Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 7. marraskuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti torstaina 14. marraskuuta 2002 pidetyssä kokouksessa laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu.
Maanantai:

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tiedätte varmaan, että Strasbourgin alueella on varsin sumuista, ja minulle on kerrottu, että monet jäsenet eivät ole läsnä. Eräät heistä pahoittelevat sitä, etteivät he voi osallistua Medina Ortegan tupakan sponsorointia ja mainontaa koskevasta mietinnöstä käytävään keskusteluun. Pyytäisin teitä harkitsemaan keskustelun lykkäämistä tänään myöhemmäksi. Minulle on kerrottu, että osa on tulossa Brysselistä linja-autolla, jonka oletetaan saapuvan noin klo 20.30. Jäsen Malliori, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija on mainitussa linja-autossa, ja olisi harmillista, jos hän ei voisi osallistua keskusteluun.

Puhemies.
En halua puuttua sääkysymykseen juuri nyt, mutta ehkä palaamme siihen myöhemmin.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä kysymys liittyy esityslistaan yleensä, ei välttämättä maanantain esityslistaan. Kuten tiedätte, Prestige-niminen laiva ei ollut nimensä veroinen, kun siitä vuoti Espanjan rannikolle useita tonneja raakaöljyä, joka muodosti yli 200 kilometrin pituisen öljylautan. Lisäksi se on aiheuttanut syvää huolestuneisuutta ympäristön tilasta ja taloudellisia ongelmia yli 5 000 perheelle.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi, koska ymmärtääkseni parlamentin on kuultava kansalaistemme huolia, pyytäisin, että sisällyttäisitte esityslistallemme komission julkilausuman, jonka jälkeen pidettäisiin keskustelu, jossa voisimme käsitellä onnettomuuden olosuhteita ja sen syitä ja niitä toimia, joihin Euroopan unionin on ryhdyttävä, jotta tapaus ei toistuisi, sekä mahdollisen Euroopan unionin tuen ehtoja.
Arvoisa puhemies, en tiedä, sopisiko komission ilmastonmuutoksia koskevan julkilausuman perusteella ajankohdaksi maanantai vai torstai, mutta haluaisin heti sopia asiasta, jotta voimme merkitä kohdan esityslistallemme, jos muutkin poliittiset ryhmät ovat samaa mieltä.
Puhemies.
Yritän kovasti saada työviikkomme järjestykseen. Haluatte käsitellä aikaisemmin sitä, mitä oma ryhmänne ja muut ryhmät ovat ehdottaneet torstain esityslistalle. Pyydän kaikkia kollegoja, jotka haluavat pitää puheenvuoron, säästämään kommenttinsa siihen asti, kun aloitamme torstain esityslistan käsittelyn. Otan kuitenkin pyyntönne huomioon.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, ymmärrän jäsen Hautalan näkökulman, ja minusta olisi hyvä, että keskusteluun osallistuisi mahdollisimman moni parlamentin jäsen, mutta jäsen Hautalan ehdotus ei ole mielestäni hyvä, koska tällä hetkellä näyttää siltä, että moni kollegoistamme on tulossa tänne linja-autolla. Emme tiedä, mihin aikaan he ovat perillä, ja luultavasti he ovat saapuessaan kovin uupuneita. Te ette edes tiedä, osallistuvatko he keskusteluun vai eivät. Jos ehdotus olisi se, että keskustelu käydään huomenna, kannattaisin sitä, mutta keskustelun jättäminen tänä päivänä viimeiseksi ei ole mielestäni asianmukaista. Siksi katson, että meidän olisi joko keskusteltava nyt tai siirrettävä keskustelu tämän viikon toiseen päivään.

