

– Ilmoitan, että kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi eilen illalla yksimielisesti Bourlangesin mietinnön. 
Bourlanges (ALDE ),
    Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, mutta esittelijän löytämiseen, hänen istuutumiseensa ja toimivan mikrofonin löytämiseen meni lähes koko puheaika.
Halusin vain todeta, että pyydämme tosiaan kiireellistä käsittelyä toimille, jotka koskevat entisen Jugoslavian sotarikollisten omaisuuden jäädyttämistä. Olimme jo keskustelleet asiasta valiokunnassa ennen kuin puoleemme käännyttiin, ja niin tapahtui itse asiassa vasta eilen.
Neuvosto on pyytänyt meiltä kiireellistä käsittelyä, ja pidämme pyyntöä oikeutettuna siitä hyvin yksinkertaisesta syystä, että – kuten isoäidilläni oli tapana sanoa 50 vuotta sitten – aitauksen sulkemiseksi ei pidä odottaa, että lehmät ovat jo päässeet ulos. Tämä tarkoittaa, että jos haluamme toimia tehokkaasti ja jäädyttää sotarikollisten omaisuuden, menettely on hyväksyttävä mitä pikimmin. Kannatan siis johtamani valiokunnan tavoin neuvoston pyyntöä kiireellisestä käsittelystä. 

Brok (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valiokuntani puolesta pyydän, että pyyntö käsitellä asia kiireellisenä hylätään. Kyproksen turkkilaista yhteisöä koskevan uuden rahoitusvälineen perustamiseksi myönnettävä rahoitus, yhteensä 259 miljoonaa euroa, liittyy vuosia 2004–2006 koskevaan kauteen. Tänä vuonna varattiin vain 6 miljoonaa euroa toteutettavuustutkimuksia varten, joten tämän ei pitäisi olla ongelma. 
Lisäisin, että oikeusperustana oleva 308 artikla, josta parlamenttia kuullaan edelleen, ei ole kiistaton, ja olen nyt varovainen sanoissani. Voin kuitenkin myös kertoa, että vaikka meillä ei ole mitään todellisia vaikeuksia hyväksyä komission ehdotuksen sisältöä, tämän kysymyksen poliittisen merkityksen vuoksi tarvitsemme lisää aikaa sen tarkastelemiseksi lähemmin. Ehdotankin, että ryhdymme pikaisesti toimeen ja teemme asiasta päätöksen parlamentin toisella istuntojaksolla lokakuussa.
Mielestäni tämän viivästyksen ei pitäisi aiheuttaa mitään ongelmia sikäli kuin on kyse osamme hoitamisesta kahden etnisen yhteisön suhteiden parantamisessa. Pyydän tukeanne ehdotukselle. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, halusin vain todeta ryhmäni puolesta, että tuemme ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajan näkemystä ja että tämä äänestys ei koske ehdotuksen sisältöä vaan yhteistä käsitystämme siitä, että tämä kysymys edellyttää pikaisesti aloitettavaa ja perusteellista keskustelua. Meidän pitäisi antaa muulle maailmalle viesti, että olemme kyllä valmiita keskustelemaan tästä, muttei tärkeiden, ajankohtaisten ja kiireellisten asioiden joukossa. 

Puhemies. –
   Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin nyt puhua teille parlamentin puhemiehenä.
Ensinnäkin kiitän teitä luottamuksestanne, kun valitsitte minut parlamentin puhemieheksi. Ilmoitin teille jo valintani yhteydessä, että kerron teille tässä täysistunnossa strategisesta näkemyksestäni, joka koskee tämän lainsäädäntökauden ensimmäistä puoliskoa.
Tämä ei tietenkään tarkoita poliittisen ohjelman tai omien Euroopan yhdentymistä koskevien ajatusteni esittelyä. Puhemiehenä tavoitteenani on ainoastaan kuvailla asialistallamme olevia ensisijaisia kysymyksiä ja asettaa ne asiayhteyteen.
Näin tehdessäni haluan kertoa teille olevani ylpeä siitä, että kuulun tähän maailman suurimpaan monikansalliseen parlamentaariseen elimeen. Parlamentti symboloi rauhaa ja demokratiaa, ja se kunnioittaa monimuotoisuutta. Vaikka monet kansalaiset eivät ole riittävän tietoisia siitä, parlamentti toimii keskustelufoorumina ja siellä tehdään päätöksiä, jotka vaikuttavat kaikkien eurooppalaisten jokapäiväiseen elämään ja sen maailman tulevaisuuteen, jossa meidän on määrä elää.
Tämä kaikille yhteinen ylpeyden tunne kulkee käsi kädessä vastuuntunnon kanssa. Meidän on käytettävä toimivaltuuksiamme vastuullisesti, otettava vastuullisesti kantaa kansainvälisiin asioihin ja varmistettava laajentuneen parlamentin toimivuus.
Unionin legitimiteetti perustuu kahteen lähteeseen. Toinen löytyy tästä parlamentista ja kumpuaa sen edustamista Euroopan kansalaisista. Se ei välttämättä aina ole sama kuin toinen, jäsenvaltioista kumpuava legitimiteetin lähde.
Euroopan parlamentissa yhdistyvät nyt 25:n eri maan parlamentaariset perinteet, ja siellä puhutaan 20:tä virallista ja työkieltä, mikä aiheuttaa luonnollisesti hankaluuksia ja kustannuksia. Vaikka kieliä on näinkin paljon, ne eivät silti edusta Euroopan koko kielellistä monimuotoisuutta, kuten minulle usein kerrotaan.
Minulla on ollut mahdollisuus hoitaa edellä mainittua velvollisuutta parlamentin kesätauon viimeisinä päivinä, jolloin jouduin ikäväkseni antamaan parlamentin nimissä lausuntoja, joissa tuomittiin jyrkästi eri puolilla maailmaa tehdyt julmat terrori-iskut ja -teot.
Euroopan parlamentti yhtyy täten kaikkiin demokraatteihin ilmaistessaan surunsa ja solidaarisuutensa niitä perheitä kohtaan, jotka ovat niin epäoikeudenmukaisesti joutuneet kärsimään tämän kauhean vitsauksen takia, josta yksikään maa ei valitettavasti ole vapaa.
Käännyin unionin jäsenvaltioiden 25:n valtioiden ja hallitusten päämiehen puoleen ilmaistakseni mahdollisimman juhlallisesti ja kollektiivisesti tämän tuntemuksen. Ehdotin, että EU:n kouluissa vietettäisiin tänään minuutin hiljaisuus meidän, Euroopan kansalaisten edustajien, kanssa Beslanin verilöylyn lapsiuhrien ja yleisesti ottaen kaikkien terroristien väkivallasta kärsivien lasten muistoksi maailmassa. Ilokseni voin kertoa, että lukuisat maat ovat jo ilmoittaneet osallistumisestaan, mikä antaa eurooppalaisille mahdollisuuden ilmaista tunteitaan näiden hirvittävien tapahtumien johdosta.
Parlamentti tuomitsee kaikki terroriteot, koska riippumatta sen alkuperästä tai kohdemaasta terrorismi on ristiriidassa Euroopan unionin perusarvojen kanssa. Kansalaiset odottavat, että yhtenäinen Eurooppa pystyy paremmin vastustamaan uhkaa, joka on tänä päivänä yksi alueen suurimmista huolen ja turvattomuuden aiheuttajista.
Minun täytyy sanoa, ettei kauhuntunteiden ilmaiseminen riitä. Toistuvat pahoittelut johtavat siihen, että surunvalittelut alkavat lopulta ilmaista turhautumista ja kyvyttömyyttä. Ei ole mitään tekosyytä tai syytä niin kauhistuttaville teoille kuin on saatu kokea tämän kesän lopussa tai New Yorkissa 11. syyskuuta tai Madridissa 11. maaliskuuta. Kaikki terrorismi on tuomittava. Maailmassa ja etenkin länsimaissa sekä kehittyneissä maissa tällä hetkellä käytävä keskustelu ei kuitenkaan koske terrorismin tuomitsemista vaan keinoja sen torjumiseksi. Sivistyneiden ja viisaiden henkilöiden esittämät järkevät perustelut eivät varmastikaan saa fanaattisia itsemurhaiskuja loppumaan. Toisaalta kaikkia terrorismin syitä ei myöskään voida poistaa yksinkertaisella ja umpimähkäisellä voimankäytöllä tai kostamalla muiden lapsille omien lastemme kärsimykset ja laukaisemalla kestämättömän väkivallan kierre.
Emme voi voittaa terrorismin vastaista sotaa, jos pidämme sitä tavanomaisena sotana. Parlamentin on kehitettävä turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, edistettävä aktiivisesti terrorisminvastaista strategiaa, joka perustuu kansainväliseen yhteistyöhön poliisiasioissa, oikeudellisissa asioissa ja tiedustelualalla. Kansainvälistä yhteistyötä tarvitaan myös fanaattisten terrori- ja itsemurhaiskujen taustalla olevien syiden kitkemiseksi.
Asioiden tarkasteleminen ei tarkoita, että niille annettaisiin oikeutus. Parlamentin keskusteluja ja päätöslauselmia ei pidä koskaan ymmärtää niin, että niissä oikeutettaisiin terroristien väkivalta. Terrorismin torjunta edellyttää, että pohdimme sen syitä voidaksemme taistella paremmin sitä vastaan. Parlamentin on voitava edelleen keskustella asioista hyvällä omatunnolla, kuten se on tehnyt tähänkin asti. Sen on tarkasteltava etenkin Tšetšenian, Irakin ja Palestiinan tilannetta riippumatta siitä, kuinka vihaisesti siihen reagoidaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämänkesäisissä uutisissa on käsitelty myös toista huolen ja turvattomuuden aiheuttajaa Euroopassa. Viittaan yhä yleisemmäksi tulleeseen päätökseen siirtää yritysten liiketoiminta yhtenäiselle talousalueelle parempien työ- ja verotusolosuhteiden perässä. Tätä kutsutaan uudelleen sijoittumiseksi.
Olette kenties huomanneet, että tämä ilmiö synnyttää joissakin maissa puolustusreaktion, joka voi vaikuttaa unionin solidaarisuuspolitiikkaan. Ainakin se tuo esiin taloudellisen kilpailukyvyn ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ristiriitaisen suhteen. Näiden tavoitteiden pitäisi mielestämme täydentää toisiaan, sillä molemmat ovat olennainen osa Euroopan yhdentymistä ja etenkin Lissabonin strategiaa.
Kaikki tämä on monimutkaisempaa kuin miltä se vaikuttaa. Nimellisten työvoimakustannusten vertailu ei välttämättä ole ainoa selitys ilmiölle. Tämä keskustelu kiinnostaa epäilemättä niitä eurooppalaisia, jotka toivovat Euroopan osoittautuvan ratkaisuksi eikä ongelmaksi. Niinpä tämän kysymyksen olisi oltava olennainen osa parlamentin työskentelyä ja kuuluttava lukuisiin asialistallamme oleviin kysymyksiin, joihin kohta viittaan. 
Sitä ennen haluan kuitenkin muistuttaa, että ensisijaisena velvollisuutenamme on edistää laajentuneen parlamentin mahdollisimman suurta toimivuutta. Pian myös Romania ja Bulgaria ovat täällä edustettuina. Muistutan, että parlamentti on julkisista varoista rahoitettava toimielin, joka joutuu nyt kohtaamaan uusia kokoon ja tehokkuuteen liittyviä ongelmia. Aion henkilökohtaisesti johtaa työryhmää, joka vastaa siitä, ettei parlamentin tehokkuus kärsi sen koon vuoksi.
Tässä yhteydessä on kaksi erityisen tärkeää kysymystä: jäsenten ohjesääntö ja kielijärjestelmä. Totesin jo aikaisemmin, että ohjesääntö on ensisijaisen tärkeä kysymys. Niinpä tapasin 8. syyskuuta neuvoston puheenjohtajan Balkenenden, joka lupasi ottaa asianmukaisesti yhteyttä niiden hallitusten edustajiin, jotka eivät hyväksyneet esittämäämme ohjesääntöä, ja selvittää, mitä muita ehdotuksia niillä mahdollisesti oli. Muistutan, että parlamentille ei koskaan kerrottu, miksi jotkin maat eivät hyväksyneet ehdotusta.
Ennen kuin meillä on tästä tietoa, ei ole syytä vaarantaa parlamentin saavuttamaa yksimielisyyttä. Toistan kuitenkin, että olemme täysin valmiita vuoropuheluun ja avoimia neuvoston tai niiden jäsenvaltioiden neuvoille, jotka edistävät parhaiten yhteisymmärrystä.
Muistutan teille, että kielijärjestelmän noudattamisesta säädetään parlamentin puhemiehistön laatimissa monikielisyyttä koskevissa menettelysäännöissä. Pyydän kaikkia jäseniä ja etenkin valiokuntien sihteeristöjä ja koordinaattoreita tekemään kaikkensa sen varmistamiseksi, että näitä sääntöjä noudatetaan asianmukaisesti, kun otetaan huomioon tulkkaukseen ja kääntämiseen varattujen resurssien vähäisyys. Kestää aikansa ennen kuin tilanne paranee. Pyydän kaikkia mukauttamaan pysyvästi kunkin kokouksen tarpeet saatavilla oleviin resursseihin.
Edellisessä täysistunnossa muutama edustaja ilmaisi toiveensa käyttää omaa äidinkieltään siitä huolimatta, ettei se ole unionin virallinen kieli. Muistutan heille, että kielijärjestelmämme on vahvistettu neuvoston sopimuksissa ja sen muuttamiseen tarvitaan neuvoston yksimielinen päätös. Ennen kuin asianmukaisia päätöksiä tehdään, puhemiehistön on omista mielipiteistään huolimatta vaadittava työjärjestyksen noudattamista.
Haluan myös korostaa, että jos ja kun perustuslaki ratifioidaan, Euroopan parlamentti saavuttaa vihdoin täysivaltaisuutensa. Sen jälkeen sen tehtävät ja velvollisuudet on määritelty tietyssä asiakirjassa pysyvästi.
Perustuslaki tulee kuitenkin mahdollisen ratifioinnin jälkeen voimaan vasta 1. marraskuuta 2006. Siihen asti tärkein tehtävämme on kannustaa laaja-alaista keskustelua perustuslakisopimuksen ratifioinnista.
Sillä välin, kun perustuslakisopimus allekirjoitetaan Roomassa 29. lokakuuta 2006 ja se tulee voimaan 1. marraskuuta 2006, puhemieskauttani määrittää Euroopan perustuslain ratifioiminen 25 jäsenvaltiossa. Ratifiointien on määrä tapahtua noin kerran kuussa, ja monessa maassa ratifiointiprosessi sisältää kansanäänestyksen. Kotimaani Espanja järjestää ensimmäisenä kansanäänestyksen helmikuussa 2005.
Tämä kaksivuotinen prosessi antaa eurooppalaisille erinomaisen tilaisuuden miettiä, millaisen Euroopan he haluavat luoda, sikäli kuin se on tässä tekstissä määritelty. Heillä on tilaisuus pohtia, mitä tällainen Eurooppa merkitsee heille ja miksi se on heidän kannaltaan tärkeä.
Parlamentin jäsenten on oltava valmiita palvelemaan kansalaisia. Tiedotusta on uudistettava ja on laadittava kansalaisten kannalta hyödyllisiä ehdotuksia. Ennen vuoden loppua on määrä hyväksyä Corbettin ja Méndez Vigon laatima mietintö, josta keskustellaan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa.
Parlamentin on oltava aito eurooppalainen edustajainhuone. Meidän on näytettävä mallia avoimesta, moniarvoisesta ja demokraattisesta keskustelusta. Parlamentti ei saa vähätellä, käyttäytyä tekopyhästi tai yrittää monopolisoida eurooppalaista henkeä tai järkeä. Kukaan ei omista yksinoikeudella yhtä ainoaa oikeaa ajatusta Euroopasta. Käytävä keskustelu on väistämättä monimutkaista identiteettiin ja ideologiaan liittyvistä syistä tai niiden käsitysten vuoksi, joita eri osapuolilla on tulevaisuuden Euroopasta.
Sen vuoksi perussopimus-, työjärjestys- ja toimelinasioiden valiokunnassa on käsiteltävä laajoissa keskusteluissa perustuslakiehdotuksen keskeisiä kysymyksiä. Olen pyytänyt valiokunnan puheenjohtajaa tekemään täsmällisiä ehdotuksia parlamentaarisen keskustelumme pohjaksi.
Keskustelu itsessään ei kuitenkaan ole yhtä tärkeä kuin se, miten kansalaiset suhtautuvat siihen. Kansalaisille on tiedotettava, mistä perustuslaissa on kyse, mitä se sisältää ja ei sisällä. Kansalaisten on tärkeää äänestää perustuslakisopimuksen tekstistä eikä mukailla kunkin maan poliittista ilmapiiriä.
Kun parlamentti on muodostanut kantansa, sen on tehtävä se tunnetuksi ja varmistettava, että se otetaan huomioon ratifiointiprosessissa. On harmillista, ettei ratifiointiprosessi ole aidosti yhtenäisempi ja lähempänä kansalaisia ja ettei sitä järjestetä kaikissa maissa!
Suurimpana haasteenamme on eurooppalaistaa keskustelua ja varmistaa, että sisäpoliittiset asiat eivät vaikuta lopputulokseen, kuten hiljattain pidetyissä parlamenttivaaleissa kävi.
Euroopan parlamentti tekee yhteistyötä kansallisten parlamenttien kanssa, kuten valmistelukunnan aikana tehtiin. Lisäksi johdan itse työryhmää, joka tekee perustuslakia tunnetuksi poliittisena hankkeena, josta käydään merkittävintä keskustelua Euroopassa yhteisen taipaleen aloittamisen ja sodan tuhojen jälkeen. Kutsun teidät kaikki mukaan siihen.
Sitä ennen meillä on kuitenkin kiireellisempiä tehtäviä. Ensimmäinen niistä on komission nimittäminen virkaansa. Eräiden lehtitietojen mukaan tämä on pelkkä muodollisuus. Toisten mielestä lopputulos on jo täysin selvä ja parlamentti suorittaa vain pakolliset rutiinit tuomatta asiaan mitään poliittista lisäarvoa. Te tiedätte, ettei tämä pidä paikkaansa. Parlamentin on osoitettava se koko maailmalle.
Riippumatta siitä, mitä mieltä kukin meistä on Barroson komissiosta, komission virkaan asettaminen tarjoaa sille oivan tilaisuuden esitellä ohjelmansa laajat suuntaviivat. Samalla opitaan tuntemaan tulevan komission jäsenten henkilökohtaiset ja poliittiset taidot ja tietämään, mitä parlamentin poliittiset ryhmät vaativat siltä. Komissiohan on yhteisön hallinnon moottori.
Puheenvuoroni alussa mainitsin kaksi seikkaa, jotka aiheuttavat tällä hetkellä epävarmuutta Euroopassa, nimittäin terrorismi ja työllisyyteen liittyvät sosiaaliset tekijät. Komission lausuntoja ja ehdotuksia näistä kysymyksistä odotetaan kiihkeästi, kuten myös sen näkemyksiä vakaussopimuksen uudistamisesta. Tiedämme jo, mitä Prodin komissio on asiasta todennut ja että asianomainen vastaava komission jäsen pysyy tehtävässään.
Meillä on myös tilaisuus jatkaa keskustelua vakaussopimuksen uudistamisesta, mikä vaikuttaa suuresti Lissabonin strategiaan. Puheenjohtaja Barroso on asettanut sen asialistansa kärkeen.
On kysyttävä, kuinka komissio aikoo tehdä Euroopasta ympäristön, kestävän kehityksen ja kehitysavun malliesimerkin. Komission näkemykset tiedotusvälineiden keskittymisestä Euroopassa ja mahdollisista keinoista puuttua tähän ongelmaan on myös saatava selville.
On selvitettävä, miten komissio näkee Euroopan suhteet muihin maanosiin ja islamilaiseen maailmaan ja miten se aikoo edistää Euro–Välimeri-kumppanuutta sekä piristää hidastunutta Barcelonan prosessia.
Haluamme niinikään tietää, millaisen suhteen komissio aikoo luoda Euroopan parlamenttiin ja mitä mieltä se on suhteestaan neuvoston yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeaan edustajaan tässä siirtymävaiheessa.
Käsittelemme kaikkia näitä aiheita. Pyrimme myös siihen, että kuulemistilaisuudet ovat elävämpiä, spontaanimpia ja joustavampia kuin aikaisemmin.
Uuden komission astuttua virkaansa aion puhemiehenä pyytää sitä vahvistamaan läsnäoloaan Euroopan parlamentissa. Pyydän komission puheenjohtajaa tapaamaan säännöllisesti poliittisten ryhmien puheenjohtajia. Esitän saman pyynnön neuvostolle ja erityisesti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle Javier Solanalle.
Parlamentin on jatkettava tavanomaista lainsäädäntötyötään, jossa kemikaaleja koskeva Reach-direktiivi on erittäin tärkeä. Lisäksi meidän on tarkasteltava vuoden loppuun mennessä kolmea tärkeää kysymystä.
Mainitsen ensin Turkin sen strategisen merkityksen vuoksi. Kuten toivoimme, puheenjohtajakokous tapaa 23. syyskuuta Turkin pääministerin Erdoganin. Pääministeri Erdogan vierailee siis parlamentissa ennen kuin komissio antaa raporttinsa, niin kuin olimme toivoneetkin.
Periaatteessa parlamentilla ei ole mitään vaikutusvaltaa päätökseen siitä, aloitetaanko liittymisneuvottelut joulukuussa vai ei. Parlamentin ei näin ollen edellytetä ilmaisevan kantaansa asiasta. Olisi kuitenkin käsittämätöntä vaieta kysymyksestä, josta tien päätteeksi – riippumatta sen pituudesta – ei kuitenkaan voida päättää ilman hyväksyntäämme. Tiessä ei sitä paitsi ole tärkeää sen pituus, vaan minne se johtaa.
Mielestäni parlamentin on laadittava Turkin liittymisestä mietintö ennen joulukuun Eurooppa-neuvostoa, jotta parlamentti voi ilmaista Eurooppa-neuvostolle mielipiteensä.
Hyvät parlamentin jäsenet, Turkin jäsenyyden kaltaiset kysymykset oikeuttavat parlamentin olemassaolon. Nyt meillä on tilaisuus olla pääosassa eikä jäädä sivustakatsojiksi. Tällaisissa päätöksissä saattaa olla, että kaksi legitimiteetin lähdettä eivät kohtaa ja hallitusten mielipide poikkeaa kansalaisten mielipiteestä. Joka tapauksessa meillä on nyt hyvä tilaisuus keskustella siitä, millaisen Euroopan haluamme luoda ja millaisia seurauksia eri toteutustavoilla on.
Tämän vuoksi on toivottavaa, että komissio antaa puolueettoman raportin, jotta parlamentti ja neuvosto voivat tehdä poliittisen arvionsa tietoisena eri päätösten seurauksista. Tarkoitan nyt Turkin liittymisen vaikutuksia unioniin ja sitä, millaisia vaikutuksia jäsenyyden hylkäämisellä olisi suhteisiimme islamilaisen maailman kanssa. Sama koskee perustuslain hyväksymistä tai hylkäämistä.
Parlamentin on vapauduttava ennakkoluuloista ja perustelemattomista reaktioista tässä keskustelussa. Keskustelu on nähtävä osana strategista kehystä ja keskipitkää aikaväliä.
Parlamentin on nimittäin oltava tietoinen – ja uskon sen olevan – siitä, että tulevaisuuden Euroopan suurin haaste on suhde islamilaiseen maailmaan. Tähän suhteeseen vaikuttavat Irak, Afganistan ja Palestiina.
Se perustuu myös uuteen naapuruuspolitiikkaan, Euro–Välimeri-kumppanuuteen ja siihen, että maahanmuuttajat integroidaan Euroopan kaupunkeihin. Euroopassa on 10 miljoonaa muslimia ja maailmassa 1 000 miljoonaa. Tehtävästä päätöksestä riippumatta velvollisuutenamme on osoittaa islamilaiselle maailmalle, ettemme aseta rajojamme sen kulttuurien kamppailun perusteella, jonka jotkut niin kovasti haluaisivat saada aikaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, täydentääkseni keskusteluamme kerron vastaanottaneeni asiantuntijaryhmän komissiolle laatiman raportin. Asiantuntijoiden joukossa on kolme parlamentin jäsentä, jotka ovat ystävällisesti esitelleet raportin Euroopan parlamentille. Suosittelen kaikkia tutustumaan siihen.
Ennen vuoden loppua parlamentin on myös päätettävä rahoitusnäkymistä. Komissio on saanut valmiiksi alustavan luonnoksen, joka meidän on määrä saada pian.
On selvää, että unionin rahoituksen on vastattava tavoitteitamme ja laajentumisen monissa kansalaisissa herättämiä odotuksia samalla, kun otetaan huomioon laajentumisen toisissa synnyttämät epäilykset. Tuleva rahoituspaketti vuosille 2007–2013 sisältää muutakin kuin talousarvioon liittyviä ehdotuksia. Se on paljon enemmän kuin pelkkä talousarvio. Kyseessä on viitekehys lukuisille lainsäädäntöehdotuksille, jotka koskevat muun muassa yhteisen maatalouspolitiikan, rakennerahastojen, nuoriso-ohjelmien ja Euroopan laajuisten verkkojen rahoitusta. Käytännössä kaikki lainsäädäntötehtävämme riippuvat siitä, millainen viitekehys lopulta hyväksytään.
Parlamentilla on ratkaiseva asema tämän lainsäädäntöpaketin hyväksymisessä, koska yli 50 ehdotuksesta koostuvasta paketista päätetään yhteispäätös- tai hyväksyntämenettelyllä. Tämä on jälleen erinomainen tilaisuus osoittaa, että parlamentti ei ole vain puhekone vaan toimielin, joka tekee päätöksiä hyvin konkreettisista ja kauaskantoisista asioista.
Itse asiassa parlamentilla on nyt ainutlaatuinen tilaisuus edistää ensisijaisia poliittisia tavoitteitaan. Mikäli onnistumme kääntämään oman ammattikielemme kansankielelle, myös Euroopan kansalaiset ymmärtävät tämän pakosti.
Tätä varten olen ehdottanut puheenjohtajakokoukselle väliaikaisen valiokunnan perustamista keskustelun käynnistämiseksi, jotta asiaa tarkasteltaisiin kaikista asianmukaisista näkökulmista. Siitä päätetään tänään täysistunnossa. Talousarvio on se ydin, jossa kaikki eurooppalaisen politiikan osa-alueet kohtaavat. Sen kaikkia yksityiskohtia on sen vuoksi tarkasteltava huolellisesti. Tämän vuoksi uskon, että väliaikainen valiokunta, jonka johdossa olisi jopa parlamentin puhemies, osoittaisi selkeästi, kuinka tärkeänä pidämme tätä tehtävää.
On pidettävä mielessä, että rahoitusnäkymät liittyvät politiikkamme muihin osa-alueisiin, joista puhutaan jatkuvasti, vaikka kansalaiset tuskin ymmärtävät niiden koko merkitystä. Puhun nyt vakaussopimuksesta ja Lissabonin strategiasta. Voidaan tosin kysyä, minkä vakaudesta oikein on kyse, ja jos se on hintojen, miksi vain niiden. 
Vuonna 2005 on kulunut viisi vuotta siitä, kun unioni asetti tavoitteekseen tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi taloudeksi, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Eikö teistä tämä ala jo kuulostaa tyhjiltä sanoilta? Eikö teistä tunnu, ettei julistuksen merkittävien poliittisten seurausten toteuttamiseksi ole käyty demokraattista keskustelua, joka olisi antanut tarvittavan kipinän kasvulle?
On myönnettävä, että Lissabonin tavoitteet eivät ole toteutumassa eivätkä todennäköisesti myöskään toteudu vuoteen 2010 mennessä. Parlamentin on ilmaistava huolensa tästä unionin tulevaisuuden kannalta ratkaisevan tärkeästä tavoitteesta. Sitä hoetaan jatkuvasti miettimättä kenties kuitenkaan riittävästi, millä tavoin se olisi saavutettavissa. Willem Kokia pyydetään esittelemään raportti, jonka laatimisesta hän on vastuussa ja joka koskee prosessin puutteita ja tulevaisuudennäkymiä. Mielestäni parlamentin keskustelun olisi keskityttävä siihen.
Lissabonissa asetettiin hyvin kunnianhimoisia tavoitteita, jotka määriteltiin taloudellisen kukoistuksen aikaan vuonna 2000, juuri ennen talouskriisin alkua ja terrorismin sitä pahentavaa vaikutusta. Lisäksi on tunnustettava, että tavoitteet asetettiin osana hallitustenvälistä prosessia ja niiden noudattaminen jätettiin jäsenvaltioiden hyvän tahdon varaan koordinointimenettelyn kautta, jota olisi vahvistettava.
Tiedetään hyvin, että koko tänä aikana teknologiainvestoinnit ovat olleet Yhdysvaltoihin nähden alhaisia ja aivovuoto Yhdysvaltoihin on edelleen huomattavaa. Tämä edellyttää todennäköisesti perusteellista keskustelua. Inhimillistä pääomaa ei kehitetä siinä määrin, kuin Lissabonissa päätettiin.
Lissabonin prosessi kulkee käsi kädessä ympäristöpolitiikan merkityksen kasvamisen kanssa. Eurooppa on Kioton sopimuksen vuoksi samanlaisen paineen alla kuin Maastrichtin sopimuksen kriteerien yhteydessä. Yhteiskuntamme joutuu muuttamaan tuotantomenetelmiään ja kulutustottumuksiaan tavalla, josta kansalaiset eivät vielä ole kenties riittävän hyvin tietoisia. Kannatamme tätä, mutta meidän on selvitettävä, mitä se edellyttää ja täytettävä siitä aiheutuvat velvollisuutemme.
Vakaus- ja kasvusopimuksen ehdotetusta uudistuksesta totean, että parlamentin olisi käytettävä poliittista mielikuvitustaan ja valjastettava sopimus palvelemaan Lissabonin strategiaa, vaikka parlamentin valtuudet ovatkin tällä alalla rajalliset. Yleisesti ottaen parlamentin olisi mielestäni lisättävä demokraattista keskustelua Euroopan talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista.
Tämä tehtävä kuuluu parlamentille, ja kansalliset parlamentit on otettava keskusteluun mukaan, jotta ne tuntisivat olevansa osallisia eurooppalaisiin päätöksiin, jotka vaikuttavat talousarviokeskusteluihin kussakin maassa.
Tässä mielessä suhtaudun myönteisesti herra Eurona tunnetun Jean-Claude Junckerin tuloon, sillä Euroopan ongelmana oli todellakin tarve sovittaa talouspolitiikkansa paremmin yhteen.
On tietenkin tarkasteltava unionin roolia maailmassa ja kiinnitettävä huomiota etenkin transatlanttiseen kumppanuuteen. Nyt on käsittääkseni oikea hetki osoittaa parlamentaarisen diplomatian kypsyys ja vastuuntuntoisuus pyrkimällä tekemään kansainvälisissä asioissa tiiviimpää yhteistyötä komission ja neuvoston kanssa.
Hyvät parlamentin jäsenet, EU on esikuva maailman muille alueille. Unionin perustajaisien haave koko maanosan sovinnosta ja yhdistämisestä, niin sanottu eurooppalainen unelma, on jo käynyt toteen. Samalla se on valitettavasti menettänyt demokraattisen hohtonsa, eikä pysty enää innoittamaan mieliä ja synnyttämään toimivaa yksimielisyyttä.
Hyvät parlamentin jäsenet, esitän teille haasteen. Onko mahdollista unelmoida erilaisesta Euroopasta, entistä moniarvoisemmasta Euroopasta? Onko mahdollista unelmoida erilaisesta Euroopasta kuin perustajaisät ja unionin kuusi perustajajäsentä? Onko mahdollista luoda yhteiskunta-ihanne, joka perustuu kaikkien ottamiseen mukaan ja jonka avulla voidaan vastustaa suvaitsemattomuutta, siirtolaisten hyljeksintää, etnisiä kiistoja ja uskonnollista suvaitsemattomuutta?
Mielestäni parlamentin on edistettävä kaikkea tätä, koska suurin osa täällä edustamistamme kansalaisista tietää tai ainakin aavistaa, ettei yksikään maa voi selvitä yksinään maailmanlaajuistumisesta, ympäristökatastrofeista, terroristiuhista, maanosan laajuisten valtioiden synnystä, köyhyydestä tai sen aiheuttamasta siirtolaisuudesta.
Hyvät parlamentin jäsenet, nyt on Euroopan kansalaisten aika saada äänensä kuuluviin. Haluan työskennellä rinta rinnan teidän kanssanne, panna maanosamme kansalaiset liikkeelle ja tuoda uutta muutosvoimaa yhteiskuntiimme, jotta tämä uusi eurooppalainen unelma voisi käydä toteen.
Kiitoksia paljon ja työn iloa.
Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta kiittää puhemiestä hänen puheenvuorostaan. Koko parlamentti voi käsittääkseni tukea esittämiänne yleisiä suuntaviivoja, ja tuemme teitä pyrkimyksessänne vahvistaa Euroopan parlamenttia, sikäli kuin se on meille mahdollista. 
Edustatte yhtä Euroopan unionin tärkeimmistä toimielimistä, ellei tärkeintä. Haluan komission varapuheenjohtajan läsnä ollessa todeta pahoittelevani suuresti, ettei neuvosto ole paikalla näin tärkeänä päivänä. Tämä ei ole kritiikkiä puheenjohtajavaltio Alankomaita vaan neuvoston pääsihteeristöä kohtaan. Tämä asia meidän on muutettava. 
Olemme aiemminkin saaneet kuulla komission puheenjohtajien esittävän strategisia ohjelmiaan lakien säätämisestä, vaikka tämä on parlamentin ja ministerineuvoston tehtävä – tosin silloinkaan neuvosto ei ollut paikalla! Kehotan neuvoston pääsihteeristöä varmistamaan tulevaisuudessa, että neuvoston puheenjohtajavaltio on edustettuna tässä istuntosalissa, sillä pääsihteeristön tehtävänä on nimenomaan varmistaa, että tärkeimmät toimielimet ovat paikalla. 
Arvoisa puhemies, virkaanastujaishetkellänne parlamentin jäsenet tulevat 25:stä Euroopan unionin valtiosta, ja otitte aivan oikein esille kielikysymyksen. Euroopan parlamentille on ominaista sitoutuneisuus erilaisuudessaan yhdistyneeseen Eurooppaan, ja siksi käytössämme ovat kaikki Euroopan unionin kielet. Mielestäni tärkein tehtävämme – joka koskettaa teitä puhemiehenä ja meitä ryhmissä – on kunnioittaa ja pitää arvossa toinen toisiamme sekä kaikkien kansallista ja henkilökohtaista taustaa samalla, kun tiedostetaan, että olemme kaikki loppujen lopuksi eurooppalaisia ja työskentelemme yhdessä parlamentin vahvistamiseksi. 
Mainitsitte suhteemme komissioon. Kaikki parlamentin jäsenet tietävät, että ryhmämme kannatti tietenkin José Manuel Durão Barrosoa komission puheenjohtajaksi; tämä ei kuitenkaan tarkoita, että komission ja parlamentin välinen terve jännite olisi poistunut. Päinvastoin, ennen kuin koko komissio saa luottamuslauseemme, meidän on saatava komission puheenjohtajaehdokas suostumaan tärkeisiin myönnytyksiin, jotka koskevat suurempien toimivaltuuksien antamista Euroopan parlamentille suhteessa Euroopan komissioon. 
Tämän vuoksi ryhmämme on esittänyt kymmenkohtaisen luettelon toteutettavista asioista ennen kuin annamme koko komissiolle äänemme ja luottamuksemme. Haluamme komission kuulevan parlamenttia laatiessaan strategista politiikkaohjelmaansa, haluamme sen ottavan huomioon toissijaisuusperiaatteen ehdottaessaan lainsäädäntöä ja haluamme tämän johtavan byrokratian vähentymiseen Euroopassa, sillä komissio tekee meille ennusteita tässä suhteessa esittäessään lainsäädäntöehdotuksiaan. Haluamme myös tietää, mitä tämä kaikki maksaa. 
Mainitsitte Reach-direktiivin, jossa ei ole pelkästään kyse kemikaalipolitiikan uudistamisesta. Tämä on asia, josta meidän on vielä keskusteltava. Pääosin siinä on kyse työpaikkojen säilyttämisestä Euroopan unionissa ja uusien luomisesta, eikä Euroopan unioni saa omalla lainsäädännöllään aiheuttaa satojen tuhansien työpaikkojen menetystä esimerkiksi kemikaalipolitiikan seurauksena. Niinpä meidän on liittouduttava yhteen neuvoston kanssa – mistä syystä sen poissaolo on mielestäni valitettavaa – ja korjattava ympäristön ja talouden välinen suhde oikeaksi. 
Kerron teille, mikä päätehtävämme on. Euroopan kilpailukyky ei ole jotain abstraktia, joka liittyy yrityksiin; se liittyy siihen, että Euroopan unionin työntekijöillä on työpaikkoja ja että yritykset eivät siirry Yhdysvaltoihin tai muualle maailmaan samalla kun Eurooppa menettää työpaikkoja.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että yksi puhemiehemme käsittelemistä keskeisistä kohdista oli terrorismi. Terrorismi ei ole koskaan oikeutettua, ja meidän on torjuttava sitä kaikin voimin ja päättäväisesti.
Vaikka terrorismia on torjuttava, se ei tarkoita ihmisoikeuksien unohtamista. Meidän on arvostettava eurooppalaisen henkeä ja ihmisarvoa yhtä paljon kuin palestiinalaisen; on vahvistettava, että yhdysvaltalaisen henki on yhtä arvokas kuin tšetšeenin henki ja muslimin yhtä arvokas kuin kristityn tai juutalaisen henki. 
Tämän vuoksi, vaikka terrorismin torjunta on tarpeen, meidän parlamentin jäsenten on aina puolustettava ihmisoikeuksia ympäri maailmaa – hallitusten mainitsemista "valtiollisista syistä" piittaamatta. Riippumatta siitä, onko se meidän kannaltamme mukavaa tai ovatko asianomaiset hallinnot vasemmistolaisia, oikeistolaisia tai jonkin muun värisiä, meidän on aina puolustettava ihmisoikeuksia maailmassa ja oltava taipumatta valtiollisiin syihin. 
Toivottavasti ette pahastu, jos sanon lopuksi muutaman sanan jäsenten ohjesäännöstä. Haluamme sellaisen, mutta pallo on nyt neuvostolla. Olemme tehneet osamme; nyt on neuvoston vuoro, ja jos ministerineuvosto ei halua asian menevän pidemmälle, sen tarvitsee vain sanoa niin. Olemme tehneet työmme, ja me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet toivotamme nyt teille onnea omassanne, arvoisa puhemies. Jos puolustatte Eurooppaa yhteisönä, niin kuin epäilemättä teette, pysymme rinnallanne. 
Toivotan teille paljon onnea!
Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat. Arvoisa puhemies, kiitän teitä lämpimästi puheestanne. Käsittelitte asioita, joita me Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisessa ryhmässä pidämme ratkaisevan tärkeinä tulevaisuutemme kannalta. Niinpä olemme tyytyväisiä siihen, että puhuitte niistä. En voi puuttua kaikkiin niihin kysymyksiin, jotka nostitte esiin, enkä haluaisikaan, mutta haluaisin palata muutamiin käyttämiinne avainsanoihin, koska ne määrittävät sen suunnan, johon Euroopan parlamentin on kehityttävä.
Puheessanne viittasitte toistuvasti kahteen tahoon, joihin Euroopan unionin legitiimiys perustuu, neuvostoon ja parlamenttiin. Euroopan perustuslaissa puhutaan valtioiden ja kansojen unionista. Neuvosto edustaa valtioita, ja parlamentti edustaa kansoja. Sen vuoksi on oikein, että Euroopan parlamentti edustaa Euroopan kansojen monimuotoisuutta. Meidän ryhmällemme tämä merkitsee myös, että esimerkiksi parlamentin kielijärjestelyt eivät ole rasite ja välttämätön paha, vaan että niiden on taattava Euroopan kansojen monimuotoisuus ja tehtävä mahdolliseksi se, että monimuotoisuus myös – sananmukaisesti – tuodaan puheen tasolla esiin. Tästä syystä olen teille kiitollinen siitä, että totesitte perustavanne työryhmän, jonka tehtävänä olisi järjestää asiat tehokkaasti. Tämän olisi kuitenkin myös jatkossa tarkoitettava sitä, että kuka tahansa mies tai nainen Euroopan unionissa voi koulutustasostaan riippumatta tulla valituksi tähän parlamenttiin ja työskennellä parlamentissa. Tämä edellyttää sen varmistamista, että heitä ymmärretään, mikä on mielestäni yksi eurooppalaisen demokratian vakauttamisen tärkeistä puolista.
Kieltäydyitte parlamentin nimissä hyväksymistä niitä, joiden mukaan ainoa keino terrorismin torjumiseksi on voimakeinojen käyttö. Tästä olen hyvin kiitollinen. Niiden, jotka ryhtyvät sotaan väittäen olevansa vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien puolestapuhujia ja jotka kylvävät kaaosta sekä epäjärjestystä ja tuovat maahan kiduttajia, ei pidä yllättyä, jos heidän toimensa myötävaikuttavat terrorismin lisääntymiseen. Ne, jotka yrittävät vastata terrorismiin ottamalla uudelleen käyttöön kuolemanrangaistuksen, vastaavat väkivaltaan väkivallalla. Demokratian heikentäminen terrorismin torjunnan varjolla ei ole oikea tapa hoitaa asioita. Terroristit ymmärtävät omaa kieltään. Sen vuoksi vastauksena terroristien omalle voiman käytölle järjestyksen palauttamiseksi tarvitaan aina voiman käyttöä – laillisen voiman käyttöä valtion toimesta. Yhteiskunnassa puolestaan tarvitaan avointa vuoropuhelua ja toisen osapuolen ehdotonta sekä pelotonta hyväksyntää, kuka sitten onkaan tämä "toinen" kussakin tilanteessa. Kulttuurien yhteentörmäys synnyttää jatkuvaa terrorismia. Kuvailemanne kaltainen vuoropuhelu voisi olla ulospääsytie terrorismista. Sen vuoksi kiitän teitä siitä, että käsittelitte asiaa niin selkeästi.
Puhuitte Turkin liittymisestä Euroopan unioniin ja niistä päätöksistä, joita on nyt tehtävä. Luin tänä aamuna eräästä suuresta saksalaisesta sanomalehdestä, että tätä asiaa koskeva keskustelu rikkoo parlamentissa ryhmärajat ja jokaisessa parlamentin ryhmässä on asiasta eriäviä mielipiteitä. Tämä tuli minulle yllätyksenä, sillä olin aina ajatellut, että ainoastaan yksi ryhmä oli asiasta yksimielinen ja että kaikissa muissa parlamentin ryhmissä asiasta oli eriäviä mielipiteitä. Tämänaamuisen perusteella tiedämme, että jokaisessa parlamentin ryhmässä on eriäviä mielipiteitä. Jokaisen parlamentin jäsenen on loppujen lopuksi punnittava itsekseen niitä etuja, joita on lyhyen aikavälin poliittisen ja taloudellisen mahdollisuuden saavuttamisessa, ja toisaalta sitä, mitä asia merkitsee pitkällä aikavälillä geostrategiselta kannalta. Erityisesti on mietittävä sitä, miten erilaiset kulttuurit voidaan tuoda osaksi Euroopan unionia. Olitte oikeassa huomauttaessanne, että meidän on tehtävä tämä päätös ja että on mahdotonta ajatella, että se tehtäisiin ilman Euroopan parlamenttia.
Euroopan parlamentin on näin ollen päätettävä kantansa tähän asiaan, ja me sosiaalidemokraattisessa ryhmässä osallistumme tähän keskusteluun. On täysin selvää, että mielipiteemme ei ole yhteneväinen, sillä myös meidän riveissämme on eriäviä näkemyksiä. On joka tapauksessa selvää, että kun keskustelemme Turkkia koskevasta politiikastamme, on muistettava, että kansainvälisellä tasolla annettavien luotettavien lausuntojen ja lupausten on tuettava Euroopan toimia. Voin tuskin kuvitella, että yli neljänkymmenen vuoden ajan voidaan antaa jollekin maalle lupauksia ja esittää sille yhä uusia vaatimuksia, jotka se täyttää, ja lopulta kertoa sille, että koko prosessista ei ole ollut mitään hyötyä ja että maan ponnistukset ovat olleet turhia. Mitä kritiikkiä voidaankaan – ja pitää – esittää Turkin sisäisestä tilanteesta, on itsestään selvää, että viimeisen kolmen vuoden aikana toive liittymisestä on mahdollistanut enemmän uudistuksia kyseisessä maassa kuin niitä edeltäneet neljäkymmenen vuoden keskustelut. Tätäkään emme saa unohtaa.
Jäsenten ohjesäännöstä ja tehokkuuden lisäämisestä puhuessanne sanoitte, mitä oli sanottava. Tuemme teidän kuvailemaanne strategiaa, ja mikäli viette sen pidemmälle, voitte luottaa täyteen tukeemme. Haluaisin lopuksi sanoa jotain siitä, miten kommentoitte komission jäsenten kuulemista. Me sosiaalidemokraattisessa ryhmässä käytämme tämän tilaisuuden hyväksemme tehdäksemme selväksi, että tulevan komission on otettava vakavasti lausuntonne siitä, että "kilpailu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ovat saman asian eri puolia". Ne, jotka uskovat, että Eurooppa tarvitsee vain kilpailua ja että sosiaalinen yhteenkuuluvuus ei ole niin tärkeää, tuhoavat Euroopan perustan, sillä juuri sosiaalinen malli on tehnyt Euroopasta vahvemman. Sosiaalidemokraattisessa ryhmässä teemme kaikkemme tämän sosiaalisen mallin puolesta. Puolustamme sitä jopa niitä komission edustajia vastaan, joilla on taipumus korostaa kilpailua kaiken muun kustannuksella. Tämän vuoksi painotamme sosiaalisen Euroopan hanketta, kun arvioimme jokaista komission jäsentä.
Haluaisin lopettaa puheenvuoroni toteamalla, että kuka sitten tuleekaan esittelemään itsensä, arvioimme tätä henkilöä hänen toimintaa koskevien lausuntojensa emmekä hänen poliittisen menneisyytensä pohjalta. Jäsen Poettering, asiahan on niin, että jos Lazlo Kovac ei olisi ollut Guyla Hornin hallituksessa valtiosihteerinä, Saksa ei olisi yhdistynyt. Saksan yhdistymisen teki mahdolliseksi Unkarin hallitus, jossa Lazlo Kovac toimi. Suhtaudun Lazlo Kovaciin myönteisesti eurooppalaisena haluan sanoa tämän jo heti aluksi ja ymmärtäkööt kaikki, jotka haluavat tehdä komission jäsenten kuulemisista ideologisten periaatteiden taistelun, etteivät he ole nähneet vielä mitään.
Watson (ALDE ).
   – () Arvoisa puhemies, me Euroopan parlamentin liberaalidemokraatit suhtaudumme myönteisesti toimikautenne ohjelmaan ja tarjoamme tukemme työllenne. Voitte luottaa tukeemme, kun puhutte jakamattomasti parlamentin puolesta, olette kunniaksi sen olemassaololle ja puolustatte parlamentin etuja.
Euroopan parlamentin arvostus lisääntyy, ja sen myötä parlamentin puhemiehen arvostuksen on lisäännyttävä. Saitte johdettavaksenne parlamentin, jossa on satakunta uutta jäsentä ja 9 uutta virallista kieltä. Parlamentti on kone, jossa on 4500 osaa, joka puhuu 20:tä kieltä ja joka lausuu miljoona sanaa viikossa. Osien on liikuttava oikeaan aikaan, ja koneen on pysyttävä liikkeessä. Teidän on varmistettava, että näin tapahtuu.
Benjamin Franklin totesi kerran Yhdysvaltain varapresidentin tehtävästä – ennen Dick Cheneyn aikoja – että siinä tehtävässä oli niin vähän vaikutusvaltaa, että viran haltijaa olisi puhuteltava "arvoisaksi turhuudeksi". Euroopan parlamentilla ei ole varaa arvoisaan turhuuteen, koska te olette äänemme. Puhutte puolestamme neuvostossa, olette parlamentin tahto ja parlamentin päätöslauselma.
Kaikilla meillä jäsenillä on vastuu Euroopan parlamentin legitiimiteetin lisäämisestä ja siten myös eurooppalaisesta demokratiasta ja parlamentin tekemästä työstä – mutta suurin vastuu on teillä. Avauspuheessanne puhuitte kahdesta legitiimiyden lähtökohdasta. Parlamentilla on tosiaankin erityinen vastuu puolustaa Euroopan unionin kansalaisten oikeuksia. Joskus se merkitsee sitä, että oikeuksia on puolustettava unionin jäsenvaltioiden toimilta. Ajattelen esimerkiksi yhdeksää miljoonaa romania, joilla ei ole omaa valtiota, Kyproksen kansalaisia ja Gibraltarin kansalaisia, jotka ovat nyt ensi kertaa parlamentissa edustettuina Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion ansiosta. Olen ylpeä siitä, että olen yksi Gibraltarin edustajista Euroopan parlamentissa, koska ainoastaan Euroopassa Gibraltar voi katsoa rajan yli La Lineassa tai katsoa brittiläistä sotalaivaa Algecirasin lahdella eikä lopulta nähdä lainkaan ristiriitaa. Euroopan parlamentissa tulee todeksi se uskomus, että olemme parempia kuin historiamme ja enemmän kuin kansallisuutemme. Sen on tultava todeksi myös parlamentin puhemiehessä.
Toimikaudellanne voitte odottaa erityisen voimakasta tukea liberaalidemokraateilta kahdessa asiassa. Ensimmäinen on parlamentin uudistaminen. Laajentunut parlamentti merkitsee uudistunutta parlamenttia. Suhtaudumme myönteisesti siihen, että painotitte tänään jäsenten ohjesäännön uudistusta. Viimeisen istuntokauden lopussa sovittu paketti ei ole päätepiste vaan lähtökohta. Emme voi piiloutua sen taakse. Meidän on paljastettava Euroopan hallitusten epärehellisyys ja ryhdyttävä jälleen työhön, koska äänestäjillemme legitiimiyden hintana on avoin ja kunnianhimoinen uudistus eikä yhtään vähempää.
Toinen asia on Euroopan perustuslain puolustaminen. Tässä asiassa odotamme teidän johtavan keskitettyä kampanjaa koko mantereella. Uudistakaa siis mainospakettinne, koska Euroopalla ei ole koskaan ollut yhtä tärkeää tuotetta myytävänään.
Arvoisa puhemies, parlamentin liberaalidemokraatit vaativat mielikuvitusta ja odottavat kunnianhimoa. Poliittiset instituutiot nousevat ja tuhoutuvat nauttimansa kunnioituksen mukaan. Euroopan parlamentti on jo neljännesvuosisadan ajan koonnut itselleen valtaa ja pyytänyt Euroopan kansalaisilta kunnioitusta ja luottamusta. Meidän on herättävä, työskenneltävä ja nukuttava kuin kansalaisten luottamus olisi voitettava uudelleen joka päivä. Arvoisa puhemies, kun toivotamme teille onnea toimikaudellenne, emme odota teiltä yhtään sen vähempää.
Frassoni (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kannatamme puheenne avointa ja positiivista lähestymistapaa sekä pitkää ensisijaisten asioiden luetteloa, jonka hahmottelitte. Sekä meillä että teillä on paljon tekemistä tulevina vuosina, mutta uskomme, että parlamentin tärkein haaste tulevina vuosina on voittaa euroskeptisyys ja osoittaa, että parlamentti ei ole turha, kuten jäsen Watsonkin totesi.
Jos haluamme, että 80 tai 90 prosenttia eikä vain 40 prosenttia kansalaisista äänestää vuoden 2009 vaaleissa, meidän on tehtävä kolme asiaa paremmin kuin ennen. Tehdäksemme nämä asiat meidän on ylitettävä poliittiset erot ja yritettävä vastustaa suuntausta, joka on jo nyt nähtävissä täällä parlamentissa ja joka tekee parlamentista sellaisen neuvoston lisäkkeen, jossa parlamentin eri ryhmät ilmentävät yhä enemmän eri kansallisten valtuuskuntien voimasuhteita eivätkä ole itsenäisiä ja aidosti eurooppalaisia poliittisia elimiä.
Arvoisa puhemies, parlamentin on tuotettava parempaa lainsäädäntöä. Sen on osoitettava käytännössä, että demokratia on mahdollista saada toimimaan ylikansallisella tasolla, ja näytettävä kansalaisille, että se toimii. Parlamentin on toimittava kansainvälisen yhteisön tarkkailijana asioissa, joissa ei ole sijaa tekopyhyydelle tai tekohurskaudelle, kuten ihmisoikeusasioissa ja rauhaa ja sotaa koskevissa päätöksissä.
Kun puhutaan parlamentin roolista yhtenä lainsäätäjänä, emme saa unohtaa, että Euroopan parlamentin on ollut kamppailtava vuosien ajan saadakseen neuvoston ja komission kunnioittamaan valtuuksiaan. Vielä nytkin on ainakin neljä ratkaisematonta asiaa, jotka pyydämme teidän ottavan asialistalle kolmenkeskisessä keskustelussa muiden toimielinten kanssa niin pian kuin mahdollista.
Ensin haluan mainita ikuisen kiusauksen kiertää jollakin tavoin sääntöjä siten, että parlamentti ei kykene täysin käyttämään valtuuksiaan. Matkustajarekisteritietotapaus Yhdysvaltojen kanssa tehty sopimus matkustajatiedoista sekä komitologiamenettely geneettisesti muunnetuista organismeista ovat esimerkkejä tästä, mutta voisin mainita muitakin. Tämä on todellinen poliittinen kysymys, joka teidän on henkilökohtaisesti nostettava esiin.
Toiseksi on arviointi, joka koskee mahdollisuutta tutustua arkaluonteisiin asiakirjoihin. Tässäkin asiassa komissio ja neuvosto tekevät toimintamme kansalaisten edustajina vaikeaksi. Yksi monista esimerkeistä koskee rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio on selkeästi ilmaissut, että se haluaa vähentää vaikutusvaltaansa tässä asiassa, emmekä me pääse osallistumaan näihin menettelyihin, mikä hyvin usein johtaa siihen, että oikeus ei tapahdu. Mielestämme roolinne tämän toimielimen puhemiehenä on keskeinen myös tässä asiassa.
Kolmanneksi meidän on tehtävä kauppaa koskeva toimielinten välinen sopimus, jonka tarkoituksena on osittain määritellä perustuslakisopimuksessa asetettavat säännöt. Muut puhujat ovat jo maininneet jäsenten ohjesäännön, eikä minun sen vuoksi tarvitse puhua siitä kovin paljon.
Meidän on todellakin tehtävä suuria parannuksia parlamentin sisällä. Vastustamme sitä, että lainsäädäntä tapahtuu liian nopeasti, vain ensimmäisessä käsittelyssä, ja että lainsäädäntöä koskevia sopimuksia tehdään ainoastaan suurimpien ryhmien kesken, kuten usein tapahtui parlamentin toimikauden loppuvaiheessa. Kannatamme järjestelmällisempää, poliittisempaa ja tehokkaampaa vallankäyttöä lainsäädännässä sen valtamme käyttöä, jonka olemassaolon me itse unohdamme.
Olen puhunut Euroopan parlamentista kuin se olisi ylikansallisen demokratian laboratorio. Olemme vakuuttuneita siitä, että meidän on oltava mukana keskustelemassa perustuslakisopimuksen ratifioinnista, mutta meidän on kuitenkin vältettävä tekemästä sitä virhettä, että kampanjoimme liian yksipuoleisesti ja suljemme oven niiltä, joiden mielestä kyseinen sopimus ei ole paras ratkaisu huomisen Euroopalle. Uskon, että meidän on voitettava heidätkin puolellemme yrittämällä saada heidät asiasta vakuuttuneiksi.
Toistan, että parlamentin on toimittava kansainvälisen yhteisön tarkkailijana. Arvoisa puhemies, olemme aidosti vakuuttuneita siitä, että ihmisoikeuksien alivaliokunnan perustaminen uudelleen voi tehdä parlamentista jälleen paikan, jossa voidaan todella toimia ja saada tuloksia ihmisoikeuksien ja yksilön oikeuksien alalla, eikä ylevien puheiden ja toiveiden foorumia, jollainen siitä on tullut viime vuosina. Toivomme, että voimme luottaa tukeenne sen varmistamiseksi, että alivaliokunta voi toimia täysin itsenäisesti luodessaan laajaa kontaktien ja yhteistyön verkkoa niiden kanssa, jotka puolustavat ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa, ja antaa heille äänen ja oikeutuksen. Ehkäpä alivaliokunnasta voisi pitkällä aikavälillä tulla varsinainen, itsenäinen valiokunta.
Wurtz (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, olen kanssanne pitkälti samaa mieltä suurimmasta osasta puheenne pääkohtia ja niiden taustalla olevasta lähestymistavasta. Kiitän teitä ryhmäni puolesta siitä, mitä sanoitte. Se vahvistaa vakaumustamme siitä, että voimme luoda hyvin rakentavan yhteistyösuhteen kanssanne.
Mainitsitte yritysten uudelleensijoitukset. Tahtoisin samassa hengessä todeta meitä odottavan lainsäädäntätyön suhteen, etten halua kätkeä teiltä ryhmämme syvää huolta palveluiden kaupan vapauttamista koskevasta komission direktiiviluonnoksesta. Kyseessähän on niin kutsuttu Bolkensteinin direktiivi, jossa itse asiassa ehdotetaan, että nykyisin sovellettava kohdemaan laki korvataan alkuperämaan lailla. Direktiivin tarkoituksena on toisin sanoen sallia palveluja tarjoavien yritysten soveltaa kaikissa maissa yrityksen alkuperämaan sosiaaliturvalainsäädäntöä. Kuten voidaan kuvitella, kyseinen järjestely voisi johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin.
Toivomme myös, että Tampere II -ohjelmassa ehdotetut toimet toteutetaan määräaikaan mennessä. Viittasitte myös Lissabonin toimintasuunnitelman väliarviointiin. Lissabonin toimintasuunnitelmassahan luvattiin vuonna 2000, että vuoteen 2010 mennessä meillä olisi täystyöllisyys ja että Euroopan unioni olisi maailman dynaamisin tietoon perustuva talous, eikä meidän pitäisi odottaa maaliskuuhun 2005 ennen kuin ryhdymme toteuttamaan sitä. Meidän on osallistuttava keskusteluun juuri nyt tuomalla esiin ne ajatukset, jotka kumpuavat neljän viime vuoden kokemuksista. Nehän ovat olleet varsin valaisevia.
Lainsäädäntätyömme lisäksi on myös joitakin kulttuuria koskevia suuria asioita, jotka meidän on ratkaistava nostaaksemme Eurooppa-neuvostossa esiin kysymyksen Euroopan unionin roolista maailmassa. Mainitsitte joitakin näistä asioista puheessanne: esimerkiksi suhtautumisemme terrorismin torjuntaan ja maailmanlaajuisen turvallisuuden puolustamiseen tai kysymys suhteistamme etelän maihin ja erityisesti Välimeren etelärannikon maihin. Ajattelen myös yhä huolestuttavampaa maailmanlaajuisen lämpenemisen ongelmaa sekä tiedotusvälineiden keskittymistä, joka on hyvin ajankohtainen asia monissa EU-maissa.
Kaikki nämä asiat tulivat esille puheessanne. On varmasti muitakin asioita, kuten tarve toimia sellaisia vitsauksia kuin aidsia, tuberkuloosia ja malariaa vastaan. Nehän aiheuttivat viime vuonna kuuden miljoonan ihmisen kuoleman ympäri maailmaa. Jokainen meistä voisi lisätä asioita, joiden on ehdottomasti oltava esityslistallamme. Olette oikeassa todetessanne, että näistä asioista keskusteleminen on velvollisuutemme.
Jos sallitte, puhuisin vielä lopuksi monia asioita koskevasta aiheesta, jonka myös mainitsitte: Euroopan perustuslaista. Olen iloinen toteamuksestanne, että Euroopan parlamentin on muututtava suureksi keskustelufoorumiksi järjestämällä avoin ja moniarvoinen keskustelu. Parlamentin ei mielestäni pitäisi tyytyä ainoastaan kertomaan Euroopan kansalaisille oikean hetken koittaessa jos saan lainata erästä entisen presidentin Valéry Giscard d’Estaingin lempisanontaa mikä on oikea päätös, erityisesti, kun sellaisella määräyksellä olisi todennäköisesti hyvin vähän vaikutusta niihin, jotka miettivät, mihin suuntaan Euroopan yhdentyminen on menossa ja jotka tavalla tai toisella edustavat EU-kansalaisten enemmistöä.
Päinvastoin, sen sijaan, että pakoilisimme ongelmia tai vastakkainasettelua, meidän on aloitettava todellinen demokraattinen, moniarvoinen ja avoin keskustelu kansalaisyhteiskunnasta ilman, että rajoitumme keskustelemaan ainoastaan puoli-institutionaalisten kumppanien kanssa huippukokouksissa. Meidän on aloitettava keskustelu tämän perustuslaiksi tarkoitetun perustuslakisopimuksen solmukohdista ja erityisesti niistä kohdista, joiden perusteella EU:n kansalaiset itse asiassa arvioivat sitä. On kyse Euroopan yhtenäisasiakirjasta ja Maastrichtin sopimuksesta johdetusta politiikasta ja toiminnasta, jotka luonnoksen uudeksi perustuslaiksi on tarkoitus vahvistaa pysyvästi.
Tällainen poliittinen rohkeus ei ehkä itsessään olisi uusi eurooppalainen unelma, jota te, arvoisa puhemies, olette toivonut, mutta ainakin rohkaiseva keksintö, positiivinen kansalaisille suunnattu viesti ja hyvä alku sekä tälle uudelle vaalikaudelle että henkilökohtaisemmin koko teidän toimikaudellenne, arvoisa puhemies.
Bonde (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hyvä Josep Borrell, myös oma ryhmäni haluaa onnitella teitä siitä, että teidät valittiin puhemieheksi, ja toivomme, että teistä tulee meille kaikille hyvä puhemies siitä riippumatta, mistä tulemme ja mitä mieltä olemme perustuslakiehdotuksesta.
Ei ole vaikeaa ennustaa perustuslain tulevan hyväksytyksi Euroopan parlamentin valtaenemmistön äänin. Sopimuksen kautta me täällä parlamentissa saamme lisää toimivaltaa ja vaikutusvaltaa. EU voi jatkossa tehdä päätöksiä 15 uudella alalla. Määräenemmistöpäätöksiä voidaan tehdä 40 uudella alalla, ja näillä aloilla on mahdollista sivuuttaa kansallisten parlamenttien päätöksenteko. Uusilla säännöillä määräenemmistön saavuttaminen on paljon helpompaa, ja Euroopan parlamentilla on oikeus esittää paljon enemmän tarkistuksia omissa maissamme voimaan tuleviin lakeihin.
Demokratian kannalta on kuitenkin ongelmallista, että kansalliset parlamentit menettävät paljon enemmän valtaa kuin Euroopan parlamentti sitä voittaa. Suurin osa vallasta siirtyy äänestäjiltä 300:lle ministerineuvoston työryhmälle ja 3 000:lle komission työryhmälle, joista mikään ei toimi avoimesti ja jotka kaikki ovat kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien ulottumattomissa. Kotimaissamme demokratia kutistuu, ja viime kädessä suurimpia häviäjiä ovat äänestäjät.
Lohdullista on se, että kymmenessä maassa pidetään kohta kansanäänestys, ja kansanäänestyksethän voisivat laajentua kattamaan useimmat muutkin maat, jolloin niitä pidettäisiin kaikkialla. Kuinka valta voidaan ottaa pois äänestäjiltä ilman, että kysytään, kannattavatko he vaikutusvallan siirtämistä virkamiehille ja ministereille, joita ei juurikaan kiinnosta kovin etäinen Euroopan parlamentti?
Keskustelemme parhaillaan siitä, olisiko EU:n toimielinten omaksuttava erityinen viestintästrategia, jonka avulla äänestäjät saadaan vakuuttumaan perustuslain eduista. EU:n toimielimillä on ennen kansanäänestyksiä vain yksi tehtävä: sopimusehdotukseen on voitava tutustua eri kielillä ja helppolukuisessa muodossa. Tässähän ei ole onnistuttu. Itse asiassa helppolukuiset toisinnot on julkaissut oma toimistoni verkko-osoitteessa www.euabc.com. Neuvosto on ainoastaan painattanut joukon luotaantyöntäviä toisintoja, joissa ei ole sisällysluetteloa eikä vähemmistöön jäänyttä mielipidettä, jollaisen sisällyttäminen sopimukseen nimenomaisesti luvattiin valmistelukunnalle. Euroopan parlamentti voisi ottaa itselleen tämän tehtävän, josta neuvosto ja komissio eivät ole runsaista voimavaroistaan huolimatta suoriutuneet. Eri ryhmien mielipiteet voitaisiin liittää virallisten tekstien loppuun, jotta äänestäjät voivat tutustua eri suosituksiin ja muodostaa itse oman kantansa.
Kansanäänestykset ja perustuslailliset sopimukset eivät ole hallitusten eivätkä parlamenttien, vaan äänestäjien asia. Jäsenvaltioidemme äänestäjille on voitava taata vapaat ja rehelliset kansanäänestykset kaikkialla, jotta sen jälkeen, kun päätökset on tehty joko puolesta tai vastaan, jokainen voi sanoa, että asia hoidettiin kunnolla. Äänestäjät ovat puhuneet. Me kunnioitamme heidän päätöksiään.
Crowley (UEN ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan kollegojeni tavoin onnitella teitä siitä, että teidät valittiin, ja kiittää teitä aiemmin tänä aamuna pitämästänne puheesta.
En halua niinkään laatia toivomuslistaa, johon sisältyisivät kaikki uudet toimet tai uudet ajatukset, vaan käsittelen hyvin lyhyesti joitakin esittämiänne kohtia ja pyrin korostamaan niitä, jotka liittyvät meidän tehtäväämme ja työhömme parlamentissa.
Ensin kaikkein tärkein asia: mainitsitte Beslanin verilöylyn ja erityisesti siellä tapahtuneet viattomien ihmisten surmat. Koska olemme osa tätä instituutiota ja koska meillä on tässä parlamentissa moraalinen vastuu kansalaisten demokraattisesti valitsemina edustajina, meidän on pystypäin torjuttava kaikkea kansalaisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Meidän olisi herätettävä toivoa ja luottamusta niiden mielissä, jotka haluavat saada näkemyksensä kuulluiksi.
Mainitsitte puheessanne, ettette näe tätä kysymystä kulttuurien yhteentörmäyksenä. Pari vuotta sitten Britannian johtava rabbi, Jonathan Sachs, kirjoitti kirjan nimeltä "The Dignity of Difference". Ainakin yhdessä asiassa Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni ovat onnistuneet, ja se on erilaisuuden arvostamisen ihanne. On asioita, joiden vuoksi olemme erilaisia, mutta niiden ei tarvitse erottaa meitä, jos pystymme osoittamaan niiden suhteen suvaitsevaisuutta, kunnioitusta ja ymmärtämystä. Parlamentin seuraavan viisivuotisen toimikauden aikana meidän olisi pyrittävä varmistamaan se, että kaikessa työskentelyssämme osoitamme tällaista kunnioitusta ja suvaitsevaisuutta eri näkemysten suhteen. Meillä saattaa olla eri näkemykset, emmekä välttämättä tue toisten näkemyksiä, mutta meidän olisi kunnioitettava parlamenttimme jäsenten ja muiden valittujen edustajien oikeutta näihin mielipiteisiin ja oikeutta tuoda niitä esiin. Tämä koskee meitä vielä suuremmalla syyllä nyt, kun olemme äskettäin laajentuneet ja yhdistäneet Euroopan. Parlamentissamme on nykyään ihmisiä, jotka tietävät, miltä tuntuu, kun ei voi puhua vapaasti, kun ei voi vapaasti käyttää omaa kieltään, eikä ole oikeutta opettaa omaa historiaansa ja kulttuuriansa omille lapsilleen. Nämä ihmiset haluavat varmistaa sen, ettei näitä oikeuksia viedä heiltä enää koskaan pois. Jotkut parlamentissamme ja muuallakin saattavat käyttää jäsenten intoa ja uskoa Euroopan unionin kulttuurien ja kielten kirjon suojelemiseen keinona, jolla hyökätä näitä jäseniä vastaan. Meidän olisi ymmärrettävä tämän ajattelutavan lähtökohdat.
Arvoisa puhemies, totesitte perustellusti, että neuvostossa olisi käsiteltävä kielikysymystä siltä kannalta, mikä on tarkoituksenmukaista ja mikä ei ole. Myös parlamentissa olisi pystyttävä joustamaan hieman: kun kyse on jäsenten pitämän ensimmäisen puheen johdannosta tai muista tärkeistä tilanteista puheenjohtajuuden aikana, olisi voitava käyttää omaa kieltään, vaikka se ei olisikaan virallinen työkieli sillä edellytyksellä, että yksiköille toimitetaan käännös ennen puheen pitämistä.
Viimeiseksi otan esiin sen, että joka puolella Eurooppaa parlamenttiimme on suhtauduttava kunnioittavasti ja arvostavasti, koska meille on annettu valtuutus ja koska tuomme kansan äänen niin lähelle Euroopan unionin ydintä kuin on mahdollista. Lisäksi parlamenttimme jäsenten työtä ja heidän työskentelytapaansa on kunnioitettava. Jos emme ole halukkaita kunnioittamaan itseämme tässä istuntosalissa, jos emme ole halukkaita työskentelemään niiden omassa työjärjestyksessämme asetettujen artiklojen ja sääntöjen mukaisesti, joiden taustalla ovat useissa perussopimuksissa ja uudessa perustuslaissa – jos se hyväksytään – vahvistetut oikeutemme ja toimivaltuutemme, kukaan ei parlamenttimme ulkopuolella kunnioita meitä. Toivon, että aiempien keskustelujemme valossa ja sen työn pohjalta, jota olette jo asian hyväksi tehnyt tehtävänne vastaanotettuanne, osoitatte johtajuutta pyrkiessänne turvaamaan parlamentin kunnian ja arvostuksen kaikkina aikoina. Ennen kaikkea on suojeltava yksittäisten jäsenten oikeuksia.
Lopuksi esitän lyhyen sitaatin, joka voitaisiin lähinnä määritellä vanhaksi irlantilaiseksi runoksi. En käytä alkuperäistä gaelin (iirin) kieltä: "Kuka puhuu yksinäisten ja sorrettujen puolesta? Jos et sinä, kuka sitten? Kuka puhuu poljettujen ja uskottomien puolesta? Jos et sinä, kuka sitten? Kuka puhuu sinun puolestasi? Jos et sinä, kuka sitten?" Meille on annettu oikeus puhua niiden puolesta, joilla ei ole sananvaltaa, ja oikeus johtaa niitä, joille on näytettävä oikea tie.
Belohorská (NI ).
    Kiitoksia, arvoisa puhemies.
Minäkin haluan onnitella teitä sekä omasta puolestani että sitoutumattomien ryhmään kuuluvien kollegojeni puolesta siitä, että teidät valittiin. Kuten värien kirjo lisää maalauksen kauneutta, katson, että poliittisten puolueiden kirjo Euroopan parlamentissa on tae siitä, että parlamentissa tehdyt päätökset eivät palvele vain tiettyä osaa Euroopasta.
Seuraavaksi palaan komission puheenjohtajan Barroson parlamentille esittämään puheeseen, jossa hän toi selvästi julki sen, että unioni tarvitsee vahvan ja riippumattoman komission. Minä uskon lisäksi, että Eurooppa tarvitsee vahvan ja vastuullisen parlamentin. Meidän on reagoitava äänestäjiemme tahtoon ja odotuksiin. Jotta pystymme ajamaan heidän asiaansa, meidän työskentelyllemme on oltava asianmukaiset edellytykset. Arvoisa puhemies, rohkenen heti toimikautemme aluksi muistuttaa teitä pyynnöistämme sen syrjinnän lopettamiseksi, jota me sitoutumattomien ryhmässä joudumme kokemaan.
Ensimmäiseksi mainitsen sen, että muilla poliittisilla ryhmillä on enemmän henkilöstöä sihteeristössä, esimerkiksi Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmällä on 27 jäsentä ja 34 virkamiestä. Meillä on 29 jäsentä, mutta vain 11 virkamiestä huolehtimassa meidän töistämme sihteeristössä. Meidän kokouksiamme ei tulkata äidinkielellemme, vaikka monia kansallisuuksia on edustettuina. Poliittisille ryhmille jaettava taloudellinen tuki tarkastetaan vasta sen jälkeen, kun se on käytetty, mutta meidän on haettava tukea ja selitettävä etukäteen, mihin sitä pyydämme.
Arvoisa puhemies, meidät kaikki täällä olijat on valittu demokraattisilla vaaleilla edustamaan äänestäjiämme. Euroopan unioni turvaa hyvinvointinsa sopimuksin ja kompromissein, ja meidän on tehtävä kaikkemme sen hyväksi, että syrjintä poistetaan parlamentistamme. Tämän vuoksi pyydän teitä hoitamaan nämä asiat kuntoon, eikä vain siirtämään niitä syrjään. Tuntuu siltä, että sitoutumattomien ryhmään kohdistuva taloudellinen painostus on syy siihen, miksi olemme integroituneet poliittisesti.
Puheessanne mainitsitte tulkkaukseen liittyvät ongelmat. Nyt näyttää siltä, että syrjintä jatkuu Euroopan parlamentissa. Kun olimme aiemmin tarkkailijoiden asemassa, ehdokasmaiden tulkit eivät olleet tasa-arvoisessa asemassa. Heitä syrjittiin erityisesti sosiaaliturvan alalla heidän oikeuksiensa ja etuuksiensa osalta. Sen jälkeen, kun 10 jäsenvaltiota liittyi unioniin 1. toukokuuta 2004, heidän asemansa on muuttunut hieman, mutta heitä syrjitään edelleen heidän vanhoista jäsenvaltioista tuleviin kollegoihinsa nähden. Aiempina vuosina tulkkeja ei ole koskaan palkattu A8-palkkaluokkaan heidän työnsä vaativuuden vuoksi. Palkkaero vanhojen ja uusien tulkkien välillä on yli 1 000 euroa.
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että puhun alusta alkaen talous- ja rahoitusongelmista. Slovakiassa uskomme kuitenkin tämän "puhdistavan ilmaa". Euroopan parlamentin on ratkaistava kaikkia jäseniä koskevat kaikki taloudelliset kysymykset, jotta asemasta ei tarvitse enää keskustella, jotta ei ole enää tosiasiallista rajaa vanhan ja uuden välillä. Tämän vuoksi pyydän teiltä oikeudenmukaisuutta siltä osin kuin se on teidän käsissänne. Vastineeksi voin tarjota teille rehellistä ja kovaa työskentelyä. Sitoutumattomien ryhmän jäsenten huomio kiinnittyy epäoikeudenmukaisuuteen, mutta pyrimme aina löytämään sovitteluratkaisun ja ratkaisemaan esiin nousseet merkittävät ongelmat.
Tulevaisuus ei ole auvoinen. Tämän vuoksi toivotan teille kaikkea hyvää, jotta selviydytte vaikeasta tehtävästänne, ja toivotan teille myös lujuutta tehtävässänne onnistumiseksi. Jokainen poliitikkohan ei saa sellaista tilaisuutta, joka teille on annettu. Osoittakaa, että olette tämän historiallisesti hyvin tärkeän tehtävän veroinen ja että olette meidän kaikkien puhemies.
Kiitoksia osoittamastanne tarkkaavaisuudesta.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, arvoisa jäsen Belohorská. Panen puhemiehenä tarkasti merkille kaikki huomionne, ja ne annetaan analysoitavaksi työryhmälle, jonka tehtävänä on taata parlamenttimme asianmukainen ja yhdenvertainen toiminta. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Valko-Venäjän tilanteesta. 
De Palacio,
    Arvoisapuhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on surullista todeta, miten vähän täällä parlamentissa viime vuosina käydyt keskustelut Valko-Venäjän demokratian tilasta ovat muuttuneet. Haluaisin kuitenkin hyödyntää tätä mahdollisuutta arvioidakseni suhteidemme kehitystä ja pohtiakseni mahdollisuuksia parantaa niitä tulevaisuudessa Euroopan naapuruuspolitiikan yhteydessä.
Haluaisin muistuttaa lyhyesti siitä, että Valko-Venäjän itsenäistyttyä vuonna 1991 kahdenväliset suhteet maahan alkoivat kehittyä myönteisesti assosiaatio- ja yhteistyösopimuksen ja väliaikaisen kauppasopimuksen suuntaan. Kaikki neuvottelut lamaantuivat kuitenkin, kun Valko-Venäjän sisäinen poliittinen tilanne huononi vuonna 1996, eivätkä ne valitettavasti ole sen jälkeen edenneet.
Vuodesta 2002 Euroopan unioni on kuitenkin pyrkinyt tarmokkaasti tuomaan kysymyksen uudelleen pöydälle, ratkaisemaan umpikujatilanteen ja omaksumaan vertailukohtiin perustuvan lähestymistavan yksinkertaisesti parantaakseen asteittain poliittisia suhteitamme kyseiseen maahan.
Unionin toteuttamat jatkuvat toimet ja neuvottelut eivät ole kuitenkaan toistaiseksi johtaneet konkreettisiin tuloksiin. Tästä huolimatta unioni on edelleen valmis etenemään asiassa, mikäli kyseisen maan viranomaiset ryhtyvät edes jonkinlaisiin toimiin.
Meidän on myös muistettava, että viime laajentumiskierroksen jälkeen Valko-Venäjästä tuli lähinaapurimme – meillä on yhteinen raja – ja siksi meille on sitäkin tärkeämpää, että siitä tulee demokraattinen, vakaa ja vauras maa.
Uskomme, että läheisyytemme voi ilmetä ja sen on ilmettävä pitkällä aikavälillä tiiviinä yhteistyönä ja vuorovaikutuksena yhteisten etujen, kuten kaupan, oikeuden, sisäasioiden, liikenteen, energian ja ympäristön alalla. Tämä kaikki edellyttää kuitenkin, että maassa tehdään perusteellisia poliittisia uudistuksia.
Haluaisin sanoa jälleen kerran, että Euroopan unioni on syvästi huolissaan Valko-Venäjän viimeaikaisista tapahtumista, sillä kaikki viittaa siihen, että oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien tilanne on heikkenemässä, ja olemme saaneet todeta, miten maassa vaikeutetaan riippumattomien tiedotusvälineiden toimintaa yhä enenevässä määrin – osa tiedotusvälineistä on lakkautettu – miten hallitus ja hallitusta kannattavat joukot kohtelevat poliittisia oppositioryhmiä ja miten riippumattomien sosiaalisten järjestöjen ja korkeakoulujen tilanne pahenee entisestään.
Minun on korostettava tältä osin, että seuraamme myös hyvin kiinnostuneina täällä Strasbourgissa Euroopan neuvostossa käytävää keskustelua Valko-Venäjällä kadonneista ihmisistä.
Euroopan ammatillisten yhteisjärjestöjen esittämien tietojen perusteella komissio on myös käynnistänyt tutkimuksen järjestäytymisvapauden ja työehtosopimusoikeuden väitetyistä loukkauksista yleistä tullietuusjärjestelmää koskevan asetuksen yhteydessä. Kun tutkimuksen päätelmät ovat selvillä, unionin on pohdittava uudelleen sitä, millaiset edellytykset Valko-Venäjällä on saada yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisia etuuksia tulevaisuudessa.
Kansalaisyhteiskunnalle ja demokratisoitumisprosessille annettava tuki on keskeinen osa Valko-Venäjän-politiikkaamme. Viime vuosina maan viranomaiset ovat kuitenkin evänneet Euroopan unionin velasta myönnettävät verovapautukset, mikä epäilemättä vaikeuttaa kyseisen avun perillemenoa ja siten sen käyttöä ja saatavuutta Valko-Venäjän yhteiskunnassa.
Maan viranomaiset rekisteröivät nykyään kaikki ulkoisen avun hankkeet, ja käytännössä ne voivat näin torjua kaiken kansainvälisen tuen, jota ne pitävät puoluepoliittisten etujensa vastaisena.
Miten voimme sitten parantaa suhteitamme kyseiseen valtioon näissä olosuhteissa? Olemme ottaneet käyttöön Euroopan naapuruuspolitiikan vahvistaaksemme edelleen suhteitamme naapurimaihimme, myös Valko-Venäjään.
Uskomme, että naapuruuspolitiikan avulla voimme lujittaa Valko-Venäjän demokraattista kehitystä tukevia toimiamme.
Haluaisin tehdä selväksi, että jos maassa ryhdytään perusteellisiin poliittisiin ja taloudellisiin uudistuksiin, Valko-Venäjä voi heti niiden toteuduttua osallistua täysipainoisesti Euroopan naapuruuspolitiikkaan ja hyötyä kaikista siihen sisältyvistä eduista. Tämänhetkiset olot eivät kuitenkaan täytä sovellettavia vähimmäisvaatimuksia, emmekä voi siten edetä Valko-Venäjän politiikassamme.
Valko-Venäjän ensimmäinen tärkeä virstanpylväs ovat lokakuulle suunnitellut parlamenttivaalit ja kansanäänestys. Unioni on sitoutunut tukemaan syksyllä järjestettäviä demokraattisia parlamenttivaaleja yhdessä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön ja Euroopan neuvoston kanssa. Haluamme kuitenkin asettaa painopisteen vaalien oikeudelliseen kehykseen ja tiedotusvälineiden vapauteen sekä niihin oloihin, joissa poliittisten puolueiden on saatava kampanjoida.
ETYJin ihmisoikeuksien ja demokraattisten instituutioiden toimisto on perustanut tarkkailijaryhmän seuraamaan parlamenttivaaleja. Unioni osallistuu toimiin tukemalla vaalitarkkailijoita, ja samalla pidämme yllä yhteyksiä demokraattisiin voimiin. Minun on kuitenkin korostettava, että olemme hyvin huolissamme kansanäänestyksestä, jonka tarkoituksena on muuttaa perustuslakia ja kumota presidentin toimikausia koskeva nykyinen rajoitus.
Olemme tiedottaneet useasti kyseisen maan viranomaisille siitä, mitä seurauksia kansanäänestyksellä olisi suhteisiimme, ellei tilanne muutu.
Tämän kysymyksen osalta yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston eilen antamat päätelmät ovat päivänselvät.
Tältä osin komissio haluaa jälleen kerran lähettää selvän viestin Valko-Venäjän kansalle siitä, ettei unioni unohda sitä. On tärkeää, etteivät ihmiset – etenkään demokraattisen muutoksen puolustajat – tunne jäävänsä ilman tukea. Nyt on entistäkin tärkeämpää, että jatkamme toimiamme kansalaisyhteiskunnan ja maan demokraattisten voimien tukemiseksi. Siihen olemme myös sitoutuneet.
Mielestäni parlamentin päätöslauselmassa esitetään samankaltaisia huolenaiheita Valko-Venäjän tilanteesta, ja olen tietenkin halukas kuulemaan parlamentin jäsenten mielipiteen suhteidemme nykytilasta ja etenkin siitä, miten voimme tehostaa apuamme ja tukeamme maan demokratisoitumiselle, ja siten apuamme ja tukeamme Valko-Venäjän demokraattisille voimille tällaisessa vaikeassa tilanteessa. 
Klich (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin iloinen, että komissio ymmärtää Valko-Venäjän tilanteen merkityksen ja etenkin maassa parhaillaan käynnissä olevan vaalikampanjan ja tulevien parlamenttivaalien merkityksen. Vaalit saivat lisää painoarvoa viime viikolla, kun samaan aikaan ilmoitettiin järjestettävän kansanäänestys. Näin yritetään tietenkin pitää yllä nykyistä autoritaarista järjestystä, mutta se merkitsee samalla valtavaa mahdollisuutta Valko-Venäjän kansalle: kansalaiset saavat mahdollisuuden järjestäytyä ja ilmaista oman mielipiteensä ihmisoikeuksien tilasta ja demokratian normeista Valko-Venäjällä. Se on haaste myös yhteiselle ulkopolitiikallemme.
On ilmeistä, että EU:n ulkopolitiikassa on omaksuttava rohkeampi lähestymistapa ja tiettyjä tehtäviä ja strategisia tavoitteita on muotoiltava uudelleen. Valko-Venäjän säilyminen itsenäisenä valtiona on ehdottomasti EU:n etujen mukaista, mutta Valko-Venäjän itsenäisyys on vaarassa, mikäli sitä hallinnoidaan epädemokraattisesti. Tällöin maan vakaus on vain näennäistä ja Itä-Euroopan vakaus voidaan taata vain näennäisesti.
Diktatuurit kukistuvat tavallisesti pikemminkin äänekkäästi kuin samettivallankumouksilla. Jotta EU:n uudesta itärajasta saataisiin turvallinen, se ei voi olla rautaesirippu saatikka verho, jonka suojissa rikkaat ja vapaat kyyristelevät. Meidän on tehostettava Valko-Venäjän politiikkaamme, mikä tarkoittaa sitä, että toistaiseksi harjoitetusta ulkopolitiikasta on poikettava.
Oli tietenkin oikein jäädyttää kaikki kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa tehdyt sopimukset vuoden 1996 jälkeen, ja on oikein katkaista yhteydet Lukashenkan hallinnon korkea-arvoisiin virkamiehiin, mutta meillä ei ole poliittista tahtoa auttaa itse valkovenäläisiä. Olen hyvin tyytyväinen komission toteamukseen siitä, että EU:n politiikalla pyritään tukemaan kansalaisyhteiskuntaa, mutta meidän on kehitettävä yhdessä menettelyt, jotka osoittautuvat tehokkaiksi käytännössä.
Demokratia ei synny Valko-Venäjälle itsestään, vaan valkovenäläisten on itse saatava se aikaan. Meidän tehtävämme on kuitenkin auttaa heitä, ja meidän on toimittava paljon voimallisemmin kuin tähän asti. Apu olisi kohdennettava tietyille yhteiskunnallisille ja poliittisille ryhmille mutta myös paikallisviranomaisille, kansalaisjärjestöille, kouluille ja nuorille. Meidän pitäisi tukea niitä tahoja, jotka parhaillaan kylvävät kansalaisyhteiskunnan ja demokratian siemeniä. Myös demokraattista oppositiota olisi tuettava, sillä se ansaitsee tunnustusta siitä, että se yhdentyi hiljattain niin kutsuttuun viisi plus -koalitioon. He ovat ystäviämme. He puhuvat kanssamme samaa kieltä, heillä on samat arvot, he ajattelevat samalla tavalla, ja he uskovat Eurooppaan. Toivon, että tulevaisuus on heidän ja että he eräänä päivänä istuvat Euroopan parlamentissa.
Lyhyesti sanottuna meidän on omaksuttava aktiivisempi ja syvällisempi lähestymistapa, niin että epädemokraattinen hallitus voidaan eristää eristämättä kuitenkaan yhteiskuntaa. Hallitus olisi eristettävä, jotta Valko-Venäjän kansalle voidaan antaa myönteistä tukea.
Lyhyen aikavälin strategiasta totean, että on ryhdyttävä tarmokkaisiin toimiin, toisin sanoen komission jäsenen mainitsemiin lyhyen aikavälin toimiin.
Ensinnäkin käynnissä olevaa vaalikampanjaa olisi seurattava hyvin huolellisesti, ja meidän olisi reagoitava nopeasti kaikkiin sääntöjenvastaisuuksiin, kuten työväenpuolueen laittomaksi julistamiseen, mikä on jo tapahtunut, sekä siihen, että monilta ehdokkailta evätään rekisteröityminen eikä opposition edustajien sallita osallistua vaalilautakuntiin. Nämä vaalit ja kansanäänestys ovat niin tärkeitä, että poliittinen ryhmämme, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, pyytää päätöslauselmassaan, että Valko-Venäjälle lähetetään tarkkailijaryhmä ja että tilanteesta laaditaan mietintö. Haluamme, että tämä vaalien jälkeen laadittava mietintö tarjoaa samalla mahdollisuuden keskustella vakavasti EU:n Valko-Venäjän politiikan tulevasta muodosta. 

Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan sanoa, että yhdyn täysin komission jäsenen hetki sitten esittämään arvioon. Vaikka kyse onkin uudesta naapurimaasta, puhumme vanhasta ongelmasta, joka ilmeni jo vuonna 1996, jolloin Euroopan unioni ensimmäisen kerran ajautui kiistaan Valko-Venäjän avainhenkilön, presidentti Lukashenkan, kanssa. 17. lokakuuta järjestettävät parlamenttivaalit ovat ovella, ja on tärkeää, että kiinnitämme huomiota kyseisessä maassa vallitsevaan tilanteeseen. Maassa on ilmoitettu järjestettävän myös kansanäänestys presidentin mahdollisesta kolmannesta toimikaudesta. Minulla on ollut kunnia toimia Euroopan parlamentin Valko-Venäjän valtuuskunnan puheenjohtajana viiden vuoden ajan, ja olemme saaneet huonoja kokemuksia maassa järjestetyistä vaaleista.
Euroopan parlamentin, Euroopan neuvoston ja ETYJin muodostaman parlamentaarisen troikan on pitänyt julistaa maan vaalit laittomiksi kahdesti, ja pelkään, että näin käy tässäkin tapauksessa. Kaikista saamistani vaalivalmisteluja koskevista raporteista ilmenee jälleen kerran, että oppositiota häiritään, opposition ehdokkaiden toiminta estetään ja tiedotusvälineisiin vaikutetaan epäasianmukaisesti. Siksi onkin tärkeää, että nyt kun vaaleihin on vielä reilu kuukausi aikaa, Euroopan parlamentti lähettää viestin odotuksistamme siinä toivossa, ettei meidän tarvitse julistaa vaaleja taas laittomiksi. Aiemmin tänä vuonna yritimme puhaltaa uutta henkeä kolmen parlamentaarisen elimen troikkaan saadaksemme sen toimimaan ajoissa ennen Valko-Venäjän vaaleja, mutta etenkin Euroopan parlamenttia estettiin suorittamasta tehtäväänsä, ja minut julistettiin kyseisessä maassa jossain määrin . Siksi tämä ongelma on ratkaistava, ennen kuin parlamentti voi ylipäätään lähettää maahan valtuuskunnan tarkkailemaan vaaleja.
Haluamme, että oppositiolla on mahdollisuus kampanjoida asianmukaisesti. Haluamme myös, että ehdokkaille annetaan vapaus toimia haluamallaan tavalla. Hallituksen resurssien käyttö opposition ja kansalaisyhteiskunnan häirintään on lopetettava. Samalla kun nämä muutokset toteutetaan, on parannettava ilmapiiriä, mihin liittyy myös ammattiliittojen ja akateemisten piirien vapauden lisääminen. On lukemattomia esimerkkejä siitä, miten ammattiliittoja manipuloidaan ja tarkkaillaan. Akateemiset laitokset, jotka yrittävät toimia itsenäisesti, suljetaan joko väliaikaisesti tai kokonaan. Maan vapauden edistämiseksi tarkoitettujen avustusten perillemenoa ollaan estämässä. Vasta kun kaikki edellä mainitsemani muutokset on toteutettu, voimme ehkä lokakuun 17. päivän jälkeen sanoa, että parannusta on vihdoinkin tapahtunut ja että Euroopan unioni voi vihdoinkin tehdä vuodesta 1996 alkaen jäädytettyinä olleista suhteista hieman avoimempia ja lisätä kontakteja kyseiseen maahan. Kuten jo totesin, tämä on mahdollista vain, jos kansanäänestys peruutetaan.
Se, mitä presidentti Lukashenka pyrkii nyt saavuttamaan kansanäänestyksellä, jossa väestöä epäilemättä manipuloidaan jälleen kerran kaikin mahdollisin tavoin, on eräänlainen valtiosääntöoikeudellinen . Kolmannen toimikauden varmistaminen olisi askel kohti nykyistäkin autoritaarisempaa järjestelmää. Meidän on pyrittävä varmistamaan, että tämä Euroopan viimeinen diktatuuri – sillä sellaiseksihan näitä järjestelmiä yleensä kutsumme – lopetetaan ja että voimme siltä pohjalta sopia maan kanssa uudesta naapuruuspolitiikasta. Toivon, että vaaleissa otetaan askel kohti Eurooppaa, mutta pelkään, että vaalit ovat pikemminkin askel kohti entistäkin autoritaarisempaa järjestelmää. Yhdyn komission jäsenen pessimistiseen näkemykseen maan tilanteen kehittymisestä. 
Malmström (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime vuosikymmenen mullistavilla tapahtumilla, kuten Berliinin muurin murtumisella, Venäjän hajoamisella, Itä- ja Keski-Euroopan demokratisoitumisella ja Euroopan yhdentymisellä ei näytä olleen minkäänlaista vaikutusta Valko-Venäjään, jota kutsutaan usein Euroopan viimeiseksi diktatuuriksi. 
Diktaattori Lukashenka pitää epätoivoisesti kiinni vallastaan, ja nyt hän on ilmoittanut kansanäänestyksestä pidentääkseen toimikauttaan rajoittamattomaksi ajaksi. Jäsen Wiersma puhui valtiosääntöoikeudellisesta vallankaappauksesta, ja nimenomaan siitä on kyse. Hän näyttää haluavan seurata erään toisen diktaattorin, yhtä lailla toimikautensa ylittäneen Fidel Castron, jalanjälkiä. Lukashenkan hallinnon kehittämä järjestelmällinen ja kömpelö vaalivilppi ei valitettavasti anna juuri viitteitä siitä, että sen enempää kansanäänestys kuin 17. lokakuuta järjestettävät vaalitkaan sujuisivat millään tavoin oikeudenmukaisesti. Siksi Lukashenka voi jatkaa tehtävässään samalla, kun hänen kansansa köyhtyy ja eristäytyy entisestään.
On tietenkin häpeällistä, että meillä eurooppalaisilla on lähinaapurina kommunistinen diktatuuri. Olemme yrittäneet vaikuttaa hallitukseen lukemattomia kertoja niin kepillä kuin porkkanallakin, mutta olemme epäonnistuneet siinä täysin. Pyrkimykset päästä yhteistyöhön hallituksen kanssa ovat olleet turhia ja tuloksettomia, ja maa on edelleen toivottoman kaukana niistä arvoista, joita me puolustamme. Ilmaisunvapautta ei juurikaan ole, ihmisoikeuksien puolustajia ja hallituksen vastustajia sorretaan ja vainotaan. Rauhanomaisia mielenosoittajia pidätetään, kidutetaan ja tuomitaan vankilaan suorastaan naurettavien oikeudenkäyntien jälkeen. Valko-Venäjä on ainoa Euroopan maa, jossa vankeja teloitetaan. Naiskauppa rehottaa. Euroopan kaduilla on tuhansia valkovenäläisiä naisia. Monet hallitusta arvostelleet ihmiset ovat kadonneet arveluttavissa olosuhteissa. 
Valko-Venäjä on kuitenkin naapurimme, emmekä voi jättää Valko-Venäjän kansaa oman onnensa nojaan. Sillä on samanlainen oikeus vapauteen ja demokratiaan kuin kaikilla muillakin. Kuten komission jäsen totesi, parlamentin, neuvoston ja komission on yritettävä löytää keinot tukea taloudellisesti, poliittisesti ja etenkin moraalisesti niitä ihmisiä ja järjestöjä, jotka kaikesta huolimatta puolustavat demokratiaa, ihmisarvoa ja oikeusvaltion periaatteita. Viranomaisten painostusta on lisättävä. Meidän on vaadittava, että vaalitarkkailijat saavat valvoa myös tätä laitonta kansanäänestystä. Ryhmäni haluaa, että parlamentti lähettää maahan tarkkailijoita 17. lokakuuta.
Uudet jäsenvaltiomme ovat paitsi tuoneet Valko-Venäjän maantieteellisesti lähelle myös lisänneet tietoamme Valko-Venäjästä ja sen historiasta. On tärkeää hyödyntää tätä tietoa ja löytää keinot, joilla voimme auttaa Valko-Venäjän demokraattisia voimia. Eurooppa merkitsee monille ihmisille toivoa paremmasta tulevaisuudesta ja mahdollisuutta uuteen elämään. Meidän on tietenkin pidettävä yllä toiveita siitä, että jonain päivänä demokraattisesta, avoimesta ja markkinatalouteen perustuvasta Valko-Venäjästä voi todellakin tulla Euroopan unionin jäsen.
Schroedter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Valko-Venäjää koskevaa keskustelua leimaa jälleen pikemminkin epätoivo kuin toivo. Kuten kollega Wiersma totesi, tämä on jatkunut vuosia. 
Vaikka maa on ollut huomiomme kohteena jo vuosien ajan, yhdentynyt Eurooppa on epäonnistunut estämään synkeän stalinistisen diktatuurin syntymisen aivan omien rajojensa tuntumaan. Toisin kuin Valko-Venäjän presidentti väittää maansa televisioverkoissa, hänen valtansa ei lisää kansalaisten turvallisuutta, vaan se herättää heissä pelkoa ja hätäännystä. Hän hallitsee maata valtion rahoittamien palkkamurhaajien välityksellä ja käyttää väkivaltaisina voimakeinoinaan muun muassa opposition tukahduttamista, kansalaisyhteiskunnan toiminnan kriminalisointia ja vapaan mielipiteenilmaisun kieltämistä. Kuten tiedätte, luetteloa voitaisiin jatkaa pitkään. Valko-Venäjän on hyvin vaikeaa palata takaisin demokratiaan, ja yksi todiste tästä on kansanäänestys. Säilyttääkseen vallan omissa käsissään presidentti päätti järjestää kansanäänestyksen parlamenttivaalien päivänä – päivänä, jolloin maahan olisi voitu palauttaa demokratia – äänestyksen mittauttaakseen oman luottamuksensa ja siirtääkseen huomion pois niistä kysymyksistä, jotka kansalaisia oikeasti askarruttavat, nimittäin siitä, miksi kansalla menee yhä huonommin, vaikka naapurimaat voivat entistä paremmin, miksei sekin pääse naapurimaidensa tavoin osalliseksi hyvinvoinnista, miksi Tšernobylin vaikutukset kiistetään, miksi avustushankkeet kielletään, miksi terveydenhuoltoa heikennetään ja miksi tutkijat, jotka keräävät tietoa avun mahdollistamiseksi, vangitaan. Tšernobylistä on jo 18 vuotta, mutta sen seurauksia ei ole vieläkään hoidettu, ja suuri osa väestöstä altistuu edelleen radioaktiiviselle säteilylle.
Haluan vielä tuoda esille diktaattori Lukashenkan viimeisimmän teon, Minskin humanistisen yliopiston sulkemisen. Minskin yliopisto oli viimeinen yliopisto, jossa vaalittiin ja opetettiin liberaaleja eurooppalaisia arvoja, ja se suljettiin vastoin opiskelijoiden ja kansalaisten tahtoa. Siksi emme saa vaieta tässä kysymyksessä. Meidän on protestoitava, sillä tämä on jälleen yksi esimerkki toimenpiteestä, jolla karkotetaan eurooppamyönteinen älymystö maasta.
Arvoisa komission jäsen, olen ensimmäisen puhujan kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin on syytettävä myös itseään siitä, ettei se ole tehnyt riittävästi auttaakseen Valko-Venäjää pois eristäytymisen mustasta aukosta. Tiedämme myös sen syyt: välineemme ovat riittämättömiä. Myöskään naapuruuspolitiikan puitteissa ehdottamanne uudet välineet eivät ole alkuunkaan riittäviä tämän ongelman ratkaisemiseksi. Olette jättänyt huomiotta Euroopan parlamentin ehdotukset muilla menetelmillä rahoitettavien ja muita mahdollisuuksia tarjoavien erityisohjelmien käyttöönotosta. Niiden avulla voisimme vihdoinkin ryhtyä ehdottoman välttämättömiin toimiin, kuten kansalaisyhteiskunnan kehittämiseen ja vapaan lehdistön tukemiseen.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan ystävästäni, kaikkein parhaasta ystävästäni Valko-Venäjällä, Viktor Goncharista. Kuten tiedätte, hän oli yksi palkkamurhaajien uhreista. Mielestäni meidän on toimittava entistä päättäväisemmin, jotta murhaajia rangaistaan ja jotta hänen kuolemansa selvitetään rohkeasti. Meidän olisi kuitenkin myös vietävä eteenpäin hänen visiotaan demokraattisesta Valko-Venäjästä, joka sallii maan väestön olla osallisena Euroopan kehityksessä ja hyvinvoinnissa.
Maštálka (GUE/NGL ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää komission jäsentä hänen esityksestään, vaikka olenkin eri mieltä hänen kanssaan monista kohdista. Tämä on toinen kerta, kun osallistun Valko-Venäjästä käytävään keskusteluun. Ensimmäisen kerran osallistuin keskusteluun Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen jäsenenä, ja minun on sanottava, etten ole koskaan menettänyt toivoani. EU:n toimielimillä on oikeus ilmaista mielipiteensä merkittävistä tai poikkeuksellista tapahtumista ja tilanteista, ja siksi on luonnollista, että ne kiinnittävät erityistä huomiota myös Valko-Venäjään.
Valko-Venäjällä vallitsee poikkeuksellinen tilanne. Se on yksi Euroopan nuorimmista valtioista, eikä sen poliittisella eliitillä ole kokemusta itsenäisen valtion johtamisesta. Maan hallinnolliset rajat ovat muuttuneet valtiorajoiksi, jotka jakavat perheitä, talouden ja kulttuurin. Tällainen maa tarvitsee erityishuomion lisäksi myös erityistä apua. Mielestäni yksi surkeimmista tavoista antaa apua tällaisessa tilanteessa on kritisoida ylenmääräisesti hallitusta ja tukea varauksetta oppositiota.
Tavoitteena ei nimittäin pitäisi olla hallituksen syrjäyttäminen vaan Valko-Venäjän kansan auttaminen. Kysyn kaikella kunnioituksella, mitä me tiedämme oppositiosta, jonka muutamat kollegoistamme haluavat saattaa valtaan? Pystyykö se hallinnoimaan maata yhtään sen paremmin kuin nykyinen hallituskaan? Mitä me tiedämme Valko-Venäjän kansalaisten todellisista toiveista? Haluavatko he maahan nationalistisen hallituksen, kannattavatko he Venäjän vastaista politiikkaa vai haluavatko he yksistään lisätä maansa demokratiaa ja vaurautta ja mahdollisimman tiivistä yhteistyötä suuren ja nopeasti kasvavan naapurinsa kanssa? En usko, että tiedämme vastauksia näihin kysymyksiin.
Parlamentin nykyinen kokoonpano alkaa vasta totutella tehtäviinsä ja velvollisuuksiinsa. Pahin mahdollinen virhe olisi heti alussa sortua ideologisiin ennakkoluuloihin ja antaa tuomio sillä perusteella, miten joukkoviestimet ohjaavat tunteitamme. Meitä ei ole valittu parlamenttiin, jotta tuomitsisimme vastapuolen sallimatta sen puolustaa itseään. Meitä ei ole valittu parlamenttiin, jotta nostaisimme hälyn yksistään siitä syystä, ettemme pidä jostakusta, tai koska televisiouutisissa ja sanomalehtien pääkirjoituksissa annetaan jostakusta kielteinen kuva. Meitä ei ole valittu parlamenttiin usuttaaksemme Euroopan itseään vastaan. Meidät ovat valittu parlamenttiin yhteisymmärryksen luomiseksi, toisin sanoen ihmisten eristämisen sijaan meidän on käytävä vuoropuhelua. Yhdyn tältä osin siihen, mitä ystäväni ja kollegani Bogdan Klich totesi.
Kannatan ehdotusta, jonka mukaan parlamentin olisi lähettävä Valko-Venäjälle valtuuskunta, jossa olisi mukana kaikkien poliittisten puolueiden edustajia, ja toivon, että se pystyy selvittämään poliitikkojen, kansalaisten ja asiantuntijoiden mielipiteet. Silloin voimme todeta, minkälainen Valko-Venäjän tilanne on sortumatta kaksinaismoraaliin. 
Wierzejski (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, virassa oleva Valko-Venäjän presidentti on ilmoittanut, että samanaikaisesti parlamenttivaalien kanssa järjestetään kansanäänestys. Valko-Venäjän kansalaiset valitsevat edustajansa parlamenttiin ja päättävät perustuslain muuttamisesta. Eri puolilla maailmaa on esitetty jo etukäteen epäilyjä Valko-Venäjän viranomaisten rehellisyydestä ja vaalien tuloksista, vaikka kuulemme tulokset vasta lokakuun 17. päivän jälkeen. Demokraattisten periaatteiden loukkaamista pidetään itsestäänselvyytenä. Mielestäni vaalien ja kansanäänestyksen rehellisyyden kyseenalaistaminen jo ennen äänestystä on demokratian hengen vastaista.
Meillä on oikeus seurata tilannetta ja meidän on tehtävä se, mutta emme saa tuomita ketään etukäteen. Epäilen lisäksi, onko Euroopan unionin ja sen byrokraattisten elinten kaltaisella epädemokraattisella järjestelmällä moraalista oikeutta väittää suvereenin valtion demokratian tilaa ja päätöksiä epädemokraattisiksi. Onko Euroopan unioni sovelias moittimaan itsenäisiä valtioita?
Muinaisessa elämänohjeessa sanotaan , "lääkäri, hoida itseäsi". Euroopan unioni haluaa soveltaa perustuslakisopimusta vapaisiin kansoihin ilman, että kukaan vaatii pakollista kansallista kansanäänestystä sopimuksen hyväksymiseksi. Mitä demokratiaa tämä on? Parlamentin olisi ensin varmistettava Euroopan maiden demokratia ja itsenäisyys, ja vasta sen jälkeen se voi tuomita ja moittia muita.
"Kuinka näet rikan, joka on veljesi silmässä, mutta et huomaa malkaa omassa silmässäsi?" Fariseukset ja tehopyhät! En tarkoita tällä sitä, etteikö meidän pitäisi reagoida maailmalla tapahtuviin ihmisoikeusrikkomuksiin, mutta se ei ole parlamentin tehtävä. Se olisi sama kuin jos Amerikan yhdysvaltojen kongressi antaisi päätöslauselman demokratiasta Ranskassa tai Saksassa, tai Puolan parlamentti huomauttaisi Euroopan parlamenttia. Se ei ole parlamentin tehtävä.
Parlamentin ei siten pitäisi ylittää toimivaltuuksiaan. Demokratia perustuu valtioiden suvereenien päätösten kunnioittamiseen riippumatta siitä, pidämmekö niistä vai emme. Odottakaamme ensin Valko-Venäjän vaalien tuloksia, minkä jälkeen jokainen jäsen voi tehdä oman arvionsa. Euroopan parlamentilla ei itsessään ole oikeutta tehdä niin.
Vastustamme siksi ehdotusta lähettää parlamentin diplomaattisia valtuuskuntia Valko-Venäjälle tai laatia yhteisiä mietintöjä. 
Szymański (UEN ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Valko-Venäjä on ollut Euroopan unionin lähinaapuri 1. päivästä toukokuuta 2004 alkaen. Lähinaapuruudesta huolimatta maan yliopistoja ollaan sulkemassa ja jäljellä olevien riippumattomien tiedotusvälineiden toimintaa lakkauttamassa. Tässä maassa työväenpuolueen ja Valko-Venäjän kansanrintaman kaltaiset poliittiset puolueet julistetaan laittomiksi yksistään siitä syystä, että ne ovat oppositiopuolueita riippumatta siitä, kuuluvatko ne vasemmistoon vai oikeistoon. Tästä ja naapuruudesta huolimatta meillä ei ole mitään takeita siitä, että kansanäänestys ja tulevat vaalit toteutetaan demokraattisesti, toisin kuin olemme saaneet kuulla.
Tämä ei ole ennakkoluuloa vaan nämä ovat tosiasioita. Ihmisiä, joiden näkemykset eroavat Valko-Venäjän viranomaisten näkemyksistä, tapetaan. Valkovenäläisiä mediakanavia suljetaan. Demokraattisten ehdokkaiden rekisteröitymistä Valko-Venäjän vaalilautakunnissa hankaloitetaan. Tämä ei ole ennakkoluuloa.
Jollei joku ymmärrä Valko-Venäjän opposition ja hallituksen välistä eroa, hänen pitäisi panna merkille se tosiasia, ettei Valko-Venäjän oppositio ole vastuussa ihmisten katoamisista tai riippumattomien sanomalehtien lakkauttamisesta. Se, joka ei ymmärrä tätä eroa, menköön Valko-Venäjälle saadakseen tilanteesta paremman kuvan.
Kaikki nämä asiat tapahtuvat aivan EU:n naapurissa, ja siksi unioni on vastuussa itäpolitiikkansa tästä osa-alueesta. Jos nykyinen EU haluaa rakentaa oman ulkopoliittisen identiteetin, se ei saa vältellä konflikteja toisella puolen Atlanttia sijaitsevien lähimpien liittolaistensa kanssa. Jos haluamme, että EU:n ulkopolitiikka perustuu perusoikeuksien kunnioittamiseen, Valko-Venäjä on yksi sen tärkeimmistä vastuualueista nykypäivänä. Jollemme ryhdy toimiin tässä kysymyksessä, heikennämme uskottavuuttamme ulkopolitiikan tilasta käytävissä keskusteluissa.
Tästä syystä Valko-Venäjän opposition on saatava varmuus siitä, ettemme ole unohtaneet sitä, ja sen on oltava täysin varma tuestamme. Siksi presidentti Lukashenkan on tiedettävä, etteivät hänen tekonsa jää rankaisematta, ja Valko-Venäjän kansan on tiedettävä, että jonain päivänä vastaamme aidosti sen EU-toiveisiin. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, Euroopan unioni on valitettavasti hylännyt laajempaa Eurooppaa koskevan politiikan Itä-Euroopan tapauksessa. Tällä käsitteellä viitataan nykyään Pohjois-Afrikkaan, ja EU:n painopistealueet ovat Maghreb- ja Mashreq-valtiot, eivät niinkään Valko-Venäjä tai Ukraina. Tämä on huono asia, sillä se johtaa varmasti demokraattisen ja vauraan Euroopan ja Itä-Euroopan välisen kuilun syvenemiseen. Tämä on huono uutinen paitsi Itä-Euroopalle myös Euroopan unionille. On ilmeistä, että Valko-Venäjän tilanne on huononemassa. Sanomalehtiä ja poliittisia puolueita lakkautetaan ja ihmisiä vangitaan. Pitäisikö EU:n vastata kääntämällä sille selkänsä? Teemmekö samoin kuin Pontius Pilatus, joka pesi kätensä päästäkseen syyllisyydestään? Muistakaamme, miten tuhoisat vaikutukset sillä oli 2 000 vuotta sitten.
Arvoisa jäsen de Palacio, tästä syystä meidän olisi tiivistettävä eikä purettava yhteyksiä Minskiin. Ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia on korostettava jatkuvasti.
Valko-Venäjän tilanne on muuttumassa yhä vakavammaksi. Presidentti Lukashenka on ilmoittanut, että presidentin toimikausien enimmäismäärälle asetetut rajoitukset voidaan poistaa. Hän toivoo ehkä saavansa elinikäisen oikeuden presidentin virkaan. Tämä on yhä polttavampi syy olla rakentamatta uutta Berliinin muuria EU:n uudelle itärajalle eli Puolan Valko-Venäjän ja Ukrainan vastaiselle rajalle. Valko-Venäjä ei sijaitse Marsissa, vaan sillä on yhteinen raja EU:n kanssa. Älkäämme siten kysykö, "kenelle kellot soivat", vaan Ernest Hemingwaytä lainaten kertokaamme, että "ne soivat sinulle", Eurooppa. EU:n on ryhdyttävä toimiin Valko-Venäjää koskevassa kysymyksessä sen sijaan, että seuraamme tilannetta vain lehdistä. Siksi meidän olisi kannatettava ehdotusta lähettää Valko-Venäjälle erityinen tarkkailijavaltuuskunta valvomaan vaalien tuloksia.
Katson myös, että Valko-Venäjän demokraattisen opposition edustajat olisi kutsuttava Euroopan parlamenttiin. Tässä kysymyksessä passiivisuus ja sen teeskenteleminen, että ongelma ratkeaa kyllä itsestään, on Talleyrandia lainatakseni rikostakin pahempi, se on tyhmyyttä. Euroopan unionin ei pitäisi käyttäytyä kuin muuan afrikkalainen heimo, joka uskoo, että ongelma tai sairaus häviää, jollei siitä puhuta ja jollei sen nimeä mainita. Arvoisa jäsen de Palacio, asia on päinvastoin: EU:n on keskusteltava Valko-Venäjästä ja tehtävä se perusteellisesti. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Valko-Venäjä on nyt polttopisteessä, eikä ainoastaan siksi, että sillä on EU:n kanssa yli tuhat kilometriä yhteistä rajaa, vaan myös siitä syystä, että se on uudelleen heränneen neuvostoideologian viimeinen merkittävä eurooppalainen linnake. Sen ansioksi voidaan mainita, että toisin kuin sen muutamissa naapurivaltioissa, siellä ei ole ollut etnisiä kiistoja. Se on myös luopunut yksipuolisesti ydinasevarastostaan ja suuresta osasta tavanomaisten aseiden varastoaan. Järjestäytynyt rikollisuus on vähäistä. Yllättävää kyllä, Valko-Venäjän talous kasvaa 4 prosentin vauhdilla. EU on kuitenkin yhä huolestuneempi maan heikentyneestä tilanteesta, sillä siitä on tullut autoritaarinen valtio, jossa sorretaan ihmisoikeuksia ja kielioikeuksia ja jossa oppositiossa olevia poliittisia puolueita vainotaan 17. lokakuuta järjestettävän kansanäänestyksen ja parlamenttivaalien kynnyksellä.
On surullista, että länsimaisten kriteerien perusteella Valko-Venäjän parlamenttia ei juurikaan voida sanoa vapaasti valituksi parlamentiksi. Presidentti Lukashenkan valinta vuonna 1994 herätti alkuun toiveita siitä, että järjestys säilyisi, korruptio kitkettäisiin ja talous saataisiin taas toimimaan. Näin ei ole kuitenkaan käynyt, sillä neuvostotyylinen johtamistapa on johtanut siihen, että taloudessa on otettu uudelleen käyttöön keskusjohtoinen malli, jolle on ominaista klientilismi ja puuttuminen julkisen elämän kaikkiin osa-alueisiin. Nyt presidentti haluaa järjestää kansanäänestyksen saadakseen elinikäisen oikeuden presidentin virkaan.
Valkovenäläisten yksityisyritysten toimintaedellytykset ovat heikot, ja lupaavan mutta lyhyeksi jääneen alun jälkeen valtaosa taloudellisista investoinneista etenkin pk-yritykssektorilla tulee Venäjältä. Tšernobylin onnettomuudella on edelleen vakavia vaikutuksia, ja noin neljäsosa maasta on edelleen radioaktiivisen laskeuman saastuttamaa.
Vuonna 2001 Lukashenka sai taakseen 75 prosentin tuen, vaikka ETYJ ilmoitti, ettei vaaleissa noudatettu sen vähimmäisvaatimuksia. Kukaan ei kuitenkaan kiistä hänen voittoaan. Johtavia oppositiojohtajia on pidätetty ja pahoinpidelty, muutamat ovat kadonneet, joskin osa heistä on palannut mystisesti. Kaksi vuotta sitten kolme toimittajaa tuomittiin kolmeksi vuodeksi pakkotyöhön presidentin herjaamisesta. Monet valkovenäläiset kannattavat maansa mahdollista EU-jäsenyyttä, mutta kysyttäessä he sanovat kannattavansa myös liittoa Venäjän kanssa.
Lukashenkan tavoitteena on rakentaa länteen vihamielisesti suhtautuva panslaavilainen itäblokki. Etenkin presidentti Putinin tultua valtaan Venäjä on kuitenkin vastannut tähän pyrkimällä loitontumaan osittain Valko-Venäjästä. Venäjä ja Valko-Venäjä ratifioivat liittosopimuksen vuonna 1999, mutta käytännössä sopimusta ei juurikaan ole noudatettu, ja yhteisvaluutta ruplaa koskeva sopimus on lykätty vuoteen 2006.
Vuoden 2003 maaliskuun kuntavaalit osoittivat, että Valko-Venäjällä on tapahtunut jonkinlaista myönteistä poliittista kehitystä. Ne osoittivat, että demokraattisten oppositiopuolueiden vapaus on kasvanut ja niiden kohtelu on oikeudenmukaisempaa. EU:n olisi vastattava Valko-Venäjälle samalla mitalla lujittamalla läntisiä suhteita demokratiaa puolustaviin parlamentin jäseniin, jotka ovat halukkaita haastamaan hallituksen ja sitoutuneita luotsaamaan maastaan kansainvälisen yhteisön täysivaltaisen jäsenen, joka olisi siten oikeutettu tekemään kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen EU:n kanssa.
Espanjassa, Kreikassa ja Portugalissa saadut kokemukset osoittavat, että kun aika ja talouskasvu ovat suotuisia, siirtyminen diktatuurista vapaisiin markkinoihin perustuvaan demokratiaan on mahdollista kaikkialla Euroopassa.
Muscat (PSE ).
    Tehtävämme maidemme ja Euroopan kansalaisten edustajina ei voi eikä saa päättyä Euroopan unionin rajoille. Meidän on suunnattava katseemme niitä pidemmälle, emmekä saa kuvitella, että olemme jonkinlainen linnoitus, jonka muurit pitävät kaikki ulkopuoliset loitolla, vaan olemme pikemminkin eräänlainen torni, joka ohjaa meitä kohti yhteisiä arvoja, etenkin solidaarisuuden ja demokratian arvoja. Tässä hengessä meidän on pohdittava Valko-Venäjän kaltaisten naapurimaidemme tilannetta. Tällöin emme saa olettaa, että tiedämme kaiken tai että tiedämme takuulla muita enemmän. Kaikissa niissä maissa, joita me edustamme, olemme jossain vaiheessa kokeneet hetkiä, jotka eivät ole vastanneet käsitystämme demokratiasta. Katson, että tällaisten kokemusten koettelemina voimme esittää tämän vetoomuksen vedota kyseisen maan viranomaisiin, jotta ne kunnioittaisivat järjestäytymisvapautta ja demokratian perusperiaatteita. Meidän on osoitettava mahdollisimman suurta solidaarisuutta Valko-Venäjän työväenpuolueelle ja kansanrintamalle. Sitä, miten hallitus niitä kohtelee, ei voida hyväksyä nykypäivän yhteiskunnassa. Meidän on vedottava hyvään tahtoon. Olen vakuuttunut monien muiden tavoin siitä, että jokaisen maan jokaisessa organisaatiossa on ihmisiä, joilla on hyvää tahtoa ja jotka osaavat erottaa hyvän pahasta. Vetoan tällaisiin henkilöihin, ja etenkin Valko-Venäjän viranomaisten ja sen hallituksen hyvään tahtoon, jotta he toimisivat näin ja tekisivät kaikkensa sen varmistamiseksi, että demokratiaa noudatetaan. Meidän on oltava tietoisia siitä, että otamme omalta osaltamme vastuun Valko-Venäjän nykytilanteesta sen mukaan, mitä me teemme ja mitä me jätämme tekemättä. Meidän on varmistettava, että jatkossa harjoittamamme politiikka ei ole reaktiivista kauppasulkuihin perustuvaa politiikkaa, joka kokemustemme mukaan ei ole järin tehokasta, vaan valitsemme ennakoivan politiikan. Se ei saa kuitenkaan olla satunnaisia, vaan se on toteutettava osana naapuruuspolitiikkaa, jota tarvitsemme nyt kipeämmin kuin koskaan aikaisemmin.
Neyts-Uyttebroeck, Annemie (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, Valko-Venäjä muodostaa meille ongelman, joka on nähtävissä myös muutamissa muissa eri maanosien maissa, jotka vaikuttavat melko haluttomilta ryhtymään toimiin saadakseen hallituksensa omaksumaan inhimillisemmän politiikan. Sen enempää porkkanalla kuin kepilläkään ei näytä olevan minkäänlaista vaikutusta tällaisiin Valko-Venäjän hallituksen kaltaisiin hallituksiin, ja tämä koskee valitettavasti myös tiettyjä Aasian, Afrikan ja Amerikan valtioita. Tämä osoittaa, ettei nyt ole kyse kaksinaismoraalista. Toisaalta syntyy sellainen vaikutelma, että aiheesta käytävä keskustelu on jokseenkin pessimistinen, sillä monien puhujien on ollut pakko tunnustaa kyvyttömyytemme saada aikaan rakentavia muutoksia Valko-Venäjällä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että meidän olisi annettava periksi. Monet puhujat ovat ehdottaneet, miten asiassa tulisi edetä. Meidän olisi yhdistettävä voimamme kansalaisyhteiskunnan kanssa, ja Valko-Venäjän kansan on voitava valita edustajansa vapaissa, avoimissa ja rehellisissä vaaleissa. Lisäksi meidän on tuettava kansalaisjärjestöjä, jotka yrittävät vaalia demokratian ja ihmisoikeuksien kaltaisia arvoja vastoinkäymisistä huolimatta. Tällä kaikella pyritään siihen, että kansalle annetaan mahdollisuus päästä osalliseksi Euroopan hyvinvoinnista ja vauraudesta. Komissio ja neuvosto voivat luottaa siihen, että annamme varauksettoman tukemme kaikille lisätoimille, joilla pyritään muuttamaan tilannetta parempaan suuntaan. 
Belder (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kuluvan vuoden 1. päivästä toukokuuta Valko-Venäjällä on ollut yhteinen raja Euroopan unionin kanssa. Tiedämme hyvin, ettei maantieteellinen läheisyys vielä tarkoita samanlaista poliittista ajattelutapaa. Päivälleen viikko sitten Valko-Venäjän presidentti Lukashenka korosti tämän kuilun olemassaoloa ilmoittaessaan, että hän aikoo laillistaa autoritaarisen presidenttiytensä ja lujittaa sitä vuoden 2006 jälkeenkin järjestämällä asiasta äänestyksen. Reilun kuukauden kuluttua 17. lokakuuta tämä perustuslain muutos voi olla jo tapahtunut tosiasia. Tämä ennakoitavissa oleva kehitys ei millään tavoin yksinkertaista Brysselin ja Minskin välisiä suhteita. Koska Valko-Venäjä on tärkeä Venäjältä EU:n jäsenvaltioihin suuntautuvien energia- ja tavaratoimitusten kauttakulkumaa, Lukashenkalla ja hänen sortohallituksellaan on vahva asema. Vuosien aikana se on osoittautunut immuuniksi suorille kansainvälisille toimille, joilla pyritään asteittaiseen demokratisoitumiseen ja uudistuksiin. Lukashenkan ilmeinen halukkuus pysyä vallassa taatusti vahvistaa tätä suuntausta entisestään tulevina vuosina. Miten unionin toimielimet voivat sitten vaikuttaa Valko-Venäjään? Eikö nykyisten vallanpitäjien omaehtoinen poliittinen eristäytyminen lännestä ole täydellistä?
Tästä huolimatta meidän ei tarvitse jättää Valko-Venäjän yhteiskuntaa Lukashenkan kyltymättömän vallanjanon armoille. Tätä kiistatta vaikeaa polkua pohditaan eräässä viime kesänä julkaistussa saksalaisessa tutkimuksessa. Valko-Venäjällä tehtävät muutokset voivat onnistua keskipitkällä aikavälillä vain, jos maan omia aloitteita tuetaan alhaalta ylöspäin. Kaikki toivo ei siis ole mennyttä, sillä viime vuosien vakavista olosuhteista huolimatta noin 2 500 rekisteröityä kansalaisjärjestöä on onnistunut pitämään puolensa. Pitkäaikaiset kontaktit ulkomaalaisiin kumppaneihin ovat varmasti olleet tässä avuksi. Saksa on tässä asiassa kärkisijalla sadoilla aloitteillaan. Miten tämä Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välinen poliittinen umpikuja voidaan komission mielestä ratkaista? Se vaatii epäilemättä pitkän aikavälin toimia, joihin liittyy useita riskejä. Kannustimena on kuitenkin kunnioitettava tavoite, Valko-Venäjän väestön yleinen hyvinvointi, joka voidaan saavuttaa, jos toimiin saadaan aktiivisesti mukaan kansalaisyhteiskunta ja mahdollisuuksien mukaan paikallis- ja alueviranomaiset. Haluaisin kysyä komissiolta jälleen kerran, onko tämä vaihtoehto sen mielestä toteutuskelpoinen, ja jos on, mihin konkreettisiin toimiin se aikoo ryhtyä. 
Pavilionis (UEN ).
   –Arvoisa puhemies, minulla, parlamentin liettualaisella jäsenellä, on tänään ilo ja kunnia puhua teille äidinkielelläni, liettuaksi. Tällainen mahdollisuus – puhua vapaasti omalla äidinkielellään – on kuitenkin evätty Liettuan lähinaapureilta, 10 miljoonalta valkovenäläiseltä, jotka ovat nyt Euroopan unionin naapureita. Aivan lähellä Euroopan maantieteellistä ydintä on valtio, jonka kansalaisten ei sallita puhua omalla äidinkielellään kouluissa tai yliopistoissa. Sen lisäksi heiltä evätään sananvapaus ja omantunnonvapaus. Puhun nyt vangitusta kansasta Euroopan ytimessä, valtiossa, jota hallitsee Euroopan viimeinen diktaattori, joka aikoo saada elinikäisen oikeuden diktatuuriinsa 17. lokakuuta järjestettävällä sepitteellisellä kansanäänestyksellä ja jonka mielestä Hitlerin hallinto oli yksi Euroopan parhaista. Uskomme, että Euroopan unionin itänaapureita koskevassa politiikassa on tuomittava tämä hallitus antamalla yleisluonteisia julistuksia, joilla ei ole erityisiä konkreettisia vaikutuksia, mutta antamalla myös konkreettista tukea niille demokraattisille oppositioryhmille, jotka levittävät demokratian ja moniarvoisuuden sanomaa rauhanomaisin keinoin, jotta Valko-Venäjän kansa voi elää maassa, jossa tunnustetaan ihmisoikeudet ja vapaus. Siksi esitän yhdessä kollegani Szymańskin kanssa, että hyväksymme Unioni kansakunnan puolesta -ryhmän puolesta esitetyn päätöslauselmaesityksen ja pyydämme samalla, että Saharov-palkinto myönnetään Valko-Venäjän tulevaisuudesta päättäville – nuorten oppositioliikkeelle Zubrille, joka symboloi kaikkia hallituksen käskyvaltaa vastustavia ryhmiä, jotka päättävät vapaan Valko-Venäjän tulevaisuudesta. Kiitän teitä huomiostanne. 
Andrikienė (PPE-DE ).
   –Valko-Venäjä on Liettuan ja Euroopan unionin naapuri, ja maan tapahtumilla on merkitystä myös meille.
Kuten tiedämme, Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukashenka, jonka länsimaat ovat eristäneet poliittisesti ihmisoikeusrikkomusten ja tiedotusvälineiden vapautta koskevien rajoitusten takia, käyttää hyväkseen kaikki mahdolliset keinot saadakseen oikeuden kolmanteen presidentin toimikauteen vuonna 2006 järjestettävissä presidentinvaaleissa. Kysymys, joka on tarkoitus esittää Valko-Venäjän kansalaisille 17. lokakuuta järjestettävässä kansanäänestyksessä, on muotoiltu hyvin yksinkertaisesti ja selvästi: "Sallitteko tasavallan ensimmäisen presidentin Aljaksandr Lukashenkan asettua ehdolle presidentinvaaleissa?" Lainaus päättyy tähän. Lukashenka selventää asiaa Valko-Venäjän kansalle yhtä yksinkertaisella ja ymmärrettävällä kielellä. Hän on todennut Valko-Venäjän valtion televisiossa: "Olen luvannut teille, että jos päätän osallistua vuoden 2006 presidentinvaaleihin, kysyn ehdottomasti teidän mielipidettänne ja pyydän teiltä siihen lupaa – ja juuri näin toimin nyt." Euroopan parlamentissa on viitattu tänään toistamiseen useisiin ihmisoikeusloukkauksiin ja kerrottu lehdistön vapauteen kohdistuvista rajoituksista sekä yliopiston ja kansalaisjärjestöjen toiminnan kieltämisestä. Valko-Venäjän kansalaiset eivät kuitenkaan tiedä paljoakaan siitä, miten huolestuneita me olemme heidän tilanteestaan ja heidän elämästään. Jos kohta Euroopan parlamentin ja demokraattisen maailman muiden instituutioiden johtajien lausumat onnistuvatkin saavuttamaan Valko-Venäjän, niitä vääristellään ja ne esitetään Valko-Venäjän kansalle globaalin kapitalismin tuotteena, yrityksenä määrätä siitä, miten valkovenäläisten pitäisi elää.
Tietoja, joita valkovenäläiset löytävät Internetistä, ei ole sensuroitu yhtä voimakkaasti, mutta maan tietokoneistuminen on hidasta, ja siksi valtion propagandaa syötetään suurelle osalle yhteiskuntaa. Meidän on varmistettava, että Valko-Venäjän kansalaiset saavat puolueetonta tietoa sellaisten tiedotuskanavien kautta, joita he ovat tottuneet käyttämään.
Ehdotan, että kun päätämme Euroopan unionin talousarviosta vuodeksi 2005, osoitamme varoja radio- ja mahdollisesti televisio-ohjelmien lähettämiseksi valkovenäjäksi ja venäjäksi, mikä voitaisiin toteuttaa valkovenäläisten toimittajien avulla [...], ja nämä ohjelmat voitaisiin lähettää naapurimaista – Liettuasta ja Puolasta – kuten tehtiin vuoteen 2001 asti. Muutaman miljoonan litin vuotuinen määräraha Euroopan unionin talousarviosta ei varmastikaan vie unionia vararikkoon. Mielestäni se olisi tehokkaampi tapa lujittaa kansalaisyhteiskunnan demokraattisia aloitteita ja perinteitä kuin lähettää maahan Euroopan parlamentin valtuuskunta vaalien tarkkailemiseksi, tapahtumien seuraamiseksi ja todellisen tilanteen kirjaamiseksi. Kiitän teitä huomiostanne. 
Siwiec (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen halukas keskustelemaan siitä, mitä voimme tehdä, enkä niinkään siitä, mitä ei voida tehdä. Tähän asti olemme keskustelleet lähinnä siitä, mitä ei voida tehdä. Siksi pyydän komission jäsentä panemaan merkille kolme toteutuskelpoista asiaa.
Ensinnäkin EU:n jäsenvaltioiden diplomaatteja voidaan ohjeistaa seuraamaan vaaleja edeltävää tilannetta Valko-Venäjällä ja tiedottamaan asiasta viikoittain EU:n toimielimille, myös parlamentille.
Toiseksi komission virkamiehet voitaisiin määrätä käymään kiireisesti poliittisia keskusteluja Valko-Venäjän vaaleja edeltävän tilanteen kehittymisestä ja yhteisten arviointien soveltamisalasta sellaisten valtioiden kanssa, joihin EU ylläpitää yhteyttä, etenkin Yhdysvaltojen ja Venäjän kanssa. Euroopan parlamentin jäsenenä haluaisin, että myös minulle tiedotetaan asiasta.
Kolmanneksi voisimme antaa taloudellista tukea valkovenäläisille nuorille, jotka haluavat opiskella ulkomailla, esimerkiksi Puolassa, sekä pienyrityksille, jotka haluavat kehittyä Lukashenkan hallinnon vaikutuspiirin ulkopuolella. Tämä kolmas ehdotus edellyttää vain vähän varoja mutta valtavasti rohkeutta, ja toivon, että komissiolta löytyy siihen tarvittava rohkeus.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan puhujalle, joka ei näe eroa Kuuban ja Valko-Venäjän välillä. Tämä ero on syytä pitää mielessä: kuubalaiset pakenevat öisin Yhdysvaltoihin veneillä ja saavat surmansa matkalla. Valkovenäläiset matkustavat autoilla Puolaan, toisin sanoen Euroopan unioniin, löytääkseen työtä ja palatakseen takaisin Valko-Venäjälle. Tämä ero on varmastikin syytä muistaa. 

