Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Valdivielso De Cué
Arvoisa puhemies, haluan vain viitata Strasbourgiin, joka on ihastuttava kaupunki, mutta jonka asema tärkeänä kaupunkina tuo mukanaan myös haittapuolia. Lähdin eilen kotoani ennen klo 13.00 ja saavuin perille vähän ennen klo 20.00. Tulin tänne lentäen. Onneksi Strasbourgissa on kuljetuspalveluja, joita käyttämällä pääsemme tänne parlamenttiin, mutta kyseessä on bussi, joka ottaa paljon matkustajia kyytiinsä, ja se vie todellakin paljon aikaa. Tämä on mielestäni tärkeä kaupunki, johon meidän kaikkien täytyy kokoontua ainakin kerran vuodessa, mutta muu aika meidän on ajateltava toimivuutta, meillä on oltava taloudellista käytännön tajua ja meidän on työskenneltävä yhdessä ja samassa toimipaikassa, jossa meidän kaikkien on oltava paikalla. Tämä on paljon tarkoituksenmukaisempaa, paljon järkevämpää, ja mielestäni meidän on nähtävä asiat näin; meidän on oltava tehokkaita siten, että voimme edelleenkin pitää tätä kaupunkia suurenmoisena ja tärkeänä.

Doyle
Minulla on samanlainen ongelma. Nimeni jäi pois listalta eilen, koska matkustin koko päivän ja saavuin hieman myöhässä eilen illalla. Olisin iloinen, mikäli merkitsisitte minut pöytäkirjaan läsnä olleeksi. Olin Strasbourgissa eilen illalla, mutta nimeni ei ole listassa.

Posselt
Arvoisa puhemies, olin eilen Strasbourgissa ajallaan, mutta viime viikolla Brysselissä lentoni oli useita tunteja myöhässä. Sen jälkeen minun piti odottaa taksia 1,5 tuntia ja jouduin lopulta vielä kärsimään junalakosta. Pyydän ottamaan myös tämän huomioon.

Esclopé
Arvoisa puhemies, myös minä yhdyn siihen, mitä äsken sanottiin, ja olisin mielelläni ollut eilen läsnä istunnon alussa, sillä olen kotoisin tulvien tällä hetkellä koettelemalta alueelta Etelä-Ranskasta, ja tosiaankin olisin toivonut voivani itse kuulla arvoisan puhemiehen esittämät sanat.
Tämän toteamuksen ohella haluaisin asiasta valitettavasti hyvin huolestuneena asianosaisena pyytää ainoastaan sitä, että solidaarisuudenilmausten lisäksi sillä on totta, että uhrien perheet osaavat sitä arvostaa voisimme Euroopan parlamentin nimissä aloittaa solidaarisuusmenettelyn ja toimittaa apua, joka voitaisiin osoittaa tälle Etelä-Ranskan kovia kokeneelle alueelle ensiksikin perheiden ja niiden auttamiseksi, jotka ovat menettäneet kaiken, mutta myös menetetyn taloudellisesti tärkeän välineistön osalta. Tällä hetkellä tarve on huutava, ja toivoisin, että kollegani Euroopan parlamentissa yhtyisivät tähän solidaarisuusvetoomukseen, joka on pääsemässä hyvin alkuun.
Minulla on tässä ja toimitan sen teille erityinen dokumentti paikallislehdestä, ja sen kuvista voi hyvin päätellä tapahtuneen onnettomuuden mittaamattomuuden: yli 30 kuolonuhria ja lisäksi lukuisia kadonneita. Uskon, että tämä on yksi pahimmista tulvista, joita maassamme on koettu. Toivon Euroopan parlamentin vastaavan tähän vetoomukseen, ja kiitän teitä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Esclopé. Ottakaa myös vastaan parlamentin nimissä solidaarisuutemme tämän luonnonmullistuksen uhreja kohtaan.

(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Vattimo
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion siihen haastatteluun joka julkaistiin eilen jonka meidän puhemiehemme Fontaine antoi italialaiselle La Stampa -päivälehdelle, jossa hän kannattaa avoimesti ja perusteellisesti Italian valtion yksityiskouluille antamaa rahoitusta.
Tämä kysymys on maassani tällä hetkellä hyvin kiihkeäluonteisen poliittisen keskustelun keskipisteenä, ja minusta on sopimatonta, ellei jopa mahdotonta hyväksyä sitä, että puhemiehemme ottaa niin voimakkaasti kantaa tapauksen toisen osapuolen hyväksi, kun ottaa huomioon hänen institutionaalisen asemansa, ja hän jopa jättää ottamatta huomioon sen, että eräässä Italian perustuslain artiklassa nimenomaan puhutaan kaikille suotavasta vapaudesta avata yksityiskouluja, ilman että se aiheuttaa rasitteita valtiolle.
Pyytäisin siten arvoisaa puhemiestä olemaan tarkkaavaisempi kun yhdessä unionin jäsenvaltiossa käydään poliittista keskustelua ja olemaan sekä asettumatta toiselle puolelle että kunnioittamaan tai ainakin ottamaan huomioon eri unionin jäsenvaltioiden voimassa olevat perustuslait.

Tajani
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että se, mitä parlamentin jäsen Vattimo sanoi, ei vastaa todellisuutta, sillä tämän parlamentin puhemies pelkästään kertoi, mikä oli tässä istuntosalissa suoritetun äänestyksen tulos Euroopan parlamentin päätöslauselmasta, jossa kehotettiin kaikkia jäsenvaltioita kunnioittamaan eri koulumuotojen tasa-arvoa, eli siis edistämään tasa-arvoa. Kyse ei ollut kannanotosta: puhemies pani ainoastaan merkille tapahtuneen. Minusta vaikuttaa kuitenkin siltä, että on järjetöntä ja vastoin tälle parlamentille kuuluvia tehtäviä, että myös tässä istuntosalissa yritetään käyttää hyväksi poliittista taistelua, jota vasemmisto Italiassa käy koulumuotojen tasa-arvoisuutta vastaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Tajani.

Omien varojen järjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0052/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä (KOM(1999)333 - C5-0092/1999 - 1999/0139(CNS)).

Haug
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt on todellakin tosi kyseessä, sillä nyt on kyse meidän rahoistamme, tarkemmin sanottuna Euroopan unionin tuloista. Meidän tämänpäiväinen keskustelumme, joka koskee omien varojen järjestelmän uudistamista, on suoraan yhteydessä tämän vuoden keväällä käymiimme keskusteluihin ja tekemiimme päätöksiin. Muistan komission laaja-alaisen kertomuksen, jossa esitettiin kattava omien varojen analyysi sekä esiteltiin useita keskusteluissa esiin nousseita uudistusvaihtoehtoja.
Me parlamenttina tietoisena tästä kertomuksesta ja erittäin perusteellisen keskustelun jälkeen maaliskuussa määrittelimme omien varojen järjestelmän uudistusta koskevan kantamme. Valitettavasti Berliinin Eurooppa-neuvosto ei kyennyt pääsemään sopimukseen todellisesta uudistusaskeleesta. Se pysytteli jo vanhastaan tutussa kaupankäynnissä. Berliinin kokouksen johtopäätösten tuloksena on omien varojen järjestelmän monimutkaistaminen entisestään ja Euroopan unionin taloudellisten toimintamahdollisuuksien rajoittaminen.
Näin ei saa jatkua! Siitä on tultava viimein loppu, että jokainen hallituksen päämies ja jokainen valtiovarainministeri ajaa neuvostossa tulojemme muodostamisen yhteydessä pelkästään oman maansa lyhytnäköisiä etuja yhteisön tappioista välittämättä! Tämä yhteisö voi elää ja kehittyä vain, jos otetaan huomioon myös yhteinen kokonaisuus ja pitemmän aikavälin näkökohtamme sekä jos tähän ollaan valmiita investoimaan. Neuvoston politiikka on tässä yhteydessä erityisen häpeällistä, koska se kuormittaa eurooppalaista talousarviota jatkuvasti menoilla, joista se on päättänyt kansainvälisissä jälleenrakentamisen rahoittamista koskevissa kokouksissa, huolehtimatta kuitenkaan vastaavien tulojen hankkimisesta. Tämä neuvoston Euroopan unionin tuloja koskeva toiminta ei ole siis kovin vakavamielistä - mikä on vielä hyvin lievästi sanottu -, ja siitä voi myös tulla lähestyvässä laajentumisprosessissa todella suuri taakka, joka haittaa kehittymismahdollisuuksiamme.
Olen kuitenkin pettynyt myös komission omien varojen järjestelmän muuttamista koskevaan ehdotukseen. Me emme tietenkään ole mitään haihattelijoita, mekin tiedämme, ettei neuvosto tekisi keväästä tähän hetkeen mitään täyskäännöstä eikä aloittaisi laajakantoista omien varojen järjestelmän uudistusta. Tunnustan tietysti sen, että komission sekä myös meidän parlamenttina täytyy ottaa ehdotuksissamme huomioon neuvoston mieliala ja näkökannat, jos haluamme päästä asiassa hedelmälliseen tulokseen.
Komissio olisi kuitenkin voinut, ja minun mielestäni sen olisi jopa pitänyt tehdä enemmän. Se matelee neuvoston takana etanan tavoin esittääkseen neuvoston sopimuksen nyt sanasta sanaan omana ehdotuksenaan. Komission tehtävä on kuitenkin myös toimia integraation moottorina, sen on vähintäänkin suojeltava sopimuksia ja torjuttava yhteisöä vahingoittavat säädökset. Tätä komissio ei ole kuitenkaan mielestäni tehnyt tällä käsiteltävänä olevalla ehdotuksellaan. En haluaisi kuitenkaan jättää myöskään meitä parlamenttina tietyn itsekritiikin ulkopuolelle. Myös me olisimme voineet olla rohkeampia vaatiessamme omien varojen järjestelmän uudistamista ja meidän olisi pitänyt ottaa vähemmän oppia kansallisella tasolla käydyistä keskusteluistamme.
Meidän on joka tapauksessa oltava johdonmukaisempia seuraavalla uudistuskierroksella, joka ei saa antaa odotuttaa itseään liian kauan, jos haluamme säilyttää unionin taloudellisesti toimintakykyisenä myös laajentumisen ja uusien tehtävien myötä. Haluammekin siksi velvoittaa komission tiivistämään aikataulua siitä, mitä se on kertomuksessaan suunnitellut. Sallikaa minun havainnollistaa parin asian osalta, mitä asioita me tällä välin voimme ja meidän tulee panna alulle, jotta muutamme omien varojen järjestelmää niin, että siitä on tuloksena kehitys todellisen uudistuksen suuntaan.
Ensinnäkin Euroopan unionin tulojen muodostamisen on tapahduttava muutamien perusperiaatteiden mukaisesti, joita ilman järjestelmä ei voi toimia pitkällä aikavälillä. Se tarkoittaa: tarvitsemme järjestelmän, joka on avoin, yhtenäinen ja tasapainoinen. Unionin menojen rahoittamisen ja Euroopan kansalaisten välillä on oltava pitkällä aikavälillä suora yhteys. Niille, jotka vaativat taas kerran " veronkorotuksia" , sanon sen lisäksi hyvin selvästi seuraavaa: kansalaisten vero- ja maksurasitus ei saa kokonaisuutena ottaen tietenkään nousta, mutta tämä on kanta, jonka myös hyväksyimme jo maaliskuussa.
Lähitulevaisuudessa, eli niin kauan kuin jäsenvaltiot rahoittavat talousarviota, tämän periaatteen toteuttaminen tarkoittaa: kaikkien on osallistuttava talousarvion rahoittamiseen samoin edellytyksin. Kansallisiin maksuosuuksiin ei saa enää jatkossa tehdä poikkeuksia tai myöntää niitä koskevia alennuksia. Tästä vaatimuksesta olemme sopineet Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän sisällä ja vieläpä niidenkin kanssa, jotka ovat kotoisin sellaisista jäsenvaltioista, jotka hyötyvät vielä toistaiseksi tällaisista poikkeuksista tai haluavat hyötyä niistä ensi tilassa. Tämä on suuri edistysaskel, josta olen hyvin ylpeä. Vaadin myös kaikkia muita poliittisia ryhmiä osallistumaan tähän kompromissiin, joka esitetään teille tarkistuksen muodossa.
Toiseksi taloudellisen toimintakyvyn turvaaminen ja kehittäminen tarkoittaa myös sellaisten uusien, todella omien tulojen hankkimista, jotka korvaavat tähänastiset tulot. Se tarkoittaa kuitenkin ennen kaikkea sitä, ettei unionilla oleville ainoille todellisille omille varoille eli perinteisille omille varoillemme saa aiheuttaa vahinkoa. Niitä kuitenkin vahingoitetaan, jos komission ehdotus toteutetaan. Tämä pelko on kuitenkin aiheellinen, jos hyvitystä, jonka jäsenvaltiot saavat pidättää itselleen näiden perinteisten omien varojen perimisestä syntyneiden kustannusten kattamiseksi, korotetaan 150 prosentilla. Valiokunnan enemmistö ei valitettavasti noudattanut pyyntöäni tämän hyvityksen säilyttämisestä 10 prosentissa. Itse voin kuitenkin osoittaa täysin suurta myötämielisyyttä käsiteltävänä olevaa tarkistusta kohtaan, jossa tätä omaa osuutta ei haluta nostaa 25 prosenttiin. Näin estettäisiin nimittäin perinteisten omien varojen heikentäminen.
Kolmanneksi avoimuuteen, tasapainoisuuteen ja helppokäyttöisyyteen kuuluu, että rahoituksen perusta on selkeä. Nykyisen rahoituksen keskeinen tukipylväs on jäsenvaltioiden BKTL. Asian on oltava näin myös jatkossa niin kauan kuin rahoitus kulkee jäsenvaltioiden kautta, sillä kaikki muu vääristäisi tätä järjestelmää ja tekisi siitä epäloogisen. Omien varojen enimmäismäärä 1,27 prosenttia kertoo, minkä suuruinen prosenttiosuus BKTL:stä on määrä maksaa eurooppalaiseen talousarvioon. Tästä luvusta on tullut parlamentille ja neuvostolle poliittisesti luotettava perusta kumppanuuteen pohjautuvalle yhteistyölle. Siksi sen on säilyttävä ennallaan eikä sitä saa muuttaa mielivaltaisesti. Nämä ovat joitakin sen ehdotuksen elementtejä, jonka esitän teille omien varojen järjestelmän muuttamista varten.
Enempään ei tänään ole valitettavasti mahdollisuuksia, koska toimintamahdollisuutemme ovat rajalliset. Tässä asiassa käytettävä kuulemismenettely sekä ennen kaikkea Eurooppa-neuvoston Berliinissä tekemien sopimusten rajoittavat reunaehdot mahdollistavat vain pidättyväisen menettelyn. Pyydän kuitenkin teitä kaikkia seuraamaan esimerkkiäni ainakin näiden tarkistusten osalta.

Mulder
Arvoisa puhemies, vaikka Berliinin huippukokouksen tulos ei ole paras mahdollinen, se on kuitenkin budjettivaliokunnan mielestä paras mahdollinen tulos nykyisissä oloissa. Budjettivaliokunta on luonnollisesti ensisijaisesti pohtinut, kuinka voimme valvoa asioita parhaiten. Olemme ottaneet sellaisen kannan - kuten Haug juuri sanoi -, että omien varojen enimmäismääräksi täytyy jäädä 1,27 prosenttia, mutta että vanha laskentatapa täytyy säilyttää.
Mitä tulee keräämiskustannuksiin, budjettivaliokunta ei ole vastustanut keräämiskustannusten korottamista 10 prosentista 25 prosenttiin. Mitä tulee alv-kantaan, budjettivaliokunnalle sopii, että sitä alennetaan ja että se tapahtuu vuotta aikaisemmin kuin komission ehdotuksissa suunnitellaan.
Olemme lisäksi sitä mieltä - ja budjettivaliokunta on itse sanonut tämän aikaisemmin -, että on tarpeen saada Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston menoihin varaus, jotta voitaisiin ottaa huomioon odottamattomat menot. Kuten jo sanoin, budjettivaliokunnalle on tietysti tärkeintä tulojen valvonta. Mitä tähän asiaan tulee, olemme halunneet palata ensimmäisen väliaikaisen tutkintavaliokunnan työhön tässä parlamentissa. Tämä väliaikainen tutkintavaliokunta tutki petoksia transit-liikenteessä. Sen jälkeen kun tämän valiokunnan kertomus julkistettiin, asiasta ei ole pahemmin puhuttu. Emme halua, että tilanne jää sellaiseksi. Haluamme, että komissio tiedottaa meille säännöllisesti.
Millaista edistystä on saavutettu unionin sellaisten tulojen keräämisessä, jotka kuuluvat unionille mutta joiden keräämisen hoitavat kansalliset virastot? Olemme saaneet siksi hyväksyttyä tarkistuksen, jonka mukaan komission täytyy esittää vuonna 2003 perusteellinen kertomus osoittaakseen, mitä parannuksia on tapahtunut tämän tutkintavaliokunnan työn ansiosta. Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta on lopuksi myös sitä mieltä, että meidän täytyy puolivälissä ennen kyseistä määräaikaa myös vielä kerran puuttua uuteen omien varojen järjestelmään, koska jos uusia maita tulee mukaan, nykyinen järjestelmä saattaa olla hieman liian mutkikas.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, omien varojen järjestelmä on Euroopan politiikkojen perusta; sen vaikutuspiiriin kuuluu suoraan 370 kansalaista, joiden kansalliset ja taloudelliset ominaisuudet ovat hyvin vaihtelevia.
Esittelijä käyttää eräitä kyseenalaisia perusteita, hän syyttää esimerkiksi komissiota siitä, että tämä on vain noudattanut neuvoston ohjeita. Esittelijää on muistutettava siitä, että tämä oli neuvoston antama tehtävä: tehdä 15 jäsenvaltion välisen poliittisen tasapainon pohjalta konkreettinen ja toteutuskelpoinen ehdotus.
Olemme samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että järjestelmän pitäisi olla avoimempi ja yksinkertaisempi ja sellainen, että kaikki Euroopan kansalaiset voivat sen ymmärtää. Olemme samaa mieltä myös siitä, että kansalaisten maksukyky ja tarve etsiä uusia varoja on syytä ottaa huomioon. Nykyisessä järjestelmässä on vielä taantumuksellisia piirteitä, joita täytyy muuttaa.
Emme kuitenkaan usko, että tämä on oikea aika tai paikkakaan määrätä brittialennuksen tai sen rahoitusosuudesta eräille maille myönnettyjen lisäalennusten viimeisiä voimassaolopäiviä, varsinkin, kun eri kansalliset parlamentit eivät ole vielä hyväksyneet näitä päätösehdotuksia. Tämän keskustelun aloittaminen nyt ei ole mielestämme sopivaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin jäsenyyden etuja ei voida mitata ainoastaan talousarvion kannalta, sillä epätasapainon syntyminen on mahdollista. Berliinissä tehtyihin sopimuksiin ovat vaikuttaneet yhdessä kokonaismenojen taso, menojen koostumus, politiikkaa koskevat uudistukset ja omien varojen järjestelmä.. Tämän yhdistelmän täytyy taata tasapuolisuus siinä talousarviokehyksessä, johon sisältyy myös laajentuminen. Tämän vuoksi emme pidä suositeltavana Berliinin päätöksen muuttamista ilman vahvaa perustetta.
Emme myöskään suhtaudu epäilevästi Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (EKT 95). Se on tilinpitojärjestelmä, joka mahdollistaa suuremman BKTL:stä kertyvän perusteen ja sen myötä enemmän varoja ilman että ylitämme Berliinissä tehdyissä sopimuksissa ja toimielinten välisessä sopimuksessa erityisesti mainitun suhteellisen indeksin. Pelkoanne 1,27 prosentin muuttamisesta voidaan hälventää vain hyväksymällä näiden varojen ylärajan muutos. Näin ollen tarkistus on tarpeeton.
Emme pidä tarpeellisina myöskään perinteisiä omia varoja koskevia tarkistuksia. Se 25 prosentin osuus, jonka jäsenvaltiot aikovat pidättää itsellään keräämiskustannuksina mahdollistaa paremman hallinnoinnin tullipalvelujen tehostamisessa ja petostentorjunnassa, mikä on tilintarkastustuomioistuimen usein esille tuoma näkökohta. Emme hyväksy myöskään ajatusta palkita jäsenvaltioita onnistuneesta varojen keräämisestä, sillä se on ristiriidassa tasapuolisuuden periaatteen kanssa.
Lopuksi, me emme voi olla samaa mieltä niistä tarkistuksista, joilla muutetaan omia varoja koskevan päätöksen voimaantuloaikataulua. Unionin poliittinen todellisuus, laajentumistarpeet, ja varsinkaan sellaisen monimutkaisen järjestelmän alulle paneminen, joka ainoastaan vuonna 1997 merkitsi 82 460 miljoonan euron summaa, eivät anna aihetta äänestää tätä aikataulua koskevista muutoksista.
Hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi annamme esittelijälle tunnustusta hänen jatkuvasta ja jo vuoden kestäneestä ponnistelusta, jotta mielipiteitä voitaisiin lähentää toisiinsa ja saada aikaan parlamentin yhteinen kanta. Yksimielisyyteen on päästy jo laajoista osa-alueista, joiden pohjalta unionin rahoitusta voidaan parantaa, mutta budjettivaliokunnan äänestyksen tulos osoittaa, että joidenkin näkökohtien osalta yksimielisyyteen on vielä matkaa.
Moni meistä muodostaa lopullisen kantansa eri tarkistuksia koskevien äänestystulosten perusteella, mutta nykyisen sanamuodon osalta kannatamme mieluummin komission tekstiä.

Gill
Haluaisin aluksi onnitella esittelijä Haugia siitä, että hän on käsitellyt muutamia nykyiseen omien varojen järjestelmäämme liittyviä avainongelmia. Mietinnössään esittelijä Haug on oikeassa arvostellessaan muutoksia, jotka komissio on ujuttanut takaoven kautta matemaattisella operaatiolla ja jotka liittyvät omien varojemme enimmäismääriin. Neuvosto on nyt Euroopan parlamentin kanssa toimielinten välisen sopimuksen solmittuaan sitoutunut siihen, että enimmäismääräksi säädetään 1,27 prosenttia EU:n vuotuisesta BKTL:stä. Nyt komissio sanoo, että se tarkoittaa 1,27 prosentin rahallista arvoa. Tätä ei voida hyväksyä. Esittelijä painottaa sitä, että meidän olisi ponnisteltava sen eteen, että EU:n rahoitusjärjestelmästä saataisiin tasapuolisempi. Yhteisön talousarvion tulojen keruujärjestelmän olisi oltava tasapuolinen. Esimerkiksi perinteiset omat varat ovat järjestään muodostuneet jäsenvaltioille epätasapuoliseksi taakaksi, ja niihin liittyy helposti kavalluksia ja liiallista byrokratiaa, mikä onkin tuotu esille. EU:n talousarvion rahoituksen olisikin perustuttava sellaisiin kriteereihin, joilla järjestelmän tasapuolisuus paranee ja se, mitä toivoisin saatavan aikaan, olisi siis tasapuolinen netto-osuuksien järjestelmä.
Puhun täällä sosialistiryhmän puolesta, mutta jos puhuisin Britannian edustajana, haluaisin puuttua tiettyihin viittauksiin, jotka koskevat brittialennusta. Mikäli halutaan, että talousarvio on tasapuolinen, ei ainoastaan rahoitusosuuksien järjestelmän tulisi olla tasapuolinen, vaan myös sen, miten varoja käytetään, tulisi olla tasapuolista. Valitettavasti tällainen tasapuolinen järjestelmä näyttää olevan hyvin kaukana. Uskon, että sellaisen yrityksen, johon voisi suhtautua vakavasti ja jonka tarkoituksena olisi uudistaa yhteisön taloudenhoitoa, olisi lähdettävä siitä, että varmistetaan, että kaikki jäsenvaltiot saavat heille kuuluvan osuutensa. Niin kauan kuin näin ei tapahdu, yritykset uudistaa omien varojen järjestelmää eivät paranna tilannetta.
Haluan siis nimenomaan nähdä sen, että EU:n taloudenhoitoa tulevaisuudessa uudistetaan asianmukaisesti. Mutta uudistaminen ei voi kohdistua yksittäisiin seikkoihin, kuten alennuksiin, ja minusta on hyvin kiusallista keskustella tästä aiheesta uudessa parlamentissa tässä vaiheessa. On liian varhaista tehdä asiaa koskevia päätöksiä ja lyödä lukkoon asioita niin kauan kuin kaikki tosiasiat eivät ole tiedossamme.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää rouva Haugia hyvin valmistellusta mietinnöstä. Se jatkaa sitä mietintöjen sarjaa, jossa rouva Haug on monipuolisesti ja ansiokkaasti analysoinut EU:n omien varojen järjestelmää.
Käsittelyssä oleva mietintö perustuu Berliinin huippukokouksen päätöksiin, jotka sisältävät monia kompromisseja. Tärkeimmäksi perusteeksi nostettiin arviot jäsenvaltioiden maksuosuuksista, joiden yhteensovittaminen tuli tärkeämmäksi kuin EU-rahoituksen turvaaminen. Omien varojen järjestelmän kulmakivi on kuitenkin edelleen jäsenmaksun prosenttiosuus bruttokansantulosta. Maksusitoumusten katto säilyy 1,27 prosenttina bruttokansantulosta, mikä takaa sen, että EU:n tulot nousevat inflaation ja yleisen taloudellisen kasvun myötä.
Mutta tähän sitten päättyykin järjestelmän selkeys. Ensinnäkin perinteisten omien varojen eli tullien ja maatalousmaksujen keräämisestä maksettava palkkio nostettiin 25 prosenttiin. Tämä palkkion nosto on tosiasiassa selvä maksuhelpotus niille maille, jotka keräävät suhteellisesti eniten tulleja. Palkkion nostoa perusteltiin maksujen keräämisen tehostamisella, mutta se ei ole riittävä peruste.
Poliittisesti vaikeinta on Yhdistyneen kuningaskunnan jäsenmaksujen alennus. Yhdistynyt kuningaskunta on ollut jo 30 vuotta EU:n jäsen, joten kyseessä ei voi olla mikään siirtymävaiheen järjestely. Samaa voidaan sanoa tämän alennuksen maksamisesta tehdystä sopimuksesta. Saksan, Alankomaiden, Ruotsin ja Itävallan alennetulla maksuosuudella ei ole yhtään asiallisempaa perustetta.
Rouva Haugin mietintöön sisältyy esitys, jonka mukaan järjestelmän tarkistamisesta on tehtävä kertomus ennen vuotta 2004. Siinä on erityisesti tarkasteltava maksuosuuksien huojennuksia sekä mahdollisuutta luoda uusi omien varojen järjestelmä, joka kytkeytyy suoraan kansalaisiin heidän verorasitustaan nostamatta. Liberaalit kannattavat tätä uudistusta, mutta korostaen, että verorasitus ei saa nousta. Uusina omina varoina tulisivat ehkä kysymykseen ympäristöperusteiset haittaverot, koska ympäristökysymykset koskevat kaikkia eivätkä pelkästään uusia jäsenmaita. Tärkeätä kuitenkin on, että mietinnön mukaisesti uusi järjestelmä saataisiin kaikilta osin voimaan vuoden 2007 alusta.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää sydämellisesti hänen mietinnöstään. Hän osuu naulan kantaan todetessaan, että Berliinin huippukokouksessa poliittiset ihanteet ja haaveet ovat hävinneet lyhytnäköiselle taloudelliselle pikkutarkkuudelle.
Euroopan unionin omilla varoilla on kansallinen osuuden luonne. Siksi keskustelua omien varjojen järjestelmästä hallitsee nettoajattelu: ketkä ovat Euroopan unionissa nettomaksajia ja ketkä nettohyötyjiä. On selvää, että pääasiassa kysymys on taloudellisista eduista yksittäisille jäsenvaltioille ja että arvot, kuten vakaus, solidaarisuus ja hyvinvointi pitkällä aikavälillä, jätetään huomiotta.
On harmillista, että nettomaksajat keskittyvät erityisesti talousarvion tulopuoleen. Nettoajattelu johtaa ennen kaikkea mahdollisuuksien menettämiseen. Niinpä Alankomaat on kääntynyt pakolaisrahastoa vastaan. Omien sanojensa mukaan se hyötyy kohtuuttoman paljon tästä rahastosta. Alankomaat on kuitenkin asettanut ensisijaiseksi "rahat takaisin Euroopasta" -periaatteen "katetta rahoille" -periaatteen edelle.
Berliinin huippukokouksen tiukka linja merkitsee erityisesti sitä, että Eurooppa ei voi huolehtia vastuustaan. Se johtaa ehdotuksiin, joissa Turkille tarjotaan puhtaasti taloudellisista syistä toisenlaista poliittista tietä jäseneksi liittymiselle. Se johtaa muissa jäsenehdokasvaltioissa loputtoman pitkiin siirtymäkausiin ympäristöasioissa, koska muuten tilanne, lainatakseni hallitusten asiakirjaa, johtaisi rahoitusponnistelujen lisäämiseen.
Odottamattomat tapahtumat, joita on aina odotettavissa, johtavat yllättäviin liikkeisiin, kuten ehdotuksiin, joissa Kosovon jälleenrakentaminen tapahtuu kehitysmaiden kustannuksella.
Berliinin huippukokousta voidaan myös luonnehtia kansallisten poikkeusasemien huippukokoukseksi. Neljälle maalle on myönnetty poikkeus Britannian poikkeusaseman rahoittamisessa. Esittelijä on omaksunut tässä asiassa hyvin järkevän kannan ja muotoillut tavoitteen, jota kannatan, ja se on näiden poikkeusasemien poistaminen. Näiden neljän maan, jotka oikeutetusti pitävän Britannian korjausmenetelmää mahdottomana hyväksyä, täytyy myös ponnistella poistamisen hyväksi.
Mitä tulee maksuihin, on ehdotettu, että jäsenvaltiot saisivat nyt pidättää niistä itsellään 10 prosentin sijasta 25 prosenttia. Toisin kuin esittelijä pidän tätä hyvänä kehityksenä, ja haluaisin itse mennä jopa pitemmälle. Mielestäni jäsenvaltiot saavat pidättää itsellään 100 prosenttia, mikäli korotamme BKT:stä lasketun osuuden perusteella määräytyvää maksua. BKT kuvaa jäsenvaltioiden taloudellista kehitystä paremmin kuin muut mittarit. Siksi se on minusta oikeudenmukaisin väline jaettaessa Euroopan rahoitusvastuuta jäsenvaltioille.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Haug, haluan ensinnäkin esittää kiitokseni. Tähän mietintöön perehtyminen oli sekä poliittinen että myös älyllinen nautinto. Uskon hyvinkin, että tämä mietintö kuvastaa sitä, mitä pidetään tällä hetkellä poliittisesti toteuttamiskelpoisena. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meillä edessämme olevat haasteet huomioon ottaen on velvollisuus suunnitella perusteellinen uudistus, joka ei perustu siihen, mikä arvioidaan poliittisesti toteuttamiskelpoiseksi, vaan siihen, mitä pidetään poliittisesti välttämättömänä. Jos järjestelmää halutaan muuttaa, on selvitettävä, mitkä ovat nykyisen järjestelmän huonot puolet, ja minun mielestäni niitä ovat seuraavat neljä pääpainopistettä.
Ensinnäkin nykyisellä EU:n omien varojen järjestelmällä on hyvin jäykät puitteet. Unionin tulot ovat rajalliset ja osittain taannehtivia, ja uudet menot voidaan rahoittaa enää vain poistamalla muita menoja. Euroopan yhdentyminen on kuitenkin saavuttanut tällä välin sellaisen vaatimustason, että näiden kehysten rajat on yksinkertaisesti jo saavutettu. Se tarkoittaa, että ei voida enää hoitaa näissä rajoissa sellaisia tehtäviä kuin unionin laajentumista, ihmisoikeuksien toteuttamista maailmanlaajuisesti tai edellytysten luomista raskaan työttömyyden poistamiseen.
Toiseksi, kun haluamme keskustella uudistuksesta tehokkaasti tässä parlamentissa, meillä on parlamenttina oltava viime kädessä myös mahdollisuus päättää uudistuksen kaikista yksityiskohdista. Tässä mielessä Euroopan parlamentin oikeudet talousarviota koskevissa kysymyksissä ovat täysin riittämättömät.
Kolmanneksi talousarviopäätöksiä varten olemassa olevat rakenteet tekevät perusteellisten uudistusten tekemisen suunnattoman vaikeaksi. On aivan luonnollista, että jäsenvaltiot eivät käytä loppuun määrättyjä enimmäismääriä, kun niillä on talouden saneeraamiseen kohdistuvia sisäpoliittisia paineita ja niiden on lisäksi noudatettava vakauttamiskriteerejä.
Neljänneksi niin sanottua oikeudenmukaista korvausta koskeva keskustelu on toisaalta oikeutettu, mutta toisaalta myös järjetön. Se on järjetön siksi, että jäsenvaltiot tulkitsevat käsitteen " oikeudenmukaisuus" niin, että ne haluavat saada lopulta myös takaisin sen, minkä ne maksavat Euroopan unionin talousarvioon. Siinä tapauksessa on siis turhaa kierrättää rahoja niin sanotusti Euroopan unionin " kiertotien" kautta. Oikeudenmukaisuus Euroopan unionissa voi tarkoittaa vain sitä, että oikeudenmukaisuuden kriteerejä ovat unionin alkuperäiset tavoitteet, eli taloudellinen kehitys, hyvinvointi ja kehityserojen tasaaminen.
Jokainen talousarvio kuvastaa viime kädessä poliittisten strategioiden taloudellista toteuttamista. Euroopan unioni on ottanut hoitaakseen erittäin paljon tehtäviä seuraavien vuosien aikana. Jos unionissa samaan aikaan yritetään aina vain pienentää menopuolta, poliittisille tarpeille ei yksinkertaisesti tehdä oikeutta. Jos siinä yhteydessä käytetään vielä alennuksia, maksuosuuksien korjauksia ja muuta vastaavaa, voitaisiin vain todeta, että jokainen näin toimiva yritys ajautuisi konkurssiin.
Tämä tarkoittaa, että meidän on nyt pohdittava sitä, miten tulopuolta voidaan parantaa. Eurooppa tarvitsee rahoitusvälineen, joka on bruttokansantuotteesta saatavia varoja lukuun ottamatta riippumaton jäsenvaltioiden erillisistä intresseistä. Se tarkoittaa, että tarvitsemme omia verotuloja. Ensimmäisessä, maaliskuussa laaditussa mietinnössä mainittiin useita myönteisiä asioita, jotka liittyivät tähän, esimerkiksi ympäristövero, hiilidioksidivero lyhyellä aikavälillä saatujen voittojen verottaminen, EKP:n voitot. Tälle tielle meidän on lähdettävä, jotta Euroopan parlamentilla ja Euroopan unionilla on myös jatkossa käytettävänään riittävästi omia varoja.

Kuntz
Arvoisa puhemies, parlamentin käsiteltäväksi jätetyssä Haugin mietinnössä pohditaan sitä pääasiassa poliittista ongelmaa, joka liittyy unionin rahoittamiseen omien varojen järjestelmällä.
Ennen Ranskan johtajat eivät olisi epäröineet harjoittaa tällaisessa asiassa tyhjän tuolin politiikkaa. Tänä päivänä maamme on valitettavasti Berliinin huippukokouksen suuri häviäjä, sillä siinä kokouksessa 15 jäsenvaltiota sopi unionin omien varojen järjestelmän tarkistamisesta.
Berliinissä tosiaankin hyväksyimme sen periaatteen, jonka mukaan jotkin unionin pohjoiset rikkaat maat ovat joutuneet maksamaan liikaa, minkä tuloksena syntyi uusi jäsenvaltioiden maksuosuuksien jako, jonka seurauksena Ranskan maksuvelvoite lisääntyi useilla miljardeilla frangeilla.
Lisäksi on myös ilmeistä, että toisten jäsenvaltioiden maksuvelvoitteet lisääntyvät, koska eräiden jäsenvaltioiden osuutta brittialennuksen rahoittamiseen on rajoitettu. Tämän brittialennuksen osalta asetumme ilman muuta Haugin mietinnön kannalle, jossa ehdotetaan tämän etuoikeuden vähittäistä lakkauttamista, vaikka komissio ei ehdotakaan brittialennukseen muita kuin teknisiä korjauksia.
Sitä vastoin me vastustamme Haugin mietintöä sikäli, että siinä ehdotetaan, että järjestelmän riippuvuutta jäsenvaltioiden maksuosuuksista vähennettäisiin asteittain ja että tietyn ajan sisällä päästäisiin taloudelliseen riippumattomuuteen. Eikö tällainen taloudellinen riippumattomuus, riippumattomuus veroasioissa, johda vaikkei sitä haluttaisikaan myöntää kohti unionin veron luomista? Joka tapauksessa tämän taloudellisen riippumattomuuden logiikka on aina sama, jonka me epäilemättä tuomitsemme. Aina vain lisää yhdentymistä, aina vain syvempää liittovaltiokehitystä Eurooppaan, ja aina jäsenvaltioiden kustannuksella viemällä heiltä pois ne täysivaltaisuuden rippeetkin, jotka heillä on jäljellä, eli oikeuden päättää verotuksesta. Niinpä me emme voi kannattaa tällaista ja äänestämme tätä mietintöä vastaan.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentti käsitteli viime maaliskuussa Haugin ensimmäistä omia varoja koskevaa mietintöä. Tässä meillä on taas sellainen käsittelyssä, ja uusinta voitaisiin kai kutsua nimellä Haug 2, mikä tarkoittaa sitä, että asiaan on palattu uudelleen, mutta tulos on edellistä heikompi.
Maaliskuun 11. päivänä äänestimme päätöslauselmassa sellaisesta kohdasta, joka kuului näin: "katsoo, että tulojärjestelmään ei periaatteessa saisi kuulua poikkeuksia eikä erityisjärjestelyjä" jne., jne. Tiedämme hyvin, mitä neuvosto asiassa teki Berliinissä ja minkä varaan neuvosto Berliinin sopimuksensa rakensi. Nyt marraskuussa, kun kuusi kuukautta on kulunut, käsittelemme mietintöä, jossa ei tämän seikan osalta sanotakaan mitään, jos ei oteta lukuun sitä tarkistusta, jonka toivoisin omasta puolestani tulevan hyväksytyksi, vaikkakin kyseessä on kohta, jossa yritetään sanoa sama asia epämääräisemmin.
Perusongelma, jonka kanssa kamppailemme, voidaan kaikessa lyhykäisyydessään typistää tähän: joko omien varojen järjestelmä on sellainen, että me parlamentissa osallistumme siihen niin, että se on osa niiden toimien kokonaisuutta, josta parlamentti kehottaa hallitustenvälistä konferenssia huolehtimaan, jotta kuinka sen sanoisinkaan järjestelmästä tehtäisiin demokraattisempi, sellainen, että kaikki siihen osallistuisivat, tai sitten... ja valitettavasti tässä asiassa emme voi muuta kuin todeta, että pallo on neuvoston käsissä ja että se pysyy siellä kauan, jos meidän ehdotuksiamme ei oteta huomioon.
Niinpä ajattelen ja toivon, että parlamentti tämän mietinnön myötä pääsisi osalliseksi tuloista tämän seikan kuten muidenkin osalta ja myöskin mietintöön sisältyvien seikkojen osalta ja että parlamentti yhtyisi muodolliseen vaatimukseen siitä, että hallituksenväliselle konferenssille annetaan valtuutus tarttua sekä meille ehdotettuihin uudistuksiin että tähän perustavanluonteiseen asiaan, joka koskee parlamentin koko osallistumista, eikä ainoastaan osallistumista unionin talousarvion "kuluihin", vaan yhtä lailla sen "tuloihin".

Costa Neves
Arvoisa puhemies, käytännöllisesti katsoen 30 vuotta sitten päätettiin korvata siihen asti voimassa ollut tulojärjestelmä, joka perustui jäsenvaltioiden maksuosuuksiin, omien varojen järjestelmällä. Päätöksen vaikutukset ovat ilmeisiä. 30 vuotta myöhemmin voimassa olevan järjestelmän heikkoudet ovat huomattavissa. Se ei ole riittävä, se ei ole yksinkertainen, se ei ole looginen, se ei ole avoin, eikä se ole oikeudenmukainen.
Se ei siis toimi. Se on tulosta niistä peräkkäisistä ja eri suuntiin johtaneista korjauksista, joita siihen ovat tehneet tarpeidensa, paineidensa ja intressiensä myötä tahot, joiden edut järjestelmä kykeni toisissa oloissa ja historiallisissa yhteyksissä turvaamaan. Jäsenvaltioiden maksuosuuksien ja niiden suhteellisen maksukyvyn välillä vallitsevaa kieroutunutta suhdetta on mahdotonta hyväksyä.
Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskeva positiivisen syrjinnän järjestelmä, joka perustuu oikeudenmukaisten palautusten hajottavaan käsitteeseen, on vääränlainen. Aikomus hyödyttää Euroopan unionia omien varojen avulla on jäänyt juuri sen takia aikeeksi. Vielä nytkin Berliinin neuvosto tyytyi kiirehtimänsä uudistuksen aloittamisen sijasta tekemään vain uusia pieniä korjauksia suurisuuntaisten sitoumusten pohjalta.
Nykyisenkaltaisena rönsyilevä menologiikka, jossa suurimpana menoeränä on yhteinen maatalouspolitiikka ja joka sen lisäksi, että se kyseenalaistaa kaikki mahdolliset sopimuksien peruslähtökohtana pidetyt tasapuolisuustavoitteet, on politiikkaa vain nimeltään, on yhdessä nykyisenkaltaisen, erilaisten ja vastakkaisten intressien synnyttämän tulojärjestelmän kanssa peruuttamattomasti ristiriidassa maantieteellisen laajentumishankkeen syventämistoiveiden kanssa.
Kaikki tämä on enemmän kuin tutkittu, tunnettu ja kiistelty asia. Emme puhu edes epäsuhtaisista varoista. Pohdimme summaa, joka vastaa neuvoston esityksessä vuoden 2000 talousarvioksi vain 1,10 prosenttia yhteisön BKT:stä ja joka voisi nousta samana vuonna aina 1,27 prosenttiin asti. Tämä on keskeinen kysymys. Euroopan unionin menestyksekäs vahvistuminen sen kansalaisten ja koko maailman silmissä riippuu kyvystämme ryhtyä tarpeelliseen uudistustyöhön.
Tiedän, että kysymys on monimutkainen, samoin kuin tiedän, että on utopistista haluta aloittaa alusta. Menneisyyttä ei voi unohtaa, ja siinä on paljon myönteistäkin. Mutta se, että jatketaan päätöksien lykkäämistä tässä asiassa, lykkää paljon muutakin kuin vaikeaa päätöstä Euroopan unionin rahoitusjärjestelmästä. Se merkitsee, että vaarannetaan hanke, jota niin monien muiden kansalaisten tavoin kannatan tietoisesti, yhtä tietoisena sen vaikeuksista kuin sen mahdollisuuksistakin. Vain omien varojen kysymyksen uusi käsittelytapa siten, ettei veronmaksajille koituva taakka kasva ja että järjestelmän avoimuus, yksinkertaisuus ja järkiperäisyys lisääntyvät, voi luoda edellytykset Euroopan unionin vahvistumiselle.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, kuunneltuani PPE-DE-ryhmän äänitorvea, ihmettelen vilpittömästi, miksi haluamme ehdottomasti käyttää kuulemisoikeutta tässä asiassa. Hyvät parlamentin jäsenet, Berliinin huippukokous merkitsi taantumista omia varoja koskevissa asioissa ja yleensä eurooppalaisen solidaarisuuden ja poliittisen unionin rakentamisessa. Nämä asiat ovat ehkä yhteydessä toisiinsa, mutta nyt en menisi takuuseen siitä, kumpi niistä on syy ja kumpi seuraus. Joka tapauksessa parlamentti kritisoi tätä vakavasti jo keväällä.
Tänään käsiteltävänä oleva omia varoja koskeva päätös, joka on ainoastaan komission tulkinta Eurooppa-neuvoston poliittisesta päätöksestä, on paras todiste tästä taantumisesta. Kaikki ne järjestelmän piirteet, jotka voivat johtaa sekaannuksiin omien varojen ja kansallisten maksuosuuksien välillä, tulevat selvemmin esille. Ihmettelen muuten, miksi nämä kansalliset maksuosuudet kumottiin Maastrichtissa.
Parlamentin kanta on se, että on tuomittava ja hylättävä niin kutsutun oikeudenmukaisen palautuman periaatteen soveltaminen yhteisön talousarviossa. No, hyvät parlamentin jäsenet, Berliinin huippukokous antoi tälle periaatteelle siunauksensa, ja uskaltamatta tietenkään tunnustaa sitä, Thatcherin myönnetään olevan oikeassa.
On ollut olemassa kiistanalainen brittialennus, joka perustui historiallisiin syihin, jotka ovat vähitellen katoamassa mutta jotka ovat kuitenkin ymmärrettäviä. Berliinissä tämä alennus säilytettiin, mutta lisäksi myönnettiin neljä ylimääräistä alennusta Saksalle, Itävallalle, Ruotsille ja Alankomaille, jotka eivät varsinaisesti ole unionin köyhimpiä maita.
Palkkio onnistuneesta varojen keräämisestä nostetaan jo nykyisin törkeästä 10 prosentista sanoinkuvaamattomaan 25 prosenttiin. Ainoa todellinen peruste tällaiseen vääristymään on alentaa Alankomaiden osuutta, vaikka tase neuvoston termiä käyttääkseni kasvaakin hollantilaisten rahakirstujen hyväksi Rotterdam-ilmiön johdosta. Ja juuri tätä halutaan katsoa läpi sormien.
Hyvät parlamentin jäsenet, komission ehdotus, sen enempää kuin neuvoston päätöskään, ei ole missään tapauksessa tyydyttävä. Voimme ratkaista omia varoja koskevan ongelman vasta sitten, kun ymmärretään se, että maksajia eivät ole valtiot vaan kansalaiset. Kun ymmärretään, että on epäoikeudenmukaista, että kaksi Euroopan kansalaista, joilla on sama tulotaso, maksavat eri summan vain siksi, että toinen asuu Frankfurtissa ja toinen Sevillassa. Tämä juuri on epäoikeudenmukaista. Näin ollen on tehtävä selväksi, että tavoitteena on oltava se, että kansalaiset tukevat suoraan yhteisön talousarviota ilman hämärää varojen järjestelmää, joka peittää tämän prosessin taakseen ja estää tilinpäätöksen esittämisen demokraattisesti. Sillä välin täytyisi tilapäisratkaisuilla pyrkiä tiettyyn oikeudenmukaisuuteen ja avoimuuteen, eikä päinvastoin.

Cauquil
Arvoisa puhemies, hankkeella pyritään laajentamaan Euroopan unionin omien varojen järjestelmää sekä jakamaan osuudet eri tavoin valtioiden kesken. Varsinainen jakoa koskeva ongelma ei ole valtioiden välinen, eikä valtioiden ja Euroopan unionin välinen vaan sosiaaliluokkien välinen. On tietysti totta, että päätöslauselmaesityksessä tekopyhästi vakuutetaan, että lopputuloksena ei saa olla unionin kansalaisten maksuvelvoitteiden lisääminen. Mutta on ilmeistä, että kyseessä on vain hurskas toive, ja että tulevaisuudessa muiden verojen päälle tulevat vielä unionin verot.
Vielä enemmän vastustan koko ajatusta verotaakan lisäämisestä, sillä sekä kansallinen että unionin verotus kohdistuu eniten työntekijäväestöön. Kaikkialla Euroopassa välilliset verot ovat tärkein verotusmuoto, ja ne ovat erityisen epäoikeudenmukaisia, sillä kaikkein köyhimmät ja miljonäärit osallistuvat samassa suhteessa niiden maksamiseen. Näin ollen maksamalla elintarvikkeistaan arvonlisäveroa kaikkein huonoimmin palkatutkin, jopa työttömät tai asunnottomatkin osallistuvat Euroopan toimielinten rahoittamiseen, vaikka toimielimet eivät ole ryhtyneet mihinkään toimiin heidän hyväkseen.
Euroopan unionin olemassaolon olennaisin tarkoitus on suuryritysten suosiminen raivaamalla niiden tieltä esteitä ja yhdistämällä niille Euroopan markkinat sekä tukemalla niitä maailmanmarkkinoilla. Eli jos on maksettava enemmän näille suuryityksiä palveleville Euroopan toimielimille, suuryritykset olkoon maksajia ja niiden tuottoja ja osakkaiden korkotuloja verotettakoon ja ne pakotettakoon maksamaan.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, laajempi omien varojen hankkimista koskeva autonomia tarkoittaa automaattisesti - ja tässä olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa - eurooppalaisiin kansalaisiin kohdistuvan rasituksen kasvamista. Se johtaa viime kädessä myös siihen, että unionissa otetaan käyttöön uusia veroja eikä kuitenkaan poisteta yhtään veroa. Omien varojen uudistus voidaan mielestämme toteuttaa myös vain sopusoinnussa kansallisten parlamenttien kanssa, koska myös niiden käsitykset tullaan ottamaan huomioon.
Kannatamme tietenkin avoimempia ja yksinkertaisempia järjestelmiä. Kannatamme viime kädessä myös sitä, että Euroopan kansalaisia ei kuormiteta enää lisää vaan aiempaa vähemmän, jotta myös me Euroopassa voimme saavuttaa suuremman talouskasvun ja saada tällä tavalla lisää verotuloja unionille tai kansallisvaltioille. Ennen kuin ryhdymme vaatimaan laajempaa itsemääräämisoikeutta, meidän on kuitenkin selvitettävä tai hyödynnettävä EU:n talousarvion kaikkia säästömahdollisuuksia. Meidän on myös kerrottava unionin kansalaisille, miksi meillä on varaa kahden parlamentin menoihin emmekä löydä yksinkertaisempia järjestelmiä, jotka eivät lisää unionin kansalaisten rasitusta vaan keventävät sitä. Kannatamme yksinkertaisempia ja avoimempia järjestelmiä, mutta emme sitä, että unionin kansalaisia rasitetaan entisestään uusilla veroilla.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, omien varojen järjestelmään liittyy neljä kysymystä: kenen on maksettava, millä perusteella on maksettava, mitä on maksettava ja kenen on päätettävä maksamisesta? Ei komission eikä parlamentinkaan vallassa ole antaa näihin neljään kysymykseen vastauksia. Olemme tässä jutussa muiden kirjoittaman näytelmän kuvitteellisia näyttelijöitä. Esittelijä Haugille ja hänen mietinnölleen on luettava suureksi ansioksi, että näihin kysymyksiin tartutaan, ja että mietinnössä tunnistetaan joukko ongelmia ja edetään oikeaan suuntaa.
Kenen on maksettava? Valtioiden vai yksityishenkilöiden ja taloudellisten toimijoiden? Tämänhetkinen kehitys osoittaa valtioiden suuntaan eikä yksityishenkilöiden tai taloudellisten toimijoiden suuntaan. Tämä on vaarallinen suuntaus, jolla pyritään hallitustenvälisyyteen, kohti sitä, että omien varojemme järjestelmä katetaan veroilla.
Millä perusteella on maksettava? Suhteellisesti, progressiivisesti? Asiassa saatetaan epäröidä. Tänään voimmekin todeta, että olemme luomassa uutta järjestelmää, jolla tarkoitetaan maksuosuuksien sitomista menoihin, joskin on myös otettu oikea askel kohti suhteellisuutta. Jos maksan, niin saan; saan, niinpä myös maksan; annan teille tukia, mikäli te maksatte niistä. Tämä on älytöntä! Olemme keskellä surrealistista todellisuutta.
Mitä on maksettava? Kuvitellaanko, että voimme pitkäänkin jatkaa näin alhaisella maksutasolla samalla, kun Euroopan unioni ottaa hoitaakseen yhä enemmän uusia vastuualueita, jotka liittyvät rahaliiton jatkamiseen, unionin laajentumiseen, ulkopoliittisten ja turvallisuuspoliittisten vastuualueiden huomioon ottamiseen? Tässä asiassa tilanteemme on skitsofreeninen.
Lopuksi, kenen on päätettävä maksamisesta? Tällä hetkellä siitä päättävät vain ja ainoastaan valtiot. Tätä mekanismia on ehdottomasti uudistettava. On ehdottoman välttämätöntä, hyvät kollegat, että kysymys omista varoista on seuraavan hallitustenvälisen konferenssin ydinasioita.

Guy-Quint
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, hyvät kollegat, Berliinin toimielinten välisen sopimuksen myötä oli pakko tarkistaa Euroopan unionin omien varojen järjestelmää kunkin jäsenvaltion oikeiden maksuosuuksien asettamiseksi.
Jutta Haugin mietinnössä muistutetaan tämän uudistuksen nelitahoisesta tavoitteesta: siihen kuuluvat järjestelmän yksinkertaistaminen, avoimuuden lisääminen eli järjestelmän selkiyttäminen, Euroopan unionin taloudellisen riippumattomuuden vahvistaminen sekä jäsenvaltioiden välisen talousarvion rahoittamiseen liittyvän epätasapainon vähentäminen. Neljän erilaisen rahoitustyypin keskinäinen tasapainottaminen ja erityisesti alv-kannan enimmäismäärän pienentäminen kunkin maan maksamia BKTL-perusteisia omia varoja kasvattamalla vaikuttavat ehdotuksina erityisen mielenkiintoisilta, sillä tällainen on paljon oikeudenmukaisempaa, ja näin tulee paremmin esiin kunkin kansalaisen todellinen maksukyky. Kannatamme sitä, ja siihen on pyrittävä.
Vaikka edelliset puhujat ovatkin ottaneet esille asian eri puolia, haluaisin palata erityisesti kahteen seikkaan. Ensiksikin on olennaisen tärkeää, että ne tämänhetkiset vinoutumat talousarvion maksuosuuksissa, jotka johtuvat hyvityksistä, jotka voidaan ehkä selittää historiallisilla syillä, puretaan asteittain, vaiheittain, mutta päättäväisesti, ja että kunkin maan maksuosuudet muutetaan sellaisiksi kuin niiden olisi objektiivisesti tai laskennallisesti oltava. Tämä yksinkertaistaminen on välttämätöntä järjestelmän oikeudenmukaisuuden ja johtamisen avoimuuden vuoksi, sillä nämä ovat kaksi välttämätöntä asiaa Euroopan tulevaisuuden takaamisessa. Varsinkin laajentumisen kynnyksellä nykyisille alennus- tai hyvityskäytännöille ei voida enää löytää perusteita, ja niistä on siis auttamatta luovuttava.
Toinen kohta, johon toivon teidän kiinnittävän huomiota, vaikuttaa minusta äärimmäisen oudolta. Kyseessä on jäsenvaltioiden esittämä pyyntö, jonka mukaan sitä osuutta, jonka ne voivat pidättää itselleen hallinnointi- tai keräämiskustannuksina korotetaan 10 prosentista 25 prosenttiin. Miten tätä kohtuutonta korotusta voidaan perustella? Se, että valvontatehtäviä lisätään terveysturvallisuuden vuoksi, voidaan katsoa osaksi valtioiden normaaleja tehtäviä. On siis ehdottomasti pidettävä kiinni 10 prosentin pohjatasosta, jolla on mahdollista kattaa helposti näistä toiminnoista aiheutuvat menot. Parlamentin nimissä odotan komissiolta, että se ottaa huomioon painokkaasti esitetyt toiveet, sillä ne ovat olennaisen tärkeitä selkeyttä, avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta koskevien poliittisten tavoitteidemme kannalta.

Miranda
Arvoisa puhemies, mielestäni on tarpeellista uudistaa omien varojen järjestelmä avoimuuden, tasapuolisuuden, solidaarisuuden ja yhteenkuuluvuuden periaatteiden vahvistamiseksi ja sen myötä laajentaa yhteisövarojen käyttöaluetta. Ja tämän saman näkemyksen takia vastustamme sellaisia käsitteitä kuin oikeudenmukaiset palautukset tai valheellinen kysymys nettomaksuosuuksista. Mielestäni kyseisen uudistuksen on tähdättävä siihen, että kansalliset maksuosuudet vastaavat maan taloudellista kehitystä, minkä vuoksi BKT:tä on vahvistettava maksuosuuksien keskeisenä mittarina. Olemme aina olleet tätä mieltä erityisesti, kun vaihtoehtona on ollut toistuvia mutta epäjohdonmukaisia ehdotuksia uusista veroista omien varojen lähteenä.
Kannatamme siksi tässä asiassa komission nykyistä ehdotusta. Mutta korostamme, että tällä hetkellä erityisen merkityksellinen seikka on varojen ilmeinen riittämättömyys, mikä johtuu selkeästi vain ja ainoastaan poliittisen tahdon puutteesta eikä omien varojen järjestelmän minkäänlaisesta uudistamisesta.

