.
Näistä syistä äänestin mietintöä vastaan.
Baltasin mietintö (A5-0364/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Kroatian tasavallan ja Euroopan unionin välistä assosiaatiosopimusta koskevan asiakirjan puolesta. Se on hyvä asia. Myös Kroatian eläkeläisten kohtalo on sydämelläni, ja sen vuoksi korostan, että tästä asiakirjasta puuttuu eräs viittaus, joka on mielestäni lisättävä sinne mahdollisimman pian: asetus 1408, jonka mukaan sekä Kroatiassa että Euroopan unionissa työskennelleillä on oikeus sosiaaliturvamaksujen kertymiin, on ulotettava koskemaan Kroatian työtätekeviä kansalaisia tai yleensä niitä, jotka ovat työskennelleet sekä Kroatiassa että Euroopan unionin valtioissa. Meidän pitäisi näiden vakauttamissopimusten yhteydessä aina vaatia ja panna täytäntöön se, että tätä asetusta sovelletaan myös näissä muissa valtioissa työskennelleiden ihmisten eläkkeisiin.

Krivine ja Vachetta
Vaikka voimme vain iloita Kroatian poliittisen tilanteen muuttumisesta, EU:n ja Kroatian tasavallan välistä vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskeva mietintö on pettymys, kun otetaan huomioon alueen huomattavat haasteet.
Näin ollen voidaan yleisellä tasolla todeta, että alueen vakauttamiseen myönnetty rahoitus on tunnetusti riittämätön. Eivät myöskään vakautus- ja assosiaatiosopimus, Cards-ohjelma tai Euroopan investointipankki kykene toimimaan pääasiallisina välineinä, joilla Euroopan unioni voisi edistää Kroatian taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Emme nimittäin voi pimittää sitä tosiasiaa, että rakennemukautusta koskevat kriteerit, jotka ovat osa tukipolitiikkoja ja Euroopan unioniin lähentymisen ehtoja, aiheuttavat edelleen nyt ja tulevaisuudessa laajaa sosiaalista ja taloudellista vahinkoa ja saattavat lähiaikoina johtaa kansallismielisen ja muukalaisvihaan taipuvaisen äärioikeiston nousuun koko alueella samalla tavoin kuin Romaniassa on nyttemmin käynyt.
Näin ollen voimme vain tuomita sen tosiasian, ettei Franjo Tudjmania ehditty asettaa syytteeseen ennen hänen kuolemaansa, kuten ei ole tehty myöskään Slobodan Miloeviæin kohdalla, vaikka avatut arkistot todistavat, että molemmat miehet suunnittelivat yhdessä etniseen puhdistukseen johtaneet toimet. Kaikista näistä syistä pidättäydyimme äänestämästä.
Maij-Weggenin mietintö (A5-0323/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin myös tämän asiakirjan puolesta, joka koskee pyyntöä lähentää suhteita Indonesiaan. Eihän Indonesia oikein ansaitsisi tätä suhteiden lähentämistä, koska maan hallitsijat eivät ole viime vuosina kunnostautuneet suurina demokraatteina tai suurilla saavutuksillaan, mutta meidän on suunnattava katseemme Indonesian kansalaisiin, ja siksi tämä suhteiden lähentäminen ja apu on tervetullutta. Haluaisin kuitenkin, että päättäisimme nimittää Indonesiaan Euroopan edustajan, joka kertoisi meille, hyödyttääkö tämä apu Indonesian kansaa vai ei. Meidän on perustettava konkreettisesti Indonesian Euroopan suurlähettilään virka.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Jos parlamentti haluaa todella tukea Indonesian kansaa ja erityisesti sen kaikkein köyhintä väestönosaa, ei riitä, että alueelle toimitetaan varoja, jotka vääjäämättä päätyvät vallanpitäjien taskuihin.
Euroopan parlamentin olisi vähintäänkin ilmaistava tiukka kielteinen kantansa siitä pöyristyttävästä seikasta, että länsimaiset suuryritykset, joiden toimipaikka on osassa tapauksista Euroopan unionin alueella, maksavat naurettavan pientä, lähinnä almuun verrattavissa olevaa palkkaa Indonesiassa. Parlamentissa ei kuitenkaan olla edes vaivauduttu keskustelemaan asiasta.
Keinottelua ja lahjontaa harjoittavan Indonesian johtavan luokan riistopolitiikka on kiistatta vaikuttanut suuresti maan kansalaisten kurjien olojen syntymiseen, kun taas armeijalla ja miliiseillä on merkittävä rooli kansalaisten sortamisessa. Yhtä vakavaa ja epäinhimillistä riistoa edustavat sellaisten suuryritysten maksamat matalat palkat, jotka vielä kaiken kukkuraksi turvautuvat usein lapsityövoimaan suoraan tai alihankkijoiden välityksellä.
Näin ollen olemme pidättyneet äänestämästä tästä tekstistä.

Meijer
. (NL) Indonesian valtio on Alankomaiden 350 vuotta kestäneen kolonialismin tuote. Indonesian monet eri kansat pakotettiin yhden ja saman vallanpitäjän alaisuuteen ulkomaiden taloudellisten etujen takia. Suharton 30 vuotta kestänyt hallinto ei oikeastaan tuonut mukanaan suuria muutoksia. Eurooppa, Yhdysvallat ja Australia halusivat taloudellisten etujensa takia olla hyvissä väleissä Indonesian hallituksen kanssa niin, että niiden yritykset pääsisivät hyötymään luonnon riistämisestä ja matalista palkoista. Alankomaalainen esittelijä aloittaa nyt ehdotuksensa korostamalla sitä, että Euroopan parlamentti tunnustaa Indonesian itsemääräämisoikeuden ja sen rajojen koskemattomuuden. Vivahteikkaamman näkökulman tähän asiaan tarjoaa vasemmistolainen oppositiopuolue PRD, johon oma puolueeni, Alankomaiden sosialistinen puolue, pitää yhteyttä. Myös PRD haluaa Indonesian pysyvän koossa, mutta se ei hyväksy sitä väkivaltaa, jota valtio käyttää siihen tarkoitukseen yhä uudestaan Acehissa, Molukeilla ja Länsi-Papuassa asuvia kansoja vastaan. Demokratisointiaallon jälkeen armeijan, autoritaarisen hallinnon ja suuryritysten valta on alkanut Indonesiassa uudestaan kasvaa. Alankomaalaisen toimittajan Sander Thoenesin murha Indonesian tuolloin miehittämässä Itä-Timorissa on vielä selvittämättä. Maij-Weggenin johtopäätökset ovat liian optimistisia ja keskittyvät liikaa taloudellisiin intresseihin.

Sacrédeus
. (SV) On täysin aiheellista kiinnittää erityistä huomiota siihen vainoon, väkivaltaan ja terroriin, jota rikollisen Jihad-järjestön aktivistit kohdistavat kristittyihin Molukeilla, erityisesti Ambon saarella. Kirkkoja on häpäisty ja poltettu, kristittyjä on pakotettu joukkopakoon ja kuolonuhrien määrä on suuri.
Olen itse yhdessä protestanttisten kirkollisten johtajien kanssa tavannut Ambon katolisen piispan, Mondagin. Tilanne on hälyttävä. Indonesian hallituksella ja armeijalla on velvollisuus taata kansalaistensa turvallisuus ja elämä riippumatta siitä, mihin uskontokuntaan he kuuluvat.
Theaton mietintö (A5-0376/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta. Miksi tein niin? Eläkeläisten puolueessa on erillinen osa, joka koostuu puolueesta erotetuista rikollisista eläkeläisistä, jotka ovat koko elämänsä varastaneet ja rikkoneet lakia. Minä karkotin heidät eläkeläisten puolueesta, mutta aika ajoin kysyn heiltä neuvoa. Tästä mietinnöstä he sanoivat minulle: "Jos haluatte välttää petoksia, olisi hyvä, että Euroopan unionin varat eivät menisi valtioiden julkisille elimille vaan suoraan kansalaisille, koska julkisten elinten virkamiesten keskuudessa lahjonta on valitettavan yleistä. Ja kun Euroopan julkisten elinten työntekijöiden lahjontaan lisätään kansallisten julkisten elinten työntekijöiden lahjonta, petokset lisääntyvät."

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Olemme äänestäneet sellaisten uusien välineiden käyttöönoton puolesta, jotka suojaavat huomattavasti paremmin yhteisön taloudellisia etuja. Olemme ensiksikin sitä mieltä, että on hyvä ajatus täydentää OLAF-asetusta ja luoda yksikkö OLAFin alaisuuteen. Tämän yksikön tarkoituksena on johtaa tutkimuksia ja helpottaa syytteen nostamista kansallisissa oikeusasteissa. Yksikön pitää käsitellä ainoastaan EU:n työntekijöiden tekemiä rikoksia. Tällainen OLAFin alaisuudessa toimiva syyttäjäviranomainen on välttämätön, koska kokemuksethan osoittavat, että OLAFin työ johtaa liian harvoin syytteen nostamiseen. Monissa tapauksissa on epäselvää, missä valtiossa asiaa on käsiteltävä, ja näyttöä koskevan aineiston vaihtamista koskevat hankalat menettelyt johtavat siihen, että tapaus usein vanhenee tai siitä luovutaan. Valtioiden välinen yhteistyö ei valitettavasti riitä. Valtioiden välisiä petosten vastaisia sopimuksia ei ratifioida. Esimerkiksi viisi valtiota ei ole vieläkään ratifioinut vuodelta 1995 peräisin olevaa taloudellisten etujen suojaamista koskevaa yleissopimusta.
Sen vuoksi pitkällä aikavälillä on harkittava, että käyttöön otettaisiin Euroopan yleinen syyttäjä, joka ryhtyisi hoitamaan syytteiden nostamista jäsenvaltioissa tapahtuvissa EU:n varoihin kohdistuvissa petostapauksissa. Tällä hetkellä jäsenvaltioiden toimet ovat liian vähäisiä EU:n varoihin kohdistuvien petosten torjumisessa. Lisäksi 80 prosenttia petostapauksista on kansainvälisiä. Näissä tapauksissa syytteen nostaminen on usein ongelmallista. Rikkomusten ja rangaistuksien määritteleminen sekä menettelysäännöt, näyttöä koskeva aineisto ja yleisen syyttäjän oikeudellinen valvonta eroavat toisistaan huomattavasti. Tämä saattaa johtaa ongelman pahenemiseen rajojen avaamisen yhteydessä, mikä lisää järjestäytyneen rikollisuuden liikkumisvapautta entisestään. Petostentekijät hakeutuvat sellaisiin valtioihin, joissa suoja on pienin. Sen vuoksi meidän on mahdollisimman nopeasti laadittava tarpeelliset välineet, jotta voimme tehostaa EU:n varoihin kohdistuvien petostentorjuntaa.

Ilgenfritz
. (DE) Me Itävallan vapaamielisen puolueen jäsenet olemme jo vanhastaan kannattaneet valvonnan tehostamista, kun otetaan huomioon yhteisön varoihin kohdistuvien petosten suuri määrä. Tässä mielessä me pidämme myönteisenä myös jäsen Theaton mietintöä ja äänestimme Euroopan yleisen syyttäjän viran perustamisen puolesta.
Euroopan yleisen syyttäjän viran perustaminen ei saa meidän nähdäksemme kuitenkaan johtaa kansallisten syyttäjäviranomaisten toimivaltuuksiin puuttumiseen. Tämän uuden viranomaisen virkaanasettaminen ei saa johtaa suvereniteetin menettämiseen tällä keskeisellä alalla.
Näin ollen Euroopan yleinen syyttäjä voi antaa koordinoivana viranomaisena arvokkaan panoksen petostentorjuntaan.

Krivine
. (FR) Petostentorjuntaa koskeva Theaton mietintö paljastaa, että Euroopan keskuspankki ei ole pitänyt perusteltuna liittyä petostentorjuntavirastosta (OLAFista) tehtyyn sopimukseen epäilemättä siitä syystä, että se on näin voinut vakuuttaa kuuluisaa riippumattomuuttaan. Mietinnössä toistuvat muutamat, Euroopan tutkintatuomareiden Geneven vetoomuksessa esittämät ajatukset, kuten Euroopan syyttäjäviranomaisen perustaminen. Valitettavasti mietintöön ei kuitenkaan sisälly kaikkein tärkein ehdotus, eli sellainen, jonka tarkoituksena olisi tehdä laittomiksi kaikenlaiset taloudelliset toimet veroparatiisien kanssa. Lyhyesti sanottuna mietinnössä jätetään Euroopan parlamentin puhemiehen tehtäväksi välittää parlamentin ehdotukset hallitustenväliselle konferenssille, joka on jo päättynyt äänestyshetkellämme, aivan kuin näin toimimalla haluttaisiin tehokkaammin korostaa yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden edustajien riistoa.
Koska tästä ei saatu minkäänlaisia päätöksiä aikaan Nizzassa, olemme päätyneet tulkintaan (johon jo mietintökin meitä ennakolta ajoi), jonka mukaan tällainen päättämättömyys merkitsee "petosten Euroopan sallimista ja välinpitämättömyyttä torjua näitä petoksia". Hyväksymme mietinnön sen puutteista huolimatta siksi, että se edustaa yhtä, tosin liian varovaista, tapaa torjua uusliberalistista logiikkaa, jonka mukaan voitoista perittävät verot ovat epäoikeutettuja veroja, joiden kiertäminen on oikeutettua.

Morgan
. (EN) Euroopan parlamentin Labour-puolueen valtuuskunta pidättäytyi äänestämästä tästä mietinnöstä, koska siinä vaaditaan Euroopan yleisen syyttäjän nimittämistä, kuten rikosoikeudellista säännöstöä (Corpus Juris) pohtinut asiantuntijaryhmä suosittelee. Ryhmän ehdottamalla Euroopan yleisellä syyttäjällä olisi laajat valtuudet tehdä tutkimuksia jäsenvaltioissa. Ryhmä ehdottaa, että perustetaan lopulta riippumaton eurooppalainen syyttäjävirasto, jolla on toimivaltaa sekä EU:n toimielinten jäsenten ja virkamiesten että kolmansien osapuolten tekemissä EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvissa rikoksissa. EU muodostaisi näin yhtenäisen oikeusalueen tällaisiin rikoksiin liittyvissä tutkimuksissa, syytteeseenpanossa ja oikeudenkäynneissä sekä tuomioiden täytäntöönpanossa.
Ison-Britannian hallitus vastustaa tätä ehdotusta, sillä se pitää sen soveltamisalaa liian laajana ja itse ehdotusta epäkäytännöllisenä erilaisiin oikeusjärjestelmiin ja -perinteisiin liittyvien ongelmien takia. Hallitus haluaisi parantaa jäsenvaltioiden nykyistä yhteistyötä rajatylittävien petosten ja muiden vakavien rikosten torjumisessa. Tähän kuuluisi vuonna 1995 tehdyn Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen ratifiointi niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät vielä ole ratifioineet sitä, ja oikeusjärjestelmien vastavuoroinen tunnustaminen.

Crowley

Arvoisa puhemies, sain juuri tietää, että eilisellä kyselytunnilla tuli esittämäni kysymyksen vuoro, mutten ollut paikalla. Haluaisin vain pyytää anteeksi parlamentilta.
Silloin, kun lähdin työhuoneestani klo 18.50, käsiteltävänä oli kysymys nro 9. Olin esittänyt kysymyksen nro 16, enkä uskonut, että sitä ehdittäisiin käsitellä. Haluaisin näin ollen pyytää anteeksi neuvoston puheenjohtajalta ja parlamentilta.

Puhemies
Kiitos, jäsen Crowley. Ymmärrän, että tilanne oli vaikea.
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.34 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Banaanit (YMJ) (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä.
Puheenvuoro on jäsen Sturdyllä.

Sturdy
Arvoisa puhemies, banaanikysymykseen liittyy mielestäni muun muassa se ongelma, että se herättää liian paljon tunteita. Katson, että minun on työssäni Euroopan parlamentin jäsenenä huolehdittava paitsi Euroopan unionin banaanintuottajista myös kaikista Euroopan kansalaisista. Ymmärrän, miten ihmiset suhtautuvat järjestelmän muuttamiseen, mutta - kuten sanoin - haluan huolehtia kaikista Euroopan unionin kansalaisista.
Jos voin samalla suojella AKT-maiden etuja, se on vain hyvä asia, mutta mielestäni on tärkeää, että suojelemme Euroopan kansalaisten hyvinvointia ja huolehdimme siitä.
Näyttää siltä, että olemme toisinaan unohtaneet tämän tosiseikan. En suinkaan kannata Yhdysvaltojen ankaria toimenpiteitä, mutta tarvitsemme kipeästi ratkaisun tähän asiaan. Omassa vaalipiirissäni on yrityksiä, jotka ovat joutuneet lopettamaan toimintansa. Euroopan unionissa menetetään työpaikkoja tuotteisiin sovellettavien 100 prosentin tullien takia.
Olen saanut monta kirjettä, jotka osoittavat, että tämä asia herättää tunteita. Se saattaa herättää vielä enemmän tunteita joissakin eteläisiä jäsenvaltioita edustavissa jäsenissä. Sanoisin vain heille, että tässä on kyse oikeista ihmisistä. Tässä on kyse oikeista tunteista ja oikeista työpaikoista.
Yritykset joutuvat lopettamaan toimintansa Yhdysvaltojen toimien takia, ja sanonkin siksi, että on tärkeää, että hyväksymme WTO:n päätöksen. Me joko olemme mukana tai sitten emme ole, joten on erittäin tärkeää, että hyväksymme sen. Kuten äsken sanoin, en ole koskaan hyväksynyt Yhdysvaltojen menettelyä, mutta nyt on liian myöhäistä puuttua asiaan. Kehotankin parlamenttia tekemään huomenna päätöksen, ja tuen seuraavaksi puhuvan jäsen Vatasen ehdotuksia.

Vatanen
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, paitsi meidät tänne äänestäneiden henkilöiden etua meidän tulee ajatella myös koko EU:n ja jopa laajemmin maailman etua. Kokonaisuuden ja yksilön etu yhtyvät pitkässä juoksussa. Banaanikysymys on tavallaan testi, haluammeko jatkaa konsultaation tiellä, mikä merkitsee jatkuvia rangaistustulleja EU:n yrityksille, jotka ovat hyvinvointimme perusta. Olemmeko valmiit unohtamaan kuluttajien edun, jos emme suostu tuomaan edullisia ja maukkaita banaaneja? Ja olemmeko valmiit syrjimään Latinalaisen Amerikan köyhiä banaanintuottajia, koska näillä mailla ei ole yhtä vahvoja siirtomaakauden siteitä? On aika etsiä kompromisseja ja tunnustaa, että vapaakauppa ja hyvinvointi eivät ole toistensa vihollisia, ei edes banaaniasiassa.
Olen selkeästi sillä kannalla, että sekä AKT-maiden banaanintuottajia että omia tuottajiamme voitaisiin tukea tulonsiirroin, jolloin kauppaa vääristävistä toimista olisi mahdollista luopua. Komission esitys perustuu siihen, että otettaisiin käyttöön kolmas kiintiö, jossa AKT-maiden tullietuus olisi 300 euroa tonnilta. Vuonna 2006 kiintiöstä luovuttaisiin ja siirryttäisiin tulleihin pohjautuvaan järjestelmään. Tullijärjestelmä on hallinnollisesti yksinkertaisempi, osapuolille selkeämpi ja johtaa talousteorian mukaan suurempaan hyvinvointivoittoon. Komission kaavailema siirtymäaika on riittävän pitkä sopivan tukijärjestelmän käyttöönottoon.
Daryn mietinnössä kannetaan aiheellisesti huolta niin yhteisön banaanintuottajista kuin AKT-maista. Siksi haluan sovittelevalla tavalla ilmaista tukeni useimmille tarkistuksille. On kuitenkin eräitä, joita ei missään nimessä tule kannattaa. Tarkistukset 11 ja 13 tähtäävät siihen, että vasta 10 vuoden kuluttua kiintiöjärjestelmä otettaisiin uuteen tarkasteluun eikä nyt sitouduttaisi komission esittämään ja usean kauppakumppanimme vaatimaan tullijärjestelmään. Niiden tilalle olen tehnyt tarkistuksen 36, joka edellyttää tullijärjestelmään siirtymistä vuonna 2006. Samalla siinä korostetaan, että komission tulee kaikissa vaiheissa kuulla Euroopan parlamenttia ja huomioida kaikkien osapuolten etu. Haluan siis nimenomaan turvata niin omien viljelijöidemme kuin AKT-maiden viljelijöiden edun. Kokonaisuuden on oltava tasapainossa. Tarkistusta 27 vastustan, koska se vesittäisi siirtymäajan järjestelmän totaalisesti ja riistäisi käytännössä Latinalaiselta Amerikalta mahdollisuuden myydä banaaneja uudessa C-kiintiössä. Komission jäsen Lamy on tehnyt ryhdikkään ja moraalisesti rohkean esityksen kehitysmaiden tuotteiden tullittomuudesta. Hanke kulkee nimeltä EBA - Everything but arms. Nimi ei siis suinkaan ole EBB - Everything but bananas. Hyvät kollegat, älkäämme antako aihetta nimenmuutokseen.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jäsen Dary, aluksi haluaisin kiittää teitä järjestyksessä toisesta mietinnöstänne ja myös komission banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamista koskevan ehdotuksen perusteellisesta käsittelemisestä. Kiitän kuitenkin myös maatalousasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja Graefe zu Baringdorfia hänen ponnisteluistaan kompromissitarkistusten hyväksi, jotka sisältyvät toiseen mietintöön.
Reaktioni ja huomautukseni, jotka haluaisin nyt esittää tässä yhteydessä, ovat myös myönteisempiä kuin huhtikuussa, koska minun oli silloin aivan yksinkertaisesti mahdotonta hyväksyä ehdotettuja tarkistuksia edes yhdessä kohdassa kolmansien maiden kanssa vielä käynnissä olleiden keskustelujen vuoksi. Haluaisin toisaalta korostaa aluksi, että komissio suhtautuu ehdottoman myötämielisesti niihin periaatteisiin, jotka ovat monien tarkistusten taustalla, esimerkiksi ehdotuksiin, jotka koskevat yhteisön tuottajia ja AKT-maiden banaanintoimittajia. Uskon, että komission lokakuussa antamassa tiedonannossa käsitellään ja poistetaan monia teidän silloin ilmaisemianne levottomuuden aiheita. Komissio ehdottaa siten nyt kolmanneksi kiintiöksi AKT-maiden banaanintoimittajille etuustullia, joka on 300 euroa tonnilta, ja kolmansille maille tullia, joka on 300 euroa tonnilta.
Nyt yksittäisiin tarkistuksiin. Sallikaa minun aloittaa niistä, jotka komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tai osittain. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 29, joka on sopusoinnussa uuden AKT-maiden tullietuutta koskevan ehdotuksemme kanssa. Jatkossakin on kuitenkin oltava mahdollista alentaa tullia, jos kävisi ilmi, että se vaikuttaa ehkäisevästi AKT-maiden ulkopuolisiin banaanintoimittajiin. Se on tärkeää, sillä meidän on turvattava se, että kolmatta kiintiötä ei voida pitää itse asiassa yksinomaan AKT-maille varattuna kiintiönä. Voin hyväksyä myös tarkistuksen 28, jos siihen lisätään vielä vastaava tullin alentamismahdollisuutta koskeva määräys. AKT-maihin sovellettavaa etuustullia koskevan johdanto-osan kappaleen osalta me kannatamme myös tässä yhteydessä 300 euroa tonnilta, mutta pidämme tarpeettomana sanaa "enintään". Me voimme siksi hyväksyä tarkistuksen 16 vain osittain.
Toinen aihe, joka on noussut esiin myös täällä keskustelussa, on kertomukset. Komissio hyväksyy sen, että lainsäädäntöehdotukseen sisällytetään uudelleen artikla 32, jossa vaaditaan kertomuksen esittämistä 31. joulukuuta 2004 mennessä. Tämä koskee tarkistusta 34. Jos kertomus esitettäisiin jo aiemmin, olisi aivan yksinkertaisesti mahdotonta havaita oleellisia markkinatrendejä. Komissio pahoittelee siksi, että se ei voi hyväksyä tarkistuksia, joissa vaaditaan virallisen vuosikertomuksen antamista. Näitä ovat tarkistukset 14 ja 35. Komissio voi kuitenkin aivan hyvin esittää nämä tiedot teille, parlamentille, vuosittain sen käytettävissä olevien tietojen pohjalta.
Muita tarkistuksia komissio ei voi valitettavasti hyväksyä, nimittäin seuraavista syistä: tarkistusten ensimmäinen ryhmä, johon kuuluvat tarkistukset 6, 7, 11, 15, 25 ja 26, koskee niiden artikloihin sisältyvien viittausten poistamista, jotka koskevat pelkästään tulliin perustuvaa järjestelmää ja automaattista siirtymistä tariffikiintiöjärjestelmästä tähän järjestelmään tietyn siirtymäajan jälkeen. Pelkästään tulliin perustuva järjestelmä on kuitenkin tärkeä elementti, joka tasapainottaa komission ehdotusta ja on tärkeä perusta sille, että asiassa voidaan ylipäätään edetä neuvostossa. Muistutan teitä kuitenkin myös siitä, että neuvoston on joka tapauksessa hyväksyttävä artiklaa 28 koskevien neuvottelujen tulokset uuden tullin määrittämisen myötä. Automaattinen siirtyminen koskee siis oikeudellista rakennetta, mutta milloin ja millä konkreettisilla edellytyksillä se tapahtuu, se neuvoston on sitten määritettävä aina kulloisessakin tilanteessa.
Toinen kiistanalainen kysymys, joka liittyy ensimmäiseen, koskee tullikiintiöiden hallinnointia. Tässä yhteydessä kyse on tarkistuksista 17 ja 18, 27 ja 30 ja 31. Kuten tiedätte, komissio on käyttänyt paljon aikaa saavuttaakseen järjestelyn hallinnointia koskevan yksimielisyyden historiallisten viiteajanjaksojen pohjalta, mutta kaikki ponnistelut jäivät tuloksettomiksi.
Me ehdotimme siksi lokakuussa antamassamme tiedonannossa, että kiintiöitä hallinnoidaan niin sanotun "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmän mukaisesti, mikä tarkoittaa, että kaikkia kolmea kiintiötä on nyt määrä hallinnoida tämän menetelmän mukaisesti. Jotta kaikilla banaanintoimittajilla on periaatteessa pääsy kaikkiin kiintiöihin, komission palveluilla on kuitenkin, kuten jo sanottiin, oltava mahdollisuus alentaa tullietuutta tämän kiintiön sisällä. Samoin ei olisi mahdollista suosia AKT-maiden banaanintoimittajia C-kiintiön yhteydessä, sillä se ei ole silloin mikään "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmä eikä vastaa tämän menetelmän sääntöjä eikä olisi sitä paitsi WTO:n määräysten mukainen.
Seuraava kysymys, joka liittyy samoin kiintiöihin, on sen ajanjakson pidentäminen, joka tullikiintiöjärjestelmän on määrä olla voimassa. Komission mielestä tarkistuksissa 11 ja 13 vaadittu kymmenen vuoden ajanjakso on liian pitkä. Sellaisella pidentämisellä olisi tuskin myöskään mahdollisuutta saada kauppakumppaneidemme hyväksyntää.
Tulen nyt niihin tarkistuksiin, jotka koskevat lisätukitoimia yhteisön tuottajille ja tasaustukea. Ehdotettuihin lisätukitoimiin kuuluvat tuki kaupan pitämiselle (tarkistus 24), rakennerahastoista tuettavat toimet muuhun tuotantoon siirtymiseksi (tarkistus 10) ja asetuksen hintavaikutusten arvioiminen ja mahdollisesti vastaava tasaustukimekanismin korjaaminen (tarkistus 23). Haluaisin muistuttaa siitä, että komission ehdotus on suunniteltu niin, että se on yhteensopiva WTO:n välityselimen päätöksen kanssa, joka ei koske kuitenkaan yhteisön sisäisiä säännöksiä. Tasaustukimekanismin muodollinen tarkistaminen on tarpeetonta siksi, että nykyinen järjestely mahdollistaa mahdollisten toimeentulon kannalta oleellisten hintaheilahtelujen täyden tasaamisen. Tätä kysymystä koskevat tarkistukset 7, 10, 13 ja 21-24.
Tarkistusten 19 ja 32 osalta, jotka koskevat luonnonmukaisesti tuotettuja banaaneja, haluaisin muistuttaa uudelleen siitä, että yhteisössä on jo käytössä horisontaalisia toimenpiteitä, jotka takaavat kolmansista maista tuotavien luonnonmukaisesti tuotettujen banaanien samanarvoisuuden yhteisössä luonnonmukaisesti tuotettujen banaanien kanssa. Lisäksi luonnonmukaisesti tuotettavien banaanien tuotantoa voidaan tukea myös voimassa olevien maatalouden ympäristötoimenpiteiden yhteydessä. Näiden banaanien kaupan pitämistä koskevia toimia sisältyy lisäksi kansallisiin ja alueellisiin maaseudun kehittämisen edistämistä koskeviin ohjelmiin. Tältä osin kaikki mahdollisuudet ovat siis olemassa, asianomaisten jäsenvaltioiden on vain käytettävä niitä.
Reilun kaupan banaanien, joita tarkistukset 20 ja 33 koskevat, kohdalla meidän näkemyksemme ei ole myöskään muuttunut, koska myös reilun kaupan banaanit kuuluisivat reilua kauppaa koskevien horisontaalisten toimenpiteiden piiriin, joita määrätään mahdollisesti tiedonantomme pohjalta. Siksi olisi tuskin mielekästä kaavailla yhteisessä markkinajärjestelyssä reilun kaupan banaaneja koskevia erityistoimia. Tältä osin "ensin tullutta palvellaan ensin" -menetelmä tarjoaa reilun kaupan tuottajille ja kauppiaille muutenkin enemmän mahdollisuuksia kuin tähänastinen järjestely. Ja muistutan lisäksi siitä, että reilun kaupan banaanien edustajat ovat pitäneet meidän ehdottamaamme järjestelyä erittäin myönteisenä. Haluaisin sitä paitsi lisätä, että luonnonmukaisesti tuotettujen samoin kuin reilun kaupan banaanien AKT-maissa tapahtuvan tuotannon kehittämistä tuetaan myös jo taloudellisesti perinteisille AKT-maille annettavaa tukea koskevan asetuksen yhteydessä.
Lopuksi tarkistukset 1-5 sekä 12 ja 36. Näissä toistetaan pääasiassa vain tärkeimpiä periaatteita, jotka sisältyvät jo perusasetuksen 404/93 alkuperäiseen tekstiin tai komission uuteen ehdotukseen. Ne ovat siksi meidän nähdäksemme aivan yksinkertaisesti tarpeettomia, emmekä me voi hyväksyä näiden tarkistusten hyväksymistä muodollisista syistä. Mutta kuten sanottua, niiden sisältö sisältyy jo voimassa oleviin säännöksiin.
Komissio haluaisi kiittää Euroopan parlamenttia sen ehdotusta koskevasta rakentavasta työstä ja on myös iloinen niistä rakentavista keskusteluista, joita me saatoimme käydä tässä äärimmäisen monimutkaisessa asiassa. Ehdotus on nyt ollut pöydällä jo jonkin aikaa, koska meidän piti keskustella siitä kaikkien asiasta kiinnostuneiden tahojen kanssa. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että marraskuussa 1999 tehty ehdotus, jota täydennettiin lokakuussa 2000 annetulla tiedonannolla, mahdollistaa ratkaisun. Kuten neuvosto vaati lokakuussa, me toivomme, että te pystytte nyt antamaan asiasta lausunnon. Se olisi erittäin tärkeää, koska on olemassa todellinen mahdollisuus, että tämä jo pitkään kestänyt ongelma voidaan todellakin ratkaista aivan lähitulevaisuudessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 10.00.

EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokouksesta.
Komission jäsen Pattenilla on puheenvuoro.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen, että minulla on tilaisuus kertoa parlamentille tuoreet tiedot Washingtonissa ensi maanantaina pidettävän Yhdysvaltojen ja EU:n huippukokouksen valmisteluista. Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin hyvä suhde on ilman muuta elintärkeä maailman turvallisuudelle ja taloudelliselle hyvinvoinnille. Mitä parempi suhde on, sitä turvallisempi maailma on ja sitä paremmin kansalaisilla menee.
Suhde on nykyisin yleisesti ottaen hyvällä mallilla. Eurooppa ja Yhdysvallat tekevät tiivistä yhteistyötä yhteisten arvojemme hyväksi. Teemme yhteistyötä esimerkiksi liberaalin ja luotettavan kansainvälisen kauppajärjestelmän hyväksi WTO:ssa. Puolustamme rinta rinnan demokratiaa ja vapautta kaikkialla maailmassa.
Kuten kaikissa ystävyyssuhteissa, on luonnollista, että meillä on toisinaan erimielisyyksiä, mutta emme saisi liioitella niitä. Olemme yleisesti ottaen onnistuneet ratkaisemaan viimeaikaiset kiistat, esimerkiksi kaupan alalla. On tärkeää muistaa, että ne edustavat vain murto-osaa Atlantin ylittävästä kokonaiskaupasta. EU:n ja Yhdysvaltojen neuvoa-antava biotekniikkafoorumi on esimerkki siitä, miten näitä kysymyksiä voidaan käsitellä rakentavasti. Se tiedottaa huippukokouksessa useista biotekniikkaan liittyvistä kysymyksistä.
Kyseessä on presidentti Clintonin 15. ja viimeinen EU:n ja Yhdysvaltojen välinen huippukokous. Saamme jälleen tilaisuuden tarkastella uutta transatlanttista toimintaohjelmaa ja selvittää, miten voisimme virtaviivaistaa menettelyjä ja keskittyä tulevissa huippukokouksissa entistä selvemmin todella suuriin kysymyksiin. Haluaisimme keskittyä kaksi kertaa vuodessa pidettävissä huippukokouksissa strategisiin aiheisiin, joita voidaan käsitellä useassa huippukokouksessa. Myönnän, että tämä on helpommin sanottu kuin tehty, mutta meidän pitäisi pyrkiä välttämään - ja tiedän, että ulkoministeri Albright on samaa mieltä - sitä kiusausta, että huippukokouksissa puututaan liikaa päivittäisten poliittisten ja taloudellisten suhteidemme kiemuroihin.
Komissio laatii parhaillaan luonnosta transatlanttisia suhteita koskevaksi tiedonannoksi, jonka julkaisemme todennäköisesti ensi keväänä ja johon saamme toivottavasti esimerkiksi transatlanttisten suhteiden parissa työskentelevien lainsäätäjien panoksen, ja tiedän, että parlamentti haluaa olla mukana tässä aloitteessa. Olemme onnistuneet jonkin verran edistämään asioita kuvaamaani suuntaan viimeaikaisissa huippukokouksissa, ja toivon, että pystymme viemään tätä asiaa eteenpäin ensi viikolla Washingtonissa. Jatkamme esimerkiksi Cotonoussa aloittamaamme keskustelua Afrikasta ja tarttuvista taudeista. Meillä on hieman erilaiset lähestymistavat näihin asioihin, mutta toivon, että huippukokouksessa välitetään sellainen myönteinen viesti, että meidän on ponnisteltava yhdessä ratkaistaksemme arkaluonteisia kysymyksiä, esimerkiksi edullisten lääkkeiden saatavuus, johon sisältyy porrastettu hinnoittelu.
Käsittelemme keskeneräisiä kauppakiistoja ja pyrimme luomaan perustan sellaisille WTO:n vaatimusten mukaisille ratkaisuille, jotka kumpikin osapuoli voi hyväksyä ja jotka eivät ole yksipuolisia. Odotamme, että huippukokouksessa keskustellaan tulevasta uudesta WTO:n neuvottelukierroksesta ja jonkin verran myös siitä, miten Amerikassa käsiteltävät monet uudet kahdenväliset kauppa-aloitteet vaikuttavat neuvottelukierrokseen.
Olen varma, että huippukokouksessa keskustellaan myös muista sellaisista aloista, joista Yhdysvalloilla ja Euroopan unionilla on hieman eriävät näkemykset, esimerkiksi ympäristöstä, jonka kohdalla meidän on kaikin keinoin yritettävä tukea työtä ilmastonmuutossopimuksen pelastamiseksi. Huippukokouksessa luonnollisesti käsitellään niitä keskeisiä alueita, joilla Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat työskennelleet ja työskentelevät edelleen tiiviisti yhdessä rauhan hyväksi, ensiksikin Balkanin aluetta, missä meillä on ollut yhä tiiviimpi ja menestyksekäs suhde ja missä on viime vuonna - osittain meidän ponnistelujemme ansiosta - tapahtunut monia tärkeitä parannuksia. Tarkastelemme epäilemättä Lähi-idän tilanteen viimeaikaista kehitystä. Presidentti ja hänen hallintonsa ovat nähneet erittäin paljon vaivaa saadakseen Lähi-itään pysyvän rauhan. Tällä hetkellä väkivaltaisuudet varjostavat aluetta, mutta rauhanrakentajien on jatkettava kärsivällisiä ja sinnikkäitä ponnisteluja. Euroopan unionilla on oma tehtävänsä prosessissa, ja me toteutamme sitä. Rauhan vakiinnuttaminen liittyy läheisesti Välimeren kumppanuuden kehittämiseen.
Lopuksi: olen varma, että käsittelemme huippukokouksessa Nizzan viimeaikaisia päätöksiä, jotka koskevat Euroopan nopean toiminnan joukkoja. Nämä ovat tärkeitä päätöksiä. Eurooppa yrittää näin korjata joitakin niistä virheistä, joita tehtiin Balkanin alueella 1990-luvulla ja äskettäin Kosovon konfliktin aikana. Yksi tärkeimmistä opetuksista oli, että eurooppalaisten täytyy ottaa entistä enemmän vastuuta Euroopan turvallisuuden edistämisestä. Meidän täytyy tehdä niin - ei siksi, että Yhdysvaltojen rooli Euroopan puolustuksessa vähenisi, eikä siksi, että Yhdysvaltojen strateginen sitoutuminen Eurooppaan olisi mielestämme heikentynyt, vaan siksi, että vastaisimme niille Washingtonin tahoille, jotka joskus kyseenalaistavat sen: niille, jotka - osittain perustellusti - väittävät, ettei Eurooppa voi enää luottaa siihen, että Yhdysvallat ratkaisee eurooppalaiset konfliktit, ellei se ole valmis auttamaan itse itseään.
Kyseessä on siis tämän hallinnon viimeinen huippukokous, viimeinen huippukokous, johon presidentti Clinton osallistuu. Toivon, että transatlanttiset suhteet vahvistuvat vielä lisää lähivuosina, mutta Eurooppa jää kaipaamaan presidentti Clintonia. Hän on ollut Euroopan mantereen hyvä ystävä. Hän on luonut perustan Yhdysvaltojen ja Euroopan asialliselle ja kypsälle vuoropuhelulle kylmän sodan jälkeisessä maailmassa, ja hän on työskennellyt väsymättä yhteisen tavoitteemme hyväksi, nimittäin kokonaisen ja vapaan ja yhä vauraamman Euroopan hyväksi. Miljoonilla Euroopan kansalaisilla Kosovosta aina Belfastiin asti on syytä olla kiitollisia hänen panoksestaan, ja tiedän, että parlamentti haluaa minun kanssani tänään kiittää häntä siitä.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä siitä, että hän tuli tänne tänään antamaan julkilausuman ensi maanantaina pidettävästä kokouksesta. Hän sanoi aivan oikein, että transatlanttiset suhteet ovat laajentuneet suuresti kymmenen viime vuoden aikana, tosin lähinnä Yhdysvaltojen taholta ja presidentti Clintonin ansiosta; mutta uskon, että historia näyttää, että myös Eurooppa on antanut tähän uuteen suhteeseen sen toimivuuden kannalta keskeisen panoksen vuoden 1990 transatlanttisessa julistuksessa ja Espanjan puheenjohtajakaudella joulukuussa 1995 hyväksytyssä uudessa transatlanttisessa toimintaohjelmassa.
Kun komissio laatii tätä uutta asiakirjaa transatlanttisista suhteista, mielestäni olisi erittäin hyödyllistä, jos parlamentti voisi saada asiakirjan, jossa analysoidaan suhteiden tähänastista kehitystä ja jossa tarkastellaan esimerkiksi EU:n koulutuskeskusten menestystä, poliittista yhteistyötä aidsin kaltaisissa kysymyksissä, maahanmuutto- ja kehitysyhteistyökysymyksiä ja jopa ulkopoliittisia kysymyksiä, kuten Ukrainan Transatlantic House -talousarviosta rahoitettavia toimia.
Rahoitamme vuoropuheluja Euroopan unionin talousarviosta, joten olisi niin ikään erittäin hyödyllistä tietää, miten niissä on edistytty. Transatlanttinen yritystenvälinen vuoropuhelu oli erittäin onnistunutta viime kokouksessa Cincinnatissa, mutta panimme merkille, että ympäristöä koskeva vuoropuhelu on lopetettu pari viikkoa sitten. Minusta olisikin erittäin hyödyllistä saada analyysi tapahtuneesta.
Kysyisin lopuksi: mitä seuraavaksi? Olen sitä mieltä, että - kuten komission jäsen aivan oikein totesi - rakennamme parlamentissa suhteita Euroopan parlamentin ja kongressin välille lainsäätäjien vuoropuhelun yhteydessä ja että haluaisimme pitkällä aikavälillä sen muuttuvan jonkinlaiseksi transatlanttiseksi edustajakokoukseksi. Haluaisimme niin ikään selvittää, miten yritystenvälisen vuoropuhelun eri vuoropuhelut voidaan sijoittaa laajaan kumppanuuskehykseen. Pyytäisin ennen tämän asiakirjan julkaisemista huhtikuussa - jolloin Yhdysvalloissa on uusi hallitus, sillä asiasta ilmeisesti päätettiin tänään, ja uusi presidentti, toivottavasti George W. Bush - komission jäsentä selvittämään, miten kumppanuutta voidaan tulevaisuudessa syventää uuden Nizzan sopimuksen perusteella ja näin laajentaa Euroopan unionin toimintaa, jotta se pystyy olemaan Yhdysvaltojen todellinen kumppani tulevalla vuosikymmenellä.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, te olette esittänyt mielestäni hyvän johdatuksen ja pohjustuksen niihin ongelmiin ja aiheisiin, joita meidän on seuraavaksi käsiteltävä, ja pidän oikeana sitä, kuten myös kollegani Elles jo asian muotoili, että me pääsemme selville siitä, mitä me oikeastaan haluamme saavuttaa transatlanttisissa suhteissamme vuonna 2001 ja sen jälkeen. Tärkeintä tästä eteenpäin on se, että me ryhdymme vakauttamaan näitä suhteita ja tarkastelemme hyvin tarkasti sitä, miltä meidän käynnistämämme eri ohjelmat oikeastaan näyttävät transatlanttisen toimintaohjelman alaisuudessa.
Nämä ovat ne aiheet, jotka kollegani Elles mainitsi. Niihin kuuluu kuitenkin myös ala, joka on erittäin tärkeä ja on aiheuttanut erittäin paljon kritiikkiä, nimittäin niin sanotut sopimukset vastavuoroisesta tunnustamisesta (mutual recognition agreement), joissa on hyvin paljon ongelmia molemmilta puolilta, mutta ennen kaikkea amerikkalaisten puolelta. Olisin kiitollinen, jos te käsittelisitte tätä aihetta perusteellisesti kevääksi kaavaillussa tiedonannossa ja tekisitte parlamentin toisen puolen vaatiman analyysin ohella myös kaikissa asioissa ehdotuksia siitä, miten me voimme saavuttaa jatkossa uusia tavoitteita paitsi vuoropuhelujen sekä ulkopoliittisen yhteistyön ja turvallisuuspolitiikan alalla myös näissä käytäntövaltaisissa aiheissa, esimerkiksi sopimuksissa vastavuoroisesta tunnustamisesta. Se on jatkossa hyvin, hyvin tärkeää.
Siihen kuuluvat myös mainitut EU:n koulutuskeskukset, jotka ovat uskoakseni erittäin suuri menestys. Tärkeää on paitsi vakauttamiskysymys niin myös oikea näkökulma. Siltä osin te olette uskoakseni käsitellyt tärkeää asiaa. Me olemme kyenneet saavuttamaan Clintonin hallinnon aikana paljon poliittista yhteistyötä. Me olemme kuitenkin myös nähneet, että kauppapolitiikasta ja ennen kaikkea kauppakiistoista on tullut yhä enemmän koko poliittisten suhteiden moottori ja että ne ovat saavuttaneet hallitsevan aseman, jota ne eivät mielestäni ylipäätään ansaitse.
Jatkossa on tärkeää, että huippukokouksissa keskitytään todellakin suuriin poliittisiin aiheisiin ja sellaiset aiheet kuin kauppakiistat, jotka viittaavat keskinäisiin erimielisyyksiimme, pannaan oikealle paikalleen, niille annetaan oikea painoarvo eikä niiden anneta muodostua Euroopan ja Yhdysvaltojen välisiksi poliittisiksi koordinaateiksi. Jatkossa on siis tärkeää ryhtyä tältä osin suunnanvaihdokseen ja kirjoittaa todellakin transatlanttinen toimintaohjelma vuodelle 2001. Tiedän, että lähettiläämme Washingtonissa, Gunter Burghardt, on jo puhunut siitä, ja olisin iloinen, jos hänen mielenkiintoiset ehdotuksensa päätyisivät todellakin myös teidän tiedonantoonne.
Toivotan teille paljon menestystä tässä työssä! Toivon myös komission jäsenellemme, Pascal Lamylle, paljon menestystä kauppakiistoihin liittyvien ongelmien ratkaisemisessa, ja olisin iloinen, jos te esittäisitte tiedonannon mahdollisimman nopeasti.

Lucas
Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että huippukokouksen asialistalla pitäisi käsitellä monia kysymyksiä, ja haluaisinkin, että siellä käsiteltäisiin Haagin ilmastonmuutosneuvottelujen valitettavan katkeamisen jälkeisiä toimia ja sitä, miten Yhdysvallat saataisiin ottamaan nykyistä enemmän vastuuta asiasta. Haluan kuitenkin keskittyä maailmankauppaan, ajatukseen uudesta kauppaneuvottelukierroksesta vuosi Seattlen jälkeen. Nyt voisi olla sopiva aika arvioida tilannetta. Mielestäni on selvää, että meidän täytyy ennen uutta neuvottelukierrosta pohtia, miksi monen kehitysmaan mielestä mikään ei ole muuttunut Seattlen jälkeen, vaikka tuolloin annettiin paljon lupauksia.
Tiedän, että komissio puhuu nyt kantansa joidenkin osien elvyttämisestä ja joustavoittamisesta uutta neuvottelukierrosta varten, ja haluan tietää, mitä tämä tarkoittaa käytännössä. Tiedän myös "Everything but Arms" -aloitteesta ja pidän sitä myönteisenä, ja haluaisin kehottaa komissiota huippukokouksen yhteydessä painostamaan jälleen Yhdysvaltoja osallistumaan tähän aloitteeseen.
Meidän täytyy kuitenkin edelleen lisätä köyhien maiden luottamusta. Kehitysyhteistyöjärjestö OXFAMin tutkimus osoitti, että kun se on keskustellut kehitysmaiden valtuuskuntien kanssa siitä, mikä on muuttunut Seattlen jälkeen, niiden mielestä yhtään mikään ei ole muuttunut. Esimerkiksi Bangladesh on sanonut seuraavaa: "Teollisuusmaat eivät ole pyrkineet riittävästi ja kestävästi lisäämään luottamustamme WTO:hon." Lesotho on sanonut: "Mitä WTO:ssa toteutettu markkinoiden vapauttaminen on tuonut Lesotholle?" Olen kuullut kehitysmaiden valtuuskunnilta erittäin monta kommenttia, joissa kaikissa sanotaan, ettei juuri mitään ole tapahtunut. Haluan lopuksi lainata Dominikaanista tasavaltaa: "WTO:n oli määrä olla yhteisiä sääntöjä soveltava puolueeton välityselin, jossa maiden piti oppia pelisäännöt. Näin ei ole käynyt. Säännöt syrjivät heikkoja, eikä mikään ole muuttunut Seattlen jälkeen." Tuleva huippukokous on elintärkeä tilaisuus käsitellä näitä kysymyksiä, muuttaa sääntöjä ja saada maailmankauppa toimimaan myös köyhien maiden kohdalla.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain minuutti puheaikaa, keskityn yhteen kysymykseen todetakseni, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden vahvistamisessa ei voida keskittyä ainoastaan talous- ja kauppakysymyksiin. Näin ollen kehottaisin nyt teitä Euroopan unionin edustajia käsittelemään maanantain huippukokouksessa myös poliittisia kysymyksiä ja erityisesti kuolemanrangaistusta koskevaa kysymystä.
Meidän on mahdoton vaieta tästä valtionrikoksesta etenkin, kun siihen syyllistyy maailman vaikutusvaltaisin suurvalta, joka aivan liian usein tyrkyttää järjestelmäänsä ja arvojaan muille maille. Juuri tällaisia arvoja me emme ainakaan halua! On mahdotonta hyväksyä, että ainoa ratkaisu rikoksiin ja väkivaltaan löytyisi juuri itse rikoksista ja väkivallasta. Meidän on siis toimittava estääksemme peruuttamattoman toteutumisen, mikä odottaa toisinaan vuosikausia kuolemanselleissä viruvia tuomittuja, kuten Mumia Abu-Jamalia tai Leonard Pelletier'tä.
Kaikkialla maailmassa esitetään vaatimuksia sellaisen oikeuden toteutumisesta, joka todella heijastaisi ihmisten kunnioitukseen sekä yksilön oikeuksiin ja perusvapauksiin perustuvia arvoja. Kuolemanrangaistuksen kumoamista koskevat vetoomukset täyttyvät kaikissa maanosissa sadoistatuhansista allekirjoituksista. Kaikkein arvokkaimman asian eli elämän suojeleminen edellyttäisi kuolemanrangaistuksen maailmanlaajuista lykkäämistä, joka olisi ensimmäinen askel kohti kuolemanrangaistuksen kumoamista, kuten parlamentin puhemies Nicole Fontaine aivan oikeutetusti tänä aamuna muistutti. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä vallitsevaa vuoropuhelua olisi mielestäni hyödynnettävä, jotta tämä tavoite voitaisiin vihdoinkin saavuttaa.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää hyväkseni Euroopan ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita koskevan keskustelun tuomaa mahdollisuutta ja esittää kolme toteamusta ja kolme niihin perustuvaa suositusta.
Ensimmäinen toteamukseni on se, ettei meidän pidä unohtaa, että Eurooppaa on rakennettu imperiumeja vastaan tai pikemminkin imperiumien välissä. Toista, uhkaavaa imperiumia edustaa Neuvostoliitto ja toista, suojelijan roolissa olevaa valtiota edustaa Amerikan yhdysvallat, jonka suhteen meillä on kuitenkin ollut vakaa aikomus vahvistaa omaa identiteettiämme.
Toiseksi toteaisin, että vaikka meillä on syytä iloita valheellisen kommunistisen järjestelmän perääntymisestä, Neuvostoliiton hajoaminen jätti jälkeensä vain yhden suurvallan, Amerikan yhdysvallat. Luonnonlaki on kuitenkin se, että hyvin vaikutusvaltaisilla henkilöillä on taipumus käyttää valtaansa väärin, ja tällaisella väärinkäytöllä on omat oireensa: taloudellinen diplomatia, jota voidaan lyhyesti luonnehtia seuraavin sanoin: "se mikä on meidän, on meidän, se mikä on teidän, siitä voidaan neuvotella". Sille on ominaista myös uuden maailmanjärjestyksen tyrkyttäminen, ajatus amerikkalaisesta rauhasta, jonka vaikutukset ovat toisinaan kaikkea muuta kuin rauhanomaisia, tai kaikkinainen sekaantuminen valtioiden sisäisiin asioihin, mitä ei voida hyväksyä.
Tästä on siis tehtävä sellainen johtopäätös, että Yhdysvaltain kansaa kohtaan perinteisesti tuntemamme ystävyys ja todellinen myötämielisyys eivät mitenkään auta asiaa. Amerikan yhdysvallat on kilpailijamme. Se puolustaa sumeilematta omia etujaan. Meidän on puolustettava omiamme.
Näin ollen voin antaa kolme suositusta. Meidän on syytä pohtia NATOn kaltaisten järjestelmien hyödyllisyyttä, sillä tällaiset järjestelmät eivät enää vastaa alkuperäistä, yhteiseen turvallisuuteen tähtäävää tarkoitustaan, vaan ovat vapautemme jarruna. Meidän on puolustettava poliittista riippumattomuuttamme ja lopetettava Yhdysvaltojen talutusnuorassa kulkeminen, olipa kyse sitten NATOsta ja sen suhtautumisesta Irakiin ja arabimaailmaan yleensä, Aasiasta tai Balkanin maista, joissa saavuttamamme tulokset ovat tuhoisia, sanoittepa te siitä mitä tahansa, arvoisa komission jäsen Patten. Meidän on puolustettava sumeilematta myös omia taloudellisia etujamme paitsi WTO:ssa myös ennen kaikkea kulttuurin ja maatalouden aloilla, joilla on oleellinen merkitys kulttuureillemme ja joita ei sen vuoksi voida alistaa ainoastaan kansainvälisen kaupan lakien tai markkinalakien armoille.
Nämä ovat ajatuksia, joita kaikkien eurooppalaisten olisi tuotava esiin, jos heitä kiinnostaa itsenäinen Eurooppa, sellainen, jota olemme maanmiehillemme väläytelleet ja jota olemme tosiasiassa aina toivoneet.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, puhun erittäin lyhyesti. Vastaisin ensiksi jäsen Ellesille, että annamme mielellämme siitä tiedonannosta käytävän keskustelun taustaksi, jonka laadimme ensi vuonna Euroopan ja Yhdysvaltojen välisen vuoropuhelun vahvistamisesta, analyysin vuoden 1990 jälkeisestä kehityksestä. Tarkastelemme tuossa analyysissa mielellämme eri vuoropuhelujen kehittymistä. Tämä on hyvä ajatus, ja otamme sen ilman muuta huomioon.
Toiseksi: tarkastelemme myös jäsen Mannin mainitsemaa erittäin tärkeää asiaa eli vastavuoroista tunnustamista koskevia sopimuksia, ja otamme huomioon hänen viisaan huomautuksensa, ettei kauppakiistoja saa liioitella. Mikäli oikein muistan, EU:n ja Yhdysvaltojen kaupan arvo on noin miljardi euroa päivässä ja Yhdysvaltojen eurooppalaisiin tuotteisiin soveltamien pakotteiden kokonaisarvo vastaa noin kuuden tunnin kaupan arvoa. Kuten parlamentin jäsen siis sanoi, emme saisi liioitella näitä asioita.
Pidin kiinnostavana sitä, mitä jäsen Lucas sanoi maailmankaupasta ja siitä, että on tärkeä pyrkiä varmistamaan, että vapaakauppa edistää yhä enemmän niin köyhien kuin vauraidenkin maiden etuja. Tiedän, että kollegani komission jäsen Lamy haluaa edistää näkemyksiään ja komission tuoreita näkemyksiä siitä, miten WTO:n neuvottelukierros voitaisiin elvyttää Yhdysvaltojen ja myös parlamentin kanssa. Tiedän, että hän käy hyvää ja erittäin rakentavaa vuoropuhelua parlamentin ja näitä kysymyksiä käsittelevien valiokuntien kanssa.
Luulen, että jäsen Boudjenah, joka puhui kuolemanrangaistuksesta, oli läsnä istuntosalissa muutama viikko sitten, kun kävimme kuolemanrangaistuksesta erittäin kiinnostavan keskustelun, jossa käsiteltiin muiden maiden lisäksi myös Yhdysvaltojen tilannetta. Mikäli oikein muistan, Yhdysvalloissa on tänä vuonna pantu täytäntöön 81 teloitusta. Olemme esittäneet ja esitämme vastedeskin yksittäisiä ja yhteisiä vastalauseita Yhdysvalloissa sovellettavasta kuolemanrangaistuksesta. Haluaisin vakuuttaa tämän parlamentin jäsenelle. Meillä on erittäin selkeä kanta maailmassa sovellettavaan kuolemanrangaistukseen, ja se koskee ystäviämme Yhdysvalloissa ja myös niitä muita tahoja, jotka eivät välttämättä suhtaudu asiaan yhtä auliisti.
Jäsen Gollnisch ja minä kenties katsomme maailmaa erilaisten silmälasien läpi. En ole kovin vakuuttunut näkemyksistä, jotka koskevat Washingtonin pirullisia hegemoniapyrkimyksiä. En ole samaa mieltä kaikesta, mitä Yhdysvallat tekee, mutta meidän on Euroopassa syytä muistaa, että Yhdysvallat edisti viime vuosisadan jälkipuoliskolla vapauttamme ja hyvinvointiamme. Parlamentin jäsen on kuitenkin aivan oikeassa siinä, että meillä on jokseenkin erilainen kanta kuin Yhdysvalloilla ympäristöä, kauppaa, maamiinoja, ekstraterritoriaalisuutta ja lainsäädäntöä koskeviin kysymyksiin. Meidän olisi aktiivisesti edistettävä tätä kantaa pelkäämättä, että heikennämme tällöin suhdettamme parhaisiin ystäviimme ja liittolaisiimme.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Jäsen Gollnisch pyytää minulta puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, jos sallitte, puhuisin aivan lyhyesti.
Arvoisa komission jäsen Patten, en todellakaan väittänyt, että Yhdysvaltojen ylivalta olisi pirullista, vaan itse asiassa sanoin täysin päinvastaisesti. Sanoin, että luonnonlaki on se, että vaikutusvaltaisilla henkilöillä on taipumus käyttää valtaansa väärin. En siis mitenkään syytä amerikkalaisia kansana tai laajana kansakuntana. Sitä vastoin toivoisin, että toimisimme Yhdysvaltoihin nähden hieman itsenäisemmin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Gollnisch.
Julistan keskustelun päättyneeksi.