Onyszkiewicz (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä niihin, jotka ovat pyytäneet Euroopan unionia ja Euroopan parlamenttia omaksumaan aktiivisemman roolin ja sitoutumaan voimakkaammin Valko-Venäjän tilanteeseen, ja etenkin niihin, jotka ovat pyytäneet tarkkailijoiden lähettämistä maahan. Rehellisesti sanottuna en ole erityisen optimistinen tämän tehtävän onnistumisen suhteen, sillä kuten Josef Stalin aikoinaan totesi: "tärkeää ei ole se, kuka äänestää, vaan se, kuka äänet laskee", ja siitä, miten äänet lasketaan, on jo päätetty.
Tilanne edellyttää meiltä joka tapauksessa jatkuvaa huomiota, sillä se pahenee koko ajan. Valko-Venäjällä ei noudateta oikeusvaltion periaatteita, vaan ainoastaan oikeutta yksinkertaisesti hyväksikäyttävien periaatteita. Sen yksi seuraus on muun muassa riippumattoman opetuksen lakkauttaminen, ja täällä onkin jo viitattu eurooppalaiseen humanistiseen yliopistoon. Haluaisin tuoda esille myös, että Kolas-lukio – Minskin ainoa toisen asteen oppilaitos, jossa kaikki kurssit pidetään valkovenäjän kielellä – on suljettu.
Yleisesti voidaan sanoa, että Valko-Venäjän tapahtumat merkitsevät yksinkertaisesti maan taantumista eräänlaiseksi neuvostovaltioksi. Maata hallitsee virallinen ideologia. Hyvät parlamentin jäsenet, voidaan puhua virallisesta valkovenäläisestä ideologiasta, ja jokaisessa laitoksessa on korkea-arvoisia edustajia ja korkea-arvoisia täytäntöönpanoviranomaisia, jotka ovat vastuussa ideologiasta. Tämä on merkinnyt paluuta sellaisiin menettelyihin, jotka Euroopan viimeaikaisten kehityskulkujen valossa ovat meistä täysin käsittämättömiä.
On ehdottoman tärkeää, että Euroopan unioni ryhtyy entistä tarmokkaampiin toimiin tässä asiassa. On myös äärettömän tärkeää, että otamme sekä lähellä että kaukana olevat naapurimme mukaan näihin toimiin, ja haluaisin palata jäsen Siwiecin esittämään huomautukseen siitä, että meidän olisi käytettävä hyödyksi kaikki keinot painostaaksemme yhdessä Valko-Venäjää. Näihin keinoihin kuuluu myös Venäjä, ja etenkin demokraattinen Venäjä, joka on valitettavasti taantumassa, mutta joka on edelleen olemassa. 
Kristovskis (UEN ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, kuten hyvin tiedämme, kylmä sota on ohi, eikä Neuvostoliittoa ole enää olemassa. Siitä huolimatta, kuten komission esityksestä ja parlamentissa käydyistä keskusteluista käy eittämättä ilmi, Valko-Venäjän kansalaiset elävät edelleen rautaesiripun takana. Se on järjetöntä. Valko-Venäjä on jäänne neuvostoimperiumin ajoilta, eräänlainen neuvostoimperiumin kuvajainen.
Nyt presidentti Lukashenka on ärsyttänyt koko demokraattista maailmaa. Maassa aiotaan järjestää kansanäänestys, jotta hän voi jatkaa diktatuuriaan. Voimme ennustaa hänen diktatuurinsa jatkuvan, sillä demokraattiselta oppositiolta on riistetty sen oikeudet ja se on vaiennettu vankilan muurien taakse.
Emme saa unohtaa, että Valko-Venäjän presidentti oli Irakin hallituksen ja Saddam Husseinin tärkeä kumppani. Kaikki tämä tapahtuu demokraattisen Euroopan rajoilla. Siksi se muodostaa uhan paitsi Valko-Venäjän kansalle myös naapurivaltioiden demokratioille. Miksei Valko-Venäjän kumppani Venäjä ole huolissaan tilanteesta? Ovatko Jacques Chirac ja Gerhard Schröder keskustelleet tästä ongelmasta presidentti Putinin kanssa Sotšissa?
Tässä tilanteessa Valko-Venäjän demokraattisten voimien ainoa toivo on luottaa vapaan Euroopan parlamentin jäseniin ja valmiuteemme antaa niin moraalista kuin taloudellistakin tukea valkovenäläisille – ja tietenkin komissiolle. Se on velvollisuutemme. 
Segelström (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Valko-Venäjä on koko historiansa ajan kuulunut sekä Itä- että Länsi-Eurooppaan, ja EU:n ja Valko-Venäjän väliset suhteet ovat kireät. Valko-Venäjän eristäytyminen on entistä ilmeisempää ja samalla kestämättömämpää. EU:n laajentumisen myötä Valko-Venäjästä on tullut EU:n naapurimaa, minkä vuoksi meidän olisi elvytettävä suhteitamme niillä aloilla, joilla se on mahdollista. Tällä hetkellä suhteiden paraneminen ei kuitenkaan näytä todennäköiseltä, ennen kuin Valko-Venäjällä harjoitettavaan politiikkaan tehdään ratkaisevia muutoksia.
Tämä koskee etenkin vallanjakoa, perustuslakia, opposition parempia mahdollisuuksia toimia vapaasti ja ihmisoikeuksien suojaa. Tähän asti mikään ei juurikaan viittaa tällaiseen muutokseen. Vallanjako, joka on olennainen osa demokratiaa, ei ole toteutunut nykypäivän Valko-Venäjällä. Siksi on välttämätöntä, että 17. lokakuuta järjestettäviä syksyn parlamenttivaaleja edeltävässä vaaliprosessissa tapahtuu muutoksia. Sen lisäksi, että Valko-Venäjällä valitaan uusi parlamentti 17. lokakuuta, presidentti Lukashenka on ilmoittanut erityisen kansanäänestyksen järjestämisestä perustuslain muuttamiseksi. Kansanäänestyksen tarkoituksena on muuttaa perustuslakia siten, että hänen omaa virkakauttaan pidennetään. Demokratian näkökulmasta tätä on mahdotonta hyväksyä.
Siitä alkaen kun Lukashenka astui presidentinvirkaansa vuonna 1994, hän on lujittanut itsevaltaisesti asemaansa presidenttinä. Jos enemmistö hyväksyy hänen viimeisimmän ehdotuksensa poistaa presidentin virkakausien määrää koskeva rajoitus, on erittäin todennäköistä, että Lukashenka istuu toimessaan vielä vähintään seuraavat viisi vuotta. Jos olen laskenut oikein, hänen yhtäjaksoinen virkakautensa on kestänyt tuolloin 17 vuotta. 
Meidän on toimittava yhdessä ja tuettava entistä voimakkaammin Valko-Venäjän demokraattista kehitystä ja torjuttava Valko-Venäjän yhteiskunnan ja kansan eristäytyminen, josta monet ovat täällä puhuneet. Unionin on edistettävä jatkossakin ihmisoikeuksia ja moniarvoisen yhteiskunnan kehittymistä, torjuttava naiskauppaa ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja tuettava demokraattista kansalaisyhteiskuntaa. On myös ehdottoman tärkeää, että koko kansainvälinen yhteisö on valpas ja antaa tukea presidenttivaaleja edeltävänä aikana, jotta osoitetaan, että asialla on merkitystä ja että Valko-Venäjän kehittyminen demokraattiseen suuntaan on meille tärkeää ja, kuten monet ovat jo todenneet, että tuemme Valko-Venäjän kansaa. Emme saa kääntää selkäämme Valko-Venäjän kansalle.
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, emme ole tyytyväisiä Valko-Venäjän tilanteeseen, ja kansalaisyhteiskunnan tukemiseksi ja demokratisoitumisprosessin edistämiseksi toteutettujen toimien tulokset ovat äärimmäisen turhauttavia. Meidän on pyrittävä parantamaan tukitoimiemme toimivuutta ja tehoa, ja tehostettava siten kaikkia poliittisia toimenpiteitä, joita otamme käyttöön painostaaksemme Valko-Venäjää ja edistääksemme Valko-Venäjän demokratisoitumista.
On valitettavaa, että osa Berliinin muurista, joka on purettu kokonaan Euroopasta, on säilynyt Euroopan unionin vastaisella rajalla. Osa muurista on säilynyt esimerkiksi Valko-Venäjällä, ja jos Euroopan unionin toteuttamien kansainvälisen tason toimien ja läsnäolon tavoitteena on tukea demokratisoitumista ja puolustaa ihmisoikeuksia, on ilmeistä, että tämä tavoite ja huolenaihe saavat entistäkin suuremman painoarvon, kun kyse on lähinaapuristamme, toisin sanoen omasta rajastamme.
Haluaisin sanoa, että komissio ei voi hyväksyä jäsen Czarneckin väitettä siitä, että olemme kiinnostuneita ainoastaan Välimeren alueesta emmekä Itä-Euroopasta. Miten voitte sanoa, ettemme ole välittäneet Itä-Euroopasta, vaikka olemme muun muassa saattaneet päätökseen laajentumisen kahdeksaan Itä-Euroopan maahan ja vaikka kolmen vuoden kuluttua unioniin liittyy kaksi muuta Itä-Euroopan maata? Jos Marokosta, Algeriasta, Tunisiasta ja muista Välimeren maista tulee Euroopan unionin jäseniä, silloin tunnustan, että Välimeren alue on meille tärkeämpi, mutta nyt näin ei ole. Tarjoamme Välimeren maille – eteläiselle sivustallemme – ainoastaan naapuruuspolitiikkaa, ja väestöluvut osoittavat, että Välimeren tapahtumilla on merkittäviä vaikutuksia myös muihin maihin, vaikkapa Puolaan. Välimeren ongelmat koskettavat myös Puolaa – toisin sanoen Euroopan unionia – eivätkä ainoastaan Italiaa, Maltaa, Kyprosta, Espanjaa, Portugalia tai Ranskaa. Välimeren ongelmat koskettavat myös Puolaa Euroopan unionin jäsenenä. Emme saa antaa arvojemme, tavoitteidemme ja prioriteettiemme hämärtyä.
Myös Itä-Eurooppa, Eurooppa – emme kutsu itseämme suotta Euroopan unioniksi – on painopisteemme. Se on meille niin tärkeä, että olemme voineet laajentua ja kasvaa – ja teemme niin vastaisuudessakin – eikä missään vaiheessa ole vielä puhuttu unionin rajojen sulkemisesta. Meidän on nähtävä asiat siten kuin ne todellisuudessa ovat.
Täällä esitetyistä ehdotuksista tarkastelen ensimmäiseksi mahdollisuutta osallistua tarkkailijoina Valko-Venäjällä järjestettävään kansanäänestykseen ja vaaleihin. Haluan korostaa ensinnäkin, että Valko-Venäjän hallitus on pyytänyt ainoastaan ETYJiä – etenkin sen ihmisoikeuksien ja demokraattisten instituutioiden toimistoa – osallistumaan vaaleihin tarkkailijana, eikä Euroopan parlamentti ole saanut virallista kutsua.
Euroopan unioni on valmis tekemään yhteistyötä ETYJin kanssa, jota on pyydetty tarkkailemaan yksinomaan parlamenttivaaleja eikä kansanäänestystä, johon sen mielestämme pitäisi myös saada kutsu. Katsomme, että on tärkeää ulottaa valvonta kattamaan myös kansanäänestys. Lisäksi jatkamme toimiamme sen varmistamiseksi, että tarkkailijoiden määrää lisätään ja että mahdollisuuksien mukaan myös Euroopan parlamentin jäsenet voisivat osallistua valvontaan. Meidän on muistettava, ettei tämä ole tällä hetkellä mahdollista, vaan meidän on saatava kutsu, jotta voisimme osallistua tämäntyyppiseen toimintaan. 
Tarkastelen seuraavaksi muutamien puhujien esiin tuomaa näkemystä siitä, etteivät tähänastiset toimemme ole olleet riittävän tehokkaita, että ne ovat olleet tuloksettomia ja että meidän olisi oltava paljon aktiivisempia. Komissio on valmis edistämään tällaista aktiivisuutta, mutta meidän on myönnettävä toimiemme rajallisuus.
Muutamat teistä ovat lisäksi todenneet, että henkinen tuki ei riitä, vaan tarvitaan myös rahoituksellista tukea. Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin huomauttaa, että Valko-Venäjälle annetaan parhaillaan tukea demokratisoitumisen edistämiseksi ja kansalaisyhteiskunnan luomiseksi ja lujittamiseksi, mutta haluamme lisätä tämän tuen määrää.
Euroopan unioni antaa jatkossakin apua tukeakseen kansalaisyhteiskuntaa ja demokratisoitumista, alueellista ja humanitaarista yhteistyötä, naapuruusohjelmia ja toimia, joilla helpotetaan liikkuvuutta raja-alueilla.
Tarkemmin sanottuna Euroopan unionin Tacis-ohjelmasta myönnetään 10 miljoonaa euroa vuosiksi 2005–2006. Ohjelman painopistealueita ovat kansalaisyhteiskunnan tukeminen, yhteistyö korkeakoulutuksen alalla ja Tšernobylin onnettomuuden – tai valitettavasti pikemminkin katastrofin – vaikutusten lieventäminen.
Minun on korostettava myös sitä, että eurooppalaisella ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteella (EIDHR) on hyvin tärkeä rooli Valko-Venäjällä tulevina vuosina. Tarkemmin sanottuna vuosina 2005–2006 valkovenäläiset ehdokkaat voivat hakea tukea kahdessa eri kampanjassa, jotka aiomme käynnistää ja joilla on tarkoitus edistää ihmisoikeuskulttuuria ja demokraattisia menettelyjä.
Haluan kuitenkin korostaa – ja totesin tämän keskustelun alussa esittämässäni puheenvuorossa – että Valko-Venäjän viranomaiset asettavat hallinnollisia esteitä kaikille tämäntyyppisille avustusohjelmille, joita olemme ehdottaneet, ja meidän on kyettävä voittamaan tämä vastustus.
Seuraavaksi käsittelen tiettyjä erityiskysymyksiä. Onko alueellisten tai edes paikallisten viranomaisten kanssa mahdollista tehdä yhteistyötä? Se on mahdollista, mikäli Valko-Venäjän viranomaiset eivät estä meitä varmistamasta, että nykyiset avustukset saapuvat kohteeseensa. Onko varoja käytettävissä? Kyllä, sillä enimmäismäärää ei ole vielä ylitetty mainitsemieni syiden takia, joiden taustalla ovat Valko-Venäjän viranomaiset.
Olemme huolissamme sanomalehtien lakkauttamisesta, sananvapauden rajoittamisesta, poliittisten puolueiden – tai joissakin tapauksissa opposition jäsenten – vainoamisesta ja toiminnan julistamisesta laittomaksi, mitä vastaan olemme tietenkin protestoineet ja protestoimme jatkossakin. Tältä osin totean, että yleisten asioiden neuvoston ministerit – eli unionin 25 jäsenvaltion ulkoministerit – esittivät eilen protestin Valko-Venäjän tilanteen kehittymisen takia.
Vastustimme yliopistojen – etenkin Minskin yliopiston – sulkemista, ja teemme niin vastaisuudessakin, mutta meidän on tiedettävä, miten pitkälle voimme mennä, ja tämän rajan määräävät pitkälti Valko-Venäjän viranomaiset, sillä se ei selvästikään ole demokraattinen valtio vaan pikemminkin diktatuuri.
Hyvät parlamentin jäsenet, uskon myös, että meidän on hyödynnettävä Valko-Venäjän kansalaisten ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten välisiä perhesuhteita edistääksemme Euroopan unionin ideologiaa, joka on yhtä kuin vapauden ja ihmisarvon ideologia.
Mielestäni meidän on myös edistettävä mahdollisimman tehokkaasti poliittisten puolueiden välistä yhteistyötä ja – kuten jo totesin – tätä varten on käytettävissä varoja ja tätä varten on olemassa keinot, ja Euroopan parlamentilla ja sen jäsenillä on siinä oma tehtävänsä. Meidän on ymmärrettävä, ettei tämä ole helppoa, eikä Lukashenkan hallituksen viimeksi toteuttamilla toimilla selvästikään paranneta tilannetta, mutta meidän on silti säilytettävä uskomme Valko-Venäjän kansalaisiin. Kyse ei ole myöskään siitä, että kertoisimme sen kansalaisille, että heistä tulee jonain päivänä Euroopan unionin jäseniä, kuten kuulin muutamien jäsenten sanovan hetki sitten. He itse päättävät tulevaisuudessa, etenevätkö he strategisessa liittoumassa tai yhdentymisessä naapurimaansa Venäjän kanssa. Emme voi osallistua tällaiseen keskusteluun, sillä se voisi lisätä jännitteitä.
Ensisijainen tavoitteemme on Valko-Venäjän varmistaa täydellinen demokratisoituminen ja taloudellinen tuki demokratisoitumisen edistämiseksi, ja kun maahan on luotu demokratia, naapuruuspolitiikkamme avulla tukea kehitystä ja talouden elpymistä ja parantaa tämän eurooppalaisen maan ja Euroopan unionin naapurimaan elinoloja.
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, haluaisin kiittää teitä ja kaikkia muita tähän tärkeään keskusteluun osallistuneita puhujia.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana vuoden 2005 komission toimintastrategian seurannan tilannekatsaus.(1) 
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kokoonnumme nyt parlamentissa keskustellaksemme komission ehdottamista poliittista painopisteistä vuodeksi 2005 ja arvioidaksemme rakenteellisen vuoropuhelumme tuloksia. Tämä toimintatapa on ollut käytössä nyt kolmen vuoden ajan, ja olemme saaneet siitä myönteisiä kokemuksia. Se on auttanut yhdenmukaistamaan ja tehostamaan toimiamme ja parantamaan toimielinten välistä yhteistyötä, ja sen avulla on varmistettu, että Euroopan komission aloiteoikeus, joka on yksi sen etuoikeuksista, ei ole ristiriidassa Euroopan parlamentin toiveiden ja huolenaiheiden kuulemisen kanssa.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että esitimme täysistunnossa 25. helmikuuta asiakirjan poliittisesta toimintastrategiasta vuodeksi 2005, jonka komission jäsenten kollegio hyväksyi vielä samana päivänä. Siinä tarkastellaan luonnollisestikin ensi vuoden laajoja poliittisia painopisteitä, jotta varmistetaan laajentuneen Euroopan moitteeton toiminta, kasvun käynnistyminen ja parempi kilpailukyky, toisin sanoen koko Lissabonin strategia niin, että edistetään ja suojellaan Euroopan kansalaisuutta ja luodaan vaurauteen ja vakauteen perustuva alue yhdessä naapurimaidemme kanssa.
Meidän on muistettava, että vuosi 2004 on aivan erityinen vuosi: meillä on uusi parlamentti ja nykyisen komission korvaa pian uusi komissio. Viime vuosien toimintatapaamme, jolla on pyritty parlamentin ja komission välisen rakenteellisen vuoropuhelun vakiinnuttamiseen ja edistämiseen, on mukautettu ja yksinkertaistettu tietyiltä osin. Tätä varten komission ja valiokuntien puheenjohtajakokouksen kesken järjestettiin 20. huhtikuuta tapaaminen, jossa kävimme hyvin rakentavaa keskustelua ja jolla korvattiin keskustelut eri valiokuntien kanssa. Olemme seuranneet myöhemmin hyvin tiiviisti näiden parlamentin valiokuntien työskentelyä ja parlamentin viime kuukausien aikana hyväksymiä päätöslauselmia, etenkin vuoden 2005 talousarvion ja komission vuotuisen poliittisen toimintastrategian alalla.
Samalla olemme käyneet neuvoston, alueiden komitean sekä talous- ja sosiaalikomitean kanssa keskusteluja ehdotuksistamme, ja ne ovat kaikki esittäneet oman näkemyksensä. Tänään meidän tehtävänämme on arvioida tämän vuoropuhelun tuloksia, ja on huomautettava, että periaatteessa parlamentti on jo reagoinut myönteisesti laaja-alaisiin ehdotuksiimme, ja haluan korostaa, että tehtävänsä päättävä komissio antaa nyt kapulan uudelle komissiolle.
Vuoden 2005 ensimmäinen painopiste on kilpailukyky ja koheesio laajentuneessa Euroopassa. Haluaisimme tältä osin kiittää parlamenttia siitä, että se on tukenut pyrkimyksiämme soveltaa aidosti Lissabonin strategiaa keskittämällä toimia perustavoitteiden saavuttamiseksi ja yhteisten politiikkojen, kuten yhteisen maatalouspolitiikan, tukemiseksi.
Euroopan talouden vakauttaminen edellyttää jatkossakin tervettä makrotalouspolitiikkaa, jolla pyritään vakauteen ja joka perustuu kestävään julkiseen talouteen ottaen huomioon etenkin väestönkehitykseen liittyvät ennusteemme. Perustekijöitä ovat yhdennetty strategia, jolla pyritään parantamaan kilpailukykyä ja rakenneuudistuksia, edistämään tietopohjaista taloutta ja varmistamaan, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden talous-, työllisyys-, sosiaali-, ympäristö- ja rakennepolitiikat toimivat tehokkaasti ja yhdenmukaisesti siten, että samalla säilytetään talouden kilpailukyky.
Komissio on korostanut myös tarvetta tukea määrätietoisesti aloitteita, joiden tavoitteena on edistää kestävää kehitystä ja parantaa teollisuuspolitiikan ja yhteisön muiden politiikkojen välistä johdonmukaisuutta. Olen erityisen iloinen voidessani kertoa Euroopan parlamentille, että useilla vastuulleni kuuluvilla aloilla olemme onnistuneet parantamaan avoimuutta ja kilpailukykyä. Näin ollen 1. heinäkuuta 2004 lähtien muut kuin kotitalouskuluttajat ovat voineet hyötyä vapaista sähkömarkkinoista, ja maaliskuussa 2004 komissio hyväksyi rautateiden vapauttamista koskevan erittäin tärkeän toimenpidepaketin. Tämä on ratkaiseva askel kohti täysin yhdennettyjen eurooppalaisten rautatiemarkkinoiden luomista vuoteen 2010 mennessä, mikä on ensisijaisen tärkeää liikennejärjestelmämme ja tämän kaiken kilpailukyvyn ja kestävyyden varmistamiseksi, mikä voidaan toteuttaa rautateiden henkilöliikenteen asteittaisella vapauttamisella.
En halua enää puuttua kysymyksiin, joita olette jo kannattaneet ja jotka olette jo hyväksyneet vuoden 2004 aikana, kuten verkostot, yhtenäisen ilmatilan (Single Sky) täytäntöönpano tai Galileo-hankkeeseen liittyvien toimenpiteiden hyväksyminen ennen vuoden loppua, mikä liittyy päätökseen antaa Galileo-järjestelmän rakentaminen ja hallinnointi tietyn ryhmän tehtäväksi.
Toinen tärkeä painopiste on turvallisuus ja Euroopan kansalaisuus. Komissio on pannut merkille parlamentin ja neuvoston kasvavan halun tehostaa eurooppalaisia toimia turvallisuuden alalla, etenkin lujittamalla laajentuneen Euroopan unionin ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia ja parantamalla muuttovirtojen hallintaa, ja parlamentti on – luonnollisestikin – ilmaissut huolensa myös siitä, että terrorismin torjuntaa on tehostettava Euroopan tasolla. Nämä ovat hyvin olennaisia kysymyksiä kansalaisten kannalta, ja ne liittyvät oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan yhteisen alueen luomiseen.
Kesäkuussa komissio arvioi vuonna 1999 kokoontuneen Tampereen Eurooppa-neuvoston jälkeen tapahtunutta kehitystä, ja saatuaan vastaukset kaikilta toimielimiltä, etenkin Euroopan parlamentilta, komissio jatkaa toimiaan oikeuden ja sisäasioiden alalla. Vuonna 2005 käynnistetään uusi monivuotinen oikeus- ja sisäasioiden ohjelma – jota toivomme Eurooppa-neuvoston kannattavan 5. marraskuuta – ja otetaan käyttöön uusia tukitoimenpiteitä seuraavien rahoitusnäkymien rajoissa.
Madridin terrori-iskut muistuttivat meitä järkyttävällä tavalla Euroopan unionia uhkaavasta kansainvälisestä terrorismista, ja ne tekivät entistäkin selvemmäksi tarpeen torjua terrorismia. Kaikki toimielimet, ja etenkin Euroopan parlamentti, ovat korostaneet haluaan jatkaa tätä terrorismin vastaista taistelua. Tänä aamuna puhemies Borrell puhui tästä tärkeästä aiheesta; ja kuten jäsen Poettering totesi puheessaan, tämä kaikki on tehtävä siten, ettei heikennetä ihmisoikeuksia tai yksilön oikeuksia tai väheksytä tavoitetta tai halua tukea terrorismin uhreja, mikä on olennainen osa terrorismin torjuntaa. Komissio aikoo jatkaa toimiaan tällä alalla.
Kolmas painopiste ovat ulkoiset tehtävämme ja etenkin assosiaatio- ja naapuruuspolitiikka. Keskustelimme juuri Valko-Venäjästä, ja on syytä korostaa, että komissio on pannut merkille kunnianhimoisen naapuruuspolitiikan saaman laajan suosion, ja se on ilmaissut asiasta näkemyksensä 12. toukokuuta 2004 antamassaan tiedonannossa, jonka neuvosto hyväksyi kesäkuussa.
Laajentumisprosessista komissio voi todeta, että se pyrkii saamaan Romanian ja Bulgarian jäseneksi tammikuussa 2007. Eurooppa-neuvoston kesäkuussa tekemän päätöksen pohjalta komissio aloittaa Kroatian kanssa aktiiviset neuvottelut vuoden 2005 alussa, ja se laatii liittymistä edeltävän strategian. Lokakuussa komissio julkaisee Turkkia koskevan suosituksensa, ja vuonna 2005 sen on mukautettava toimiaan Eurooppa-neuvoston kuluvan vuoden lopussa tekemän päätöksen mukaisesti.
Kuten neuvosto ja parlamentti ovat korostaneet, Euroopan kansainvälisiä sitoumuksia on jatkettava vuonna 2005, ja Euroopan on osoitettava entistä suurempaa vastuullisuutta tehokkaan monenvälisyyden edistämiseksi. Dohan kehittämisohjelman yhteydessä käytävät monenväliset kauppaneuvottelut ovat jatkossakin Euroopan unionin ensisijainen painopiste kaupan alalla, ja samalla jatkamme käynnissä olevia alueellisia ja kahdenvälisiä neuvotteluja.
Sallinette minun kommentoida lyhyesti kahta asiaa, jotka ovat erityisen tärkeitä ensi vuonna. Ensinnäkin tulevaisuuden rahoitusnäkymien painopisteet ovat valtaosin samat kuin vuodeksi 2005 ehdotetut painopisteet. Komissio on tietoinen siitä, että on tehtävä kaikki tarpeellinen sen varmistamiseksi, että kaikki on valmista 1. tammikuuta 2007, ja tätä tarkoitusta varten nykyinen komissio on esittänyt kuluneena vuonna ehdotuksia, etenkin helmikuussa ja heinäkuussa, ja se aikoo esitellä uuden toimenpidepaketin oikeus- ja sisäasioihin, ulkosuhteisiin ja ympäristöön liittyvistä kysymyksistä, joita ei ole vielä saatettu loppuun, ja tämä paketti on määrä hyväksyä 29. syyskuuta.
Vuodella 2005 on olennainen ja ratkaiseva merkitys toimielinten välistä tiivistä yhteistyötä koskevien valmistelujen etenemisen kannalta, mutta sen lisäksi on ensisijaisen tärkeää, että nämä rahoitusnäkymät voidaan hyväksyä mahdollisimman pian vuoden 2005 aikana tai hyvin aikaisessa vaiheessa vuotta 2006, jos haluamme, että ne otetaan käyttöön vuonna 2007.
Haluaisin korostaa, että asiaa koskevassa komission ehdotuksessa otetaan huomioon toisaalta esimerkiksi vakaus- ja kasvusopimuksen kaikilta julkistalouksilta edellyttämä kurinalaisuus mutta myös niin neuvoston kuin Euroopan parlamentinkin toistuvasti esittämien poliittisten tavoitteiden realistisuus. Jos haluamme lisätä kapasiteettiamme ulkorajojen valvonnan alalla, Euroopan unionin on investoitava voimakkaammin tähän alaan, mikä ehkä antaisi joillekin valtioille paremmat toimintavalmiudet. Jos haluamme edistää aidosti kilpailukykyistä ja dynaamista yhteiskuntaa, meidän on lisättävä investointeja tutkimukseen ja kehittämiseen, jotta tuetaan eurooppalaista tutkimusta ja innovaatiota. Tämä edellyttää alan rahoituksen lisäämistä.
Emme myöskään saa unohtaa sitä, että yksi unionin politiikan tavoitteista on koheesio. Emme voi vaatia koheesiopolitiikkaa, jollemme anna sen käyttöön välttämättömiä varoja. Katsomme, että ehdotuksella, jonka mukaan sitoumusten katoksi asetetaan 1,24 prosenttia BKT:sta ja menokatoksi 1,14 prosenttia BKT:sta, luodaan asianmukainen tasapaino kurinalaisuuden ja realistisuuden välille. Lisäleikkauksilla olisi hyvin kielteisiä vaikutuksia, ja ne johtaisivat siihen, että monista vaadituista toimintalinjoista olisi luovuttava.
Arvoisat parlamentin jäsenet, toinen asia, jota haluan painottaa, liittyy komission ehdotusten vaikutusten arviointiin. Komissio toteuttaa tällaisia arvioita ja lisää niiden käyttöä voidakseen määrittää ja perustella ehdotuksensa paremmin. Vuonna 2004 komission yksiköt ovat lisänneet vaikutustenarvioinnin käyttöä asteittain, ja vuoteen 2005 mennessä siitä on tarkoitus tehdä yleinen käytäntö, jota sovelletaan kaikkiin tärkeimpiin asiakirjoihin – poliittisiin määritelmiin, lainsäädännöllisiin asiakirjoihin – ja kaikkiin ehdotuksiin, joilla on merkittäviä vaikutuksia talous-, sosiaali- tai ympäristöalaan. Nämä näkökohdat sisältyvät komission työohjelmaan ja lainsäädäntöohjelmaan, ja niillä on suuri merkitys Euroopan parlamentille.
Kun strategia esiteltiin helmikuussa, korostin sitä, että kyse on monimutkaisesta ehdotuksesta ja monimutkaisesta menettelystä, sillä nykyinen komissio antaa pian kapulan seuraavalle komissiolle. Kun Prodin komissio otti käyttöön strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin kierroksen, puheenjohtaja halusi ottaa mukaan myös muut toimielimet. Nyt kun hänen toimikautensa on päättymässä, suhteista parlamenttiin vastaavana komission jäsenenä olen tyytyväinen voidessani panna merkille, että tulokset ovat erittäin myönteisiä. Toimielinten välinen vuoropuhelu on edistänyt keskinäistä ymmärrystä ja auttanut luomaan yhteisen vision, jonka avulla voimme ohjata politiikkojamme entistä tehokkaammin. Toivon, että tuleva komissio tekee aiheellisiksi katsomansa päätelmät ja ehdottaa tarpeen mukaan tarkistuksia nykyisiin menettelyihin, jotta tehostetaan entisestään tänä aikana hyväksyttyjä menetelmiä. 
Puhemies. –
   Keskustelu on nyt päättynyt, ja sitä jatketaan välittömästi äänestyksen jälkeen.


– Hyvät parlamentin jäsenet, meillä on ollut mahdollisuus keskustella eilen ja tänä aamuna terrorismista, sen järjettömyydestä ja siitä huolesta, jota se aiheuttaa koko sivistyneelle maailmalle. Kunnioitamme seuraavaksi viimeisimmän terrori-iskun, Beslanin koulussa tehdyn joukkomurhan, lapsiuhrien muistoa. Pyydän teitä muistamaan, että samaan aikaan kymmenet miljoonat lapset eri puolilla Euroopan unionia osallistuvat hiljaiseen hetkeemme. Toivokaamme, että hallitusten, poliittisten johtajien ja parlamenttien reaktioiden lisäksi tällä eleellä autetaan löytämään tie rauhaan. Viettäkäämme minuutin hiljaisuus uhrien muistoksi. 

Jäsen Pannellalla on puheenvuoro työjärjestyspuheenvuoroa varten. 
Pannella (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron työjärjestyksen 166 ja 150 artiklan nojalla todetakseni, että mielestäni olemme aikeissa tehdä erittäin vakavan ja käsittämättömän teon.
Uuden parlamentin jäseninä meitä pyydetään päättämään työskentelymme aikatauluista, menetelmistä ja työskentelypaikoista vuodeksi 2005. On ilmeistä, että kaikesta tästä päättäminen edellyttää ehdotuksen antamista sekä tilaisuutta ehdotuksesta keskustelemiseen ja tarkistusten esittämiseen. Nyt tilanne on kuitenkin se, että meidän olisi keskusteluitta ja pohdinnoitta, Strasbourgia tai muita työskentelypaikkojamme mainitsematta, vahvistettava aikataulu, jonka edellinen parlamentti laati huhtikuussa. Enemmistöt olivat tuolloin toisia kuin nyt ja Euroopan historiallinen tilanne erilainen, minkä lisäksi aikataulussa on itse asiassa jätetty ulkopuolelle 10 uutta jäsenvaltiota ja niitä edustavat jäsenet. Arvoisa puhemies, olen tämän vuoksi sitä mieltä, että työjärjestystä ei ole noudatettu. 
Puhemies. –
   Puhemiehenä en katso, että tästä asiasta on tarkoituksenmukaista aloittaa keskustelu. Asiasta on jo päätetty. Parlamentissamme ei ole koskaan käyty keskustelua istuntokalenterista. Puhemiehistö on käsitellyt kalenteria, ja sen vuoksi en puhemiehenä katso, että jäsen Pannellan esittämä työjärjestyspuheenvuoro olisi syytä hyväksyä.
Äänestämme seuraavaksi vuoden 2005 istuntokalenterista, johon ei ole esitetty tarkistuksia.
Dover (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan tietää, voinko antaa äänestysselityksen. 
Puhemies.
   Olen pahoillani, arvoisa Dover, mutta kyse on äänestyksestä ilman keskustelua, ja tässä tapauksessa äänestysselitykset on työjärjestyksen mukaisesti esitettävä kirjallisesti. Pyydän, että noudatatte sitä. Huolehdimme siitä, että ensi kerralla voitte sen antaa.

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Äänestin puolesta, vaikka vastustankin sitä, että Strasbourgin istuntoviikoilla ei pidetä täysistuntoa perjantaisin. Jokainen on tähän mennessä huomannut, että viime toimikauden puolesta välistä alkanut perjantaiaamuista luopuminen sopii täydellisesti yhteen sekä ärsytysstrategian että niiden jäsenten ehdotusten kanssa, jotka ovat yleisesti ottaen Strasbourgin-vastaisia. Tämä päätös – kolmen vuoden aikana kertynyt kokemus osoittaa sen selvästi – on vaikuttanut kielteisesti työskentelyymme ja johtanut siihen, että ennestäänkin raskaat aikataulumme ovat entistä ylikuormitetumpia. Näin ollen toivon, että tähän asiaan palataan tulevaisuudessa uudestaan ja että perjantaiaamun istunnot otetaan uudelleen käyttöön parlamentin toiminnan parantamiseksi. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Äänestin talous- ja sosiaalikomitean kuulemista koskevan pyynnön puolesta, koska katson, että sen lisäksi, että tämä menettely kuuluu asiaan, olennaista on, että komitea ottaa kantaa tähän tärkeään oikeudelliseen välineeseen, joka saattaa lähivuosina muodostua hallitsevaksi välineeksi unionissa.
Euroopan unionissa, joka perustuu yhteismarkkinoihin ja yhtenäisvaluuttaan ja joka peräänkuuluttaa yhteistä kansalaisuutta, tämän komitean kuulemisella on ratkaiseva merkitys, koska useat eri taloudelliset ja sosiaaliset ryhmät voivat tuoda siellä julki etunäkökohtiaan. Yhteiskunnallinen kudoksemme rakentuu työnantajista, työntekijöistä ja niistä, jotka edustavat tiettyjä toimialoja, kuten maataloutta, käsityöläisiä, pk-yrityksiä, teollisuutta ja vapaita ammatinharjoittajia, ja niistä, jotka edustavat kuluttajia, tiedeyhteisöä ja opetusalaa sekä yhteisötaloutta ja perheitä.
Tämän vuoksi on olennaisen tärkeää, että tulemme tietoisiksi siitä, millaisina he näkevät heitä suoraan koskettavat asiat.
Toivon myös, että kansalaisten keskuudessa viriää tämän kuulemisen myötä ruohonjuuritasolla eri taloudellisissa ja sosiaalisissa ryhmissä yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa ja tietenkin poliittisten voimien kanssa käytävä tärkeä laaja keskustelu uudesta perustuslaista – joka toivottavasti ilmenee demokraattisina kansanäänestyksinä. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Äänestin alueiden komitean kuulemista koskevan pyynnön puolesta, koska katson, että sen lisäksi, että tämä menettely kuuluu asiaan, olennaista on, että komitea ottaa kantaa tähän tärkeään oikeudelliseen välineeseen, joka saattaa lähivuosina muodostua hallitsevaksi välineeksi unionissa.
Euroopan unionissa, joka suosii päätösten tekemistä mahdollisimman lähellä kansalaisia ja joka noudattaa toissijaisuusperiaatetta, on olennaisen tärkeää, että kuulemme sitä poliittista komiteaa, jossa paikalliset ja alueelliset toimijat saavat äänensä kuuluville.
Olen tietoinen alueiden komitean 19. maaliskuuta 2004 antamasta lausunnosta, jossa komitea totesi, että se tulee mukaan hankkeeseen ja perustuslailliseen prosessiin. Haluaisin kuitenkin tietää tarkemmin, mikä on sen kanta sitä suoraan koskevissa kysymyksissä.
Toivon myös, että kansalaisten keskuudessa viriää tämän kuulemisen myötä ruohonjuuritasolla eri taloudellisissa ja sosiaalisissa ryhmissä yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa ja tietenkin poliittisten voimien kanssa käytävä tärkeä yksityiskohtainen keskustelu uudesta perustuslaista – joka toivottavasti ilmenee demokraattisina kansanäänestyksinä. 

Ribeiro (GUE/NGL ),
   . Lisätalousarvioesityksen nro 7/2004 tarkoituksena on ottaa vuoden 2004 talousarvioon varainhoitovuoden 2003 ylijäämä, joka oli 5 470 miljoonaa euroa ja joka on syntynyt pääasiassa rakennerahastojen määrärahojen ennakoitua vähäisemmän käytön vuoksi. On syytä todeta, että ylijäämä olisi siis 10 500 miljoonaa euroa vuonna 2003, jos lisätalousarviolla nro 6/2003 ei olisi tehty 5 000 miljoonan euron suuruista vähennystä. Vuodesta 2000 lähtien talousarvioiden ylijäämät ovat olleet rakennerahastojen määrärahojen ennakoitua vähäisemmän käytön vuoksi jatkuvia: 12 000 miljoonaa euroa vuonna 2000, 15 000 miljoonaa euroa vuonna 2001 ja 7 000 miljoonaa euroa vuonna 2002.
Jos taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen on tarkoitus käyttää varoja ja jos tuet ovat elintärkeitä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta, seuraava kysymys on pakko esittää: miksi toimitaan toisin? Johtuuko tämä vakaussopimuksesta? Onko syynä poliittisen tahdon puute?
Tätä taustaa vasten rakennerahastojen määrärahojen vähentämistä ja jopa koheesiopolitiikan kansallistamista – mitä ei voida hyväksyä – on pidettävä mielekkäänä niiden kannalta, jotka sanovat, että ylimääräistä rahaa on siksi, ettei sitä käytetä, koska talousarviossa on jäätävä 1 prosentin alapuolelle. Ei ole sattumaa, että suurimmat nettomaksajat ovat niitä, jotka vähiten käyttävät …

Ribeiro (GUE/NGL ),
   . Esitys Euroopan unionin lisätalousarvioksi nro 8 varainhoitovuodeksi 2004 koskee talousarvion tulopuolta, ja siihen sisältyy useita seikkoja, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden maksuosuuksiin yhteisön omien varojen kattamisessa, esimerkkinä Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävä budjettiepätasapainon korjaus vuosilta 2000–2003 eli niin sanottu brittihyvitys. Vaikka esittelijän aikeet eivät ilmene mietinnöstä – komission päätösten hyväksyminen sellaisen yleismekanismin luomiseksi, jolla korjataan yhteisön omissa varoissa ilmenevä budjettiepätasapaino – todettakoon kuitenkin jälleen, että vastustamme jyrkästi komission ja suurimpien nettomaksajien aikomuksia, sillä eihän yhtä vääryyttä voida korjata uudella vääryydellä.
Käsiteltäväksi jätettyjen ehdotusten päämääränä on käytännössä uudenlaisen "brittihyvityksen" käyttöönotto myös muiden nettomaksajien hyväksi, koska "brittihyvityksen" peruuttaminen ei ole mahdollista. Loppujen jäsenvaltioiden on katettava puuttuvat varat. Epätasapainon korjaaminen tarkoittaa kansantulon harmonisointia sen mukaan, mikä on kunkin maan suhteellinen vauraus. BKT:hen perustuvat kansalliset maksuosuudet olisivat kaikkein tasapuolisin tapa – vaikkakin parannettuina – ratkaista budjetin maksuosuuksien ilmeinen epätasapainoisuus. 

Bonde (IND/DEM ),
    Pidätyin äänestämästä tästä mietinnöstä. En ole tyytymätön siihen, että EU:n talousarvio on ylijäämäinen, koska se tarkoittaa sitä, että yksittäisten jäsenvaltioiden on maksettava vähemmän. Jäsenvaltioiden maksuja olisi alennettava pysyvästi, jotta tällä tavoin voidaan vähentää varojen kierrätystä ja jotta pitkällä aikavälillä voidaan vähentää myös EU:n hallintoa. Haluaisin, että EU:n talousarvion rahoitustapa arvioidaan uudelleen siten, että saavutetaan yhdenmukainen maksujärjestelmä. 
Dover (PPE-DE ),
    Koska edustan budjettivaliokunnassa Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveja, haluan selvittää, miksi äänestimme tänään lisätalousarvioesitystä nro 7/2004 ja nro 8/2004 vastaan.
Euroopan parlamentissa olevat Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit vastustavat ehdottomasti kaikenlaista esitystä tai ehdotusta siitä, että Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettävää hyvitystä olisi alennettava. Miksi Yhdistyneen kuningaskunnan olisi jouduttava kärsimään taloudellisesta menestyksestään 20 viime vuoden aikana? 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Pidätyimme äänestämästä tästä mietinnöstä. Emme pahoittele EU:n talousarvion ylijäämäisyyttä, vaan iloitsemme siitä, että tämän vuoksi EU:n jäsenmaiden jäsenmaksuja alennetaan. Rahojen kierrättämisen vähentämiseksi ja myös pitkällä aikavälillä EU:n hallinnon vähentämiseksi jäsenmaksuja olisi alennettava pysyvästi. Haluamme, että EU:n talousarvion rahoitus otetaan uudelleen arvioitavaksi, minkä jälkeen siirrytään yhdenmukaiseen maksujärjestelmään. 
Hortefeux (PPE-DE ),
   . Äänestin esittelijä Mulderin mietinnön puolesta ja haluan onnitella häntä hänen tekemästään erinomaisesta työstä.
Jälleen kerran yhteisön talousarvioon kirjataan vuodelle 2003 yhteensä 5 469 843 705,65 euron suuruinen ylijäämä.
Tämä lopullinen ylijäämä johtuu paljolti maksumäärärahojen ennakoitua vähäisemmästä käytöstä. Edeltävien varainhoitovuosien tavoin tämän tilanteen taustalla on pääasiassa rakennerahastojen ohjelmien heikko täytäntöönpano (niiden osuus on 3,134 miljardia euroa tai 66 prosenttia käyttämättä jääneistä määrärahoista) ja tästä asiasta on syytä toden teolla huolestua.
Minun on siten ilmaistava tyytymättömyyteni tähän lisäylijäämään, koska edellä mainitun rahamäärän lisäksi jo lisätalousarvioon nro 6 varainhoitovuodeksi 2003 sisältyi vuoden 2003 talousarvion vähentäminen 5 miljardilla eurolla, mikä johtui rakennerahastojen maksujen huomattavasta yliarvioinnista.
Näin ollen olen erittäin pahoillani siitä, että tämän ylijäämän myötä viime varainhoitovuosien myönteinen kehitys on päättynyt, sillä aiempina vuosina ylijäämä supistui 15 miljardista vuonna 2001 vuodelle 2002 kirjattuun 7 miljardiin.
Koska Yhdistyneen kuningaskunnan lukuun tehtävä hyvitys rahoitetaan aina seuraavan varainhoitovuoden talousarviosta, mikä tarkoittaa sitä, että 25 jäsenvaltion on rahoitettava yhdessä vuoden 2003 hyvitys, kannatan vuodelle 2003 ehdotettua hyvityksen korjaamista, joka olisi sisällytettävä tähän lisätalousarvioesitykseen.
Luotan siihen, että parlamentin ja neuvoston jäsenet tekevät jatkossakin viisaita ratkaisuja rahoitusnäkymiä koskevien tulevien päätösten yhteydessä. 