McCartin
Haluaisin alkajaisiksi hylätä sen ajatuksen, jonka jotkut täällä ovat esittäneet siitä, että omien varojen lisääminen tarkoittaa Euroopan kansalaisiin kohdistuvan verotaakan lisäämistä. Tämä ei tietenkään välttämättä pidä paikkaansa. Se, että Euroopan unioni on vastuussa tietyistä asioista, perustuu siihen periaatteeseen, että jotkin asiat ovat sellaisia, että voimme tehdä ne tehokkaammin unionin tasolla. Mikäli päättäisimme siirtää vastuun maataloudesta jäsenvaltioilta Euroopan unionille ja mikäli tekisimme tämän vastuun siirron tehokkaammin, lopputuloksena verotaakka voisi tosiaankin alentua. Samoin, mikäli päättäisimme siirtää vastuuta esimerkiksi kehitysyhteistyöstä jäsenvaltioilta Euroopan unionille, uskon, että voisimme saada maailmassa määrättömän paljon enemmän aikaan samalla rahasummalla ja siten lisäisimme samalla omia resurssejamme ilman, että Euroopan unionin kansalaisiin kohdistuva velkataakka lisääntyisi.
Puhumme demokratiasta ja avoimuudesta. Ensiksikin haluaisin sanoa, että omat varat muotoutuvat sen mukaan, mitä me demokraattisesti niistä unionin toimielimissä päätämme. Mikäli Euroopan unioni demokraattisella prosessilla päättää, että oma varat tarkoittavat vain suoraa prosenttimäärää BKTL:stä, jonka jäsenvaltiot keräävät ja joka siirretään kertasummana, se on ihan oikein: silloin omilla varoilla tarkoitetaan sitä, ja siihen on demokraattisesti päästy. Mitä enemmän osatekijöitä otamme mukaan, sitä epäavoimempi järjestelmästä tulee ja samalla vaikeaselkoisempi. Siksi en ole laisinkaan huolissani siitä, puhutaanko 10 prosentista tai 5 prosentista. Jos meillä on kiinteä luku, jonka Euroopan unioni tarvitsee omiin varoihinsa, on ilmeistä, että jos enenevässä määrin jätämme jäsenvaltioiden hoidettavaksi niiden varojen järjestämisen, joita perinteisesti kutsumme omiksi varoiksi, meidän on myös kerättävä niitä varten enemmän varoja prosenttiosuutena BKTL:stä sidottua prosenttimäärää. Niinpä tämä kiistely ei ole ollenkaan tärkeää.
Etujen tai jäsenvaltioiden saamien palautusten oikeudenmukaisuutta on äärimmäisen vaikea laskea. Sallinette minun käsitellä vielä yhtä näkökohtaa. Jos katsotaan Hollannin ja Saksan tapausta, joiden vuoksi parlamentissa niin kovasti surtiin, huomataan, että yhtenäismarkkinoista on ollut molemmille valtavasti hyötyä ja että niiden kauppatase suhteessa muihin unionin maihin on ollut vuosien mittaan erittäin voitollinen.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, EU:n on tehtävä erittäin suuria taloudellisia panostuksia, kun kymmenen tai useampikin Itä- ja Keski-Euroopan sekä Baltian maa aikoo liittyä jäseneksi eri kierroksilla. Sen vuoksi on itsestään selvää, että meidän on syytä keskustella EU:n taloudellisista edellytyksistä selviytyä tästä asiasta. EU:lla ei ole nykyään omaa verotusoikeutta, eikä sillä mielestäni pidä olla sitä jatkossakaan. Parlamentin jäsen Haugin mietintö ei merkitse EU-veron automaattista käyttöönottoa, mutta se antaa siihen mahdollisuuden, mikä on tarpeeksi huono asia.
Tekstissä ei sanota suoraan sitä, mitä monet kuitenkin ilmeisesti ajattelevat. Ruotsin tiedotusvälineissä on viime päivinä kirjoitettu siitä, että EU aikoo ryhtyä verottamaan matkapuhelimia ja lentomatkoja. On tuskin mikään ihme, että juuri Ruotsissa, jossa verorasitus on ylivoimaisesti korkein EU:ssa, mielikuvitus on kaikkein vilkkaimmillaan juuri silloin, kun kyse on uusien verotulojen keksimisestä. Jos veroista on ylipäänsä keskusteltava suoraan EU:n tasolla, jäsenvaltioiden on mielestäni ensin näytettävä selvästi, mitä kansallisia veroja ne samanaikaisesti pienenevät. Muussa tapauksessa kansalaiset joutuvat vain kärsimään uusista veroista; EU:n jäsenvaltiot eivät tarvitse nykyistäkin korkeampia veroja.
Kuinka laajentuminen sitten rahoitetaan? Uusien verotulojen vaihtoehtona on edelleenkin kulujen vähentäminen. Se vaatii asioiden asettamista parempaan tärkeysjärjestykseen, toisin sanoen sitä, että keskitymme suuriin ja ratkaiseviin kysymyksiin. Laajentuminen on eräs tällainen tärkeä asia. Niin kauan kuin EU:n talousarviosta käytetään lähes puolet maataloustukiin ja 5/6 tukiin ylipäänsä, jos rakennerahastot lasketaan mukaan, ei voi olla epäilystäkään siitä, että muutosten tekeminen on edelleenkin mahdollista.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Haug, hyvät parlamentin jäsenet, talousarvion tulopuoli on tietenkin yhtä tärkeä kuin Euroopan komission talousarvion menopuoli, vaikka siitä ei keskustellakaan vuosittain. Eurooppa-neuvoston Berliinin huippukokouksessa päätettiin tulopuolen muutoksista, jotka koskevat EU:lle maksettavan alv:n maksimaalista osuutta, niin sanottua brittialennusta ja sen rahoittamista sekä tulli- ja maatalousalan maksujen osuutta, joka voidaan pidättää jäsenvaltioilta.
Komissio pitää tämän osuuden nostamista 25 prosenttiin oikeudenmukaisena. Sanon kuitenkin myös hyvin selvästi, että odotan, että jäsenvaltiot lisäävät vastaavasti omien varojen valvontatoimia sen sijasta, että ne vain puhuvat siitä, siis että ne todellakin pitävät näitä valvontatoimia tärkeinä. Tehtiin myös päätös siitä, milloin komission on määrä tarkistaa nykyinen rahoitusjärjestelmä ja raportoida mahdollisuudesta hankkia autonomisia omia varoja.
Olen iloinen, että parlamentti on jälleen keskustellut rahoitusrakenteesta niin intensiivisesti. Vieläkin iloisempi olen itse siitä, että voin todeta monia yhtäläisyyksiä tämänpäiväisissä keskustelupuheenvuoroissa esitettyjen näkökantojen sekä oman perusnäkökohtani välillä.
Komissio esitti lokakuussa 1998 talousarvion tulopuolta ja sen uudistusmahdollisuuksia käsittelevän kertomuksen. Parlamentti yhtyy moniin tämän kertomuksen perusteluihin aiemmassa Haugin ensimmäisessä mietinnössä sekä käsiteltävänä olevassa Haugin toisessa mietinnössä. Kaikissa uudistuspohdinnoissa on kyse siitä, että etenkin tulopuoli muodostetaan avoimeksi, tehokkaaksi ja yksinkertaiseksi. Nykyisessä järjestelmässä ei ole ollut enää avoimuutta lukuisten yksittäisten säännösten vuoksi, jotka koskevat alv:tä sekä niin sanottua brittialennusta ja sen rahoitusta. Kansalaiset eivät kykene enää hahmottamaan, miten suuri osa heidän verovaroistaan annetaan edelleen Euroopan unionille. Tämä avoimuuden puute on huono asia ja sellaisenaan mielestäni jo peruste uudistuspyrkimyksille.
Olen samaa mieltä siitä - kuten korostin jo parlamentin kuulemistilaisuudessa syyskuussa -, että rahoitusjärjestelmän uudistamisen tavoitteena tulisi olla yhteisön suurempi taloudellinen omavastuu. Uudistamisen yhteydessä tulisi luoda mahdollisuus määrittää tuloja, ilman - ja sitä myös korostan - että veronmaksajien rasitusta samalla kokonaisuudessaan lisätään. Olen myös samaa mieltä siitä, että talousarvion oikeudenmukainen muodostaminen ei voi koskea pelkästään talousarvion tulopuolta, ja olen myös samaa mieltä siitä, että uudistuskeskustelua ei pitäisi myöskään odottaa vuoteen 2006 asti, vaan tätä keskustelua tulisi käydä teidän tuellanne jo tämän vaalikauden aikana.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna tasan klo 12.00.

Talousarvion kurinalaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Averoffin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0055/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi talousarvion kurinalaisuudesta ((KOM(1999) 0364 - C5-0141/1999 - 1999/0151(CNS)).

Averoff
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään, etteikö vuodesta 1994 voimassa ollut päätös talousarvion kurinalaisuudesta ole monilta osin vanhentunut. Älkäämme unohtako, kuinka paljon aikaa on kulunut siitä, kun sitä alettiin soveltaa, ja kuinka monia asia on muuttunut tänä aikana. Tärkeimpinä muutoksina voisi mainita talous- ja rahaliiton syntymisen 1.1.1999, KIE-maiden, Kyproksen ja Maltan laajentumistavoitteen ja lopuksi Agenda 2000:n, jossa muun muassa määritellään ne muutokset, joita maatalousalalla pitää tapahtua.
Nämä muutokset samoin kuin talousarvion kurinalaisuuden tukeminen, joka näkyy sekä Berliinin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion päätelmissä sekä uudessa toimielinten välisessä sopimuksessa, antavat peruskiihokkeet tarpeelle muuttaa ja täydentää voimassa olevaa päätöstä uusilla mekanismeilla. Komissiohan viittaa tähän kehitykseen samoin kuin päätöksen soveltamisesta tähän asti saatuihin kokemuksiin päätyessään tämänpäiväiseen ehdotukseen, joka tähtää voimassa olevan maatalousmenojen alaa koskevan direktiivin muuttamiseen ja vahvistamiseen. Kuitenkin lukuun ottamatta joidenkin määräysten hienosäätöä ehdotuksessa edetään uudistuksiin, jotka tiukentavat talousarvion kurinalaisuutta ja tukevat menettelyä, jolla siihen päästään. Tyypillistä tälle tuelle on ehdotettujen toimien ennalta ehkäisevä luonne, joka ilmentää uutta käsitystä ja joka toteutetaan lisäämällä vastaavasti komission menettelytapavaltuuksia.
Käsiteltävänä olevaan mietintöön liittyvien tarkistusten myötä hyväksytään suurin osa ehdotuksista, jotka ovat uudistusten hienosäätöä. Lisäksi kuitenkin uskon, että puuttumatta järjestelyiden tehokkuuteen jotkin niistä paranevat ja niistä tulee toimivampia. Ylilyönnit vältetään ja joidenkin toimien automaattinen luonne poistetaan. Ennen näiden toimien täytäntöönpanoa pitää siis käyttää toimielinten välisen sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia. Ehdotettua oikeudellista asetuksen muotoa ei tulla hyväksymään, vaan se säilyy päätöksen muodossa, mikä ei mitenkään vaikuta toimien tehokkuuteen. Tällä tarkistuksella tähdätään yksinkertaisesti toimielinten valtatasapainon suojelemiseen. Pohjimmiltaan oleellisten uudistusten ankara luonne säilyy ja mikään tarkistus ei puutu talousarvion kurinalaisuuden periaatteeseen. Mielestäni kurinalaisuus on välttämätöntä ja sitä pitää noudattaa paitsi yhteisön talousarviossa myös kansallisissa talousarvioissa. Selvästikin tämä antaa pohjan terveelle varainhoidolle. On kuitenkin korostettava, että talousarvion kurinalaisuuden ei pidä olla itsetarkoitus, yhteisön lainsäädännön oleellisten määräysten hyvää ja tehokasta soveltamista ei pidä torjua eikä tässä tapauksessa pidä koskea yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteisiin.
Arvoisa puhemies, uskon, että käsiteltävänä oleva mietintö ja siihen sisältyvät budjettivaliokunnassa muotoillut ehdotukset edistävät sellaisen tasapainoisen ankaran ja tehokkaan talousarvion kurinalaisuuden tukemisen tavan luomista, joka on kaikkien asia ja jonka täytäntöön pano turvataan vain toimielinten todellisella yhteistyöllä ja tietysti jäsenvaltioiden yhteistyöllä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa, että osanotto tämän mietinnön käsittelyyn oli puutteellista, koska lukuun ottamatta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja joitakin kollegoita, jotka auttoivat tarkistusten laatimisessa ei voida sanoa, että osallistuminen olisi ollut suurta. Koska tiedän, että esittelyni ei ole täydellinen ja tarkistuksia olisi voinut olla paljon, pelkään pahoin, että ehkä sana kurinalaisuus on vaikuttanut parlamenttiin kielteisesti.

Rodríguez Ramos
Arvoisa puhemies, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan osalta pääasialliset kohdat, joihin olemme esittäneet tarkistuksia tässä talousarvion kurinalaisuutta koskevassa mietinnössä, ovat seuraavanlaisia:
Ensinnäkin maatalouden päälinjauksen uusi soveltamisala ja sen tarkistaminen tulevaisuudessa. Komissio sisällyttää menolinjauksen soveltamisalaan rahoitusnäkymissä liittymisen yhteydessä maataloutta varten käytettävissä olevat varat, jotka sisältyvät toimielinten välisen sopimuksen otsakkeeseen 8. Tässä otsakkeessa tarkastellaan laajentumisen jälkeistä kuvitteellista tilannetta vain viitteellisesti ja suuntaa antavasti. Näin ollen sitä ei ymmärtääksemme ole mahdollista sisällyttää tähän linjaukseen. Sitä vastoin olisi järkevää käsitellä päälinjausta uudelleen ennen ensimmäistä laajentumista todellisten tarpeiden perusteella, jotta emme estäisi eräiden viitteellisten määrärahojen käyttöä ilman minkäänlaista varmuutta niiden riittämisestä määrällisesti tai ajallisesti.
Toiseksi maatalouden kehittämistoimien ja liitännäistoimenpiteiden rahoitus. Komissiota kiirehditään toimimaan riittävän joustavasti ottaakseen tarkoituksenmukaisella tavalla huomioon näiden menojen monivuotinen luonne ja niiden kuuluminen ei-pakollisiin menoihin. Toisaalta mielestämme on tarpeen parantaa myös näiden menojen rahoitusedellytyksiä, ja sen vuoksi ehdotamme, että pakollisissa menoissa käyttämättä jääneitä määrärahoja voitaisiin siirtää ei-pakollisiin menoihin.
Kolmanneksi määrätynasteisen joustavuuden periaatteiden toteuttaminen maatalousmenoissa, ehdottamalla käyttämättä jääneiden menojen tai varojen siirtämistä seuraavalle varainhoitovuodelle. Mielestämme tämä ei parantaisi ainoastaan YMP:n toisen pilarin rahoittamista, vaan se antaisi mahdollisuuden reagoida katastrofeihin tai ennalta aavistamattomiin tilanteisiin nopeasti ja tehokkaasti, niin kuin näissä tilanteissa usein vaaditaan.
Lopuksi, mitä tulee komission toimivaltuuksien lisäämiseen, joiden avulla se voi supistaa valtioiden suoria tulotukia tai jäädyttää kuukausiennakkomaksuja, olemme sitä mieltä, että parlamenttia ei liitetä riittävästi näitä toimia koskevaan päätöksentekoon. Mielestämme näitä toimia ei myöskään voida soveltaa järjestelmällisesti, sillä se voisi johtaa ylitysten siirtämiseen eteenpäin vuodelta toiselle todellisten tarpeiden kustannuksella siinä talousarviossa, jonka puitteissa näitä toimia toteutetaan, ja tämä saattaisi jopa vaarantaa rauhan säilymisen.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, herra Averoffin mietintö talousarvion kurinalaisuudesta on erinomainen ja se koskee talousarvion tulevaa toteuttamista. Euroopan parlamentti on aina tukenut kurinalaisuutta. Tämä merkitsee sitä, että parlamentti on pidättäytynyt menolisäyksistä, vaikka marginaaleissa, rahoitusnäkymissä ja myös perussopimuksen mahdollisuuksissa olisi ollut niihin varaa. Parlamentti on ollut erityisen tiukka henkilöstömäärän lisäämisessä.
Nyt käsiteltävä mietintö koskee maatalousmenoja. Maatalousmenot ovat EU:n suurin menoerä, joka vie budjetista noin 45 prosenttia. Siksi maatalousmenot ovat kaikkein keskeisin kysymys, kun EU:n talousarviosta puhutaan. Maatalousmenojen kattona on maatalouden menolinjaus. Käytännössä kattona on toimielinten välinen sopimus, joka on selkeästi alempana kuin menolinjaus. Tämäkin on selkeä osoitus parlamentin vastuunalaisuudesta budjettiasioissa.
Maatalousmenot ovat varsin herkkä kysymys EU:n sisällä, koska maatalouspolitiikka on ainoa politiikan ala, jossa EU vaikuttaa suoraan kansalaisten toimeentuloon. Maatalouspolitiikkaa harjoittaessaan EU:lla onkin poikkeuksellisen suuri vastuu. Tämä koskee erityisesti 5 artiklan 7 kohdassa mainittua suorien tukien supistamista. Sellaista tilannetta ei saa syntyä, koska kyseessä on yksittäisten ihmisten toimeentuloon ja siten perustuslailliseen oikeuteen suoraan liittyvä supistus. Se olisi sama kuin palkanmaksusta pidättyminen.
Maatalousmenot jakautuvat nyt sekä pakollisiin että ei-pakollisiin menoihin. Varsinkin LFA-tuki ja ympäristötuki ovat tärkeitä monilla epäsuotuisilla maatalousalueilla. Tästä seuraa, että parlamentilla on jatkossa entistä suurempi vastuu maatalouspolitiikasta. Tässä mielessä mietinnön henki, jossa korostetaan neuvoston ja parlamentin yhteistyötä, on erittäin hyvä.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Averoff, hyvät parlamentin jäsenet, talousarvion kurinalaisuudella on tärkeä rooli kaikilla politiikan aloilla, jotta talousarvion tasapainoisuus voidaan taata pitkällä aikavälillä. Erityisen tärkeää se on tietysti niillä politiikan aloilla, jotka ovat määrällisesti hyvin merkittäviä talousarviossa, ja maatalousala on aiempaan tapaan menojen osalta talousarvion suurin yksittäinen ala.
Berliinin huippukokouksessa sekä sen jälkeen toimielinten välisessä sopimuksessa neuvosto, parlamentti ja komissio sopivat vahvistavansa maatalousmenojen enimmäismäärät sekä vakauttavansa siten maatalouden osuuden yleisessä talousarviossa pitkällä aikavälillä. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio päättivät lisäksi, ettei maatalouden markkinajärjestelytoimia ja maaseudun kehittämistoimia koskevien meno-otsakkeiden välillä tulisi olla läpäisevyyttä.
Komission ehdotuksessa pyritään turvaamaan pääasiassa se, että molempien alaotsakkeiden enimmäismääriä voidaan noudattaa tarkasti. Tämä on takuurahaston osalta vaikeampaa siksi, että tuotanto- ja hintakehityksestä riippuvaisena siinä voi esiintyä huomattavia vaihteluja. Näissä oloissa on välttämätöntä, että komissio voi ryhtyä sopiviin toimiin, jos talousarvion valmistelussa tai toteuttamisessa ilmenee, että enimmäismäärät ylitetään tai niiden ylittäminen uhkaa. Vuoden 2000 talousarvion osaltahan menettelyssä ryhdyttiin jo nyt ensimmäiseen vastaavaan korjaukseen, koska kävi ilmi, että näissä olosuhteissa tämä enimmäismäärä olisi ilman lineaarista leikkausta ylittynyt.
Pidän myönteisenä sitä, että parlamentti tukee periaatteellisesti komission ehdottamaa enimmäismäärien noudattamismenettelyä. Huomaan kuitenkin, että parlamentti haluaisi tarvittaessa turvautua rahoitusnäkymien tarkistamiseen. Sallikaa minun sanoa siihen, että rahoitusnäkymien tarkistaminen voi tulla komission osalta kyseeseen vain silloin, jos ilmenee todellakin ennalta arvaamatonta rahoitustarvetta. Kyse on siitä, että Agenda 2000 -ohjelmassa pohjustetut maatalouspolitiikan uudistukset heijastuvat myös unionin talousarvioon, ja sitä varten tarvitsemme talousarvion kurinalaisuutta koskevan vakaan päätöksen.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, seuraisitteko ajatuksenjuoksuani siitä, että tekemällänne ehdotuksella neuvoston velvoitteet rahoitetaan käytännössä pakollisista varoista. Samalla neuvoston oikeudet, nimittäin käyttämättömien varojen palauttaminen niiden alkuperämaalle, kuitenkin säilyvät, ja me siten vaihdamme todellakin pakollisista varoista ei-pakollisiin varoihin, ilman että parlamentti saa valtaoikeudet tällä talousarvion alalla. Onko asia todellakin näin?

Schreyer
 - (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, en ole kanssanne samaa mieltä. Te tunnette kuitenkin kaiken kaikkiaan kantani, joka koskee jakoa pakollisiin ja ei-pakollisiin menoihin. Tämä jako on tosin tilanne, johon olemme tässä muodossa ajautuneet ja josta tullaan varmasti keskustelemaan yhä uudelleen.
Näiden kahden luokan välistä läpäisevyyttä koskevan kysymyksen osalta haluaisin huomauttaa, että puhumme seuraavaa mietintöä koskevan keskustelun yhteydessä siitä, miten sellaisia varoja voidaan sijoittaa uudelleen, joita ei tarvittu maataloudessa, tarkemmin sanottuna A kohdan 1 alakohdan eli markkinajärjestelytoimien osalta hinta- ja markkinakehityksen vuoksi, ja joita voidaan silloin käyttää muihin toimiin.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, koska olen sen toimielinten välisen sopimuksen esittelijä, johon tämä päätös perustuu, haluaisin tietää komission kannan, sillä se ei ole lausunut mielipidettään tästä asiasta, eli ehdotuksestamme poistaa menolinjauksesta tulevaa laajentumista koskevat menot.
Kysyn tätä siksi, että toimielinten välisessä sopimuksessa nämä menot esitetään liitteessä II ainoastaan viitteellisinä ja rahoitusnäkymien ulkopuolisina menoina; ainoastaan liitteessä I olevat menot sisältyvät rahoitusnäkymiin. Toisaalta komission ehdotuksessa on joitakin menoja, jotka eivät sisällyt tätä päälinjausta koskeviin rahoitusnäkymiin.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, Agenda 2000 -ohjelmassa päätettiin luoda erillinen otsake laajentumisesta aiheutuville menoille. Sen lisäksi päätettiin myös ryhtyä jo nyt liittymisen valmistelutoimiin maatalouspolitiikan osalta, mitä pidän tärkeänä päätöksenä.
Sen kysymyksen osalta, riittävätkö laajentumisen yhteydessä maatalouspolitiikalle kaavaillut menot, on varmaankin tarpeen tarkkailla jatkuvasti, miten tilanne hakijamaissa kehittyy ja mihin oletuksiin Berliinissä tehty tarvittavien menojen arviointi on perustunut. Kun tulen siihen lopputulokseen, että näitä käsityksiä on tarkistettava, kerron asiasta parlamentille välittömästi ja neuvottelen tietysti erityisesti myös budjettivaliokunnan kanssa siitä, miten tilanne tulisi hoitaa.

Puhemies
Arvoisat kollegat, olen myöntänyt kaksi puheenvuoroa puhujalistan ulkopuolelta, koska olemme hyvin aikataulussa. Se ei käy aina päinsä, mutta silloin kun se sopii, se pitäisi mielestäni tehdä, koska parlamenttia ei vahingoita mitenkään, jos sen keskusteluista tulee hieman tavallista spontaanimpia ja poliittisempia!

Mutta kuten sanottua, tästä ei ole johdettavissa mitään pysyviä oikeuksia ennakkotapauksen tapaan. Teidän omasta puhekuristanne riippuu, käykö tällainen vai ei.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Korjaava ja täydentävä talousarvio nro 5/1999
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dührkop Dührkopin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0061 /1999) esityksestä korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 5/1999.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, puheenvuorossani aion vain esitellä korjaavan ja täydentävän talousarvion 5/99 ja kertoa, miten suosittelen parlamenttia siitä äänestämään.
Arvoisa puhemies, on kuitenkin ymmärrettävä, että KTT:tä nro 5/99 ei voida pitää erillisenä asiana, vaan se muodostaa kokonaisuuden KTT:n nro 4/99 ja niin kutsutun kokonaissiirron tai Notenboom-menettelyn kanssa. Haluaisin siis aluksi esittää joitakin huomioita komissiolle.
Esitellessään KTT:n nro 4/99 kolmen välisessä vuoropuhelussa 7. päivänä ennen tämän KTT:n hyväkymistä, komissio ilmoitti jo meille, että tärkeät lisämäärärahat 650,5 miljoonaa erityisesti Phare-, Tacis-, Obnova- ja FYROM-ohjelmiin aiottiin kattaa kolmella toimella: KTT:llä nro 4/99, kokonaissiirrolla ja KTT:llä nro 5/99, joka on tänään keskustelun ja päätöslauselman aiheena. Komissio ilmoitti myös, että KTT:llä nro 5/99 voitaisiin OLAFin virkoja lisätä 15:stä 30:een, kuten valvontakomitea suositteli tätä ohjelmaa koskevassa selvityksessään, jotta OLAFin toiminta voitaisiin käynnistää määriteltyjen painopistealueiden mukaisesti.
15. syyskuuta parlamentti keskusteli KTT:stä nro 4/99, jonka sittemmin sekä parlamentti että neuvosto hyväksyivät täysistunnon äänestyksessä. Tänään keskustellaan myös KTT:stä nro 5/99. Mitä tulee kokonaissiirtoon, joka on yksi näistä kolmesta toimesta ja jota komissio esitti meille määrärahojen lisäämistä varten, osaa tästä kokonaisuudesta ei kuitenkaan siirretä tämän täysistuntomenettelyn kautta, vaan se siirtyy hiukan huomaamattomammin kulttuurivaliokunnan sisällä.
Koska se on kuitenkin osa kokonaisuudesta, haluaisin esittää joitakin huomioita ja poimia joitakin helmiä niistä perusteluista, joiden nojalla komissio siirtää määrärahoja budjettikohdasta toiseen siirtääkseen niitä sitten ulkoisiin toimiin.
Ensimmäiseksi yksi kummallisuus, joka koskee vähennystä kohdassa, joka liittyy Euroopan unionin vuosituhannen vaihteen juhlatilaisuuksiin. Komission perusteluna kaikkien määrärahojen poistamiseen tästä kohdasta on, että tässä suunniteltuja tapahtumia ei järjestetä.
Sitten on kolme muuta kohtaa; erityiset toimet Baltian alueen hyväksi, sukupuolikysymysten integroiminen kehitysyhteistyöhön ja kansalaisjärjestöjen valmistelutoimet lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi järjestettävään kampanjaan. Tässä kohdin komissio sanoo, ettei päätöksiä ole vielä tehty. Marraskuu on jo puolivälissä. Päätökset tullaan tekemään, mutta tulemme myös näkemään, että koska päätöksenteko on jätetty näin myöhäiseen vaiheeseen, varsinkin valmistelutoimien osalta, joita kaikki nämä budjettikohdat koskevat ja jotka ovat parlamentin poliittisia painopistealueita, määrärahoja voidaan poistaa sillä perusteella, että päätöksiä ei ole tehty.
Kysyn ensinnäkin sitä, kuka päättää, ettei päätöksiä tehdä, sillä ymmärtääkseni juuri parlamentti määrittelee poliittiset painopistealueet? Toiseksi: miksi päätöksenteko on viivästynyt? Suosittelen, että tähän asiaan tulee parannus vuonna 2000.
En halua olla enää kovempi teitä kohtaan, mutta mielestäni tämä on tärkeää, sillä sanoimme, että talousarvio vuodeksi 1999 olisi siltana uudelle vuosituhannelle sekä rahoituksen että myös siinä määriteltyjen poliittisten painopistealueiden kannalta.
Viimeinen näistä kolmesta toimesta on KTT nro 5/99, jota tänään tarkastelemme ja jossa esitetään 202 miljoonan ylimääräisiä maksumäärärahoja ulkoisia toimia varten sekä OLAFia varten perustettavien virkojen lisäämistä 15:llä. Komission ehdotuksen mukaisesti, mistä olen todella iloinen, nämä pyritään myös rahoittamaan kokonaan EMOTR:n takuurahastosta, jossa osa määrärahoista jää käyttämättä.
Pyytäisin parlamenttia, kollegoitani tässä täysistunnossa, hyväksymään tämän päätöslauselman, joka on lyhyt ja ytimekäs. Siinä otetaan huomioon KTT nro 5/99 ja todetaan jälleen kerran, että maatalousmenot on yliarvioitu. Päätöslauselmassa todetaan myös ja tämä on kenties kaikkein tärkein kohta eli 4 kohta , että parlamentti pyytää sen päätöksen hyväksymistä, että esityksen korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi 5/99 määrärahoja lisätään 25 miljoonalla eurolla Phare-ohjelman hyväksi, arvoisa komission jäsen Schreyer, komission esittämien tätä ohjelmaa koskevien kiireellisten tarpeiden vuoksi.
Lopuksi haluan myös esittää pyynnön neuvostolle. Haluan kehottaa neuvostoa hyväksymään parlamentin näin muuttaman KTT:n nro 5/99 ilman muutoksia, jotta maksut eivät enää viivästyisi.

Theato
(PPE-DE), talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja - (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi kiittää sydämellisesti mietinnön esittelijää, parlamentin jäsen Dührkop Dührkopia, tästä komission mietinnöstä korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 5/1999 sekä ilmoittaa, että yhdymme tähän mietintöön. Voi olla ehkä hämmästyttävää, että tämän varainhoitovuoden lopuksi esitetään jo viides korjaava ja täydentävä talousarvio. Haluaisin kuitenkin muistuttaa siitä, että parlamentti ja koko unioni ovat kehittäneet viime vuosina niin sanotun Nootenbom-menettelyn niin pitkälle, että siirtoja oli vuoden lopussa jo lähes mahdoton hahmottaa ja olemme siksi vaatineet, että tämä tehdään korjaavien ja täydentävien talousarvioiden avulla lisätäksemme talousarvion avoimuutta. Ja kuinkas kävikään, korjaavien ja täydentävien talousarvioiden määrä kasvaa jatkuvasti. Olen kuitenkin sitä mieltä, että olemme luoneet tällä tavalla lisää avoimuutta ja myös tarkistettavuutta, ja pidän näitä askelia siksi myönteisinä.
Teille ei tule nyt yllätyksenä se, että haluaisin ottaa erityisesti huomioon petostentorjuntavirasto OLAFin sekä sen 15 lisävirkaa. OLAF, joka aloitti toimintansa tänä vuonna 1. heinäkuuta ja joka siten lakkautti komission tähänastisen petostentorjuntayksikkö UCLAFin, on uusi elin, ja me haluamme tehdä kaikkemme, jotta se toimisi tehokkaasti. Lähden siitä, että tämä on samalla tavalla hyvin tärkeä asia niin komissiolle kuin muillekin toimielimille, jotka ovat tällä hetkellä vielä päättämässä liittymisestään OLAFiin toimielintenvälisen sopimuksen kautta.
Täydentävässä talousarviossa nro 4/1999 oli alun perin kaavailtu 15:tä virkaa OLAFille, jonka on määrä saada kaikkiaan 300 virkaa. OLAFilla on käytössään yhteensä jo 120 sen edeltäjä UCLAFilta periytynyttä virkaa - en halua puhua henkilöistä vaan viroista -, ja virkoja on nyt lisättävä ripeästi. Olimme siksi hyvin pettyneitä jo siihen, että tarvittiin kuitenkin erittäin paljon vakuutteluja, jotta korjaavassa ja täydentävässä talousarviossa nro 4/1999 kaavailtujen 15 viran lisäksi perustetaan vielä toiset 15 virkaa. Se tarkoittaa yhteensä 30 virkaa tälle vuodelle. Olen hyvin kiitollinen budjettivaliokunnalle siitä, että se tuki tätä talousarvion valvontavaliokunnan pyyntöä erittäin selkeästi ja että meillä on nyt nämä 30 virkaa tälle vuodelle. Vuodelle 2000 talousarviossa arvioidaan 75 virkaa. Viimeistään vuonna 2001 on kuitenkin taattava viraston täysi toimintakyky koko virkasuunnitelman mukaisesti.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, haluaisin esittää teille pari suoraa kysymystä. Teillä on uskoakseni ollut mahdollisuus ottaa tällä välin yhteyttä valvontakomiteaan, jonka osalta on kaavailtu erityisesti sen sihteeristön vahvistamista korkea-arvoisilla voimilla. Tämä OLAFin valvontakomitea koostuu viidestä riippumattomasta asiantuntijasta, jotka hoitavat kuitenkin samalla normaalia virkatoimintaansa. He tosin eivät hoida OLAFin valvontaa vapaaehtoisina vaan saavat tietyn palkkion, joka kuitenkaan ei ole maksu sanan varsinaisessa merkityksessä, ja tarvitsevat vastaavaa tukea. Te olette olleet tällä välin yhteydessä valvontakomiteaan ja olette siten vakuuttunut myös siitä, että tämä työ on tarpeellista OLAFin riippumattomuuden takaamiseksi.
Päätimme eilen talousarvion valvontavaliokunnassa OLAFin johtajan nimittämistä koskevasta menettelystä. Haluaisin kysyä teiltä, arvoisa komission jäsen Schreyer, seuraavaa: kirjoitin teille 28. lokakuuta saadakseni teiltä ja myös koko komissiolta virallisen vahvistuksen tähän virkaan ehdolla olevien 11 kandidaatin muodostamalle listalle. Valitettavasti en ole saanut tähän päivään mennessä minkäänlaista vastausta kirjeeseeni. Haluaisinkin pyytää hartaasti teitä antamaan täällä täysistunnossa vastauksen välittömästi. Välittömästi tarkoittaa, että odotan saavani vastauksen tällä viikolla, minkä sanon myös hyvin selvästi, jotta voimme aloittaa viralliset toimet ja pääsemme asiassa eteenpäin täällä parlamentissa. Neuvosto kiirehtii asiaa, samoin parlamentti. Komission tulisi myös kiirehtiä, jotta voimme nimittää johtajan vielä tämän vuoden puolella. Pyydän teitä hartaasti lupaamaan, jos se on teille mahdollista, että saamme nyt virallisen vahvistuksen 11 ehdokkaan muodostamalle listalle.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää parlamentin jäsen Dührkop Dührkopia sydämellisesti siitä erinomaisesta työstä, jota hän tekee tässä vuoden 1999 talousarvion jälkihoidossa. Uskoakseni on tapahtunut harvoin niin, että mietinnön esittelijä on käsitellyt yhden varainhoitovuoden aikana yli 60 siirtoa ja viittä korjaavaa talousarviota sekä alkuperäisen talousarvion lukuisia muutoksia ja täydennyksiä. Niiden seurauksena esittelijä totesikin edellisessä, neljättä korjaavaa ja täydentävää talousarviota koskevassa keskustelussa, ettei hän tunne enää omaa lastaan eli vuoden 1999 talousarviota.
Kun esitän nyt hyvin kriittisiä arvioita, ne eivät kohdistu ensi sijassa teihin, arvoisa komission jäsen Schreyer, koska te ette ole se henkilö, joka on ollut viime viikkojen aikana vastuussa tästä. Kun me parlamenttina laadimme talousarvion vuoden lopussa, nimittäin syksyllä, lähden siitä, että määritämme tässä talousarviossa prioriteetteja. Nämä prioriteetit ovat myös niitä, joita todellakin sovelletaan ja jotka vaikuttavat talousarviomenettelyn kuluessa, jotta sitä, mitä me pidämme oikeana, myös todella toteutetaan politiikan muodossa.
Koemme nyt kuitenkin tämän talousarvion viidettä kertaa tapahtuvan erittäin merkittävän muuttamisen. Tiedän, että me olemme itse vaatineet tätä viidettä korjaavaa ja täydentävää talousarviota juuri OLAFin vuoksi, ja seisomme myös sen takana. Meidän on kuitenkin pohdittava sitä, onko järkevää määrittää talousarviota koskevissa neuvotteluissa prioriteetteja, jotka sitten myöhemmin mitätöidään.
Kerron seuraavaksi esimerkin viime vuodelta. Budjettivaliokunta ja myös parlamentti asettuivat lopuksi ajamaan hyvin voimakkaasti sitä, että talousarvioon lisätään yksi budjettikohta Armenialle ja Georgialle annettavaa apua varten. Tiesimme, että kaikki eivät ole siitä samaa mieltä, mutta ajoimme sen läpi siitä huolimatta. Olemme kuitenkin nähneet, että näitä budjettiin lisäämiämme kolmea miljoonaa ei käytetty tämän vuoden kuluessa lainkaan, vaan ne putosivat kokonaan pois, koska toimia ei voitu tai ei haluttu toteuttaa. Tämä on meidän ongelmamme.
Haluamme jatkossa tietää, mitä prioriteeteillemme tapahtuu - ja sen vuoksi tulemme seuraamaan myös toimien toteuttamista aiempaa tarkemmin. Tulemme kysymään teiltä toistuvasti vuoden kuluessa, mitä vastaavissa kohdissa on tapahtunut. Annamme myös valiokunnillemme tehtävän: kun laaditte politiikkoja ja seuraatte toimintaamme talousarviomenettelyssä tosiaankin yksityiskohtaisesti ja sanotte, että tähän tarvitaan vielä 100 000 euroa, niin seuratkaa talousarviota myös myöhemmin sen toteuttamisvaiheessa. Sanon tämän myös omille valiokunnilleni. Ei riitä, että teemme kaikkemme pelkästään tässä talousarviomenettelyssä. Olemme lisänneet viime vuosina talousarvioon yhä uusia varantoja voidaksemme parantaa sen valvontaa ja osallistua voimakkaammin talousarvion toteuttamiseen. Tämä ei voi kuitenkaan todellakaan olla se oikea tie!
Sallikaa minun sanoa korjaavasta ja täydentävästä talousarviosta nro 5 myös muutama erittäin kriittinen sana komission suuntaan: te tiedätte tietysti, että olimme uusi parlamentti, ja - se minun täytyy sanoa tässä vuoden lopussa hyvin selkeän kriittisesti - annoitte siitä huolimatta korjaavan talousarvion kesätauon aikana, jolloin emme kyenneet lainkaan reagoimaan siihen, koska uusi parlamentti ei ollut vielä toimintakykyinen. Se ei ole reilua! Omanarvontuntoisena uutena parlamenttina - ja siitä voitte olla varmoja - me tulemme jatkossa ottamaan tältä osin hyvin tarkasti huomioon sen, miten toimitte meidän kanssamme ja mitä mahdollisuuksia meillä on todellakin tehdä oikeutta tehtävällemme!
Haluan sanoa vielä yhden asian, koska se, mitä olen tähän mennessä sanonut, koskee pelkästään käynnissä olevaa talousarviomenettelyä. Olemme aloittamassa nyt hyvin vaikeat neuvottelut. Näiden neuvottelujen yhteydessä on käsiteltävänä taas myös lukuja, joiden osalta me kaikki emme ole niin vakuuttuneita siitä, että ne ovat todellakin terve perusta. Solmimme tämän vuoden alussa toimielinten välisen sopimuksen, jonka oli määrä vahvistaa luottamusta neuvoston, komission ja parlamentin väliseen yhteistyöhön.
Jos tämän luottamuksen on määrä olla perusteltua, niin täytyy sillä, minkä varaan perustamme päätöksemme ja keskustelumme, olla vankka perusta. Sanon tämän erittäin selvästi ja tarkoituksellisesti niiden lukujen kohdalla, jotka meille on esitetty Kosovon osalta. Meillä täytyy olla käytettävissä siltä osin erittäin luotettavat luvut, koska muuten rakennamme talousarvion, jolla ei ole ensi vuoden kuluessa minkäänlaista kestävää perustaa. Siitä seuraisi, että me sijoitamme ja jaamme varoja taas uudelleen vasemmalta oikealle satojen miljoonien suuruusluokassa, ja se ei voi olla talousarviomenettelyn tarkoitus! Me haluamme nyt vankan perustan ja haluamme, että on selvää, että Kosovon toimet ovat monivuotisia ja että meidän on toimittava tässä asiassa yhdessä useampien vuosien ajan. Haluamme vankan perustan, joka on kestävä myös pitkällä aikavälillä. Loputtomien varojen uudelleen sijoittamisten, siirtojen ja korjaavien talousarvioiden käytäntö ei ole sellaisenaan oikein, jos syntyy vaikutelma, ettei talousarviomenettelyn alussa ole tehty riittävän huolellista työtä.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää, kuten tavallista, parlamentin jäsen Dührkop Dührkopia erinomaisesti laaditusta KTT:tä nro 5/99 koskevasta mietinnöstä.
Dührkopin mietinnön lisäksi saimme aiemmin kuulla keskustelua omia varoja ja talousarvion kurinalaisuutta koskevista aiheista, ja totta puhuen mikään näistä asioista ei tuottaisi hyötyä maksajille, jos emme pysty tehostamaan petosten torjuntaa.
Parlamentin jäsen Theato totesi juuri todella osuvasti, että olemme muuttaneet UCLAFin OLAFiksi, keskustelemme siitä, kuinka löydämme mahdollisimman pätevän johtajan, mutta siitä ei ole meille mitään hyötyä, ellei meillä ole riittäviä resursseja OLAFia varten. Näin ollen olen iloinen siitä, että tämän 202 miljoonan euron korjaavan ja täydentävän talousarvion avulla voidaan virkojen määrä lisätä viidestätoista kolmeenkymmeneen, ja lisäksi se tehdään tällä kertaa neuvoston suostumuksella.
OLAFin toimialaan kuuluvien osa-alueiden määrä kasvaa päivittäin. Joka päivä se kattaa maantieteellisesti yhä laajemman alueen, ja sen vuoksi OLAFilla on mielestäni oltava joka päivä riittävästi sekä inhimillisiä että aineellisia voimavaroja, jotta se voi vastata uusien osa-alueiden asettamiin vaatimuksiin. Esimerkiksi yksi niistä alueista, joita ei mielestäni ole vielä tutkittu tarpeeksi, on sakkojen suhteellisuus: tarkoitan sitä, että suuremmasta petoksesta joutuisi maksamaan myös suuremmat sakot. Haluaisimme myös tutustua yksityiskohtaisesti siihen, milloin sakkoja alennetaan tai annetaan anteeksi.
Olen siis aina sanonut ja olen samaa mieltä myös tänään että edistymiseen vaaditaan muutakin kuin tahtoa, sen lisäksi tarvitaan, että neuvosto, komissio ja Euroopan parlamenttiin puhaltavat yhteen hiileen, myös silloin, kun haluamme kuten tässä tapauksessa pitää OLAFin vahvana ja tehokkaana ohjelmana eurooppalaisen maksajan hyväksi.

Bösch
Arvoisa puhemies, tämä korjaava ja täydentävä talousarvio nro 5/99 on tärkeä askel uuden petostentorjuntavirasto OLAFin saamiseksi nopeasti toimintakykyiseksi. Olen iloinen siitä, että tällä kertaa otettiin myös täysin huomioon OLAFin valvontakomitean asiantuntevat suositukset. Näin ei ole ollut aina, kuten kuulimme. Tämä asia on nyt korjattu, ja se on hyvä OLAFin kannalta. Se korostaa toivettamme OLAFin riippumattomuuden turvaamisesta. Päätöksen näiden virkojen täyttämisestä tekee OLAFin tuleva johtaja.
Talousarvion valvontavaliokunta päätti eilen illalla johtajaehdokkaiden kuulemismenettelystä. Tavoitteenamme on laatia kolme nimeä sisältävä lista, joka mukanaan parlamentin puhemies voi sitten mennä neuvoston ja komission kanssa käytäviin neuvotteluihin. Noudatamme näin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntamme suosituksia.
Voidaksemme aloittaa menettelyn tarvitsemme kuitenkin vielä nimenomaan komissiolta muodollisen päätöksen, joka koskee näitä tulevia ehdokkaita - ja tässä annan tukeni Theatolle ja suuntaan sanani aivan konkreettisesti teille, arvoisa komission jäsen Schreyer. Virkaan oli 450 hakijaa, joista OLAFin valvontakomitea karsi 11 nimeä sisältävän listan. Komission varapuheenjohtaja Kinnock ja te itse olette antaneet meille tiedoksi, että komission asiasta vastaavat yksiköt yhtyvät valvontakomitean päätökseen. Komissio itse ei ole kuitenkaan minun tietääkseni tehnyt vielä mitään muodollista päätöstä, ja on jopa kuultavissa, että komission on määrä päättää tänään listasta, jossa on mukana enää vain neljä nimeä. Olkaa hyvä ja oikaiskaa puheitani, mikäli tämä ei pidä paikkaansa.
On täysin selvää, että sellainen päätös olisi OLAFin asetuksen vastainen, jossa määrätään, että komissio tarvitsee valvontakomitean myönteisen lausunnon. Parlamentti ja neuvosto päättivät tästä asiasta turvatakseen uuden johtajan riippumattomuuden komissioon nähden. Tällainen myönteinen lausunto teillä on kuitenkin vain 11 nimen listan osalta, ei sellaisen listan osalta, jossa on vähemmän tai myöskään enemmän nimiä.
Tämä ei ole mitään hiusten halkomista, vaan kyse on siitä, että tämän menettelyn etenemisen on oltava kaikkien epäilysten yläpuolella. Erityisesti viime kuukausien tapahtumien ja komission kriisin jälkeen olisi mielestäni raskas taakka, jos uutta johtajaa ei nimitettäisi siten, että menettelyn kaikilta osin noudatetaan eurooppalaisia lakeja.

Dührkop Dührkop
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata komission jäsen Schreyerille yleisesti siitä, mitä olemme kommentoineet. Arvoisa komission jäsen Schreyer, uskon, että olette voinut päätellä myös minun syyskuussa esittämäni puheenvuoron perusteella että olemme syvästi huolissamme talousarvioon tehtävistä korjauksista ja summien uudelleen kohdistamisista.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, kysyisin teiltä lyhyesti: sen perusteella, mitä olette kuulleet täällä syyskuussa ja tänään, onko komissio tehnyt minkäänlaista esitystä tai pohtineet mitenkään sitä, miten vuoden 2000 talousarviossa voidaan välttää se, että marraskuun puolivälissä teemme vielä täydentävän talousarvion, korjauksia ja siirtoja tehden?
Vielä viimeinen kysymys: onko vuoden 1999 talousarvion osalta odotettavissa vielä jotain muuta ennen vuoden loppua? Esittelijänä haluaisin tietää sen.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa mietinnön esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, tämä vuoden 1999 talousarviota koskeva viides korjaava ja täydentävä talousarvio vastaa niitä direktiivejä, joita ehdotettiin toukokuussa talousarviota koskevassa neuvottelumenettelyssä. Phare- ja Tacis-ohjelmien sekä entisen Jugoslavian avun ja Makedonialle annettavan makrotaloudellisen avun käteistilejä voidaan nyt korottaa ja vakauttaa. Näin otetaan muun muassa huomioon myös ne kielteiset vaikutukset, joita Kosovon konfliktilla ja sodalla oli Makedonian tilanteeseen. Samalla voidaan lopultakin toteuttaa jo keväällä tai kesällä myönnetty budjettiapu, jota Makedonia ehdottomasti tarvitsee.
Tällä korjaavalla ja täydentävällä talousarviolla perustetaan lisäksi 15 uutta virkaa OLAFiin, ja haluaisinkin tietysti käsitellä niitä kysymyksiä, joita minulle esitettiin OLAFin johtajaa koskevasta päätöksestä. On aivan oikein, että riippumaton valvontakomitea - haluaisin korostaa tässä yhteydessä erityisesti sanaa " riippumaton " myös valvontakomitean osalta - on nimennyt lukuisten hakemusten joukosta 11 ehdokasta, joita se pitää virkaan sopivina. Sen perusteella komission nimityskomitea teki valinnan, ja voin taata teille, että saatte tämän päivän kuluessa listan ehdokkaista, joita nimityskomitea pitää virkaan sopivina.
Tämä menettely on tulkittavissa mielestäni niin, että talousarvion valvontavaliokunnalla on tietysti vapaus kuulla omalta osaltaan 11 ehdokasta ja tehdä oma päätöksensä asiasta. Toivon hartaasti, että komission menettelytavat ja ne menettelytavat, joita te sovellatte kuulemistilaisuudessanne, johtavat samanlaisiin tuloksiin. Listalla olevien ehdokkaiden pätevyyden perusteella suhtaudun optimistisesti siihen, että tämän vaikean viran hoitajaksi voidaan löytää erittäin hyvä ehdokas.
Haluaisin käsitellä vielä kerran siirtoja. Parlamentti siirsi kokonaissiirron yhteydessä jo 30 miljoonaa euroa vähemmän. Mietinnön esittelijä ehdottaakin nyt Phare-ohjelman vahvistamista 25 miljoonalla. Vakuutan teille vielä kerran, kuten tein myös kolmikantamenettelyssä, että me tuemme tätä esitystä ja pyydämme neuvostoa hyväksymään tämän tarkistuksen.
Jos tämä muutettu korjaava ja täydentävä talousarvio hyväksytään, voidaan Phare-ohjelmalle, Tacis-ohjelmalle, Etelä-Eurooppaa koskeville sekä muille ohjelmille antaa vuonna 1999 käyttöön yhteensä 670 miljoonaa euroa lisää ja kaikki muutokset huomioon ottaen rahoittaa niitä pääasiassa maatalouden käyttämättömistä varoista. Pidän kaiken kaikkiaan ilahduttavana sitä, että tämän budjetin ylijäämän vuoksi ulkopolitiikan varoja voitiin lisätä.
Olette kritisoineet tältä osin usein sitä, että tässä suuruusluokassa ehdotetaan myös siirtoja ja että ne ovat olleet myös mahdollisia. Haluan muistuttaa, että budjettipoliittista todellisuutta on kuitenkin se, että varainhoitovuoden ja talousarvion toteuttamisen kuluessa ilmenee seikkoja, jotka eivät salli kaikkien budjettikohtien varojen täydellistä loppuun käyttämistä. Tämä ei tarkoita, että komissio ei hyväksyisi täysin parlamentin päätöksiä. Tulen huolehtimaan siitä, että parlamentin päätökset otetaan huomioon. Siitä huolimatta olemme talousarviossa aina sen tilanteen edessä, että varainhoitovuoden aikana on ilmennyt yksi jos toinenkin tapaus, joka ei salli varojen täydellistä loppuun käyttämistä. Tulen kertomaan teille aina, kun sellaisia tilanteita on odotettavissa teidän suuruusluokassanne. Meidän on myös mielestäni harkittava siinä tapauksessa yhdessä, että emme jäädytä tai käytä näitä varoja vaan sijoitamme ne uudelleen aloille, joita myös parlamentti pitää näiden ylimääräisten varojen järkevinä käyttökohteina. Kuten sanottua, pidän hyvät ja huonot puolet huomioon ottaen myönteisenä kehityksenä sitä, jos maataloudessa tarvittaisiin markkina- ja hintakehityksen vuoksi suunniteltua vähemmän varoja. Nämä varat olisivat sitten sellaisten erittäin tärkeiden ulkopoliittisten ohjelmien käytettävissä, joita käsittelemme tämän asian yhteydessä.

Theato
Arvoisa puhemies, minulla on yksi konkreettinen kysymys. Arvoisa komission jäsen Schreyer, te sanoitte, että ehdokaslista toimitetaan meille vielä tänään. Mikä lista? Lista, jossa on 11 nimeä vai lista, jossa on neljä nimeä? Bösch esitti asian erittäin täsmällisesti. Haluaisin varoittaa tässä yhteydessä soveltamasta epäpuhtaasti tätä menettelyä, jonka säännöt on selvitetty asetuksessa 1037/1999 ja toimielintenvälisessä sopimuksessa. Parlamentti ei voi sanoa, että kuulemme 11 ehdokasta, tai jos on olemassa toinen lista, kuulemmekin niitä neljää! Se ei käy päinsä! Emme saa antaa valitusmahdollisuutta niille, jotka valvontakomitea asetti omalle listalleen. Teidän on oltava ensi sijassa samaa mieltä valvontakomitean päätöksen kanssa ja toimitettava meille sitten virallisesti tämä lista, jotta voimme jatkaa menettelyämme, neuvotella neuvoston kanssa ja esittää teille sen jälkeen nimitysehdotuksen. Komissio tekee sitten lopuksi enää vain muodollisen nimityksen, mutta sitä ennen menettelyn on oltava asianmukainen. Olkaa hyvä ja sanokaa meille täsmällisesti, minkä listan aiotte toimittaa meille tänään.

Dührkop Dührkop
. (ES) Arvoisa puhemies, onnittelen teitä. Tämä todellakin on parlamentti, joten osallistumme keskusteluun. Teitä on mielestäni kiitettävä siitä. Arvoisa komission jäsen Schreyer, olen kanssanne samaa mieltä ja olen todella iloinen siitä, että tämä viimeinen KTT rahoitetaan maatalousmenoista. Suhtaudun kuitenkin myös hyvin vakavasti siihen, kun sanotte, että aiotte valvoa tarkasti, että talousarvion uudelleen kohdistuksissa ei muuteta parlamentin määrittelemiä poliittisia painopistealueista. Minun aiemmin antamat esimerkit olivat, kummallista kyllä, painopistealueita. Suhtaudun sanoihinne hyvin vakavasti sen vuoksi, että vuonna 2000 meidän on voitava välttää kiinteämmän ja avoimemman yhteistyön avulla alusta lähtien se, että sellaiset painopistealueet kuin Baltian alue tai lasten hyväksi tarkoitetut toimet eivät joudu ensimmäisenä supistusten kohteeksi, sillä epäillään, että kenties se ei olekaan komissio, joka ei halua toteuttaa näitä toimia, vaan että tämän takana on joitakin muita tahoja.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja, keskustelimme talousarvion valvontavaliokunnassa myös siitä, miten muotovirheiden välttäminen voidaan taata. OLAFin johtajan nimitystilanne on meille tietysti uusi, ja sitä varten päätettiin erityisestä menettelystä. Tässä päätöksessä ei samanaikaisesti - sanon tämän nyt kerran ymmärrettävästi - sovittu jokaisesta yksityiskohdasta, jotta menettelyn jokaista askelta ei viitoiteta sopimuksessa. Meidän on siis hoidettava asia yhdessä, jotta nimitysmenettelyyn voidaan ottaa mukaan toisaalta olemassa olevat menettelyt, jotka ovat komissiolle muodollisia menettelyjä, nimittäin nimityskomitean perustaminen, sekä toisaalta parlamentin oikeus kuulla ehdokkaita ja valvontakomitean kanta asiaan.
Komissiolla on nyt edessään sen nimityskomitean suositus, ja tämä valinta tehtiin 11 ehdokkaan listan perusteella, eli sikäli asiassa on siis yhdistelty eri menettelyjä. Voin taata teille, että parlamentin eilen tekemän päätöksen jälkeen tulen kuuntelemaan tarkasti tänään menettelyn jatkamista koskevassa keskustelussa esitettyjä näkemyksiä ja viemään ne mukanani komission keskusteluun. Voin vain sanoa ja vahvistaa teille tosiaankin vielä kerran, että minulle on hyvin tärkeää, että tämä nimityspäätös voidaan tehdä tämän vuoden puolella. Nyt on tietenkin suhteellisen myöhäistä, mutta päätös tulisi tehdä tämän vuoden puolella, jotta johtajan työ voi myös alkaa pikaisesti. Suhtaudun oikeastaan hyvin optimistisesti sen siihen, että voimme päästä toimielintenvälisessä menettelyssä tältä osin hyvään ratkaisuun.
Haluaisin vastata Dührkop Dührkopille, että ne prioriteetit, joista tämä parlamentti on sopinut talousarviomenettelyssä ja tämän talousarvion osalta, ovat tietenkin ohjenuorana komission talousarvion toteuttamiseen liittyville toimille. Totesinkin siksi jo aiemmin, että teille on määrä esittää ajoissa tietoja siitä, missä talousarvion kohdissa ilmenee vaikeuksia. Te mainitsitte juuri äsken esimerkkejä, joiden osalta voin taata teille, että ne ovat menoja, joita myös minä pidän erittäin tärkeinä. Sikäli tulen tietysti pitämään omalta osaltani huolen sellaisten perusteiden luomisesta, joiden avulla nämä menot voidaan sitten myös toteuttaa. Jos toisaalta kuitenkin syntyy säästöjä, sanotaan vaikka myönteisen kehityksen tuloksena, silloin voidaan pohtia myös yhdessä, miten nämä menot voidaan taas toteuttaa järkevästi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Ympäristönäkökohdat energiapolitiikassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Chichesterin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa,- tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0039/1999) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: ympäristönäkökohdat vahvemmin esiin yhteisön energiapolitiikassa - (KOM(1998) 0571 - C4-0040/1999).

