Rahoitusvälineen perustaminen elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun liittyvää nopeaa toimintaa varten kehitysmaissa (keskustelu) 
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana Gay Mitchellin kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rahoitusvälineen perustamisesta elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun liittyvää nopeaa toimintaa varten kehitysmaissa - C6-0280/2008 -.
Gay Mitchell
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, elintarvikerahoitusväline oli alun perin komission ehdotus, jonka taustalla oli tieto elintarvikkeiden hinnannousun joissakin maissa aiheuttamista mellakoista. Ajatuksena oli käyttää miljardi euroa maataloustuista ylijäänyttä rahaa kehitysmaiden tilanteen helpottamiseen parantamalla maatalouden tuotantopanosten saatavuutta ja luomalla turvaverkkoja kaikkein köyhimmille. Rahoituksen oli tarkoitus olla kokonaisuudessaan olemassa olevia kehitysyhteistyötoimia täydentävää. Nyt viisi kuukautta myöhemmin meillä on koossa miljardi euroa, mutta kokonaan eri muodossa kuin alun perin suunniteltiin.
Kaksi viikkoa sitten perjantaina osallistuin budjettivaliokunnan jäsenten ja neuvoston kanssa talousarviota koskevaan neuvotteluun, jossa saimme lopulta aikaan kompromissin elintarvikkeita koskevan rahoitusvälineen rahoituksesta. Viimeiset kiistakohdat saatiin ratkaistua seuraavana maanantaina parlamentin, komission ja neuvoston kolmikantaneuvotteluissa.
Rahoitusta koskevan kompromissin lopullinen tulos näyttää tältä: miljardi euroa, jotka on tarkoitus rahoittaa kolmen vuoden aikana, vuosina 2008-2010, siten, että joustovälineen osuus on 420 miljoonaa euroa, otsakkeesta 4 (Ulkoiset toimet) siirretään tähän tarkoitukseen 240 miljoonaa euroa, ja lisäksi korotetaan varausta hätäapua varten vuoden 2008 osalta 240 miljoonalla eurolla. Tämä korotus edellyttää toimielinten välisen sopimuksen tarkistamista. Summa täydentää niitä 100 miljoonaa euroa, jotka käytetään nykyisestä varauksesta hätäapua varten. Koska varaus hätäapua varten koostuu jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista, lisärahoitus on täydentävää vain, jos jäsenvaltiot eivät vastaavasti vähennä kansallisista talousarvioistaan maksettavaa apua.
On väitetty, että ulkoasianvaliokunnassa ja vähän muuallakin oltaisiin tyytymättömiä siihen, että osa rahoituksesta tulee vakausrahastosta. Ulkoasianvaliokunta saattaa olla tyytymätön tähän, mutta tämä nyt kuitenkin oli kutakuinkin paras lopputulos, mitä näissä olosuhteissa voitiin saavuttaa.
Vaikka kannatankin aikaansaatua kompromissia, minusta on kuitenkin ollut tärkeää mainita myös prosessin ja sen lopputuloksen puutteet. Olen nähnyt sen tarpeelliseksi sekä rehellisyyden vuoksi että siksi, että olen halunnut korostaa - niin kuin olen aiemmissakin yhteyksissä tehnyt - sitä varsin naurettavaa tilannetta, että hallitukset eri puolilla maailmaa käyttävät useita miljardeja dollareita pankkien pelastamiseen, mutta joutuvat harjoittamaan ankaraa itsetutkistelua löytääkseen 27 jäsenvaltion varoista ja unionin talousarviosta miljardi euroa maailman köyhimpien ihmisten hyväksi.
Minusta me olemme tehneet voitavamme näissä sadassa päivässä. Olemme löytäneet rahat ja saaneet kokoon asetuksen, mutta tuo miljardi euroa ei ole kokonaan lisärahaa. Mietinnöstä käy ilmi myös se, että kaikki jäsenvaltiot olivat jo hyväksyneet kompromissitekstin Coreperissa ja että mietintöni oleellisimmat kohdat ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenten tekemät tarkistukset sisältyvät siihen.
Asetuksen ajallinen kesto on rajoitettu. Nyt se on voimassa vuoden 2010 loppuun asti. Siinä keskitytään lyhytaikaisen kriisin hoitamiseen, ja sen tavoitteena on lisätä maataloustuotantoa. Siinä pyritään estämään resurssien hajautuminen keskittämällä rahoitus muutamiin ensisijaisiin kohdemaihin. Siinä myös laajennetaan mahdollisten täytäntöönpanosta vastaavien organisaatioiden alaa ja taataan parlamentaarinen vastuu. Asetuksen liitteenä on kaksi lausumaa, jotka auttavat takaamaan asetuksen asianmukaisen täytäntöönpanon.
Loppujen lopuksi olemme mielestäni tehneet neuvoston, parlamentin ja komission kesken voitavamme. Olemme tehneet sen sadassa päivässä. Olemme tuoneet lainsäädäntöehdotuksen parlamentin käsiteltäväksi. Äänestämme siitä huomenna. Siitä on jo sovittu. Olemme löytäneet rahat. Haluaisin tässä yhteydessä antaa tunnustusta neuvostolle ja komissiolle hyvästä yhteistyöstä. Erityisesti haluan kiittää komission jäsentä Micheliä, joka todella halusi rahoituksen olevan täydentävää.
Haluan kiittää myös kehitysyhteistyövaliokunnan sihteeristöä, erityisesti Guido Van Heckeniä ja Anne McLauchlania, sekä toimistostani Eoin Ó Seanáinia ja Oliver O'Callaghania, joista oli todella paljon apua kaikessa tässä. Mielestäni olemme kaiken kaikkiaan tehneet melkoisen urakan ja olemme tehneet sen parhaamme mukaan.
Puhemies
(ES) Kiitos, esittelijä Mitchell, ja onnittelut mietinnöstänne ja todella tärkeästä ja ihailtavasta aiheesta, joka parantaa Euroopan parlamentin mainetta maailmalla edistyksen ja solidaarisuuden tuojana.
Komission jäsenellä Michelillä on nyt puheenvuoro. Hän on juuri palannut toiselta puolelta maailmaa 14 000 kilometrin päästä, niin kuin Siiri Oviir, Hélène Goudin ja minäkin, ja hän kertoo teille komission puolesta tapaamisestamme AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen yhteydessä. Näytätte voivan hyvin tänään, arvoisa komission jäsen.
Louis Michel
Arvoisa puhemies, esittelijä Mitchell, hyvät parlamentin jäsenet, elintarvikekriisillä on ollut vakavia vaikutuksia kehitysmaihin.
Olen sitä mieltä, että niin kuin olette sanoneet ja osoittaneet toimillanne, Euroopalla on moraalinen velvollisuus vastata siihen nopeasti, etenkin kun samaan aikaan on käynnissä myös hyvin vakava rahoitus- ja talouskriisi, jonka tuhoisat vaikutukset kehitysmaihin pystymme valitettavasti pian laskemaan, nimittäin niihin saattaa kuulua vähintäänkin julkisen kehitysavun peruuttaminen. Meillä on kuitenkin mahdollisuus palata tähän aiheeseen.
Minusta vaikuttaa siltä, että EU:n kolme toimielintä - parlamentti, neuvosto ja komissio - ovat onnistuneet vastaamaan haasteeseen toimimalla nopeasti tämän rahoitusvälineen kanssa, joka on tarkoitettu mahdollistamaan nopea reagointi elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun kehitysmaissa.
Haluan kiittää teitä puheenjohtaja Barroson ja komission puolesta. Erityiskiitokseni myös esittelijä Mitchellille hienosta työstä sekä Reimer Bögelle ja Stéphane Le Follille panoksesta, jonka he ovat antaneet budjettivaliokunnan ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puolesta.
Kuten tiedätte, pahoittelemme, ettei otsakkeen 2 liikkumavaran käyttöä voitu hyväksyä. Pyrimme kuitenkin olemaan realistisia, koska näytti siltä, että olimme pääsemässä sopimukseen hyvästä tekstistä. Minun täytyy sanoa, että kompromissiteksti, josta äänestätte huomenna, on hyvä: toisaalta siksi, että se sisältää sekä teidän että neuvoston esittämät tarkistukset, ja toisaalta siksi, että siinä on säilytetty meidän kantamme kolme keskeisintä kohtaa.