Seuraavaksi jatkamme keskustelua vuoden 2005 komission toimintastrategian seurannan tilannekatsauksesta. 
Daul (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, valiokuntien puheenjohtajakokouksen puheenjohtajana haluan aluksi esittää komission jäsenelle de Palaciolle lämpimät kiitokset erinomaisesta yhteistyöstä sekä siitä, että hän on ollut koko virkakautensa ajan aina tavoitettavissa. Muutaman viime vuoden aikana olemme taivaltaneet pitkän matkan yhdessä ja myös onnistuneet siinä. On syytä palauttaa mieliin, että edellisen parlamentin aloittaessa työnsä toimielintemme välillä ei ollut minkäänlaista komission lainsäädäntö- ja työohjelman laadintaan liittyvää jäsenneltyä vuoropuhelua. Nykyään – pitkälti teidän toimienne ansiosta – toimielintemme välillä käydään todellista vuoropuhelua, mikä on mahdollistanut sen, että parlamentin painottamat asiat otetaan tästä lähtien entistä paremmin huomioon komission lainsäädäntöohjelmassa, joten tämän jatkuvan vuoropuhelun tulokset ovat kerta kaikkiaan myönteisiä. Viime vuosien kokemukset huomioon ottaen haluaisin kuitenkin tuoda esiin joitakin tulevaisuuden keskeisiä toiminta-aloja koskevia asioita – sehän on ymmärtääkseni tilannekatsauksen tarkoitus.
Ensinnäkin katson, että toimielinten välisessä vuoropuhelussa olisi keskityttävä aiempaa enemmän keskeisiin lainsäädännöllisiin painopisteisiin, joista mainitsitte jo tuoreita esimerkkejä, kuten tulevat rahoitusnäkymät tai REACHia (kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettely) koskevat ehdotukset. Meidän on pyrittävä tunnistamaan kaikkein tärkeimmät ehdotukset mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jotta voimme organisoida työmme entistä paremmin, kun sen aika tulee. Tulevia rahoitusnäkymiä koskevat ehdotukset ovat erinomainen esimerkki. Parlamentti tekee tällä viikolla päätöksen väliaikaisen valiokunnan perustamisesta. Kyseisen valiokunnan tehtävänä on koordinoida näitä ehdotuksia.
Painopisteitä asetettaessa on myös määriteltävä, millä asioilla ei ole nykyään enää merkitystä. Tämän mielessä pitäen suhtaudun myönteisesti komission taannoiseen päätökseen vetää takaisin koko joukko ehdotuksia. Tästä siivoustyöstä huolimatta käsiteltäväksi jää monia ehdotuksia, joiden toteutuminen on hyvin epätodennäköistä. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja pyydän kollegojani tutkimaan tarkasti meneillään olevien hankkeiden luetteloa ja pyytämään uutta komissiota poistamaan tai korvaamaan nykyään merkityksettömät lisäasiakirjat.
Toinen minulle tärkeä ja keskeinen asiakokonaisuus on lainsäädäntöohjelman ja talousarvioennusteiden kytkeminen aiempaa tiiviimmin toisiinsa, ja tässä yhteydessä parlamentin olisi mielestäni pyrittävä tehostamaan talousarviota ja poliittisia painopisteitä koskevien keskustelujen koordinointia.
Tulevaisuudessa voitaisiin käytännössä järjestää laaja talousarviokeskustelu, jossa olisi läsnä koko komissio, jolloin keskustelu olisi mahdollisimman yksityiskohtainen ja voitaisiin määrittää lainsäädäntöohjelman konkreettiset tavoitteet. Tällainen keskustelu olisi järjestettävä sitten, kun lainsäädäntöohjelmassa on jo edistytty. Marraskuun istuntojakso vaikuttaisi tällä hetkellä sopivalta ajankohdalta.
Tulenkin näin kolmanteen tärkeään asiaani, joka koskee lainsäädäntöohjelman esittämisen aikataulua. Mielestäni on pyrittävä kaikin keinoin varmistamaan, että ohjelma on hyvissä ajoin kaikkien asianosaisten saatavilla. Asianosaisia ovat kansalliset parlamentit, neuvoa antavat eurooppalaiset elimet ja viime kädessä Euroopan kansalaiset.
Lisäksi on tärkeää, että parlamentin ja neuvoston työskentelyä tehostetaan vielä nykyisestään. Meillä on siihen tarvittavat välineet, joilla tarkoitan neuvoston monikansallista ohjelmaa ja kahden peräkkäisen puheenjohtajavaltion laatimaa vuosiohjelmaa. Olemme tehneet hiljattain myös toimielinten välisen sopimuksen, joka luo perustan "paremmalle lainsäädännölle" Euroopan unionissa. Meidän tehtävänämme on nyt panna nämä uudet asiakirjat täytäntöön kansalaistemme etua ajatellen, ja mietinkin, eikö toimielimemme kannattaisi nyt pohtia, onko lainsäädäntöohjelmassa olevilla painopistealoilla tulevaisuutta.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, muutaman viime vuoden aikana olemme edistyneet valtavasti yhteisten painopisteiden määrityksessä ja lainsäädäntötyömme yhteisessä suunnittelussa. Pidän kolmea asiaa tärkeänä, jos haluamme kansalaisten luottavan yhteiseen hankkeeseemme. Meidän on jatkossa tiedotettava lainsäädäntötyömme keskeisistä painopistealoista ja asioista. Meidän on lujitettava osallistavaa demokratiaa, ja jotta voimme onnistua tässä tavoitteessa, kaikille asianosaisille on annettava tulevan vuoden painopistealojen määrittämiseen niin paljon aikaa kuin ne haluavat. Aivan lopuksi totean, että meidän on osoitettava toimielintemme tehokkuus sekä niiden sisäisessä toiminnassa että keskinäisissä suhteissa.
Uskon, että nämä ajatukset auttavat meitä saavuttamaan tavoitteemme.
Puhemies.
   Jäsen Daul, kiitoksia tekemästänne työstä. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, kiitos tänään esittämästänne katsauksesta. Haluan ottaa esiin vain muutaman asian. Ensimmäinen niistä on tietenkin valmistautuminen laajentumisen ja myös naapuruuspolitiikan seuraaviin vaiheisiin, sillä kaikille ei ole kenties selvää, ettei laajentuminen ole päättynyt, ja viittasitte aiheellisesti laajentumishankkeen historialliseen merkitykseen. Kuulimme komission jäseneltä Verheugenilta, että vaikka neuvottelut saataisiinkin päätökseen ja pääsisimme ratifiointivaiheeseen, meillä on Romanian ja Bulgarian kohdalla suuri huoli siitä, onko niiden kehitys kahtena seuraavana liittymistä edeltävänä vuonna sellaista kuin pitäisi. Käytännön prosesseja ja täytäntöönpanoa on siksi seurattava tiiviisti. Tämä tulisi tietenkin kyseeseen erityisesti Turkin sekä myös Kroatian kohdalla, jos haluamme edetä Kroatian kanssa nopeasti, mitä komission lisäksi myös neuvosto ja parlamentti uskoakseni hartaasti toivovat. Siinä tapauksessa asioiden toteutumista on tietenkin myös seurattava tarkkaavaisesti. Tämä pätee koko naapuruuspolitiikkaan, esimerkiksi Balkaniin, jossa vallitsee jo rauha. Tilanne on kuitenkin edelleen epävakaa, ja meillä on vielä paljon tehtävää Balkanilla, jotta alueen rauha sekä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys voidaan varmistaa.
Kiinnititte huomiomme turvallisuuspolitiikkaan, ja minusta on lähtökohtaisesti hyvä, että komissiossa – ja uudessa komissiossa toivottavasti vielä tehokkaammin ja laajemmin – maahanmuuttoasioita ja turvallisuuspolitiikkaa pyritään jo hahmottelemaan yhdessä naapuriemme kanssa ja että yritämme jatkossa välttyä epämiellyttäviltä tapahtumilta, joita olemme nähneet viime viikkoina, kuukausina ja vuosina erityisesti Välimeren alueella, jossa monet ihmiset kuolevat pyrkiessään Eurooppaan.
Tässä yhteydessä mainitut hankkeet tarvitsevat myös taloudellista tukea. Laajentumis- ja naapuruuspolitiikkaan sisältyy nähdäkseni muutakin kuin taloudellinen puoli, mutta emme voi onnistua niissä ilman asianmukaisia rahoitustoimia.
Toinen asia, jonka kollega Schulz jo mainitsi, on kilpailu, sosiaalinen Eurooppa ja kestävä kehitys. Sosiaalista Eurooppaa ja kestävää kehitystä on mielestäni tuettava vielä nykyistä enemmän vähättelemättä kilpailun merkitystä. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, tiedätte varmasti myös ennen kaikkea komission jäsenten Almunian ja Bolkesteinin valmisteleman raportin yleishyödyllisiä palveluja tarjoavien verkkotoimialojen toiminnan kehityksestä. Se on erittäin mielenkiintoinen raportti, joka osoittaa, että kilpailupolitiikastamme on joillakin aloilla todellakin hyötyä kuluttajille, sillä siitähän hintojen alenemisessa ja palvelujen paranemisessa nimenomaan on kysymys. Kyseinen komission laatima hyvin kilpailuhenkinen raportti kuitenkin osoittaa, että esimerkiksi liikenteen alalla on joitakin ratkaisemattomia ongelmia.
Otan nyt esiin liikenteen alalta kaksi esimerkkitapausta, joista olette sattumalta erityisen kiinnostunut tai joiden parissa olette itse työskennellyt. Monet kuluttajat katsovat, että liikenteessä ja erityisesti julkisessa lähiliikenteessä syntyy tai on edelleen monia ongelmia, joita ei voida ratkaista pelkästään kilpailulla, koska ne edellettyvät myös investointeja. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, mainitsitte itse tänään Euroopan laajuiset verkot, joiden toteuttamisessa olemme yhdessä edistyneet. Kiitänkin komissiota yhteistyöstä. Toisaalta nämä investoinnit edellyttävät myös taloudellisia resursseja. Kuten raportissa todetaan, kuluttajilla on erittäin paljon myös energia-alaa koskevia toivomuksia, jotka liittyvät vaihtoehtoisiin tai uusiutuviin energiamuotoihin, joiden edistäminen on osoittautunut joissakin valtioissa erittäin vaikeaksi. Joissakin valtioissa on edistytty jopa tavoitteita pitemmälle, mutta toisissa valtioissa asian hyväksi on taas tehty liian vähän. Tälläkin alalla tarvitaan lisää investointeja, jotta kestävää kehitystä voidaan edistää.
Esitän vielä yhden talouspolitiikkaa koskevan huomautuksen, koska tulevina kuukausina joudumme varmasti työskentelemään tiiviisti sen parissa. Meidän ei pidä työskennellä vain abstraktilla tasolla ja määrittää, että tarvitsemme 1 prosentin tai 1,14 prosenttia kansantuotteesta, vaan meidän on mietittävä, missä meillä on investointivajeita ja mihin meidän on investoitava nykyistä enemmän. Kuten totesitte, meidän on investointava enemmän nimenomaan Euroopan laajuisiin verkkoihin ja tietenkin myös koulutukseen. Keskustelin tästä puheenjohtajavaltio Alankomaiden edustajien kanssa asiasta vastaavassa valiokunnassa. Lissabonin prosessista huolimatta yliopistoissa supistetaan jatkuvasti koulutusta ja jatkokoulutusta budjettiongelmien vuoksi. Eurooppa ei kuitenkaan edisty Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa, ellei koulutukseen investoida aiempaa enemmän ja ellei Yhdysvaltoihin suuntautuvaa aivovuotoa onnistuta kääntämään takaisin. Meidän on saatava kaikkein terävä-älyisimmät henkilöt takaisin Eurooppaan tai saatava heidät pysymään täällä. Tällaiset investoinnit ovat mielestäni erittäin tärkeitä Euroopan unionin jäsenvaltioissa, mutta tietenkin myös myöhemmin unioniin liittyvissä valtioissa, joten voisimme investoida aiempaa enemmän koulutukseen tulevissa jäsenvaltioissa, jotka ovat lähentymässä Euroopan unionia.
Viimeinen asiani koskee tiedotustoimintaa. Vaalit osoittivat, että meidän on edelleen lisättävä investointeja. Minusta on myönteistä, että uusi komission jäsen onkin tehnyt tämänsuuntaisia ehdotuksia, ja toinenkin komission jäsen käsittelee jatkossa näitä asioita. Meidän on myös lisättävä eri valtioissa sijaitsevien komission ja parlamentin edustustojen taloudellisia resursseja ja henkilöresursseja, sillä tiedotustoiminnan on oltava hyvin hajautettua. Tiedotus ei voi olla samanlaista Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Itävallassa tai Ranskassa ja Puolassa, koska tiedotus koskee paikallisia ongelmia. Toivon, että tiedotustoimintaa tuetaankin jatkossa aiempaa voimakkaammin.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, totean lopuksi asian, jonkan olen sanonut jo aiemminkin. Olemme olleet monta kertaa napit vastakkain, ja meillä on ollut joskus vakaviakin kiistoja, mutta haluaisin sekä omasta puolestani että ryhmäni puolesta kiittää teitä lämpimästi tekemästänne työstä. Se on mielestäni kantanut aina lopulta hedelmää – olivat ne sitten espanjalaisia appelsiineja tai mitä tahansa, sillä ei ole väliä – menestyksekäs lopputulos ratkaisee. Kiitos yhteistyöstänne.
Ludford (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, komission vuotuisessa toimintastrategiassa turvallisuus ja Euroopan kansalaisuus on määritetty yhdeksi vuoden 2005 kolmesta politiittisesta painopisteestä. Parlamentti ja tietenkin ALDE-ryhmä ovat asiasta samaa mieltä, mutta katsotaan, toteutuvatko hienot puheet käytännössä merkityksellisisillä politiikan aloilla. Tarkoitan sekä ehdotettuja talousarviovaroja että demokraattista vastuuta kansalaisiamme kohtaan. Jotkin huomautukseni on osoitettu neuvostolle, ja minusta on erittäin ikävää huomata, etteivät neuvoston edustajat ole paikalla.
Ensimmäinen asiani koskee turvapaikkoja ja maahanmuuttoa sekä ulkorajoja. Hyväksyessään eilisiltana Deprez’n mietinnön kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta vaati, että määrärahat, joita komissio ehdotti maahanmuuttoalalla toteutettavan palautuksen hallintaohjelman rahoitukseen, kirjataan varauksiin, kunnes neuvosto siirtyy yhteispäätösmenettelyyn, jota perussopimukset edellyttävät mutta jonka hyväksi neuvosto ei ole tehnyt mitään, ja kunnes asiasta on annettu asianmukainen säädös. Annamme tälle ohjelmalle täyden tukemme, mutta olemme pettyneitä siihen, että meitä pyydetään hyväksymään oikeudellisesti ja demokraattisesti epävarma asia.
Tiedämme, että turvapaikanhakijoiden integroimisen ja vastaanoton parissa tehdään hyvää työtä, mutta esimerkiksi Euroopan pakolaisrahastoon tarvitaan mielestämme lisää varoja. Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirastolla ei ole vielä vakinaista toimipaikkaa. Ulkorajoista on puhuttu paljon, mutta neuvosto ei pysty edes päättämään viraston toimipaikkaa.
Rikollisuuden ja terrorismin kohdalla komissio ehdottaa vain pientä lisäystä Eurojustin ensi vuoden talousarvioon, vaikka Eurojust on keskeinen toimija vakavien rikosten torjunnassa. Kansalaisvapausvaliokunta haluaa lisätä varoja kahdella kolmanneksella, jotta voimme suhtautua vakavasti rikollisuuden torjumiseksi toteutettaviin rajat ylittäviin toimiin.
Ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisesta haluaisin antaa yhden esimerkin: komissio ehdottaa, että perusoikeuksien kunnioittamista koskevalle tutkimus- ja arviointiohjelmalle myönnetään jatkossa aiempaa vähemmän määrärahoja, joista rahoitetaan myös perusoikeuksia käsittelevän asiantuntijaverkon toiminta. Nämä esimerkit osoittanevat, miten paljon puheet ja teot poikkeavat toisistaan. Meidän on pidettävä lupauksemme varoja myönnettäessä, jotta voimme olla uskottavia ja jotta Euroopan kansalaiset eivät tunne tulleensa petetyiksi. 
Dillen (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt kun uusi komissio astuu pian virkaan, olisi asianmukaista toivottaa sille menestystä. Barroson komissio ei ole vielä edes aloittanut työtään, mutta sen riveissä on valitettavasti jo selvästi havaittavissa eripuraa. Useat komission jäsenet ovat esitelleet kaikki erimielisyytensä tiedotusvälineissä. Niinpä oikeusasioista vastaavalle uudelle italialaiselle komission jäsenelle Rocco Buttiglionelle esitettiin välittömästi paheksuvia huomautuksia, kun hän totesi turvapaikkapolitiikan yhteydessä, että on aika tarttua härkää sarvista ja perustaa unionin ulkorajoille pakolaisten vastaanottoleirejä. Jokainen, joka tietää miten järkyttävä turvapaikkatilanne on Italiassa, jossa venepakolaisia virtaa jatkuvasti Lampedusan saarelle, ymmärtää, ettei Buttiglione esittänyt näitä ehdotuksia huvikseen.
Kehitysyhteistyöstä ja humanitaarisesta avusta vastaava uusi belgialainen komission jäsen Louis Michel, jolla on jo kokemusta italialaisten solvaamisesta, katsoi kuitenkin tarpeelliseksi ottaa välittömästi etäisyyttä kollegaansa. Itse asiassa tämä samainen Louis Michel ilmoitti avoimesti Belgian tiedotusvälineissä, että hän aikoo komission jäsenen tehtävänsä ohella toimia edelleen aktiivisesti omassa belgialaisessa puolueessaan, johon hän sanoo haluavansa palata kampanjoimaan aktiivisesti tavallisena puolueen jäsenenä. Hän ei siis tunnu liiemmin arvostavan uutta virkaansa. Turkin jäsenyys näyttää olevan toinen jatkuva kiistanaihe. Riippuen kotimaansa arkaluonteisista poliittisista asioista jotkut komission jäsenet kannattavat ja jotkut vastustavat sitä. Ei ole toivoakaan siitä, että asiasta päästäisiin yksimielisyyteen. Tästä kiperästä kysymyksestä puheen ollen kehotan uutta komissiota ottamaan tässä vaiheessa huomioon, että Euroopan kansalaisten enemmistö ei halua hyväksyä Euroopan ulkopuolisen islamilaisen valtion liittymistä Euroopan unioniin. Muuten komissio on vaarassa menettää demokraattisen legitimiteettinsä ennen kuin se on edes kunnolla saavuttanut sitä. 
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan kertoa komission jäsenelle de Palaciolle, kuinka kiitollisia olemme siitä, että olemme saaneet työskennellä hänen kanssaan viiden viime vuoden aikana. Olemme arvostaneet hänen energisyyttään ja avuliaisuuttaan sekä sitä, miten rohkeasti hän on esittänyt joitakin näkemyksiään ja kannanottojaan. Arvoisa komission jäsen de Palacio, olette näyttänyt meille esimerkkiä. Jäämme kaipaamaan teitä.
Pahoittelen yksinkertaisesti myös sitä, ettei Euroopan parlamentin vaalien aikataulun ja uuden komission nimittämisen ja sen virkaan astumisen välillä ole mitään yhteyttä. Tietyt viivästykset ovat erityisen valitettavia, ja ne jarruttavat lainsäädäntötyötä. Meistä tuntuu, että vuosi 2004 on mennyt jotenkin hukkaan.
Myönteisiäkin tuloksia on tietenkin saatu aikaan, ja jotkin niistä ovat itse asiassa erittäin myönteisiä. Myönteisiä tuloksia on saatu eurosta. Se on vahva ja vakaa valuutta, mutta tämä tosiasia ei poista kansalaisten huolta siitä, että yritykset saattavat siirtää tuotantoaan muualle. Aiommekin kiinnittää ensisijaisesti huomiota tähän asiaan. Myönteisiä tuloksia on saatu aikaan myös laajentumisen alalla. Komissio on toteuttanut onnistuneen laajentumisen, mutta se ei ole pystynyt johtamaan keskustelua Euroopan tulevista rajoista, joten odotamme edelleen tällaista keskustelua samoin kuin Turkkia koskevaa keskustelua, joka on epäilemättä kohtalokas meille kaikille.
Lainsäädäntötyössämme meillä on ollut mahdollisuus käsitellä tiettyjä turvallisuusasioita, jotka liittyvät erityisesti meriturvallisuuteen – mistä haluan tässä yhteydessä kiittää komission jäsentä – elintarvikkeiden turvallisuuteen ja terrorismin torjuntaan, mutta monet siirtolaisvirtoja koskevat asiat ovat edelleen ratkaisematta.
Meidän on tehtävä paljon muutakin. Tutkimusmäärärahoja on kieltämättä lisätty, mutta on tärkeää jatkaa tätä kehitystä, koska olemme hyvin huolissamme aivovuodosta. Tästä asiasta puheen ollen haluan korostaa, että Euroopan nuoria on ajateltava huomattavasti nykyistä enemmän. Heistä puhutaan aivan liian vähän parlamentissa. Meidän on keskusteltava nuorten liikkuvuudesta ja koulutuksesta sekä varsinkin tutkintojen vastaavuudesta. Tämä on ala, jolla ei tapahdu riittävän nopeita muutoksia ja jolla on vielä liikaa hankaluuksia. Meidän on painostettava neuvostoa tässä asiassa.
Kaikki riippuu rahoitusnäkymistä, joista on keskusteltava muutenkin kuin vain talousarviokeskustelun yhteydessä. Meidän on käytävä todellista poliittista keskustelua toiveistamme ja tavoitteistamme, siitä, mitä haluamme Euroopalta, ja meidän on pystyttävä tarjoamaan tavoittelemallemme Euroopalle sen tulevina vuosina tarvitsema rahoitus.
Lopuksi haluan onnitella kaikkia komission jäseniä. Olemme todella arvostaneet heidän yksilöllistä pätevyyttään ja toimintaansa, mutta pahoitelleet sitä, ettei komissio ole ollut kaikilla aloilla riittävän kaukonäköinen, ettei sen puheenjohtaja Prodi ole ollut tarpeeksi tarmokas ja tehokas ja ettei hän ole onnistunut omaksumaan tarpeeksi näkyvää roolia. Tätäkö hän halusikin? Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että olemme jo vuoden ajan valitelleet puheenjohtaja Prodin jatkuvaa poissaoloa. Tämä todistaa, ettei hän ole kiinnostunut toimielimestämme, ja toivon, että tuleva komission puheenjohtaja suhtautuu meihin eri tavalla. 
Kirkhope (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan käsitellä kilpailukykyä, koska se on nykyään erittäin tärkeä asia Euroopassa. Useimmat kansalaiset eivät juurikaan luota EU:hun, mikä johtuu usein siitä, ettemme osoita oikeanlaista pätevyyttä sääntelyn purkamista koskevassa asenteessamme. Jäsenvaltioidemme veropolitiikka ei ole tarpeeksi kurinalaista. Emme keskustele sellaisista veroista, jotka lannistamisen sijasta kannustaisivat heitä. Vaikka valuutasta on keskusteltu muissa yhteyksissä tällä viikolla, valuuttojen kurinalaisuus on ratkaisevan tärkeää kovan kilpailun maailmassa.
Kotimaani Yhdistynyt kuningaskunta ei ole liittynyt yhtenäisvaluuttajärjestelmään, eikä sillä ole mielestäni mitään syytä liittyä siihen, mutta siitä huolimatta haluamme Euroopan yhtenäisvaluutan menestyvän. Myös meidän on oltava kotimaassani varovaisia punnan kanssa, ja itse asiassa maailman kaikkien muiden valuuttojen kanssa. Emme yksinkertaisesti voi istua kädet ristissä ja antaa asioiden kehittyä omalla painollaan. Jotta voimme näyttää hyvää esimerkkiä yhtenäisvaluuttajärjestelmään pyrkiville uusille jäsenvaltioille, yhtenäisvaluuttajärjestelmään jo kuuluvien jäsenvaltioiden on tärkeää osoittaa soveltavansa tarvittavaa kurinalaisuutta ja valvontaa.
Toivon valuutalle menestystä, mutta meidän on muistettava, että vastassamme on nyt maailma, joka on täynnä muita kehittyvän talouden valtioita, kuten Aasian valtiot ja Kiina, valtioita, jotka eivät odota, ja valtioita, joiden verotus- ja valuuttajärjestelmät ovat hyvin kurinalaisia.
Vaihtoehtoja ei ole. Tällainen politiikka on parhaaksi kaikkien Euroopan valtioiden kansalaisille, jotka toivovat hallitustensa takaavan heille pysyvästi hyvän elämänlaadun. Viestini on, että verovastuu on avaintekijä näiden toiveiden täyttämisessä. 
Itälä (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan myös kiittää komission varapuheenjohtajaa de Palaciota. Voin todella allekirjoittaa kaiken mitä hän täällä sanoi, erityisesti prioriteeteista.
2005 on myös tärkeä vuosi ja meidän pitää löytää luottamus kansalaisten ja tämän päätöksenteon välillä. Tämä luottamus saadaan aikaan siten, että keskitytään prioriteetteihin, tärkeisiin asioihin, ja saadaan sitä kautta myös tuloksia. Prioriteeteista numero yksi on turvallisuus, kuten täällä on tullut esiin keskusteltaessa ja tehtäessä ratkaisuja rajavartiostosta ja terrorismin vastaisesta taistelusta. On kuitenkin keskityttävä myös lähiturvallisuuteen, jokaisen ihmisen lähiympäristön turvallisuuteen. Sitä kansalaiset varmasti haluavat. Nämä kaikki asiat toki liittyvät toinen toisiinsa.
Toiseksi, kestävä kehitys on tärkeä asia. Meidän on ratkaistava, miten teollisuuden toimintakykyedellytykset säilyvät ja samalla otetaan huomioon ympäristönsuojelu. Näiden kahden asian yhdistäminen tulevaisuudessa on hyvin tärkeää, jotta kilpailukyky voi säilyä ja myös ympäristö säilyy.
Lissabonin toimintaohjelma on tärkeä asia, mutta se vaatii konkretiaa. Me tarvitsemme tuloksia työllisyyspolitiikassa kilpailukyvyn osalta, mutta ennen kaikkea näihin liittyy talouspolitiikka ja budjettikuri, josta äsken käytettiin hyvä puheenvuoro. Meidän täytyy olla esimerkkinä täällä kansallisille parlamenteille ja kansallisille hallituksille siitä, että budjettikuri säilyy. Meillä jokaisella on omat prioriteettimme ja me haluamme lisäyksiä budjettiin, mutta tällä tavoin budjetti paisuu paisumistaan ja talouspolitiikka karkaa käsistä. Kuri täytyy säilyttää ja se tapahtuu juuri prioriteettien kautta. Sitoudumme siihen, että tietyt asiat hoidetaan ja muut jäävät vähemmälle, sillä meillä on kuitenkin vain rajallinen määrä varoja käytettävissämme.
Hyvä ja kestävä talous, mielelläni kuuntelin tätä kohtaa, mutta mielestäni hyvä ja kestävä talous Euroopassa edellyttää kasvu- ja vakaussopimuksen säilyttämistä entisellään. Siitä ei pidä livetä eikä sitä pidä muuttaa huonompaan suuntaan, vaan se pitää säilyttää vähintäänkin entisellään ja on pidettävä huolta siitä, että sitä myös noudatetaan joka maassa samalla tavalla. Tämä herättää luottamusta, ei se, että ruvetaan pikku hiljaa huonontamaan sopimuksia, jotka yhdessä aikaisemmin on sovittu.
Ensi vuosi on tärkeä vuosi, sillä se on kokonainen vuosi, jolloin kokonainen uusi parlamentti ja laajentunut Eurooppa toimii. Näillä prioriteeteilla voimme näyttää kansalaisille, että asiat sujuvat ja se on perusedellytys, jotta me voimme jatkaa työtämme.
Thyssen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, poliittiset painopisteet ovat vakuuttavia vain, jos niiden rahoitukseen tarvittavat varat ovat olemassa. Tämä pätee pitkän aikavälin tavoitteisiin – nimittäin rahoitusnäkymiin, joista komission jäsen puhui – mutta myös tulevaa vuotta koskeviin lyhyen aikavälin tavoitteisiin. On hyvä, että laaditaan ohjelma, ja vielä parempi on, että parlamentti on siinä tiiviisti mukana. Jälkimmäinen asia on välttämätön demokratian kannalta mutta myös siksi, että parlamentti on budjettivallan käyttäjä. Tällainen toimintatapa voidaan sovittaa täydellisesti yhteisön menetelmiin, minkä komissio on ymmärtänyt ja toteuttanut myös käytännössä, ja se ansaitsee siitä kiitokset.
Vuotuinen toimintastrategia, josta komissio tiedotti meille helmikuussa ja josta keskustelimme huhtikuussa, on mielestäni vieläkin aivan ajankohtainen. Strategiassa määritetyt kolme painopistettä on siksi ehdottomasti säilytettävä, ja kiistämättä muiden painopisteiden merkitystä pyydän teitä kiinnittämään erityistä huomiota kilpailukykyyn ja koheesioon. Jos todella haluamme luoda lisää työpaikkoja sekä toteuttaa kestävän kehityksen ja todellisen sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, meidän on kehitettävä vuonna 2005 menetelmä, jolla varmistetaan, että Lissabonin tavoitteet saavutetaan. Tämän lisäksi on tarjottava keppiä ja porkkanaa, jotta nämä tavoitteet todellakin saavutetaan vakautta vaarantamatta. Toivotaan, että Kokin raportti tarjoaa meille vankan pohjan lähitulevaisuudessa käytävälle keskustelulle, jossa meidän on edistettävä sellaisten päätösten tekemistä, joiden avulla onnistumme etenemään aimo harppauksen. Meidän on tehtävä sille tilaa vuonna 2005. Vain siten voimme mielestäni todistettavasti varmistaa politiikan jatkuvuuden sekä osoittaa, että pidämme lupauksemme ja tarjoamme kansalaisille sitä, mitä he odottavat meiltä, ja että voimme raivata tien poliittisille painopisteille, jotka komission uusi puheenjohtaja Barroso on vahvistanut ja joita ryhmämme yleisesti ottaen kannattaa. Lopuksi haluan kiittää komission varapuheenjohtajaa ja kaikkia niitä hänen kollegojaan, jotka ovat aina ensisijaisesti pyrkineet ylläpitämään hyviä demokraattisia suhteita Euroopan parlamenttiin. 
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan kiittää puhujia heidän ystävällisistä sanoistaan, jotka koskivat parlamentin kanssa tekemääni yhteistyötä.
Mainitsen ensimmäiseksi jäsen Daulin, valiokuntien puheenjohtajakokouksen puheenjohtajan, jonka kanssa olemme tehneet yhteistyötä koko tämän ajan helpottaaksemme parlamentin ja komission yhteistyötä. Haluan muistuttaa, että kun nykyinen komissio aloitti työnsä, suhteemme olivat erittäin hankalat. Edellisen komission oli ollut pakko erota nimenomaan parlamentin painostuksen, parlamentin kanssa käytyjen keskustelujen sekä komission ja parlamentin välisten kiistojen vuoksi. Meidän oli korjattava tilanne ja luotava täysin erilainen pohja toimielintemme väliselle yhteistyölle, jolla on ratkaiseva merkitys Euroopan rakentamiselle, ja Euroopan unionin etuja ajetaan tavalla tai toisella juuri näiden kahden toimielimen kautta.
Haluankin kiittää Euroopan parlamenttia – sen jäseniä ja virkamiehiä – sekä myös komission virkamiehiä, jotka ovat työskennelleet eri asiakirjojen ja sopimusten parissa, jotta me kaikki voisimme tehdä puitesopimuksen ja ottaa sen jälkeen käyttöön tämän parlamentin ja komission jäsenneltyä vuoropuhelua koskevan toimintatavan. Nämä kaksi sopimusta, joita on nyt täydennetty toimielinten välisellä sopimuksella – johon neuvostokin osallistuu lainsäädännön parantamiseksi – ovat sitä paitsi tulosta keskusteluista ja neuvotteluista, jotka eivät ole olleet helppoja mutta joiden yhteydessä meillä kaikilla on ollut suuri halu varmistaa, että asiat etenevät hyvin ja asianmukaisesti, jotta Eurooppaa voidaan rakentaa entistä tehokkaammin. Haluan kiittää kaikkia vastuutehtävissä toimineita parlamentin jäseniä aktiivisesta osallistumisesta ja kaikkia tähän työhön osallistuneita yhteistyöstä.
Jäsen Daul puhui jäsennellyn vuoropuhelun kehityksestä ja tuloksista ja totesi, että vuoropuhelua on tehostettava. Uskonkin, että sitä voidaan parantaa, mutta siitä neuvotellaan uuden komission kanssa, ja toivon teille onnea näihin keskusteluihin ja parannuksiin.
Jäsen Daul puhui lopuksi tiedotuksen parantamisesta, osallistavan demokratian lujittamisesta ja tehokkuuden lisäämisestä. Olemme kaikki samaa mieltä näistä asioista. Hän puhui lainsäädäntöohjelmien esittämisestä hyvissä ajoin ja sellaisten uusien suunnitelmien käyttöönotosta, joita ei ole toistaiseksi juurikaan otettu huomioon. Niitä ovat esimerkiksi mahdollisuudet, joita kansallisilla parlamenteilla on jatkossa tiettyjen asiakirjojen yhteydessä. Haluan sanoa, että kaikki tämä on epäilemättä sisällytettävä toimintaan, mutta rajojakin on asetettava, jotta emme täysin lamauta toimintarakenteita.
Joka tapauksessa koordinointia neuvoston kanssa on tehostettava, ja työskentelemmekin parhaillaan asian edistämiseksi, ja pyrimme myös lisäämään lainsäädäntöohjelmien ja talousarvioiden välistä johdonmukaisuutta.
Se, pitääkö tämä paikkansa, voidaan selvittää tarkastelemalla, otetaanko tulevissa rahoitusnäkymissä todellakin huomioon Euroopan unionin nykyiset poliittiset painopisteet, jotka on asetettu joistakin erityiskysymyksistä tehtyjen erityissopimusten ulkopuolella. Meidän on odotettava ja katsottava, mitä tapahtuu. Parlamentin jäsenet osallistuvat aktiivisesti tähän prosessiin. Minä olen jossain muualla, mutta seuraan ilman muuta erittäin tiiviisti asiasta käytäviä keskusteluja.
On tietenkin todettu, että tietyt asiat ovat edelleen ratkaisematta, ja jotkin näistä mainituista tavoitteista ovat erityisen kunnianhimoisia. Se on hyvinkin mahdollista. Vaikka ei olekaan minun tehtäväni sanoa tätä, koska puheenjohtaja Prodi puhuu asiasta parlamentille, totean, että nykyisen komission toiminta on ollut mielestäni yleisesti ottaen erittäin myönteistä.
Tehtävää jää tietenkin myös tulevalle vuodelle, mutta niin pitääkin jäädä, sillä muuten seuraajillamme ei olisi tekemistä, eikä se ole kenenkään tavoitteena. Aina on sitä paitsi parantamisen varaa.
Uusi laajentuminen tuo mielestäni suuria haasteita, ja meidän on kehitettävä edelleen naapuruuspolitiikkaa ja Balkanin vakaussopimusta sekä varmistettava, että niiden yhteydessä toteutetaan myös konkreettisia toimia. Esimerkiksi sähkö- ja kaasumarkkinoiden toteuttaminen Balkanin maissa on hyvin konkreettinen Balkanin vakaussopimukseen liittyvä toimenpide, jota uusi komissio voi ja jota sen pitääkin jatkaa ja jota on tarmokkaasti edistettävä koko vuoden 2005 ajan.
Kilpailukyvyn, sosiaaliasioiden ja ympäristönäkökohtien on mielestäni oltava tasapainossa, mutta meidän on syytä tietää, että ellei Eurooppa ole kilpailukykyinen ja ellemme luo vaurautta globalisoituneessa maailmassa, meidän on vaikea täyttää sosiaalisen Euroopan edellytyksiä tai käsitellä ympäristöön liittyviä huolenaiheita. Tätä seikkaa emme saa unohtaa. Kilpailukyky on kaiken muun toiminnan edellytys. Ellemme ole kilpailukykyisiä ja ellemme onnistu luomaan vaurautta ja työpaikkoja, tuloksena on vain turhautuminen, koska silloin emme ole pystyneet pitämään lupauksiamme ja sopimuksiamme. Nämä tavoitteet voidaan saavuttaa vain taloudellisen kehityksen ja uusien työpaikkojen avulla, ja ne taas epäilemättä edellyttävät konkreettista toimintaa esimerkiksi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen aloilla.
Jäsen Swoboda esitti lähiliikennettä ja julkista liikennettä koskevia huomautuksia. Investoinneista totean, että niihin liittyy erittäin tärkeitä julkista liikennettä koskevia seikkoja, joihin vaikuttaa asiassa Altmark annettu tuomio. Kyseinen tuomio on asian kannalta keskeinen, ja se on otettava huomioon paitsi liikennealalla myös kaikissa Euroopan unionin julkisissa palveluissa sekä kilpailun toteuttamisessa. Se on otettava huomioon myös myönnettäessä mahdollista julkista tukea tietyn palvelutason takaamiseksi avoimin ja kilpailua edistävin menetelmin.
Haluan kiittää jäsen Grossetêtea ystävällistä sanoista, ja tulenkin näin suoraan mielestäni oleelliseen asiaan: näkökohtiin, jotka koskevat kilpailukykyyn liittyvää ongelmaa. Joillakin aloilla tuotantoa siirretään muualle, mikä on aivan järkevää, koska uusille maille tarjoavat kansainvälisen tason toiminnassa mahdollisuuden vain sellaiset vähemmän tekniset tuotannonalat, joissa kuluttajista kaukana sijaitsevilla alueilla rakentaminen tai tuottaminen ei ole ongelma. Toimintaa siirretään joskus kuitenkin siksi, ettemme mieti kunnolla tavoitteitamme, vaan ainoastaan niiden saavuttamiseen tarvittavia välineitä.
Haluaisin esittää lisäksi pyynnön, joka koskee Kioton pöytäkirjaa ja päästökauppadirektiiviä. Olemme antaneet direktiivin, ja sitä on myös noudatettava. Haluan kuitenkin esittää myös huomautuksen, jonka olen esittänyt julkisesti komissiossa. Meidän ei pidä vain todeta ohimennen, kannatammeko vai vastustammeko Kioton pöytäkirjaa. Ei. Kannatan pöytäkirjaa. Kannatan kasvihuonekaasujen vähentämistä, ja se on mielestäni paitsi Euroopan unionin myös koko ihmiskunnan tärkeimpiä haasteita. Se on haaste, joka todellakin vaarantaa ihmiskunnan tulevaisuuden, ellei siihen puututa asianmukaisin keinoin. Energiatehokkuudesta totean, että kannatan uusiutuvia energialähteitä ja todellista, vilpitöntä ja rohkeaa keskustelua ydinenergiasta. Se on aivan välttämätöntä – ja sanon tämän tietenkin omasta puolestani. Haluan tehdä sen selväksi. Seuraava komissio ja nykyinen parlamentti joutuvat varmasti käsittelemään tätä asiaa tulevina vuosina.
Aika kuluu, ja asia on selvästi kiireinen. Tänä ja viime kesänä on alkanut näkyä ensimmäisiä merkkejä maapallon keskilämpötilan kohoamisesta alle yhdellä asteella. Jos tämä pitää paikkansa, emme voi turvautua hyvältä kuulostaviin mutta vääriin ratkaisuihin. Minäpä selitän, mitä tarkoitan. Päästökauppajärjestelmä voi olla hyvä, jos se pannaan täytäntöön maailmanlaajuisella sopimuksella, mikä on ainoa tapa, jolla päästökaupalla voi olla käytännön vaikutuksia. Jos tilanne on se, että järjestelmässä vain Euroopan unioni täyttää asetetut velvoitteet ja että Venäjä tai Yhdysvallat – ainoat kaksi valtiota, jotka voivat vaikuttaa ratkaisevasti pöytäkirjan voimaantulon edellytyksenä olevaan päästöjen määrään – eivät ole ratifioineet Kioton pöytäkirjaa, saatamme huomata menettävämme teräs-, sementti-, tiili- ja keramiikkateollisuutemme sekä muita energiaa käyttäviä teollisuudenalojamme. Saastuminen ei kuitenkaan loppuisi, koska saasteita syntyisi kolmansissa maissa, joissa sovelletaan huomattavasti löysempiä ehtoja. Terästä, sementtiä ja keramiikkaa tuotettaisiin edelleen, ja niitä olisi tuotava Eurooppaan, jolloin kuljetuksesta aiheutuisi lisää kustannuksia ja päästöjä, ja teoriassa noudattaisimme edelleen päästöjen vähentämistä koskevaa tavoitetta.
Vähenevätkö päästöt tosiasiassa, kun tarkastellaan yleisesti koko maailmaa? Eivät vähene. Tämä on otettava huomioon, koska vaarannamme joitakin teollisuudenalojamme mutta emme saavuta viime kädessä mitään konkreettisia tuloksia pääasiallisessa tavoitteessa, joka on päästöjen vähentäminen koko maailmassa. Emme saavuta tätä tavoitetta, ellei meillä ole rohkeutta käydä käsiksi ydinenergiasta johtuviin ongelmiin, ja meidän on tarjottava kansalaisille avoimia toimintatapoja ja tietoa, toisin sanoen komission ehdotuksia. Meidän on myös ymmärrettävä, että Euroopan on lisättävä resurssejaan ja valmiuksiaan ydinenergian alalla, emmekä saa esittää asiasta nenäkkäitä väitteitä, jos haluamme ylläpitää kasvua ja kilpailukykyä sekä samalla torjua ilmastonmuutosta. Tämä on siksi tehtävä maailmanlaajuisella tasolla.
Pelkkä Eurooppa ei riitä. Jos toteutamme kaikki mainitsemani toimet, hiilidioksidipäästöt vähenevät noin 400 miljoonaa tonnia vuodessa. Pelkästään Kiinan hiilidioksidipäästöt lisääntyvät 4 000 miljoonaa tonnia 15 seuraavan vuoden aikana. Näitä suuria haasteita on ehdottomasti käsiteltävä tulevina vuosina, ja toivon, että parlamentti myös tekee niin. Olen tietenkin varma, että seuraava komissio käsittelee niitä.
Suhtautuminen ydinenergiaan on henkilökohtainen asia, mutta olen sitä mieltä, että ellemme käsittele tätä ongelmaa, emme varmasti onnistu täyttämään velvollisuuksiamme asianmukaisesti. Meidän on toimittava vastuuntuntoisesti, sillä kaikkihan me tiedämme, että sen yleiseen hyväksyntään liittyy valtavia ongelmia. Meidän on siksi tarjottava selityksiä, tietoa, avoimuutta, turvallisuutta ja takuita.
Seuraavaksi käsittelen aivovuotoa. Kyse ei ole pelkästään siitä, että kaikkein terävä-älyisimmät henkilömme lähtevät muualle, vaan myös siitä, että paitsi Euroopan myös koko maailman terävä-älyisimmät päätyvät Yhdysvaltoihin, joka on liittolaisemme, ystävämme ja kumppanimme. Kolmansien maiden älyköt eivät tule Eurooppaan. Eurooppa ei enää vedä puoleensa tietoa, innovaatiota ja tutkimusta, jotka ovat ratkaisevia tekijöitä tulevaisuudessa. Euroopan on tehtävä asialle jotain, ja tämä on yksi tuleviin rahoitusnäkymiin sisällyttämistämme painopisteistä, ja toivomme, että asia ymmärretään.
Jäsen Kirkhopen esiin ottamista kilpailukykyä koskevista näkökohdista totean, että hän puhui ennen kaikkea verovastuusta ja taloutta koskevien laajojen menettelytapojen johdonmukaisuudesta, ja olen niistä samaa mieltä. Mielestäni on erittäin tärkeää, että Euroopassa keskustellaan tällä hetkellä vakaussopimuksen toimivuuden parantamisesta. Tällainen lähestymistapa meidän on omaksuttava, ja se edellyttää varmuuden ja takuiden tarjoamista. Emme voi toisin sanoen lisätä harkintavaltaa arvioidessamme tietyntyyppisiä oloja. Harkintavaltaa on vältettävä, jotta emme toimi mielivaltaisesti. Sitä on vältettävä markkinoiden varmuuden, selkeyden ja takuiden varmistamiseksi.
Turvallisuudesta puheen ollen jäsen Itälä puhui turvallisuudesta, ympäristöstä, kilpailukyvystä ja vakaussopimuksesta. Yhdyn täysin hänen toteamuksiinsa ja olen samaa mieltä myös kaikesta, mitä jäsen Thyssen sanoi äsken kilpailukyvyn ja koheesion edistämiseen liittyvistä ongelmista. Kokin raportti on mielestäni erinomainen perusta tällaiselle työlle. Retoriikasta ja todellisuudesta puhuneelle jäsen Ludfordille haluan sanoa, etten ole hänen kanssaan samaa mieltä, vaikka politiikassa onkin hetkiä, joina todellisuus ei aivan vastaa puheita, kuten kaikki tiedämme. Tällaiset hetket ovat kuitenkin talousarviotoimiin liittyviä konkreettisia tosiasioita. YOS (yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa) on yksi niistä aloista, joita on komission ehdotuksesta laajennettu eniten luonnoksessa vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymistä. Lopulliset päätökset tekee neuvosto. Myös parlamentin on annettava lausuntonsa.
Jäsen Dillenin mainitsemista erimielisyyksistä tai erimielisyyksien puutteesta totean, etten aio puuttua niihin. On selvää, etteivät kaikki ole aina samaa mieltä, mutta lopulta päästään kuitenkin yhteisymmärrykseen – se on demokratiaa – tekemällä enemmistöpäätös, joka on toimielimen kanta. Kaikkina näinä vuosina emme ole olleet komissiossa aina yksimielisiä, mutta meidän on täytynyt tehdä sopimuksia, ja olemme kaikki tukeneet sovittua kantaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, on ollut kunnia saada edustaa komissiota suhteissamme Euroopan parlamenttiin, tulla valituksi, ja tässä yhteydessä haluan kiittää puheenjohtaja Prodia luottamuksesta sekä siitä, että hän esitti minua varapuheenjohtajaksi, joka vastaa suhteista Euroopan parlamenttiin. Minun on todettava, että en pelkästään hyväksynyt tehtävää vaan pikemminkin pyysin sitä, ja ilahduin kovasti, koska pidän itseäni ennen kaikkea parlamentaarikkona. Olen pyrkinyt näinä vuosina tekemään uskollisesti yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa ja olen nähdäkseni onnistunut siinä. Haluan vielä erityisesti kiittää teitä työstänne yhteispäätösmenettelyissä, joissa olette yleisesti ottaen tehneet parannuksia. Toisinaan kehittelemme varsin eriskummallisia asioita päästäksemme yhteisymmärrykseen, mutta kaiken kaikkiaan tulos on erittäin myönteinen, koska Euroopan parlamentti edustaa Euroopan unionin kansalaisten sekä jäsenvaltioiden hallitusten herkkiä näkemyksiä.
Olemme tehneet viime aikoina nähdäkseni aiempaa realistisempia ehdotuksia tässä interaktiivisessa vuoropuhelussa, jossa komissio tekee ehdotuksen ja toimii sen jälkeen sovittelijana. Katson, että toivottavasti mahdollisimman pian ratifioitavaan uuteen perustuslakisopimukseen sisältyvillä ehdotuksilla täydennetään, yleistetään ja laajennetaan parlamentin tehtäviä sekä varmistetaan, että Euroopan parlamentin tehtävät laajennetaan koskemaan kaikkia lainsäädäntövelvollisuuden aloja – käytännössähän sillä on jo kaikki minkä tahansa parlamentin tehtävät. Haluan huomauttaa, että parlamentin tehtäviin kuuluva valvonta on ollut valtavan tehokasta, mutta toisinaan hankalaa. Parlamentin jäsenet, myös edeltäjänne, ovat kuitenkin valvoneet toimia erittäin tehokkaasti vastuuntuntoisin, järkevin, ammattimaisin ja vilpittömin menetelmin. Uusi parlamentti ja uusi komissio varmasti jatkavat tätä työtä. Nämä ovat Euroopan parlamentin oleelliset elementit, ja Euroopan parlamentti on yksi kolmesta suuresta toimielimestä, jonka kautta kaikki voivat osallistua tähän erityiseen ja ainutlaatuiseen Euroopan rakentamishankkeeseen.
Puhemies.
   Arvoisa komission varapuheenjohtaja de Palacio, en tiedä, näemmekö teitä enää parlamentissa, joten haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja esittää teille suuret kiitokset Euroopan parlamentin kanssa tekemästänne mainiosta yhteistyöstä. Haluan kiittää teitä ja henkilöstöänne myös sitoumuksellisuudesta ja perusteellisuudesta – sekä viehättävyydestä –komissiossa tekemässänne muussa työssä. Toivotan teille onnea ja menestystä tulevaisuudessa.
Keskustelu on päättynyt.

(1)