Chichester
Arvoisa puhemies, sekä Maastrichtin että Amsterdamin sopimuksissa on painotettu ympäristönsuojelutoimia. Tämä komission tiedonanto vie asiaa eteenpäin energia-alalla.
On asetettu kolme tavoitetta: ensiksi energiatehokkuuden edistäminen; toiseksi puhtaampien energialähteiden tuotannon osuuden lisääminen tavoite on uusiutuvien energialähteiden kohdalla 12 prosenttia vuoteen 2010 mennessä ; kolmanneksi energiatuotteiden tuotannon ja käytön ympäristövaikutusten vähentäminen.
Näiden ympäristötavoitteiden sisällyttämiseksi energiapolitiikkaan on asetettu kolme painopistettä. Ensinnäkin painopisteitä on sovellettava tasapainoisesti niin, että otetaan huomioon kilpailukyky ja toimitusvarmuus. Lisäksi niiden on oltava realistisia ja kustannustehokkaita. Kolmanneksi niiden soveltamisen on oltava joustavaa niin, että otetaan huomioon nopeasti muuttuvat markkinat ja teknologiat. Yleinen lämpeneminen on hyvin tärkeä asia, mutta tietenkään se ei ole ainoa vastassamme olevista ympäristökysymyksistä. Energia- ja liikennealoilta löytyvät pääasialliset osasyylliset yleistä lämpenemistä aiheuttaviin päästöihin. Meidän on Euroopassa tehtävä oma osamme sekä näytettävä esimerkkiä muulle maailmalle, vaikkakin on tunnustettava, että suurimmat energiankulutuksen aiheuttamat paineet kohdistuvat tulevaisuudessa sellaisiin maihin kuin Yhdysvaltoihin, sillä siellä kulutetaan melko estottomasti energiaa, sekä myös kehitysmaihin, sillä samalla kun niiden talous kasvaa ja elintaso nousee, ne lisäävät energiankulutustaan, jota todennäköisesti nostetaan melko saastuttavilla energialähteillä.
Mietinnössä kehotetaan komissiota edistämään parhaita käytäntöjä, kannustamaan näkemysten ja kokemusten vaihtoa, kannustamaan yleisen tietoisuuden lisäämiseen toissijaisuusperiaatetta noudattaen. On tunnustettava, että energiapolitiikkaa yhä ohjataan pääasiassa jäsenvaltioista käsin. Mutta ei saisi olla epäilystäkään siitä, että energiatehokkuus on meitä kaikkia koskettava asia.
Mietinnössä kehotetaan komissiota myös tukemaan sitä prosessia, jolla näitä ympäristötavoitteita sisällytetään energiapolitiikkaan, sellaisilla tutkimuksilla, jotka kohdistetaan ilmastonmuutoksen vaikutuksiin ja kaikenlaiseen mahdolliseen teknologiaan sekä sellaisella tutkimuksella, jossa tutkitaan sitä, miten tunnistetaan ne indikaattorit, joilla voidaan parhaiten mitata päästöjen vähentämisessä saavutettua edistystä, sekä esittämällä parlamentille säännöllisesti kertomuksia.
Mahdollisten lainsäädäntötoimien osalta komissiota kehotetaan tässä mietinnössä harkitsemaan nykyisen lainsäädännön tarkistamista tai sellaisten uusien toimien käyttöönottoa, joilla lujitettaisiin näitä tavoitteita, mutta mietinnössä myös pyydetään komissiota seuraamaan ja tutkimaan kaikkien toistaiseksi tehtyjen lainsäädäntötoimien vaikutuksia ja antamaan parlamentille kertomus niiden täysistä kustannuksista sekä kokonaistehokkuudesta.
Mietinnössä myös kehotetaan ottamaan ympäristötavoitteet huomioon laajentumisprosessissa. Jäsenyyttä hakeneissa valtiossa on paljon sellaisia energiankulutusta ja sähköntuotantoa koskevia kysymyksiä, jotka on tuotava esiin. Mietinnössä meitä muistutetaan siitä, että mikäli haluamme parantaa merkittävästi maailmanlaajuisia ympäristönsuojelutoimia sekä vähentää päästöjä merkittävästi, tarvitsemme vuoropuhelua ja yhteisymmärrystä sekä kaupallisten kilpailijoidemme että kehitysmaiden kanssa.
Komissio on unohtanut yhden tärkeän asian jättäessään tiedonannossaan ydinenergian mainitsematta. Riippumatta siitä, mikä on kunkin näkemys tästä energian ja sähkölähteestä, tosiasia on, että Euroopassa sillä tuotetaan merkittävä osa sähköstä, ja se myös tuotetaan niin, ettei siitä synny hiilidioksidia tai muita kasvihuonekaasupäästöjä, ja siksi ja tämä on ainoa syy se on mainittu tässä mietinnössä. Olisi sen tähden väärin, että tämä viittaus ydinenergiaan saisi huomion kääntymään pois tämän mietinnön pääpainotuksesta, joka on energiatehokkuuden parantamisessa, siinä, että hyödynnetään enemmän uusiutuvia energialähteitä ja siinä, että ympäristötavoitteemme sisällytetään energiapolitiikkaamme. Tästä on hyvä aloittaa ja paljon enemmän on vielä tehtävä.

Mombaur
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, paljon kiitoksia! Kollega Chichesterin johdolla parlamentille on esitetty tätä aihetta koskeva mietintö, josta onnittelen häntä. Se on hyvä mietintö. Euroopan unioni tukee ympäristöpolitiikkaa energia-alalla myös sellaisten ohjelmien avulla, jotka edistävät energiantuotantolaitosten tehokkuutta.
Haluan kuitenkin tehdä tänään vielä kerran selväksi, että unionin tärkein ympäristöpoliittinen toimi oli se, että lakkautimme monopolit ja toimme kilpailun energia-alalle sellaisten vuosina 1996 ja 1998 annettujen direktiivien myötä, jotka koskevat sähköä ja kaasua. Sillä vasta tässä tilanteessa aiemmat monopolit on lopetettava, kaikkien epätaloudellisten laitosten on annettava jatkaa toimintaansa sekä välitettävä se edelleen kuluttajille hintojen muodossa. Vasta nyt jäsenvaltioilla on kimmoke hoitaa laitoksiaan mahdollisimman tehokkaasti. Haluan myös kiinnittää huomiota yhteen erityiseen näkökohtaan. Hintoja voidaan muodostaa eri tavoilla vasta kilpailutilanteessa, kuten me kaikki tiedämme televiestintäsektorilta. Erilaiset hinnat johtavat siihen, että kulutus tasataan vuorokauden jokaiselle 24 tunnille. Siten kulutusta tasataan, laitoksen kapasiteettia hyödynnetään paremmin, ja laitoksia tarvitaan vähemmän. Toisin sanoen on tarve tuottaa vähemmän energiaa, mikä on näiden direktiivien merkittävin ympäristöpolitiikkaan antama panos.
Huomautan siksi myös, että edellisen komission niin sanotusta integroidusta energiavoimavarasuunnittelusta - hirveä sana - esittämät pohdinnat ovat hyödyttömiä, koska tällaiselle järjestelylle ei ole tarvetta. Energian tuottajat ja jakelijat pyrkivät nimittäin omasta aloitteestaan vastaavasti ohjaamaan kysyntää.
Me PPE-ryhmänä olemme korostaneet direktiivien hyväksymisen yhteydessä sitä, että unionilta puuttuu vielä ympäristöpolitiikan harmonisointi, minkä vuoksi käsittelemme tänään tätä mietintöä. Odotamme nyt lisäksi komissiolta uusia aloitteita. Haluan myös muistuttaa, että nämä direktiivit sisältävät uusiutuvista energialähteistä sekä yhdistetystä lämmön ja sähkön tuotannosta saatavan sähkön ajojärjestystä koskevia teknisiä säännöksiä. Ne ovat kaikki selviä etuja ympäristölle. Meiltä puuttuu kuitenkin vielä nimenomaan eurooppalainen direktiivi, jota vanha komissio ei saanut aikaan ja joka toivon mukaan saadaan aikaan vihdoinkin. Sellainen direktiivi, jossa ei vain säännellä teknisesti uusiutuvista energialähteistä saatavan sähkön ajojärjestystä, vaan jossa myös selvitetään sopusoinnussa eurooppalaisen kilpailuoikeuden kanssa mallit, joilla näin tuotettua sähköä voidaan tukea yhteisön sopimusten kautta.
Tuolla salin toisella puolella istuu Linkohr. Me emme voineet aikanaan yhtyä hänen ehdotukseensa sen kaikkien yksityiskohtien osalta, mutta olemme samaa mieltä siitä marssijärjestyksestä, että tältä osin on käytettävä eurooppalaista oikeutta. Tässä yhteydessä haluan myös sanoa, että me valiokunnassa tulemme piakkoin harkitsemaan erittäin tarkasti komission kanssa, millainen lisäsääntelytarve sähkö- ja kaasualalla on olemassa. Meillä ei ole nimittäin vastoin kaikkia vakuutteluja edelleenkään eurooppalaisia markkinoita, vaan meillä on edelleen vain 15 yksittäistä markkina-aluetta. Siihen on tultava loppu!
Haluaisin tehdä vielä viimeinen, hyvin henkilökohtaisen huomautuksen. Se, joka uskoo voivansa saavuttaa ympäristönsuojelua hiilidioksidiveron avulla, ei saa minua vakuuttuneeksi. Lainaan tässä yhteydessä Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääsihteeriä, joka luennoi äskettäin täällä parlamentissa. Hän sanoi, ettei tiedä yhtään mallia, jossa saasteiden tuotantoon liittyvä vero myötävaikuttaisi tosiaankin siihen, että yhtä aikaa kulutetaan vähemmän energiaa ja tuotetaan vähemmän saasteita. Pidän siksi kaikkia hiilidioksidia koskevia pohdintoja vain piilevänä veronkorotuksena, kunnes toisin todistetaan. Olisin henkilökohtaisesti valmis lähtemään niihin mukaan vasta sitten, kun sitä ennen todella alennetaan muita veroja eikä vain ilmoiteta sellaisista aikeista.

Linkohr
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi kiittää Chichesteriä hänen mietinnöstään ja aloitteistaan. Tämä ei ole varmasti viimeinen tässä parlamentissa käytävä ympäristö- ja energiapolitiikkaa koskeva keskustelu. Tämän mietinnön myötä olemme kuitenkin päässeet varmasti askeleen eteenpäin.
Jos olisimme käyneet tätä keskustelua 10 tai 20 vuotta sitten, etusijalla olisi ollut aivan toisenlaisia asioita. Silloin olisi puhuttu rikkidioksidista, typpidioksideista tai pölystä. Luojan kiitos olemme saavuttaneet viime vuosina menestystä tällä alalla. Euroopan ilmanlaatu on parantunut, ja siellä, missä tarvitaan vielä parannuksia, on pantu alulle lukuisia aloitteita. Tämän alan suurin ongelma on varmasti vielä Itä-Eurooppa, siis ne maat, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin. Meidän ei mielestäni pitäisi unohtaa tätä ongelmaa.
Sitä paitsi meidän ei pitäisi myöskään unohtaa sitä, että osa tästä laadun paranemisesta saavutettiin yksinkertaisesti korvaamalla hiili kaasulla. Siitä, mitä etua tästä on, voidaan sitten taas kiistellä. Joka tapauksessa olemme tämän muutoksen ja myös uusien teknologioiden kautta ehdottomasti parantaneet ilmanlaatua, mikä on myös mainittu mietinnössä.
Mombauer viittasi aivan oikein siihen - tai näin minä ainakin tulkitsen häntä -, että nämä meidän nyt luomamme sisämarkkinat vaativat jäsenvaltioilta varmasti ponnisteluja. Nämä sisämarkkinat vaativat kuitenkin myös Euroopan unionilta puitedirektiivejä, kehystä, jossa kilpailua voi olla olemassa ympäristöystävällisten näkökohtien vallitessa. Tämä on se uusi tehtävä, joka Euroopan unionin on hoidettava. Me siis emme tarvitse tällä alalla vähemmän vaan enemmän Eurooppaa.
Toiseksi haluaisin viitata siihen, että fossiiliset energialähteet hiili, öljy ja kaasu säilyvät, sikäli kun voidaan ennakoida, vielä pitkään hallitsevina myös Euroopassa koko maailmasta puhumattakaan. Se tarkoittaa, että jos haluamme parantaa ilmanlaatua ja torjua kasvihuoneilmiötä, meidän on jatkossakin panostettava näiden vaikutusten torjumiseen, jotka aiheutuvat fossiilisten polttoaineiden polttamisesta. Siitä puhutaan valitettavasti aivan liian vähän, mutta suurimman voiton tällä alalla lupaavat tosiaankin edelleen paremmat polttoteknologiat, muuten myös energiaa säästävät laitteet, mutta ennen kaikkea paremmat polttoteknologiat. Uskon, että voimme tehdä tässä asiassa tutkimuksen osalta vielä paljon ali saavuttaa suuremmat tehoasteet. Polttokenno tuo meille varmasti tulevina vuosina etua samoin kuin myös yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto. Näitä teknologioita, joilla on suurempi tehoaste, on tuettava mahdollisesti myös verotuksellisesti, jos pelkästään markkinat eivät sitä tee.
Silloin on uskoakseni aika tärkeää, että mobilisoimme voimakkaammin yksittäisen kansalaisen energiapolitiikkaan ja hyödynnämme hänen mielikuvitustaan. Energia-alaa koskevat kansalaisaloitteet ovat hyödyllisiä ja ne panevat yksittäisten kansalaisten mielikuvituksen ja myös riskinottokyvyn liikkeelle. On olemassa lukuisia esimerkkejä siitä, että kylien, kaupunkien tai yksittäisten ryhmien tekemien aloitteiden ansiosta on säästynyt erittäin paljon energiaa tai uusia teknologioita on otettu tavallista nopeammin käyttöön. Tälle meidän tulisi panna paljon painoarvoa.
Sallikaa minun puhua lopuksi kuitenkin vielä kahdesta ilmiöstä, joilla ei ole suoraa yhteyttä Euroopan unioniin vaan koko maailman ilmastoon. Kiinassa on - jotkut teistä ovat ehkä siitä lukeneetkin - ilmiö nimeltä kytöpalo. Siinä palaa tai paremminkin kytee valtavia määriä hiiltä. Nämä kytöpalot ovat osaksi luonnollisia ja osaksi ihmisen aiheuttamia. Niiden yhteydessä syntyy valtavat määrät hiilidioksidia, paljon enemmän kuin me täällä Euroopassa säästämme.
Toinen on niin sanotun assosioidun kaasun palaminen Venäjällä ja myös Lähi-idässä. Kaasun palamisen yhteydessä vapautuu hiilidioksidimääriä, jotka ovat paljon suurempia kuin ne, mitä olemme säästäneet viime vuosina täällä Euroopassa. Siinä palaa muuten myös kaasua enemmän kuin me tuomme Venäjältä. Haluaisin vain kiinnittää teidän huomionne tähän ilmiöön. Se vaatii enemmän kuin pelkän mietinnön. Tässä vaaditaan tosiaankin myös politiikkaa - ehkä jopa korkeimmalla tasolla. Halusin ehdottomasti nostaa tämän ilmiön vielä kerran esiin.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, haluisin kiittää esittelijä Chichesteriä hänen mietinnöstään. ELDR-ryhmä on samaa mieltä suurimmasta osasta päätöslauselman suosituksia. Vastustamme kuitenkin johdanto-osan kappaleita C ja L sekä 4 ja 5 kohtaa.
Arvoisa puhemies, ydinenergian edut eivät ole niin kiistattomia kuin nämä kohdat antavat olettaa. Siltä osin kuin ydinenergia auttaa saavuttamaan CO2-tavoitteemme, ympäristöongelmamme lisääntyvät samalla ydinjätteiden vuoksi, mikä on täysin vastoin edessämme olevan komission tiedonannon tavoitetta, joka on ympäristönäkökohtien kiinteämpi sisällyttäminen energiapolitiikkaan.
Arvoisa puhemies, toinen asiani koskee ELDR-ryhmän 1 kohtaan esittämää tarkistusta 7. Ryhmäni on iloinen siitä, että esittelijä hyväksyy tämän lisäyksenä. Energiapolitiikka kuuluu toissijaisuusperiaatteen alaisuuteen, mutta sen rajat ylittävät vaikutukset ympäristöön ovat ennen kaikkea eurooppalainen ongelma. Nyt kun kestävä kehitys on tavoitteena perustamissopimuksessa, perustamissopimukseen olisi myös johdonmukaista ottaa energiaa koskeva kohta, joka mahdollistaisi yhdistetyn lähestymistavan energia- ja ympäristöasioihin.
Arvoisat kollegat, vapauttaminen johtaa pitkällä aikavälillä energian halpenemiseen. Tämä ei kuitenkaan saa johtaa energiankäytön kasvuun. Energia nimittäin on ja pysyy kalliina menoeränä sekä yrityksille että yksityishenkilöille.
Lisäsysäys energia- ja ympäristöpolitiikan yhdentämiselle on sellaisen ympäristöveron käyttöönotto, joka on jo käytössä Alankomaissa ja Ruotsissa. Ympäristöveron käyttöönotto voi johtaa parempaan energiatehokkuuteen ja siten vähäisempään energiankäyttöön. Ryhmäni vetoaa komissioon ja jäsenvaltioihin tällaisen veron käyttöön ottamiseksi koordinoidusti, jotta kilpailu ei vääristyisi unionin sisällä. Tämä vero ei tietenkään saa aiheuttaa kustannuksia kansalaisillemme.

Ahern
Ylivoimaisesti tärkein energia- ja ympäristöpolitiikalle asetettu vaatimus vuosituhannen vaihtuessa koskee Kioton sitoumuksiemme täyttämistä, ja siinä mielessä hiilidioksidiverolla voisi tietenkin olla merkittävä asema. Valitettavasti asiasta ei olla vielä päästy sopimukseen, mutta pyytäisimme komissiota etenemään tähän suuntaan.
Emme itse asiassa ole lähelläkään Kioton energiasitoumusten täyttämistä. Siitä ollaan yhtä mieltä, että energian säästäminen, rationaalinen suunnittelu ja uusiutuvat energialähteet ovat merkittävin tapa päästä eteenpäin, jos hiilidioksidiveroa ei oteta huomioon, sillä viimeksi mainitusta, kuten totesin, ei olla päästy yksimielisyyteen. Ne ovat tosiaankin oikea keino kestävän energiapolitiikan tiellä, mutta me emme pyri niihin riittävän voimakkaasti. Uusimmista energiaintensiteettiä koskevista tilastoista näkyy, että vuonna 1998 olimme nollatasolla. Olemme itse asiassa menossa taaksepäin yritettyämme seitsemän vuoden ajan täyttää ilmastonmuutoksesta aiheutuvat sitoumukset: tätä ei ole ainoastaan mahdotonta hyväksyä, vaan se on täysi skandaali. Voisin näyttää teille nämä tilastotiedot olen varma, että tiedätte, mitkä ne ovat , ja meidän on pystyttävä parempaan. Kansalaisemme odottavat ja itse asiassa vaativat, että me pystymme parempaan.
Komissio ja parlamentti ovat siis yhdessä yrittäneet pitää Save- ja Altener-ohjelmien jo ennestään pienet budjetit tavoitteen mukaisina, ja siitä kiitän teitä ja toivon, että voimme jatkossakin edistyä.
Se, millä ei ole sijaa energia- ja ympäristöpolitiikassa, on ydinenergia, sillä se ei ole kestävä energiamuoto. Me emme pysty hoitamaan ydinjätteitä kunnolla, vaikka onkin ehdotettu monenlaisia mielikuvituksellisia ratkaisuja, joihin sisältyy mm. jätteiden lähettäminen kuuhun, ja me olisimmekin toiselta planeetalta, jos olisimme esittelijä Chichesterin kanssa samaa mieltä siitä, että ydinenergia on yksi ratkaisu. Se ei ole sitä, ja käsittääkseni oli häneltä harkitsematonta lisätä tämä riitasointu muutoin kutakuinkin hyväksyttävään mietintöön. Mielestäni komissio teki viisaasti välttäessään viittauksia ydinenergiaan omissa ehdotuksissaan, ja neuvoisin teitä pitämään tästä näkemyksestä kiinni, sillä sen ehdottaminen jakaa mielipiteet hyvin jyrkästi, ja emmekä me tietenkään aio hyväksyä ydinenergiaa.
Japanin äskettäinen ydinonnettomuus toi jälleen kerran esiin ydinteollisuuden rikolliset laiminlyönnit, ja äskettäinen turvallisuustarkastuksia koskeva vääristely, johon BNFL Sellafieldissä syyllistyi, on lisätodiste siitä, että meidän on oltava varsin huolissamme ydinteollisuudesta ja siitä, kuinka se toimii. Mitä me haluamme, ja mikä on tie tästä eteenpäin? Haluamme, että esimerkiksi uusiutuvia energialähteitä koskevaan valkoiseen kirjaan sisältyvät sitoumukset pannaan täytäntöön. Haluamme, että nämä sitoumukset saavat lisää sisältöä komission uusiutuvia energiamuotoja koskevan toimintasuunnitelman avulla. On viitattu myös sisämarkkinoihin, ja se on tärkein alue, jolla meidän on nyt toimittava: tällä alalla merkittävät tuet hiilelle ja ydinenergialle on lopetettava, ja tuista uusiutuville energialähteille on tehtävä realistisia, sillä ne ovat tärkeä ympäristöpoliittinen seikka. Uusiutuvia energialähteitä koskevat laillisesti sitovat tavoitteet ovat tärkeä osa tätä strategiaa, mutta epäilemättä on myös ulkoistettava niiden sisäiset kustannukset suhteessa perinteiseen energiatuotantoon. Lopuksi, olen sitä mieltä, että mikäli meillä on samat kilpailuolot ja mikäli lopetamme erityisesti ydinenergian saaman tuen, saamme huomata, kuinka muut energiamuodot alkavat kehittyä.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, energia on kaiken taloudellisen ja sosiaalisen toiminnan keskipisteessä. Kaikki kansalaiset ovat huolissaan energian toimittamisesta, kuljettamisesta ja jakelusta. On vielä paljon tekemistä, jotta oikeus käyttää energiaa olisi todellisuutta kaikkialla, sekä köyhimmissä maissa että teollistuneissa maissa, joissa kaikilla väestönosilla ei ole siihen yhdenveroisia edellytyksiä: näin ollen tarpeita ei ole tyydytetty, ja energiakysymyksillä tulee olemaan ratkaisevan tärkeä merkitys.
Euroopan unionin energiariippuvuus on yhä suurta. Ei olla vielä päästy CO2-päästöjen vakiinnuttamiseen eikä energialähteiden monipuolistamiseen. Niinpä se, että energiapolitiikassa kunnioitettaisiin ympäristöä, edellyttäisi päättäväisiä ponnisteluja. Viidennessä YK:n ilmastomuutoksia käsitelleessä kokouksessa tämän asian osalta vahvistuivat vapaaehtoisuuteen perustuvan politiikan edustajien ja niiden väliset erot, jotka yrittävät aina kiertää Kiotossa sovittuja sitoumuksia. Euroopan unioni sitoutuu vahvistamaan vuoteen 2002 mennessä Kioton pöytäkirjan sekä puhuu eriytettyjen toimien puolesta kehitysmaiden ja toisaalta teollistuneiden maiden osalta. Nämä CO2-päästöt olivat vähentyneet 19 prosenttia vuonna 1997. Unioni voi uskoakseni näin myötävaikuttaa siihen, että estetään USA:n edustaman puhtaasti kaupallisen liberalistisen käsityksen pääseminen voitolle, sillä USA on jopa kyseenalaistanut Kiotossa tehdyt sitoumukset.
Siksipä unionin ponnistelut eivät riitä, eikä kaikkien näiden haasteiden tulos ole taattu. Näin ollen on myös syytä huolestua siitä, että komissio ja neuvosto pitävät edelleen energiamarkkinoiden avaamista vapaalle kilpailulle välttämättömänä vaiheena. Kuten Chichesterin mietinnössä toisaalta todetaan, vapauttamisen ja CO2-päästöjen vähentämisen välillä on ristiriita. Mutta tämä ei ole ainut ristiriita. Markkinoiden painostus näkyy myös julkisten palveluiden tehtäväkentässä: hillitöntä vapaata kilpailua tehokkaimmin vastustavan tahon, eli valtionyritysten, olemassaolo on uhattu. Kaiken lisäksi vapaa kilpailu rajoittaa valtioiden mahdollisuutta puuttua energiavalintoihin ja mahdollisuutta taata käyttäjien tasaveroisuus energian käyttöön liittyvissä asioissa. Energia ei ole mikä tahansa kauppatavara, ja sille on varattava erityiskohtelu. Energia-asiassa tarvitaan lisää yhteistyötä, kansallisten politiikkojen koordinointia, eikä suinkaan yhdentynyttä eurooppalaista politiikkaa.
Lopuksi esittelijä hämmästelee oikeutetusti sitä, että komissio jättää ydinenergian täysin pois laskuista, sillä se osaltaan vähentää CO2-päästöjä, vaikkakin tämän energiamuodon olisi oltava varmempaa ja ympäristöystävällisempää. Meillä on pelissä paljon kysymyksiä, jotka edellyttävät laajaa, yleistä keskustelua, joka taas mahdollistaisi sen, että jokainen voisi saada hyvän käsityksen energiapolitiikan haasteista ja valinnoista.

Gallagher
Heti alkajaisiksi haluaisin onnitella esittelijä Chichesteriä tämän mietinnön laatimisesta ja esittelemisestä.
Komission tiedonanto, joka koski ympäristönäkökohtien vahvemmin esiin ottamista yhteisön energiapolitiikassa, on hyvin tervetullut, sillä siinä kysymystä käsitellään realistisesti. Kestävä kehitys ei ole ainoastaan ylevä tavoite, vaan se on perustamissopimusten määräämä velvoite, ja siksi minkä tahansa Euroopan tulevan energiapolitiikan on perustuttava tämän keskeisen periaatteen varaan, ja samalla asiassa on löydettävä myös oikea tasapaino. Energia-alalla unioni on jo asettanut tiettyjä selviä tavoitteita hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi 8 prosentilla ensi vuosikymmenen puoliväliin mennessä ja tietenkin uusiutuvien energialähteiden osuuden kaksinkertaistamiseksi nykyisestä 6 prosentista 12 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä.
Yhteisön tasolla tehdyt ponnistelut täydentävät jäsenvaltioiden tekemiä ponnisteluja. Omassa maassani Irlannissa on esimerkiksi tarkoituksena käyttää 160 miljoonaa euroa ympäristön kannalta kestävän energia-alan kehittämiseen. Uskon, että energiapolitiikasta päävastuun kantavien yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisillä ponnisteluilla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa. Meidän on oltava tarkkoja siitä, että sallimme riittävässä määrin joustavuutta, jotta siirtymävaiheen energiamarkkinoiden vaatima välttämätön sopeuttaminen voidaan ottaa huomioon, ja siksi meidän tavoitteidemme on pysyttävä realistisina ja ehdotusten avoimina uusien yksityiskohtien varalta. Esittelijä Chichester myöntää, että parlamentin rooli energiapolitiikassa on rajallinen, sillä se kuuluu olennaisilta osin jäsenvaltioiden toimivaltaan. Meillä on selkeä ja johdonmukainen mielipiteemme sanottavana ympäristöasioissa, ja energiantuotannon ympäristönäkökohdat ovat itsestään selvä ja merkittävä asia. Tuen Euroopan tasolla tehtäviä aloitteita, joilla edesautetaan jäsenvaltioita täyttämään Kioton pöytäkirjan sitoumukset, jotka koskevat energia-alan tuottamien kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista. Äskettäin äänestimme sen puolesta, että samaa ohjelmaa jatketaan ja että sen rahoitusta lisätään, ja tämä on arvokas tuki jäsenvaltioiden ponnisteluille.
Lopuksi sanoisin, että uskon, että paljon voidaan oppia vaihtamalla energiapoliittisia näkemyksiä jäsenvaltioiden välillä, ja kannatan esittelijä Chichesterin komissiolle antamaa kehotusta siitä, että on painotettava esimerkkejä parhaista käytännöistä sisällytettäessä ympäristötavoitteita energiapolitiikkaan.

Belder
 Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksessa todetaan, että ympäristönäkökohdat täytyy sisällyttää kiinteämmin muihin politiikan alueisiin. Tämä koskee erityisen selvästi eurooppalaista energiapolitiikkaa, koska tämä politiikkaa vaikuttaa huomattavasti ympäristöön.
Sekä Euroopan komission tiedonannossa että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan päätöslauselmaluonnoksessa tarkastellaan hyvin yksipuolisesti CO2-ongelmia. On suuri vaara, että muut ympäristövaikutukset unohdetaan energiapolitiikassa. Tässä yhteydessä on syytä ajatella happamoittavien aineiden päästöjä ja hiukkaspäästöjä, joita syntyy muun muassa sähköntuotannossa. Nämä asiat ovat kuitenkin hyvin tärkeitä nyt käsiteltävinä olevien direktiivien, kuten päästöjen kansallisia enimmäismääriä koskevan direktiivin ja suuria polttolaitoksia - Oomen-Ruijtenin mietintö - koskevan direktiivin, kannalta. Siksi mielestäni on tarpeen ottaa seuraavat näkökohdat myös päätöslauselmaan. Tarkistuksissa 1 ja 4 viitataan siihen, että perinteisessä energiantuotannossa vapautuu CO2:n lisäksi myös muita haitallisia aineita, jotka vaikuttavat savusumun ja happosateiden muodostumiseen. CO2-päästöjen vähentäminen ei saa tapahtua juuri mainitsemieni päästöjen vähentämisen kustannuksella.
Tarkistuksissa 2 ja 5 suositellaan lämmön ja sähkön yhteistuotannon käyttämistä, jotta siten säästettäisiin energiaa ja vastaavasti vähennettäisiin CO2-päästöjä.
Tarkistuksessa 3 painotetaan sitä, että käytettäessä ydinenergiaa mahdollisen CO2-päästöjen vähenemisen lisäksi myös muilla ympäristövaikutuksilla, kuten radioaktiivisen jätteen lisääntymisellä, on merkitystä.
Tarkistuksessa 6 pyydämme komissiota tarkastelemaan kaikkia ympäristövaikutuksia eri energianlähteiden vertailevissa tutkimuksissa. Olen vahvasti sitä mieltä, että niin ei ole vielä tapahtunut. On oikeutetusti tarkasteltu CO2-päästöjä ja energiansäästöä, mikä on mielestäni täysin oikein. Mutta kuten jo aikaisemmin mainitsin, moniin muihin ympäristönäkökohtiin ei ole kiinnitetty lainkaan huomiota. Jos toimitaan tällä tavalla, ei ole vieläkään lainkaan kysymys ympäristönäkökohtien tiiviimmästä sisällyttämisestä energiapolitiikkaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää varsinkin siitä, että hän on taitavasti tässä mietinnössä kaivanut ydinvoimakysymyksen esiin. Mutta siitä huolimatta ajattelen kuten hän siinä mielessä, että parlamenttimme ongelma on nimenomaan siinä, ettemme pysty käsittelemään energiapoliittisia kysymyksiä yleisellä ja syvällisellä tasolla. Tämä johtuu perustamissopimuksen, perussopimusten puutteista, ja ehkä se on myös parlamentin vika. Tosiaankin äskettäisen uusiutuvia energialähteitä koskevan mietinnön laatimisen myötä on ajauduttu tämän kuitenkin niin perustavanluonteisen kysymyksen rääppimiseen: olen siinä suhteessa yhtä mieltä esittelijän ja monien muiden puhujien kanssa.
Emme voi rajoittaa tätä mietintöä koskemaan vain CO2-päästöihin liittyviä ympäristöasioita. Tässä onkin yksi erittäin tärkeä tähän ongelmaan liittyvä piirre, mutta kuten parlamentin jäsen Belder ja muutkin puhujat totesivat, on paljon muitakin seikkoja, varsinkin ydinvoimaan liittyviä, mutta ei ainoastaan siihen liittyviä seikkoja, joilla on ekologista merkitystä ja joihin on siis tartuttava.
Ongelma liittyy myös määrärahoihin. Yhtenäisen energiapolitiikan puuttuessa Euroopan unioni on moninkertaistanut varsinkin tutkimukseen suunnatut määrärahat. Tämä osoittaa, että on olemassa taidokkaasti kudottu, yhä tällä hetkelläkin ydinvoimaa suosiva politiikka, jota ei nähdäkseni voida enää hyväksyä. Uusiutuvia energialähteitä koskeva 12 prosentin tavoite on aivan riittämätön, ja siitä huolimatta voi käydä niin, ettemme pääse siihenkään. Niinpä on ensisijaisen tärkeää keskustella kaikista energiapolitiikan osa-alueista yhdessä, jotta voimme tarkasti määrittää sijoituskohteemme sekä tehdä lopun niistä ristiriitaisuuksista, joiden vuoksi ainakin viiden unionin jäsenvaltion, Itävallan, Italian, Tanskan, Portugalin ja Kreikan, jotka eivät käytä ydinvoimaa, on pakko rahoittaa sellaista politiikkaa, jossa Euroopan unioni vieläkin yli 50-prosenttisesti tukee ydinvoimaa. On käsittääkseni ensisijaisen tärkeää aloittaa sellainen mielipiteiden vaihto, jolla saataisiin syntymään todellista keskustelua energia-asioissa, eikä enää harjoitettaisi vain rääppimispolitiikkaa, kuten tähän asti on tehty.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, vaikka ympäristönäkökohtien painoarvo on vuosien varrella kasvanut, unionin energiapolitiikan tavoitteena tulee olla jatkossakin Euroopan teollisuuden ja kotitalouksien energiahuollon turvaaminen kilpailukykyisellä hinnalla. Tämän tavoitteen täyttämisessä myös ympäristönäkökohdilla on oma roolinsa. Päätavoite ympäristö ei kuitenkaan energiapolitiikassa ole - eikä voi olla.
Euroopan unioni on viime vuosina tehnyt paljon entistä kestävämmän energiatalouden aikaansaamiseksi. Olemme sitoutuneet vähentämään merkittävästi hiilidioksidipäästöjä vuoteen 2005 mennessä. Olemme satsanneet uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseen ja olemme ilmoittaneet vakaan halumme huomioida kestävän energiatalouden vaatimukset laajentumisprosessissa. Samalla meidän on kuitenkin tunnustettava, että unionin energiapolitiikkaan kohdistuvat vaatimukset ovat osittain ristiriitaisia.
Tämän mietinnön yhteydessä on haluttu käydä keskustelua ydinvoimasta ja sen tarkoituksenmukaisuudesta tuotantomuotona myös tulevaisuudessa. Ristiriitaa täällä pidettyjen ydinvoimakielteisten puheenvuorojen, joita tuli ainakin parista suunnasta, ja hiilidioksidipäästöjen alentamistavoitteen välillä ei voi kieltää. Ydinenergian osuus sähköntuotannosta on säilytettävä vähintäänkin nykyisellä tasollaan ja sitä on ehkä hieman jopa nostettava, jotta voidaan päästä hiilidioksidipäästöjen kunnianhimoiseen vähentämistavoitteeseen, johon te hyvät ystävät myös rouva Plooij-Van Gorsel ja rouva Ahern ja kaikki muut tässä salissa olette sitoutuneet. Ympäristönäkökohdat asianmukaisesti huomioiden tämä edellyttää, että jäsenvaltiot omissa kansallisissa strategioissaan - sillä tämä on kansallisen päätöksenteon asia - varautuvat riittävän aikaisin korvaus- ja uusintainvestointeihin.
Tavoitetta yhteiseurooppalaisen energiaveron aikaansaamiseksi ei myöskään tule haudata. Uudistuksen lähtökohtana tulee kuitenkin olla se, että Euroopan teollisuuden kokonaisverorasitetta ei lisätä. Tässä suhteessa jaan kollega Mombaurin huolen siitä, että mahdollinen energiaverotuksen kiristäminen tulee kompensoida puuttumalla muihin yritystoimintaan kohdistuviin veromuotoihin. Samalla on varmistettava ettei energiaveromalli estä Suomessa erittäin tärkeän polttoturpeen käyttämistä myös jatkossa.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä mietintö on tärkeä, se on ammattimiehen työtä. Se on kuitenkin varsin yleinen, ja haluaisinkin hieman konkretiaa tähän asiaan, joten ajattelin puhua kaasusta ja hieman Venäjästä. Uusiutuvan energian osuus Euroopan unionissa kaksinkertaistuu kymmenen vuoden kuluessa kuudesta kahteentoista prosenttiin, ja hiilidioksidipäästöjen vähentämisessä tärkeänä ja oikeastaan ratkaisevana tekijänä pidetään tätä nykyä hiiltä ja maakaasua polttoaineena käyttävien sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosten - kombilaitosten - kehitystä. Omassa maassani haketuotanto - puun jätteistä saatava energia - on nyt tulossa hyvin kilpailukykyiseksi ja tärkeäksi.
Selvitykset osoittavat, että kaasun käyttö kasvaa unionissa, mutta samaan aikaan lähteemme unionin sisällä ehtyvät 10 - 20 vuoden kuluessa. Venäjä on suurin tuojamme, ja siellä ovat maailman suurimmat kaasuesiintymät, joista monet sijaitsevat suhteellisen lähellä, siis Pohjois-Venäjällä, Siperiassa ja Barentsinmeren alueella.
Arvellaan, että kaasun lisätarve olisi vuonna 2020, siis kahdenkymmenen vuoden päästä, noin 150 miljardia kuutiometriä. Myös Venäjän kaasutuotanto alkaa laskea parin vuoden kuluessa. Tuotanto laskee siis niin EU:ssa kuin Venäjälläkin, mutta meidän tarpeemme lisääntyvät. Tälle kaasunkulutusalueelle tarvitaan ehkä noin neljän viiden kaasuputken verran lisää kaasua.
Tässä onkin ongelma. Meillä on Venäjän kanssa kumppanuus- ja yhteistyösopimus, jonka täytäntöönpanemiseksi tarvittaisiin konkreettisia kohteita samaan aikaan kun Venäjä on sekavassa tilanteessa, joka toivottavasti vaalien jälkeen johonkin suuntaan selviää. Tässä meillä olisi yhteinen investointikohde, kaasu, jota kipeästi tarvitsemme ja jonka uudet tuotanto- ja satelliittialueet pohjoisessa ovat melko lähellä meitä. Oikeastaan voisi sanoa, että Venäjän on pakko suuntautua pohjoisille resursseilleen siitäkin syystä, että etelässä näyttää jatkuvan taistelujen ja sotien aikakausi. Toisin sanoen Venäjä suuntautuu alueelle, jossa näitä ongelmia ei ole. Euroopan unioni tarjoaa tässä kysymyksessä yhteistyön kättä myös pohjoisen ulottuvuuden kautta.
Ehdotankin, että komissio ryhtyy ponteviin toimenpiteisiin, ja kysyisin tässä vaiheessa, mitä komissio on tehnyt kaasukysymyksen ratkaisemiseksi Venäjän kautta?

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, herra Chichester on todennut aivan oikein omassa mietinnössään, että ympäristönäkökohdat on sisällytettävä entistä paremmin unionin energiapolitiikkaan, mutta läheisyysperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot kantavat päävastuun energiapolitiikasta. Ympäristöulottuvuus on saatava mukaan myös alueellisen ja paikallisen tason energiapolitiikkaan. Sekin on tässä mietinnössä todettu.
Äskettäin tarkistetut Save- ja Altener-ohjelmat ovat kestävän ja ympäristöystävällisen energiapolitiikan kulmakiviä. Energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä on lisättävä vähintään unionin kunnianhimoisten tavoitteiden mukaisesti. Se edellyttää tutkimustyötä, pilottihankkeita, kokemusten vaihtoa ja uuden tekniikan sovellutuksia. On varmistettava, että verkot ovat myös pienten ja uusiutuvaa energiaa tuottavien yritysten käytössä koko unionin alueella.
Uusiutuvan energian lisääntyvän käytön ja energian säästämisen suurimpia esteitä ovat asenteet ja tietämättömyys. Sen takia tiedottamisella on tärkeä osuus ympäristöystävällisemmän energiantuotannon ja - käytön edistämisessä. Tämä kaikki vaatii rahaa. Kestävän energiapolitiikan edistämiseen on harmittavan vähän varoja unionin budjetissa. Niitä on lisättävä, jos tavoitteessa aiotaan pysyä. Jäsenvaltioiden on myös käytettävä rohkeasti veroratkaisuja ja muita kannustimia energiatehokkuuden ja uusiutuvan energian käytön lisäämiseksi. Myös turve hitaasti uusiutuvana energiavarana on saatava kannustimien piiriin.
Mietinnössä ydinvoima on tuotu esille liian myönteisessä valossa. Mielestäni ydinvoima ei ole ratkaisu energiatuotannon ympäristöongelmiin. Ydinvoimaa tarvitaan vielä, mutta tuotannon turvallisuustekijät ja ydinjätteen varastointi ovat edelleen vakavia ongelmia.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää, että ryhdymme toimiin, jotta ympäristönäkökohdat otettaisiin energiapolitiikassa vahvemmin esiin, ja pidän sen vuoksi myönteisenä komission tiedonantoa. Kioton tavoitteet ovat meille merkittävä haaste, ja kestävyydestä on tehtävä energiapolitiikan kehittämisen yleinen lähtökohta. Ydinvoima ei ole ratkaisu. Sen avulla voimme ehkä vähentää hiilidioksidipäästöjä, mutta samanaikaisesti tämä energiamuoto aiheuttaa monia muita ympäristöongelmia. Samoista syistä tuen tarkistusta 8, joka koskee varovaisuusperiaatteen painottamista. EU:n on vihdoinkin asetettava etusijalle sen omat tavoitteet, joiden pyrkimyksenä on kaksinkertaistaa uusiutuvien energialähteiden osuus energiantuotannosta.
Vielä viime viikolla komissio oli valmis esittämään ehdotuksen uudesta EU:n direktiivistä, joka asettaisi tiukat rajat uusiutuvaa energiaa koskeville kansallisille tukijärjestelmille. Nyt ehdotus onneksi torjuttiin, muun muassa tanskalaisen hyvän hälytysvalmiuden avulla. Direktiivissä esitettiin, että uusiutuvaa energiaa käyttävien sähköntuotantolaitosten kansalliset tukijärjestelmät olisivat tuottajien ulottuvilla kaikissa EU:n maissa, heti kun laitosten tuotanto on yli 5 prosenttia energiantuotannosta. Tämä ehdotus merkitsisi käytännössä sitä, että uusiutuvan energian käytön laajentaminen pysähtyisi 5 prosenttiin, koska minkään maan valtiovarainministerit eivät halua rahoittaa muissa valtioissa tapahtuvien hankkeiden kehittämistä. Tanskan energiasuunnitelma, joka tähtää siihen, että 20 prosenttia energianhankinnasta tapahtuu uusiutuvien energianlähteiden avulla vuonna 2003, on suurien ongelmien edessä. Toivon sen vuoksi, että komissio uuden ehdotuksen esittämisen yhteydessä lukee oman tiedonantonsa ympäristönäkökohtien liittämisestä yhteisön energiapolitiikkaan ja osallistuu aktiivisesti uusiutuvien energialähteiden käytön tehostamiseen.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ympäristönäkökohdat ovat tärkeitä energia-alalla, ja haluankin siksi kiittää lämpimästi Chichesteriä hänen mietinnöstään, jossa mennään oikeiden asioiden ytimeen. Me katamme noin 50 prosenttia Euroopan energiantarpeesta maaöljyllä ja 25 prosenttia kaasulla, mikä tarkoittaa, että lähes kolme neljäsosaa energiastamme saadaan tällä hetkellä fossiileista energialähteistä. Jos oletamme, että tuomme yli 50 prosenttia Euroopan unionin kokonaisenergiantarpeesta, meidän on hyvinkin kysyttävä itseltämme seuraavasti: miten voimme taata energian toimitusvarmuuden, kun otetaan huomioon ne ilmastonmuutokset, jotka eivät vain voi koskea meitä vaan tulevat koskemaan meitä hiilidioksidin osalta maailmanlaajuisesti, ellemme reagoi asiaan, tai miten voimme taata energian toimitusvarmuuden, jos tapahtuu ennen kaikkea myös poliittisia ilmastonmuutoksia?
Poliittisten ilmastonmuutosten osalta haluaisin vielä muistuttaa, että olemme aivan erityisen riippuvaisia tietyistä alueista. 39 prosenttia kulutetusta kaasusta on tuotava, ja 41 prosenttia siitä tulee IVY-maista. Kaasun kulutus kasvaa erittäin nopeasti Euroopan unionissa, ja energian tuontikin kasvaa EU:ssa yhä edelleen 0,9 prosenttia vuosittain. Olemme saavuttaneet edistystä ympäristöalalla. Hiilidioksidin määrä on vakio tai hieman kasvava, rikkidioksidipäästöjä olemme vähentäneet vuosina 1990 - 1994 30 prosenttia ja typpidioksidia 9 prosenttia. Ydinvoima ei voi kuitenkaan olla ratkaisu tähän ongelmaan, ja siksi Itävallan valtuuskunta pidättäytyy äänestämästä päätöslauselmaesityksen johdanto-osan L kappaleesta ja 5 kohdasta.
Ydinenergiaa korvataan lisääntyvässä määrin kaasulla. Energian toimitusvarmuus on meille siksi tältä osin aivan erityisen merkittävä asia ja siksi parlamentti ei tule myöskään antamaan periksi neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa Altener- ja Save-ohjelmien osalta, joissa on nimittäin kyse 81 miljoonasta ja 68 miljoonasta eurosta. Me tarvitsemme toimitusvarmuutta ja kilpailukykyistä energiaa!

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, olen varsin tyytyväinen komission tiedonantoon ympäristöulottuvuuden sisällyttämisestä energiapolitiikkaan, vaikkakin pahoittelen kovasti viivästyksiä, joita tällä alalla Euroopassa on aiheutettu.
Tosiaankin liian usein on käynyt niin, että tässä asiassa toimivaltaiset jäsenvaltiot eivät ole pyrkineetkään tarttumaan tähän kysymykseen, mistä on aiheutunut todellisia ekologisia katastrofeja. Sen jälkeen, kun olemme asettaneet itsellemme tämän näennäisen yksimielisen vaatimuksen, olisi vielä ratkaistava täytäntöönpanomenetelmiä koskeva ongelma, ja ehdotettujen poliitikoiden yhteensovittaminen on siinä mielessä kaikkea muuta kuin helppoa. Tästä syntyykin paljon erimielisyyksiä, ja ne ovat samaa luokkaa kuin kaikki ne haasteet, joihin Euroopan unionin on vastattava.
Omasta mielestäni, kuten varmasti monien muidenkin mielestä, tärkeimmät haasteet ovat seuraavat. Ensiksikin toimitustemme varmuus ja Euroopan unionin energiariippuvuus, joka on lisääntymään päin, ja vaarana on niin meille sanotaan , että se nousee 70 prosenttiin vuonna 2020 kaikkine siitä johtuvine poliittisine riskeineen. Sitten on vielä Kiotossa annettu sitoutuminen CO2-päästöjen supistamiseen 8 prosentilla vuoden 1990 tasoon nähden. Näiden kahden haasteen edessä jotkut puhuvat pelkän ydinvoimaratkaisun puolesta, ja toiset ajavat sitä, että ydinvoimasta yksinkertaisesti vain luovuttaisiin.
Itse en usko, että näistä kahdesta ääripäitä edustavasta vaihtoehdosta löytyy ratkaisua ympäristön suojeluun. Olisin pikemminkin sen kannalla, että kehitettäisiin tasapainoisesti energialähteitä pitämällä kiinni ydinvoimasta sekä varsinkin kehittämällä uusiutumattomia energialähteitä. Euroopan unionissa on asetettu tavoitteeksi uusiutumattomien energialähteiden osuuden kasvattaminen 6 prosentista 12 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä, mutta tämä kehitys on tehtävä mahdolliseksi riittävällä rahoituksella, ja nykyään olemme vielä kaukana tavoitteistamme, mikäli arvioimme asiaa viimeisten sovittelukomiteassa käytyjen keskustelujen perusteella.
Eräs toinen ja varsin tärkeä haaste liittyy mielestäni erityisen suureen ristiriitaan energiaverkkojen vapauttamisen, joka tietenkin edistää hinnanalennuksia, mutta samalla myös edistää tuhlausta, ja toisaalta energian järkevän ja taloudellisen käytön edistämisen välillä. On oltava tietoisia siitä, arvoisat liberaalit, että markkinat eivät ohjaa kaikkea ja että ääriliberalismilla on ikäviä jälkiseurauksia.
Jotta voidaan vastata näihin haasteisiin ja selvittää ristiriitaisuudet, tarvitaan siis erittäin nopeasti kaikilla tasoilla tapahtuvaa yhteensovittamista sekä jäsenmaissa että hakijamaiden kanssa. Hakijamaat on otettava mukaan Euroopan unionin toimintaan, ja on tehtävä työtä viidennen puiteohjelman parissa. Esittelijämme on tehnyt erinomaista työtä ja esittänyt erinomaisia ehdotuksia. Lopuksi haluaisin onnitella häntä siitä.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, olen liberaali, mutta en kuitenkaan ääriliberaali. Ympäristö- ja energiakysymykset on nähtävä yhtenä kokonaisuutena, ja energiajärjestelmät on muotoiltava tasapainoisesti ja hyvin harkitusti. Koska lähes kaikella energian tuotannolla ja käytöllä on kielteinen vaikutus ympäristöön, energiapolitiikkaa on tarkasteltava myös tärkeänä osana ympäristöpolitiikkaa. Energian hyvä saatavuus on hyvinvointimme, työpaikkojen ja kehityksen edellytys. Energiajärjestelmien uudelleenjärjestelyssä on sen vuoksi otettava huomioon kasvun ja työllisyyden lisäämisen tarve Euroopassa. On aivan varmaa, että jos ydinvoimaa ja ydinenergian saatavuutta käsitellään vastuuttomasti, se aiheuttaa vakavaa vahinkoa sekä Euroopan kasvun mahdollisuuksille että mahdollisuuksille hillitä ilmastomuutoksia ja hiilidioksidipäästöjen lisääntymistä, jotka ovat mielestäni vakavin ympäristöuhka. Kollegat, meidän ei pidä " pistää päätä pensaaseen" siinä uskossa, että pohdittavat ongelmat katoaisivat itsestään. Ydinvoiman nopea lakkauttaminen, hiilidioksidipäästöjen vähentäminen, paremman ympäristön saavuttaminen, hyvinvoinnin säilyttäminen ja taloudellinen voima - nämä eivät sovi yhteen!
Parlamentin jäsen Chichesterin mietinnöstä kuvastuu pääasiassa sellainen kokonaisnäkemys, jonka on mielestäni ehdottomasti oltava osa ympäristö- ja energiapolitiikkaa. Haluan kuitenkin lisätä yhden asian: meidän on otettava käyttöön koko Euroopan kattava ympäristövero! Se on välttämätöntä!
Lopuksi: Itä- ja Keski-Euroopan epäluotettavat ja tietyissä tapauksissa suorastaan vaaralliset ydinvoimalat on sitä vastoin suljettava hyvin nopeasti. On tavattoman huonoa politiikkaa, että jäsenvaltioiden hyvin toimivia ydinvoimaloita suljetaan, mikä johtaa korvaavan energiantuotannon käyttöön ja hiilidioksidipäästöjen lisääntymiseen, vaikka samanaikaisesti käytössä on ydinvoimaa, joka aiheuttaa vakavia ympäristöuhkia koko mantereellemme.

Wijkman
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella parlamentin jäsen Chichesteriä hänen mietintönsä johdosta. Ei ole epäilystäkään siitä, että nykyinen energiajärjestelmä aiheuttaa ainakin 50 prosenttia vaarallisina pitämistämme ympäristöongelmista. Sen vuoksi on tietenkin tärkeää, että unioni puuttuu tulevaisuudessa voimakkaammin energiapolitiikkaan.
Vielä seitsemän vuotta Riossa pidetyn konferenssin ja ilmastosopimuksen allekirjoittamisen jälkeenkin hiilidioksidipäästöt kasvavat; sitä monet puhujat ovat täällä tänään käsitelleet. Pääongelma on mielestäni se, että teollisuusmaat ovat tehneet asian eteen aivan liian vähän omalla maaperällään. Erityisesti tämä koskee Yhdysvaltoja, joka tuntuu olevan kiinnostunut omien velvoitteidensa täyttämisestä lähinnä ostamalla niin kutsuttua kuumaa ilmaa (hot air) Venäjältä ja Ukrainasta.
Tästä pattitilanteesta on päästävä pois. Mielestäni se voi onnistua vain, jos EU käyttää aktiivista strategiaa ja painottaa toisaalta omalla maaperällä tehtävää panostusta ja aktiivista yhteistyötä, erityisesti kehitysmaiden kanssa, sekä niille annettavaa tukea, jotta ne voivat tehdä energiajärjestelmistään ympäristöystävällisiä, ja toisaalta näyttää, että suunnan muutos on todellakin mahdollista toteuttaa ilman suuria kuluja, koska saamme niin monia muita ympäristövoittoja, jos rajoitamme riippuvuuttamme fossiilisista polttoaineista.
Tästä selviäminen vaatii tietenkin useita ohjauskeinoja, esimerkiksi sääntöjä ja standardeja, mutta myös taloudellisia ohjauskeinoja. Meidän on kiinnitettävä erityisen paljon huomiota liikenteeseen, koska sen päästöt kasvavat edelleenkin erittäin voimakkaasti. Valitettavan usein käy kuitenkin niin, että kun energia halpenee tehokkuuden lisäämisen yhteydessä, niin kutsuttu rebound-vaikutus syö siitä aiheutuvat säästöt, toisin sanoen kysyntä kasvaa. Sen vuoksi verotus on mielestäni tärkeä ohjauskeino. Hiilidioksidivero ja samanaikainen työn verotuksen alentaminen olisi erinomainen askel oikeaan suuntaan. Se näyttäisi maailmalle, että otamme nämä kysymykset vakavasti. Toivon, että komissio tekee seuraavina kuukausina tämän suuntaisia aloitteita, jotta voimme ryhtyä sanoista tekoihin.