Puhemies.
Huominen on ehdottomasti unohdettava. Jo nyt ilman uuden mietinnön lisäämistä huomisen esityslista näyttää lähes mahdottomalta. Kuultuamme esittelijää ja ottaen huomioon sen, että tällaiset pyynnöt on esitettävä yksiköille tunti ennen istunnon alkua, meidän on mielestäni paras vain jatkaa eteenpäin.
Olen kuitenkin pahoillani siitä, että jäsen Hautala ja me parlamentissa olemme joutuneet tänään tilanteeseen, jossa ei voida taata niiden kollegojen osallistumista, jotka lähtivät tänään riittävän ajoissa voidakseen olettaa pystyvänsä osallistumaan keskusteluun.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ymmärrän äsken esittämänne syyt, mutta, kuten jäsen Hautala totesi, jäsen Malliori on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija tässä tupakan mainontaa koskevassa hyvin tärkeässä keskustelussa, ja te tiedätte varsin hyvin, arvoisa puhemies, että tupakkatuotteiden mainontaan liittyvät kysymykset ovat aina kiistanalaisia ja että kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ja toisaalta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan välillä on aina näkemyseroja. Tämän vuoksi jäsen Hautala pyysi mietinnön käsittelyn lykkäämistä hieman, jotta kollegat ehtisivät mukaan. En tiedä, onko tämä mahdotonta, mutta tietenkin jos esittelijä ei ole samaa mieltä? Ymmärrän ongelman, mutta olisi parlamentin kannalta tärkeää, että jäsen Malliori olisi läsnä, koska hän on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija tässä asiassa.

Puhemies.
En halua pitkittää keskustelua tarpeettomasti ja olen hyvin tietoinen asian hankaluudesta. Pääesittelijä on ehdottanut tätä tai huomista päivää. Tältä osin valinnanvaraa ei kuitenkaan ole, sillä tämä päivä on ainoa mahdollinen. Myönnän kuitenkin, että valiokunnissa näkemykset voivat olla eriäviä. Kun otetaan huomioon poikkeuksellinen tilanne ja se, ettei lausunnon valmistelija Malliori ole läsnä, kehottaisin ympäristövaliokuntaa varmistamaan, että joku, joka on valiokunnassa osallistunut keskusteluihin ja äänestyksiin, voisi kertoa tämäniltaisessa keskustelussa riittävän hyvin valiokunnan kannan.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, huomauttaisin siitä, että tämän päivän esityslistalla on tiedonvälityksen keskittymistä koskevassa keskustelussa viisi tai kuusi suullista kysymystä, ja käsittääkseni lähes kaikki me puhujat olemme paikalla.
Huomaan, että komissiokin on paikalla. Jos komission jäsen Byrnen kuuluu vastata kysymykseen, ehdotan, että aloitamme tällä aiheella ja sen jälkeen käsittelemme esittelijä Medina Ortegan mietintöä. Tämä voisi olla järkevä ratkaisu.

Puhemies.
Kollegojen reaktioiden perusteella näyttää mielestäni siltä, että tämä ehdotus voidaan hyväksyä. Näin ollen aloitamme tämänpäiväisen istunnon tiedonvälitystä koskevalla yhteiskeskustelulla. Keskustelun jälkeen siirrymme käsittelemään Medina Ortegan mietintöä, jonka yhteydessä annetaan asiaa koskeva lausunto.
Keskiviikko:
Neuvosto on pyytänyt, että työmarkkinaosapuolten kolmikantakokouksesta annetun neuvoston julkilausuman käsittely aikaistetaan keskiviikon esityslistalle heti Pakistania koskevan julkilausuman jälkeen.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Torstai:
Euroopan kansanpuolueen ryhmä ja Euroopan demokraatit sekä Vihreät/ Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ovat esittäneet minulle pyynnön, että tämän istuntojakson esityslistalle merkitään komission julkilausuma meriturvallisuutta koskevan Erika-toimenpidepaketin soveltamisesta säiliöalus Prestigen Galician rannikon läheisyydessä tapahtuneen haaksirikon johdosta ja sosio-ekonomisten ja ympäristötuhojen korjaamiseksi toteutettavista toimista.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmämme on pyytänyt keskustelua onnettomuudesta, joka on tapahtunut Galiciassa Euroopan rannikoilla, ja haluaisin puolustaa tätä kantaa. Ryhmämme puheenjohtajat ovat pyytäneet tätä keskustelua kirjallisesti. En halua käyttää työjärjestyspuheenvuoroa vaan yksinomaan selvittää asian ennen äänestystä.