ALV
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
García-Margallo y Marfilin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0362/2000)
I. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 muuttamisesta (KOM(2000) 349 - C5-0298/2000 - 2000/0147(COD))
II. ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta tiettyihin sähköisessä muodossa toimitettaviin palveluihin sovellettavien arvonlisäverojärjestelyjen osalta
(KOM(2000) 349 - C5-0467/2000 - 2000/0148(CNS))
Torres Marquesin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0366/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta yleisen verokannan vähimmäistason soveltamisajan osalta (KOM(2000) 537 - C5-0535/2000 - 2000/0223(CNS))
García-Margallo y Marfilin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0334/2000) komission tiedonannosta ilmailupolttoaineiden verotuksesta (KOM(2000) 110 - C5-0207/2000 - 2000/2114(COS))
Puheenvuoro on esittelijä García-Margallo y Marfilillä.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, tässä yhteiskeskustelussa keskustelemme kolmesta mietinnöstä, jotka liittyvät komission neljään ehdotukseen, joiden vuoksi minulle on kertynyt erikoisen paljon papereita. Olen esittelijä näistä mietinnöistä kahden kohdalla ja Torres Marquesin mietinnön varjoesittelijä sekä ilmailupolttoaineiden verotusta käsitelleen mietinnön tarkistusten esittäjä, koska en yhdy mihinkään valiokunnassa hyväksyttyihin väitteisiin.
Toinen erikoisuus on se, että olen omassa ryhmässäni joutunut harvinaislaatuiseen asemaan, minkä arvoisa puhemies voi kohta todeta. Sotilasurani ei ollut pitkä eikä loistelias, mutta opin kyllä sen, että tykistön tehtävä on pommittaa jalkaväkeä ja mikäli mahdollista vihollisen jalkaväkeä. Pelkään, että olen joutunut tällä hetkellä ristituleen oman ryhmäni taholta.
Aloitan kommentoimalla ensimmäistä mietintöä, joka koskee sähköiseen kaupankäyntiin liittyvää arvonlisäveroa.
Mielestäni komission parlamentin käsiteltäväksi antamalla ehdotuksella on yksi ensisijainen tavoite: parantaa sitä syrjintätilannetta, jossa Euroopan sähköisen kaupan yritykset joutuvat tällä hetkellä toimimaan kolmansien maiden yrityksiin nähden. Sähköisellä kaupalla viitataan Internetistä ladattavien palvelujen tarjoamiseen sekä pysyvään tilaukseen tai kertamaksulähetyksiin pohjautuviin radio- ja TV-palveluihin. Korostan tätä seikkaa, koska joillakin tarkistuksilla pyritään asettamaan arvonlisäveroaste nollaan sellaisten palvelujen kohdalla, jotka eivät mielestäni ole luonteeltaan olennaisen tärkeitä eivätkä yhteiskunnallisia.
Lisäksi komissiolla on toissijaisia tavoitteita, jotka ovat valtionvarainministeriön perinteisten toimintaperiaatteiden mukaisia: tavoitteeseen pyritään syrjinnän lopettamiseen yksinkertaistamalla veroa ja tehostamalla verotusta huomattavasti perinnän ja verovelan solmimiseen liittyvien hallintokulujen alentamisen avulla. On päästävä tehokkuutta ja oikeudenmukaisuutta koskeviin tavoitteisiin ja lopuksi vielä siihen, että verotusjärjestelmää uudistetaan. Nämä tavoitteet, eli pääasiallinen tavoite ja toissijaiset tavoitteet ovat koetinkivi, joiden perusteella on arvioitava komission esittämiä konkreettisia ehdotuksia.
Arvoisa puhemies, olin kuitenkin sanomassa, että ensimmäinen niistä kriteereistä, joiden avulla meidän on arvioitava tätä ehdotusta, on tarve lopettaa se syrjintä, josta eurooppalaiset yritykset joutuvat kärsimään yhteisön ulkopuolisiin yrityksiin nähden. Tämä syrjintä aiheutuu siitä, että kuudennen direktiivin 9 artiklan mukaisesti oletetaan, että palvelun suorituspaikka on se paikka, jossa henkilöllä eli suorittajalla on toimipaikka. Toisin sanoen tällä hetkellä Euroopan yritysten on maksettava arvonlisäveroa niiden tarjotessa sähköisiä palveluja sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella. Sen sijaan unionin ulkopuolella sijaitsevat yritykset eivät maksa koskaan arvonlisäveroa, tarjosivatpa ne palvelujaan eurooppalaisille asiakkaille tai eri puolilla maailmaa oleville asiakkaille, mikä vahingoittaa kilpailukykyämme ulkomarkkinoilla.
Lopuksi ja yksinkertaisuuden vuoksi totean, että tällä hetkellä eurooppalaisten yritysten toimittamia palveluja verotetaan toisin kuin unionin alueella palveluja toimittavia yhteisön ulkopuolisia yrityksiä. Siksi Euroopan nykyinen lainsäädäntö houkuttaa Euroopan sähköistä kauppaa käyviä yrityksiä asettumaan yhteisön ulkopuolelle. Yksi niistä perusteista, joita saamme kuulla tämän iltapäivän aikana, koskee sitä, että unionissa palveluja tarjoavien ulkomaisten yrittäjien verottaminen johtaisi sähköisen kaupan kasvun hidastumiseen, mutta asia on aivan päinvastoin, koska nykytilanteen jatkuminen vaarantaa Euroopan sähköisen kaupan kehittymisen.
Olemme asiasta kaikki samaa mieltä sekä tällä että tuolla puolen Atlanttia. Olimme niin yksimielisiä, että Ottawan konferenssissa vuonna 1998 teimme mielestäni kolme tärkeää johtopäätöstä: ensinnäkin sen, että kansallisia kulutusveroja on sovellettava kansallisella alueella tapahtuvaan kulutukseen. Toiseksi digitaalisiin tuotteisiin liittyvät palvelut ovat palvelujen tarjoamista, eivätkä hyödykkeiden toimittamista. Kolmanneksi on otettava käyttöön yksinkertaisia tapoja verojen keräämiseksi ja käytännössä omaksuttava niin sanottu "käänteinen verotus".
Tämän tavoitteen ja näiden Ottawassa kaikkien hyväksymien kansainvälisten oikeudellisten periaatteiden mukaisesti komissio esittää meille kuudennen direktiivin muuttamista siten, että digitaaliset palvelut tapahtuvat siellä, missä on ostajan eikä palveluntarjoajan kotipaikka.
Tästä seuraa, että eurooppalaisten yritysten ei-eurooppalaisille yrityksille tarjoamat palvelut olisivat edelleen verottomia, mikä palauttaisi meille kansainvälisen kilpailukyvyn. Toiseksi eurooppalaisten yritysten eurooppalaisille asiakkaille toimittamat palvelut olisivat verollisia, mikä on tavanomainen käytäntö. Ja kolmanneksi ei-eurooppalaisten yritysten eurooppalaisille yrityksille toimittamat palvelut olisivat myös verollisia, mikä tarkoittaa yhtäläisiä kilpailuehtoja, eli reilua kilpaa kansainvälisissä puitteissa.
Ongelmallisia eivät ole yritysten väliset liiketoimet, vaan ongelmallinen on se tilanne, että palvelunsaaja on yksityishenkilö, ja tässä asiassa komissio toimii ainoalla mahdollisella tavalla: velvoitetaan ulkomaiset yritykset rekisteröitymään ja kirjautumaan johonkin Euroopan unionin maahan, jotta ne voivat sieltä "yhteisön passi" hallussaan tarjota palveluja kaikkialla unionissa ja maksaa samat verot kuin vastaavat eurooppalaiset yritykset.
Mielestäni näin ratkaistaan se, miten aikaisempi syrjintä saadaan poistetuksi ja onnistutaan yksinkertaistamistavoitteessa. Yrityksen on rekisteröidyttävä ainoastaan yhteen unionin maahan. Sen ei tarvitse rekisteröityä 15 maahan, eikä sen tarvitse tuntea 15 eri lainsäädäntöä eikä kamppailla 15:n eri hallinnon kanssa. Tämä ei kuitenkaan ratkaise oikeudenmukaisuuden ongelmaa. On tiedossa, että tällainen ratkaisu asettumalla vain yhteen maahan voidaan tarjota palveluja koko unionissa voisi johtaa joukkosiirtymiseen niihin maihin, joissa verotus on muita alhaisempaa. Tästä syystä puheenjohtajavaltio Ranska ehdotti, että unionissa palveluja tarjoavan ulkomaisen yrityksen olisi rekisteröidyttävä 15 maahan, mikä olisi yksinkertaistamistavoitteen vastaista.
Mitä komissio ehdottaa? Komissio ehdottaa yksinkertaistamistavoitteen mukaisesti vain yhtä sijaintipaikkaa, mutta niin että kyseisen maan keräämät verot jaettaisiin muiden unionin maiden kesken kulutusperusteisesti. Tämä on tarkalleen se malli, joka mahdollistaa alkuperämaan arvonlisäveron käyttöönoton, ja tarkalleen se malli, josta sovimme rajat ylittävien ALV-palautusten yhteydessä, ja tarkalleen se malli, joka Ecofinissa hyväksyttiin Feiran päätelmien mukaisesti välillisten verojen lähdeverojen kohdalla.
Onko tämä komission tiedonanto täydellinen? Ei ole. On joitakin ongelmia, jotka otan esiin perusteluissani. Kuinka esimerkiksi varmistetaan, että yritys, joka voi tarjota palveluja unionin ulkopuolelta käsin, rekisteröityy.
Kuinka taataan, ettei samankaltaisten tuotteiden välillä ilmene syrjintää? Digitaalista palvelua, konsultointia tai kirjan tai lehden lukemista verotettaisiin tavanomaisen verokannan mukaisesti, jos se tapahtuu Internetissä, kun taas esinetoimituksen yhteydessä alemman verokannan mukaisesti.
Kuinka ratkaista asiakkaan tunnistamiseen liittyvät ongelmat. Komission ehdotuksessaan antamat vastaukset ovat mielestäni riittäviä, ja arvoisa puhemies, on joka tapauksessa ilmeistä, että nämä vaikeudet eivät ole leimallisia ainoastaan digitaalisista palveluista perittäville veroille. Arvonlisävero on tarkoitettu tavaroiden liikkumista varten, ja se soveltuu huonosti palvelujen tarjoamiseen ja vielä huonommin sellaiseen uuteen ilmiöön, kuten Internetistä tarjottaviin palveluihin.
Toinen niistä mietinnöistä, joista aion puhua, käsittelee kivennäisöljyyn liittyvää ongelmaa, ja aihe on varsin yksinkertainen. Vuodelta 1992 peräisin olevassa direktiivissä säädettiin kansainvälisessä ilmailussa käytettäviä polttoaineita koskevasta pakollisesta verovapautuksesta ja samalla säädettiin verovapautuksen tarkistamisesta ympäristökustannusten huomioon ottamiseksi.
Tarkistamista haittaavat oikeudelliset hankaluudet liittyvät Chicagon sopimukseen vuodelta 1944 ja kansainväliseen velvoitteeseen lentokoneissa käytettävän polttoaineen vapauttamisesta veroista sekä kahdenvälisiin sopimuksiin. Tässä tilanteessa komissio on teettänyt tutkimuksen, jota olemme käymässä täällä läpi ja joka koskee sitä, mitä on tehtävissä. Ensimmäinen päätelmä on, että vain vähän on tehtävissä niin kauan kuin näitä kansainvälisiä sopimuksia ei muuteta. Toinen päätelmä, jonka komissio tekee, koskee sitä, halutaanko verottaa kansallisia lentoja vai yhteisön sisäisiä lentoja ensin tehtävien kahdenvälisten sopimusten perusteella, mitä en hyväksy. Ja kolmanneksi ja tästä olen yhtä mieltä on tarpeen saada aikaan kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO) välttämätöntä kehitystä, jotta sovittaisiin maailmanlaajuisesti verosta, joka ei olisi siten yhteisössä harjoitettavan liikenteen kannalta syrjivää.
Arvoisa puhemies, vaikka olenkin koetellut kärsivällisyyttänne, odotan malttamattomana muiden kollegojeni kritiikkiä ja huomioita sekä omasta ryhmästäni että muiden ryhmistä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, komissio ja parlamentti ovat viime vuosina ponnistelleet kaikin voimin yhdenmukaistaakseen arvonlisäveron perimisen Euroopan unionissa. Kyseessä on todellakin sisämarkkinoiden luomisen kannalta tärkeä väline sekä yhteisön talousarvion olennainen tulonlähde. Niinpä vuonna 1992 tehtiin tuolloin vähimmäisharmonisointina pidetty sopimus, jossa arvonlisäveron normaalitasoksi sovittiin vähintään 15 prosenttia, vaikkakin jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus anoa yhtä tai useampaa alennettua tasoa, jotka olivat vähintään 5 prosenttia ennalta sovituissa poikkeustapauksissa. Tämän ensimmäisen vaiheen piti kuitenkin kestää ainoastaan vuoden 1996 loppuun asti, jolloin siirryttäisiin lopulliseen järjestelmään. Tänä aikana esitetyt ehdotukset johtivat kuitenkin siihen, että arvonlisäveron normaalitasoksi sovittiin 15 prosenttia, vaikka komissio ehdotti myös 25 prosentin ylärajaa, jota ei hyväksytty, ja järjestelmän jatkamista vuoden 2000 loppuun. Nyt kun tämä vuosi on lopuillaan, komissio ehdottaa, että etenemme tällä alalla kahdella tavalla: ensimmäinen koostuu kollegani García-Margallo y Marfilin vastuulla olevasta mietinnöstä, joka koskee arvonlisäveroa koskevien hallintojärjestelmien yhteensovittamista; toinen käsittää tämän mietinnön, jossa yritetään lykätä kaikkia päätöksiä, jotka koskevat arvonlisäverotason yhdenmukaistamista vuoteen 2006 mennessä.
Vaikka yhdynkin arvonlisäveron perintää koskevien hallintojärjestelmien yhteensovittamista koskeviin ehdotuksiin, en yhdy, eikä niin tehnyt myöskään talous- ja raha-asioiden valiokunta, ehdotukseen yhdenmukaistamismenettelyn lykkäämisestä viidellä vuodella. Onko komissio luopunut tämän asian viemisestä eteenpäin koko mandaattinsa ajaksi? Eikö komissio ole samaa mieltä kuin mekin siitä, että euron tulo nyt 12 Euroopan unionin jäsenvaltion yhteiseksi valuutaksi tekee hinnoista läpinäkyviä tavalla, joka korostaa sisämarkkinoiden vääristyneisyyttä, joka johtuu verotason epäsuhtaisuudesta unionin eri valtioissa? Ovatko komissio ja erityisesti komission jäsen Frederik Bolkestein sitä mieltä, että kyseessä on verokilpailu, jota yritetään ylläpitää tai jopa kiihdyttää ehdotuksen avulla? Se ei ole meidän ajatuksenamme ja siksi äänestimme, että määräaikaa lyhennettäisiin vuoden 2003 loppuun, jotta sitten, kun euroa on todella käytetty kahden vuoden ajan, voitaisiin esittää uusia ratkaisuja.
Lisäksi ehdotan parlamentin kantojen mukaisesti, että maininnat siitä, että neuvoston pitäisi tehdä tästä asiasta yksimielinen päätös, poistettaisiin. Jos perustamissopimuksissa vaaditaan sitä jatkossakin, niin toimittakoon niiden määräysten mukaan. Mielestämme mikään ei kuitenkaan velvoita komissiota ja parlamenttia päättämään jo nyt, että tästä asiasta on tehtävä neuvostossa yksimielinen päätös vuonna 2005. Tämä ehdotus ei noudata komission esittämiä periaatteita eikä parlamentin nyt päättynyttä hallitustenvälistä konferenssia koskeneita periaatteita. Vielä vähemmän voidaan perustella sitä, että jo nyt tehtäisiin päätös siitä, että näin tehdään vuoden 2005 loppuun asti, kun tiedetään, että perustamissopimuksia uudistetaan jälleen sillä välin. Siksi ehdotamme myös, että vaatimus yksimielisyydestä poistetaan.
Sanokaamme lopuksi, että meistä ei ole hauskaa havaita, että komissio on luopunut mandaattinsa alussa täydellisesti arvonlisäveron yhdenmukaistamisesta, kun taas parlamentti, joka ymmärtää, että nykyisen lainsäädännön voimassaoloaikaa on jatkettava, joutuu odottamaan sitä, että komissio esittää mandaattinsa puolessavälissä ja euron liikkeellelaskun jälkeen tätä asiaa koskevan uuden hankkeen, joka on viimeistelty ja perusteellinen.

Ford
. (EN) Arvoisa puhemies, valiokunta haluaisi ensiksi todeta, että nykyiset järjestelyt asettavat epäedulliseen asemaan seuraavien palvelujen tarjoajat EU:ssa: ohjelmisto-, tietojenkäsittely- ja tietokonepalvelujen, Internet-sivustojen ylläpitämispalvelujen, suunnittelun ja tietopalvelujen. Haluaisimme lisätä tähän koulutuspalvelut. Ne saattavat epäedulliseen asemaan EU:n sisällä olevat toimijat, koska he joutuvat nykyisin maksamaan arvonlisäveroa näiden palvelujen tarjoamisesta toisin kuin Euroopan unionin ulkopuoliset toimijat. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että tämän direktiivin on tultava voimaan varsin pikaisesti, erityisesti ne meistä, jotka uskovat sähköisen kaupankäynnin nopeaan kasvuun.
Teollisuusvaliokunta hyväksyi joitakin ehdotuksia äänin 39 puolesta ja 3 vastaan. Pyysimme rekisteröintiä vain yhdessä jäsenvaltiossa. Kehotimme Euroopan komissiota seuraamaan tilannetta, jotta markkinoilla ei esiintyisi vääristymiä, ja tiedottamaan asiasta neuvostolle ja parlamentille. Pyysimme sitä tiedottamaan tätä ennen useista asioista: yritysten tasapuolisen kohtelun varmistamisesta, sijoittautumispaikan valinnasta, kansainvälisten säädösten yhdenmukaistamisesta ja palautusjärjestelmän mahdollisuudesta, kuten esittelijä ehdotti.
Totesimme vielä yhden asian, jota ei mainittu muualla, nimittäin sen, että - kuten moni saattaa muistaa - Al Capone ei joutunut vankilaan siksi, että hän oli gangsteri, vaan hän joutui sinne veronkierrosta. Pidämme valitettavana sähköisen kaupankäynnin lisääntymistä pornografiaa, pedofiliaa ja rotuvihaa sisältävän materiaalin osalta. Teollisuusvaliokunta uskoo, että tällaiset yritykset joutuisivat arvonlisäveroa koskevan rekisteröinnin myötä noudattamaan tähän liittyvää ankaraa EU-lainsäädäntöä. Direktiivi on hyödyllinen pelkästään jo tästä syystä.

Wallis
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta käsitellä samaa mietintöä kuin jäsen Ford. Tässä ehdotuksessa näyttäisi päällisin puolin olevan kyse EU:n ulkopuolisten yritysten verotuksesta, mutta siinä pitäisi olla ilman muuta kyse siitä, miten kannustamme ja edistämme Euroopan sähköisten palvelujen taloutta, joka on erittäin herkkä ala. Suhtaudunkin myönteisesti siihen, että komissio yrittää rohkeasti löytää keinon ratkaista EU:n sisäisten ja ulkopuolisten sähköisiä palveluja tarjoavien yritysten välisen kilpailun epätasaisuus. Meidän on kuitenkin kysyttävä - ja valiokuntamme kysyikin - seuraavaa: onko tämä oikea keino? Olemme selvästi sitä mieltä, ettei se ole.
Kuvittelin aina, että seuraavan asian pitäisi olla yksi lainsäätäjän tärkeimmistä säännöistä tai periaatteista: "On turha luoda lainsäädäntöä, jota ei voida panna täytäntöön." Tämä oli valiokuntamme päänäkökohta. Ei välttämättä riitä, että luotamme ulottumattomissamme olevien yritysten hyvään tahtoon. Hyvät yritykset noudattavat sääntöjä ja pahat ovat edelleen pahoja, ja kuluttajat voivat hyvinkin käyttää niitä, kun he pyrkivät tekemään hyviä kauppoja.
Mitä muuta voisimme tehdä tällä alalla? Liiketoimintamallien luomisesta sähköisen kaupankäynnin sääntelyyn puhutaan paljon, mutta tämä on laaja kysymys, jota pitäisi käsitellä paljon nykyistä avoimemmin. Tämän ehdotuksen taustalla on verotuspaikkaa koskevia oletuksia, jotka voivat tulevaisuudessa aiheuttaa ongelmia kansainvälisissä yhteyksissä. Meillä saattaa olla jotakin opittavaa Yhdysvalloilta, missä sähköiset palvelut on vapautettu verosta. Lyhyesti sanottuna: ehdotuksen tavoite on oikea, mutta sen keinot ovat virheellisiä, ja jos todella haluamme edistää Euroopan sähköisten palvelujen taloutta, oikea signaali olisi arvonlisäveron poistaminen kokonaan sähköisiltä palveluiltamme eikä omien ongelmiemme sysääminen muille.

Van Dam
Arvoisa puhemies, puhun ilmailupolttoaineiden verotuksesta liikennevaliokunnan lausunnon valmistelijana.
Tieliikenne maksaa huomattavaa polttoaineveroa, kun taas kaupallinen lentoliikenne on vapautettu siitä kokonaan. Asiaa koskevassa direktiivissä säädetään, että tätä verovapautusta voidaan tulevaisuudessa muuttaa tai se voidaan poistaa ulkoisten kustannusten ja ympäristövaikutusten perusteella. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kahdenväliset sopimukset estävät toistaiseksi ilmailupolttoaineiden verotuksen käyttöönoton kansainvälisillä lennoilla. Lentoliikenteen verotus on keskeistä sekä saastuttaja maksaa -periaatteen kannalta että tasa-arvoisten toimintaedellytysten luomiseksi eri liikennemuodoille. Jäsenvaltioiden pitääkin asettaa verotuksen pohjustaminen tavoitteekseen kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä ICAOssa, ja siihen tarjoutuu tilaisuus ensi syksyn 33. yleiskokouksessa. Kotimaanlentojen ja muiden lyhyiden lentojen ehkäiseminen ansaitsee paljon huomiota monistakin eri syistä kuten melun, ilmansaasteen ja energiankulutuksen vähentämiseksi. Junan käyttö kasvaa, kun juna alkaa olla tarjolla nykyistä useammilla matkoilla samanarvoisena vaihtoehtona lentokoneille. Minua ilahduttaa, että mietinnössä tuodaan osittain ympäristövaliokunnan ansiosta uudestaan käsiteltäväksi monta tärkeää, pääasiaan liittyvää elementtiä, jotka sattuneista syistä eivät saa tarpeeksi tukea liikennevaliokunnassa.
Se, että tieliikenteen polttoaine on kolmisen kertaa kalliimpaa kuin ilmailupolttoaine, on lievästi sanottuna huomiota herättävää. Kun siihen lisätään lentojen määrän raju kasvaminen myös lyhyillä matkoilla, niin herää väkisinkin kysymys, mihin tämä kaikki johtaa. Ihmisten pitää voida tehdä valintansa sekä liike- että vapaa-ajan matkoille yhtäläisten kilpailuedellytysten pohjalta. Mutta sen lisäksi kaikilla eurooppalaisilla, myös sillä enemmistöllä, joka ei koskaan lennä, on lupa odottaa, että melua, ilmansaasteita ja muita haittoja rajoitetaan mahdollisimman paljon. Onkin todella syytä seurata tarkasti, maksaako lentoliikenne ulkoiset kustannuksensa vai saattaako se junan ja linja-auton epäreiluun kilpailutilanteeseen.

Olsson
. (SV) Arvoisa puhemies, kun on kyse ilmailupolttoaineen verotuksesta, haluan ympäristöasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana sanoa, että olen iloinen talous- ja raha-asioiden valiokunnan reaktiosta. Siellä on suurelta osin otettu huomioon esittämäni perusteet.
Lentoliikenne muodostaa nykyään nopeimmin kasvavan kasvihuonekaasujen lähteen. Lasketaan, että noin 5 prosenttia näistä kaasuista on peräisin lentoliikenteestä. Lentomatkojen määrän arvioidaan myös kaksinkertaistuvan noin 15 vuoden kuluessa.
Jos aiomme kyetä täyttämään vaatimukset kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä, meidän on ryhdyttävä kaikkiin mahdollisiin toimiin niiden rajoittamiseksi. Yksi tällainen toimi on lisätä taloudellisten ohjausvälineiden käyttöä. Kuten jäsen Van Damkin sanoi, ilmailupolttoainetta ei sen vuoksi pidä jättää verotuksen ulkopuolelle. Komission tiedonannossa sanotaan, että vaikutus on niin pieni, että ei kannata tehdä mitään. Vastustan tätä väitettä. Lentoliikenne on nopeasti kasvava ala. Vaikka vaikutus olisikin pieni tällä hetkellä, se kasvaa joka tapauksessa tulevaisuudessa. Sellainen väite on vaarallinen, koska se johtaa helposti tilanteeseen, jossa kukaan ei tee mitään missään.
Jostakin on aloitettava. Emme voi sekä säilyttää nykyistä rakennetta ja nykyistä tekniikkaa että saavuttaa ympäristötavoitteita. Meidän on joko muutettava rakennetta tai tekniikkaa tai molempia. Luulen, että eri kuljetusalojen oikeudenmukaisuuden kannalta sekä kilpailunäkökulmasta olisi parasta toimia edelläkävijänä ja ottaa käyttöön lentopolttoaineen verottaminen EU:ssa. Samalla meidän on kuitenkin puollettava sitä, että vuonna 1944 laadittua Chicagon yleissopimusta tarkistettaisiin, jotta saisimme aikaan toisen järjestelmän kansainvälisellä alueella.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin käsitellä aluksi lyhyesti sähköisessä muodossa toimitettavien palvelujen verottamiskysymystä ja tehdä selväksi, mistä on kyse. Kun tavaroita myydään rajojen yli sähköisesti, peritään tietysti arvonlisävero. Kun jotakin liikkuu rajan yli sähköisten yhteyksien ulkopuolella, peritään arvonlisävero. Kysymys, joka nousee tässä yhteydessä esiin, on se, peritäänkö arvonlisäveroa silloin, kun palvelu tuotetaan sähköisesti näiden yhteyksien välityksellä.
Myös tähän liittyen meillä on lukuisia tapauksia, joissa arvonlisävero jo peritään. Jos se tapahtuu Euroopan unionin sisällä sen jäsenvaltioiden välillä, peritään arvonlisävero. Myös USA:n osavaltioiden välillä - kuten olen kuullut - peritään tietyissä tapauksissa sikäläisiä myyntiveroja. Ainoa tapaus, jossa ei toistaiseksi peritä vielä mitään veroa, on se, kun kolmannesta maasta toimitetaan palvelu Euroopan yhteisöön. Tästä syntyy kiistatta kilpailun vääristyminen, joka koskee ensinnäkin vähittäiskauppiaita, jotka eivät tosin käy kauppaa aivan samoilla mutta vertailukelpoisilla tuotteilla, ja toiseksi niitä palvelujentarjoajia, jotka tarjoavat sellaisia tuotteita yhdestä Euroopan unionin jäsenvaltiosta käsin. Sellaista kilpailun vääristymistä ei voida hyväksyä pitkällä aikavälillä tarkasteltuna, ja haluaisin siksi sanoa ryhmäni puolesta, että me seuraamme tällä alalla Euroopan komission ehdotuksia ja esittelijän, jäsen García-Margallo y Marfilin, esimerkkiä.
Kyse on pääasiassa vain siitä, että nyt löydetään mahdollisimman joustava järjestelmä, miten rekisteröitymisen on määrä tapahtua, missä yhteydessä Ranskan ehdotus rekisteröitymisen vaatimisesta kaikissa 15 jäsenvaltiossa ei ole varmastikaan oikea.
Toisesta esityslistalla olevasta asiastamme: lentobensiinin verotuksesta. Yhdyn myös tässä asiassa periaatteessa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan. Lentobensiinin verotus on eri syistä toivottava asia. Meidän käsityksemme mukaan se voi kuitenkin tapahtua vain silloin, jos se säädellään kansainvälisesti. Jos me ryhdymme Euroopan unionissa yksipuolisiin toimiin, se johtaa siihen, että esimerkiksi lento Frankfurtista Etelä-Espanjaan on jatkossa huomattavasti kalliimpi kuin lento Frankfurtista Floridaan. Myös se on eurooppalaisia palvelujentarjoajia vahingoittavaa kilpailun vääristymistä, jota ei saa suvaita. Siksi on uskoakseni ryhdyttävä ponnisteluihin, jotta tässä asiassa saadaan aikaan kansainvälinen sääntely. Yksipuolinen eurooppalainen toiminta ei ole minun eikä myöskään ryhmäni mielestä kuitenkaan mielekästä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Nizzan EU-huippukokouksessa eurooppalaisessa veropolitiikassa saavutettu edistys on täysin epätyydyttävää. Verotuksellisen suvereniteetin kysymys valtiollisen suvereniteetin ilmentymänä näyttää nousseen entistäkin merkityksellisemmäksi euron käyttöönoton myötä. Siinä yhteydessä me kaikki tiedämme nyt, että sääntelemätön verokilpailu vahingoittaa kaikkia. Yhden maan lyhyen aikavälin sijaintipaikkaedut vahingoittavat toista tai toisia EU:n jäsenvaltioita.
EU:n veropolitiikassa ei ole pohjimmiltaan kyse yhteisön verojen perimisestä eikä verotuksen harmonisoimisesta. Kyse on verotuksen koordinoimisesta epäreilun verokilpailun välttämiseksi sekä oikeusvarmuuden, avoimuuden ja tehokkuuden aikaansaamiseksi. Siksi Nizzassa harjoitettu saartopolitiikka on hyvin valitettavaa. Yksimielisyysperiaate leimaa yhä edelleen EU:n veropolitiikkaa. Tämän on muututtava, jos sisämarkkinoiden on määrä toimia moitteettomasti. Me näemme jo nyt arvonlisäveroon ja energiaveroon liittyvät ongelmat. Jo pian on nähtävissä, että myös eurooppalaiset pääomamarkkinat tarvitsevat koordinointi- ja lähentämisprosesseja, jos rahoitustoimisuunnitelmalla on ylipäätään määrä olla mahdollisuus toteutua.
Nyt seuraava huomautus kolmesta komission ehdotuksesta ja komission tiedonannosta. Ryhmäni tukee esittelijän mietintöjä. On äärimmäisen valitettavaa, että energiatuotteiden verotusta koskevaa puitedirektiiviä ei ole vielä toistaiseksi hyväksytty. Ensimmäisenä askeleena pitäisi sopia ehkä eräänlaisista käytännesäännöistä, jotta verotuksellisten välineiden kautta myötävaikutetaan energian säästämiseen ja ympäristönsuojeluun. Lentoliikenteen myönteinen syrjintä on lopetettava. Tässä asiassa on kuitenkin saatava aikaan kansainvälinen sääntely, jotta - tältä osin yhdyn täysin esittelijään - ei vaaranneta kohtuuttomasti Euroopan lentoyhtiöiden kilpailukykyä. Siksi olisi todella paikallaan, jos komissio esittäisi meille kertomuksia, joista kävisi myös ilmi verotuksen sekä hiilidioksidipäästöjen todellisen ehkäisemisen ja energiansäästön välinen suhde.
Toiseksi: yleisen verokannan vähimmäistason soveltamisajan osalta on todettava pahoitellen, että alkuperämaaperiaatteeseen perustuvaan lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään siirtymisessä ei ole edelleenkään edistytty euron käyttöönoton aiheuttamasta yhtenäismarkkinoiden hintojen seurattavuudesta huolimatta. Meille ei jää siten muuta vaihtoehtoa kuin pitää myönteisenä komission käytäntövaltaista lähestymistapaa, jonka tarkoituksena on parantaa moninaisilla säännöksillä nykyistä järjestelmää, joka on liian monimutkainen, byrokraattinen ja petoksille altis. Tähän päivään saakka Euroopan parlamentin jäsenet eivät ole voineet ymmärtää, miksi hallitukset sietävät vapaaehtoisesti nykyisestä järjestelmästä johtuvia miljardien suuruisia verotulojen menetyksiä. Miksi komissio ei voi kuitenkaan koota eri arvonlisäverodirektiivejä viimeinkin yhdeksi asetukseksi saavuttaakseen ainakin arvonlisäverosäännösten yhtenäisen toteuttamisen? Se pitäisi sanoa tässä kohdin. Ehkä me saammekin vielä joululahjan.
Tiettyihin sähköisessä muodossa toimitettaviin palveluihin sovellettavien arvolisäverojärjestelyjen osalta on yhdyttävä komission ehdotukseen ja esittelijään. Ei käy päinsä, että eurooppalaiset sähköistä kauppaa harjoittavat yritykset ovat kilpailullisesti huonommassa asemassa kuin kolmansissa maissa toimivat yritykset, koska eurooppalaiset yritykset kuuluvat sitten arvonlisäverotuksen piiriin sekä sisämarkkinoilla että maailmanmarkkinoilla harjoittamassaan liiketoiminnassa.
Lisäksi on tärkeää, että sähköistä kaupankäyntiä ei suosita eikä syrjitä verotuksellisesti perinteiseen kaupankäyntiin nähden. Siksi yhdessä ainoassa maassa tapahtuva rekisteröityminen arvonlisäverovelvolliseksi on oikein, yksinkertaista ja tehokasta. Arvonlisäverokantojen suuren vaihtelun vuoksi saadut verotulot on kuitenkin jaettava jäsenvaltioiden kesken, kuten esittelijämme myös oikein ehdottaa.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, Euroopasta tulee maailman johtaja Internetin käytössä tulevan vuosikymmenen aikana. Se päätettiin keväällä pidetyssä Lissabonin huippukokouksessa. Se on sekä erinomainen että välttämätön pyrkimys. Tämä on erittäin järkevä tavoite, jos EU:ssa halutaan olla kilpailukykyisiä ja tällaisen kehityksen kärjessä. Me liberaalit olemme sen vuoksi samaa mieltä komission pyrkimyksistä, mutta meidän on erittäin vaikea ymmärtää komission konkreettista ehdotusta.
Jos Euroopasta aiotaan tehdä maailman dynaamisin manner ja jos yritämme voittaa amerikkalaiset, kun kyse on uutta taloutta edustavien yritysten houkuttelemisesta, meidän on annettava sähköiselle kaupankäynnille hyvät mahdollisuudet. eEurooppa tarvitsee sähköistä kaupankäyntiä, joka on vapautettu arvonlisäverosta - ei byrokratiaa ja uusia veroja.
Nykypäivän sääntöjen mukaisesti sähköisessä muodossa toimitettavaa musiikkia, tietokonepelejä, ohjelmistoja ja palveluita myyviä EU:n yrityksiä on verotettava EU:ssa, jos tuotteita ostavat EU:ssa asuvat kuluttajat. EU:n ulkopuolisten valtioiden yrityksiä ei verotettaisi ollenkaan. Nämä säännöt johtavat kilpailun vinoutumiseen, joka on ilman muuta oikaistava, mutta komission ehdotuksessa mennään väärään suuntaan. EU:n ulkopuolisissa valtioissa sijaitsevien yritysten on rekisteröitävä tytäryhtiö vähintään yhdessä EU:n valtiossa, jotta se voisi tehdä kauppoja unionin alueella.
Mietinnössä tehdään joitakin korjauksia asiaan, kuten esittelijäkin tekee täällä, mutta niin kuin kuulimme, komission perusasenteesta ollaan samaa mieltä. Tämä ei ole hyvä ratkaisu Euroopan kannalta. Se on vanhanaikainen ajattelutapa, joka ei sovi uuteen talouteen. Ehdotuksessa EU joutuu jälkijunaan ja ehdotusta olisi kaiken lisäksi erittäin vaikea valvoa.
Jotta eEurooppa pääsisi nopeasti vauhtiin, liberaaliryhmä ehdottaa komission ehdotuksen hylkäämistä ja sitä, että jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus ottaa käyttöön arvonlisäverosta vapaa sähköinen kaupankäynti. Tämän arvonlisäverosta vapauttamisen pitää olla voimassa siihen asti, kunnes ei-sähköisiä tuotteita ja palveluja koskevien arvonlisäverosääntöjen kunnollinen läpikäynti on suoritettu sekä kunnes OECD:n tai muun kansainvälisen foorumin puitteissa on solmittu sopimus yhteisestä kannasta sähköisen kaupankäynnin verotuksen kohdalla.
Arvoisa puhemies, antakaa veropaketista saatujen kokemusten toimia esikuvina. Asiaa on katsottava maailmanlaajuisesti. Arvoisa komission jäsen, moni kysyy todellakin sitä, miksi eurooppalaiset ottavat aina niin nopeasti käyttöön uusia veroja ja uusia sääntöjä? EU:ssa ei tarvita korkeampia vaan alhaisempia veroja.

Lipietz
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän kollegoidemme perättäiset puheenvuorot paljastavat mielestäni ongelman monimutkaisuuden. On vaikea ymmärtää, miksi liberaalit haluavat lopettaa sähköisen kaupankäynnin verotuksen ja verottaa sitä vastoin lentobensiinistä. Mielestäni meillä on oltava myös kriteerejä tässä asiassa! Lentokoneet eivät jää uudenaikaisuudessaan sähköisen kaupankäynnin jälkeen. CD-levyt eivät ole niin kovin vanhoja, joten niistä voidaan muka verottaa, kun taas Internetissä olevat ohjelmat jäisivät verotuksen ulkopuolelle!
Tärkeää olisi saada selville toisaalta se, voiko jokin taloudellisen toiminnan merkittävä osa edistää yleisten palvelujen toimintaa, joten tältä näkökannalta katsottuna verottaminen valtioiden rahoituksen muotona on täysin väistämätöntä, jolloin sähköistä kaupankäyntiä ei voitaisi vapauttaa verotuksen piiristä. Toisaalta verotuksen kohteet on valittava siten, ettei kuluttajaa kannusteta valitsemaan ympäristön kannalta huonoimpia tekniikoita. Nyt olemme juuri tällaisessa tilanteessa, sillä lentobensiinin jääminen verotuksen ulkopuolelle suosii selkeästi lentämistä junalla matkustamisen sijasta, vaikka juuri junalla liikkumista olisi Euroopassa suosittava muista syistä, kuten melun ja ruuhkien takia. Tarkoitan lähinnä neljä kaupunkia yhdistävää linjaa akselilla Lontoo-Pariisi-Amsterdam-Frankfurt.
García-Margallon y Marfilin molemmissa mietinnöissä omaksuttu kanta verottaa sähköisestä kaupankäynnistä ja lentobensiinistä on loistava: hyväksymme siis molemmat mietinnöt. Onnittelemme erityisesti komissiota sen meille antamasta rohkaisusta saattaa lentoliikenteemme sisäisen verotuksen piiriin. Näin ollen olemme kaikki sitä mieltä, että olisi harkittava toisenlaisen veron tai maksun käyttöönottoa, sellaisen, joka ei koskisi polttoainetta vaan kaikkien lentoyhtiöiden lentokoneita, jotka nousevat Euroopan unionin lentokentiltä tai laskevat niille, jotta voidaan välttyä kansainväliseltä sääntelyltä ja verottaa myös kilpailijoitamme.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, koska jäsen Sjöstedt ei voi nyt olla läsnä istuntosalissa, haluaisin hänen puolestaan sanoa muutaman sanan lentopolttoaineen verotusta koskevasta mietinnöstä.
Lentoliikenne lisääntyy voimakkaasti. Vaikka sen päästöt muodostavatkin vain pienehkön osan kasvihuonekaasujen kokonaismäärästä, päästöjen määrä kasvaa kuitenkin erittäin nopeasti. Sen vuoksi yksi ilmastopolitiikan avainkysymyksistä on löytää toimivia toimintatapoja lentopolttoaineen verottamiseksi. Se lisäisi myös oikeudenmukaisuutta erilaisten kuljetusmuotojen välillä.
Chicagon yleissopimus on tässä asiassa täysin vanhentunut. Tarvitsemme kansainvälisiä ympäristöverotusta koskevia sopimuksia, mutta emme sitä vastoin sellaisia ympäristöverotuksen kieltoja, joita sopimus merkitsee. Sen vuoksi mietinnön 16 kohta, jossa ehdotetaan sopimuksen avaamista uusille neuvotteluille, on erityisen myönteinen. Sitä odoteltaessa EU:n lentoliikenteen ympäristömaksuja koskeva järjestelmä olisi myönteinen. EU:n on tässä asiassa mahdollisuus näyttää, että ilmastopolitiikkaan suhtaudutaan vakavasti.
Tuemme mietintöä ja vihreiden tekemiä tarkistuksia, mutta vastustamme täysin PPE-ryhmän tekemiä tarkistuksia.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, komission ehdotus, jolla pyritään saattamaan arvolisäveron alaisuuteen niiden digitaalisten tuotteiden osto, joita unionissa asuvat kuluttajat lataavat yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden yritysten verkkosivuilta suoraan, merkitsee vakavaa iskua sähköisen kaupan kehitykselle. Komission tavoitteena on poistaa kilpailuhaitta, joka kohdistuu eurooppalaisiin sähköistä kauppaa harjoittaviin yrityksiin, joiden tulot eurooppalaisilta kuluttajilta kuuluvat jo arvonlisäveron piiriin. Ehdotettu ratkaisu tulee kuitenkin osoittautumaan teknisesti toteuttamiskelvottomaksi ja esteeksi verkkokaupan kehitykselle unionissa juuri nyt, kun kaikki päinvastoin toivovat sen laajentumista.
Useat tahot jopa komissiossa, joka on päättänyt pelata aikaa, ovat korostaneet, että ehdotus on heikko ja puutteellinen ja omiaan herättämään lukuisia vastalauseita. Mainitsen niistä vain muutamia: käyttöön otettavat toimet vaikuttavat toteuttamiskelvottomilta ilman muiden maiden, erityisesti Yhdysvaltojen, käytännön yhteistyötä, johon niillä ei nyt todellakaan ole halua. Mitä tapahtuu, jos itäeurooppalainen yritys ei rekisteröidy Euroopassa ALV-syistä? Aiotaanko sen sivujen käyttö ehkä estää tai vainota käyttäjiä, jotka edelleen lataavat tiedostoja yhteisön ulkopuolelta? Hyöty menisi viime kädessä yrityksille, jotka melko helposti ja lähes varmasti rangaistuksetta välttäisivät rekisteröitymisvelvollisuuden.
Miten sähköistä kauppaa harjoittava yritys voi olla varma asiakkaidensa ilmoittamasta asuinpaikasta? Jos eurooppalainen rekisteröitymisvelvollisuuden kriteeri otettaisiin kansainväliseksi malliksi sähköisen kaupan verotuksessa, sitä noudattavien yritysten, eurooppalaiset mukaan luettuina, olisi pakko rekisteröityä kymmenissä ja taas kymmenissä maissa, mistä aiheutuisi aina vain järjettömämpiä taloudellisia rasitteita, etenkin pienille yrityksille. Muutakin voisi vielä sanoa esimerkiksi siitä, että palveluna on päätetty verottaa kaikenlaista sähköistä tarjontaa. Lisäksi on mahdoton käsittää tätä vimmaa, joka kohdistuu suuruudeltaan merkityksettömään veropohjaan ja verotuloon.
Komission pitäisi sen sijaan toimia, jotta OECD:ssä ja WTO:ssa saataisiin aikaan yhteinen ja lopullinen määritelmä sähköisen kaupan verotuksen kriteereistä. Näistä syistä me äänestämme tätä mietintöä vastaan.

Titford
Arvoisa puhemies, harvat kysymykset herättävät Yhdistyneen kuningaskunnan euroskeptikkojen kasvavissa riveissä yhtä paljon kiinnostusta kuin arvonlisävero, joka on yksi konkreettinen esimerkki siitä, miten Euroopan unioni sekaantuu jäsenvaltioiden verotukseen. Veroon kiteytyy monta sellaista piirrettä, jotka tekevät Euroopan unionista omassa maassani niin epäsuositun: sen valvominen on monimutkaista, byrokraattista, vaikeaa ja kallista, ja ainakin Yhdistyneessä kuningaskunnassa siitä vastaa säälimätön ja epäsuosittu virkamieskunta.
Olen täysin eri mieltä lähes jokaisesta parlamentin mietinnön sanasta. En voi esimerkiksi ymmärtää, miksi euron käyttöönotto edellyttäisi nykyistä suurempaa tai ylipäätään minkäänlaista arvonlisäverokannan yhteensovittamista. En pidä yhteisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönottoa ensisijaisena asiana, enkä ole sitä mieltä, että yhteinen järjestelmä olisi pitänyt ottaa käyttöön kauan sitten. Itse asiassa mikään ei ilahduttaisi minua, puoluettani ja valtaosaa Yhdistyneen kuningaskunnan yrittäjistä enemmän kuin arvonlisäveron poistaminen kokonaan. Haluaisimme yksinkertaistaa vähittäismyyntitavaroista perittävää veroa. Haluaisimme myös itse päättää omista veroistamme ja hylätä ajatuksen yhteisestä verojärjestelmästä.
En siis voi ottaa kantaa komission ehdotukseen, joka koskee uudistuksen aikataulun pidentämistä. Minun on kuitenkin vastustettava aikataulun lyhentämistä, jota esittelijä ehdottaa.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, unionin verojärjestelmistä tulee tehottomia ja vähemmän tuottavia. Verojärjestelmät ovat ensinnäkin nykyään niin monimutkaisia, että niiden käsitteleminen vaatii liikaa jopa ammatti-ihmisiltä. On liian monia ja liian monimutkaisia yksittäisiä veroja. Kansalaiset tuntevat tulleensa valtion huijaamiksi, koska he eivät voi enää ymmärtää nykyisiä veroja, koska se vaatii jo ammatti-ihmisiltä liikaa. Kansalainen pitää kuitenkin automaattisesti epäoikeudenmukaisina veroja, joita hän ei enää ymmärrä. Looginen seuraus siitä on, että kieltäydytään maksamasta veroa.
Veronmaksajan ei tarvitse välttämättä ryhtyä sitä varten veronkiertoon. Hyvin usein henkilökohtaista toimintaa vähennetään, mutta toimintoja on siirretty myös ulkomaille. Meidän tavoitteenamme ei voi siksi olla jatkaa tätä kielteistä kansallista kierrettä päättämällä uusista veroista, niin sanotuista Eurooppa-veroista. Meille on oltava selvää, että kansalaistemme maksuhalukkuus paranee vain, jos suorittaminen ja työ kannattavat jälleen Euroopassa.
Me tunnemme ohjearvomme: veroasteen ollessa yli 45 prosenttia suurelle joukolle jäsenvaltioistamme syntyy budjettivajausta. USA:n ohjearvot näyttävät toisenlaisilta. Veroasteen ollessa alle 30 prosenttia USA saavuttaa useampien satojen miljardien dollareiden budjettiylijäämät. Meidän on siksi pyrittävä siihen, että verojärjestelmiämme siistitään ja yksinkertaistetaan eikä veroastetta nosteta vaan alennetaan. Ilmailupolttoaineiden verotus on siksi hylättävä. Kuudetta arvonlisäverodirektiiviä on yksinkertaistettava, ja jos ylipäätään, arvonlisäverokannalle pitäisi määrittää enimmäistaso, ei missään tapauksessa vähimmäistasoa. Tämä tarkoittaa, että sähköisten palvelujen tuottamiselle on oltava mahdollista määrätä myös nollaverokanta.

Villiers
Vastustan jäsen Torres Marquesin vaatimusta arvonlisäveron yhdenmukaistamisesta, mutta haluaisin oikeastaan käsitellä García-Margallon mietintöä sähköisestä kaupankäynnistä. Kiitän esittelijä García-Margalloa hänen urheasta työstään ilmailupolttoaineiden parissa, mutta en valitettavasti voi puoltaa hänen näkemystään sähköisen kaupankäynnin arvonlisäverosta, koska komission ehdotuksessa annetaan mielestäni vääränlainen signaali. Meidän pitäisi pohtia niitä keinoja, joilla edistetään sähköistä kaupankäyntiä, ei uusia keinoja sen verottamiseksi. Se, että suuri osa Yhdysvaltojen sähköisestä kaupankäynnistä on käytännössä verotonta, on epäilemättä vauhdittanut selvästi uuden talouden edelläkävijöiden ilmiömäistä menestystä Yhdysvalloissa. Tätä veroa ei voida panna täytäntöön, joten miksi haaskaisimme aikaa, rahaa ja vaivaa sellaisen veron luomiseen, jota ei voida edes periä?
Samana päivänä, kun kunnialliselta Internet-yritykseltä aletaan periä arvonlisäveroa, vähemmän kunniallinen Internet-yritys alkaa myydä täsmälleen samoja tuotteita arvonlisäverottomina ja vie asiakkaat. Ehdotus on selvästi ristiriidassa Ottawan sopimuksen kanssa, koska siinä peritty vero on erisuuruinen sähköisesti ja perinteisesti myytävissä vastaavissa tuotteissa, esimerkiksi sanomalehdissä, joiden paperiversiosta perittäisiin kevyempi vero. Sähköisiä palveluja tarjoavien yritysten on lähes mahdotonta selvittää asiakkaidensa verotusasemaa ja sitä, ovatko asiakkaat sijoittuneet EU:hun ja onko kyse yrityksistä vai ei. Ja kun siirrymme yhä lähemmäksi sähköistä rahaa, sähköisiä palveluja tarjoavilla yrityksillä ei enää ole mahdollisuutta saada edes luottokortin laskutusosoitetta, kun ne yrittävät selvittää, pitäisikö niiden periä asiakkaalta arvonlisäveroa vai ei.
Kyse on toistaiseksi erittäin pienistä verotuloista. Meidän on turha kiirehtiä tämän lainsäädännön kanssa. Kyse on Euroopan talouden tulevaisuudesta, sen sähköisten palvelujen talouden tulevaisuudesta, joten hiokaamme tätä ehdotusta ajan kanssa. Kehottaisin komissiota harkitsemaan uudelleen ehdotusta ja pohtimaan vaihtoehtoista ratkaisua. Suositeltavin ratkaisu on poistaa arvonlisävero Euroopan sähköisiä palveluja tarjoavilta yrityksiltä, jotta niillä olisi samanlaiset kilpailuedellytykset kuin yhdysvaltalaisilla ja muilla maailman yrityksillä.