De Palacio
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää ja onnitella parlamentin jäsen Chichesteriä hänen myönteisestä ja rakentavasta mietinnöstään komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille ympäristönäkökohtien vahvemmasta esiin tuomisesta yhteisön energiapolitiikassa. Haluan kiittää myös kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun rakentavilla ja myönteisillä kannanotoillaan.
Joulukuussa pidettävässä Helsingin huippukokouksessa hallitusten päämiehet käsittelevät ympäristönäkökohtien ja kestävän kehityksen sisällyttämistä alakohtaisiin politiikkoihin ja aivan erityisesti energiapolitiikkaan. Näin ollen tämänpäiväinen keskustelumme on erityisen ajankohtainen.
Ensinnäkin haluan todeta, että juuri energia-alalla laadittiin ensimmäisenä tiedonanto ympäristönäkökohtien sisällyttämisestä alan politiikkaan. Tämä kuvastaa sitä keskeistä merkitystä, joka energiapolitiikalla on ympäristöasioita koskevien haasteittemme osalta. Energia-ala on vaikuttanut oleellisesti ilmanlaadun parantamiseen paikallisella ja alueellisella tasolla aikaisempiin käytäntöihin verrattuna. Merkittäviä esimerkkejä tästä ovat direktiivi suurista polttolaitoksista dioksidien, sulfidien ja typen oksidien vähentämiseksi sekä Auto Oil -ohjelma kaupunkien ilmanlaadun parantamiseksi.
Haluan painottaa energia- ja ympäristöalojen välistä yhteistyötä. Tämä on todisteena siitä, että ympäristönäkökohtien sisällyttämistä on mahdollista vahvistaa ja että sen ansiosta voidaan määrätä ympäristön laatustandardeja, joiden kustannukset eivät vahingoita kuitenkaan yhteisön kilpailukykyä, ja tämä seikka täytyy pitää mielessä.
Tämä yhteistyö on erityisen tärkeää ilmastonmuutoksen luomien haasteiden kannalta. Energia-asiat ovat edelleenkin keskeisessä osassa Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevien kansainvälisten neuvottelujen valmisteluissa. Kaiken kaikkiaan komissio suhtautuu erittäin myönteisesti parlamentin mielipiteisiin. Korostettu tarve vaikuttaa väestönkasvun ja kulutustottumusten seurauksiin sekä tehostaa tiedotusta kansalaisille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille osoittaa, miten tärkeä merkitys poliittisella johdolla on kulutustottumustemme muuttamisessa ja kestävän kehityksen tukemisessa. Kuten minulla on usein tapana sanoa, meidän on ryhdyttävä näyttämään esimerkkiä, että nimenomaan julkiset laitokset, julkiset rakennukset, julkinen sektori ja toimielimet käyttävät energiaa tehokkaammin ja järkevämmin.
Teknologialla tulee olemaan tärkeä merkitys, mutta loppujen lopuksi kansalaisten täytyy tukea uusien tai vaativampien ympäristöstandardien määrittämistä. Puhtaampien ja kannattavien teknologioiden etsiminen on yksi komission tärkeimmistä tavoitteista. Parlamentin päätöslauselma palauttaa meidän kaikkien mieliin myös ulkosuhteiden ulottuvuuden eli laajentumisprosessin ja suhteet kolmansiin maihin, erityisesti kehitysmaihin; se kehottaa meitä omaksumaan realistisen, tasapainoisen ja joustavan lähestymistavan politiikkojen laatimisessa, mikä on erityisen tärkeä näkökohta, kun tarkastelemme yhdistettyjä energiavaroja ja niiden kehittymistä ajan myötä.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio on parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että on tarpeen omaksua kattava lähestymistapa, jotta voidaan kehittää niukkahiilisten energialähteiden käyttöä vastataksemme kysyntään. Ohjelmissamme painotamme uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta. Nämä kysyntää koskevat politiikat ovat lähestymistapamme keskeisiä elementtejä siinä energiapolitiikassa, jolla pyrimme ratkaisemaan kansalaisten ympäristöasioita koskevia syviä huolenaiheita.
Parlamentti pyytää meitä kiinnittämään huomiota myös yhteen osa-alueeseen, joka ei ole saanut kaikkea ansaitsemaansa huomiota. Tämä on hiilidioksidin erottelu- ja varastointimahdollisuuden kehittäminen, joka on vaihtoehto, joka kannattaa tutkia perusteellisesti.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lyhyesti sanottuna pidämme tätä päätöslauselmaa myönteisenä. Se palauttaa mieliimme todellisen pysyvän kehityksen, kestävän kehityksen määritelmän. Myös politiikkojemme inhimillinen ulottuvuus on otettava huomioon. Meidän on myös analysoitava tarkkaan energia- ja ympäristöalaa koskevien poliittisten päätöstemme taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Lopuksi, arvoisa puhemies, useat puhujat ovat viitanneet laajempaan keskusteluun, jossa tarkasteltaisiin kaikkia asiaan liittyviä näkökohtia, jotka eivät koske ainoastaan kysyntää ja ympäristöasioita, vaan myös energialähteitämme ja energiariippuvuuttamme tulevaisuudennäkymien kannalta. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä keskustelu ansaitsee epäilemättä kaiken huomion, ja toivon, että voimme käydä sitä tulevien kuukausien aikana ja tietenkin ennen tämän komission toimikauden päättymistä kokonaisvaltaisesti, avoimesti, tehokkaasti ja laadukkaasti, kuten nytkin, kun keskustelemme tästä mietinnöstä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan muutamien minuuttien kuluttua, nimittäin klo 12.00.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, olen saanut tietää, että parlamentin yksiköt mahdollisesti puhemiehen ohjeiden mukaisesti ovat kieltäneet Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä järjestämästä lehdistötilaisuutta parlamentin tiloissa. Haluan esittää ryhmäni puolesta mitä voimakkaimman vastalauseen. Mielestäni tällainen parlamentin käytös toisen yhteisön toimielimen presidenttiä kohtaan on häpeällistä ja loukkaavaa. Pyydän teitä välittämään vastalauseeni puhemiehelle ja toivon, että tästä annetaan selitys.

Puhemies
 Lupaan, että esittämänne näkökohdat välitetään eteenpäin. Itse en ole asiasta lainkaan perillä, mutta lupaan, että parlamentin puhemiehelle tiedotetaan esittämästänne kysymyksestä. Tavallisesti nimenomaan kvestorit antavat luvan tällaisille tapaamisille, mikäli antavat, eli minä en siis tunne tilannetta.

Cappato
Arvoisa puhemies, haluaisin vahvistaa sen, että myöskään tällä kertaa radikaalijäsenet eivät osallistu äänestyksiin. Syy tähän on se, kuten tiedätte, että tarkoituksemme on tällä tavoin tuoda ilmi meidän alempiarvoinen tilanteemme parlamentaaristen oikeuksien ja sananvallan osalta. Toivon, että tämä parlamentti ei ala pitää puheenvuorojamme häiritsevänä tapana, tai jopa jonain sellaisena, jota voi käsitellä suhtautumalla siihen pintapuolisesti ja hilpeästi. Mielestäni olisi vakavaa, jos tämä parlamentti tottuisi siihen, että tällaiset syrjivät olosuhteet eräiden jäsenten osalta jatkuvat, emmekä myöskään panisi pahaksemme, jos puhemiehistö osoittaisi huomiota ja avoimuutta tämän ongelman edessä, jonka me jatkuvasti tuomme esille.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, yhdyn siihen, mitä kollega Cappato sanoi. Movimento sociale -puolueen jäsenenä minäkin jatkan äänestyslakkoa tukeakseni sitä taistelua, jota käyvät ne jäsenet, jotka taistelevat vapauksien ja Euroopan parlamentin työjärjestyksen paremman aseman puolesta. Sen tähden ilmoitan, että pidätyn äänestämästä koko tämän istuntojakson ajan samoista syistä kuin radikaalipuolueen jäsenet.

ÄÄNESTYKSET
Puhemies.
 Ennen äänestystä pyytäisin komissiota esittämään kantansa tarkistuksista.
De Palacio, komissio. (ES) Arvoisa puhemies, komissio hyväksyy täysin tarkistukset 2, 3, 4 ja 8. Lisäksi komissio hyväksyy periaatteessa tarkistukset 6, 7 ja 9, joihin tulee lisätä joitakin tarkennuksia ja joitakin sanamuodon tarkistuksia. Vain kolme tarkistusta, tarkistukset 1, 5 ja 10 ovat sellaisia, joita komissio ei voi hyväksyä. Tämä on komission kanta pääpiirteittäin.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
 Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0043/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ja neuvoston direktiivin 88/77/ETY muuttamisesta ajoneuvojen dieselmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaisten päästöjen vähentämiseksi toteutettavista toimenpiteistä annetun jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä sekä ajoneuvoissa käytettävien maa- tai nestekaasulla toimivien ottomoottoreiden kaasumaisten päästöjen torjumiseksi toteutettavista toimenpiteistä annetun jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (5734/1/1999 - C5-0028/1999 - 1997/0350(COD)) (Esittelijä: Berndt Lange)
Puhemies. Annan jälleen puheenvuoron komissiolle, jotta se voi kommentoida tarkistuksia.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, kuten komission jäsen Liikanen eilen totesi tätä Langen mietintöä koskevassa keskustelussa, komissio hyväksyy tarkistuksen 3 ensimmäisen osan, tarkistukset 6, 7, 10, 16 26 ja 29 47.
Komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 1, 4, 5, 13, 12 tarkistuksen 12 molemmat osat 12 ja 15, edellyttäen, että niitä vielä muokataan myöhemmin.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 2, tarkistuksen 3 toista osaa eikä tarkistuksia 8, 9, 11, 14, 27 ja 28.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Chichesterin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0039/99) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Ympäristönäkökohdat vahvemmin esiin yhteisön energiapolitiikassa. (KOM(1998)571 - C4-0040/1999)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSETSmetin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0041/1999)

McNally
. (EN) Pidän arvossa niitä syitä, joiden vuoksi brittiedustajien ryhmä pidättyi äänestämästä tarkistuksista 5 ja 8 ne koskevat harjoittelijalääkäreitä -, mutta en ole tällä kannalla, sillä ensiksikin kyse on neuvotteluissa omaksuttavasta kannasta ja toiseksi siksi, että minulla on perhepiirissä kokemusta erittäin ylirasittuneesta ja liikaa työtä julkisessa terveydenhoitojärjestelmässä tehneestä kätilöstä, minkä vuoksi en voi sallia sitä, että elintärkeällä terveydenhoitoalan henkilöstöllä teetetään pitkiä työpäiviä yhtään sen enempää kuin on ehdottoman välttämätöntä.

Morgan
. (EN) Ehkä minun olisi aloitettava historiallisella, eikä nykyhetkeä koskevalla, ilmoituksella niistä kytköksistä, joiden vuoksi äänestin lääkäriharjoittelijoita koskevan tarkistuksen 5 puolesta, joka koskee 1 artiklan 6 kohtaa.
Aviomieheni, Rhys Jenkins, joka on tällä hetkellä yleislääkäri ja tekee rajoitetun määrän työtunteja, teki menneisyydessä lääkäriharjoittelunsa aikana työtä yli 100 viikkotuntia. Tämä omakohtainen tieto on valaissut minulle niitä vaaroja, joita liittyy siihen, että vaaditaan lääkäreitä tekemään niin pitkiä työpäiviä. Tämä saattaa vaarantaa potilaiden hengen, ja sillä voi tietysti olla vahingollisia vaikutuksia lääkäreiden terveyteen. Uskon, että tällainen ministerineuvoston ehdottama pitkitetty ja porrastettu siirtymäkausi on tarpeeton ja epäasianmukainen.
Lisäksi Walesissa on erityisen ajankohtaisena ongelmana se, että Britannian lääkäriliitto laskee, että 30 prosenttia lääkäriharjoittelijoista työskentelee enemmän kuin suositetut 40 viikkotuntia. Vertailun vuoksi Skotlannin vastaavan luvun arvioidaan olevan 10 prosenttia. Näin on siis syntynyt valtava lääkärien rekrytointiongelma sekä ongelma siitä, että koulutettuja lääkäreitä karkaa muihin maihin liiallisen työtuntimäärän vuoksi.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen ja Theorin
Emme voi hyväksyä nykyistä tilannetta, jossa suuret työntekijäryhmät jäävät työaikaa koskevien EU:n perussäännösten ulkopuolelle. Sen vuoksi parlamentin jäsen Smetin mietintö on tärkeä askel satojentuhansien työntekijöiden työtilanteen parantamiseksi, ja sen avulla pyritään estämään se, että työajoista tehtäisiin epäasiallisia kilpailuvälineitä. Pidämme kuitenkin aiheettomana alunperin PPE-ryhmältä tullutta ehdotusta sunnuntaisin tehtävän työn sääntelemisestä. Äänestämme sen vuoksi tarkistusta 1 vastaan.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että tarkistuksessa 7, jossa käsitellään kalastajien työaikoja, mennään aivan liian pitkälle. Mielestämme kalastusalan erityisehdot otetaan paremmin huomioon neuvoston yhteisessä kannassa.

Scallon
. (EN) Komission jäsen Byrne kertoi kuulemistilaisuudessaan, että julkisen terveyspolitiikan tulevaisuutta ei saisi yhdistää ainoastaan nykyiseen kriisiin; että kaikissa yhteisön politiikoissa olisi otettava hyvin huomioon ihmisten terveyden suojeleminen; ja että meidän on toimittava ennakoivasti julkisen terveydenhoidon alalla.
Toistin nämä sanat Irlannissa lääkäriharjoittelijoille, jotka muuten tekevät enemmän töitä kuin ketkään muut EU:n lääkärikunnassa. Sanat antoivat heille paljon rohkaisua.
Katsotaanpa komission jäsen Byrnen väitteiden valossa, mitä apulaislääkärien pysyvä työryhmä sanoo: tutkimukset osoittavat, että pitkittynyt valvominen, jota esim. apulaislääkärit joutuvat kokemaan (liian pitkät työajat), alentaa suoritusta samassa määrin kuin liiallinen alkoholin nauttiminen.
Nämä olot, joita ei voida mitenkään hyväksyä, eivät ainoastaan johda siihen, että lääkäriharjoittelijoidemme terveydentila horjuu, vaan myös siihen, että terveydenhoitojärjestelmämme heikkenee ja potilaat vaarantuvat. Kehotan kotimaani Irlannin hallitusta tukemaan tätä työaikadirektiiviä esittelijän ehdotusten mukaisesti. Kehotan myös komissiota tukemaan komission jäsen Byrneä hänen pyrkiessään toimimaan ennakoivasti julkisen terveydenhoidon alalla varmistamalla sen, että potilaiden hoito ja ei konsultoimattomien lääkäreiden terveys ja koulutus turvataan.

Blak
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet sen parlamentin jäsen Smetin mietinnön puolesta, joka koskee tiettyjä työajan järjestämistä koskevia seikkoja. Mielestämme on hyvä, että ne palkansaajat, jotka eivät tähän mennessä ole kuuluneet työaikadirektiiviin piiriin, otetaan nyt mukaan siihen.
Olemme pidättyneet äänestämästä valiokunnan esittämästä tarkistuksesta 6. Olemme samaa mieltä siitä, että offshore-työtä koskeva vertailujakso voidaan pidentää 12 kuukauteen. Lyhyempi ajanjakso saattaisi vaikuttaa turvallisuuteen, koska se saattaisi merkitä useampia lentoja öljynporauslautoille ja takaisin. Lisäksi on otettava huomioon öljynporauslautalla työskentelevien henkilöiden hyvinvointi, koska öljynporauslautoilla on hyvin vähän tilaa. Mielestämme on tärkeää, että työmarkkinaosapuolet otetaan mukaan niinkin olennaisen kysymyksen käsittelyyn kuin työajan järjestämiseen. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että EU:n lainsäädännön on kunnioitettava kansallisten työmarkkinoiden rakenteita ja perinteitä. Emme sen vuoksi voi äänestää valiokunnan tekemän ehdotuksen puolesta.
Olemme äänestäneet valiokunnan tekemää tarkistusta 7 vastaan. Se johtuu siitä, että tämä ehdotus rikkoo jäsenvaltioiden valinnanvapautta säännellä joko työaikaa tai lepoaikaa, kuten merenkulkijoiden työaikaa koskevassa ILO-sopimuksessa 180 on päätetty. Mielestämme merikalastajien suoja olisi kattavampi, jos työaikaa tai lepoaikaa säänneltäisiin päivä- tai viikkotasolla, kuten neuvosto on ehdottanut, kuin jos asettaisimme kiinteän 48 tunnin rajan 12 kuukauden vertailujaksolle.

Skinner
. (EN) Euroopan parlamentissa Labour-puolueen edustajat pidättäytyivät äänestämästä Smetin työaikadirektiiviä koskevan mietinnön tarkistuksista 5, 7 ja 8. Vaikka Euroopan parlamentissa Labour-puolueen edustajat ovatkin sitoutuneet työaikadirektiivin ulottamiseen ulkopuolelle jätetyille aloille, puolueessa ymmärretään, että on tarpeen toimia rationaalisesti.
Olemme sitoutuneet vähentämään lääkäriharjoittelijoiden työaikaa, mutta on olennaisen tärkeää, että se tehdään suunnitellusti ja hallitusti tavalla, joka ei vaaranna potilaiden hoitoa. Tämä direktiivi edellyttää riittävää siirtymäaikaa sille, että se otetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja siirtymäaikaan kuuluu työajan asteittainen vähentäminen.
Kalastusteollisuus vaati osakseen joustavuutta. Tässä tarkistuksessa ei tunnusteta kalastusteollisuuden todellisia tarpeita, vaan tarkistuksella vaikutetaan siihen epäsuotuisasti.

Caudron
. (FR) Lopultakin saamme korjatuksi vuodelta 1993 peräisin olevan puutteen. Sinä vuonnahan työaikadirektiivi hyväksyttiin. Tällaisen lainsäädännön laatiminen merkitsi varmasti edistymistä, mutta samalla se jätti soveltamisalansa ulkopuolelle kuusi miljoonaa työntekijää. Heidän joukossaan olivat ne, jotka työskentelivät liikenteen alalla, mutta myös merenkulun alalla työskentelevät henkilöt (etenkin offshore-henkilöstö, sekä lisäksi lääkäriharjoittelijat).
Näiden työntekijöiden ulkopuolelle jättämistä ei voitu enää sallia, sillä heidän työnsä luonne ei eronnut direktiivin määräysten piiriin kuuluvien työntekijöiden työn luonteesta. Tänään meidän käsittelyssämme olevalla ehdotuksella on tarkoitus korjata asia. Keskustelua käytiin jälkeenpäin, varsinkin offshore-alan ja lääkäriharjoittelijoiden kohdalla.
Mitä tulee viimeksi mainittuun aiheeseen, Euroopan komission ensimmäisessä ehdotuksessa ehdotettiin, että direktiivi ulotettaisiin koskemaan lääkäriharjoittelijat 7 vuoden siirtymäajan kuluessa. Olemme vaatineet sen lyhentämistä neljällä vuodella sekä väliaikaista 54 viikkotyötunnin ylärajaa (josta voidaan neuvotella).
Tämä on vähin, mitä voidaan vaatia, jos otetaan huomioon tämän ammatin luonne. Kyseessä on lääkärien hyvinvointi työpaikalla sekä heidän potilaidensa turvallisuus ja terveys! Siksi emme katso voivamme hyväksyä neuvoston yhteistä kantaa, jossa suositetaan 9 vuoden siirtymäaikaa!
Offshore-työntekijöistä puhuttaessa olemme vaatineet, että heidän työaikansa voidaan laskea vuosittaisena työmääränä vain, mikäli näin tehdään kollektiivisten sopimusten nojalla tai työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla. Tämä määräys on otettava uudelleen käsiteltäväksi viiden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta niin, että työntekijöiden terveys ja turvallisuus otetaan huomioon.
Työajan järjestäminen sekä ammatillisen ja yksityiselämän onnistuneempi yhteensovittaminen ovat sellaisia asioita, joista mahdollisimman monen olisi päästävä nauttimaan. Tämä on ehto sille, että voidaan alkaa puhua sosiaalisesta Euroopasta. On jo aikakin pyrkiä siihen.
Langen suositus toiseen käsittelyyn (A5-0043/1999)

Laguiller
. (FR) Pidätyn äänestämästä esittelijä Smetin mietinnöstä, jonka tarkoituksena on rajoittaa lääkäriharjoittelijoiden työaikaa, vaikka siinä onkin nähtävissä lievää edistymistä nykytilanteeseen verrattuna.
Pidänkin suorastaan järkyttävänä siirtymäajan määräämistä, vaikka se onkin komission ehdottamaa siirtymäaikaa lyhyempi. Omasta puolestani en katso olevan mitään perusteita sille, ettei tätä toimea alettaisi välittömästi soveltaa käytäntöön.
Vielä enemmän minua järkyttää, että tieliikenne on jätetty työaikaa rajoittavan direktiivin ulkopuolelle, sekä tässä asiassa offshore-työntekijöitä kohtaan osoitettu varauksellinen suhtautuminen.
Chichesterin mietintö (A5-0060/1999)

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Schori ja Theorin
Raskaiden hyötyajoneuvojen ajomäärien jatkuva lisääntyminen vaikuttaa yhä suuremmassa määrin liikenteen hiilidioksidipäästöihin. Tämän mietinnön tavoitteena on vähentää näitä päästöjä, jotta ilma puhdistuisi. Kioton pöytäkirjan velvoitteiden saavuttamiseksi meidän on tehtävä päätöksiä, jotka merkitsevät kovia velvoitteita teollisuudelle, erityisesti hiilidioksidipäästöjen osalta. Se on yksi tämän mietinnön tarkoituksista. Olemme tietoisia siitä, että tietyistä tuottajista päätös voi tuntua raskaalta. Olemme kuitenkin vakuuttuneita siitä, että Ruotsin teollisuudella, jolla on paljon teknistä osaamista, on hyvät edellytykset selvitä näistä vaatimuksista mietinnössä ehdotettuun aikarajaan eli vuoteen 2006 mennessä.
Käsityksemme mukaan mietinnön ehdotukset eivät sido meitä mihinkään tiettyyn tekniikkaan, vaan ne antavat mahdollisuuden valita erilaisia teknisiä ratkaisuja. Siten mietintö on puolueeton kilpailunäkökulmasta. Olemme vakuuttuneita siitä, että ruotsalaiset yritykset voittavat ajan mittaan, koska ne ovat selvästikin ympäristöystävällisyyteen liittyvän kehityksestä edelläkävijöitä. Lähtökohtamme on, että asianosaiset yritykset ovat samaa mieltä tästä arviosta.
Euroopan parlamentin jäseninä pidämme tehtävänämme tällaisen kehityksen eteenpäin viemistä.

Grossetête
. (FR) Tämä ehdotus direktiivin 88/77/CEE muuttamisesta kuuluu Auto Oil -nimiseen ohjelmaan, jonka Euroopan komissio hyväksyi vuonna 1996. Tämän ohjelman puitteissa parlamentilla on jo ollut mahdollisuus hyväksyä useita direktiivejä koskeneita muutosehdotuksia, joiden tarkoituksena on ollut parantaa moottoreiden tekniikkaa ja polttoaineiden laatua.
Toivon, että emme kadota näköpiiristä Auto Oil -ohjelman kantavaa strategiaa: tavoitetta ajoneuvojen päästöihin liittyvien ilmansaasteiden vähentämisestä. On tärkeää, että Euroopan parlamentti toisessa käsittelyssä tekee selvän eron ensisijaisiksi katsomiensa seikkojen ja muiden seikkojen välille.
Jotkut ajattelevat, että ehkäpä kyse on ilmiselvästä asiasta. Kuitenkin yhteispäätösmenettelyssä olevan tekstin toinen käsittely johtaa liian usein nokittamispeliin neuvoston kanssa. Tähän kiusaukseen lankeamista olisi kaikin keinoin vältettävä monestakin syystä. Ensiksikin koska silloin vaarana on, että Euroopan parlamentti kadottaa näköpiiristä parlamentin käsittelyyn jätetyn ehdotuksen pääasiallisen tavoitteen. Sitten parlamentti heikentää omaa asemaansa tekemällä siitä vaikeaselkoisemman. Lopputuloksena on, että parlamentti menettää uskottavuuttaan kansan sekä välittömästi asian kanssa tekemisissä olevien silmissä.
Esittelijä katsoo mietinnön kohtia perustellessaan, että ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyt tarkistukset ovat suuresti parantaneet komission alkuperäistä ehdotusta. Hän täsmentää, että neuvosto on yhteisessä kannassa hyväksynyt osan parlamentin esittämistä tärkeistä tarkistuksista. Yhdyn täysin tähän näkemykseen. Kuitenkin esittelijä on lähtenyt nokittelemaan, ja pitämällä kiinni 47 tarkistuksesta hän on ottanut riskin, että tämän tekstin parhaiden määräysten voimaantulo lykkäytyy.
Neuvoston yhteisen kannan ansiosta on mahdollista saavuttaa todellista edistymistä raskaan hyötyajoneuvoliikenteen aiheuttaman saastumisen vähentämisessä. En kannattanut parlamentin äänestettäväksi jätettyjen tarkistusten hyväksymistä, joka olisi merkinnyt tämän tekstin voimaantulon viivästymistä ja samalla investointien ja teollisuusstrategioiden toteuttamisen viivästymistä. Tästä direktiivistä ympäristölle koituva hyöty on sitä merkittävämpi, mitä nopeammin se pannaan täytäntöön.

Bernié
Arvoisa puhemies, Chichesterin mietinnöllä on varmasti merkittäviä vaikutuksia Euroopan energiapolitiikkaan. EDD-ryhmä äänesti puolesta, sillä me pidämme kiinni läheisyysperiaatteen soveltamisesta.
Energia-ala on yhä valtioiden kannalta strategisesti tärkeä ja herkkä ala. Onkin välttämätöntä, että valtioiden annetaan valita ja määrätä itse energiapolitiikkansa Euroopan ja varsinkin komission pysyessä taustavaikuttajana eikä itsenäisten toimien estäjänä. Tämä erittäin realistinen mietintö on kiistämättä hengeltään avoin. Siinä ei aseteta mitään pannaan, eikä suljeta mitään mahdollisuuksia pois, nimittäin ydinvoimamahdollisuuttakaan. Siinä kartoitetaan eri energialähteitä toisiaan täydentävinä, eikä tällä hetkellä käytössä olevien energioiden korvaajina. Energiasioissa realismi on tärkeintä. Kaikki mahdollisuudet on tutkittava, mitään ei pidä jättää väliin tai uhrata. Energialähteiden monimuotoisuus kuuluu asiaan.
Lopuksi sanoisin, että on valvottava sitä, että sovelletaan mahdollisimman suurta avoimuutta ja samalla noudatetaan strategisia ja turvallisuutta koskevia teknologisia sääntöjä. Vakavasti tehtyjen ja tyhjentävien tutkimusten ja arvioiden avulla jokainen voi arvioida kunkin vaihtoehdon sopivuutta, mikä mahdollistaa sen, että toimintatapaamme voidaan parantaa, mikä onkin välttämätöntä tietojen arvioinnin jälkeen.
Toivomme, että energia- ja ympäristökysymykset voidaan sovittaa viisaasti yhteen, mutta on kaikin keinoin yritettävä välttää energian uhraamista ympäristön alttarille. Sen seuraukset olisivat jäsenvaltioille katastrofaaliset.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Yleisluontoisesta otsikosta huolimatta ja jos katsotaan kauniin ulkokuoren alle, näyttää varsin pian siltä, että Chichesterin esittelemän päätöslauselmaesityksen tarkoituksena on nimenomaan ydinvoimateollisuuden edistäminen sillä tekosyyllä, että tämä teollisuudenala tuottaa ainakin voimalavaiheessa vähän hiilidioksidia. Mietintö onkin varsin epämääräinen useimpien energia-alaa koskevien ympäristökysymysten osalta, ja päätöslauselmaesityksessä esitetäänkin, että Euroopan unionin maissa ydinvoimalla tuotetun energian osuus pysyisi tulevaisuudessa ainakin nykyisellä tasolla. Ja näin siitäkin huolimatta, että yhä useampi Euroopan maa päättää luopua ydinvoimasta.
Kuitenkin nimenomaan CO2-päästöjen vähentäminen, eikä niinkään sähköntuotanto, aiheuttaa liikenteen järjestämistä koskevan ongelman josta mietinnössä ei mainita sanaakaan. Samoin mietinnössä ei mainita sanaakaan ydinvoimalla tuotettuun sähköntuotantoon sisältyvistä huomattavista vaaratekijöistä ja erittäin pitkällä aikavälillä tapahtuvasta radioaktiivisten jätteiden kertymisestä!
Me voimme ainoastaan äänestää tätä päätöslauselmaehdotusta vastaan.

Puhemies
Äänestys päättyy tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 12.40 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Cashman
Toivon, että olette kärsivällisiä. Tämä ei ole työjärjestyspuheenvuoro, mutta uskon, että kyseessä on historiallinen ilmoitus. Parlamentti tietänee, että äskettäin Pohjois-Irlannin unionistipuoluetta edustava David Trimble ja Sinn Feiniä edustava Gerry Adams ovat antaneet kumpikin tiedonannon. Molemmat ovat antaneet lausuntoja, jotka kertovat sitoutumisesta rauhanprosessiin ja aseistariisumiseen. Olen varma, että puhemies on halukas kirjoittamaan Euroopan unionin puolesta kirjeen, jossa kaikkia osapuolia onnitellaan heidän toimistaan, rohkeudestaan sekä heidän osoittamastaan päättäväisyydestä rauhanprosessin ja aseistariisunnan edistämisessä, ja olen varma, että olette yhtä mieltä siitä, että rauha Pohjois-Irlannissa antaa toivoa kaikille kaikkialla.

Puhemies
Parlamentin jäsen Cashman, kiitän ilmoituksestanne. Olen varma, että me kaikki voimme olla tähän tyytyväisiä. Ette ehkä tiennyt tätä, mutta olin itse ensimmäisen Pohjois-Irlannin rauhanohjelmalle myönnetyn avun esittelijä, ja sen vuoksi tunnen, että tämä tavallaan koskee minuakin.

Yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Lechnerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0060/1999) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kaupallisissa asioissa (KOM(99) 219 ­ C5­0044/1999 ­ 1999/0102(CNS));
Gebhardtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0057/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa (KOM(99) 220 ­ C5­0045/1999 ­ 1999/0110(CNS)).

Lechner
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsiteltävänä oleva ehdotus koskee oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa. Tämä voi tuntua ensi näkemältä pikemminkin toissijaiselta tai jopa merkityksettömältä asialta. Tosiasiassa kansalaisen pyrkimys tulla otetuksi asiaankuuluvasti huomioon alkaa kuitenkin useimmiten siten, että hän toimittaa riita-asioissa, siis siviilioikeudellisissa riita-asioissa, yhteistyökumppanille, sopimusosapuolelle tai vastapuolelle asiakirjoja kuten kannekirjelmiä, vastineita, täytäntöönpantavia tuomioita tai myös notaarin oikeaksi todistamia asiakirjoja muodollisen, laillisesti todisteellisen tiedoksiannon tietä. Jos tämän on kuitenkin tapahduttava rajojen yli maasta toiseen, yritys hankkia oikeutta päättyy usein jo myös tähän ensimmäiseen kohdattavaan esteeseen, sillä tiedoksiannon vastaavat menettelyt ovat maasta toiseen enimmäkseen käsittämättömiä, monimutkaisia ja hitaita, ne ovat lisäksi myös kalliita ja huomattava virheiden lähde. Sen perusteena olevat kansainoikeudelliset sopimukset - meidän tapauksessamme ennen kaikkea Haagin sopimus vuodelta 1965 - sisältävät lukemattomia kansallisia varauksia ja ovat epähavainnollisia sekä vaikeita ymmärtää ja käsitellä.
Parantaakseen tätä tilannetta jäsenvaltiot laativat jo vuonna 1997 vastaavan sopimuksen, josta parlamentti antoi lausunnon. Tätä sopimusta ei kuitenkaan ratifioitu. Komission nyt esittämä ehdotus tukeutuu tähän yleissopimukseen. Täten komissio käyttää aloiteoikeuttaan siviiliasioiden oikeudellisen yhteistyön yhteisöalalla EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan c kohdan mukaisesti ottaen huomioon työjärjestyksen 67 artiklan. Sen mukaan ministerineuvosto siis tekee asiassa yksimielisen päätöksen kuultuaan ensin parlamenttia. Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua täysin yhteisön työhön siviiliasioiden oikeudellisen yhteistyön alalla. Tanska ei ole toistaiseksi antanut tiedoksi, haluaako sekin liittyä tähän menettelyyn.
Käsiteltävänä olevan direktiivin kohde on, kuten otsikkokin sanoo, asiakirjojen tiedoksianto siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa, siis ei erityisesti rikosasioissa. Kyse on yhdestä tätä alaa koskevasta useammasta toimesta.
Direktiivin sisällöstä on sanottava ensinnäkin, että jo pelkästään Haagin ja muiden sopimusten korvaaminen yhtenäisellä ja yhdenmukaisella yhteisön tekstillä on huomattava edistysaskel. Oikeusasemasta tulee siten helpommin lähestyttävä, yhdenmukainen ja helpommin hahmotettavissa oleva. Direktiivin keskeinen asiasisältö on se, että tiedoksiantojen on määrä tapahtua jatkossa hajautetusti, suoraan niin sanottujen lähettävien viranomaisten ja vastaanottavien viranomaisten välillä. Näin vältetään viivästykset, jotka aiheutuvat yksittäisten jäsenvaltioiden useampien eri instanssien mukaantulosta. Sen lisäksi perustetaan niin sanottuja keskusyksikköjä, joiden on määrä auttaa ongelmatapauksissa. Yhteisön tasolla kehitetään yhdenmukaisesti muodostettuja lomakemalleja ja suunnitellaan yhteisiä kielten ja käännösten käyttöä koskevia määräyksiä unohtamatta myöskään sitovia määräaikoja.
Vaikka direktiiviehdotus merkitsee sen lisäksi rajat ylittävissä riitatapauksissa tilanteen hyvin merkittävää paranemista, se jää mielestäni silti puolitiehen. Tämä koskee lähinnä sitä, että asiassa ehdotetaan juuri direktiiviä. Sopivampi instrumentti olisi sitä vastoin asetus, jolla lisättäisiin tekstin sitovuutta ja vältettäisiin mahdolliset virhelähteet.
Sen lisäksi ehdotus sisältää liian monia kansallisia eroavaisuuksia koskevia poikkeussääntöjä ja erityismääräyksiä, jotka ovat jäänne kansainoikeudellisten sopimusten tavoista. On vaikea ymmärtää, miksi asiakirjojen tiedoksiantomenettelyn, jonka on kuitenkin määrä olla tehokas ja nopea, pitää sisältää runsaasti kansallisia erityissääntöjä. Tässä ei ole toki kyse aineellisten kansallisten lainsäädäntöjen ehdottomasti suojelemisen arvoisesta koskemattomuudesta eikä myöskään siitä oikeutetusta suojasta, jonka valtio haluaa antaa kansalaiselleen riitatapauksessa. Kyse on sen sijaan teiden oikaisemisesta ja tasoittamisesta siivilioikeudellisissa riita-asioissa maidemme välillä, niiden tekemisestä lyhyemmiksi, paremmiksi sekä ennen kaikkea kuitenkin nopeammiksi ja miksei myös edullisemmiksi.
Tämän vuoksi ehdotamme teille esimerkiksi 2, 9, 12 ja 15 artiklaa koskevia lukuisia poistoja ja tarkistuksia, joiden myötä sellaiset erityissäännöt jäävät pois tai ne sallitaan ainakin vain poikkeustapauksissa. Sen lisäksi on kaavailtu muutamia muita parannuksia, esimerkiksi käännösten, kieliongelmien, kustannusten sekä myös asiasta vastaavien viranomaisten erimielisyyksien osalta.
Kiitän sydämellisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan sekä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntien jäseniä yhteistyöstä ja esitetyistä tarkistuksista. Kiitän myös komissiota perustellusti esitetystä ehdotuksesta, jolla saavutetaan huomattava parannus oikeuden toteutumisessa kansallisten rajojen yli.
Ehdotuksessa ei mennä kuitenkaan tarpeeksi pitkälle. Siinä otetaan tavallaan kolme askelta eteenpäin ja sitten taas yksi ja vielä puoli askelta taaksepäin. Meidän tarkistustemme seurauksena ehdotuksen on määrä ottaa ne kolme askelta eteenpäin, mutta jättää ottamatta askeleet taaksepäin, joita ovat erilaiset poikkeus- ja erityissäännöt. Tässä mielessä pyydän teitä hyväksymään tämän direktiiviehdotuksen sekä komissiota ja neuvostoa hyväksymään ehdotuksemme unionin kansalaisten oikeuden paremman toteutumisen nimissä.

Gebhardt
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhtenäisen oikeusalueen luominen on yksi Euroopan unionin perustehtäviä. Sen on tarjottava kansalaisille luotettavaa suojaaja turvallisuutta ja myös turvallisuuden tunnetta. Muuten ihmiset eivät tunne oloaan kotoisaksi yhteenkasvavassa Euroopassa ja hylkäävät sen. Yhtenäisen eurooppalaisen oikeusalueen on oltava siis enemmän kuin pelkkää jäsenvaltioiden kansainvälisten sopimusten pohjalta tehtävää oikeudellista yhteistyötä. Sen on oltava havainnollinen, taattava kaikkialla yhtä korkea suojelutaso sekä suljettava ennen kaikkea pois kaikenlainen syrjiminen, vaikka se olisikin vain menettelyoikeudellista.
Olemme päässeet tässä asiassa hyvän matkaa eteenpäin Amsterdamin sopimuksen myötä. Siinä sisällytettiin oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa unionin perustamissopimuksen mukaan.. Jäsenvaltioiden on nyt tartuttava kansainvälisten sopimusten sijasta tältä osin eurooppalaisiin oikeusvälineisiin, asetuksiin ja direktiiveihin, jotka syntyvät Euroopan parlamentin eli valitun kansanedustuslaitoksen myötävaikutuksella. Edessämme olevalla ehdotuksella perheoikeutta koskevaksi asetukseksi meillä on nyt käsiteltävänä tärkeä eurooppalaisen oikeusalueen rakennuskivi. Kun olemme saaneet sen päätökseen, se kestää tarkemmankin katsomisen, sillä komissio on tehnyt hyvän ehdotuksen. Siinä ei ole mitään ristiriitaa, että minä mietinnön esittelijänä pidän siitä huolimatta tarpeellisina lukuisia tarkistuksia, jotka kansalaisoikeuksia käsittelevä valiokunta - säästäkää minut valiokunnan oikealta nimitykseltä, jota on mahdoton lausua ääneen - on yksimielisesti hyväksynyt.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olkaa hyvä ja sallikaa minun poiketa hetkeksi siihen arkeen, jota lakimme koskee. Jäsenvaltioiden välisten rajojen kaatuminen ei ole luonut Eurooppaan vain sisämarkkinoita, joiden ansiosta talous kukoistaa. Kaatuneet rajat ovat antaneet eurooppalaisille ihmisille myös tähän asti tuntemattoman määrän liikkumavapautta, jota yhä useammat ihmiset käyttävät myös hyväkseen. He oppivat tuntemaan toisiaan, löytävät toistensa luo ja muodostavat parisuhteita. Rakkaudella on omat sääntönsä ja oma vauhtinsa, jonka mukana lainsäädännön on vaikea pysytellä. Se käy selväksi viimeistään sellaisten parisuhteiden päättyessä eroon, joissa on ylitetty kansallisuuksien ja lainsäädäntöjen rajoja. Silloin entiset kumppanit ja erilaiset lainsäädännöt ovat nopeasti vastakkain kaikkine epämiellyttävine seurauksineen, joista usein lapset joutuvat kaikkein eniten kärsimään.
Te kaikki tunnette otsikot, jotka syntyvät, kun sellaiset konfliktit laajenevat omien lasten kaappaukseksi. Lait eivät voi estää sitä, että ihmiset riitaantuvat ja kärsivät sen seurauksista. Lait voivat kuitenkin auttaa siinä, että tästä kärsimyksestä ei muodostu suhteettoman suurta eikä erilaisen ja epäjohdonmukaisen oikeuden soveltamisesta aiheudu lisäkärsimyksiä. Pelkästään menettelyn monimutkaisuus voi saattaa ihmiset epätoivoon, kun kyse on esimerkiksi tuomioistuimesta tai tuomioiden tunnustamisesta. Asetus, joka koskee tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa, pyrkii antamaan oman, lainsäädännöllisesti mahdollisen panoksensa parisuhteiden päättymisestä aiheutuvan kärsimyksen lievittämiseksi ja välttämiseksi.
Euroopan parlamentin mietinnön esittelijänä minun piti huolehtia siitä, että tarvittava asetus saavuttaa sille asetetut tavoitteet eikä ole silti kansalaisille yhtä vaikeasti hahmotettavissa kuin otsikkonsa. Tarkistuksia, jotka hyväksyttiin, kuten jo sanottiin, valiokunnassa yksimielisesti intensiivisten neuvottelujen jälkeen, on tarkasteltava tässä valossa. Vain yhdestä kohdasta oli vielä erimielisyyksiä valiokunnan äänestyksen päättyessä. Siinä oli kyse lapsen kuulemisesta huoltajuusmenettelyssä. Pidän itse lapsen kuulemista ehdottoman tarpeellisena, koska kaikki on määrä tehdä lapsen eduksi. Toinen käsitys asiasta on se, että tähän tavoitteeseen voidaan päästä myös muulla tavalla.
Olen tällä välin löytänyt kollega Watsonin kanssa ratkaisun, joka tekee oikeutta molemmille käsityksille. Kiitän siitä sydämellisesti Watsonia, sillä myös hänen kannaltaan asiassa on kyse erityisesti erossa usein eniten kärsivien lasten edusta. Tulen esittämään löytämämme kompromissin äänestyksessä suullisena tarkistuksena ja toivon, että parlamentti myös hyväksyy tämän menettelyn huomenna. Meidän pitäisi tietenkin sitten myös hyväksyä kyseinen tarkistus.
Myös erään toisen seikan kohdalla asetukselle voidaan vielä tehdä jotakin. Siltä osin Euroopan parlamentti ei voi tehdä päätöstä vaan vain pyytää. Kuten tiedätte, Amsterdamin sopimuksen sisältämien lisäpöytäkirjojen mukaisesti kolme jäsenvaltiota jättäytyvät periaatteessa neljännen otsikon oikeussääntöjen ulkopuolelle eivätkä ole siksi myöskään sidottuja niihin. Kaksi näistä valtioista on kuitenkin valmiita hyväksymään tänään käsiteltävänä olevan asetuksen. Vetoan jäljelle jäävään valtioon, että myös se antaisi asetukselle lainvoiman. Silloin olisimme ottaneet huomattavan askeleen eteenpäin perheoikeuden yhtenäistämisessä Euroopan unionissa.
Sallikaa minun korostaa lopuksi kolmea seikkaa, joiden osalta minulle oli tärkeää parantaa komission hyvää ehdotusta sen jälkeen, kun olin käynyt useita keskusteluja asianomaisten ja tuomareiden kanssa. Ensinnäkin lapsen edun on oltava ensimmäisellä sijalla konfliktitapauksessa, ja kaikkien muiden asioiden on tultava vasta sen jälkeen. Toiseksi myöskään riitatapauksessa ei saa esiintyä minkäänlaista syrjintää. Oikeuden on tarjottava jokaiselle kansalaiselle jokaisella Euroopan unionin paikkakunnalla yhtä korkea yksilönsuojan taso. Kolmanneksi tuomioistuinten toimivallan on oltava yksiselitteinen ja hahmotettavissa. Ei saa käydä niin, että tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa voidaan käyttää koston välineenä. Uskon komission yhtyvän mielipiteisiini, ja kiitän kaikkia, jotka ovat helpottaneet mietintöni laatimista parlamentin rutiinien ulkopuolisella rakentavalla yhteistyöllä. Haluaisin lisäksi poikkeuksellisesti esittää täällä parlamentissa suuret kiitokseni kerrankin myös neuvostolle, joka on myös toiminut erittäin ponnekkaasti tämän asian hyväksi ja sanonut, että asiassa on tehtävä erittäin pikaisesti hyvä päätös!

Wallis
Arvoisa puhemies, näissä tänään käsiteltävissä mietinnöissä tunnustetaan ihmisten lisääntyvä liikkuvuus sekä sopimus- ja kaupallisten toimien lisääntyminen kaikkialla unionissa. Samalla kun sisämarkkinat kehittyvät kansalaisemme todella tarvitsevat oikeudellisen kehyksen, jolla heille taataan pääsy oikeusistuimiin missä tahansa he ovatkin ja mitkä tahansa heidän ongelmansa ovatkin.
Rajoitun huomioissani pääasiassa mietintöön, jossa käsitellään oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa. Yhdyn esittelijä Lechnerin käsityksiin siitä, että ne säännöt, joilla ennen säänneltiin tätä aluetta, ovat noin 25 vuotta vanhoja; ne ovat monimutkaisia ja epäajanmukaisia. Kaupallisten toimien sisämarkkinoilla lisääntyessä tarvitsemme uusia, yksinkertaisia ja pitäviä sääntöjä. Viedessään asioita oikeusistuimiin kansalaistemme ja yritystemme on päästävä ohi ensimmäisen vaiheen, jolla tarkoitetaan asiakirjojen toimeksiantoa, mahdollisesti toisen oikeusistuimen toimialueella ennen menettelyjen aloittamista. Tähän tarvitaan yksinkertaista menettelyä.
Yksityisellä alalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimineena lakimiehenä olen itse usein joutunut käymään kirjakasan kimppuun löytääkseni oikeat säännöt ja oikean tavan edetä asiakkaitteni eduksi näissä oloissa.
Käsiteltävänämme olevat ehdotukset vievät asioita eteenpäin, mutta ehkä niissä ei mennä riittävän pitkälle. Ryhmäni aikoo ottaa uudelleen käsiteltäväksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle lähetetyt tietyt tarkistukset, jotta edistyisimme vielä enemmän ja jotta siitä järjestelmästä, jota olemme luomassa, tehtäisiin sellainen, että se olisi helpommin oikeudenharjoittajien käytettävissä. Meidän täytyy saada tämä lainkäytön alue pois niiden harvojen asiantuntijoiden käsistä, jotka voivat laskuttaa paljon tiedoistaan. Haluamme, että kansalaisillamme ympäri unionia on todellinen pääsy oikeusistuimiin niin, että silloin, kun heidän on käännyttävä oikeusistuimien puoleen, he voivat saada asiat käyntiin ja sujumaan nopeasti ilman hankaluuksia.

Lehne
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelen puheenvuorossani Gebhardtin laatimaa mietintöä, joka koskee oikeudellista yhteistyötä perheasioissa. Se, jolla on yhteyksiä tuomareihin ja henkikirjoittajiin erityisesti jäsenvaltioidemme rajanläheisillä alueilla, tietää tämän olevan ongelma, joka on ratkaistava pikaisesti. Jo pitkään sellaisten avioliittojen ja perhesuhteiden määrä on lisääntynyt - niiden määrä myös luojan kiitos kasvaa jatkuvasti -, jotka solmitaan eurooppalaisten valtioiden rajojen yli. Tästä seuraa tietysti usein monia ongelmia. Euroopassa on myös yhä enemmän sellaisia ihmisiä, jotka muuttavat yhdestä Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen työskennelläkseen ja elääkseen siellä.
Nyt on tosiaankin niin, että nykyiset perheoikeudelliset määräykset ja myös perheoikeutta koskevat kansainväliset säädökset eivät yksinkertaisesti riitä ratkaisemaan tätä ongelmaa. Haluankin siksi kiittää Gebhardtin tavoin tässä yhteydessä sydämellisesti neuvostoa ja komissiota niiden aloitteesta ryhtyä nyt ratkaisemaan tätä ongelmaa päättäväisesti. Tämä on todellakin ehdottoman välttämätöntä. Ne puutteet, joita käsiteltävänä oleva asiakirja sisältää, eivät ole mielestäni myöskään mitenkään ylivoimaisia. Lisäksi on olemassa joukko pienempiä näkökohtia, joita käsiteltiin myös valiokunnan neuvotteluissa. Minä en ole esimerkiksi ymmärtänyt tähän päivään mennessä aivan täysin, miksi kielteiset päätökset pitäisi oikeastaan jättää pois tämän asetuksen soveltamisalasta.
Tämä on minulle ongelmallista ennen kaikkea siksi, että kielteiset päätökset eivät ole kaikissa jäsenvaltioissa sitovia. Se tosiasiassa voi taas tarkoittaa sitä, että valtiossa, jossa kielteinen päätös on annettu, ei ehkä tunnusteta toisessa valtiossa tehtyä myönteistä päätöstä. Silloin meillä vallitsee taas epäselvyys siitä, mitä oikeus oikeastaan on Euroopan unionissa, ja sitähän me emme halua.
Pyytäisin neuvostoa harkitsemaan tätä näkökohtaa vielä kerran aihetta koskevissa neuvotteluissaan sekä pohtimaan sitä, eikö tätä ongelmaa voida myös ratkaista. Muutoin tuen tätä aloitetta, pidän sitä erittäin hyvänä ja olen sitä mieltä, että näin tulisi myös jatkaa!

Klamt
Arvoisa puhemies, edessämme oleva avioliittoasioita ja yhteisten lasten huoltajuutta koskeva ehdotus merkitsee Euroopan unionin kansalaisille merkittävää parannusta, ja PPE-ryhmä pitää sitä erittäin myönteisenä. Haluan esittää siksi kiitokseni komissiolle ja mietinnön esittelijälle.
Asetuksen tavoitteena on varmistaa, että muut jäsenvaltiot tunnustavat nopeasti yhdessä jäsenvaltiossa annetut avioeroa ja muita eromuotoja koskevat tuomiot, sekä huolehtia lisäksi aviopuolisoiden yhteisten lasten huoltoa koskevista ajantasaisista ja yhtenäisistä toimivaltasäännöistä. Tämä tuli mahdolliseksi Amsterdamin sopimuksen 1. toukokuuta tapahtuneen voimaantulon myötä. Tämä sopimus ankkuroi siviiliasioita koskevan oikeudellisen yhteistyön EY-sopimuksen 61 ja 65 artiklassa neljännen otsikon osana.
Jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa yksin asetettuja tavoitteita, ja siksi nämä tavoitteet on toteutettava niiden rajat ylittävän luonteen vuoksi yhteisön tasolla. Siten mahdollistetaan eurooppalaisen oikeusalueen luominen, joka antaa eurooppalaisille kansalaisille koko EU:ssa viimeinkin yhteisen tunteen oikeusturvasta ja takaa Euroopan laajuisesti yhtenäisen siviilisäädyn. Ongelmia on syntynyt tähän asti kahta eri kansallisuutta edustavien välisissä avioliitoissa Euroopan unionissa siitä, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole samalla tavoin tunnustaneet asiakirjoja, jotka vahvistivat todeksi siviilisäädyn avioliiton solmimisen yhteydessä.
Vielä ongelmallisemmiksi osoittautuivat kysymykset tuomioistuinten toimivallasta sekä niiden tuomioiden tunnustamisesta, jotka koskevat eri kansalaisuutta edustavia eroavia aviopuolisoita. Ne osoittivat selvästi, että jo kertaalleen annettuun tuomioistuimen päätökseen ei luotettu ja ennen kaikkea lasten huoltajuuskysymyksen ratkaisu oli usein ongelmallinen.
Käsiteltävänä olevalla asetuksella pyritään parantamaan ja nopeuttamaan avioliittoa ja yhteisten lasten huoltajuusmenettelyä koskevien tuomioiden vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla. Euroopan unionin tavoite on luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jossa on taattu henkilöiden vapaa liikkuvuus ja jossa unionin kansalaiset voivat vaatia oikeuksiaan samoilla edellytyksillä, jotka kuuluvat heille kotimaan tuomioistuimissa. Asetuksen on siis määrä helpottaa rajat ylittävissä perhettä koskevissa riita-asioissa annettavien tuomioiden tunnustamista samalla, kun Euroopan yhteisö sääntelee toimivaltaisten tuomioistuinten antamien eropäätösten tunnustamista.
Kahta eri kansallisuutta olevien puolisoiden avioliittoja koskevissa asioissa Euroopan unionin kaltaisessa monikielisessä oikeudellisessa yhteisössä voi syntyä epäselvyyksiä ja syrjintää myös puutteellisen kielitaidon vuoksi. Tuemme siksi esittelijän vaatimusta siitä, että jäsenvaltioiden on turvattava oikeudenkäyntiasiakirjojen laatiminen kielellä, jota osapuolet ymmärtävät.
Avioeroa koskevien tuomioiden tunnustamisen ja toimivallan määrittämisen lisäksi asetuksessa käsitellään myös huoltajuusmenettelyä, joka liittyy monissa tapauksissa avioeroon. Huoltajuusmenettelyä on syytä korostaa erityisesti, sillä se merkitsee asianomaisten lasten turvan oleellista täydentämistä. Huoltajuusmenettelyn yhteydessä on turvattava ennen kaikkea lasten edut.
Tähän asti kansalaisia hyödyttävän eurooppalaisen oikeusalueen luomisessa oli havaittavissa vain vähäistä edistymistä. Avioeropäätösten ja huoltajuutta koskevien tuomioiden tunnustamisella ratkaistaan oikeudellisia ja hallinnollisia ongelmia, joita kansalaiset kohtaavat arjessa. Tämän asetuksen voimaantulo täyttää kansainvälisessä yksityisoikeudessa olevan aukon ja on tärkeä askel kehitettäessä unionia kohti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta.