Puhemies.
Olen jo todennut, että kaksi ryhmää, muun muassa teidän ryhmänne, on esittänyt julkilausumaa koskevan pyynnön. Keskustelu ei ole nyt tarpeen, sillä tarvitsemme vain menettelyä koskevaa äänestystä PPE-DE-ryhmän ja Verts/ALE-ryhmän esittämästä pyynnöstä, joka koskee julkilausuman merkitsemistä torstain esityslistalle.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Tällä hetkellä klo 12.00 työjärjestyksen 110 a artiklan mukaisesti äänestettävän Maatenin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnön osalta olen vastaanottanut Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän kirjallisen vastalauseen tämän menettelyn soveltamisesta. Ryhmä toivoo, että Maatenin mietinnöstä käytävä keskustelu merkitään torstain esityslistalle viimeiseksi kohdaksi.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Joulukuun ensimmäinen istuntojakso (4. ja 5. joulukuuta Brysselissä):
Ei muutoksia.

Ehdokasvaltioiden parlamenttien jäsenten kanssa pidettävään huomiseen kokoukseen liittyen haluaisin pyytää, että eri ryhmien puheenjohtajat ilmoittavat tämäniltaisissa ryhmien kokouksissa sekä oman parlamenttimme jäsenille että ehdokasvaltioiden parlamenttien jäsenille - jos he ovat ylipäänsä päässeet perille - että on kerrassaan välttämätöntä, ettei kukaan käytä tai pidä matkapuhelintaan päällä.
Tulkkaus on valtava haaste, kun mukana on näin monta uutta kieltä, ja siksi prosessin helpottamiseksi käytetään infrapuna-tulkkausjärjestelmää. Jokainen, joka kytkee matkapuhelimensa päälle tekstiviestejä tai puheluja vastaanottaakseen tai soittaakseen itse, vaikuttaa tosiasiallisesti siihen, pystyvätkö vieraamme teknisesti kuulemaan puheenvuorojen tulkkauksen. Vaikka tavallisestikin menettely on sellainen, että kollegoja kehotetaan olemaan käyttämättä matkapuhelimia, huomenna on ehdoton tekninen välttämättömyys, että jokainen kytkee matkapuhelimensa pois päältä ennen tänne tuloaan.
Toistan tämän varoituksen huomenna, mutta olisin tyytyväinen, jos ryhmät voisivat tähdentää tätä seikkaa. Luotan yhteistyöhaluunne.
Hallussani on useita eri viranomaisilta, lentokenttäviranomaisilta, Strasbourgin kaupunginjohtajalta ja Air Francelta saamiani kirjeitä, jotka koskevat Strasbourgiin tänään saapuvien kollegojen kohtaamia yleisiä hankaluuksia. Haluan lukea teille osan lentokenttäviranomaisten kirjeestä:

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron kysyäkseni teiltä sitä, voitteko varmistaa, oliko joulupukin poro tuolloin maassa vai ilmassa.
Puhemies.
Jos vastaisin tähän kysymykseen, se olisi tilanteeseen nähden liian korkealentoista.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, pyysin aiemmin puheenvuoroa, koska tänä aamuna ryhmämme on pyytänyt komissiolta kirjallisesti Erika-lainsäädäntöpakettien soveltamista Galiciassa Prestige-aluksen onnettomuuden seurauksena vallitsevaan hirvittävään tilanteeseen.
Arvoisa puhemies, ei ole sattumaa, että Erika-aluksen onnettomuus tapahtui juuri Bretagnessa ja äskettäinen Prestige-aluksen onnettomuus Galiciassa. Näitä kumpiakin alueita on suojeltava, erityisesti Euroopan Atlantin puoleisella rannikolla.
Erika-aluksen onnettomuuden myötä ryhdyttiin hyvin tuntemiimme lainsäädäntötoimiin. Galician onnettomuuden takia tätä lainsäädäntöä olisi sovellettava välittömästi. Emme voi jatkossa sallia sitä, että vesialueillamme liikkuu vastuuttomasti Prestige-aluksen kaltaisia onnettomuusalttiita aikapommialuksia. Kaikista maanosista Eurooppaan suuntautuvat merireitit kulkevat Galician kautta. Poikkeuksellisena alueena pidettävällä Costa da Morte -rannikolla on viime aikoina sattunut neljä vastaavaa erittäin vakavaa onnettomuutta.
Kansalaiset toivovat, että sosioekonomisia haittoja ja ympäristöhaittoja lievitetään, vahinkoa kärsineitä asianosaisia tuetaan sekä estetään se, että Prestige-aluksen uumenissa olevat loputkin 77 000 tonnia öljyä päätyvät rannikoillemme. Toivomme komissiolta pikaisia päätöksiä.