Ensinnäkin toimenpiteemme suuruus on miljardi euroa, eikä kukaan näytä esittäneen mitään vakavia epäilyjä tarvearviomme osuvuudesta. Toiseksi on aina ollut selvää, että toimet olisi keskitettävä hyvin lyhyelle aikavälille. Ehdotimme kahta vuotta mutta saatoimme hyväksyä myös kolme. Lopuksi tavoitteena oli elvyttää maataloustuotantoa nimenomaan niissä maissa, jotka kärsivät pahiten hinnannoususta. Toisin sanoen tavoitteena oli pelastaa sadot aivan lähitulevaisuudessa.
Mitä tapahtuu seuraavaksi sen jälkeen, kun te olette äänestäneet huomenna ja neuvosto on tehnyt päätöksensä 16. joulukuuta? Minusta tärkeintä on täytäntöönpano. Komissio antaa ensimmäiset hankerahoituspäätöksiä koskevat ehdotuksensa tammikuussa 2009, koska katson, että meidän on saatava asiat aluilleen mahdollisimman pian. Päätavoitteena on pelastaa vuoden 2009 sato. Siksi teemme kaiken mahdollisen varmistaaksemme, että valtaosa rahoitussitoumuksista toteutuu vuonna 2009 ja että niillä pystytään vaikuttamaan maatalouden tuotantopanoksiin esimerkiksi satokaudella 2009.
Rahoitusvälineen yleinen täytäntöönpanosuunnitelma toimitetaan teille sovitun mukaisesti lähitulevaisuudessa ja joka tapauksessa huhtikuun 2009 loppuun mennessä. Tämä rahoitusväline saatiin aikaan kolmen toimielimemme poliittisen tahdon ansiosta, ja sen nopea, tehokas täytäntöönpano vaatii ilman muuta samanlaista yhteistä tahtoa.
László Surján
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta tiedosti Euroopan unionin moraalisen vastuun vaikeuksissa olevia maita kohtaan. Sitä, arvoisa komission jäsen, ei kuitenkaan kannata harmitella hetkeäkään, ettemme pystyneet löytämään rahaa tähän jaloon tarkoitukseen talousarvion 2 luvusta.
Sitä ei kannata harmitella, koska meillä on sama moraalinen vastuu myös eurooppalaisia viljelijöitä kohtaan, joille olemme joutuneet sanomaan jo kuukausia, ettei ole rahaa yhteen tai toiseenkaan tarkoitukseen ja että uusien jäsenvaltioiden viljelijöiden täytyy odottaa 10 vuotta saadakseen yhdenvertaisen kohtelun. Rahat oli löydettävä muualta, sopivammasta paikasta, niin kuin esittelijä totesi, ja siinä me tosiaan onnistuimme. Minusta me olemme tehneet hyvää työtä ja meidän tulisi olla ylpeitä siitä.
Budjettivaliokunta havaitsi vielä toisen ongelman. Niin kuin komission jäsenkin totesi, emme olleet vakuuttuneita siitä, että komissio reagoisi nopeasti ja että Euroopan komission ehdotus olisi joka suhteessa tarkoituksenmukainen. Meidän mielestämme oli valitettavaa, ettei mikroluottojen käsitettä mainittu alkuperäisessä tekstissä. Budjettivaliokunta katsoo, että Brysselistä tai jonkin muun kansainvälisen järjestön päämajasta käsin on vaikea arvioida, miten jonkin tietyn vaikeuksissa olevan alueen tai viljelijän tulisi ratkaista tilanteensa.
Mikroluottojärjestelmä on osoittautunut onnistuneeksi ja auttanut monia vaikeuksissa olevia maita, ja olemme hyvin kiitollisia siitä, että kehitysyhteistyövaliokunta on hyväksynyt budjettivaliokunnan suositukset siihen liittyen. Arvoisa komission jäsen, en voi taata, mutta ennustaa voin, että huomisen äänestyksen tulos tyydyttää teitä ja kaikkia muita asianosaisia. Kiitos mielenkiinnostanne.
Stéphane Le Foll
maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelija. - (FR) Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Ensinnäkin haluan kiittää esittelijä Mitchelliä ja kehua hänen työtään. Haluan kiittää myös arvoisaa komission jäsentä hänen sitoutumisestaan tähän asiaan sekä todeta, ettei elintarvikekriisiä ratkaista kahdessa tai kolmessa vuodessa, vaan se aiheuttaa huolta vielä tulevina vuosinakin.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan edustajana haluan lisätä vielä yhden huomion. Se on se, että jo viidentoista vuoden ajan maatalouteen uhratun kehitysavun osuus on laskenut jatkuvasti. Kuten pääjohtaja Diouf sanoi, se on laskenut 15:stä neljään prosenttiin. Nyt on aika miettiä ajatusta, että kehitysyhteistyö merkitsee myös maatalouden tukemista, ja jos tällä rahoitusvälineellä ylipäänsä on jotain merkitystä tulevaisuudessa, tämä on juuri se merkitys, jonka itse haluan sille antaa.
Colm Burke
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää Gay Mitchelliä hänen mietinnöstään. Minusta on hienoa, että nyt on saatu luotua maailman köyhimmille viljelijöille tarkoitettu elintarvikerahoitusväline ja lopulta päästy siitä sopuun pitkien neuvottelujen jälkeen.
Muutamat neuvoston jäsenet eivät olleet halukkaita antamaan käyttämättä jääneitä maataloustukirahoja kehitysmaiden tukemiseen. Kuudennes maailman väestöstä näkee nälkää, mutta silti muutamat jäsenvaltiot vastustivat ehdotusta neuvostossa (vaikka useimmat tosin kannattivat YMP:n käyttöä) hatarana perustelunaan se, etteivät halunneet tästä muodostuvan ennakkotapausta.
Rahat on löydetty muualta ja niiden käyttö jaksotettu vuosiksi 2008-2010 kahden vuoden sijaan. Ikävä kyllä, näitä rahoja olisi kaivattu kaikkein kipeimmin muutama kuukausi sitten, kun elintarvikkeiden hinnat lähtivät jyrkkään nousuun. Enää elintarvikkeiden hinnat eivät nouse yhtä jyrkästi kaikissa noissa maissa.
Sen jälkeen, kun elintarvikkeiden hinnat alkoivat nousta, nälkää näkevien määrä on noussut liki miljardiin. Tänä vuonna 100 miljoonaa ihmistä ajautui köyhyyteen elintarvike- ja polttoainekriisin seurauksena, ja luku kasvaa koko ajan. Kehitysmaiden ihmiset käyttävät 80 prosenttia tuloistaan ruokaan. Juuri sen vuoksi elintarvikkeiden hintojen täytyy säilyä sellaisina, että kaikilla on niihin varaa.
Elintarvikkeita koskevan rahoitusvälineen avulla pystytään vastaamaan joihinkin lyhyen aikavälin tarpeisiin parantamalla maatalouden tuotantopanosten saatavuutta ja vahvistamalla turvaverkkoja. Uusi elintarvikekriisi on kuitenkin väistämättä edessä, elleivät EU:n jäsenvaltiot ja muut rikkaat maat puutu rakenteellisiin ongelmiin, joista elintarvikekriisi sai alkunsa.
Josep Borrell Fontelles
Onnitteluni komission jäsenelle. Ilman perusteellista omistautumistanne asialle se ei olisi saanut näin onnellista loppua. Olette koko ajan taistellut tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Kollegani, esittelijä Mitchell ansaitsee myös kiitokset. Te kaksi pelastitte Euroopan unionin siltä äänekkäältä pilkalta, joka olisi seurannut, jos emme olisi pystyneet löytämään tarvittavaa miljardia euroa luvattuamme sitä niin moneen otteeseen niin monessa paikassa eri puolilla maailmaa.