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana esitys Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi vuodeksi 2005 neuvoston esittelemänä. 
Nicolaï,
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minulle on suuri kunnia, että voin neuvoston puolesta esitellä teille talousarvioesityksen vuodeksi 2005 sellaisena kuin neuvosto siitä heinäkuussa päätti.
EU-asioista vastaavana ministerinä tulen lähikuukausina olemaan säännöllisesti nähty vieras täällä, ja sen vuoksi haluan tarttua tilaisuuteen ja onnitella teitä jälleen kerran – osittain virallisesti – siitä, että teidät on valittu Euroopan parlamentin jäseniksi. Haluaisin mainita erityisesti kahden valiokunnan puheenjohtajat eli budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajat.
Budjettivallan kahtena käyttäjänä teidän Euroopan parlamentin ja meidän neuvoston välillä on viime vuosina tehty mainiota yhteistyötä, ja olen vakuuttunut siitä, että voimme jatkaa samaan malliin. Katson, että viime heinäkuussa pitämämme sovittelukokous on hyvä lähtökohta. Tässä sovittelukokouksessa teimme useita järkeviä päätöksiä, ja haluaisin mainita yhden niistä tässä eli sen, että neuvosto toimittaa teille Euroopan parlamentin jäsenille tietoa tulevia rahoitusnäkymiä silmällä pitäen. Mielestäni tästä on hyvä jatkaa siltä osin, mitä tulee EU:n puheenjohtajavaltion tiedonantoihin ja Euroopan parlamentin kanssa tehtävään yhteistyöhön, muun muassa rahoitusnäkymien osalta.
Haluan esittää pari yleistä huomiota talousarvion perusperiaatteista ja sen jälkeen siirryn eri otsakkeita koskeviin selittäviin kommentteihin.
Talousarvioesityksestä päättäessään neuvosto on tietenkin ottanut huomioon 6. toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten sopimuksen, joka on teille tuttu. Tässä sopimuksessa käsitellään muun muassa enimmäismäärien ja niiden noudattamisen sekä sen tärkeyttä, että asianmukaisista marginaaleista ja odottamattomista olosuhteista ja joustavuudesta keskustellaan.
Neuvosto on korostanut sitä, että maksumäärärahoja on oltava käytössä riittävästi, mutta ote todellisuudesta ei saa prosessin aikana herpaantua. Meidän on vältettävä maksumäärärahojen tason yliarvioimista. Viime vuosina realisoituneet liialliset ylijäämät eivät kuvasta parasta mahdollista varainhoitoa. Olen lisäksi varma siitä, että te Euroopan parlamentissa olette myös sitä mieltä, että koska kaikkien jäsenvaltioiden ja kaikkien kansallisten parlamenttien on noudatettava ankaraa budjettikuria, samaa kuria meidän on noudatettava myös Euroopan tasolla.
Kuten olette saattaneet huomata, olemme neuvostossa luetelleet huolellisesti kaikki rahoitusnäkymien eri otsakkeisiin sisältyvät painopisteemme ja vähemmän tärkeät alueet. Yksi painopiste, jonka haluan ottaa esiin, on se, että uusille jäsenvaltioille on annettava riittävästi liikkumavaraa niiden sopimusten mukaisesti, joita olemme tältä osin aiemmin tehneet, esimerkkinä Kööpenhaminassa tehty sopimus.
Lopuksi haluan vielä yleisten perustelujen osalta painottaa toimintoselvityksiksi kutsumiemme selvitysten tärkeyttä. Mielestäni tämä on uusi hyvä malli, jolla nostetaan laatua sekä parannetaan tiedottamista ja sitä tapaa, jolla käsittelemme talousarviota. Näin ollen komissiota on kehotettu jatkamaan työtään tällä alalla.
Haluaisin käydä läpi nopeasti eri luokat esittäen aluksi sellaisen yleisen huomion, että talousarvioesitykseen sisältyy, kuten tiedätte, maksusitoumusmäärärahoja 116 miljardin euron edestä, mikä on 4,1 prosenttia enemmän kuin vuoden 2004 talousarviossa.
Maksumäärärahoista eli niistä rahoista, jotka Euroopan unionin on maksettava vuoden 2005 aikana, todettakoon, että tähän tarkoitukseen on varattu yhteensä 105 miljardia euroa. Määrä on 5,4 prosenttia enemmän kuluvan vuoden maksumäärärahoihin verrattuna, ja se vastaa 0,99 prosenttia unionin bruttokansantulosta.
Otsakkeesta 1, "maatalous", haluan todeta seuraavaa. Edellisvuosina arviot ovat usein olleet liian korkeita. Tämän vuoksi neuvosto on päättänyt vähentää yhteensä 1 miljardilla eurolla sitä määrää, jota komissio on esittänyt alustavassa talousarvioesityksessään yhteistä maatalouspolitiikkaa varten. Olemme tehneet tämän alentamalla kaikkia niitä alustavan talousarvioesityksen kohtia, joiden rahoitus ylittää 800 miljoonaa euroa. Neuvosto on kuitenkin ottanut huomioon sen, että määrärahojen lopullinen taso määräytyy vasta syksyllä komission esittäessä oikaisukirjelmän, kuten toimielinten välisessä sopimuksessa on sovittu.
Otsakkeen 2, "rakennetoimet", osalta neuvosto on hyväksynyt komission alustavassa talousarvioesityksessään tätä otsaketta varten esittämät maksusitoumusmäärärahat. Tästä huolimatta ja kun otetaan huomioon rakennetoimiin varattujen varojen huomattava vajaakäyttö, neuvosto on päättänyt alentaa maksumäärärahojen tasoa. Näin ollen komission alustavassa talousarvioesityksessään esittämiin maksumäärärahoihin on tehty 3 miljardin euron suuruinen leikkaus alentamalla niiden tasoa kautta linjan. Jäljellä olevat määrärahat vastaavat odotettavissa olevaa toteutumistasoa. Tämä alentaminen vaikuttaa myös yhteisön aloitteisiin ja niiden ohjelmien toteuttamiseen, jotka ovat peräisin vuotta 2000 edeltävältä ajalta. Tässä yhteydessä haluan kuitenkin korostaa sitä, että neuvoston alustavassa talousarvioesityksessään esittämät maksumäärärahat ovat yhä tämän alentamisen jälkeenkin aiempien vuosien toteutuneita menoja huomattavasti korkeammalla tasolla.
Otsakkeen 3, "sisäiset politiikat", osalta neuvosto on päättänyt hyväksyä ne alustavaan talousarvioesitykseen sisältyvät määrät, joita yhteispäätösmenettelyn mukaisesti esitettiin monivuotisille ohjelmille, kuten laajentumisen jälkeen sovittiin. Tämä koskee myös Kööpenhaminan päätelmiin liittyviä tiettyjä rahamääriä.
Neuvosto on kuitenkin rajoittanut määrärahoja joidenkin monivuotisiin ohjelmiin perustumattomien budjettikohtien osalta. Tämä koskee lehdistöä ja viestintää sekä turvallisuustutkimuksen alalla tehtäviä valmistelutoimia. Neuvosto on sillä kannalla, että ne määrät, jotka komissio on osoittanut joillekin erityisvirastoille, ylittävät sen, mitä voidaan pitää realistisena, kun otetaan huomioon, että virastot ovat vastikään perustettuja.
Koska otsakkeen 3 osalta on tehty äsken mainitsemani valinnat, neuvosto esittää 108 miljoonan euron suuruisen marginaalin sisällyttämistä rahoitusnäkymien otsakkeen 3 enimmäismäärään. Tämän marginaalin puitteissa myös Euroopan parlamentin on pystyttävä asettamaan omat painopisteensä sisäisen politiikan alalla.
Otsakkeen 4, "ulkoiset toimet", osalta neuvosto on poikennut komission alustavassa budjettiesityksessään valitsemasta lähestymistavasta. Neuvosto oli sitä mieltä, että ensisijaisten tavoitteiden luettelossa on tehtävä enemmän yksityiskohtaisia valintoja, jotta rahoitusnäkymien otsakkeen 4 enimmäismäärää ei ylitetä. Joustovälineen käyttö ei ole vaihtoehtona.
Neuvosto on kuitenkin hyväksynyt komission Irakin jälleenrakentamiseen esittämät määrät. Kun otetaan huomioon yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan edellyttämät voimavarat, neuvosto on pitäytynyt siinä tasossa, jota näille toimille esitettiin vuoden 2004 lopullisessa talousarviossa.
Näiden ensisijaisten tavoitteiden rahoittamiseksi rahoitusnäkymien otsakkeen 4 nykyisen enimmäismäärän puitteissa neuvosto on kuitenkin tehnyt pienen suhteellisen vähennyksen komission pääbudjettikohtiin ehdottamiin määriin; kansainvälisiin kalastussopimuksiin varatut määrärahat on otettu suhteellisesti huomioon. Nämä määrärahat on alennettu kuluvan vuoden määrärahojen tasolle siten, että otsakkeeseen 4 on jätetty pieni marginaali odottamattomia olosuhteita varten.
Toivon ja odotan, että vuoden 2005 talousarvion tullessa toiseen käsittelyyn pystymme pääsemään sopimukseen toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti lopullisesta talousarviosta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja kansainvälisten kalastussopimusten osalta. Mitä tulee puheenjohtajavaltion ponnisteluihin ulkopolitiikasta tiedottamisen alalla, haluan kertoa siitä, mitä parlamentin kanssa on sovittu. Kuten tiedätte, 21. syyskuuta pidetään seuraava kokous sen erityissopimuksen puitteissa, jonka teimme tältä osin yhdessä parlamentin kanssa Italian puheenjohtajuuskaudella. Yritämme tiedottaa teille ajoissa tämän kokouksen tapahtumista. Viittaan myös siihen puheeseen, jonka ulkoasiainministeri Bot piti äskettäin ulkoasiainvaliokunnassanne.
Otsakkeen 5, "hallinto", osalta tilanne on melko mutkikas. Toimielinten kollektiiviset arviot ovat johtaneet siihen, että enimmäismäärä on ylittynyt. Haluan kuitenkin muistuttaa teitä siitä, että toimielimemme ovat jo etukäteen päättäneet, ettei joustovälinettä sovelleta vuoden 2005 hallintomenoihin. Hallintomenojen hallittu kehitys on osa järkevää varainhoitoa. Olen vakuuttunut siitä, että budjettivallan toisena käyttäjänä te parlamentin jäsenet olette neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, mikä on järkevää varainhoitoa.
Neuvosto on näin ollen päättänyt, että noin 50 miljoonan euron suuruinen marginaali riittää, kun otetaan huomioon ne lisäsäästöt, jotka ovat syntyneet tietotekniikoiden kehittämisestä ja toimielintenvälisestä yhteistyöstä sekä erityisistä henkilöstön palvelukseenotto-ohjelmista.
Lopuksi käsittelen liittymistä valmistelevaan strategiaan liittyvää otsaketta 7, jonka osalta neuvosto on hyväksynyt komission esittämät maksusitoumusmäärärahat. Kun otetaan huomioon näiden toimien odotettavissa oleva toteutumistaso, neuvosto on kuitenkin hieman alentanut komission ehdottamia maksumäärärahoja ja saattanut ne vastaamaan paremmin todellisia tarpeita.
Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamenttia sen tähän asti osoittamasta tarkkaavaisuudesta ja haluan toivottaa teille onnea ja menestystä tästä budjettiesityksestä käytäviin keskusteluihin. Toivoakseni ja uskoakseni pystymme esittämään ajoissa tasapainoisen talousarvion vuodeksi 2005. Toivon, että tähän päästään käsiteltävänämme olevien nykyisten ehdotusten pohjalta. Pidän niitä järkevänä perustana. Tiedän, ettemme ole jokaisesta kohdasta samaa mieltä, ja siksi odotamme paljon tulevilta keskusteluilta. Olen vakuuttunut siitä, että pääsemme loppujen lopuksi molempia tyydyttävään ratkaisuun, kuten aina ennenkin. 
Schreyer,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa jäsen Lewandowski, arvoisa Garriga, hyvät parlamentin jäsenet, talousarvioilla on aina tiukka ja kiireellinen aikataulu, ja on sen vuoksi sangen tyypillistä, että tärkeä budjettikeskustelu ajoittuu uuden parlamentin ensimmäisen tavanomaisen täysistunnon yhteyteen. Käsiteltävänä on vuoden 2005 talousarvio eli laajentuneen unionin ensimmäinen kokonainen varainhoitovuosi, ja ennen kaikkea kyseessä on ensimmäinen talousarvio, josta keskustelee ja jonka hyväksyy 25 jäsenvaltiota ja jonka hyväksyvät 25 jäsenvaltion Euroopan parlamentin jäsenet.
Komissiolle talousarvion painopisteet ovat selvät. Ensinnäkin uusien jäsenvaltioiden integroitumista on edistettävä. Toiseksi on vahvistettava kasvupotentiaalia yhteisössä ja laajentuneen unionin yhteenkuuluvuutta. Meillä on maailmassa yhä suurempi vastuu ja siihen meidän on kyettävä vastamaan, ja valitettavasti meidän on pakko asettaa terrorismin torjunta asialistallamme ylimmäksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette esittänyt neuvoston talousarvioesityksen keskeiset seikat ja neuvoston ensimmäisen käsittelyn tuloksen. Haluaisin vielä kerran esitellä komission alustavan talousarvioesityksen keskeiset luvut. Olimme ehdottaneet vuodeksi 2005 suuruudeltaan 109,5 miljardin kokoista talousarviota, joka vastaisi 1,03 prosenttia laajentuneen unionin bruttokansantuotteesta. Agenda 2000-asiakirjaan, joka on nykyinen rahoitusnäkymä, on kirjattu varainhoitovuodelle 2005 paljon suurempi luku eli 1,08 prosenttia yhteenlasketusta taloudellisesta tuloksesta. Jos otetaan lisäksi huomioon se, että Euroopan kehitysrahasto ei tällä hetkellä kuulu talousarvion piiriin ja sitä on lisäksi rahoitettava, todelliseksi luvuksi saadaan vuoden 2005 rahoitussuunnittelua varten 1,11 prosenttia. Mainitsen tämän nyt, koska on päätettävä, tarkoittavatko komission ensi kautta koskevat ehdotukset todellakin niin mittavaa lisäystä. Rahoitussuunnittelussa käytettävää 1,11 prosenttia olisi näin ollen verrattava vuodelle 2007 ja sitä seuraaville vuosille esittämäämme ehdotukseen 1,14 prosentista.
Tänään emme keskustele lähitulevaisuuden vaan vuoden 2005 talousarvion rahoitussuunnittelusta. Tähän talousarvioon sisältyy ensimmäisen kerran suoraa tukea uusien jäsenvaltioiden maanviljelijöille. Tämä johtuu maatalouden alalla ilmenevästä aikaviiveestä, jonka vuoksi meno toteutuu vuoden viipeellä. Tämä on siten ensimmäinen kerta, kun talousarvioon sisältyy suoraa tukea uusien jäsenvaltioiden maanviljelijöille.
Maatalouden kokonaismenot kasvavat vuonna 2005 jyrkästi. Komission alustavassa talousarvioesityksessä menot ovat yhteensä 4–4,5 miljoonaa euroa, ja neuvoston vastaavassa talousarvioesityksessäkin ne ovat 3,5 miljardia. Tämä johtuu pääasiassa laajentumisesta, mutta sanottakoon heti, että lisäyksestä 240 miljoonaa euroa johtuu kokonaan euron ja dollarin vaihtokurssissa tapahtuneista muutoksista. Erityinen merkitys on myös sillä, että maatalousministerien neuvoston maatalouden uudistamiseksi tekemien päätösten vaikutuksesta maatalouden menot eivät seuraavana vuonna vähene vaan kasvavat. Meidän on näin ollen otettava huomioon myös neuvoston päätökset, ja tietenkin korostan tätä niiden huomautusten valossa, joita esitetään usein siinä mielessä, että ainoastaan komissio ja parlamentti ehdottavat lisäyksiä tällä alalla. Useinhan käy niin, että meidän on pakko mukauttaa talousarvio neuvoston päätösten mukaiseksi.
Neuvosto esittää tällä hetkellä 1 miljardin euron vähennystä maatalousmenoihin, vaikka jää vielä nähtäväksi, voidaanko se toteuttaa käytännössä. Kuten aina, esitämme ajan tasalle saatetut arviot maatalousmenoista lokakuussa, ja tässä yhteydessä yleensä päätetään uusien arvioiden käyttöönottamisesta.
Käsittelen seuraavaksi hieman yksityiskohtaisemmin rakennerahastoja. Komissio on esittänyt huomattavia korotuksia sekä maksumäärärahoihin vuodelle 2005 että maksusitoumusmäärärahoihin. Neuvosto ei ole tehnyt maksusitoumusmäärärahoihin leikkauksia, eikä se voi niitä tehdäkään, koska tällä alalla kaikki sitoumukset johtuvat yhtäältä Agenda 2000:sta ja toisaalta liittymissopimuksista. Näin ollen maksusitoumusmäärärahoihin ei voida tehdä muutoksia.
Mitä tulee siihen, kuinka paljon maksumäärärahoja tarvitaan ensi vuodelle, neuvosto on sitä mieltä, että selviydymme 3 miljardia euroa pienemmällä summalla kuin komissio esittää.
Minun on kuitenkin tähdennettävä, että vuosi 2005 on uuden ohjelman kuudes vuosi, ja tarvitsemme enemmän maksumäärärahoja, koska rakennerahastojen ohjelmien täytäntöönpano on vihdoin täydessä vauhdissa.
Aiempina vuosina on todellakin useita kertoja käynyt niin, että jäsenvaltiot ovat itse yliarvioineet kykynsä käyttää hyväkseen rakennetukia. Tänä vuonna näyttää kuitenkin siltä, että ne ovat aliarvioineet kykynsä, ja kuluvana vuonna rakennerahastojen määrärahojen täytäntöönpanoaste on joka tapauksessa merkittävästi korkeampi kuin edellisenä vuonna. Elokuun lopussa määrärahoista oli käytetty jo 67 prosenttia, ja edellisvuonna vastaava luku oli vain 44 prosenttia, ja tämä on tarkoittanut sitä, että kollegani Barrot on jo pyytänyt lisää rahaa.
Seuraavien viikkojen aikana saadaan selville, onko talousarvion puitteissa mahdollista siirrellä määrärahoja, mutta ainakin yksi asia on selvä, ja minun on tuotava se julki neuvostolle: joko tarvitsemme lisärahoitusta ennen vuoden 2004 loppua tai meidän on varmistettava, että vuodelle 2005 varataan riittävästi määrärahoja.
On täysin mahdotonta, että tällä alalla voitaisiin tehdä leikkauksia. N+2-sääntö, jonka tekin tunnette, tarkoittaa, että meidän on varmistettava, että talousarvioon sisältyy riittävästi varoja maksupyyntöjen kattamiseen sitä mukaan kuin niitä esitetään. Kun tämä kehitys otetaan huomioon, minun on pakko olla samaa mieltä parlamentin esittelijän Garrigan kanssa, sillä hän on todennut mietinnössään selvästi, että meidän on käytettävä alustavassa talousarvioesityksessä annettuja lukuja.
Tässä vaiheessa haluaisin kommentoida hyvin lyhyesti keskustelua, joka on äskettäin virinnyt siitä, olisiko rakennerahastojen määrärahoja leikattava uusilta jäsenvaltioilta, jotka alentavat huomattavasti yhtiöverotustaan. Vastaukseksi riittää, että tällaista ehdotusta ei voida hyväksyä ja se on tosiasiallisestikin perusteeton. Ensinnäkään uudet jäsenvaltiot eivät ole saaneet rakennerahastojen rakennetukia ennakkomaksuja lukuun ottamatta. Toiseksi jokaisen uuden jäsenvaltion on osallistuttava rahoitukseen voidakseen ylipäänsä vaatia itselleen rakennetukia. Periaatteessa tämä tarkoittaa sitä, että kansallisen julkisen rahoituksen tarve on pikemminkin kasvanut kuin vähentynyt. Tämä on myös otettava huomioon.
Kolmanneksi pelkkä verokantojen vertaaminen ilman laskelmissa käytetyn veropohjan laajuuden huomioon ottamista ei voi kuitenkaan missään nimessä tulla kyseeseen. Monien uusissa jäsenvaltioissa tehtävien uudistusten tarkoituksena on nimenomaan veropohjaan liittyvien vapautusten poistaminen tai pikemminkin verotuksellisten porsaanreikien tukkiminen. Kaikki tämä on otettava huomioon.
Neljänneksi uudet jäsenvaltiot tarvitsevat apua suuren taloudellisen välimatkan umpeen kuromiseen. Emme voi parin kuukauden kuluttua tästä upeasta historiallisesta tapahtumasta ryhtyä kyseenalaistamaan sitä solidaarisuuden henkeä, joka on aina ollut Euroopan unionin kantava voima ja jonka on jatkossakin sellaisena pysyttävä.
Käsitelläkseni seuraavaksi sisäisiä politiikkoja haluaisin erityisesti korostaa seikkaa, joka on aina ollut parlamentille tärkeä pilottihankkeiden ja valmisteluhankkeiden osalta. Voin vakuuttaa parlamentille, että parannamme parhaillaan komission ja parlamentin välistä vuoropuhelua tässä asiassa ja toimitamme teille kohta toteutusta koskevat päivitetyt tiedot.
Ulkopolitiikan osalta todettakoon, että käytettävissä oleva budjetti tosiasiallisesti pienenee Agenda 2000-asiakirjan sisältämien kohtien vuoksi. Meillä on kuitenkin poliittista tahtoa ottaa maailmassa enemmän vastuuta yhdessä kannettavaksi ja lisäksi kohtaamme jatkuvasti uusia haasteita. Aiempina vuosina olemme aina talousarvioissamme pystyneet vastaamaan näihin haasteisiin oikealla tavalla, ja suhtaudun optimistisesti ja luottavaisesti siihen, että onnistumme tässä myös vuonna 2005.
Viime vuosina olemme joutuneet turvautumaan joustovälineeseen useita kertoja, ja luulen, että näin tapahtuu myös vuonna 2005. Komission esitettyä alustavan talousarvioesityksensä neuvosto – erityisesti Eurooppa-neuvosto – on tehnyt uusia poliittisia päätöksiä, joilla on budjettivaikutuksia. Esimerkkinä mainittakoon ensinnäkin poliittinen päätös avata liittymisneuvottelut Kroatian kanssa, millä on budjettivaikutuksia, ja toiseksi perusteltu poliittinen päätös myöntää taloudellista tukea Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle. Tälläkin on luonnollisesti budjettivaikutuksia. Komission ehdotuksen mukaan kummallakin päätöksellä on vaikutuksia otsakkeeseen 7 eli liittymistä valmistelevaan tukeen mutta myös otsakkeeseen 4, jonka määrärahoja on myös lisättävä.
Aiomme lähiviikkojen aikana esittää parlamentille ja neuvostolle vuoden 2005 alustavaa talousarvioesitystä koskevan oikaisukirjelmän tähän kysymykseen liittyen ja toivon, että tämän avulla pystymme tekemään toivotun päätöksen otsakkeen 7 ja ulkoisen politiikan menoja koskevan otsakkeen 4 osalta.
Suhtaudun myönteisesti myös hallintomenokysymykseen. Niistä on vielä neuvoteltava, mutta viime vuosina kompromissi on pystytty saavuttamaan, ja näin käynee myös ensi vuonna. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen teidän kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että joustovälinettä ei pidä käyttää hallintomenoihin. Sen vuoksi meidän on tehtävä kaikki voitavamme tarvittavan rahoituksen löytämiseksi.
Olin tietenkin komission puolesta iloinen siitä neuvoston ehdotuksesta, että ensi vuonna komissiossa voidaan avata 680 ylimääräistä virkaa laajentumisen vuoksi. Samalla ette kuitenkaan myöntäneet rahaa uuden henkilöstön palkkakuluihin, mikä tarkoittaa, että meidän olisi pakko ottaa käyttöön uusi vapaaehtoinen palvelu Euroopan komissiossa. En ole varma, katsovatko ammattiliitot ja muut tahot tällaista hyvällä silmällä, ja meidän on näin ollen edelleen yritettävä saada asianmukainen rahoitus järjestymään.
Palaan takaisin keskeisiin lukuihin: neuvosto ehdottaa 116 miljardin euron budjettia maksusitoumusmäärärahoille ja 105 miljardin euron budjettia maksumäärärahoille, mikä tarkoittaa 11 miljardin suuruista erotusta. Otan tämän jälleen esiin, koska useat parlamentin jäsenet ovat seuraavista rahoitusnäkymistä käydyissä keskusteluissa väittäneet, että komissio sallii liian suuren erotuksen, vaikka meidän ehdottamamme erotus on itse asiassa pienempi kuin se, mitä neuvosto esittää alustavassa talousarvioesityksessään. Tästä asiasta on vielä käytävä keskustelua. Toivon myös, ettei neuvoston puheenjohtaja aio käydä vuoden 2005 budjettikeskustelua ideologiselta pohjalta 1,0 prosentin kysymyksessä. Alankomaalaiset ovat syystäkin tunnettuja siitä, että he käyttäytyvät hyvin käytännönläheisesti ja realistisesti, ja toivon, että laadimme talousarvion, jossa yhteisön politiikoille varataan niiden tarvitsema rahoitus.
Parlamentin ensimmäinen käsittely pidetään lokakuun lopussa, ja olen iloinen siitä, että tähän käsittelyyn liittyvä keskustelu on viimeisiä virallisia tehtäviäni. Sitä ennen käytämme tietenkin kaiken tarmomme siihen, että onnistumme luomaan toisen lujan perustan hyvälle kompromissille vuoden 2005 talousarviosta.
Lewandowski, Janusz (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, ensimmäisessä täysistuntopuheessani budjettivaliokunnan puheenjohtajana haluan kiinnittää huomiota siihen, että sen lisäksi, että keskuudessamme on uusia kasvoja, vuoden 2005 talousarvioon liittyy toinenkin uusi seikka, jonka komission jäsen Schreyer jo mainitsi. Tämä ei ole pelkästään 25 jäsenvaltion EU:n ja uuden Euroopan komission sekä laajentumisen vuoksi kokoonpanoltaan muuttuneiden tai mukautettujen eurooppalaisten perustoimielinten – yhteisöjen tuomioistuimesta julkisasiamieheen – ensimmäinen kokonainen vuosibudjetti, vaan kyseessä on myös ensimmäinen vuosi, jona uusia henkilöstösääntöjä sovelletaan.
Tästä huolimatta työllemme on jatkossakin ominaista jatkuvuus edeltäjiemme käyttöön ottamien virallisten ja epävirallisten neuvottelusääntöjen pohjalta. Näin ollen aika ja paikka ovat sopivat kunnioituksen osoittamiseen edeltäjiemme saavutuksille, koska edellinen parlamentti sai toimikaudellaan aikaan erittäin paljon. Parlamentti vakiinnutti asemansa EU:n budjettivallan yhdenvertaisena käyttäjänä ja yhdenvertaisena kumppanina EU:n budjettimenettelyssä, ja kunnia tästä kuuluu edeltäjillemme, erityisesti budjettivaliokunnan entiselle puheenjohtajalle Terence Wynnille.
Samalla, kun jatkamme tämänvuotista työtämme vuoden 2005 talousarvion parissa, meidän on otettava huomioon Euroopan parlamentin vaalien viesti. Saimme selkeän viestin monilta äänestäjiltä sitä kautta, että he jättivät näissä vaaleissa äänestämättä. Tarvitaan yhä kiireellisemmin helposti ymmärrettävää lisäarvoa veronmaksajien rahoille sekä budjettimenojen avoimuutta ja järkevyyttä ja tarkoituksenmukaista varojen ohjaamista sellaisiin tehtäviin, joilla saavutetaan näkyviä hyötyjä sekä paikallisten yhteisöjen että ympäristön kannalta.
Tämä on yhteydessä yhteen aiemmin tänään pidetyistä äänestyksistä. Siinä kyse oli oikaisusta, jolla siirrettiin noin 5,5 miljardin euron suuruinen vuoden 2003 budjettiylijäämä vuoden 2004 talousarvioon. Tosiasiassa, kun otetaan huomioon aiemmin talousarvioon tehdyt oikaisut, ylijäämä onkin yli 10 miljardia euroa, mikä vastaa yhtä kymmenesosaa EU:n vuoden 2003 talousarviosta. Tämä tarkoittaa sitä, että rahoitussuunnittelu, sikäli kuin sillä tarkoitetaan lainsäädäntötehtävien ja -aloitteiden onnistunutta rahoittamista, on edelleen tärkeä tehtävä tämän parlamentin toimikauden tulevia vuosia ajatellen.
Kenellekään ei liene yllätys, että entisen rautaesiripun toiselta puolelta tulevana henkilönä olen kiinnostunut uusien jäsenvaltioiden budjettitilanteesta, ja tottahan toki nämä jäsenvaltiot voivat jo itse puhua puolestaan. Noin 80 miljoonan ihmisen toiveita ei saisi rajoittaa ja supistaa pelkiksi rahasiirroiksi. Tiedän joka tapauksessa sen, että neuvoston ja komission ehdotukset tutkitaan perusteellisesti Varsovassa, Prahassa, Tallinnassa ja muissa kaupungeissa, esimerkkinä ehdotus rakennerahastojen määrärahoihin tehtävistä noin 3 miljardin zlotyn suuruisista säästöistä tai ehdotus maataloustukien rahoituksen vähentämisestä. Näitä ehdotuksia tutkitaan liittymissopimusten määräysten puitteissa.
Tässä yhteydessä panen tyytyväisenä merkille sen, että eri säästökohteisiin ei sisältynyt sitä, että EU:n laajentumiseen Bulgariaan ja Romaniaan osoitettua rahoitusta olisi muutettu. Budjettikielellä tämä vahvistaa sen, että liittymisten toteutumiseen vuonna 2007 on olemassa poliittinen tahto.
Parlamentin kanta vuoden 2005 talousarvioon ilmenee tällä hetkellä käsiteltäväksi jätettävistä tarkistuksista, vaikka se ei ole tietenkään pelkästään näiden tarkistusten summa. Valiokunnille asetettu määräaika on huomenna ja poliittisille ryhmille jätetty määräaika ensi viikolla, ja näin valmistellaan 28. lokakuuta 2004 pidettävää ensimmäistä käsittelyä.
Jos tätä täysistunnossa ja budjettivaliokunnassa käytyä keskustelua olisi luonnehdittava jollakin tavalla, olisi otettava esiin jonkinasteinen ärtymys niitä horisontaalisia leikkauksia kohtaan, joita neuvosto on mekaanisesti tehnyt monilla aloilla ja etenkin otsakkeisiin 3, 4 ja 5. Tämän taustalla on huoli siitä, löytyykö parlamentin perinteisille painopisteille riittävä rahoitus, ja huoli siitä, että esimerkiksi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan oikeutetut rahoitustarpeet eivät muodosta erillistä ongelmaa, vaan että niitä koskevat kysymykset ratkaistaan kaikkien otsakkeen 4 sitoumusten puitteissa. Meidän mielestämme kaikkia näitä kysymyksiä on syytä tarkastella yksilöllisemmin.
Arvoisa puhemies, koska olen saanut vasta lyhyen perehdytyksen EU:n budjettikysymyksiin, on hyvä, että tämänpäiväiset kommenttini ovat EU:n talousarvion tavoin rajoitettuja ja taloudellisia. Haluan jättää loput kysymykset esittelijöille. 
Garriga Polledo (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentin esittelijänä otan mielihyvin vastaan neuvoston alustavan esityksen talousarvioksi vuodeksi 2005. Kuten mikä tahansa muu poliittinen sopimus, joka on saavutettu 25 jäsenvaltion hallituksen keskenään käymien pitkien neuvottelujen päätteeksi, tämäkin ensimmäisen käsittelyn tulos ansaitsee kiitosta ja huomiota, mutta se on mielestämme täysin riittämätön.
Neuvosto on omaksunut ensimmäisessä käsittelyssään puhtaasti kirjanpidollisen lähestymistavan. Jos parlamentti hyväksyisi – mitä se ei tee – neuvoston näkemyksen sen nykyisessä muodossa, se tarkoittaisi sitä, että eurooppalainen politiikka jäisi kansallisen kirjanpidon jalkoihin, enkä pidä tätä hyvänä asiana unionin sen paremmin kuin jäsenvaltioidenkaan kannalta.
Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme hyvin tietoisia kansallisista budjettiongelmista, jotka johtuvat riittämättömästä taloudellisesta kasvusta, ja tiedämme, että vakaussopimuksessa asetetaan hyvin selkeät säännöt talousarvioiden alijäämien hallinnalle. Luvut ovat kuitenkin paljastavia: viime vuosina kansallisten budjettien kasvu on ollut 22 prosenttia ja samana ajanjaksona yhteisön budjetin kasvu 9 prosenttia. Tämä tarkoittaa sitä, että toisinaan niukkuutta ja budjettikuria toteutetaan paljon paremmin Euroopan parlamentissa kuin kansallisissa parlamenteissa.
Me Euroopan parlamentin jäsenet – minä mukaan luettuna – tiedämme, että yhteisön toimet tuottavat paljon lisäarvoa kasvun ja työllisyyden muodossa esimerkiksi rakennerahastojen, tutkimusyhteistyön ja ulkoisen yhteistyön aloilla.
Pelkäämme neuvoston omaksuneen ensimmäisessä käsittelyssä sellaisen lähestymistavan, jolla se luo menoluokkiin sellaisia keinotekoisia marginaaleja, jotka eivät vastaa unionin todellisia tarpeita, eivätkä unionin sitoumuksia kolmansille osapuolille, eivätkä edes sitä poliittista tahtoa, joka ilmaistaan vuosittain joulukuussa pidettävässä budjettiäänestyksessä.
Yleisesti voidaan sanoa, että voidakseni esittää perustellumman lausunnon siitä, mitä mieltä Euroopan parlamentti on tästä neuvoston talousarvioesityksestä, odottaisin mieluummin sitä, että saan toimivaltaisissa valiokunnissa ja poliittisissa ryhmissä hyväksytyt tarkistukset.
Haluaisin kuitenkin ottaa esiin joitakin kohtia. Pääesittelijänä olen ensinnäkin sitä mieltä, että menoluokkien enimmäismääriin tehtävät vähennykset ovat unionin talousarviossa ratkaisevassa asemassa. Euroopan komissio on jo tehnyt tällaisen vähennyksen alustavassa talousarvioesityksessään, ja yleisesti ottaen yhdymme komission analyysiin – vaikkakaan emme joka suhteessa. Komission otsakkeiden 3, 4 ja 5 osalta luomat marginaalit ovat poliittisesti paljon realistisempia kuin neuvoston luomat marginaalit, mikä on jokseenkin paradoksaalista.
Toiseksi otan esiin virastojen tilanteen. Neuvoston on aika myöntää kiistämätön tosiasia: hajautettujen virastojen riittävästä rahoituksesta on huolehdittava, jos ne halutaan perustaa asianmukaisesti ja niiden halutaan toimivan kunnolla. Jos tehdään poliittinen päätös virastojen perustamisesta, on tehtävä poliittinen päätös niiden ylläpidosta. Tältä osin neuvoston suhtautuminen ei ole ollut johdonmukaista, ja olen valmis ehdottamaan innovatiivisia ratkaisuja, joilla voidaan kerralla ratkaista poliittisessa kielenkäytössä ilmenevä ristiriita sitoutumisen ja sitoumusten täyttämisen välillä.
Kolmanneksi otan esiin maksumäärärahat. Jotta ei ylitetä yhtä prosenttia unionin bruttokansantuotteesta – mikä on eräille jäsenvaltioille kovin tärkeä asia – neuvosto on tehnyt 4 300 miljoonan euron vähennyksen. Maksamatta olevia sitoumuksia oli 31. heinäkuuta edelleen 122 miljardia euron edestä. Suhteellisesti ne luokat, joissa on eniten maksattamatta olevia sitoumuksia, ovat 7, 4 ja 2 tässä järjestyksessä siten, että viimeksi mainittu on määrällisesti kaikkein suurin.
Jokainen vastuullinen toimielin haluaisi lopettaa tällaisen tilanteen. Komission mainitsema N+2-sääntö luotiin täytäntöönpanoa parantamaan ja hankkeiden toteuttamista nopeuttamaan. Näiden maksamatta olevien sitoumusten hoitamiseksi maksuja olisi pikemminkin lisättävä kuin vähennettävä, ellei tavoitteena ole pelkästään säästöjen tekeminen valtioiden omiin kassoihin.
Vuoden 2000 talousarvioista jäsenvaltioille on palautettu 44 500 miljoonaa euroa täytäntöön panemattomina määrärahoina – mikä on enemmän kuin koko rakennerahastojen vuoden 2005 budjetti – eikä tätä palautusta pidä nähdä kenellekään säästönä. Määrärahojen palauttaminen jäsenvaltioille, koska ne eivät ole pystyneet käyttämään niitä, tarkoittaa sitä, että menetetään se lisäarvo, joka syntyy, kun käytetään rahaa niihin yhteisön toimiin, joista on sovittu kasvun ja työllisyyden edistämiseksi unionissa.
Arvoisat kuulijat, tämä on ensimmäinen varsinainen talousarvio 25 jäsenvaltion unionissa. Unionilla on edessään enemmän haasteita ja enemmän tarpeita tyydytettävänään kuin aiempina vuosina. Se, että käytössä olevilla rahoilla pystytään saavuttamaan aiempia vuosia enemmän, on kolmen toimielimen ja tietenkin minun itseni vastuullisena tehtävänä. Toivotan onnea ja menestystä kolmen toimielimen kesken käytävälle vuoropuhelulle ja haluan ilmaista arvostavani sitä taitoa, jota puheenjohtajavaltio Alankomaat on tähän asti osoittanut.
Jensen (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Nicolaï, arvoisa komission jäsen, kuten on useita kertoja todettu, vuosi 2005 on ensimmäinen varainhoitovuosi, jona laajentuminen näkyy täysimääräisesti luvuissa, ja tämä koskee myös hallintomenoja. Lisäksi tänä varainhoitovuonna henkilöstöuudistus ja varainhoidon uudistus alkavat näkyä kaikkien EU:n toimielinten kehityksessä. Merkityksetöntä ei ole sekään, että tätä vuotta koskee hallintomenoille asetettu tiukka kehys niiden monivuotisten ohjelmien mukaisesti, joista EU-maat rahoitusnäkymissä sopivat, ja te itsekin, arvoisa Nicolaï, totesitte, että menoalue 5 on monimutkainen.
Alustavasta talousarvioesityksestä ilmeni, ettei marginaalia ollut enää jäljellä. Kehys oli ylitetty, ja asiaa käsitellessään neuvosto on toteuttanut leikkauksia, joilla marginaalia on luotu. Säästöt kohdistuvat erityisen ankarasti muiksi toimielimiksi kutsumiimme tahoihin, ja tähän haluamme parlamentissa perehtyä tarkasti.
Neuvosto ei ole puuttunut parlamentin budjettiin niin sanotun herrasmiessopimuksen perusteella. Kukin meistä huolehtii itse omasta talousarviostaan. Neuvosto karsi hieman omaa budjettiaan. Mielestäni on kuitenkin silmiinpistävää, että neuvoston hallintobudjetin kasvuvauhti on lähes 5 prosenttia vuoden 2004 talousarviossa, jossa kaikkien toimielinten yhteinen kasvuvauhti on 3 prosenttia. Jos neuvosto on nyt sitä mieltä, että säästöt on toteutettava ja että marginaali on oltava – ja tästä olen jokseenkin samaa mieltä – olisi ollut reilumpaa, jos neuvosto olisi etunenässä pitänyt oman budjettinsa aisoissa.
Jätettäköön tämä kuitenkin toistaiseksi sikseen. Neuvosto on tehnyt 1,5 prosentin yleisleikkauksen ottaakseen huomioon sen, että meidän on voitava säästää, koska on otettu käyttöön uutta tekniikkaa ja koska toimielimet tekevät yhteistyötä. Minäkin voin vain olla samaa mieltä siitä, että rahaa voidaan säästää toimielinten yhteistyöllä sekä henkilöstön alalla että kielten osalta. Toisinaan suurten toimielinten on kuitenkin helpompaa säästää kuin pienten toimielinten. Mielestäni tähän on syytä perehtyä tarkemmin, ja meidän on tietenkin myös valvottava tarkasti, että toimielinten yhteistyö maksaa vaivan.
Kiitän neuvostoa siitä, että se ei ole tällä kertaa ollut yhtä jäykkä kuin tavallisesti ja että se on perustellut tehtyjä leikkauksia paremmin. Neuvosto on siis hyväksynyt toivotut laajentumistyöpaikat ja uudet toimet, mutta on vastineeksi alentanut määrärahoja 5 prosentilla, kuten komission jäsen Schreyer edellä totesi. Lieneekö niin, että ihmisten oletetaan tekevän työtä ilmaiseksi? Tällä hetkellä olen myös sitä mieltä, että on otettava huomioon se, ettei palvelukseenotto etene niin nopeasti kuin on oletettu.
Parlamentin vuoden 2005 talousarvion osalta haluan korostaa sitä, että siinä näkyvät sekä laajentuminen että henkilöstöpolitiikan ja varainhoidon uudistukset, ja olisimme mieluusti suoneet, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaan olisi tehty useita parannuksia. Parlamentti aikoo toteuttaa perustuslakisopimusehdotusta koskevan tiedotuskampanjan, ja tämä on otettu huomioon parlamentin talousarviossa. Emme edelleenkään tiedä, tuleeko vuonna 2005 voimaan uusi jäsenten ohjesääntö, mutta saamiemme viestien perusteella on mielestäni perusteltua ottaa se huomioon talousarviossa.
Kaikkien muiden toimielinten tapaan parlamentin on huolehdittava siitä, että hallinto on mahdollisimman halpa ja tehokas, mutta, kuten ensimmäisellä kierroksella on ilmennyt, parlamentin budjettiin kuluu 20 prosenttia hallintomenoista vuonna 2005. Mielestäni hallintomenojen osalta neuvoston ja parlamentin olisi yhdessä etsittävä ratkaisu, jolla varmistetaan sekä asianmukainen marginaali että komission ja muiden toimielinten kannalta järkevät ehdot.
Jopa pienikin vähennys talousarvion kasvuvauhdissa voi olla verraten vahingollinen joillekin pienille toimielimille, erityisesti niille, jotka ovat vasta kehittymässä. Tarkoitan tällä esimerkiksi Euroopan oikeusasiamiestä ja Euroopan tietosuojavaltuutettua. Osana menoalueen 5 ongelmaan etsittävää ratkaisua voisimme mielestäni harkita sitä, että käyttämättä jääneet varat siirrettäisiin vuoden 2005 hallintobudjetteihin ja maksuja suoritettaisiin etukäteen, jotta saisimme hieman liikkumavaraa vuoden 2005 hallintobudjetteihin ja siten loisimme marginaalia, tai että toisin sanoen ryhdymme siihen, mitä budjettikielellä kutsutaan käyttämättömien varojen etupainottamiseksi. Tämän sisällyttämistä neuvotteluihin meidän olisi mielestäni harkittava. Menoalueella 5 on suuria ongelmia, mutta en pidä niitä niin suurina, etteivät neuvosto ja parlamentti yhdessä pystyisi löytämään niihin järkevää ratkaisua. 
Ferber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen tänään sikäli hauskassa tilanteessa, että viiden vuoden jälkeen minun on pakko olla samaa mieltä komission jäsenen kanssa lähes kaikista kohdista. Minua ilahduttaa se, että toimikautenne lopussa olemme saavuttaneet tällaisen yhteistyövaiheen, ja katson tämän kuvaavan myönteisesti sitä yhteistyötä, jota olemme viiden viime vuoden aikana tehneet. Meillä on kuitenkin lokakuussa hyvä tilaisuus antaa arvoa tälle asiaintilalle.
Tänään haluan osoittaa sanani erityisesti neuvoston puheenjohtajalle, koska neuvoston esittämä talousarvioesitys herättää paljon kysymyksiä, joihin kummankin budjettivallan käyttäjän on löydettävä varteenotettavia vastauksia, eikä suinkaan yksin parlamentin, minkä haluan tehdä täysin selväksi. Ongelmiin tarvitaan yhteinen ratkaisu, eikä neuvosto voi väistää vastuutaan. Maatalouspolitiikkaan liittyviä asioita on käsitelty, ja laatimamme maatalousuudistus tulee voimaan 1. tammikuuta 2005. Siitä seuraa tiettyjä velvollisuuksia, ja meidän on toimittava sen sopimuksen mukaisesti, joka tehtiin Kööpenhaminassa uusien jäsenvaltioiden kanssa. Ei ole enää mahdollista toimia siten, että maatalouspolitiikka on kuin säästöpossu, jota yksinomaan neuvosto hallinnoi. Kaikki ne lailliset velvollisuudet, joihin on sitouduttu, on täytettävä. Kuten hyvin tiedätte, vastuu tästä on teillä ja ainoastaan teillä, ja kehotan teitä kantamaan sen.
Tämä pätee myös rakennepolitiikkaan. On tietenkin hienoa, että keskustelemme uusista rahoitusnäkymistä nyt, kun kaikista jäsenvaltioista virtaa pyyntöjä siitä, mitä kaikkea olisi rahoitettava. Mitä tulee erityisesti budjetin täytäntöönpanoon, josta komission jäsen totesi perustellusti, että se on nykyään paremmalla tolalla, sanottakoon, että maksujen leikkaukset, jotka tarkoittavat tämänhetkistä reaalista vähentämistä, ovat meille kestämätöntä politiikkaa. Teidän olisi näin ollen kannettava vastuunne myös tältä osin, eikä pelkästään tuijotettava lukuja. Teidän olisi katsottava myös sitä, ovatko toimet oikeita, ja sitä ne rakennepolitiikan alalla ovat.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte tukeneenne kaikkia monivuotisten ohjelmien osalta tehtyjä sopimuksia, ettekä tehneet ohjelmiin lainkaan leikkauksia. Perehdymme tähän hyvin huolellisesti, koska meillä on eräiltä osin omat epäilyksemme, ja voitte olla varma, että tarkastelemme näitä kysymyksiä hyvin tarkasti. Erityisen tarpeellista olisi antaa lisäpontta esittelijämme Bögen neuvottelemille laajentumiseen liittyville sopimuksille, ja katson, että on myös meidän omien etujemme mukaista, että rahoitus löytyy niille ohjelmille, joista olemme säätäneet lainsäädännöllä, esimerkkinä nuorisovaihto ja koulutus, tässä tämän yksityiskohtaisemmin asiaan kuitenkaan puuttumatta.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä virastoja ja kysyä teiltä, kannatteko tässä asiassa vastuunne. Olen sitä mieltä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat antaneet toisilleen joululahjoja ja kylväneet lukuisia eri virastoja eri puolille Eurooppaa, ja nyt niitä kaikkia on rahoitettava. Kehotan teitä pohtimaan sitä, onko pitkällä aikavälillä tarkoituksenmukaista, että kaikki tämä tehdään otsakkeen 3 puitteissa. Sijoitetaanpa hallintoa mihin tahansa, sitä olisi rahoitettava hallinnon otsakkeen puitteissa. Ei riitä, että valtioiden tai hallitusten päämiehet kehuskelevat sillä, miten upeita virastoja he ovat hankkineet jäsenvaltioilleen, vaan heidän on myös varmistettava asianmukainen rahoitus, jotta tästä tehtävästä voidaan suoriutua kunnialla.
Vielä pari sanaa tiedotuspolitiikasta. Tässäkin asiassa meillä olisi syytä vakavaan keskusteluun komission kanssa, koska se on kieltäytynyt tekemästä valmistelukunnan saavutusta tunnetuksi kansalaisten keskuudessa. Meidän on tehtävä hieman tiiviimpää yhteistyötä tässä asiassa, jos haluamme aidosti korjata ne puutteet, jotka kävivät ilmeisiksi Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä.
Ulkopolitiikan osalta minua alkaa ihmetyttää, mitä on tekeillä. Vuodesta 1999 lähtien tai vuoden 2000 talousarviosta lähtien ongelmanamme on ollut se, ettemme pysty rahoittamaan niitä sitoumuksia, joita ulkoministerit tekevät loppumattoman lahjoitusvimmansa vallassa. Jälleen kerran – enkä enää edes muista, kuinka monetta kertaa – komissio ehdottaa joustovälineen käyttämistä otsakkeen 4, ulkopolitiikka, osalta. Teidän ulkoministerinne tekevät parhaillaan politiikka tyhjätaskuina, ja haluan tehdä täysin selväksi, että tällaista ei voida sietää. On varmaa, että pysymme asiassa valppaina. Voisin sanoa pari sanaa myös Kyproksen asiasta, mutta pidättäydyn siitä, koska minulta loppuu aikaa ja puhemies luo minuun päin jo tuimia katseita.
Hallintomenojen osalta totean vain, ettette voi leikata kaikkialta muualta kasvattaen omaa budjettianne. Tämä on epäreilua ja osoittaa solidaarisuuden puutetta, emmekä aio sitäkään sietää. Kiitokset esittelijälle ja kaikille muillekin. Paljon on vielä tehtävänä, ja meidän on säästettävä rahaa, mutta meidän on säästettävä oikeissa paikoissa, jotta Euroopan näkyvyys ei kärsi. 
Guy-Quint (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa Nicolaï, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nyt on aika ryhtyä käymään perinteikästä budjettikeskustelua. Perinteikkäänähän tätä keskustelua voidaan eittämättä pitää, ja perinteikkäitä ovat valitettavasti myös neuvoston ehdotukset.
Jälleen kerran neuvosto on tehnyt varsin merkittäviä leikkauksia komission alustavaan talousarvioesitykseen. Teitä kuullessamme olemme valitettavasti monia kertoja joutuneet todistamaan samaa, mutta tänään rahoitusnäkymistä käytävän keskustelun lähtiessä käyntiin katson, että meillä on aihetta olla tavallista enemmän huolissamme tästä toiminnasta, koska EU:n talousarvio neuvoston esittämänä on äärettömän rajoittava. Alustavassa talousarvioesityksessä huomiomme kiinnittyi huomattaviin maksujen ja sitoumusten lisäyksiin, jotka olivat tarpeen laajentumisen onnistumiseksi. Nyt kun huomaamme näitä lisäyksiä karsitun voimakkaasti, tiedämme, että rahoitus ei riitä siihen, että Euroopan unioni voi lunastaa lupauksensa.
Emme voi hyväksyä neuvoston ehdottamia rajoituksia, ja kuten edelliset puhujat totesivat, tämä koskee kaikkia otsakkeita. Käsittelen vain joitakin kohtia. Esimerkiksi otettakoon se, että rakennerahastojen maksuihin tehtävät vähennykset ovat epäjohdonmukaisia: kun rahat on käytetty, tarvitsemme lisää rahaa lupaustemme lunastamiseksi. Otsakkeen 3, sisäiset toimet, osalta kaikki mainitsivatkin virastojen tehtävän ja kansalaisille tiedottamiseen liittyvät ongelmat. Otan esiin myös mikroyritysten ja pk-yritysten roolin työllisyyden parantamisessa ja kommentoin parilla sanalla neuvoston ystävyyskaupunkitoimintaan suhtautumisen epäjohdonmukaisuutta.
Jos haluamme kehittää Euroopan unionia, kansalaisten on tavattava toisiaan. Niinä yli kuutena vuotena, joina olen keskustellut täällä budjetista, kumppanuusyhteyksiä on leikattu, mikä tarkoittaa osallistumismahdollisuuksien viemistä kansalaisilta ja sitä, että kumppanuusohjelmat eivät ole tärkeitä. Meidän on jälleen pakko tarkistaa budjettiesityksiä. Tällainenhan on aika kauheaa, koska meidän on se tehtävä ja me kaikki tuhlaamme aikaamme tällaiseen tarkistamiseen silloin, kun meidän olisi päinvastoin yhdistettävä voimamme.
Haluan lisäksi käsitellä parilla sanalla ulkoisia toimia. Neuvoston alustava talousarvioesitys on yritys saavuttaa säästöjä Irakin kulujen rahoittamiseksi sen asemesta, että Euroopan ulkoisia toimia tarkasteltaisiin aidosti jatkuvuuden kannalta. 15 miljoonaa euroa vähemmän TACISille, 25 miljoonaa euroa vähemmän MEDAlle, 16 miljoonaa euroa vähemmän CARDSille, 9 miljoonaa euroa vähemmän Latinalaiselle Amerikalle. Onko köyhyys kadonnut? Ovatko ongelmat loppuneet? Ei tietenkään. Se, mikä on toisin, on komission talousarvioiden totta vieköön parantunut toimeenpano.
Meille on tärkeää, että neuvosto löytää muita keinoja Irakin rahoittamiseen ja myös se, että EU pitää kaikille asianomaisille kansoille antamansa lupaukset samalla, kun se pitää omille kansalaisilleen antamansa lupaukset. Jälleen kerran neuvosto on omaksunut kirjanpidollisen lähestymistavan yrittäessään ennen kaikkea karsia rahoitusta, mikä on tarpeen talousarvion tasapainottamiseksi. Alustavaa talousarvioesitystään laatiessaan komissio oli esittänyt lähtökohdaksi 1,03 prosenttia BKT:stä, ja ikään kuin sattumalta talousarvioesityksessä luku on 0,99 prosenttia, mikä jää alle 1 prosentin symbolisen rajan, mikä on eräille tahoille avainasia niiden omien kansallisten budjettien leikkaamiseksi. Pyrkimys on päivänselvä: luvut on annettu, koska tämä teennäinen talousarvioesitys yritetään hyväksyttää. Me parlamentissa aiomme toimia täysin päinvastaisesti. Haluamme pitää lähtökohtana talousarvioesitystä ja kansalaisille annettuja lupauksia ja luoda tältä pohjalta talousarvion, jonka rahoitus on kunnossa ja josta on kaikille hyötyä. Tästä seuraa, että meidän on selvitettävä, mitä suunnitelmia meillä on tällä hetkellä Eurooppaa varten, ja asetettava itsellemme tavoitteet, eikä pelkästään lyötävä lukkoon sattumanvarainen luku. Meidän mielestämme Euroopan tavoitteiden on kuvastettava niitä tavoitteita, joita valtioiden päämiehet esittävät huippukokouksissaan.
Sen välillä, mitä Euroopan puolestapuhujat sanovat, ja mitä neuvosto sanoo, on räikeä ristiriita. Talousarvion kannalta EU:n itselleen asettamien tavoitteiden saavuttaminen on mahdotonta näin niukalla rahoituksella. Haluamme Eurooppaan kasvua ja solidaarisuutta, haluamme lisää kilpailukykyä ja enemmän Lissabonin henkeä, haluamme tehdä Euroopasta tasalaatuisen ja vauraan. Haluamme, että Euroopan sosiaalinen malli lujittuu ja samoin haluamme, että sen mahdollisuudet kasvuun, maan uusjakoon, tutkimusinvestointeihin, kehittämiseen sekä merkittävien poliittisten hankkeiden ja kehityshankkeiden rahoittamiseen vahvistuvat. Huolehdimme siitä, että parlamentti lunastaa lupauksensa ja ne sitoumukset, joita neuvosto ei ole kyennyt ottamaan huomioon talousarvioesityksessään.
Mulder (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kuten jäsen Guy-Quint äskettäin totesi, tämänpäiväisen keskustelun kaltaisissa keskusteluissa on aina jotakin ennalta arvattavaa. Komissio päättää alustavasta talousarvioesityksestä ja neuvosto laatii oman talousarvioesityksen, ja lukuja edes näkemättä voidaan arvata, että neuvosto tekee vähennyksiä maatalousmenoihin ja kaikkiin muihinkin talousarvion luokkiin. Suuri osa maatalousmenoista on lakisääteisiä.
Olen aina ollut sillä kannalla, että komissiolla on neuvostoa paremmat valmiudet arvioida menoja tarkasti, ja tämän vuoksi katson, että parlamentti on omaksunut kelpo käytännön suhtautuessaan komissioon vakavammin kuin neuvostoon tällä alalla. Joka tapauksessa meidän on odotettava, mitä lokakuun lopussa annettavaan oikaisukirjelmään tarkasti ottaen sisältyy. Me liberaalien ryhmässä toivomme kahden pilottihankkeen säilyttämistä – ja parlamentin kanta vuoden 2005 talousarvioon osittain jo kuvastaa tätä. Ensimmäinen niistä liittyy siihen, että olisimme tulevaisuudessa paremmin suojassa tarttuvilta eläintaudeilta, jotka saattavat vastaisuudessa puhjeta jollakin hetkellä ja joilla on suuri vaikutus maatalousbudjettiin. Toisella niistä on luotava Euroopan maataloustuotteiden laatuarviointijärjestelmä. Viime kädessä on vaikeaa perustella sitä, että Euroopan maanviljelijöiden on kilpailtava yhä enemmän muun maailman maanviljelijöiden kanssa, koska muun maailman maanviljelijöiden ei tarvitse noudattaa samoja normeja.
Monista talousarvion luokista voisi puhua pitkään. Rakennerahastojen osalta on mielestäni olennaisen tärkeää, että N+2-säännön vaikutusta analysoidaan varsin huolellisesti ja että sitä verrataan arvioihin. Jos tässä vaiheessa todetaan, että huomattavia ylijäämiä on edelleen, voidaan tarkistaa, onko leikkauksia mahdollista tehdä vai ei. Noudattamatta talousarvion lukujen järjestystä haluaisin sanoa vielä pari sanaa otsakkeesta 5. Se, että nousu on ollut suurin neuvostossa, kuvastaa mielestäni sitä, että neuvosto on ollut omien intressiensä suhteen hieman liian sallivainen. On kuitenkin hieno perinne, että neuvosto ja parlamentti eivät arvostele toistensa talousarvioita, vaan jättävät ne rauhaan.
Mielestäni jo muutaman vuoden ajan neuvoston talousarvioissa on ollut kuitenkin nähtävissä uusi piirre eli yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menot. Onko kyseessä todella neuvoston hallintokulu? En ole sitä mieltä. Mielestäni kyse on selvästi poliittisesta toiminnasta, joka olisi nähtävä sellaisena, ja parlamentilla kuuluisi olla enemmän sananvaltaa asiassa, eikä sen kuuluisi vain vastaanottaa tietoja, kuten tällä hetkellä tapahtuu. Lopuksi vielä yksi huomio: parlamentti on pannut vireille monia pilottihankkeita, joista komission olisi pitänyt raportoida syyskuun alussa. Näin ei ole vielä tapahtunut. Komission jäsen Schreyer voisi kenties kertoa, mikä on se tarkka päivämäärä, jona luettelo koehankkeiden ja valmisteluhankkeiden tuloksista annetaan. 