Puhemies.
Muistuttaisin kollegoja siitä, että puheenvuorot saavat olla enintään minuutin pituisia.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, galicialaisena ja parlamentin enemmistöryhmän kalatalousasioiden koordinaattorina olen iloinen siitä, että päätimme, että komissio saapuu tänne torstaina selvittämään meille pienimpiä yksityiskohtia myöten - koska aiomme kysyä pienimmätkin yksityiskohdat - kuinka tämä hirvittävän vakava onnettomuus saattoi tapahtua.
Arvoisa puhemies, Galician hiekkarannat, rannikko, eläimistö, kalat ja linnut ovat mustanpuhuvia, ja ihmiset suhtautuvat tulevaisuuteen synkästi. Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teiltä, että te osoitatte parlamentin puolesta solidaarisuutta Espanjan ja Galician viranomaisille ja olette niihin suoraan yhteydessä. Torstaina aiomme pyytää komissiolta apua ja selvityksiä.
Koska emme parlamentin uuden työjärjestyksen mukaan voi esittää päätöslauselmia, haluaisin ilmoittaa, että aion kalatalousvaliokunnan kautta esittää päätöslauselmaa, jolla perustetaan suojellut Euroopan kalastusvyöhykkeet haavoittuville alueille ja jonka mukaan vaarallisten aineiden merikuljetusten on tapahduttava etäämpänä näiltä alueilta. Lisäksi aion esittää tällaisia rahteja kuljettavia aluksia koskevan tällä hetkellä vuodeksi 2015 asetetun kaksirunkoisuusvaatimuksen aikaistamista vuoteen 2005.
Arvoisa puhemies, irlantilaisena ja kelttinä sanon teille, ettemme voi sallia Euroopassa enää tällaisia onnettomuuksia. Valvontaa on tehostettava, ja ympäristömme tuhoaminen on estettävä.
Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, kiinnitän sosiaalidemokraattien ryhmän edustajan ja kalatalousvaliokunnan sosiaalidemokraattien koordinaattorina parlamentin huomiota Prestige-säiliöaluksen öljyvuotoon, jonka kollegani äsken mainitsivat ja joka sattui viime viikolla kotiseutuni Galician rannikon läheisyydessä.
Torstaina - onnettomuushan tapahtui keskiviikkona - jätin parlamentille päätöslauselmaesityksen sekä kaksi muuta päätöslauselmaesitystä, koska käsittääkseni useilla tahoilla on tässä yhteiset edut, jotka koskevat ympäristöä ja kalastusta, ja kuuluvat siten kalatalousvaliokunnan tehtävänkuvaan, ja jotka koskevat vaarallisten aineiden merikuljetuksia, ja kuuluvat siten liikennevaliokunnan tehtävänkuvaan.
Kyseinen öljytankkeri on jo aiheuttanut 37 kilometrin pituisen rannikkoa kohti etenevän öljylautan, mikä on paradoksaalista erinomaisuuteen viittaavan Prestige-nimen vuoksi - ja saatte huomata, että tästä tulee Euroopan laajuinen ongelma. Alus purjehti Bahamasaarten lipun alla, sillä oli filippiiniläis-romanialainen miehistö ja se oli matkalla ehdokasvaltiosta Latviasta Gibraltarille, minkä vuoksi asia koskee myös Euroopan unionin maata ja jäsenvaltiota eli tässä tapauksessa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Alusta johti kreikkalainen kapteeni.
Pyydän, että yhteisön toimielimet tiukentavat asiaa koskevaa lainsäädäntöä, noudattavat voimassa olevaa lainsäädäntöä ja ottavat huomioon tällaiset katastrofit osoittamalla eurooppalaista solidaarisuutta, siten kuin sitä osoitettiin esimerkiksi viime kesänä neljässä jäsenvaltiossa sattuneiden luonnonmullistusten yhteydessä.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron ja puhun toisenlaisesta katastrofista. Kaikkialla maailmassa toimiva Yhdistyneiden Kansakuntien kidutuksen vastainen komitea julkistaa joka neljäs vuosi havaintonsa ja antaa allekirjoittaneille valtioille suosituksia. Toistaiseksi Espanjan kuningaskunta ei ole selviytynyt huomautuksetta. Selvityksestä, joka koskee Espanjaa ajanjaksolla 1997-2001, käy ilmi, ettei ole takeita siitä, ettei incommunicado- tai eristyssellikohtelu ole johtanut Baskimaahan liittyvissä tapauksissa tavallisiin pahoinpitelyihin ja kidutukseen. Tämän lisäksi Espanjassa ilmitulleet kidutustapaukset ovat johtaneet siihen, että kiduttajat on armahdettu.
Espanjan sisäministeriön valtuuskunta on yhtä kaikki todennut seuraavaa: "armahdusten määrä on vähäinen verrattuna ihmisoikeusrikkomuksista syytettyjä poliiseja koskevien rikosoikeudenkäyntien määrään", eikä armahtamista voida pitää yleisenä menettelytapana, koska valtuuskunnan sanojen mukaan tällainen prosessi "ei ole automaattinen".
Espanjaa koskeva selvitys julkistetaan huomenna iltapäivällä klo 15.00. Voitaisiinko poliittisten ryhmien puheenjohtajakokouksessa käsitellä asiaa?