Kenties summa ei ole tarkalleen miljardi ja kenties se ei ole kokonaan täydentävää, vaikka hyvin suuri osa siitä tuleekin olemaan. Rahoja ei ole otettu maataloudesta, niin kuin olitte ehdottanut, arvoisa komission jäsen, eikä kaikkea makseta yhtenä vuonna, vaan kahden tai kolmen vuoden aikana. Tosielämän epäkohdat eivät kuitenkaan estäneet teitä saavuttamasta tavoitetta, jonka olitte itsellenne asettanut, jos saan sanoa, Euroopan parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan ja sosialistiryhmän avulla.
Kyseessä ei ole suuri rahasumma: vain yksi euro kutakin maailman aliravittua kohden, yksi euro nälkäistä ihmistä kohden. Se voi kuitenkin auttaa vähentämään nälkäisten määrää tulevaisuudessa edellyttäen, että jäsenvaltiot eivät vähennä omasta kehitysavustaan niitä ylimääräisiä varoja, jotka ne joutuivat sijoittamaan tähän hätäapuun.
Arvoisa komission jäsen, näin ollen vetoan kaikkiin jäsenvaltioihin, jotta ne eivät vähentäisi tämän rahasumman tuomaa lisäystä leikkaamalla vastaavasti kansallista talousarviotaan. Yksi jäsenvaltio on jo vihjannut aikovansa tehdä niin. Toiset taas, kuten Espanja, ovat nimenomaan luvanneet olla tekemättä niin. Ei ole mitään järkeä siirtää rahaa toisesta taskusta toiseen, eli vain pyöritellä rahoja edestakaisin, niin että lopullinen tukisumma on sama. Arvoisa komission jäsen, olen varma, että te älähdätte ensimmäisenä, jos niin tapahtuu.
Kyösti Virrankoski
ALDE-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, haluan kiittää herra Mitchelliä hyvästä mietinnöstä. Ryhmäni on koko ajan tukenut nopean elintarvikeavun myöntämistä. Komissio teki esityksensä yhden miljardin euron tuesta heinäkuussa. Valitettavasti se ei kunnioittanut toimielintenvälistä sopimusta talousarvion kurinalaisuudesta. Tämä oli yllättävää, koska komissio on perinteisesti perussopimuksen ja laillisuuden vartija. Vasta budjettisovittelussa komissio muutti esitystään voimassaolevan lainsäädännön mukaiseksi, jolloin päästiin sopuun.
Suuri kiitos on annettava puheenjohtajavaltio Ranskalle, joka onnistui taivuttamaan jäsenvaltiot ruoka-avun kannalle. Yhden miljardin euron elintarviketuesta 760 miljoonaa euroa on uutta rahaa, mikä on selvä voitto Euroopan parlamentille.
Ongelmana on tuen perillemeno. Pahimpien epäilyjen mukaan vain osa avusta saapuu perille suuremman osan jäädessä välikäsiin. Tätä ongelmaa on tiukasti valvottava. Kehitysmaiden maatalouden ongelmana ei ole lannoitteiden tai siementen saatavuus vaan koulutuksen puute sekä työmenetelmien ja kalustojen alkeellisuus. Sitä ei yhtenä vuotena ratkaista miljardilla eurolla. Siksi elintarviketuki on ennen kaikkea hätähuuto siitä, että kehitysyhteistyössä on siirrettävä painopistettä maatalouden kehittämiseen ja elintarviketuotannon vahvistamiseen.
Kehitysmaiden maataloutta harjoitetaan usein vaikeissa olosuhteissa, joita leimaa karu maaperä ja ankara ilmasto. Näissä olosuhteissa vaaditaan poikkeuksellisen korkeaa ammattitaitoa ja kehittyneitä menetelmiä. Siksi ammatillista koulutusta on kehitettävä. Nykyisin sitä ei ole juuri lainkaan. Tuotantomenetelmiä on sovitettava köyhyyden asettamiin rajoitteisiin. Hyppy ihmisten vetämistä auroista suoraan high technology -traktoreihin ei sovellu ollenkaan. Maatalouden kehittämiseen pätee: puuhun on noustava tyvestä alkaen.
Marie-Hélène Aubert
Arvoisa puhemies, nyt kun kollegamme ovat muistuttaneet, että tämä erinomainen aloite syntyi varsin hankalan prosessin tuloksena, me puolestamme toivomme, että se alkaa saada konkreettisempaa muotoa.
Arvoisa komission jäsen, minulla on teille kaksi kysymystä. Ensinnäkin sanotaan, että osa ylimääräisestä rahoituksesta saadaan turvautumalla vakautusvälineeseen, joka oli tarkoitettu konfliktien ehkäisyyn ja rauhan vakauttamiseen. Tällainen varojen uudelleenkohdentaminen vaikuttaa minusta äärimmäisen ongelmalliselta. Onko siitä jo päätetty? Ja jos on, onko sitä tarkoitus korvata millään lailla? Kuvittelisin, että teitäkin huolettaa vakautusvälineen pitkän aikavälin tulevaisuus.
Toiseksi kysyisin, että nyt kun tämä miljardi euroa on ilmeisesti saatu kokoon, mitä kanavia aiotaan käyttää, jotta taataan, että rahat saadaan siirrettyä nopeasti ja tehokkaasti lukuisille ja hyvin hajanaisille paikan päällä oleville toimijoille sekä sadoille perhetasoisille maatalousorganisaatioille? Miten aiotte asioida suoraan näiden paikan päällä olevien toimijoiden kanssa ja välttää tuhlauksen ja hävikin, joita tietääksemme monien erilaisten välikäsien käyttöön liittyy?
Wiesław Stefan Kuc
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni yrittää perustaa rahoitusvälineen, joka mahdollistaisi nopean avun tarjoamisen köyhille maille, jotka eivät ole kehitysmaita. Tarkoituksena on varmistaa, että niiden väestö selviää, vaikka elintarvikkeiden hinnat nousevat. Tässä yhteydessä olemme muistuttaneet, että kyseisten maiden elintarvikepula on pysyvä ilmiö eikä liity pelkästään pilalle menneisiin satoihin tai elintarvikkeiden spekulatiiviseen hinnannousuun. Siitä seuraa, että lyhytaikaiset toimet ja elintarvikeapu eivät ratkaise ongelmaa.
Koulutuksen tarjoaminen ja uusien tuotantomenetelmien käyttöönotto, paremmat siemenet ja lannoitteet, joita FAO ja Maailmanpankki ovat ajaneet vuosia, eivät ole tuoneet odotettuja tuloksia. Tästä syystä se, että tähän miljardiin euroon suhtaudutaan välineenä, joka mahdollistaisi nopean reagoinnin elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun kehitysmaissa, ei ole oikeassa suhteessa odotettavissa oleviin tuloksiin, etenkään kun otetaan huomioon unionimme toimintatavat.
Esittelijä Mitchell ymmärsi ja otti tämän huomioon varsin hyvin, mutta näyttää siltä, että neuvoa-antavien valiokuntien ja talousarvion valvontavaliokunnan esittelijät eivät ole täysin käsittäneet sitä.
Konstantinos Droutsas
Maailmanlaajuinen elintarvikekriisi ja hintojen nousu on seurausta siitä, että ruoasta on tullut hyödyke, kapitalistisen keinottelun väline, henkiinjäämiskeinon sijaan. Myöntämällä mahdollisimman vähän rahoitusta ja uhraamalla vain murto-osan ajastaan Euroopan unioni haluaa tekopyhästi pestä kätensä vastuusta, joka sille kuuluu tilanteesta, jota on kuvailtu rikokseksi ihmisyyttä vastaan. Me uskomme, että nämä rahat päätyvät kehitysohjelmia hallinnoivien monikansallisten yritysten taskuihin. Mikäli tämä ongelma halutaan ratkaista, on kunnioitettava kehitysmaiden oikeutta elintarviketurvaan ja elintarvikeomavaraisuuteen, tuettava pienten ja keskisuurten tilojen viljelijöitä sekä uudistettava paikallisten ja alueellisten markkinoiden rakennetta. Pohjimmiltaan kysymys on siitä, että nyt tarvitaan perustavanlaatuista muutosta yhteiseen maatalouspolitiikkaan, joka nykyisellään edistää maanomistuksen siirtymistä harvojen käsiin, luonnonvarojen rajoittamatonta hyväksikäyttöä ja ravintona käytettävien viljelykasvien korvaamista muilla kasveilla.