 Hyvää iltapäivää, hyvät parlamentin jäsenet. Toivon, että voin pienen hetken iloita siitä, mikä on minulle erityinen tapaus. Tämä on ensimmäinen kerta, kun tätä istuntoa johdetaan omalla äidinkielelläni tšekiksi. Seuraavaksi puheenvuoro on seuraavalla puhujalla. 
Trüpel (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Nicolaï, olette huomannut, että rajoittavan talousarvioesityksenne osalta olette tekemisissä sellaisen Euroopan parlamentin kanssa, jolla on hyvä itseluottamus. Kuten olemme kuulleet, kaikki ryhmät ovat samaa mieltä siitä, ettemme voi nykyisellään hyväksyä neuvoston alustavaa talousarvioesitystä, ja haluan aluksi yhtyä siihen, mitä jäsen Lewandowski ja budjettiasioista vastaava komission jäsen Schreyer totesivat siihen liittyen, että meidän on Euroopassa nostettava arvoon arvaamattomaan solidaarisuuden käsite ja henki.
Kuten olemme kuulleet, vuoden 2005 talousarvio on ensimmäinen 25 jäsenvaltiolle laadittava talousarvio, ja sen vuoksi talousarvion määrärahat on suhteutettava uuteen historialliseen tilanteeseen, jossa maanosamme jakautuminen viimein pyyhitään pois. Meidän mielestämme alustava talousarvio ei nykyisellään ole tämän suuren eurooppalaisen haasteen veroinen, ja haluan antaa tästä pari havainnollista esimerkkiä.
Euroopan parlamentin vaalien tulos osoitti meille, että meillä kaikilla on suuria vaikeuksia saada hyväksyntä ja ettemme tosiasiallisesti saavuta kansalaisia. Tämän vuoksi on virhe säästää tiedottamispolitiikassa. Tällä alalla meidän on päinvastoin pystyttävä toimimaan aloitteellisesti äänestäjiämme tavoittaessamme.
Tämä sama koskee myös niitä leikkauksia, joita olette esittänyt eurooppalaisille virastoille, esimerkkinä elintarviketurvallisuusvirasto, ympäristönsuojeluvirasto ja meriturvallisuusvirasto. Kenen olisi harjoitettava aidosti ekologista politiikkaa Euroopassa, ellei juuri meidän? Tämän vuoksi pidämme myös näitä leikkausehdotuksia epäasianmukaisina.
Lisäksi haluan kommentoida kulttuuribudjettia. Minut valittiin aivan äskettäin kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan toiseksi varapuheenjohtajaksi, ja huomattuani, että koko kulttuuribudjetin osuus on yksi prosentti eli tupakkatuen verran, en pidä tätä asiaintilaa soveliaana maanosallemme, joka kuitenkin viime kädessä tavoittelee asemaa kulttuurin ja taiteiden tyyssijana.
Aivan samaa voidaan sanoa myös niistä mahdollisuuksista, joita meillä on maataloustukien perinteisen osuuden lisävähentämiseen. Jos todella haluamme onnistua Lissabonin strategiassamme eli toisin sanoen onnistua Euroopan taloudellisessa jälleenrakennuksessa ja uudistamisessa, meidän on lisättävä liikkumavaraamme. Investoiminen nuoriin ja älyyn on todellinen tulevaisuuden voimavara, ja näillä aloilla meidän on tehtävä yhdessä työtä.
Näin ollen haluan tehdä selväksi, että pidämme virheenä kuuden hallituksen päämiehen kirjettä, jossa haluttiin sitoa rahoitusnäkymiin liittyen talousarvio yhteen prosenttiin. Tällä tavoin emme voi vastata haasteisiimme. Korjauksia on tehtävä, ja niihin aiomme jäsenvaltioissamme myös pyrkiä. 
Seppänen (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, tänään Euroopan parlamentti hyväksyi vakiintuneen käytännön mukaan lisätalousarvion, jossa jäsenvaltioiden hyväksi palautetaan 5,5 miljardia euroa vuonna 2003 maksuunpantuja EU:n jäsenmaksuja. Komissiolla on ollut käytössään mainittu summa euroja, joita se ei käyttänyt toimintaan budjettivallan käyttäjien tarkoittamalla tavalla.
Komissio oli vuonna 2003 alisuorittaja. Komissio on ollut sitä edeltävinä vuosina alisuorittaja. Komissio on myös ensi vuonna alisuorittaja. Tiedossa on, että ensi vuonnakaan ei käytetä kaikkia budjettivaroja ja että ensi syksynä jäsenvaltioille taas palautetaan takaisin EU:n kassaan maksettuja jäsenmaksuja.
Kenen on syy, kun neuvoston ja Euroopan parlamentin hyväksymää budjettia ei panna täytäntöön täysimääräisesti? Rakennerahastojen vajaakäytöstä syntyviin RALeihin on syytä myös jäsenvaltioissa eikä vain komissiossa. Kaikki jäsenvaltiot eivät valmistele ohjelmiaan asianmukaisella tavalla eivätkä asianmukaisen aikataulun mukaan.
Muiden budjetin pääluokkien osalta syyttävä sormi kohdistuu ennen muuta komissioon. Komissio ei joko poliittisista syistä halua tai organisatorisista puutteista johtuen kykene panemaan täytäntöön budjettia täysimääräisesti. Näin ollen unionin ensi vuoden budjetin valmistelu on monelta osin kolmen osapuolen varjonyrkkeilyä. Komissio on esittävinään määrärahoja, joita se ei halua käyttää tai kykene käyttämään. Neuvosto on olevinaan tyytyväinen syntyviin säästöihin, jos ne eivät kohdistu sen prioriteetteihin. Euroopan parlamentti on taistelevinaan rahoituskehykseen merkittyjä kunkin pääluokan enimmäismääriä eli kattoja vastaan. Kaikki kuitenkin tietävät, että rahaa on tosiasiallisesti käytössä enemmän kuin tarvitaan ja että sitä taas myöhemmin palautetaan jäsenvaltioille.
Ryhmämme suhtautuu kriittisesti niihin leikkauksiin, joita ulkoisen toiminnan pääluokan muissa määrärahoissa tehdään neuvoston painopistealueen eli Irakin jälleenrakentamisen hyväksi. Se merkitsee, että parlamentin tärkeinä pitämiä muita painopistealueita ei panna täytäntöön. Irak on uusi tekosyy olla panematta täysimääräisesti täytäntöön parlamentissa hyväksyttävää ensi vuoden budjettia. Näin ollen on toteutumassa tiettyjen maiden tavoite saada budjetille katoksi 1 prosentti bruttokansantuotteesta. Tämä budjetti on askel siihen suuntaan.
Wohlin (IND/DEM ).
    Olen uusi jäsen Euroopan parlamentissa ja edustan kesäkuun listaa (Junilistan), uutta puoluetta Ruotsissa, joka keräsi äskeisissä Euroopan parlamentin vaaleissa 15 prosenttia äänistä. Aion tässä ja nyt hyödyntää minulle tarjoutuneen tilaisuuden kertoa, mitkä ovat mielestämme ne päälinjaukset, joiden olisi oltava EU:n talouspoliittisen strategian perustana.
Kaikkein ylimpänä olisi oltava ensinnäkin sen periaatteen, että EU:n talousarvion kokonaismenot eivät saa ylittää yhtä prosenttia EU-maiden yhteenlasketusta BKT:stä. Tuemme näin ollen kantaa, jonka monen maan, muun muassa Ruotsin hallitus on omaksunut. Menojen enimmäismäärää on sovellettava paitsi seuraavaan varainhoitovuoteen eli vuoteen 2005, myös varainhoitovuosiin pitkällä aikavälillä. Uskottavalla menoja rajoittavalla enimmäismäärällä voidaan vastata arvosteluun, johon kuuluu pelko siitä, että EU:sta kehittyy liian hallitseva supervaltio. Emme katso, että EU:n olisi ryhdyttävä mittaviin siirtoihin maiden ja alueiden välillä. Kokemus on osoittanut, että tällaisella siirtojärjestelmällä on haitallinen vaikutus kasvuun pitkällä aikavälillä.
Toinen näkökohtani liittyy siihen, että osa jäsenmaista maksaa nykyään huomattavasti enemmän kuin saa tukina takaisin. Nettomaksuosuudet eivät saisi näin ollen ylittää esimerkiksi 0,4 prosenttia maan BKT:stä. Jokaisen maan olisi siten voitava luopua tukien vastaanottamisesta ja siten voitava vähentää kokonaismaksuosuuksiaan EU:lle. Tällaisella järjestelmällä saavutettaisiin merkittäviä hallinnollisia hyötyjä. Tuen hakemiseen liittyvä työ sitoo nykyisellään paljon voimavaroja, jotka voitaisiin käyttää tuottavammin.
Kolmas näkökohta on se, että suhtaudumme kielteisesti ajatukseen omien varojen hankkimisesta EU:lle siten, että se voisi verottaa meitä ja määrätä meille maksuja. Ainoastaan kansallisten parlamenttien asiana on verojen kantaminen ja maksujen periminen. Vaikka olisi olemassa ehdoton menojen enimmäismäärä, myöskään omilla varoilla ei voida kattaa lisääntyviä menoja.
Neljäs näkökohta on se, että kaikkien jäsenvaltioiden on maksettava sama bruttomaksu prosentteina BKT:stä. Nykyiset erityispoikkeukset on lakkautettava.
Viimeinen näkökohtani on se, että EU:lla on oltava menojen enimmäismäärän puitteissa sen verran budjetointivaraa, että se voi toimia nopeasti kriisitilanteissa.
Lopuksi korostan sitä, että EU ei saa luvata sellaisia tukia, joihin sillä ei ole varaa menojen enimmäismäärän puitteissa. Unionin laajentumisesta käytävien keskustelujen on perustuttava laajentumisen taloudellisten seurausten realistiseen analysointiin. Uudet sitoumukset, ohjelmat ja lupaukset tuista voidaan täyttää ainoastaan siinä määrin kuin aiempia määrärahoja järjestellään uudelleen. Maataloustuen tarkistamisella voidaan pitkällä aikavälillä luoda edellytyksiä taloudellisesti heikoiten menestyville maille myönnettävälle tuelle. Äänestämme tulevasta talousarvioesityksestä näiden pyrkimysten mukaisesti. Kiitän teitä tarkkaavaisuudesta. 
Roszkowski (UEN ).
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, useimmat UEN-ryhmän jäsenet ovat huolestuneita niistä ehdotuksista, joiden tarkoituksena on pysyvästi vähentää EU:lle jäsenvaltioiden bruttokansantuotteiden perusteella suoritettavia maksuja. Vaikka tämä on vuosien 2000–2006 rahoitusnäkymien mukaista, se ei vastaa EU:n yleistä toiminta-ajatusta. Tämä tarkoittaa sitä, että laajeneva Euroopan unioni rajoittaa sitä, missä määrin sen varoja voidaan jakaa suhteellisesti uudelleen. Näin toimiessaan EU rajoittaa omia kehitysmahdollisuuksiaan, kun oletetaan, että varoja käytetään edelleen yhtä tehokkaasti. Viittauksilla esimerkiksi Lissabonin strategiaan EU kuitenkin samanaikaisesti edelleen havittelee yhä tärkeämpää roolia maailmanlaajuisessa taloudellisessa kilpailussa. Meidän mielestämme tällainen ei ole johdonmukaista politiikkaa, koska se tosiasiassa tarkoittaa sitä, että painetaan yhtä aikaa kaasua ja jarrua. Kun otetaan huomioon tanskalaisen kollegamme varaumat, koko UEN-ryhmä hylkää neuvoston esittämät maksujen leikkaukset ja vaatii, että siltä osin kuin kyse on maksuista niiden osuutena BKT:stä vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä, niitä on pikemminkin nostettava kuin vähennettävä.
Ne maksujen vähennykset, joita neuvosto esittää otsakkeeseen 2, ovat otsakkeen 1 osalta esitettyjä vähennyksiä merkittävämpiä. Yleisesti ottaen tämä osoittaa neuvoston suhtautuvan pessimistisesti tai jopa epäuskoisesti jäsenvaltioiden ja erityisesti uusien jäsenvaltioiden kykyyn käyttää määrärahoja hyväkseen. Tämä tarkoittaa myös kehitykseen tarkoitettujen määrärahojen suhteellisen osuuden pienenemistä.
Ne maksujen vähennykset, joita neuvosto esittää otsakkeisiin 1 ja 2, ovat luonteeltaan täysin mekaanisia, ja siihen, että ne ovat pyöreitä summia, on syytä kiinnittää huomiota. Tältä osin UEN-ryhmä tukee komission esittämien lukujen käyttämistä.
Seuraavaksi käsittelen kolmatta ja vähemmän tärkeää seikkaa, joka koskee EU:n naapureiden kasvavaa merkitystä, ja tämänaamuisen Valkovenäjää koskeneen keskustelun ollessa tuoreessa muistissa todettakoon, että UEN-ryhmä vastustaa rajoituksia TACIS- ja MEDA-ohjelmien menoihin, joskin samalla vaadimme, että sitä, miten näitä varoja käytetään, on seurattava tarkasti. Voidaksemme edistää kumpaakin niistä arvoista, joihin EU perustuu, ja omaa turvallisuuttamme, meidän on tuettava niitä pyrkimyksiä, joilla myötävaikutetaan oikeusvaltion syntymiseen naapurimaissa. Saavutettavana on vain vähän niin kauan kuin näihin tavoitteisiin tarkoitettuja varoja leikataan. 
Kozlík (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentti, jo silloin, kun Euroopan unionin koostui 15 jäsenvaltiosta, se oli alkanut hyötyä suhteistaan uusiin jäsenvaltioihin. Vuonna 1990 Euroopan unionin edistyneiden maiden ulkomaankauppa oli 10 miljardia Yhdysvaltojen dollaria alijäämäinen suhteessa Itä-Euroopan maihin, tällä hetkellä ylijäämä on noin 40 miljardia. Nyttemmin nämä EU-maat ovat valloittaneet suuren osan markkinoista ja ottaneet lisäksi määräysvaltaansa yrityksiä vähemmän edistyneissä maissa hankkien tällä tavoin huomattavan määrän tuloja. Näin ollen Euroopan unionin uudet jäsenvaltiot odottavat tällä hetkellä oikeutetusti käden ojennusta, eivätkä esteiden luomista työvoiman liikkumiselle tai hallinnollisia esteitä liittymisen jälkeiselle tuelle, eivätkä ne tietenkään missään tapauksessa odota budjettivarojen vähentämistä rakennetoimien alalla ja alueellisten erojen sivuuttamista.
Surján (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan teidän tavoin juhlia tätä hetkeä. On ensimmäinen kerta, kun te johdatte puhetta tšekiksi, ja ensimmäinen kerta, kun minä voin puhua tässä parlamentissa unkaria, äidinkieltäni. Ei ole ollut helppoa luoda tällaiseen mahdollisuutta, mutta ei ole myöskään helppoa saattaa budjetissa sopusointuun vaatimuksia ja mahdollisuuksia.
Katson, että tämä sopusointu voidaan saavuttaa paremmin komission aiemmin esittämällä budjetilla kuin neuvoston meille esittämällä budjetilla. Kahdella alalla on erityisen tärkeää, että parlamentti hyväksyy Euroopan komission kannan. Yksi niistä koskee maataloustukea, jonka osalta ensi vuoden määrärahoja olisi neuvoston mielestä vähennettävä 1 miljardilla eurolla. Tätä vähennystä sovelletaan myös niihin rahamääriin, joihin neuvosto on aiemmin sitoutunut.
Toisen ongelman ovat jo useat puhujat maininneet: kyse on rakennerahastojen vuoden 2005 vuosimaksuihin tehtävästä 3 miljardin euron vähennyksestä. Euroopan komission ensimmäinen ehdotus oli varsin perusteltu. Siinä otettiin huomioon edellisen rahoitussuunnitelman kehys ja myös se, että jäsenvaltioiden vastaanottokyky lisääntyy koko ajan.
On näin ollen perusteltua, että parlamentti tukee komission ehdotusta neuvostoon nähden. Tämä 3 miljardia euroa olisi kuitenkin palautettava siten, että jokainen jäsenvaltio saa oman osansa ylijäämästä. On kohtuullista, että uudet jäsenvaltiot eivät saa pelkästään tyhjiä lupauksia solidaarisuudesta ja että niiden liikkumavaraa ei rajata Kööpenhaminan kehyksen ahtaisiin raameihin. Tämä ehdotus perustuu niihin samoihin periaatteisiin, joiden nojalla parlamenttimme teki viimevuotisen 12 prosentin maksukorotuksen vuodelle 2004 kymmentä uutta jäsenvaltiota varten. Osoittakaamme solidaarisuutta niitä jäsenvaltioita kohtaan, joiden on vaikeampi pysyä tahdissa mukana. 
Virrankoski (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin budjettiesitys vuodeksi 2005 on ensimmäinen, joka koskee koko vuoden ajalta 25 jäsenmaan unionia. Voidaan sanoa, että laajentunut EU pääsee toiminnassaan vakiintuneisiin uomiin. Budjetti on myös tämän parlamentin ja nimitettävän komission ensimmäinen, joten siinä heijastuu koko uuden EU:n olemus.
Budjetin loppusumma maksumäärärahojen osalta on 105 miljardia euroa eli 0,99 prosenttia bruttokansantulosta eli noin 9 miljardia euroa alle rahoitusnäkymien. Esitys on siis erittäin tiukka. Tämä on saatu aikaan leikkaamalla maatalousmenoja 1 miljardia euroa ja rakennerahoitusta 3 miljardia euroa, mitä on pidettävä arveluttavana.
Budjetti on laadittu nyt toistamiseen toimintoperusteisesti. Tämä lisää budjetin läpinäkyvyyttä. Samalla se selkeyttää henkilökohtaista vastuuta hallinnosta sekä helpottaa vertailujen tekemistä eri hallinnon alojen tehokkuudesta. Tämä on erinomainen liberaalinen parannus ja se osoittaa, että suuria uudistuksia voidaan tehdä myös EU:n sisällä.
EU:n budjetin suurin ongelma on edelleen maksamattomat sitoumukset eli RALit. Maksamattomat sitoumukset nousevat tämän vuoden lopulla jo 112 miljardiin euroon, josta valtaosa koskee rakennerahastoja. Esimerkiksi viime vuonna rakennerahastojen budjetoiduista maksumäärärahoista jäi käyttämättä 8 miljardia 134 miljoonaa euroa. Tästä seuraa, että tulevina vuosina yhä suurempi osa rakennerahoituksesta menee vanhojen sitoumusten maksamiseen. Lopuksi haluan todeta, että tämä budjettiesitys, jonka neuvosto antoi, tulee vaatimaan melkoista muokkausta parlamentissa.
Onesta (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, 60 sekunnissa en pysty käsittelemään talousarviota kohta kohdalta, joten keskityn kokonaismäärään, josta neuvosto on niin ylpeä, eli 0,99 prosenttiin BKT:stä. Onko koskaan yhdenkään suuren inhimillisen projektin perustana ollut yhtä surkuteltava summa? Vähennyksiä siellä, supistuksia täällä, rajoituksia jossakin muualla: millaisista tavoitteista nämä pitkät puheet kertovat?
Kaikkien muiden täällä olijoiden tavoin minäkin kannatan ilman muuta tiukkaa budjetointia, mutta tähän tiukkuuteen ohjaavat jo rahoitusnäkymissä asetetut enimmäismäärät ja nykyisiin enimmäismäärin on vielä matkaa 5 miljardia euroa. Viisi miljardia! Puuttuuko neuvostolta mielikuvitusta? Sosiaaliset tarpeet ovat todellisia. Emmekö voisi lievittää nopean laajentumisen vaikutuksia ympäristönormeihin? Eikö useiden kymmenien direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä voitaisi panna alulle? Demokratian alaan – minähän olen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan esittelijä – liittyy se, että Prince-ohjelma on jaettu kolmeen osaan. Eikä tämä edes riitä. Kuten edelliset esittelijät ovat todenneet, neuvosto ei ole selvästikään omaksunut esimerkiksi käsitteitä "lisäarvo", "mittakaavaetu" tai "rahoitussynergia". Perustuslaillisesta sopimuksesta odotetaan EU:lle moottoria, mutta katson, että talousarviossa siihen on varattava myös polttoainetta.
Vaikka budjetointi on ilman muuta kirjanpitoa, se on myös politiikkaa. Ei vaikuta siltä, että neuvosto olisi tämän tajunnut. 
Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, talousarviosta vuodeksi 2005 ilmenee Euroopan unionin autoritaarinen ja ruohonjuuritason vastainen politiikka, jossa tavoitteena on suuryritysten voittojen turvaaminen ja niiden lisääminen. Tämä lujittaa Euroopan unionin taantumuksellisuutta ja militarisoitumista. Tämä saavutetaan tekemällä sosiaalietuuksiin rajuja lisäleikkauksia ja siirtämällä määrärahoja Euroopan unionin sotilaallisen vallan vahvistamiseen.
Talousarvio on ruohonjuuritason vastainen, koska se perustuu Lissabonin strategian edistämiseen ja siihen, että lisätään hyökkäyksiä työntekijöiden työoikeuksia ja sosiaalisia oikeuksia vastaan. Rahaa viedään pieniltä ja keskisuurilta maanviljelijöiltä, jolloin heidät nitistetään ja kokonaisia alueita tyhjenee ja autioituu. Talousarviossa ei oteta huomioon niitä tarpeita, joita 10 maassa laajentumisesta aiheutuu, ja siinä vaaditaan, että suuryritysten kannalta houkuttelevan yritysympäristön luominen maksatetaan työntekijöillä, naisilla, nuorilla, pienillä ja keskisuurilla maatalouksilla, kauppiailla ja käsityöläisillä ja työtä tekevillä luokilla kaikkien 25 jäsenvaltion vähemmän kehittyneillä alueilla.
Monien lupailema sosiaalinen määrärahapaketti näyttäytyy työntekijöille pelkkänä myyttinä. Sosiaalinen budjetti on dynaaminen, mutta siinä tuetaan niitä, jotka ovat taloudellisesti kaikkein vahvimpia, ja suuryrityksiä sekä niitä keinoja ja mekanismeja, joilla tukahdutetaan taloudellisesti heikoimmassa asemassa olevien, ruohonjuuritason ja työtä tekevien luokkien taistelua. Vaikka monia tarkistuksia tehdään, niillä ei kuitenkaan valitettavasti muuteta talousarvion taantumuksellista luonnetta, minkä vuoksi me aiomme äänestää sitä vastaan. 
Ó Neachtain (UEN ).
    Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että tällä hetkellä yksi Euroopan unionin ilmeisimmistä haasteista on Euroopan talouden toimintakykyä parantavien lisätoimenpiteiden käyttöönotto.
Talousarvio ja rajoitukset, joita erityisesti neuvosto on esittänyt, eivät ole oikeansuuntaisia. Pidän tällaista huononnuksena. Jos aiomme saavuttaa tavoitteemme varsinkin nyt, kun haluamme toimivan laajentuneen Euroopan, talousarvion rajoittaminen olisi tämän tavoitteen kannalta vahingollista. Olen yllättynyt siitä, että neuvosto on esittänyt tällaisia ehdotuksia. Olen samaa mieltä kollegani Roszkowskin kanssa siitä, että kaikenlainen tämänkaltainen rajoittaminen tarkoittaisi sellaista signaalia, ettemme olekaan olleet rehellisiä, kun olemme asettaneet itsellemme tavoitteeksi laajentuneen ja yhteenkuuluvan solidaarisuuden Euroopan.
Toivon, että kyseisiä ehdotuksia muutetaan ja tarkistetaan. Toivon muiden puhujien tavoin, että käsiteltäviksi jätettäviin talousarvioesityksiin sisältyisi enemmän kekseliäisyyttä ja optimismia. 
Martinez (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhteisön talousarvio on 105 miljardia euroa, joka on vähemmän kuin Espanjan 117 miljardin euron talousarvio ja alle puolet Saksan talousarviosta ja yksi kahdeskymmenesosa Yhdysvaltojen talousarviosta. Kuinka aiotte selviytyä Turkin liittymisen jälkeen ja kuinka aiotte rahoittaa Itä-Euroopan maita?
Teillä on kaksi ratkaisua: ensimmäinen on se, että vuoden 2013 jälkeen yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) puretaan, jotta saadaan käyttöön suuri osa maatalousmäärärahojen 44 prosentista. Tähän kehitykseenhän on tähdätty YMP:n uudistamisen jälkeen. Toinen ratkaisu on Eurooppa-veron luominen, jolla rahoitetaan talousarvion väistämätön kaksinkertaistuminen. Euroopan perustuslakisopimus tekee näistä molemmista ratkaisuista mahdollisia. Yhteispäätösmenettelyn avulla pystymme pikku hiljaa lopettamaan YMP:n ja mahdollisesti myös pienviljelymme. Joka tapauksessa yksinkertainen enemmistö tarkoittaa sitä, että voimme päätyä yhteisön talousarvion kaksinkertaistumiseen tai eurooppalaisen yhtiöveron tai jopa eurooppalaisen tuloveron asettamiseen. Koska oletan, että joudun tällaista veroa maksamaan, haluan nauttia näistä viimeisistä hetkistä, ennen kuin verokarhu kahmaisee omansa. 
Mote (NI ).
    Arvoisa puhemies, OLAFin pääjohtaja Franz-Hermann Brüner, joka on vastuussa petosten ja korruption tutkinnasta Euroopan unionissa, kertoi talousarvion valvontavaliokunnan edellisessä kokouksessa, että nuuskiminen ei kuulu hänen tehtäviinsä. Hänen vuosikertomuksessaan ei mainita sanaakaan EU:n omasta kirjanpitojärjestelmästä, jonka on osoitettu olevan rakenteellisesti petoksellinen ja jossa rahoituksen koheesio on osoitettu puutteelliseksi. Tämä järjestelmä ei voi koskaan täyttää edes niitä vähimmäisvaatimuksia, joita EU itse vaatii yrityksiltä kaikkialla Euroopassa. Pääjohtaja Brüner ei käsitellyt mitään olennaisia kysymyksiä eli kokeneiden kirjanpitäjien tässä organisaatiossa havaitsemia institutionaalisia väärinkäytöksiä. Peruskirjanpitoa jätetään tekemättä, kaksinkertainen kirjanpito ei ole edelleenkään yleisenä käytäntönä, käteisvaroja ja tilejä ei edelleenkään täsmäytetä, eikä myöskään talousarvioita ja menoja; ennakot kirjataan kuluiksi, mikä on petoksellista; lainat, jotka katoavat, kirjataan poistoiksi, mikä tarkoittaa sekä julkisten varojen menettämistä että veropetosta; ja lisäksi aiempien vuosien varoja ja velkoja muutetaan taannehtivasti, mikä on myös petoksellista.
Kysyin pääjohtaja Brüneriltä kyseisessä kokouksessa seuraavaa: "Jos te ette tutki tätä epäasiallista tilannetta, kuka sitten?" En saanut kysymykseen vastausta. Esitän tämän kysymyksen nyt parlamentille ja komissiolle: kuka vastaa siitä, mitä tehdään sen hyväksi, että Euroopan unionin rakenteellinen ja institutionaalinen petoksellisuus ja korruptio lopetetaan? 
Nicolaï,
     Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella sydämellisesti teitä, jäsen Ouzký, siitä, että toimitte ensimmäisen kerran Euroopan parlamentin varapuhemiehenä. Olen kiitollinen teille ja kollegoillenne niistä monista mielenkiintoisista huomioista ja sisältöä koskevista huomautuksista, joita olette esittäneet. Olen myös kuullut teidän esittävän monia kriittisiä ja huolestuneita kommentteja. Pidän tätä alkuna mielenkiintoiselle keskustelulle, jota jatkamme myöhemmin tänä vuonna. Haluan esittää sen, mikä on ensimmäisen reaktioni moniin merkittäviin huomioihin, vaikka minun onkin puhuttava lyhyesti.
Katson, että jäsen Lewandowski taisi aluksi esittää erittäin perustavaa laatua olevan huomion, kun hän viittasi puheessaan siihen, mitä Euroopan kansalaiset odottavat meiltä ja tältä talousarviolta – riittää, kun luodaan katse äskeisiin Euroopan parlamentin vaaleihin – ja mielestäni hän mainitsi keskeisen "lisäarvon" käsitteen. Tähän neuvosto nimenomaan pyrkii: tämän budjetin avulla annetaan parhaalla mahdollisella tavalla sisältöä sille lisäarvolle, jota Euroopassa voidaan saavuttaa suhteessa siihen, mitä muualla tapahtuu ja mitä kansallisesti tapahtuu. Lewandowskin kommenteista on kuitenkin pääteltävissä, että hän ei ole neuvoston kanssa samaa mieltä joka asiassa siitä, millaisena tämä lisäarvo olisi nähtävä.
En katso, että lisäarvo on ensisijainen asia Euroopan kansalaisille tai että Euroopalle on varattava mahdollisimman suuri rahoitus ja sen jälkeen palautettava rahoja kansalaisille hyviä tarkoituksia varten. Katson, että suurin huolenaihe on Euroopan kansalaisten lisäarvon osalta kuitenkin se, että tätä asiaa hoidetaan Euroopan tasolla, eikä alemmalla tasolla kansallisesti tai muulla tavoin. Tämä on joka tapauksessa ollut neuvoston ohjenuorana tätä talousarviota tehtäessä, ja se kertoo jotakin myös aiheesta, joka ei ole nyt esityslistalla, mutta jonka muutama parlamentin jäsen mainitsi, eli uusista rahoitusnäkymistä.
En ole jäsen Lewandowskin kanssa samaa mieltä siitä, että olisimme ehdotuksissamme – neuvoston alustava talousarvioesitys vastaan komission ehdotukset – käyttäneet enimmäkseen "juustohöylämenetelmää", kuten meillä Alankomaissa on tapana sanoa, ja että olisimme soveltaneet kautta linjan tehtäviä yleisiä leikkauksia. Katson, että olemme pääsääntöisesti tässä talousarviossa tehneet valintoja, joista voitte olla eri mieltä, mutta ne ovat valintoja, eikä niiden tekeminen ole missään tapauksessa ollut helppoa neuvostolle.
Jäsen Garriga esitti mielenkiintoisen näkökulman verratessaan toisiinsa kansallisten talousarvioiden kasvua usean vuoden ajalta ja yhteisön talousarvion kasvua. Hänen näkemyksensä oli, että tässä mielessä yhteisön talousarviot ovat useiden vuosien ajan kasvaneet hitaammin kuin kansalliset talousarviot. Jos tätä asiaa tarkastellaan yksityiskohtaisemmin, olen sitä mieltä, että tästä voidaan esittää toisenkinlainen näkemys. Viime vuodet ja erityisesti vuonna 2000 alkaneen taloudellisen taantuman jälkeiset vuodet antavat kansallisista talousarvioista aivan toisenlaisen kuvan. Riittää, kun mainitsen vakaussopimuksesta käydyn keskustelun, ja tiedätte, mitä tarkoitan.
Toiseksi haluan vastata jäsen Garrigan tekemään sinänsä hyvin mielenkiintoiseen vertaukseen korostamalla sitä, että kansallisilla hallituksilla on luonnollisestikin vastuullaan sellaisia tehtäviä, joita Euroopan unionilla ei ole ja joihin vaikuttavat menojen lisäykset esimerkiksi sosiaaliturvan, terveydenhoidon ja koulutuksen aloilla. Tällainen budjetti poikkeaa täysin yhteisön budjetista, jossa lähes puolet budjetista koostuu edelleen maatalousmenoista ja lähes 30 prosenttia rakennepoliittisista menoista. Haluan kiihkeästi torjua sen useiden jäsenten esittämän yleisen arvostelun, jonka mukaan neuvosto on toiminut kirjanpitäjän tavoin. Väittäisin itse asiassa päinvastaista: emme ole missään tapauksessa toimineet kirjanpitäjän tavoin, vaan poliitikkoina ja poliittisina vastuunkantajina tehden valintoja, joiden tekeminen ei ollut helppoa, kuten edellä totesin. On ilmeistä, että voin vain olla iloinen siitä, että me neuvostossa olemme vastapaino näkemyksillenne ja, kuten jäsen Trüpel totesi, teemme työtä hyvin itsenäisen parlamentin kanssa.
En voi kuitenkaan olla sanomatta, että minun mielestäni politiikka ei tarkoita pelkästään painopisteiden määrittelyä, koska aina on oltava kanttia määritellä myös vähemmän tärkeät asiat, ja me poliitikkoina tiedämme, että yleisesti ottaen juuri tämä on kaikkein vaikeinta, mutta mielestäni kuitenkin välttämätöntä, jotta voidaan lyödä lukkoon rahoituksen painopisteitä. Tässä mielessä toivon, että eräät parlamentin jäsenet eivät ole antaneet ymmärtää, että olemme eri linjoilla sen vastuun osalta, jota te parlamentissa ja me neuvostossa budjettivallan käyttäjinä kannamme suhteessa kaikkiin Euroopan kansalaisiin, minkä mukaisesti me neuvostossa otamme asianmukaisesti huomioon taloudellisen taantuman olot, sen, että valintoja on kerta kaikkiaan tehtävä ja että pääasiallisesti me näemme tämän lisäarvon – kuten reaktiona jäsen Lewandowskin puheeseen todettiin – osana yhteisön toimien lisäarvoa kansallisiin toimiin verrattuna.
Tästä pääsenkin jäsen Trüpelin mainitsemaan esimerkkiin: se, että kulttuuri ja kulttuuripolitiikka on erittäin tärkeää, ei tarkoita, että sitä olisi käsiteltävä eurooppalaisella tasolla. Mielestäni ei pidä paikkaansa, että mitä tärkeämpi jokin ala on, sitä eurooppalaisempi sen olisi oltava. Ongelmana on edelleen se, millä tasolla lisäarvoa voidaan tuottaa kaikkein tehokkaimmin.
Haluan ottaa esiin joitakin olennaisia seikkoja, joita puhujat teidän taholtanne mainitsivat. Ensimmäiseksi käsittelen komission jäsenen Schreyerin esittämää huomiota, jonka itse asiassa mainitsivat monetkin parlamentin jäsenet ja joka koskee rakennerahastoja, ja komission jäsenen Schreyerin ilmoitusta siitä, että toteutumisaste on myönteiseen suuntaan aiemmin oletettua korkeampi. Komission jäsen mainitsi myös yhtiöverosta käydyn keskustelun ja sen, että hän vastustaa tämän keskustelun ja rakennepolitiikkakeskustelun yhdistämistä toisiinsa. Haluan todeta painokkaasti, että ensinnäkin on selvää, että odotamme komission uutta ehdotusta aiheesta, ja toiseksi tämä neuvosto ja tämä puheenjohtajavaltio noudattavat perusperiaatettaan ja toimivat niin jatkossakin eli emme kajoa uusille jäsenvaltioille varattuihin menoihin ja vastaavasti emme myöskään kajoa tässä asiassa Kööpenhaminassa tehtyihin sopimuksiin.
Maksumäärärahoista todettakoon, että monet teistä ovat jo kiinnittäneet niihin huomiomme ja – mikä on ymmärrettävää – erityisesti jäsen Garriga, joka toimi näin ensimmäisenä. Hän esitti myös ensimmäisenä kriittisiä huomioita niistä neuvoston ehdotuksista, jotka koskivat komission ehdotuksia, mutta ymmärtääkseni hän sai jo tavallaan jäsen Seppäseltä vastauksen, joskin tahattomasti. Toivon, että äännän nimenne oikein. Tehän huomautitte, että ennen vuotta 2003 palautettiin 5 miljardia, ja voin vakuuttaa hänelle ja teille, arvoisa puhemies ja arvoisat jäsenet, että aiemmin on palautettu 5 miljardia. Vasta, kun kyse on palautuksista, jotka ovat 10 miljardin luokkaa, katson, että maksumäärärahoja koskevaan huomioon olisi suhtauduttava toisella tapaa.
Monet teistä mainitsivat oikeutetusti uusien painopisteiden, uusien maiden ja solidaarisuuden tärkeyden. Tämän vuoksi pidin niin arvokkaana asiana painokasta lausuntoa siitä, että sopimuksiin ei puututa, ja niitä oikeutettuja odotuksia, joita tähän asiaan kohdistuu.
Monet teistä, muun muassa jäsenet Ferber ja Mulder, mainitsivat maatalouden. Tässäkin asiassa sama pätee taas, ja haluan jälleen kerran tolkuttaa viestini perille: on itsestään selvää, että sopimuksiin tai maanviljelijöiden ja maataloustuottajien oikeuksiin ei kajota. Kuten jäsen Mulder perustellusti totesi, saamme tuoreet luvut lokakuussa, mutta tässä asiassa täytämme aina velvollisuutemme. Monet teistä, muun muassa jäsenet Garriga ja Jensen, ovat maininneet myös virastot yhtenä huolenaiheena.
Muistuipa mieleeni, että aiemmin viime vuonna Euroopan parlamentti oli itse asiassa huolestunut näihin virastoihin liittyvistä ylimääräisistä kuluista, ja nyt parlamentti näyttää huolestuneen ainakin muutama tunti sitten rahoituksen riittämättömyydestä. Olen ilman muuta sitä mieltä, että uusien virastojen osalta olemme esittäneet taloudellisesti hyvin kestävän ehdotuksen niiden toimintaa varten.
Joustoväline on myös mainittu ja pääasiassa ulkopolitiikan tärkeyden yhteydessä. Lienette samaa mieltä kanssani siitä, että joustoväline on pohjimmiltaan sitä varten, että sillä voidaan selviytyä odottamattomista ja ennalta arvaamattomista tilanteista, eikä se näin ollen ole olemassa etukäteen suunniteltavia asioita varten. Mielestäni tämä on ratkaisevan tärkeää ja myös jokaisen intressien mukaista – jos aiomme varata tämän välineen tähän tarkoitukseen, emmekä käytä joustovälinettä siten kuin aiemmin esitettiin ulkopolitiikan osalta. Tämä luokka kokonaisuudessaan – koko ulkopolitiikka – keräsi jäsen Lewandowskilta ja muilta jäseniltä kriittisiä ja huolestuneita kommentteja. Olen tietyssä määrin heidän kanssaan yhtä huolestunut, koska ei ollut ilo tehdä leikkauksia tähän luokkaan ja niiden tekeminen tähän luokkaan oli jopa epämiellyttävämpää kuin muihin luokkiin, koska meillä on Euroopassa koko maailman kannalta yhä suurempi vastuu kannettavanamme, ja tältä osin yhdyn pitkälti niihin huomioihin, joita on esitetty.
Toisaalta, kuten olette huomanneet, olemme tehneet ehdotuksessamme merkittäviä poikkeuksia tähän menojen leikkaamiseen, koska keskeinen painopiste on tietenkin Irak sekä yleensä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Haluaisin kuitenkin katsoa enemmänkin kokonaisuutta, koska jos katsotaan tämän budjetin viime vuosien kehitystä, tässä luokassa lisäys on ollut melkoinen.
Lopuksi pari sanaa siitä, että jotkut parlamentin jäsenet kommentoivat suoraan tai epäsuorasti uusia rahoitusnäkymiä. En aio käsitellä yksityiskohtia tämän tarkemmin, koska meillä on onneksi tämän istunnon jälkeen epävirallinen keskustelutilaisuus, jossa kumppaneitamme ovat koordinaattorinne kaikista parlamentin ryhmistä, koska olemme sopineet sovittelumenettelyssä myös, että teille tiedotetaan asianmukaisesti. Tältä osin haluaisin kuitenkin esittää kommentin, koska monet teistä parlamentin jäsenistä ovat ottaneet tämän kohdan esiin eli yhtä prosenttia koskevan kirjeen, tämän puheenjohtajavaltion lähestymistavan. Ei syytä huoleen! Me voimme olla täällä alankomaalaisia, mutta emme toimi omasta puolestamme, vaan Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona, mikä tarkoittaa, että on meidän vastuullamme, että neuvostossa edistytään mahdollisimman hyvin sopimukseen pääsemisessä ainakin neuvoteltaessa vuoden lopussa seuraavan monivuotisen talousarvion periaatteista ja suuntaviivoista.
Tältä osin olemme puheenjohtajavaltiona nimenomaan valinneet lähestymistavan, jossa ei takerruta siihen, onko yksi prosentti oikein vain väärin, vaan lähestymistavan, jossa keskustelu kulkee siihen suuntaan, mitkä painopisteemme ovat ja – haluaisin vielä lisätä – mitkä asiat ovat vähemmän tärkeitä. Käytän mielihyvin tämän tilaisuuden sanoakseni tämän vastaukseksi kommentteihin. Toivomme, että tällä tavoin omaksumme niin sanotun "rakennuspalikka" -mallin eli aloitamme avoimen sisältökeskustelun, jonka olemme mielestäni jo Euroopan parlamentin kanssa tänään aloittaneet. 
Schreyer,
   .  Arvoisa puhemies, haluan vain lyhyesti kommentoida keskustelua. Ensinnäkin haluan pyytää toiseksi viimeistä puhujaa huomaamaan sen, että ulkopuolinen tilintarkastajamme ei ole yritys, vaan itsenäinen ja riippumaton eurooppalainen toimielin, Euroopan tilintarkastustuomioistuin, joka tarkastaa vuosittain kirjanpitotavan, tulostilin ja rahoitusaseman ja toteaa joka vuosi tilinpäätöksen luotettavuuden. Sen lisäksi tilintarkastustuomioistuin esittää useita huomautuksia, mutta tämä ei muuta kokonaistulosta, ja tästä ilmenee erittäin selvästi se, että tilinpäätös on EU:n sääntöjen mukainen. Talousarvion täytäntöönpanosta, joka siis liittyy periaatteessa myös kirjanpitoon, haluan todeta jälleen kerran, että parlamentti saa neuvoston tavoin viikoittain tietoa EU:n budjetin toteutumista koskevista luvuista.
Jäsenvaltioissa mikään muu parlamentti ei ole yhtä hyvin perillä asioista, ja yksi syy siihen, että otin käyttöön tämän tavan, on, että teidän on oltava tietoisia erityisesti budjettikeskusteluissa siitä, mikä on yksittäisten ohjelmien täytäntöönpanotilanne, jotta voidaan päättää oikeasta lähestymistavasta seuraavalle vuodelle. On ilmeistä, että rakennerahastojen menojen toteutumisvauhti on kiihtynyt voimakkaasti tänä vuonna. Tämä ei johdu pelkästään siitä, että olemme pystyneet suorittamaan ensimmäiset ennakot uusille jäsenvaltioille, vaan erityisesti jatkuvista maksuista vanhoille jäsenvaltioille vuosien 2000–2006 ohjelmia varten. Tämä tarkoittaa sitä, että neuvoston kanssa on käytävä tämän asian osalta lisää intensiivisiä keskusteluja, koska ei ole todellakaan järkevää osoittaa talousarvioon liian vähän varoja ja joutua antamaan jälkeenpäin lisätalousarvio.
Jäsen Mulder kysyi minulta nimenomaisesti, milloin annamme budjettivaliokunnalle tietoa pilotti- ja valmisteluhankkeista. Toivomme onnistuvamme tässä 15. syyskuuta mennessä, mutta tarvitsemme tietoa monilta pääosastoilta. Toimitamme tiedot viimeistään 20. syyskuuta.
Katson, että tästä vuoden 2005 talousarviosta käytiin vilkas keskustelu. Haluan komission puolesta kiittää siitä ja katson olevan oikein, että käymme tätä keskustelua näin sitoutuneesti, koska moni kansalainen on epäilemättä kiinnostunut näkemään, millainen on tämä laajentuneen unionin ensimmäinen talousarvio, jonka myös hyväksyy laajentunut unioni. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu mallien oikeudellisesta suojasta. 
Bolkestein,
   .  Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo kertoa teille ja parlamentille, että komissio on tänään hyväksynyt ehdotuksen, jolla muutetaan kansallisia mallien oikeudellista suojaa koskevia järjestelmiä korjaustarkoituksessa käytettävien varaosien johdannaismarkkinoiden vapauttamiseksi.
Parlamentin annettua myönteisen lausuntonsa vapauttamisesta komissio pyrki yhdenmukaistamaan ja vapauttamaan markkinoita jo aiemmin, vuonna 1996. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan kyseisenä ajankohtana hyväksyneet komission ja Euroopan parlamentin yhteistä näkemystä. Ne vaativat sen sijaan, että komissio palaa asiaan myöhemmin, ja juuri näin olemme tehneet.
Automarkkinoiden kannalta erityisen merkittävällä ehdotuksella poistettaisiin vielä jäljellä olevat sisämarkkinoiden esteet. Se antaisi itsenäisille varaosanvalmistajille mahdollisuuden kilpailla kaikkialla EU:ssa näkyvien, "täysin sopivien" varaosien, kuten konepeltien, puskurien, valaisinten, tuulilasien ja lokasuojien markkinoilla. Niiden on vastattava auton valmistajan varaosia: ulkoisesti niiden on oltava identtisiä. Markkinat ovat mahdollisesti miljardien eurojen suuruiset. Tästä on kuitenkin erilaisia mielipiteitä: autonvalmistajat arvioivat markkinoiden arvon 2,5 miljardiksi euroksi, muut 10 miljardiksi euroksi.
Ehdotus ei koske näkymättömiä osia – esimerkiksi moottorin osia tai mekaanisia osia – eikä uusien ajoneuvojen osia, toisin sanoen ehdotus ei vaikuta ensimarkkinoihin. Kohteena ovat nyt korjausmarkkinat. Tämän vuoksi ehdotus kattaa enimmilläänkin vain 25 prosenttia varaosamarkkinoista kokonaisuudessaan. Ehdotuksesta on kuitenkin merkittävää etua tälle markkinoiden osalle. Ensinnäkin se antaa kuluttajille enemmän valinnanvaraa varaosien hankinnassa. Komissio arvioi, että varaosat ovat 6–10 prosenttia kalliimpia jäsenvaltioissa, joissa niillä on mallien oikeudellinen suoja. Ihmisillä on oikeus saada rahoilleen vastinetta koko ajoneuvon elinkaaren ajan, ja tämä ehdotus auttaa heitä siinä.
Työllisyyden kannalta vapauttamisen nettovaikutukset koko EU:n työllisyyteen olisivat todennäköisesti myönteisiä, ja siitä on erityisesti hyötyä pk-yrityksille. Markkinoiden kasvun pitäisi luoda uusia työpaikkoja niin varaosien tuotannossa kuin niiden jakelussakin. EU:n varaosien valmistajat voivat tuottaa Euroopan unionissa varaosia myös tuonti- ja vientimarkkinoille. Japanin tai minkä tahansa muun kolmannen maan autojen valmistajat tai myyjät Euroopan unionissa eivät enää voi pitää EU:n tuottajia poissa markkinoilta.
Myös Euroopan kilpailukyky lisääntyy. Yhdenmukaisten sääntöjen puuttuminen rasittaa yrityksiä. Itsenäiset varaosien valmistajat on edelleen pidetty tiukasti näkyvien varaosien markkinoiden ulkopuolella monessa jäsenvaltiossa. Lisäksi autonvalmistajilla säilyisi ehdotuksen mukaan täysimääräinen yksinoikeus tuotantomallien käyttöön ja uusien ajoneuvojen myyntiin. Tämän pitäisi riittää kompensoimaan niiden investoinnit suunnitteluun ja säilyttämään innovaatioiden kannattavuuden.
Lopuksi turvallisuutta koskeva huomautus. Mallien oikeudellisesta suojasta vapauttaminen korjaustarkoituksessa käytettävien varaosien yhteydessä ei vaikuta turvallisuuteen. Mallien oikeudellinen suoja kattaa ainoastaan tuotteiden ulkonäön. Ehdotuksella ei näin ollen ole vaikutusta varaosien turvallisuuteen tai laatuun. Turvallisuusstandardeista säädetään erikseen muussa EU:n lainsäädännössä ja kansallisessa lainsäädännössä. Niissä esitetään objektiiviset vähimmäisstandardit kaikille varaosille. Kaikkien tuottajien olisi edelleen noudatettava näitä standardeja. Riippumatta ehdotuksen hyväksymisestä tänään komissio aikoo toteuttaa tutkimuksen sen varmistamiseksi, että kyseiset direktiivit kattavat kaikki turvallisuusnäkökohdat.
Kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, ehdotusta koskeva lobbaus autonvalmistajien taholta on ollut kiihkeää, ja nämä aikovat kohdistaa huomionsa nyt Euroopan parlamenttiin. Niiden kampanjointi on ollut klassinen esimerkki kapea-alaisesta omien etujen ajamisesta, sillä muutama suuri ja rikas autonvalmistaja pyrkii vaarantamaan monien muiden, toisin sanoen kaikkien eurooppalaisten autonomistajien, laajempien etujen toteutumisen.
Vetoan parlamentin jäseniin, jotta he pysyisivät tiukkoina tässä asiassa, kuten komissio on tehnyt. Loppujen lopuksi komission ehdotuksella luodaan asianmukainen tasapaino. Sillä suojataan mallien oikeudellinen suoja tarvittaessa, toisin sanoen uusien ajoneuvojen ensimarkkinoilla, mutta varmistetaan myös, että tavarat voivat liikkua vapaasti kaikkialla Euroopan unionissa ja että monopolit, joita ei voida hyväksyä, eivät voi vääristää kilpailua. 
Harbour (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, PPE-DE-ryhmän sisämarkkina- ja kuluttaja-asioiden koordinoijana suhtaudun todella myönteisesti komission valitsemaan suuntaan sellaisen sisämarkkinoilla vielä esiintyvän poikkeuksen poistamiseksi, joka selvästi haitallisella tavalla jakaa markkinoita.
Odotamme mielenkiinnolla komission ehdotukseen tutustumista. Olen myös tyytyväinen siihen, että komissio vakuutti tiedostavansa sen, että on muitakin kuluttajansuojaan liittyviä seikkoja, erityisesti turvallisuus, joita on vielä tarkasteltava. Olin valmistelemassa valiokuntamme jalankulkijoiden turvallisuutta koskevien moottoriajoneuvojen vaatimuksia koskevaa lausuntoa, johon täällä parlamentissa on uhrattu paljon aikaa, minun on sanottava, että asiat ovat edistyneet vuodesta 1996, mitä tulee näkyvien osien merkittävään osuuteen jalankulkijoiden suojelemisessa. Tarvitsemme vakuutusta siitä, että itsenäiset valmistajat eivät voi tuottaa konepeltien ja puskureiden kaltaisia varaosia, jotka eivät täytä parlamentin vaatimia jalankulkijoiden suojelustandardeja. Tämä on merkittävä seikka, kun otetaan huomioon ehdotuksen yleiset edut kuluttajille sekä yhdenmukaistaminen.
Pyydän komission jäsentä myös toimittamaan meille täydellisen talousarvion ehdotuksesta sekä sen vaikutusten arvioinnin. Olin hieman yllättynyt siitä, että hän arvioi näiden osien markkinoiden kasvavan. Koska kaikki tavoitteet, joita jälleen tarkastelemme täällä parlamentissa osoittavat, että haluamme moottoriajoneuvojen aiheuttamien onnettomuuksien vähenevän merkittävästi seuraavien kymmenen vuoden aikana, se tarkoittaa minusta epäsuorasti sitä, että onnettomuuksien synnyttämät varaosamarkkinat, joista nyt juuri puhumme, ovat pienenemässä, eivät kasvamassa. Haluan kysyä komission jäseneltä, millä perusteella hän esittää tässä hienossa ehdotuksessa, että se koskisi kasvavia markkinoita.
Minusta kysymys on poikkeuksesta markkinoilla, mutta haluan varmistaa, ettei poikkeusta toteuteta tieliikenneturvallisuuden kustannuksella. Haluan varmistaa, että tämä monimutkainen asia perustuu todellisiin taloudellisiin etuihin, niin Euroopan talouden kuin kuluttajienkin kannalta. 
Bolkestein,
   .  Vastaan mielelläni jäsen Harbourille. Käsittelen ensin turvallisuutta. Markkinoilla, joilla korjausmarkkinat on vapautettu, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa, Italiassa tai Alankomaissa, ei ole havaittu onnettomuuksien lisääntyneen sen vuoksi, että kolmannet voivat myydä joitakin varaosia. Turvallisuustilastot ovat vapautetuilla markkinoilla aivan yhtä hyvät – tai huonot, jos niin ajatellaan – mutta eivät poikkea niiden markkinoiden turvallisuustilastoista, joilla on käytössä mallien oikeudellinen suoja.
Toiseksi, ja tätä voi olla vaikea uskoa, on olemassa 90 direktiiviä, jotka koskevat jalankulkijoiden turvallisuutta, ja niitä sovelletaan kaikkiin autoihin ja autonosiin ja näin ollen myös kolmansien myymiin osiin.
Kolmanneksi huomautan, että ehdotukseen liittyy niin kutsuttu laajennettu vaikutusten arviointi, joka koskee turvallisuutta – se on 50-sivuinen. Voin vakuuttaa parlamentin jäsenille ja erityisesti jäsen Harbourille, että kyseessä on hyvin perusteellinen vaikutusten arviointi. Jäsen Harbour ja muuta halukkaat saavat sen ehdotuksen mukana. Laajennetussa vaikutusten arvioinnissa asiaa käsitellään hyvin perusteellisesti, mutta olemassa olevien pelkojen ja huolien hälventämiseksi ei pelkästään täällä vaan myös komissiossa, olen todennut, että kun ehdotus on nyt hyväksytty, tulen itse valvomaan, että toteutetaan vielä lisätutkimus turvallisuusnäkökohdista, jotta voimme kaikki rauhassa uskoa, että asiaa tarkastellaan. Laajennettu vaikutusten arviointi on hyvin perusteellinen työ, ja olen kuullut paljon eturyhmiä, erityisesti autoteollisuutta. Parlamentin jäsenet voivat lukea laajennetun vaikutusten arvioinnin ja muodostaa siitä oman mielipiteensä. Odotan tätä asiaa koskevaa keskustelua parlamentissa, vaikka en itse henkilökohtaisesti siihen osallistukaan, vaan tilalleni tulee seuraajani, Charlie McCreevy Irlannista. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan onnitella komissiota sen aloitteesta, sillä minusta komissio on valinnut tässä asiassa oikean lähestymistavan. Me kaikki tiedämme, että vastavuoroisen tunnustamisen periaate standardoinnin avulla on hyvin tehokas ja kilpailukykyinen menetelmä ja tämä pätee tietenkin erityisesti varaosiin. Kaikissa valtioissa, joissa CE-merkintä on käytössä tai joissa sitä on käytettävä, kuluttajalle annetaan takuu siitä, että lainsäädännöllisiä vaatimuksia noudatetaan. Tällöin on kuitenkin ratkaisevan tärkeää, että valvonnasta vastaavat virastot, jotka tarkistavat sen, että tarvittavia vaatimuksia todella noudatetaan, hyväksytään. Vapaaehtoiset testausmerkinnät, kuten Saksan GS-merkintä (turvallisuus tarkastettu), ovat hyvä ajatus, vaikka komissio onkin ollut tästä laajasti eri mieltä. Tällaisessa tapauksessa on olemassa erilliset markkinat, joilla kuluttajille tarjotaan ylimääräinen testausmerkintä, ja he voivat näin todeta, että hyväksytty valvontavirasto on käsitellyt asiaa. Testausmerkinnän ansiosta kuluttaja tietää voivansa ostaa turvallisen tuotteen.
Olisin kiinnostunut kuulemaan komission mielipiteen tästä asiasta. 
Bolkestein,
   .  Arvoisa puhemies, ensinnäkin, kuka valvoo automarkkinoita ja kolmansien osapuolten tuottamia varaosia? Kuten totesin aiemmin, noin 90 direktiiviä koskee ajoneuvojen turvallisuutta, ja näiden direktiivien täytäntöönpanoa valvovat jäsenvaltiot. Sama koskee myös kolmansien osapuolten tuottamia varaosia. Myös näitä ajoneuvoja ja näitä varaosia valvovat jäsenvaltiot. Voimme siis suhtautua rauhallisin mielin tähän seikkaan.
Toiseksi, ja tämän lisäsin direktiiviehdotukseen vasta eilen illalla, ymmärrämme, että kuluttajille on tiedotettava asiasta asianmukaisesti. Näin ollen jos varaosia ei ole tuottanut alkuperäinen autonvalmistaja vaan kolmas osapuoli, on tästä ilmoitettava ostajalle asianmukaisesti. Kuluttajalle tehdään siis selväksi, että hän ostaa toisesta tehtaasta tulevan tuotteen, jolloin hän voi kieltäytyä kyseisestä varaosasta ja sanoa haluavansa alkuperäisen, vaikka se saattaakin olla kalliimpi. 
Duin (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan huomauttaa, että en pidä hyvänä asiana sitä, että nykyinen komissio teki päätöksen tästä ratkaisevan merkittävästä asiasta. Minusta olisi ollut suotavampaa jättää asia uuden komission päätettäväksi, sillä se olisi kenties korostanut ehdotuksen sisältöä hieman eri tavalla.
Päätöksenne perusteluissa mainitsitte, että tämä avaa uudet markkinat, mikä merkitsee sitä, että myös uusia työpaikkoja voidaan luoda. Toisessa yhteydessä puhuitte vaikutusten arvioinnista.
Kysynkin seuraavaa: onko myös uusien työpaikkojen syntymiseen sovellettu vaikutusten arviointia, vai eikö pikemminkin ole kyse siitä, että nykyiset työpaikat teollisuudessa vähenevät, kun tällaisten asioiden vapauttamista nyt ajetaan ideologisista syistä, ja emmekö tällä direktiivillä nyt siirrä työpaikkoja Euroopan unionista sen ulkopuolisiin valtioihin? 
Bolkestein,
   .  Arvoisa puhemies, ensimmäiseen kysymykseen siitä, olisiko komission pitänyt jättää tämä asia seuraavan komission käsiteltäväksi, haluan todeta, että koko asian käsittely juontaa aina vuoteen 1998, jolloin annettiin direktiivi mallien oikeudellisesta suojasta. Kyseisenä ajankohtana ei päästy sopimukseen autojen varaosista, ja asia jätettiinkin auki. Siitä oltiin kuitenkin yhtä mieltä, että mahdollisten muutosten lainsäädännössä on suuntauduttava vapauttamiseen. Näin me olemme nyt tehneet.
Toiseksi kollegani Monti vakuutti vuonna 2002 komission ja muutkin tahot tarpeesta vapauttaa autojen jakelu, jota kutsutaan ryhmäpoikkeukseksi. Näin tehtiin, ja tämä ehdotus on luonnollista jatkoa hänen ehdotukselleen, joka hyväksyttiin vuonna 2002. Komission oli näin ollen tärkeää käsitellä tätä asiaa, koska kuten olen todennut, se liittyy Montin ehdotukseen. Vaadin tämän vuoksi, että tämä komissio käsittelisi asian. Lisäksi uskon puheenvuoron käyttäneen jäsenen myöntävän, ettei komission – vaikka sen toimikausi päättyykin kuuden viikon kuluttua – pitäisi siirtää vaikeita päätöksiä seuraavalle komissiolle. Meille maksetaan palkkaa päätösten tekemisestä – vaikka ne olisivatkin vaikeita – ja näin meidän on toimittava.
Toisessa kohdassa viitattiin työllisyyteen. Tällä hetkellä autonvalmistajat saavat varaosia Euroopan unionin ulkopuolelta. Ne ostavat konepeltejä, valaisimia ja takaikkunoita Turkin, Brasilian ja Korean kaltaisista valtioista. Toisin sanoen tällä hetkellä autonvalmistajat ovat vieneet työpaikat kyseisiin valtioihin. Jos avaamme korjausmarkkinat ja varaosien johdannaiset markkinat, on enemmän kuin todennäköistä, että uudet työpaikat pienissä ja keskisuurissa yrityksissä – joiden me kaikki myönnämme olevan hyvin merkittäviä koko alalle yleensä ja erityisesti Saksassa – vähintäänkin kompensoivat työpaikkojen menetykset, sillä autonvalmistajat ovat ulkoistaneet komponenttien valmistamisen – toisin sanoen varaosien valmistamisen – Euroopan unionin ulkopuolisille tuottajille. Vaikka tosiseikkojen osoittaminen onkin vaikeaa, luotan siihen, että työllisyyden kannalta tulos on myönteinen, sillä oletan pienten ja keskisuurten yritysten menestyvän hyvin varaosien johdannaismarkkinoilla. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0007/2004). Seuraavat kysymykset on osoitettu komissiolle.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Maailman terveysjärjestö päätti äskettäin – yli sadan, Euroopan parlamentin 15 jäsenvaltiota edustavan jäsenen kehotuksesta – tutkia, onko mahdollista antaa suosituksia nuorten selittämättömiä äkkikuolemia koskevan tilastoinnin parantamiseksi eri maissa.
Asiantuntijat eri puolilla Eurooppaa pahoittelevat, että tällaiset kuolinsyyt rekisteröidään ja koodataan joskus heikoin tai väärin perustein, joten ongelman mittasuhteista on vaikea saada täsmällistä kuvaa.
Voisiko komissio tutkia, mitä mahdollisuuksia Eurostatilla on avustaa Maailman terveysjärjestöä erityisesti kuolemansyyntutkijoiden ja patologien kouluttamisessa rekisteröimään selittämättömät äkkikuolemat tilastointia varten?
Almunia,
    Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, mutta tämä on ensimmäinen kerta, kun esiinnyn parlamentissa ja komission jäsenenä, enkä tunne kaikkia menettelyjä.
Arvoisa jäsen McAvan, vastauksena kysymykseenne minun on kerrottava, että nykyisten toimiensa kautta Eurostat osallistuu monin tavoin Maailman terveyssäätiön työhön vuosien 2003–2007 yhteisön tilasto-ohjelman yhteydessä. Mitä tulee erityisesti kansanterveyttä koskeviin tilastoihin, Eurostat kerää, vahvistaa ja julkaisee vuotuiset tiedot kuolinsyistä Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ehdokasvaltioissa sekä Euroopan vapaakauppaliiton jäsenvaltioissa niin kansallisella kuin alueellisella tasolla. Tietoa kerätään koordinoidusti Maailman terveysjärjestön kanssa, ja viimeksi mainitulle annetaan säännöllisesti tietoa Eurostatin työstä kansanterveyden alan tilastojen osalta ja se kutsutaan kokouksiin, joissa asiaa käsitellään.
Erityisesti kuolinsyitä koskevien tilastojen yhteydessä on merkittäviä asioita vielä ratkaistava tietojen laadun ja vertailukelpoisuuden osalta. Tämä koskee esimerkiksi asioita, jotka esitettiin hyvin raportissa . Raportissa kuvattujen seikkojen joukossa huomattavia olivat sertifiointiin liittyvät asiat, jotka kattavat myös nuorten äkillisiä ja selittämättömiä kuolemantapauksia koskevien tietojen paikkansapitävyyden.
Tietojen laadun parantamista koskeva työ on jo aloitettu tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja Maailman terveysjärjestön kanssa, jotta jäsenvaltioille voitaisiin tarjota parempia koulutusvälineitä. Kuolinsyyn toteaville lääkäreille – ja lääketieteen opiskelijoille – on kehitetty yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kuolinsyiden toteamista koskeva Euroopan unionin koulutusohjelma.
Kuolinsyiden toteamismenettelyn parantamiseen tähtäävän työn lisäksi toteutetaan toimia laadun parantamiseksi, esimerkiksi automaattisen kodifioinnin soveltamiseksi jäsenvaltioissa. 
McAvan (PSE ).
    Paljon kiitoksia vastauksesta ja Eurostatin työtä koskevista tiedoista. Tietojen kerääminen saattaa tuntua hyvin tylsältä aiheelta, mutta tällä hetkellä ongelma on se, että ilman tällaisia tietoja ei voida toteuttaa asianmukaista tutkimusta siitä, miksi ihmiset ja erityisesti nuoret kuolevat yllättäen. Tämän vuoksi tutkimusta ei ole tehty. Muutimme luokittelua 20 vuotta sitten kätkytkuolemien osalta, ja niitä alettiin tutkia enemmän. Seuraava kysymykseni on pikemminkin pyyntö komissiolle – kuka sitten vastaakin siellä Eurostatin asioista – että osan kuolinsyyn toteavien koulutuksesta olisi koskettava äkillisiä ja selvittämättömiä kuolemantapauksia. Tällä hetkellä syyksi merkitään usein esimerkiksi sydäninfarkti, eikä tällöin käy ilmi, että kuolinsyy jää täysin ja kerta kaikkiaan selvittämättä. On hyvin tärkeää, että koulutuksessa tarkastellaan tätä seikkaa.
Pyydän teitä myös välittämään Eurostatille pyynnön, että se tiedottaisi Euroopan parlamentille tästä asiasta. WHO aikoo tarkistaa suuntaviivojaan lokakuun kokouksessaan. Toivon, että WHO:n kanssa tehtävän yhteistyön kautta saamme tietoja tehtävistä muutoksista ja että jonkinlaista luokittelua parannetaan, sillä se voi johtaa entistä parempaan tutkimukseen ja tällaisten selittämättömien kuolemantapausten ehkäisemiseen. 
Almunia,
    Kuolemaan johtaneen syyn määrittelemiseen liittyvien seikkojen tarkasta luokittelusta ja tiedottamisesta tilastoviranomaisille vastaa Maailman terveysjärjestö, jonka kanssa teemme tiivistä yhteistyötä, kuten totesin ensimmäisessä vastauksessani.
Eurostat – tilastokeskus, joka kuuluu vastuualaani komission jäsenenä – toivoo luonnollisesti, että sille toimitetut tiedot kuolinsyistä ovat mahdollisimman tarkkoja, mutta se ei voi muuttaa nykyisiä otsakkeita. Aiemmin mainitsemassani tutkimuksessa todetaan, että otsakkeita voitaisiin parantaa, sillä eräät niistä herättävät sekaannusta. Tämä ei kuitenkaan kuulu Eurostatin vastuualaan, vaan Maailman terveysjärjestölle. Eurostatin vastuulla on tarjota koulutusta kuolinsyyn toteajille – ja näin me teemmekin – ja tätä tarkoitusta varten Eurostat on valmistellut koulutuskokonaisuuden, johon kuuluu kolme olennaista osatekijää: perustavaa laatua oleva kuolemaan johtaneen syyn määritteleminen Euroopan unionin tasolla, Internet-sivusto, joka toimii on-line-koulutusvälineenä henkilöille, joiden on todettava kuolinsyy, sekä kirjallista tietoa, joka on myös saatavilla Internetistä pdf-muotoisena tulostettavana lehtisenä, jossa esitetään kuolinsyyn toteamisesta vastaaville henkilöille yksityiskohtaista tietoa vaatimuksista ja menetelmistä mahdollisimman tarkan tiedon keräämiseksi, jotta tietoa voidaan hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti – esittämiinne tarkoituksiin, joista olemme kaikki samaa mieltä.
Tämän vuoksi jatkamme työtä, jatkamme koulutuspyrkimyksiämme yhteistyössä Maailman terveysjärjestön kanssa. Emme voi kuitenkaan ottaa tehtäväksemme niiden otsakkeiden muuttamista, jotka saattavat aiheuttaa jonkinlaista sekaannusta. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Urheilijoiden anabolisten aineiden käyttö (doping) Ateenan olympiakisoissa on osoittautunut mittasuhteiltaan valtavaksi ja huolestuttavaksi ongelmaksi.
Urheilun kaupallistuminen ja olympiakisojen muuttuminen monikansallisten sponsorien ja kyseisiä aineita valmistavien lääkeyritysten häikäilemättömän toiminnan temmellyskentäksi, monikansallisille yhtiöille annettavat toimeksiannot olympiaennätysten rikkomiseksi ja nykyinen superurheilijan malli sekä urheilun etääntyminen kansanläheisen massatapahtumien urheilun nykypäivän tarpeista ovat tärkeimpiä syitä, jotka ylläpitävät ja kasvattavat tätä vakavaa ongelmaa.
Kysyn komissiolta, mihin konkreettisiin toimiin se aikoo ryhtyä dopingongelman ratkaisemiseksi perin pohjin, sitä ylläpitävien syiden ja piirien torjumiseksi sekä kansanläheisen massajoukkojen urheilun kehittämiseksi ja edistämiseksi?
Reding,
   .  Arvoisa puhemies, jaan arvoisan parlamentin jäsenen esittämän huolen; doping todellakin tuhoaa urheilun. Minun on kuitenkin kerrottava teille, että toimivaltamme yhteisönä on luonteeltaan vain toissijaista. Komissio ei näin ollen voi toimia kuin lisätäkseen ja tukeakseen jäsenvaltioiden urheilujärjestöjen toimia.
Olemme kuitenkin toimineet tällä alalla. Komissio hyväksyi vuonna 1999 yhteisön tukisuunnitelman dopingin torjumiseksi urheilussa ja esitti toimintamalleja dopingin vastaiseen kampanjaan. Minun on sanottava, että olemme nauttineet parlamentin täyttä tukea, kun taas neuvosto ei juurikaan ole vastannut esitykseemme. Olemme kuitenkin aloittaneet käytännön toimet dopingin torjumiseksi esimerkiksi analysoimalla nuorten tilannetta urheilukeskuksissa – ja tilanne on katastrofaalinen – tutkineet dopingiin liittyviä sosiaalisia ja taloudellisia tekijöitä sekä toimia nuorten suojelemiseksi. Samaan aikaan olemme auttaneet jäsenvaltioita perustamaan yhdessä urheilumaailman ja urheiluliittojen kanssa maailmanlaajuisen antidopingtoimiston. Olemme tukeneet toimistoa käytännössä kouluttamalla dopingtarkastajia, jotka testaavat urheilijoita.
Myös terveydenhuolto-ohjelmissa on edetty jäsenvaltioiden kannustamiseksi toimintaan nuorten huumausaineiden käytön ja väärinkäytön ehkäisemiseksi. Ehkäiseminen onkin mitä merkittävintä toimintaa, ja haluankin kertoa teille, että vuosi 2004 on julistettu Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi. Vuoden aikana käynnistetään tuhansia hankkeita yhdessä koulujen, liikuntajärjestöjen sekä paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa. Tarkoituksena on saada nuoret tietoisiksi dopingin vaaroista ja kannustaa heitä noudattamaan reilun pelin periaatetta urheiluharrastuksessaan.
Emme tietenkään voi tehdä juuri enempää selkeän ja tarkan oikeusperustan puuttuessa, mutta olemme edenneet hieman sellaisen aikaansaamiseksi. Olen vuodesta 1999 alkaen, jolloin minut nimitettiin urheilusta vastaavaksi komission jäseneksi, järjestänyt säännöllisesti epävirallisia urheiluministerien neuvoston kokouksia – virallista neuvoston kokousta emme ole kyenneet järjestämään – kannustaakseni ministereitä yhteistyöhön tällä alalla. Olen myös säännöllisesti tavannut Euroopan urheilujärjestöjen edustajia kannustaakseni heitäkin liittymään dopingvitsauksen torjuntaan. Lopuksi valmistelukunta sinetöi työmme antamalla tukensa ja ehdottamalla perustuslakisopimukseen artiklaa, joka velvoittaisi EU:n pyrkimään suojelemaan nuorten, erityisesti nuorten urheilijoiden fyysistä ja moraalista lahjomattomuutta. Kun perustuslakisopimus hyväksytään, meillä on apunamme todellinen oikeusperusta; voimme järjestää urheiluministerien virallisia tapaamisia ja ryhtyä käytännön toimiin. Odotamme kaikki uutta perustuslakisopimusta. 
Pafilis (GUE/NGL ).
   – Nyt tarkasteltavana oleva tilanne ja toimenpiteet ovat pikemminkin huonontuneet kuin parantuneet, sillä juuri urheilun kaupallistuminen on valtavan dopingongelman todellinen syy. Kun urheilujoukkue on yritys, joukkue ja sen sponsorit asettavat tavoitteikseen tuottaa lisää voittoa, ja tämän vuoksi keinoilla millä hyvänsä saavutettu urheilijan jokainen uhraus ja jokainen voitto on keino maksimoida tuottoa. Kaupallistaminen myös muuttaa urheilun ominaisluonnetta ja ammattilaisurheilijoiden olemassaolo myrkyttää ja vaarantaa amatööriurheilun moraalisen perustan. Urheilu on julkinen ja yhteiskunnallinen hyödyke eikä se sovellu yksityisen voitontavoittelun kaavaan.
Kysyn teiltä tämän vuoksi aiotteko toteuttaa toimenpiteitä tehdäksenne urheilusta todella yhteiskunnallisen hyödykkeen ja varmistaaksenne, että se jää voitontavoittelun ja sponsoroinnin ulkopuolelle. Oletteko halukas katkaisemaan urheilun ja ammattimaisen toiminnan välisen napanuoran? Siitä nyt on kyse. 
Reding,
     Arvoisa puhemies, yritän erotella lausunnosta kysymyksen ja totean olevani samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että doping on varsinainen vitsaus.
Olen kuitenkin eri mieltä kahdesta hänen mainitsemastaan seikasta. Ensinnäkin hän esitti, että olisi havaittavissa selkeä ero amatööriurheilun ja ammattilaisurheilun välillä. Valitettavasti tutkimuksemme ovat osoittaneet, että ilmiö koskee myös amatööriurheilua. Tämän vuoksi meidän on torjuttava dopingia sekä ammattiurheilijoiden että amatööriurheilijoiden parissa ja meidän on keskityttävä kansanterveyspuoleen, sillä dopingista on tulossa todellinen kansanterveysalan ongelma.
Toinen arvoisan parlamentin jäsenen esittämä seikka, josta olen eri mieltä, on ajatus, jonka mukaan kaikista toimenpiteistä huolimatta tilanne ei olisi parantunut vaan pikemminkin huonontunut. Vastaukseni on yksinkertainen: niin kauan kun kiellämme dopingin olemassaolon ja tarpeen toteuttaa toimia sen valvomiseksi, sääntöjen rikkojat eivät ole huolissaan. Kun kaikki nyt tunnustavat, että dopingia on kaikkialla, ja kun olemme nyt saaneet valvonnan käyntiin kansainvälisen olympiakomitean ja Maailman antidopingtoimisto WADA:n kanssa, me tietenkin saamme kiinni aineiden väärinkäyttäjiä, mikä on hyvä asia. Mitä enemmän käyttäjiä jää kiinni, sitä harvemmat ottavat riskin ja käyttävät dopingia. Sitä laajemmalle saamme lähetettyä myönteistä viestiä, jonka mukaan dopingista jää kiinni ja että on aloitettu voimakas taistelu tätä urheilun tappavaa vitsausta vastaan. 
Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komissio on tehnyt hyvin ansiokasta työtä Euroopan liikuntakasvatuksen ja urheilun teemavuoden kanssa. On käynnistetty useita erityisesti nuorten kasvatukseen ja koulutukseen liittyviä projekteja. Nyt tämä konventin esittämä uusi oikeusperusta urheilulle on sijoitettu myöskin koulutuspolitiikan yhteyteen.
Mitä konkreettista uutta uusi perustuslaillinen sopimus toisi dopingin vastaiseen taisteluun? Mitä sellaisia projekteja komissio voisi esittää ja viedä eteenpäin, joita tänä päivänä nykyinen perustuslaillinen sopimus ei mahdollista? Voisitteko kertoa joitakin esimerkkejä? 
Reding,
     Arvoisa puhemies, kuten juuri selitin, käynnistimme Euroopan liikuntakasvatuksen vuoden, koska emme voineet käynnistää Euroopan urheilun teemavuotta ilman oikeusperustaa sen rahoittamiseen. Minun oli tämän vuoksi kierrettävä ongelma ja käytettävä koulutusta oikeusperustana, jotta voidaan toteuttaa urheilua koskevia erityistoimia ja suojella nuoria urheilijoita.
Mitä voimme tehdä, kun perustuslakisopimus tulee voimaan? Voimme toteuttaa suoria toimia urheilun alalla. Ensinnäkin saamme urheiluministerien neuvoston, jolla on toimivalta esittää yhteisiä ehdotuksia komission kanssa. Komissio itse voi ehdottaa toimintaohjelmia, jotka luonnollisesti rahoittaa Euroopan unioni, auttaakseen urheilujärjestöjä, hallituksia, kouluttajia ja kerhoja etenemään oikeaan suuntaan. Tämä muuttaa näin ollen kaiken. Tällä hetkellä katson kaiken tekemämme olleen valmistelua uudelle perustuslakisopimukselle, sillä tarvitsemme todella oikeusperustan voidaksemme laatia entistä vankempaa ja korkeamman profiilin politiikkaa. Vaihtoehdot huomioon ottaen olemme tehneet tähän mennessä kaikkemme ja jopa enemmän. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, kiinnitin mielenkiintoni ensimmäisessä vastauksessanne toteamukseenne, että huolimatta toteutetuista toimista ei asianmukaista oikeusperustaa enemmille toimille ole. Kysyn teiltä tämän vuoksi erityisesti seuraavaa: viimeisten kahden ja puolen vuoden ajan Euroopan parlamentin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on pyytänyt komissiolta direktiiviä perustamissopimuksen 152 artiklan soveltamiseksi. Aikooko komissio, joskin kaksi ja puoli vuotta myöhässä, edistää tällaista yhteisön direktiiviä? 
Reding,
     Arvoisa puhemies, en valitettavasti voi sanoa tästä enempää, kuin olen jo sanonut. Meillä ei ole alalla oikeusperustaa. Asemamme ei mahdollista yhdenmukaistettuja toimia tai tätä koskevan direktiivin esittämistä.
Haluan lisäksi korostaa, että vaikka uusi perustuslakisopimus hyväksyttäisiin, voisimme ainoastaan tukea jäsenvaltioiden toimintaa tässä asiassa. Haluan myös todeta arvoisalle parlamentin jäsenelle, että meillä on käytettävissämme yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä tästä asiasta. Useissa yhteisöjen tuomioistuimen tätä alaa koskevissa tuomioissa korostetaan Euroopan urheilujärjestöjen vastuuta ja riippumattomuutta, kunhan ne noudattavat yhteisön peruslainsäädäntöä.
Olisin hyvin iloinen, jos meillä olisi tulevaisuudessa enemmän mahdollisuuksia edetä asiassa. Lisäksi, mitä tulee esimerkiksi rikosten torjuntaan, haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että vuonna 2002 komissio ja puheenjohtajavaltio Espanja järjestivät Espanjassa seminaarin, johon osallistuivat ensimmäistä kertaa yhdessä dopingin vastaisesta toiminnasta vastaavat sekä rajavalvonnan ja tulliviranomaisten edustajat. Asia on hyvin monimutkainen; ongelma koskee sisäistä turvallisuutta, se koskee lääkeaineiden merkintöjä, se koskee urheilua, nuorten suojelua ja kansanterveyttä. Kaikkia näitä tekijöitä on koordinoitava, jotta tuloksena olisi käytännöllistä toimintaa. On kuitenkin totta, että lääkeaineiden merkintöjä lukuun ottamatta meillä ei ole käytettävissä lainkaan oikeusperustaa yhdenmukaistamiselle ja merkittävälle edistymiselle, joita nyt tarvittaisiin. Todellisuudessa olemme toimia koordinoimalla ja hyödyntämällä moraalista voimaamme tällä alalla tehneet jopa enemmän kuin oli tehtävissä. Olemme ylittäneet toimivaltamme, mutta katson meidän toimineen oikein ja katson toimineeni oikein käynnistäessäni dopingin vastaisen toiminnan, joka on ainoa tapa suojella nuoria ja palauttaa reilun pelin henki urheiluun. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan komissio hyväksyi heinäkuussa 2004 kymmeneksi vuodeksi eteenpäin geneettisesti muunnetun maissin (NK 603) tuonnin unionin markkinoille ja sen jalostuksen amerikkalaisen Monsanto-konsernin anomuksesta.
Kyseinen maissi on tällä hetkellä tarkoitettu eläinten rehuksi ja teollisiin tarkoituksiin. Komissio on kuitenkin jo ilmoittanut, että se sallii maissin käytön myös elintarvikkeissa! Tämä on kiistanalaista sekä lääketieteellisesti että taloudellisesti, koska toimi aiheuttaa vahinkoa unionin jäsenvaltioiden maissintuottajille.
Aikooko komissio tässä tilanteessa todella sallia NK 603:n käytön elintarviketeollisuudessa?
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, uusi geneettisesti muunnettuja organismeja koskeva lainsäädäntö on ollut voimassa huhtikuusta alkaen. Lainsäädäntö antaa kuluttajille mahdollisuuden valita vapaasti selkeiden merkintöjen ja tapauskohtaisen riskianalyysin perusteella sekä takaa, että Euroopan unionissa hyväksytyt geneettisesti muunnetut organismit eivät ole haitallisia ihmisten terveydelle ja ympäristölle.
Muuntogeenisestä maissin linjasta NK 603 saatujen elintarvikkeiden ainesosien markkinoille saattamisen sallimista koskeva pyyntö esitettiin huhtikuussa 2001 ja sitä on käsitelty ja analysoitu koko ajan voimassaolevan lainsäädännön perusteella. Unionin jäsenvaltiot ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen tutkivat pyyntöä, ja elintarviketurvallisuusviranomaisen julkistama lausunto osoittaa, että sillä ei ole huomautettavaa turvallisuuden kannalta. On olemassa tätä geneettisesti muunnettua organismia koskeva validoitu havaitsemismenetelmä, jonka avulla on mahdollista jäljittää ja merkitä jäämät nykyisten sääntöjen mukaan.
Kaikki edellytykset markkinoille saattamisen sallimiseksi täyttyvät näin ollen. Geneettisesti muunnettujen organismien, elintarvikkeiden ja rehujen salliminen perustuu pääosin turvallisuusedellytyksiin.
Mitä tulee taloudellisiin vaikutuksiin, haluan korostaa, että elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia, jotka on johdettu geneettisesti muunnetuista maissilinjoista, on ilmoitettu tai ne on hyväksytty markkinoille saatettaviksi ja näin ollen uuden NK 603 -linjan hyväksyminen laajentaa valinnanmahdollisuuksia, mutta ei millään tavoin aseta ennakkotapausta.
Minun on kuitenkin korostettava, että hyväksyntää ei vielä ole ja että sitä koskeva vuoden 2001 direktiivin mukaisesti esitetty hakemus on vasta käsittelyssä. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Kiitos, arvoisa komission jäsen. Minulla on tänään ollut ilo kuunnella teitä ja keskustella kanssanne Valko-Venäjästä. Kun tästä on jo tullut tapa, haluan vielä kerran puhua asiasta kanssanne. Kiitän teitä vastauksestanne, mutta haluan myös korostaa, että asia on kiistanalainen. Se on kiistanalainen, koska Eurooppa-neuvosto ei ole tehnyt asiasta päätöstä, sillä päätöksen edellyttämää enemmistöä ei saatu aikaan. Minusta tämä on riittävä osoitus siitä, että asialla tulee olemaan seurauksia ja että eräät näistä seurauksista epäilemättä herättävät kiivasta keskustelua.
Haluan nyt puhua geneettisesti muunnetusta rapsista, sillä tiedän Euroopan komission parhaillaan valmistelevan ehdotusta tällaisen rapsin hyväksymisestä. Voisiko arvoisa komission jäsen esittää mielipiteensä tästäkin asiasta? Tiedän kotimaani Puolan hallituksen vastustavan hyväksymistä. 
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Czarnenecki, olen aina iloinen voidessani osallistua keskusteluun täällä parlamentissa. Se, että aiempi Valko-Venäjää koskenut keskustelu ja tämä geneettisesti muunnettua maissia koskeva keskustelu nyt yhdistyvät on osoitus siitä, että teette hyvää työtä, hyvä jäsen Czarnenecki, puolustaessanne näkemyksiänne, mikä onkin teidän työtänne.
Haluan kertoa teille, että nykyinen yhteisön lainsäädäntö, joka on tulosta tämän parlamentin ja neuvoston komission ehdotusta koskevista neuvotteluista, antoi lopulta komissiolle toimivallan sallia geneettisesti muunnetut organismit komitologiamenettelynä tunnetun lainsäädäntömenettelyn avulla. Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, menettelyä sovelletaan monilla yhteisön lainsäädännön aloilla, se perustuu nykyiseen lainsäädäntöön ja antaa unionin jäsenvaltioille merkittävän aseman ja Euroopan parlamentille mahdollisuuden osallistua lainsäädäntöön.
Menettely ei oikeuta komissiota toimimaan vastoin neuvoston enemmistön tahtoa. Jos riittävää enemmistöä neuvostossa ehdotetun toimenpiteen puolesta tai sitä vastaan ei kuitenkaan saada aikaan – kun enemmistö ei siis ole riittävän suuri – komissio voi toimia ja sen kuuluukin toimia.
Hyväksyessään NK 603 -linjan komissio näin ollen vain täyttää velvoitteensa yhteisön lainsäädännön soveltamisessa. Haluan lisätä, että yritykset luottavat oikeutetusti siihen, että niiden hakemukset käsitellään oikeudenmukaisesti ja objektiivisesti tämän parlamentin ja neuvoston hyväksymän voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti.
Mitä tulee uusiin lajikkeisiin, ne analysoidaan tasapuolisella tavalla kahden olennaisen tavoitteen kannalta: niiden on oltava jäljitettävissä ja niiden on oltava terveyden ja ympäristön kannalta vaarattomia.
Tässä tarkoituksessa jokainen uusi lajike on analysoitava yksittäisessä hyväksymismenettelyssä. Yleistä hyväksyntää ei tule. 
Purvis (PPE-DE ).
   – Voiko arvoisa komission jäsen todeta, että kaikki elintarvikeketjuun päästettävät geneettisesti muunnetut tuotteet merkitään asianmukaisesti, jotta kuluttajat näkevät, mitä valitsevat, ja että tuotteet on asianmukaisesti testattu ja todettu turvallisiksi elintarvikkeiksi? Voisiko arvoisa komission jäsen myös vastata alkuperäiseen kysymykseen, jossa kysyjä mainitsi, että näiden tuotteiden saattaminen markkinoillemme saattaa tietyllä tavalla saada aikaan epäreilua kilpailua Euroopan unionin tuotteiden kanssa? Eikö tässä nyt pääasiassa paljastu, että maanviljelijöidemme ja teollisuutemme on omaksuttava uusi teknologia ja sovellettava sitä, jos haluavat pysyä kilpailukykyisinä tulevaisuudessa? 
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, teollisuuden ja kaikkien elintarvikeketjuun osallistuvien on merkittävä ja tuotava ilmi geneettisesti muunnettuja organismeja sisältävät tuotteet. Petoksia saatetaan tehdä, mutta Euroopan unionin eri viranomaisten vastuulla on huolehtia siitä, että niitä ei tapahdu. Tämän vuoksi on tärkeää, että geneettisesti muunnetun organismin hyväksyntä edellyttää jäljitettävyyttä, toisin sanoen käytössä on oltava järjestelmiä sen jäljittämiseen missä tahansa tuotteessa.
Tiedämme kaikki, että esimerkiksi hormonien käytössä tehdään petoksia. Entisenä maatalousministerinä voin kertoa teille, että meidän on oltava valppaita ehkäistäksemme petoksia ja puuttuaksemme sellaisiin. Tärkeää on, että kuluttajalla on valinnan mahdollisuus.
Toinen seikka on mainitsemanne kilpailun vääristyminen maanviljelijöiden osalta. Valitettavasti emme puhu nyt vääristyneestä kilpailusta. Jos kilpailu on vääristynyttä, se koskee eri tuotteissa käytettäviä perinteisiä lajikkeita. Mahdollinen vääristynyt kilpailu NK 302 -linjan kanssa koskee perinteisiä maissilajikkeita, joita on viljelty Euroopassa ja kaikkialla maailmassa. Viljelijät voivat valita käyttävätkö he näitä lajikkeita vai eivät. He voivat käyttää mitä tahansa lajikkeita. Jos vääristynyttä kilpailua on, se tapahtuu laboratoriossa kehitettyjen lajikkeiden ja perinteisten lajikkeiden kesken. Minusta tässä myös kansalaisilla ja poliitikoilla on vastuunsa. Me voimme valita oman tahtomme mukaan: perinteisiä lajikkeita tai laboratoriossa kehitettyjä uusia lajikkeita. Viime kädessä kuluttajat voivat valita, kuinka asia etenee. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, 19. heinäkuuta pidetyssä maatalousministerien kokouksessa, jossa tätä maissilajiketta käsiteltiin, vain yksi kolmesta jäsenvaltiosta äänesti hyväksymisen puolesta, minkä jälkeen komissio päätti, että yksi kolmesta halusi sitä. Harkitsetteko kenties tätä tiettyä yhteisön lainsäädäntöä koskevan päätöksentekomenettelyn tarkistamista, jotta se olisi demokraattisempi?
Minulla on toinenkin kysymys. Tanskassa ja Saksassa on jo toteutettu toimenpiteitä luonnonmukaisesti ja perinteisillä menetelmillä toimivien maanviljelijöiden tukemiseksi heidän satonsa suojaamiseksi geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttamalta saastumiselta. Harkitsetteko kenties vastaavanlaisten toimenpiteiden edistämistä Euroopan tasolla? 
De Palacio,
    Hyvä Papadimoulis, kenties en ilmaissut itseäni selvästi aiemmin, mutta toistan vielä: suosin itse luonnonmukaisia tuotteita ja perinteisiä lajikkeita. Pidän omenista, jotka tosin joskus ovat hieman rumempia, mutta joissa on enemmän makua, aromia ja mielestäni myös parempi laatu. Tämä ei koske pelkästään omenoita, vaan kaikkia elintarvikkeita.
Tämä on totta. Lisäksi puolustan maanviljelijöitä, jotka valitsevat perinteisen maanviljelyn, valikoidut, perinteiset ja luonnonmukaiset tuotteet ja jotka lisäksi käyttävät perinteisiä lannoitteita, joilla ehkäistään kemiallisten aineiden tai geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttama saastuminen.
Tämän ei pidä estää geneettisesti muunnettujen tuotteiden viljelyä, jotka tieteellisten tutkimusten mukaan eivät ole vaaraksi ihmisten terveydelle, sillä tietyissä tapauksissa ne voivat ratkaista ongelmia ja hankaluuksia – aivan ilmeisesti tietyillä alueilla maailmassa – ne parantavat maataloustuotantoa ja lisäksi ne ovat täysin jäljitettävissä, kuten aiemmin totesin.
On olemassa ongelmia, jotka koskevat ristiinpölytystä ja luonnollisten tuotteiden saastumista geneettisesti muunnettujen organismien vuoksi. Myös tätä on tutkittu, ja itse asiassa hyväksymissämme tapauksissa nämä riskit ovat täysin minimaalisia tai jopa olemattomia. 