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ajattelin, että kävisimme keskustelun Prestige-aluksesta torstaina, mutta huomaan, että kaikki ryhmät käyttävät puheenvuoron, enkä haluaisi, että ryhmäni, jonka puolesta kollegani Salvador Jové Peres ja minä puhumme torstaina, jättää sanomatta oman mielipiteensä ja sen, mitä olisi mielestäni tehtävä.
Ei ole syytä pelkästään arvostella nykytilannetta, jota ei voida enää korjata, sillä kyseessä on kaikkien kalastajien ja äyriäistenpyytäjien kannalta taloudellinen katastrofi, kuten edelliset puhujat ovat sanoneet, vaan on huomattava, että kyseessä on myös ympäristökatastrofi. Kun lainsäädäntöä ehdotetaan tiukennettavan, meidän kaikkien on äänestettävä sen puolesta. Tällä hetkellä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa keskustellaan erittäin tärkeästä direktiivistä, jonka esittelijä on ryhmämme jäsen Papayannakis. Direktiivissä on kyse siitä, kuinka vastuu jakautuu ympäristövahingoissa. Mielestäni tämä aihe on hyvin tärkeä. Saa nähdä, kuinka asiasta äänestetään lähikuukausina.
Kinnock, Glenys (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Varmaankin tiedätte, että yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen on määrä käynnistyä ensi maanantaina Brysselin istuntosalissa. Ymmärtääkseni puheenjohtajakokous on lähettänyt melko suorasanaisen kirjeen Belgian viranomaisille sen vuoksi, että kaksi Zimbabwen valtuuskunnan jäsentä on mahdollisesti viisumikieltoluettelossa. Ymmärtääkseni viisumit on nyttemmin myönnetty näille Zanu-PF:n kahdelle ministerille, ja heidän on määrä saapua Brysseliin huomenna.
Arvoisa puhemies, voisitteko antaa meille osviittaa siitä, mihin toimiin Euroopan parlamentti aikoo seuraavaksi ryhtyä tässä varsin vakavassa asiassa.