Hélène Goudin
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (SV) Arvoisa puhemies, köyhyys, kurjuus ja nälkä ovat päivittäisenä osana yli kahdelle miljardille ihmiselle, eli sille osalle maailman väestöä, joka elää alle kahdella dollarilla päivässä. Etenkin riisin, maissin ja muiden peruselintarvikkeiden viimeaikainen jyrkkä hinnannousu on tietenkin toinen merkittävä syy siihen, että monet eivät saa riittävästi ruokaa. EU on myös havainnut ongelman ja haluaa sen vuoksi perustaa rahaston kriisin hoitamista varten.
Hyvät kollegat, meidän onkin nyt syytä kysyä itseltämme, miksi me hyväksymme EU:n vahingollisen maatalouspolitiikan, joka on yksi pahimpia syyllisiä tässä suhteessa. Tämä protektionistinen politiikka vie köyhiltä tulomahdollisuudet ja samalla mahdollisuudet välttää nälänhätä. Tästä huolimatta tämä parlamentti äänestää aina yhteisen maatalouspolitiikan puolesta. Se on todella surullista, ja kysynkin itseltäni, onko se EU:lta tietoinen vai tiedostamaton teko.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Olemme kaikki tietoisia siitä, että jatkuvan elintarvikekriisin vuoksi monet etenkin kaikkein köyhimpien kehitysmaiden ihmiset ovat suurissa vaikeuksissa. YK:n vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen sijaan tilanne on muuttunut sellaiseksi, että yhä useammat miljoonat ihmiset vajoavat köyhyyteen.
Euroopan unionin on mentävä empimättä heidän avukseen. Oletan, että suurin osa paikallaolijoista on samaa mieltä tästä. Näiden maiden tukeminen on moraalinen velvollisuutemme, solidaarisuuden ilmaus köyhempiä kansakuntia kohtaan. Meidän on ohjattava ne ulos kriisistä ja autettava niitä hankkimaan riittävästi elintarvikkeita etenkin tukemalla niiden omaa maataloustuotantoa.
Haluaisin myös korostaa, ettei apua tarvita vain unionin ulkopuolella. Myös unionin sisällä korkeat elintarvikkeiden hinnat ja elintarvikepula aiheuttavat ongelmia miljoonille. Siksi pyytäisinkin, että samalla kun autamme muita, esimerkiksi Afrikkaa, emme unohtaisi lähempänä olevia avuntarvitsijoita. Siitä syystä meidän on tuettava Euroopan komission ehdotusta Euroopan vähävaraisimmille tarkoitettuun elintarvikkeiden jakeluohjelmaan varattujen määrärahojen korottamisesta. On harmi, että jotkut jäsenvaltiot vastustavat tätä ohjelmaa.
Juan Fraile Cantón
(ES) Arvoisa puhemies, käynnissä olevan kriisin vuoksi Yhdistyneet Kansakunnat on varoittanut meitä 22 erityisen heikossa asemassa olevan maan tilanteesta, ja Maailmanpankin mukaan 850 miljoonaa ihmistä maailmassa näkee jo nyt nälkää, ja kriisin vuoksi heidän määränsä kasvaa vielä 100 miljoonalla.
Tämä tilanne vaati ripeitä, yhteisiä toimia Euroopan unionilta, ja heinäkuussa komissio ehdotti erityisen rahoitusvälineen perustamista auttamaan kehitysmaiden viljelijöitä ja lieventämään elintarvikkeiden jyrkkää hinnannousua.
Tällä toimenpiteellä pyrittiin lisäämään maataloustuotantoa näissä maissa, joissa hinnannousun vaikutukset tuntuvat selvimmin, niin että se vaarantaa vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutumisen. Toisaalta tavoitteena oli mahdollisuuksien mukaan välttää epävakautta ja jännitteitä, jotka saattaisivat vaarantaa ne tulokset, joita vuosien panostuksella kehitysyhteistyöhön ja rauhanturvaamiseen on saavutettu.
Siksi suhtaudumme myönteisesti korkeimmalla poliittisella tasolla aikaansaatuun sopimukseen, joka takaa lupauksen mukaisesti miljardin euron lisärahoituksen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, haluan onnitella kaikkia tämän mietinnön ja sen myötä hyvin merkittävän saavutuksen valmisteluun osallistuneita: esittelijä Gay Mitchelliä, kaikkia poliittisia ryhmiä - myös omaani - sekä komission jäsentä Micheliä.
Elintarvikkeiden hinnoilla ja maailmantalouden romahtamisella on tuhoisa vaikutus kehitysmaiden ihmisten elämään. On arvioitu, että joka kerta, kun maailman BKT putoaa yhdellä prosentilla, uudet 40 miljoonaa ihmistä ajautuu köyhyyteen. Näin ollen on äärimmäisen tärkeää, että tämä elintarvikkeiden jyrkän hinnannousun hillitsemistä koskeva ehdotus pannaan pikaisesti täytäntöön. Kehitysmaat eivät ole syypäitä käynnissä olevaan rahoitus- ja talouskriisiin. Jos emme halua tuomita taas uutta sukupolvea äärimmäiseen köyhyyteen ja nälkään, meidän on vältettävä lyhytnäköinen kitsastelu kehitysavussa. Niin kuin on jo todettu, miljardi euroa saattaa tuntua suurelta summalta, mutta se on häviävän pieni verrattuna siihen rahamäärään, jota syydämme pankeille ja elvytyspaketteihin. Vaadin, että mietinnössä esitetyt toimet pannaan täytäntöön mahdollisimman pian.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Euroopan unionin neuvoston tulisi tehdä elintarvikkeiden saannin takaamiseen liittyvistä kansallisista ja kansainvälisistä toimista entistä yhdenmukaisempia.
Elintarvikkeiden korkeilla hinnoilla on vakavia vaikutuksia maapallon köyhimpien tilanteeseen, ja samalla ne vaarantavat vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutumisen. Asetuksessa esitetyn rahoitusvälineen käyttöönotto on seurausta maatalousmenojen pienentymisestä.
Euroopan yhteisön on tuettava maataloustuotannon kasvua kehitysmaissa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ja vähennettävä samalla elintarvikkeiden hinnannousun kielteisiä vaikutuksia kehitysmaiden köyhimpiin väestönosiin.
Yhteisön apua ei tulla käyttämään verojen, tullien tai muiden maksujen maksamiseen. Samalla tällä asetuksella on taattava suoja eurooppalaisille viljelijöille.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Arvoisa puhemies, olemme tuhonneet kehitysmaiden maatalouden maksamalla miljardeja euroja vientitukea ja samalla vaarantaneet näiden maiden elintarviketurvan. Jos luulemme voivamme korvata sen tällä miljardilla eurolla, se on aivan naurettavaa! Kannatan tämän miljardin maksamista - älkää käsittäkö minua väärin - mutta 850 miljoonan ihmisen nälkä ei ole seurausta korkeista elintarvikkeiden hinnoista vaan siitä, että olemme vientituillamme painaneet hinnat noissa maissa niin alhaiselle tasolle, ettei maanviljely ole enää kannattavaa. Luontaistalous, omistusviljely ja omavaraisuus on tuhottu.
Tämän logiikan mukaan jos me nyt annamme heille miljardin, se ei auta, vaan pahentaa tuhoa. Siksi meidän on oltava erittäin varovaisia siinä, millaisessa muodossa apu myönnetään.
Kannatan elintarviketurvan vahvistamista näissä maissa pitkällä aikavälillä. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on lopetettava polkumyyntihinnoilla tapahtuva vienti näille markkinoille.
Louis Michel
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, äskeisen ja muutamien muiden puheenvuorojen jälkeen haluan tehdä yhden tärkeän asian ehdottoman selväksi. Kyseinen miljardi euroa ei ole millään muotoa rakenteellinen ratkaisu elintarvikekriisin aiheuttamaan ongelmaan kehitysmaissa.
Se on pikatoimenpide, joka on tarkoitettu hätäavuksi, jolla pyritään pelastamaan tulevat sadot vuosina 2008-2009, tai oikeastaan olisi kai parempi puhua vuosien 2009, 2010 ja kenties 2011 sadoista.