Marinho
Arvoisa puhemies, tämä esitys, joka toivon mukaan ratkaisee yhteisön asetuksen avulla ne vaikeudet, joita kansalaisille ja heidän perheilleen koituu siitä, ettei oikeuden päätöksiä aviollisen siteen päättymisestä ja huoltajuudesta tunnusteta, ansaitsee kaiken tukemme ja hyväksyntämme.
Näin sen takia, että tässä tärkeässä perheoikeuteen liittyvässä asiassa se laaja vyöhyke, jolla oikeus ei ole voinut toteutua, koska oikeuden päätökset ovat menettäneet tehonsa maan rajoilla, on vaikuttanut oikeudellisesti ja moraalisesti tuhansien kansalaisten elämään horjuttaen perheiden yhteiskunnallista ja henkistä vakautta, etenkin sen heikoimpien renkaiden eli naisten ja lasten kohdalla.
Kaikki olemme joskus törmänneet hankaluuksiin, jotka aiheutuvat tuomioiden vapaan liikkuvuuden puuttumisesta, mikä on ilmennyt sekä oikeuden toteutumattomuutena yksilöiden kohdalla että pakollisten ja velvoittavien eurooppalaisten välineiden ilmeisenä puuttumisena ja laiminlyömisenä. Nämä voisivat poistaa koko yhteisön alueelta ne ristiriidat, joita kansallisten järjestelmien aiheuttama oikeudellinen pirstaloituminen luonnostaan aiheuttaa.
Tämä asetus on merkki yhteisön oikeusjärjestyksen luovasta parantamisesta ja se merkitsee uusien yhteisten sääntöjen syntymistä. Nämä säännöt ohjailevat Euroopan kansalaisten välisiä suhteita ja muuttavat oikeuksien valvomisen ja velvoitteisiin pakottamisen kannalta pirstaleista Eurooppaa järjestelmällisemmäksi ja rakenteellisemmaksi. Siten jokainen kansalainen voi hyötyä paitsi kansallisesta, nyt myös yleiseurooppalaisesta oikeudesta, jota voi soveltaa perheisiin kaikkialla unionissamme, joka ei tässä asiassa toivo poikkeuksia.
Arvoisa puhemies, tie, jota ollaan kulkemassa oikeus- ja siviiliyhteistyön alueella, vie oikeaan suuntaan. Siksi kannustan ystävääni, komission jäsen António Vitorinoa jatkamaan sitä pitkin. Arvoisa puhemies, muodollisia Euroopan kansalaisuuksia ei ole olemassa, vaan Euroopan kansalaisuus on olemassa silloin, kun kaikista oikeuden haaroista lähimmällä alalla - siviilioikeuden alalla - Euroopalla on myös laillinen oikeutus ja voima taata kansalaisten oikeudet ja käyttää oikeutta.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minusta on tärkeää keskustella kanssanne tästä asiasta, jossa myös itse asiassa on kyse lasten parhaasta. Meillä oli ilo keskustella tästä asiasta kanssanne eilenkin. Tämän asetuksen ottaminen esityslistalle on myös erinomainen tapa juhlistaa lapsen oikeuksia. Tiedän, että esittelijä Gebhard on ajatellut juuri sitä niissä tarkistuksissa, jotka toivon komission ottavan huomioon. Hän viittaa niissä siihen, että kaikkien tuomioiden, kaiken oikeudelliseen alaan liittyvän täytäntöönpanon, on kirjaimellisesti tapahduttava lasten parhaaksi. Kiitos, hyvä Evelyne Gebhardt, näistä tarkistuksista.
Olen lisäksi kaikkien edellisten puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että asetusta tarvitaan nykyisessä liikkuvassa Euroopassa. Sitä tarvitaan nykyisessä liikkuvassa Euroopassa, jossa kaikesta huolimatta esiintyy syrjintää. Tarvitsemme esimerkiksi 16 ja 18 artiklaa, jotta erilaiset kidnappaustapaukset eivät johtaisi entisten tapausten uudelleen käsittelyyn. Tiedämme nimittäin, että lasten kidnappaus ja mahdollisuus asian uuteen oikeuskäsittelyyn voivat aiheuttaa hyvin raskaita riitatapauksia.
Yhdyn myös ryhmäkollegani Wallin mielipiteeseen, jonka mukaan meidän on mentävä asioissa pidemmälle, osaksi tukemalla hänen tekemäänsä tarkistusta, osaksi toivomalla, että komission jäsen tarkastelee uusia mahdollisuuksia Tampereella pidetyn huippukokouksen valossa ja sitä, kuinka voimme mennä pidemmälle tässä asiassa. Ottakaamme esimerkiksi elatuskiistat, jotka eivät käsitykseni mukaan kuulu tämän ehdotuksen piiriin, toisin sanoen avioeroon liittyvät taloudelliset näkökohdat sekä lasten huolto; sitä tässä ei käsitellä, mutta ne voivat käytännössä aiheuttaa ongelmia, joita on erittäin vaikea ratkaista.
Haluaisin lisäksi pyytää tukea kollegoilta ryhmämme tukiessa tarkistusta 3 sekä vastaavaa kohtaa siitä lausunnosta, jonka parlamentin jäsen Lehne on valmistellut asiasta vastaavalle valiokunnalle, jotta voisimme tehdä uudistuksia samaa asiaa käsittelevään pohjoismaiseen sopimukseen. Toivon, että pohjoismainen sopimus menisi pidemmälle ja että se tukisi samoja tavoitteita, mutta silloin tarvitsemme myös nämä selvitykset, jotka sisältyvät oikeusvaliokunnan tästä ehdotuksesta antamaan lausuntoon. Haluan lopuksi sanoa, että tällä yhteistyöllä on pyrittävä siihen, että luottaisimme Euroopassa hieman enemmän toisiimme.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun komission jäsen Vitorino antoi eilen julkilausuman lasten oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen kymmenentenä vuosipäivänä, olen iloinen, että puhumme täällä tänään asian konkreettisesta puolesta, josta lapset voivat todellakin hyötyä. Euroopan unionissa solmitaan lisääntyvän vapaan liikkuvuuden seurauksena yhä useammin kahta eri kansalaisuutta olevien henkilöiden välisiä avioliittoja. Näiden avioliittojen solmimisessa ja myös niiden päättyessä eroon ilmenee usein erityisiä ongelmia kahden valtion erilaisen lainsäädännön vuoksi. Siitä kärsivät eniten lapset, joiden on käsiteltävä ylimääräisiä ongelmia aivan, kuin muissa ongelmissa ei olisi heille tarpeeksi.
Neuvoston uudella asetusehdotuksella, joka koskee tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa, Euroopan kansalaisille taataan nyt yhtenäinen siviilisääty. Avioliiton solmimista ja päättämistä koskevat asiakirjat sekä myös tuomiot on siis tunnustettava kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Meidän on kuitenkin turvattava se, ettei näiden periaatteiden soveltamisessa synny edelleen ristiriitoja ja syrjintää, kuten tällä hetkellä valitettavasti joskus tapahtuu.
Erityisesti on turvattava näistä avioliitoista syntyneiden lasten etu. Huoltajuusmenettelyn on liityttävä kiinteästi avioeron käsittelyyn ja päättämiseen. Sen tulos on myös tunnustettava kaikkialla. Lasten perusedut on asetettava etusijalle. Yksittäisellä lapsella on oltava mahdollisuus tulla kuulluksi oikeudessa, jotta tehdään selväksi, että hänen etunsa otetaan huomioon. Toivon, ettei kollega Watsonin kompromissiehdotus aiheuta tältä osin mitään lisäongelmia ja että voimme säännellä juuri tämän tärkeän asian lapsen etujen mukaisesti.
Vain siten voimme välttää useita vuosia kestävät maiden väliset oikeudenkäynnit sekä ennalta ehkäistä lasten kaappauksia, joita valitettavasti tapahtuu aina välillä oikeudellisen sekasorron seurauksena. Meidän on tartuttava myös päättäväisesti avioliittoa koskevissa asioissa käytettävien erilaisten lainvalintojen ongelmaan. Vain tällä tavalla voimme saavuttaa oikeusturvan eurooppalaisille kansalaisille ja lapsille maidemme välillä. Tästä syystä haluaisin kiittää myös ryhmäni nimissä esittelijää, jäsen Gebhardtia, erinomaisesta mietinnöstä, ja tässä mielessä toivon myös, että voimme ottaa nyt tärkeän askeleen eteenpäin lasten hyväksi.

Frahm
Ongelma, jonka parissa työskentelemme, ei todellisuudessa koske pelkästään Eurooppaa, vaan kyse on maailmanlaajuisesta rajat ylittävästä ongelmasta. Oikeastaan meidän pitäisi pyrkiä saamaan aikaan asiaa koskeva maailmanlaajuinen sopimus, mutta esillä oleva aloitekin vie asioita eteenpäin, sillä ei ole epäilystäkään siitä, että on hyvin tärkeää - mistä lähes kaikki puhujat ovat olleet samaa mieltä -, että tunnustamme toistemme ratkaisut avioliittoa ja lasten huoltoa koskevissa asioissa, etenkin nykyään, jolloin perheiden rakenne on voimakkaassa muutoksessa. Tässä yhteydessä voin olla vain iloinen siitä, että useat valtiot - myös EU:n jäsenvaltiot -, tunnustavat edelleen kahden samaa sukupuolta olevan henkilön välillä solmitut avioliitot ja ymmärtävät, että nämäkin parit voivat haluta lapsia, ja heillä on täysi oikeus vaatia tämän toiveen toteuttamista. Voi vain toivoa, että tulevaisuudessa näissä asioissa kuunnellaan yhä enemmän sydämen ääntä - kuten on tehty avioeroihinkin liittyvissä asioissa - ja että uskonto ja moralismi jätetään entistä vähemmälle. Ryhmäni voi siis tukea mietintöä. Tanskalaisena minulle aiheuttaa erityisen ongelman se, että puhumme päätöksistä, jotka liittyvät ensimmäisen pilarin alaisiin oikeudellisiin kysymyksiin, mutta olen varma siitä, että tämä ongelma voidaan ratkaista, koska kyseessä on kiistämättä asia, jonka Tanskakin haluaa saada kuntoon.

Poli Bortone
Arvoisa puhemies, minä toivon, ettei ikinä kävisi niin kuin tanskalainen kollega sanoi ja että perheet haluaisivat säilyttää perinteisen rakenteensa. Ei, ei, tämä ei mielestäni ole naurun asia: perheitä ei minun mielestäni pidä käsittää normaalista sosiaalijärjestyksestä poikkeavalla tavalla. Keskustelemme nyt äärimmäisen arkaluonteisesta ongelmasta, eli perheiden sisäisistä suhteista etenkin kansalaisten liikkuvuuden osalta Euroopan unionin piirissä. Me puhumme ennen kaikkea alaikäisten suojelusta, mikä on erityisen vaikeaa jo silloinkin, kun he elävät perheissä, jotka voimme määritellä normaaleiksi, tai pikemminkin perinteisiksi.
Uskon, että juuri lapsen kuunteleminen on erityisen arkaluonteinen seikka. Monet meistä, Euroopan unionin eri jäsenvaltiot, ovat jo ottaneet käsiteltäväksi myös ongelman, joka koskee lapsen holhoojaa siinä vaiheessa, kun perheet ovat erityisen vaikeassa elämäntilanteessa, eli aviopuolisoiden erotilanteessa, johon liittyy paljon vaikutuksia etenkin psykologisia jotka heijastuvat lapsiin.
Siinä lyhyessä ajassa, joka minun sallitaan käyttää, haluaisin korostaa vain eräitä seikkoja. Eräs erityisen mielenkiintoinen ongelma koskee vanhempien huoltajuutta, etenkin mitä tulee nomadikansoihin, joita asuu jo hyvin paljon koko Euroopan alueella. Me joudumme hyvin usein, myös kunnallisina virkamiehinä toimiessamme, sellaisiin tilanteisiin, jotka ovat äärimmäisen epämiellyttäviä ja joiden varalta ei ole olemassa sääntöjä.
Tämä asetus edustaa varmasti askelta eteenpäin ja tästä me olemme kiitollisia mietinnön esittelijälle mutta meillä on tarve palata tähän ongelmaan viittaamalla etenkin nomadilapsiin, mustalaislapsiin, ja siten kaikkeen siihen, mikä koskee näiden perheiden sisäisiä ongelmia, ja tämä muuten liittyy juuri Euroopan alueella liikkumiseen.

Mathieu
Arvoisa puhemies, koska on kyse parlamentin jäsen Gebhardtin mietinnöstä, en epäile esittelijöidemme hyviä aikomuksia ja yhdyn heidän huolestumiseensa, joka koskee henkilöiden oikeusturvan vahvistamista avioliitto-asioissa, sillä nämä asiat ovat asianosaisille sekä arkoja että tuskallisia. Mutta tarkoituksenamme oli saada aikaan parannus, ja toivonkin, että kiinnitätte huomionne johdanto-osan 10 kappaleen tarkistusehdotukseen, joka on minusta ongelmallinen.
Onko viisasta antaa yhteisöjen tuomioistuimen tehtäväksi määritellä lapsen huollon käsite, sillä asetusehdotuksessahan sanottiin, että se määritellään asianomaisen jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä?
Onko järkevää, että yhteisöjen tuomioistuin määrittelee yhteisen avioliitto-oikeuden olemassaolosta riippumatta lapsen huollon käsitteen, mikä ei ole toivottavaa, eikä suositeltavaa?
Pelkään, että tämän tarkistuksen myötä oikeusturvan vahvistamistarkoituksessa laaditun tekstin soveltamisesta aiheutuu haitallista epämääräisyyttä. Lisäksi tämä yhteisöjen tuomioistuimille annettu uusi toimivallan laajennus lisäisi varmasti jo ennestäänkin suurta riitatapausten määrää.
Esittelijät toteavat itsekin, että jäsenmaiden välillä on huomattavan suuria eroja henkilöoikeuden alalla, mikä selittänee sen, että oikeudellisten asioiden valiokunnassa suhtauduttiin asiaan varsin varauksellisesti.
Ehdotankin esittelijöille, että he tyytyvät siihen, että annetaan mahdollisuus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimeen, ilman että yritetään yhdenmukaistaa perusteellisesti oikeuskäsityksiä. Jos nämä tarkistukset on hyväksyttävä, minun on vaikea antaa tukeani tälle ehdotukselle.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en haluaisi laimentaa kyseessä ei ole ilkeämielinen sanaleikki parlamentin intoa Euroopan oikeudellisen alueen osalta.
Niiden ratkaisujen, joihin tähtäämme, on oltava kahdessakin mielessä hyödyllisiä. Ensiksikin jokaisen valituksen tekijän valitus on käsiteltävä, sillä jos näin ei käy, oikeutta ei ole. Valituksen tekijän on siis saatava oikeutta, ja päätös on voitava panna täytäntöön. Tämä on oikeusturvan edellytys. Toiseksi on kuitenkin varmistettava, että jäsenvaltioiden erilaista lainsäädäntöä kunnioitetaan, mikä tarkoittaa nimenomaan sitä, että niiden kulttuurista ja kansallista erilaisuutta kunnioitetaan oikeudellisessa mielessä.
On siis päästävä eroon siitä lainsäädännön yhdistämisestä, johon me täällä liian usein yhdenmukaistamisen varjolla pyrimme. On ilmeisen selvää, että ratkaisu löytyy siitä, että yhdistetään ainoastaan kansainvälisen yksityisoikeuden säännöt ja jätetään sen ulkopuolelle perussääntöjen yhdenmukaistaminen. Kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen yhdenmukaistamisella tarkoitetaan tuomioistuinten tuomiovaltaristiriitaa ja lakiristiriitoja koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista. On tiedettävä selvästi, mitä oikeutta tuomioistuin soveltaa, sillä alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin ei välttämättä sovella kansallista oikeutta, ja monissa tapauksissa tämä on oikein.
Täytäntöönpanomenettelyjen kehittämisen osalta eli sen osalta, mitä kutsutaan ulkomaisten päätösten täytäntöönpanoksi sanoisin, että sen kehittäminen on ilman muuta hyödyllistä siviiliasioissa, kuten avioeroasioissa tai lasten huoltoa koskevissa kysymyksissä, aivan kuten hyödyllisiä ovat myös tietyt oikeudellisen yhteistyön piirteet, mutta on varottava menemästä sillä tiellä liian pitkälle. Ei saa käydä niin, että oikeudellisen yhteistyön varjolla Eurooppaa aletaankin hallita poliittisen korrektiuden nimissä kovan oikeudellisen yksisilmäisyyden pohjalta. En haluaisi palauttaa mieliin tapausta, jossa 90-vuotias vanhus häpeällisesti palautettiin Sveitsistä Ranskaan, sillä Sveitsi ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio, vaan muistuttaisin ainoastaan niiden yhä tukahduttavampien lakien olemassaolosta, joilla katsotaan voivan sanella poliittista ja historiallista keskustelua ja joiden osalta toivon, etteivät ne voi ulottua yhdestä unionin valtiosta toiseen.

Karamanou
Arvoisa puhemies, on totta, että komission esittämä direktiivi olisi tärkeä askel kohti yhtenäisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen muodostamista yhteisöllistämällä oikeudellinen yhteistyö ja laatimalla samanlaisia säädöksiä kansainvälisen yksityisoikeuden alalla, jossa on käytännössä suuri aukko.
On varmaa, että Euroopan kansalaisten yhtenäinen kohtelu, kun kyseessä ovat perhe-erot ja vaatimukset, jotka liittyvät lasten hoitoon avioeron sattuessa, vapauttavat tuhansia perheitä suurista hankaluuksista ja esteistä byrokratian kanssa, samalla kun ne vahvistavat kansalaisten turvallisuuden tunnetta ja luottamusta Euroopan unionia kohtaan.
Esitettyjen tarkistusten tavoitteena on pääasiassa lasten oikeuksien ja etujen turvaaminen, esimerkkeinä mainittakoon lapsen kuuleminen ennen päätöksentekoa ja Haagin sopimuksen ehdoton kunnioittaminen. Toivon, että niin kyvykäs parlamentin jäsen kuin Gebhardt löytää sopivanlaisen muotoilun, niin että esitettävä tarkistus tyydyttää kaikkia osapuolia.
Kuitenkin direktiivin saamasta myönteisestä arviosta huolimatta uskon, että on ratkaistava vielä monta kysymystä, kuten uuden järjestelmän täysi soveltaminen kolmansien maiden Euroopan unionissa oleskeleviin kansalaisiin sekä niihin, jotka elävät yhdessä perinteisen tiiviin perhemallin ulkopuolella. Direktiivi on hyvä, mutta tarvitaan enemmän uskallusta, jotta voisimme päästä pian yhtenäiseen eurooppalaiseen perhe-oikeuteen, joka ottaa huomioon suuret sosioekonomiset ja kulttuuriset muutokset, joita tänä aikana tapahtuu.

Hermange
Euroopan rakentamisessa on liian kauan laiminlyöty henkilöiden oikeuksia, ja vihdoinkin on otettava huomioon kansalaisten Euroopassa, jota me edustamme, perheiden todelliset huolet ja lasten hyvinvointi. Toimme tämän julki eilen illalla kansainvälisen yleissopimuksen 10:nnen syntymäpäivän yhteydessä. Meillä on kaikilla muistissa muutamia tapauksia, kuten Lancelin-Thiemannin tapaus, joka viime vuonna synnytti ikävää keskustelua Saksan ja Ranskan välillä äsken mainitun avioparin lapsia koskeneessa dramaattisessa tapauksessa.
Gebhardtin mietinnössä painotetaan oikeutetusti sitä, että vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa johtaa nyt ja aina tulevaisuudessakin kahta kansallisuutta olevien avioliittojen lisääntymiseen, mistä johtuu kiinnostus pohtia tätä kysymystä. Tällä hetkellä Euroopan laissa ei ole osattu ottaa huomioon tämän kehityksen vaikutuksia, jolloin monet parit ja varsinkin lapset ovat joutuneet hyvin hankalaan tilanteeseen.
Asetus, joka on jätetty meille, jotta parlamentti antaisi siitä tänään lausuntonsa, on siis erityisen toivottu sikäli, että siihen sisältyy kiistattomia etuja ns. Brysselin II yleissopimukseen verrattuna, joka allekirjoitettiin vuonna 1998, mutta jota ei olla vielä vahvistettu. Jos neuvosto hyväksyy asetuksen yksimielisesti, se voi tulla voimaan varsin nopeasti, ja sitä sovelletaan välittömästi ja yhdenmukaisesti Euroopan unionissa, mikä auttaa myös ehkäisemään kaikkien kannalta vahingollisia pitkiä toimivaltaristiriitoja. Lisäisin vielä, että tässä asetusehdotuksessa käsitellään nimenomaan niitä oikeuden tuomiota, jotka koskevat yhteisten lasten huoltoa, mikä on tässä parlamentissa useita kertoja esitettyjen pyyntöjen mukaista. Mutta muiden kollegojeni tavoin olen huolissani kahdesta tarkistuksesta: tarkistuksesta 2 ja tarkistuksesta 5, joilla yhteisön tuomioistuimelle annetaan joitakin tehtäviä huoltajuuskysymyksissä. Pelkään, että tällainen ei kuulu tuomioistuimen toimivaltaan, ja toisaalta pelkään, että se lisää riitatapausten määrää yhteisöjen tuomioistuimessa. Minusta näyttää siltä, että meidän on pysyteltävä komission tekstissä. Jos näin on, tuen esittelijä Gebhardtin mietintöä, ja toivonkin, että tässä tilanteessa parlamentin enemmistö hyväksyy sen.
Jos pitäisi valita vain yksi lähtökohta, se olisi lasten etu, ja epäilen sitä, että mikäli parlamentin olisi hyväksyttävä nämä kaksi tarkistusta, se tapahtuisi lapsen edun näkökulmasta. Lapsethan odottavat lähinnä sitä, että asetus pantaisiin nopeasti täytäntöön, jolloin yksinkertaisesti tunnustettaisiin lasten oikeus siihen, ettei heidän tarvitse kärsiä vanhempien päätöksestä elää eri unionimaissa. Tietenkään monetkaan merkittävät ongelmat eivät häviä, ja varsinkaan se ongelma ei häviä, joka koskee avioerotapauksessa sovellettavien lakien erilaisuutta ja sen seurauksia, mutta tämä asetus on vasta ensimmäinen vaihe, ja onnittelen esittelijää tästä aloitteesta.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi ilmaista komission nimissä iloni niistä lausunnoista, jotka koskevat ehdotusta direktiiviksi oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa, samoin kuin ehdotusta asetukseksi toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa koskevissa asioissa. Ja haluaisin aivan erityisesti kiittää parlamentin jäsen Lecheneriä ja parlamentin jäsen Gebhardtia siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet näiden kahden aloitteen esittelijöinä. Nämä kaksi välinettä muodostavat yhden ensimmäisistä kivistä yhteisön talossa, jota rakennamme ja jonka keskeinen tavoite on taata kaikille unionin kansalaisille ja oikeustoimijoille helpompi, nopeampi ja tehokkaampi muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus oikeusturvasääntöjen nojalla.
Direktiiviehdotuksen osalta lyhentämällä niitä määräaikoja, joiden sisällä oikeudenkäynti- ja muut asiakirjat on lähetettävä jäsenvaltiosta toiseen, saamme käyttöömme välineen, joka sallii oikeudenkäyntiprosessien sujuvan nopeimmalla ja parhaan mahdollisen oikeusturvan takaavalla tavalla siten, että kaikkien asianosaisten oikeudet säilyvät.
Painotan erityisesti asetusehdotuksen merkitystä, sillä se on yksi niistä peruskivistä, joille eurooppalainen oikeuteen perustuva alue yhteisötasolla rakentuu. Tampereen Eurooppa-neuvosto teki tässä tarkoituksessa oikeuspäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta yhden vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehityksen tärkeimmistä akseleista. Ja valtion- ja hallitusten päämiehet itse pitivät ensisijaisina perhesuhteita ja erityisesti avioeroa ja huoltajuutta koskevia kysymyksiä.
Jottei henkilöiden vapaa liikkuvuus Euroopan unionin alueella olisi vain ontto käsite, on ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin perheoikeuden alalla. Tämä ehdotus on ensimmäinen ja vain ensimmäinen näistä toimista, koska siinä ilmaistaan jäsenvaltioiden tuomioistuimien toimivaltaa koskevat yhdenmukaiset määräykset avio- ja asumuseroasioissa, samoin kuin huoltajavastuuta koskevissa asioissa. Lisäksi siinä asetetaan selkeät ja johdonmukaiset puitteet jonkin jäsenvaltion päätöksien nopealle ja käytännöllisesti katsoen automaattiselle tunnustamiselle toisessa jäsenvaltiossa asetuksen soveltamisalalla. Kyse on oikeudellisista välineistä, jotka avaavat tulevaisuudessa tien uusiin ja syvempiin ratkaisuihin Tampereen Eurooppa-neuvoston toivomalla tavalla.
Direktiivin osalta komissio voi hyväksyä käytännöllisesti katsoen kaikki tarkistukset ainoastaan tarkistuksia 3, 5 ja 10 lukuun ottamatta, koska ne eivät mielestämme ole ehdotuksen logiikan mukaisia.
Tarkistus 3 ei - ellei toisin osoiteta - tuo mitään uutta asiaan siinä mielessä, että ne jäsenvaltiot, jotka nimeävät yhden ainoan viranomaisen eli keskusviranomaisen, ovat nimenomaan niitä, jotka eivät oikeusjärjestelmässään salli päätösten suoraa lähettämistä. Tarkistuksen 5 osalta meistä näyttää, että keskusviranomaisten harteille kaatuu liian suuri taakka sellaisen direktiivijärjestelmän puitteissa, missä näillä on vain toissijainen tehtävä. Ja lopuksi tarkistuksen 10 osalta meistä vaikuttaa siltä, että se on ristiriidassa direktiiviehdotuksen 11 artiklan 2 kohdan kanssa.
Asetusehdotuksen osalta suurin osa ehdotetuista tarkistuksista voidaan hyväksyä. Viittaan tarkistuksiin 1-8, 13-18 ja 20.
Mielestämme tarkistukset 9 ja 10 voidaan hyväksyä osittain eli muuttamalla niitä hiukan tavalla, joka ei vaikuta niiden luonteeseen. Ja vastustamme kolmea tarkistusta: tarkistuksia 11, 12 ja 19. Tarkistuksen 11 osalta - ja odotan uutta, suullista ehdotusta, jotta voin ilmaista mielipiteeni siitä - kun siinä määrätään ottamaan huomioon lapsen edut, meistä vaikuttaa, että se mahdollistaa uuden tuomion antamisen oikeuspäätöksen vastaanottavassa valtiossa, mikä ei kuulu tämäntapaisen välineen piiriin. Olemme siis samaa mieltä siitä periaatteesta, että lasta on kuultava, mutta emme ole samaa mieltä asiasta annettavasta uudesta tuomiosta. Tarkistuksen 12 osalta meistä vaikuttaa, että siinä suositaan jo vanhentuneen tuomion mekaanista toimeenpanoa uudemman ja samasta asiasta mahdollisesti annetun tuomion tappioksi. Uudemman tuomion on oltava ensisijainen, koska juuri se ottaa paremmin huomioon lapsen aseman silloin, kun tuomio pannaan täytäntöön. Ja lopuksi tarkistuksen 19 osalta ymmärrän kyllä ehdotuksen tarkoituksen, mutta haluan kiinnittää huomiota siihen, ettei säännös päätöksien käännöksistä kuulu oikeuspäätöksien toimivaltaa, tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevaan asetukseen: asianmukainen paikka käännöksiä koskevalle säännökselle on toinen väline, josta keskustelemme tänään, direktiivi asiakirjojen lähettämisestä, jossa on nimenomaan otettu huomioon niiden käännösmahdollisuudet.
Arvoisa puhemies, lopuksi olen vakuuttunut siitä, että kun nämä välineet hyväksytään tänään, henkilöiden vapaa liikkuvuus harppaa aimo askeleen eteenpäin. Ja se tapahtuu tasapainoisesti, koska toisaalta kyse on sisämarkkinoiden edistämisestä, taloudellisen yhdentymisen edistämisestä oikeudenkäynti- ja muista asiakirjoista siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa laaditun direktiivin avulla, mutta toisaalta myös etusijan antamisesta henkilöiden oikeuksille, ihmisten oikeuksille ja lasten oikeuksille. Lasten ei tarvitse enää sen lisäksi, että he kärsivät avioeron aina aiheuttamasta traumasta, kärsiä oikeuspäätöksien tunnustamisen aiheuttamasta byrokraattisesta näytelmästä. Ja se on viime kädessä todiste siitä, että Euroopan unionilla on lisäarvoa kansalaistemme käytännön elämässä. Ja tällä tavoin teemme kunniaa Euroopan rakennushankkeen korkeimmille arvoille, hankkeen, jota toteutetaan ihmisiä ajatellen, ihmisiltä ihmisille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ydinlaitosten valvonta KIE-maissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto siitä, miten komissio on toteuttanut ydinlaitosten valvontaohjelman Keski- ja Itä-Euroopan maissa.
Verheugenilla on puheenvuoro komission puolesta.

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Agenda 2000 -ohjelmassa ja lukuisissa Euroopan unionin neuvoston, Euroopan parlamentin sekä muiden eurooppalaisten elinten lausunnoissa on viitattu toistuvasti siihen, että Itä- ja Keski-Euroopan hakijamaiden on taattava ydinvoimaloidensa korkea turvallisuustaso ehtona niiden jäsenyydelle EU:ssa.
Toistan tässä kohdin sen, minkä olen jo useaan otteeseen sanonut: ydinturvallisuuden kyseessä ollen komissiolle ei ole olemassa kompromisseja. Euroopan unioni ei ole jättänyt mitään epäselvyyttä siitä, että ne ydinreaktorit, jotka on luokiteltu vanhanaikaisiksi oleellisten teknisten suunnittelupuutteiden vuoksi, on poistettava käytöstä samalla, kun maa valmistautuu unionin jäsenyyteen. Tämä koskee liettualaisen Ignalinan, bulgarialaisen Kozloduin ja slovakialaisen Bohunicen ydinvoimaloiden kahdeksaa reaktoria.
Unioni on antanut tähän viime vuosina laajamittaista apua Phare-ohjelman rahoista. Vuodesta 1991 nykyhetkeen asti komissio on rahoittanut konkreettisia toimia laitosten turvallisuustason parantamiseksi lyhyellä aikavälillä lähes 2 miljoonan euron arvosta. Komissio on sen lisäksi kuitenkin pyrkinyt myös ponnekkaasti noudattamaan tavoitetta poistaa käytöstä vanhanaikaiset reaktorit.
Haluaisin panna seuraavaksi käsittelemäni asiat tähän poliittiseen kontekstiin ja kertoa teille ensinnäkin, että kaksi kolmesta asianomaisesta valtiosta on ottanut hoitaakseen reaktoreiden käytöstä poistamiseen liittyvät velvoitteet. Ne ovat sitoutuneet tässä yhteydessä konkreettisiin reaktoreiden käytöstä poistamista koskeviin määräaikoihin. Neuvotteluja käydään parhaillaan myös kolmannen maan kanssa, ja olen hyvin luottavainen sen suhteen, että pääsemme asiassa ratkaisuun Eurooppa-neuvoston Helsingin kokoukseen mennessä.
Syyskuun alussa Liettuan hallitus päätti uudesta kansallisesta energiastrategiasta. Siihen sisältyy sitoumus ajaa alas Ingalinan ensimmäinen reaktori vuoteen 2005 mennessä sekä sopia toisen reaktorin sulkemispäivämäärästä seuraavan, vuonna 2004 päätettävän kansallisen energiastrategian yhteydessä. Komissio lähtee siitä, että toinen reaktori pysäytetään viimeistään vuonna 2009. Tämä uusi energiastrategia hyväksyttiin Liettuan parlamentissa 5. lokakuuta selvällä ääntenenemmistöllä 63 - 31.
Slovakian hallitus kertoi komissiolle 28. syyskuuta virallisesti päätöksestään ajaa alas Bohunicen V1 -ydinvoimalan ensimmäinen ja toinen reaktori ennenaikaisesti jo vuoteen 2006 tai 2008 mennessä. Tämä päätös tehtiin sen jälkeen, kun Slovakia oli vielä edellisinä vuosina investoinut yli 200 miljoonaa euroa reaktorien turvallisuuden parantamiseen. Tiedän, että jotkin Bohunicen ydinvoimalan sulkemiseen liittyvät odotuksenne eivät näytä täyttyneen, ja suhtaudun vakavasti tähän huoleen.
Reaktoreiden varhaisempi alas ajaminen olisi todellakin toivottavaa. Minun on kuitenkin myös sanottava, ettei ydinreaktoreiden käyttöä voida lopettaa missään eikä koskaan yhdessä yössä. Lisäksi on oltava selvää, että kulloinkin kyseessä oleva maa tarvitsee huomattavaa teknistä ja taloudellista tukea. Minun on myös muistutettava, että yhteisön ydinturvallisuutta ja erityisesti säteilyturvaa koskeva säännöstö on hyvin rajallinen. Tällä hetkellä jokainen jäsenvaltio ja siten myös jokainen hakijamaa voi itse vapaasti valita oman energiatuotannon muotonsa. Ainoa periaate, jota jokaisen unionissa on noudatettava, on korkeimman kansainvälisesti hyväksytyn turvallisuustason takaaminen.
Liettua ja Slovakia ovat siksi komission mielestä täyttäneet sulkemispäätöksillään, joilla ne pyrkivät osoittamaan oikeaksi jäsenyysneuvottelujen aloittamisen, tarvittavat velvoitteet ydinturvallisuuden osalta. Se ei kuitenkaan sulje pois sitä, että suuremmalle joustavuudelle voisi olla enemmän pelinvaraa. Komissio pitää Liettuan ja Slovakian lupauksia tarpeellisena edistyksenä tehokkaan käytöstä poistamisen suuntaan. Itse tavoitetta ei ole kuitenkaan vielä saavutettu.
Keskitymme nyt päätetyn käytöstä poistamisen konkreettiseen toteuttamiseen. Liettuan on säädettävä sulkemisesta laki, jolla laitosta hoitava määrätään virallisesti aloittamaan sulkemismenettely. Liettuassa laaditaan tällä hetkellä kansallisen energiastrategian toteuttamista koskevaa toimintasuunnitelmaa. Slovakian on myös aloitettava sulkemisen suunnitteleminen. Näiden maiden kanssa tehtävässä yhteystyössämme siirrymme nyt toteuttamisvaiheeseen.
Komissio on sitoutunut antamaan taloudellista apua molempien Liettuassa ja Slovakiassa sijaitsevien mainittujen ydinvoimaloiden sulkemiseen vuoden 1999 Phare-ohjelman yhteydessä myönnettävien ei-takaisinmaksettavien tukien muodossa. Useimmat näistä tuista on määrä maksaa yhden Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin hallinnoiman kansainvälisen lainarahaston kautta.
Vuodesta 2000 alkaen aiomme myöntää jokaiselle sulkemistoimelle tukea 20 miljoonaa euroa vuosittain. Näitä tukia ei ole kuitenkaan ajateltu vain varsinaisia sulkemistoimia varten, vaan niiden avulla on määrä pikemminkin tukea myös perinteistä energiasektoria koskevia tukitoimia. Esimerkiksi Liettuassa on tarjottu muulla kuin ydinvoimalla tuotettavan sähkön osalta markkinoiden vapauttamista ja teknistä nykyaikaistamista korvauksena Ignalinan ydinvoimalan sulkemisesta.
Komissio kertoi 13. lokakuuta edistymiskertomuksia koskevan kokonaisasiakirjansa johtopäätöksissä, että se aikoo aloittaa jäsenyysneuvottelut vuonna 2000 myös Bulgarian kanssa. Me suosittelemme kuitenkin, että näiden neuvottelujen aloittaminen sidotaan siihen, että Bulgarian hallitus päättää vuoden 1999 loppuun mennessä hyväksyttävistä sulkemispäivämääristä Kozloduin ydinvoimalan reaktoreille 1 - 4 ja että maan taloudellisessa uudistusprosessissa saavutetaan merkittävää edistystä. Haluaisin korostaa, että päätös Kozloduin ydinvoimalan sulkemisesta on ratkaiseva edellytys neuvottelujen aloittamiselle. Helsingissä voidaan tuskin päästä yksimielisyyteen neuvottelujen aloittamisesta Bulgarian kanssa, ellei tätä ongelmaa ole ratkaistu.
Olen tällä hetkellä tiiviissä yhteydessä Bulgarian hallitukseen tämän asian tiimoilta. On myös olemassa viitteitä poliittisesta halusta löytää hyväksyttävä ratkaisu sen jälkeen, kun Bulgarian parlamentti hyväksyi mahdollisuuden poiketa maan energiastrategiassa mainituista sulkemismääräajoista. Neuvotteluissa ei ole kuitenkaan toistaiseksi saavutettu läpimurtoa.
Komissio on valmis myöntämään Liettuan ja Slovakian tapaan myös Bulgarialle tukea samanlaisten mahdollisuuksien puitteissa niin pian kuin Sofia on samoin päättänyt vaarallisten reaktoreiden sulkemisesta. Komissio on lisäksi valmis antamaan Euratom-lainaa Kozloduin ydinvoimalan viidennen ja kuudennen reaktorin nykyaikaistamiseen ja korjaamiseen. Tämän lainan myöntäminen riippuu kuitenkin siitä, päästäänkö neljän vanhemman reaktorin sulkemisajankohdasta yhteisymmärrykseen.
Kerrottuani nyt perusteellisesti hakijamaiden vanhanaikaisiin ydinvoimaloihin liittyvistä viimeisistä tapahtumista, haluaisin sanoa vielä pari sanaa entisen Neuvostoliiton alueen uusien itsenäisten valtioiden parannuskelpoisista ja vanhanaikaisista reaktoreista. Phare-hallintokomitean jäsenet antoivat viime viikolla puoltavan lausunnon komission ohjelmasta, jolla myönnetään 11 miljoonaa euroa Phare-varoja hakijamaiden ydinvoimaloiden turvallisuustoimien sekä sellaisten toimien rahoittamiseen, joihin hakijamaiden lupaviranomaisten on ryhdyttävä. Komission aikomuksena on jatkaa tätä apua koko vuosien 2000 - 2006 rahoitusnäkymien ajan. Sen ohella Tacis-ohjelman edunsaajat saavat jatkettua taloudellista apua Agenda 2000 -ohjelman tavoitteiden toteuttamisen osalta. Näihin tavoitteisiin kuuluvat turvallisuuskulttuurin vahvistaminen, poltetun ydinmateriaalin käsittelyn parantaminen, pyrkimykset poistaa käytöstä ja sulkea Tsernobylin ydinvoimala, EU:n ja Armenian yhteinen Medzamorin ydinvoimalaa käsittelevä työryhmä sekä muut toimet.
Komissio tietää, ja olen varma, että tähän käsitykseen yhtyvät myös parlamentin jäsenet, että ydinvoimaloiden alasajo merkitsee raskasta rasitetta keskellä murroskautta oleville kansantalouksille ja erityisesti niille maille, jotka ovat olleet Neuvostoliitosta itsenäistymisen jälkeen vasta vähän aikaa olemassa itsenäisinä valtioina.
Komissio näkee velvollisuudekseen tämän tavoitteen saavuttamisen mahdollisimman nopeasti. Emme voi kuitenkaan tehdä sitä yksin, vaan kansainvälisen yhteisön on toimittava yhdessä! Sen yhteisten etujen mukaista on vakiinnuttaa eurooppalaiset turvallisuusstandardit. Myös jäsenvaltioiden ja kansainvälisen yhteisön on oltava hakijamaiden tukena auttamalla ja neuvomalla niitä. Ydinvoimaloiden turvallisuustason nostaminen joko korjausten avulla tai parannuskelvottomiksi luokiteltujen reaktoreiden alasajolla aiheuttaa jatkossakin suuria kustannuksia.
Tästä syystä komissio haluaisi järjestää yhdessä kulloistenkin hakijamaiden kanssa jälleenrakentamisen rahoituskonferensseja Liettuaa, Slovakiaa ja Bulgariaa varten perustettavien erityisten lainarahastojen osalta. Ensimmäinen näistä konferensseista on määrä järjestää vuoden 2000 alussa Liettua varten. Vaadimme jäsenvaltioita kuten myös kolmansia maita ja erityisesti niitä, joilla on alueellisia intressejä Pohjois-, Keski- tai Etelä-Euroopassa, antamaan oman panoksensa näihin kolmeen rahastoon. Tulemme suunnittelemaan nämä rahastot huolellisesti, minkä yhteydessä otamme huomioon, että myös G7-ryhmän tukema Tsernobylin reaktorisuojarahasto tarvitsee ensi vuonna lisää varoja.
Olemme tosin saavuttaneet tosin jo yhtä ja toista, mutta meiltä vaaditaan jatkossa vielä paljon. Meidän on vaadittava, että ydinturvallisuus unionin itäisillä ulkorajoilla on tärkein prioriteetti. Realistinen tulevaisuudennäkymä perustuu nyt ongelmallisimpien ydinreaktoreiden tehokkaaseen alasajoon hakijamaissa. Se on yhtä aikaa sekä poliittinen että taloudellinen tehtävä. Euroopan parlamentti voi luottaa siihen, että komissio tulee hoitamaan tätä tehtävää erittäin ponnekkaasti. Toivon, että hoitaessaan tätä vaikeaa tehtävää kansalaistemme etujen mukaisesti komissio voi luottaa myös teidän tukeenne, hyvät parlamentin jäsenet.

Chichester
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hänen iltapäiväisestä julkilausumastaan, joka koski työohjelmaa, jonka komissio on käynnistänyt turvallisuuden parantamiseksi Keski- ja Itä-Euroopan siviiliydinlaitoksissa.
Komission jäsentä melkoisen tarkasti kuunneltuani pohdin mielessäni, sisältyykö hänen julkilausumaansa uutta tietoa. Hän jakoi meille melkoisen määrän yksityiskohtia sekä lupauksia siitä, mitä on tapahtumassa tai tulee tapahtumaan. Panen merkille eräisiin hänen huomioihinsa sisältyneen aikataulun, jonka mukaan reaktorit suljetaan alkuvuodesta 2006 ja 2008 palaan hetken päästä kysymykseen, pitäisikö jokin reaktori sulkea vai ei ja jos pitäisi niin kuinka nopeasti.
En voi olla muuta kuin samaa mieltä komission jäsenen kanssa ja yhdyn komission kantaan turvallisuusnäkökohtien ensisijaisuudesta. Käsittääkseni voimme kaikki olla yhtä mieltä siitä, että ydinvoimaloiden ja ydinlaitosten osalta on ehdottoman oleellista, että turvallisuudelle, eli toiminnan turvallisuudelle sekä rakentamisen ja suunnittelun turvallisuudelle, annetaan ensisijainen asema. On ilmeistä, että yleinen mielipide on saatava vakuuttumaan siitä, että näin onkin. Olen myös yhtä mieltä siitä, että niiden maiden kannalta, jotka ovat sähkön ja energiantuotannossaan suuresti riippuvaisia ydinvoimaloista, on olennaisen tärkeää, että sulkemista koskevissa ohjelmissa edetään vaiheittain niin, että jää aikaa järjestää korvaava kapasiteetti. Joissakin maissa silloin, kun reaktoreita on ollut pakko sulkea, on ilmennyt sähkön puutetta, joka on aiheuttanut suurta hätää. Tätä näkökohtaa on arvioitava kiistellyn turvallisuusnäkökohdan yhteydessä. Meidän on myös pidettävä mielessä, että olemme vasta neuvottelemassa sellaisten maiden kanssa, jotka ovat täysivaltaisia ja itsenäisiä valtioita, ja meidän on kunnioitettava niiden sisäisiä menettelyjä. Meidän asemamme on hieman kiusallinen, mikäli aiomme kertoa niille asioista, tai pyytää niitä tai auttaa niitä tekemään sellaisia asioita, joita me haluamme tehdä, mutta ne eivät itse olekaan innokkaita tekemään.
Kysymys on siitä, että jos reaktori voi turvallisesti olla käynnissä vuoteen 2006, miksi se ei voisi toimia turvallisesti koko käyttöaikaansa? Jos se ei ole turvallinen, se pitäisi välittömästi sulkea. Tämä on se kiperä ongelma, johon meidän olisi vastattava. Kaikella kunnioituksella, komission jäsen, minusta tuntuu, että te ette ole tänään iltapäivällä oikein käsitellyt kunnolla tätä ongelmaa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi ilmaista myötätuntoni komission jäsenelle hänen vilustumisensa vuoksi, joka on toivottavasti vain todellista eikä poliittista. Toivon, että hän paranee pian ja voi siten osallistua tärkeälle matkalle, jolle hän haluaisi lähteä vielä tällä viikolla. Haluaisin vielä kiittää komission jäsentä sydämellisesti hänen tiedonannostaan ja ennen kaikkea myös siitä perussanomasta, ettei ydinturvallisuuden osalta ole olemassa mitään kompromisseja. Komission jäsen sanoi sen hyvin selvästi jo Euroopan parlamentin kuulemistilaisuudessa, ja se on myös periaate, jota on noudatettava. Se ei ole ehkä tullut niin selväksi viimeisten viikkojen aikana käydyn keskustelun kuluessa esitetyissä puheenvuoroissa, mutta korostan sitä ja olen hyvin iloinen tästä sanomasta.
Äänestimme tänään täällä parlamentissa Chichesterin mietinnöstä, jossa sanoimme erittäin selvästi, että torjumme kaikenlaisen pakottamisen tai kaikenlaisen epäsuoran suosittamisenkin ydinturvallisuuden osalta. Tällä edellytyksellä hyväksyimme Chichesterin mietinnön suurella enemmistöllä. Meidän on tietysti otettava huomioon, että myös päinvastainen pitää paikkansa, sillä yhdenkään maan ei ole mitenkään pakko luopua ydinenergiasta. Meidän on kuitenkin - ja siltä osin komission jäsenen sanat olivat hyvin yksiselitteiset - ehdottoman välttämätöntä tuoda ydinturvallisuus etualalle. Toivonkin, että tämä on myös itäeurooppalaisten naapureidemme kanssa käytävien neuvottelujen ohjenuora ja perusta, kuten te, arvoisa komission jäsen, olette sanoneet. Neuvottelujen kriteeriksi on siis otettava korkein kansainvälisesti tunnustettu turvallisuustaso.
Päätös siitä, halutaanko ydinenergiaa tuottaa jossain tietyssä maassa turvallisesti, on siinä mielessä kansallinen ratkaisu. Turvallisuustasoa koskeva päätös menee kuitenkin sitä pitemmälle, koska se ei koske pelkästään maan omia kansalaisia. Nythän on olemassa sellainen käsitys, että maat haluavat ja aikovat joka tapauksessa soveltaa tiukkoja turvallisuusnormeja myös omien etujensa nimissä. Me kaikki tiedämme kuitenkin, että todellisuutta on se, että turvallisuusnormien soveltaminen riippuu tietysti myös taloudellisista ongelmista ja hyvinvoinnin tasosta ja että meillä on " varaa" huolehtia enemmän kansallisesta turvallisuudesta kuin osalla naapurimaistamme. Siksi on myös tärkeää ja oikein, että Euroopan unioni kantaa tästä asianmukaista huolta.
Abstraktisti nähtynä pätee tietysti se, mitä kollega Chichester sanoi, että ydinvoimalat ovat joko turvallisia tai ne eivät ole turvallisia. Jos asioita lähestytään realistisesti, näille maille on tietysti myös myönnettävä määräaika vastaaviin turvallisuusstandardeihin sopeutumiselle eikä meneteltävä niin, että laitokset joko suljetaan heti tai reaktoreiden annetaan toimia niiden käyttöiän päättymiseen asti.
Haluaisin sanoa selvästi yhden asian, joka on selvä komission jäsenelle, mutta jonka on uskoakseni oltava selvä myös parlamentille: huoli ydinturvallisuudesta ei ole meille piiloväline laajentumisen lykkäämiseen. Siitä ei ole tosiaankaan kyse! Näin ehkä ajatellaan joskus, ja haluaisinkin sanoa siksi erittäin selvästi, että asia on pikemminkin päinvastoin. Mitä aikaisemmassa vaiheessa naapurimme tunnustavat, että ydinturvallisuus on meidän yhteinen huolemme, sitä pikemmin on myös mahdollista käydä neuvotteluja rakentavasti ja avoimesti naapureidemme kanssa ja saattaa laajentumisneuvottelut myös päätökseen.
Tämä yhteinen turvallisuusperusta on mielekäs vasta, kun myös naapurimme tunnustavat sen. Nyt kyse ei ole siksi myöskään siitä, että neuvotteluja vastaan käytettäisiin vetoa, jos kaikkea ei ole vielä saavutettu ennen neuvottelujen aloittamista. Kyse ei ole myöskään siitä, että pidettäisiin itsepintaisesti kiinni eri hallitusten yksipuolisesti päättämistä sulkemissuunnitelmista. Kysymys on pikemminkin sen tunnustamisesta, että myös hallitusten tekemästä voidaan ja siitä täytyy keskustella.
Tässä yhteydessä on tietysti otettava myös huomioon, että ydinvoimaloiden sulkeminen eri maissa johtaa myös taloudellisiin ongelmiin, vaikuttaa energiahuoltoon, energian hintoihin ja vientimahdollisuuksiin. Se voi tietysti myös aiheuttaa ympäristöongelmia, jos energian tuotannossa siirrytään takaisin vanhoihin ja huonoihin fossiilisiin voimalaitoksiin. Tässä mielessä haluaisin myös antaa selvästi tukeni sille, mitä arvoisa komission jäsen sanoi taloudellisesta avusta. Kun huolehdimme yhdessä ydinturvallisuudesta, meidän on oltava myös yhdessä valmiita antamaan naapurimaillemme taloudellista apua sitten, kun ne tunnustavat asianmukaiset standardit.
Tältä osin olen hyvin kiitollinen myös jälleenrakentamisen rahoittamista koskeville konferensseille. Näissä konferensseissa pitää sitten myös käydä ilmi, onko Euroopan unioni kokonaisuutena ja myös yksittäiset jäsenvaltiot valmiita tekemään jotakin ydinturvallisuuden hyväksi. Me Euroopan parlamentissa tuemme sitä ja haluamme auttaa naapureitamme, jotta ne voivat parantaa ydinvoimaloidensa varustetasoa yhteisen turvallisuuden nimissä.

Thors
Arvoisa puhemies, kiitos tiedoista, arvoisa komission jäsen. Sallikaa minun sanoa, että ne kuultuani oloni oli hieman samanlainen kuin silloin, jos esimerkiksi kotimaassaan lukee uutisia siitä, että jokin sairaala suljetaan juuri, kun sen korjaukseen on käytetty kymmeniämiljoonia markkoja. Te mainitsitte, että Phare-yhteistyön puitteissa on panostettu 200 miljoonaa euroa turvallisuuden parantamiseen. Luulen, että tätä on arvioitava rehellisesti. Mitä olemme aikaisemmin tehneet? Mistä on nyt tullut tarpeetonta sen vuoksi, että Eurooppa on ottanut ehkä hieman tiukemman linjan jäsenyysneuvotteluissa? Luulen, että olemme toimineet hieman hölmösti, ikään kuin " hölmöläiset" , kuten kotimaassani sanottaisiin.
Olen lisäksi sitä mieltä, että epävarmuus toimiemme oikeudellisesta perustasta on osoittanut, että yhteisöllämme pitäisi olla vähän enemmän energiaa koskevia säännöksiä, mikä meidän on otettava esille käydessämme lähipäivinä hallitusten välistä konferenssia koskevaa keskustelua. On ilmeistä, että tarvitsemme lisätietoja Slovakian Bohunicen ydinvoimalan todellisesta turvallisuustilanteesta. Valitettavasti tilanne on sellainen, että kukaan meistä ei tiedä asiasta mitään; emme saa samaa tietoa kuin komissio. Ignalinan osalta haluan sanoa, että mielestämme saamamme tieto ei ole oikein tyydyttävää, koska esimerkiksi niin kutsutussa WENRAn kertomuksessa todetaan, että meillä ei ole varmaa tietoa niin kutsuttujen reactor shutdown -järjestelmien turvallisuudesta.

Echerer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, myös minä toivotan teille aluksi pikaista paranemista ja toivon, että pääsette pian eroon flunssastanne. Te olette tänään sanonut - ensin myös kiitos -, että ydinvoimaloita on tarkasteltava poliittisesti ja taloudellisesti ja että niiden alasajoa yhdessä yössä ei voida vaatia. Siihen tarvitaan toki suunnitelma ja myös aikaa. Bohunicella on mielestäni kuitenkin ollut jo riittävästi aikaa. Saanen muistuttaa niin sanotusta Hermes-sopimuksesta, jossa sanottiin, että Bohunice poistuisi verkosta viimeistään vuonna 2000. Olin siksi hyvin hämmästynyt Bohunicen uusia sulkemispäivämääriä vuonna 2006 ja 2008 koskevasta ylistävästä tunnustuksestanne.
Pääsen kysymykseeni, arvoisa komission jäsen. Kesästä lähtien on ollut olemassa Wienin riskintutkimuslaitoksen (Institute of Risk Research) tutkimus, joka on tällä välin hieman pölyttynyt hieman Itävallan kuluttajansuojaministeri Prammerin pöytälaatikossa. Ympäristöasioita käsittelevien kansalaisjärjestöjen kanssa tehtävän hyvän yhteistyön ansiosta olemme kuitenkin tietoisia tästä tutkimuksesta ja olemme voineet viime torstaista lähtien perehtyä tarkemmin tähän materiaaliin. Meidän ei pidä keskustella Bohunicen ydinvoimalan turvallisuuspuutteista, mutta saanen ehkä nostaa esille vain kolme tärkeintä seikkaa: Bohunicessa ei ole edelleenkään korvattu puuttuvaa teräsbetonia, siellä ei ole paineen vähentämislaitteistoa tai muitakaan turvallisuusjärjestelmiä. Seismologisesti voimalan varustus on riittämätön. Reaktorin paineastia on siinä määrin hauras, ettei halkeaman mahdollisuutta voida sulkea pois.
Nyt tulen erittäin mielenkiintoiseen asiaan. UJD, Slovakian ydinturvallisuusviranomainen, ei ole antanut vuodesta 1995 lähtien enää tavanomaista monivuotista toimilupaa vaan pelkästään tilapäisen yksivuotisen toimiluvan pidennyksen, jolla se yrittää pakottaa laitosten hoitajat tarpeellisiin parannuksiin. Se on ollut kuitenkin oletettavasti turhaa! Muistutan vielä lopuksi, että Bohunicen ydinvoimalan voimassa oleva turvallisuussertifikaatti raukeaa vuonna 2000. Me Itävallassa sanomme, että Bohunicella ei ole ensi vuodesta lähtien enää " joutsenmerkkiä" !
Tämä tutkimus välitettiin syyskuun alussa Slovakian hallitukselle, mutta ei kuitenkaan teille, arvoisa komission jäsen. Tämä laiminlyönti ei ole pelkästään Itävallan poliittinen ongelma vaan myös EU:n sisäinen ongelma. Samanaikaisesti ministeri Prammerin toimistosta kuitenkin kerrotaan, että hän olisi informoinut teitä vielä avoinna olevista Bohunicen V1 -ydinvoimalaa koskevista turvallisuuskysymyksistä. Kysynkin nyt teiltä, arvoisa komission jäsen, tiesittekö tästä tutkimuksesta. Jos tiesitte, silloin komissio on menetellyt asiassa skandaalimaisesti! Jos ette tienneet tästä tutkimuksesta, pyydän teitä hartaasti harkitsemaan vielä kerran näitä kaikkia tosiasioita. Mikäli teillä ei vieläkään sattuisi olemaan näitä asiakirjoja, olen tuonut ne mukanani Wienistä. Te itse, jos saan luvan lainata teitä, olette todennut, että tässä asiassa ei ole sanottu vielä viimeistä sanaa. Komissio voisi ehkä vaihtaa pari sanaa myös Slovakian ydinturvallisuusviranomaisten kanssa. Me vaadimme varhaisempia ja sitovia sulkemispäivämääriä Bohunicen ydinvoimalalle sekä myös selkeää apua suunnitelmille ydinvoimasta luopumiselle.

Brie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin kiittää teitä siitä havainnollisuudesta, jolla olette esittänyt komission kannan asiaan. Sen ei kuitenkaan tarvitse tarkoittaa, että olen asiasta ehdottomasti samaa mieltä. Haluaisin esittää vastalauseen arviostanne, lainatakseni teitä kirjaimellisesti, " että sulkeminen ei ole missään eikä koskaan mahdollista yhdessä yössä ". Koska olette kotoisin Saksasta, tiedätte sulkemisen voivan todellakin tapahtua yhdessä yössä siellä, missä se on välttämätöntä, Greifswaldin ydinvoimalaan viitatakseni. Se edellyttää tietenkin, että on olemassa vastaava poliittinen halu ja että sulkemiselle luodaan asianmukaiset olot.
Minulla ei ole myöskään mitään harhakuvitelmia siitä, että nämä ovat itä- ja keskieurooppalaisissa valtioissa tietenkin osaksi kansantaloudellisesti ja jopa yhteiskunnallisesti erittäin vaikeita asioita. Uskon kuitenkin myös kohdanneeni vastustusta, joka liittyy ehkä koko Euroopan unionin sisäisessä energiapolitiikassa ilmenevään epäröintiin, kun ihmiset näkevät turvallisuuden mainituissa tapauksissa viime kädessä laitosten sulkemisessa - mistä olen heidän kanssaan samaa mieltä - he haluavat kuitenkin samalla taata turvallisuuden vastaavanlaisissa IVY-maissa sijaitsevissa ydinvoimaloissa parannusten sekä EU:n näille toimille antaman tuen avulla. Turvallisuus voidaan mielestäni saavuttaa Euroopan unionin sisällä ja hakijamaissa vain sulkemalla laitokset. Pidän hyvin ongelmallisena sitä, että yhteisön ulkopuolella käytettäisiin toisenlaista mittapuuta myös täällä mainituissa tapauksissa. Uskon myös, että toimisimme kaiken kaikkiaan oikein, jos tekisimme laitosten sulkemisesta mittapuun ei vain Itä-Euroopalle vaan koko Euroopan unionin sisäiselle energiapolitiikalle emmekä vaarantaisi tätä mahdollisuutta jatkamalla säännöstelyn purkamista.