Goebbels
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu tarjoaa minulle tilaisuuden ilmaista oma mielipiteeni verotuksesta.
Verojen ja maksujen kantaminen on yksi minkä tahansa järjestäytyneen yhteiskunnan perustoista. Ilman veroja ei olisi myöskään valtioita. Ei ole mikään ihme, että Nizzan huippukokouksessa vahvistettiin yksimielisyyden periaatetta kaikissa verotukseen liittyvissä päätöksissä.
Edinburghin huippukokouksessa yhteisön talousarvio rajoitettiin 1,27 prosenttiin Euroopan unionin bruttokansantuotteesta. Unionin ensi vuoden talousarvio on lähempänä yhtä prosenttia BKT:stä kuin tuota 1,27 prosentin enimmäisrajaa. Se on vähän, kovin vähän.
Kaikki valiot jakavat uudelleen vähintään 30, usein 40 ja joskus yli 50 prosenttia vuoden mittaan hankituista kansallisista varoistaan. Kukaan ei voi määrittää pakollisten verojen parhainta mahdollista tasoa.
Liberaalit sanovat, että valtion on oltava mahdollisimman näkymätön. Esimerkkinä on mainittu Yhdysvallat. Liittovaltion talousarviosta jaetaan uudelleen vain kolmannes Yhdysvaltain BKT:stä. Euroopassa pakollisiin veroihin sisältyvät eläkkeiden ja terveydenhuollon rahoittamiseksi tehtävät laajat varojen siirrot. Sitä vastoin Yhdysvalloissa sosiaaliturva kuuluu lähinnä yksityisen sektorin piiriin. Näin ollen kilpailulle vapautetut terveydenhoitopalvelut maksavat amerikkalaisille 14 prosenttia maan bruttokansantuotteesta, kun vastaava luku ­Euroopan maissa on 8-9 prosenttia. Pitäisikö nämä terveydenhoitokulut ottaa mukaan Yhdysvaltojen kohdalla, jos haluamme vertailla verotuksen tasoa Atlantin molemmin puolin?
Oli miten oli, tämä esimerkki sai minut huomaamaan, että Yhdysvaltojen talousarvion perusteella hoidettu yhteisvastuu on 30 kertaa merkittävämpi kuin yhteisön talousarvion perusteella hoidettu. Koska yhteisöltä puuttuu tällainen vahva yhteisvastuu, jonka syntyminen on mahdollista vain liittovaltiossa, jonka toteutuminen taas on hyvin epätodennäköistä tulevaisuudessa, unionin jäsenvaltiot joutuvat pakostakin säilyttämään verotusjärjestelmänsä.
Tunnustaessamme tämän realiteetin unionimme on koordinoitava verotusta Euroopassa, mihin se kyllä pystyy. Verotuksen koordinointi ja yhdenmukaistaminen ei tarkoita tasapäistämistä. Verotuksellinen kilpailukyky on kansalaisten ja talouden etujen mukaista. Yhdysvalloissa ja Sveitsin liittovaltiossa on sisämarkkinat, joilla verotus vaihtelee suuresti osavaltioiden välillä Yhdysvalloissa ja kantonien välillä Sveitsissä. Yhdysvalloissa käytössä oleva paikallinen myyntivero, local sales tax, voi vaihdella nollasta kymmeneen pisteeseen, vaikka ero eri osavaltioiden välillä on yleensä enintään viisi pistettä. Tämä osoittaa selkeästi, ettei Eurooppa tarvitse yhdenmukaista ALV-veroa. Se tarvitsee minimiveron ja mahdollisesti maksimiveron, mutta valtioille on jätettävä marginaali, joka antaa niille mahdollisuuden toteuttaa omaa mikrotalouspolitiikkaansa. Meidän on tietenkin taisteltava kaikkea epärehellistä verokilpailua, etenkin yritysten verotusta koskevia väärinkäytöksiä vastaan.
Primarolon ryhmä on laatinut yksinkertaisia sääntöjä, joita olisi syytä soveltaa. On torjuttava rahanpesua, laajaa rikollisuutta ja järjestäytynyttä veronkiertoa. Niiden torjunta on jo käynnissä jopa sellaisissa valtioissa, joissa on voimassa pankkisalaisuus.
Kannatan siis yhteisiä sääntöjä ja minimiverotusta. Säästöjen lähdevero on hyväksyttävä edellyttäen, että se on kohtuullista ja vapauttavaa. Useat maanmiehemme suhtautuvat karsaasti säästöjen verottamiseen, sillä heidän mielestään se muistuttaa kaksoisverotusta. Omia tulojaan tuhlaava maksaa arvonlisäveroa, ja se joka säästää jo verotetuista tuloistaan joutuu Ecofinin logiikan mukaisesti maksamaan lähdeveroa ja ylimenevästä osasta kulloisenkin veroperusteen mukaan.
Kannatan yhdenmukaista ja vapauttavaa lähdeverotusta. Se voitaisiin siirtää välittöminä varoina yhteisön talousarvioon. Jäsenvaltioiden osuutta unionin talousarviosta olisi vähennettävä samassa suhteessa. Eurooppa säästyisi tällaisen menettelytavan ansiosta Feirassa kuvitellulta, tietojen vaihdon edellyttämältä byrokraattiselta järjestelmältä. Tällainen järjestelmä saattaisi nimittäin johtaa eurooppalaisen verotuksen täydelliseen uudelleen kansallistamiseen, jos jokainen valtio voisi vuonna 2010 määrittää kansallisen verotuksensa miten lystää. Tällöin muiden valtioiden olisi vain toimitettava kansallisen verotuksen edellyttämät tiedot.
Feiran huippukokous merkitsi mielestäni edistyksen sijasta taantumista kysymyksissä, jotka liittyvät verotuksen välttämättömään yhdenmukaistamiseen Euroopassa.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, on todella liikuttavaa kuulla oletettavasti hyvää tarkoittavia vetoomuksia sähköisen kaupankäynnin edistämiseksi, mutta ongelmamme on tässä asiassa sekä se, että eurooppalaiset yritykset ovat oikeasti epäedullisessa kilpailuasemassa että se, kuinka tilanne ratkaistaan tiettyjen pelisääntöjen avulla niin, että kaikista Euroopan unionissa kuluttajille sähköisesti tarjotuista palveluista maksetaan arvonlisäveroa.
Siten unionin ulkopuolisten toimijoiden saattamiseksi yhteisön toimijoiden kanssa samojen verovelvoitteiden piiriin näiden toimijoiden tarjotessa palveluja kuluttajille niiden on rekisteröidyttävä arvonlisäverovelvolliseksi valitsemassaan jäsenvaltiossa, jolloin niiden liiketoimiin sovelletaan valitun valtion arvonlisäveroastetta.
Talousasioiden valiokunnassa keskustelimme asiasta, ja jotkut ilmoittivat kannattavansa tällaisten palvelujen vapauttamista veroista perustelunaan se, että näin päästäisiin eroon tästä kilpailuhaitasta. Mielestäni tällainen peruste on erheellinen. Tällainen peruste on sopimaton, eikä se ole eurooppalaisen lainsäädännön mukainen. Lisäksi siitä aiheutuu vahinkoa muilla välineillä tarjottaville palveluille. Eikä ole totta, että Yhdysvalloissa olisi jatkettu sähköisten palvelujen verovapautta.
Siksi kannatamme komission ehdotusta kokonaisuudessaan, samoin kuin esittelijä García-Margallo y Marfilin erinomaista työtä. Ehdotin itse arvonlisäveroasteiden yhdenmukaistamiseen liittyvää tarkistusta, jolla pyrittiin korjaamaan ne vilpillisen kilpailun vaikutukset, jotka johtuvat siitä, että ulkopuoliset toimijat voivat rekisteröityessään valita sijaintipaikan itse, ja hehän voivat tehdä valinnan varsin vaihtelevasta arvolisäveroasteiden joukosta siinä liikutaan 15-25 prosentin välillä kun taas yhteisön toimijoilla ei ole valinnanvaraa.
Katson kuitenkin, että olemme löytäneet paremman ratkaisun, jonka avulla jäsenvaltioille voidaan korvata niiden kärsimät arvonlisäveroasteiden eroista johtuvat ALV-menetykset, ja pidän tätä tyydyttävänä ratkaisuna.
Eriävänä mielipiteenä sanoisin parlamentissa edustamani ryhmän puolesta, että katsomme, että olisi oikaistava se seikka, että sanomalehtien yleisesti nauttimia alempia arvonlisäveroasteita ei sovelleta sähköisiin sanomalehtiin.

Sommer
Arvoisa puhemies, ilmailupolttoaineiden verotus näyttää kulkevan todellakin jälkijunassa. Oikeastaan on mahdotonta puolustella sitä, että kaikkia muita polttoaineita verotetaan ankarasti, mutta ei lentobensiiniä, vaikka juuri lentoliikenteessä on nähtävissä valtava nouseva suuntaus, olipa kyse sitten rahti- tai matkustajaliikenteestä. Siihen liittyy samoin voimakkaasti nouseva kasvihuonekaasujen päästöjen ja melupäästöjen taso. Polttoaineiden verotuksella pyritään useampiin tavoitteisiin. Ensinnäkin nämä verot palvelevat tietysti kaikkien verojen tapaan valtiontalouksien rahoittamista. Toiseksi niillä on kuitenkin myös sääntelevä tarkoitus vähentää polttoaineen kulutusta eli fossiilisten energialähteiden kulutusta sekä kasvihuonekaasujen päästöjä.
Nämä verot ovat siis aina kehotus teollisuudelle valmistaa ajoneuvoja, jotka kuluttavat vähemmän polttoainetta. Juuri sitä me toivomme myös lentokoneiden kohdalla! Miksi lentobensiiniä ei siis pitäisi verottaa viimeistään nyt? Tässä asiassa on loppujen lopuksi kyse myös siitä, että lopetetaan eri liikennemuotojen epäoikeudenmukainen kohtelu. Aivan niin yksinkertainen asia ei kuitenkaan ole. Lentoliikenne ylittää suurempia etäisyyksiä kuin mikään toinen liikennemuoto. Ja ennen kaikkea se ylittää rajoja ja myös Euroopan unionin rajoja. Lentoasemat EU:n sisällä käyvät jo nyt valtavaa keskinäistä kilpailua ilman lentobensiinin verotustakin. Se johtuu pääasiassa alueellisesti sovituista erilaisista yölentoja koskevista säännöistä, jotka koskevat erityisesti rahtiliikennettä. Hintapaine lentoyhtiöitä kohtaan on valtava jo pelkästään tästä syystä. Jos me määräisimme nyt myös vielä yksipuolisena eurooppalaisena toimena lentobensiinille veroja, eurooppalaiset palveluiden tarjoajat, joiden lentoreitit ulottuvat Euroopan ulkopuolelle, pystyisivät tuskin enää kilpailemaan. Me tuhoaisimme itse nämä eurooppalaiset markkinat. Lentobensiinin verotuksesta voidaan siksi sopia vain kansainvälisessä yksimielisyydessä samanlaisten kilpailuedellytysten takaamiseksi. Sen eteen Euroopan on tehtävä työtä, vaikka se on vaikea ja pitkä tie. Sitä ennen on kuitenkin olemassa täysin vielä muita sääntelymahdollisuuksia, esimerkiksi päästöihin sidotut lähtö- ja laskeutumismaksut kaikilla eurooppalaisilla lentoasemilla olisivat yksi sellainen mahdollisuus. Se koskisi kaikkia lentoyhtiöitä, eurooppalaisia ja Euroopan ulkopuolisia. Se olisi neutraalia kilpailun kannalta.

Skinner
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen nopeasta työskentelystään tämän ALV:tä ja sähköistä kaupankäyntiä koskevan mietinnön parissa. Mielestäni kannanotot, joita olen kuullut tänään ympäri istuntosalin, antaisivat melkein ymmärtää, että emme tarvitse tällaista mietintöä, mutta tietystihän me tarvitsemme sellaista. On houkuttelevaa aina verrata itseämme Yhdysvaltoihin ja sanoa, että koska he eivät ole löytäneet tyydyttävää ratkaisua, meidänkään ei pitäisi tehdä niin. Tosiasia on kuitenkin, että ALV:tä kannetaan tavaroista ja palveluista kautta Euroopan unionin. Tämä vero on jo olemassa. Se ei ole uusi vero, ja sitä on sovellettava. Sitä pitäisi soveltaa myös Internetissä. Mitä tapahtuisi muussa tapauksessa? Epäoikeudenmukaiseen kilpailuun liittyvä kysymyshän on jo mainittu. Miksi vähittäismyyntiin suuntautuvaa teollisuutta pitäisi vahingoittaa ja antaa sen kärsiä, jotta toiset teollisuudenalat voisivat kasvaa? Kyse on siitä, voiko ehdotus vahingoittaa vähittäismyyntiä tällä tavalla, mitä kyllä epäilen.
Lisäksi tämä ehdotus on nähdäkseni Ecofin-neuvostossa sovittujen periaatteiden mukainen; nämä periaatteet ovat puolestaan OECD:n Ottawan konferenssissa sovittujen periaatteiden mukaisia. Tulolähde, josta veroa pitäisi kantaa, on huolenaiheena, ja uskon, että keskustelusta, joka koskee niiden maiden määrää, joihin yhtiöt voivat rekisteröityä, tulee vaivalloinen ja että se johtaa tietenkin siihen, että Yhdysvallat tekee valituksen WTO:hon. En usko kuitenkaan, että sähköinen kaupankäynti tuhoutuu siihen, että ALV:tä aletaan yhtäkkiä käyttää lyömäaseena. Todellinen ongelma on mielestäni se, että EU:n vähittäismyyntiin suuntautuvat teollisuudenalat kärsivät jatkossa niistä haitoista, joista ne kärsivät tälläkin hetkellä.
On ollut huvittavaa kuunnella joitakin tässä istuntosalissa tänään esitetyistä kannanotoista, mutta on selvästi yhtä huvittavaa muistaa, että istuntosalin toisella puolella istuvat puoltavat sellaista yhteiskuntaa, jossa ei käytetä käteistä ja jossa Yhdistyneen kuningaskunnan Trotters Independent Trading Company -yhtiön kaltaiset yritykset kenties toimivat. Päädymmekö sellaiseen yhteiskuntaan, jossa ei käytetä käteistä ja jossa epärehellisten liikemiehien muodostamat sähköistä kaupankäyntiä harjoittavat ryhmittymät voivat tehdä, mitä haluavat? Enpä usko. Meidän ei pidä järjestää yhteiskuntaamme sillä tavalla, ja ehdotus on tästä syystä mielestäni erinomainen.

Lucas
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti ilmailupolttoaineiden verotusta koskevaan tiedonantoon, koska siinä käsitellään avoimesti sitä tosiasiaa, että lentoliikenteen osuus maailman kasvihuonekaasujen päästöistä kasvaa nopeimmin ja että sen sijasta, että pyrittäisiin luopumaan näistä päästöistä, verovapautuksen myöntäminen ilmailualalle itse asiassa edistää ja kannustaa keinotekoisesti ilmailualaa ja siihen liittyviä ympäristöhaittoja.
Suhtaudun erityisen myönteisesti siihen, että tiedonannossa vahvistetaan uudelleen erästä avainkohtaa, jonka esitin liikennevaliokunnan puolesta laatimassani mietinnössä, jonka parlamentti hyväksyi muutama kuukausi sitten; on nimittäin kyse siitä, että koska on epäilemättä poliittisesti vaikeaa päästä kansainväliseen sopimukseen ilmailupolttoaineiden verosta ainakaan lyhyellä aikavälillä meidän pitäisi tarkastella vaihtoehtoisia keinoja, joilla pääsisimme samaan tulokseen, ympäristömaksut mukaan luettuina. Tällaista maksua voitaisiin periä kaikilta lentoyhtiöiltä kaikilla EU:n lentoasemilta lähtevillä ja niille laskeutuvilla lennoilla, ja monet tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, ettei tällä olisi kielteisiä vaikutuksia kilpailuun. Tästä olisi mahdollista päästä sopimukseen hyvin nopeasti ilman kansainvälistä yksimielisyyttä, ja se voisi helpottaa merkittävästi edistymistä kohti ympäristökustannuksien sisäistämistä.
On hyvin selvää, että on tärkeää edistyä tässä asiassa. Ilmailun maailmanlaajuista kasvua koskevat ennusteet ovat hirvittävät. Virallisissa luvuissa ennustetaan matkustajamäärien kaksinkertaistuvan vain 15:n tai 20 vuoden kuluessa, ja jos asiaa tarkastellaan yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta, tarvittaisiin neljä uutta lisäkenttää Heathrow'hun tai kahdeksan uutta lisäkenttää Gatwickiin, jotta voitaisiin vastata tällaiseen kysyntään. Sitä olisi selvästi mahdoton hyväksyä niin poliittisella kuin ympäristöönkin liittyvällä tasolla.
Niinpä sen sijasta, että yritämme vastata ennustettuun kysyntään, meidän on yritettävä hallita ja vähentää tuota kysyntää varmistamalla, että ilmailukustannukset heijastelevat todenmukaisemmin ilmailun ympäristökustannuksia. Kun lentoliput ovat tällä hetkellä 42 prosenttia halvempia kuin kymmenen vuotta sitten, on selvää, että hintojen antama kuva on väärä. Ei ole mitään järkeä, että esimerkiksi Virgin Airways -lentoyhtiötä käyttäessäni matkani Lontoosta Brysseliin maksaa vain 89 puntaa, kun minun on maksettava noin 250 puntaa samasta matkasta, jos käytän Eurostar-junaa, joka tuottaa paljon vähemmän kasvihuonekaasuja ja joka on paljon miellyttävämpi tapa matkustaa.
Joten lopuksi on todettava, että tällä alalla tehtävä työ on jo myöhässä, ja jollemme toimi hyvin nopeasti, pyrkimyksemme vähentää ilmastonmuutoksen vaikutuksia tyssäävät siihen.

Foster
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tänä iltapäivänä huolestuneisuuteni ehdotetusta ilmailupolttoaineiden verotuksesta. Vaikka tiedonannossa myönnetään, että kerosiinia ei voida verottaa kansainvälisesti Chicagon sopimuksessa olevan poikkeuksen vuoksi, tällaisen veron käyttöönotto, niin EU:n sisällä kuin kahdenvälisestikin, haittaisi vakavasti Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Euroopan koko ilmailuteollisuutta. Sen lisäksi, että lentolippujen hinnat nousisivat jyrkästi mahdollisesti 80 puntaa kappaleelta, mikä uhkaisi pienten lentoyhtiöiden olemassaoloa haitat kohdistuisivat myös lentokonevalmistajiin, matkailuun, liikeyrityksiin ja tietysti rahdinkuljettajiin, jotka kuljettavat ilmateitse tällä hetkellä maailmanlaajuisesti kolmasosan rahdista.
Ei ole totta, kun sanotaan, että ilmailuala ei pysty maksamaan aiheuttamiaan kustannuksia. Teollisuudenala kustantaa itse asiassa 100 prosenttia omasta infrastruktuuristaan aiheutuneista kustannuksista lennonjohto- ja lentokenttäveroilla, joiden määrä nousi 4 miljardiin Yhdysvaltain dollariin vuonna 1998, toisin kuin muut kuljetusmuodot, kuten rautatie- ja tiekuljetukset, joita tuetaan edelleen voimakkaasti. Nämä tosiasiat on myönnettävä. Lisäksi tällaisen veron kantaminen hyödyttäisi ympäristöä vain vähän, niin kuin lentomatkustajien tulliveron käyttöönotto Yhdistyneessä kuningaskunnassa osoitti. Ilmailu on tosiasiallisesti vastuussa 2,5 prosentista maailmanlaajuisista hiilidioksidipäästöistä. Muut lähestymistavat, kuten kaupankäynti ja korvaukset, voisivat olla ympäristöystävällisempiä ja kannattavampia.
Lopuksi tällaiset toimet tuhoaisivat Euroopan teollisuudenalan kilpailukyvyn muuhun maailmaan verrattuna ja aiheuttaisivat myös paljon työpaikkojen menetyksiä. Minä aion näin ollen ainakin puhua edelleen sellaisen teollisuudenalan puolesta, joka valitaan usein isoksi pahaksi sudeksi. Komissio ja parlamentti ovat laatineet huonosti tämän tiedonannon. Suuri yleisö ansaitsee parempaa.

Berès
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu herättää henkiin vanhoja kiistoja. Jotkut vastustavat mitä tahansa verotusta, myös sähköisestä kaupasta verottamista. Sitten on niitä, jotka kuvittelevat, että aina on parempi sysätä ongelmien ratkaisu muualle kuin yrittää ratkaista niitä Euroopassa. Viittaan erityisesti jäsen Dell'Alban puheenvuoroon. Jotkut taas, kuten jäsen Titford, puolustavat vimmatusti omia kansallisia etujaan ja pitävät parempana verokilpailua kuin verotuksen yhdenmukaistamista Euroopassa. Minä en kuulu yhteenkään näistä ryhmistä. Olen jäsen Skinnerin tavoin sitä mieltä, että sähköiseen kauppaan sovellettavaa ALV-veroa koskevassa García-Margallo y Marfilin mietinnössä tehdyt ehdotukset ovat hyviä. Olemme nimittäin sitä mieltä, että tekniikoiden kehittyminen pakottaa meidät tarkistamaan verotusjärjestelmäämme.
Nykytilanne on epäedullinen. Se on tätä nykyä konkreettisesti epäedullinen, sillä jos Ranskan kansalainen hankkii jonkin ohjelmiston amerikkalaisesta yrityksestä, hänet vapautetaan ALV-verosta, mutta jos amerikkalainen tekee vastaavanlaisen hankinnan ranskalaisesta yrityksestä, hän joutuu maksamaan Ranskassa voimassa olevaa ALV-veroa. Tulkitsen tämän siten, että amerikkalaisilla yrityksillä on tässä kaksinkertainen kilpailuetu. En ole vakuuttunut siitä, että tämä olisi paras keino tukea omaa sähköisen kaupan teollisuuttamme. Näyttää kuitenkin siltä, että moni myös täällä istuntosalissa on puolustanut tuota teollisuutta.
Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisen kilpailun vääristyminen ei ole mielestämme hyväksyttävää. Komission ehdotukset antavat mahdollisuuden edetä paremman yhdenmukaistamisen tiellä, joten ne ovat oikeansuuntaisia. Sitten on esitetty argumentti, jonka mukaan verotusta on vältettävä tietyillä aloilla sen vuoksi, että ne ovat täydessä kasvussa. Itse olen eri mieltä asiasta. On keskusteltu myös puheenjohtajavaltio Ranskan aikaansaamista esityksistä, joiden mukaan verottamisen pitäisi tapahtua kuluttamispaikassa ja joihin sisältyy vaatimus palvelun tarjoajan rekisteröinnistä kaikissa jäsenvaltioissa. Esittelijämme ehdotus vastaa komission ehdotuksia, joissa pyritään yhdenmukaiseen rekisteröintiin jäsenvaltioissa. Jos tämä voisi olla kompromissin perustana, kompromissi olisi todennäköisesti hyvä, kunhan se ei vain johtaisi kilpailun vääristymiseen eri jäsenvaltioissa sovellettavan ALV-veron vaihtelun takia. Esittelijämme ehdottaman tasausjärjestelmän tarkoituksena on juuri kilpailun vääristymien estäminen. Sen vuoksi annan ryhmäni muiden jäsenten tavoin tukeni mietinnölle.

Liese
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää, jäsen García-Margallo y Marfilia, hänen työstään. Haluaisin vain ilmaista kantani lentobensiinin verotuksesta. Me puhumme juuri samaan aikaan tämän tilaisuuden kanssa komission ympäristöasioiden pääosaston pääjohtaja Currien kanssa Haagin neuvottelujen tuloksesta. Tässä yhteydessä on valitettavasti todettava, että lentoliikenteen päästöt ovat kuitenkin ongelma, vaikka se ei olekaan prosentuaalisesti niin suuri, mutta se kasvaa hyvin voimakkaasti, ja siksi tätä ongelmaa ei pitäisi vähätellä.
Meidän on kuitenkin vielä päästävä sopuun asiasta, sillä täällä parlamentissa on hyvin erilaisia käsityksiä siitä tavasta, miten me aiomme ryhtyä ratkaisemaan tätä ongelmaa. Kaikki ovat uskoakseni yksimielisiä siitä, että maailmanlaajuisen ratkaisun löytäminen on erittäin vaikeaa, mutta sellaisen ratkaisun löytäminen olisi kuitenkin ihannetilanne. Muutamat henkilöt - heihin kuuluu myös valiokunnan enemmistö - sanovat nyt haluavansa eurooppalaisen veron, ja siihen esittelijä sanoo aivan oikein, että me voimme kattaa tällä verolla kuitenkin vain hyvin, hyvin pienen osan ja tämä vero aiheuttaa ennen kaikkea suuren ongelman teollisuudelle. Siksi on mielestäni perusteltua tarkastella tätä ratkaisua epäilevästi, vaikka myös PPE-ryhmän sisällä on erilaisia käsityksiä asiasta. Tiedän, että puolueeni kotimaassa kannattaisi periaatteessa eurooppalaista veroa, mutta nyt on uskoakseni aika, että me yritämme todellakin ymmärtää toisiamme ja yritämme saada aikaan mahdollisimman suuren vaikutuksen ympäristölle aiheuttaen eurooppalaiselle teollisuudelle mahdollisimman vähän kilpailun vääristymistä.
Siinä yhteydessä pitäisi pohtia todellakin päästöihin sidottuja lähtö- ja laskeutumismaksuja koskevaa ehdotusta, koska se mahdollistaa nimittäin sen, että sääntöjen piiriin saadaan myös Amsterdamiin, Lontooseen, Pariisiin tai Frankfurtiin laskeutuvat amerikkalaiset ja japanilaiset lentokoneet, minkä seurauksena ympäristöön kohdistuva vaikutus on suurempi ja kilpailun vääristyminen vähäisempää. Se saattaisi aiheuttaa ongelmia WTO:n kanssa, mutta siinä yhteydessä komissiota vaaditaan mielestäni etsimään WTO:n neuvotteluissa ratkaisua, joka on WTO:n määräysten mukainen ja jonka kauppakumppanit mahdollisesti myös hyväksyvät.

Tannock
Arvoisa puhemies, ajatus EU:n ilmailupolttoaineiden verotuksen yksipuolisesta määrittämisestä on mielestäni täysin sopimaton, kun otetaan huomioon, että meitä sitoo maailmanlaajuisesti vielä vuoden 1944 Chicagon sopimus, jossa kerosiinille myönnetään kansainvälinen poikkeus. Tästä aiheutuisi haittaa Euroopan lentoyhtiöille verrattuna kolmansien maiden lentoyhtiöihin, ja se vääristäisi niin EU:n sisäisiä kuin mannertenvälisiä hintarakenteita.
Vaikka lentoliikenteen kasvaminen ja maapallon lämpenemisen ja saastumisen aiheuttamat ympäristöongelmat ovat vakavia ja tärkeitä asioita, olisi mielestäni tehokkaampaa käsitellä tätä asiaa kansainvälisessä yhteydessä. Jos kohdistamme huomiomme liian tiukasti vain EU:n sisäisiin tapahtumiin, saatamme haitata omaa teollisuudenalaamme saavuttamatta tuiki tärkeää edistymistä päästöjen vähentämisen osalta.
Sama ongelma, joka aiheutuu siitä, että pyritään antamaan alueellinen vastaus maailmanlaajuiseen kysymykseen, tulee esiin siinä vaikeassa kysymyksessä, joka liittyy sähköisessä muodossa toimitettaviin palveluihin sovellettaviin arvonlisäverojärjestelyihin. ALV:n periminen kolmansien maiden, pääasiassa Yhdysvaltojen, tuottajilta ei ole ainoastaan epäkäytännöllistä, vaan se johtaa sanomalehtien ja kirjojen ollessa kyseessä ristiriitoihin sen mukaan, myydäänkö samoja tuotteita sähköisesti vai kaupoissa. ALV:n periminen sähköisestä kaupankäynnistä ei ole myöskään luonnostaan täytäntöönpanokelpoista saati perintäkelpoista, paitsi jos sitä säädellään kansainvälisesti, koska palvelimia perustettaisiin epäilemättä ulkomaille EU:n lainsäädännön ulottumattomiin. Järjestelmä haittaa pk-yritysten kehitystä niin unionissa kuin sen ulkopuolellakin, etenkin, kun otetaan huomioon poikkeuskynnyksen ehdotettu alentaminen 40 000 euroon vuosittaisesta liikevaihdosta, mikä on kohtuuttoman alhainen taso. Puollan henkilökohtaisesti sitä, että ALV jätetään perimättä kaikista sähköisessä muodossa toimitettavista palveluista, kunnes päästään kansainväliseen sopimukseen.
Lopuksi Torres Marquesin laatima mietintö ALV:n vähimmäistasosta tarkoittaa salakähmäistä verojen yhdenmukaistamista ja uhkaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettua järjestelmää, jossa ALV:tä ei peritä lastenvaatteista, ruoasta ja sanomalehdistä. Brittiläisenä konservatiivipuolueen jäsenenä voin vain pahoitella Euroopan unionin korkeita välillisiä veroja, ja toivon, että voimme verokilpailua edistämällä painostaa Labour-puolueen muodostamaa hallitustamme alentamaan niitä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Goebbels toi esille Feirassa tehdyn päätöksen, ja hän suhtautuu siihen kriittisesti. Minä en voi myöskään yhtyä siihen liialliseen optimismiin ja kannatukseen, jota on esiintynyt monilla aloilla. Haluaisin käsitellä vain kahta asiaa.
Ensinnäkin meillä Itävallassa on erittäin hyviä kokemuksia lopullisesta verotuksesta pääomatulojen verotuksen yhteydessä. Se luo oikeusvarmuutta jokaiselle yksittäiselle säästäjälle ja kansalaiselle. Ratkaisu, joka ei johda pääoman virtaamiseen pois Euroopasta, voidaan nähdäkseni saavuttaa kuitenkin vain OECD:n yhteydessä eikä tällä hetkellä yksittäisten neuvottelujen avulla.
Toiseksi haluaisin käsitellä hyvin lyhyesti ehdotuksia, jotka liittyvät sähköisessä muodossa toimitettaviin palveluihin, jotka koskevat pääasiallisesti Internetistä ladattavia palveluita sekä radio- ja TV-palveluja. Meidän on tähän liittyen huolehdittava mielestäni siitä, ettei Euroopan sisällä synny kilpailuhaittaa. Tästä periaatteessa myönteisestä suhtautumisesta riippumatta haluaisin kuitenkin sanoa, että komission ehdotus näyttää ilmeisesti ennenaikaiselta ja osittain epäkypsältä, jos tarkastellaan monia vielä avoinna olevia kysymyksiä.
Sitä paitsi se mahdollisuus, että nykyinen teksti hyväksytään, näyttää hyvin kyseenalaiselta. Minusta on viisaampaa toteuttaa arvonlisäveroa koskeva sääntely OECD:n tasolla, vaikka se tapahtuisikin siellä todennäköisesti vain käytännesääntöjen pohjalta.
Kolmanneksi: EU:n ei pitäisi muotoilla lainsäädäntöä liian hätäisesti, ja sen pitäisi tehdä kaikkensa vahvistaakseen sähköistä kaupankäyntiä sen epävarmuuden lisäämisen sijasta.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, Euroopan tulevaisuuden kannalta on ehdottoman tärkeää, että eurooppalaisen tietoyhteiskunnan osapuolet ovat EU:n ulkopuolisten maiden toimijoiden kanssa tasa-arvoisessa asemassa. Me EU:n poliittiset päättäjät emme saa omilla toimillamme heikentää Euroopan kilpailukykyä, vaan kuten esimerkiksi herra Schmidt puheenvuorossaan sanoi, meidän on noudatettava Lissabonissa sovittuja asioita ja kaikin tavoin vahvistettava Euroopan unionin dynamismia. Jos me nyt käsiteltävänä olevassa kysymyksessä olemme liian ahneita, me todella vaarannamme Euroopalle tärkeän sähköisen kaupan tulevaisuuden.
Olen luonnollisesti samaa mieltä komission esityksen ja kaikkien täällä tänään puhuneiden kollegojen kanssa siitä, että nyt näillä markkinoilla oleva kilpailuvääristymä on mahdollisimman pian poistettava. Vääristymä voidaan poistaa kahdella tavalla: 1) joko asettamalla kolmansista maista tulevat yritykset samojen verovelvoitteiden alaiseksi kuin eurooppalaiset tai 2) vapauttamalla myös eurooppalaiset tällä vasta kehittyvällä toimialalla toimivat yritykset ainakin toistaiseksi alv-velvollisuudesta. Kun otetaan huomioon vielä monien muidenkin mainitsemat ratkaisemattomat ongelmat, mitä juuri mainittuun komission esitykseen tulee, esimerkiksi järjestelmän valvonnan, verotuspaikan todentamisen, verotulojen oikeudenmukaisen jaon ynnä muiden seikkojen takia. Olen vakuuttunut siitä, että tässä vaiheessa olisi järkevämpää hyväksyä valiokuntakäsittelyssä vähemmistöön jäänyt linja. Kannatan siis kaikkia niitä, jotka haluavat toistaiseksi antaa eurooppalaisille yrityksille täyden verovapauden sähköisten tuotteiden osalta.
En myöskään oikein ymmärrä niitä väitteitä, että sähköisesti välitettäviä tuotteita pitäisi kohdella täysin samalla tavalla kuin perinteisiä tuotteita. Esimerkiksi rouva Randzio-Plath totesi tämän. Minun mielestäni on ihan eri asia lukea katukahvilassa aamun sanomalehtiä kuin lukea niitä työhuoneessa internet-ruudulta. Kyseessä on eri tuote.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi puhua sähköisessä muodossa toimitettavien palvelujen arvonlisäverosta. Tähän aiheeseen on viime kuukausina kiinnitetty paljon huomiota komission julkistettua ehdotuksensa 7. kesäkuuta 2000. Olen tietoinen siitä, että keskenään ristiriitaiset näkemykset hämmentävät monia parlamentin jäseniä. Ehdotuksen julkistamisen jälkeen parlamentissa ja neuvostossa on tehty paljon työtä. Olen vakuuttunut, että komission ehdotus, jota ei vieläkään ole käsitelty, tarjoaa hyvän lähtökohdan. Haluan kuitenkin myös todeta, että parlamentti ja neuvosto osallistuvat tähän työhön rakentavasti. Se luo hyvän pohjan jatkokeskusteluille.
Haluan kiittää erityisesti esittelijä García-Margallo y Marfilia hänen osuudestaan ja myönteisistä uusista ajatuksista hänen mietinnössään. Neuvoston rahoitusasioiden työryhmä on myös työskennellyt intensiivisesti arvonlisäveron ja sähköisen kaupankäynnin parissa. Näiden neuvottelujen tuloksia käsiteltiin marraskuun lopun Ecofin-neuvostossa. Mielestäni ministerien päätelmät ovat askel oikeaan suuntaan. Neuvosto pääsi yksimielisyyteen seuraavissa pääkohdissa: sähköisessä muodossa toimitettavia palveluja pitää verottaa yhteisössä, jos niiden kulutus tapahtuu yhteisössä. Niitä ei veroteta yhteisössä, jos niiden kulutus tapahtuu yhteisön ulkopuolella. Yhteisön ulkopuolisten toimittajien, jotka toimittavat yhteisön sisäpuolisille asiakkaille, pitää rekisteröityä vain yhdessä paikassa, mutta tämä lähtökohta ei saa johtaa verotulojen siirtymiseen yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Sen estämiseksi pitää siis ryhtyä toimiin. Yleisesti tunnustetaan, että on etsittävä ratkaisua, jossa yhteisön ulkopuolisten toimittajien pitää rekisteröityä vain yhdessä paikassa, ja komissiolle tämä on ehdoton vaatimus. Haluaisin esittää tässä yhteydessä muutaman kommentin pitemmälle menevistä tulkinnoista.
Jäsenvaltioiden enemmistö tukee esittelijän ajatusta mekanismin kehittämisestä erilaisten arvonlisäverokantojen aiheuttamien häiriöiden välttämiseksi. Minusta se on yhdistettävissä komission alkuperäiseen ehdotukseen yhdestä ainoasta rekisteröitymisestä ilman byrokraattisia esteitä yrityksille. Haluaisin painottaa, että puhumme täällä tulojen uudelleen jakamisen järjestelmästä emmekä tulojen jakamisesta. Tulojen uudelleen jakamisen järjestelmä pitää selvittää yksityiskohtia myöten. On edullista, että on käytettävissä objektiivinen ja selkeä kriteeri, nimittäin jäsenvaltio, jossa kuluttaja asuu. Sillä tavalla vältymme makrotaloudellisiin ja vastaavanlaisiin kriteereihin liittyvältä mutkikkuudelta. En odota mitään ylitsepääsemättömiä teknisiä ongelma, mutta lähikuukausina meidän pitää kyllä käyttää paljon aikaa lisäselvityksiin ja erityisesti oikeusperustaan, niin että yhden ilmoituksen tekeminen riittää verojen kantamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Kuten tavallista, meidän pitää huolehtia siitä, että valitsemamme ratkaisu ei aiheuta yhteisön ulkopuolella huolta yhteisön ulkopuolisten toimittajien syrjimisestä. Tässä yhteydessä olen sitä mieltä, että neuvoston pitää vielä kerran tutkia rekisteröinnin rajoja ja katsoa, onko oikeudenmukainen ratkaisu mahdollinen. Kaiken kaikkiaan muutamia yksityiskohtia pitää vielä hoitaa. Olen sitä mieltä, että Ranskan puheenjohtajakaudella asiassa on edistytty huomattavasti, ja olen vakuuttunut siitä, että Ruotsi jatkaa vuonna 2001 samaa tahtia.
Kun otetaan huomioon, että keskustelu neuvostossa on vielä kesken, ja kun muistetaan myös komission toivomus siitä, että arvonlisävero ja sähköinen kaupankäynti saatettaisiin päätökseen lyhyessä ajassa, niin mielestäni tällä hetkellä ei ole vielä toivottavaa hyväksyä parlamentin muutosehdotuksia muodollisesti, vaan nuo ehdotukset pitäisi yrittää toteuttaa mahdollisimman pitkälle neuvoston neuvotteluissa. Yhdessä kohdassa en kuitenkaan yhdy parlamentin käsityksiin, ja se on alhaisen tai jopa olemattoman verotusasteen käyttöönotto sähköisessä muodossa toimitettavia palveluja varten. Tämä ajatus on tuotu parlamentissa moneen otteeseen esille tämänkin iltapäivän kuluessa.
Arvonlisävero on yleinen kulutusvero. Arvonlisäverosta on vain vähän vapautuksia, ja ne on yleensä tehty kulttuurisista ja sosiaalisista syistä. Sähköisessä muodossa toimitettavat palvelut eivät kuulu tähän ryhmään, eikä tarkoituksena voi olla joidenkin yritysten suosiminen. Ehdotukseni tarkoitus on poistaa nykyinen epätasa-arvoisuus ja luoda yhtäläiset toimintaedellytykset eurooppalaisille ja ei-eurooppalaisille yrityksille. Haluan korostaa, että juuri mainitsemaani näkemyseroa lukuun ottamatta parlamentin ja neuvoston lähestymistavat ovat suurelta osin sopusoinnussa keskenään, erityisesti rekisteröinnin, rajojen ja tulojen uudelleen jakamisen osalta, ja että parlamentin esiintuomia seikkoja harkitaan neuvoston tulevissa käsittelyissä.
Olen myös periaatteessa valmis hyväksymään parlamentin muutosehdotuksen hallinnollisesta yhteistyöstä. Tällaisella yksinkertaistavalla toimenpiteellä säännellään sähköisessä kaupankäynnissä käytettyjä arvonlisäverotunnisteita koskevan tiedon vaihtamista jäsenvaltioiden välillä. Me otamme ehdotuksen omaksi asiaksemme myöhemmässä työssämme parlamentissa ja neuvostossa.
Sallikaa minun nyt siirtyä ehdotukseen yleisen verokannan vähimmäistasosta. Huolimatta parlamentin ja komission pyrkimyksistä, joihin esittelijä viittaa mietinnössään, ei tähän mennessä ole tapahtunut juuri minkäänlaista edistystä nykyisen siirtymäkauden arvonlisäverojärjestelmän korvaamiseksi alkuperämaaperiaatteeseen perustuvalla pysyvällä ratkaisulla.
On myös muistettava, että nykyinen mielipideilmasto ei ole suotuisa arvonlisäverokantojen harmonisoinnin nopealle jatkamiselle, mikä tekee nopean edistymisen erittäin epätodennäköiseksi. Sen vuoksi komissio on hahmotellut uuden arvonlisäverostrategian, jolla pyritään parantamaan sisämarkkinoiden toimintaa lyhyellä aikavälillä mutta ei rajoiteta ajatusta lopullisesta järjestelmästä. Tämän uuden strategian neljä päätavoitetta ovat olemassa olevien säännösten yksinkertaistaminen ja nykyaikaistaminen, olemassa olevin määräysten entistä yhdenmukaisempi soveltaminen ja entistä tiiviimpi hallinnollinen yhteistyö.
Tässä ehdotuksessa pyritään ylläpitämään jo saavutettu arvonlisäverokantojen harmonisointi vahvistamalla tavanomaiselle arvonlisäverokannalle 15 prosentin vähimmäistaso. Ehdotettu viiden vuoden jakso on osoitus siitä, että uudessa arvonlisäverostrategiassa asetetaan tavoitteeksi vakaus, ja tämän jakson alentaminen kolmeen vuoteen, kuten esittelijä ehdottaa, tekee siitä niin lyhyen, että komissio pystyy toteuttamaan tehtäväänsä. Sen vuoksi en voi hyväksyä ehdotettuja muutoksia. Mikäli olosuhteet muuttuvat tulevina vuosina voimakkaasti vaikuttavalla ja ennakoimattomalla tavalla, komissio voi yhä harkita sitä koskevan uuden ehdotuksen jättämistä.
Lopuksi haluaisin puhua ilmailupolttoaineiden verotusta käsittelevästä mietinnöstä. Komissio antoi tiedonantonsa ilmailupolttoaineiden verotuksesta vastaukseksi neuvoston 9. kesäkuuta 1997 antamassa päätöslauselmassa esitettyyn pyyntöön. Siinä neuvosto pyysi komissiota antamaan lisätietoja kaikista kyseistä verotusta koskevista seikoista ja erityisesti ympäristövaikutuksista, ilmailualan kilpailuasemasta ja kannattavuudesta Euroopan unionissa verrattuna sen kilpailijoihin unionin ulkopuolella sekä mahdollisuudesta käyttää muita välineitä, joilla olisi samanlaisia vaikutuksia.
Tässä tiedonannossa otettiin huomioon laajan tutkimuksen johtopäätökset, joiden mukaan ympäristövaikutukset ja vaikutukset veroista saataviin tuloihin ja muihin tekijöihin riippuvat pääasiassa kahdesta seikasta, verotasosta ja veron kattavuudesta.
Minua ilahduttaa, että García-Margallon mietinnössä tuetaan pääkohdissa komission johtopäätöksiä. Mietinnössä tuetaan voimakkaasti komission ehdotusta kivennäisöljyjen valmisteverojen soveltamisalan laajentamisesta koskemaan ilmailupolttoainetta ja siten nykyisen eri liikennemuotojen epätasa-arvoisesta kohtelun lopettamisesta. Tämä lähestymistapa sai yleisesti ottaen hyvän vastaanoton myös neuvoston käsittelyssä.
Mietinnössä tuetaan myös suositusta, että jatkokäsittelyn pitää tapahtua kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä ICAOssa, nimittäin järjestön 33. yleiskokouksessa syyskuussa ja lokakuussa 2001. Näistä käsittelyistä tulee kuitenkin erittäin hankalia, koska viimeisimmän yleiskokouksen aikana ei vielä päätetty ilmailupolttoaineen verottamisen käyttöönoton mahdollisuudesta. Näin ollen ICAOn työryhmissä ei vielä tehdä minkäänlaista merkittävää valmistelutyötä, ja on epätodennäköistä, että jo seuraavan yleiskokouksen aikana tehdään päätös Chicagon sopimuksen avaamisesta uusille neuvotteluille.
Yhteisö voi kuitenkin puhua voimakkaasti sen puolesta, että ilmailupolttoaineiden verotusta koskevien nykyisten ICAO-määräysten tarkastus otetaan järjestön työohjelmaan. Yhteisö voi lisäksi korostaa kyseisten toimenpiteiden odotettuja positiivisia ympäristövaikutuksia ICAOn muille jäsenille .
Jos ICAOn yleiskokouksen päätöslauselma mahdollistaa kansainvälisen ratkaisun ilmailupolttoaineiden verottamisesta tai muiden, samalla tavalla vaikuttavien välineiden käyttämisestä, se on tärkeä ensimmäinen askel oikeaan suuntaan.
Lopuksi totean, että Euroopan parlamentti haluaa mennä pidemmälle kuin komissio sikäli, että komission mielestä ei ole yhteisön kannalta mahdollista tai suotavaa ottaa nyt käyttöön ilma-alusten polttoaineveroa, joka koskisi yksinomaan yhteisön lentoyhtiöiden yhteisön sisäisiä lentoja. Syitä tähän käsitykseen on tuotu runsain mitoin esiin tämänkin iltapäivän kuluessa.
Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että voimakkaasti kasvavalla alalla kuten lentoliikennealalla, suhteellisen pienienkään toimenpiteiden ympäristövaikutuksia ei voida koskaan pitää merkityksettöminä. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että yhteisön nykyinen verotuslainsäädäntö ei salli yksinomaan kansallisten ja yhteisön sisäisten lentojen verottamista. Se voi hyvinkin olla mahdollista sitten, kun neuvosto on hyväksynyt komission ehdotuksen energiatuotteiden verotuksen uudistamisesta, joka on ollut maaliskuusta 1997 lähtien neuvoston käsiteltävänä ja jota ei ole vielä toteutettu, kuten parlamentti tietää.

Puhemies
Monet kiitokset kaikista tällä viikolla käsittelemistänne asiakirjoista. Niitä oli melkoisen paljon, ja olette ollut hyvin avulias selittäessänne teknisiä yksityiskohtia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.

Erika II
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto merenkulun turvallisuutta koskevasta Erika II -paketista.

De Palacio
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tänään on kulunut tarkalleen vuosi Erika-öljytankkerin haaksirikosta. Onnettomuus aiheutti Ranskan rannikon saastumisen 400 kilometrin matkalla, ja sillä oli erittäin vakavia seurauksia alueen ekologian ja niiden kansalaisten kannalta, jotka asuvat ja harjoittavat elinkeinoaan alueella, olivatpa he osterinkasvattajia, äyriäisten- ja nilviäistenkasvattajia, kalastajia tai pelkästään matkailualan kanssa tekemisissä olevia kansalaisia.
Tämä onnettomuus, jota monet aiemmat onnettomuudet olivat edeltäneet, herätti närkästystä ja apeutta koeteltujen kansojen keskuudessa ja yleensä kansalaisten mielissä ja aiheena oli merenkulkualalla vallitseva salailu ja se, ettei voimassa oleva lainsäädäntö sovellu tällaisten ongelmien ehkäisemiseen. Tällaiset tunteet elävät valitettavasti yhä edelleen Euroopan kansalaisten mielissä.
Erikan uppoamisella oli aivan uusia ja yllättäviä vaikutuksia. Koskaan aiemmin ei ollut puhuttu niin paljon merenkulun turvallisuudesta Euroopan unionissa. Ensimmäisen kerran on tiedostettu, että on tarpeen löytää eurooppalaisia ratkaisuja tällaisiin meren pilaantumista koskeviin kysymyksiin. On ilmeistä, että yksi ainoa unionin valtio ei voi todella vaikuttaa maailman meriliikenteeseen, ja toisaalta tällä hetkellä kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) toimii liian hitaasti, eikä sillä ole tehokkaita välineitä valvoa asianmukaisesti asettamiaan sääntöjä.
Euroopan kansalaiset ovat vaatineet herkeämättä, että unionin toimielimet ryhtyvät nopeisiin ja tehokkaisiin toimiin räikeiden epäkohtien poistamiseksi mukavuuslippulaivaliikenteen alalla.
Kun Erikan haaksirikosta on kulunut vuosi, meidän kaikkein on itse pohdittava sitä, olemmeko todellakin osanneet vastata kansalaisten odotuksiin vai emme. Uskon vilpittömästi, että asiasta vastaavien tahojemme työskentelyssä tapahtunutta nopeaa kehitystä silmällä pitäen on eittämättä totta, että olemme kaikissa toimielimissä ymmärtäneet ja sisäistäneet asian tärkeyden täysin. Kun vain kolme kuukautta onnettomuudesta oli kulunut, komissio toimi omasta puolestaan vastuunkantajana ja hyväksyi ensimmäisen toimenpidepaketin, jonka Euroopan parlamentti vahvisti kokonaisuudessaan viime marraskuun 30. päivänä.
Näiden ensimmäisten toimenpiteiden lisäksi komissio hyväksyi äskettäin 6. joulukuuta toisen paketin, jonka avulla vastataan mielestäni vielä suoremmin kansan odotuksiin ja jonka avulla on lisäksi jatkossa muutettava perusteellisesti meriliikenteen pelisääntöjä, niin että hyödytettäisiin mahdollisimman paljon merenkulun turvallisuutta ja rannikoittemme suojelua pilaantumisriskejä vastaan. Ja tässä mielessä haluaisin tänään esitellä lyhyesti tämän uuden Erika II:ksi kutsuttavan paketin sisällön.
Ensinnäkin kyse on siitä, että perustetaan Euroopan meriliikenteen valvontajärjestelmä. Näin ollen ensimmäinen toimenpide on direktiiviehdotus, jolla perustetaan unioniin meriliikennettä koskeva seuranta-, valvonta- ja tiedotusjärjestelmä. On selvää, että satamavaltion harjoittamalla valvonnalla, olipa se sitten miten tiukkaa tahansa, jäsenvaltioita suojellaan vain osittain erityisesti kautta kulkevien alusten aiheuttamilta onnettomuus- ja pilaantumisriskeiltä.
Komission ehdotuksessa on siis kolme päätavoitetta: ensimmäinen koskee sitä, että seurataan ja valvotaan paremmin kaikkien alusten liikennettä rannikoillamme. Tästä syystä alusten varustukseen on kuuluttava välineitä, jotka mahdollistavat alusten automaattisen tunnistamisen ja seuraamisen mantereelta käsin. Toinen seikka, jonka tärkeydestä parlamentin jäsenille komissio on tietoinen, koskee mustia laatikoita, joita myös tässä direktiivissä edellytetään ja jotka on sijoitettava Euroopan satamiin pysähtyviin aluksiin, jotta tapahtumien tutkinta olisi merellä sattuneen onnettomuuden jälkeen helpompaa tai jotta voitaisiin mahdollisesti helpottaa satamavaltion harjoittamaa valvontaa. Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä pakottaa kapteenin ja miehistön hoitamaan alusta huolellisemmin.
Toinen tavoite koskee sitä, että yksinkertaistetaan ja nopeutetaan vaarallista tai saastuttavaa lastia koskevan yksityiskohtaisen tiedon siirtymistä onnettomuustapauksessa siten, että alukset ja viranomaiset velvoitetaan ilmoittamaan tiedot elektronisesti.
Viimeinen tämän direktiivin tavoitteista on, että vahvistetaan merellä sattuvien hätätilanteiden hallintaa niin, että tehdään turvasatamien osoittamisesta velvoite, kielletään merillelähtö kovien myrskyjen aikana ja annetaan rannikkovaltiolle enemmän valtuuksia ryhtyä toimiin merellä vakavan pilaantumisriskin ollessa kyseessä.
Seuraavaksi siirryttäköön toiseen tähän pakettiin liittyvään seikkaan, jolla tarkoitan vastuuta ja vahingonkorvauksia koskevien nykyisten normien parantamista öljyn tai sen johdannaisten aiheuttaman pilaantumisen yhteydessä. On muistettava, että Erikan jälkeensä jättämien öljylauttojen myötä saimme huomata korvausten riittämättömyyden ja hitauden sekä sen, että ne eivät uhrien ja asianosaisten kannalta riitä alkuunkaan korvaamaan saastumisesta aiheutuneita vahinkoja edes vuoden kuluttua onnettomuudesta. Lisäksi he eivät voi saada menetyksiinsä sataprosenttisia korvauksia.
Näin ollen komissio pitää tärkeimpänä sitä, että nämä kaksi ongelmaa yritetään ratkaista, ja ehdotamme ratkaisuksi sitä, että nykyisiä rahastoja täydennetään perustamalla öljy-yhtiöiden rahoittama eurooppalainen rahasto, josta uhreille tarjotaan nopeita korvauksia 1 000 miljoonaan euroon asti kansainvälisten järjestöjen tällä hetkellä myöntämien 200 miljoonan euron 180 dollarin suuruisten korvausten sijasta.
Samanaikaisesti aiomme kääntyä kansainvälisten elinten puoleen, jotta yritettäisiin tarkistaa yksityiskohtaisesti kansainvälisin sopimuksin säädettyä järjestelmää. Mikäli kansainvälinen merenkulkujärjestö ei ryhdy tarvittaviin toimiin, komissio esittää parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen, joka koskee yhteisön vahinkovastuu- ja korvausjärjestelmää öljyn aiheuttamassa pilaantumisvahingossa.
Lisäksi jokaiselle, joka on törkeällä huolimattomuudellaan ollut osallisena pilaantumisen aiheuttamisessa, pitäisi määrätä luonteeltaan varoittava seuraamus, jolla voitaisiin kannustaa merenkulkualoja kokonaisuudessaan vastuullisempaan käyttäytymiseen.
Kolmas Erika II -pakettiin sisältyvä toimenpide on ehdotus Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta. Virasto tarjoaisi komissiolle ja unionin jäsenvaltioille tarpeellista teknistä tukea soveltuvan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa ja toimisi valtioiden ja komission välisenä foorumina yhdenmukaistettujen käytäntöjen ja menettelyjen kehittämisessä ja lisäksi edistäisi sujuvaa tiedonsiirtoa eri satamien, valtioiden ja hallintojen välillä.
Koska nykyisin direktiivejä tai asetuksia on tosiaankin yli 15, on kiireellisesti ryhdyttävä yhdenmukaistamaan käytäntöjä ja tehostamaan yhteisön normien soveltamisen valvontaa, jotta vältettäisiin unionin sisällä mahdollisesti syntyvät huomattavat ja kestämättömät erot meriturvallisuuden alalla.
Euroopan meriturvallisuusvirasto on ensimmäinen vaihe edettäessä kohti jäsenvaltioiden hallintokäytäntöjen tiiviimpää yhdentämistä, mikä saattaa eräänä päivänä johtaa todellisen eurooppalaisen rannikkovartiostolaitoksen perustamiseen, mitä parlamentin taholta on toistuvasti pyydetty. Hyvät parlamentin jäsenet, emme ole vielä päässeet niin pitkälle.
Arvoisa puhemies, haluaisin, että parlamentti ottaisi vaarin tämän sangen vertauskuvallisen päivän Erikan haaksirikon ensimmäisen vuosipäivän tarjoamasta tilaisuudesta ja antaisi muistutuksen päättäväisyydestään ja antaisi komissiolle sen lainsäädäntöprosessin aikana tarvitseman tuen. Tämä on ratkaisevan tärkeä asia, koska Euroopan unioni on sen myötä osoittanut ulkomaailmalle ja kansalaisilleen kykynsä ajaa läpi periaatteessa epäsuotuisissa kansainvälisissä oloissa vaatimuksensa merenkulun turvallisuudesta ja pilaantumisen ehkäisemisestä.
Muistutan teitä siitä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet, jotka kokoontuivat vasta kolme päivää sitten Nizzan Eurooppa-neuvostoon, antoivat ratkaisevan poliittisen sysäyksen tälle toiselle toimenpidepaketille ja tunnustivat, että sen tavoitteena on merenkulun turvallisuuden vahvistaminen, Euroopan meriliikennettä koskevan tiedotusjärjestelmän parantaminen ja sellaisen viraston perustaminen, jolla korvataan nykyisen kansainvälisen järjestelmän puutteet. On myös suositeltu sitä, että valtiot ryhtyisivät etukäteen, tai niin pian kuin on tarpeen, asianmukaisiin toimiin odottamatta sitä, että voimme parlamentin ja neuvoston menettelyjen myötä hyväksyä lopullisesti ne direktiivit, joihin viittasin.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, onnittelen teitä jälleen siitä, että esittelitte selkeästi ja ymmärrettävästi Erika II -toimenpidepaketin ja ennen kaikkea myös sen välttämättömyyden, että meidän on tarkastettava myös kauttakulkevia aluksia - aina kansainväliseen merioikeuteen viitaten - pelkästään unionin satamiin saapuvien alusten tarkastamisen sijaan. Muut alukset, jotka ovat kauttakulkumatkalla, voivat saastuttaa rannikkomme aivan samalla tavalla ja vielä paljon pahemminkin. Siksi se on uskoakseni täysin oikea lähestymistapa.
Vastuukysymyksestä: sitä meidän on tarkasteltava hyvin huolellisesti. Öljy-yhtiöt sanovat meille, että niillä on vapaaehtoinen takuurahasto. Siksi herääkin kysymys, tarvitsemmeko me sitä varten valtiollista rahastoa. Jos te sanotte, että kokemukset osoittavat valitettavasti sen olevan riittämätön, me yritämme saada asian kuntoon.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, millaisina te näette mahdollisuudet, että neuvosto päättää Erika I -toimenpidepaketista vielä joulukuussa? Parlamentti päätti siitä 30. marraskuuta. Teillä oli hyvä asiakirja, ja me päätimme siitä nopeasti. Millaisena te näette mahdollisuuden, että neuvosto päättää Erika I -toimenpidepaketista nyt vielä joulukuussa?