 Kysymykset nro 27 ja 28 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. 

Komission jäsen Loyola Palacio ilmoitti Amsterdamissa 9.–10. heinäkuuta järjestetyssä epävirallisessa liikenneneuvoston kokouksessa, että hän tekee ennen toimikautensa loppua uuden satamapalveluja koskevan direktiiviehdotuksen.
Voiko komissio ilmoittaa täsmällisesti, miten tässä uudessa ehdotuksessa otetaan huomioon Euroopan parlamentin omahuolinnan ja luotsilaitoksen vapauttamisesta esittämät olennaiset varaukset? Voiko komissio ilmoittaa, mitä järjestöjä ja elimiä kuullaan tätä uutta ehdotusta varten? 

Satamapalveluiden alalla on jo jonkin aikaa oltu huolissaan komission aikeista tehdä ennen uuden komission toimikauden alkua uusi satamapalvelujen vapauttamista koskeva direktiiviehdotus. Kuten tiedetään, Euroopan parlamentti hylkäsi kompromissiehdotuksen kolmannessa käsittelyssä (sovittelussa) edellisen parlamentin toimikaudella.
Voiko komissio ilmoittaa, miten se aikoo saada aikaan uuden satamapalvelujen vapauttamista koskevan direktiiviehdotuksen ja tiedottaa jo nyt, mitä ehdotus käsittää?
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, pääsy satamapalveluiden markkinoille on asia, jonka parissa komissio kuten parlamentti ja neuvostokin ovat tehneet aktiivisesti töitä viimeisten seitsemän vuoden ajan, erityisesti vuonna 1997 satamista ja meriliikenteen infrastruktuureista annetun vihreän kirjan perusteella. Kyseinen asiakirja herätti ensimmäisen vilkkaan keskustelun tästä aiheesta.
Keskustelu lisääntyi komission esitettyä direktiiviehdotuksensa vuonna 2001, ja syvälliset keskustelut saivat komission sisällyttämään tekstiin useita tarkistuksia erityisesti parlamentin ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä esittämien kantojen vuoksi. Parlamentti kuitenkin hylkäsi tekstin viimeisessä äänestyksessä, vaikka se olikin hyväksytty sovittelussa. Häviö oli täpärä, mutta kuten tiedämme, yksi ääni riittää.
Muotoilemalla uudelleen satamapalveluita koskevat ehdotuksensa komissio pyrkii ottamaan huomioon kaikkien osapuolten perustellut huolenaiheet. Pyrimme valmistelemassamme uudessa ehdotuksessa lisäksi vastaamaan omahuolintaa vastaan esitettyihin vastalauseisiin niin turvallisuuden kuin sosiaalisen suojelun ja ympäristönkin kannalta. Uudessa ehdotuksessa todennäköisesti vaaditaan kaikkiin satamapalveluiden tarjoajiin sovellettavaa hyväksymisjärjestelmää, joka takaa turvallisuutta, työllisyyttä ja ympäristöä koskevien asianmukaisten sääntöjen noudattamisen.
Lähestymistapa poikkeaa merkittävästi vuoden 2001 ehdotuksesta ja sen on tarkoitus vastata niiden huoliin, jotka silloin vaativat näiden seikkojen parempaa huomioimista. Kun muistetaan, että vaadittu hyväksyntä takaa yhtäläiset edellytykset satamapalveluille, ei ole mitään syytä estää omahuolintaa harjoittavia yrityksiä käyttämästä omaa maissa toimivaa henkilöstöään.
Luotsauksessa valmisteltavana oleva ehdotus todennäköisesti ottaa käyttöön erityisen järjestelmän meriliikenteen turvallisuusnäkökohtien huomioimiseksi ja siinä säädetään julkisen palvelun velvoitteiden soveltamisesta.
Lopuksi haluan korostaa satamien aseman kehittämisen tärkeyttä pyrittäessä siirtämään tavaraliikenteen kasvua tieliikenteestä lähimerenkulkuun. Euroopan unionin kilpailukykyisen liikennejärjestelmän turvaamiseksi katson aivan olennaiseksi sen, että merkittävä osuus kasvavasta kysynnästä, jonka uskomme kasvavan kymmenessä vuodessa noin 40 prosenttia tavaraliikenteessä, ohjataan meriliikenteen kabotaasiin laajentuneessa Euroopan unionissa. Tämä ehkäisee ruuhkautumisongelmia, joita on jo ilmennyt toisenlaisissa infrastruktuureissa, kuten teillä ja rautateillä, jotka myös edellyttävät huomattavaa nykyaikaistamista ja joista myös on tehtävä dynaamisempia. 
El Khadraoui (PSE ).
     Arvoisa komission jäsen, oletan teidän olevan kanssani samaa mieltä siitä, että kyseessä on hyvin arkaluonteinen aihe, josta on keskusteltu paljon ja joka on aiheuttanut paljon kuohuntaa, koska sillä todennäköisesti voi olla vakavia seurauksia hyvin monien kannalta Euroopan unionissa. Tällä hetkellä myös satamien piirissä esiintyy jonkinlaista epäluottamusta niitä ehdotuksia kohtaan, jotka pian esitätte. Haluan tämän vuoksi kysyä teiltä erityisesti, suunnitteletteko uutta perusteellista kuulemismenettelyä kaikkien alan toimijoiden – työntekijöiden ja työnantajien – kesken sellaisen kompromissiratkaisun löytämiseksi, jonka kaikki voisivat hyväksyä seuraavien viikkojen aikana ennen kuin ehdotus esitetään komissiolle. Haluan kysyä, minkälaista aikataulua olette ajatellut. 
De Palacio,
    Hyvä El Khadraoui, tiedän asian olevan hyvin arkaluonteisen – paikalla olleet muistanevat mielenosoitukset ja liikenteen pysähdykset edellisen tekstin käsittelyn aikaan. Meidän on kuitenkin oltava tarkkoja: haluammeko vai emmekö halua edistää meriliikennettä ja liikennettä?
Jos haluamme edistää meriliikennettä, meidän on tehtävä siitä entistä dynaamisempaa ja kilpailukykyisempää luonnollisesti heikentämättä turvallisuusnäkökohtia tai luomatta minkäänlaista sosiaalista polkumyyntiä. Meidän ei kuitenkaan pidä tehdä pakolliseksi sitä – kuten tällä hetkellä esimerkiksi joissakin Euroopan unionin satamissa toimitaan – että purettaessa tai lastattaessa kuorma-autoa ro-ro-liikennejärjestelmään olisi palkattava tietty kuljettaja satamahenkilöstöstä tai maksettava jollekin – vaikka tätä henkilöä ei ole otettu palvelukseen – aivan kuin tämä olisi palveluksessa. Tämä merkitsisi selkeästi esteiden ja perusteettomien kustannusten käyttöönottoa meriliikenteessä.
Jos todella haluamme edistää meriliikenteen kabotaasia, meidän on tehtävä siitä mahdollisimman sujuvaa. Tämän vuoksi olemme esittäneet lukuisia ehdotuksia – joista osa on jo käytössä – jotka koskevat hallinnon yksinkertaistamista, uuden teknologian käyttöä sekä kaavakkeiden yhdenmukaistamista, jotta meriliikenne voisi hyötyä samoista palveluista kuin esimerkiksi tieliikenteen TIR-järjestelmässä.
Tämä ei kuitenkaan riitä. Satamia on kehitettävä myös multimodaalikeskuksiksi ja niistä on tehtävä entistä dynaamisempia.
Olemme jatkaneet keskustelua alan edustajien kanssa koko ajan. Edellisissä keskusteluissa tapasin toistuvasti kaikkia luotsauksen, satamapalvelujen ja lastausalan edustajia. Olen tavannut kaikkien alojen edustajia.
Jatkamme tapaamisia heidän kanssaan – itse osallistun niihin toisinaan, kuten viimeksi Puerto de Amberesissa, toisinaan niihin osallistuvat muut komission virkamiehet.
Olen varma siitä, että tulevissa keskusteluissa seuraajani – joka vastaa keskustelujen edistämisestä – jatkaa sujuvaa vuoropuhelua ja yhteyksien ylläpitämistä kaikkien alojen kanssa.
On selvää, että tietyissä tilanteissa on kyse jonkinlaisista etuoikeuksista – en ole varma ovatko ne niitä – tai joihin liittyy yksinkertaisesti suljettuja tekijöitä, joita ei voida säilyttää. Meidän on edettävä kohti yhä suurempaa avoimuutta, ja korostankin, että se merkitsee enemmän työtä, toimintaa, suurempia mahdollisuuksia ja enemmän hyvinvointia kaikille Euroopan unionin satama-alueille. 
Staes (Verts/ALE ).
     Arvoisa puhemies, minulla on vielä joitakin lisäkysymyksiä. Arvoisa komission jäsen, vaikka olenkin kiitollinen avoimuudestanne ja vilpittömyydestänne puheenvuorossanne, ihmettelen kuitenkin sitä, mitkä ovat ne pakottavat syyt, joiden vuoksi esitätte tämän ehdotuksen uranne viimeisinä päivinä komission jäsenenä, kun virkakauttanne on vain kuusi viikkoa jäljellä. Kerroitte jäsen El Khadraouille, että olette kuullut kaikkia asianosaisia, ja viittasitte tässä yhteydessä vierailuunne Antwerpenin satamassa. Minä asun Antwerpenissa, ja jos minulta kysytään, te vierailitte viimeksi Antwerpenin satamassa, kun keskustelu edellisestä direktiiviehdotuksesta, jonka tämä parlamentti hylkäsi, oli täydessä vauhdissa. En ole näin ollen havainnut kuulemisia uudesta tekstistä. Jäsen El Khadraouin tavoin kysyn teiltä nimenomaan minkälaista aikataulua olette ajatellut. Ette ole vastannut vielä tähän kysymykseen. Lopuksi, arvoisa komission jäsen, ymmärrätte varmasti, että se mitä sanoitte hetki sitten belgialaisten ja alankomaalaisten satamatyöntekijöiden asemasta, on suoranainen sodanjulistus, ettekä varmasti ratkaise tätä asiaa tällaisella lähestymistavalla. 
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, olen edelleen täysivaltainen komission jäsen ja aion toimia sen mukaisesti viimeiseen työpäivääni asti. Minulle sillä, että olen virassa enää puolitoista kuukautta, ei ole merkitystä; esittelen sen, minkä katson minun kuuluvankin esitellä, jos asia on valmis esiteltäväksi. En aio jättää mitään esittelemättä enkä jättää keskeneräisiä asioita seuraajalleni vain sen vuoksi, että toimikauteni on päättymässä.
Minut on valittu virkaan ja parlamentti on antanut minulle luottamuksensa 1. marraskuuta asti. Aion siis hoitaa tehtäviäni täysimääräisesti 1. marraskuuta asti.
Toiseksi, jos joku on esittänyt sodanjulistuksen, sen ovat tehneet tiettyjen alojen edustajat. Minä en julista kenellekään sotaa. Pikemminkin päin vastoin, olen kaikkien näiden vuosien ajan pitänyt yllä jatkuvia keskusteluja. Itse asiassa, sanoin kyllä väärin, viimeisin tapaamiseni oli Rotterdamissa, joka myös on satamakaupunki, ja tapasin siellä kaikkien satamien ammattiliittojen edustajia. On totta, että minulle esitettiin varsin sivistyneesti ja asiallisesti joitakin julisteita ja lippuja, joissa minua kehotettiin poistumaan, ja joitakin vähemmän ystävällisiäkin seikkoja, muistan kyllä. Me kuitenkin keskustelimme kaikista asioista. En muutenkaan toivo sotaa kenenkään kanssa mistään aiheesta. Tarjoan vain selkeää tukea meriliikenteelle ja lisäksi puhun meriliikenteen kabotaasista. Pystymmekö takaamaan mainitsemani kuorma-auton tai muunlaisten kuljetusvaunujen mahdollisimman vapaan liikkuvuuden ja mahdollisimman pienet kustannukset tässä liikennemuodossa ja siirtymiset satamissa, todella perustelluin kustannuksin ilman mainitsemiani keinotekoisia kustannuksia? Voin mainita myös kapteenin, joka purjehtii samaa reittiä kerran tai kaksi viikossa ja tulee samaan satamaan kerran tai kaksi viikossa: eikä hän tunne laivan – oman laivansa – satamaan saattamiseen liittyviä riskejä yhtä hyvin kuin kuka tahansa luotsi, joka on tehnyt tätä työtä jonkin aikaa? Näitä seikkoja meidän on käsiteltävä, ja jos puhumme meriliikenteen edistämisestä, meidän on otettava tämä huomioon.
En ole ketään vastaan, pikemminkin kannatan tiettyjä asioita: kannatan satamatoimintaa, satama-alueiden vaurautta, satamakaupunkien ja -alueiden kehitystä sekä Euroopan talouden, kilpailukyvyn ja elinolojen kehittämistä.
Lopuksi monet esittämämme ehdotuksen osatekijät koskevat vain kabotaasia. Ei ole kyse laivan kapteenista, joka yhtäkkiä tulee mihin hyvänsä satamaan ilman luotsia. Tässä ei olisi mieltä turvallisuuden kannalta. Puhumme sen sijaan kapteenista, joka saapuu satamaan kerran viikossa, joka tuntee sataman ja jolla lisäksi on satamaviranomaisen itsensä antama lupa, joka takaa, että hänellä on asianmukainen pätevyys, taidot ja osaaminen.
Minulle kerrottiin, että voimme jatkaa keskustelua. Voimme aina jatkaa keskustelua. Ymmärtäisin huolenne, jos olisin tullut tänne yhtäkkiä esittelemään lainsäädäntöä keskustelematta kenenkään kanssa. Olen kuitenkin toiminut komission jäsenenä viiden vuoden ajan ja keskustellut näiden viiden vuoden aikana satama-alan edustajien kanssa moneen otteeseen. Tämä ei koske pelkästään minua, myös komission yksiköt ovat seitsemän vuotta vihreän kirjan antamisen jälkeen ja jo sen valmisteluvaiheessa keskustelleet eri johtajien, asianosaisten ja johtohahmojen kanssa Euroopan satamissa. Kuulemisia ja keskusteluja on todellakin järjestetty.
Aion ansaita palkkani virkakauteni viimeiseen päivään saakka ja vastata siihen luottamukseen, jonka tämä parlamentti ja neuvosto ovat minulle antaneet, ja tämä merkitsee, että teen työtäni, johon kuuluu muun muassa tämän direktiiviehdotuksen esitteleminen, jos se valmistuu. 
Toussas (GUE/NGL ).
   – Työntekijät ja heidän ammattiliittonsa ovat järjestelmällisesti vastustaneet satamapalveluiden vapauttamista. Satamat ovat strategisesti merkittäviä talouskehityksessä ja kansallisessa puolustuksessa. Satamien asiantuntevat työntekijät vastaavat laivojen lastaamisesta ja lastin purkamisesta, laivojen valvonnasta ja tätä kautta myös merenkäynnin turvallisuudesta ja ympäristön suojelusta.
Kuinka arvoisa komission jäsen arvioi näitä edellytyksiä uusia järjestelyjä koskevassa uudessa aloitteessaan? Ottaako hän huomioon työntekijöiden ehdotukset? 
De Palacio,
    Hyvä jäsen Toussas, kun Euroopan lentokentät vapautettiin, esitettiin hyvin samankaltaisia väitteitä kuin nyt satamien vapauttamisen yhteydessä. Työntekijät pelkäsivät vapauttamisen johtavan työpaikkojen menetykseen, sosiaalisten olojen heikkenemiseen ja puutteisiin turvallisuudessa. Mitään tällaista ei tapahtunut.
Mutta mitä tapahtui? Aivan muuta: syntyi ennenäkemätön dynamiikka eurooppalaisilla lentokentillä.
Hyvä jäsen Toussas, tahdon vain parasta talouskasvulle sekä uusia työpaikkoja ja parempia elinoloja työntekijöille.
Olen ottanut huomioon ammattiliittojen esittämät huolet ja tehnyt joitakin muutoksia alkuperäisiin ehdotuksiin – kuten totesin jokin aika sitten – ja sisällyttänyt ehdotukseen yleisen hyväksymisjärjestelmän, mikä tarkoittaa, että julkinen taho vastaa siitä, että kaikkia turvallisuuteen liittyviä näkökohtia noudatetaan ja että standardeja noudatetaan. Tämä takaa myös sen, että työllisyyslainsäädäntöä noudatetaan. Tämän vuoksi katson huolet perusteettomiksi. Korostan vielä, että ehdotus on vasta alkua, mutta ennen kaikkea sen on merkittävä aktiivisuustason nousua mainitsemillanne alueilla. 
Puhemies.
    Kysymyksiin nro 29 ja 30 vastataan kirjallisesti. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kahden muun komission jäsenen on molempien vastattava vain yhteen kysymykseen, mihin ei varmasti kulu 20 minuuttia. Voisimme mielestäni soveltaa erilaista menettelyä kuin tavallisesti, sillä ei ole mieltä varata 20 minuuttia yhtä kysymystä varten. 
Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen ollut täällä salissa jo ennen kuin kyselytunti alkoi. Esitin kysymykseni heinäkuussa ja olen odottanut ja kuunnellut kaikki kysymykset.
Ei ole parlamentin jäsenten syy, jos komission jäsenet ylittävät puheaikansa. Haluaisin esittää kysymykseni ja ennen kaikkea kuulla komission jäsenen vastauksen. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, mutta noudatamme kyselytunnin tavanomaista menettelyä. Meillä on nyt lisää kysymyksiä muille komission jäsenille. Pelkään, että olette erehtynyt, hyvä Posselt, sillä meillä on useita muita kysymyksiä, erityisesti komission jäsenelle Dimasille. Voin vain todeta, että saatte kirjallisen vastauksen kysymykseenne. Olen pahoillani siitä, että jouduitte odottelemaan istuntosalissa, mutta tätä ei voitu välttää.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan unioni on maailman johtava tekstiili- ja vaatetustuotteiden viejä, ja tekstiiliteollisuus on Euroopassa kiistämättä tulevaisuuden teollisuudenala. Kuten tunnettua, tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan (WTO:n) sopimuksen päättymisen myötä kiintiöt on poistettava 1. tammikuuta 2005 lähtien, mikä merkitsee myös vapaata pääsyä EU:n markkinoille.
Voisiko komissio ilmoittaa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä varmistaakseen, että kun on kyse pääsystä kolmansien maiden markkinoille, Euroopan teollisuutta kohdellaan samoin kuin EU kohtelee WTO:n jäsenmaita? Minkälaista strategiaa se aikoo noudattaa säilyttääkseen Euroopan tekstiiliteollisuuden maailmanlaajuisen kilpailuaseman ja parantaakseen sitä?
Lamy,
     Arvoisa puhemies, kysymys koskee komission tekemiä päätelmiä Maailman kauppajärjestön monenvälisellä tasolla kymmenen vuotta sitten tekemän päätöksen mukaan 31. joulukuuta tänä vuonna toteutuvasta kansainvälisten tekstiilikiintiöiden lakkauttamisesta. Kymmenen vuotta sitten asetimme yhdessä määräajan kiintiöjärjestelmän lakkauttamiselle tämän vuoden lopussa. Määräaika lähenee, ja se on herättänyt tiettyä levottomuutta sekä pelkoja ja vaikeuksia, joita komissio on pyrkinyt poistamaan. Levottomuus on aivan ymmärrettävää, vaikka meillä onkin ollut yllin kyllin aikaa valmistautua tapahtumaan asteittaisella vapauttamisella.
Omaksumamme yleinen strategia on, että Euroopan tekstiili- ja vaatetusalaa tarkastellaan, kuten kysyjä itsekin tekee, menneisyyden teollisuudenalan sijaan – jonka asteittainen katoaminen olisi hoidettava säädyllisesti sosiaaliselta ja poliittiselta kannalta – päinvastoin tulevaisuuden teollisuudenalana. Euroopan tekstiili- ja vaatetusala on kilpailukykyinen, nykyaikainen, innovatiivinen ja tuottoisa teollisuudenala. Eurooppa on maanosa, jossa ei ole nykyaikaisempaa ja tuottoisampaa alaa kuin tekstiili- ja vaatetusala.
Tätä taustaa vasten se, että kiintiöt lopulta lakkautetaan, on meille kilpailukyvyn kannalta haaste, johon meidän on kyettävä vastaamaan, ja juuri näin komissio teki kesäkuussa ehdottaessaan toimintalinjoja. Asiaa työsti korkean tason työryhmä, johon kuului komission, jäsenvaltioiden, alan eri toimijoiden, tuottajien, jakelijoiden ja ammattiliittojen edustajia. Otin myös itse osaa ryhmän työhön, ja saimme aikaan lukuisia päätelmiä.
Pääosin ehdotamme aluksi kansainvälisen kaupan seurantaa – ja erityisesti oman tuontimme seurantaa – entistä tarkemmin. Tätä varten perustamme vuoden lopussa enemmän tai vähemmän reaaliaikaisen seurantajärjestelmän, jotta määrää – ja erityisesti viennin mahdollista äkillistä lisääntymistä – voidaan seurata helpommin, ja voimme tehdä tarvittaessa omat päätelmämme, sillä WTO sallii meidän toimia näin. Kiinnitämme myös erityistä huomiota kansainväliseen kilpailuun liittyviin seikkoihin ja erityisesti lainvastaisiin menettelytapoihin, kuten polkumyyntiin, petoksiin ja tekijänoikeuksien suojaamiseen, sillä näihin liittyvät laittomat teot ovat luonnollisesti kuin syöpiä, joita on seurattava hyvin tarkkaan.
Toinen tekijä on ulkomaisten markkinoiden valloittaminen. Tämä on kaikkein tehokkain keino varmistaa alan tulevaisuus, olivatpa nämä markkinat sitten suuria ja suojattuja, kuten Yhdysvaltojen markkinat useissa tapauksissa ovat, tai meille potentiaalisesti merkittäviä markkinoita, nimittäin joissakin kehitysmaissa sijaitsevia markkinoita, joilla on nyt mahdollisia maahantuojia korkean lisäarvon tuotteille, myös eurooppalaisille tuotteille. Koko keskustelu, joka keskittyy pääosin tariffeihin ja kaupan teknisiin esteisiin, on Dohan kierroksen kauppaneuvottelujen tulosta. Olemme näiden kansainvälisten neuvottelujen ytimessä.
Lisäksi haluaisin mainita Euro-Välimeri-aluetta koskevan alueellisen näkökohdan monenkeskisessä työssä. Olemme tehneet yhteistyötä Välimeren alueen kumppaneidemme kanssa, ja yhteistyöhön ovat osallistuneet (riittävässä määrin tietenkin) yhteisön 25 jäsenvaltiota sekä ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat, kuten Turkki. Ajatuksena on perustaa eräänlainen yhdennetty yleiseurooppalainen tekstiili- ja vaatetusalan alue esimerkiksi myöntämällä etuisuuksia yleisestä Euro-Välimeri-alueen alkuperästä, josta olemme neuvotelleet ja neuvottelemme vielä tämän vuoden.
Lopuksi muutama sana Kiinasta, joka tietenkin on valtavin kilpailijamme alalla, koska valtio on tehokas, tuottava ja palkkataso on matala. Olemme käynnistäneet tekstiilikauppaa koskevan kahdenvälisen vuoropuhelun järjestelmän Kiinan kanssa löytääksemme keinoja sen varmistamiseksi, että kiintiöjärjestelmän poistuminen ei järkytä kauppaa liian paljon. Hallitusten ja hallinnon tason vuoropuhelun lisäksi olemme käynnistäneet Euroopan ja Kiinan välisen yritystahojen vuoropuhelun, ja ensimmäinen tähän liittyvä tapaaminen järjestettiin hiljattain.
Kaikista näistä toimenpiteistä, jotka esitettiin komission viime lokakuussa antamassa alkuperäisessä tiedonannossa ja joita tarkasteltiin korkean tason työryhmässä, kerrotaan uudessa komission tiedonannossa, joka näillä näkymin annetaan lokakuussa. Lähestymme näin ollen vuodenvaihteen määräaikaa täysin tietoisina tosiseikoista, mutta myös hiljattain merkittävästi parannetuin välinein. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, siitäkin huolimatta, että tuhlaan kallisarvoista aikaa, haluan julkisesti onnitella komission jäsentä Lamya hänen tekemästään työstä vastuullaan olleen salkun osalta komission jäsenenä.
Lisäkysymykseni koskee sitä, mitä yleisiä toimenpiteitä, vastavuoroisia toimenpiteitä ja toimenpiteitä kaupan teknisten esteiden kumoamiseksi komissio aikoo toteuttaa niin monenvälisellä kuin kahdenvälisellä tasolla sekä alueellisen yhteistyön tasolla. Niihin viitattiin, mutta sanojen on muututtava teoiksi, mikä on aina vaikeaa. Olisin kiitollinen, jos komission jäsen hieman selvittäisi asiaa lisää. 
Lamy,
     Tässä on luonnollisesti monta tasoa. Kun kiintiöt ovat poistuneet, jäljelle jäävät vielä sekä tariffitaso – josta, kuten olen todennut, käydään uusia monenkeskisiä neuvotteluja, joiden perusteet lisäksi asetettiin Genevessä viime heinäkuussa – sekä kaikki se, josta käytämme käsitettä tekniset esteet, joista myös neuvotellaan monenkeskisesti. Tarkoitan tässä erilaisia teknisiä toimenpiteitä, jotka koskevat materiaalien koostumusta, suojelua tiettyjä riskejä vastaan sekä erityispiirteitä, joista toisinaan määrätään erityisesti Yhdysvalloissa tai joissakin merkittävissä kehitysmaissa, kuten Brasiliassa, Etelä-Afrikassa, Egyptissä ja Intiassa. Tosiasiassa nämä muodostavat kaupan esteitä, joilla jonkin paikallisen piirteen suojelemisen tekosyyllä todellisuudessa kielletään tuonti ja suojataan paikallisia tuottajia.
Koko tätä kaupan teknisiä esteitä koskevaa alaa, josta olen juuri maininnut joitakin esimerkkejä, käsitellään monenkeskisissä neuvotteluissa, joihin olemme osallistuneet Dohan kierroksella, ja tämä koskee tekstiilialan lisäksi myös muita aloja, kuten auto- ja elektroniikkateollisuutta. Kaupan tekniset esteet ovat siis myös osa neuvotteluja, joita käymme Maailman kauppajärjestön kanssa. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tekstiiliteollisuus kohtaa suuria muutoksia. Euroopan markkinat avautuvat ja kaupan esteet merkitsevät sitä, että monet markkinat ovat suljettuja viejiltämme. Kysynkin tämän vuoksi minkälaista edistystä on tapahtunut Singaporen kokouksen kysymyksissä, jotka koskevat kilpailua, julkisia hankintoja ja investointeja. Euroopan unionin tarvitsema vientistrategia on luonnollisesti hyvin tärkeä, joten haluaisin kuulla kantanne tähän asiaan. 
Lamy,
     Komissio on tietoinen jäsen Rübigin mielenkiinnosta kansainväliseen kauppaan ja erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin liittyviin seikkoihin. On totta, että tekstiili- ja vaatetusala koskettaa enemmän pk-yrityksiä kuin monikansallisia yhtiöitä, ja tämän vuoksi hän on huolissaan asiasta. Vastaan hänelle ensimmäisen kysymyksen esittäjän lisäkysymykseen antamani vastauksen lisäksi, mitä tulee ainoaan jäljellä olevaan Singaporen kysymykseen, koska jouduimme luopumaan – ainakin tämän neuvottelukierroksen yhteydessä ja vaikka niitä ei käsiteltäisikään WTO:ssa – investointeja, kilpailua, julkisia hankintoja ja julkisten hankintojen avoimuutta koskevista Singaporen kysymyksistä.
Hyvä jäsen Rübig, jäljelle jäi vielä teille niin merkittävä seikka, josta päätimme Genevessä neuvotella tällä kertaa virallisesti, nimittäin kaupan helpottaminen, joka käsittää joidenkin menettelyjen, paperitöiden, lupamenettelyjen, lisenssien ja hallinnollisten päätösten täydellisen tarkistamisen, sillä ihmiset törmäävät näihin hidasteisiin edelleen liian usein kuljettaessaan tavaraa rajojen yli. Kaupan helpottamisesta neuvotellaan parhaillaan, ja kaikista Singaporen kysymyksistä tämä olikin kenties merkittävin pk-yritysten kannalta. Olen tyytyväinen siihen, että näiltä osin suunnitelmamme ja jäsen Rübigin tavoitteet ovat yhtenevät. Jälleen kerran näin ei tapahtunut investointien, kilpailun ja julkisten hankintojen avoimuuden yhteydessä, mutta pk-yritysten kannalta, ja näin ollen myös tekstiilialan kannalta, tärkeintä – tariffineuvottelujen ja kaupan teknisten esteiden lisäksi – oli kaupan helpottaminen, ja näiltä osin toiveenne täyttyvät. 