Muscardini
Arvoisa puhemies, ydinturvallisuuskysymyksellä on erittäin tärkeä merkitys liittymistä valmistelevassa strategiassa. Eräs Bulgarialle asetetuista ehdoista liittymisneuvotteluiden aloittamiseksi onkin Kozloduin ydinvoimalan 1-4 -yksikön sulkemista koskeva kohtuudenmukaisen aikataulun laatiminen viimeistään vuoden 1999 loppuun mennessä. Tuo voimala on itse asiassa malliltaan vanhanaikainen toimeenpanoelimen Agenda 2000:ssa tekemän jaottelun mukaan, jossa ydinvoimalat on jaettu kolmeen kategoriaan: neuvostoliittolaiset eli vanhanaikaiset mallit, jotka on hävitettävä niiden vaarallisuuden vuoksi; muut voimalat, joita täytyy uudistaa, jotta ne voisivat saavuttaa sellaiset turvallisuusasteet, jotka unioni hyväksyy, ja länsimaalaiset voimalat, joita on niukasti ja jotka voivat jäädä toimintaan, kunhan niiden turvallisuusaste on korkea pitkällä aikavälillä.
Ulkoasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana mietinnöstä, joka koskee ydinalaan liittyvää toimintaa jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä uusissa itsenäisissä valtioissa ja joka hyväksyttiin yksimielisesti viime vuonna 27. lokakuuta, olen korostanut turvallisuuden äärimmäistä tärkeyttä ja määritellyt sen liittymisvaatimukseksi uusille unionin jäsenvaltioille.
Ydinturvallisuus koskee itse asiassa miljoonia Euroopan unionin ja Itä-Euroopan kansalaisia. Siviilikäyttöön tarkoitetun ydinvoiman hylkääminen ei ole ajankohtaista ja on pidettävä mielessä niiden päätösten taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset, jotka unioni haluaa Keski- ja Itä-Euroopan maiden omaksuvan. Jäsenvaltiot, olipa niillä sitten yhteinen raja näiden maiden kanssa tai ei, ilmaisevat kuitenkin huolensa ja erimielisyytensä sellaista liittymistä, jossa ei oteta huomioon ydinturvallisuuskysymystä.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, nukun hyvin saksalaisen, ranskalaisen tai brittiläisen ydinvoimalan vieressä. Inhimillisen mittapuun mukaan pahimman ajateltavissa olevan ydinvoimalaonnettomuuden mahdollisuuden pitäisi olla toiminnassa olevassa laitoksessa poissuljettu. Läheskään tai lainkaan niin hyvin en nuku hakijamaiden ydinvoimaloiden vieressä. Teen tässä kohdassa henkilökohtaisen tunnustuksen, koska myös Swoboda esitti aiemmin sellaisen. Olen Euroopan unionin nopean laajentumisen intohimoinen kannattaja. Kaikki valtiot, jotka ovat tähän mennessä jättäneet jäsenyysanomuksensa, ovat osa Eurooppaa. Ne kuuluvat meihin, ja me kuulumme niihin.
Uskon kuitenkin, että ei ole vain oikeutemme vaan myös aivan yksinkertaisesti velvollisuutemme muistuttaa, että hakijamaissa on toiminnassa hyvin erilaisten turvallisuusstandardien ydinvoimaloita. Mehän emme nouse nykyään myöskään enää ilmalaivaan, kun lennämme Brysseliin tai Strasbourgiin, vaan olemme hyvin iloisia, että käytettävissämme on erittäin nykyaikaisia lentokoneita. Meidän on myös tiedettävä hyvin tarkasti, millaisia nämä ydinvoimalat ovat, kun on kyse tietokoneita koskevista vuoteen 2000 liittyvistä ongelmista.
Sallikaa minun lainata Itävallan ulkoministeriä, Wolfgang Schüsseliä, joka sanoi 9. marraskuuta: jos jäsenyyttä hakeneet valtiot eli Slovakia, Liettua ja Bulgaria haluavat aloittaa jäsenyysneuvottelut EU:n kanssa, kolmen vanhanaikaisen ydinvoimalan osalta on esitettävä konkreettisia sulkemissuunnitelmia joulukuun puolivälissä pidettävään Eurooppa-neuvoston Helsingin kokoukseen mennessä. Ulkoministeri Schüssel sanoi edelleen 11. marraskuuta: jo toiminnassa olevien ydinvoimaloiden ohjenuorana tulisi olla EU-standardit. En ole lainkaan samaa mieltä erään itävaltalaisen sosialistiministerin kanssa, jonka mukaan neuvotteluja ei aloiteta niin kauan kuin laitoksia ei ole suljettu. Se siis on väärä tapa, ja hylkään sen erittäin päättäväisesti.
Olen vakuuttunut siitä, ettei meille tule läntisissä ydinvoimaloissa mitään vaikeuksia myöskään vuoden 2000 vaihtuessa. Tästä en ole kuitenkaan vakuuttunut itäisten ydinvoimaloiden osalta. Siellä voi tapahtua jotakin, ja siksi on välttämätöntä, että annamme siihen liittyvää apua. Tsernobylistä lähtien tiedämme, että käsite " naapuruus " on ydinvoimaloiden osalta aivan yksinkertaisesti määriteltävä uudelleen. Me kaikki olimme silloin välittömiä naapureita. Hakijamailta voitaneen kuitenkin odottaa suurempaa joustavuutta tässä asiassa hyvän naapuruussuhteen hengessä. Myös minä haluan kiittää komission jäsentä hänen sanoistaan, ja koska olen kristillisdemokraatti, en halua antaa hänelle mukaan pelkästään hyviä neuvoja, vaan myös kysyä häneltä, tarvitseeko hän ehkä Aspirin C:tä. Olen mielihyvin valmis hakemaan sitä hänelle.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on todellakin merkille pantava hetki parlamentissa, kun yksi jos toinenkin antaa jo nyt niin sanotusti karvaan palan purtavaksi toivottaen samalla toisilleen kaikkea hyvää. Olin hyvin iloinen, arvoisa komission jäsen, kun toistitte tänään vielä kerran, että olisi toivottavaa, jos reaktorit ja erityisesti Slovakian Bohunice suljettaisiin jo aiemmin. Tässä keskustelussa, jota olemme käyneet toki jo jonkin aikaa, voitaisiin uskoakseni päästä ehkä kuitenkin hieman eteenpäin parilla konkreettisella kysymyksellä. Miten te, arvoisa komission jäsen, arvioitte sitä, että EU-ohjelmista, esimerkiksi Pharesta, on virrannut kuitenkin suhteellisen paljon rahaa idän ydinvoimaloiden parantamiseen ja silti nyt on havaittavissa niin vähän myönteisiä tuloksia?
Mitä voidaan tehdä, ja tämä on erityinen huoleni, että myös todella noudatetaan niitä esitettyjä ja nyt ilmoitettuja luopumispäivämääriä, jotka koskevat eri ydinvoimaloita eikä missään tapauksessa pelkästään Slovakian Bohunicea? Mitä tähän liittyviä suunnitelmia komissiolla on, koska mehän tiedämme myös, että ilmoittamisen ja varsinaisen sulkemisen välillä on hyvin suuria eroja?
Siirryn nyt toiseen asiaan. Myös minä olen saanut käsiini tämän Wienin yliopiston akateemisen senaatin riskintutkimuslaitoksen (Institute of Risk Research) tutkimuksen, joka tuo Slovakian Bohunicen ydinvoimalan asian vielä kerran toiseen valoon. Edellinen puhuja, Echerer, viittasi jo siihen, ettei kyseisessä ydinvoimalassa ole ydinreaktorin paineastiaa ja että myös Slovakian ydinturvallisuusviranomaisten omien arvioiden mukaan laitoksen toimintavarmuus ei ole riittävä. Mitä komissio aikoo tehdä tälle asialle?
Eikö ole myöskin niin, jos viittaamme vielä kerran Slovakian Bohunicen ydinvoimalaan, ettei Slovakian tasavalta ole tosi asiassa lainkaan niin riippuvainen näistä reaktoreista? Siteeraan erästä Euroopan unionin ja Slovakian yhteisen työryhmän ydinenergiaa koskevaa kertomusta, jossa todetaan hyvin selvästi seuraavasti. " Even without Bohunice V 1, the country is in a position to cover its average consumption needs with national production throughout the period to 2015. " Käännettynä se tarkoittaa, että Slovakian toistuvasti esittämät perustelut siitä, että ydinvoimalan sulkeminen vaarantaisi taloudellisesti maan oman energiahuollon, eivät pidä paikkaansa.
Tulen siis siihen johtopäätökseen, että olen edelleen vakuuttunut siitä, että tässä asiassa on tehtävä vielä vähän enemmän. Tämä koskee ydinvoimasta luopumisen aikaistamista ja myös sen toteuttamiskelpoisuutta, missä yhteydessä EU voi tietysti myös antaa vastaavaa taloudellista apua.

Morillon
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Verheugenia siitä, että hän on erittäin tyhjentävästi esittänyt meille ne vaikeudet, joita hänen eteensä on tullut tällä Euroopan tulevaisuuden kannalta oleellisen tärkeällä alalla. Kuunneltuani häntä sekä kollegoitani koko keskustelun ajan ajatukseni kulkeutuivat äskettäiseen vaalikampanjaan ja niihin vastauksiin, joita meidän sillä hetkellä odotettiin äänestäjillemme antavan Euroopan rakentamisen aloittamisen ja loppuunsaattamisen välttämättömyydestä.
On selvää, että tämä on yksi tärkeistä aloista, tiedämmehän esimerkiksi lukuisten ydinvoimaloiden aiheuttaman uhan, mutta olemme myös tietoisia entisen Neuvostoliiton alueelle kertyneistä suurista asemääristä. Siellähän yksikään jäsenvaltio ei voi kuvitella voivansa ryhtyä yksin toimiin koko mantereen turvallisuuden nimissä. Ainoastaan yhdistynyt Eurooppa, ja kiitän teitä siitä, arvoisa komission jäsen, että olette ymmärtänyt sen, voi yrittää auttaa, eikä ainoastaan hakijamaita, vaan kaikkia niitä maita, joissa on sellaisia ydinvoimaloita, jotka eivät ole turvallisuusnormiemme mukaisia, ratkaisemaan tämän ongelman niin, että huomioon otetaan kunkin maan omat taloudelliset välttämättömyydet.
Kiitän komission jäsen Verheugenia siitä, että hän muistutti, että ainoastaan jokaisen jäsenvaltion osallistuessa tarvittavien varojen hankkimiseen voimme saavuttaa tämän yhteisen tavoitteen, josta kaikki ovat puhuneet.

Verheugen
. (DE) Arvoisat parlamentin jäsenet, ensinnäkin sydämellinen kiitos paranemistoivotuksista. Tämä on todellakin vain oikeaa nuhaa, ei mitään poliittista. Aspirin C:n otan jälkeenpäin kiitollisena vastaan siinä toivossa, etten saa sen jälkeen vielä myös vatsakipuja.
Tämä teidän käymänne keskustelu tuntuu antavan vahvistuksen mielipiteilleni, ja kiitän teitä siitä erittäin yksiselitteisestä poliittisesta tuesta, joka kävi ilmi puheenvuoroistanne. Komissiolle on hyvin tärkeää voida viitata käymissämme neuvotteluissa siihen, että Euroopan parlamentti asettaa ydinturvallisuusasiassa mitä tiukimmat ja korkeimmat standardit. Niille valtioille, joiden kanssa olemme tekemisissä, tämä on tärkeä argumentti. Se on tärkeä siksi, että nämä maat ovat tietoisia siitä, että Euroopan parlamentin on viime kädessä hyväksyttävä jäsenyysneuvottelut. Ne tietävät myös, että ilman Euroopan parlamenttia mikään ei siis onnistu, ja siksi sen toiveet ovat erittäin merkittäviä tässä asiassa.
Haluaisin mielelläni selventää, että keskitymme niihin reaktoreihin, joiden osalta G7-ryhmän lausunnossa muistaakseni vuodelta 1992 sanotaan, että ne ovat vanhanaikaisia ei niiden toimintaan liittyvien turvallisuuspuutteiden vaan niiden edustaman rakennetyypin vuoksi. Tässä on siis kyse reaktoreista, jotka ovat rakenteensa vuoksi turvattomia ja joita ei voida rakenteensa vuoksi myöskään parantaa ainakaan järkevin kustannuksin. Kaikissa näissä tapauksissa on olemassa vain yksi ainoa järkevä ratkaisu ongelmaan, ja se on reaktorien poistaminen käytöstä epäröimättä mahdollisimman nopeasti. Jokaisen, joka ymmärtää nämä reaktorit turvallisuusriskiksi meidän tapaamme, on pyrittävä saamaan ne suljettua mieluummin tänään kuin huomenna. Vaikeutena tässä on vain se, että yhteisön säännöstöä koskevat neuvottelut eli siis jäsenyysneuvottelut antavat meille vain poliittisen painostusvälineen, eivät sen enempää.
Euroopan unionilla on, kuten jo sanoin, vain erittäin rajallinen toimivalta tällä alalla. Me harjoitamme siis poliittista painostusta, mikä tarkoittaa, että sen lopputuloksena on poliittinen ratkaisu. Tässä poliittisessa ratkaisussa on otettava tietenkin huomioon se, mitä toiveita meillä on. Olen hyvin tietoinen siitä, että tämä aihe on joissakin jäsenvaltioissa erittäin arkaluonteinen, ja kuten tämä keskustelukin on osoittanut, näin on tällä hetkellä erityisesti Itävallassa. Sen lisäksi poliittisen ratkaisun yhteydessä on kuitenkin otettava huomioon myös se, että tämä aihe on saavuttanut hakijamaissa osittain lähes uskonnollista merkitystä. Esimerkiksi Bulgarian osalta voin sanoa teille, että kysymys Kozloduin ydinvoimalan sulkemisesta on ollut nyt jo kuukausien ajan se kansallinen keskustelunaihe numero yksi eli aihe, jossa roihahtavat liekkeihin kaikki sisäpoliittisesti ristiriidat. Minun on todellakin sanottava, että ne askeleet, joita Bulgarian hallitus on toistaiseksi ottanut, ovat rohkeita päätöksiä, kun otetaan huomioon maan valtasuhteet ja se tosiasia, että aikomusta sulkea Kozloduin ydinvoimala tullaan käyttämään lähestyvissä vaaleissa hallituksen vastaisena aseena - näin tulee tapahtumaan myös Slovakiassa ja Liettuassa.
Emme voi ehkä välttää kultaisen keskitien löytämistä eli sellaisen päivämäärän sopimista, jonka voimme vielä ääritapauksessa hyväksyä. Tämän päivämäärän on oltava jokaisessa yksittäisessä tapauksessa selvästi kaukana kulloisenkin reaktorin suunnitellusta jäljellä olevasta toiminta-ajasta. Olemme saavuttaneet tämän jo Ignalinan ja Bohunicen osalta. Sanon teille Bohuniceen liittyen vielä jotakin, koska minut on jo pitkään yritetty vetää mukaan tähän Itävallan sisäiseen kiistaan. Se ei tule kuitenkaan onnistumaan, koska yhdyn täysin siihen itävaltalaiseen näkökantaan, jonka mukaan meidän tulisi yrittää saavuttaa vielä jotakin parempaa. Sen Wolfgang Schüssel ja minä sanoimme painokkaasti eilen neuvostossa.
Itävallan ulkoministeri käsitteli siis tätä kysymystä eilen neuvostossa, minkä jälkeen totesin omalta osaltani tukevani sitä. Tuen myös täysin vakuuttuneena kaikkia täällä esitettyjä pyrkimyksiä käyttää hyväksi mielestäni täysin olemassa olevaa pelinvaraa. Ongelmana on, arvoisa parlamentin jäsen, vain se, että löysin aloittaessani tässä virassa valmiin Slovakian kanssa tehdyn sopimuksen, kuten hyvin tiedätte. Se oli valmis ja se oli lyöty lukkoon. Tämä sopimus tuli yleiseen tietoon vasta muutamia päiviä virkaanastumiseni jälkeen. Minun oli kuitenkin vaikea kritisoida sitä, mitä komissio oli neuvotellut Slovakian kanssa, koska komissiolla ei ollut mitään muuta mahdollisuutta kuin reagoida niin kuin se teki. Olen kuitenkin sanonut alusta alkaen ja myös täällä parlamentissa jo useaan otteeseen, että olen Bohunicen tapauksessa sitä mieltä, että lisäkeskustelut ovat mielekkäitä ja että Slovakian asenne antaa myös syytä olettaa, että asiassa voidaan saavuttaa enemmänkin.
Jotkut kollegat ovat käsitelleet kysymystä siitä, onko oikeastaan järkevää investoida sellaisten ydinvoimaloiden turvallisuuteen, jotka halutaan sulkea. Tämä on todellakin valtavan vaikea kysymys ja minun mielestäni lähes omantunnon kysymys. Komissio on käyttänyt viime vuosina myös varoja turvatakseen täällä mainittujen ydinvoimaloiden toimintavarmuuden niiden sulkemiseen asti. Siinä yhteydessä toimet keskitettiin pääasiassa näiden maiden turvallisuuskulttuurin parantamiseen, riippumattomien valvontaviranomaisten perustamiseen sekä myös niiden ihmisten kouluttamiseen, jotka saattaisivat vastata tästä valvonnasta. Me emme ole rahoittaneet mitään investointeja, jotka olisivat pidentäneet näiden ydinvoimaloiden käyttöikää. Sellainen ei voi myöskään tulla kyseeseen.
Meidän on valitettavasti tehtävä myös ero hakijamaissa olevien mainitsemieni neuvostoliittolaistyyppisten ydinvoimaloiden ja hakijamaiden ulkopuolella olevien neuvostoliittolaistyyppisten ydinvoimaloiden välille. Olemme näiden eri ydinvoimaloiden osalta erilaisessa asemassa. Ensimmäisessä tapauksessa meillä on poliittisesti hyvin voimakas ote, koska nämä maat haluavat liittyä EU:hun ja koska me sanomme erittäin selvästi, että liittymisen edellytyksenä on tätä asiaan koskeva järjestely, jonka me voimme hyväksyä.
Venäjän, Valko-Venäjän, Armenian, Ukrainan tai muiden maiden tapauksessa meillä ei tietenkään ole sellaista painostuskeinoa. Siitä huolimatta - siitä olen hyvin vakuuttunut - Euroopan unionin on osallistuttava myös näissä maissa turvallisuusstandardien nostamiseen. Se on todellakin hirveä dilemma. Tiedämme, että ydinvoimala on oikeastaan suljettava. Olemme toisaalta sellaisessa poliittisessa tilanteessa, jossa se ei ole mahdollista. Te olette silloin sen kysymyksen edessä, teettekö nyt jotakin taataksenne vähintään laitoksen turvallisen toiminnan tai jopa parantaaksenne sitä vielä asteittain, samalla olette hyvin tietoisia siitä, että se saattaisi johtaa myös tilanteeseen, jossa tämä ydinvoimala, jonka te haluatte sulkea, toimiikin kauemmin kuin muutoin olisi ollut mahdollista.
Minun on sanottava, että nämä ovat kysymyksiä, jotka eivät todellakaan anna nukkua rauhassa. Siinä kollega, joka näin sanoi, on täysin oikeassa. Kun on kuitenkin kyse ydinturvallisuudesta, ei uskoakseni pidä kuitenkaan jättää käyttämättä yhtään toimea, joka johtaa siihen, että voimalan tämänhetkinen turvallisuus paranee ainakin vähän. En näe mitään muuta mahdollisuutta kuin toimia kuitenkin jollakin tavalla siellä, missä on kyse sellaisista ydinvoimaloista, jotka haluamme sulkea, mutta joita emme voi sulkea omalta osaltamme mainittujen poliittisten syiden vuoksi. Näin siksi, että ainakin suurimmat turvallisuuspuutteet voidaan korjata, niin vaikeaa ja monimutkaista kuin se myös onkin. Tämä siis vastauksena niihin erittäin perusteellisiin kysymyksiin, joita minulle esitettiin.
Palaamme tähän aiheeseen varmasti vielä useampaan otteeseen. Toivon hartaasti - enkä sano tätä syyttä -, että pystyn jo ensi kerralla, kun tästä asiasta keskustellaan täällä, kertomaan teille tilanteesta, joka tämänhetkiseen tilanteeseen verrattuna on jo huomattavasti parempi.

Chichester
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa komission jäsenelle, mikäli sallitte, että pidin paljon enemmän hänen yhteenvedostaan kuin aluksi annetusta julkilausumasta. Onnittelen häntä siitä, varsinkin hänen terveydentilansa huomioon ottaen, ja toteanpa hänelle, että "hyvää työtä ja tervetuloa takaisin ja kertokaapa vain meille enemmänkin samantyylistä komission edustajat.
(Istunto keskeytettiin klo 16.50 ja sitä jatkettiin klo 17.05.)

Brittiläisen naudanlihan vientikielto - Tupakan tuotanto ja myynti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto komission tämänpäiväisessä kokouksessaan tekemistä päätöksistä.

Byrne
. (EN) Komissio teki tänään päätöksen aloitteestani muodollisten oikeustoimien aloittamiseksi Ranskaa vastaan siksi, että se ei ole kumonnut brittiläisen naudanlihan tuontikieltoa. Tästä päätöksestä ei aiheudu vahinkoa neuvotteluille, joita jatketaan tämänhetkisen kiistan sovinnolliseksi ratkaisemiseksi.
Haluaisin esittää käsitykseni hyvin selvästi. Olemme hyvin lähellä ratkaisua, ja olen vakuuttunut siitä, että sovintoratkaisu on kaikkien asianosaisten, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja yhteisön edun mukaista. Neuvottelut ja yhteydenpito jatkuvat muutamien sellaisten ratkaisemattomien kysymysten osalta, jotka ovat edelleen sopimukseen pääsyn esteenä. Olen toiveikas sen suhteen, että mikäli asianosaisilla on vähän hyvää tahtoa, vientikielto voidaan kumota aivan lähitulevaisuudessa. Olen tietoinen siitä, että tästä tapauksesta käydyille keskusteluille on arvostelijoita, esim. täällä parlamentissa. Kuitenkin nämä keskustelut ovat paras keino päästä pikaiseen ratkaisuun.
Koska muodollisia menettelyjä vientikiellon kumoamiseksi Euroopan unionissa ei ole, tilanne on vielä vaikeampi. Brittien ponnistelut vientikiellon kumoamiseksi kolmansissa maissa, Yhdysvallat sekä brittiläisen kansainyhteisön kumppanit mukaan luettuina, vahvistavat sen. Kuitenkin on välttämätöntä, että komissio osoittaa muodollisesti Ranskalle, että se ei ole noudattanut velvollisuuttaan kumota tuontikieltoa. Pyydän näin ollen Ranskaa esittämään kantansa kahden viikon sisällä annettavassa vastauksessaan.
Olen myös tiedottanut komissiolle Saksan tilanteesta, sillä se on ainoa jäsenvaltio Ranskan ohella, joka edelleen pitää brittiläistä naudanlihaa tuontikiellossa. Tässä tapauksessa Saksan viranomaiset eivät kuitenkaan ole ilmoittaneet, että ne eivät aio kumota tuontikieltoa. Saksan kanta onkin, että joukko perustuslaillisia vaiheita on käytävä läpi, erityisesti on saatava liittoneuvoston hyväksyntä. Myös Saksan tapauksessa on nyt kuitenkin tarvetta ryhtyä edistäviin toimiin vientikiellon kumoamiseksi. Pohdin tilannetta seuraavina päivinä yksikköni kanssa: Saksalta pyydetään tietoja varsinkin tuontikiellon kumoamisen aikataulusta. Kannatan tiukasti kummankin maan yhtäläistä kohtelua, ja Saksaan lähetetäänkin sellainen tiedonanto, jossa siltä vaaditaan ehdotuksia tuontikiellon kumoamisen aikataulusta.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, pidän myönteisenä sitä, että yhteisöoikeuden kunnioittamisesta pidetään huolta. Yhteisöoikeutta koskevaa oikeustajua jäsenvaltioissa on vahvistettava. Kysyn kuitenkin teiltä, että odotatteko pitkään ennen kuin aloitatte sopimusrikkomusmenettelyn. Huolehtiiko komissio sillä välin neuvotteluissa ja mahdollisissa kompromissipäätöksissä siitä, että se testi, josta ilmoititte virkaanasettamisen yhteydessä pidetyn kuulemistilaisuuden aikana, otetaan käyttöön? Huolehtiiko komissio myös siitä, että naudanlihan tunnusmerkintä, joka tulee joka tapauksessa pakolliseksi 1. tammikuuta 2000 alkaen ellemme pääse johonkin toiseen järjestelyyn, tulee voimaan, kun tämä tuontikielto puretaan ja tuontikieltoja määränneitä maita vastaan ryhdytään asianmukaisiin toimiin?

Byrne
. (EN) Tämä on ensimmäinen vaihe vanhan 169 artiklan mukaisessa menettelyssä, joka sisältyy nyt 226 artiklaan. Tässä artiklassa on määrätty tällaisen kirjeen lähettämisestä ennen varsinaisten menettelyjen käynnistämistä. Mutta se on osa rikkomusmenettelyä, ja sitä pidetään sen ensimmäisenä vaiheena. Kirjeessä esitetään kronologisesti nykyinen tilanne ja kuinka olemme siihen joutuneet; sitten siinä esitetään oikeudellinen tilanne ja sen jälkeen Ranskaa vaaditaan vastaamaan ja esittämään kaikki ne perusteet, jotka se haluaa ottaa vastauksessaan esille. Kaiken tämän on tapahduttava kahden viikon sisällä.
Viime viikkojen keskusteluissa otettiin käsiteltäviksi joukko asioita, kuten luultavasti tiedättekin, ja eräs esille otetuista asioista koski testausta, kuten oikein kysymyksessänne otaksuitte. Kiinnititte huomiota siihen, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa syyskuun 3. päivänä pidetyssä kuulemistilaisuudessani mainitsin, että aikomuksenani oli järjestää hullun lehmän taudin diagnostinen testaus koko EU:n alueella. Se on yhäkin aikomukseni. Tämä seikka kiinnitti myös niiden osapuolten huomiota, jotka olivat mukana näissä parin viime viikon aikana käydyissä keskusteluissa.
Kuten tämän tapahtuman yhteydessä mainitsin, yksi tällaisen testausjärjestelmän käynnistämisen tarkoituksista on varmistaa, että kaikkialla Euroopan unionissa on olemassa yhtäläinen testausjärjestelmä, jolla voidaan mitata tarttuvuuden tasoa eri puolilla Euroopan unionia, ja jotta erityisesti voidaan selvittää, mitkä jatkotoimet ovat tarpeen. Erityisen vaarallisen riskiaineksen poistaminen olisi yksi niistä erityisaiheista, joita minulla on asian osalta mielessäni.
Alkuperän tunnistamisen ja tuotemerkintöjen osalta jäljitettävyyden lainsäädännölle asettamat vaatimukset olivat yksi tärkeimmistä kysymyksistä, joista keskustelimme viime viikkoina. Jäljitettävyys on tärkeä asia. Siitä keskusteltiin Firenzessä. Se on myös osa päivämäärään perustuvaa vientijärjestelmää (DBES), se on ensimmäisenä mielessämme tämän asian osalta, ja se on otettu mukaan keskusteluihimme.

Jackson
Tämä on varsin surullinen päivä sekä parlamentin että oikeusvaltion kannalta. Ihmettelen, pystyykö komission jäsen selittämään, miksi hän ei ole toiminut jämerämmin ja vaatinut aikaisemmin sitä, että yksimielisestä tieteellisestä lausunnosta ei voida neuvotella. Parlamentissa käsitellään lakeja; ne ihmiset, jotka valitsivat meidät tietenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa odottavat näkevänsä, että laki pannaan täytäntöön, ja he ovat odottaneet sitä lokakuusta lähtien. Tämä on varsin ikävä ennakkotapaus Euroopan komission jäsenelle, jos otetaan vielä huomioon, että hän on aikeissa kirjoittaa valkoisen kirjan elintarviketurvallisuusvirastosta. Voidaanko kaikista hänelle tulevaisuudessa toimitetuista tieteellisen komitean yksimielisistä lausunnoista neuvotella? Toivon, että näin ei olisi. Toiseksi kysyisin: missähän Ranska tarkasti ottaen näkee ongelmia ja voiko komission jäsen vahvistaa, että kaikkien Ranskan esille ottamien ongelmien on pakko johtaa ainoastaan selvityksiin Ranskan taholta, ja ettei se voi johtaa Britannian päivämäärään perustuvaan vientijärjestelmään tehtäviin muutoksiin?

Byrne
. (EN) Kuten olen jo aiemmissa yhteyksissä todennut, myöskään siinä valiokunnassa, jonka puheenjohtaja parlamentin jäsen Jackson on, DBES -järjestelystä ei neuvotella. Se ei ole ollut sellainen aihe, että siitä olisi neuvoteltu, eikä sen asemaa ole mitenkään uhattu viime viikkojen keskusteluissa.
Uskon, että tämä on hyvä päivä oikeusvaltion kannalta, uskon, että tämä on hyvä päivä komission kannalta, ja ehdottaisinkin, että tämä olisi hyvä päivä myös kaikkien Euroopan unionin toimielinten kannalta, parlamentti mukaan luettuna. Tänään komissiossa tehtiin päätös rikkomusmenettelyn aloittamisesta eikä suinkaan siitä, että oikeustoimiin ei ryhdytä. Näissä olosuhteissa minun on vaikea ymmärtää, kuinka tätä päivää voidaan pitää surullisena päivänä parlamentin kannalta tai surullisena päivänä oikeusvaltion kannalta.
Näistä oikeustoimista, kuten sanoin, on päätetty tänään, ja ne käynnistetään riippumatta siitä, tuottavatko käydyt keskustelut tulosta seuraavien päivien aikana. Viime päivien aikana pääsimme lähelle näiden kysymysten ratkaisemista olin odottanut niiden ratkeavan, jos ei jo eilen, niin ainakin tänä aamuna. Olin siksi pettynyt, mutta uskon, että kyllä me vielä saamme tämän ongelman ratkaistuksi lähipäivinä.
Haluaisin myös muistuttaa parlamentin jäseniä siitä, kuten olen useamman kerran aiemminkin todennut, että tämän luonteiset ongelmat on paljon parempi ratkaista sovinnollisesti. Riitauttaminen on tarpeen sellaisessa tilanteessa, jossa riita-asian tai ongelman osapuolet eivät voi päästä sopimukseen. Tämän riidan tapauksessa minusta näyttää siltä, että jos nämä kaksi jäsenvaltiota pystyvät ratkaisemaan ongelmat keskustelemalla ja yhteistoimin komission kanssa, se olisi ehdottomasti paras tapa edetä. Sillä voitaisiin myös saavuttaa paljon nopeammin tuloksia. Kuvittelisin, että parlamentin jäsen Jacksonin edustamat ihmiset haluaisivat, että tämä asia ratkaistaisiin nopeasti, eikä suinkaan kahden vuoden kuluttua tuomioistuimen päätöksellä. Siksi olen pitänyt kiinni tästä nimenomaisesta toimintatavasta, ja aion jatkaa tällä linjalla huolimatta tämänpäiväisestä päätöksestä aloittaa rikkomusmenettely.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä arviostanne siitä, että tämä on ongelma, jonka osalta meidän on toimittava hyvin varovasti. Viittasitte aivan oikein siihen, että meidän on otettava vakavasti tieteelliset pohdinnat. Lähden siitä, että brittiläiset maanviljelijät ovat kiinnostuneita myymään turvallista naudanlihaa mahdollisimman pian eikä odottamaan kahta vuotta pystyäkseen tekemään sen. Siksi kukaan täällä parlamentissa eikä kukaan muukaan voi olla kiinnostunut sopimusrikkomusmenettelystä, joka kestää kahdesta kolmeen vuotta ja luo sinä aikana vain turvattomuutta Euroopan unionissa.
Arvoisa komission jäsen Byrne, voitteko sanoa minulle, miten aiotte turvata sen, että tiedepiireissä esitetyt vastaväitteet tutkitaan mahdollisimman nopeasti, jotta jäsenvaltiot eivät pysty esittämään yhä uusia vastaväitteitä ja käyttämään myös lakeja, ilman että niiden on todistettava niiden oikeellisuus. Voitteko myös sanoa tekevänne Saksalle selväksi, että odotatte siltä lähitulevaisuudessa asiaan liittyviä perustuslaillisia esteitä kuten liittoneuvoston päätöstä. Arvoisa komission jäsen Byrne, haluaisin esittää teille lopuksi vielä yhden kysymyksen, jonka esitinkin jo Brysselissä. Olisitteko ystävällisesti hieman täsmällisempi testiasian osalta. Milloin esitätte parlamentille ehdotuksen, jossa määrätään Euroopan unionissa tehtävistä BSE-testeistä?

Byrne
, komissio. (EN) Tieteellisen tiedon ja sen arvioinnin ja muiden vastaavien seikkojen osalta tämä on sellainen asia, jota olen harkinnut, enkä ainoastaan viimeviikkoisten tapahtumien vuoksi, koska asianomaisen jäsenvaltion elintarviketurvallisuudesta vastaava virasto kääntyi eri kannalle kuin tieteellinen ohjauskomitea. Tämä oli tietenkin melkoinen huolenaihe minulle. Mutta myös siksi, että komissio, minä mukaan luettuna, sekä erityisesti oma yksikköni ovat pohtineet sitä, millainen olisi elintarviketurvallisuudesta vastaavan viranomaisten sopiva rakenne.
Yksi ratkaisevan tärkeä seikka pohdittaessa tällaista rakennetta koskee viranomaisen toimivaltakysymyksiä ja erityisesti sitä, mikä sen asema on suhteessa jäsenvaltioiden elintarviketurvallisuudesta vastaaviin virastoihin.
On varsin selvää, että sellaista ristiriitatilannetta, joka on viime viikkoina vallinnut kahden tällaisen viraston välillä, ei voida hyväksyä, mikäli toivomme pystyvämme luomaan yhtenäiset ja yhdenmukaistetut markkinat. Luottamuksen tällaiseen komission tasoiseen elintarviketurvallisuudesta vastaavaan viranomaiseen on oltava sellainen, että jäsenvaltioiden sekä jäsenvaltioiden viranomaiset ja tutkijat ovat täysin voimin mukana sen toiminnassa, mutta niiden on myös luotettava tähän virastoon niin, että sen mielipiteet hyväksytään täysin ja suoralta kädeltä.
Saksan tilanteen osalta, josta tiedustelitte minulta, Saksassa asiasta vastaavan ministerin kanssa käydyt keskustelut johtivat minut siihen lopputulokseen, kuten aiemmin totesin, että Saksan liittotasavallan hallitus toivoo etenevänsä tuontikiellon kumoamisessa ja että keskustelut, joita Ranskaa koskeva kiista synnyttää, auttavat hälventämään niitä huolia, joita yhä saattaa saksalaisten mielissä olla. Olen ollut jatkuvasti yhteydessä Saksan viranomaisiin ne ovat osallistuneet viime viikkojen keskusteluihin tarkkailijoina, ja uskon niiden ymmärtävän, mistä viime viikkoina on keskusteltu. Näin ollen minulla on hyvä syy toivoa, että Saksan liittotasavallan hallitus ryhtyy nyt asianmukaisiin toimiin tuontikiellon kumoamiseksi.
Kysymyksenne loppuosan osalta, arvoisa parlamentin jäsen Roth-Behrendt, mitä testeihin tulee, aikomukseni on saada jotakin vireille tämän asian osalta vuoden loppuun mennessä.

Watson
Arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen siitä, että vakuutitte tämän olevan ensimmäinen askel rikkomusmenettelyssä. Tänään minulla on ollut täällä vieraanani lihantuottajia vaalipiiristäni. Heidän oli odotettava yli 14 viikkoa elokuun 1. päivästä laskien, eikä heidän tuottamansa naudanliha ole vieläkään päässyt takaisin Ranskan markkinoille. Nyt heille on kerrottu, että heidän on odotettava vielä 14 päivää, ennen kuin Ranska ilmoittaa kantansa.
Saanko esittää asian teille selväsanaisesti. Ettekö vieläkään tiedä, mikä Ranskan kanta on? Eikö se hetki ole vieläkään tullut, että komissio nostaa syyttävän sormensa rikollisen jäsenvaltion suuntaan? Eikö niin, että eihän mikään muu saa komissiota näyttämään kyvyttömämmältä ja pelkurimaisemmalta, eikä mikään horjuta enempää yleistä luottamusta Euroopan unioniin?
Tekisittekö selväksi lehdistötilaisuudessanne, että lainvoimaa käytetään täysimääräisesti rikollista jäsenvaltiota vastaan, jos tätä vientikieltoa ei kumota.

Byrne
Minun on vaikea esittää asiaa yhtään selvemmin kuin olen sen jo tehnyt. Olemme käynnistäneet menettelyn, olemme tehneet päätöksen ensimmäisen askeleen ottamisesta menettelyn käynnistämisessä. En tiedä, millä syyttävällä sormella minun pitäisi osoittaa, mutta minusta näyttää siltä, että menettelyn käynnistäminen on ainoa mahdollinen yhteisön lain mukainen toimi, johon voin ryhtyä neuvottelujen ohella. Olen kuuden viime viikon aikana nimenomaan neuvotellut ja melkoisen menestyksekkäästi, ja odotan lähipäivinä jatkavani neuvottelemista virallisen menettelyn rinnalla.
Kuten parlamentille täällä viime kerralla käydessäni kerroin, uskon, että pään pitäminen kylmänä ja luja päättäväisyys ovat paljon muita tapoja parempia. Tätä lähestymistapaa suosittelen, sen lähestymistavan olen itse valinnut, sillä lähestymistavalla uskon saatavan tuloksia aikaan ja sitä lähestymistapaa aion käyttää jatkossakin.

Isler Béguin
Arvoisa komission jäsen, on ilmeistä, että pysyn aina ranskalaisena ja kannatan aina ennalta varautumisen periaatetta. Olen jo saanut tilaisuuden esittää teille joukon kysymyksiä, joihin en ole vieläkään saanut vastausta, nimittäin kysymyksiä arvioiden erilaisuudesta, kun on kyse eri tieteellisistä asiantuntijoista. Joten Euroopan parlamentin jäsenenä en tälläkään hetkellä pysty käsittämään teidän asiantuntijoidenne ja ranskalaisten asiantuntijoiden näkemyseroja.
Käsittääkseni professori Dormont on kansainvälisesti tunnettu prioneja koskevista tutkimuksistaan. Eikä ole kyse siitä, että hän henkilönä lobbaisi jonkin puolesta tai jotakin vastaan. Hän vain toteuttaa sitä, mitä kuluttajat, äänestäjät ja Ranskan kansa ovat häneltä pyytäneet, eli hän toteuttaa ennalta varautumisen periaatetta elintarvikkeiden turvallisuuden nimissä. Niinpä hän tekee työtään. Ranskan hallitus, joka on perustanut tämän elintarviketurvallisuusviraston, toimiikin oikeastaan sen mukaan, mitä Ranskan kansa siltä vaatii.
Me emme siis ole saaneet vastausta siihen, kuinka arviot voivat olla keskenään niin erilaisia, ja toivoisinkin teidän antavan siihen vastauksen.

Byrne
. (EN) Haluaisin teidän kiinnittävän vielä huomiota siihen, että me saimme pari viikkoa sitten unioniin perustetulta tieteelliseltä ohjauskomitealta yksimielisen lausunnon. Komitea koostuu 16 asiantuntijasta, jotka ovat lähtöisin miltei kaikista jäsenvaltioista, ja sen puheenjohtajana toimii teidän maanne kansalainen. Sen antama lausunto oli yksimielinen ja se tuki kahta aiempaa samaisen komitean antamaa lausuntoa. Näin ollen luotan siihen, että komitean lausunto on hyvä lausunto. Luotan myös siihen, että kaikkia osapuolia koskeva sopimus, johon olemme melkein päässeet, saa myös hyväksynnän Ranskan viranomaisten taholta. Mikäli pääsemme sopuun, mitä vilpittömästi toivon, se saattaa hyvinkin merkitä niiden vaikeuksien päättymistä, joiden kanssa olemme kuuden viime viikon aikana kamppailleet.

Donnelly
Olen hyvin kiinnostunut komission jäsenen esittämästä tiedonannosta. Hän on aika lailla oikeassa tähdentäessään sitä, että haluamme välttää, mikäli vain mahdollista, oikeustoimia tai tuomioistuinkäsittelyjä. Mutta joskin hän on oikeassa sanoessaan, että molemmat osapuolet ovat vain kahden päivän päässä mahdollisesta sopimuksesta, on kuitenkin täysin käsittämätöntä, että hänen pitäisi asian ratkaisemiseksi antaa toiselle osapuolelle kaksi viikkoa aikaa. Meille kerrottiin monta viikkoa sitten, että tänään olisi määräpäivä ja kyllähän komissio aloitti menettelyn. Mutta voi taivaan tähden, komission jäsen, kun te tänään kerroitte ja oletettavasti kerrotte siitä myös lehdistötilaisuudessa, että on odotettava vielä kaksi viikkoa, saatte jokaisen tulkitsemaan sen niin, että olette yksinkertaisesti vain siirtäneet määräpäivää. Kuinka ihmeessä voitte pitää perusteltuna sitä, että käynnistäessänne menettelyn tänään lähetätte myös tosiasiassa sellaisen signaalin Ranskalle, että siellä voidaan odottaa vielä kaksi viikkoa ennen päätöksen tekemistä?

Byrne
Teidän on ymmärrettävä, mitä 226 artiklassa todella määrätään. Siinä määrätään nimenomaisesti tällaisen kirjeen lähettämisestä ja siinä myös nimenomaisesti vaaditaan vastausta kahden kuukauden sisällä. Arvelin, että kaksi kuukautta olisi liian pitkä aika; arvelin, että kuukausi olisi liian pitkä aika; arvelin, että kaksi viikkoa olisi sopiva aika. Näin ollen päädyin sisällyttämään tällaisen määräajan kirjeeseen, joka merkitsee menettelyn käynnistämisen ensimmäistä vaihetta.
Minun olisi kai lisättävä, että tämä ei tarkoita sitä, että kenellekään annettaisiin kaksi viikkoa lisäaikaa. Tämän päivän päätös tarkoitti menettelyn käynnistämistä. Tämä oli se päätös, jonka sanoin pari viikkoa sitten esittäväni komissiolle. Niin myös tein. Tämä on ensimmäinen vaihe. Sillä käynnistetään tapahtumien kronologia ja selvitetään oikeudellinen tilanne ja vaaditaan asianomaista jäsenvaltiota vastaamaan kahden viikon kuluessa. Enempää aikaa ei ole annettu. Tämä määräys sisältyy muutettuna Rooman sopimukseen, enkä voi sitä mitenkään nyt muuttaa ainoastaan lyhentää määräaikaa, minkä teinkin. Kuitenkin lisäisin, että vaikka kirjeessä asetetaan kahden viikon määräaika, jonka sisällä on vastattava, se ei estä keskustelemasta asiasta, eikä se estä sopimuksen syntymistäkään seuraavien parin päivän aikana, mikäli mahdollista. Se ei millään lailla horjuta prosessia, sillä me etenemme ikään kuin kahta eri polkua.
Niinpä minun on vakuutettava teille, että 14 päivän sisällyttäminen kirjeeseen ei käsittääkseni tarkoita sitä, että aikomuksenani olisi pidättäytyä neuvotteluista tai keskusteluista kahdeksi viikoksi. Nämä keskustelut jatkuvat siinä toivossa, että pääsemme ratkaisuun.

Sturdy
Onnittelen komission jäsen Byrneä hänen kannastaan. Hän varmaan muistaa, että pyysin häntä viime viikolla Brysselissä kertomaan, käynnistäisikö hän menettelyn tänään, ja on ilmeistä, että hän myös teki niin, ja se ilahduttaa minua. Mutta hänen on ymmärrettävä, miten parlamentti kokee asian. Tänään meillä on puolet konservatiivien ryhmästä paikalla kuulemassa hänen vastauksiaan ja minun on sanottava, että paikalla on vain muutamia Britannian valtuuskunnan sosialistikollegoistani. Tämän päivän asioista puheen ollen Ranskaa vastaan on vireillä 86 rikkomusmenettelyä, niinpä tämä ei ole Ranskalle mitään uutta. Yksi näistä rikkomusmenettelyistä koskee naudanlihatuotteita voisiko komission jäsen todella vastata kysymykseen tämän tapauksen osalta. Toiseksi kysyisin, onko Britannian hallitus hakenut korvausta, sillä korvauksia sen olisi haettava tappioita kärsineiden brittikarjankasvattajien puolesta?

Byrne
Menettelystä, joka koskee sitä, voidaanko hakea korvausta yhteisön lakiin kohdistuneesta rikkomuksesta, sisältyy eri artiklaan. Yksilön tai valtion oikeus aloittaa sellainen menettely ei oikeastaan ole komission asia. Niinpä en välttämättä olisi tietoinen sellaisesta menettelystä. Mutta sen mukaan, mitä tiedän, sellaisia menettelyjä ei ole käynnistetty. Mutta voin hyvin olla siinä väärässäkin.

Ford
Laskelmieni mukaan, ellei konservatiivipuolueessa ole uusia jäseniä, meidän puolellamme ja heidän puolellaan jäseniä on melkein samassa suhteessa.

Breyer
Arvoisa puhemies, tämä on mielestäni kuluttajansuojan musta päivä! Arvoisa komission jäsen Byrne, lupasitte virkaanastumisenne yhteydessä, että kannatatte ennalta ehkäisevää kuluttajansuojaa ja avoimuutta. Haluaisin tosiaankin kysyä teiltä, kuten kollegani jo teki, miten yhdistätte sen ennalta varautumisen periaatteeseen ja uskottavuuteen. Asetumme hormonikiistassa ennalta varautumisen periaatteen kannalle, mutta tässä asiamme emme. Tämä vastaa mielestäni myös eräänlaista pakkoruokintaa, kun kuluttajilla ei ole mahdollisuutta hankkia tietoa asiasta.
Miten hoidatte lupauksenne avoimuudesta kuluttajia kohtaan, kun lykkäätte samalla tunnusmerkinnän ajankohtaa? Miten kuluttajilla on oikeus päättää vapaasti tämän lihan puolesta tai sitä vastaan? Entä miten suhtaudutte siihen, että 36 artiklaa rikotaan? 36 artikla antaa jäsenvaltioille nimittäin mahdollisuuden asettaa kauppasaarto, kun tuotteessa ilmenee terveysriskejä. Missä asiassa on vielä enemmän epäilystä kuin tässä? Tiedämme vain vähän taudin itämisajasta. Te tiedätte, että asiantuntijat ovat ilmoittaneet, että heillä on paljon epäilyjä myös tarttuvuuskysymyksestä. Tämä on siis kysymykseni. Uskon teidän kaivavan tältä osin maata 36 artiklan jalkojen alta ja polkevan jalkoihinne ennalta varautumisen periaatteen ja avoimuuden kuluttajia kohtaan, jos teette nyt hätiköidysti tämän päätöksen. Teidän tulisi sen sijaan huolehtia todellakin siitä, että elintarvikkeet ovat sitä, mitä niiden tulisi olla, nimittäin elämisen välineitä ja terveydelle vaarattomia!

Byrne
Olen sanonut kantani esittämisestä lähtien, että aikomukseni oli tehdä päätös tieteelliseltä pohjalta niin, että käyn läpi parhaimman saatavillani olevan tieteellisen aineiston ja teen päätökseni siltä pohjalta. Minulla on käytössäni tieteellisen ohjauskomitean yksimielinen lausunto. Se on jo toinen saman komitean antama lausunto aikaisemman lisäksi. Teen päätöksen siltä pohjalta. Nähdäkseni prosessi on täysin avoin. Päätös perustuu, kuten sanoin, tieteellisen ohjauskomitean lausuntoon. En näe, miten siihen voisi liittyä mitään puutteellista avoimuutta.
Esititte kysymyksen varovaisuusperiaatteesta. Varovaisuusperiaatteen soveltamista ei ole aina täysin ymmärretty. Sitä sovelletaan ainoastaan silloin, kun ei ole tieteellistä näyttöä tai kun saatavissa oleva tieteellinen näyttö on niin epävarmaa, että se on epäluotettavaa, sekä sellaisessa tilanteessa, jossa mahdollisesti aiheutuva haitta on luonteeltaan sellainen, ettei sitä voi korjata, ja silloin, kun ehdotettu parannuskeino on kohtuullinen, kustannustehokas ja ajallisesti järkevä.
Minusta ei ole asianmukaista verrata toisiinsa hullun lehmän taudin tilannetta ja hormonitilannetta. Varovaisuusperiaatetta ei sovelleta hormonien tapauksessa. Naudanlihan sisältämiä hormoneja ja sen maahantuontia koskeva päätös perustuu tieteelliseen näyttöön asianomainen tiedekomitea toimitti sen komissioon, ennen kuin aloitin virassani eli siihen, että varsinkin eräs hormoneista 17 beeta-estradioli on läpeensä karsinogeeninen aine.
Tämän näytön pohjalta kiellon määrääminen on nähdäkseni asianmukaista. Minusta näyttää myös siltä, että olisi epäasianmukaista poistaa kielto tällaisen lausunnon valossa.
Hullun lehmän taudin osalta minusta näyttää jälleen kerran siltä, että varovaisuusperiaatteen soveltaminen on epäasianmukaista, sillä meillä on tieteellisen ohjauskomitean vankkumaton lausunto. Sen jäsenet ovat lähtöisin miltei kaikista Euroopan unionin jäsenvaltioista, ja nämä asiassa neuvoa antavat henkilöt ovat uransa ja asiantuntemuksensa huipulla olevia tiedemiehiä. Koska asiasta on saatavilla tieteellistä näyttöä, varovaisuusperiaatteen soveltaminen ei ole asianmukaista.
Tuotemerkintöjen osalta sanoisin, että kysymystä käsitellään parhaillaan, ja se on parlamentin käsiteltävänä. Parlamentti voi vapaasti esittää tarkistuksia oikeudellisiin periaatteisiin, mikäli se niin haluaa.
Esititte kysymyksen, joka koski 36 artiklaa. Käsitykseni on, että 36 artiklaan ei ole asianmukaista nojautua ja että siihen ei voida nojautua tässä nimenomaisessa tapauksessa. Sitä ei voida käyttää, mikäli oikein ymmärrän, yhdenmukaistettujen markkinoiden tilanteessa, kuten tässä tapauksessa.
Tartunnan osalta sanoisin, että ei ole näyttöä mistään muista hullun lehmän taudin tarttumistavoista kuin niistä, jotka on jo tunnistettu, eli tarttumisesta ruoan kautta ja siirtymisestä emästä jälkeläiseen. Niin kauan kun muuta näyttöä ei ole, on asianmukaista edetä siltä pohjalta, että nämä ovat ainoat kaksi tartuntatapaa.

Dell' Alba
Arvoisa komission jäsen, ainakin 47 merkittävää maata, kuten Yhdysvallat ja monet kansanyhteisöön kuuluvista maista, jatkaa brittiläisen naudanlihan vientikieltoa. Kysymys, jonka haluaisin esittää teidän tämänpäiväisen päätöksenne seurauksena, on seuraava: aiotteko te mennä tässä asiassa loppuun saakka? Eli pyydättekö te esimerkiksi Maailman kauppajärjestöä esittämään tämän vientikiellon vastaisen kannan? Tämä ei mielestäni ole yhdentekevä seikka. Toiseksi, tilintarkastustuomioistuimen presidentti esitti meille eilen vuosikertomuksensa, jossa korostetaan vakavia puutteita, joita Isossa-Britanniassa on esiintynyt nautakarjaa koskevien rekisterien ylläpidossa. Otitteko te huomioon tämän seikan tehdessänne tänään päätöksenne?

Byrne
. (EN) Kyllä, on tietenkin oikein väittää, että on joukko muitakin maita, jotka ovat säilyttäneet brittinaudanlihaa koskevan tuontikiellon. Minun on sanottava, että sen jälkeen, kun aloitin tässä työssä kahdeksan viikkoa sitten, olen keskittynyt Euroopan unionin asioihin. Karjan sairaalloisuuden osalta jne. olen ymmärtänyt, että päivämäärään perustuva vientijärjestelmä (DBES) toimii niin, että sillä turvataan ihmisten terveys ja että sillä taataan elintarviketurvallisuus Britanniasta viedyn naudanlihan osalta. Haluaisin teidän myös kiinnittävän huomiota siihen ilmoitukseen, joka sisältyy tieteellisen ohjauskomitean tiedonantoon, että DBES:n puitteissa viety naudanliha on yhtä turvallista kuin mikä tahansa naudanliha Euroopan unionissa.

Lynne
Työjärjestyspuheenvuoro kuuluu näin: tämä asia, joka koskettaa Britannian karjankasvattajia kaikkialla Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on niin tärkeä, että meille pitäisi antaa enemmän aikaa esittää kysymyksiä komission jäsenelle. Tämä on ensimmäinen kerta, kun hän on voinut tulla paikalle ja kertoa meille pitävästi, että oikeustoimiin ryhdytään, ja meillä on paljon kysymyksiä. Voinko pyytää, että voimme joskus toistekin esittää komission jäsenelle kysymyksiä?

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Lynne, katsotaan, mitä voimme tehdä tämän ehdotuksen suhteen.

McMillan-Scott
Huomasin äsken, että eräs parlamentin jäsen yritti puuttua keskusteluun suoremmin kuin arvelin olevan asianmukaista. Uskon, että hän pyysi puheenvuoroa, ja hänellä, kuten ei monella muullakaan jäsenellä, ole ollut tilaisuutta esittää kysymystä komissiolle. Näin ollen yhdyn parlamentin jäsen Lynnen näkemykseen siitä, että tämä kyselytunti ei ole ollut riittävän pitkä, jos otetaan aiheen tärkeys huomioon.
Kuitenkin pyytäisin teitä vahvistamaan, että on melko asiatonta parlamentin jäseniltä liberaalilta tai joltakulta muultakin yrittää saada toiset kuuntelemaan heitä. Mielestäni henkilökunnan olisi varmistettava, että tällainen estetään tulevaisuudessa.

Puhemies
Kiitoksia paljon, parlamentin jäsen McMillan-Scott. Toivon, että kollegat huomaavat, että on yhä yli 20 ihmistä, jotka haluaisivat esittää asiasta kysymyksiä. Yritän säilyttää tasapainon poliittisten ryhmien ja kansallisuuksien välillä varmistaakseni sen, että vuoroja jaetaan oikeudenmukaisesti eri puolille salia. Käsittääkseni komission jäsen on toiminut oikein hyvin vastatessaan kysymyksiin tänään iltapäivällä.
Annan puheenvuoron komission jäsenelle tupakkaa koskevasta tiedonannosta.

Byrne
- (EN) Tänään komissio hyväksyi myös ehdotuksen erittäin tärkeästä tupakkaa koskevasta direktiivistä. Se merkitsee neuvostoa ja parlamenttia koskevan pitkän kuulemisprosessin päättymistä. Pääpiirteissään siinä säädetään seuraavista seikoista: savukkeiden nykyisen tervapitoisuuden alentaminen; savukkeiden nikotiinipitoisuuden ylärajan käyttöönotto ensimmäistä kertaa; häkäpitoisuuden ylärajan käyttöönotto; savukeaskien paremmat ja suuremmat etiketit, joissa varoitetaan tupakoinnin sekä terva-, nikotiini- ja häkäpitoisuuden vaaroista; sellaisten luonnehdintojen, kuten "mieto" ja "vähän tervaa sisältävä", harhaanjohtavan käytön valvonta; sekä uusi tupakan lisäaineita koskeva turvavalvonta.
Tällaisen direktiivin tarve on selvä. Yhteisöllä on hyvin tärkeitä velvoitteita kansanterveyden saralla varsinkin Amsterdamin sopimuksen vahvistamisen jälkeen. Niihin sisältyy velvoite korkeatasoisen terveysturvan varmistamisesta kaikissa yhteisön poliitikoissa ja toimissa. Tupakointi tappaa puoli miljoonaa ihmistä Euroopan unionissa vuosittain, ja se on suurin yksittäinen, ehkäistävissä oleva kuolinsyy. Meidän on sen tähden osoitettava ryhtyvämme lujiin toimiin ongelman hoitamiseksi.
Tällä direktiivillä, kun se hyväksytään, taataan Euroopan tupakoitsijoille kehittyneen maailman korkeatasoisin suoja. Heille kerrotaan kattavammin siitä, mitä heidän savukkeissaan on sekä tupakoinnin vaaroista. Heitä myös suojellaan niillä toimilla, joilla rajoitetaan terva-, nikotiini- ja häkäpitoisuuksia. Kuitenkin direktiivi on myös kohtuullinen. Olemme varoneet tupakoitsijoiden leimaamista. Meidän on vältettävä sitä, että olemme kohtuuttoman määräileviä, tai sitä, että puutumme kansalaisten arkielämään. Tarkoituksena onkin luoda puitteet, joilla tarjotaan kaikki mahdollinen tieto tupakasta ja sen vaaroista. Tällä täydennetään yhteisön tupakkamainontakieltoa, jolla torjutaan teollisuuden pyrkimyksiä houkutella uusia tupakoitsijoita, varsinkin nuorten keskuudesta.
Näillä toimilla yhdessä pitäisi varmistaa, että tupakointi aiheena herättää tulevaisuudessa paljon vähemmän kiistelyä. Toivon, että yhteispäätösmenettelyn aikana käytävissä tulevissa neuvotteluissa parlamentti tukee komission ehdotusta.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0033/1999).
Ensimmäinen osa

Puhemies


José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Kysymys nro 42 (H-0634/99):
Aihe: Helms­Burtonin laki Tietääkö komissio, että Yhdysvaltain ulkoministerin Albrightin antaman lausunnon mukaan USA:n kongressi ei voi muuttaa Helms-Burtonin lain IV osastoa? Tämä merkitsee sitä, että toukokuussa 1998 pidetyn USA:n ja Euroopan unionin välisen transatlanttisen huippukokouksen yhteydessä hyväksytyn Euroopan komission ja Clintonin hallinnon välisen sopimuksen yksi olennainen osa jää täytäntöönpanematta.
Tietääkö komissio, onko USA:n ulkoministeriön toimesta käynnistetty jokin tutkimus, pyydetty tietoja tai annettu suosituksista sopimuksiin pääsemisestä Sol-Meliá-yritysryhmittymän kanssa ennen kuin kyseistä lakia sovelletaan tähän ryhmittymään tai muihin yrityksiin (ClubMed ja LTU) EU:ssa? Tämän lain soveltaminen loukkaa räikeästi transatlanttisen huippukokouksen yhteydessä tehtyä Euroopan komission ja Clintonin hallinnon välistä sopimusta, jonka mukaan eurooppalaiset yritykset jätettiin Helms-Burtonin lain soveltamisalan ulkopuolelle?
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, ettei tätä lakia sovelleta eurooppalaisiin yrityksiin?
Aikooko komissio sitoutua komission jäsenen Sir Leon Brittanin Euroopan parlamentin ulkoasioiden valiokunnalle antamaan lupauksen siitä, että jos sopimuksen ehtoja ei täysin noudateta, Euroopan unioni pyytää, että sopimusehtoja käsitellään uudelleen Maailman kauppajärjestössä?