Lisäisin myös, että tausta-ajatuksena on, että joskus tulevaisuudessa tästä nopeiden avustustoimien valmiudesta saattaa luonnollisesti tulla pysyvä. Näin sanoessani saan varmasti muutamat jäsenvaltiot huolestumaan. Siksi olen nimenomaan korostanut, että kyseessä on nopea toiminta. Se ei ole rakenteellinen ratkaisu.
Jäsen Le Foll tarkoitti juuri tällaista rakenteellista ratkaisu ilmaistessaan aivan perustellun huolensa siitä, että maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen varattu osuus kehitysavusta on jo vuosia pienentynyt jatkuvasti. Sitten siirryn kysymykseen siitä, kuka tästä kaikesta on vastuussa. Luulen, että kansainvälinen yhteisö, vaikka onkin toiminut hyvässä uskossa, on jossain määrin myötävaikuttanut avun poisvetämiseen. On siis selvää, että meidän on nyt keskityttävä uudelleen tähän aiheeseen. Edistystä on tapahtunut. Olen jo voinutkin esittää teille joitakin lukuja. Yhdeksännessä Euroopan kehitysrahastossa neljä maata valitsi maatalouden tai maaseudun kehittämisen alaksi, jolle ne keskittävät yhteistyönsä komission kanssa. Neljä maata 650 miljoonan euron osuudella, ja nyt kymmenennessä Euroopan kehitysrahastossa kovan keskustelun, monien ehdotusten ja sitkeän vääntämisen jälkeen olemme 1,25 miljardin euron tasolla ja vastaanottajamaita on 25. Se on kuitenkin vain kolmannes kaikista tarvitsijoista. Paljon tehtävää on siis vielä jäljellä.
Jäsen Le Follin tavoin pidän hyvänä useiden Euroopan unionin kehitysministereiden esittämää ajatusta siitä, että viiden vuoden sisällä maatalouteen keskittyvää kahdenvälistä kehitysapua tulisi nostaa nykyisestä keskimäärin 10-15 prosentista. On selvää, että näistä luvuista on keskusteltava. Tällöin mitä ilmeisimmin myös rakenteelliset ratkaisut tulevat mahdollisiksi. Nyt keskustelun kohteena olevaa miljardia euroa ei siis ole tarkoitettu rakenteelliseksi ratkaisuksi, tai ainakaan laajamittaiseksi sellaiseksi. Se on tarkoitettu hätäavuksi.
Minun täytyy sanoa, että se, että vertaatte eurooppalaisten viljelijöiden tilannetta kehitysmaiden pienviljelijöihin, on minusta moraalisesti ongelmallista. Ensinnäkään minusta ei ole oikein verrata niitä keskenään. Eurooppalaisella maatalousyhteisöllä tai ainakin perhetiloilla on toki monenlaisia ongelmia, mutta mikä olikaan lähtökohta tämä miljardin euron kohdalla, josta nyt puhumme? Lähtökohtana oli ajatus, että koska hinnat ovat nousseet, hyvitysmekanismi, joka oli tarkoitettu korvaamaan hinnanlasku ja siitä aiheutuvat tulonmenetykset eurooppalaisille viljelijöille, oli käynyt tarpeettomaksi. Näin ollen esiin nousi ajatus, että nämä rahasummat, jotka oli tarkoitettu eurooppalaisille viljelijöille mutta olivat osoittautuneet tarpeettomiksi, käytettäisiin jossain määrin symbolisesti muiden maiden hyväksi.
Minun mielestäni näitä tilanteita ei pidä verrata keskenään. Minä en ainakaan vertaa. Tietenkin olen sitä mieltä, että eurooppalaisilla kuluttajilla ja kansalaisilla on oikeus saada täysi huomiomme, ja pahoittelen, että on tosiaan niin vaikeaa auttaa apua tarvitsevia Euroopassa, etenkin sillä tukimuodolla, josta parhaillaan käydään keskustelua ja jonka suhteen ei juuri ole edistytty.
Meidän ei pidä vetää yhteyksiä näiden asioiden välille eikä asettaa ehdoksi joidenkin ihmisten hyväksi toteutettaville toimille, että vastaavanlaisia toimia toteutetaan myös toisten hyväksi. Nämä kaksi eivät ole sama asia, eivät todellakaan. Ensinnäkään emme puhu samantasoisesta köyhyydestä, ja toiseksi olen sitä mieltä, että meidän täytyy pysyä johdonmukaisina.
Tämä on perustavanlaatuinen kysymys, jossa Euroopan maatalouspolitiikan johdonmukaisuuteen liittyvä ongelma tulee erityisen hyvin esiin. Ongelman otti esiin jäsen Borrell. On selvää, että todellinen ongelma tässä koskee jäsenvaltioita, jotka ovat hyväksyneet tämän mallin, sekä muutamia muita jäsenvaltioita, joiden on ollut pakko taipua hyväksymään se, koska olemme tehneet paljon työtä sen eteen. Tätä tilannetta meidän on nyt seurattava erittäin tarkasti, ja se vaatii erityistä reagointiherkkyyttä sekä parlamentilta - jonka tiedänkin vastaavan odotuksiini - että komissiolta ja jopa muutamilta neuvoston jäseniltä. Haluan esittää vilpittömät kiitokseni parlamentille, koska en usko, että tämä olisi ollut mahdollista ilman sitä. Jossain vaiheessa jopa ajattelin, ettei tämä onnistuisi lainkaan, sillä siinä määrin harhaanjohtavia ja älyllisen rehellisyyden rajoja koettelevia argumentteja asiasta esitettiin.
Tietenkin, jäsen Borrell, äärimmäistä valppautta tarvitaan, koska on tarkkailtava, aikovatko jäsenvaltiot, tai jotkut jäsenvaltiot, kompensoida tässä tekemiään sitoumuksia muualla. Jos näin käy, se on pelkkä hullunkauppa, ja siinä tapauksessa meidän täytyy vain jatkaa ponnistelujamme.
Olen juuri palannut Dohasta. Täytyy myöntää, että olen kaikkea muuta kuin ylettömän optimistinen julkisen kehitysavun lisäämisen suhteen. Minun täytyy sanoa, että kun lähtee useita tunteja kestäneistä neuvotteluista, sitä saattaa olla vaikea niellä - vaikka myönnän kyllä, että minulla saattaa olla joskus vähän ailahtelevainen temperamentti, mutta pystyn kuitenkin pitämään hermoni kurissa. On vaikea sietää hyvän tahdon puutetta, puheenvuoroja, joissa todetaan, että julkista kehitysapua tarvitaan lisää, mutta kun sopiva teksti saadaan laadittua ja sitoumukset pitäisi vahvistaa, yksimielisyys onkin kadonnut ja keksitään kaikenlaisia tekosyitä, joiden varjolla voi olla sitoutumatta mihinkään, tai ainakin jätetään auki sopiva takaportti, jonka kautta voi paeta vastuuta ja sitoumuksia hyvin häpeällisellä tavalla. Meidän on siis taisteltava. Mitään harhakuvitelmia ei kannata elätellä. Meidän on syytettävä, vedettävä vastuulliset esiin ja vaadittava heitä kantamaan vastuunsa. Mutta ennen kaikkea se, mitä en pysty enää sietämään, on se kaksinaamaisuus, joka meidän on saatava loppumaan, nimittäin kaikkein kamalinta on se, että samat ihmiset, jotka pitävät puheita suurenmoisesta anteliaisuudestaan, tekevät selän takana kaikkensa estääkseen sitoumusten toteuttamisen käytännössä. Emme ole vielä nähneet loppua tällaiselle käytökselle, siitä olen varma.
Jäsen Virrankoski, avun on päädyttävä oikeaan osoitteeseen, ja uskon todella, että tässä tapauksessa, josta nyt keskustelemme, se myös päätyy. Minun täytyy kuitenkin vaatia jonkinlaista johdonmukaisuutta tässä taistelussa, johon olemme yhdessä ryhtymässä. Kun sanomme, että avun on päädyttävä oikeaan osoitteeseen, annamme huonoimman mahdollisen viestin kansalaisille, joita me kuitenkin tarvitsemme auttamaan valtioiden kannustamisessa lisäämään julkista kehitysapuaan.