 – Seuraavana on Brian Crowleyn kysymys nro 32 (H-0221/04). Kysymyksen laatijan sijaisena on Seán Ó Neachtain. 
Puhemies.
Euroopan komissio oli aktiivisesti mukana tärkeässä perheen asemaa muuttuvassa yhteiskunnassa ja Euroopan sosiaalipolitiikassa käsitelleessä konferenssissa "Families, Change and Social Policy in Europe", jonka Irlanti järjesti kuluvan vuoden toukokuussa puheenjohtajakaudellaan. Millaisiin toimenpiteisiin komissio aikoo nyt ryhtyä konferenssissa käytettyjen lukuisien puheenvuorojen pohjalta, jotta perhe saataisiin Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman, myös Lissabonin toimintaohjelman painopisteeksi?
Dimas,
   .  Kiitän arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että hän nostaa esiin perheen sosiaalisen toimintaohjelman yhteydessä. Yksi puheenjohtajavaltio Irlannin Dublinissa toukokuussa 2004 järjestämän konferenssin päätelmistä oli, että perhe ja perhe-elämä ovat edelleen yksilön hyvinvoinnin päätekijöitä. Ne edistävät sosiaalisen pääoman muodostumista, vaikka perustamissopimus ei tarjoakaan oikeudellista toimivaltaa perhepolitiikan noudattamiseen sellaisenaan. Koska perheeseen liittyvät asiat kuitenkin sivuavat monia muita politiikan aloja, joilla komissio toimii aktiivisesti, komissio on jo edistänyt niiden vuorovaikutussuhteiden arviointia, jotka yhdistävät erilaisia työllisyyttä ja sosiaalipolitiikkaa sekä muuttuvia perheitä koskeviamalleja.
Näillä vuorovaikutussuhteilla on jo nyt vaikutusta Euroopan unionin politiikkaan ja näin tulee olemaan tulevaisuudessakin. Esimerkiksi unionin sosiaalisen osallistamisen prosessin tavoitteissa, avoimessa koordinointimenetelmässä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen poistamiseksi, korostetaan tarvetta varmistaa asuntojen saanti, terveydenhuolto ja koulutus kaikille sekä kehittää perheen yhteenkuuluvuuden säilyttämiseen tähtäävää politiikkaa.
Myös lapsia koskevan köyhyyden poistamista korostetaan. Tässä yhteydessä huomion arvoista on se, että lasten ja perheiden köyhyyteen on sosiaalisen osallistamisen prosessissa viime aikoina kiinnitetty lisää huomiota. Esimerkiksi komission ja jäsenvaltioiden vuoden 2004 yhteisessä raportissa sosiaalisesta osallisuudesta yksi kuudesta ensisijaisesta tavoitteesta on erityisen huomion kiinnittäminen lasten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen poistamiseen. Myös hiljattain annetussa komission työasiakirjassa sosiaalisesta osallisuudesta uusissa jäsenvaltioissa yksi todetuista sosiaalisen osallistamisen tärkeimmistä haasteista on vahvistaa perheitä ja sosiaalisia verkostoja tukevaa politiikkaa sekä suojella lasten oikeuksia.
Toinen merkittävä toiminta-ala, jolla komissio on lisännyt perheisiin kohdistuvaa huomiota, on perheystävällisen politiikan kehittäminen työllisyyden ja päivähoidon alalla. Erityisesti Euroopan työllisyysstrategiassa käsitellään työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen liittyviä ongelmia Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Siinä esitetään määrällisiä tavoitteita päivähoidon saatavuuden lisäämiseksi.
Komissio arvioi perheen olevan tulevaisuudessakin keskeisessä asemassa Euroopan työllisyysstrategiassa ja unionin sosiaalisen osallistamisen prosessissa ja että asemaa kehitetään edelleen unionin sosiaalisessa toimintaohjelmassa. 
Ó Neachtain (UEN ).
   – Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Se on rohkaiseva. Tulevaisuudessa yksi keskeisistä seikoista työllisyyttä koskevassa keskustelussa on työ- ja perhe-elämän tasapainottaminen. Mihin seikkoihin komissio on kiinnittänyt huomiota tässä merkittävässä keskustelussa ja kuinka se aikoo edistää tätä koskevaa keskustelua tulevaisuudessa? Haluan erityisesti tietää, kuinka se yhdistää asian Lissabonin toimintasuunnitelmaan. 
Dimas,
   .  Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on yksi sosiaalipolitiikan tärkeimpiä huolenaiheita. Suurin osa lainsäädännöllisistä toimenpiteistämme ja politiikastamme tähtää tähän. Olemme esimerkiksi lähiaikoina tarkistamassa työaikadirektiiviä, jonka säännökset on suunniteltu siten, että ne takaavat mahdollisuuden työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen. Toinen ala ovat joustavat työajat. Teemme kovasti työtä tämän parissa ja toivomme, että voimme tulevina kuukausina esitellä yksityiskohtaisempia menettelytapoja. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Direktiivin 1999/70/EY(1) sisällyttämistä Kreikan lainsäädäntöön koskevan presidentin asetuksen 164/19.07.04 11 artiklassa säädetään, että voidakseen muuttaa työsopimuksensa toistaiseksi voimassa olevaksi, sopimussuhteessa olevan työntekijän on oltava ollut työsuhteessa 24 kuukauden ajan siten, että työsopimus on uusittu vähintään kerran. Lisäksi hänellä on oltava 19.07.2004 (julkaisupäivänä) tai kolme kuukautta tätä ennen voimassa oleva työsopimus. Tämä säännös on direktiivin 1999/70/EY vastainen, koska sitä sovelletaan vain niihin työsuhteessa oleviin, jotka täyttävät työsuhteen kestoa koskevat vaatimukset vuoden 2004 puolivälissä, ja tämän seurauksena työntekijöiden kannettavaksi vieritetään Kreikalle myönnetty täytäntöönpanon määräajan pidennys samoin kuin kahden vuoden viivästyminen direktiivin sisällyttämisessä osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Kun otetaan huomioon, että (13.02.2004 päivätyssä) kirjeessään Kreikan hallitukselle komissio esitti kysymyksiä toimista, joihin Kreikan hallitus on ryhtynyt välttääkseen määräaikaistyöntekijöiden käytöstä aiheutuvat väärinkäytökset kansalliseen lainsäädäntöön sisällyttämistä koskevan määräajan umpeutumisen ja presidentin asetuksen (81/2003) voimaantulon välisenä ajanjaksona, kysyn komissiolta, mitä se aikoo tehdä poistaakseen "voimassa olevan työsopimuksen" ehdon, joka on direktiivin 1999/70/EY vastainen?
Dimas,
   . Kiitän jäsen Papadimoulisia, sillä hänen kysymyksensä antaa minulle mahdollisuuden selventää joitakin seikkoja, jotka koskevat muun muassa kreikkalaisia työsopimuksen haltijoita, sekä selventää määräaikaista työtä koskevaan direktiiviin liittyviä seikkoja.
Direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot toteuttamaan toimenpiteitäensinnäkin määräaikaisen työn laadun parantamiseksi varmistamalla syrjimättömyyden periaatteen soveltaminen ja toiseksi sellaisten väärinkäytösten ehkäisemiseksi, jotka johtuvat perättäisten määräaikaisten työsopimusten käytöstä.
Tapa, jolla yksittäinen jäsenvaltio saavuttaa nämä tavoitteet on pitkälti riippuvainen jäsenvaltiosta itsestään. Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi määrittää perustellut syyt tällaisen työsopimuksen uudistamista varten, perättäisten määräaikaisten työsopimusten enimmäiskokonaiskeston ja tällaisten työsopimusten uudistamisten lukumäärän. Ratkaisut voivat vaihdella eri teollisuudenalojen kesken tai eri työntekijäryhmien kesken, kunhan säännöt ovat riittäviä estämään väärinkäytökset.
On todettava, että direktiivi ei edellytä jäsenvaltioilta toimenpiteitä määräaikaisten työsopimusten muuttamiseksi toistaiseksi voimassa oleviksi. Monilla valtioilla on tällaisia säännöksiä väärinkäytön ehkäisemiseksi; direktiivi itsessään ei kuitenkaan tuo määräaikaisille työntekijöille oikeutta saada toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta.
Mitä tulee Kreikan uuteen presidentin asetukseen, sen 10 artiklassa siirtymäjärjestelyistä säädetään tiettyjen peräkkäisten sopimusten muuttamisesta toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi. Koska yhteisön direktiivissä ei kuitenkaan edellytetä tällaista muuttamista, ei Euroopan komissio voi valvoa menetelmiä ja kriteereitä, joita sovelletaan niiden työntekijöiden määrän ja ryhmän määrittämiseen, joita säännös koskee.
Ensimmäinen lainsäädäntötoimi, johon jäsen Papadimoulis viittaa, direktiivin saattamiseksi osaksi Kreikan kansallista lainsäädäntöä oli todellakin epätyydyttävä, mitä tulee sellaisten väärinkäytösten ehkäisemiseen, jotka johtuvat perättäisten määräaikaisten työsopimusten käytöstä. Euroopan komission yksiköt ja Kreikan viranomaiset tekivät yhteistyötä, jotta ratkaisuja löydettäisiin nopeammin ja oikeustoimet vältettäisiin. Kuten aiemmin mainitsin, Kreikka on sittemmin antanut uuden presidentin asetuksen, jossa tilannetta muutetaan edellisestä presidentin asetuksesta julkisen sektorin osalta. Sen lisäksi, että tietyt määräaikaiset työsuhteet muuttuvat toistaiseksi voimassa oleviksi, uuden presidentin asetuksen nyrkkisääntönä on, että 24 kuukauden määräajan ylittävät määräaikaiset työsopimukset ovat asetuksen mukaan oikeudellisesti pätemättömiä ja voivat olla perusteena työntekijöille maksettaville korvauksille sekä työnantajille määrättäville seuraamuksille, rikosoikeudelliset seuraamukset mukaan luettuina.
Komission alustavan tarkastelun mukaan uuden asetuksen perättäisiä määräaikaisia työsopimuksia koskevat säännökset eivät ole määräaikaista työtä koskevan direktiivin vastaisia. Koska kyseinen asetus kuitenkin kattaa ainoastaan julkisen sektorin, on tilannetta arvioitava myös yksityisellä sektorilla. Heti kun Kreikka antaa komissiolle tiedoksi asiaa koskevaa uutta lainsäädäntöä direktiivin sisällyttämiseksi kansalliseen lainsäädäntöön, varmistamme, noudattaako se yhteisön lainsäädäntöä ja säädetäänkö siinä kaikista tarvittavista toimenpiteistä. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, jos olettaisimme, että yhteinen kotimaamme Kreikka olisi soveltanut ajoissa nyt mainittua yhteisön direktiiviä, vaikkapa vasta sille vuonna 2002 myönnetyn määräajan pidennyksen jälkeen, tuhansien ihmisten määräaikaiset sopimukset olisi jo muutettu toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi mainitsemanne presidentin asetuksen mukaisesti. Kysynkin seuraavaa: miksi työnantajien väärinkäytösten kohteeksi joutuvat tuhannet työntekijät, työskentelivätpä nämä julkisella tai yksityisellä sektorilla, joutuvat maksamaan Kreikan viranomaisille myönnetystä kahden vuoden jatkoajasta? 
Dimas,
   . Kysymys on luonnollisesti pikemminkin sisäinen seikka, joka koskee Kreikkaa, sen ministeriöitä ja hallintoa, mutta koska jäsen Papadimoulis on erityisesti käsitellyt säännöstä, joka koskee voimassa olevia sopimuksia, sillä tätä edellisellä virkkeellä tarkoitetaan, haluan sanoa, että ensinnäkin tämä presidentin asetuksen nimenomainen säännös – ja tarkoitan nykytilannetta, en viittaa vuoden 2002 tapahtumiin – ei ole direktiivin vastainen, koska direktiivissä ei edellytetä sopimusten muuttamista toistaiseksi voimassa oleviksi. Muuttamista koskevat ehdot, joista säädetään presidentin asetuksessa, kuuluvat Kreikan hallituksen toimialaan ja ehtojen soveltamisesta mahdollisesti syntyvät riita-asiat on ratkaistava kreikkalaisissa tuomioistuimissa.
Ehto, jonka mukaan henkilöillä, joihin viittaatte, on oltava voimassa oleva työsopimus, ja jonka mukaan heitä ei ole otettu työsuhteeseen sen ajanjakson aikana, jolloin direktiiviä ei vielä ollut saatettu osaksi Kreikan lainsäädäntöä, liittyy mekanismiin, jolla sopimukset muutetaan toistaiseksi voimassa oleviksi. Komissiolla ei näin ollen ole toimivaltaa toteuttaa toimenpiteitä ehdon kumoamiseksi, koska velvoitteesta muuttaa sopimuksia ei säädetä direktiivissä.
Kuten jäsen Papadimoulis oikein totesi, komissio esitti taannoin kysymyksiä Kreikan hallituksen toimenpiteistä määräaikaisten sopimusten väärinkäytön ehkäisemiseksi Kreikalle myönnetyn määräajan pidennyksen aikana sen saattaessa direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissiolle esitetty kysymys koski aiempaa presidentin asetusta, jolla toisaalta saatettiin direktiivi myöhässä osaksi kansallista lainsäädäntöä ja toisaalta myös virheellisesti. Jos tilannetta ei olisi korjattu tällä välin uudella presidentin asetuksella, komissio voisi periaatteessa käynnistää 226 ja 228 artiklassa tarkoitetun menettelyn, jolla pyritään osoittamaan, että jäsenvaltio on jättänyt noudattamatta sille perustamissopimuksen mukaan kuuluvia velvoitteita, ja velvoittamaan se noudattamaan velvoitteitaan.
Lisäksi, koska jäsen Papadimoulis viittasi kansalaisoikeuksiin, komissio voisi todellakin nostaa kanteen jäsenvaltiota vastaan, jos direktiivin viivästynyt ja virheellinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi aiheuttanut haittaa. Tällaista oikeuskäytäntöä on olemassa. Näin suojataan kansalaisia kärsimästä haitoista, jotka johtuvat direktiivin virheellisestä saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä tai sen laittomasta viivästymisestä jäsenvaltiossa. Tällaisissa tapauksissa kansalliset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ja ne voivat määrätä korvauksia, edellyttäen ensinnäkin, että jäsenvaltio on syyllistynyt laittomaan, yhteisön lainsäädännön vastaiseen toimintaan, kuten direktiivin viivästyneeseen tai virheelliseen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja toiseksi, että on olemassa syy-seuraussuhde jäsenvaltion toiminnan ja syntyneen haitan välillä.
Mitä tulee nyt tarkasteltavana olevaan tapaukseen, koska uusi presidentin asetus ei vaikuta olevan direktiivin vastainen ja komission saatettua tarkasteltunsa päätökseen, ei ole olemassa toimenpiteitä, joita voitaisiin toteuttaa Kreikkaa vastaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Millaisiin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että jäsenvaltiot sisällyttävät EU:n rotujen yhdenvertaisuutta koskevan direktiivin sekä yhdenmukaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevan direktiivin täysin osaksi kansallista lainsäädäntöään?
Dimas,
   .  Määräaika rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY täytäntöönpanolle päättyi 19. heinäkuuta 2003 ja määräaika yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY täytäntöönpanolle joulukuussa 2003, ja jäsenvaltioilla oli mahdollisuus hyödyntää kolmen vuoden lisäaikaa ikään tai vammaisuuteen perustuvaan syrjintään liittyvien säännösten täytäntöönpanemiseksi. Uusissa jäsenvaltioissa määräaika molempien direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyi 1. toukokuuta 2004.
Perussopimusten vartijana komissio on käynnistänyt rikkomismenettelyjä sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole saattaneet rotusyrjintää ja työllisyyttä koskevia puitedirektiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöään edellä mainittujen määräaikojen kuluessa. Viisi jäsenvaltiota joutuu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsittelyyn, koska ne eivät ole saattaneet rotujen yhtäläisiä oikeuksia koskevaa direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään.
Direktiivit asianmukaisesti täytäntöönpanneiden jäsenvaltioiden osalta komissio tarkastelee parhaillaan yksityiskohtaisesti kansallista lainsäädäntöä tarkistaakseen, että se todella vastaa direktiivin vaatimuksia. Jos näin ei ole, komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. 
Moraes (PSE ).
    Haluan kiittää komission jäsentä sekä hänen edeltäjäänsä siitä, että he ovat suhtautuneet vakavasti näiden direktiivien täytäntöönpanon valvontaan. Kun kuitenkin otetaan huomioon pelkästään niiden Euroopan kansalaisten lukumäärä, joihin nämä ikää, vammaisuutta, rotua, seksuaalista suuntautumista ja uskontoa koskevat direktiivit vaikuttavat – kyse ei todellakaan ole vähemmistöistä – eikö komission jäsenen mielestä ole yllättävää, että on havaittavissa niin suuri ero komission ja parlamentin lainsäädäntöä koskevan nopean ja määrätietoisen toiminnan ja sen tavan välillä, jolla neuvosto ja erityisesti kuusi jäsenvaltiota ovat suhtautuneet direktiiveihin ja jättäneet ne täytäntöönpanematta? 
Dimas,
   .  Viisi jäsenvaltiota on joko saattanut direktiivit vain osittain osaksi kansallista lainsäädäntöä tai jättänyt ne kokonaan täytäntöönpanematta. Kuten aiemmin mainitsin, komissio käynnisti rikkomismenettelyt näitä jäsenvaltioita vastaan nopeasti. Työllisyyden puitedirektiivin osalta annettiin perusteltu lausunto – mikä merkitsee rikkomismenettelyn toista vaihetta – heinäkuussa 2004, ja odotamme vastausta kahden kuukauden kuluessa. Jos vastausta ei saada, asia saatetaan välittömästi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Turvaudumme kaikkiin käytettävissä oleviin toimenpiteisiin saadaksemme jäsenvaltiot edistymään näiden merkittävien direktiivien osalta. 
Puhemies.
   Koska kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 35–58 vastataan kirjallisesti. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Sudanin humanitaarista tilannetta koskevista neuvoston ja komission julkilausumista. 
Bot,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan todeta, että Sudanin tilanne on edelleen vakava huolenaihe kansainväliselle yhteisölle. Raportit hirmuteoista kertovat Sudanin hallituksen kyvyttömyydestä – ja mahdollisesti haluttomuudesta – toteuttaa tarvittavia toimia. Muu maailma alkaa pikku hiljaa kyllästyä hallitukseen, joka ei näköjään halua kantaa täyttä vastuuta kaikista maan kansalaisista.
Tämä pätee sekä Darfuriin että pohjois–etelä-prosessiin. EU sitoutuu jatkossakin vahvasti auttamaan Sudania, jotta maahan saataisiin kiireesti rauha ja vakaus. Sudanista on mahdollisimman pian tultava valtio, jossa kaikki kansalaiset voivat elää vapaina ja turvassa ja jossa ei harjoiteta väkivaltaa ja syrjintää. Sudanin hallituksen on muututtava todelliseksi kaikkien sudanilaisten hallitukseksi ja kannettava täysi vastuu kaikkien kansalaisten hyvinvoinnista.
Vakaa ja demokraattinen Sudan on myös koko alueen rauhan ja vakauden edellytys. Etiopian ja Eritrean väliset jatkuvat jännitteet, Somalian ongelmat, Pohjois-Ugandassa ja sen ulkopuolella riehuva sota sekä Suurten järvien alueen kriisitilanne ovat esimerkkejä Afrikan niemimaan epävakaudesta. Sudanin rauha loisi lupaavat edellytykset koko alueen rauhalle. EU:n on oltava valmis antamaan tukensa ja osallistumaan Darfurin konfliktin ratkaisuun.
Kannatamme tämän vuoksi Afrikan unionin aktiivista roolia Sudanin kriisissä. Afrikan olisi itse ratkaistava Darfurin kriisi sikäli kuin se on mahdollista ja realistista. EU:n on siksi tarjottava tukeaan ja osallistuttava kriisin ratkaisuun pääasiassa koordinoimalla Afrikan unionia koskevia menettelytapojaan. Lisäksi Euroopan unionin on tehtävä yhteistyötä ja koordinoitava toimiaan muiden keskeisten toimijoiden, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien, Yhdysvaltojen ja muiden kansainvälisten osapuolten, myös Arabiliiton, kanssa.
Nämä seikat huomioon ottaen EU:n Sudanin-politiikan painopistealueet ovat seuraavat. EU tukee ensinnäkin Afrikan unionia tehtävässä, joka sillä on Darfurissa. Toiseksi se tukee YK:n pääsihteerin erityisedustajaa Pronkia hänelle annetussa tehtävässä. Kolmanneksi EU painostaa Sudanin hallitusta ja Sudanin kansan vapautusliikkettä (SPLM) päättämään Naivashan rauhanprosessin. Neljänneksi EU painostaa Sudanin hallitusta, Sudanin vapautusliikettä (SLM) ja Oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon liikkettä (JEM) päättämään Abujan rauhanprosessin. Viidenneksi se toteuttaa koordinointimenetelmiä ja -toimia muiden kansainvälisten toimijoiden kanssa. Kuudes painopiste on humanitaarisen avun tarjoaminen. EU:n on lisäksi harkittava aktiivisesti muita toimia, joilla se voi tehostaa kriisin osapuolten painostusta, sekä myös pakotteiden asettamista.
Afrikan unionin tukeminen on olennainen osa EU:n Darfurin-politiikkaa. Darfurin kriisi on osoittanut, että Afrikan unioni on valmis ottamaan johdon käsiinsä Afrikan haasteisiin vastaamisessa. EU antaa sille täyden tukensa. Vahva ja toimintakykyinen Afrikan unioni on ratkaiseva edellytys Afrikan menestykselle tulevaisuudessa. Tämä pätee etenkin konfliktien ehkäisyyn ja hallintaan sekä Darfurin kysymyksen ratkaisuun.
Afrikan unioni on tehnyt kaksi suurta aloitetta. Se on ensinnäkin perustanut aselepokomission, joka valvoo N'djamenassa tehdyn sopimuksen toteutumista ja tarkkailee Darfurin tapahtumia. Lisäksi Afrikan unioni on aloittanut neuvottelut Sudanin hallituksen ja kapinaliikkeiden välillä.
AU:n johtamaa valvontatehtävää hoitaa tällä hetkellä 125 tarkkailijaa, joiden joukossa on myös EU:n ja Yhdysvaltojen lähettämiä tarkkailijoita, ja AU:n johdolla on tehty parikymmentä aseleposopimuksen rikkomista koskevaa tutkimusta. AU:n valvontahenkilöstöä tukevat ruandalaisista ja nigerialaisista sotilaista kootut suojelujoukot.
Afrikan unionin pyynnöstä Yhdistyneet kansakunnat on laatinut kattavan suunnitelman siitä, miten AU voisi tehostaa toimintaansa tapahtumapaikalla. Suunnitelman mukaan AU:n tehtävää laajennetaan Darfurissa, ja sotilastarkkailijoiden sekä suojelujoukkojen, siviilipoliisin ja siviilitukijoukkojen sotilashenkilöstön määrää lisätään. Myös Addis Abebassa sijaitsevan AU:n päämajan henkilöstöä lisätään. EU harkitsee AU:n tehostetun tehtävän tukemista Darfurissa.
Sudanin hallitus ja kapinalliset hyväksyivät Abujassa humanitaarisen pöytäkirjan, ja lisäksi on tarkoitus aloittaa uusi turvallisuuspöytäkirjaa koskeva neuvottelukierros. Euroopan unioni on osallistunut ensimmäiseen neuvottelukierrokseen ja kehottaa sekä hallitusta että kapinallisia jatkamaan pikaisesti neuvotteluja.
Afrikan unionin ohella Yhdistyneillä kansakunnilla on tärkeä asema Darfurin kriisin ratkaisussa. Pääsihteeri Annan vieraili Sudanissa heinäkuussa. Hän pääsi Sudanin hallituksen kanssa sopimukseen useista kriteereistä, jotka määritettiin 3. heinäkuuta annetussa tiedonannossa. Nämä kriteerit ovat lähtökohtana yhteisen täytäntöönpanon mekanismin toiminnalle, jota johtavat erityisedustaja Jan Pronk ja Sudanin ulkoministeri Ismail.
Erityisedustaja Pronk sopi 6. elokuuta Sudanin hallituksen kanssa toimintasuunnitelmasta. EU tukee toimintasuunnitelmaa, mutta pitää päätöslauselmaa 1556 tärkeimpänä välineenä Sudanin hallituksen painostamisessa.
Sudanin viranomaisille lähettämämme viestin on mielestäni oltava johdonmukainen ja suorasanainen etenkin, kun erityisedustaja myönsi turvallisuusneuvostolle 2. syyskuuta laatimassaan raportissa, että leirien turvallisuus on parantunut ja humanitaarisen avun toimittamisessa on edistytty, mutta painotti, että Darfurin tilanne on edelleen hyvin vakava. Tilanteen vakavuuden osoittavat viimeaikaiset todisteet siitä, että aseistautuneet ryhmittymät ja Janjaweed-arabisotajoukot tappavat hyökkäyksissään jatkuvasti Darfurin kyläläisiä.
Erityisedustaja Pronkin turvallisuusneuvostolle 2. syyskuuta laatiman raportin jälkeen on keskusteltu jatkuvasti uudesta turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta. Euroopan unioni kannattaa voimakasta päätöslauselmaa, jolla Sudanin kriisin osapuolia voitaisiin painostaa. Maanantaina pidetyssä yleisten asioiden neuvoston kokouksessa keskustelimme alustavista pakotemahdollisuuksista. Tällä hetkellä pakotteilla uhkaaminen on luultavasti paras keino painostaa Sudanin hallitusta täyttämään velvoitteensa.
Myös Yhdysvallat kannattaa tällaista toimintalinjaa. Senaatissa järjestetyssä julkisessa kuulemisessa ulkoministeri Powell ilmoitti, että Yhdysvallat kannattaa Afrikan unionin tehtävän laajentamista ja ajatusta Sudanin sotilaslentojen rajoittamisesta Darfurin ilmatilassa, ja toi esiin pakotteiden mahdollisuuden. Samalla hän kehotti Sudanin hallitusta ja Sudanin kansan vapautusliikettä (SPLM) sekä Sudanin vapautusliikettä (SLM) ja Oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon liikkettä (JEM) tehostamaan toimiaan neuvottelujen saattamiseksi päätökseen. Tämä sopii yhteen EU:n kannan kanssa, kuten totesimme viime maanantaina laatimissamme päätelmissä.
Seuravaksi sanon muutaman sanan humanitaarisesta avusta ja jatkosta. Vaikka humanitaarisen avun toimitus on parantunut, humanitaarinen tilanne on edelleen kriittinen. Väkivalta lienee vähentynyt, mutta pahamaineiset Janjaweed- ja miliisijoukot toimivat edelleen aktiivisesti. Turvallisuus ei ole missään nimessä riittävä, mistä on tärkeänä osoituksena se, että kotimaassaan siirtymään joutuneilla henkilöillä ja pakolaisilla ei ole juurikaan mahdollisuuksia palata koteihinsa. Kehotamme taas kerran Sudanin hallitusta torjumaan väkivaltaa, riisumaan Janjaweed-joukot aseista ja saattamaan ne oikeuteen sekä takaamaan leirien ulkopuolella olevan siviiliväestön turvallisuuden.
EU on tärkeä humanitaarisen avun lahjoittaja, ja se on tähän mennessä myöntänyt Sudanille 288 miljoonaa euroa humanitaarista apua. Apua tarvitaan vielä paljon enemmän, ja kuten erityisedustaja Pronk totesi raportissaan, vain 50 prosenttia Darfurin kriisiä koskevista Yhdistyneiden Kansakuntien rahoitusvaatimuksista on täytetty, jolloin pelkästään Darfurin kriisiin myönnettävässä avussa on 255 miljoonan Yhdysvaltain dollarin vajaus. Myös EU:n on osallistuttava aktiivisesti tämän vajeen täyttämiseen.
Tällä välin meidän on toteutettava valmisteluja, jotta Darfurin jälleenrakentaminen voidaan aloittaa heti, kun kriisitilanne on päättynyt ja kun pohjoisen ja etelän välillä on tehty kokonaisvaltainen rauhansopimus.
Lopuksi puhun jatkosta. Kansainvälisen yhteisön jatkettava painostusta, jotta Sudania tuhoavat konfliktit saadaan ratkaistua varhaisessa vaiheessa. Kriisin osapuolten painostus jatkamaan Naivashan ja Abujan prosesseja, Afrikan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien tukeminen, humanitaarinen apu ja valmius ottaa käyttöön lisätoimia, myös pakotteita, ovat EU:n Sudanin-politiikan keskeisiä osatekijöitä. EU on sitoutunut auttamaan rauhan ja vakauden palauttamisessa Sudaniin. EU tekee yhteistyötä Afrikan unionin ja Yhdistyneiden kansakuntien kanssa, mutta kantaa oman vastuunsa 12. ja 26. heinäkuuta sekä 13. syyskuuta laadittujen neuvoston päätelmien mukaisesti. Rauhan palauttamisella on valtava merkitys Sudanille itselleen, mutta se vaikuttaa oleellisesti myös koko alueen rauhaan, kuten jo totesin. Sudanin rauha on siksi Afrikan-politiikkamme keskeinen tavoite. 
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, olen kiitollinen saadessani tilaisuuden käsitellä Darfurin kriisitilannetta sekä parlamentin ja kehitysyhteistyövaliokunnan osoittamasta kiinnostuksesta ottaa tämä aihe ensimmäiseksi tehtäväksi uudella vaalikaudella.
Valtuuskunta on palannut, ja sillä on selkeä kuva sekavasta tilanteesta. Se on myös ilmaissut närkästyksensä Darfurissa jatkuvista kauheista tapahtumista.
Komissio oli sitoutunut aktiivisesti toimittamaan humanitaarista apua Sudanin länsiosaan, ennen kuin tämä kriisi muuttui nykyiselleen. Tilanne on niin vakava, että olemme tähän mennessä ottaneet käyttöön 105 miljoonaa euroa. Nämä varat on käytetty pääasiassa humanitaariseen peruselintarvikeapuun, mutta pyrimme tukemaan myös poliittista prosessia. Tämä määrä on noin 37 prosenttia EU:n myöntämästä kokonaismäärästä. Tavallisesti komission osuus humanitaarisiin kriiseihin myönnettävästä tuesta on noin 20 prosenttia jäsenvaltioiden myöntämistä kokonaismäärästä. Totean vielä, että tässä on tapahtunut melkoinen kasvu verrattaessa siihen, mitä yksittäiset jäsenvaltiot ovat myöntäneet. Mainitsin tämän, koska koko EU:n tietyssä tilanteessa toteuttaman toiminnan laadullinen arvo ei mielestäni liity ainoastaan komission tekemisiin tai kokonaistoimintaamme vaan myös siihen, miten toimintaamme sitoudutaan tukemaan eri puolilla Eurooppaa.
Osoitamme varoja ja toteutamme toimia myös Tšadin tilanteen auttamiseksi tarjoamalla suojapaikan noin 200 000:lle Darfurista lähtöisin olevalle pakolaiselle.
Tukivarojen käyttöönottoa ovat vaikeuttaneet Sudanin hallituksesta johtuvat jatkuvat hallinnolliset esteet ja huomattavista lisäkustannuksista aiheutuvat suuret logistiikkaongelmat. Yli 25 prosenttia tämän operaation kustannuksista liittyy logistiikkaongelmiin.
Hallinnolliset ongelmat saadaan vähitellen ratkaistua, mikä johtuu nähdäkseni pääasiassa siitä, että kansainvälinen yhteisö on painostanut Sudanin hallitusta. Logistiikka-asioista puheen ollen ECHO perustaa teknisen sivutoimipisteen Darfuriin ja toisen Tšadiin parantaakseen koordinointia tapahtumapaikalla. Ne aloittavat toimintansa tämän kuun loppuun mennessä, ja olemme suunnitelleet niille aluksi 12 kuukauden toimintajaksoa.
On kuitenkin vielä paljon tehtävää. On arvioitu, että noin 40 prosenttia konfliktin vaikutuspiiriin kuuluvista ihmisistä jää edelleen ilman humanitaarista apua, ja vaikka tilanne onkin parantunut joillakin alueilla, raporteissa kerrotaan edelleen väkivallasta ja jatkuvasta naisten raiskaamisesta. Tiedän, että Sudanista palanneen valtuuskunnan selvityksessä kerrotaan hirvittävistä väkivaltaisuuksista ja suuresta pelosta.
On tärkeää, että kansainvälinen yhteisö pysyy toimintavalmiina, koska humanitaarista apua tarvitaan vielä seuraavanakin vuonna, vaikka tilanne kehittyisi parhaalla mahdollisella tavalla. Kuten olemme nähneet, tällaisten kriisien vaikutukset tuntuvat pitkään, ja meidän on järjestettävä toimintamme siten, että voimme käsitellä niitä jatkossa entistä paremmin.
Humanitaarisen avun lisäksi EU on ollut erittäin aktiivinen myös poliittisella alalla. Olemme ottaneet ensimmäistä kertaa käyttöön Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitettavan Afrikan rauhanrahaston, josta maksetaan suurin osa Afrikan unionin tehtävän määrärahoista. Tämän ansiosta Afrikan unionin rauhan ja turvallisuuden neuvosto on voinut N'djamenassa allekirjoitetun aseleposopimuksen jälkeen ryhtyä ripeästi toimiin, jotka perustuvat päätökseen, jonka se teki ensimmäisessä virallisessa kokouksessaan. Se on lähettänyt noin 150 tarkkailijaa ja 300 sotilaan suojelujoukot valvomaan aselevon toteutumista.
Tämän operaation rajallisuudesta huolimatta kriisipaikalla on saavutettu myönteisiä tuloksia. Uskon vakaasti, että vain Afrikan unionin aloitteella on niin paljon poliittista painoarvoa ja merkitystä, että sodan osapuolet, etenkin Sudanin hallitus, saadaan velvoitettua noudattamaan sitoumuksiaan. Tämä ei tarkoita, ettei muilla pidä tai voi olla erittäin merkittävää asemaa. Kumppanuus ja osallisuus eivät ole ristiriitaisia käsitteitä etenkään silloin, kun kumppanuutta hoidetaan ammattimaisesti noudattaen järkevää periaatetta, jonka mukaan näkyvyys on hyvä asia mutta toteutettavuus vielä parempi.
On selvää, että Afrikan unionin heikkoa organisaatiota voidaan ja pitääkin korjata osittain tehostamalla sen kumppanuutta Yhdistyneiden kansakuntien ja koko EU:n, myös sen jäsenvaltioiden, kanssa. Ymmärrän kuitenkin, että Afrikan unionin on oltava johtavassa asemassa, kuten myös puheenjohtajavaltion edustaja tänään selvästi totesi. Sen on oltava aloitteentekijä ja veturi tässä tehtävässä.
Komissio onkin valmis yhdessä jäsenvaltioiden kanssa harkitsemaan rauhanrahastosta myönnettävää lisätukea hyvin suunnitellulle AU:n tehtävän laajentamiselle Darfurissa – jos AU pyytää sitä.
Kiireellisimpänä tavoitteena on selvästikin varmistaa mahdollisimman tehokas siviiliväestön suojelu. Koko siihen liittyvä ongelma, palatako vai ei ja mihin palata, riippuu ennen kaikkea ihmisten turvallisuuden tunteesta kyseisessä tilanteessa.
Meidän on oltava valmiita keskustelemaan osapuolten kanssa asianmukaisilla foorumeilla AU:n nykyisten toimivaltuuksien mahdollisesta muutoksesta, jos Sudanin hallitus ei halua tai ei pysty suojelemaan tehokkaasti Darfurin väestöä. Muuta vaihtoehtoa ei ole.
Lisäksi on tärkeää panna merkille, että kyse on todellisesta konfliktista eikä vain jostakin kaoottisesta väkivallasta. Ongelmana ei ole ainoastaan Sudanin hallitus vaan myös omien tavoitteidensa puolesta taistelevat kapinallisryhmät – niitä on todellakin olemassa.
Tästä syystä kaikkia näitä ongelmia käsiteltäessä on pyrittävä toden teolla sovittelemaan ja painostamaan kaikkia osapuolia.
Lisäksi on tärkeää korostaa, että Darfurin tilanteen kestävä poliittinen ratkaisu on ehdottomasti kehitettävä ja laadittava kokonaisvaltaisen Naivashan prosessin yhteydessä. Pelkästään Darfurin kriisin ratkaiseminen ei ratkaise laajempaa ongelmaa. Darfurin ongelma ei todellakaan syntynyt odottamatta, vaan sen taustalla ovat Sudanin yleiset ongelmat.
Abujassa saatiin aikaan poliittinen sopimus, mikä on hyvä alku, mutta meidän on tuettava kaikkia tahoja, jotka yrittävät viedä kehitystä oikeaan suuntaan, ja pyrittävä samalla parantamaan Sudanin humanitaarista tilannetta. 
Hybášková (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olin Euroopan parlamentin Darfuriin lähettämän tutkintavaltuuskunnan jäsen. Vierailun perusteella totean, että Darfurin turvallisuustilanne on hälyttävä, että poliittinen tilanne ei ole muuttunut, että Sudanin hallitus on valmis toteuttamaan toimia ainoastaan kansainvälisten poliittisten toimijoiden pakottamana ja että humanitaarinen tilanne on parantunut vain hieman.
Olen erittäin pahoillani joutuessani toteamaan, että hyvin pian syyskuun 11. päivän jälkeen leireillä elää kymmeniätuhansia rutiköyhiä ihmisiä. Heillä ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia selviytyä eikä palata koteihinsa. Puolet leirien väestöstä on alle 15-vuotiaita, joten on syntymässä uusi vähäosaisten sukupolvi, jolla ei ole muuta mahdollisuutta kuin tarttua Kalashnikov-kivääreihin ja ryhtyä fundamentalisteiksi ja ääriryhmien kannattajiksi. Meidän on oltava äärimmäisen tarkkoja toimissamme, joita toteutamme varmistaaksemme yksilöiden ja yhteisen turvallisuuden.
Mistä asioista on keskusteltava? Ensimmäinen niistä on etninen kysymys. Olemme havainneet, ettei leireillä ole arabeja. Kanssamme puhuneista ihmisistä 90 prosenttia puhuu äidinkielenään muuta kuin arabiaa. Arabian kielellä heitä kutsutaan sanalla "suda", joka tarkoittaa mustaa väestöä. Heihin kohdistuu valtavaa seksuaalista väkivaltaa. Eräs šeikki kertoi meille, että heidän on lähetettävä naisia hakemaan ruokaa ja vettä leireille, koska naiset ainakin tulevat takaisin. Miehet sen sijaan tapettaisiin. Leireillä tapahtuu joukkomurhia ja -karkotuksia. Niiden on loputtava heti. Turvallisuustilanne on vielä humanitaarisia oloja hälyttävämpi.
Humanitaarisesta avusta hyötyy noin 60 prosenttia lereillä olevista kotimaassaan siirtymään joutuneista henkilöistä. Tilanne on parantunut, koska Sudanin hallitus päästää valvonnassaan alueelleen kansalaisjärjestöjen ja tiettyjen humanitaaristen järjestöjen edustajia. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan todeta, että kaikki Darfurissa havaitsemani asiat vahvistivat käsityksen, että kyse on kansanmurhasta. Kaikki todisteet ja kanssamme puhuneilta ihmisiltä saamamme lausunnot viittasivat Janjaweed-joukkojen ja Sudanin hallituksen yhteistyöhön.
Ihmiset puhuivat heihin kohdistuvasta koordinoidusta väkivallasta. Kyse ei ole umpimähkäisestä väkivallasta vaan väkivallasta, jota Janjaweed-joukot koordinoivat Sudanin hallituksen kanssa tekemänsä salaisen sopimuksen avulla. Ihmiset, joiden kanssa keskustelimme, kertoivat mestauksista, poltoista, julmuuksista, terrorista ja kauheista kärsimyksistä. Vain vieraillessani Ruandassa vuonna 1994 ihmisten silmistä on kuvastunut samanlainen kauhu kuin näillä Darfurin ja Tšadin leireillä.
Tarvitsemme tehokkaan maailmanlaajuisen asevientikiellon ja kansainvälisen tutkintalautakunnan. Julmuuksiin syyllistyneitä hallituksen ja liiketoiminnan edustajia vastaan on suunnattava kohdennettuja pakotteita, ja mielestäni on toteutettava myös öljynvientikielto. Päivittäin tuotetaan 320 000 tynnyriä öljyä, mutta Sudanin kansa ei saa koskaan nauttia niistä saaduista tuotoista.
Sekä komissiolle että neuvostolle haluan sanoa, että Al Fashassa Afrikan unioni ei osoittanut minkäänlaista kiinnostusta suojelujoukkojen lisäämiseen. Se ei juurikaan koordinoinut toimiaan Yhdistyneiden kansakuntien kanssa eikä neuvotellut toimintasuunnitelmasta. Se vaati lisää tarkkailijoita sekä kansainvälisiä poliisijoukkoja ja ihmisoikeustarkkailijoita. Se totesi olevansa kyvytön vastaamaan tämänhetkisiin haasteisiin saati sitten käsittelemään oleellisesti lisääntyneitä joukkoja. Tästä sillä oli erittäin selkeä ja järkähtämätön näkemys.
Haluan sanoa komissiolle ja neuvostolle myös sen, että YK:n hyväksymän toimintasuunnitelman vuoksi Sudanin hallitus sijoittaa nyt joukkoja turvallisille alueille, kapinallisten alueille, ja aiheuttaa valtavaa epävakautta ja vaikeuksia. Se rikkoo lentokieltoa. Laskeutuessamme Al Fashaan yläpuolella lenteli hyökkäyshelikopteri. Vieraillessamme eräässä kylässä näimme ohjukset, joilla ihmisiä oli tulitettu ja jotka olivat tuhonneet kylän ja karkottaneet asukkaat.
Emme halua kuulla enää kenenkään kansainvälisessä yhteisössä sanovan "ei koskaan". Meidän on esitettävä Sudanin hallitukselle vaatimuksia ja estettävä sitä itsepäisesti kiistämästä maansa todellisuutta, kuten Orwellin teoksessa. Väkivaltaisuuksien on loputtava. 
Hall (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, olin viime viikolla Darfurissa vierailleen valtuuskunnan jäsen ja haluan tarkastella puheenvuorossani Darfurin humanitaarista tilannetta.
Sudanin hallituksen ja sen kanssa liittoutuneen miliisin raakojen hyökkäysten vuoksi neljännes Darfurin väestöstä joutui pakenemaan peloissaan. Heistä 200 000 pakeni rajan yli Tšadiin, ja 1,2 miljoonaa ihmistä on joutunut siirtymään kotimaassaan. Kuten neuvoston edustaja totesi, humanitaarisen avun saaminen on parantunut, mutta kuulimme, että joka kolmas jää edelleen ilma apua sateiden ja resurssien puutteen vuoksi sekä hallituksen ja kapinallisten välillä jatkuvien kahakoiden vuoksi. Tämä tekee tilanteesta äärimmäisen epävakaan. Kaikkien siirtymään joutuneiden henkilöiden on saaatava humanitaarista apua, ja he tarvitsevat sitä vielä vähintään puolentoista vuoden ajan, koska he eivät saa tänä vuonna satoa. Kaikkein pahinta olisi, jos uudelleen roihahtaneet väkivaltaisuudet tai poliittiset esteet estäisivät humanitaarisen avun toimituksen. Tällöin 1,2 miljoonaa ihmistä kärsisi nälkää.
Valtuuskuntamme vieraillessa Darfurissa kaikki kanssamme puhuneet ihmiset sanoivat samaa: he toivoivat voivansa palata kotiin mutta pelkäsivät uusia hyökkäyksiä. Darfurin humanitaarinen kriisi ei ole ohi, ennen kuin ihmiset tuntevat voivansa palata kotiinsa turvallisesti. Se on mahdollista vain, jos aseleposopimusta ei enää rikota ja jos konfliktiin löydetään kokonaisvaltainen poliittinen ratkaisu.
Pyydän, ettemme takerru keskusteluissamme liiaksi esimerkiksi kysymykseen siitä, voidaanko Darfurin tapahtumia pitää kansanmurhana vai ei. Keskitytään mieluummin toimiin, joita Euroopan parlamentti voi toteuttaa tukeakseen Afrikan unionin lähettämiä aselevon valvojia ja rauhanneuvotteluja. Ellemme toimi käytännöllisesti tässä kriisitilanteessa, petämme yli miljoona sudanilaista, joiden pelastuminen riippuu meistä. 
Aubert (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meistä on ilman muuta myönteistä, että parlamentti on ilmoittanut haluavansa auttaa Darfurin siviiliyhteisöjä ja lopettaa kansalaissodan, joka on kauhistuttava sekä humanitaariselta että poliittiselta kannalta. Kaikki tämä on tietenkin tehtävä tukemalla esimerkiksi Afrikan unionin aloitteita, kuten jo todettiin. On hyödyllistä ja tärkeää olla hyvä tulensammuttaja, mutta mielestäni vielä tärkeämpää on, ettemme vain itse sytytä tulta. Haluan siksi puhua öljyresurssien käytöstä, josta tulee yhä vaikeampaa ja johon liittyy yhä enemmän konflikteja. Juuri tämä kysymys on usean vuoden ajan kärjistänyt Darfurin tilannetta vakavin seurauksin.
Tämä on tuttu skenaario: jännitteet ja taistelut pahenevat, kun öljyresurssien käytöstä tulee konfliktin syy ja ratkaiseva kysymys niin maailman suurvalloille kuin paikallisille toimijoillekin. Tähän tilanteeseen eivät ole sotkeutuneet vain Yhdysvallat ja Eurooppa – eritoten Ranska, jolla on suuri vaikutus alueella – vaan myös Kiina ja monet Aasian valtiot. Olemme myös tietoisia öljytulojen väärinkäytöstä aiheutuneesta skandaalista. Öljytuloja käytetään usein vain henkilökohtaiseen rikastumiseen, korruptioon ja asehankintoihin, kuten olemme nykyään havainneet, puhumattakaan kriisistä kärsivien yhteisöjen pahenevista ihmisoikeusloukkauksista. Kaiken tämän taustalla ovat toinen toistaan seuranneet diktatuurit, joita ovat toisinaan tukeneet ne henkilöt, jotka syyllistyvät nyt Sudanin väkivaltaisuuksiin.
Tässä tilanteessa minusta tuntuu, että EU:lla on suuri vastuu, ja että se on maailmanlaajuisesti, ja näin ollen myös YK:n kautta, velvollinen ottamaan käyttöön aivan uudenlaisen energiapolitiikan, joka on oikeudenmukainen ja kestävä ja jossa on aidosti tarkoitus ajatella kansalaisten etuja. EU:n on tehtävä tämä poliitikkojen, öljy-yhtiöiden ja kansalaisyhteiskunnan avulla. Meidän on myös tehostettava talousrikollisuuden ja veroparatiisien vastaista taistelua. Meidän on suljettava diktaattorien ja kaikenlaisten keinottelijoiden rahoitustilit ja estettävä heidän tulonsa. Meidän on tietenkin tuettava voimakkaasti vaihtoehtoisia energialähteitä koskevia toimintatapoja niin Euroopassa kuin Sudanin kaltaisissa valtioissakin. Euroopan on myös suhtauduttava huomattavasti nykyistä tiukemmin ja valppaammin tukeen, jota suuret kansainväliset rahoittajat tarjoavat tietyille öljyhankkeille, kuten Tšadin ja Kamerunin öljyputkelle. Meidän on tuettava näiden valtioiden kansalaisyhteiskuntaa ja demokraatteja, ja toimintamme on lyhyesti sanottuna oltava diplomaattisesti, poliittisesti ja taloudellisesti johdonmukaista. Tämä voisi nähdäkseni olla hartaasti toivotun vahvan yhteisen ulkopolitiikan tulevan edustajan keskeinen ja jopa ensisijainen tehtävä. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Sudanissa toimivilla kotimaassaan siirtymään joutuneiden leireillä ja Tšadin pakolaisleireillä parlamentin valtuuskunta tapasi eriskummallisen ja surkean ihmisjoukon: siviilejä, naisia, lapsia, miehiä, ihmiskunnan uusia tuhoon tuomittuja, jotka joutuvat pakenemaan väkivaltaa ja kuolemaa sekä pelkäämään, että heidän kimppuunsa hyökätään ja että heidän on paettava uudestaan. Nämä ihmiset haluavat palata kotikyliinsä. Satoja kyliä on tuhottu, mutta he haluavat palata turvallisiin oloihin. He pyytävät siksi kansainväliseltä yhteisöltä aiempaa tiiviimpää läsnäoloa. He eivät luota Sudanin hallitukseen ja vaativat oikeudenmukaisuutta ja rangaistusta heitä vastaan rikoksia tehneille.
Miljoona kotimaassaan siirtymään joutunutta henkilöä, 200 000 pakolaista ja 30 000 kuolonuhria kielivät valtavasta tragediasta, johon kansainvälinen yhteisö puuttui varsin myöhäisessä vaiheessa vaatimalla aselepoa ja käynnistämällä rauhanneuvottelut.
Leireillä, joilla vierailimme, emme nähneet kenenkään kuolevan nälkään. Hätäapu on saapunut perille lukuun ottamatta kapinallisten valtaamia alueita, joille humanitaarista apua ei voida toimittaa sateiden takia, minkä vuoksi niiden oloja ei voida täysin valvoa. Näimme kuitenkin valtavaa köyhyyttä myös alueilla, joilla ei ollut sodittu. Monet Sudanin tai Tšadin kansalaiset rekisteröityvät kotimaassaan siirtymään joutuneiksi henkilöiksi tai pakolaisiksi saadakseen ruokaa ja lääkintähoitoa. Tapaamamme Darfurin demokraattiset oppositioryhmät – niin afrikkalaiset kuin afrikkalais-arabialaiset yhteisöt – todellakin myönsivät, että SLA:n tai JEM:n joukkojen aloittama aseellinen konflikti johtuu pohjimmiltaan alikehittyneisyydestä ja politiikasta, jolla Darfurin alue ja etenkin afrikkalaiset yhteisöt pyritään syrjäyttämään. Vaara väkivaltaisuuksien uudelleen puhkeamisesta on aina läsnä. Jos konfliktin syitä ei poisteta, Darfur ei kenties ole ainoa räjähdyspaikka.
Euroopan unionin on siksi mielestäni vaadittava myönteisiä tuloksia Abujan neuvotteluissa. Meidän on painostettava Sudanin hallitusta sekä SLA:n tai JEM:n joukkoja noudattamaan aseleposopimusta, ja kuten itsekin totesitte, meidän on yhteisvoimin lisättävä etenkin Afrikan unionin joukkojen ja ihmisoikeustarkkailijoiden määrää. Meidän on myös autettava ihmisoikeuksia ja sosiaalisia oikeuksia puolustavia kansalaisyhteiskunnan jäseniä ilmaisemaan viestinsä aiempaa voimakkaammin. Lisäksi mielestäni on tärkeää edistää ja tukea Naivashan sopimuksia.
Kuten monet sudanilaiset sanoivat meille, konfliktiin tarvitaan poliittinen ratkaisu; sitä ei voida ratkaista sotilaallisin keinoin. Tästä syystä paitsi Euroopan unionin myös Yhdistyneiden kansakuntien on määrättävä tiukka asevientikielto Sudaniin, ja aivan yhtä voimakkaasti on painostettava Eritreaa ja ylipäänsä kaikkia niitä valtioita, jotka myyvät aseita kapinallisille.
Elämme vaikeita aikoja, koska sota ja terrorismi tuhoavat elämämme. Meidän on mielestäni toimittava viisaasti ja määrätietoisesti, jotta Sudanin kansa voi kulkea kohti kehitystä ja oikeudenmukaisuutta. 
Goudin (IND/DEM ).
    Hyvät kollegat, Sudanissa on parhaillaan lähes käsittämätön humanitaarinen katastrofi. YK:n Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan Länsi-Sudanissa sijaitsevalla Darfurin pakolaisleireillä kuolee noin 10 000 ihmistä kuukaudessa. Useimmat heistä ovat lapsia.
Muu maailma tietää Sudanin tapahtumista mutta on silti toimintakyvytön tämän humanitaarisen tragedian edessä. Olemme samaa mieltä siitä, että muun maailman on ryhdyttävä välittömästi toimiin. On kuitenkin mietittävä, miten konflikti voidaan ratkaista parhaiten. Kaksi periaatetta on tärkeää pitää mielessä. Ne ovat laaja kansainvälinen tuki ja kansainvälisen oikeuden noudattaminen.
Sudanissa toteutettavan väliintulon on perustuttava YK:n toimeksiantoon. Näin sille saadaan mahdollisimman laaja kansainvälinen tuki. YK:n on tehtävä yhteistyötä Afrikan unionin kanssa. Toiminnalla olisi tällöin Afrikan valtioiden tuki, mikä helpottaisi kestävää ratkaisua. YK:n toimintarakenteista voitaisiin ottaa käyttöön esimerkiksi monikansallinen valmiusprikaati SHIRBRIG. Kyseinen toimintayksikkö oli yksi YK:n toimijoista Etiopian ja Eritrean välisessä konfliktissa. EU:n sotilaallinen väliintulo voisi vaikeuttaa YK:n väliintulon onnistumista. Suunnitelmat EU:n väliintulosta Sudanin konfliktissa vaikuttavat sitä paitsi ponnahduslaudalta sellaisen EU:n armeijan perustamiseen, joka voi toimia ilman YK:n toimeksiantoa. EU:n perustuslaki mahdollistaa EU:n väliintulon konflikteissa ilman YK:n tukea. Tämä saattaisi heikentää kansainvälistä oikeutta.
YK:n yhteydessä tapahtuva toiminta on paras keino saada laaja kansainvälinen tuki konfliktin ratkaisuun. Tällöin väliintulo tapahtuisi myös kansainvälisen oikeuden mukaisesti ja konfliktin ratkaisu olisi legitiimimpi ja kestävämpi. Kiitos puheenvuorosta. 
Ryan (UEN ).
    Arvoisa puhemies, Sudanin hallitus ei ole noudattanut tärkeää kansainvälistä velvoitettaan, joka perustuu YK:n turvallisuusneuvoston viime heinäkuussa antamaan päätöslauselmaan 1556. Tätä mieltä ovat monet kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, myös International Watch ja Punaisen Ristin kansainvälinen komitea.
Monet Darfurin länsiosassa sijaitsevat Sudanin leirit näyttävät olevan edelleen aseistettujen Janjaweed-miliisijoukkojen ja Sudanin hallituksen valvonnassa. Se ei ole hyväksyttävää. Avustusjärjestöjen on päästävä vapaasti ja esteettä leireille. Näin ei ole tällä hetkellä. Monet järjestöt työskentelevät erittäin vaikeissa oloissa.
Tätä mieltä ovat myös ne kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenet, jotka tekivät äskettäin Darfurin alueelle tiedonhankintamatkan Euroopan parlamentin puolesta. Tänä iltapäivänä olemme kuulleet tämän näkemyksen monelta tehtävään osallistuneelta. Kiitän heitä tehtävän suorittamisesta ja raporteista. Odotan innokkaasti seuraavaa valiokunnan kokousta, jossa he varmasti kertovat tarkemmin, mitä kuulivat ja näkivät Darfurissa.
Yksi parhaista etenemistavoista on lisätä Afrikan unionin joukkoja Darfurin alueen rauhanturvaamistehtävässä. Siten voitaisiin myös varmistaa, että afrikkalaiseen ongelmaan saadaan afrikkalainen ratkaisu. Emme ole toistaiseksi onnistuneet siinä, koska tapahtumapaikalla ei ole tarpeeksi Afrikan unionin joukkoja, jotka voisivat toimeenpanna aselevon. Sudanin hallitus on soveltanut enimmäkseen viivytystaktiikkaa, minkä vuoksi Afrikan unionin rauhanturvaajia on vähän ja heiltä evätään pääsy kaikille Darfuria ympäröiville alueille. Sudanin hallitus on todennut, että sillä on suunnattomia vaikeuksia ja että se tarvitsee lisää aikaa, mutta kuten eräs aikaisemmin puhunut parlamentin jäsen pohti, eikö Sudanin hallitus kykene vai eikö se halua toteuttaa pyytämiämme toimia? Kun kuuntelee ihmisiä, jotka ovat olleet tapahtumapaikalla ja nähneet tapahtumat omin silmin – olivatpa he avustusjärjestöjen tai kehitysyhteistyövaliokunnan tai muiden ryhmien jäseniä – on todettava, että Darfurin väkivaltaisuuksille ei ole todellakaan sitouduttu tekemään mitään.
Minusta on myönteistä, että Euroopan unionilla on ollut vahva asema humanitaarisen avun tarjoamisessa Sudanin kansalle. Se on myöntänyt tänä vuonna apua yli 400 miljoonaa euroa. Euroopan unioni on vielä jonkin aikaa Sudanille tarkoitetun kansainvälisen avun suurin lahjoittaja.
Sudanin hallituksen on tiedostettava selkeä haaste. Sen on noudatettava täysimääräisesti kansainvälisiä velvoitteitaan ja otettava vastuu omasta kansastaan. Muuten muut valtiot tuomitsevat sen teot ottamalla käyttöön pakotteita. Euroopan unionin on yhdessä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa harkittava vakavasti Sudanin asettamista maailmanlaajuiseen asevientikieltoon. Siitä olisi merkittävää apua pyrittäessä estämään sotatarvikkeiden toimitus Sudanin hallitukselle ja Janjaweed-miliisijoukoille. 
Belohorská (NI ).
    Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Yritän hyödyntää puheaikani hyvin.
Haluan kiittää ministeriä siitä, että hän tuli myös ulkoasioiden valiokuntaan kertomaan toimista, joita aiotaan toteuttaa tilanteen parantamiseksi. Kaiken kuulemani jälkeen odotan innokkaasti turvallisuusneuvoston ensi viikolla tekemää päätöstä sekä YK:n yleiskokouksen päätöstä tilanteesta, jotta Euroopan unioni voi sen jälkeen päättää itsenäisesti omista jatkotoimistaan. En usko, että hirmutekoja, joista olemme kuulleet, voidaan ratkaista pelkästään lisäämällä näille ihmisille tarjottavan avun määrää, jotta heillä olisi perusedellytykset selviytyä, vaan nämä asiat on todellakin pyrittävä ratkaisemaan kohdistamalla hallitukseen taloudellista painostusta. Kaikkien auttamiskykyisten järjestöjen yhteinen menettelytapa edellyttää sopimusten tekemistä Afrikan unionin tai YK:n sekä myös Yhdysvaltojen kanssa. Toivon hartaasti, että päätös tehdään mahdollisimman nopeasti näiden onnettomien ihmisten auttamiseksi. 
Deva (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Darfurissa on meneillään kansanmurha. Se edellyttää välitöntä toimintaa. Kyseessä on tällä hetkellä maailman laajin humanitaarinen kriisi. Sen vuoksi 1,4 miljoonaa ihmistä on joutunut siirtymään Sudanin sisällä, yli 200 000 ihmistä on paennut naapurimaahan Tšadiin ja lähes 50 000 siviiliä on kuollut.
Sudanin hallitus on varustanut Janjaweed-miliisijoukot hyökkäämään muuta kuin arabiaa puhuvan siviiliväestön kimppuun sekä tukenut niitä ampumalla raketteja taisteluhelikoptereista ja Antonov- ja MIG-lentokoneista. Kyläläisten pommitukset ja jatkuvat raiskaukset ovat terrorisoineet väestöä ja aiheuttaneet vakavan humanitaarisen kriisin, joka pahenee sadekauden alkaessa.
Kansainvälinen yhteisö on myöntänyt, että Darfurissa on meneillään kansanmurha, minkä vuoksi meidän on toteutettava koko joukko uusia lainsäädäntötoimia. Lisäksi Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on saatava laillistamaan kansainvälisen rikostuomioistuimen toimivalta Sudanin konfliktissa, jotta näiden vakavien sotarikosten tekijät voidaan pidättää ja jotta heitä voidaan rangaista riippumatta siitä, pystyykö Sudan käyttämään suvereenia lainkäyttövaltaansa tai allekirjoittaako se Rooman perussäännön.
Humanitaarisesta avusta huolimatta pakolaisleireillä menehtyy joka kuukausi noin 100 000 ihmistä punataudin ja riittämättömän turvallisuuden vuoksi. Kansanmurha voi vielä laajentua kriisin aikana. Meidän on osoitettava, että nyt ei ole kyse Ruandasta ja että tiedämme, miten tällaisissa kriiseissä on toimittava, jotta ihmishenkiä voidaan pelastaa, kuten osoitimme Kongon tapauksessa. Tilanne pahenee päivä päivältä. Meidän on siksi painostettava Sudanin hallitusta pitämään 3. heinäkuuta antamansa lupaus siitä, ettei se estä humanitaarisen avun toimitusta. Hallituksen on myös hyväksyttävä Afrikan unionin ja Euroopan unionin lähettämien kansainvälisten tarkkailijoiden toiminta.
Aseleposopimusta on noudatettava. Ilmavoimille on määrättävä lentokielto Darfurissa ja miliisin aseistariisuntaprosessia on nopeutettava. YK:n on määrättävä maailmanlaajuinen asevientikielto Sudaniin. Tšadin, Libyan ja Keski-Afrikan tasavallan hallitusten on valvottava tiukasti pienaseiden kauppaa alueella, ja Afrikan unionin on perustettava kansainväliset poliisijoukot. Meidän on aika toimia, jotta tämä tilanne saadaan ratkaistua. 
Gomes (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Darfurin humanitaarisella kriisillä on poliittinen tausta. Darfurin asukkaat on vedetty mukaan separatistiseen kansannousuun, jossa ei ole kapinoitu separatististen vaatimusten vuoksi vaan alueen alikehittyneisyyttä sekä poliittista ja taloudellista syrjäyttämistä vastaan, joka on ollut konfliktia 1980-luvulta lähtien lietsoneen Sudanin hallituksen tavoitteena. Kyseessä ei ole hallitus, joka on haluton kantamaan vastuunsa, vaan diktatorinen hallitus, joka käyttää yli puolet valtion talousarviosta MIG-lentokoneisiin ja muihin sotatarvikkeisiin eikä auta öljytuloilla Sudanin väestöä. Tämä hallinto on tottunut pakotteisiin, ja se on taitava käyttämään hyväkseen kansainvälisen yhteisön kilpailutilanteita ja pystyy YK:n turvallisuusneuvoston suojeluksessa mobilisoimaan Kiinan ja Pakistanin kaltaisia maita, joille se myy öljyä tai joilta se hankkii aseita. Sudanin hallitus huomaa poliittisen tahdon puutteen, kun turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenet käyttävät kansanmurhan kaltaisia sanoja kuvaillessaan Darfurin tapahtumia eivätkä ryhdy välittömästi toimiin asiaankuuluvin resurssein niiden lopettamiseksi sanoja tehokkaammin keinoin. Sudanin hallitus täyttääkin vain osittain päätöslauselmaan 1556 perustuvat velvoitteensa, sillä se ei ole vielä täyttänyt tärkeintä velvoitettaan eli lopettanut sotaa, jota se käy Darfurin asukkaita vastaan.
Afrikan unioni suorittaa parhaillaan tehtävää, joka ansaitsee Euroopan unionin tunnustuksen ja tuen. Logistisia ja sotilaallisia valmiuksia on lisättävä, Afrikan unionin ja Yhdistyneiden kansakuntien välistä koordinointia on edistettävä entistä voimakkaammin, ja meidän on tehostettava nopean tuen tarjoamista järjestöille ja tahoille, jotka toimittavat humanitaarista apua tapahtumapaikalle. On ratkaisevan tärkeää, että tapahtumapaikalla on yhä enemmän kansainvälisiä edustajia – Afrikan unionin lähettämiä aseleposopimuksen valvojia ja rauhanturvajoukkoja sekä avustustyöntekijöitä, ihmisoikeustarkkailijoita ja kansainvälisiä poliisijoukkoja. Turvallisuusneuvoston on lisäksi annettava selkeä toimeksianto vaarassa olevan siviiliväestön suojelemiseksi. Nimenomaan tätä kaikki parlamentin valtuuskunnan tapaamat pakolaiset ja kotimaassaan siirtymään joutuneet henkilöt pyysivät meiltä. Sekä turvallisuusneuvostoon kuuluvien että sen ulkopuolisten EU-valtioiden hallituksilla on erityinen velvollisuus välittää johdonmukainen viesti Sudanin hallitukselle, joka on pohjimmiltaan heikko ja diktatuuriin ja korruptioon liittyvän kilpailun riivaama. Jos parlamentti ja Euroopan valtioiden hallitukset pitävät tätä tilannetta "kansanmurhana", vähintä mitä ne voivat tehdä, on suosittaa ase- ja öljynvientikieltoa. Se on ainoa kieli, jota Sudanin hallitus ymmärtää. EU:n ja koko kansainvälisen yhteisön on vaadittava, että aselepo pannaan täytäntöön ja että tehtyä sopimusta sovelletaan kaikkiin alueisiin. 
Bonino (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, reagoimme nyt kriisiin, joka syttyi ja roihahti maaliskuussa 2003. Nyt on syyskuu 2004, eikä myöhäinen reagointi johdu siitä, ettemme tienneet asiasta. Ajatellaanpa, kuinka harvoja ovia olemme kaikkien näiden kuukausien aikana kolkuttaneet. Myöhäinen toimintamme johtuu vääräksi osoittautuneesta poliittisesta laskelmoinnista, jossa keskityttiin pelkästään Naivashan prosessiin, minkä vuoksi Sudanin hallitus katsoi, että se voi vapaasti puuttua tapahtumiin muualla. Pyrin vain kiinnittämään huomionne siihen, että Itä-Sudanissa on purkautumassa suuria jännitteitä, enkä halua, että reagoimme tilanteeseen vasta vuoden kuluttua, kun se on kärjistynyt ratkaisemattomaksi kriisiksi. Tämä on monimutkainen ongelma, jota on mielestäni käsiteltävä kokonaisuutena.
Lopuksi sanon muutaman sanan turvallisuudesta, jossa ongelmana on todellinen rankaisemattomuuden ilmapiiri. Haluan muistuttaa puheenjohtajavaltiolle ja komissiolle, että tässä tilanteessa meillä on käytettävissämme väline, nimittäin kansainvälinen rikostuomioistuin ja erityisesti sen perussäännön 7 artikla, jonka perusteella turvallisuusneuvosto voi pyytää syyttäjäviranomaista aloittamaan tutkinnan. Mainitsin tämän, koska ihmisoikeustoimikunnan ohella tämä on väline, jonka saavuttamiseksi Euroopassa on tehty niin lujasti töitä, että se mielestäni voidaan ja pitääkin ottaa käyttöön tässä nimenomaisessa kriisissä. 
Romeva Rueda (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, Sudanin jännitteet ovat itse asiassa olleet tiedossamme jo monta vuotta eivätkä vain yhden vuoden. Meneillään on jälleen kerran humanitaarinen tragedia, joka kätkee taakseen poliittisen tragedian, ja tätä tilannetta joudumme nyt käsittelemään. Tämä humanitaarinen hätätilanne, joka voisi olla vieläkin pahempi, on vasta tulossa. Useiden kansalaisjärjestöjen arvioiden mukaan 100 000–350 000 ihmistä voi menehtyä yleisen nälänhädän vuoksi.
Meidän on siksi toimittava nopeasti, ja onkin ilahduttavaa, että sekä neuvosto että komissio toteuttavat asiaa koskevia toimia. Meidän on tarjottava edelleen humanitaarista apua ja painostettava Sudanin hallitusta riisumaan miliisijoukot aseista, ja on määrättävä myös pakotteita, mikäli ne osoittautuvat tarpeellisiksi. Lisäksi kansainvälisten – nimenomaan afrikkalaisten – tarkkailijoiden määrää on lisättävä.
On tärkeää korostaa, että on tarkasteltava myös poliittisia syitä, jotka liittyvät Sudanin köyhyyteen, joka puolestaan liittyy siihen, että Khartumin autoritaarisen hallinnon on annettu toimia vuosikausia. Sen vuoksi Euroopan valtiot, kuten Yhdistynyt kuningaskunta, Espanja ja Kypros, ovat voineet rikkoa aseiden vientiä koskevia käytännesääntöjä ja viedä aseita Sudaniin meidän katsoessa hiljaa vierestä. Meidän on siksi väistämättä tarkasteltava tätä prosessia ja jälleen kerran pyydettävä Yhdistyneitä Kansakuntia panemaan täytäntöön täydellinen asevientikielto. 
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen presidentti on kuvaillut Sudanin väkivaltaisuuksia kansanmurhaksi, eikä hän epäilemättä ole kaukana totuudesta. Tämänhetkisten arvioiden mukaan 50 000 ihmistä on saanut surmansa Darfurissa ja sen ympäristössä, ja yli miljoona ihmistä on paennut. Näitä julmuuksia tehneet arabimiliisit ovat saaneet vapaat kädet islamilaiselta hallitukselta, joka on täysin vastuussa tämänhetkisistä tapahtumista. YK:n Sudanin erityisedustajan Pronkin mukaan Sudanin hallitus tekee yhteistyötä vilpittömin aikein, mutta hän toteaa, ettei alueella tehtyjä sopimuksia ole vielä sovellettu Darfurissa. Herää kysymys siitä, mitä oikeastaan pitäisi tapahtua, jotta Sudanin islamilainen hallitus tuomittaisiin yksiselitteisesti. Komissiokin kamppailee tämän poliittisesti korrektin arkailun kanssa. Neuvosto ja komissio ovat reagoineet Sudanin tapahtumiin toistaiseksi äärimmäisen varovasti, voisi sanoa jopa laimeasti. Nyt onkin aika ottaa käyttöön öljynvientikiellon kaltaisia rohkeita pakotteita sekä toteuttaa muita tarvittavia toimia, jotta Sudanin väkivaltaisuudet saadaan loppumaan. 
Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Sudanin läntisessä maakunnassa on meneillään hälyttävän vakava humanitaarinen katastrofi. Vaikka en kuulunutkaan väliaikaiseen valiokuntaan eikä minulla ole tästä asiasta kokemusta, minulle on selvinnyt tämän keskustelun aikana, että tämä kriisi etenee saman mallin mukaisesti kuin kaikki muutkin vastaavanlaiset kriisit. Reagoimme liian myöhään, liian laimeasti ja liian epäjohdonmukaisesti. Näin kansanmurha voi jatkua rangaistuksetta, eikä meneillään olevasta joukkomurhasta vastuussa oleva hallitus ota meitä vakavasti. Vaikka konfliktinesto ei voinut tulla kyseeseen, viimeistään nyt on välttämätöntä lieventää vaikutuksia ja lisätä kansainvälistä painostusta koordinoimalla EU:n, Yhdysvaltojen ja YK:n toimintaa, jotta tämä kansanmurha saadaan loppumaan. Afrikan unionin on voitava vahvistaa joukkojaan, ja tämä asia on saatettava kansainvälisen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ennen kaikkea olen sitä mieltä, ettei meidän pidä vain leikitellä ajatuksella pakotteista, vaan niitä on lopultakin tarkasteltava todellisena vaihtoehtona. Tarkoitan kaikenlaisia pakotteita, joilla Sudanin hallitus pakotetaan luopumaan välinpitämättömästä suhtautumisestaan meihin. 
Van den Berg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, viimeisten puolentoista vuoden aikana 50 000 ihmistä on saanut surmansa ja miljoona ihmistä on joutunut pakenemaan maasta, mutta diktatuuria vuodesta 1989 lähtien harjoittanut Sudanin hallitus on edelleen vallassa. Tämä hallitus nyökyttelee diplomaattisesti yhteisymmärryksessä kansainvälisen yhteisön kanssa ja kuuntelee kohteliaasti sen vaatimuksia, mutta hyväksyy kuitenkin Janjaweed-miliisijoukot omaan armeijaansa tappojen ja raiskausten jatkuessa entisellään. On selvää, että hallitus on valmis tekemään todellisia rauhansopimuksia vain todellisen uhan edessä, ja meillä on esimerkkejä halusta tiedostaa tämä uhka. Etelä-Sudanissa havaitsimme, että öljyboikotin uhka tepsii hallitukseen. Kehitysyhteistyöministeri Van Ardenne totesi viime viikolla Euroopan parlamentissa, että öljyboikotti on hänen mielestään yksi keino painostaa hallitusta. Euroopan on yhdessä Afrikan unionin ja Yhdysvaltojen kanssa korostettava jatkuvasti ja yksimielisesti turvallisuusneuvostossa, että ellei Sudanin hallitus noudata Kofi Annanin kanssa tehtyjä sopimuksia, turvallisuusneuvosto julistaa väistämättä erityisen öljyboikotin. Monet miettivät, jäävätkö nämä pelkiksi sanoiksi ja onko Sudanin hallituksella tällä välin juurikaan syytää pelätä, vai olemmeko todellakin valmiita viemään asian loppuun asti turvallisuusneuvoston avulla. Toivon hartaasti, että tässä asiassa yhteistyö on voimaa. 
Tannock (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Darfurin humanitaarinen kriisi on mitä todennäköisimmin tällä hetkellä maailman pahin humanitaarinen kriisi. Noin 1,4 miljoonaa sudanilaista on joutunut lähtemään kotoaan. Monet heistä ovat paenneet Tšadin leireille, noin 50 000 ihmistä on tapettu ja WHO:n arvioiden mukaan joka kuukausi 10 000 ihmistä kuolee sairauksien ja väkivaltaisuuksien vuoksi.
Yhdysvallat syyttää Sudanin hallitusta siitä, että sen valtuuttamat Janjaweed-arabimiliisijoukot ovat syyllistyneet helmikuussa 2003 hallitusta vastaan nousseiden Afrikan paikallisheimojen kansanmurhaan. Hallituksessa valta on kuulemma vain kahdella etnisellä arabiheimolla, jotka ovat evänneet Sudanin afrikkalaisperäiseltä väestöltä vallan ja osallisuuden Sudanin öljytuloista.
Tämä on monimutkainen kiista, jossa Oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon liike kierrätti viime vuonna Khartumissa "mustaa listaa" vaatien lisää demokratiaa, tosin ääri-islamilaisesta näkökulmasta. Hassan al Turabilla näyttää olevan kädet täynnä työtä Darfurissa hänen kylväessään kaunaa presidentti al Bashiria kohtaan, joka karkotti Osama bin Ladenin Sudanista vuonna 1996. On myös todettava, että kapinalliset ovat kohdistaneet raakoja hyökkäyksiä Sudanin hallituksen työntekijöihin, etenkin poliiseihin.
YK on nyt luvannut laatia raportin, ja Yhdysvaltain hallitus kehottaa perustamaan YK:n tutkintalautakunnan ja harkitsemaan kauppapakotteita sekä ase- ja öljynvientikieltoa. EU seuraa luultavasti Yhdysvaltojen esimerkkiä.
On ymmärrettävää, ettei kukaan EU:ssa kannata aseellista väliintuloa, vaan kaikki vain haluavat Afrikan unionin joukkojen jatkavan tehtäväänsä tarkkailijoina ja mahdollisesti myös rauhanturvaajina. YK:n ja EU:n voi olla erittäin vaikea soveltaa pakotteitaan laajaan Sudanin valtioon etenkin, kun Kiina ja Intia ovat tehneet öljyalalla hiljattain suuria investointeja, joihin pakotteet vaikuttaisivat kielteisesti. Janjaweed-joukot, jotka ovat hajottaneet 405 kylää maan tasalle ja jatkavat vieläkin tuhojaan ja raiskaavat jatkuvasti naisia, väittävät tuoreissa raporteissaan, että heidät on törkeästi sulautettu Sudanin armeijaan.
Jotain on tehtävä, sillä Sudan on juuri selviytymässä etelässä riehuneesta pitkästä kansalaissodasta. Koska Irakin opetukset ovat kaikkien tuoreessa muistissa, en usko minkään suurvallan harkitsevan aseellista väliintuloa. Kehotan Afrikan unionia näyttämään nyt kykynsä maailmalle. 
Fava (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Hybaškován ja jäsen Morgantinin meille esittämiä lukuja ja numeroita ei varmastikaan tarvitse kommentoida, mutta niitä on ehdottomasti kunnioitettava. En olisi niin varma, että Al-Qaida on jokaisen maapallolla puhkeavan konfliktin takana. En ole kiinnostunut tarkastelemaan presidentti Bushin määritelmää kansanmurhasta enkä päättämään, onko tässä tapauksessa oikeudellisesti kyse kansanmurhasta. Olen muiden jäsenten tavoin kiinnostunut siitä, mitä voimme ja mitä emme saa tehdä.
Poliittisen ratkaisun löytämiseksi voimme tietenkin suunnitella ankaria välittömiä pakotteita, kuten asevientikieltoa tai asian saattamista kansainvälisen rikostuomioistuimen käsiteltäväksi, kuten jäsen Bonino ehdotti. Meidän on luonnollisesti kaikin tavoin vältettävä aseellisen väliintulon mahdollisuutta, vaikka se olisi oikeutettu humanitaarisin perustein.
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että viime vuosina – aina Bosnian konfliktista Irakin tapahtumiin – kriisien ratkaisemisessa on turvauduttu mielivaltaiseen ja usein vahingolliseen voimankäyttöön. Tätä vaihtoehtoa on vältettävä ennen kaikkea siksi, että alueesta voisi tulla loputon sotavyöhyke. 
Zani (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä en ainakaan ole taipuvainen käyttämään sanaa "kansanmurha" liian vapaasti. Sudanin tilanne on joka tapauksessa äärimmäisen vakava, minkä vuoksi Euroopan unionin on muutettava oleellisesti kantaansa.
Avun tarjoaminen ei riitä, sillä väestön on saatava elää täysin turvassa. Parlamentin olisi siksi hyvä tuomita Sudanin hallituksen toimet aiempaa jyrkemmin, sillä se toimittaa jatkuvasti aseita miliisijoukoille ja pyrkii terrorisoimaan Darfurin siviiliväestöä. Sudanin hallitus pelaa taitavasti aikaa tavoitellessaan yksipuolista etua, ja se hyötyy myös hankalasta kansainvälisestä tilanteesta, jossa ylikansalliset toimielimet ja koko julkinen mielipide keskittyvät maailmanlaajuisen terrorismin vastaiseen taisteluun.
Parlamentin on siksi annettava uusi päätöslauselma, jossa vaaditaan totaalista asevientikieltoa sekä valikoituja pakotteita, joilla voidaan painostaa Sudanin hallitusta ja asevoimia vahingoittamatta siviiliväestöä. Tästä lähtien Sudanin hallituksen on tunnettava muun maailman katseet selässään joka päivä. 
Bot,
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ja ministerineuvosto ovat täysin tietoisia pahenevasta tilanteesta. Seuraamme tilannetta erittäin tiiviisti, ja olen huolissani samoista asioista kuin tekin. Olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti tekemiänne ehdotuksia ja toimintakehotuksianne.
Olen samaa mieltä myös niiden parlamentin jäsenten kanssa, jotka korostivat, että konfliktiin tarvitaan nimenomaan poliittinen eikä sotilaallinen ratkaisu. Asevoimaan turvautuminen vaatisi vain lisää kuolonuhreja, ja sitä emme halua. Katsommekin, että johtavan aseman ottaneen Afrikan unionin on johdettava toimintaa jatkossakin. Samalla kuitenkin ymmärrämme, miten tärkeää on toimia yhtenäisesti ja johdonmukaisesti, jotta Afrikan unioni voi yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen kanssa painostaa yhä tehokkaammin Sudanin hallitusta, mitä etenkin Alankomaiden hallitus mutta myös Euroopan unioni on tehnyt koko ajan viime kuukausina.
Yritämme edelleen saada Afrikan unionin toteuttamaan myös Yhdistyneiden kansakuntien ehdotukset. Vaihtoehtoina on lisätä tarkkailijoiden määrää, lisätä kyseisiä tarkkailijoita tukevia asevoimia, lisätä siviilihenkilöstöä ja lähettää paikalle poliisijoukot – myös Euroopan unionin poliisijoukot, jos Afrikan unioni pyytää sellaisia. On erittäin tärkeää, että teemme hyvin tiivistä yhteistyötä ja että Afrikan unioni pyrkii löytämään afrikkalaisen ratkaisun afrikkalaiseen ongelmaan. Meidän on tehtävä kaikkemme edistääksemme sitä.
Meidän on nähdäkseni sovellettava kaksitahoista lähestymistapaa toimintavaatimuksiin. Yhtäältä olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka totesivat, että Sudanin hallitukseen on kohdistettava jatkuvasti voimakasta diplomaattista painostusta. Olemme tehneet ja teemme niin vastedeskin kokouksissamme. Ensi viikolla meillä on esimerkiksi kokous Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Olen tavannut myös ministereitä: heinäkuun lopussa kutsuin ulkoministeri Ismailin Alankomaihin. Keskustelimme paljon Sudanin tilanteesta. Lupauksia annettiin, mutta niitä ei ole pidetty, kuten olemme huomanneet. Tästä syystä on oltava myös toinen lähestymistapa, johon kuuluvat pakotteet, kuten monet teistä totesivat.
Euroopan unioni tutkii parhaillaan erittäin tarkasti kaikkia mahdollisuuksia asettaa pakotteita, joiden on mielestämme oltava tehokkaita. Niiden on todellakin vahingoitettava hallitusta, ja niiden on oltava kokonaisvaltaisia, joten laadimme yhdessä komission ja neuvoston sihteeristön kanssa perusteellisen arvion siitä, mitkä pakotteet ovat mahdollisia. Harkitsemme öljyboikottia, asevientikieltoa ja monia muita mahdollisuuksia tehdäksemme Sudanin hallitukselle täysin selväksi, että olemme tosissamme.
Kuten komission jäsen Nielson totesi, emme saa toisaalta unohtaa, että humanitaarisella avulla on ratkaiseva merkitys. Kun keskustelee Ruud Lubbersin tai Jan Pronkin kanssa – kuten minä taannoin tein – on hyvin ilmeistä, että yhtenä tarkastelun kohteena on Sudanin hallitukseen liittyvä tilanne. Toiseksi huomio kiinnittyy humanitaariseen apuun, jossa on tällä hetkellä hirvittävä tilanne. Tässäkin asiassa Euroopan unioni tekee parhaansa.
Mitä tulee kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevaan jäsen Boninon ehdotukseen, ymmärtänette, että olen asiasta ilman muuta samaa mieltä. Tuemme Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaa aina kun voimme. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että aivan ensimmäiseksi Sudanin tilanteesta on keskusteltava YK:ssa Pronkin raportin pohjalta. Sen jälkeen YK:n turvallisuusneuvoston on esitettävä kehotus, ja vasta sitten voimme nostaa kanteen kansainvälisessä rikostuomioistuimessa.
Voin vain toistaa, että olemme erittäin huolissamme Sudanin tilanteesta. Otamme kaikki kommenttinne huomioon ja suhtaudumme niihin vakavasti. Olemme täysin tietoisia ihmisten kärsimyksistä ja Darfurin tapahtumista. Tilanne on äärimmäisen vakava riippumatta siitä, nimitetäänkö sitä kansanmurhaksi vai ei. Meidän on oltava valmiita toimimaan. Nyt odotamme YK:ssa pian käytävien keskustelujen tuloksia. 
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, varoitan käyttämästä suin päin sanaa "kansanmurha". Toistaiseksi ei ole arvovaltaiselta taholta saatuja todisteita siitä, että se on oikea tapa luonnehtia Sudanin tapahtumia. Tämä on epätoivoinen keskustelu, sillä kun kyseinen sana on mainittu, kaikki pyrkimykset selvittää ja analysoida sitä katsotaan vain yritykseksi peittää se, miltä tämä sana näyttää tai kuulostaa – yritykseksi helpottaa sen ymmärrettävyyttä. Tämä on erittäin vakava asia: tiettyjen sanojen käyttäminen suin päin ja toimiminen ja puhuminen siten kuin nämä sanat olisivat tosiseikkoja ei ole oikea tapa selvittää kansalaisille, ettei näitä tekoja voida hyväksyä ja että niiden on loputtava. Näin toimiminen ja tietyn terminologian käyttäminen tässä vaiheessa voi mielestäni olla ongelmallista. Meidän on todistettava väitteiden paikkansapitävyys, ja toivon, että niin myös tehdään.
Tässä on se riski, että minun ja muiden ajatellaan suhtautuvan tähän asiaan liian huolettomasti. Tästä riskistä huolimatta haluan todeta, että kun otetaan huomioon tällaisissa asioissa vallitseva rankaisemattomuuden perinne, mielestäni on tärkeää, että Afrikan unionia on rohkaistu tekemään jotakin ja ettei se vain istu toimettomana ja odota hallituksen antavan periksi. Afrikan unioni on täysin julkisesti luvannut painostaa hallitusta, ja se pyrkii parhaillaan laajentamaan Darfurin tehtävää koskevia toimivaltuuksiaan sekä määrällisesti että laadullisesti. Tätä pyrkimystä on tuettava. Niin kutsutulle kansainväliselle yhteisölle on uusi kokemus käsitellä ja tukea tällaista toimintaa, jota ei ole koskaan aikaisemmin tapahtunut Afrikkaa koskevassa kriisissä.
Meidän on kuitenkin tehtävä vielä enemmän. YK on ratkaisevassa asemassa. Afrikan unionin kautta toteutunut koko Afrikan laajuinen sitoumus käyttää vasta perustettua rauhan ja turvallisuuden neuvostoa on luonut perustan YK:n toimille. Muuten ei olisi juurikaan ollut aihetta optimismiin. Tällä hetkellä kyseinen sana voi tosin tuntua sopimattomalta.
Mitä voimme tehdä painostaaksemme mahdollisimman tehokkaasti? En ole vieläkään allekirjoittanut Sudania koskevaa maakohtaista strategia-asiakirjaa. Meillä on yli 400 miljoonaa euroa käyttämättä jääneitä varoja, joita ei voitu käyttää tavallisiin kehitysyhteistyötoimiin niiden lukuisten vuosien aikana, jolloin Sudan kärsi pohjoisen ja etelän välisistä kiistoista. Tämän lisäksi meillä on yhdeksännestä EKR:sta saadut uudet varat. Tätä valtavaa tukimäärää ei voida ottaa käyttöön ennen kuin on tehty kattava rauhansopimus. Darfurin tilannetta on pidettävä osana Sudanin rauhan käsitettä. Se on poliittinen tosiasia, joka ei tule yllätyksenä missään – ei täällä eikä Khartumissa. Tämä painostus on olennainen osa toimiamme, joilla pyrimme edistämään asioita oikeaan suuntaan.
Ensi vuonna kohtaamme humanitaariseen apuun liittyvät haasteet, mutta meidän on myös valmistauduttava turvaamaan niiden ihmisten toimeentulo, joita toivottavasti voimme auttaa palaamaan koteihinsa mahdollisimman pian. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.(1)
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 12.00.(2)