Watts
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä siitä, että hän on jatkuvasti sitoutunut merenkulun turvallisuuteen.
Haluaisin, että hän vastaisi kahteen kohtaan. Kuinka hän aikoo ensinnäkin saada neuvoston hyväksymään hänen ehdotuksensa mustista laatikoista, joilla rekisteröidään matkaan liittyvät tiedot? Pyrimme tähän tällä hetkellä Erika I -paketissa. Suhtautuisimme ilmeisen myönteisesti hänen tukeensa tässä asiassa, mutta haluamme tietää, miten hän aikoo saada ne jäsenvaltiot vakuuttuneiksi, jotka ovat tähän asti vaikuttaneet haluttomilta toimimaan niin.
Toisekseen hänen paketissaan ei ole keinoja ratkaista mustalla listalla olevien lippuvaltioiden ongelmaa; näihin valtioihin kuuluvat valitettavasti Kypros ja Malta, joiden aluksista 50:ssä, 60:ssa, 70:ssä, 80 prosentissa on puutteita. Mitä toimia hän ehdottaa, jotta saadaan kuriin nämä mustalle listalle joutuneet epärehelliset lippuvaltiot, jotka edelleen uhmaavat kansainvälistä merioikeutta?

De Palacio
Arvoisa puhemies, ensinnäkin avainasia on, ettemme valvo ainoastaan satamiimme saapuvia aluksia, vaan myös joitakin yhteisön kautta kulkevia vaarallisessa lastissa olevia aluksia, jotka ovat riskialttiita. Tämä on meistä olennainen asia.
Toisena asiana toivoisin, että ministerit pystyisivät, vaikka kello neljältä tai viideltä aamulla, viemään Erika I -paketin läpi. Toivon, että Nizzan Eurooppa-neuvostossa annetun näinkin selvän päätöksen ja hyväksynnän myötä joidenkin maiden viimeinen vastustelu saataisiin murretuksi. Nämä maathan olivat pohjimmiltaan huolissaan kustannusten noususta satamavalvojien määrää lisättäessä, mikä oli neuvoston todellinen ongelma. Jos näin ei käy, neuvosto saa kantaa tietyn vastuun, jos ei suorastaan suuren vastuun tästä viivästymisestä, ja ministerien on selitettävä se kansalaisilleen.
Jäsen Watts, ensinnäkin olen teille kiitollinen luottamuksestanne ja toiseksi kertoisin, että olemme sisällyttäneet musta laatikko -aiheen ja huolehtineet näin yhdessä kanssanne hankkimastamme sitoumuksesta.
Mitä tulee mustaan laatikoon, on pakko sanoa, että kansainvälinen merenkulkujärjestö edellyttää kansallisilla reiteillä purjehtivilta aluksilta tällaista velvoitetta heinäkuusta 2008 lähtien, ja haluamme, että tätä määräaikaa aikaistetaan. Toivoisin, että Nizzassa saadun sysäyksen myötä epäilykset ovat vähentyneet, samoin kuin joidenkin maiden vastustelu, ja että onnistumme tavoitteessamme.
Varsinaisesta asiasta ottaisin varsin lyhyesti esiin kaksi seikkaa, eli mustalla listalla olevat alukset ja mukavuuslippulaivat. Arvoisa jäsen, jopa niillä mailla, joiden alusten turvallisuus on muita huonompi, on varmasti joitakin turvallisia laivoja; tässä mielessä emme voi kansainvälisten lakien mukaisesti sulkea niitä etukäteen ulkopuolelle . Sen sijaan voimme tehdä sen, minkä olemme maininneet, eli sen, että kuuluminen johonkin näistä maista, joiden alukset eivät ole kovin turvallisia ei siis ainoastaan mukavuuslippulaivojen maat ja jotka laiminlyövät erityisen selvästi turvallisuuden, merkitsisi sitä, että näiden maiden laivoja tarkastettaisiin järjestelmällisesti niiden saapuessa Euroopan satamiin.
Vastuukysymyksestä sanoisin ainoastaan, että nykyinen rahasto ei riitä korvaamaan kaikkia Erikasta valuneiden öljylauttojen aiheuttamia vahinkoja. Niinpä on välttämätöntä kasvattaa tätä rahastoa, ja pyrimme toteuttamaan sen kansainvälisen merenkulkujärjestön puitteissa, mutta jos sitä kautta ei onnistuta pääsemään 1 000 miljoonaan euroon, joka olisi mielestämme kohtuullinen summa ja joka on suunnilleen se summa, jota Yhdysvallat tällä hetkellä harkitsee, on ryhdyttävä aloitteisiin ja turvauduttava nimenomaan eurooppalaiseen rahastoon.
Haluaisin muistuttaa parlamentin jäseniä siitä, että ilmaturvallisuuden alalla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa sovellettavat korvaukset eivät vastaa määrällisesti muissa maissa sovellettavia korvauksia.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten kerroitte, ensi viikolla tulee kuluneeksi vuosi Erikan onnettomuudesta, emmekä ole vieläkään päässeet yksimielisyyteen Euroopan parlamentissa ja neuvostossa merenkulun turvallisuutta koskevaan ensimmäiseen pakettiin liittyvän aloitteen hyväksymisestä.
Tässä ensimmäisessä paketissa on direktiiviin 57/94 liittyvä ehdotus, joka koskee alusten tarkastuksia ja luokituslaitoksia. Suurin vaikeus juontuu kyseisen direktiivin 6 artiklan muuttamisesta; komissio ja Euroopan parlamentti ehdottavat, että otettaisiin käyttöön taloudelliset korvaukset luokituslaitosten vastuulle mahdollisesti kuuluvien korvausten kattamiseksi merionnettomuuksien sattuessa.
Arvoisa komission jäsen, jos asian ydin ovat nämä korvaukset, pyydän teitä peruuttamaan 6 artiklan muuttamisen ja pyydän myös muilta kollegoiltani Euroopan parlamentissa, että peruutamme 6 artiklaan esitetyt muutokset ja jätämme ne tähän toiseen pakettiin, josta äsken ilmoititte meille.

Cauquil
Arvoisa puhemies, vuosi sitten öljy saastutti Ranskassa Bretagnen rannikkoa ja pilasi tuhansien merestä elantonsa saaneiden työntekijöiden työympäristön ja koko alueen ihmisten elämän. Tässä tapauksessa syyllisen osoittaminen oli helppoa, kyseessä oli nimittäin Total-yritys. Sen toimipaikka on Euroopan unionin alueella. Te kuitenkin väitätte, että korvausperusteet ovat riittämättömät. Miksei näin ollen voitaisi takavarikoida Total-yrityksen voittoja siihen asti, kunnes se on täydellisesti ja nopeassa aikataulussa myöntänyt korvauksia kaikille niille, jotka ovat kärsineet ja kärsivät vielä tulevaisuudessakin rikollisen voitontavoittelun seurauksista?

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, haluan vuorostani kiittää komission varapuheenjohtajaa de Palaciota hänen meille osoittamistaan sanoista. Uskomme toki hänen haluavan taata merenkulun turvallisuuden, sillä hänen on syytä tietää, ettei mene viikkoakaan, etteikö joku esittäisi meille seuraavanlaista kysymystä: mitä te Euroopan parlamentin jäsenet sitten teette merenkulun turvallisuuden takaamiseksi ja sääntöjen muuttamiseksi?
Esittäisin kaksi kysymystä. Oletteko saanut jäsenvaltioilta merenkulun turvallisuuden ensimmäistä toimenpidepakettia (Erika I) koskevia vastauksia, joista kävisi tarkoin ilmi jäsenvaltioiden halu panostaa merenkulun turvallisuuteen ja lisätä tarkastajiensa määrää? Mehän nimittäin tiedämme hyvin, että jos jäsenvaltiot eivät lisää tarkastajien määrää, täällä parlamentissa tehdyistä päätöksistä ei olisi paljon mitään hyötyä.
Erika II -toimenpidepaketista tyydyn esittämään vain huomautuksenomaisen kysymyksen, sillä siinä olisi niin paljon tehtävää! Olen erittäin tyytyväinen siihen, että olette puhunut eurooppalaisesta rannikkovartiostosta. Voisiko se todellakin olla jo vanhentunut ajatus, kun niin monet pitävät siitä edelleen kiinni? Voitaisiinko harkita merenkulun eurooppalaisen viraston perustamista, sellaista, joka toimisi mallina tai perusteena Euroopan rannikkovartioston luomiselle?

De Palacio
Arvoisa Ortuondo, mitä tulee puheenvuoroonne ja 6 artiklaan, jossa käsittelitte vahinkovastuuta pilaantumisen ollessa vähäisempää, sanon teille, että ensimmäiseksi aion katsoa, mitä neuvosto sanoo, sillä parlamentin kantahan on jo olemassa. Eli, joko neuvosto hyväksyy parlamentin sopiman kannan tai jos ei, menemme toiseen käsittelyyn. Tällä hetkellä neuvottelutilanne lienee tämä, mutta mielestäni tämä ei ole ainoa ongelma. Kunpa olisikin!
Toiseksi korostaisin teille sitä, että vain Ranskan oikeusviranomaiset pystyvät takavarikoimaan tai jäädyttämään jonkin todellisen yhtiön varat vahingonkorvausten maksamiseksi tai niiden maksamiseksi joillekuille. Vain Ranskan oikeusviranomaiset voivat päättää, kuka on vastuussa niiden vastuiden lisäksi, jotka lankeavat, kun noudatetaan nykyisistä kansainvälisistä säännöksistä johdettavia objektiivisia kriteerejä, jotka koskevat öljyn aiheuttamaa pilaantumisvahinkoa. Tässä ei mietitä sitä, kuka on syyllinen tai kuka ei ole syyllinen, vaan korvaukset yksinkertaisesti maksetaan; kuitenkin yläraja on tunnetusti olemassa, ja se on 180 miljoonaa dollaria, noin 200 miljoonaa euroa, joka on summana riittämätön, kuten totesin. Siksi asia kuuluu lähinnä vain Ranskan hallitukselle. Komissiolle tällaiset kysymyksenasettelut eivät kuulu.
Arvoisa jäsen, toistaiseksi meille ei ole ilmoitettu tarkastajien määrän lisäämisestä, mutta toivon, että näin tapahtuu. On juuri sovittu, että direktiivejä sovelletaan ennen niiden voimaantuloa; no tarkastajien määrää voidaan lisätä ilman tätä direktiiviäkin. Hallitusten ja valtioiden päämiehet sanoivat, että he panevat asian käyntiin. Toivoisin, että näin kävisi, ja tietysti muistutan asiasta kaikkia ministereitä seuraavassa neuvoston kokouksessa.
Euroopan rannikkovartiolaitoksesta sanoisin, että mielestäni viraston syntymistä voitaisiin edistää ainakin siten, että alamme koordinoida paremmin Euroopan unionin eri vesialueilla liikkuvien ja kaikissa maissa toisistaan eroavien eri yksiköiden toimintaa.

Puhemies
Asian käsittely on päättynyt.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0559/2000). Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Ensimmäinen osa

Puhemies


John Joseph McCartin
Kysymys nro 33 (H-0873/00):
Aihe: Yhdistyneen kuningaskunnan alustavaan talousarvioesitykseen sisältyvä ehdotus ulkomaisia kuorma-autoja koskevan veromerkin käyttöönottamiseksi. Onko komissio tietoinen, että Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeri ilmoitti 8. marraskuuta 2000 aikomuksensa asettaa erityinen tievero kaikille ulkomaisille kuorma-autoille, jotka käyttävät Yhdistyneen kuningaskunnan teitä? Voiko komissio vahvistaa, onko sille ilmoitettu tästä ehdotuksesta? Voiko komissio myös ilmoittaa, onko kyseinen ehdotus ristiriidassa Euroopan vapaakauppapolitiikan ja yhteisön lainsäädännön kanssa?

Monti
Arvoisa puhemies, komissio on tietoinen siitä, että yksi niistä suunnitelmista, joista Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti 8. marraskuuta 2000, oli ottaa käyttöön jonkinlainen "vinjettimallinen" tiemaksu, joka peritään kaikilta liikenteenharjoittajilta, jotka käyttävät Yhdistyneen kuningaskunnan maantieverkostoa, olivatpa he sitten brittiläisiä tai eivät. Tästä syystä komission mielestä ei ole aihetta epäillä, että ilmoitettu toimi johtaisi suoraan syrjintään liikenteenharjoittajan kansallisuudesta tai ajoneuvon alkuperästä tai määräpaikasta johtuvin perustein. Olettaen, että kyseisen maksun täytäntöönpanoon liittyvät näkökulmat eivät johda välilliseen syrjintään ja että ne ovat kaikkien muiden asiaan kuuluvien erityissääntöjen mukaisia, joilla säännellään käyttömaksuja Euroopan unionissa, tiemaksu vaikuttaa tässä vaiheessa olevan tämänhetkisen yhteisön oikeuden eli direktiivin 1999/62/EY mukainen.
Tässä direktiivissä, joka hyväksyttiin yksimielisesti vuonna 1993, määrättiin niistä edellytyksistä, joiden vallitessa jäsenvaltiot voivat halutessaan kantaa aikasidonnaisia käyttäjämaksuja tai tietulleja. Lainsäädännön kokonaistavoitteena oli poistaa kilpailun vääristymät ottamalla käyttöön oikeudenmukaiset järjestelyt infrastruktuurikustannusten veloittamiseksi liikenteenharjoittajilta sekä yhdenmukaistamalla maksujärjestelmiä yhteisön sisämarkkinoilla. 15 jäsenvaltiosta 12 on jo mukauttanut maksujärjestelmiään korostamalla enemmän suoria maksuja, kuten käyttäjämaksuja tai tietulleja, ja vähemmän veroja. Komissio katsoo, että tällaiset mukautukset ovat oikeansuuntaisia sikäli, että niillä pyritään oikeudenmukaisempiin maksujärjestelmiin, mikä kannustaa myös tieverkoston järkevämpään ja tehokkaampaan käyttöön. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittamat toimet osoittavat, että sen maksujärjestelmää ollaan uudistamassa tähän suuntaan. Komissio seuraa tiiviisti Ison-Britannian järjestelmän kehitystä, jotta voidaan varmistaa, että järjestelmä on täysin EU:n yleisperiaatteiden ja erityislainsäädännön mukainen. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on vakuuttanut valmistelevansa parhaillaan vastaustaan komission esittämään pyyntöön yksityiskohtaisten tietojen saamiseksi koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa suunnitellusta toimenpidepaketista. Komissio tarkastelee ja arvioi toimia tuolloin.
Tarkastelun tuloksista riippuen komissio päättää, mihin toimiin ryhdytään seuraavaksi, jotta se voisi suorittaa tehtävänsä eli auttaa jäsenvaltioita ryhtymään niitä hyödyttäviin toimiin kunnioittaen samalla muiden oikeuksia.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan ja sanoa, että minua helpottaa se, että täyttä selitystä tullaan ainakin vaatimaan. Olen ymmärtänyt, että kun Ison-Britannian ministerit ilmoittivat asiasta, he sanoivat aivan selvästi, että kyse on verosta, joka peritään ulkomaisista kuorma-autoista ja ulkomaisilta liikenteenharjoittajilta. Haluaisin kysyä lisäksi, onko komission jäsenen mielestä yhteisön lainsäädännön mukaista, että liikenteenharjoittaja, jolta on peritty kaikki verot ja joka noudattaa oman maansa lainsäädäntöä, ei saa ajaa rajan yli naapurivaltioon? Asun unionin sellaisessa osassa, että jos haluan päästä valtion osasta toiseen, on välttämätöntä ajaa Yhdistyneen kuningaskunnan kautta. Onko siis hyväksyttävää, että ajoneuvo voidaan pysäyttää naapurijäsenvaltion rajalla, jos ajoneuvo on kaikkien oman maansa lainsäädännöllisten vaatimuksien mukainen?
Toiseksi, jos kuten ministeri alun perin aikoi hän ehdottaa ulkomaisten kuorma-autojen verottamista oman maansa liikenteenharjoittajien tukemiseksi, onko se yhteisön lainsäädännön vastaista?

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen ymmärtänee, että komission on vaikeaa ja todennäköisesti sopimatonta pohdiskella olettamuksia ja mahdollisuuksia. Esitin komission vastauksessa periaatteet ja vaatimukset ja vakuutin parlamentille, että komissio tarkastelee ja seuraa tiiviisti Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmän kehittymistä sekä sen täytäntöönpanoa käytännössä, ja ratkaisevaa on tietenkin se, että sen enempää suoraa kuin välillistä syrjintääkään ei esiinny, kun tällaista arviota tehdään.

Doyle
Esityslistalla on toinenkin samanlainen kysymys, nimittäin kysymys nro 60. Luulin, että omani ja tämä toinen kysymys yhdistettäisiin, mutta ilmeisesti tässä parlamentissa ei toimita niin. Kiitän Montia hänen vastauksestaan. Se rauhoittaa minua, koska rivien välistä voi mielestäni lukea, että hän on ymmärtänyt ongelman.
Voisinko kysyä häneltä, onko hän tietoinen siitä, että Ison-Britannian valtiovarainministerin 8. marraskuuta tekemässä ilmoituksessa sanotaan nimenomaan, että ja jos hän haluaa kopion lehdistötiedotteesta, voimme taata, että hän saa sellaisen tätä liikenteenharjoittajilta perittävää "brittiveroa" (Brit-tax), joksi sitä kutsumme, kannetaan vain ulkomaisilta eli muilta kuin brittiläisiltä liikenteenharjoittajilta? Tarkoituksena oli lepytellä raivostuneita brittiläisiä liikenteenharjoittajia, jotka vastustivat Ison-Britannian polttoainehintoja. Kysyin komissiolta myöhemmin, oliko se tietoinen tästä. Erityisesti Irlanti ja Ranska arvostelivat asiaa, jolloin sitä alettiin katsoa uudelta kannalta: Ison-Britannian valtiovarainministeri esitteli sen kaikilta, myös brittiläisiltä kuorma-autoilijoilta, perittävänä käyttömaksuna. Olen varma siitä, että Ison-Britannian kuorma-autoilijat olisivat kiinnostuneita tietämään näin vaalivuonna, että he joutuvat maksamaan 1 500 punnan suuruisen lisämaksun omien verojensa ohella. Olisivatko yritykset hyvittää tämä Ison-Britannian liikenteenharjoittajille yhteisön sisäisen kaupan vastaisia?

Monti
Kiitoksia lisäkysymyksestä. Minun on pitäydyttävä ilmoitetuissa toimissa, ja minun on sitäkin vaikeampaa pohdiskella asian seurauksia, kun en ole varsinaisesti vastuussa oleva komission jäsen. Toivon, että ymmärrätte tämän, ja voin vain viitata taaksepäin niihin tekijöihin, jotka mainitsin muutama minuutti sitten antamassani vastauksessa.
Vastatakseni sille parlamentin jäsenelle, joka kysyi, miten Yhdistyneen kuningaskunnan maksujärjestelmän rakenne vaikuttaa kilpailuun liikenteenharjoittamisen alalla, voisin kenties lisätä, että tällä hetkellä Ison-Britannian liikenteenharjoittajat maksavat tietulleja tai käyttömaksuja eli vinjettejä matkustaessaan muissa maissa, kuten Ranskassa tai Belgiassa, kun he samanaikaisesti maksavat kotimaassaan korkeita ajoneuvoveroja, joiden välityksellä he osallistuvat Ison-Britannian tieverkoston infrastruktuurin aiheuttamiin kustannuksiin. Toisaalta muut kuin brittiläiset liikenteenharjoittajat eivät maksa mitään matkustaessaan Isossa-Britanniassa. Näin ollen he eivät osallistu mitenkään Ison-Britannian teiden infrastruktuurin aiheuttamiin kustannuksiin ja maksavat samalla kotimaassaan alhaisempia ajoneuvoveroja. Tämä taloudellinen epätasapainotila, joka vallitsee liikenteenharjoittajilta eri jäsenvaltioissa perittyjen maksujen ja verojen välillä, vääristää niitä oloja, joiden vallitessa eri kansallisuuksia edustavat liikenteenharjoittavat kilpailevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Puhemies


Liam Hyland
Kysymys nro 34 (H-0916/00):
Aihe: Uudet BSE-toimet ja elintarvikkeiden tuonti kolmansista maista EU:ssa on ryhdytty uusiin toimiin Ranskassa ilmenneiden BSE-tapausten vuoksi, ja neuvosto on korostanut tarvetta suojella kuluttajia ja palauttaa kuluttajien luottamus. Komission jäsenen David Byrne on esittänyt valkoisen paperin elintarviketurvallisuudesta ja elintarvikeviraston perustamisesta. Mitä takuita komissio voi antaa kolmansista maista tuotavien elintarvikkeiden turvallisuudesta? Kuinka voimme olla varmoja siitä, että kolmansista maista tuotava suuri määrä tuotteita täyttää EU:n normit, ja mitä komissio aikoo tehdä, ettei kuluttajien tarvitse olla huolissaan tästä asiasta?

Byrne
Arvoisa puhemies, ottaen huomioon tilanteen kehittyminen Euroopan yhteisössä, komissio on kirjoittanut kolmansiin maihin ja kiinnittänyt niiden huomion toimiin, joihin Euroopan unionissa on ryhdytty BSE:n kohdalla, sekä varoittanut niitä tarpeesta harkita samanlaisiin toimiin ryhtymistä. Lisäksi tieteellinen ohjauskomitea tekee arviota BSE:n maantieteellisestä uhkasta yksittäisissä kolmansissa maissa; on odotettavissa, että arvion tulokset saadaan vuoden 2001 ensimmäisen puolikkaan aikana.
Kolmansista maista peräisin olevan tuonnin yhteydessä harjoitettavasta politiikasta päätetään tämän arvion perusteella. Kävin hiljattain Puolassa, Unkarissa ja Tsekin tasavallassa ja korostin näissä maissa, että on tarpeen pysyä valppaana BSE:n uhkan osalta. Olen sitoutunut varmistamaan, että kuluttajien saatavilla oleva ravinto, olipa se peräisin Euroopan unionista tai sen ulkopuolelta, täyttää korkeimmat vaatimukset. Yhteisöllä on käytössään useita mekanismeja, joilla voidaan suojella kuluttajien terveyttä kolmansista maista tuodun ravinnon suhteen. Elintarvike- ja eläinlääkintävirasto tekee kolmansissa maissa tarkastuksia paikan päällä varmentaakseen, että näistä maista peräisin oleva tuonti on EU:n eläinten ja ihmisten terveyttä koskevien vaatimuksien mukainen.
Lisäksi neuvoston direktiivissä 97/78, joka on annettu 18. joulukuuta 1997, määrätään periaatteista, jotka koskevat kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämistä. Tämän direktiivin puitteissa kolmansista maista tuotava liha tarkastetaan järjestelmällisesti yhteisön ulkorajoilla, jotta voidaan taata, että yhteisön vaatimuksia on noudatettu. Komissio on myös tietoinen siitä, että on tarpeen varmistaa, että Euroopan unionista kolmansiin maihin suuntautuva vienti ei vaaranna ravinnon turvallisuutta.

Hyland
Haluaisin kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan sekä hänen hyvin myönteisestä johtamistavastaan tällä ratkaisevalla alalla; minun on myös sanottava, että hänen vastauksensa on ollut kuluttajan näkökulmasta rauhoittava.
Parlamentti on kuitenkin tietoinen siitä, että jotkin maat, pääasiassa Yhdysvallat, vastustavat mukautumista EU:n ravinnon turvallisuuteen liittyviin normeihin. Voiko komission jäsen kertoa parlamentille, miten paljon lihaa ja lihatuotteita tuodaan yhteisöön kolmansista maista sekä näiden tuotteiden terveellisyydestä tämä kysymys saattaa olla sellainen, johon hän ei voi vastata heti ja voiko hän myös kertoa parlamentille, miten näissä viejämaissa suhtaudutaan lihan ja liha- ja luujauhon käyttämiseen eläinten ravinnossa sekä siitä, missä määrin tätä nyt kansainvälistä ongelmaa voidaan käsitellä maailmankaupan yhteydessä? Meidän on löydettävä kansainvälinen ratkaisu ongelmaan, joka vaikuttaa vakavasti koko maailman kuluttajiin.

Byrne
En pysty ilmoittamaan teille tarkkoja lukuja kolmansista maista peräisin olevan naudanlihan tuonnista, mutta voin sanoa, että tuontia hallitaan asianmukaisin asetuksin ja että ravinnon turvallisuuteen liittyvät pohdinnat ovat lainsäädännön perustana.
Lihan ja liha- ja luujauhon käyttämistä koskevasta kysymyksestä: niiden tuontia hallitaan täsmälleen samalla tavalla sen lainsäädännön avulla, jolla hallitaan lihan ja liha- ja luujauhon tuottamista Euroopan unionissa. Vaatimus esimerkiksi määrätyn riskiaineksen poistamisesta lihasta ja liha- ja luujauhosta on otettu mukaan lainsäädäntöön ja tulee voimaan 1. maaliskuuta 2001.

Puhemies


François Zimeray
Kysymys nro 35 (H-0936/00):
Aihe: Unionin rahoitusapu palestiinalaiselle koulutusjärjestelmälle Useat palestiinalaishallinnon julkaisemat oppikirjat sisältävät juutalaisvastaisia ja juutalaisvihaan yllyttäviä kohtia, joita pidettäisiin kaikissa jäsenvaltioissa lainvastaisena rotuvihaan yllyttämisenä. Unioni ja jäsenvaltiot ovat kuitenkin tukeneet vuonna 1993 tehtyjen Oslon rauhansopimusten jälkeen palestiinalaista koulutusjärjestelmää suurilla summilla. Euroopan unionin tehtävä ei ole rahoittaa vihaan ja sotaan yllyttämistä.
Voiko komissio ilmaista mielipiteensä näistä teksteistä, joita voidaan verrata Mein Kampf -teokseen? Onko komission tuki jatkossa riippuvainen ihmisen perusoikeuksien kunnioittamisesta? Aikooko se tuomita lapsiin kohdistuvan mielipiteenmuokkauksen ja lasten käyttämisen välikappaleena Lähi-idän selkkauksessa?

Patten
Ymmärrän luonnollisesti arvoisan jäsenen huolenaiheen. Komissio ei ole koskaan tukenut rahallisesti koulujen oppikirjojen tuotantoa tai jakelua eikä koulujen opintosuunnitelmien laatimista. Koulutusjärjestelmän tukeminen kohdistuu pääasiassa infrastruktuuriin, koulujen laitteistoon ja koulutusmenojen, esimerkiksi palkkojen, suoraan tukemiseen. Palestiinan viranomaiset eivät ole koskaan vaatineet komissiota rahoittamaan koulujen opintosuunnitelmia ja oppikirjoja.
Komissio on valmis esittämään jäsenen tekemän kysymyksen Palestiinan viranomaisille. Esitän jäsenen huolenaiheet mielelläni myös jäsenvaltioille, vaikka kahdenväliset hankkeet kuuluvatkin jäsenvaltioille eivätkä komissiolle.
Haluaisin lisäksi mainita, että EY:n ja Palestiinan välisen väliaikaisen assosiaatiosopimuksen (EC/Palestinian Interim Association Agreement) 2 artiklassa lausutaan selvästi, että osapuolten välisen molemminpuolisen yhteistyön on perustuttava demokratian periaatteiden ja perustavien ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sellaisina kuin ne on julkituotu ihmisoikeuksien julistuksessa, joka ohjaa osapuolien sisäistä ja kansainvälistä politiikkaa. Jäsentä kiinnostanee myös se, että olemme rahoittaneet viime vuosina useita hankkeita lähes 4,5 miljoonan euron arvosta; hankkeiden tarkoituksena on ollut edistää israelilaisten ja palestiinalaisten nuorten välistä vuoropuhelua.

Zimeray
Arvoisa puhemies, juutalaiset ovat profeettojen ja uskovaisten vihollisia. Juutalaiset ovat pettureita ja epärehellisiä ihmisiä. Oppilaiden on nähtävä natsismin, fasismin ja sionismin välinen yhteys. Juutalaiset itse tavoittelevat vainoa. He vehkeilevät tekopyhien kanssa.
Tässä joitakin otteita palestiinalaisista koulukirjoista, jotka toimivat lasten opetuksen perustana kyseisillä alueilla, opetuksen, jonka rahoitukseen me vielä sitä paitsi suuresti osallistumme. Ja arvoisa komission jäsen, myös te olette sanonut, että Euroopan unioni rahoittaa etenkin palkkojen muodossa opetusta, joka tosiasiassa on propagandan sävyttämää ja juutalaisten vastaista.
Arvoisa komission jäsen, olen tiedustellut teiltä komission osallistumisesta pedagogisiin ohjelmiin, mutta vastasitte minulle asian vierestä. Olen tiedustellut teiltä myös valvonnasta, jota komissio voisi näiden tukien myöntämisessä harjoittaa, mutta ette antanut minulle siihen vastausta, sillä todellisuudessa varsinaista valvontaa ei ole olemassa.
Arvoisa komission jäsen, valitettavasti minun on todettava teille, ettei vastauksenne tyydytä minua. Olen esittänyt täsmällisiä kysymyksiä, joten odotan niihin myös täsmällisiä vastauksia tässä vakavassa asiassa. Haluan siis myöntävän tai kielteisen vastauksen siihen, oletteko valmis saattamaan yhteisön, ei jäsenvaltioiden, myöntämät tuet riippuvaisiksi yksilöiden perusoikeuksien kunnioittamisesta?

Patten
Kuten arvoisa jäsen varmasti kuuli, lainasin Palestiinan viranomaisten kanssa tekemämme väliaikaisen assosiaatiosopimuksen 2 artiklaa. Sanoin myös, että aiomme esittää Palestiinan viranomaisille hänen esille ottamansa asian. Ilmoitan jälleen kerran tästä sitoumuksesta. Torjumme kaikki yritykset, joiden tarkoituksena on käyttää koulutusjärjestelmää keinona edistää suvaitsemattomuutta tai vihaa. Se on kantamme Länsirannan ja Gazan tilanteeseen. Se on kantamme kaikkialla maailmassa vallitsevaan tilanteeseen. Alueella antamamme avun pääasiallisena painopisteenä on aina ollut edistää rauhan, sallivuuden ja ihmisoikeuksien kulttuuria.
Toistan siis, että jatkamme asian tarkastelemista Palestiinan viranomaisten kanssa. Toivon todellakin, että havaitsemme, että koulutusjärjestelmät edistävät alueen jokaisessa maassa suvaitsevaisuutta pikemminkin kuin suvaitsemattomuutta.

Martin, David
Suhtaudun myönteisesti siihen, mitä komission jäsen sanoi tämän asian esittämisestä Palestiinan viranomaisille, mutta haluan palauttaa hänen mieleensä hänen alkuperäisen vastauksensa loppuosan, joka koski israelilaisten ja palestiinalaisten nuorten välistä vuoropuhelua. Vahvistaako hän yhteisön ponnistuksia tällä alalla? Tulevaisuus on kiinni siitä, että näiden kahden kansan välistä ymmärrystä ja suvaitsevuutta kehitetään. Se lähtee nuorisosta. Kulutamme tähän rahaa, mutta kun ongelman laajuutta tarkastellaan, kyse on vielä suhteellisen pienestä rahasummasta. Tarkasteleeko komission jäsen keinoja laajentaa tätä yhteisön talousarvion osaa?

Patten
Kyllä, ilmoitan mielelläni tästä sitoumuksesta. Arvoisan jäsenen esittämä huomautus on tärkeä. Meidän on tarkasteltava useampia tämän alueen hankkeita eikä vähiten niitä, joita kansalaisjärjestöt johtavat. Olen itse tarkastellut paria hanketta.

Puhemies


Richard Howitt
Kysymys nro 36 (H-0867/00):
Aihe: Texacon ja Chevronin fuusio Voiko komissio ilmoittaa, missä yhteydessä ja millaisella aikavälillä se aikoo reagoida ilmoitukseen kahden öljy-yhtiön, Texacon ja Chevronin, maailmanlaajuisesta fuusiosta? Onko se tietoinen väitteistä, joiden mukaan Texaco on syyllistynyt Ecuadorissa samoin kuin Chevron Nigeriassa ihmisoikeusrikkomuksiin, jotka kummassakin tapauksessa ovat johtaneet oikeusjuttuihin. Miten tämä vaikuttaa komission suhtautumiseen ja mitä näyttöä se yrittää saada yhtiöiltä tässä yhteydessä?

Monti
Texaco ja Chevron ovat tiedottaneet komission yksiköille, että yrityksien ilmoitettu fuusio on Euroopan sulautumisasetuksen liikevaihtoa koskevien normien mukainen. Tästä syystä Texaco ja Chevron ovat ryhtyneet käymään ilmoitusta edeltäviä keskusteluja yritysten sulautumista käsittelevän komission työryhmän kanssa. Ilmoituksen jälkeen komission on arvioitava sulautumisasetukseen sisältyvän oikeudellisen kokeen perusteella, johtaako toimi sellaisen johtavan aseman syntymiseen tai vahvistumiseen, jonka vuoksi tehokasta kilpailua vaikeutettaisiin merkittävästi yhteismarkkinoilla tai huomattavassa osassa yhteismarkkinoita.
Sulautumisasetuksen mukaisessa komission arviossa voidaan näin ollen ottaa huomioon vain ne kilpailuun liittyvät huolenaiheet, jotka vaikuttavat eurooppalaisiin yrityksiin ja kansalaisiin. Sulautumisasetuksessa ei anneta oikeusperustaa, jonka nojalla ihmisoikeuksien väärinkäyttöön liittyvät syytökset voitaisiin ottaa huomioon, eikä komissiolla siis ole toimivaltuuksia tutkia tässä yhteydessä tällaisia väitettyjä syytöksiä.

Howitt
Montin vastaus ei ollut yllättävä. Hänen ja hänen kollegojensa pitäisi kuitenkin ymmärtää, että aina kuin tällainen fuusio syntyy, esitämme aina vain saman kysymyksen. Hänen vieressään istuvan Pattenin on täytynyt kiemurrella kuullessaan vastauksen, koska aikaisempien kysymyksien yhteydessä saimme kuulla laajan luennon ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Sitten yhtäkkiä, kun kyse on Euroopan unionin taloudellisesta vallasta, ihmisoikeudet sivuutetaan kevyesti.
Saanen sanoa Texacosta sen verran, että taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien keskuksen (Centre for Economic and Social Rights) mukaan yritys on Ecuadorissa vastuussa korkeista aborttiluvuista ja luonnottoman korkeista syöpäluvuista. Ecuadorin oma kansallinen öljy-yhtiö syyttää yritystä siitä, että se pyrkii hallitsemaan alkuperäiskansoja. Nigerialainen All-Ijaw-alkuperäiskansa on syyttänyt Chevronia siitä, että se on lietsonut alkuperäiskansan vastaista väkivaltaa ja että yritys maksaa nigerialaisille sotilaille siitä, että he ampuvat mielenosoittajia Warrin laivastotukikohdassa.
On sama, mitä sanotte kilpailupolitiikan oikeusperustasta ja kilpailupolitiikan herättämistä huolenaiheista, sillä Euroopan suuri yleisö on huolissaan tällaisista ihmisoikeuksien vastaisista rikkomuksista. Jos te ette halua toimia nyt, ehdotan, että ilmoitatte, miten kolleganne komissiossa voisivat ryhtyä muihin toimiin, joilla voidaan torjua ihmisoikeuksien vastaisia rikkomuksia, joita meidän kaikkien on mahdoton hyväksyä.

Monti
Voin vakuuttaa Howittille, että komissio, yksittäiset komission jäsenet ja minä itse olemme hyvin huolissamme kaikista asioista, jotka koskevat mahdollisia ihmisoikeuksien vastaisia rikkomuksia.
Niinpä on tietysti olemassa eri välineitä, jotka on tarkoitettu eri tarkoituksiin, ja yhteisön oikeusjärjestyksessä sulautumisasetuksen hyvin rajallisena ja kuitenkin riittävän tärkeänä tavoitteena on taata, että kilpailua suojellaan viime kädessä kuluttajien edun nimissä, kun fuusioita syntyy. Mielestäni ei ole tarkoituksenmukaista pyrkiä useampaan tavoitteeseen samanaikaisesti yhden ainoan välineen avulla. Sulautumisasetus on voimakas väline, jonka tarkoituksena on taata, että kuluttajien etua suojellaan, kun yhtiöt yhdistävät toimintansa. Asetuksen tehokkuutta ei pitäisi tästä syystä vähentää lisäämällä muita monimutkaisia tavoitteita, joita on vaikea arvioida ja joiden tarkoituksia tämä erityinen oikeudellinen väline ei missään tapauksessa palvele tehokkaasti.
Jäsenvaltioilla ja Euroopan unionilla on sitä vastoin käytössään muita keinoja käsitellä ihmisoikeuksiin liittyviä asioita.

Puhemies


Jaime Valdivielso de Cué
Kysymys nro 37 (H-0900/00):
Aihe: Telakka-ala Komissio julkaisi eilen, 15. marraskuuta, kolmannen laivanrakennusalan tilannetta maailmassa koskevan kertomuksen.
Sen johtopäätöksissä vahvistettiin, että EU:n telakkateollisuuden saamat tuet eivät ole ratkaisseet Korean aiheuttamaa ongelmaa.
Miten komissio aikoo varmistaa, että se mitä eurooppalaisesta telakkateollisuudesta on jäljellä voisi selvitä hengissä kertomuksessa jälleen kerran toteen näytetystä Korean vilpillisestä kilpailusta tammikuusta 2001 eteenpäin?
Mihin välittömiin kauppapoliittisiin toimiin Koreaa vastaan aiotaan ryhtyä kertomuksen johtopäätösten perusteella?
Toinen osa
Monti
Komissio päätyi 15. marraskuuta hyväksytyssä kertomuksessaan siihen, että asetuksen 1540/98 mukainen käyttötuki ei ole ratkaissut Etelä-Korean hinnoittelukäytäntöjen aiheuttamaa ongelmaa. Ehdotettujen eri vaihtoehtojen joukosta komissio sitoutui kuitenkin tarkastelemaan mahdollisimman pian mahdollisuutta ehdottaa sellaisia toimia, joilla voitaisiin ratkaista Etelä-Korean ongelma asetuksen mukaisesti.
29. marraskuuta pidetyssä kokouksessaan komissio vahvisti jälleen vastustavansa kaikenlaista käyttötuen jatkamista. Komissio ilmoitti kuitenkin olevansa valmis tutkimaan mahdollisuutta laajentaa tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitetun kansallisen tuen käyttöä; tähän sisältyvät myös asetukseen 1540/98 tehtävät asianmukaiset muutokset. Komissio muistutti myös, että tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitettuja merkittäviä varoja on saatavilla yhteisön tutkimusta käsittelevästä puiteohjelmasta. Kauppatoimista komissio julkaisi 2. joulukuuta päätöksensä, jonka mukaan komissio aloittaa tutkimuksen teollisuuden edustajien esittämän valituksen seurauksena kaupan esteitä koskevan asetuksen (Trade Barriers Regulation, TBR) nojalla. Tämän TBR-menettelyn yhteydessä komissio voi päättää, turvautuuko se WTO:n riitojen ratkaisumenettelyyn, jollei Korean tasavallan viranomaisten kanssa sovita molempia osapuolia tyydyttävästä ratkaisusta. Lopullinen tutkimusasiakirja luovutetaan jäsenvaltioille huhtikuuhun 2001 mennessä.
Lisäksi, jos komissio ei TBR-menettelyn kehyksessä pääse Etelä-Korean kanssa Euroopan unionia tyydyttävään neuvotteluratkaisuun, komissio esittää neuvostolle asiasta kertomuksen 1. toukokuuta 2001 mennessä ja ehdottaa asian viemistä WTO:n käsittelyyn, jotta Etelä-Korean epäoikeudenmukaisten käytäntöjen aiheuttamat ongelmat voidaan ratkaista. Lisäksi komissio ehdottaa samanaikaisesti puolustuksellista väliaikaista tukijärjestelmää, joka on suunniteltu erityisesti vastaamaan Korean epäoikeudenmukaisiin käytäntöihin niin kauan kuin on tarpeen, jotta WTO:n menettely saadaan päätökseen. Tätä tukijärjestelmää rajoitetaan siten, että se kattaa ne markkinoiden osat, joista on osoitettu, että Etelä-Korean epäoikeudenmukaiset kauppatavat ovat haitanneet suoraan EU:n teollisuutta.
Komissio jatkaa monenvälisellä tasolla ponnistuksiaan, jotta voidaan luoda perusta yhtäläisille kansainvälisille kilpailumahdollisuuksille OECD:n laivanrakennusteollisuudessa.
Komission kanta esitettiin teollisuusneuvostolle 5. joulukuuta, ja neuvosto suhtautui myönteisesti siihen, että komissio on päättänyt ratkaista Etelä-Korean epäoikeudenmukaisen kilpailun aiheuttaman ongelman; neuvosto pani merkille komission ehdotukset tältä osin.

Valdivielso de Cué
Arvoisa komission jäsen, ensinnäkin minua lohduttaa jossain määrin se, että näen komission olevan huolestunut ja ehkä myös tarttuneen ongelmaan.
Kuitenkaan komission jäsenen mainitsemat päivämäärät kokous on pidetty 29. marraskuuta ja 2. joulukuuta päätetään tutkinnan aloittamisesta, sitten sanotaan, että mahdollisesti kuuden kuukauden sisällä tapahtuu, jne. eivät ole kovin selventäviä.
Mielestäni pyrkimykset ovat kokonaisuutena erittäin rauhoittavia, mutta todellisuudessa samaan aikaan telakoitamme lopetetaan. Kotimaani on Espanja ja tarkemmin ottaen Baskimaa, jossa kukaan ei enää tee laivoja, koska siellä ei pystytä kilpailemaan Korean kanssa. Korealaiset telakat harjoittavat kaikessa rauhassa polkumyyntiä enkä sano ainoastaan Euroopan unionissa, vaan koko maailmassa enkä näe ratkaisua tilanteeseen.
Olisin kiitollinen, jos ryhdyttäisiin joihinkin välittömiin ja välttämättömiin toimiin.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa komission jäsen, tiedätte, että Korean vilpillinen kilpailu on näytetty toteen. Komissio kävi paikan päällä ja totesi asian.
Nyt meitä odottaa pitkä prosessi. Luultavasti meidän on odotettava puoli vuotta, ennen kuin saamme tietää, tuomitseeko Maailman kauppajärjestö todella korealaisten vilpillisen kilpailun vai ei. Eikä ole syytä unohtaa, että jäsen Valdivielso de Cué kysyi, onko komissio sitä mieltä, että laivanrakennusteollisuus olisi voinut säilyä hengissä Euroopan unionissa ilman saamiaan tukia.
Tämä on tavattoman vakava aihe. Jäsen Valdivielso de Cué viittasi Espanjaan ja Baskimaahan, minun on viitattava Galiciaan, joka kuuluu tavoitteen 1 alueisiin ja jossa telakat ovat perinteisesti olleet erittäin tärkeä ala ja jossa vaaditaan, koska kyseessä on tavoitteen 1 alue, että nämä tuet voitaisiin jollain keinoin säilyttää, kunnes kiista on ratkaistu Maailman kauppajärjestössä, jossa Korean vilpillinen kilpailu tullaan tuomitsemaan tai jossa se on tuomittava.
Kysymys kuuluu: onko komissio valmis jatkamaan joitakin tukia, ainakin kaikkein hädänalaisimmilla alueilla, joilla on merkittävät telakkaperinteet, jotta nämä telakat pysyisivät hengissä tämän vilpillisen kilpailun puristuksissa?

Monti
Komission kertomuksessa on selvitetty, että koska käyttötuesta ei ollut apua yritettäessä ratkaista Etelä-Korean epäoikeudenmukaisen kilpailun aiheuttamia ongelmia, päätimme olla jatkamatta noita käyttötukia. Samanaikaisesti päätettiin, että Lamyn käyttöön annetaan tehokkaimmat ja täsmällisimmät välineet niissä tulevissa neuvotteluissa ja toimissa, joihin on määrä ryhtyä Etelä-Korean kanssa. Uskomme, että tämä ei tarkoita sitä, että olemassa olevaa käyttötukea jatketaan kautta linjan vaan että komissio on valmis esittämään kohdistetun ja erityisen välineen, jos ne toimet, joihin komission jäsen Lamy ryhtyy komission nimissä, eivät osoittaudu menestyksellisiksi Euroopan unionin teollisuuden kannalta.
Komission jäsen Lamylle esitetyt kysymykset

Puhemies


Karin Riis-Jørgensen
Kysymys nro 38 (H-0868/00):
Aihe: Kappaleina olevan kivihiilikoksin tuonnin polkumyyntitulli Eurooppalaiset valimot ja eurooppalainen eristeteollisuus käyttävät läpimitaltaan yli 80 millimetrin kokoista kivihiilikoksia ja työllistävät yli 100 000 ihmistä Euroopan yhteisöjen sisällä, kun taas yhteisön kivihiilikoksin tuottajat työllistävät vain 800 ihmistä. Katsooko komissio, että on yhteisöjen edun mukaista turvata Euroopan unionin kivihiilikoksiteollisuus, joka on jo hyötynyt huomattavista hinnankorotuksista ja joka aiheuttaa vakavaa haittaa tuotetta käyttäville tuotannonaloille, jotka työllistävät huomattavasti enemmän ihmisiä?
Miten komissio olettaa tuotetta käyttävän tuotannonalan säilyttävän kilpailukykynsä Kaukoidässä toimiviin rautavalimoihin nähden, kun sillä on huonot tai olemattomat mahdollisuudet nostaa hintoja?
Kivihiilikoksin tuonnin kolmansista maista voidaan olettaa lisääntyvän, mikä johtaa rikkihappopäästöjen lisääntymiseen. Jos näin tapahtuu, onko komission päätös yhdenmukainen yhteisön energia- ja ympäristöpolitiikan kanssa?

Lamy
Haluaisin aloittaa koksin tuontia koskevan kysymyksen käsittelyn korostamalla, että komission yksiköissä on tehty hyvin perusteellinen tutkimus Kiinan harjoittamasta polkumyynnistä, sen aiheuttamista haitoista Euroopan teollisuudelle ja sen mahdollisista seurauksista käyttäjille. Tutkimuksissa päädyttiin siihen, että polkumyynti ja sen aiheuttamat haitat ovat kiistattomia ja että polkumyynnin vastaisten toimien vaikutukset kuluttajiin olisivat vähäiset.
Erityistä huomiota on kiinnitetty työllisyyskysymykseen. Koksin käyttöteollisuus työllistää yhteensä 70 000 henkeä, mutta itse tuotteen osuus sen kustannuksista on hyvin marginaalinen, noin 2 prosenttia. Lisäksi on saatu selville, että koksin käyttäjät saattaisivat nostaa hienoisesti asiakashintoja. Sitä vastoin käyttöteollisuuden kielteiset vaikutukset työllisyyteen ja kilpailuun ovat epätodennäköisiä.
Sitä vastoin Kiinan harjoittama polkumyynti on pahentanut siinä määrin itse koksiteollisuuden (joka työllistää suoraan 1900 henkeä koksin tuotannossa) asemaa, että nyttemmin on harkittu joidenkin tuotantopisteiden sulkemista.
Polkumyynnin vastaisten toimien ansiosta tapahtuvan mahdollisen hintojen nousun olisi määrä johtaa koksiteollisuuden kannattavuuden elpymiseen. Kun näin ollen otetaan huomioon kaikki esitetyt argumentit, on päädytty loppupäätelmään, jonka mukaan polkumyynnin vastaisten toimien käyttöönotto on ollut Euroopan unionin yleisten etujen mukaista.
Haluaisin vielä mainita niiden ympäristökysymysten osalta, jotka eivät sisälly polkumyyntiä koskevaan tutkimukseen, mutta joita olisi kuitenkin käsiteltävä laajemmassa yhteydessä, että yhteisön ympäristölainsäädäntöön sisältyy päästörajoituksia, joita sekä tuottajien että käyttöteollisuuden on noudatettava koksin alkuperään katsomatta. Toisin sanoen ympäristöön liittyvät seuraukset ovat samat, olipa kyse sitten kiinalaista tai muunmaalaista alkuperää olevasta koksista.
Tutkimus suoritettiin tavanomaisen menettelyn mukaisesti. Menettely on mielestäni oikeudenmukainen ja avoin, ja siinä on otettu asianmukaisesti huomioon kaikki käyttöteollisuuden osalta esitetyt argumentit, kuten aina ennenkin.

Riis-Jørgensen
Arvoisa komission jäsen, ymmärrän, että te ette halua muuttaa päätöstänne, vaikka kymmenen jäsenvaltiota vastustaakin tällaista tullia. Komission jäsen Lamy, olen hyvin eri mieltä kanssanne. Aivan samoin kuin olin tänään iltapäivällä kanssanne samaa mieltä korealaisten telakkapolitiikasta, aivan samoin olen kanssanne eri mieltä tästä asiasta. Mielestäni on tärkeää korostaa, että tässä asiassa kyse on koksiteollisuudesta, joka työllistää vain 800 ihmistä, mutta että tätä tuotetta käyttävä tuotannonala työllistää yli 6000 ihmistä ja sen kilpailuasema kärsii tällaisesta polkumyyntitullista. Ymmärtääkseni olette edelleenkin eri mieltä kanssani, joten minun ei kannata kysyä teiltä samaa asiaa toistamiseen, mutta olen sitä mieltä, että teidän on otettava huomioon, että kymmenen jäsenvaltiota vastustaa tällaista tullia.

Lamy
Minulla ei ole mitään lisättävää. Työpaikkoja koskeva ehdotus ei itse asiassa ole sama: yhdessä tapauksessa ehdotus olisi tuhoisa, toisessa ei.

Puhemies
Koska kyse on samankaltaisista asioista, kysymyksiin 39 ja 40 vastataan yhteisesti.

William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 39 (H-0883/00):
Aihe: Ehdotus tuontitullien poistamiseksi kaikilta muilta tuotteilta paitsi aseilta Tyytyykö komissio siihen, että tämä dramaattinen ehdotus, jolla voi hyvinkin olla huomattavia seurauksia jo nyt ahtaalla oleville Euroopan unionin sokerijuurikkaan viljelijöille, hyväksyttäisiin keskustelematta suorilla vaaleilla valitun Euroopan parlamentin kanssa?

Glenys Kinnock
Kysymys nro 40 (H-0889/00):
Aihe: Vähiten ja vähän kehittyneiden maiden pääsy markkinoille Aikooko komissio noudattaa Cotonou-sopimuksen alaista sitoumustaan kuulla AKT-maita ja tehdä maa- ja alakohtaisia vaikutusta koskevia tutkimuksia, ennen kuin neuvosto päättää komission ehdotuksista myöntää maailman 48 vähiten kehittyneelle maalle tulliton ja kiintiötön pääsy Euroopan markkinoille kaikkien tuotteiden osalta aseita lukuun ottamatta?

Lamy
Vastaan molempiin kysymyksiin samalla kertaa. Komission asetusehdotuksen, jonka nimeksi olemme antaneet "kaikki vientituotteet aseita lukuun ottamatta", tarkoituksena on myöntää vähiten kehittyneiden maiden kaikille vientituotteille aseita lukuun ottamatta pääsy yhteisön markkinoille tulleitta ja kiintiöittä.
Ehdotuksen, joka on jatkoa useista yhteisön tekemistä lupauksista vähiten kehittyneille maille, tarkoituksena on edistää kyseisten maiden liittämistä osaksi maailmantaloutta. Meidän mielestämme on nimittäin välttämätöntä, ettei maailmanlaajuistuminen johda kaikkien köyhimpien kehitysmaiden marginalisoitumiseen.
Aloite pohjautuu neuvoston esitykseen nykyistä yleistä tullietuusjärjestelmää määrittelevän asetuksen muuttamisesta. Komission esitys perustuu 133 artiklaan, johon ei tätä nykyä sisälly lain edellyttämää velvoitetta kuulla parlamenttia, kuten hyvin tiedätte.
Myönnän kernaasti, että kyseinen esitys edustaa tärkeää päätöstä ja että sitä olisi käsiteltävä yhteispäätösmenettelyssä. Sitä komissio on ehdottanutkin hallitustenväliselle konferenssille. Parlamentin täysin hyväksymässä komission esityksessä toivottiin ja harkittiin turvautumista yhteispäätösmenettelyyn kaikkien sellaisten normien käsittelyssä, joilla on yleistä merkitystä ja joiden avulla määritellään yhteisen kauppapolitiikan tärkeimpiä näkökohtia, kuten tässä tapauksessa on asianlaita.
Tulos on nyt tiedossamme, joten tiedätte, kuten minäkin, ettei hallitustenvälinen konferenssi ole hyväksynyt ehdotusta, jota yksikään jäsenvaltio ei kannattanut.
Komissio ei voi rikkoa EY:n perustamissopimuksen voimassa olevia sääntöjä. Parlamentin kuuleminen kyseistä ehdotusta koskevassa asiassa ja parlamentin mahdollisesti korostamien argumenttien huomioon ottaminen edustavat siis poliittista päätöstä, jonka tekemistä voi nykyisten perussopimusten perusteella arvioida yksinomaan neuvosto. Koska tavoitteena on kuitenkin taata parlamentin suorittama tehokas valvonta, olen velvollinen tiedottamaan mahdollisuuksien mukaan Euroopan parlamenttia, joten tiedotin viime lokakuun 11. päivänä erityisesti teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnallenne tästä aloitteesta. Näin ollen olen luonnollisesti valmis tulemaan uudelleen asiasta vastaavaan parlamentin valiokuntaan keskustelemaan ehdotuksesta.
Haluaisin todeta uudelleen jäsen Glenys Kinnockin esittämästä, aloitteen ja Cotonoussa tehdyn sopimuksen välistä yhteyttä koskevasta kysymyksestä, että komissio on täysin noudattanut tuon sopimuksen määräysten henkeä ja kirjainta AKT-maille tiedottamisessa ja niiden kuulemisessa. Toimitimme ehdotuksemme AKT-maille käytännössä samaan aikaan kuin jäsenvaltioille. Kehotimme AKT-maita aloittamaan kuulemismenettelyt. Kuulemistilaisuudet järjestettiin AKT-maiden ja EU:n välisen kaupallisen yhteistyön alakomiteassa, joka kokoontui viime marraskuun 21. päivänä. Jäsenvaltiot esittivät komissiolle toiveen siitä, että tämä esittelisi yksityiskohtaisen vaikutusarvion ennen päätöksen tekoa. Arviointia laaditaan parhaillaan, ja se toimitetaan AKT-maille heti sen valmistuttua. Aloitteen todellinen vaikutus vähiten kehittyneiden maiden hyväksi riippuu tietenkin näiden maiden reaktiokyvystä, jota on äärimmäisen vaikea ennakoida ja arvioida.
Olemme siis valmiita seuraamaan erittäin tarkoin aloitteen vaikutuksia ja tuloksia sekä tarpeen tullen tutkimaan yhdessä AKT-maiden kanssa toimia, jotka saattavat olla tarpeen AKT-maiden kilpailuaseman säilyttämiseksi yhteisön markkinoilla.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, saanen esittää suuret kiitokseni komission jäsenelle hänen hyvin myönteisestä vastauksestaan, joka koski parlamentin kanssa tehtävää yhteistyötä. Olen varma siitä, että kaikki kollegani ovat hyvin kiitollisia. Tämä erityinen aihe on hyvin tärkeä Ison-Britannian sokerijuurikkaan viljelijöiden kannalta, kuten voitte kuvitella, koska se on tällä hetkellä lähes ainoa lajike, jota Isossa-Britanniassa kannattaa viljellä. Edustan eräitä viljelijöitä, ja olen näin ollen todella huolestunut asiasta. Huomaan sattumoisin, että vaikka Ison-Britannian konservatiivipuolueen jäsenet väittävät edustavansa Yhdistyneen kuningaskunnan maaseutua, yksikään heistä ei ole istuntosalissa esittämässä teille kysymyksiä. Kertoisitteko meille, miten ehdotuksenne mielestänne vaikuttaa sokerin hintaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa?