Meidän on lakattava puhumasta mitä sylki suuhun tuo. Olen sitä mieltä, että julkinen apu, jota komissio jakaa teidän valvonnassanne ja kaikkien niiden toimielinten valvonnassa, joiden tehtäviin tuen valvonta kuluu, päätyy kyllä perille. Voimme toki keskustella menettelyistämme ja säännöistämme. Voimme todeta, että on tarpeellista järjestää kuulemisia, tarkastuksia, selvityksiä ja niin edelleen, ja että sillä on tietyllä tapaa hintansa, että se maksaa, mutta toisaalta tämä on epäilemättä se hinta, joka meidän on maksettava aidosta valvonnasta ja tämä on myös se hinta, joka on maksettava, jotta saadaan taattua palveluiden toteuttamisessa jonkinlainen laatutaso.
Siksi meidän on tiedettävä, mitä haluamme, mutta en usko, että voidaan sanoa, ettei apu päätyisi perille. Tässä kyseisessä tapauksessa voin vahvistaa, että kaikki nämä asiat voidaan todentaa ja tarkistaa ja että meillä on olemassa kaikki asianmukaiset menettelyt, jotka te sitä paitsi hyvin tunnette. Uskon siis vilpittömästi, ettei meidän pidä hätäillä liikaa tästä asiasta.
Jäsen Aubert, kysymyksenne tai ehdotuksenne toi nähdäkseni esiin yhden sopimuksen kielteisistä puolista, tai minusta se ainakin on yksi sen harvoista kielteisistä puolista, koska vakautusvälinettä ajatellen on tosiaan totta, että vakautusvälineestä otetut rahat eivät välttämättä ole käytettävissä muihin tarkoituksiin, jolloin totta puhuen pohjimmiltaan kyse on siis varainsiirrosta. Tämä on myös syy, jonka vuoksi emme voi, tai ainakaan minä en voi, kutsua tätä miljardia euroa kokonaan täydentäväksi rahoitukseksi. Emme oikeastaan voi sanoa, että tämä miljardi euroa olisi ylimääräistä rahaa, ja esittelijä Mitchellillä on ollut rohkeutta tuoda tämä esiin. Täysin objektiivisesti katsottuna olen kuitenkin sitä mieltä, että sen ei pidä estää meitä iloitsemasta saavutuksestamme, koska en uskonut meidän pääsevän näinkään pitkälle.
Vakautusvälineestä siirretään siis tähän tarkoitukseen 240 miljoonaa euroa, ja vuonna 2009 vielä 70 miljoonaa. Käytettävissä oleva määrä on karkeasti ottaen vuoden 2008 tasolla, eli 135 miljoonaa euroa. Tämä ei kuitenkaan ole mikään kunnollinen argumentti. Jos muut olosuhteet säilyvät samanlaisina, se tietenkin on jonkinlainen argumentti. Jos vakautusvälinettä tarvitaan uusiin tarkoituksiin, edessä on ongelma. Vuoden 2010 osalta komissiota on kuitenkin talousarviota koskevan neuvottelumenettelyn yhteydessä pyydetty esittämään tarkistettu rahoitusohjelma. Tarkoituksena on taata kaudelle 2010-2013 suunniteltujen määrärahojen hallittu kasvu siten, että vuosimarginaalin taso säilyy ennallaan. Tarkistettu ohjelma esitellään vuotuisen toimintastrategian yhteydessä, ja me luonnollisesti seuraamme tarkasti sen toteutumista.
Jos sitten siirrytään kysymykseen, jonka esititte avun täytäntöönpanosta: maasta riippuen valinta tehdään erilaisten tehokkuuteen liittyvien kriteerien perusteella. Keitä voisivat olla yhteiskumppanit? Varmasti ainakin kansainväliset ja alueelliset järjestöt, asianomaiset maat itse, jäsenvaltiot ja hajautetut virastot, kansalaisjärjestöt sekä jäsenvaltioiden laitokset. Sitä paitsi jos eri toimijaryhmien määrää onkin lisätty, se on tapahtunut parlamentin pyynnöstä. Henkilökohtaisesti myönnän vastustaneeni sitä, mutta se oli teidän tahtonne, ja ymmärrän sen. Kriteerinä on tehokkuus, mutta jos haluamme toimia nopeasti, niin siinä tapauksessa paras tapa on tehdä yhteistyötä ensisijaisesti tätä nimenomaista tarkoitusta varten perustettujen organisaatioiden kanssa. Niiden kanssa voimme edetä nopeammin, koska meillä on valmiina olemassa säännöt näiden nopeaan toimintaan kykenevien organisaatioiden kanssa toimimista varten. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että olemme itse täysimääräisesti mukana toimissa, niin kuin parlamentti päätti ja niin kuin lopullisessa sopimuksessa sovittiin.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että Eurooppa on osoittanut pystyvänsä vastaamaan haasteeseen, koska puhumme nyt miljardista eurosta varattavaksi nopeisiin toimiin sadon pelastamiseksi. Haluaisin myös muistuttaa teitä niistä sadoista miljoonista euroista, jotka on jo vapautettu käytettäväksi ja käytetty ja käytetään jatkossakin humanitaarisen hätäavun tai elintarvikehätäavun puitteissa. Eurooppa on reagoinut erittäin hyvin näihin asioihin. Haluan vain muistuttaa teille - ja teen sen mielellänikin - että vuonna 2007 EU:n osuus oli 46 miljardia euroa vuodessa. En ole vielä nähnyt minkään muun avunantajan käyttävän yhtä suuria summia kehitysapuun.
Jäsen Droutsasille puolestaan totean, että en voi yhtyä hänen näkemykseensä siitä, että Euroopan unioni pesisi kätensä tästä asiasta ja että liikemiehet kahmaisisivat kaiken itselleen. Minusta se tuntuu melkoiselta liioittelulta. En myöskään väitä, että hän olisi täysin väärässä. Esimerkiksi on selvää, että lannoitteiden ja siementen hinnoista voidaan keskustella. Voimme todellakin yrittää saada objektiivisen kuvan tilanteesta. Osana rakenteellista ratkaisua saattaisi hyvinkin kannattaa neuvotella isojen kansainvälisten organisaatioiden tasolla alan johtavien yritysten kanssa, jotka tuottavat erityisen satoisia siemeniä mutta hyvin kalliiseen hintaan. Tätä vaihtoehtoa olen pohtinut koko ajan enemmän. Sama pätee lannoitteisiin. Esiin on tullut aloitteita, joita meidän kannattaa ehdottomasti harkita. Yksi sellainen on esimerkiksi ajatus lannoitteiden tuottamisesta paikallisesti. Joissain paikoissa se olisi mahdollista. Voisimme myös perustaa liikennekäytäviä, joilla voitaisiin alentaa kuljetuskustannuksia merkittävästikin. Tapasin hiljattain tuottajajärjestön edustajia saadakseni käsityksen siitä, millaisiin toimiin he ovat valmiita, ja tarkoitus on myös järjestää tapaaminen heidän ja yritysfoorumimme kesken, jotta nähdään, millaisen panoksen he voisivat antaa rakenteelliseen ratkaisuumme. Pidän tätä ilman muuta tärkeänä.