Patten
. (EN) Komissio muistuttaa siitä, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa 18. päivä toukokuuta 1998 tehtyjen päätösten ja annettujen julkilausumien tarkoituksena oli Helms-Burtonin lain sekä Iranin-Libyan pakotteiden osalta pohjustaa tämän suuren kahdenvälisen kiistan lopullista ratkaisemista. Komissio on hyvin huolissaan siitä, että Yhdysvallat ei ole osoittanut mitään selvää edistymistä sen sitoumuksensa osalta, jonka tavoitteena oli saada kongressi tarkistamaan Helms-Burtonin lain IV osastoa, varsinkin kun USA:n hallitus on säännöllisesti peräänkuuluttanut sitä, että presidentin on pakko panna IV osasto täytäntöön sellaisen tarkistuksen puuttuessa.
Komissio on omasta puolestaan aina tehnyt selväksi sen, että mikäli ryhdytään toimiin EU:n yrityksiä tai yksityishenkilöitä vastaan Helms-Burtonin lain nojalla, EU vaatii uutta WTO:n paneelia Yhdysvaltoja vastaan tämän lain vuoksi. Komissio on vaatinut USA:n hallitusta nopeuttamaan toukokuun 1998 huippukokouksessa sovittujen asioiden täytäntöönpanoa. Komissio on tietoinen USA:n ulkoasiainministeriön tutkimuksista, jotka koskevat eräiden arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien yritysten toimia, ja komissio seuraa tilannetta tarkasti. Komissio aikoo pitää Euroopan parlamentin edelleen ajan tasalla ja tiedottaa niistä uusista seikoista, jotka koskevat toukokuun 18. päivänä 1998 sovittujen kohtien täytäntöönpanoa.
Sallinette minun vielä lisätä: otin nämä kysymykset esille ulkoministeri Albrightin kanssa käydyissä keskusteluissa viime viikolla. Kävin myös tapaamassa senaattori Helmsiä samaisen Washingtonin vierailuni aikana. Painotin kahta seikkaa: ensiksikin sitoutumistamme ekstraterritoriaalisen lainsäädännön vastustamiseen, toiseksi sitoutumistamme omistusoikeuksien sekä sopimusoikeuden turvaamiseen. Tähdensin sitä, että jos onkin IV osastosta luopumisen ansiota, että pääsimme toukokuussa 1998 sopimukseen, sopimus toisaalta merkitsee laajamittaista hyökkäystä omaisuuden pakkolunastusta vastaan, eikä ainoastaan Kuubassa, missä toukokuun 1998 sopimus herätti voimakasta vastustusta. Toivon, että varsinkin senaattori ja hänen kollegansa senaatissa sekä edustajainhuoneessa harkitsevat huolellisesti, sitä mitä sanoin.

Salafranca Sánchez-Neyra
Paljon kiitoksia myös komission jäsenelle vastauksesta.
Haluaisin sanoa teille, arvoisa komission jäsen, että mielestäni se, että komissio sanoo olevansa edelleenkin huolissaan tästä asiasta, ei suoraan sanottuna riitä. Mielestäni sekään ei riitä, että komissio sanoo Albrightin kanssa käydyissä keskusteluissa, että transatlanttisessa huippukokouksessa tehdyt sopimukset on pantava täytäntöön. Se ei selvästikään riitä.
Mahdatteko luulla, että vaikka Clintonin hallinto ei ole noudattanut sopimusehtoja 20 kuukauden aikana, niin se saa nyt kongressin ratifioimaan ja muuttamaan IV osaston.
Tämän vuoksi ymmärrän ja kiitän teitä lujista pyrkimyksistänne, arvoisa komission jäsen esitän seuraavan kysymyksen: onko komissio valmis tekemään jotain muutakin kuin ilmaisemaan tyrmistyksensä ja huolestuneisuutensa ja ryhtymään jonkinlaisiin toimiin sen ahdistelun ja painostuksen osalta, jota eurooppalaiset yritykset joutuvat kokemaan teidän edeltäjänne antoi tästä sitoumuksen parlamentille: tiedän tämän hyvin, sillä minä esitin kysymyksen tuolloin hänelle , siinä tapauksessa, että sitoumuksia ei aiota missään tapauksessa jatkossakaan noudattaa? Vaaleja edeltävänä vuonna Yhdysvaltain senaatti ei aio muuttaa tätä lakia: onko komissio todellakin valmis paljastamaan Maailman kauppajärjestön asianomaisille elimille tämän laiminlyönnin?

Patten
Minulla on siihen vastaus, eli mikäli mahdollista, sopimukseen pääsy on yhä kaikkien edun mukaista, jotta vuoden 1998 sopimuksessa sovitut asiat tulisivat voimaan. On kaikkien edun mukaista, että IV osastosta luovutaan, on myös kaikkien edun mukaista, mahdolliset sijoittajat mukaan luettuina, että asiasta ei synny kauppakiistaa, joka ei ainoastaan vähentäisi sijoitusintoa, vaan myös myrkyttäisi suhteitamme kokonaisuudessaan. Toistaiseksi meidän ei ole ollut pakko turvautua vastasäännökseen, meidän ei ole tarvinnut turvautua WTO-paneeliin, vaikka onkin täysin selvää, että tietyssä tilanteessa meillä ei olisi muuta vaihtoehtoa.
Minusta tuntuu, että tällä hetkellä olisi paljon järkevämpää yrittää taivutella USA:n senaattoreita ja USA:n hallitusta käyttäytymään järkevästi kuin todeta voimattomana, että viemme asian WTO:hon. Mikäli arvoisa parlamentin jäsen voi ehdottaa parempaa ratkaisua kuin sitä, että mennään senaattori Helmsin luo ja yritetään taivutella häntä mistä en usko, että sitä on edes tehty viime aikoina olisin kovin iloinen siitä ja kuuntelisin kiltisti, mikä se olisi. Käsittääkseni toistaiseksi meidän on järkevämpää, mikäli WTO-käsittelyn laukaisevaa toimintaa ei ilmene, yrittää taivutella USA:n hallitusta ja USA:n senaattia.

Korakas
Arvoisa puhemies, on totta, että tällä häpeällisellä lailla, joka tunnetaan Helms-Burtonin lakina, on ollut tuhoisia seurauksia paitsi Kuuballe ja Kuuban kansalle myös koko ihmiskunnalle. Sen tarkoituksena ei ole vain alistaa ylpeää kansaa, joka vaatii saada määritellä vapaasti ja itsenäisesti oman ja maansa tien, vaan se viestii amerikkalaisten imperialistien moneen kertaan julistamaa aikomusta sanella oma tahtonsa ja lakinsa kansainvälisissä talous- ja kauppasuhteissa ja toiminnassa. Näin ollen Helms-Burtonin lakia on kohdannut oikeutetusti yleinen protesti ja vaatimus sen välittömästä kumoamisesta.
Pelkään pahoin, että vaatimus jättää eurooppalaiset yritykset käytännössä tämän rikollisen lain ulkopuolelle, vaikka se hyödyttäisikin eurooppalaisia yrityksiä, ei ratkaise ongelmaa. Käytännössä tämä merkitsee tämän lain tunnustamista ja se pienentää nimenomaan painetta lain kumoamista kohtaan. Arvoisa komission jäsen, ettekö ole sitä mieltä, että Euroopan unionin pitäisi käyttää kaikkea vaikutusvaltaansa ja kaikkia ajateltavissa olevia keinoja, jotta tämä sietämätön laki kumottaisiin välittömästi sen sijaan, että tyydytään pelkkiin toteamuksiin.

Patten
Haluan vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle suoralta kädeltä, että toukokuun 1998 sopimus ei mitenkään tarkoita sitä, että me hyväksyimme Helms-Burtonin lain laillisuuden. Meidän näkemyksemme ekstraterritoriaalisuudesta on täysin selvä. Olemme toistamiseen tehneet sen hyvin selväksi. Olemme myös tehneet selväksi eikä tarvitse olla kivenkova imperialisti kääntyäkseen tämän näkemyksen kannalle , että vastustamme omaisuuden pakkolunastamista. Uskoisin myös arvoisan parlamentin jäsenen vastustavan omaisuuden pakkolunastusta. Omistusoikeuksien koskemattomuudella on suuri merkitys moniarvoisten yhteiskuntien vakauden kannalta. Mikäli loppujen lopuksi saamme USA: luopumaan Helms-Burtonin lain IV osastosta ja saamme ne päätökset voimaan, joista vilpittömin mielin sovimme toukokuussa 1998, se on kaikkien edun mukaista, sillä vältetään kaikki kauppakiistat Yhdysvaltojen kanssa ja sillä toivoakseni annetaan enemmän varmuutta sijoittajille kaikkialla maailmassa eikä ainoastaan Kuubassa siitä, mihin he ovat rahojaan sijoittamassa.

Puhemies
Poikkeuksellisesti annan Salafrancalle työjärjestyspuheenvuoron. Pelkään pahoin, että tämä kysely muuttuu parlamentaariseksi viisasteluksi, mutta otan sen riskin.

Salafranca Sánchez-Neyra
Ei, arvoisa puhemies. Komission jäsen esitti minulle kysymyksen, joka liittyi minun hänelle esittämään kysymykseen siitä, onko muuta keinoa kuin saada senaattori Helms vakuuttuneeksi asiasta.
Haluaisin sanoa komission jäsenelle, että olemme tehneet tässä asiassa sopimuksia, joissa vahvistetaan selkeästi kaksi velvoitetta, jotka koskevat molempia osapuolia: Yhdysvallat sitoutui muuttamaan lain IV osastoa ja olemaan soveltamatta lakia eurooppalaisiin yrityksiin. Yhdysvallat ei ole muuttanut IV osastoa ja kuten myönsitte vastauksessanne, arvoisa komission jäsen eurooppalaisia yrityksiä painostetaan. Näin ollen luulen, että tässä tapauksessa tekoja ymmärretään paremmin kuin sanoja. Yhdysvallat neuvotteli sen valituksen pohjalta, joka esitettiin GATTille.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä ilmaisemaan komission puolesta muutakin kuin huolestuneisuutta.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies, hyväntahtoisuudestanne.

Puhemies
Kyllä, olen ollut hyväntahtoinen enkä halua muodostaa ennakkotapausta, sillä kysymyksiä ei voi esittää enempää kuin yhden.

Korakas
Arvoisa puhemies, koska komission jäsen otti esille kysymyksen, olenko minä pakkolunastuksia vastaan, haluaisin vastata hänelle, että kun kyseessä on kolonialistinen omaisuus, olen pakkolunastusten puolesta. Kuubassa ollut amerikkalainen laitteisto oli kolonialistista omaisuutta, pakkolunastus oli oikein tehty.

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän, että ette käytä tätä kyselytuntia poliittiseen ja välillä ideologiseenkin vuoropuheluun komission jäsenten kanssa. Tämä ei ole oikea aika. Joka tapauksessa komission jäsen voi vastata näihin epätavallisiin kysymyksiin tai näihin kiinnostaviin puheenvuoroihin, mutta työjärjestyksen ulkopuolella, kuten toivoitte.

Patten
. (EN) Minusta olisi todella mukava päästä joskus toisella kertaa väittelemään arvoisan parlamentin jäsenen kanssa ja pohtia hänen kanssaan kummankin näkemyksiä imperialistisesta perinnöstä, sillä olenhan itsekin entinen siirtomaaherra, mutta ehkäpä voin vastata arvoisalle parlamentin jäsenelle jälleen kerran.
On täysin selvää, että mikäli USA luopuu IV osastosta, mitä haluaisimme ja mitä olemme yrittäneet saada aikaan, saamme toukokuussa 1998 solmitun sopimuksen voimaan. Mikäli kohdasta ei luovuta, sopimus ei tule voimaan. Tämä on yhä varsin järkevää ja toistaiseksi ei ole ilmennyt sen tyyppisiä toimia, jotka edellyttäisivät meitä turvautumaan vastasäännökseen tai viemään asian WTO:hon jos meidän on yhä mahdollista päästä sopimukseen, se olisi kaikkien edun mukaista. Mikäli ei ole mahdollista päästä sopimukseen, on täysin selvää, että meidän on vietävä asia WTO-paneeliin. Mutta toistaiseksi toivoisin yhä sitä, että onnistumme pääsemään sopimukseen.

Puhemies


Paulo Casaca
Kysymys nro 43 (H-0650/99):
Aihe: Itä­Timor Komission jäsen Patten ilmoitti Euroopan parlamentin 5. lokakuuta pidetyssä istunnossa, että Euroopan komissio pitää Itä-Timorille annettavaa humanitaarista apua ja jälleenrakennuksen tukemista koskevaa suunnitelmaa ensisijaisena. Samassa tilaisuudessa Patten selvitti Euroopan unionin apua UNAMET:in toiminnalle ja uuden tarkkailijavaltuuskunnan lähettämistä Itä-Timoriin.
Onko komissiolla uusia tietoja Itä-Timorin avuntarpeesta? Voiko komissio ilmoittaa nyt tarkemmin miten se aikoo toteuttaa Itä-Timorin jälleenrakennuksen tukemista koskevat sitoumuksensa?

Patten
Saanen ensimmäiseksi käsitellä humanitaarista apua. ECHO:n tämänhetkiset avustukset nousevat 5 miljoonaan euroon, ja ne jakautuvat yhteen 2 miljoonan ja toiseen 3 miljoonan erään. Lisäksi ECHO:ssa valmistellaan uutta päätöstä humanitaariselle avulle annettavasta lisärahoituksesta. Näin rahoitettavia hankkeita ovat ruoanjakelu, logistinen tuki, vesi ja puhtaanapito, terveydenhoito, palaajien suojelu ja turvaaminen sekä palaajien kuljettaminen Dilistä kotipaikkaan. Ruoanjakelu on olennainen osa humanitaarista apua. Pari päivää sitten komissio pääsi sopimukseen maailman elintarvikeohjelman kanssa 10 920 maissitonnin ja 1 240 kasviöljytonnin toimittamisesta. Tämä apu maksaa 8,5 miljoonaa euroa.
YK:lle annettavan tuen osalta totean, että komissio aikoo antaa 10 miljoonaa euroa YK:n vasta perustaman Itä-Timorin talletusrahaston tukemiseen. Jäsenvaltioiden kuuleminen on jo käynnissä. Komission olisi tehtävä muodollinen päätös joulukuun alkuun mennessä. Toinen selvä osoitus komission painopisteistä Itä-Timorin auttamisessa on komission jäsenen ja kollegani Nielsonin tuleva vierailu tämän kuun lopussa Itä- ja Länsi-Timoriin.
Pitkän aikavälin kehitysnäkymien osalta kerrottakoon, että Itä-Timoriin suuntautuneelle Maailmanpankin johtama arviointivaltuuskunnan matkalle osallistuneen komission edustajan raportti käsitellään heti, kun hän huomenna saapuu Brysseliin. Komissio aikoo pitää parlamentin asiassa ajan tasalla.
Iltapäivällä huomasin sattumalta uutistoimiston raporteista, että Maailmanpankki on vierailunsa jälkeen arvioinut, että tarvitaan 260 300 miljoonaa USA:n dollaria keskipitkän aikavälin jälleenrakentamiseen tuhotussa Itä-Timorissa ja että maailmanpankki aikoo etsiä varoja avunantajilta Tokiossa ensi kuussa. Jäämme odottamaan tätä avunantajien kokousta.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime lokakuun 5. päivänä käsitellessämme Itä-Timorin jälleenrakentamista ja vastatessanne parlamentin jäsen Soaresille sanoitte tässä salissa, että meidän täytyy antaa rahaa sinne, mistä puhumme. Ja minun on sanottava, ettei minulla ole ollut epäilystäkään siitä, etteikö se olisi aikeenne, koska tässä edustajainhuoneessa tunnetaan saavutuksenne, erityisesti Hongkongin-aikanne, joka osoitti selkeän sitoutumisenne ihmisoikeuksien ja ei vain Eurooppaan rajoittuvan demokraattisen järjestelmän puolustamiseen.
Siitä huolimatta, arvoisa komission jäsen, haluaisin esittää teille vielä kysymyksen: parlamentti äänesti talousarvion ensimmäisessä käsittelyssä, että se pyytäisi komissiota muodostamaan työryhmän, joka hoitaisi Itä-Timorin jälleenrakentamiseksi annettavaa tukea. Ja nyt haluaisin kysyä teiltä, aikooko komissio todellakin käynnistää kyseisen työryhmän toiminnan ohjatakseen Itä-Timorin tukitoimintaa.

Patten
Arvelen, että arvoisa parlamentin jäsen pitää järkevänä sitä, että olemme osallistuneet Maailmanpankin arviointivaltuuskuntaan, ja sitä, että odotamme, että tähän arviointivaltuuskuntaan osallistuneet virkailijamme antavat raporttinsa, ennen kuin todella menemme budjettiviranomaisten luokse pyytämään tiettyjä rahasummia. Mutta en epäile lainkaan sitä, että meidän odotetaan merkittävässä määrin osallistuvan Itä-Timorin jälleenrakentamiseen, vaikka kuvittelisinkin arvoisan parlamentin jäsenen olevan kanssani yhtä mieltä siitä, että muidenkin olisi osallistuttava yhtä lailla, ja kuvittelisin, että arvoisa parlamentin jäsen pitäisi myös järkevänä, että yritämme ottaa oppia jälleenrakennustoiminnan puutteista muualla, varsinkin Kosovossa, jotta voimme varmistaa, että Itä-Timoriin toimittamamme raha käytetään niin tehokkaasti ja nopeasti kuin mahdollista.
Minun on sanottava, että Sergio Vieira de Mellon valitseminen YK:n Itä-Timorin hankkeen johtajaksi herättää minussa paljon luottamusta juuri hänen kanssaan tein hyvin läheisesti työtä edellisen Hongkongiin suuntautuneen komennukseni aikana, jolloin hoidin pakolaisten ja laittomien maahanmuuttajien ongelmaa. Hän on huomattavan kyvykäs mies, ja tuemme kaikki häntä mielihyvin tässä hyvin tärkeässä työssä, johon hänen on ryhdyttävä.
Arvoisa parlamentin jäsen, lisäisin vielä tämän: on myös niin, että velvollisuutemme on auttaa jossain määrin Indonesian uutta hallitusta sen yrittäessä siirtyä autoritaarisesta järjestelmästä demokratiaan. Indonesiassa on kauhistuttavia sosiaalisia ja ympäristöongelmia, ja haluaisin pystyä auttamaan mahdollisimman paljon. Katsoessani Aasia-ohjelmamme laajuutta, joka on noin 350 miljoonaa euroa vuodessa, minua arveluttaa, kuinka ylipäänsä pystymme toimittamaan niin paljon apua kuin tarvitaan sille, joka saattaa hyvinkin olla yksi maailman suurimmista ja tärkeimmistä demokratioista maailmassa. Näin ollen katson, että meidän on kannettava kortemme kekoon oikeastaan enemmänkin Itä-Timorissa, ja meidän on myös autettava Indonesiaa, minkä osalta toivommekin, että saamme lähetettyä tiedonannon neuvostolle ensi vuoden alkupuolella.

Puhemies


Ioannis Souladakis
Kysymys nro 44 (H-0608/99):
Aihe: Euroopan unionin yritysten etujen suojelu Kosovossa Kosovon vapautusarmeija ja muut tahot Kosovossa uhkailevat ja painostavat kansainvälisten sopimusten vastaisesti Kreikan puhelinlaitosta (OTE) ja Italian STET Internationalia, jotka omistavat 49 prosenttia Srbija Telekomin osakkeista, pyrkien karkottamaan alueelta nämä yritykset, jotka ovat ainoat lailliset verkko-oikeuksien haltijat Kosovossa. Vastaavasti yli 52 miljoonaa dollaria RMHK Trepca -yrityksen kaivoksiin sijoittaneen osakeyhtiö Mytiliniaiosin toimintaa vaikeutetaan ja sitä painostetaan, minkä tavoitteena on yrityksen kaivossopimusten ja -oikeuksien peruuttaminen.
Koska kyseessä ovat EU:n jäsenvaltioiden yritykset ja on ilmennyt merkkejä siitä, että Euroopan unionin edustajat ovat peitellysti suojelleet tällaisia pyrkimyksiä, mihin toimiin on ryhdytty edellä mainittujen yritysten etujen turvaamiseksi? Miten voidaan taata, että yritysten toiminta voi jatkua esteettä, ja miten voidaan estää niiden laiton korvaaminen muilla yrityksillä sekä järjestäytyneillä rikollisilla tahoilla?

Patten
Toistaiseksi komissiolle ei ole oikeastaan raportoitu minkäänlaisista painostuksesta tai häirinnästä, joita Kosovon vapautusarmeija olisi kohdistanut niihin EU:n yhtiöihin, joilla on toimintaa Kosovossa; kuitenkin, mikäli niin tapahtuu, se saatetaan välittömästi UNMIK:n ja KFORin tietoon. UNMIK:ssa, joka vastaa tilapäisestä siviilihallinnosta Kosovossa, pannaan paljon energiaa ja voimavaroja yritykseen elvyttää Kosovon taloutta. Tähän sisältyy oikeudellisten ja institutionaalisten kehysten jälleenrakentaminen sekä niiden avunantajien toimittamien huomattavien avustussummien koordinointi, joilla taloutta pidetään pystyssä. Tällä hetkellä on hyvin vähän tai ei ollenkaan taloudellista toimintaa Trebcen teollisuuskompleksissa, johon sisältyy esimerkiksi KFOR-joukkojen tällä vartioima kaivos.

Souladakis
Arvoisa komission jäsen, siihen kysymykseen, onko asiasta tiedotettu, minulla on edessäni Dicksonin kirjallinen vastaus näitä asioita koskevaan kirjalliseen kysymykseen, ja siinä on kaikkien järjestöjen leimat ja sinetit. Joka tapauksessa tämä on toissijainen asia. Pääasia on, että alueella, jossa olot ovat hyvin poikkeukselliset, on loogista, että toimintaa ei kirjata erityisen virallisesti ja varsinkaan joidenkin sellaisten järjestelmien sivutoimintaa, jotka eivät liity laillisuuteen tai valtaan. Varmaa on, että jos tällä hetkellä kysytte, mikä on teleliikenteen tilanne Kosovon alueella, vastaus nousee itsestään esiin. Tiedätte hyvin, että Kosovon teleliikenneyhteydet osana Serbiaa kuuluivat yhdessä Kreikan OTElle ja Italian STETille, ja tiedätte hyvin, mikä tilanne on nyt. Tätä sijoitusta ei siis suojella. Tiedätte hyvin, että Trepca-yrityksen kaivosten hyödyntämisoikeudet kuuluivat Mitilineos-yritykselle. Tiedätte, mikä tilanne on nyt. Ja teidän pitää nähdä kaikki tämä samassa yhteydessä sen kanssa, että kun Euroopan unionin veronmaksajilta pyydetään varoja Kosovon jälleenrakentamiseksi, ja siellä toimii yrityksiä, joita käytännössä vainotaan ja joilla ei ole suojaa, tilanne on skitsofreeninen, ja pyydän teitä näkemään sen sellaisena.

Patten
Voinko tehdä asian täysin selväksi arvoisalle parlamentin jäsenelle, eli jos hänellä on antaa tarkkoja tietoja johonkin yritykseen kohdistuneesta painostuksesta ja jos hän näyttää nämä tiedot minulle, otan ne esille mahdollisimman nopeasti sekä UNMIK:ssa ja KFOR:ssä, sillä pitäisin sellaista painostusta erittäin vakavana asiana. Olisin iloinen, jos voisin ottaa sellaiset paperit hoidettavikseni. Arvoisa parlamentin jäsen on täysin oikeassa tähdentäessään teleteknisen alan tärkeyttä elvytettäessä taloudellista toimintaa Kosovossa. Se on tässä osassa Balkania tärkeää koko taloudellisen tulevaisuuden kannalta, ja otan varmasti huomioon sen, mitä sanoitte, kun olen yhteydessä Bernard Kouchneriin ja UNMIK:n viranomaisiin.

Puhemies
Muistutan teitä, hyvät parlamentin jäsenet, että tämä kyselytunti on sitä varten, että voitte esittää lisäkysymyksiä, eikä sitä varten, että pidätte komissiolle oppitunteja. Ehkä tämä sopii komissiolle, kuka tietää. Tarkoitus on kuitenkin vain esittää kysymyksiä.

Alyssandrakis
Arvoisa komission jäsen, sanoitte eräässä vastauksenne kohdassa, että jälleenrakennuskomitea yrittää luoda Kosovoon laillisen ja perustuslaillisen kehyksen. Haluaisin muistuttaa, että Kosovolla on edelleen laillinen ja perustuslaillinen kehys, se on edelleen osa Jugoslavian liittovaltiota, ja että tämä on tunnustettu Yhdistyneiden Kansakuntien päätöksessä. Emme voi tietenkään olla huomaamatta, että KFOR toimii kuin miehitysjoukko, mutta Kosovo on edelleen, vaikkakin vain muodollisesti, erillinen osa Jugoslaviaa. Tänä aikana on tullut monia valituksia KFOR-joukkojen tekemistä rikkomuksista ja KFOR-joukot kiistävät tämän luonnehdinnan. Haluaisin kuulla teidän kommenttinne.

Patten
No, arvoisa parlamentin jäsen on ollut hyvin kekseliäs, sillä hän esitti kysymyksen jostakin sellaisesta, jota en ole sanonut. En muista käyttäneeni ollenkaan sanoja "oikeudellinen kehys" vastauksessani, mutta ehkä tulkkauksessa oli ongelmia. Sallinette minun kuitenkin ottaa tämän kysymyksen käsittelyyn, ja totean ilman epäröintiä, että YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmalla n:o 1244 on ehdottoman määräävä asema, eikä sitä yritetä mitenkään heikentää, ainakaan minun taholtani; se on Kosovon toimintamme perusta, enkä haluaisi poiketa päätöslauselmasta n:o 1244 milliäkään, enkä myöskään sen soveltamisessa.
KFOR:n osalta minun on sanottava, että Kosovon vierailuni aikana KFOR-joukkojen ja siviiliviranomaisten väliset suhteet tekivät minuun vaikutuksen. KFOR-joukot tekevät parhaansa äärimmäisen vaikeissa olosuhteissa, ja ne ansaitsevat esimerkiksi kaiken tukemme yrittäessään varmistaa sen, että sellaiset molempiin osapuoliin kohdistuneet julmuudet eivät toistu, jotka valitettavasti menneisyydessä vääristivät elämää Kosovossa. Toistaisin, että KFOR-joukot ovat tehneet hyvää työtä siviiliviranomaisten kanssa, ja olen varma, että se jatkuu.

Puhemies


Ria G.H.C. Oomen-Ruijten
Kysymys nro 45 (H-0619/99):
Aihe: Nitraattidirektiivin täytäntöönpano Onko komissio (erityisesti toimivaltaiset ympäristö- ja maatalousasioista vastaavat komission jäsenet) tietoinen siitä, että EU:n nitraattidirektiivi (91/676/ETY) ei kykene aukottomasti takaamaan pohjaveden laatua, sillä direktiivi keskittyy yksinomaan lannasta peräisin oleviin nitraatteihin ja siten siinä ei oteta huomioon muita nitraattilähteitä?
Yhtyykö komissio siihen näkemykseen, että tällä hetkellä on käytännöllisesti katsoen mahdotonta noudattaa direktiiviä kokonaisuudessaan ja aikataulun mukaisesti, koska se aiheuttaa yhdeksässä jäsenmaassa ongelmia?
Onko komissio tietoinen siitä, että direktiivin täytäntöönpanon valvonta ei ole aukotonta, koska unionin sisällä käytetään erilaisia mittausmenetelmiä?
Onko komissio valmis, nyt kun on ilmeistä, että nitraattidirektiivin täytäntöönpano on monessa jäsenmaassa ongelmallista, aloittamaan direktiivin parannuksista ja vaiheistuksesta uudet neuvottelut, jotta tavoiteltu nitraattinormi lopulta saavutettaisiin?

Wallström
Tämä kysymys koskee sitä, ulotetaanko nitraattidirektiivi koskemaan muitakin nitraattilähteitä. On kyse siitä, onko direktiiviä mahdotonta soveltaa, on kyse valvonnasta ja myös siitä, onko komissio valmistautunut harkitsemaan uudelleen siihen tehtäviä parannuksia.
Tämä on vastaukseni. Nitraattidirektiivi ei koske ainoastaan karjan lannasta peräisin olevaa typpeä, vaan myös kemiallisista lannoitteista peräisin olevaa typpeä, määrien osalta, tämä on 5 artiklassa ja liitteessä III, menetelmistä ja levitysajoista määrätään liitteissä II ja III. Komissio on tietoinen niistä vaikeuksista, joita monilla jäsenvaltioilla on ollut direktiivin täytäntöönpanossa, mutta komissio pitää direktiiviä tärkeänä välineenä vesien saastumista torjuvassa politiikassaan.
Tämän osalta komissio aikoo jatkossakin vaatia direktiivin täysimääräistä täytäntöönpanoa, mitä parlamentin 20. lokakuuta 1998 antamassa päätöslauselmassa vaadittiin. Komissio valmistelee parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa suuntaviivoja, jotka koskevat valvontaa ja raportointia, ja sen myötä voidaan verrata ja koota yhteen tuloksia ja karttoja vuodesta 2000 alkaen, kun jäsenvaltiot raportoivat ensimmäisen toimintaohjelmiensa vaikutuksista.
Komissio on jo laatinut perinpohjaisen selvityksen rehevöitymis- ja pohjavesiongelmista sekä jäsenvaltioiden nimeämistä pilaantumisalttiista vyöhykkeistä. Kaikki välttämättömät välineet typen oikeaan käsittelyyn pelloilla ja valuma-alueilla löytyvät olemassa olevasta direktiivistä heti, kun se pannaan asianmukaisesti täytäntöön koko voimaperäisen maatalouden alueella sekä karjankasvatusalueilla Euroopassa.

Oomen-Ruijten
Kiitokset arvoisalle komission jäsenelle vastauksesta. Hänen vastauksensa on kuitenkin vastaus kysymyksiin, joita en asettanut sillä tavalla. Kysyin häneltä, että jos käy ilmi, että monet jäsenvaltiot eivät voi vielä täyttää direktiivin tavoitteita sekä eläinperäisten että synteettisten nitraattilähteiden suurten erojen vuoksi, niin eikö silloin pitäisi valita toisenlainen lähestymistapa. En saanut tähän vastausta.
En myöskään saanut vastausta kysymykseeni rikkomusmenettelyistä. Jos 15 jäsenvaltiosta vähintään yhdeksää vastaan käynnistetään rikkomusmenettely ja jos komission jäsen sitten sanoo, että hän aikoo vaatia direktiivin täytäntöönpanoa, niin mitä se sitten on? Onko tämä sellaista oikeudellisen välineen käyttöä, mitä haluatte? Vai vedättekö sen takaisin? Vai sanotteko ei ja jatkatte vain vaatimista. Arvostaisin suuresti sitä, että saisin selkeän vastauksen kaikkiin kysymyksiin, siten kuin ne kirjallisesti esitin, sekä näihin täydennyksiin.

Wallström
Tietysti me pidämme kiinni siitä, että direktiivi pannaan täytäntöön. Nyt te saatatte tietenkin ihmetellä, harkitseeko komissio direktiivin tarkistamista lyhyellä aikavälillä. Komissio uskoo, että suurin osa niistä toimista, joihin jäsenvaltioiden on ryhdyttävä, ovat varsin selkeitä, esimerkkeinä sen valvonta, miten direktiivi otetaan osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, hyvän käytännön määrittely ja säännöt, toimintaohjelmat ja raportointi. Useimmat liitteissä II ja III mainitut toimet ovat hyvin tehokkaita vähennettäessä esimerkiksi maatalouden fosforipäästöjä, ja tuleva vettä koskeva puitedirektiivi täydentää sitä antamalla välineeksi valuma-alueita koskevat hoitosuunnitelmat.
Niinpä ei ole tarvetta uusille väliaikaisille direktiiveille tai olemassa olevien direktiivien tarkistamiselle; sen sijasta on lisättävä ponnisteluja niiden tehokkaaksi täytäntöönpanemiseksi pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä sekä maatiloilla. Käsittääkseni direktiivi ei voisi olla selvempi, ongelma on silti yhä olemassa ja se on kasvamassa, niinpä meidän on vain jatkettava samaa tietä eteenpäin. Meidän on lisättävä oikeudellista painostusta 11:tä maata vastaan on tällä hetkellä vireillä rikkomusmenettely korkealla tasolla tuomioistuin on äskettäin langettanut tuomion Italialle ja Espanjalle, ja tämän painostuksen ansiosta asiat etenevät tällä hetkellä myönteiseen suuntaan.
Kaikkien maiden on tällä hetkellä otettava tämä direktiivi osaksi omaa lainsäädäntöään. Äskettäin Espanjassa, Kreikassa, Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on pilaantumisalttiit vyöhykkeet nimetty uudelleen, ja toimintaohjelmaa on sisällöllisesti lujitettu useissa maissa. Tilanteen voidaan siis odottaa paranevan seuraavien vuosien aikana.

Mulder
Suhtaudun Oomen-Ruijtenin lailla epäilevästi komission jäsenen vastauksiin, mutta en halua puhua nyt siitä.
Parlamentti on ensimmäisessä käsittelyssä asettanut talousarviossa 250 miljoonan euron summan käytettäväksi nitraattidirektiivin täytäntöönpanon helpottamiseen. Jos parlamentti hyväksyy toisessa käsittelyssä vain osan siitä, kuinka arvoisa komission jäsen aikoo käyttää tämän summan? Oletan vähintään, että hän suhtautuu parlamenttiin vakavasti.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, teidän on selitettävä, miten rahat aiotaan käyttää. Tähän kysymykseen on aina vaikea vastata, varsinkin parlamentille. Muut kysymykset, kuten Oomen-Ruijtenin kysymys, täytyy esittää kahdenkeskisessä vuoropuhelussa käytävällä. Kuten tiedätte, käytävät ovat hyvin tärkeitä poliittisessa elämässä. Täysistunnossa vastaamme vain tähän kysymykseen.

Wallström
Olen iloinen, että voin vastata tähän kysymykseen. Tiedän tietenkin sen taustat, ja komissio on tietoinen niistä suurista taloudellisista ja sosiaalisista ponnisteluista, joita erittäin voimaperäistä tuotantoa harjoittavilta jäsenvaltioilta edellytetään, jotta ne voivat mukauttaa maatalouden rakenteensa ja käytäntönsä direktiivin mukaisiksi. Näitä vaikeuksia ennustettiin jo vuonna 1991, kun direktiivi allekirjoitettiin Alankomaiden toimiessa puheenjohtajamaana. Siksi jäsenvaltioille annettiin viisi vuotta aikaa valmistautua sisällyttämiseen ja neljä lisävuotta, jotta ne voivat saavuttaa tavoitteet ja varmistaa sen, että välttämättömiin rakenteellisiin muutoksiin ryhdytään asteittain.
Tästä huolimatta meillä on jonkin verran ongelmia, mutta uusi viivästys ei muuttaisi välttämättömien toimien sosiaalisia vaikutuksia. Niinpä on hyvin tärkeää, että maat panevat tämän direktiivin täytäntöön. Asiaa rahoitetaan monin tavoin sekä kansallisella että EU:n tasolla mm. maatalouden ympäristörahastosta ja rakennerahastosta ja näitä voidaan käyttää apuna rakennemuutoksessa ja siirtymäajan sosiaalisten vaikutusten hallinnassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Oomen-Ruijtenin täytyy tietää, että meillä ei ole enää aikaa jäljellä. Hyvä parlamentin jäsen Oomen-Ruijten, teillä on kymmenen sekuntia aikaa.

Oomen-Ruijten
Haluan vain todeta, että emme saa vastauksia kysymyksiimme. Esitän nyt varsinaisen kysymyksen. Jos 11 jäsenvaltiota ei kykene panemaan nitraattidirektiiviä täytäntöön ja komissio käynnistää rikkomusmenettelyn, niin minkä johtopäätöksen teette siitä? Kysyn vain tätä.

Puhemies
Tämä keskustelu tullaan käymään tämän salin ulkopuolella, kirjallisesti tai kahden kesken, ellei arvoisa komission jäsen halua vastata 15 sekunnissa. Ellei, en anna enää muille parlamentin enkä komission jäsenille puheenvuoroa. Arvoisa komission jäsen, teillä on 15 sekuntia aikaa.

Wallström
Jos päätämme direktiivillä suojella ympäristöä rehevöitymiseltä, jos katsomme, että kyseessä on vakava ongelma, ja jos katsomme, että se on kasvava ongelma, meidän on ryhdyttävä toimiin. Olemme päättäneet antaa direktiivin, ja direktiivi olisi pantava täytäntöön. Asiaan tietenkin liittyy ongelmia, jotka aavistettiin 9 vuotta sitten direktiivistä päätettäessä. Prosessi on ollut hyvin hidas joissakin maissa ja paljon nopeampi toisissa. Mutta Alankomaiden hallituksen on ryhdyttävä toimiin tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi, ja siitä tässä kaikessa on kyse. On todella tärkeää ymmärtää, ettei voida valikoida sitä, mikä itseä miellyttää, vaan direktiivi on pantava täytäntöön. Nyt huomaamme, että asiat etenevät käytettävissämme olevien oikeudellisten välineiden ansiosta, ja meidän on vain jatkettava eteenpäin, sillä muuten rehevöitymisongelma pahenee.

Puhemies
Kaikkien niiden parlamentin jäsenten edun nimissä, jotka ovat tänään paikalla esittämässä kysymyksiä, työjärjestyspuheenvuoroja ei esitetä, jos niihin ei ole aihetta, ja kaikki tehdään työjärjestyksen mukaisesti. Minun on hoidettava tehtäväni.

Puhemies


Samuli Pohjamo
Kysymys nro 46 (H-0590/99):
Aihe: Tavoite 2:n hyväksyminen Komissio on pyytänyt jäsenmailta ehdotukset tavoite 2 -alueiksi ja ohjelmiksi. Osa jäsenmaista on esittänyt tukialuesuunnitelmansa asetusten edellyttämällä tavalla mutta osa ei.
Alueille ohjelmien alkaminen heti alkuvuodesta 2000 on äärimmäisen tärkeää. EU:n tuella on merkittävä vaikutus alueiden elinkeinojen kehittymiseen ja siksi katkosta vanhojen ohjelmien ja uusien ohjelmien välille ei saisi syntyä.
Miten komissio aikoo toimia kokonaisratkaisussa, jotta ne maat, jotka toimittavat tukialue-ehdotuksensa ja myöhemmin tavoite 2 -ohjelmansa ajoissa, eivät kärsisi muiden maiden viiveiden takia.

Toinen osa
Vitorinolle osoitetut kysymykset
Barnier
Kysymys, jonka kolleganne, parlamentin jäsen Samuli Pohjamo, on esittänyt, antaa minulle tilaisuuden, arvoisat parlamentin jäsenet, muistuttaa teitä menetelmästä, jota käytämme luettelon laatimiseksi tavoitteen 2 alueista, sekä rakennerahastoja koskevan yleisen asetuksen mukaisista suunnittelumenettelyistä.
Arvoisa parlamentin jäsen, hyvät naiset ja herrat, tukikelpoisten alueiden luettelon osalta haluaisin muistuttaa siitä, että komissio lähetti jäsenvaltioille 1. päivä heinäkuuta 1999 kirjeen, jossa komissio pyysi jäsenvaltioita jättämään ehdotuksensa 31. elokuuta 1999 mennessä. Voin vain todeta, että määräpäivään mennessä emme olleet saaneet montakaan ehdotusta. Ymmärrän näin ollen huolestumisenne, arvoisa parlamentin jäsen, huolestumisen, jonka puheenjohtaja Hatzidakis on muuten myös varsin painokkaasti julkituonut aluepolitiikasta vastaavan valiokunnan nimissä.
Onko niin, että joidenkin jäsenvaltioiden ehdotusten lähettämisen viivästymisestä joutuvat kärsimään ne, jotka ovat nähneet vaivaa pystyäkseen noudattamaan määräpäivää muita paremmin? Juuri siksi, etteivät sellaiset jäsenvaltiot joutuisi kärsimään, jotka ovat onnistuneet jättämään ehdotuksensa aikaisemmassa vaiheessa sekä hyväksyttävässä muodossa ja asetuksen määräyksien mukaisesti, komissio on päättänyt hyväksyä luettelon alueryhmät maittain. Näin ollen komissio viime lokakuun 26. päivänä päätti, mitkä ovat alueet Belgian, Tanskan, Alankomaiden ja Suomen osalta.
Muistutan kuitenkin siitä, että tämä päätös on periaatepäätös, sillä jäsenvaltioita on kuultava komiteoiden välityksellä asetuksen mukaisesti, ennen kuin komissio tekee lopullisen päätöksen. Ja vasta tämän lopullisen päätöksen jälkeen suunnitteluprosessi voi alkaa komission ja jäsenvaltioiden välisissä neuvotteluissa. Haluaisin sanoa tässä asiassa, arvoisat parlamentin jäsenet, että komissio työstää tätä suunnitteluprosessia pragmaattisuudesta tinkimättä. Niinpä olen äskettäin kertonut esimerkiksi Kreikan viranomaisille Ateenaan, että tulevien määrärahojen suunnittelussa otamme varsin merkittävässä määrin huomioon äskettäisen maanjäristyksen dramaattiset seuraukset. Vihjatakseni Ranskan nykytilanteeseen voin todeta samaa niiden yhtä dramaattisten tulvien seurauksista, eli tulvien, jotka hiljattain koettelivat neljää Ranskan departementtia. Voimme korjata tai mukauttaa jokaiselle unionin maalle osoitettuja kokonaismäärärahoja, jotta voimme ottaa senhetkisen tilanteen huomioon, varsinkin silloin, kun seuraukset ovat tätä luokkaa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, asetuksessa määrätään neljän kuukauden määräaika, jonka aikana kansalliset viranomaiset jättävät taloudelliset kehityssuunnitelmat, ja toinen viiden kuukauden määräaika ehdotusten hyväksymistä varten. On siis asetuksen mukaista, että ensimmäiset tavoitteen 2 ohjelmat hyväksytään vuoden 2000 keskivaiheilla. Loput 8 jäsenvaltiota, joita tavoite 2 koskee, joutuvat kulkemaan saman prosessin läpi. Kuitenkin luettelon hyväksymiselle annetun lisäajan vuoksi sanoin juuri äsken, ettei komissio ole lisäajasta vastuussa ohjelmien hyväksyminen useimman jäsenvaltion kohdalla kahdeksasta tapahtunee vuoden 2000 jälkipuoliskolla.
Arvoisat parlamentin jäsenet, mikään ohjelma ei siis tule voimaan tammikuun 1. päivänä vuonna 2000. Haluaisin kuitenkin vakuuttaa niille parlamentin jäsenille, jotka saattaisivat olla asiasta huolissaan, ja tarkentaa heille, että sijoitustoimet kentällä eivät keskeydy, sillä nykyistä, vielä kesken olevaa kautta koskevat määrärahat on kokonaisuudessaan sidottava joulukuun 31. päivään 1999 mennessä. Edeltävän kauden, joka päättyy Joulukuun 31. päivä, hankkeiden toteuttaminen etenee siis seuraavien kahden vuoden aikana.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitoksia tästä vastauksesta. Kyseessä olevalle alueelle ohjelmien alkaminen heti vuoden 2000 alusta on äärimmäisen tärkeätä. EU:n tuella on merkittävä vaikutus alueiden elinkeinojen kehittymiseen, ja siksi katkosta vanhojen ohjelmien ja uusien ohjelmien välillä ei saisi syntyä. Olisin vielä tarkistanut, että ymmärsinkö oikein, että näitä uusia ohjelmia voidaan ryhtyä toteuttamaan kansallisella riskillä heti vuoden 2000 alusta, kunhan hakemukset on tietysti ennen sitä asianmukaisesti jätetty.

Barnier
Arvoisa parlamentin jäsen Pohjamo, käsittääkseni ymmärrämme hyvin toisiamme. Teidän maanne tapauksessa asiat ovat varsin hyvällä tolalla, sillä 26. lokakuuta komissio teki ensimmäisten ehdotusten osalta myönteisen periaatepäätöksen. Olemme parhaillaan kuulemassa muiden jäsenvaltioiden jäsenistä koostuvia komiteoita, joten ennen vuoden loppua voisinkin ehdottaa, että teidän maanne osalta tekisimme lopullisen ja muodollisen päätöksen, jolla hyväksyisimme tavoitetta 2 koskevan kartan, kuten luultavasti myös niiden kolmen muun maan osalta, jotka ovat saaneet ensimmäisen myönteisen päätöksen komissiolta 26. päivä lokakuuta. Nämä maathan ovat Belgia, Tanska ja Alankomaat. Määrärahoja voidaan alkaa sitoa heti sen jälkeen, kun olemme päässeet neuvottelemaan maanne viranomaisten kanssa ohjelmista, eli ensi vuoden ensimmäisellä puoliskolla.
Velvollisuuteni on siis noudattaa rakennerahastoista annettua asetusta, mutta teidän maanne osalta voin vakuuttaa teille, että kaikki on kunnossa.

Khanbhai
Minua kiinnostaa arvioida EU:n kolmannen maailman maille antaman kehitysavun tehokkuutta. Eli aikooko komissio vastata kysymyksiini, jos otan yhden kolmannen maailman maista malliksi ja yritän arvioida, kuinka tehokasta apumme on ja sitä, mitä valtuuskunta tekee?

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Khanbhai, valitettavasti minun on sanottava teille, että ainoat kysymykset, joita voidaan esittää, ovat lisäkysymyksiä. Teidän kysymyksenne on yleisluonteinen ja monitulkintainen kysymys, eikä sitä sen vuoksi voi nyt esittää.

Hatzidakis
Arvoisa komission jäsen, sallinette minun sanoa myös aluepolitiikkavaliokunnan puheenjohtajana, että se, mitä sanoitte tavoitteesta 2, on rauhoittavaa ja oikeansuuntaista. Tästä lähtien pidän lähtökohtana sitä, mitä sanoitte Kreikan ja Ranskan luonnonkatastrofeista, jotta selventäisitte sitä, mitä sanoitte. Tähän asti olemme tienneet, että oikeudellisissa osastoissa on suhtauduttu hieman varautuneesti tukiin asuntojen osalta vaikkapa niille Kreikan alueille, joita maanjäristys vahingoitti. Oikeudellisissa osastoissa hyväksyttiin julkisen infrastruktuurin tukeminen, mutta asuntoihin suhtauduttiin varautuneesti. Tiedämme, että Italiassa on aiemmin tuettu jopa maanjäristyksen joitakin vahingoittamia asuntoja. Merkitseekö kannanottonne muutosta komission asenteessa ja tukea yhteisön tukikehyksestä ihmisille, joiden asunnot ovat vahingoittuneet?

Barnier
Olisi varsin ikävää, jos en saisi teitä ymmärtämään sitä, mitä haluan sanoa, sillä minulla olisi teille hyödyllistä kerrottavaa.
Arvoisa puheenjohtaja Hatzidakis, komission kanta ei ole muuttunut. Nojaamme samaan rakennerahastoja koskevaan yleiseen asetuksen ja olemme tilivelvollisia niissäkin dramaattisissa olosuhteita, joihin Portugali tai Italia joutuivat vuosia sitten ja Kreikka aivan äskettäin ja joita olen itse ollut kahdesti paikan päällä todistamassa kollegamme Anna Diamantopouloun kanssa ensimmäisen kerran kuukausi sitten ja toisen kerran vasta pari päivää sitten.
Mutta kuitenkin tämän asetuksen nojalla voidaan antaa monenlaisia vastauksia, ja olen vakuutellut sitä maanne pääministeri Simitisille ja useille tapaamilleni hallituksen jäsenille. Kreikassa viimeksi 6. päivä syyskuuta sattuneen maanjäristyksen aiheuttamat julkiset kulut, ja puhun nyt ulkomuistista, on arvioitu noin 2,5 miljardin euron suuruisiksi. Jotta Kreikka ei vaarantaisi tärkeää pyrkimystään, eli talousarvion vakautta, johon se on sitoutunut valmistautuakseen ottamaan euron käyttöön, se on pyytänyt ulkopuolista rahoitusta noin 1,9 miljardin euron edestä.
Olemme arvioineet, että rakennerahastoja koskevan asetuksen nojalla on mahdollista irrottaa unionin varoista miljardi euroa. Tällä hetkellä unionin varoista on todellakin asetusta muuttamatta mahdollista irrottaa miljardi euroa Kreikalle annettujen kokonaismäärärahojen puitteissa. Jaamme ja käytämme nämä määrärahat maanjäristyksestä aiheutuviin välttämättömiin korjaustöihin, ja näihin töihin myönnetty tuki on keskimäärin 80 prosenttia kokonaiskuluista. Tämän lisäksi seuraavien päivien aikana teidän maallenne luultavasti myönnetään Euroopan investointipankista 9 miljoonan euron laina erittäin edullisella korolla.
Minusta siis tuntuu ja kerron sen myös, sillä kyse on kaikkien unionin maiden välisestä solidaarisuudesta , että Kreikan maanjäristyksen aiheuttamiin aineellisiin vahinkoihin on reagoitu onnistuneesti. Tietenkään inhimillistä kärsimystä ja ihmishenkiä ei voida korvata. Eikä niitä voida korvata myöskään Ranskan äskettäisten tulvien tapauksessa, jotka vaativat useita kymmeniä kuolonuhreja. Haluaisin vain sanoa, että tällaisissa tapauksissa pyrin toimimaan käytännönläheisesti, jotta voin kansallisten viranomaisten pyyntöjen mukaisesti mukauttaa joko tavoitteen 1 tai tavoitteen 2 suunnittelua auttaakseni näitä maita jälleenrakentamisessa. Tässähän nimenomaan on kyse alueellisesta kehityksestä.

Dell'Alba
Tavoitteen 2 osalta Italialla on ollut valtavasti ongelmia, mikäli on uskominen sitä, mitä lehdistössä meille on kerrottu ensimmäisestä pisteytysluettelostanne ja tukikelpoisista alueista. On ilmeistä, että komission ja Italian viranomaisten arvioinnit ovat keskenään ristiriitaisia. Tiedän, että olette tavannut talous- ja raha-asioista vastaavan ministerin. Voitteko kertoa meille, mikä on asiaintila? Onko Italian kohdalla tavoite 2 -ohjelman käynnistäminen vaarantunut vai onko tämän tapaamisen aikana mahdollisesti päästy kompromissiin komission ja Italian hallituksen kantojen välillä?

Barnier
Arvoisa parlamentin jäsen, olen ilmoittanut, että neljä maata niistä 12 maasta, joita tavoite 2 koskee, on saanut komissiolta ensimmäisen myönteisen periaatepäätöksen. Muista kahdeksasta maasta todettakoon, että Saksan liittotasavallan kohdalla olemme keskusteluissamme päässeet aivan loppuvaiheeseen. Muiden seitsemän maan osalta, joihin myös Italia kuuluu, meidän on yksikkööni saapuneiden ehdotusten pohjalta vielä tarkistettava maittain, onko ehdotettujen alueiden kartta rakennerahastoista annetun asetuksen kaikkien kriteerien mukainen. Tästä asiasta teidän olisi komissiolta kysyttävä, ja juuri tämän asian parissa haluan tehdä työtä hyvin käytännönläheisesti sekä yhteispelillä kunkin jäsenvaltion kanssa.
Komission ja Italian välillä käytiin hyvin tiukka ja vaikea keskustelu vastaanottamastamme kartasta. Ehdotuksessa on nimittäin tarkalleen yksi kohta, joka on ristiriidassa yhden säännön kanssa, joka kuuluu niihin sääntöihin, joille valtion ja hallitusten päämiehet Berliinissä antoivat hyväksyntänsä. Tarkennan vielä, mikäli ehdin, että jokaiselta jäsenvaltiolta odotetaan suurta joustavuutta ja avoimuutta, mutta meidän on löydettävä siitä kartasta, joka lopulta hyväksytään tavoitteen 2 piiriin, vähintään puolet siitä väestöstä, jonka alun perin todettiin asuvan yhteisön kriteerit täyttävillä alueilla. Vastaanottamani kartta ei vastaa täysin tätä kriteeriä.
Niinpä olen käynyt erittäin vakavia keskusteluja ministeri Amaton kanssa muutama päivä sitten, ja olemme sopineet jatkavamme keskusteluja rakentavassa hengessä näkökantojamme lähentääksemme. Voin sanoa, että tämä keskustelu on ollut tuloksiltaan myönteinen ja että jatkamme seuraavien viikkojen aikana ponnisteluja, jotta saisimme aikaan sellaisen Italian eri alueita koskevan kartan tavoitteen 2 osalta, joka on yleisen asetuksen mukainen.

Puhemies
Arvoisat komission jäsenet ja arvoisat kollegat, olemme yli 20 minuuttia myöhässä ja jäljellä olevaa aikaa meillä on vielä vähemmän. Pyydän teiltä kaikilta yhteistyötä. Meidän täytynee jättää pois yksi lisäkysymys kutakin kysymystä kohti, eli vain yksi lisäkysymys voidaan esittää. Meidän on oltava tästä yksimielisiä, sillä muuten viemme yhdeltä komission jäseneltä ja useilta parlamentin jäseneltä mahdollisuuden esittää puheenvuoron. Yrittäkäämme olla ylittämättä tätä lyhyttä jäljellä olevaa aikaa.

Puhemies


Maj Britt Theorin
Kysymys nro 47 (H-0628/99):
Aihe: Naisiin kohdistuva väkivalta Toimet, joilla pyritään hoitamaan naisiin kohdistuvan väkivallan ongelmaa, ovat usein luonteeltaan auttavia ja suunnattu naisille ja tytöille ? esimerkiksi tuki tietyille turvakodeille, joihin naiset voivat yhdessä lasten kanssa paeta, ja väkivallan uhrien toipumisen tukeminen. Tällaiset toimet ovat tarpeellisia, mutta on myös katsottava pidemmälle kuin oireisiin ja väkivallan vaikutuksiin, jotta ongelma saadaan hoidettua. Väkivallan torjuminen vaatii kaksiosaista strategiaa: väkivaltaa on torjuttava kohdistamalla huomio väkivallan rakenteellisiin syihin ? keskittymällä miesten asenteisiin ja käyttäytymiseen; ja väkivaltaa on torjuttava lainsäädännöllä, jossa kielletään kaikki naisiin kohdistuva väkivalta, toisin sanoen myös väkivalta kotona. Tällainen lainsäädäntö puuttuu tällä hetkellä useista jäsenvaltioista.
Mihin konkreettisiin toimiin komissio aikoo ryhtyä kaiken naisiin kohdistuvan väkivallan kieltävän lainsäädännön aikaansaamiseksi ja torjuakseen naisiin kohdistuvan väkivallan rakenteellisia syitä?