Kinnock
Arvoisa puhemies, saanen kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan. Arvoisa komission jäsen, voitteko vahvistaa, että yhteistä tullietuusjärjestelmää käsittelevä Coreperin työryhmän kokousta on siirretty toistamiseen? Johtuuko se siitä, että työryhmä odottaa saavansa teiltä tarkistetun ehdotuksen ja vaikutustutkimukset?
Toiseksi, puhuitte Cotonoun hengen kunnioittamisesta. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden kauppaministerit, joiden kokous pidettiin tällä viikolla, eivät olleet samaa mieltä; he sanoivat odottavansa, että Euroopan komissio kunnioittaa olemassa olevia sopimuksia. Arvoisa komission jäsen, heidän mielestään Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot neuvottelivat hyvin huolellisesti Cotonoun sopimuksesta, ja viiden kuukauden kuluttua, melkein ennen kuin muste oli ehtinyt kuivua, ehdotuksia tehdään ketään kuulematta. Kuulitte osapuolia tietysti tapahtuman jälkeen mutta ette ennen sitä, vaikka se onkin osa Cotonoun sopimusta, kuten tiedätte, samoin kuin yhteisten vaikutustutkimuksien tekeminen.
Kolmanneksi, arvoisa komission jäsen, oletteko samaa mieltä kanssani siitä, että haavoittuvat pienet saarivaltiot erityisesti tietenkin ne, jotka sijaitsevat Karibialla jotka ovat riippuvaisia tietyistä hyödykkeistä kuten banaaneista, sokerista ja riisistä, ansaitsisivat erityisaseman?

Lamy
Minulta ei ole jäänyt juurikassokeria koskevassa kysymyksessä huomaamatta, että sokerijuurikkaiden viljelijät ja sokerin tuottajat ovat olleet huolissaan tästä aloitteesta. On totta, että sokerin hinta Euroopan unionissa on nykyään kolme kertaa korkeampi kuin maailmanmarkkinoilla, mikä aiheuttaa tietenkin ongelmia. Haluan kuitenkin rauhoittaa teitä toteamalla, ettei aloitteen tarkoituksena ole ryhtyä markkinoiden säätelyyn, sillä AKT-maista yhteisön markkinoille mahdollisesti tuotavan sokerin ylijäämä on kovin vähäinen. Kyse on todellisuudessa siitä, että AKT-maat valtuutetaan tuomaan yhteisön markkinoille suuria sokerimääriä, jotka ovat meidän mittapuun mukaan vähäisiä, eivätkä siis horjuta markkinoita, mutta joilla on AKT-maiden talouksien koko huomioon ottaen suuri merkitys näille maille. Tämän ei siis pitäisi horjuttaa yhteisön voimakkaasti suojeltuja sokerimarkkinoita. Sisällytämme tarvittaessa työn alla oleviin tarkistuksiimme tarpeelliset varotoimet.
Seuraava huomioni liittyy komission jäsen Kinnockin esittämään kysymykseen. Työstämme siis todellakin joitakin tarkistuksia, jotta sekä neuvosto että parlamentti voisivat hyväksyä ehdotuksen. Työskentelemme sen parissa valiokunnassa, jossa emme ole sitä kuitenkaan käsitelleet tällä viikolla, sillä Poul Nielson ei ollut läsnä Balkanin matkansa takia.
Olen komission jäsen Kinnockin lailla tietoinen pienten saarten vaikeasta tilanteesta. Pyrimme joko suojalausekkeiden laadinnassa tai siirtymäkausien määrittämisessä siihen, ettei näillä ehdotuksilla olisi liian suurta vaikutusta saarialueisiin.
Lopuksi haluaisin kiittää komission jäsen Kinnockia siitä, että hän on tiedottanut minulle Brysselissä kuluvalla viikolla pidetyn AKT-maiden kauppaministerien kokouksen töistä. Olin mukana kokouksessa, ja käsittelin asiaa yhdessä AKT-maiden kauppaministerien kanssa. He hyväksyivät kokouksen päätteeksi komission aloitetta puoltavan päätöslauselman.

Howitt
Arvoisa komission jäsen Lamy, kun kysyin teiltä tästä aikaisemmin tänä vuonna erään silloisen kyselytunnin aikana, sanoitte, että tämä ei onnistu vielä viiteen tai kuuteen vuoteen. Voitteko selittää, mikä on saanut mielenne muuttumaan? Kehitysmaissa on paljon kyynisiä ihmisiä, jotka pitävät tätä vain yrityksenä lahjoa heidät WTO:n tulevia neuvotteluja silmällä pitäen.
Haluatteko rehellisesti yrittää auttaa kehitysmaita? Voitteko ottaa kantaa joidenkin kansalaisjärjestöjen tekemään analyysiin, jonka mukaan vähiten kehittyneet maat eivät ehkä voi hyödyntää sitä, mitä me tarjoamme, jos niiden suorituskykyä parantaviin toimiin ei ryhdytä ja jos sokerin hinta ei muutu varsinkin kun otetaan huomioon, että vähiten kehittyneet maat ovat sokerin nettotuottajia.
Lopuksi, voitteko ottaa kantaa siihen, keskusteltiinko tästä komission kollegiossa tänään? Jos niin tehtiin, millainen keskustelu oli, ja odotatteko, että tämän asian hyväksi tehdään jotakin, ennen kuin osallistutte kehitys- ja yhteistyövaliokuntamme Strasbourgissa 16. tammikuuta pidettävään kokoukseen?

Lamy
. (FR) Hyvä jäsen, kerroin hetki sitten, missä vaiheessa menettelyyn liittyvät kysymykset ovat komissiossa, joten en enää palaa asiaan. Mitä tulee yhteydenpitoon Euroopan parlamentin toimivaltaisiin valiokuntiin, olen toki niiden käytettävissä, kuten aina ennenkin.
Kysymykseen siitä, onko kyseessä puhdas taktiikka, jonka tarkoituksena on päästä vähiten kehittyneiden maiden suosioon, vastaan heti, ettei se pidä paikkaansa. Valitettavasti kyseisillä mailla ei asemansa takia ole minkäänlaisia valmiuksia riippumattomiin neuvotteluihin, joten kyse on lupauksista, joita meidän on tehtävä mielestäni yksipuolisesti ilman minkäänlaisia vastineita.
Toteaisin vielä edellä mainitun muille talouksille mahdollisesti aiheuttamista ongelmista, että ryhdymme tarvittaviin toimiin ja että juuri tässä hengessä tarkastelemme uudelleen komission ehdotusta, jotta vaikutukset muihin AKT-maihin saataisiin minimoitua.

Clegg
Kuten kollegani Bill Newton-Dunn sanoi, jotkut kollegamme Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat ryhtyneet melko tavanomaiseen, ellei helppoon, Euroopan vastaiseen lietsontaan tämän ehdotuksen yhteydessä, ja he ovat saaneet monet sokerijuurikkaan viljelijät erittäin huolestuneiksi. Tarvitsemme teidän apuanne, jotta saisimme meitä äänestäneet kansalaiset sekä maatalousyhteisömme vakuuttuneiksi siitä, että poliittisen ympäristömme Euroopan vastaisen ryhmittymän sekä itse asiassa muidenkin esittämät väitteet ovat vääriä. Jotta tähän päästäisiin, voisitteko kenties vahvistaa, milloin vaikutustutkimus on saatavillamme, jotta voimme lainata sen sanoja tuhotaksemme joitakin ehdotustanne ympäröineitä maailmanlopun väitteitä, ja toiseksi, antaisitteko minulle lisätietoja turvalausekkeesta, jota olette luullakseni sisällyttämässä tähän toimeen, sekä siirtymävaiheesta, ennen kuin toimi vihdoin pannaan täytäntöön?

Lamy
. (FR) Jäsen Clegg, vaikutustutkimusta laaditaan parhaillaan komission jäsen Fischlerin alaisissa yksiköissä, joita edellä mainittu onkin kehottanut kiirehtimään mahdollisimman paljon, joten uskon, että tutkimus on pian valmis. Meillä ei ole harhakuvitelmia asiasta, sillä kun otetaan huomioon AKT-maiden talouksien tila, on vaikea arvioida niiden reaktiokykyä näissä kysymyksissä.
Toisesta toiveestanne sanoisin, että aiomme esittää omat argumenttimme asiasta. Työskentelemme parhaillaan suojalausekkeen parissa, ja jos jäsen Clegg kaipaa argumentteja, joiden perusteella hän voi keskustella asiasta sokerijuurikkaiden viljelijöiden kanssa, olen valmis niitä hänelle antamaan. Satun nimittäin itse olemaan kotoisin ranskalaiselta alueelta, jossa viljellään paljon sokerijuurikkaita, joten tunnen näitä asioita jonkin verran. Kerron niistä mielelläni jäsen Cleggille.

Puhemies
Kysymyksiin 41 ja 42 vastataan kirjallisesti.
Komission jäsen Liikaselle osoitettu kysymys

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 43 (H-0917/00):
Aihe: Taistelu lapsiseksimatkailua vastaan Lokakuun täysistunnon aikana komissio vastasi esittämääni kysymykseen ECPATin tuen jatkumisesta Ruotsin taistelussa lapsiseksimatkailua vastaan. Komission mukaan huomattava osa sen työstä, jota tehdään vähäisin budjettivaroin, loppuu koska se vaatii paljon henkilökuntaa. Komissio lupasi kuitenkin samanaikaisesti, että se jatkaa taistelua lapsiseksimatkailua vastaan yhtäältä antamalla varoja käyttöön niin kutsutulle ECPAT-hankkeelle vuodeksi 2001, toisaalta jatkamalla tulevaisuudessa muiden ohjelmien kautta taistelua lapsiseksimatkailua vastaan.
Miten ECPATin toiminta rahoitetaan vuonna 2001? Millainen on sen pitkän aikavälin rahoituspolitiikka ja miten tulevaisuudessa irrotetaan varoja lapsiseksimatkailun vastaiseen työhön myös Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa?

Liikanen
. (SV) Komissio on saanut lapsiseksimatkailua vastaan kohdistettavien toimien rahoitusta koskevan hakemuksen. Neljä kansainvälistä järjestöä vastaa näiden toimien toteuttamisesta vuoden 2001 aikana. Nämä varat voidaan myöntää käyttämällä vuoden 2000 talousarvion B7-663 budjettikohdassa olevia maksusitoumusmäärärahoja. ECPAT (End Child Prostitution And Trafficking) on yksi niistä neljästä järjestöstä, joiden tukeen oikeutetut tätä asiaa koskevat toimet vuoden 2001 aikana kuuluvat täysin tämän hakemuksen piiriin.
Komission menettely, joka koskee pyydetyn taloudellisen tuen myöntämistä, on loppusuoralla ja se kattaa myös ne varat, jotka ECPAT tarvitsee vuodelle 2001. Vuoden 2001 alusta alkaen komission tarkoituksena on rahoittaa lapsiseksimatkailun vastaisia toimia toteuttamalla käynnissä olevat lapsiseksimatkailun vastaiset ohjelmat. Komissio on tehnyt varauksia Stop- ja Daphne-ohjelmiin, jotta lapsiseksimatkailua voitaisiin torjua lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsiin kohdistuvan väkivallan muotona myös ehdokasvaltioissa. Lisäksi Euroopan unionin kehitys- ja ulkosuhteiden politiikan puitteissa rahoitettavat konkreettiset hankkeet voivat koskea myös lapsiseksimatkailun vastaista työtä Euroopan unionin ulkopuolisissa valtioissa. Nämä eri välineet ovat avoimia myös ECPATin kaltaisille järjestöille ja niiden yhteistyökumppaneille kyseisissä valtioissa.

Sacrédeus
Jouluun on 11 päivää ja Ruotsissa ja Suomessa vietetään tänään Lucian päivää. Haluan kiittää komission jäsen Liikasta joka mielessä erittäin myönteisestä ja hyvästä vastauksesta. Saisinko vielä pyytää muutamaa tarkennusta?
Onko aivan selvää, että ECPAT voi jatkaa hankettaan ensi vuonna, vuonna 2001? Onko myös varmaa, että sitä budjettikohtaa, jota käytetään lapsiseksimatkailun vastaisiin toimiin, ei poisteta vaan että sitä voidaan käyttää jatkossakin? Merkitsevätkö myönnettävä varat enemmän rahaa, vai onko kyse samasta määrästä kuin ennenkin?
Komission jäsen Liikanen, haluan kiitollisena ilmaista, että minusta tuntuu siltä, että te olette ollut koko sydämestänne mukana tämän kysymyksen hoitamisessa sen jälkeen, kun jäsen Maj-Britt Theorin ja minä 4. lokakuuta otimme sen esille.

Liikanen
. (SV) Tänä vuonna komissio päättää niistä varoista, joita voidaan käyttää vuoden 2001 aikana. Se merkitsee sitä, että vuoden 2001 aikana toteutettavat toimet voidaan rahoittaa niiden varojen avulla, jotka kyseisen vuoden talousarvio kattaa.
Vuoden 2001 talousarvion kohdalla meidän on ensiksi odotettava parlamentin sitä koskevaa päätöstä. Sen jälkeen komission on mietittävä, mikä on paras tapa toteuttaa lapsiseksimatkailun torjumiseen suunnatut toimet. Olen valmis ottamaan yhteyttä arvoisaan Euroopan parlamentin jäseneen, kun talousarvioista on äänestetty ja kun komissio on keskustellut asiasta.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Liikanen, me puhumme tänään yöllä vielä digitaalista sisältöä koskevasta direktiivistä. Myös tässä direktiivissä meistä kyse on siitä, miten vahingollista sisältöä voidaan pitää jatkossa mahdollisimman kaukana verkosta. Onko tältä osin käynnissä suunnittelu, että voidaan perustaa suoria linjoja, joissa Euroopan kansalainen voi kääntyä keskeisen tahon puoleen havaitessaan verkossa vahingollista sisältöä? Miltä näyttää Internet-ryhmien, Internet-poliisin ja käyttäjäryhmien tilanne, jotka liittyvät tältä osin yhteen ja yrittävät myös havaita verkossa vahingollista sisältöä? Onko kaavailtu myös teknisiä laitteita, niin sanottuja suodatintekniikoita, jotta vahingolliset sisällöt pidetään jatkossa poissa Internetistä?

Liikanen
Tällä alueella on kolmenlaisia toimia. Yksi koskee suoranaisesti rikollisia toimia. Toimimme tällä alueella tällä hetkellä yhdessä Vitorinon kanssa, jotta voisimme laatia tiedonannon verkkorikollisuudesta. Toivon, että komissio saa sen käsiinsä mahdollisimman pian.
Toinen alue on teknologia. Tarvitsemme teknologiaa esimerkiksi siksi, että vanhemmat, jotka haluavat suodattaa Internetin sisällön, voivat tehdä niin. Tätä varten ryhdyttiin erityiseen hankkeeseen.
Kolmas alue on kohdistunut erityisiin toimiin kuten suoriin linjoihin (hotlines). Keskustelen asiasta yksikköni kanssa, kunhan ensi vuoden talousarviovarat ovat selvillä. Palaan mielelläni käsittelemään asiaa Rübigin kanssa sen jälkeen.
Komission jäsen Bolkesteinille osoitetut kysymykset

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 44 (H-0872/00):
Aihe: Euroopan patenttituomioistuin Miten Euroopan patenttituomioistuimen perustamissuunnitelmat tällä hetkellä edistyvät ja miten komissio arvioi ehdotusta Münchenin valitsemisesta toimipaikaksi?

Bolkestein
. (NL) Ehdotuksessa asetukseksi yhteisön patentista säädetään patentteihin erikoistuneen yhteisön tuomioistuimen perustamisesta. Tällä tuomioistuimella olisi valtuudet erityisesti riita-asioissa, jotka koskevat yhteisön patentin voimassaoloa ja patenttiloukkausta. Nämä uudet oikeudelliset valtuudet edellyttävät kuitenkin perustamissopimuksen muuttamista. Nizzan Eurooppa-neuvosto teki muutama päivä sitten siitä myönteisen päätöksen. Sopimuksen uudessa artiklassa säädetään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen valtuuksien mahdollisesta laajentamisesta sen osalta. Komission ehdotuksessa ei oteta puheeksi tulevan tuomioistuimen sijaintia. Uusi tuomioistuin integroidaan osaksi yhteisön tuomiovaltaa, joka on luonnollisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuin.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kysyä teiltä, miltä näyttävät komission pyrkimykset liittää myös Euroopan patenttituomioistuin vähitellen osaksi Euroopan unionin rakennetta? Eikö tämä ole tulevaisuudensuunnitelma? Eikö siksi olisi järkevää, jos Euroopan patenttituomioistuimella olisi sama toimipaikka kuin Euroopan patenttivirastolla? Tehän kirjoititte minulle kiitettävästi yhdessä kollega Würmelingin kanssa tekemästäni aloitteesta. Te sanoitte kirjeessänne, että tuomioistuimen on sijaittava keskeisellä paikalla. Muistutan teitä siitä, että München on keskeinen paikka Euroopassa ja sinne on myös hyvät liikenneyhteydet.

Bolkestein
. (NL) Tiedän kyllä, että Müncheniin on syntynyt tärkeää taloudellista toimintaa patenttien alueella. Sijaitseehan Euroopan patenttijärjestökin Münchenissä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tässä vaiheessa on ennenaikaista käynnistää keskustelua tulevan yhteisön patenttituomioistuimen sijaintipaikasta.
Keskityn virastoni kanssa tällä hetkellä rajoittamaan niitä seurauksia, joita osapuolten ja tulevan tuomioistuimen välisestä etäisyydestä aiheutuu. Meidän tarkoituksemme on nimittäin huolehtia siitä, että keskitetty tuomioistuin on lähellä koko yhteisön kaikkia osapuolia. Haluaisin vielä lisätä tähän, että yhteisön patenttia, keskitettyä patenttia, on vaikea toteuttaa ilman keskitettyä tuomioistuinta. Ilman keskitettyä tuomioistuinta kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa olisi tuomioistuin patenttiloukkausmenettelyjä varten, mikä voisi johtaa siihen, että saksalainen yritys olisi tuomioistuimessa jäsenvaltiossa X, kaukana yrityksen toimipaikasta, ja unionin laajennuttua etäisyydet voisivat olla vielä paljon suurempia. Olennaista on se, että patentteihin liittyville riita-asioille tulee yksi ainoa tuomiovalta, sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että siinä oikeusasteessa, johon voidaan vedota.

MacCormick
Kuten Bolkestein tietää, oikeudellisten asioiden valiokunnan jäsenet, minä mukaan luettuna, ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa aiemmin käymässämme vuoropuhelussa, jossa käsiteltiin sitä uhkaa, että sellainen yhteisön lainsäädäntö laajenee, joka liittyy läheisesti tai yhtyy jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. Tähän asti painopiste on ollut sellainen, että riita-asioita on käsitelty ensisijaisesti jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, mutta yhteisön lainsäädännön tulkintaan liittyvät ongelmat on keskitetty yhteisön tuomioistuimeen. Näin on voitu varmistaa, että lakia tulkitaan yhtenevästi kaikkialla unionissa, vaikka lakiasioihin liittyvä hallinto onkin paikallinen. Haluaisin saada varmuuden siitä, että komissio tarkastelee hyvin huolellisesti tällaisen lähestymistavan hyviä puolia, koska epäilen, että lainsäädännön laajentuminen voi loppujen lopuksi murentaa oikeusjärjestelmämme.

Bolkestein
En ole varma, mitä arvoisa jäsen tarkoittaa "laajentumisella". Tarkoittaako hän maantieteellistä laajentumista vai toiminnallista laajentumista aihepiiristä riippuen?
Jos MacCormick tarkoittaa tuomioistuimien toiminnallista laajentumista, ymmärrän hänen kantansa. Hän on nähdäkseni huolestunut siitä, että erityistuomioistuimien joissa käsitellään sitä sun tätä toimialan ei pitäisi laajentua. Se on aivan ymmärrettävä asia, josta olen samaa mieltä.
Patentit edellyttävät kuitenkin pitkälle erikoistunutta tarkastelua. Kun Düsseldorfissa, Münchenissä ja muualla Saksassa sijaitsevat oikeustuomioistuimet ovat erikoistuneet patenttioikeuteen ja kun Lontoossakin on erityistuomioistuin, yhteisön tuomioistuimen, jossa käsiteltäisiin yhteisön patentteja ja annettaisiin niitä koskevia päätöksiä, pitäisi olla hyvin pitkälle erikoistunut. Se ei ole työtä, joka voitaisiin uskoa uuden tuomarin jos asian voi ilmaista näin hoidettavaksi, vaikka tämä tuomari olisikin hyvin kokenut muilla aloilla. Tästä syystä niiden erityistuomioistuimien, joita Euroopan komissio haluaa perustaa, jotta voitaisiin käsitellä kaikkia mahdollisia yhteisön patentteihin liittyviä riita-asioita, pitäisi muodostua erikoistuneista tuomareista, eivätkä ne tästä syystä kenties kuuluisi Luxemburgissa sijaitsevan tuomioistuimen organisaatioon, mutta ne olisivat kuitenkin tämän tuomioistuimen erityinen osa siellä tehdyn työn osalta.
Näin ollen olen samaa mieltä MacCormickin kanssa siitä, että erityistuomioistuimia pitäisi perustaa hyvin kitsaasti. Emme halua tuomioistuimia, joissa käsitellään liikenneonnettomuuksia, kansainvälisiä sopimuksia tai merioikeutta ja niin edelleen. Nämä asiat kuuluvat edelleen Luxemburgin tuomioistuimen tavanomaiseen toimialaan, eikä komissio todellakaan halua, että tavanomaisissa tapauksissa noudatetaan erikoisjärjestelyjä.

Puhemies


Luis Berenguer Fuster
Kysymys nro 45 (H-0879/00):
Aihe: Yhteisön tavaramerkkituomioistuimet Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) 40/94 91 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot nimeävät vähintään yhden tuomioistuimen, jonka tehtävänä on ratkaista tavaramerkkejä koskevat yksityisoikeudelliset riidat. Tällaisia tuomioistuimia on perustettu joihinkin maihin, muiden muassa Espanjaan. Siellä on ilmennyt ylimääräinen ongelma sen vuoksi, että asetuksen säännösten mukaisesti eräässä kahden yhteisön ulkopuolisen yrityksen välisessä riita-asiassa tuomiovalta kuuluu espanjalaiselle tuomioistuimelle.
Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa varmistaakseen, että jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä perustaneet tavaramerkkituomioistuinta, perustavat sellaisen?

Bolkestein
. (NL) Berenguer Fusterin kysymys käsittelee tavaramerkkejä. Komissio ymmärtää sen tilanteen, jonka Berenguer Fuster mainitsee. Se ei koske pelkästään Espanjaa vaan myös muita jäsenvaltioita kuten Ranskaa, Luxemburgia, Italiaa ja Kreikkaa. Sen takia komissio otti asianosaisiin jäsenvaltioihin yhteyttä jo ennen kehotuksen lähettämistä. Nämä yhteydenotot olivat siinä määrin hedelmällisiä, että viimeksi kuluneen vuoden aikana vielä kolme jäsenvaltiota toimitti komissiolle luettelon ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimista yhteisön tavaramerkkiä varten. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tällainen tilanne ei saa jatkua kauempaa. Se on tosin nyt parempi mutta ei vieläkään tyydyttävä. Komissio aikookin ryhtyä kaikkiin välttämättömiksi katsomiinsa toimiin.
Asetuksessa yhteisön tavaramerkistä, sen 91 artiklan 5 kohdassa, määrätään, että niin kauan kuin jäsenvaltio ei ole toimittanut komissiolle luetteloa toimivaltaisista ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimista, jokainen menettely käydään sen valtion tuomioistuimessa, joka on alueellisesti tai asiallisesti toimivaltainen. Jotta tästä tilapäiseksi tarkoitetusta tilanteesta ei tulisi pysyvää, komissio lähetti 13. kesäkuuta viime vuonna asianosaisille jäsenvaltioille kirjallisen muistutuksen niiden velvollisuudesta nimetä yhteisön tavaramerkkituomioistuimet. Nämä valtiot eivät ole senkään jälkeen ilmoittaneet komissiolle ryhtyneensä toimenpiteisiin. Komissiolla ei sen takia ole käytettävissään minkäänlaista tietoa, jonka perusteella se voisi päätellä, että kyseiset jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tarvittaviin toimiin, ja siksi komissio toimitti näille maille hiljattain kirjallisen kehotuksen. Jos jäsenvaltiot eivät reagoi tähän kehotukseen tai eivät vastaa siihen tyydyttävästi, komissio voi sopimuksen 226 artiklan mukaisesti avata rikkomusmenettelyn yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisen takia.

Berenguer Fuster
Arvoisa komission jäsen, te sanotte, että ryhdytään tarvittaviin toimiin, aloitetaan muun muassa rikkomusmenettely.
Katson erityiseksi velvollisuudekseni mainita Espanjaan liittyvän ongelman, enkä ainoastaan ilmiselvistä kansallisuus- ja huolestumissyistä, vaan eräästä muustakin syystä: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 92 artiklassa säädetään, että yhteisön merkkiä varten perustetuilla Espanjan toimivaltaisilla tuomioistuimilla on tiettyä lisätuomiovaltaa, kun kyse on kahden yrityksen välisistä riita-asioista, jos yrityksillä ei ole toimipaikkaa unionin alueella.
Kuten komission jäsen toi esiin, Espanja on yksi laiminlyönteihin syyllistyneistä maista, vaikka sen alueella sijaitseekin yhteisön tavaramerkkejä hoitava toimisto, ja todella merkityksellistä on se, että marraskuusta 1996 lähtien Espanja on laiminlyönyt tätä velvoitetta.
Uskoisin, että komission mitta on jo täysi, ja jos tämä rikkomusmenettely on aloitettava, aloitettakoon se heti.

Bolkestein
Voin vain olla samaa mieltä minulle kysymyksen esittäneen jäsenen kanssa siitä, että liika on liikaa. Kiitän Berenguer Fusteria siitä, että hän esitti voimakkaan vetoomuksen komissiolle. Pidän sitä kimmokkeena toimintamme uudistamiseksi ja sen takaamiseksi, että Espanja toimii mahdollisimman pian niin kuin sen pitäisikin.

Puhemies


Antonios Trakatellis
Kysymys nro 46 (H-0875/00):
Aihe: Thessalonikin metro Thessalonikin metron rakennushanke, joka on välttämätön Thessalonikin kaupungin kestävälle taloudelliselle kehitykselle, on elänyt yli kahdeksan vuoden ajan ikävä kyllä vain yhteisön toisen tukikehyksen, paikallislehtien ja ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden ministeriön suunnitelmissa. Komission vastaukset aiempiin kysymyksiini viime helmikuulta (H-0011/00, H­0066/00, H-0513/00 ja H-0566/00) ovat esimerkki asian välttelystä, koska kysymyksen hautaaminen yhteisön politiikan ja byrokratian uumeniin heijastaa käsitystä komission huonosta hallinnosta ja ilmeisestä kyvyttömyydestä tarkistaa ripeästi ja tehokkaasti hankkeeseen sisältyvien sopimusten tekemistä koskevat syytökset yhteisön sääntöjen rikkomisesta.
Kuinka monen vuoden ajan komissio aikoo tutkia toimenpiteitä, joihin on ryhdyttävä syytösten johdosta, ja mitä seurauksia päätöksenteon viivästymisestä aiheutuu? Mikä on hankkeen tilanne tällä hetkellä, ja mitä komissio aikoo tehdä, jos havaitaan, että yhteisön sääntöjä on rikottu? Voiko hanke edetä esteettä yhteisön toisen tukikehyksen ja Euroopan investointipankin kautta myönnetyn yhteisrahoituksen avulla? Onko yhteisön kolmannesta tukikehyksestä myönnetty määrärahoja hankkeen toteuttamiseen?

Bolkestein
. (NL) Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Thessalonikin metroprojektista on pantu valitus vireille. Valituksen tekijä väittää, että kyse on valtiontukea ja julkisia hankintasopimuksia koskevien yhteisön määräysten rikkomisesta. Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, niin valituksen tekemisellä ei itsessään ole mitään vaikutusta projektin etenemiseen. Komission mielestä kysymykset projektin toteutuksen viivästymisestä on esitettävä Kreikan toimivaltaisille viranomaisille.
Mitä tulee julkisia hankintasopimuksia koskeviin määräyksiin, niin komission virastot ovat esittäneet oman arvionsa kirjeessä, joka lähetetään valituksen tekijälle lähipäivinä. Sen takia emme tällä hetkellä pysty antamaan arvoisalle parlamentin jäsenelle hänen pyytämäänsä tietoa. Komissio arvioi lisäksi, onko projekti rahoitettu perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti valtiontuen osalta, eikä ole vielä tehnyt siitä päätöstä. Kreikan hallitus ei näytä päässeen edunsaajan kanssa vielä minkäänlaiseen sopimukseen kaikista projektin rahoitukseen liittyvistä ehdoista. Komissio ei ole vielä tähän mennessä saanut sopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta. Näin ollen komissio ei pysty tutkimaan kaikkia tähän asiaan liittyviä seikkoja ja tekemään lopullista päätöstä, jossa se antaa tilanteesta arvionsa.
Komissio haluaa lisäksi muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että näin mutkikas valitus on tutkittava äärimmäisen huolellisesti. Sen takia komissio seuraa asiaa tarkkaavaisesti sopimuksessa ja johdetussa lainsäädännössä säädetyn menettelyn mukaisesti. Mitä tulee projektin tosiasialliseen rahoitukseen, niin komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että yhteisö on jo rahoittanut projektia edeltävien töiden toteutusta 5 800 000 euron arvosta toisen yhteisön tukikehyksen EAKR:n puitteissa. Pyyntö loppusumman rahoituksesta on sisällytetty Kreikan viranomaisten esittämään toimintaohjelmaan nimeltä "Liikenneväylät, satamat, kaupunkisuunnittelu", joka jätettiin komissiolle vuosia 2000-2006 koskevan yhteisön tukikehyksen puitteissa. Komission odotetaan hyväksyvän ehdotus vuoden 2001 alussa eli pian. Ehdotuksessa määrätään, että Thessalonikin metroprojekti voi saada rahoitusta EAKR:ltä korkeintaan 122 000 000 euroa, valtion osuus tulee olemaan noin 122 000 000 euroa ja edunsaajan itsensä on rahoitettava projektia 413 000 000 eurolla.

Trakatellis
Arvoisa komission jäsen, tunnustan, että en saanut teiltä valaistusta asiaan, tai pikemminkin ette sanonut mitään uutta, mitä en jo tiennyt, koska näitä syytteitä on käsitelty komissiossa jo vuoden verran. Aiempaan kysymykseen vastasitte, että syy on Espanjan ja että te teette sen, mikä pitää tehdä, kun nyt tämä taas on teidän syynne. Olette käsitelleet näitä syytteitä jo vuoden ettekä ole antaneet päätöstä. Lopputuloksena tietenkin asia odottaa ratkaisuaan Euroopan sijoituspankissa eikä lainaa voida myöntää, enkä tiedä, kuinka voitte liittää hankkeen yhteisön kolmanteen tukikehykseen, ellette anna päätöstä.
On syytä panna merkille, että Euroopan oikeusasiamies vastasi minulle ja sanoi konkreettisesti, että hän vastaa omiin kanteisiinsa tässä kuussa. Haluaisin saada teiltä selkeän aikataulun, jossa vastaatte minulle ja kerrotte arvionne, johtuuko Euroopan investointipankin kieltäytyminen toistaiseksi rahoittamasta hanketta siitä, että hanke on tällä hetkellä jumissa komissiossa ja että on olemassa myös nämä syytteet, joita ei ole tutkittu.

Bolkestein
. (NL) Olen erittäin iloinen saadessani tilaisuuden ilmoittaa jäsen Trakatellisille seuraavan. Kyseessä on poikkeuksellisen mutkikas asia, eivätkä epäilyt yhteisön oikeuden rikkomisesta ole yksiselitteisiä, kuten komissio on jo todennut ja kuten oletan jäsen Trakatellisin tietävän. Sen lisäksi komissio ei voi tutkia asian valtiontukeen liittyviä aspekteja ennen kuin sopimuksen rahoituspaketti on saatettu päätökseen. Tässä yhteydessä haluan myös huomauttaa, että valituksen tekijältä kesti kahdeksan kuukautta muodostaa asiasta oma arvionsa ja jättää komissiolle valitus sen jälkeen, kun käyttöoikeussopimuksesta oli tehty Kreikassa ilmoitus. Toisin sanoen, minusta vaikuttaa siltä, että komissiota ei voida syyttää minkäänlaisesta huolimattomuudesta. Komissio pyrkii tekemään työnsä mahdollisimman nopeasti ja mahdollisimman tarkasti. Haluaisin mielelläni jäsen Trakatellisin vakuuttuvan siitä.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 47 (H-0877/00):
Aihe: Tavaroiden vapaa liikkuvuus ja lakko-oikeus Komissiolta kysymykseeni P-3079/00 saamani vastauksen johdosta haluan esittää seuraavan jatkokysymyksen. Komissio totesi vastauksessaan, että lakko-oikeutta on kunnioitettava asetuksen (EY) 2679/98 mukaisesti. Samalla se totesi, että vapaan liikkuvuuden esteisiin on puututtava, vaikka se johtaisikin konflikteihin työmarkkinoilla. Tämä on selvästi ristiriitaista. Asiaa voidaan havainnollistaa seuraavalla hypoteettisella esimerkillä:
Laillisissa konflikteissa lastaaminen ja purkaminen Ruotsin satamissa keskeytetään, kun ammattijärjestöt julistavat ne saartoon. Pitäisikö komission tällaisessa tilanteessa vaatia jäsenvaltion hallitusta puuttumaan tilanteeseen tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi sisämarkkinoilla? Kuinka kauan lakko saa jatkua ennen kuin sen katsotaan uhkaavan vapaata liikkuvuutta? Millaisiin voimatoimiin jäsenvaltion on ryhdyttävä vapaan liikkuvuuden palauttamiseksi? Tuleeko jäsenvaltion pakottaa lailla työmarkkinaosapuolet hyväksymään hallituksen pakkotoimin aikaansaama sopimus?

Bolkestein
. (NL) Komission edellinen vastaus kysymykseen P-3079/00 on mahdollisesti tulkittu väärin. Sen takia olen erittäin iloinen voidessani ilmoittaa komission puolesta jäsen Sjöstedtille seuraavan. Kaikkia jäsenvaltioita sitoo asetus 2679/98, jossa sanotaan selvästi, että asetusta ei saa tulkita niin, että sillä olisi vaikutuksia perusoikeuksien, mukaan lukien lakko-oikeus, käyttämiseen sellaisina kuin ne jäsenvaltioissa tunnustetaan. On selvää, että komissio kannattaa tätä periaatetta. Samaisen asetuksen mukaan jäsenvaltioiden olisi kuitenkin toteutettava kaikki tarvittavat ja suhteelliset toimenpiteet tavaroiden vapaan liikkuvuuden palauttamiseksi mahdollisimman pian alueellaan estääkseen vapaan liikkuvuuden häiriytymisen silloin, kun on ilmennyt asetuksessa määriteltyjä esteitä lakon tai vastaavan toiminnan seurauksena.
Lisäksi jäsenvaltioiden pitää ilmoittaa komissiolle kaikista niiden alueella ilmenevistä esteistä sekä jäsenvaltioiden toteuttamista toimista.
Haluaisin kiinnittää huomionne siihen seikkaan, että jäsenvaltioiden pitää itse päättää, mikä niiden lainsäädännön mukaan on laillinen lakko. Haluaisin korostaa sitä, että jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta määritellä, mitkä toimenpiteet kussakin tilanteessa ja vaiheessa ovat välttämättömiä ja suhteellisia tavaroiden vapaan liikkuvuuden edistämiseksi niiden alueella. Se käy selvästi ilmi asetuksen kappaleesta 6.
Tässä kuvaamiani periaatteita voidaan soveltaa kaikkiin jäsen Sjöstedtin esittämiin kysymyksiin.

Sjöstedt
Kiitos vastauksesta, komission jäsen. Se selvitti hyvin aiemmin saamaani vastausta. Käsitykseni mukaan komissio takaa, että se ei halua eikä voi puuttua laillisiin ammattijärjestöllisiin konflikteihin, vaikka ne rajoittaisivatkin vapaata liikkuvuutta. Jos tämä pitää paikkaansa, kiitos siitä.

Bolkestein
. (NL) Voin vain toistaa sen, mitä juuri sanoin. On jäsenvaltioiden asia päättää, onko lakko laillinen. Jos kaupalle ilmenee fyysisiä esteitä, niin komissio antaa ensin kyseiselle jäsenvaltiolle kehotuksen. Sen jälkeen komissio odottaa jäsenvaltion ilmoittavan sille, mihin toimiin se ryhtyy esteen poistamiseksi. Se merkitsee siis sitä, että komissio käyttää sillä olevia oikeudellisia välineitä ainoastaan asetuksen tarkoittamassa mielessä. Se, millaisia muita oikeudellisia välineitä jäsenvaltion alueella käytetään, on jäsenvaltion asukkaiden ja taloudellisten toimijoiden asia.

Puhemies


Theonas on ottanut nimiinsä Alexandros Alavanosin kysymyksen
Kysymys nro 48(H-0880/00):
Aihe: Kreikan vapaiden opintojen keskuksissa osittain suoritetut Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistojen tutkinnot ja direktiivi 89/48/ETY Vastauksessaan kysymykseeni E-3159/00 komissio käsittelee vain ranskalaisten yliopistojen tutkintoja, jotka on myönnetty Kreikan vapaiden opintojen keskusten kanssa tehtyjen yhteistyösopimusten mukaisesti. Tutkinnot myönnetään opiskelijoille, jotka seuraavat opetusta Kreikassa ensimmäisten vuosien ajan ja opiskelevat yleensä viimeisen vuoden ulkomaisessa yliopistossa, josta he saavat tutkintotodistuksensa. On kuitenkin tunnettua, että useimmat Kreikan vapaiden opintojen keskusten yhteistyösopimuksista on tehty Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistojen kanssa. Mitkä määräykset koskevat näiden sopimusten alaisia Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistojen tutkintoja? Onko tutkinnot tunnustettava Kreikassa direktiivin 89/48/ETY mukaisesti ja jos on, millä erikoisaloilla? Ovatko tutkinnot voimassa vastaavasti muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa?

Bolkestein
. (NL) Komission vastaus jäsen Alavanosin kirjalliseen kysymykseen koskee ainoastaan niitä tutkintotodistuksia, jotka annetaan ranskalaisista yliopistoista niiden solmimien franchising-sopimusten mukaisesti, sillä komissiolle esitetyt kysymykset koskivat ennen kaikkea sellaisia tapauksia. Jos tutkintotodistuksen on antanut isobritannialainen yliopisto kreikkalaisen oppilaitoksen kanssa solmitun franchising-sopimuksen mukaisesti, niin todistuksen pätevyys vahvistetaan sen jäsenvaltion sääntöjen perusteella, jossa sopimuksen solminut yliopisto sijaitsee. Tässä tapauksessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tutkinnon antaminen tässä muodossa ei ole ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön kanssa, ja sitä voidaan sen takia pitää laillisena. Tässä tapauksessa kyse on brittiläisestä tutkinnosta.
Direktiivissä 89/48/ETY käsitellään vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettuja tutkintotodistuksia. Sitä alemmat tutkintotodistukset kuuluvat direktiivin 92/51/ETY alaisuuteen, ja kyseisiä direktiivejä sovelletaan riippumatta siitä, onko tutkintotodistukseen oikeuttavat opinnot suoritettu itse yliopistossa vai kyseisen yliopiston kanssa franchising-sopimuksen solmineessa oppilaitoksessa. Direktiivejä sovelletaan ammatteihin, joista ei säädetä erillisessä direktiivissä.
Tässä selostamiani periaatteita sovelletaan yhtäläisesti kaikkiin Euroopan unionin jäsenvaltioihin tai kaikissa jäsenvaltioissa.

Theonas
Haluaisin kiittää arvoisaa komission jäsentä yrityksestä vastata, mutta haluaisin huomauttaa, että voidaan sanoa, että tällä hetkellä kreikkalaiset opiskelijat ovat seuraavanlaisen sekaannuksen vallassa: vapaiden opintojen keskukset väittävät, että direktiivin 89/48 ETY perusteella ne voivat myöntää tutkintoja, jotka voidaan tunnusta sikäli kuin opinnot saatetaan päätökseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, toisaalta Kreikan viranomaiset ja asianomaiset elimet kieltäytyvät tunnustamasta näitä tutkintoja, jotka on saatu opintojen päätyttyä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tällä hetkellä käsitykseni on enemmän tai vähemmän se, että komissio pesee kätensä kuin Pontius Pilatus. Kysymys on siitä, mihin näiden opiskelijoiden pitää vedota, jotta he saisivat tietää, että heillä on oikeus päästä lopputulokseen, kun he noudattavat tätä opiskelumahdollisuutta ja saattavat sen päätökseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi saanen sanoa, että komissiolla ei ole haluja esittää Pontius Pilatusta etenkään sen vuoksi, mitä hänen teoistaan seurasi, joten toivon, että jäsen suo minulle anteeksi, kun sanon, että komissio haluaa esittää aivan eri osaa koko tällä alueella.
Itse asia on puolestaan todellakin hyvin yksinkertainen. Ranskalainen ja brittiläinen yliopisto ovat tehneet sopimuksen kreikkalaisen koulutuslaitoksen kanssa, ja ranskalaiset, brittiläiset tai mistä muusta maasta tahansa kotoisin olevat opiskelijat voivat opiskella näissä kreikkalaisissa laitoksissa. He suorittavat siellä tutkintonsa ranskalaisen tai brittiläisen yliopiston valvonnassa, ja mahdollisesti suoritetut oppiarvot ovat brittiläisiä ja ranskalaisia oppiarvoja. Jos käy niin, että laitoksessa opiskelevan henkilön, esimerkiksi kreikkalaisen opiskelijan, todistusta tai tutkintoa ei tunnusteta Kreikassa, pelkään, että hänelle ei jää muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä Kreikan viranomaisten puoleen ja sanoa, että hän on suorittanut ranskalaisen tai brittiläisen tutkinnon en bonne et due forme, kuten Ranskassa sanotaan, eli asianmukaisesti. Opiskelijan pitäisi näin ollen kääntyä itse viranomaisten puoleen, jotta epäsuhta oikaistaisiin. Pelkään, että komissio ei voi tehdä tältä osin mitään, mutta se seuraa tietysti hyvin kiinnostuneena tällaisia tapauksia.

Puhemies


Eija-Riitta Anneli Korhola
Kysymys nro 49 (H-0912/00):
Aihe: Liikenneyhteydet Merenkurkussa (Vaasa, Suomi-Uumaja, Ruotsi) Laivaliikenne Itämeren Merenkurkussa on päättymässä kannattamattomana ilman varustamoiden mahdollisuutta tax-free-myyntiin. Alueiden monimuotoisen kanssakäymisen kannalta vahinko on suuri, eikä mieleeni tule kuin kolme tapaa auttaa asiaa:
saada EU:n tukea kannattamattoman alueellisen liikenneverkon ylläpitoon,
rakentaa silta (tai tunneli) sopivaan kohtaan Merenkurkun ylittämiseksi, tai
julistaa Vaasan edustalla oleva Raippaluoto itsenäiseksi kuningaskunnaksi, jonka kautta liikennöiden varustamot voivat jatkaa tax-free-myyntiä.
Jälkimmäisessä tapauksessa alueen omistava Vaasan kaupunki voisi toki tyytyä vain vuokraamaan saaren kuningaskunnan käyttöön ja jopa asettaa tiettyjä ehtoja alueen käytölle, mm. kieltämällä ns. veroparatiisina toimiminen. Määräaikaiseksi kuninkaaksi voitaisiin valita vaikkapa joku ansioituneimmista parlamentin suomalaisjäsenistä.
Vakavasti kysyen, mikä on komission näkemys monia koskettavan kulkuyhteysongelman ratkaisemiseksi?

Bolkestein
Komissio myöntää, että neuvoston päätös yhteisön sisällä matkustaville tarjotun vero- ja tullivapaan myynnin poistamisesta saattaa vaikuttaa Merenkurkun alueeseen ja erityisesti lauttareittiin, jota liikennöidään välillä Vaasa, Suomi Uumaja, Ruotsi. Kuten aikaisemmissa yhteyksissä on osoitettu, EU:n tasolla on monia välineitä, joiden avulla voidaan ratkaista mahdollisesti syntyviä erityisongelmia. Jäsenvaltioiden on kuitenkin määriteltävä, onko tarpeen ryhtyä toimiin, ja jäsenvaltioiden on asetettava prioriteettinsa tällaisten välineiden käyttöä silmällä pitäen. Suomi ja Ruotsi ovat yhteistyössä Norjan kanssa tehneet ohjelmaehdotuksen, joka koskee Merenkurkun ja MittSkandian aluetta, kaudeksi 2000 2006 Interreg-yhteisöaloitteen puitteissa. Komission yksiköt tarkastelevat parhaillaan ehdotusta. Ehdotukseen sisältyy toimia, joiden avulla voidaan tarkastella infrastruktuuria ja tiedonvälitystä Merenkurkun molemmin puolin sekä Ruotsin ja Norjan välillä, ja on odotettavissa, että ehdotus hyväksytään tulevien viikkojen aikana, jolloin hankkeet voitaisiin esittää käsiteltäviksi ensi vuoden alkupuolella. Tässä vaiheessa en voi arvioida, mitä vaikutuksia ohjelmalla on, koska sitä ei ole vielä pantu täytäntöön.

Korhola
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitoksia toivoa herättävästä vastauksesta. Parhaillaanhan etsitään muita kannattavampia laivoja ja liikennöijiä nyt lopettavien tilalle, ja tämän tarkoituksena olisi yhdistää henkilö- ja rahtiliikenne. Voisitteko kuvitella, että tämän mainitsemanne Interreg-ohjelman puitteissa voitaisiin avustaa juuri tällaisia hankkeita, joilla saataisiin tämä laivaliikennöinti toimimaan? Sillä hankkeellahan olisi selviä työllisyysvaikutuksia. Esimerkiksi tässä mainitsemassani Vaasan kaupungissa on kahden viime vuoden aikana menetetty 550 työpaikkaa nimenomaan matkailualalla ehkä juuri tämän verottoman myynnin lakkaamisen vuoksi.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, kuten sanoin hetki sitten, en voi tällä hetkellä sanoa, millaiseen lopputulokseen johtavat komission keskustelut, jotka koskevat Suomen ja Ruotsin tekemiä ehdotuksia. On selvää, että tuleviin toimiin sisältyy infrastruktuurin tarkastelua Pohjanlahden kapeikon molemmin puolin, ja tästä syystä suhtaudun luottavaisesti siihen, että lauttaliikenteen tilanne otetaan asianmukaisesti huomioon. Pelkäänpä, etten voi antaa kunnollista vastausta jäsenen kysymykseen Interreg-ohjelmasta, en vain siksi, että Interreg-ohjelmiin liittyvät asiat eivät kuulu toimenkuvaani vaan tarkemmin sanottuna siksi, että ehdotusta ei ole vielä tutkittu tarkasti. Olen kuitenkin varma siitä, että voin sanoa kollegani Michel Barnier'n puolesta, että jäsenen mainitsemat tosiasiat otetaan asianmukaisesti huomioon ehdotusta tutkittaessa.

Sjöstedt
Kiitän komission jäsentä melko toivoa herättävästä vastauksesta, jonka mukaan Interreg-varoja olisi mahdollista käyttää.
Tämän lauttaliikenteen loppuminen vuodenvaihteessa aiheuttaa hyvin vakavia taloudellisia ja jopa inhimillisiä seurauksia kahdelle alueelle, nimittäin Västerbottenille ja Pohjanmaalle. Tämä on suora seuraus siitä, että päätimme poistaa tax-free-myynnin.
Tätä voidaan pitää myös kilpailullisena kysymyksenä, koska tax-free-myyntiä saadaan jatkaa Itämeren eteläosissa Tukholman ja Helsingin välisellä reitillä, kun taas tax-free-myynti on kielletty Uumajan ja Vaasan välisellä reitillä. Kuinka tämä käy yksiin unionin kilpailupolitiikan kanssa? Eikö olisi mahdollista ulottaa tax-free-myyntiä koskeva poikkeus kattamaan koko Itämeren alue?

Bolkestein
Arvoisa puhemies, saanen vastata suoraan kysymykseen. Tilanne on seuraavanlainen: jos lautta, joka on tulossa yhdestä jäsenvaltiosta ja menossa toiseen jäsenvaltioon, esimerkiksi Suomeen, pysähtyy välillä kolmannessa maassa tai kolmannella alueella, jossa tässä tapauksessa Ahvenanmaalla matkustajat voivat nousta maihin ja tehdä ostoksia, matkustajille voidaan tarjota vero- ja tullivapaata myyntiä. Kun alus palaa yhteisön alueella sijaitsevaan satamaan, on kuitenkin noudatettava tullimääräyksiä, joihin kuuluvat asianmukaiset valvontatoimet, ja se tarkoittaa, että matkustajat saavat tuoda maihin vero- ja tullivapaasti hyödykkeitä, joista peritään veroa, niissä rajoissa, joista on määrätty tullimääräyksissä, joissa säädetään, mitä matkustajat saavat tuoda verovapaasti maahan.

Puhemies
Koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 5086 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Eurooppalainen digitaalinen sisältö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gillin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0390/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön monivuotisen ohjelman hyväksymisestä maailmanlaajuisten verkkojen eurooppalaisen digitaalisen sisällön kehittämisen ja käytön sekä tietoyhteiskunnan kielellisen monimuotoisuuden edistämiseksi (KOM(2000) 323 - C5-0462/2000 - 2000/0128(CNS)).

Gill
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän komission tekemään aloitteeseen. Ehdotus heijastelee Lissabonin huippukokouksen tavoitetta sikäli, että ehdotuksessa pyritään kannustamaan digitaalisen sisällön kehittämiseen ja käyttämiseen. Näin ollen luotan siihen, että Euroopan asema tietopohjaisessa maailmantaloudessa vahvistuu.
Alan nopeasti muuttuvan luonteen vuoksi EU:n on ryhdyttävä nopeisiin ja konkreettisiin toimiin, koska uusi tiedonvälitystekniikka on jo aikaansaanut sisältötuotteiden ja -palvelujen tarpeen, ja sen yhteiskunnallinen vaikutus on huomattava. Jos emme ryhdy toimiin niiden esteiden poistamiseksi, jotka heikentävät Euroopan teollisuuden mahdollisuuksia, Euroopan kansalaiset joutuvat maksamaan tästä, ei ainoastaan hitaampana talouskasvuna ja vähempinä työpaikkoina vaan myös kulttuurisen ja yhteiskunnallisen merkityksen vähentymisenä.
Saanen sanoa lyhyesti, mikä mietinnössäni on tärkeää ja mielestäni avainasemassa parlamentin kannalta: kielellinen monimuotoisuus. Eurooppa laahaa Yhdysvaltojen perässä, koska kielellinen ja kulttuurinen monimuotoisuus on nyt hajauttanut EU:n markkinat. Meidän on korjattava tilanne vaalimalla ja kannustamalla monikielistä sisältöä, koska se on ehdottoman ratkaisevaa Euroopan sisältöteollisuuden menestyksen kannalta. Monikielisen sisällön olisi oltava mukana aina, kun se on mahdollista sähköisen viestinnän ensimmäisissä kehitysvaiheissa. Tästä seuraa, että eurooppalaisten yritysten markkina-asema vahvistuu, ja monikielisen sisällön mukanaolo ensimmäisissä kehitysvaiheissa osoittautuu samanaikaisesti halvemmaksi yrityksille. Tästä syystä ehdotan tälle alalle varattua osuutta talousarviosta. Meidän on nähdäkseni hyväksyttävä kaikkisisältävä lähestymistapa suhteessa kieliin ja sitouduttava siihen, että tätä alaa tuetaan enemmän, juuri sen takia, että Euroopan pk-yrityksiä yritetään saada luopumaan erikielisten www-sivujen luomisesta, koska ne aiheuttavat suuria kuluja.
On mahdotonta aliarvioida sitä, miten tärkeää on räätälöidä sisältöämme. Takaamalla, että sisältö välittyy EU:n joka kolkkaan, sitoudumme täysin yhtenäistä ja toimivaa tietoyhteiskuntaa koskevaan tavoitteeseemme. Ei pitäisi olla tarpeen osata englantia voidakseen löytää kiinnostavaa sisältöä Internetistä. Tarjoamalla sisältöä eri kielillä edistetään kansalaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää tietoyhteiskunnan palveluja ja ehkäistään tietoyhteiskunnan huono-osaisista koostuvan luokan syntymistä.
Toiseksi, uskon, että alkuperäinen ehdotus viidestä vuodesta on aivan liian pitkä, ja että se pitäisi lyhentää neljään vuoteen, erityisesti siksi, että digitaalisen sisällön ala kehittyy nopeasti. Tästä syystä on tarpeen nopeuttaa ohjelman täytäntöönpanoa, ja sen myötä ohjelman merkitys kasvaa suuresti, koska varoja on saatavilla enemmän lyhyemmillä aikaväleillä. Lisäksi kehotan komissiota laatimaan ehdotuspyynnöille tehokkaampia ja nopeampia täytäntöönpanomenettelyjä.
Se, että vaihdoin painopistettä julkisen sektorin tiedoista monikieliseen sisältöön, ei tarkoita, että tarkoituksenani olisi vähätellä julkisen sektorin tietojen merkitystä. Perustelen asiaa sillä, että julkisen tai yksityisen sektorin kumppanuuksien mahdollisuudet ovat suuremmat, koska tiedoilla on merkittävä taloudellinen arvo, jota sekä yritykset että kansalaiset voivat hyödyntää markkinoilla. Mikä vielä tärkeämpää, meidän on myös ratkaistava tekijänoikeuksiin ja henkiseen omaisuuteen liittyvät kysymykset. Näitä kysymyksiä on käsiteltävä siten, että kaikki osapuolet ovat täysin tietoisia seurauksista.
Toinen avainalue, jota parlamentti on halukas kehittämään edelleen, on se, kuinka tuemme lisää markkinaedellytyksiä; on otettava huomioon, että ala on viime kuukausina käynyt läpi erityisen levottoman vaiheen. Meidän on välttämättä annettava niille mahdolliset edut ja tilaisuudet sijoittaa sellaisiin yrityksiin, jotka ymmärtävät monikielisyyden ja julkisen sektorin tiedon hyödyntämisen merkityksen. On oikaistava tilanne, jossa sellaiset yritykset eivät saa rahoitusta, jotka haluavat toimia digitaalisen sisällön sektorilla. Olen eniten huolissani siitä ongelmasta, että pienyrityksillä ei aina ole riittäviä takuita ja todistettua liikealan taustaa, joita ne voisivat tarjota sijoittajille. Kuitenkin, jos voisimme hyödyntää jo olevaa liikealan asiantuntemusta kannustamalla sellaisten neuvontapalvelujen perustamista, jossa kokeneet ja menestyneet liikemiehet ja -naiset esittelisivät olemassa olevia ja uusia rahoituslähteitä alan uusille tekijöille, voisimme antaa eurooppalaiselle liike-elämälle sen tarvitseman etulyöntiaseman.
Meidän on nyt varottava tärväämästä tätä tilaisuutta. Koska amerikkalaiset eivät vielä ole karanneet näkymättömiin, Eurooppa voi vastata haasteeseen keskittymällä tähän alaan. Meidän ei pidä unohtaa niitä mahdollisuuksia, joita näin valtava ja nopeasti kehittyvä ala tarjoaa työpaikkojen luomisessa ja taloudellisessa kasvussa, jos vain kehitämme oikeanlaisen ympäristön kasvulle.