Jäsen Goudin, olen usein kanssanne samaa mieltä, mutta minun täytyy sanoa, etten usko protektionistisen politiikan olevan ratkaisu tämän ongelman kanssa kamppaileville maille. Olen nimittäin sitä mieltä, että protektionistisella politiikalla saatetaan horjuttaa tasapainoa tai vähintäänkin vaarana on, ettei sen avulla pystytä vastaamaan ongelmiin alueellisella tasolla. Tässä tosin on kysymys taloudellisesta ulottuvuudesta, johon en aio nyt puuttua. Sen sijaan luulen, että kiinnostavaa on nimenomaan se, missä asiassa olen valmis tukemaan teitä ja minkä parissa teemme parhaillaan tiiviisti työtä etenkin puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa: se on kysymys siitä, miten otamme huomioon kehitysmaiden maatalouden erityisluonteen samaan tapaan kuin olemme tehneet oman maataloutemme kohdalla. Meillä taitaa olla sen suhteen vähän lyhyt muisti. Euroopassa maataloutta ei ole koskaan pidetty samanlaisena tuotantomuotona tai taloudellisena tuotteena kuin kaikkia muita taloudellisia tuotteita. Maatalous on aina saanut erityiskohtelun. En vielä sano, että tämä olisi lopullinen ratkaisuni, mutta kun ajatellaan alueellista yhteistä maatalouspolitiikkaa, se on sellainen aihe, jota kannattaisi alkaa selvittää varsin pian. Tavoitteena ei tietenkään tule olla protektionismin luominen vaan suojelun aikaansaaminen - ja se on kokonaan eri asia. Pidän enemmän suojelun kuin protektionismin käsitteestä ja siitä levottomuudesta, mitä se aiheuttaa.
Toivottavasti olen nyt käsitellyt aihetta mahdollisimman kattavasti. Lopuksi haluan kiittää teitä vielä kerran yksimielisyydestänne ja sitoutumisestanne. Ilman teitä tämä ei olisi ollut mahdollista. Olemme juuri vakuuttavasti osoittaneet, että kun Euroopan parlamentti ja komissio löytävät yhteisen sävelen, jäsenvaltioiden on vaikea sitä vastustaa.
Gay Mitchell
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komission jäsentä ja puhemiestä sekä muita keskusteluun osallistuneita jäseniä kauniista sanoista, joita sanoitte panoksestani mietinnön valmisteluun. Haluan kiittää myös Reimer Bögeä hänen työstään mietinnön hyväksi budjettivaliokunnassa sekä varjoesittelijääni Thijs Bermania kaikesta kannustuksesta ja avusta mietinnön läpiviemisessä.
Kehitysmaissa 78 lasta tuhannesta kuolee synnytyksessä. Euroopan unionissa vastaava luku on keskimäärin 5 tuhannesta. Vielä toisen maailmansodan jälkeen Irlannissa luku oli 45 tuhannesta. Kehitysmaissa luku on saatu laskemaan 78:aan, ja määrätietoisuudella ja sitoutumisella se voidaan saada laskettua Irlannin aiempien lukujen tasolle ja jopa Irlannin nykytasolle.
Niistä, jotka selviävät synnytyksestä, vielä kaksi miljoonaa lasta kuolee ennen viidettä ikävuottaan sellaisten rokotteiden puutteen vuoksi, joita on länsimaissa ollut saatavilla jo yli 30 vuotta. Tämä huomioon ottaen ja tietäen, millaista nälkää nämä lapset joutuvat näkemään, miten heikot koulutusmahdollisuudet ja puutteelliset terveyspalvelut heillä on käytettävissään, jotkut täällä tänä iltana käytetyt puheenvuorot lähentelevät epäinhimillisyyttä. Parlamentin jäsenet esittävät omaa teatteriaan kansalliselle yleisölleen näiden ihmisten kustannuksella. Se on hävytöntä, ja se on nyt aika sanoa ääneen.
Vuoteen 2050 mennessä tämän planeetan väkimäärä on kasvanut nykyisestä noin 6 miljardista noin 8 miljardiin. Yhdeksänkymmentä prosenttia ihmisistä syntyy nykyisissä kehitysmaissa. Jos noiden ihmisten elinolosuhteet pysyvät ennallaan, siitä syttyy vielä kolmas maailmanpalo, joka synnyttää valtavan muuttoaallon ja valtavia ongelmia.
Toisaalta jos annamme panoksemme noiden ihmisten hyväksi ja teemme työtä heidän kanssaan yhteisvastuullisuuden hengessä, heistä tulee kauppakumppaneitamme. Nämä ovat ne vaihtoehdot, jotka meillä on valittavanamme, ja siksi minusta on tärkeää, että voimme reagoida tämänkaltaisella välineellä.
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 4. joulukuuta kello 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Jean-Pierre Audy  
kirjallinen. - (FR) Tuen tätä aloitetta, joka tarjoaisi Euroopan unionille uuden kehitysyhteistyöpolitiikan välineen, jonka avulla voidaan ratkaista keskeisiä ongelmia, jotka liittyvät elintarvikkeiden hinnannousuun, joka on synnyttänyt mellakoita, levottomuutta ja epävakautta useissa maissa ja siten vaarantanut monen vuoden työn tulokset politiikan, kehitysyhteistyön ja rauhanturvaamisen alalla.
Satojen miljoonien ihmisten köyhyys on pahentunut. Edistyminen vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisessa on pysähtynyt. Unioni suunnittelee rahoittavansa 10 prosenttia tarvittavista 18 miljardista eurosta, eli 1,8 miljardia euroa, ja tällä hetkellä saatavilla oleva rahoitus huomioon ottaen nyt tarvitaan siis miljardin euron lisäpakettia. En kuitenkaan kannata Euroopan komission ehdotusta maatalouteen varattujen varojen käyttämisestä, ja toivon, että neuvosto vastustaa ehdotusta ja saa aikaan kompromissin rahoituksesta. Poliittisesti olisi katastrofi, jos Euroopan kansalaiset joutuisivat tuntemaan, että kehitysyhteistyöpolitiikkamme toimii rahoituksensa puolesta, tai mikä pahempaa, symbolisesti, etenkin nälkään liittyvissä asioissa yhteisen maatalouspolitiikkamme kustannuksella, joka on kokonaan eri asia.
Constantin Dumitriu  
kirjallinen. - (RO) Minun mielestäni komission ehdotuksessa esitetään varsin rajallinen määrä vaihtoehtoja taloudellisen avun toimittamisen suhteen, sillä siinä todetaan, että aloitteet olisi pantava täytäntöön yksinomaan alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen avulla. Ymmärrän näiden rajoitusten taustalla olevat motiivit, mutta kannatan kaikkien sidosryhmien aktiivista osallistumista: kuluttajien, tuottajien ja myös suuren yleisön.
Sanomattakin on selvää, että viljelyolosuhteet vaihtelevat eri kehitysmaissa. Rahoitusväline on kuitenkin mukautettava paikallisiin erityisolosuhteisiin markkinoiden vakiinnuttamiseksi ja virtaviivaistamiseksi. Pienviljelijöitä on suojeltava mahdollisten määräävien markkina-asemien syntymiseltä.
Tämäntyyppisen välineen käyttöönotto on hyödyllistä ja tarjoaa kannustimen kehitysmaiden viljelijöille. Se on asianmukaista myös käynnissä olevan maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin vuoksi. Haluaisin kuitenkin korostaa, että toimenpiteiden on ehdottomasti oltava täydentäviä eikä niistä saa olla haittaa muilla aloilla vaadittaville kehitystoimille. Meidän on noudatettava tiukasti tekemiämme sitoumuksia. Meidän on myös suojeltava viljelijöitä, ja etenkin uusien jäsenvaltioiden viljelijöitä, jotka eivät vielä saa samaa tukea kuin muiden 15 jäsenvaltion viljelijät.
Siiri Oviir  
kirjallinen. - (ET) Jo vuosia elintarviketurvaan perehtyneet YK:n, Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston asiantuntijat ovat varoittaneet nälänhädän mahdollisuudesta.
Samaan aikaan, kun rikkaat länsimaat polttavat ruokaa, yli 850 miljoonaa ihmistä näkee nälkää eri puolilla maailmaa. Joka viides sekunti yksi alle 10-vuotias lapsi kuolee ruoan puutteeseen. Elintarvikkeiden nopea hinnannousu koskettaa päivittäin 2,1 miljardia ihmistä, joista monet yrittävät tulla toimeen alle kahdella dollarilla päivässä.