Vitorino
Arvoisa puhemies, komissio yhtyy täysin parlamentin jäsenen huoleen, joka liittyy naisiin kohdistuvaan väkivaltaan ja tarpeeseen tukea uhrien ja heidän perheidensä kuntouttamista.
Kysymys väkivallan kriminalisoinnista ja siitä rankaisemisesta kuuluu pääasiallisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan. Kaikki väkivallan muodot, kohdistuivatpa ne sitten miehiin, naisiin tai lapsiin, on kielletty kaikissa jäsenvaltioissa niiden omien rikoslakien nojalla.
Unionin neuvosto kehottaa ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskevassa yhteisessä toiminnassaan 24. helmikuuta 1997, että jäsenvaltiot tarkistaisivat nykyiset lakinsa ja menettelynsä sen varmistamiseksi, että edellä tarkoitetuista teoista säädettäisiin tehokkaat rangaistukset. Kuluvan vuoden lopussa neuvostossa keskustellaan jäsenvaltioiden edistymisestä tässä yhteisessä toiminnassa. Komissio on ollut vuodesta 1997 lähtien vastuussa Daphne-ohjelman toimeenpanosta, jonka avulla pyritään taistelemaan naisiin, nuoriin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Tätä ohjelmaa jatkaa juuri tänään hyväksytty Daphne-ohjelma vuosiksi 2000-2003, jolla on sama päämäärä.
Näiden aloitteiden takana on suunnaton tarve puolustaa ihmisoikeuksia, etenkin naisten ja lasten oikeuksia. Edellä mainitun toiminnan turvin komissio on tukenut eräitä aloitteita, jotka liittyvät väkivallan rakenteellisiin syihin, erityisesti miesten toimintatapoihin ja käytökseen, samoin kuin uhrien auttamiseen ja kuntoutukseen. Ja komissio paneutuu jatkossakin tämänkaltaisten aloitteiden kehittämiseen.
Komissio vastaa myös Stop-ohjelmasta, jonka tavoitteena on tarjota tarpeellista koulutusta ja tietoa ammattilaisille, etenkin tuomareille, poliiseille ja sosiaalityöntekijöille, taistelussa ihmiskauppaa ja naisten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan.
Sen lisäksi, että haluamme jatkaa tällä linjalla, haluamme kiittää Tampereen Eurooppa-neuvostoa sen päätöksestä kehittää yhteisiä määritelmiä, syytemuotoja ja rangaistuksia ihmiskauppaa ja lasten hyväksikäyttöä koskeville rikoksille.

Theorin
Kysymykseni lähtökohta on erittäin selkeä: 15-25 prosenttia kaikista naisista joutuu pahoinpitelyn kohteeksi raskausaikanaan; 50 prosenttia kaikista naisiin kohdistuvista murhista on heidän avio- tai avomiestensä tekemiä; naisiin kohdistuva väkivalta on suurin yksittäinen tekijä, joka aiheuttaa naisille vammoja, ylivoimaisesti suurempi kuin ryöstöt ja auto-onnettomuudet yhteensä; vain 2-3 prosenttia kaikista niistä miehistä, jotka ovat raiskanneet naisia, joutuu vankilaan.
Valitettavasti kaikissa jäsenmaissa ei ole lainsäädäntöä, joka kieltää naisiin kohdistuvan perheväkivallan. Sellaisen lainsäädännön luominen on tärkeää. Saman aikaisesti on myös äärettömän tärkeää, että ymmärretään, että miesten käyttäytymisen ja asenteiden on muututtava. Juuri tähän tahtoisin komission puuttuvan. Mihin konkreettisiin toimiin komissio on valmis ryhtymään, jotta tämä väkivallan rakenteellinen syy, toisin sanoen miesten käyttäytyminen, muuttuisi? Mihin toimiin komissio on valmis ryhtymään, jotta ne maat, joilla ei ole lainsäädäntöä, joka kieltää naisiin kohdistuvan väkivallan kotona, saavat tällaisen lainsäädännön.

Vitorino
Hyvä parlamentin jäsen, mielipiteeni on selkeä ja yksiselitteinen: perhepiirissä naisiin kohdistuva väkivalta on saatettava yhtä lailla rangaistavien tekojen piiriin. Ja tämä rankaiseminen kuuluu pääasiallisesti kunkin jäsenvaltion oman oikeusjärjestyksen piiriin. Tilaisuus tehdä tiliä kuvaamastanne tilanteesta koittaa, kun neuvosto arvioi tämän vuoden lopulla vuoden 1997 yhteisen toiminnan tuloksia taistelussa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.
Väkivallan syyt ovat - kuten te sanoitte - moninaisia, ja olen siitä samaa mieltä: syyt ovat yhteiskunnallisia, kulttuurisia ja taloudellisia, ja joskus ne ovat jopa poliittisia asenteita, ja meidän on luonnollisesti vaikutettava juuri näihin syihin. On totta, ei vain kansallisella vaan myös yhteisötasolla, että pääasialliset toimet, joihin voidaan ryhtyä, ovat julkistaminen, hälyttäminen ja tiedottaminen, joiden on oltava kansalaisjärjestöjen ohjaamaa toimintaa. Me puolestamme olemme ottaneet tavoitteeksemme herkistää viranomaiset, poliisit, joille kanne tehdään tai jätetään tekemättä, ja tuomarit, joiden on tuomittava jokainen konkreettinen tapaus, siten että kaikki ymmärtävät naisiin kohdistuvan väkivallan rikollisen ulottuvuuden silloinkin, kun se tapahtuu perhepiirissä. Ja uskon, että muutamat tulevan Daphne-ohjelman käytännön toimista liittyvät nimenomaan tähän asiaan.

Martin, David W
Olisiko komission jäsen yhtä mieltä siitä, että valistus on oleellisen tärkeää yritettäessä torjua naisiin kohdistuvaa väkivaltaa? Kysyisin häneltä, onko hän tietoinen Edinburghin kaupungin alueneuvoston projektista, jonka nimi on "zero tolerance on violence against women" (naisiin kohdistuvan väkivallan nollatoleranssi). Monet paikalliset viranomaiset ovat tulleet mukaan. Kampanjassa korostetaan sitä, että väkivaltaa, olkoot sen syyt sosiaalisia, kulttuurisia tai taloudellisia, ei voida hyväksyä, eivätkä sitä saisi hyväksyä myöskään paikalliset viranomaiset, sosiaalityöntekijät tai poliisi. Katsoisiko komission jäsen ohjelman läpi ja harkitsisiko hän sen levittämistä kaikkiin jäsenvaltioihin esimerkkinä hyvästä käytännöstä toimittaessa tällä hyvin hankalalla, mutta kuitenkin tärkeällä saralla?

Vitorino
Olen täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että meidän on tartuttava syihin. Kaikki tällaiset ohjelmat ovat hyvin hyödyllisiä komission arvioidessa veronmaksajien rahoilla tukemamme toiminnan todellisia tuloksia. Me emme saisi luottaa siihen ajatukseen, että meidän tarvitsee vain muuttaa lakia. Sehän ei ole totta. Lain muuttaminen on hyvin tärkeä väline torjuttaessa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa, mutta meidän on mentävä pitemmälle. Sen tähden olemme ohjelmissamme painottaneet suuresti oikeudellista ja poliisiyhteistyötä, jotta saisimme viranomaiset poliisit, jotka joutuvat joka päivä tekemisiin tällaisten tapausten kanssa tietoisemmiksi siitä, kuinka hoitaa tällaisia tilanteita.
Tiedän, että jäsenmaiden kulttuureissa on eroja siinä, miten tätä ongelmaa käsitellään. Joissakin jäsenvaltioissa on taipumus pitää perheväkivaltaa vähemmän tärkeänä asiana. Meidän on voimakkaasti painotettava sitä, että naisiin kohdistuva väkivalta on aina rangaistavaa.

Puhemies


John Walls Cushnahan
Kysymys nro 48 (H-0631/99):
Aihe: Vuoden 1983 sopimus väkivaltaisen rikollisuuden uhreille maksettavista korvauksista Komissio on äskettäin kehottanut kaikkia jäsenvaltioita ratifioimaan vuoden 1983 sopimuksen väkivaltaisen rikollisuuden uhreille maksettavista korvauksista. Mitkä jäsenvaltiot ovat sopimuksen jo ratifioineet ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta kaikki jäsenvaltiot ratifioivat tämän sopimuksen?

Vitorino
Arvoisa puhemies, komissio esitti äskettäin neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle tiedonannon aiheesta " Rikoksen uhrit Euroopan unionissa - normit ja toiminta" .
Komissio esittää tässä tekstissä näkökohtia keskusteluun, jota käydään toimintanormeista Euroopan unionin rikosten uhrien osalta. Yksi komission tiedonannon keskeisistä osista koskee nimenomaan Euroopan neuvoston vuoden 1983 yleissopimuksen ratifioimista kaikissa jäsenvaltioissa, ja voinkin kertoa teille, että kyseinen yleissopimus on ratifioitu Saksassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa.
Muutamat jäsenvaltiot ovat jo allekirjoittaneet yleissopimuksen, mutta ne eivät vielä ole saattaneet päätökseen sen ratifiointia kansallisten lakiensa mukaan. Tästä on kyse Belgiassa, Kreikassa ja Portugalissa. Ja lopuksi neljä jäsenvaltiota ei ole vielä lainkaan allekirjoittanut yleissopimusta, nimittäin Itävalta, Espanja, Irlanti ja Italia.
Ennen jonkin erityisen toimintaehdotuksen esittämistä tästä asiasta komissio on kehottanut kyseisen tiedonannon perusteella Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioita neuvoston tasolla kertomaan havaintojaan tiedonannon käsittelemistä rikoksen uhrien suojeluun liittyvistä kohdista. Voin sanoa, että vastaanotto tälle 4. lokakuuta oikeus- ja sisäasioiden ministerineuvostossa kirjatulle tiedonannolle on ollut erittäin myönteistä.
Komissio odottaa parlamentin ja jäsenvaltioiden lausuntoja laatiakseen sellaisia toimintaehdotuksia, jotka perustuvat äsken mainitsemani tiedonannon tavoitteiden täytäntöönpanoon.

Cushnahan
Olen varma, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että vakavan rikollisuuden uhri joutuu kestämään suurta kipua ja tuskaa, ja se on kaksin verroin traumaattista vieraassa maassa. Suhtaudun hyvin myönteisesti komission tiedonantoon. Olen myös iloinen lukuisista ehdotuksista, jotka eivät koske ainoastaan korvausten maksamista, vaan joissa painotetaan myös tarvetta rikoksen uhreille tarjottaville lääkinnällisille, psykologisille ja tukitoimintapalveluille.
Tämä sopimus on vuodelta 1983. Me olemme vahvistaneet Amsterdamin sopimuksen, jossa puhutaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen perustamisesta. Meillä oli Tampereen huippukokous. Huomaan, että haluatte käyttää tätä tiedonantoa ja keskustelua parlamentissa välineenä, jolla lisätä jäsenvaltioihin kohdistuvaa painostusta, ja vaatisinkin sitä, että alatte painostaa nyt, ettekä odota, että tämä asiakirja kulkee kaikkien EU:n välttämättömien kanavien läpi. Ihmiset ovat jo odottaneet tarpeeksi kauan. Teidän olisi lisättävä niihin 7 jäsenvaltioon kohdistuvaa painostusta, jotka jättivät sopimuksen vahvistamatta tai allekirjoittamatta.

Vitorino
Olen täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa. Jos tarkastelette Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmää n:o 32, on melko selvää, että meidän tehtävämme on edistää konkreettisia toimia Amsterdamin sopimuksen oikeudellisten kehysten puitteissa. Toivon, että vuoden loppuun mennessä saamme jäsenvaltioiden ja parlamentin vastaukset, niin että voimme välittömästi vuoden 2000 alussa aloittaa erityisen tätä asiaa koskevan EU:n lainsäädännön edistämisen sekä jatkaa painostusta vuoden 1993 sopimuksen vahvistamiseksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko oikeastaan olemassa väkivaltarikoksia ja ennen kaikkea myös niistä Euroopan unionin sisällä maksettavia korvauksia koskevia tilastoja, ja miten tämä tilanne on ennen kaikkea kehittynyt viime vuosien aikana?

Vitorino
Tämä on juuri sen arvioinnin tarkoituksena, jonka aiomme teettää neuvoston kanssa tämän vuoden loppuun mennessä. Vuoden lopussa emme ainoastaan pysty arvioimaan kansallisessa lainsäädännössä tapahtunutta kehitystä, joka koskee väkivaltaisen rikollisuuden uhrien suojelua, vaan pystymme myös esittämään arvion niistä konkreettisista toimista, joita kukin jäsenvaltio on halukas panemaan täytäntöön. Niihin sisältyvät korvaukset, psykologinen ja lääkinnällinen hoito, uhrien auttaminen saamisten perinnässä, päätösten siirto yhdestä jäsenvaltiosta toiseen uhrien turvan parantamiseksi tai se, että pyydetään oikeusistuimia hyväksymään niiden uhrien kirjalliset todistuslausunnot, jotka eivät voi saapua heidän hyökkääjiään vastaan käytyyn oikeuskäsittelyyn uhrien asuessa sillä hetkellä jossakin muussa jäsenvaltiossa. Toivon, että kaikki nämä seikat on otettu käsittelyyn vuoden loppuun mennessä ja että ne muodostavat sen aloitteen perustan, johon komissio aikoo ryhtyä vuonna 2000.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 49 (H-0633/99):
Aihe: Andalusia ja Euroopan unionin uudet rajapolitiikat Etelä-Euroopan rajalla sijaitsevassa Andalusiassa on vakavia ongelmia, joiden ratkaisemiseksi vaaditaan joka hetki enemmän EU:n toimia. Andalusia on erittäin epäsuotuisa alue, jonka on päivittäin kohdattava laittomista maahanmuuttajista aiheutuvia vakavia ongelmia ilman, että sillä olisi keinoja käsitellä, lievittää tai ratkaista näitä ongelmia. Kyseessä eivät ole pelkästään paikalliset ongelmat vaan Euroopan unionin rajoista johtuvat ongelmat, minkä vuoksi unionin olisi ehdottomasti otettava vastuu. Tähän saakka tämä tavoitteen 1 alue on ollut lähes pelkästään yksin vastuussa näistä ongelmista aiheutuneista kustannuksista (vaikka sen pitäisi ennemminkin olla saajana kuin antajana), eikä tehokasta rajapolitiikkaa ole varojen puutteessa voitu toteuttaa riittävästi. On totta, että Tampereen Eurooppa-neuvoston tuloksissa puututaan näihin ongelmiin, mutta johtavatko tulokset konkreettisiin toimiin? Otetaanko Pohjois-Marokon taloudellista ja sosiaalista kehittämistä ja alueiden välisiä yhteistyöohjelmia koskeva pyyntömme vihdoinkin huomioon?
Mitä konkreettisia toimia komissio suunnittelee lähikuukausina EU:n ja Andalusian rajan parantamiseksi käytännössä? Mitä EU:n varoja näihin toimiin osoitetaan? Minkä erikoisohjelmien kautta varat myönnetään?

De Palaciolle osoitetut kysymykset
Vitorino
Arvoisa puhemies, Tampereen Eurooppa-neuvosto sopi yhteisistä poliittisista suuntaviivoista turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksissä.
Sen päätelmissä määritellään kokonaisvaltainen lähestymistapa, jota on tärkeä ryhtyä toteuttamaan heti. Komissio on tästä erityisessä vastuussa niin siinä, mitä tulee sopivien aloitteiden tekemiseen, kuin myös siinä, mitä tulee sille uskottuun suuntaviivojen toimeenpanon seurantaan tulostaulukon välityksellä.
Yhdessä valtion- ja hallitusten päämiesten ylimääräisen kokouksen keskeisistä poliittisista päätelmistä todetaan todellista maahanmuuttopolitiikkaa silmällä pitäen, että on tarpeen rikkoa oikeus- ja sisäasioiden perinteiset rajat ja turvautua useisiin välineisiin, jotka kuuluvat unionin muihin politiikkoihin. Tämä on käsitys, jota komissio on puolustanut jo vuodesta 1994 alkaen ja jota Euroopan parlamentti on aina kannattanut.
Sama koskee myös suhteita kolmansiin lähtö- ja kauttakulkumaihin. Eurooppa-neuvosto vahvisti turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden korkean tason työryhmän toimeksiannon jatkamisen ja korosti jo hyväksyttyjen suunnitelmien soveltamista.
Hyvät parlamentin jäsenet, te tiedätte yhden näistä hankkeista koskevan Marokkoa ja sisältävän lukuisia suosituksia erityisesti taloudellisen kehityksen alalta, ja ne liittyvät niihin huoliin, jotka tekin mainitsitte kysymyksessänne.
Komissio, joka on tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, esittää lähiviikkojen aikana arvion olemassa olevista tai mahdollisista keinoista, joilla voitaisiin myötävaikuttaa mainittujen säädösten toimeenpanoon. En kuitenkaan usko, että tätä aloitetta voidaan pitää komission ainoana panoksena tässä asiassa.
Todellakin, komissio on kiinnittänyt monien vuosien ajan erityistä huomiota Marokon pohjoisten maakuntien kehitykseen toteuttamalla teknistä ja rahoitusyhteistyötä Marokon kuningaskunnan kanssa. Niinpä lähes puolet Meda-ohjelman rahoittamista projekteista vuosina 1996-1999 on liittynyt mainittuihin pohjoisiin maakuntiin niiden kokonaisarvon ollessa 330 miljoonaa euroa.
Tämän lisäksi kolmannen ja neljännen rahoituspöytäkirjan, samoin kuin muiden budjettikohtien, puitteissa tällä alueella on toteutettu tai ollaan toteuttamassa lukuisia hankkeita, joiden loppusumma ylittää 80 miljoonaa euroa. Sen lisäksi yhteisöaloitteen Interreg II -yhteisöaloitteen puitteissa on rahoitettu Espanjan ja Marokon välisiä yhteistyöhankkeita jo nykyisen ohjelmointikauden aikana, esimerkiksi rajat ylittävä erityisohjelma Andalusian ja Marokon välillä. Tarkoituksena on edistää maiden välisen yhteistyön kehitystä uuden Interreg III -yhteisöaloitteen puitteissa vuosina 2000-2006. Se rahoittaa jatkossa rajat ylittävää yhteistyötä Euroopan unionissa ja kolmansien maiden kanssa.
Espanjan ja Marokon rajanylityskysymyksissä Espanjan ja Marokon viranomaisten tehtävänä on määrittää yhdessä komission kanssa yhteiset toimintaprioriteetit vuosiksi 2000-2006.

Izquierdo Rojo
Paljon kiitoksia komission jäsen Vitorinolle tästä niin toivoa herättävästä puheenvuorosta, odotan, että saamme pian nähtäväksemme tämän teidän mainitsemanne luettelon toimeenpanoehdotuksista. Haluaisin kuitenkin kysyä komission jäseneltä, onko komissio huomioinut sen, että on tarpeen suunnitella sitä, miten Interreg- ja Meda-ohjelmat voisivat täydentää toisiaan, jotta assosioituneella valtiolla tässä tapauksessa Marokolla olisi tähän yhteistyöhön tarkoitetut varat käytettävissään. Pyydän komission jäsentä ottamaan tämän näkökohdan huomioon, eli että Interreg-ohjelmaa voitaisiin täydentää Meda-ohjelmalla, sillä muussa tapauksessa Marokko ei voi käyttää yhteistyöhön tarkoitettuja varoja. Näin tehdään KIE-maiden osalta, ja ne olisi tärkeää ottaa huomioon myös tässä uudessa rajat ylittävässä yhteistyössä.

Vitorino
Hyvä parlamentin jäsen Izquierdo Rojo, olen kanssanne täysin samaa mieltä ja mielestäni myös Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä korostetaan sitä, että pilareissa sovellettaisiin horisontaalista lähestymistapaa, jossa otettaisiin huomioon siirtolais- ja turvapaikkapolitiikka ja muut Euroopan unionin politiikat, kuten esimerkiksi kehitysapupolitiikka. Olen varma, että komissio tulee takaamaan unionin ulko- ja sisäpolitiikan rajat ylittävän yhteistyön ohjelmien ja kehitysapuohjelmien yhdenmukaisuuden, ja siitä, että rajat ylittävän yhteistyön edunsaajamaille Marokolle ja Espanjalle on hyväksi tehdä tätä asiaa koskevia ehdotuksia. Mielestäni tämä uusi lähestymistapa sisä- ja ulkopolitiikan sekä niiden ohjelmien koordinoinnissa, joilla näitä kumpaakin hoidetaan, voi merkitä myönteistä edistysaskelta unionin toiminnassa näillä aloilla.

Purvis
Andalusian ja Gibraltarin välisellä rajalla on nähty järjettömiä ja kohtuuttoman pitkiä viivästyksiä viime kuukausien aikana. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä varmistaakseen sen, että matkustajat voivat vapaasti ja helposti ylittää tämän EU:n sisäisen rajan ilman kohtuuttomia muodollisuuksia?

Vitorino
Kiitos teille, että päästätte minut näin vähällä, ja voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Gibraltarin osalta en usko, että Marokko on erityisesti asiassa mukana komissio seuraa hyvin tarkasti tilannetta rajalla, mutta seuraamme tarkasti myös Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan hallitusten välistä vuoropuhelua Gibraltarin tilanteesta. Uskon vilpittömästi siihen, että lyhyen ajan sisällä pystymme tekemään päätöksiä joidenkin komissiolle esitettyjen, viivästyksiä koskevien valitusten osalta. Toistaiseksi suhtaudun toiveikkaasti nyt käynnissä olevaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan väliseen suoraan vuoropuheluun.

Puhemies


Per Stenmarck
Kysymys nro 50 (H-0606/99):
Aihe: Liikennepolitiikka / lentoliikenne Viivytykset ovat yleistyneet Euroopan lentoliikenteessä. IATA:n tuoreimpien tilastojen mukaan lentomatkustajien määrä Euroopassa on lisääntynyt kuudella prosentilla vuonna 1999. Tästä on seurannut, että viivytykset ovat lisääntyneet 74 prosentilla. EU:lla ei ole valmiuksia kohdata seuraavan vuosikymmenen aikana tapahtuvaa lentomäärien kaksinkertaistumista. Viime kesänä vallinnut kaaos saattaa pian olla jokapäiväinen ilmiö.
Euroopassa on 66 kansallista ja alueellista lennonvalvontakeskusta. Euroopassa tarvitaan yhteistä ilmatilaa ja yhteistä lennonvalvontajärjestelmää. Koska käytössämme on vain niukasti aikaa, komissiolta on edellytettävä välittömiä toimenpiteitä.
Mitä komissio aikoo tehdä ehkäistäkseen Euroopan lentoliikennekaaoksen pahenemisen ensi vuonna?

De Palacio
. (ES) Minun on sanottava, että niin puheenjohtaja Prodi viime heinäkuussa täällä parlamentissa kuin minä itsekin muissa yhteyksissä olemme vahvistaneet, että Euroopan lentoliikenteen tilanne on sietämätön.
Tässä asiassa on todellakin päästävä eteenpäin, jos haluamme ratkaista meitä vaivaavat ongelmat. Uskon, että kaikki te parlamentin jäsenet, jotka matkustatte usein lentäen, tiedätte varsin hyvin, mistä nyt puhumme.
Komissio viimeistelee parhaillaan neuvostolle ja parlamentille annettavaa tiedonantoa ilmaliikenteen hallinnassa todetuista viivytyksistä. Näin ollen aion esitellä toimintasuunnitelman, jonka tarkoituksena on nimenomaan panna alulle todellisia muutoksia, joiden avulla voidaan vastata tämänhetkisiin vaatimuksiin. Puhumatta vielä ennakkoon komission lopullisesta päätöksestä, on selvää, että tavoitteenamme ei ole sen enempää eikä vähempää kuin luoda Eurooppaan yhteinen ilmatila: 15 maata ja vain yksi taivas. Miten onnistumme siinä?
No ensinnäkin joitakin toimia on jo käynnistetty, ja niiden toteuttamista on jatkettava ja kehitettävä, kuten esimerkiksi Euroopan yhteisön liittymisprosessi Euroopan lennonvarmistusjärjestöön, Eurocontroliin, mikä mahdollistaa Euroopan unionin poliittisen vastuun lisäämisen, ja lisäksi viimeisimmän yleissopimuksen täytäntöön panemiseen, ja näin ollen on myös mahdollista hyväksyä toimia enemmistöpäätöksellä, eikä meidän tarvitse siis järjestelmällisesti nojautua yksimielisiin päätöksiin. Emme usko tämän toimen olevan yleislääke kaikkiin vaivoihin, mutta ymmärrämme sen olevan todella tärkeä tämän ongelman ratkaisemisen kannalta.
Toiseksi meidän on taattava Eurocontrolin puitteissa, eikä vain Eurocontrolin puitteissa, vaan myös kaikkien muiden tahojen osalta, lentoliikennepalvelujen tarjoajien tehokkuus, avoimuus ja toimivuus, ja sen lisäksi meidän on tehtävä selväksi ero lainsäädännön mukaisten velvoitteiden ja palvelujen tarjoamisen välillä. Ilmaliikenteen hallinta ei saa olla poikkeus muihin julkisen palvelun aloihin verrattuna, joiden on myös pitänyt vastata yhtenäismarkkinoiden asettamiin haasteisiin.
On myös kolmas näkökohta, jota kannattaa tutkia tarkkaan: 15 maan ilmatilan jakaminen paremmin sekä siviili- että sotilaskäyttöön. Tältä osin tarvittaisiin enemmän joustavuutta ja enemmän yhteistyötä erityisesti ilmatilan hallinnan ja käyttämisen parantamiseksi. Tavoitteena on pyrkiä välttämään se kaaos, jonka tulemme kaikkien ennusteiden mukaan väistämättä kohtaamaan tulevalla kesäkaudella. Näin ollen aion käsitellä asiaa seuraavassa Euroopan siviili-ilmailukonferenssin ministerikokouksessa, joka pidetään 28. tammikuuta, ja kuten olen aiemmin sanonut, komission tästä asiasta laatima tiedonanto esitellään parlamentille tämän vuoden lopulla ja liikenneministerineuvostolle tarkkaan ottaen 6. joulukuuta pidettävässä kokouksessa.

Stenmarck
Sallikaa minun ensiksikin kiittää komission jäsentä vastauksesta, jota pidän hyvin myönteisenä. Nyt sanoista on kuteinkin ryhdyttävä tekoihin. Odotamme tietenkin komissiolta paljon siinä asiassa.
Euroopan lentoliikenne on kärsinyt viivytysten hyvin huomattavasta yleistymisestä. Se johtuu suurelta osin siitä, että lentojen määrä kasvaa tällä hetkellä erittäin voimakkaasti; pelkästään tänä vuonna kasvua on ollut lähes kuusi prosenttia. Tarvitsemme todellakin poliittista tarmokkuutta, jotta viivästymisiltä vältyttäisiin. Voimme vain toivoa, että komissiolla on sitä.
Komission jäsen sanoo, että meidän on huolehdittava siitä, että Eurooppaan saadaan yhteinen lennonvalvontajärjestelmä. Se on luullakseni erittäin tärkeää. Meillä ei voi pidemmän päälle olla 66:tta erilaista kansallista tai paikallista elintä, jotka huolehtivat tästä, vaan meidän on saatava yksi elin. Sen vuoksi minusta on hyvä, että komission jäsen puhuu sen puolesta. Sallikaa minun tehdä lyhyt lisäkysymys: Milloin komission jäsen uskoo, että tällainen järjestelmä saadaan aikaan?

De Palacio
. (ES) Pyrkimyksenämme on saada alustavasti kannatusta sille ehdotukselle, jonka aion esittää niin komissiolle kuin myös aikanaan ministerineuvostolle, jos komissio hyväksyy ehdotuksen, ja parlamentille nimenomaan sen vuoksi, ettei jatkossa komissio ainoastaan liity Eurocontroliin, vaan että edistyisimme myös pyrkimyksessä muodostaa jäsenvaltioiden kesken yhteinen ilmatila, ja näin ollen myös tämän ilmatilan yhteinen hallintajärjestelmä.
Jos saan ehdotukselleni komission tuen, pyritään perustamaan korkean tason työryhmä, johon osallistuisivat tärkeimmät asiasta vastaavat siviiliviranomaiset, ja lisäksi siihen pitäisi kuulua myös sotilaita, jotta komissio voisi laatia asianmukaiset suuntaviivat. Tämän lisäksi olisi tärkeää virittää myös vuoropuhelu alan tärkeimpien toimijoiden kanssa, ei ainoastaan lentoyhtiöiden ja matkustajien, vaan myös lennonvalvojien ja kaikkien lentokenttien kanssa, ja niin edelleen. Toisin sanoen kaikkien niiden toimijoiden kanssa, jotka toimivat tässä moniulotteisessa lentoliikenteen maailmassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten te sanotte, osa viivästymisistä voidaan lukea lennonvalvonnan, ilmaliikenteen hallinnan syyksi, jonka osuus on noin 50 prosenttia viivästymisistä; toiset 50 prosenttia lankeaa enemmän tai vähemmän lentoyhtiöiden ja lentokenttien sisäisten hallinto-ongelmien osalle.
Mielestäni on kuitenkin toimittava kaikilla rintamilla. On sovellettava kiireellisiä toimia lyhyellä aikavälillä. Niihin kuuluu ilmatilan jakamisen ja hallinnan joustavoittaminen siviili- ja sotilaskäytössä joissakin maissa tämä voidaan toteuttaa melko nopeasti, tätä on tuettava, ja työskentelemme parhaillaan sen hyväksi sekä osallistuminen, myöskin lyhyellä aikavälillä, lentokenttien ja lentoyhtiöiden harjoittamaan lentojen suunnitteluun ja näiden lentojen järjestämiseen, jotta lentokenttien tilan, lähtö- ja saapumisaikojen, käyttöä voitaisiin parantaa ja tehostaa. Korostan, että on kuitenkin toimittava myös keskipitkällä aikavälillä saavuttaaksemme kunnianhimoisemman tavoitteen, joka on jäsenvaltioiden yhteisen ilmatilan ja yhteisen ilmatilan hallintajärjestelmän luominen. Sen jälkeen sitä pitäisi voida laajentaa, myös Eurocontrolin osalta, kattamaan useampia Euroopan maita ottaen huomioon myös se seikka, että monet näistä maista ovat hakeneet unionin jäsenyyttä ja että ne liittyvät unioniin tulevien vuosien aikana.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen hyvin päättäväisestä vastauksestaan.
Arvoisa puhemies, palaan vielä kysymyksiin. Mitä tulee komission haluamaan siviili- ja sotilasilmailun erottamiseen, voiko hän toteuttaa sen vielä ennen tulevaa lomakautta? Sitten toinen kysymys. Ovatko korkean tason työryhmän ehdotukset lähiaikoina valmiit? Voisiko siitä mahdollisesti ilmoittaa jo päivämäärän?

De Palacio
Siviili- ja sotilaskäytön osalta tämä asia koskee kaikkia jäsenvaltioita, ja näin ollen se, mitä komissio voi tehdä, on vaatia jäsenvaltioita tekemään tätä laajaa yhteistyötä, kehittämään sitä ja työskentelemään yhdessä ja auttamaan kaikessa mahdollisessa: työskentelemme yksi kerrallaan kaikkien jäsenvaltioiden kanssa.
Mitä korkean tason työryhmään tulee, jos komissio ja neuvosto hyväksyvät sen kuten jo sanoin, komissio tekee sen näillä näkymin 24. tätä kuuta, neuvosto 6. joulukuuta , tarkoituksena on, että tämä korkean tason työryhmä aloittaisi työnsä helmikuun alussa tai jopa tammikuun lopussa. Olisi hyvä, jos Helsingin Eurooppa-neuvosto antaisi tällaiselle toimelle jonkinlaista kannatusta.

Puhemies


Konstantinos Hatzidakis
Kysymys nro 51 (H-0613/99):
Aihe: Olympic Airwaysin saneerauksen edistyminen Lokakuussa 1994 Kreikan hallitus käynnisti yhteistyössä komission kanssa saneerausohjelman, jonka tarkoituksena on Olympic Airwaysin uudelleenorganisointi. Tähän mennessä ohjelma ei kuitenkaan näytä johtaneen odotettuihin tuloksiin. Mistä johtuvat tämän ohjelman täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat? Mihin vaiheeseen komissio on edennyt neuvotteluissaan Kreikan hallituksen kanssa ja mitä suunnitelmia komissiolla on lähitulevaisuutta varten?
Pyydän komission jäsentä vastaamaan mahdollisimman ytimekkäästi niin kuin hän on jo tehnytkin sillä miellä ei ole enää aikaa jäljellä. Johtaminen, ei lennon- vaan puheenjohtaminen, ei ole toiminut meillä kovin hyvin.
Verheugenille osoitetut kysymykset
De Palacio
7. lokakuuta 1994 komissio päätti vahvistaa merkittävän tuen myöntämisen Olympic Airwaysin rakenneuudistusta varten. Kuten aina, tämä päätös edellytti yritykseltä tiettyjä sitoumuksia, sellaisia sitoumuksia, joiden tarkoituksena olisi taata yrityksen todellinen elpyminen ja vähentää rakenneuudistuksen vaikutuksia kilpailun ja yhtenäismarkkinoiden osalta.
Valitettavasti näitä sitoumuksia ei noudatettu, minkä seurauksena komission täytyi ottaa asia uudelleen käsiteltäväksi vuonna 1996. Kreikan viranomaiset olivat jälleen valmiita sopimaan lisäsitoumuksista, jotta uusia tukia myönnettäisiin vuoden 1998 kuluessa ja näin ollen vielä jäljellä olevat tukierät myönnettäisiin Olympic Airwaysille.
Kaikesta huolimatta tämän vuoden huhtikuussa Kreikan viranomaisten esittelemä selvitys rakenneuudistuksesta osoitti, että yrityksen taloudellinen tulos oli ennustettua pienempi. Tämä johti siihen, että maan viranomaiset pyysivät laatimaan uuden rakenneuudistusta koskevan suunnitelman uudelle asiantuntijoista muodostuvalle johtoryhmälle.
Heti kun komissio saa uuden rakenneuudistusta koskevan suunnitelman toivottavasti nyt marraskuun aikana tarkastelemme uusien sitoumusten sisältöä ja toivomme, että ne ovat riittävän vakuuttavia, jotta vielä jäljellä olevat tuet voidaan myöntää.

Hatzidakis
Arvoisa komission jäsen, vastauksestanne käy ilmi, että Olympic Airwaysin kysymys on yhä auki, niin kuin se on ollut vuodesta 1994 lähtien. Tänä aikana tämä yritys on saanut Kreikan valtiolta tukea, jonka määrä nousee useisiin miljardeihin drakhmoihin. Ongelmat kuitenkin säilyvät ennallaan. Mielestäni kreikkalaisten veronmaksajien pitää tietää, mitä vaikeuksia komissiolla on Olympic Airwaysin tapauksen kanssa, mitä ongelmia on tullut eteen ja mikä tekee komissiosta toisinaan niin varautuneen kreikkalaisten viranomaisten pyyntöjä kohtaan ja, jos ymmärsin vastauksenne oikein, tekee komissiosta edelleen, vieläpä nytkin, varautuneen Olympic Airwaysin kolmatta tukipakettia kohtaan.

De Palacio
Hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 1994 tehtiin useita päätöksiä erityisesti eurooppalaisille myönnettäviä tukia varten jotta näissä yrityksissä voitaisiin toteuttaa sellainen rakenneuudistus, joka toisaalta mahdollistaisi näiden yritysten yksityistämisen, mutta joka toisaalta tekisi kerralla lopun valtion tuista ja avustuksista, jotka tavallaan vääristivät yhtenäismarkkinoita ja eri toimijoiden välistä vapaata kilpailua vapautetuilla lentoliikenteen markkinoilla. Tuet myönnettiin sillä ehdolla, että yritysten toiminnan pitäisi tapahtua kaupallisin perustein ja näin ollen maiden viranomaiset tai maiden hallitukset eivät voisi vaikuttaa niihin , että yrityksessä toteutettaisiin asianmukainen rakenneuudistus ja että, loppujen lopuksi, saataisiin aikaan kannattavia yrityksiä, jotka voisivat harjoittaa toimintaansa ilman uusia valtiontukia.
Todellisuudessa Kreikan viranomaisten antamien tietojen mukaan yrityksen hallitus on vaikuttanut liikaa yrityksen johtamiseen, ja vuonna 1998 tehtyjen sitoumusten olisi pitänyt tehdä vihdoinkin loppu tästä tilanteesta.
Komission vahvistamattomia tukia, joita yhtiölle on myönnetty kaikkien näiden vuosien ajan, on kohdistettu pääasiassa rakenneuudistussuunnitelman sosiaaliseen osa-alueeseen, tarkkaan ottaen irtisanotuille työntekijöille maksettaviin lisäkorvauksiin. Tämän vuoksi vahvistettuja tukia vähennettiin vuonna 1998 siten, että kokonaissumma ei ole kasvanut. Nämä sosiaaliseen osa-alueeseen kohdistetut tuet on vähennettävä Olympic Airwaysille myönnetystä kokonaissummasta.
Lopuksi minun on sanottava, että yrityksen tulos vuonna 1998 oli masentava. Se johti siihen, että nykyiset Kreikan viranomaiset ovat tehneet todella tärkeän päätöksen, tarkemmin sanottuna he ovat nimenneet uuden johtoryhmän, joka muodostuu yritysten kuten Speedwayn, joka on British Airwaysin tytäryhtiö asiantuntijoista, joiden on määrä saattaa yrityksen toiminnan elvyttämistä koskeva suunnitelma ajan tasalle ja jotka, siitä olen varma, voivat tarjota meille tämän kuukauden aikana riittävästi tietoa ja riittävät takeet siitä, että lopultakin voimme vahvistaa viimeisen Olympic Airwaysille myönnettävän tukierän ja saada yhtiön nousemaan ilmaan asianmukaisella tavalla ja lentämään ilman suurempia ongelmia.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen De Palacio.
Koska meillä ei ole enää yhtään aikaa jäljellä, meidän on siirryttävä komission jäsen Verheugenille osoitettuihin kysymyksiin. Näin ollen kysymyksiin nro 52 55 vastataan kirjallisesti mahdollisimman lyhyen ajan sisällä. Pyydän tätä anteeksi, hyvät parlamentin jäsenet.

Puhemies


Jan Andersson
Kysymys nro 56 (H-0625/99):
Aihe: Komission osuus hakijamaiden liittymisprosessin edellyttämien toimien edistämisessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittyminen EU:hun ja sisämarkkinoihin aiheuttaa kilpailupaineita, joiden vuoksi näiden maiden rakenteiden mukauttamista on nopeutettava. Poliittisen ja taloudellisen vakauden saavuttaminen, hakijamaiden kansalaisten sosiaalisen hyvinvoinnin lisääminen sekä sosiaalisen dumppauksen riskin välttäminen nykyisissä jäsenvaltioissa edellyttävät, että hakijamaat uudistavat sosiaaliturvajärjestelmänsä. Unionin toimet puolestaan vaikuttavat hakijamaiden mahdollisuuksiin toteuttaa mainittu uudistaminen ja näin ollen myös meidän omaan yhteiseen etuumme, joka on laajentumisen mahdollisimman nopea ja tehokas toteuttaminen.
Voiko komissio antaa tilannekatsauksen siitä, missä vaiheessa hakijamaiden sosiaaliturvajärjestelmän uudistaminen on tällä hetkellä, ja toiseksi kuvata käynnissä olevia ja suunniteltuja toimia, joilla edistetään hakijamaiden ponnistuksia edellä mainituilla aloilla?

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, komissio tietää tarkasti, mikä merkitys sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksella on hakijamaille heidän EU-jäsenyytensä kannalta. Siirtotyöläisten oikeuksia ja heitä koskevien säännösten yhteensovittamista lukuun ottamatta yhteisön säännöstö ei ole kovin kattava sosiaaliturvan osalta. Kuten komission 14. heinäkuuta 1999 antama sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamista koskeva tiedonanto osoittaa, EU:ssa pyritään kehittämään tätä säännöstöä. Myös jäsenyyttä hakijamaat on otettava mukaan tähän prosessiin.
Vuosikertomuksissaan, jotka se esitti 13. lokakuuta neuvostolle ja parlamentille, komissio tekee yhteenvedon hakijamaiden tähän liittyvästä tilanteesta. Niissä todetaan, että sosiaalialan ja terveydenhuollon nykyaikaistaminen edistyy tosin yleisesti ottaen vain hitaasti, mutta että näissä maissa pyritään kuitenkin luomaan sosiaaliturvan kestäviä verkkoja.
Siten Romanian, Slovakian, Slovenian, Tsekin, Liettuan, Unkarin, Maltan, Bulgarian ja Puolan sosiaaliturvajärjestelmissä ja terveydenhuoltojärjestelmissä tehtiin äskettäin muutoksia. Ne ovat jo huomattavia ponnisteluja, jotka eivät kuitenkaan vielä riitä. Tästä syystä komissio jatkaa sosiaaliturvajärjestelmien uudistamista koskevien ohjelmien toteuttamista hakijamaissa. Nämä ohjelmat kantavat nimeä Konsensus 1 ja Konsensus 2. Niitä on määrä jatkaa sen teknisen avun ohella, jota useimmat näistä maista ovat jo saaneet kansallisten Phare-varojen osoittamisen kautta.
Vuodesta 2000 alkaen sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamista ja uudistamista hakijamaissa voitaisiin tukea myös Konsensus 3 -ohjelmalla. Tästä vuodesta eli vuodesta 1999 lähtien tätä alaa tuetaan 18,6 miljoonalla eurolla. Nämä varat palvelevat hakijamaiden sosiaalisektorin institutionaalisia parannuksia, missä yhteydessä liittymistä valmisteleva kumppanuuspolitiikka näyttelee merkittävää roolia.
Sosiaaliturvakysymysten yhteensovittamisen edellyttämä hallintorakenteiden vahvistaminen Romaniassa, Tsekissä, Unkarissa, Puolassa, Kyproksessa, Slovakiassa, Maltassa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa ja Sloveniassa on asetettu keskipitkän aikavälin prioriteetiksi liittymistä valmistelevien kumppanuuksien yhteydessä. Euroopan komissio on lisäksi toistuvasti huomauttanut hakijamaille, miten hyödyllinen rooli työmarkkinaosapuolilla voisi olla liittymisprosessissa, ja muistuttanut niitä samalla siitä, että sosiaalialan ongelmien voimakkaampi huomioonottaminen edellyttää sosiaalisen vuoropuhelun kehittämistä jäsenyyttä hakeneissa maissa.

Andersson
Olen komission jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että nämä ovat tärkeitä kysymyksiä, että paljon on vielä tekemättä ja että meidän on uudistettava omiakin sosiaaliturvajärjestelmiämme ja liitettävä laajentumiskysymykset tähän asiaan.
Minulla on lisäkysymys, joka liittyy osittain siihen, mistä komission jäsen puhui vastauksensa lopussa, nimittäin työmarkkinaosapuolten asemasta, muun muassa sosiaalisen dumppauksen estämisessä. Kysymykseni on seuraava: onko niin, että komissio vaatii hakijamaita käynnistämään jonkinlaisen sosiaalisen vuoropuhelun, esimerkiksi sellaisen kolmen osapuolen yhteistyön avulla, joka on käytössä nykyisissä jäsenvaltioissa? Asetetaanko hakijamaille tällaisia vaatimuksia liittymisprosessin yhteydessä?

Verheugen
 - (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, sana " vaatia" ei ole luultavasti tässä yhteydessä sopiva, koska käymme neuvotteluja itsenäisten valtioiden kanssa. Tapa, jolla toimimme näiden kumppaneidemme kanssa, ei ole sellainen, että haluaisin käyttää tässä yhteydessä sanaa " vaatia" . Tämä koskee ennen kaikkea niitä tilanteita, joissa on jostakin, jolle ei ole olemassa minkäänlaista yhteisön säännöstöä. Me voimme tietysti vaatia, koska neuvotteluiden perusta on se, että jäsenyyttä hakeneet maat hyväksyvät kaiken sen, mitä Euroopan unionissa on oikeudellisesti säännelty. Kuitenkaan sitä, mitä tapahtuu niin sanotusti sosiaalisessa vuorovaikutuksessa, ei ole säännelty oikeudellisesti. Tältä osin asia on niin, että poliittisessa vuoropuhelussa, joka on myös osa liittymisstrategiaa, viitataan toistuvasti intensiivisen sosiaalisen vuoropuhelun välttämättömyyteen. Olemme tehneet näin aiemmin ja tulemme tekemään niin myös jatkossa. Siihen liittyen haluaisin muistuttaa teitä myös siitä, että käytäntö on tältä osin hyvin erilainen. Se ei ole missään tapauksessa sellainen, että suurin osa hakijamaista olisi tässä asiassa jotenkin jäsenvaltioiden tasoa jäljessä.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 57 (H-0627/99):
Aihe: EU:n laajentuminen ja Schengenin sopimus Jäsenyyttä hakevien maiden on hyväksyttävä viisumeita ja unionin ulkorajoilla tapahtuvia tarkastuksia koskeva EU:n säännöstö. Useissa ehdokasmaissa tämä aiheuttaa huomattavia muutoksia, joista vähäisimpiä eivät ole naapurimaihin kohdistuvat viisumipakot ja tiukemmat rajatarkastukset. Onko selvitetty millaisia muutoksia jäsenyysneuvottelut aloittaneilta ehdokasmailta vaaditaan? Onko olemassa luetteloa niistä nykyisten ehdokasmaiden naapurivaltioista, joiden kansalaisille määrättäisiin viisumipakko? Onko käyty keskustelua joistakin poikkeus- tai siirtymäjärjestelyistä, joilla voitaisiin helpottaa sopeutumista uuteen tilanteeseen?

Verheugen
 - (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, liittymisneuvottelujen avaamisen yhteydessä 31. maaliskuuta 1998 komissio toteutti yhdessä asianomaisten hakijamaiden kanssa EU:n säännöstön analyyttisen tarkastelun. Liittymisneuvottelujen 24 otsikon yhteydessä, joka koskee yhteistyötä oikeus- ja sisäasioissa, käsiteltiin EU:n ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia ja viisumipolitiikkaa. Tarkastelu osoitti, että säännöstöön lähentyminen edellyttää lisätoimia. Myös komission järjestämien asiantuntijamatkojen kuluessa, joihin osallistui jäsenvaltioiden hallinto- ja oikeusviranomaisten edustajia, todettiin lisäuudistusten tarve.
Hakijamaat ovat sitoutuneet hyväksymään ja soveltamaan liittymisen ajankohtana voimassa olevaa EU:n säännöstöä. Tämä koskee siis myös liittymisen ajankohtana voimassa olevaa viisumilistaa, jonka neuvosto määrittelee kuultuaan Euroopan parlamenttia. Siirtymäjärjestelyjen osalta, joita hakijamaat saattoivat anoa liittymisneuvottelujen tämän otsikon yhteydessä, Euroopan unionin periaatteellinen neuvottelukanta on se, että sellaiset toimet ovat mahdollisia vain poikkeustapauksissa sekä vain rajoitetun ajanjakson ja vaikutusalan osalta. Siirtymäjärjestelyt eivät saa aiheuttaa mitään muutoksia unionin politiikkoihin ja määräyksiin, estää niiden kitkatonta soveltamista tai aiheuttaa merkittäviä kilpailun vääristymiä.

Sjöstedt
Kiitos yksityiskohtaisesta vastauksesta. Tämähän on melko vaikea ja arka kysymys, josta voi myös aiheutua ongelmia niille ehdokasmaille, joiden on otettava käyttöön tiukempi politiikka niiden naapurimaita kohtaan, joiden kanssa ne itse asiassa haluaisivat olla erittäin avoimia.
Lisäkysymykseni kuuluu, onko joku ehdokasmaista pyytänyt poikkeusjärjestelyjä viisumipakkoa koskevan luettelon osalta, ja käydäänkö siitä jossakin tapauksessa aivan konkreettisia keskusteluja? Haluaisin myös kuulla, onko mielestänne todennäköistä, että sisäinen rajavalvonta lakkautettaisiin uusien jäsenvaltioiden rajoilla heti sinä päivänä, kun niiden jäsenyys on astunut voimaan.

Verheugen
 - (DE) Mutta kyllä tietenkin, arvoisa parlamentin jäsen. Sehän on koko asian tarkoitus, kuitenkin tietyin edellytyksin. Ensimmäinen edellytys on se, että viisumivelvollisuuden osalta emme aio sallia mitään poikkeuksia, koska neuvoston asetus on tältä osin selvä. Jos teemme tässä asiassa poikkeuksia, luovumme yhtenäisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen periaatteesta. Minun on muistutettava tässä yhteydessä siitä, että tämä aihe on erittäin arkaluonteinen, kuten te, arvoisa parlamentin jäsen, oikein sanoitte. Tämä asian arkaluonteisuus ei johdu vain siitä, että sen toteuttaminen on vaikeaa hakijamaille. Asian suurin arkaluonteisuus piilee siinä, että tiedän joukon jäsenvaltioita, jotka eivät hyväksy laajentumista, ellei tämä kysymys ole täysin selvä. Mehän emme tarvitse liittymiselle vain hakijamaiden suostumuksen vaan myös jäsenvaltioiden suostumuksen, ja useimmille jäsenvaltioille tämä on keskeinen asia, jossa minkäänlainen kompromissi ei ole niille mahdollinen.
Ulkorajojen tarkastusten osalta hakijamailta odotetaan, että ne hyväksyvät ja soveltavat liittymisestä lähtien EU:n säännöstöä, kuten jo sanoin. Sisärajojen tarkastukset poistetaan kuitenkin vasta sitten, kun EU varmistuu siitä, että hakijamaa voi taata täysin EU:n säännöstön tehokkaan toteuttamisen tällä alalla. Teidän kysymyksenne kuului kuitenkin, häviävätkö sisärajojen tarkastukset. Vastaus on selkeä kyllä. Siitä tässä on kyse!

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 58 (H-0638/99):
Aihe: Lainsäädännön lähentäminen Tsekin tasavallassa Onko komission jäsen tietoinen neljän tsekkiläisen oppositiopuolueen komissiolle toimittamasta tutkimuksesta, jossa käsitellään lainsäädännön lähentämisen ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen hitautta Tsekin tasavallassa, ja mitä johtopäätöksiä komission jäsen siitä tekee?

Verheugen
 - (DE) Arvoisa jäsen Posselt, komissio on tietoinen neljän tsekkiläisen oppositiopuolueen esittämästä tutkimuksesta, joka koskee Tsekin tasavallan lainsäädännön lähentämistä. Minun on kuitenkin muistutettava, että tämä tutkimus esiteltiin ensin lehdistölle ja tsekkiläiselle suurelle yleisölle, ennen kuin kopio siitä saapui EU:n valtuuskunnalle Prahaan. En saanut omaa kappaletta myöskään silloin, kun tapasin viime viikolla Prahassa tämän tutkimuksen tehneiden puolueiden edustajia, joten en voi valitettavasti sanoa teille mitään omakohtaista tämän tutkimuksen sisällöstä.

Posselt
Arvoisa puhemies, tämä on minusta erittäin mielenkiintoista. Minulle sanottiin, että tämä tutkimus on toimitettu teille henkilökohtaisesti. Siitä riippumatta haluaisin kuitenkin sanoa, että tuen näitä neljää oppositiopuoluetta ja myös monia sosiaalidemokraatteja, jotka ajavat voimakkaasti Euroopan yhdentymistä. Olen myös pahoillani, että Lansky, joka on ponnistellut voimakkaasti tämän asian hyväksi, erosi virastaan. Näen kuitenkin uhkana sen, että Tsekin tasavallassa syntyy asiasta keskustelu, ja siitä haluan puhua teille. Erään toisen, aikaisemmin maata hallinneen puolueen, erään suuren oppositiopuolueen edustaja sanoi, että à la carte -jäsenyys voisi olla mahdollista. Sen yhteydessä puhutaan Turkin asemasta, poliittisesta alennuksesta, ja haluaisinkin oikeastaan kysyä teiltä, pidättekö tällaisia ajatusmalleja mahdollisina vai edellytättekö yhteisön säännöstön täydellistä toteuttamista.

Verheugen
. (DE) Minun on torjuttava kysymykseenne sisältyvä vaimea epäilys siitä, olenko saanut kyseisen asiakirjan vai en, arvoisa parlamentin jäsen. Kun sanon teille, ettei sitä ole lähetetty minulle eikä sen olemassaoloon viitattu kertaakaan Prahassa käymissäni keskusteluissa, voitte uskoa minun puhuvan totta.

No hyvä, sitten olenkin rauhoittunut. Se kuulosti hieman toisenlaiselta.
Nyt minulle esitettyyn kysymykseen. Kävin perusteellisen keskustelun mainitsemanne puolueen puheenjohtajan kanssa viime viikolla Prahassa. Keskustelin myös näiden puolueiden muiden johtavien jäsenten kanssa. En kuvailisi sitä teidän tapaanne kärkevästi Tsekin tasavallan suurimman oppositiopuolueen politiikaksi, sillä siitähän me puhumme. Tiedämme kuitenkin, että edellisellä pääministeri Klausilla, joka on tämän puolueen puheenjohtaja, on erilaisia näkemyksiä Euroopan unionin luonteesta kuin nykyisellä hallituksella ja useimmilla Tsekin parlamentissa edustettuina olevilla puolueilla. EU:n näkökulmasta voin sanoa vain, että Tsekkiä koskevat aivan samat asiat kuin kaikkia muitakin jäsenyyttä hakeneita maita. Strategiamme on sellainen, että hakijamaat haluavat ja niistä on määrä tulla unionin täysjäseniä kaikkine oikeuksineen ja velvollisuuksineen. Tsekin tasavallan edustajat eivät ole vihjanneet kertaakaan eivätkä missään yhteydessä komission kanssa käydyissä keskusteluissa siihen täysin harhaanvievään ajatukseen à la carte -jäsenyydestä, osajäsenyydestä tai mistä muusta tahansa. Käymme neuvotteluja Tsekin tasavallan kanssa aivan samoin kuin kaikkien muidenkin jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa.
Kysymyksenne osalta haluaisin viitata vielä siihen, että minulla on tietty toive siitä, että Tsekin sisäpolitiikan erittäin voimakas polarisoituminen voidaan kuitenkin voittaa. Viimeviikkoisen vierailuni tulos oli joka tapauksessa se, että mielenkiintoista kyllä kaikki parlamentissa edustettuina olevat puolueet, siis myös oikeiston ja vasemmiston ääripuolueet, vakuuttivat vierailuni vuoksi avoimesti tukevansa hallituksen Euroopan yhdentymispolitiikkaa. Oli hyvin mielenkiintoista kuulla, että ne tukevat tätä politiikkaa ja että ne - ja tämä on asian ydin - ovat myös valmiita kehittämään erittäin nopeasti menettelyn, jolla voidaan turvata se, että tsekkiläisen lainsäädännön lähentämisen erittäin monimutkainen menettely toimii jatkossa hieman nopeammin.

Puhemies
Kysymyksiin nro 59 115 vastataan kirjallisesti.
Parlamentin jäsen Posseltilla on työjärjestyspuheenvuoro. Pyydän, että puhutte täsmällisesti ja ettei tästä aloiteta enää uutta keskustelua.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa vain lyhyen henkilökohtaisen vakuutuksen. Minulle ei ollut vähimmässäkään määrin tärkeää vihjailla komission jäsenelle, että hän ei olisi saanut tutkimusta ja olisi sanonut jotain väärää. Tsekin tiedotusvälineissä vain sanottiin, että tämä tutkimus on lähetetty teille ja että te ette ole toistaiseksi reagoinut siihen mitenkään. Tämä oli kysymykseni syy, ja kiitän teitä tästä selvennöksestä. En siis halunnut missään tapauksessa vihjailla teille jotakin. Voihan olla joitakin muita syitä siihen, että te ette ole saanut tätä tutkimusta, mutta en ole koskaan vihjaillut teille, että olisitte antanut täällä väärän lausunnon!

Puhemies
Kiitämme Posseltia tästä selvennyksestä, ja toivon, että komission jäsen kuunteli sitä erittäin tarkkaavaisesti.
Julistan komission kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto päättyi klo 19.53.)
SISÄLTÖ
ISTUNTO TIISTAINA 16. MARRASKUUTA 1999 Error! Bookmark not defined.
Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen Error! Bookmark not defined.
Omien varojen järjestelmä Error! Bookmark not defined.
Talousarvion kurinalaisuus Error! Bookmark not defined.
Korvaava ja täydentävä talousarvio N:o 5/1999 Error! Bookmark not defined.
Ympäristönäkökohdat energiapolitiikassa Error! Bookmark not defined.
ÄÄNESTYKSET Error! Bookmark not defined.
Yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa Error! Bookmark not defined.
Ydinlaitosten valvonta KIE-maissa Error! Bookmark not defined.
Brittiläisen naudanlihan vientikielto - Tupakan tuotanto ja myynti Error! Bookmark not defined.
Kyselytunti (komissio) Error! Bookmark not defined.