Fraisse
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin käyttää kahden minuutin puheaikani korostaakseni ensinnäkin aivan lyhyesti, ettei meidän pidä unohtaa, että tämä digitaalista sisältöteollisuutta koskeva e-content-ohjelma tulee Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostojen jälkeen, ja että noissa huippukokouksissa tultiin etenkin eEurope-aloitteen osalta siihen lopputulokseen, että uudeksi taloudeksi nyttemmin kutsuttu talous perustuu tietoon, joka edistää sosiaalista yhdentymistä ja poistaa digitalisoitumisen aiheuttamat eroavaisuudet.
Toivoisin meidän muistavan myös e-content-ohjelman soveltamisen yhteydessä, ettei kyse ole ainoastaan tiedottamisesta vaan myös tiedosta, sellaisesta, jolla edistetään sosiaalista yhdentymistä ja poistetaan digitalisoitumisen aiheuttamia eroja. Tämän vuoksi esitin monta tarkistusta korostaakseni, että on tärkeää varmistaa kaikkien pääsy digitaaliseen tietoon. Yrityksillä on oltava niin sanotusti pääsy tietoon, mutta kaikilla on oltava siihen mahdollisuus. Näin ollen toivon, että korostaisimme e-content-ohjelmaan ja digitaaliseen sisältöön mahdollisesti liittyviä demokraattisia näkökohtia.
Toiseksi haluaisin huomauttaa komissiolle, ettei se ole halunnut antaa määritelmää ilmaisulle "digitaalinen sisältö", ja tämä häiritsee ja huolestuttaa minua kovin. Haluaisin tietää, mitä asioita voimme liittää "sisällön" käsitteeseen. Jos liitämme siihen vain yrityksille hyödyllisen sisällön etenkin meteorologian ja maantieteen aloilla, mikä on tietenkin toivottavaa, meidän ei pidä kuitenkaan unohtaa, että kansalaisille tarkoitetun sisällön määrittely on paljon monimutkaisempaa kuin pelkästään yrityksille hyödyllisen tiedon valitseminen. Tässä ovat osallisina kansalaiset, sillä kulttuuriin, opetukseen, peleihin, matkailuun ym. liittyvä sisältö, jota en nyt ryhdy tässä enempää luettelemaan, ovat minusta kaikki yhtä tärkeitä. Toivon siis, että ohjelman soveltamisessa vaadimme määritelmää sille, mitä voidaan kutsua digitaaliseksi sisällöksi.
Meidän on nimittäin huolehdittava kaikkien tarpeista. Tämä tarkoittaa sitä, että digitaalinen sisältö merkitsee tilaisuutta kaikille niille, joilla ei ole ollut digitaalisen tiedon käyttömahdollisuutta kouluissa, aikaisemmin elämässään tai jonkin vamman takia, joten toivon, että digitaalinen sisältö mahdollistaa paremman lähestymistavan käyttöönoton.
Lopuksi haluaisin kysyä: miksi meidän pitäisi luopua digitaalisesta sisällöstä? Kulttuurinen ja kielellinen monimuotoisuus hyötyy e-content-taloushankkeesta, joten olen tyytyväinen tiedostaessani, että voimme tukea kielellistä monimuotoisuutta digitaalisen sisällön ansiosta.

Fourtou
Haluan kiittää jäseniä Fraisse ja Gill heidän erinomaisesta mietinnöstään ja panoksestaan tämän toimintaohjelman toteutuksessa.
Harkittuja menettelyjä on yksinkertaistettava ja turvattava, jotta eurooppalaisen e-content-ohjelman kunnianhimoinen kehittämishanke saataisiin menestyksellisesti päätökseen. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on käsitellyt asiaa mietinnön kahden erityisen kohdan kautta: niitä ovat toisaalta asiakirjojen julkisuus ja julkisen sektorin tuottaman tiedon kaupallinen hyödyntäminen sekä toisaalta teollis- ja tekijänoikeuksista käytävä kauppa.
Julkisen sektorin tuottamalla tiedolla on merkittävä rooli kansalaisten osallistumisen ja vapauksien toteutumisen kannalta. Tuo tieto edustaa myös merkittäviä potentiaalisia voimavaroja Euroopan tietomarkkinoilla. Julkisen sektorin tiedon kaksikäyttöisyys (julkinen ja yksityinen) tekee yhteisön sääntelystä perusteltua. Sääntelyssä on otettava huomioon viranomaisten erityiset velvoitteet ja tietenkin myös henkilötietojen luottamuksellisuus.
Julkisen ja yksityisen tiedon kustannusten ei pidä olla tiedonkäytön esteenä, sillä tiedosta on voitava hyötyä myös kaupalliset tiedontarjoajat. Vastedes on määriteltävä yhteinen perusta näistä tiedoista veloittamiselle sekä tiedonkäyttöoikeuksia koskevat yhteiset oikeudelliset puitteet, toisin sanoen on määriteltävä tuon tiedon luonne, jotta voidaan päättää siitä, voidaanko tietoa suojella teollis- ja tekijänoikeuksin vai ei.
Teollis- ja tekijänoikeuksista käytävän kaupan päämääränä on mahdollistaa monia eri esitysmuotoja (video, musiikki, teksti jne.) yhdistävän digitaalisen sisällön luominen ja kanavoida korvauksien maksaminen yhteisen eurooppalaisen järjestön kautta. Näin pyritään kannustamaan digitaalisen sisällön luomiseen unohtamatta henkisen omaisuuden suojelua siten, että samalla otetaan huomioon myös kuluttajat, jotka saavat sisällön käyttöönsä laillisesti, sekä oikeudenhaltijat.
Tässä ohjelmassa toteutettavissa toimissa on otettava huomioon suunnitteilla olevat oikeudelliset puitteet, joissa on erityisesti tarkoitus määritellä oikeudenhaltijoiden yksinoikeus tietoverkossa.

Seppänen
. Arvoisa puhemies, digitaaliselle sisältöteollisuudelle on ominaista informaation määrän kasvu. Informaatio on sisältöteollisuudessa tiedon raaka-aine, ja sen lisäksi multimedia hyödyntää täysimääräisesti viihde- ja ajanvieteteollisuuden mahdollisuudet sisällön tuotannon määrän kasvattamiseksi. Digitaalisen informaation välittämiselle ei ole entisenlaisia rajoja. Digitaalinen sisältö, joka on enemmän määrää kuin laatua, samanlaistaa ja typistää kulttuurista ja sosiaalista monimuotoisuutta. Internetin sisällöstä 70 % on englanninkielistä, mutta Euroopan haaste on kielellisen rikkauden suurempi hyväksikäyttö. Vaikka kielellisistä eroista saattaa aiheutua ylimääräisiä kustannuksia, monikieliset sisällöt ovat EU:ssa demokratian tärkeä edellytys. Ongelmien voittamiseksi tarvitaan kieliteollisuus, joka keskittyy kielelliseen räätälöimiseen ja monipuolistaa digitaalisten sisältöjen kieli-infrastruktuuria. Samoin tarvitaan sisältötuotannon lokalisointia, joka on tuotteiden mukauttamista kielellisten ja kulttuurillisten tarpeiden ja kuluttajien mieltymysten mukaan.
Sisältöteollisuudessa määrän maksimointi saattaa tapahtua kielellisen sekä kulttuurisesti että sosiaalisesti arvokkaan sisällön kustannuksella. Sen takia EU:n sisältöteollisuuden hyväksi osoitettujen julkisten tukitoimien tavoitteena pitää myös olla korkean sivistystason ja monimuotoisen kulttuurin saavuttaminen. Nykyaikana ei riitä, että ihmiset osaavat lukea, median uuslukutaito on todella on uudella vuosituhannella yhtä tärkeää kuin perinteinen luku- ja kirjoitustaito. Budjettivaliokunnassa olemme kiinnittäneet huomion sisällöntuotannon ja julkisen tiedon hyväksikäytön tärkeyteen ja olemme pitäneet tarkoitukseen varattuja budjettivaroja sangen vähäisinä. Pidämme tätä kuitenkin hyvänä alkuna. Samalla kiitämme rouva Gilliä aktiivisuudesta ja toimintatarmosta parlamentin kannan sisällöllisessä muotoilussa.

Rübig
Arvoisa komission jäsen Liikanen, vuonna 2003 me emme pysty todennäköisesti täyttämään 1,7 miljoonaa tietoyhteiskunnan työpaikkaa Euroopan unionissa, ja uskokseni juuri tästä näkökulmasta on välttämätöntä käsitellä aivan erityisesti digitaalisen sisällön alaa. Me investoimme jatkossa useita miljardeja euroja verkkoinfrastruktuuriin, maailmassa on vuoteen 2003 mennessä todennäköisesti yli miljardi matkapuhelinta, ja 85 prosenttia Euroopan väestöstä käyttää todennäköisesti Internetiä.
Tähän investoitavat summat eivät ole tietenkään missään suhteessa ohjelmistoalalle ja digitaaliseen sisältöön investoitaviin summiin. Tältä osin syntyy siis valtava aukko, joka meidän on täytettävä mahdollisimman pian, koska työpaikkoja ei synny tietystikään vain sitä kautta, että me rakennamme lähettämiseen tarvittavia laitteistoja, miten yhdistämme ne keskenään ja miten kehitämme ohjelmistoja vaan me tarvitsemme sitten myös hyvin intensiivisesti digitaalista sisältöä.
Mitä meidän on tehtävä tämän edistämiseksi? Ensinnäkin - ja tästä haluaisin kiittää jäsen Seppästä - me olimme budjettivaliokunnassa samaa mieltä kuin nyt täällä täysistunnossa ja teollisuusasioita käsittelevässä valiokunnassa siitä, että meidän on nimittäin korotettava erittäin voimakkaasti digitaaliseen sisältöön käytettäviä määrärahoja. PPE-ryhmä ottaa tähän liittyen - ja kiitän siitä jäsen Gilliä - vastaan aloitteet, ja myös me äänestämme korotetun summan puolesta, ja toivon, että tämä sopimus liberaalien ja muiden poliittisten ryhmien kanssa pitää ja me ajamme todellakin erittäin voimakkaasti sitä, että tätä budjettikohtaa todellakin korotetaan meidän ehdottamallamme tavalla.
Toinen asia, joka tuntuu minusta aivan yhtä olennaiselta, on se, että me ajattelemme pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä juuri perustettuja yrityksiä. Uskon, että monet yliopistoista, kouluista ja yrityksistä valmistuneet nuoret pystyisivät täysin perustamaan tällä alalla uusia yrityksiä ja että tämä ala tarjoaa meille uusia mahdollisuuksia ja viime kädessä myös rajat ylittävää yhteistyötä jäsenehdokasvaltioiden kanssa, sillä koulutus on suhteellisen hyvää niissä maissa, joissa on jo monia asiantuntijoita. Meidän pitäisi ojentaa niille kätemme ja kehittää yhteisiä toiminta-ajatuksia ehdokasvaltioiden kanssa.
Meillä on kuitenkin myös edessämme valtava ongelma siirryttäessä analogisista sisällöistä digitaalisiin sisältöihin. Meidän on edistettävä erittäin voimakkaasti siirtymistä analogisesta digitaaliseen. Meidän on tarjottava tähän liittyen pikaisesti tukea, kehitettävä koulutuksessa ammatillisia profiileja, edistettävä oppimista ja viihdettä (learning entertainment) ja yritettävä tarjota terveysalalla rakenteita, jotka takaavat meille terveyden korkeaan ikään saakka.

Zorba
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Gilliä mietinnöstä. Jos haluamme Euroopan olevan tietoyhteiskunta, silloin eurooppalaista digitaalista sisältöä koskeva ohjelma on keskeinen tarkistuspiste ja taso, johon kootaan näkemyksemme tämän tietoyhteiskunnan luomisesta. Kyseessä ei ole toive tai tulevaisuuden visio. Myös tästä syystä Euroopan digitaalinen sisältö on nykyään monien kosijoiden kaipauksen tuntematon kohde. Tämän todistaa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sekä toisaalta kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kamppailu siitä, kumpi tämän mietinnön laatii.
Miksi näin on tapahtunut? Onko kyseessä kenties muodollinen toimivaltojen yhteentörmäys? On tietenkin jossain määrin, mutta asian ytimessä piilee vakava ongelma. Ongelman muodostaa mielestäni kytevä yhteentörmäys. Toisaalta on olemassa sisältö ja sen perinteiset tuottajat, jotka haluaisivat nykyaikaistaa esiintymisalustansa ja siirtyä digitaaliaikaan menettämättä omistusoikeutta tuotantoonsa, vaan niin, että he päinvastoin tietysti uudistaisivat tätä tuotantoa ja laajentaisivat sitä.
Toisaalla taas ovat viestintäverkot, jotka tarvitsevat sisältöä kuvatilansa taukoamattomaksi täytteeksi ja jotka pitävät itsestään selvänä sisältöjen alisteisuutta, niiden kauppaa, ilman erityistä huolta sisältöjen tuotantoa ja käyttöä koskevista säännöistä. Verkot varaavat itselleen pääroolin ja käyttävät sisältöjä tahdittomasti ja usein kunnioittamatta mitään.
Parlamentin pitää selvittää hyvin huolellisesti tämä yhteentörmäys. Euroopan unionia ei hyödytä perinteisten rakenteiden ja sisällöntuotantosäännösten tuhoaminen. Niitä pitää päinvastoin parantaa, niitä tarvitaan uudistetussa digitaalisessa muodossa, jotta sisältöjä voitaisiin hyödyntää paremmin ja levittää laajemmalle. On tärkeää, että sisältöjä edistetään tähän suuntaan. Erityisesti kulttuurisisältöjä koskee sellainen vaara, että se sijaitsee täysin uudessa ympäristössä, jossa vanha järjestelmä on kirjaimellisesti tuhoutunut. Esimerkiksi musiikissa ja kirjallisissa julkaisuissa noudatetaan tiettyjä tuotanto- ja jakelusääntöjä. Ellemme pidä huolta sääntöjen uudistamisesta, niiden tekijät ja tuottajat ajautuvat julmaan tilanteeseen. Tiedon Eurooppa ei saa tuhota kiihkeässä kilpailussa Yhdysvaltojen kanssa tärkeitä symbolisen pääoman rakenteita, koska ne tekevät Euroopasta erilaisen, niissä sijaitsee Euroopan rikkaus, laatu ja moniarvoisuus.

Echerer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, minäkin yhdyn edellisiin puhujiin ja haluaisin onnitella aluksi komissiota ja neuvostoa tästä ripeästä toiminnasta sekä esittää samalla vielä onnitteluni jäsen Gillille, joka on tehnyt erinomaista työtä. Kaikista kulttuuriasioita ja teollisuusasioita käsittelevien valiokuntien välisessä viestinnässä ilmenneistä vaikeuksista huolimatta me kaikki halusimme toki samaa asiaa, nimittäin edistää nopeaa, ripeää ja tehokasta päätöstä. Paljon ylistetty Euroopan kulttuurinen ja kielellinen monimuotoisuus on todellakin usein este, ennen kaikkea yhtenäismarkkinoille.
Jos me teemme kuitenkin välttämättömyydestä hyveen, käännämme ennusmerkit yksinkertaisesti ympäri sekä tunnustamme ja hyödynnämme kieliämme esteiden sijasta siltoina ja myönteisinä asioina, se on perusta eurooppalaisille markkinoille ja tietylle riippumattomuudelle. Paljon lainatulle kansalaisläheisyydelle voitaisiin tehdä osittain oikeutta tällä tasolla. Esteet - ensinnäkin nykyaikainen teknologia ja toiseksi se, että joutuu mahdollisesti viestimään vieraalla kielellä - voidaan nyt voittaa helpommin.
Kaikki riippuu nyt siitä, miten tehokasta kaikkien asianomaisten välisestä yhteistyöstä tulee ja tarjoammeko me määrällisen sisällön lisäksi ennen kaikkea myös korkealaatuista sisältöä. Asiassa pitäisi siksi kuulla myös sisällön tarjoajia, luovaa sektoria, eli ihmisiä, jotka ovat viime kädessä vastuussa sisällön tuottamisesta, jota digitaalista sisältöä koskeva ohjelma myös koskee. Vihreät tukevat mietintöä siinä muodossa kuin siitä äänestettiin valiokunnassa.

Puhemies
Olen hyvilläni siitä, että täällä on niin paljon väkeä. Se on ilahduttavaa. Täällä on varmasti jotakin tekeillä, mutta näemme kyllä kohta mitä.

Hieronymi
Arvoisa puhemies, pidän tätä digitaalista sisältöä koskevaa ohjelmaa erittäin myönteisenä ja haluaisin kiinnittää huomiota kahteen näkökohtaan. Ensinnäkin: digitaalitekniikka muistuttaa meitä siitä, että on korkea aika kaivaa esiin ja tehdä meillä kaikilla olevasta aarteesta käyttökelpoinen myös digitaalisella aikakaudella. Tämä aarre on Euroopan kulttuurinen monimuotoisuus, ja meillä on nyt mahdollisuus turvata se myös tulevaisuutta varten uuden teknologian avulla. Digitaalinen sisältö osoittaa, että Eurooppa ei ole vain talousyhteisö vaan myös arvoyhteisö, ja me haluaisimme ja meidän on turvattava tämä hallussamme oleva kulttuuriaarre tämän ohjelman avulla pysyvästi tulevia sukupolvia varten myös maailmanlaajuisessa kilpailussa.
Meillä on siksi nyt kaksinkertainen mahdollisuus, ensinnäkin turvata tällä ohjelmalla nykyiset työpaikat ja luoda uusia työpaikkoja. Meillä on toiseksi ainutkertainen mahdollisuus hyödyntää todellakin myös täysin ja antaa kaikkien hyötyä kulttuurisesta monimuotoisuudesta, joka on toistaiseksi haitannut tietojen laajaa levittämistä unionissa kieliesteiden vuoksi.
Haluaisin viitata erääseen toiseen näkökohtaan. Tässä ohjelmassa kaavaillaan aivan uudessa laajuudessa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta. Juuri kulttuurin alalla on ehdottoman tarpeellista, että me luomme uusia yksityisen ja julkisen sektorin yhteistyömuotoja. Haluaisin siksi puhua erittäin painokkaasti sen puolesta, että parlamentti ja sen eri valiokunnat - teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta sekä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta - käsittelevät perusteellisesti kysymystä, miten tämä uusi yksityisen ja julkisen sektorin välinen yhteistyömuoto voi vaikuttaa Euroopan kulttuurisen monimuotoisuuden turvaamiseen.
Sallikaa minun lopuksi kiittää kaikkia niitä, jotka ovat tukeneet sitä, että tässä ohjelmassa on kaavailtu määrärahojen siirtoja kielellisten ja kulttuuristen toimien hyväksi.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jokainen on jo tänä iltana ehtinyt todeta, että keskustelun kohteena olevan ohjelman tarkoituksena on edistää eurooppalaisen digitaalisen sisällön laajojen markkinoiden syntymistä sekä suuren yleisön että ammatinharjoittajien hyväksi. Ohjelma ja mietintö ovat siis hyvin tärkeitä, ja haluankin kiittää niistä komissiota ja komission jäsen Liikasta sekä esittelijä Gilliä.
En palaa kaikkiin ohjelman tavoitteisiin: tavoitteina on luoda suotuisat edellytykset eurooppalaisen digitaalisen sisällön kaupallistamiselle, jakelulle ja käytölle, edistää taloudellista toimintaa, parantaa työllisyysnäkymiä sekä edistää Euroopan sisältöpotentiaalin hyödyntämistä Yhdysvaltoihin nähden.
Haluan korostaa tuon tavoitteen merkitystä, sillä tarkoituksena on edistää monikielistä digitaalista sisältöä maailmanlaajuisissa verkoissa sekä erityisesti eurooppalaisten kielten asemaa. Haluan lisäksi korostaa unionin kansalaisten ammatillisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kehityksen merkitystä sekä sitä, että on hyvin tärkeää ehkäistä digitaalisen kuilun syvenemistä, minkä me hyvin usein otamme puheissamme esiin.
Kyse on siis hyvin tärkeästä ohjelmasta ja mietinnöstä sekä talouden että työllisyyden näkökannalta, joten toivon, että televiestinnästä vastaava neuvosto, jonka on määrä kokoontua 22. joulukuuta, hyväksyisi nopeasti ohjelman sen jälkeen kun siitä on parlamentissa äänestetty.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ennen puheeni päättämistä ottaa esille viimeinen tärkeä kohta, viimeinen komissiolle osoitettu kysymys. Jos kerran kaikki ovat tietoisia tuon digitaalisen kuilun mahdollisesta syvenemisestä kansalaisten välillä, komission ehdotukset eivät mielestäni riitä ehkäisemään sitä. Sen vuoksi annan tukeni tarkistuksille, joissa vaaditaan erityistoimia uuden teknologian alalla.
Arvoisa puhemies, koska minäkin olen joskus toiminut televiestintää koskevan mietinnön esittelijänä, minusta Euroopan pitäisi ryhtyä toimiin ja ehdottaa meille ohjelmia, jotta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamentin jäseniä siitä, että he tukevat komission ehdotusta. Se, että näin monet parlamentin jäsenet osallistuivat tähän myöhäiseen keskusteluun, osoittaa entistä selvemmin, että tästä tärkeästä ehdotuksesta ollaan kiinnostuneita. Monet parlamentin valiokunnat ovat selvästi ja perustellusti kiinnostuneita eurooppalaisen digitaalisen sisällön edistämisestä. Esittelijä Gill on onnistunut sovittamaan eri kannat tasapainoisesti yhteen Fraissen ja kulttuurivaliokunnan merkittävällä myötävaikutuksella.
Saanen ensin sanoa pari sanaa siitä, miksi ryhdyimme tähän aloitteeseen, ja ensinnäkin avainasemassa olevasta sisällöstä. Jotta voisimme hyödyntää Euroopan vakaata asemaa matkapuhelinviestinnässä ja digitaalitelevisiotoiminnassa, on ensiarvoisen tärkeää kehittää uusia palveluja. Eurooppalaiset yritykset ovat parhaassa asemassa voidakseen lokalisoida palveluja maantieteellisesti ja voidakseen räätälöidä niitä kulttuurisesti ja kielellisesti käyttäjien tarpeisiin. Meidän on varmistettava, että Euroopassa on näitä muutoksia edistävä ilmapiiri. Toiseksi, Internet on muuttumassa liikkuvaksi. Se tarkoittaa sitä, että kehitetään henkilökohtaisia ja lokalisoituja palveluja, jotka vastaavat sitä, mitä kuluttajat haluavat ja missä he sitä haluavat, mutta kuluttajat haluavat todennäköisesti maksaa tästä sisällöstä vain, jos se on saatavilla kulttuurisesti räätälöidyssä muodossa ja heidän omalla kielellään. Euroopan monikielisen digitaalisen sisällön tuotannon edellyttämien oikeiden olojen merkitys on siis aina vain suurempi.
Vastatakseen tähän haasteeseen, komissio on ehdottanut viisivuotista ohjelmaa, jonka tavoitteena on nopeuttaa muutosprosessia ja täyttää matkaviestinpalveluissa oleva aukko. Strategisten tutkimusten ja markkinoiden toimijoilta saadun palautteen perusteella on määritelty kolme toimintalinjaa niillä aloilla, joiden vaikutus voidaan maksimoida Euroopan tasolla: julkisen sektorin tiedon hyödyntämisen edistäminen, kielellisen ja kulttuurisen räätälöinnin edistäminen ja markkinaedellytyksien tukeminen. Komission ehdottama talousarvio on 150 miljoonan euron suuruinen, ja se on viisivuotinen. Ohjelman tavoitteet ovat kunnianhimoiset, ja sillä on oltava tarkoituksenmukaiset keinot tavoitteiden saavuttamiseksi. Haluaisin kiittää parlamenttia siitä, että se on tukenut voimakkaasti ohjelman talousarviota.
Saanen ilmaista kantani joihinkin parlamentin ehdottamiin tarkistuksiin. Ensinnäkin, digitaalisen sisällön sosiaalisessa ja kulttuurisessa tehtävässä komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että parlamentti korostaa digitaalisen sisällön sosiaalista ja kulttuurista ulottuvuutta. Komissio tukee näitä tarkistuksia, joista tämä ulottuvuus ilmenee vieläkin selvemmin kuin alkuperäisessä sanamuodossa.
Toiseksi, mitä tulee sisältöön, jolla on taloudellista ulottuvuutta: digitaalisen sisällön ajatuksena on sovittaa yhteen sisältö, jolla on sosiaalista ja kulttuurista ulottuvuutta, taloudellisen arvon kanssa, jotta sisällön ennakoitu arvo voitaisiin maksimoida. Tältä osin mietinnössä korostetaan tarvetta panostaa ehdotuksen kielellistä ja kulttuurista räätälöintiä koskevaan osaan. Suhtaudumme myönteisesti näihin osatekijöihin.
Kolmanneksi, menettelyjen yksinkertaistamisesta ja maksuviivästyksistä: tämä on tärkeä asia, ja olen täysin samaa mieltä kuin esittelijä. Meidän on otettava käyttöön nopeita ja yksinkertaistettuja menettelyjä ohjelmien täytäntöönpanossa. Tässä yhteydessä kannattaa ottaa huomioon, että komissio hyväksyi äskettäin tiedonannon komission päätöksentekomenettelyistä; tiedonanto on osa hallinnollista uudistusta. Aiomme käyttää näitä toimia hyväksemme mahdollisimman pitkälle ja vähentää minimiin sitä aikaa, joka kuluu hanke-ehdotuksen esittämisen ja sitä koskevan rahoittamispäätöksen välillä.
Saanen lopuksi sanoa, että komissio voi tukea sellaisinaan 23:a tarkistusta valiokunnan hyväksymistä 49 tarkistuksesta, ja 15 tarkistusta voidaan periaatteessa hyväksyä, jos ne muotoillaan uudelleen. Jäljelle jäävät 11 tarkistusta eivät ole suoranaisesti tämän erityisen ohjelman tavoitteiden mukaisia tai ne venyttäisivät ohjelman ulottuvuutta ylitse sen, mitä ohjelman taloudelliset varat sallivat. Jotkin tarkistukset ovat todella hyvin arvokkaita itsessään, mutta ne kuuluvat enemmänkin toisiin välineisiin kuin tähän päätökseen.
Saanen vielä kerran kiittää teitä mietinnöstänne. Tässä vaiheessa on odotettavissa, että 22. joulukuuta pidettävässä televiestintäneuvostossa ehdotuksesta päästään poliittiseen sopimukseen. Tämä on välttämätöntä, jotta toimiin voitaisiin ryhtyä vuoden 2001 alussa.
Monet kiitokset huomiostanne.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Ympäristömelun arviointi ja hallinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana De Roon laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0378/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta (KOM(2000) 468 - C5-0411/2000 - 2000/0194(COD)).

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan käyttää menettelyä koskevan puheenvuoron. Saisinko ensimmäiseksi tehdä huomautuksen. Minua ilahduttaa tavattomasti, että tämä melua käsittelevä keskustelu on tuonut koolle niin paljon ihmisiä tähän aikaan yöstä.

Olen huomannut - ja tämä koskee myös ympäristövaliokunnan äänestystä - että vihreän esittelijän De Roon ja melua vastaan toimivan kansanpuolueen, EVP-ryhmän, kannat olivat hyvin lähellä toisiaan. Siitä huolimatta minun pitää vedota työjärjestyksen 144 artiklaan. Pyydän teitä palauttamaan De Roon ansiokkaan mietinnön valiokuntakäsittelyyn. Miksi teen niin? Siksi, että tekemieni selvitysten mukaan joissakin tarkistuksissa, joita EVP-ryhmä tuki myös valiokunnan ensimmäisessä käsittelyssä, on teknisiä ongelmia. Arvoisa puhemies, te tiedätte, miten ankaria Alankomaissa ollaan melunormien suhteen. Kun asian tarkistaa Alankomaista ja sieltä vastataan, että jotakin on vinossa, niin haluaisimme korjata sen yhdessä De Roon ja valiokunnan muiden jäsenten kanssa. Tässä parlamentissa pitää toki voida parantaa mietintöä palauttamalla se valiokuntakäsittelyyn. Lisään tähän vielä sen, että jotkut kollegat saivat kunnollisen englanninkielisen tekstin käyttöönsä vasta tänä aamuna, kun me jo käsittelimme mietintöä. Sen takia pyydämme valiokuntakäsittelyyn palauttamista, ja pyydän teitä toimittamaan siitä äänestyksen.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Oomen. Olette kieltämättä valmistautunut huolellisesti. Tiedätte, että tällainen ehdotus voidaan tehdä joko ryhmän nimissä tai vähintään 32 jäsenen nimissä. Kysynkin teiltä, onko teillä takananne riittävä määrä parlamentin jäseniä vai puhutteko virallisesti ryhmän puolesta. Onko asiasta ryhmäpäätös vai ei?

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, asiasta on luonnollisesti ryhmäpäätös. Neuvottelimme siitä tänä iltana tasan klo 18.00.

Puhemies
Saisinko ensin kysyä, haluaako joku puhua tämän ehdotuksen puolesta? Ehdotuksen on tehnyt jäsen Oomen kristillisdemokraattisen ryhmän puolesta. Kuka haluaa käyttää puheenvuoron ehdotuksen puolesta?

Schierhuber
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa täyden tukeni jäsen Oomen-Ruijtenin ryhmäni puolesta esittämälle pyynnölle. Olen nimittäin myös sitä mieltä, että me kaikki haluamme oikeastaan, että jäsenvaltioidemme kansalaisten ei tarvitse altistua melulle. Me haluamme kuitenkin myös, että tämä kaikki on oikeudellisesti säännelty. Tässä mielessä pyydän tukemaan jäsen Oomen-Ruijtenin pyyntöä.

Puhemies
Haluaako joku puhua ehdotusta vastaan?

Meijer
Arvoisa puhemies, tässä on kyse keskenään ristiriitaisista eduista, ja siksi ei olekaan kovin kummallista, että asia on näin suuren kiinnostuksen kohteena. Haluaisin kyllä sanoa EVP-ED-ryhmälle, että sen ei missään tapauksessa pidä estää parlamenttia keskustelemasta asiasta tänä iltana. Me voimme nyt esittää erilaisia kantoja, äänestys ei ole tänä iltana esityslistalla, ja jos parlamentin suurin ryhmä on sitä mieltä, että huomenna ei pitäisi äänestää, niin minusta olisi paljon korrektimpaa tehdä sellainen ehdotus huomenna täysilukuisessa parlamentissa äänestysten yhteydessä kuin tänä iltana. Tämä on ennenaikaista. Tällä tavalla me menetämme keskustelun. Jos jokin ryhmä haluaa äänestää vastaan, niin sillä on siihen tietysti täysi oikeus, mutta sen pitäisi kyllä antaa muille tilaisuus äänestää puolesta ja antaa demokraattisen prosessin edetä normaaliin tapaan. Nyt uhkaa käydä niin, että esille ei tuoda yhtään kantaa, vaikka me minun mielestäni tarvitsisimme tänä iltana nimenomaan selvyyttä asiasta ennen äänestystä, milloin se sitten lopulta pidetäänkin.

Puhemies
Jäsen De Roolla on puheenvuoro.

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että annatte minullekin tilaisuuden sanoa yhtä ja toista.
Olen todella kiitollinen siitä tuesta, jota kristillisdemokraatit ja sivumennen sanoen myös osa liberaaleista antoivat ainoalle konkreettiselle tarkistukselle lentomelun rajoittamiseksi jo nyt. Mikään ei estä kristillisdemokraatteja, liberaaleja tai sosialisteja tukemasta sitä myös huomisessa äänestyksessä. En oikeastaan ihan ymmärrä, miksi kristillisdemokraatit eivät voi tukea sitä nyt uudestaan, kun he kerran tukivat sitä ympäristövaliokunnassa. Jos meillä olisikin vähäinen tekninen ongelma, niin voimme oikaista sen komission kanssa, sillä komissionhan pitää antaa näistä tarkistuksista lausunto. Tuo pieni kauneusvirhekin voidaan poistaa siinä yhteydessä. Joten kannatan sitä, että keskustelemme asiasta tänään ja äänestämme huomenna tavalliseen tapaan, niin että ensi maanantain ja tiistain ympäristöneuvosto voi tehdä päätöksen ja melulle voidaan tehdä jotain mahdollisimman pian niin, että eurooppalaisten ei tarvitsisi enää kärsiä siitä niin paljon kuin nyt.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa esittelijä.
Siirrymme nyt äänestämään ehdotuksesta, joka käsittelee vireillä olevan mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn.
(Parlamentti hylkäsi ehdotuksen mietinnön palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn.)

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvät naiset ja herrat, yhä useammat Euroopan kansalaiset kärsivät melusta. Euroopan komissio arvioi kymmenen vuotta sitten viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa, että 25 prosenttia väestöstä kärsii henkilö- ja kuorma-autojen, ilma-alusten, moottoripyörien, mopojen, junien, teollisuuslaitosten ja laivojen melusta. Nyt komissio arvioi, että joka kolmas eurooppalainen valittaa melusta. Omassa maassani, Alankomaissa, tuo luku on 40 prosenttia. Yhä useammat joutuvat kärsimään melusta, varsinkin öisin. Yli 10 miljoonalla Euroopan kansalaisella on sen seurauksena unihäiriöitä. Jatkuva liiallinen melu vaikuttaa ihmisten terveyteen ja heikentää elämänlaatua. Euroopan komissio lupasi kahdeksan vuotta sitten antaa lakiehdotuksia harmonisoiduista meluindikaattoreista vuoteen 1994 mennessä ja EU:n laajuisista melunormeista vuoteen 1995 mennessä. Vasta tänä vuonna, kuusi vuotta liian myöhään ja Ranskan hallituksen ankaran painostuksen alaisena, komissio on antanut ehdotuksen harmonisoiduista meluindikaattoreista. Ehdotukset ovat hyviä. LNIGHT kuvaa hyvin unihäiriöitä, ja yleinen meluindikaattori LDEN on todennäköisesti alan paras indikaattori. Siinä indikaattorissa päivän pituudeksi määritellään 12 tuntia, illan pituudeksi neljä tuntia ja yön pituudeksi kahdeksan tuntia. Öisen melun kerroin on kymmenen ja iltamelun kerroin on viisi. Yön pituuden on oltava kahdeksan tuntia, mikä on tavattoman tärkeää, sillä Frankfurtin lentokentällä yö on yhä vain kuusi tuntia pitkä. Heathrow'n lentokentällä yö kestää kuusi ja puoli tuntia ja Schipholilla seitsemän tuntia. Useimmat ihmiset tarvitsevat kahdeksan tunnin yöunta. LDEN on vuotuinen keskiarvo. Ainoa melu, johon LDEN ei ole paras mahdollinen indikaattori, on kova, lyhytaikainen melu, jollaista usein pääsee teollisuuslaitoksista. Sen takia ympäristövaliokunta ehdottaa LAMAX-indikaattorin käyttöönottamista.
Toissijaisuus on tärkeää, mikä näkyy kohta keskustelussa. Ympäristövaliokunta haluaa kunnioittaa myös toissijaisuutta. Jäsenvaltiot voivat vapaasti päättää, milloin ilta ja sitä seuraava yö alkavat. Jos skandinaavit haluavat mennä nukkumaan klo 22 ja espanjalaiset vasta klo 24:n jälkeen, niin se ei ole mikään ongelma. Illan ja yön alkamisajan on kuitenkin oltava sama kaikille kuljetusmuodoille, lento-, tie- ja raideliikenteelle sekä teollisuuslaitosten melulle. Ympäristövaliokunta arvostelee Euroopan komission pelokkuutta ehdottaa EU:n laajuisia melunormeja. Ympäristövaliokunta ehdottaa tämän lakiehdotuksen muuttamista puitedirektiiviksi, jolla on neljä tytärdirektiiviä - tytärdirektiivit lentomelulle, tieliikenteen melulle, raideliikenteen melulle ja teollisuuslaitosten melulle, mutta aina yhdistetystä lähestymistavasta käsin. Valiokunta ehdottaa myös EU:n laajuisia melunormeja ja lisäksi EU:n laajuisia melustandardeja lentokoneille, henkilö- ja kuorma-autoille, junille sekä teollisuuslaitoksille.
Ympäristövaliokunnan kiistanalaisin ehdotus on se, että lentomelulle kehitettäisiin direktiivi jo nyt. Ympäristövaliokunta ehdottaa sitä varten konkreettisia normeja vuosiin 2006, 2012 ja 2020 mennessä. Lentokoneiden aiheuttamaa melua lentokenttien lähistöllä pitää vähentää yhä tiukemmilla melunormeilla. Ehdotus on maltillinen. Skandinaviassa on jo nyt ankarammat normit kuin mitä vuoteen 2012 mennessä ehdotetaan. Mutta suurien lentokenttien kuten Heathrow'n, Frankfurtin ja Pariisin pitää kyllä ryhtyä toimiin pystyäkseen täyttämään ensimmäiset normit jo vuonna 2006. Mutta meidän pitää taata yhdenvertaiset mahdollisuudet. Kerron yhden esimerkin: Alankomaiden hallitus on ottanut Maastrichtin lähellä sijaitsevalla Beekin lentokentällä käyttöön "yön reunat". Lennot on kielletty öisin klo 1-5:n välisenä aikana. Kiellon jälkeen paljon melua aiheuttavat lentokoneet siirsivät rahtikuljetuksensa Belgian rannikolla sijaitsevaan Oostendeen. Oostenden asukkaat esittivät sille vastalauseensa. Nyt täsmälleen samat meluisat lentokoneet laskeutuvat keskellä yötä Luikin kentälle, 60 kilometriä Maastrichtista etelään. Sellainen ei palvele eurooppalaisten etuja. Sen takia tällaisia normeja tarvitaan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, ympäristömelu on yksi kaikkein vanhimmista tuntemistamme ympäristöongelmista. Siitä huolimatta melua ei pitkiin aikoihin pidetty vakavana ympäristöongelmana. Ympäristö on nyt tullut paljon meluisammaksi osittain lisääntyneen liikkuvuuden johdosta, ja myös melulle altistuvien ihmisten määrä on kasvanut rajusti.
Sen takia olenkin iloinen komission ehdotuksen johdosta, mutta pidän sitä ensimmäisenä ja liian varovaisena askelena. Komissio ei uskalla esittää EU:n laajuisia normeja vaan asettaa aluksi tavoitteekseen vain Euroopan harmonisoidut meluindikaattorit.
De Roo ehdottaa mietinnössään direktiivin muuttamista puitedirektiiviksi. Ryhmäni otti tämän ehdotuksen tyytyväisenä vastaan. Mitä säännöksiin tulee, niin haluan kuitenkin asettaa prioriteetteja ja valita aluksi säännökset lentokenttien lähistöllä olevalle melulle.
Meidän kaikkien kotimaissa on nimittäin käynyt ilmi, että ihmiset kokevat erityisen raskaana melun lentokenttien lähistöllä. Se jo yksin riittää syyksi EVP-ryhmän kaltaiselle kansanpuolueelle asettaa tavoitteeksi, että lentoliikenteelle asetetaan vihdoin EU:n laajuiset säännökset. Enää ei myöskään pidä tehdä eroa sotilasilmailun ja siviili-ilmailun välillä. Eurooppalaisia säännöksiä tarvitaan jo senkin takia, että mielestäni lentoyhtiöiden ei pidä enää antaa käydä kauppaa keskenään. Orly, Schiphol, Barcelona ja muut lentokentät täyttävät jo nyt tiukat vaatimukset. Emme voi enää hyväksyä, että lentoliikenteen epätasa-arvoiset säännökset aiheuttavat häiriöitä markkinoille.
Erot voivat johtaa sellaiseen tilanteeseen, että rajan toisella puolella, esimerkiksi Maastrichtissa, sijaitseva lentokenttä ei saa enää laajentua, kun taas 50 kilometrin päässä Biersetissä avataan uusi kenttä kenenkään estämättä. Ajatelkaahan myös termien "päivä" ja "yö" ja jopa "yön reunat" käyttöä. Sellaiset käsitteet hämmentävät monia myös Alankomaissa.
Mielestäni nyt tarvitaan yhdenmukaisuutta terveiden toimintaedellytysten luomiseksi mutta varmasti myös edustamiemme ihmisten hyväksi, ja se on myös tämän direktiivin panoksena.
Raide- ja autoliikenteen melussa on kuitenkin pikemmin kyse asioista, joihin voidaan käydä käsiksi teknisillä direktiiveillä. En kannata toimenpiteitä tieliikenteen pääväylien ympärillä olevan melun ja normien osalta, mutta sitä vastoin kannatan hiljaisempien kulkuneuvojen ja junien käyttöönottoa, ja loppu on mielestäni toissijaisuutta. Se pitää jättää jäsenvaltioille.
Neuvon ryhmääni äänestämään tarkistuksia 36 ja 49 vastaan, koska niissä on jonkin verran teknisiä ongelmia, ei siksi, että tavoitteet olisivat liian korkealla, vaan siksi, että tekniset yksityiskohdat tekevät tavoitteista epäselviä. Vielä kiitokset esittelijälle.

Scheele
Arvoisa puhemies, komission tulevaisuuden melupolitiikkaa koskevassa vihreässä kirjassa vuodelta 1996 sanotaan, että 20 prosenttia Länsi-Euroopan väestöstä eli lähes 80 miljoonaa ihmistä on altistunut melutasolle, joka on asiantuntijoiden mukaan sietämätön. Esittelijä mainitsi jo huomattavasti suurempia prosenttilukuja, mutta tosiasia on se, että ympäristömelu on tärkeä ja vakava ympäristöongelma. Ympäristömelun vähentämisen ja ehkäisemisen on siksi oltava jatkossa olennainen osa eurooppalaista ympäristöpolitiikkaa.
Me pidämme komission ehdotusta myönteisenä, mutta siinä ei mennä mielestämme riittävän pitkälle. Melun mittausmenetelmien yhdenmukaistaminen ja jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmien laatiminen on hyvä asia, mutta me emme tyydy siihen. Me vaadimme siksi puitedirektiiviä yhteisön kehyksenä ympäristömelun arvioinnille ja hallinnalle. Me vaadimme komissiota esittämään tytärdirektiivejä, nimittäin 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Näissä tytärdirektiiveissä säädetään laatustandardit kaikille melulähteille, ja minua ilahduttaa, että meidän ryhmämme linja hyväksyttiin valiokunnassa suurella enemmistöllä, ja Bernd Langen tämänsuuntaiset tarkistukset saavat toivottavasti myös huomenna tarvittavan enemmistön.
Ryhmäni ei tue kuitenkaan esittelijän aikomusta säätää jo tällä direktiivillä raja-arvot lentokenttien ympäristömelulle. Me keskustelimme asianomaisista tarkistuksista perusteellisesti, mutta pidämme loogisempana ja johdonmukaisempana periaatteena meidän esittämäämme linjaa, jonka mukaan kaikkia melulähteitä koskevat laatustandardit säädetään tytärdirektiiveissä. Toinen tärkeä asia, jonka me esitimme ja joka on keskeinen juuri lentomeluun liittyvien ongelmien yhteydessä, on se, että esittelijän mainitsemien meluindikaattorien ohella on määrä käyttää myös lisäindikaattoreita. Sikäli pyydän myös tukea vastaavalle tarkistukselle, jonka mukaan mainittujen meluindikaattorien ohella on määritettävä meluindikaattori melualtistuksen enimmäistasolle.

Meijer
Arvoisa puhemies, hallitukset ja kunnallishallinnot ovat vuosikausia aliarvioineet raskaasti melun vaikutuksia työ- ja asuinympäristössä. Taloudellinen kasvu näytti olevan tärkeämpää kuin se, että ihmiset kärsivät unettomuudesta, ylirasittumisesta ja kuulon heikkenemisestä. Emme kuitenkaan voi enää lykätä tuntuvia toimia, koska varsinkin liikenteen melu kasvaa jatkuvasti. Suurimmat lentokentät sijaitsevat tiheään asutuilla alueilla, ja niiden ympäristö muuttuu yhä asuinkelvottomammaksi. On tärkeää, että kaikille lentokenttien lähistöllä asuville taataan vähintään kahdeksan tuntia hiljaisuutta yön aikana. Hallitusten ei myöskään pidä enää hyväksyä sitä, että hiljaisesta ajasta nakerretaan tunteja, jotka on ensin julistettu niin kutsutuiksi yön reunoiksi. On aivan oikein, että jäsenvaltioille ei määrätä kiinteitä aikoja vaan sitä vastoin kiinteä tuntimäärä. Esittelijä on osoittanut suurta luovuutta ideoidessaan puitedirektiivejä, tytärdirektiivejä ja melukarttojen asettamista yleisön saataville. Yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä tukee häntä siinä mielellään, vaikka olisimmekin halunneet etsiä kattavampia ratkaisuja ja ryhtyä toimiin niiden suhteen, jotka ansaitsevat rahaa aiheuttamalla melua. Mutta koska ympäristövaliokunnassa kävi selväksi, että meidän pitemmälle menevät toivomuksemme eivät nauti kahden suurimman ryhmän kannatusta, niin toivon, että edes esittelijän maltilliset ehdotukset saavat taakseen enemmistön.

Moreira Da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, monille Euroopan unionin kansalaisille elämänlaatu on pelkkä kangastus erämaassa. He kuluttavat aikaa kaupunkiliikenteen keskellä sen sijasta, että he käyttäisivät sen lastensa kanssa; he tekevät työtä surkeissa oloissa eivätkä he voi virkistäytyä viher- tai vapaa-ajan alueilla; heidän päivänsä valuvat hukkaan sairaaloiden odotushuoneissa ja he joutuvat tappelemaan valtionhallinnon byrokratian kanssa. Kaupungeissa me kiiruhdamme ja kadotamme hyvänolontunteen. Tähän valitettavaan kuvaukseen pitää lisätä vielä ympäristömelu. Se seuraa meitä koko päivän tehden elämästä vielä rasittavamman mutta se häiritsee ansaittua lepoa myös öisin.
Ikävä kyllä yhä useammat Euroopan kansalaiset kärsivät ympäristömelusta. Siitä huolimatta Euroopan unioni on kuitenkin viivytellyt yhteisen melupolitiikan laatimisessa. Se kulutti viisi vuotta Euroopan harmonisoituja melumittareita koskevan ehdotuksen esittämiseen. Emme saa joutua enää odottamaan viittä vuotta tehdäksemme päätöksen kaikkialla Euroopan unionissa sovellettavista melurajoista. Siksi olen samaa mieltä esittelijä Roon ehdotuksesta olla tuhlaamatta enempää aikaa ja muuttaa tämä melun hallintaa ja arviointia koskeva direktiivi velvoittavaksi puitepäätökseksi.
Kansalaisten unensaanti häiriintyy eniten öisen lentoliikenteen takia. Koska Euroopan unionilla ei ole yhteisiä määräyksiä asiasta, kilpailu on ollut huomattavan vääristynyttä lentoasemien välillä eivätkä jäsenvaltioiden kansalaiset ole olleet tasa-arvoisia keskenään. On siis keskeistä asettaa ilma-aluksien melulle velvoittavat rajat lentokenttien lähistöllä. Mielestäni tarkistus 36 ei ole kuitenkaan järkevin tapa. Joka tapauksessa haluan onnitella esittelijää hänen työstään.

Van Brempt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä esittelijä, tämä direktiivi on itse asiassa monella tavalla ainutlaatuinen jo siitä yksinkertaisesta syystä, että melu ja sen aiheuttamat häiriöt tunnustetaan nyt ensimmäistä kertaa sosiaaliseksi ja ekologiseksi ongelmaksi. Tämän direktiivin myötä desibeleinä ilmaistusta melusta tulee yksi elintason mitoista. Ansio siitä kuuluu ennen kaikkea esittelijälle ja hänen valiokunnassa saamalleen tuelle.
Tällä puitedirektiivillä pyritään vähentämään Euroopan asukkaiden kokemaa melua. Direktiivissä on monta hyvää ja tärkeää seikkaa kuten harmonisointi, yhteisten indikaattorien ja parametrien käyttö, ohjelmisto ja muut vastaavat.
Haluan kuitenkin puhua vähän siitä kinastelusta ja taistelusta, jota on viime aikoina käyty kulissien takana, monissa eri valiokunnissa ja viimeksi juuri äsken täällä. Esittelijä on sisällyttänyt ehdotukseensa indikaattoreita ja lentokentille asetettavia tavoitteita. Ymmärrän häntä tässä kohdin. Asia on hyvin ajankohtainen ja kiistanalainen myös minun maassani. Ja myös minun maassani lentomelu häiritsee ihmisiä tosissaan. Meidän velvollisuutemme Euroopan parlamentin jäseninä ja eurooppalaisena toimielimenä on tehdä sille jotakin.
Minäkin haluan selkeät tavoitteet, ehdottomasti, mutta esittelijän ehdottamat normit ovat tällä hetkellä ennenaikaisia. Jokin toinen ryhmä voi sanoa, että niissä on teknisiä ongelmia. Sanokoon vain. Ne eivät yksinkertaisesti ole vielä kypsiä. Meidän pitää antaa komissiolle aikaa tehdä asialle jotakin, mutta ei liian pitkää aikaa. Sen takia pidän kollegani Bernd Langen tarkistusehdotuksia niin tärkeinä. Toivon, että niitä tuetaan ja että komissio antaa kahdeksan kuukauden kuluessa selkeästi perusteltuja normeja, sillä siitä tässä on kysymys, ja toivon, että me myös pääsemme niiden osalta kompromissiin.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, Espanja on tukenut ja tukee meluntorjuntapolitiikkaa yleensä ja erityisesti tätä yhteisön direktiiviä, samoin kuin esittelijä De Roon ansiokasta työtä.
Kuitenkin espanjalaisten etunäkökohtiin ja pyrkimyksiin yhteisön normien asettamisessa tässä erityisasiassa liittyy yksi peruspiirre, joka vaikuttaa syvällisesti espanjalaisten elämäntapaan. Kyse on siis melutekijän asettamisesta illalla kello seitsemän jälkeen ilmenevälle melulle. Direktiiviehdotuksen mukaanhan ilta alkaa silloin. Komission ehdotuksen liitteen 1 kohdan 1 mukaisesti viisi desibeliä lisättäisiin järjestelmällisesti klo 19-23:n välillä aiheutuvaan kokonaismeluun.
Ilmasto- ja kulttuurisyistä Espanjassa iltaelämä kestää myöhempään kuin monilla muilla Euroopan alueilla. On ilmeistä, että klo 19-22:n välillä ilmenevän melun aiheuttama häiriö vaihtelee kunkin paikan erilaisten elintapojen mukaan.
Espanjassa ja monissa Välimeren maissa päiväaika jatkuu tavallisesti selvästi pitempään kuin kello 19:ään, jota direktiivissä esitetään. Tästä seuraa, mitä en peittele, että kotimaani on erittäin vaikeaa hyväksyä komission ehdotusta, jos siihen ei sisällytetä riittävää joustomekanismia, jonka avulla voidaan säilyttää se elämäntapa, jonka olemme perineet esi-isiltämme ja jota toisaalta sekä itse espanjalaiset että meillä käyvät ulkomaalaiset osaavat arvostaa.
Toistaiseksi joustokeinoksi on tarjottu sitä, että siirretään osa pakollisesta neljästä iltatunnista siesta-aikaan. Kuitenkaan tästä mallista ei ole hyötyä, koska siesta-aikaa ei valitettavasti vietetä läpi vuoden eikä edes koko Espanjassa.
Joustokeino voisi olla se, että olisi mahdollista alentaa joko tuntimäärää tai ehdotuksessa tälle ilta-ajalle määrättyä häiriöastetta. Jäsenvaltiot voisivat itse kunkin maan tapojen mukaan päättää ilta-ajan kestosta tietyn vaihteluvälin sisällä.
Tässä mielessä tietenkin tuemme jäsen Oomen-Ruijtenin ja Florenzin esittämää tarkistusta 48.

Bowe
Arvoisa puhemies, minun on aivan ensiksi sanottava, että suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön. Esittelijä on tehnyt suuren työn, ja komissio on tuottanut tässä erinomaisen aloitteen, jota ne kollegat ovat tukeneet, jotka kannustivat komissiota edellisen parlamentin aikana.
Tämä on hyvin tärkeä asia, joka vaikuttaa miljoonien ihmisten elämään, ja joka edellyttää huolellisia ja harkittuja toimia, jotta ongelmat voidaan ratkaista. Ongelma on monimutkainen. Siitä emme pääse mihinkään, ja tarvitsemme tosiaankin vaiheittaista, laskelmoitua lähestymistapaa, jotta voisimme ratkaista melun aiheuttamat ongelmat joka paikkakunnalla, joka paikassa ja jokaisessa kulttuurisessa tilanteessa, niin unionissa kuin muuallakin. Tästä syystä mietinnön tärkein asia on mittaus- ja arviointimenetelmien yhdenmukaistaminen kautta koko Euroopan unionin, jotta ongelmista voidaan puhua verrattavissa olevin termein. Meidän on myös laadittava melukarttoja ja mitattava ongelman todellista laajuutta jokaisella paikkakunnalla, jotta voimme todeta, mitä kussakin tapauksessa on tehtävä ja jotta voimme ryhtyä toimiin paikallisella tasolla; näin päädymme vihdoin vaiheittain todelliseen toimintaohjelmaan, joka on kustannustehokas niissä toimissa, jotka hyväksymme, ja jossa päästään ratkaisuun, johon pyrimme, eli melutasojen todelliseen vähentämiseen ja tästä seuraavaan ihmisten terveyden parantumiseen.
Joissakin mietinnön osissa ehdotetaan liian nopeaa ja aivan liian hätäistä lähestymistapaa ongelmaan, jota ei ole arvioitu kunnolla ja huolellisesti. Minusta tuntuu esimerkiksi, että melurajojen asettaminen on tässä vaiheessa luulonvaraista. Meidän on arvioitava tarkasti, mihin toimiin voidaan ryhtyä paikallisella tasolla, ja tarvitsemmeko melurajoja tulevaisuudessa. Meidän on edettävä tällä tiellä, mutta esittelijän tekemässä ehdotuksessa mennään tässä vaiheessa liian pitkälle.
Suosittelisin parlamentille tästä huolimatta mietintöä ja tietysti komission ehdotusta.