Jatkuvasti lisääntyvä biopolttoaineiden tuotanto on entisestään nostanut elintarvikkeiden hintoja, millä on puolestaan ollut iso vaikutus maailman ihmisiin. Elintarvikkeiden maailmanmarkkinahinnat ovat nousseet pilviin, koska yhä suurempi osuus viljelykelpoisesta maasta varataan biopolttoaineiden tuotannossa raaka-aineena käytettävien öljykasvien kasvattamiseen. Esimerkiksi 50 polttoainelitran tuottamiseen tarvitaan 200 kiloa maissia, jolla sambialainen tai meksikolainen lapsi eläisi kokonaisen vuoden. Lisäksi useat maat ovat kärsineet kuivuudesta tai tulvista, mikä on pienentänyt niiden satoa huomattavasti.
Mielestäni Euroopan unionin pitäisi olla halukas panostamaan voimakkaammin YK:n vuosituhannen kehitystavoitteen saavuttamiseen: maailman nälkää näkevien määrän puolittamiseen vuoteen 2015 mennessä.
Suhtaudun myönteisesti Euroopan komission ehdotukseen miljardin euron ohjaamisesta elintarvikekriisin ratkaisemiseen. Se mahdollistaa EU:n elintarvikeavun tarjoamisen kaikkein heikoimmassa asemassa oleville ihmisille heidän perusravinnontarpeensa tyydyttämiseksi. Samalla sillä voidaan lisätä kehitysmaiden valmiuksia tuottaa itse tarvitsemiaan elintarvikkeita.
Tällä hetkellä Euroopassa tuotetaan suhteellisen vähän moottoripolttoaineita ravintokasveista. Emme kuitenkaan saa uhrata ihmisten elintarvikkeita pelkästään vihreä energian vuoksi. Sen sijaan on tuettava tieteellistä tutkimusta, jonka tavoitteena on moottoripolttoaineen tuottaminen vaihtoehtoisista raaka-aineista. Näin voidaan välttää elintarvikkeiden hinnannousu ja samalla auttaa estämään nälänhätää ja ilmaston lämpenemistä.
Bogusław Rogalski  
Viimeisten kahden vuoden aikana maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden hinnat ovat nousseet jyrkästi. Kipeimmin nämä muutokset ovat tuntuneet vaikeimmassa taloudellisessa tilanteessa olevissa sekä sotaa käyvissä maissa.
Noin 2,1 miljardia ihmistä eri puolilla maailmaa joutuu tulemaan toimeen alle kahdella dollarilla päivässä, mikä tarkoittaa sitä, että he käyttävät noin 50 prosenttia tuloistaan ruokaan. Nämä ihmiset ovat suurimmassa vaarassa sairastua tai kuolla peruselintarvikkeiden, lähinnä viljatuotteiden, kuten riisin, maissin ja vehnän, ennätyskorkean hinnan vuoksi. Tällä on suora vaikutus nälkää näkevien ihmisten määrään, joka on lisääntynyt 50 miljoonalla pelkästään vuonna 2007. Ilmastonmuutoksen kielteiset vaikutukset ja pula sellaisista luonnonvaroista kuin vedestä ja energiasta vielä pahentavat kriisiä.
Osana apuamme ja yrityksiämme ratkaista tätä merkittävää ongelmaa meidän on suunnattava rahoitustamme maatalouden tuotantopanosten ja palveluiden saatavuuden parantamiseen sekä maatalouden tuotantokapasiteetin lisäämiseen kehitysmaiden perusravinnontarpeen tyydyttämiseksi.
Euroopan unionin on myös lisättävä maatalousmenojaan, sillä kehitysyhteistyöpolitiikkaan käytettävä neljän prosentin osuus on aivan liian vähän.
Aivan yhtä tärkeää on palauttaa kansainvälisten markkinoiden vähimmäissääntely, jotta voidaan taata elintarvikehuolto ja tietynasteinen hintavakaus kaikkien maailman kuluttajien ja tuottajien hyväksi.
Toomas Savi  
kirjallinen. - (EN) Olen tyytyväinen tähän ajankohtaiseen mietintöön, joka käsittelee ehdotusta asetukseksi rahoitusvälineen perustamisesta elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun liittyvää nopeaa toimintaa varten kehitysmaissa. Tänä vuonna maailmaa ovat koetelleet lukuisat kriisit, joista maailman köyhimmät kansat ovat joutuneet maksamaan kauhean hinnan.
On ehdotettu, että näiden ihmisten tilanteen parantamiseen käytettäisiin vuosina 2008-2009 yhteensä miljardi euroa, mikä on varsin huomattava summa Euroopan unionin talousarviossa. Haluaisin kuitenkin muistuttaa teille, että suurin osa Euroopan unionin humanitaarisesta avusta ja kehitysavusta ei ole komission vaan jäsenvaltioiden hallinnoimaa. Jos jäsenvaltiot täyttäisivät sitoumuksensa vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen suhteen, komission ei tarvitsisi ryhtyä tällaisiin toimiin.
Esittelijä on aivan perustellusti huomauttanut, että jäsenvaltiot eivät voi vaatia tehokkaampia yhteisiä toimia, jos ne eivät anna lisää varoja budjettiin, mutta silti jäsenvaltiot vaikuttavat varsin haluttomilta siihen.
Minun mielestäni jäsenvaltioiden tulisi aloittaa voimavarojensa yhdistäminen komission alaisuuteen pystyäkseen toteuttamaan todella tehokasta yhteistä humanitaarista ja kehitysyhteistyöpolitiikkaa.
Daniel Strož  
Kannatan ehdottomasti rahoitusvälineen perustamisesta elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun liittyvää nopeaa toimintaa varten kehitysmaissa laaditun mietinnön hyväksymistä, koska kehitysmaat tarvitsevat tämänkaltaista apua. Samalla haluaisin kuitenkin huomauttaa, että mietinnössä on jätetty kriisin syiden joukosta pois yksi, jota itse pidän paljon tärkeämpänä kuin lihan kulutuksen lisääntymistä Kiinassa ja Intiassa tai Australian kuivuutta. Muistuttaisin teille, että elintarvikkeiden hinnat nousevat myös Euroopan unionissa, ja on täysin selvää, että jatkuvat hinnankorotukset johtuvat energiahintojen noususta, jolla on puolestaan suora yhteys monikansallisten energiayhtiöiden kasvaviin voittoihin. Uusliberalismista on tullut kaiken EU:n toiminnan malli, mutta todellisuudessa sillä ei ratkaista elintarviketurvaa missäänpäin maailmaa.
Anna Záborská  
Peruselintarvikkeiden ennätyskorkeat hinnat, joilla on suuri vaikutus maailman nälkää näkevien kannalta, johtuvat useista hyvin tiedossa olevista tekijöistä. Muutamien maiden (kuten Kiina ja Intia) erityistilanteen lisäksi tällaisia tekijöitä ovat maailmanlaajuiset sään vaihtelut, siirtyminen ravintokasvien viljelystä biopolttoaineiden tuotantoon sekä maailman viljavarastojen alhainen taso.
Tällaisessa tilanteessa minusta on välttämätöntä, että EU toimii asiassa yhtenäisesti, koordinoidusti ja tehokkaasti. Pidän hyvänä komission ehdotusta rahoitusvälineen perustamisesta elintarvikekriisin hoitamiseen etenkin nyt, kun elintarvikkeiden korkeat hinnat nostavat yhä useampien ihmisten tarvitseman elintarvikeavun hintaa. Emme saa unohtaa, että käytämme EU:n veronmaksajien rahoja kehitysapuun. Elintarvikkeiden jyrkkä hinnannousu kehitysmaissa tai tämän nousun seuraukset köyhimpien ihmisten kannalta eivät voi olla perusteena sille, että jätämme huolehtimatta varojen tehokkaasta ja avoimesta jakamisesta. Monien kehitysmaiden epävakaan hallinnon, demokratialoukkausten ja korruption vuoksi olen hyvin haluton pönkittämään niiden kansallisia budjetteja. Tukisin mieluummin valtiosta riippumattomien ja osittain valtiollisten järjestöjen, yhteenliittymien tai niitä edustavien kumppanuuksien hallinnoimia hankkeita ja ohjelmia. Kaksi vuotta sitten tein täysistunnossa hyväksytyn ehdotuksen, jonka mukaan tuki olisi tarkastettava ja arvioitava kahdesti vuodessa ja sen jälkeen komission, paikallisten viranomaisten ja tuen saajien olisi vielä hyväksyttävä se.