Florenz
Arvoisa puhemies, voin vain pahoitella sitä, että yritys poistaa tämä mietintö tänä iltana esityslistalta ymmärretään niin väärin. Meidän aikomuksenamme ei ole ylipäätään soveltaa tähän jotain ilkeää temppua. Kuunneltuaan äsken parlamentin melko merkittävää poliittista ryhmää edustavaa David Bowea voi todeta, että ei ole lainkaan niin yksinkertaista valvoa lentoasematoimintaa harjoittavia niin, että Euroopan kansalaiset, jotka asuvat lentokenttien läheisyydessä ja joita kohtaan tunnen täyttä sympatiaa, tuntevat myös todellista helpotusta.
Olen jo erittäin hämmästynyt, kun yksi jos toinenkin täällä sanoo, että me tarvitsemme tytärdirektiivejä. Tiedättekö, että pidän tytärdirektiivejä erittäin hyvänä asiana. Me olemme kuitenkin taistelleet jo 20 vuotta sellaisten direktiivien puolesta. Me tarvitsemme välineen tytärdirektiivien aikaansaamiseksi. Tämä oli periaatteessa tarkistuksen 36 ajatuksena, vaikka uskonkin, että tätä ajatusta ei ole pohdittu vielä loppuun saakka. Me tarvitsimme siksi tilaa työstääksemme tätä ajatusta ja toteuttaaksemme sen. Jäsen Scheele, yksi asia on nimittäin aivan selvä: tehän olette vielä hyvin nuori, ja niin kauan kuin te olette tässä parlamentissa te ette saa lentoliikennettä koskevaa tytärdirektiiviä! Ne löytävät aina tavan keplotella ohi vasemmalta tai oikealta tai keskeltä tai mistä tahansa. Niillä on myös taloudellisia intressejä. Sen minä ymmärrän tietysti myös. Me tarvitsemme siksi parametrejä. Niitä meidän on kehitettävä täällä parlamentissa. Tämä oli se ajatus, joka oli pyyntömme taustalla, eli saada vielä 10 tai 15 päivää lisää.
Kyse ei ole niinkään siitä, mitä me toivomme, vaan kyse on viime kädessä siitä, mitä toiveita me panemme toimeen politiikassa. Jalkapallopelin päätteeksi lasketaan maalit. En suhtaudu siihen lainkaan omahyväisesti. Olen kuitenkin erittäin jännittynyt, millainen päätös huomisessa äänestyksessä tehdään. Hyvä kollega de Roo, hyvä lähestymistapa on valitettavasti nähtävästi kuollut tänään!

Lange
Arvoisa puhemies, kun tarkastelen komission ehdotusta, minun on ajateltava yhtä kuvaa. Siinä joku istuu Suomessa puron varressa ja yrittää pyytää lohia haavilla. Haavin silmukat ovat kuitenkin niin kaukana toisistaan, että kaikki lohet pujahtavat siitä läpi. Sikäli pidän oikeana ja hyvänä asiana sitä, että me tiukennamme hieman komission ehdotusta, nimittäin aivan samalla tavalla kuin menettelimme myös ilman- ja vedenlaadun kohdalla. Ensinnäkin me tarvitsemme puitedirektiivin, jossa säädetään mittausmenetelmät ja toimintasuunnitelmat, joiden avulla saadaan kokonaisuutena ottaen aikaan tätä alaa koskevan politiikan standardisoiminen.
Toiseksi meillä on laatustandardeja koskevia tytärdirektiivejä. Juuri melupolitiikan alalla meidän on pohdittava hyvin tarkkaan, mitä laatustandardeja me haluamme, nimittäin vertailukelpoisia standardeja lento-, rautatie- ja maantieliikenteen välillä ja myös annosvasteen osalta. Meidän on tiedettävä aivan tarkasti, millainen annos on ihmisille vaarallinen lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. On siis kehitettävä hyvin huolellisesti tytärdirektiivejä ja yhdistettynä lähestymistapana sitten samalla raja-arvoja tietyille melulähteille.
Sikäli se on oikein, me tarvitsemme puitedirektiivin ja yhdistetyn lähestymistavan, ja pidän siksi oikeina ja hyvinä monia asioita, joita ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta päätti. Minulle aiheuttavat ongelmia tarkistukset 10 ja 36/37, nimittäin se, että lentokenttien lähistöllä havaittavaa lentomelua koskevaa tytärdirektiiviä esitetään jo nyt. Meidän pitäisi pohtia sitä hyvin huolellisesti ja luoda sitten molemmilla tasoilla yhdistetty lähestymistapa, toisaalta raja-arvot yksittäisille melulähteille ja toisaalta laatustandardit melupäästöille. Tässä mielessä meidän pitäisi mielestäni edetä.

Rübig
Arvoisa puhemies, tässä direktiivissä sovellettu menettelytapa muistuttaa Natura 2000 -mallia, joka johtaa jatkossa tietysti suurten alueiden taloudellisen hyötykäytön massiiviseen rajoittamiseen, ja sitä meidän pitäisi ajatella keskustelussamme. Pelkästään eurooppalaiset rautatiet arvioivat tarvitsevansa melukarttoja varten 20 miljoonaa euroa, siis summan, jota komissio on kaavaillut kaikkiin kuluihin. Pelkästään rautatiet varautuvat tähän summaan. Haluaisin myös korostaa, että pienille ja keskisuurille yrityksille on mahdotonta maksaa tällaisia summia näistä melukartoista!
Meidän pitäisi uskoakseni valita tähän liittyen pikemminkin kannustinvälineitä ja pohtia tukialoitteita, joiden avulla saavutetaan tavoite eli melun vähentäminen. Lisäksi on tärkeää, että me ajattelemme myös ehdokasvaltioita: myös ne haluavat pystyä nukkumaan rauhassa mutta työskentelemään myös häiriöttä!

Doyle
Arvoisa puhemies, käytän mielelläni tilaisuuden hyväksi puhuakseni tästä tärkeästä puitedirektiivistä, vaikka olisinkin arvostanut sitä, että olisimme odottaneet pari viikkoa kenties tammikuun täysistuntoon asti jotta olisimme voineet käydä kunnollista vuoropuhelua kaikkien asianosaisten osapuolien kanssa, koska se olisi johtanut lopuksi järkevämpään lainsäädäntöön. Suhtaudun kuitenkin myönteisesti puitedirektiiviin, ja se olisi ollut tervetullut koko parlamentissa, ennen kuin tarkistukseen 36 ja muihinkin tarkistuksiin sisältyvät tietyt kohdat esiteltiin.
Tämä on ensimmäinen direktiivi, jossa käsitellään ympäröivää melua erotuksena tietystä lähteestä peräisin olevaan meluun, ja tämä on myönteinen asia. Tiedämme kaikki, millaisia terveysriskejä melu aiheuttaa elämässämme. Terveysriskien merkitys on kasvava, ja tulevan merkityksemme määrää se, miten aiomme käsitellä niitä. Emme voi töniä ihmisiä, yhteisöjä tai teollisuutta kohti erityisiä normeja käymättä kunnollista ajatustenvaihtoa ja kunnollisia neuvotteluja.
Saanen kysyä myös, voisiko komissio viitata talousvaikutustutkimukseen, jonka oletan komission tehneen tämän ehdotuksen yhteydessä, kuten perustamissopimuksessa määrätään. Haluaisin tietää, mikä oikeastaan ratkaisi asian. Tukisin täysin tarvetta yhdenmukaistaa meluindikaattoreita ja arviointimenetelmiä, koko melukarttoihin liittyvää aluetta, sellaisten toimintasuunnitelmien laatimista, joiden tarkoituksena on vähentää melua ja suojella vähämeluisia alueita siellä, missä se on tarkoituksenmukaista, sekä laajentaa koko väestölle tiedottamisen ulottuvuutta. Toivoisin myös, että kun pääsemme tämän puitedirektiivin sijasta tytärdirektiiviin, jossa on EU:n laajuisen pelikentän määrittelevät normit, jokaisen alueen maasto, olot ja väestötiedot otetaan huomioon, ja että meillä on aikaa keskustella kunnolla tästä asiasta.
Näin meidän pitäisi toimia ja käsitellä asiaa. Esimerkiksi tarkistuksessa 36 mainitaan keskimääräiset mittaukset, jotka koskevat erityisesti yöaikaa, mutta yksikin kahdeksan tunnin mittaisena yöaikana laskeutuva lentokone voisi aiheuttaa niin paljon melua ja kovaa ääntä, että kone voisi herättää koko naapuruston, kuitenkin tarkistuksen 36 määräyksien mukaisesti. Tätä emme halua. Kyse ei ole keskiarvoista vaan erikoistapauksista. Tarvitsimme enemmän aikaa, ja olen pahoillani siitä, että emme saaneet sitä, vaikka kannatankin yleisesti puitedirektiiviä.

Liikanen
Haluaisin kiittää esittelijä de Roota hänen tekemästään työstä. Ympäristömelu haittaa terveyttä ja hyvinvointia 25 prosentilla Euroopan väestöstä. Melu aiheuttaa sairauksia, kuten stressiä ja verenpaineen kohoamista, ja huonontaa lasten oppimiskykyä. Lentomelu erottunee nykyään parhaiten Euroopassa, kun taas tieliikenteestä sekä junista ja rakennustöistä peräisin oleva paikallinen melu on yleensä suurin ongelma.
Mitä meidän pitäisi tehdä ratkaistaksemme tämä kasvava ongelma? Oli houkuttelevaa käyttää tätä direktiiviä ja muita direktiivejä asettaaksemme EU:n uudet meluraja-arvot mahdollisimman nopeasti. Se voi vaikuttaa johdonmukaiselta tavalta valvoa melutasoa, mutta on kaksi syytä, joiden vuoksi olisi ennenaikaista asettaa tällä tavalla uusia raja-arvoja. Ensinnäkin siksi, että markkinoillepääsyä säädellään jo lainsäädännöllä, jossa asetetaan raja-arvot monille tieliikenteessä käytettäville ajoneuvoille ja ulkona käytettäville varusteille. Olisi yksinkertaisempaa ja nopeampaa kiristää olemassa olevan lainsäädännön melunormeja kuin antaa uusia tytärdirektiivejä. Pohdimme näitä normeja, kunhan saamme tiedot strategisista melukartoista.
Toiseksi, ehdotuksessa noudatetaan uutta lähestymistapaa, jolla arvioidaan Euroopan yleistä melutilannetta sen mukaan, kuinka monia ihmisiä melu häiritsee. Tällä hetkellä on mahdotonta luonnehtia melua eri jäsenvaltioissa, koska käytämme niin monia erilaisia indikaattoreita ja arviointimenetelmiä. Lentokenttien lähistöllä havaittava melu on erityinen ongelma. Lentokenttien ja lentokoneiden valmistajien välisen kaupallisen kilpailun vuoksi ei ole ollut mahdollista saada tietoa oikeista ja tarkistetuista melutasoista. Verrattavissa olevan tiedon saaminen lentokenttien lähistöllä havaittavasta melusta on suuri edistysaskel. Komissio ei voisi tästä syystä tukea niitä tarkistuksia, joissa otetaan tässä vaiheessa käyttöön raja-arvot lentokenttien lähistöllä havaittavalle ympäristömelulle.
Kun jäsenvaltiot ovat antaneet verrattavissa olevia tietoja, komissio tarkastelee kysymystä yhteisön raja-arvoista ja muista toimista, joilla on määrä rajoittaa niiden ihmisten määrää, jotka kärsivät melusta, ja antaa asiasta kertomuksen neuvostolle ja parlamentille. Ehdotamme, että jäsenvaltioiden viranomaisten pitäisi luoda toimintasuunnitelmia tiiviissä yhteistyössä väestön kanssa, jotta tilannetta voitaisiin parantaa yleisesti. Viranomaisten pitäisi hahmotella toimet, joihin jäsenvaltioissa ryhdytään tai joihin aiotaan ryhtyä, jotta meluongelmaa voitaisiin vähentää.
Emme määrää niistä toimista, joihin pitäisi ryhtyä. Niistä on jäsenvaltioiden päätettävä. Toimintasuunnitelmat on kuitenkin julkaistava, vaikka niissä sanottaisiinkin vain, että tilannetta aiotaan parantaa, jotta paikallinen väestö tietää, mikä on tilanne, ja jotta se voi keskustella asiasta äänestämiensä edustajien kanssa.
Olen kiitollinen parlamentin jäsenille heidän tarkistuksistaan, jotka vahvistavat tekstiä, ja heidän julkisesta osallistumistaan, jonka hyväksymme varauksettomasti. Ensimmäisenä prioriteettinamme on laatia strategisia melukarttoja käyttämällä vakioituja indikaattoreita ja arvioida kaikkia melupäästötyyppejä, jotta saisimme tarkan kuvan siitä, kuinka moni kärsii ja missä. Direktiiviä koskeva ensimmäinen kertomuksemme on määrä antaa parlamentin käsiteltäväksi vuonna 2007. Siihen kuuluu raja-arvojen huolellinen tarkastelu. Viiden vuoden välein toistuva tarkistusprosessi takaa siten, että jäsenet saavat jatkuvaa palautetta. Arvostamme palautettanne, ja suhtaudumme myönteisesti suurimpaan osaan niistä tarkistuksista, joita olette tänään esittäneet. Toivon, että pääsemme nyt sopimukseen myönteisestä tavasta, jolla voimme saavuttaa neuvoston kanssa yhteisen kannan ensi viikolla.
Tarkistuksista komissio on tarkastellut 49:ää tarkistusta, ja se voi hyväksyä niistä 25 täysimääräisesti tai osittain. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1 - 3, 14, 18, 27, 30, 34, 35 ja 43. Seuraavat tarkistukset voidaan hyväksyä periaatteessa tai osittain: tarkistukset 6, 7, 12, 13, 17, 21, 22, 25, 28, 29, 32, 39, 42, 44 ja 45. Komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia.
Lopuksi haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia siitä seikkaperäisestä huomiosta, jolla se on tarkastellut tätä ehdotusta, sekä monista hyödyllisistä tarkistuksista, joita on esitetty.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Muut lisäaineet kuin väri- ja makeutusaineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lannoyen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0347/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista annetun direktiivin 95/2/EY muuttamisesta (9662/1/2000 - C5-0425/2000 - 1999/0158(COD)).

Lannoye
Arvoisa puhemies, minusta ei ole viisasta enää venyttää keskustelua näin myöhään, varsinkin kun siinä ei loppujen lopuksi käsitellä kovinkaan monia asioita. Tekstiin on jätetty vain yksi, mutta sitäkin tärkeämpi tarkistus. Kerron teille miksi se on niin tärkeä.
Hyväksyimme itse asiassa ensimmäisessä käsittelyssä viisi tarkistusta, joista kaksi on erityisen tärkeitä. Ensimmäisen tarkistuksen tavoitteena on kieltää etyylihydroksietyyliselluloosan - anteeksi tämä hieman monimutkainen tieteellinen termi - eli E 467:n käyttö uusina elintarvikkeiden lisäaineina.
Neuvosto oli samaa mieltä kanssamme, mikä on erittäin hyvä asia. Sitä vastoin se ei ollut samaa mieltä kanssamme toisesta tarkistuksesta, jonka tarkoituksena oli hylätä erään toisen lisäaineen, natriumalginaatin (E 401), käytön laajentaminen siten, että sen käyttö sallitaan jalostamattomissa kuorituissa ja/tai paloitelluissa nautintavalmiissa porkkanoissa. Tämä vaikuttaa jokseenkin harmittomalta seikalta, mutta kerron nyt teille minkä vuoksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta teki aivan oikein, kun se ehdotti parlamentille tuon lisäaineen käytön kieltämistä.
Ensinnäkin toteaisin, että jonkin uuden lisäaineen käytön hyväksyminen tai hylkääminen edellyttää yleensä kolmen kriteerin täyttymistä. Ensimmäinen kriteeri on lisäaineen teknologinen tarve. Tässä tapauksessa tuota teknologista tarvetta on vaikea kiistää. On nimittäin syytä huomauttaa, että natriumalginaattia käytetään kuorittujen, paloiteltujen, pakattujen ja nautintavalmiiden porkkanoiden kiinteyttämisaineena. Aine siis estää palojen pehmenemisen ja auttaa säilyttämään porkkanoiden aistinvaraisesti arvosteltavat ominaisuudet.
Toinen kriteeri koskee lisäaineiden hyödyllisyyttä kuluttajien kannalta. On havaittu, että alginaattikäsittely saattaa harhauttaa kuluttajaa, koska elintarvike vaikuttaa tuoreemmalta kuin mitä itse asiassa onkaan. Lisäaineita ei myöskään yleensä voida lisätä jalostamattomiin elintarvikkeisiin, joita ei ole käsitelty millään tavalla, joka saa aikaan olennaisen muutoksen elintarvikkeiden alkuperäisessä tilassa, kuten on asianlaita tässä tapauksessa. Tämä on siis toinen tapa petkuttaa kuluttajia, joten sen vuoksi ei voida väittää, että lisäaine olisi hyödyllinen kuluttajien kannalta, vaan päinvastoin se olisi heille haitallista.
Kolmas kriteeri koskee lisäaineen vaarattomuutta. Kaiken tieteellisen tiedon ja elintarvikealan tiedekomitean mukaan kyseinen lisäaine on vaaraton, mutta sillä on laksatiivisia vaikutuksia, joita kuitenkin pidetään vähäisinä nautitun alginaatin määrä huomioon ottaen. Sen käyttö saattaa kuitenkin aiheuttaa erään ongelman, kun otetaan huomioon sellaisten lisäaineiden määrä, joilla on laksatiivisia vaikutuksia. Ei nimittäin ole arvioitu näiden laksatiivisia vaikutuksia omaavien lisäaineiden yhteisvaikutusta ihmiseen. Tällaisia lisäaineita on kuitenkin paljon markkinoilla, ja muistuttaisin, että elintarvikealan tiedekomitea suositteli vuonna 1992, että muiden vastaavia biologisia ominaisuuksia omaavien elintarvikeainesten, joilla on potentiaalisia laksatiivisia ominaisuuksia, vaikutusta kokonaisravintoon, pitäisi tutkia. Tutkimusta ei koskaan tehty. Näin ollen olisi varotoimenpiteenä luonnollista kieltää tällaisia ominaisuuksia sisältävien uusien lisäaineiden käyttö siihen asti, kunnes niiden vaikutuksista on tehty tutkimus.
Tässä olivat kolme kriteeriä. Kaksi niistä ei tyydytä meitä. Mielestäni on täysin perusteltua kieltää tuon lisäaineen käyttö. Kyse ei ole vain yhteen lisäaineeseen takertumisesta vaan siitä, että näin toimimalla osoitetaan tiukkuutta asiassa. Euroopan markkinoilla on nykyään 307 lisäainetta, joista 163 on täysin vaarattomia. Tilanne on siis tyydyttävä. Loput 144 eivät ole vaarallisia, mutta saattavat yhdessä käytettynä olla haitallisia terveydelle. Kyse on siis aina niiden yhteisvaikutuksesta.
Tiedämme, että komissio valmistelee uutta direktiiviä lisäaineista. Olisi todella mielenkiintoista tuoda esiin parlamentin kanta direktiivin tarkistukseen, jonka tarkoituksena on vähentää lisäainekuormitusta sen nykyisestä tasosta. Vähentäminen olisi mielekästä kansanterveyden kannalta, mutta sen pitäisi tapahtua teollisuutta mitenkään vahingoittamatta.

Thyssen
Arvoisa puhemies, äänestimme ympäristövaliokunnassa EVP-ryhmän kanssa Lannoyen mietinnön puolesta, ja mietintö vastaa muuten täysin meidän toiveitamme. Sen takia ehdotan kollegoilleni, että he tukevat sitä ja sen ainoaa tarkistusta. Emme halua kuorittuja porkkanoita, jotka on upotettu alginaattiin. Tuemme esittelijää hänen tarkistuksessaan. Emme toivo näkevämme sellaista.
Arvoisa puhemies, koska on jo myöhä ja koska kurkussani on pala porkkanaa, minulla ei ole kollegoille muuta sanottavaa. Uskon tehneeni ryhmäni kannan selväksi.

Puhemies
Kiitän teitä, hyvä kollega. Tunnen yhteenkuuluvuutta teitä kohtaan, sillä teillä on kurkussa porkkana ja minulla on kurkussa sammakko, kuten me Rijn-joen pohjoispuolella sanomme. Täällä monella on tosiaan flunssa.

Whitehead
Arvoisa puhemies, toin porkkanoita mukanani, mutta onneksi en yrittänyt Thyssenin tavoin syödä niitä, vaikka olisimmekin molemmat läpäisseet Lannoyen kokeen. En olisi koskaan uskonut, että viimeinen puhe, jonka pidän tässä parlamentissa 1900-luvulla, käsittelee natriumalginaattia. Olisin kuitenkin voinut lyödä vetoa siitä, että kyseessä on vastaus Lannoyen aloittamaan keskusteluun, koska hän puolustaa väsymättä kuluttajia niin pienissä kuin suurissakin asioissa.
Vaatimaton mielipiteeni on, että nämä asiat ovat suhteellisen pieniä kenties yhtä pieniä kuin nämä porkkanan palat. Tunnustan, että epäilen itse E-401:n vaarallisuutta, mutta tässähän ei ole loppujen lopuksi kyse vaarallisuudesta. Yhdistyneen kuningaskunnan ravintoasioita käsittelevä viranomainen on selittänyt minulle yksityiskohtaisesti, että natriumalginaatti on vaaratonta, että sen käyttö on sallittu Yhdysvalloissa ja monissa maissa, että sitä on käytetty 1930-luvulta asti, ja jos on kyse laksatiivisista aineista, sen vaikutukset ovat vähäisemmät kuin hedelmien ja viljan kuitujen tai äärettömän paljon vähäisemmät kuin, jos ottaisi suun täydeltä japanilaisissa ravintoloissa tarjottavaa levää. Se siitä tieteellisestä lähestymistavasta.
Miksi sitten tuen Lannoyeta? PSE-ryhmän toverini tekevät samoin, monesta syystä, ja tässä hän tekee omalaatuisen palveluksen keskusteluillemme. Hän sanoo ensinnäkin: miten kuluttaja hyötyy tästä? Valmistaja hyötyy sikäli, että tämä porkkanan pala pysyy oranssina eikä muutu harmaaksi. Miten kuluttaja sitten hyötyy siitä?
Toiseksi, missä määrin teollisuuden edustajat ovat valmiita tulemaan esiin ja hyväksymään sen, että monet käyttämistämme lisäaineista voidaan poistaa? Kukaan ei sano siitä mitään. Kukaan ei tule kertomaan meille asiasta. Sitä odotellessamme meidän pitäisi tukea Lannoyeta ja hänen tarkistuksiaan ja toivottaa hänelle hyvää uutta vuotta.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, voin omasta puolestani tukea täysin yhteistä kantaa. Elintarvikelisäaineiden entistä laajemman rajoittamisen puolesta esitetyissä perusteluissa kyseessä on enemminkin poliittinen arvio kuluttajien tarpeista saada näitä lisäaineita. Meidän pitäisi kuitenkin yrittää luopua tällaisista arvioinneista. Mielestäni meidän on sen sijasta nojauduttava tieteelliseen tutkimukseen perustuviin riskiarvioihin. Komissio on neuvoston käsittelyn kynnyksellä päättänyt peruuttaa etyylihydroksietyyliselluloosan käyttöä koskevan luvan.
Käytännöllisesti katsoen pelkästään gluteenille allergiset ihmiset käyttävät Ruotsissa ja Suomessa etyylihydroksietyyliselluloosaa. Näillä allergikoilla on monivuotisia kokemuksia selluloosan käytöstä ennen kaikkea leivän sidosaineena. Jos he lopettavat sen käytön, he ottavat sen riskin, että heidän ruokavalionsa toimii huonommin. Ruokavalioin huonontuminen lisää vatsavaivojen ja ripulin vaaraa. Lasten lyhytkasvuisuus saattaa myös lisääntyä. Krooniset ruokavalioon liittyvät ongelmat lisäävät myös syöpäsairauksien määrää.
Viime viikonlopun aikana tapasin joukon erikoisruokavaliota noudattavia henkilöitä, jotka olivat huolissaan siitä, että etyylihydroksidietyyliselluloosan käyttöluvan peruminen johtaisi siihen, että gluteenille allergisten ravinnonsaanti vaikeutuisi. Sen vuoksi kysymykseni komissiolle kuuluu: mitä mahdollisuuksia ruotsalaisilla gluteenille allergisilla henkilöillä on käyttöluvan perumisen jälkeenkin saada leipää, jossa tätä lisäainetta on käytetty, ja aikooko komissio kiirehtiä niitä elintarvikealan tiedekomitean kanssa käytäviä neuvotteluja, jotka mahdollistavat, että asia voidaan ottaa uudelleen käsittelyyn ja päätöstä muuttaa?
Arvoisa puhemies, esitän 14-vuotiaan ruotsalaispojan jouluterveiset. Poika on allerginen gluteenille ja kamppailee todellakin ruokavalionsa kanssa. Nyt hän on saanut tietää, että Euroopan parlamentti haluaa kieltää selluloosan hänen ruokavaliostaan ja jopa hänen jouluruoastaan. Hänen jouluterveisensä teille kaikille kuuluu: mitä te EU:ssa oikein teette?

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Lannoyeta ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa mietinnöstä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista.
Mitä siihen tarkistukseen tulee, jossa käsitellään natriumalginaatin käytön laajentamista, komissio esitti alkuperäisessä ehdotuksessaan heinäkuussa 1999, että tätä lisäainetta voitaisiin käyttää myös pakatuissa kuorituissa porkkanoissa. Olemme nyt tarkastelleet uudelleen perusteellisesti tätä alkuperäistä ehdotusta, ja olemme tulleet siihen tulokseen, ettei ole tarpeen sallia natriumalginaatin kaltaisen lisäaineen käyttöä uutena lisäaineena jalostamattomissa elintarvikkeissa.
Koska uuden lisäaineen tai lisäaineiden käytön salliva kriteeri on enemmän kuin pelkkä turvallisuusarvio, komissio voi hyväksyä parlamentin tarkistuksen, jossa kielletään natriumalginaatin käytön laajentaminen siten, että sen käyttö sallitaan porkkanoissa.

Rehujen virallinen valvonta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Staesin laatimasta Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietinnöstä (A5-372/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY muuttamisesta.

Staes
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevan mietinnön käsittelyä voidaan verrata pyöräilyosuuden loppuvaiheeseen jossakin pyöräilykilpailussa. Kollegat, uskon, että yhteisen tekstin hyväksymällä voimme varmistaa huomisen voiton. Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, se ei kuitenkaan vielä merkitse sitä, että keltainen paita on varmistettu tai että kokonaiskilpailun voitto on näköpiirissä. Kuten selitin jo toisen käsittelyn aikana, niin tämän direktiivin muuttaminen lähti liikkeelle kriisistä. Muutamia vuosia sittenhän paljastui, että Brasiliasta tuotua dioksiinin saastuttamaa sitrushedelmämassaa oli joutunut rehuun Alankomaissa, Belgiassa ja Saksassa. Silloin kävi myös ilmi, että komissiolla ei ollut käytettävänä oikeanlaisia välineitä asianmukaisiin toimiin ryhtymiseksi. Sitä me nyt olemme korjaamassa, hyvät kollegat.
Kolmikantakokouksen aikana totesin, että jäsenvaltioiden hallitukset asettavat oman etunsa yleisen edun edelle. Neuvottelut puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa olivat kohteliaat mutta kovat. Tein kaikkeni sen varmistamiseksi, että Euroopan komissio hätätilanteissa ja ehdottomasti silloin, kun ihmisten ja eläinten terveys on uhattuna, voi toimia itsenäisesti, siis neuvottelematta jäsenvaltioiden kanssa. Komission määräämiä toimenpiteitä sovelletaan välittömästi ja ne on jätettävä kymmenen päivän kuluessa pysyvän rehukomitean käsiteltäväksi. Neuvottelut johtivatkin siihen - ja pidän sitä voittona tälle parlamentille - että komission määräämiä suojatoimia noudatetaan kunnes ne on korvattu muulla päätöksellä.
Toinen ongelma oli se, että jäsenvaltiot eivät tunteneet omakseen meidän vaatimustamme ilman etukäteisilmoitusta tehtävien tarkastusten mahdollistamisesta. Kolmikantakokouksen kuluessa kävi selväksi, että neuvosto ei halunnut tehdä sen suhteen myönnytyksiä. Sainkin puheenjohtajavaltio Ranskalta erittäin selvän vihjeen, erittäin selvän viestin "no passaran". Jäsenvaltiot pitävät selvästikin ilman etukäteisilmoitusta tehtäviä tarkastuksia niiden itsemääräämisoikeuteen kajoamisena, mutta ne olivat kuitenkin valmiita auttamaan kaikin tavoin komission asiantuntijoita näiden tarkastustehtävässä. Lisäksi tarkastusten tuloksista ilmoitetaan Euroopan parlamentille.
Kollegat, mielestäni pelastin tulesta sen minkä voin. Uskon, että parlamenttimme terävöittää tuntuvasti neuvoston yhteistä kantaa, ja suosittelen yhteisen tekstin hyväksymistä. Mutta kuten juuri äsken sanoin, niin me päätämme tässä ikään kuin pyöräilykilpailun osuutta. Huomenna ohjelmassa on jo uusi osuus. Silloin satulassa istuu kollega Marit Paulsen liberaaliryhmästä, ja hän saa tilaisuuden terävöittää käsiteltävänä olevaa direktiiviä vielä lisää. Hän ansaitsee siihen kaiken tukemme, toivotan hänelle onnea, ja hän tietää, että hän voi luottaa minuun.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Jumalan myllyt jauhavat hitaasti, mutta ne jauhavat. Minusta ne jauhavat oikeastaan liian hitaasti. Kahden vuoden ajan meillä on ollut komission ehdotus. Tavoite: tarkastusjärjestelmän yhdenmukaistaminen ja rehujen virallisen valvonnan koordinoimisen parantaminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Elintarviketurvallisuus on nykypäivän sana, ehkä jopa vuoden sana.
Sen, miten läheisesti elintarvikkeidemme turvallisuus liittyy eläinten syömään rehuun, ovat osoittaneet viime aikojen skandaalit, rehuseoksen sisältämästä dioksiinista ja jäteöljystä liha- ja lihaluujauhon valmistamiseen. Lihaluujauhohan voi olla, kuten me kaikki tiedämme, hyvä valkuaislähde erityisissä valmistusmenetelmissä. Sen valmistamisessa havaittiin kuitenkin käytäntöjä, jotka on luokiteltava viime kädessä rikolliseksi toiminnaksi. Kuluttaja reagoi oikeutetusti radikaalisti. Kuluttaja siirtyy käyttämään toisia elintarvikkeita, joiden hän uskoo olevan turvallisia. Politiikkaa vaaditaan tekemään kaikkensa voidakseen taata elintarvikkeiden turvallisuus. Miten voidaan kuitenkin antaa takeita, jos ei ole suoritettu valvontaa?
Sisämarkkinoilla, joilla ei suoriteta rajatarkastuksia, valvontavelvollisuus on meidän mielestämme Euroopan unionilla. Rehujen ja elintarvikkeiden valvonta kuuluu kuitenkin jäsenvaltioiden toimivaltaan. Pitkissä sovittelukomiteassa käydyissä neuvotteluissa löydettiin nyt kompromissi, joka voidaan hyväksyä: vakuutus siitä, että komission toteuttamia suojatoimia noudatetaan siihen asti, kunnes ne on korvattu toisella päätöksellä, ja että jäsenvaltioilla on velvollisuus antaa tarkastuksia paikan päällä tekeville komission ja jäsenvaltion asiantuntijoille "kaikki apu".
Yksi asia on varmaa: vain yhdessä ja yhdistämällä kaikki voimat, sekä jäsenvaltioiden että komission, me voimme lisätä merkittävästi herkän rehualan turvallisuutta. PPE-DE-ryhmä puoltaa saavutettua kompromissia. Me toteamme kuitenkin erittäin selvästi, että seuraamme jatkossa kehitystä edelleen kriittisesti ja reagoimme ongelmiinkin taas asianmukaisesti.

Liikanen
Haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että se on tukenut Euroopan komission kantaa, ja siitä, että parlamentti on ponnistellut huomattavasti vastatakseen neuvoston huolenaiheisiin.
Tässä sovittelussa ylitetään tosiaan oikeudellisen tekstin tekniset yksityiskohdat ja korostetaan Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission voimakasta tahtoa suojella terveyttä ja kuluttajien etua sekä näiden elimien yhteistä sitoutumista tähän tavoitteeseen. Jäsenvaltioilla ja komissiolla on nyt käytössään parempi väline, jolla voidaan taata, että eläinten ravintoon liittyvä yhteisön lainsäädäntö pannaan kunnolla täytäntöön, ja jos kolmansissa maissa sattuu hätätapauksia, niihin on mahdollista reagoida nopeasti.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Liikanen. Te olette tänään niin niukkasanainen, ettei sinä aikana ehtinyt juomaan edes yhtä pientä kahvitilkkaa!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Kaupunkien kestävä kehitys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lienemannin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-350/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kaupunkien kestävää kehitystä edistävästä yhteisön yhteistyöjärjestelmästä.

Doyle
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti kompromissitarkistuksien sarjaan, joka on esitetty Lienemannin ja Roth-Behrendtin nimissä sosialistipuolueen puolesta ja jonka olen itse esittänyt PPE-DE-ryhmän puolesta, etenkin, kun sopimuksen myötä voidaan ottaa käyttöön 14 miljoonan euron suuruinen talousarvio, jonka avulla taataan, että tämä nelivuotinen ohjelma voidaan käynnistää vuonna 2001 ilman toista käsittelyä.
Tiivistetysti voidaan sanoa, että tämä sitoutuminen yhteisön kehykseen johtaa komission ja neuvoston myötävaikutuksella toivottavasti siihen, että olemassa oleville järjestelmille luodaan oikeusperusta; näitä järjestelmiä noudattavat sellaisten paikallisten ja alueellisten viranomaisten, jotka edistävät aktiivisesti kaupunkien kestävää kehitystä, muodostamat verkostot.
Meidän on pidettävä huolta siitä, että emme noudata erittelevää "ylhäältä alas" -lähestymistapaa, kun kyse on kokoavasta "alhaalta ylös" -aloitteesta. Komission ei pidä määrätä prioriteetteja ylhäältä, vaan sen on seurattava ja helpotettava paikallisella tasolla tehtyä työtä, koska paikalliset viranomaiset eivät ole pelkästään komission politiikkojen edistäjiä. Paikalliset viranomaiset ovat kansalaisia lähimpänä oleva hallinnon taso. Heillä on demokraattinen, taloudellinen ja hallinnollinen vastuu kaupunkien kestävyydestä. Suhtaudun myönteisesti tähän lainsäädäntöön.

Myller
Arvoisa puhemies, tästä asiasta on varmastikin keskusteltu niin paljon ja olemme niin yksimielisiä, että varsinaista mietinnön esittelyä ei sitten tarvitakaan. Mutta joka tapauksessa ajatus kaupunkien kestävästä kehityksestä on aivan viime vuosina saanut enemmän ja enemmän tuulta purjeisiinsa. Kysymys on ennen muuta horisontaalisesta lähestymistavasta, siitä, että kestävä kehitys on yhteinen nimittäjä sekä sosiaaliselle, taloudelliselle että ekologiselle toiminnalle kaupungeissa. Tiedämme, että komissio on valmistelemassa tällä hetkellä kestävän kehityksen ohjelmaa koko Euroopan unionille, ja tuon ohjelman tulisi olla puolen vuoden kuluttua valmis. Toivon, että yhtenä erittäin tärkeänä osana tässä unionin kestävän kehityksen strategiassa tulee olemaan kaupunkien kestävä kehitys. Tiedämme, että valtaosa eurooppalaisista asuu kaupungeissa, ja tähän saakka nimenomaan kaupunkien osalta nämä asiat ovat jääneet lapsipuolen asemaan. Mietinnön esittelijä Lienemann on aivan oikein kasvattanut komission ehdottamaa budjettia. Nytkään tuo summa ei ole kovin suuri, mutta tällä summalla päästään ratkaisevasti aloittamaan kaupunkien välistä verkottumista niin, että nimenomaan kansalaiset pääsevät suoraan yhteyteen toimijoiden kanssa eri maiden verkostoissa. Tällä tavalla voidaan kehittää eurooppalaista näkemystä kaupunkien kehittämisestä. Toivon, että nämä varat käytetään siihen, että nimenomaan kansalaisten näkökulmasta kehitetään eurooppalaista yhteistoimintaa.

Hyland
Arvoisa puhemies, Euroopan kestävän kehityksen kaupungit -kampanjassa, jonka 540:n eri paikallisviranomaisen muodostama yhteenliittymä on perustanut, on sitouduttu panemaan täytäntöön sellaisia paikallisia politiikkoja ja toimia, joiden tavoitteena on edistää vakautta. Kyse on tosiaankin sellaisten parhaiden käytäntöjen käyttöön ottamisesta, jotka todella voivat kehittää kaupunkejamme myönteisesti. Irlannissa kaupunkien uudistamisohjelmat vaikuttavat merkittävästi pienten kaupunkien ja kylien parantamiseen. Pienten kaupunkien ja kylien uudistamisohjelma on olennainen osa maaseudun kehittämistä.
Pääasiassa Euroopan sosiaalirahastosta sekä kansallisista valtiovarainministeriöistä saadut rakennerahastot on kohdistettava aina yhteiskuntamme vähäosaisimpien ja köyhimpien alueiden kehittämiseen. Kestävyyteen liittyvä kysymys ei koske kaupunkeja. Euroopan unionissa on monia maaseutupaikkakuntia, joita on kehitettävä ja tuettava myönteisesti. Työttömyyden aiheuttamia ongelmapesiä on sekä kaupungeissa että maaseudulla. Koska olemme lakiasäätävä toimielin, meidän ei pitäisi missään vaiheessa pahentaa kaupunkien ja maaseudun välistä kahtiajakoa. Meidän on kehitettävä syrjäytyneitä ja vähäosaisia alueita samalla, kun tuemme taloudellista kehitystä ja laajennamme sosiaalisia ohjelmia. Suunnitteluprosessi on pantava täytäntöön oikeudenmukaisesti ja uudistavasti.

Patrie
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi myöhästymistäni, mutta keskustelut etenevät tähän aikaan illasta nopeammin kuin päivällä. Esitän teille nyt niitä näkökohtia, joita jäsen Lienemann olisi itse halunnut esitellä, jos muut työt eivät olisi häntä pidätelleet.
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kaupunkien kestävää kehitystä edistävästä yhteisön yhteistyöjärjestelmästä, jonka Euroopan komissio hyväksyi 22. marraskuuta 1999, on jatkoa vuonna 1992 käynnistetylle hankkeelle nimeltä Euroopan kestävät kaupungit. Kaupunkien, joissa asuu noin 80 prosenttia Euroopan väestöstä, tila on tärkeä huolenaihe, jolla on merkittäviä vaikutuksia sekä paikallisella, eurooppalaisella että kansainvälisellä tasolla.
Minun on pakko todeta, että kaikkein kiperimmät ympäristöongelmat Euroopassa koskevat erityisesti kaupunkialueita. Ongelmat liittyvät usein läheisesti yleisiin ympäristöhaasteisiin ja vaikuttavat suoraan miljoonien kansalaisten elämään. Elämänlaatua kaupungeissa voidaan kuitenkin merkittävästi parantaa siten, että kaupunkien kehitystä koskevissa politiikoissa sovelletaan yhtenäistä ja kestävää lähestymistapaa.
Kestävän kehityksen käsite ei nimittäin ainakaan suurissa kaupungeissa rajoitu, eikä sitä pidäkään rajoittaa, yksinomaan ympäristönäkökohtiin, sillä käsite sisältää myös sosiaalisia ja taloudellisia näkökohtia. Euroopan kaupungit muodostavat tärkeitä taloudellisia, poliittisia ja sosiokulttuurisia keskuksia. Kaupungit voivat myös suuresti uhata luonnonympäristöämme, joten haasteenamme onkin nyt edistää sellaista tasapainoista kaupunkien kehitystä, jonka ansiosta ne voisivat säilyttää merkittävän roolinsa sekä nykyisessä että tulevaisuuden yhteiskunnassa.
Suuri haasteemme on löytää sellaisia menetelmiä kaupunkien kehitystä koskevien politiikkojen luomiseksi, joiden perusteella voidaan jatkaa kaupunkien hallintorakenteiden kestävään kehitykseen tähtääviä tavoitteita. Sen vuoksi esittelijämme Lienemann on muiden toimielinten suostumuksella esittänyt kokonaistalousarvion hienoista nostamista 14 miljoonaan euroon, jotta voidaan edistää alan yhteistyötä vuosina 20012004. Määrärahat suunnataan pääasiassa Euroopan järjestäytyneiden kaupunkiverkostojen toimintaan, joka koskee kaupunkien kestävään kehitykseen liittyvien hyvien käytäntöjen kehittämistä ja levittämistä.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, epäilemättä Euroopan kansalaiset vaativat suotuisampaa ympäristöä, ja meidän on tässä parlamentissa tuotava nämä odotukset julki ja tehtävä niiden toteuttaminen mahdolliseksi.
Monivuotinen ohjelma kaudelle 20002004 kaupunkien kestävästä kehityksestä on sopiva väline tähän tarkoitukseen, kuten Agenda 21 on erinomainen toimenpiteiden koordinointi- ja kehittämiskeino.
Kuitenkin meidän on pakko myöntää, että yleisesti ottaen ei ole onnistuttu Agenda 21 soveltamisessa eikä saavutettuja tuloksia ajatellen. Maankäytön suunnittelussa ei edelleenkään monissa jäsenvaltioissa oteta huomioon sitä kapasiteettia, joka liittyy fyysiseen todellisuuteen, kulttuuriperintöön eikä kuntien resursseihin huolehtia ympäristövaatimuksistaan. Samoin kaupunkien kestävää kehitystä käsittelevässä mietinnössä huomio kiinnitetään merkittäviin puutteisiin paikallistason ympäristösäännösten käytännöissä ja kehittämisessä.
Monivuotisen ohjelman tavoitteet ovat kunnianhimoiset, ja sen soveltamisala on varsin laaja ja laajennettavissa ehdokasvaltioihin. Ei ole epäilystäkään, etteikö ehdotuksessa esitetyn kaltaista budjettia tarvittaisi, mutta haukkaamme jälleen kerran tyhjää, jos meillä ei ole paljon tämänhetkisiä tulosten valvonta- ja arviointimekanismeja tehokkaampia keinoja.
Johtopäätös on seuraava: kyllä budjetin vahvistamiselle, kyllä mietinnölle ja esittelijä Lienemannin komission ehdotukseen tekemille parannuksille, mutta sekä komission että jäsenvaltioiden itsensä on myös vahvistettava, ja huomattavasti, kaikkien näiden ohjelmien soveltamiseen liittyviä valvontamekanismeja.

Hulthén
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Patrie on jo sanonut, 80 prosenttia Euroopan väestöstä asuu kaupungeissa. Näiden ihmisten mahdollisuudet hyvään elämään riippuvat täysin siitä ympäristöstä, jossa he asuvat. Valitettavasti kaupungit yhdistetään nykyään lähes automaattisesti huonoon ympäristötilanteeseen - paljon päästöjä, paljon liikennettä ja saastuneet vesistöt, niin ei oikeastaan tarvitse olla. Paremmat tiedot ja uusi tekniikka antavat mahdollisuudet parempaan ympäristöön Euroopan kaupungeissa. Selkeä lainsäädäntö ja sen tarkka valvominen ovat lisäksi yksi väline.
Kaupungeilla on itsellään käytössään suuri osa niistä välineistä, joiden avulla voidaan parantaa omien kansalaisten ympäristöä. Kunnat ja kaupungit tunnistavat yleensä parhaiten omat ongelmansa. Järkevän kaupunkisuunnittelun, hyvin toimivan julkisen liikenteen ja muiden kunnallisten sidosryhmien kanssa tehtävän yhteistyön kautta kansalaisille voidaan antaa parempi ympäristö. Sitä paitsi parlamentissa tekemämme ympäristöasioita koskevat päätökset toteutetaan käytännössä paikallisella tasolla. Ilmastokysymys on tästä hyvä esimerkki. Kuljetusten vähentäminen ja fossiilisten polttoaineiden käytöstä luopuminen paikallisella tasolla ovat välttämättömiä toimia, jotta pystyisimme muuttamaan meihin kohdistuvia ilmastollisia uhkia.
Unionin toimielinten ja paikallisen tason, toisin sanoen kuntien tai kaupunkien, välillä on käytävä selkeää vuoropuhelua ja tehtävä hyvää yhteistyötä. Luulen että esittelijä Lienemannin mietintö edistää sitä. Kansalaiset on kuitenkin saatava osallistumaan asiaan myös paikallisella tasolla. Se voi tapahtua tekemällä yhteistyötä yliopistojen, vapaaehtoisjärjestöjen, yritysten ja muiden toimijoiden kanssa. Tästä syystä olen sitä mieltä, että siinä määritelmässä, josta käy ilmi, ketkä voivat anoa varoja puiteohjelmasta, on oltava tilaa muillekin yhteenliittymille kuin niille, joita me perinteisesti pidämme kunnallisina järjestöinä. On olemassa useita hyviä esimerkkejä siitä, että kuntien lisäksi toimintaan osallistuu muitakin. Juuri vastuun laajuus on tärkeää. Mielestäni sen pitää olla yksi kriteeri. Haluan sen vuoksi tukea tarkistusta 31.

Liikanen
Arvoisa puhemies, saanen ensiksi onnitella esittelijä Lienemannia, vaikkei hän olekaan paikalla, hänen tekemästään erinomaisesta työstä, ja ilmaista suuren tyytyväisyyteni siihen, että saatamme voida tehdä päätöksen tästä tärkeästä aloitteesta ensimmäisessä käsittelyssä; kiitokset tästä kuuluvat sekä parlamentin että neuvoston rakentavalle työlle.
Ehdotus, joka koskee kaupunkien kestävää kehitystä, vaikuttaa suoraan jopa 80 prosenttiin Euroopan väestöstä ja heidän jokapäiväiseen elämäänsä. Ehdotuksen myötä koko Euroopan ja muidenkin maiden kaupungit voivat kokoontua ja niitä kannustetaan siihen oppimaan toistensa kokemuksista; kaupunkeja autetaan käsittelemään ympäristöongelmia ja -haasteita sekä pyrkimään kohti kestävyyttä. Komissio on myös kiitollinen siitä huomattavasta tuesta, jota Euroopan parlamentti on antanut tälle ehdotukselle, sekä monista hyödyllisistä tarkistuksista, joita on esitetty.
Komissio myöntää, että on tärkeää edistää sen päätöksentekoprosessin hyvää hallintoa ja avoimuutta. Näin ollen kannatamme voimakkaasti sitä, että otetaan käyttöön avainasemassa olevien osapuolien kanssa käytävän vuoropuhelun periaatteet, jotta voitaisiin määritellä ne prioriteettiaiheet, joita aiotaan tukea. Periaatteiden uudistava lähestymistapa tarkoittaa sitä, että kaupunkien muodostamien verkostojen, jäsenvaltioiden, EU:n toimielimien, kansalaisjärjestöjen ja talousyhteisön kanssa tehdään yhteistyötä; näin taataan se, että kehyksestä saatavat varat kohdistuvat niille kestävän kehityksen alueille, jotka tarvitsevat varoja eniten. Tällainen uudistava lähestymistapa muodostaa mielestäni hyvän esimerkin, jota toiset voivat seurata. Tämän ehdotuksen talousarviosta on keskusteltu jonkin verran, ja keskusteluissa on tuotu esiin monia kantoja, jotka koskevat sitä, onko komission alun perin ehdottama 12,4 miljoonan euron suuruinen summa sopiva. Monet ovat väittäneet, että talousarvio on liian pieni. Komissio haluaa kuitenkin korostaa, että tässä kehyksessä ei ole kyse perustason hankkeiden täytäntöönpanosta. Muita yhteisön ohjelmia ja aloitteita on jo otettu käyttöön tässä tarkoituksessa. Kehyksen tarkoituksena on ennemminkin helpottaa sellaisten tietojen ja ajatusten vaihtoa, jotka koskevat kaupunkien kestävään kehitykseen liittyviä parhaita käytäntöjä, jotta ratkaisut, joihin on yhdessä kaupungissa päädytty, voidaan jakaa Euroopan ja muidenkin maiden kaupunkien kanssa. Kehyksen laadullinen lähestymistapa ja rönsyilevät vaikutukset ovat sellaiset, että vaikka kehyksen talousarvio onkin suhteellisen pieni, on odotettavissa, että kehys vaikuttaa todellisesti Euroopan kaupunkien kestävän kehityksen edistämiseen. 41:tä tarkistusta on pohdittu huolellisesti, ja komissio voi hyväksyä niistä 30, joko täysimääräisesti tai periaatteessa.
Tarkistuksessa 33 ehdotetaan talousarvion tarkistamista ehdotetusta 14 miljoonasta eurosta. Meidän on tehtävä selväksi, että näissä asioissa komission yleisenä linjana on, että talousarvion lisäämistä ei voida hyväksyä, jos neuvosto ja parlamentti eivät siirrä lisävaroja asianomaisiin budjettikohtiin. Kuitenkin tässä erityisessä tapauksessa, ja sen vuoksi, että se helpottaa hyväksymistä ensimmäisessä käsittelyssä, komissio on poikkeuksellisesti suostunut hyväksymään ehdotuksen 14 miljoonan euron suuruisen taloudellisen soveltamisalan lisäämisestä ilman, että lisävarojen myöntämisestä olisi annettu määräystä. Vaikka suostummekin tukemaan 14 miljoonan euron summaa, emme voi tukea 20 miljoonan euron summaa, jota ehdotetaan tarkistuksessa 14.
Toinen asia liittyy komitologiaan. Kun otetaan huomioon, millainen toimi on laatuaan, komissio voi hyväksyä tarkistukset 10 ja 23. Neuvoa-antavan komitean perustaminen olisi asianmukainen komitologinen ratkaisu. Joten komissio voi lopuksi hyväksyä täysin tarkistukset 2, 5 8, 10 13, 15, 16, 18 20, 22 24, 28, 30, 32 35 ja 37. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 25, 27, 36, 40 ja 41. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3, 4, 9, 14, 17, 21, 26, 31, 38 ja 39. Tarkistuksen 31 myötä kansalaisjärjestöt, yliopistot ja muut sellaiset otettaisiin pääasiallisina kumppaneina mukaan niihin verkostoihin, joita on määrä tukea. Tarkoituksena on, että tässä kehyksessä pääasiallisia kumppaneita olisivat komissio ja verkostot, jotka muodostuvat sellaisista paikallisviranomaisista, joiden oikeudelliseen vastuuseen kuuluu kaupunkien kestävän kehityksen politiikkojen kehittäminen ja täytäntöönpano. Siksi emme voi hyväksyä tätä.
Lopuksi haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia siitä seikkaperäisestä huolellisuudesta, jolla se on tarkastellut tätä ehdotusta, ja kaikkien osapuolien antamasta arvokkaasta palautteesta. Se on eittämättä vahvistanut ja parantanut ehdotuksen laatua ja näin ollen auttanut varmistamaan, että EU:n ja muidenkin maiden kaupungit hyötyvät ehdotuksesta mahdollisimman paljon. Olen myös mielissäni, että toimielimet ovat tehneet yhteistyötä sellaisessa hengessä, että pitäisi olla varmaa, että tämä ehdotus hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Liikanen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Ennalta varautumisen periaate
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Patrien laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-352/2000) komission tiedonannosta ennalta varautumisen periaatteesta.

Patrie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhdymme nyt käsittelemään, tosin kovin myöhään, kuuluisaa ennalta varautumisen periaatetta. Sanon sitä kuuluisaksi siksi, että aihe on tullut muotiin, ja olette varmasti samaa mieltä kanssani siitä, kun sanon, ettei kulu päivääkään ilman, että lehdet otsikoisivat ennalta varautumisen periaatteesta perusteetta, oikein tai väärin, mutta useimmiten virheellisin tiedoin.
Kansalaisten osoittama kiinnostus tuohon periaatteeseen ei ole lainkaan yllättävää, sillä kiinnostus kertoo heidän oikeutetusta huolestaan, sillä kansalaiset ovat huolestuneita näistä asioista viimeaikaisten elintarvikeskandaalien ja erilaisten katastrofien vuoksi (esim. saastuneen veren tapaus). Kiinnostus ennalta varautumisen periaatetta kohtaan johtuu myös siitä, että väestö on menettänyt luottamuksensa tieteeseen, josta tiedetään, ettei se ole - tai ei ole enää - erehtymätön. Ja tuo kiinnostus johtuu vihdoin myös siitä, että väestö on menettänyt luottamuksensa julkisiin ja poliittisiin päättäjiin, joiden epäillään pyrkivän miellyttämään tiettyjä teollisen sektorin painostusryhmiä tai toimivan vain ylipäänsä liian heppoisin perustein.
Kaikki tämä kertoo ennalta varautumisen periaatteeseen liittyvän poliittisen haasteen merkityksestä, ja tässä mielessä suhtaudun myönteisesti sekä komission aloitteeseen että kyseistä periaatetta koskevan komission tiedonannon sisältöön yleisesti.
Haluaisin tänä iltana korostaa lyhyesti kaksi tähän keskusteluun liittyvää merkittävää haastetta voidakseni selostaa tulosta, johon toivon parlamentin päätyvän. Keskustelumme kohteena olevan mietinnön ensimmäinen haaste koskee oikeudellisia näkökohtia. Vaikka ennalta varautumisen periaatteesta onkin itse asiassa kerrottu julkisissa tiedotusvälineissä vasta vähän aikaa, sitä ei kuitenkaan ole käsitelty oikeudelliselta näkökannalta kansainvälisellä tasolla. Ennalta varautumisen periaatteeseen on viitattu monissa perustamissopimuksissa ja kansainvälisissä sopimuksissa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja jopa WTO:n riitojenratkaisuelimet katsovat, että tuota periaatetta saatetaan soveltaa ympäristöä tai kansanterveyttä koskevissa kysymyksissä toisinaan jopa eurooppalaisten etujen vastaisesti, kuten raakamaidosta valmistettua juustoa koskeva keskeneräinen tapaus osoittaa.
Nämä kansainvälisiin teksteihin sisältyvät viittaukset eivät kuitenkaan riitä täsmentämään ennalta varautumisen periaatteen luonnetta tai oikeudellista arvoa varsinkaan, kun niissä ei ole sitä millään tavoin määritelty. Tämä saattaa kansalaiset oikeudellisesti epävarmaan asemaan, mitä ei voida hyväksyä, mutta se saattaa oikeudellisesti epävarmaan asemaan myös teollisuudenharjoittajat, jotka eivät enää tiedä, mikä heitä odottaa.
Komission tiedonannon ja parlamentin mietinnön ensisijaisena haasteena on siis täsmentää ennalta varautumisen periaatteen luonnetta ja oikeudellista arvoa, jonka myös toivomme sille annettavan, määrittää olosuhteet, joissa tuo periaate pannaan ja on pantava täytäntöön, sekä vihdoin päättää kriteereistä, joihin periaatteen soveltamisessa on vastattava.
Toinen haaste, joka liittyy tuota periaatetta koskeviin toimiimme, on lähinnä poliittinen. Unionin on korostettava yhtenäistä näkemystä ennalta varautumisen periaatteesta, jotta se voidaan sisällyttää kaikkiin unionin toimivaltansa piirissä toteuttamiin politiikkoihin ja jotta tällaista eurooppalaista lähestymistapaa olisi mahdollista suositella myös kumppaneillemme, joiden lähestymistapa ympäristö- ja terveyskysymyksissä on usein omaamme kunnianhimottomampi. Tässä suhteessa olisi tärkeää, että parlamentti ottaisi asiaan hyvin selkeästi kantaa, jotta komissio saisi kunnon valtuudet puolustaa unionin kantoja kansainvälisissä elimissä ja etenkin WTO:ssa.
Päätöslauselma, johon päädyimme ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa käymiemme useiden keskustelujen jälkeen, on enimmäkseen sopusoinnussa Nizzan huippukokouksessa tehtyihin päätelmiin liitetyn neuvoston päätöslauselman kanssa, ja olemme tähän tyytyväisiä. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan teksti on tulosta siitä, että on jatkuvasti pyritty kompromissiin tai lähinnä tasapainoon niiden keskusteluissamme esiin tuotujen äärimmäisten ja maltillisten mielipidesuuntausten välillä, joissa molemmissa syyllistytään ylilyönteihin. Jyrkimpiä mielipiteitä esittäneet yrittävät jarruttaa innovaatioita ja edistystä, kun taas maltillisempaa mielipidesuuntausta edustavat katsovat, että ennalta varautumisen periaatteeseen pitäisi turvautua ainoastaan tilanteissa, joissa on kyse merkittävästä terveys- tai ympäristövaarasta, eli tilanteissa, joissa ylitetään tietty riskikynnys, joka on vielä määriteltävä, vaikkei oikein tiedetä miten!
Koska asiaan on esitetty kaksi lähestymistapaa, minun on yritettävä löytää oikeanlainen tasapaino tämän poliittisen välineen oikeudellisen käytön mahdollistamiseksi. Euroopan unionilla on kunnianhimoa taata kansalaisilleen terveyden ja ympäristön suojelun korkea taso. Hyvät kollegat, tämän vuoksi kehotan teitä tukemaan tätä perusteltua ja järkevää näkemystä tuosta periaatteesta sekä hylkäämään kaikki tarkistukset, jotka eroavat tavalla tai toisella kyseisestä näkemyksestä.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, oikeudellisia asioita käsittelevä valiokunta on korostanut ennalta varautumisen periaatteen osalta muutamia keskeisiä näkökohtia, jotka heijastuvat myös kollega Patrien erinomaisesta mietinnöstä. Siinä yhteydessä meille ei ollut kyse pelkästään puhtaasti juridisesta arvioimisesta. Me otimme pikemminkin asiaan täysin poliittisen kannan. Korostan tätä, koska ennalta varautumisen periaatteen soveltamisessa vaaditaan enemmän kuin pelkästään käytännössä moitteetonta lainsäädäntöä. Kyse on siitä, että sopimuksissa luvattu korkeatasoinen suojelu myös todellakin taataan kansalaisille Euroopan unionin sisällä. Se onnistuu vain, jos me suhtaudumme todella vakavasti ennalta varautumiseen. Tavoitteena ei pidä olla vahinkojen rajaaminen tai korjaaminen, vaan ensisijaisesti on pyrittävä estämään ihmisten terveydelle tai omaisuudelle aiheutuvat vahingot. Sen me saavutamme soveltamalla erittäin tiukasti ennalta varautumisen periaatetta sellaisena kuin myös kollegani sen esitti.
Meidän pitäisi pitää tämä lainsäätäjinä aina mielessä ja myös rohkaista komissiota toimimaan sen mukaisesti jo asiakirjoissaan. Kollega Patrien mietinnössä annetaan suorastaan tämä tehtävä. Me olisimme säästyneet BSE:n yhteydessä menneisyydessä ja tulevaisuudessa paljolta, jos olisimme varautuneet siihen ajoissa riittävästi säätämällä lakeja ja myös valvoneet tiukasti näiden lakien noudattamista, mikä on tunnetusti jäsenvaltioiden asia. Kansalaistemme terveyden suojelemiseksi tehdyn amerikkalaisen hormonilihan torjunnan yhteydessä meiltä on kiistetty ennalta varautumisen oikeutus. Se leimattiin jopa protektionismiksi!
Myöskään toisessa yhteydessä epäilijät eivät väsy muistuttamaan suhteellisuudesta ja tasavertaisuudesta. Lähemmin tarkasteltuna sen takana ei ole huoli oikeusvaltiosta vaan pikemminkin huoli rahasta ja voitosta. Minä henkilökohtaisesti en pelkää lakien antaman suojan liiallisuutta. Myöskään kansalaisten ei tarvitsisi pelätä. Kun he tarkastelevat eurooppalaista lainsäädäntöä, heidän pitäisi voida olla pikemminkin varmoja, että heidän koko parlamentilleen on tärkeämpää terveys kuin voittoihin pyrkiminen. Suosittelen siksi myös noudattamaan sellaisenaan esittelijän meille viitoittamaa linjaa.

Doyle
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Patrieta hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka käsittelee komission tiedonantoa, joka puolestaan koskee ennalta varautumisen periaatteen monimutkaista aihetta.
Yleisö ei enää luota sokeasti tieteeseen, koska nyt on osoittautunut, ettei sekään ole erehtymätön, eikä yleisö myöskään luota sokeasti poliittisiin päätöksentekijöihin, joiden epäillään katsoneen sormiensa läpi joidenkin teollisten ja kaupallisten painostusryhmien toimia tai joiden epäillään yksinkertaisesti syyllistyneen vastuuttomuuteen.
Meidän on varmistettava, että tämä mietintö heijastelee yleisön vaatimuksia korkeatasoisesta terveyden ja ympäristön suojelusta. Ennalta varautumisen periaatteen noudattamista voidaan pääasiallisesti pitää riskinhallintastrategiana, jonka tarkoituksena on suojautua tieteelliseltä epävarmuudelta, tai keinona ottaa julkiset päätöksentekoviranomaiset mukaan tieteellisen epävarmuuden hallintaan. Tiedemiehet arvioivat, miten suuri uhka on, ja poliittiset päätöksentekijät pitävät sen kurissa.
Työnjaon selventäminen on ehdoton ennakkoedellytys, jos halutaan palauttaa yleisön luottamus sekä tiedeyhteisöön että julkisiin päätöksentekijöihin eli meihin poliitikkoihin. Julkisessa tarkastelussa vähemmistöön jääneillä tieteellisillä kannoilla on myös oma oikeutettu tehtävänsä. Muistakaamme, että suuri yleisö sai tietää BSE-taudista vähemmistön edustajien laatimasta kertomuksesta.
Yleinen mielipide on oikeutetusti huolissaan ja on alkanut suhtautua erittäin herkkätuntoisesti tällaisiin asioihin; tämä johtuu viimeaikaisista ravintoon liittyvistä skandaaleista ja erityisesti BSE-kriisistä. Ihmiset eivät halua enää joutua kestämään suurinta iskua sellaisten vaarallisten teknologisten uudistusten takia, joista käy vuosien kuluttua ilmi, että ne ovat aiheuttaneet tarpeetonta vaaraa kansanterveydelle tai ympäristölle. Ihmiset eivät hyväksy esimerkiksi sitä, että heidän lastensa lelujen valmistusaineiden täydellisestä vaarattomuudesta on epäilyksen häivääkään.
Niin kauan sitten kuin vuonna 1996 Euroopan parlamentti esitti lihan ja liha- ja luujauhon käyttökieltoa koko Euroopan unionissa ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti kunpa niin olisikin. Loppu on historiaa.
Kuluttajien luottamuksen palauttaminen teollisuuteen yleensä onnistuu siten, että hyväksytään selkeät ja tarkat säännöt, joissa otetaan huomioon ennalta varautumisen periaate. Toimiin on joka tapauksessa ryhdyttävä, ja niitä on tarkistettava säännöllisesti tieteen kehittymisen valossa. Avoimuuden pitäisi olla ehdoton edellytys kaikissa sellaisissa tapauksissa, jotka vaativat säännöllistä tiedottamista yleisölle, myös silloin, kun hankkeelle tai toimelle on näytetty vihreää valoa.
Periaatteen soveltaminen edellyttää selkeämpiä suuntaviivoja. Periaatetta pitäisi noudattaa aina, kun on perusteltua aihetta huolestumiseen. Ennalta varautuminen ei vastaa ennaltaehkäisyä, eikä ennalta varautumisen periaatetta pitäisi pitää teknisenä kaupanesteenä.

Corbey
Arvoisa puhemies, ennalta varautumisen periaate saavuttaa yhä enemmän jalansijaa kansainvälisissä oikeudellisissa sopimuksissa. Se aiheuttaa kuitenkin edelleen hämmennystä. Lyhyesti sanottuna siinä on kysymys siitä, että jos epäillään, niin jätetään tekemättä. Mutta epäilyksiähän nyt on lähes kaikesta, ja se merkitsisi käytännössä sitä, että mikään ei enää ole mahdollista. Siksi on hyvä, että komissio selventää tätä asiaa. Siksi olen todella mielissäni kollega Patrien mietinnöstä. Hän on tehnyt erinomaista työtä, ja haluan onnitella häntä siitä.
Ennalta varautuminen pitää korostetusti erottaa varovaisuudesta. Ennalta varautuminen koskee tilanteita, joissa tieteen keinoin ei voida antaa lopullista varmuutta. Jollakin aineella arvellaan olevan huonoja vaikutuksia, mutta siitä ei ole todisteita.
Varovaisuus sen sijaan on paikallaan tilanteissa, joiden riskit tunnetaan. Sellaisissa tilanteissa sovelletaan varovaisuussyistä varmuusmarginaalia. Ennalta varautumisen periaate on poliittinen vastaus riskejä sisältävälle yhteiskunnalle. Meidän pitää välttää tuntemattomia riskejä. Ennalta varautumisen periaatteen pitää päteä myös niihin tuotteisiin ja aineisiin, jotka ovat jo nyt käytössä ja markkinoilla, ja sen pitää kattaa myös tuotantomenetelmät.
Kannatan ennalta varautumisen periaatetta, mutta yhden huolestuttavan seikan haluan kyllä tuoda esiin. Minulla on silloin tällöin sellainen vaikutelma, että ennalta varautumisen periaatteeseen vedotaan miten sattuu. Uusista aineista ja tuotteista ei ole koskaan ehdotonta tieteellistä varmuutta eikä tule koskaan olemaankaan. Lähtökohdaksi otetaan vallitseva tilanne, ja se johtaa konservatiivisuuteen ja kaiken uuden vastustamiseen. Sillä tavalla loittonemme Yhdysvalloista ja suuresta osasta muuta maailmaa. Se ei ehkä olisi niin kauheaa, mutta pahempaa on, että ennalta varautumisen periaate voi saada aikaan kokonaisen pelkurimaisten poliitikkojen sukupolven. Sukupolven, joka väistelee vastuuta eikä enää uskalla tehdä päätöksiä, koska haluaa varautua pahimpaan. Se johtaa politiikan tieteellistämiseen, mutta yksimielisyyteen ei päästä koskaan, koska myöskään tiede ei voi sitä tarjota. Ennalta varautumisen periaate on siis arvokas ja tärkeä periaate, mutta meidän pitää pyrkiä soveltamaan sitä säästeliäästi.

Lucas
- Arvoisa puhemies, kellään ei ole epäilyksiä siitä, miten tärkeä ennalta varautumisen periaate on, ja suhtaudun hyvin myönteisesti sekä komission tiedonantoon että Patrien mietintöön. Korostimme teollisuusvaliokunnassa sitä, miten tärkeää on saada periaatteen noudattamismuodollisuudet selviksi. Joten olen tyytyväinen nähdessäni, että lopullinen mietintö heijastelee tarvetta kehittää käsitettä edelleen.
Pyysimme myös, että Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa ryhdyttäisiin toimiin: annettaisiin vaikka sellainen asetus, jonka avulla taattaisiin, että WTO:n yhteydessä on mahdollista kehittää muita velvoitteita, kuten niitä, joita on monenvälisissä ympäristösopimuksissa, jotta voisimme laajentaa ennalta varautumisen periaatteen ulottuvuutta. Tässä yhteydessä olisi hyödyllistä, jos komissio vahvistaisi kantaansa, jonka mukaan tuotteen vastustaminen prosessi- tai tuotantomenetelmien perusteella voi olla ennalta varautumisen periaatteen sallittua soveltamista. On hyvin myönteinen merkki, että neuvoston tekstissä sanotaan, että neuvosto katsoo, että WTO:n säännöt mahdollistavat periaatteessa ennalta varautumisen periaatteen huomioon ottamisen. Onkin myönteistä, että neuvosto vetoaa jäsenvaltioihin ja komissioon sen varmistamiseksi lainaan tässä tekstiä , että ennalta varautumisen periaate tunnustetaan kaikissa kauppaan liittyvissä yhteyksissä tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja sen varmistamiseksi, että periaate otetaan samanaikaisesti huomioon erityisesti WTO:ssa. Näyttää siltä, että ajatus ennalta varautumisen periaatteen ja Maailman kauppajärjestön yhteensopivuudesta on saamassa jalansijaa, ja siihen on syytä suhtautua myönteisesti.
Monia asioita on pidettävä mielessä sen varmistamiseksi, että kaikki menee hyvin. Meidän on esimerkiksi varmistettava, että velvollisuus puolustaa ennalta varautuvia toimia - erityisesti kehitysmaiden kannalta - ei vähennä kehitysmaiden mahdollisuuksia suojella terveyttä ja ympäristöä ennalta varautuvilla toimilla. Lopuksi, jos ennalta varautumisen periaatetta halutaan soveltaa tehokkaasti ja uskottavasti, on tärkeää ottaa sen soveltamiseen liittyviin poliittisiin toimiin mukaan kaikki osapuolet sekä kansalaisyhteiskunnan asianmukaiset edustajat.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää erittäin hyvästä mietinnöstä. suhtaudun myönteisesti myös komission ehdotukseen, joka on tärkeä ohje EU:lle ja jäsenvaltioille, kun kyse on ennalta varautumisen periaatteen ymmärtämisestä ja sen soveltamisesta. Ehdotus on tietenkin kansainvälisesti tarkasteltuna korvaamaton päätöksentekoväline niissä tapauksissa, joissa ollaan epävarmoja vaaroista, tuotteista tai valmistusmenetelmistä.
Olen täysin samaa mieltä komission kanssa siitä kannasta, jonka mukaan ennalta varautumisen periaate on määriteltävä yleisenä periaatteena sen soveltamisalaa rajoittamatta. Monien kollegoideni tapaan minäkin yllätyin iloisesti Nizzan Eurooppa-neuvoston kokousta koskevasta neuvoston päätöslauselmasta, jossa sanotaan, että ennalta varautumisen periaatetta pitää soveltaa mahdollisimman pian sen jälkeen, kun vaaralliset terveys- ja ympäristövaikutukset on todettu ja kun ei voida tehdä varmoja johtopäätöksiä vaaran tasosta alustavan tieteellisen tutkimuksen perusteella, joka perustuu saatavilla oleviin tietoihin. Tässä mennään erittäin pitkälle, ja se on tietenkin erittäin hyvä asia.
Haluan myös vedota kollegoihini huomenna toimitettavan äänestyksen kynnyksellä, jotta emme heikentäisi valiokunnan ja esittelijän laatimaa tekstiä hyväksymällä EDD-ryhmän ja PPE-ryhmän laatiman tarkistuksen. Meidän on sitä vastoin yritettävä vahvistaa tekstiä entisestään näyttääksemme, että olemme ainakin yhtä edistyksellisiä kuin neuvosto. Tarkistus 9 on erittäin tärkeä. Siinä ehdotetaan käänteisen todistustaakan soveltamista tuotteisiin, joille ei tarvitse hankkia ennakkolupaa, toisin sanoen, tuottajan on osoitettava, että tuote on turvallinen eikä hän saa jättää vaaroja ja kuluja kuluttajien harteille.
Tietenkin on myös tärkeää vahvistaa oikeusvoimaa, jotta ennalta varautumisen periaatteesta tehtäisiin kansainvälisen oikeuden normi. Tätä käsitellään vihreiden tekemässä tarkistuksessa 5.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, se, mistä esittelijä oikeutetusti muistuttaa, varovaisuus- tai ennalta varautumisen periaate vaikka esittelijä tekee eron niiden välille sisältyy useisiin kansainvälisiin sopimuksiin, esimerkiksi Rion sopimukseen vuodelta 1992, Pohjanmeren suojelua koskevaan sopimukseen ja uudempaa Montrealin bioturvallisuuspöytäkirjaan.
Kuten toiset puhujat ovat todenneet, on elintärkeää, että tätä periaatetta käytetään oikein ja että asianosaisille annetaan oikeudelliset takeet, mutta minun tekisi mieli ottaa esiin kolme esittelijä Patrien mietinnössä ja joissakin tarkistuksissa esiintyvää ajatusta, jotka ovat mielestäni ehkäpä mietinnön tärkein asia.
Ensinnäkin se, ettei saisi olla olemassa sellaista alinta mahdollista riskitasoa, jota alitettaessa ennalta varautumisen periaatetta ei pitäisi noudattaa, mistä seuraa, että vaikka riski olisi pieni, periaatetta olisi noudatettava. Toiseksi avoimuus ja kuluttajille tiedottaminen ovat sangen tärkeitä ja tarpeellisia koko riskinarviointi- ja riskinhallintaprosessissa. Ja lopuksi sanottakoon, että kansanterveys- ja ympäristönäkökohtien on mentävä muiden, varsinkin taloudellisten näkökohtien edelle.
Arvoisa puhemies, jos näin olisi tehty, mielestäni emme tällä hetkellä murehtisi hullun lehmän tautia emmekä muutamia muitakaan elintarvikkeiden pilaantumistapauksia, joiden tulevat vaikutukset eivät ole vielä tiedossamme.
Tällä hetkellä olemme varsin kiinnostuneita ja huolestuneita siirtogeenisten tuotteiden käytöstä elintarvikkeissa. Toinen ajankohtainen esimerkki on suuri kiinnostus niitä tietoja kohtaan, jotka koskevat olipa niillä tieteellistä pohjaa tai ei matkapuhelinten ja sähkömagneettisten aaltojen sekä myös sähkömagneettisia aaltoja välittävien tornien mahdollisia vaikutuksia.
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on varsin tärkeä periaate, jos sitä käytetään asianmukaisesti ja aina, kun se on tarpeen.

Hyland
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää hänen tekemästään työstä. Mielestäni Euroopan parlamentin on korkea aika käydä keskustelua siitä, että ennalta varautumisen periaatetta on suojeltava kaikissa EU:n asetuksissa ja direktiiveissä. Tapahtumat, jotka liittyvät uusiin BSE-vääristymiin Euroopassa, ovat jälleen kerran nostaneet ravinnon turvallisuuteen liittyvän kysymyksen Euroopan poliittisen esityslistan kärkeen. Ennalta varautumisen periaatteeseen on vedottava aina, kun kyse on EU:n sellaisten uusien lainsäädännöllisten määräyksien antamisesta, jotka koskevat eurooppalaisen ravintoketjun suojelemista ja parantamista. Euroopan unionin 370 miljoonaa kuluttajaa vaativat, että ravinnon turvallisuuden kohdalla ryhdytään toimiin. Suhtaudun myönteisesti Euroopan komission jäsen Byrnen, jonka vastuualueena ovat terveys- ja kuluttaja-asiat, viimeaikaisiin lausuntoihin, joissa hän yksiselitteisesti sanoo, että ennalta varautumisen periaate ohjaa hänen toimiaan valmisteltaessa ravinnon turvallisuuden edistämistä koskevia EU:n direktiivejä ja asetuksia.

Blokland
Arvoisa puhemies, nyky-yhteiskunnassa on suuri joukko kulutustavaroita ja laitteita, joiden valmistamiseen tarvitaan pitkälle erikoistuneita materiaaleja ja aineita. Kaikki ihmiset tai lähes tulkoon kaikki ihmiset hyväksyvät nämä tuotteet ja käyttävät niitä. Niiden sisältämät aineet ja materiaalit, samoin kuin monet erilaiset elintarvikkeet, voivat kuitenkin sisältää riskejä. Niin kuin me kaikki tiedämme, koko elämä on täynnä riskejä ja epävarmuutta. Elämisen taito on sitä, että riskeihin ja epävarmuuteen osataan suhtautua oikein.
Komission ehdotus tarjoaa hyvän lähtökohdan selkeämmille suuntaviivoille ennalta varautumisen periaatteen soveltamiseen. Tuen sydämestäni jäsen Patrien mielipidettä siitä, että Euroopan unionin pitää määrittää ennalta varautumisen periaatetta koskeva lähestymistapansa. Ikävä kyllä minun pitää todeta, että ympäristövaliokunnan aivan liian pitkä päätöslauselmaesitys tarjoaa siihen riittämättömän vastauksen. Lavean ja epäselvän muotoilun takia enää ei ole selvää, mitä oikeastaan halutaan. Se on Nizzan Eurooppa-neuvoston päätöslauselman vastakohta.
Tekemissäni tarkistuksissa olen yrittänyt selventää näitä asioita ja poistaa joukon tarpeetonta tekstiä.
Tiede ei useinkaan pysty osoittamaan suoraa yhteyttä tuotteiden ja niiden mahdollisten haittavaikutusten välille, ja siksi me kaipaamme siihen suurempaa selvyyttä. Keskeinen reunaehto ennalta varautumisen periaatteen soveltamiselle on se, että tuotteiden mahdollisia haittavaikutuksia tutkitaan tieteen keinoin. Toimenpiteiden kannalta on keskeistä sekä tietyn riskin rajoittaminen että tietyn riskin hyväksyminen. Sen lisäksi on tärkeää, että otamme huomioon valitsemamme suojelun tason, joka voidaan yleisesti päätellä säätämistämme laeista.
Lopuksi haluan vielä sanoa, että todistustaakan kääntäminen ei ole tarpeen. Ennalta varautumisen periaatteen oikeaa käsittelemistä varten meidän pitää lisäksi tietää, mitä haitallisia vaikutuksia kiellettävän tuotteen mahdollisilla vaihtoehdoilla on.

Moreira da Silva
Arvoisa puhemies, ennalta varautumisen periaatteesta on tullut yksi kansalaisten tärkeimmistä liittolaisista kansanterveys- ja ympäristöasioissa. Tämän periaatteen viimeistelemiseksi on kuitenkin kuljettava vielä pitkä matka. Yhtäältä se on pysynyt tyypillisesti eurooppalaisena välineenä: Atlantin toisella puolella sitä pidetään taantumuksellisena ja jopa keskiaikaisena. Toisaalta Euroopan unioni itsekin käyttää sitä epäselvällä ja jopa järjenvastaisella tavalla. Milloin se käyttää sitä liikaa ja arkipäiväistää sen, milloin taas liian vähän, jolloin se herättää meissä pahaa verta. Siksi pidänkin tätä jäsen Patrien mietinnön täydentämää komission ehdotusta niin merkittävänä. Se, että siinä määritellään selkeästi, miten ja milloin ennalta varautumisen periaatetta on sovellettava, mahdollistaa sen selkeän käytön Euroopan tasolla. Näin ennalta varautumisen periaatteesta tulee uskottavampi, minkä lisäksi se valtuuttaa eurooppalaiset neuvottelijat kirjaamaan sen Maailman kauppajärjestön seuraavalla neuvottelukierroksella yleiseksi perusperiaatteeksi.
Sallikaa minun kuitenkin moittia erästä asiaa, joka on mielestäni räikein esimerkki Euroopan unionin osoittamasta epäjohdonmukaisuudesta ennalta varautumisen periaatteen käytössä: puhun nyt matkapuhelimista. On mahdotonta ymmärtää, että Euroopan unioni suhtautuu välinpitämättömästi kymmeniin riippumattomiin tieteellisiin tutkimuksiin, jotka osoittavat matkapuhelinten olevan mahdollisesti terveydelle vaaraksi. Voimme jopa kysyä itseltämme, eikö tämä matkapuhelinmania johdu siitä, että suurin osa matkapuhelimia valmistavista yrityksistä on eurooppalaisia.
Sain juuri eilen Lissabonissa ensi käden tietoa eräältä amerikkalaiselta professorilta George Carlolta, joka on seitsemän viime vuoden ajan tehnyt Yhdysvaltojen Elintarvike- ja lääkevirastolle tutkimusta säteilyn vaikutuksesta terveyteen. Hän kertoi, että on olemassa riski, että matkapuhelinten käyttö lisää aivokasvainten, Alzheimerin taudin ja ihovammojen esiintymistä. Tässä yhteydessä pyydän komissiota soveltamaan ennalta varautumisen periaatetta matkapuhelimiin ja varoittamaan erityisesti niiden käytön lapsille aiheuttamista vaaroista.

Hulthén
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Patrieta, joka on tehnyt ennalta varautumisen periaatetta koskevan erinomaisen mietinnön. Ennalta varautumisen periaatteen määritteleminen ei ole helppoa. Uskon omasta puolestani, että on mahdotonta luoda yleinen ennalta varautumisen periaate, joka pätisi kaikissa tilanteissa. Jokainen tilanne vaatii oman ennalta varautumisen periaatteensa. Sitä meidän on vaikea hyväksyä, mutta elintarvikkeet ja kemikaalit eroavat tosistaan. Niitä ei sen vuoksi voi käsitellä samalla tavalla.
Tehtävänämme on luoda tarvittavat puitteet sekä ympäristön että ihmisten ja eläinten terveyden suojelemiseksi. Ennalta varautumisen periaate ei ole kaikissa valtioissamme samanlainen. Meidän on nyt kuitenkin luotava yhteinen ennalta varautumisen periaate EU:n tasolle. Periaatteen on oltava selkeä. Meidän on voitava puolustaa sitä kansainvälisesti ja sillä on oltava myös oikeusvoimaa.
Useat henkilöt parlamentissa ovat aikaisemmin maininneet hullun lehmän tautia koskevan skandaalin yhtenä niistä monista skandaaleista, joita olemme kokeneet viime aikoina. Tämä skandaali osoittaa jotakin erittäin tärkeää - nimittäin sen, miten tärkeää on uskaltaa tehdä päätöksiä silloinkin, kun meillä ei ole kaikkia todisteita käytettävissämme. On kuitenkin olemassa muitakin esimerkkejä kuin hullun lehmän tauti, esimerkkejä, jotka eivät ehkä ole aivan yhtä silmiinpistäviä, mutta niitä koskevien päätösten tekeminen on aivan yhtä tärkeää. Yhtenä esimerkkinä ovat esimerkiksi lasten leluissa käytetyt ftalaatit. Meillä on jokin kummallinen päähänpisto lisätä leluja makeisiin, jäätelöön ja muuhun syötäväksi kelpaavaan. Toisella kertaa sanomme, että meillä ei ole tarpeeksi todisteita, ja toisella kertaa sanomme, että ei ole tapahtunut tarpeeksi monta vakavaa onnettomuutta, jotta uskaltaisimme toimia asiassa.
Voi vain valittaa sitä, että tieteen sijasta sisämarkkinoilla päätetään siitä, mitä me päästämme markkinoille. Tämä on kestämätön tilanne. Näin se ei voi todellakaan jatkua.
Kannatan esittelijä Patrien tekemää mietintöä kokonaisuudessaan, mutta haluan myös viitata siihen, mitä Schörling aikaisemmin mainitsi puheenvuorossaan, nimittäin siihen, että meillä on oltava tiukempi kanta todistustaakkaan, erityisesti niissä tuotteissa, joille ei tarvita ennakkolupaa. Tuottajien ja valmistajien on pystyttävä todistamaan, että tuote on todellakin turvallinen. Meidän on vältettävä se, että kuluttajat toimivat eräänlaisina maksavina koekaniineina, kun kyse on markkinoiden uusista tuotteista.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, ympäristö ja ihmisten terveys ovat kuin lukuisia toimintoja sisältävä monimutkainen kone, jota pidämme silmällä ja valvomme voidaksemme puuttua asioihin, jotta mikään ei menisi vikaan. Koneessa käytämme lukuisia valvontalamppuja, joista punaisena palavat lamput varoittavat ja ilmoittavat siitä, että jokin on vialla ja toimiin on ryhdyttävä välittömästi, jotta kone ei menisi rikki. Me emme saa odottaa, että useammat tai kaikki punaiset lamput palavat. Tätä on ennalta varautumisen periaate käytännössä. Näin ei kuitenkaan ole ihmisten terveyden kohdalla. Tässä me odotamme, että pääsemme puuttumaan siihen vasta sitten, kun kaikki punaiset lamput palavat, ja se on myös EU:n komission tiedonantoa kuvaava ongelma. Ennalta varautumisen periaatteessa kyse on mielestäni varsin yksinkertaisesti oikeudesta ja erityisesti velvollisuudesta puuttua asioihin riittävien ja välttämättömien välineiden avulla, jos on syytä epäillä tai olettaa, että jokin aine tai jokin prosessi saattaa aiheuttaa peruuttamattomia vahinkoja ympäristölle ja terveydelle.
Niiden, jotka eivät pysty elämään ilman kyseistä ainetta tai prosessia, on todistettava, että sitä voidaan käyttää, ilman että siitä aiheutuisi pysyviä vaurioita. Komissio ehdottaa muun muassa sitä, että on tarkasteltava niitä etuja ja haittoja, joita tietyssä asiassa toimiminen tai toimimatta jättäminen aiheuttavat. Juuri näinhän kuitenkin toimittiin BSE-skandaalin yhteydessä, minkä vuoksi katastrofi koetteli Isoa-Britanniaa ja nyt myös Ranskaa, joka oli täysin selvillä BSE:stä, eikä kuitenkaan halunnut soveltaa ennalta varautumisen periaatetta. Etujen ja haittojen analysoiminen on järjetön ajatus, kun otamme huomioon ennalta varautumisen periaatteen tarkoituksen, nimittäin kyvyn reagoida johonkin tuotteeseen jo ennen kuin edut ja haitat tunnetaan kunnolla. Sama koskee komission vaatimusta ennalta laaditusta perusteellisesta riskianalyysistä. Mehän emme tarvitse ennalta varautumisen periaatetta, jos kaikki riskit, kustannukset ja niin edelleen tiedetään. Olen myös sitä mieltä, että asiantuntijoiden, toksikologien ja ekonomien arvioita painotetaan liikaa. Riskienkäsittely ja ennalta varautumisen periaatteen toteuttaminenhan eivät ole pelkästään asiantuntijoiden vastuulla, vaan ne ovat yleinen poliittinen vastuu ja asia, eikä komission tiedonanto kannusta poliitikkoja tarpeeksi kantamaan tätä vastuuta.

Bernié
Arvoisa puhemies, koska ennalta varautumisen periaatetta on aina tilanteiden tai kulloistenkin etujen mukaisesti pyritty tulkitsemaan mitä erilaisin tavoin, se voi olla erinomainen asia tai toimia pahimmalla mahdollisella tavalla. Minun on lisäksi myönnettävä, etten oikein ymmärrä, miksi eläinten hyvinvointia koskeva asia on ympätty mietintöön. Kyseisen periaatteen soveltamisessa on kaikin tavoin vältettävä rajoittamasta innovaatioita ja taloudellista toimintaa, aiheuttamasta ylivarovaisuutta teollisuudessa tai teollisuuden toiminnan pysähtymistä tai sitä, että periaatetta käytetään kilpailun kiertämisen välineenä. Kyseistä periaatetta pitää käyttää vain todellisissa vaaratilanteissa. Vain poliitikkojen on voitava päättää sen käytöstä. Näin ollen on syytä määrittää tuo periaate tarkoin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tavanomaisten tulkintavirheiden välttämiseksi, käsitellä sitä taitavasti ja harkiten, määritellä selkeästi sen käyttöön johtavat tekijät sekä sisällyttää se WTO:ssa käytäviin neuvotteluihin.
Kun otetaan huomioon valitut kriteerit eli suhteellisuus, tasavertaisuus, yhtenäisyys, etujen ja haittojen tarkastelu sekä tieteellisen kehityksen tarkastelu, ennalta varautumisen periaatetta on osattava soveltaa siten, että riskin suuruuden ja valitun toimenpiteen välillä vallitsee oikea suhde, toisin kuin Euroopan unioni toimi hullun lehmän taudin yhteydessä. Meidän on myös avoimuuden nimissä pidettävä huoli siitä, että taataan oikeus mielipiteiden ilmaisuun sekä tuottajien, käsityöläisten tai teollisuudenharjoittajien suojeluun siten, että arviointiraportteihin sisällytetään edellä mainittujen mielipiteitä ja huomioita samalla tavoin kuin niihin sisällytetään sellaisten tieteenharjoittajien mielipiteitä, joiden tekemät päätelmät on mahdollisesti sivuutettu.
Lopuksi toteaisin, ettei maasta saatavien tuotteiden aitoutta pidä uhrata turvallisuudelle hinnalla millä hyvänsä ja että vaikka kalibroidut tuotteet takaavat paremman elintarviketurvallisuuden, monimuotoisuus tuo mukanaan tiettyjä laadullisia epävarmuustekijöitä ja edellyttää siis jonkinasteista riskinottoa. Jos tuohon periaatteeseen vedotaan miten sattuu, on vaarana, että hygieenisyys viedään huippuunsa, että meillä on kohta täysin hajuttomia ja mauttomia elintarvikkeita ja että tuotanto tasapäistyy.

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista arvostavani parlamentin aloitetta, jossa tarkastellaan ennalta varautumisen periaatetta, ja esittelijä Patrien tekemää erinomaista työtä.
Ennalta varautumisen periaatetta koskeva komission tiedonanto annettiin tämän vuoden helmikuussa, ja siinä ehdotetaan suuntaviivoja, joissa määritellään, milloin ja miten ennalta varautumisen periaatetta käytetään. Periaatteeseen ja lähestymistapaan viitataan usein kansallisella, Euroopan ja maailmanlaajuisella tasolla, kun keskustellaan ihmisten terveyteen ja ympäristöön liittyvistä kysymyksistä. Ennalta varautumisen periaatteesta keskusteltiin myös Nizzan huippukokouksessa, jossa pantiin merkille yleisten asioiden neuvoston hyväksymä päätöslauselma. Päätöslauselmassa kehotetaan komissiota käyttämään hyväksyttyjä suuntaviivoja ja ottamaan ennalta varautumisen periaatteen huomioon aina, kun se on tarpeen, kun komissio laatii lainsäädäntöaloitteita ja kaikissa sen toimissa. Päätöslauselmassa korostetaan myös, että on tarpeen pyrkiä aktiivisesti siihen, että kansainväliset kumppanit sitoutuisivat saavuttamaan yhteisymmärryksen periaatteen soveltamisesta. Tarkastelemme nyt tapaa, jolla tämän päätöslauselman mukaan pitäisi toimia.
Komission tiedonanto ei ole lopullinen totuus asiassa. Suhtaudun tästä syystä myönteisesti parlamentin tästä asiasta tekemään päätöslauselmaesitykseen, ja haluaisin ilmaista kantani joihinkin kohtiin, jotka siinä otetaan esiin. Komissio vahvistaa, että se aikoo käyttää aktiivisesti ennalta varautumisen periaatetta aina, kun se on tarkoituksenmukaista. Pidämme sitä yleisenä periaatteena, joka pitäisi ottaa huomioon ympäristönsuojeluun sekä ihmisten, eläinten ja kasvien hyvinvointiin liittyvillä alueilla. Kun otetaan huomioon periaatteen vaikutukset kansainvälisellä tasolla, etenkin Maailman kauppajärjestössä, komissio katsoo, että ennalta varautumisen periaatteesta on tulossa kansainvälisen tapaoikeuden täysimääräinen sääntö kaikkine siihen liittyvine oikeuksineen. Tämän vuoksi yhteisöllä on oikeus määritellä aiheelliseksi katsomansa suojelun taso varsinkin ympäristönsuojelun, ihmisten terveyden sekä eläinten ja kasvien hyvinvoinnin kannalta. Periaate parantaa myös kehitysmaiden mahdollisuuksia huolehtia ympäristön ja ihmisten, eläinten ja kasvien hyvinvoinnista.
Parlamentti on varmaankin pannut merkille, että komissio on samaa mieltä suurimmasta osasta niistä asioista, jotka on mainittu päätöslauselmaesityksessänne. Haluaisin kuitenkin selventää joitakin kohtia. Ei ole mahdollista ottaa yleisesti kantaa siihen, onko tuotteen mahdollinen vastustaminen prosessi- tai tuotantomenetelmien perusteella oikeutettua, ennen kuin on tehty kattava riskiarvio. Päätöslauselmassa tehdyn eron ennalta varautumisen periaatteen ja varovaisuuden välillä pitäisi olla selvempi. Varovainen lähestymistapa on osa riskinarviointipolitiikkaa ja olennainen osa riskinarvioinnin tekijöiden tieteellistä kantaa. Ennalta varautumisen periaate on toisaalta osa riskinhallintaa. Tämä johtaa muun muassa siihen, että ei voida turvautua pelkästään alkuperäisiin epäilyksiin tai kokemusperäisiin päätöksiin, kun kyse on ennalta varautumisen periaatteen soveltamisesta. Asiantuntijoiden on määriteltävä riski ja tehtävä riskinarviointi, ennen kuin toimiin ryhdytään.
On tärkeää korostaa, että päätöksentekijöiden on määriteltävä suojelun taso. Ei ole mahdollista määrätä yleisestä vähimmäiskynnyksestä. Komissio katsoo, että päätöslauselmaesitys on tältä osin tasapainoinen, eikä tue tarkistusta 3.
Lopuksi, todistustaakka voidaan kääntää tapauskohtaisen arvion perusteella. Yleistä sääntöä ei tarvita.
Haluaisin viimeiseksi kiittää parlamenttia sen tuesta tämän asian käsittelyssä. Päätöslauselmaesitys auttaa ennalta varautumisen periaatteen yleisen ymmärtämisen edistämistä niin yhteisössä kuin kansainvälisestikin.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Liikanen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.
(Istunto päättyi klo 23.35.)

Saharov-palkinto 2000
Puhemies
Arvoisa Fernando Savater, sallinette minun sanoa teille, että tunnemme suurta liikutusta, kun voimme vastaanottaa teidät tänään luovuttaaksemme Basta Ya -nimiselle kansalaisryhmälle vuoden 2000 Saharov-palkinnon sen toiminnasta suvaitsevaisuuden puolesta.
Euroopan parlamentti haluaa teidän välityksellänne kunnioittaa terrorismin uhreja sekä palkita kansalaisliikkeen, joka aivan spontaanisti päätti ilmoittaa saaneensa tarpeeksi terrorismista huutamalla "Basta Ya" (riittää jo) -iskulauseita niille, jotka kieltävät elämisen oikeuden, tämän jokaisen ihmisen kaikkein arvokkaimman omaisuuden, ja jotka kieltävät niin ikään oikeuden elää vapaasti, eli oikeuden elää arkielämää rauhassa ja turvassa. Euroopan parlamentti haluaa palkita fyysistä ja moraalista rohkeutta osoittaneita kansalaisia, jotka henkensä kaupalla ovat kieltäytyneet antautumasta pelottelun edessä. Euroopan parlamentti haluaa antaa Basta Ya -ryhmän välityksellä täydellisen ja ehdottoman tukensa kaikille niille mitä tahansa ideologiaa tunnustaville järjestöille, rauhanliikkeille sekä kaikille niille, jotka ovat lähteneet vastustamaan sokeaa väkivaltaa, johon Espanjan Baskimaa on ajautunut. Kuten tiedätte, parlamentin tuki ei ole mikään uusi asia. Vielä hiljattain Euroopan parlamentti hyväksyi Espanjan terrorismia koskevan julkilausuman. Tuon julistuksen allekirjoitti 413 kollegaamme, jotka edustavat kaikkia eri kansallisuus- ja puolueryhmiä. Julkilausumassa tuomitaan jyrkästi ETAn tekemät rikokset Espanjassa sekä kehotetaan Euroopan unionin toimielimiä ottamaan käyttöön tehokkaita toimia terrorismin torjumiseksi.
Kun Euroopan parlamentti myönsi ensimmäistä kertaa Saharov-palkinnon ihmisoikeuksin puolesta unionin sisällä taistelevalle liikkeelle, se vahvisti siten juhlallisesti, että kaikki ihmisoikeusrikkomukset on ehdottomasta kukistettava. Andrei Saharov edustaa kaikille demokraateille ympäri maailman henkilöä, joka taisteli diktatuuria ja ihmisten sortoon perustuvassa järjestelmässä harjoitettavaa moraalista kiristystä vastaan. Kaikki vuoden 1988 jälkeen Saharov-palkinnon saaneet ovatkin edustaneet tämänkaltaista taistelua vapauden puolesta. Sorto, jota te torjutte, on kenties kaikkein pahimmanlaatuista sortoa. Sillä on omat tunnuspiirteensä, mutta se on kasvotonta. Se koskettaa koko yhteiskuntaa, ja sen tarkoituksena on tuhota kansalaisten demokraattisesti valitsema poliittinen järjestelmä.
Tämän vuoksi parlamentti haluaa ottaa osaa taistoonne. Sain tilaisuuden todeta viime syyskuun 27. päivänä Madridissa järjestetyssä mieleenpainuvassa tilaisuudessa, jossa jaettiin kunniamerkkejä ETAn uhrien perheille, ettei unionissa ole sijaa terrorismille. Terrorismi tarkoittaa juuri demokratian kieltämistä. Väkivalta kaikissa muodoissa on tuomittavaa ja se voi vain kääntyä tekijöitään vastaan, sillä se karsii pois demokratian piiristä ne, jotka siihen turvautuvat.
Euroopan yhteisömme on ennen kaikkea oikeusvaltion kunnioittamiseen perustuvien arvojen yhteisö. Siitä on todisteena Euroopan perusoikeuskirja, jonka julistimme äskettäin Nizzassa 7. joulukuuta. Sen 2 artiklassa käsitellään oikeutta elämään. Aina, kun joku joutuu terrorismin uhriksi Espanjassa, asia koskee koko Euroopan unionia ja sen kaikkein tärkeimpiä periaatteita.
Demokratia, johon uskomme, on sana, joka herättää keskustelua ja jolla vakuutetaan toista kunnioittamalla, ja joka taipuu kansan enemmistön tahtoon, jos kansa on saanut äänestää vapaan tahtonsa mukaan. Demokratiaa ei ole se, että tuntematon murhaaja vaanii uhriaan pimeässä eteisessä. Demokratiaa ei ole terrorisoiva väkivalta, jonka tarkoituksena on pakottaa kansoja pelon ja uhkailun keinoin vaikenemaan tai osallistumaan väkivaltaan.
En voisi lopettaa puheenvuoroani kunnioittamatta niiden satojen ihmisten muistoa, jotka ovat menehtyneet murhaajiensa luoteihin. Heidän joukossaan on kaikkiin ikä- ja yhteiskuntaluokkiin sekä poliittisiin ryhmittymiin kuuluneita naisia ja miehiä, jotka on julmasti riistetty omaisiltaan. Haluan osoittaa solidaarisuuttamme kaikille heille sekä 2000 muulle väkivaltaisuuksissa haavoittuneille. Haluan myös sanoa noille haavoittuneille, että heidän kärsimyksiensä hetkellä osoittamansa arvokkuus ja kostomielialan puuttuminen ansaitsevat mitä syvimmän ihailumme.
Arvoisa Basta Ya -ryhmän puheenjohtaja, kiitän teitä ja kehotan teitä nyt käyttämään puheenvuoron.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

Fernando Savater
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kansalaisryhmämme "Basta ya" haluaa ennen kaikkea ilmaista parlamentille kiitollisuutensa meille tänään tarjotusta arvokkaasta tunnustuksesta. Tämä on varsin merkityksellinen kunnianosoitus, koska emme ole arvovaltainen kansalaisjärjestö, emmekä pitkään toiminut institutionaalinen liike, vaan ainoastaan lähtökohdiltaan erilaisten kansalaisten muodostama ryhmä, jossa ei ole byrokraattista hierarkiaa ja jonka järjestökoneisto on varsin vähäinen, ja olemme aloittaneet yhteisen taipaleemme vasta vajaa vuosi sitten. Meidän joukossamme on opettajia ja työläisiä, virkamiehiä ja puhtaasti yksityishenkilöitä, kirkonmiehiä ja maallikkoja, ammattiyhdistysihmisiä, yrittäjiä, aktiivisia rauhanystäviä, taiteilijoita, viestintäalan työntekijöitä, varsin tunnettuja ja monia aivan tuntemattomia henkilöitä. Tunnustan teille, että ryhmämme on hieman anarkistinen. Emme missään nimessä havittele jäävämme historiaan, emmekä halua jatkaa toimintaamme hinnalla millä hyvänsä. Kunpa aloitteemme lakkaisi huomenna olemasta tarpeellinen ja kukin meistä voisi palata arkiseen rauhaan.
Tiedämme, että me itse emme ole tärkeitä, mutta uskomme, että se, joka yhdistää meitä ja saa meidät liikkeelle, on tärkeää: ETAn rikollisen terrorismin torjuminen ja selvän tuen osoittaminen Espanjan oikeusvaltiolle, jota tällä hetkellä uhkaa väkivaltaista irtautumista ajava totalitaristinen hanke. Olemme lähteneet kaduille ja olemme korottaneet äänemme, koska olemme vakuuttuneita siitä, että demokratian ollessa vaarassa kansalaiset eivät voi pysytellä omassa anonyymiydessään ja toivoa lauhkeasti, että poliittisen vallan korkeimmat tahot ratkaisevat kaiken. Emme halua viedä paikkaa legitiimisti asetetuilta instituutioilta, vaan haluamme vaatia niitä suojelemaan meidän oikeuksiamme ja vapauksiamme ja olemaan sortumatta myönnytyksiin terrorin edessä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olemme lähteneet liikkeelle sen solidaarisuuden vuoksi, jota tunnemme murhanhimoisen ideologisen fanaattisuuden uhriksi joutuneita ihmisiä kohtaan ja myös puolustautuaksemme itse sitä vastaan. Olemmehan joutuneet demokraattisessa Euroopassa murheellisen epätavalliseen tilanteeseen. Baskimaa ei ole eksoottinen alue, jota epäoikeudenmukaisuus ja eriarvoisuus koettelevat, kuten niin monia niin sanotun kolmannen maailman alueita, vaan yksi Euroopan unionin pisimmälle kehittyneistä ja tasapainoisimman elintason alueista. Espanjan valtion sisällä baskien yhteisöllä on erittäin laaja autonomia, oma hallitus ja oma parlamentti, täysin omissa käsissä oleva verotus, opetustoimi kahdella kielellä, kaksi omaa televisiokanavaa, joista toinen euskeran, eli baskin kielellä, jne.
On epäilemättä selvää, että baskit joutuivat Francon diktatuurin aikana kärsimään merkittävistä poliittisen ja kulttuurisen vapauden loukkauksista, kuten muutkin Espanjan kansalaiset. Kuitenkin demokratian palauttamisen jälkeen kaikkialla maassa ryhdyttiin ainutlaatuisiin ponnisteluihin sovintoon pääsemiseksi. Ensimmäisenä voitaisiin mainita Francon aikana poliittisista syistä tehtyjä rikoksia koskeneen yleisen armahduksen, jonka ansiosta kaikille ETAn jäsenille voitiin yli 20 vuoden jälkeen heidän niin halutessaan palauttaa lailliset oikeudet, olivatpa he sitten vastuussa vaikka veriteoista.
Kuitenkaan ETAn toiminta ei ole sen jälkeen lakannut. Ja demokratian aikana kuolonuhrien määrä on noussut yli 700:n. Tällä hetkellä pääosalla Baskimaan kansalaisista ei ole turvallisuutta eikä sananvapautta tai poliittista yhdistymisvapautta. Valituista luottamushenkilöistä murhataan ne, jotka eivät ole kansallismielisiä, kuten myös yrittäjiä, lehtimiehiä, järjestysvallan edustajia tai pelkkiä yksityishenkilöitä, jos he ovat jollain tavoin osoittaneet vastustavansa hanketta väkisin itsenäistymisestä.
Eikä kyse ole ainoastaan murhista. Monia laitoksia, asuntoja ja ajoneuvoja on poltettu. Päivittäin kauppiaita ja ammatinharjoittajia kiristetään, niitä, joita pidetään Espanja-myönteisinä, kiusataan ja uhkaillaan lukemattomin eri tavoin, eli niitä, jotka uskaltautuvat julkisesti kannattamaan perustuslain nojalla voimassa olevaa oikeusvaltiota. Monien ihmisten on pakko lähteä pois, jotta mitään pahempaa ei tapahtuisi tai koska he eivät kestä painostavaa pelon ilmapiiriä. Monien muiden on alistuttava elämään poliisivartioiden saattelemina, eivätkä he voi kulkea vapaasti kaduilla lastensa seurassa tai esiintyä julkisissa tiloissa ilman kaikenlaisia mahdollisia varotoimia.
Meillä on tällä hetkellä Baskimaassa keskellä demokraattista Eurooppaa tusinoittain Salman Rushdieita. Pelko vallitsee, ja se on aistittavissa arkielämässäkin, koska sen vuoksi ihmiset puhuvat hiljaa tai ovat sanomatta ajatuksiaan ääneen, kuten Francon diktatuurin ollessa pahimmillaan.

Me "Basta ya" -ryhmän jäsenet tiedämme, että ETA on epäilemättä pääsyyllinen näihin ikäviin ilmiöihin. Olemme myös vakuuttuneita, että ETA ei ole irrallinen ilmiö ja että sen jatkuva olemassaolo johtuu siitä poliittisesta ilmapiiristä, josta yli 20 vuotta maata hallitsevat kansallismieliset viranomaiset ovat osittain vastuussa. ETAn jäsenet eivät ole toiselta planeetalta pahantekoon saapuneita avaruusolioita, vaan nuoria, jotka on koulutettu etniseen fanatismiin ja vihaamaan yli puolta heidän oman maansa kansalaisista ja vihaamaan kaikkea sitä, mitä pidetään espanjalaisena; näille nuorille on syötetty vääristynyttä kuvaa historiasta ja mieletöntä antropologiaa, joiden ansiosta he luulevat olevansa uhreja ja ryhtyvät siksi pyöveleiksi.
Tietenkin hyväksymme sen, että kansallismieliset baskit voivat ehdottaa sellaisen uuden itsenäisen valtion perustamista rauhanomaisin keinoin, joka ei ole koskaan aiemmin ollut olemassa, mutta hylkäämme sen, että tämä tietyn puolueen poliittinen hanke käsitetään koko kansan luovuttamattomaksi oikeudeksi, jolloin se muuttuu epäsuorasti väkivallan tekijöiden oikeutukseksi.
Myös se on varomatonta, että jatkuvasti etsitään historiallisesta jopa esihistoriallisesta menneisyydestä sellaisia vääryyksiä, joilla oikeutetaan nykyisten demokraattisten yhteisöjen hajottaminen tai pyritään osoittamaan niiden kansojen yhteensopimattomuus, jotka ovat tosiasiallisesti eläneet yhdessä jo vuosisatojen ajan. Kuten kokemukset muualla päin Eurooppaa surullisesti osoittavat, tällä tiellä on loppujen lopuksi aina löydettävissä oikeutus sotaisille yhteenotoille. Juuri tästä yksi yhtenäisen Euroopan ensimmäisistä ajattelijoista, Erasmus Rotterdamilainen varoitti jo vuosisatoja sitten, kun hän kommentoi mietelauseessaan, että jos mitä tahansa syytä voidaan pitää sopivana syynä aloittaa sota, ihmiskunnan vaiheiden monien koukeroiden ja muutosten joukosta kukaan ei voi olla löytämättä jonkinlaista syytä. Mikä kansa ei olisi koskaan joutunut karkotetuksi omalta alueeltaan tai ei ole karkottanut sieltä ketään? Kuinka monta kertaa on siirrytty alueelta toiselle? Kuinka monta kertaa keisarikuntia on umpimähkään siirretty sinne tänne valtiosopimusten perusteella? Mitä jos padovalaiset vaatisivat tänä päivänä Troijaa itselleen, koska aikoinaan Antenor oli troijalainen! Entä jos roomalaiset vaatisivat Afrikkaa ja Espanjaa itselleen, koska ne kuuluivat joskus Roomalle! Kutsumme perityksi valtaoikeudeksi sitä, mikä on vaaleihin perustuvaa hallintaa. Ihmisiin jotka ovat luonnostaan vapaita eivät päde samat oikeudet kuin karjaan. Nyt en enää lainaa Erasmusta.
Arvoisat parlamentin jäsenet, demokraatteina kannatamme tietenkin vuoropuhelua eri demokraattisten puolueiden välillä, koska demokratia itsessään tarkoittaa tällaista pysyvää vuoropuhelua. Kuitenkin juuri tämän demokraattisen vuoropuhelun vuoksi torjumme sen, että vuoropuhelua voidaan ohjailla väkisin väkivaltaisen terrorismin keinoin ja että kansalaisten poliittinen todellisuus on niiden käsissä, jotka käyttävät väärin rauhanomaisen yhdessäolon käytäntöjä, ja torjumme sen, että parlamentaarisesti sovittuja lakeja pitää muuttaa murhaajien mielen mukaan hyvityksenä siitä, että he lopettavat tappamisen.
Haluamme elää rauhassa, mutta haluamme myös elää vapaina. Kieltäydymme korvaamasta kansalaisten valtiota etnisten ryhmien valtiolla. Tästä syystä olemme lähteneet kaduille: puolustaaksemme perustuslaillisia periaatteita ja huutaaksemme terroristeille: "Riittää jo!" Myös tästä syystä, ja sen lisäksi, että kiitämme tästä Saharov-palkinnon myötä saadusta tunnustuksesta, kutsumme Euroopan parlamentin jäsenet vierailemaan Baskimaassa; emmekä kutsu heitä virallisiin tiloihin, vaan kaduille, baareihin, kauppoihin, yrityksiin, pienille paikkakunnille ja auloihin, jotta he saisivat ensi käden tietoa ilman propagandaa elämästä uhkailun, kiristyksen ja sananvapaudettomuuden varjossa; jotta he toteaisivat itse väitteidemme totuudellisuuden ja jotta he eivät sen jälkeen unohtaisi asiaa vaan auttaisivat meitä tätä vitsausta vastaan käytävässä taistelussa, jonka koko demokraattisen Euroopan on tunnettava omakseen.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