Puhemies.
Olemme toimittaneet heti puheenjohtajakokouksen jälkeen parlamentin päätöslauselmat Belgian viranomaisille, jotka olivat jo myöntäneet viisumit eivätkä halunneet peruuttaa niitä. Tämän vuoksi ehdotan, että puheenjohtajakokouksessa arvioitaisiin tällä viikolla nykytilannetta uudelleen. Meidän olisi keskusteltava siitä, mitä päätöslauselmien mukaisia vaihtoehtoja ja päätöslauselmien johdonmukaisten jatkotoimien edellyttämiä vaihtoehtoja parlamentilla on, sekä harkittava näiden kahden henkilön julistamista ei-toivotuiksi henkilöiksi Euroopan parlamenttiin.
Jos puheenjohtajakokouksessa tehdään tällainen päätös, se välitetään sen jälkeen Belgian viranomaisille ja Zimbabwen viranomaisille. Tämä olisi mielestäni paras ratkaisu. Joka tapauksessa vakuutan, että asia otetaan esille puheenjohtajakokouksessa. Kokouksessa päätetään enemmistön päätöksellä siitä, mihin toimiin on syytä ryhtyä, ja sen jälkeen päätöksestä kerrotaan teille ja kollegoille sekä myös parlamentin ulkopuolisille tahoille.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Yhdyn edellä esitettyihin huomioihin, mutta ehdottaisin, että yhteinen parlamentaarinen edustajakokous pidetään mahdollisesti jatkossa jossakin muualla, ja koska ei-toivotut Zimbabwen ministerit ovat edelleen paikalla, olisi suositeltavaa, etteivät parlamenttimme jäsenet osallistu mainittuun edustajakokoukseen niin kauan kuin kyseiset ministerit ovat paikalla.

Puhemies.
Kehotan niitä jäseniä, jotka haluavat jatkaa asian käsittelyä, varmistamaan tällä viikolla kunkin ryhmän valmistelevan poliittisen työn pohjalta, että ryhmät pystyvät omaksumaan suosittelemansa selkeän poliittisen kannan. Tällä viikolla torstaina pidettävässä puheenjohtajakokouksessa annetaan tätä suositeltavaa kantaa ilmentävä julkilausuma.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, neljä viikkoa sitten pyysin tukea operaatiolle, jonka tarkoituksena olisi ollut nostaa Afrikan suurimman haverin sadat uhrit ylös Senegalin edustalla haaksirikkoutuneesta Joala-aluksesta. Toistaiseksi mitään ei ole tapahtunut. Komission saamien tietojen mukaan Senegali vastustavat nostotoimia uskonnollisin perustein. On kerrottu, että ruumiiden nostaminen merestä on teknisesti vaikeaa ja että presidentti Wade pitää hautaamista mereen parempana vaihtoehtona kuin ruumiiden ylös nostamista. Äsken on kuitenkin saatu aivan uutta tietoa, joka kumoaa aiemmat tiedot. Senegalilaisilta yhteyshenkilöiltäni saamien tietojen mukaan näyttää siltä, että presidentti Wade kannattaa ruumiiden nostamista ylös ja on varannut tietyn rahasumman tähän tarkoitukseen. Paikalliset sukeltajat ovat jo nostaneet merestä yli 200 ruumista. Näin ollen ruumiiden nostaminen merestä on teknisesti mahdollista, mutta lisärahoitusta tarvitaan. Uhrien senegalilaisia sukulaisia ja kaikkia Ranskassa, Alankomaissa ja muissa jäsenvaltioissa asuvia sukulaisia kauhistuttaa ajatus siitä, ettei heidän rakkaille omaisilleen voida järjestää arvokkaita hautajaisia. Kyse ei ole uskonnollisesta vastustamisesta.
Omasta puolestani pyytäisin teitä jälleen kerran välittämään mahdollisimman kiireellisenä asiana komissiolle tämän viestin, sillä kyse on Afrikan suurimmasta haverista. Jos se olisi tapahtunut meidän rannikoillamme, emme olisi hetkeäkään epäröineet ryhtyä toimiin. Nämä ihmiset ansaitsevat sen, että heidät nostetaan merestä arvokkaasti.

Puhemies.
Toimitan huomautuksenne asianomaisille komission virkamiehille. Totean muistin virkistämiseksi, että viimeksi asiasta käydyn keskustelun jälkeen välitin parlamentin puolesta vilpittömät pahoittelumme asianomaisille viranomaisille, mikä oli tuolloin puhemiesten pyyntö.

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsenten ohjesääntö -kohta, neuvostolle osoitettu suullinen kysymys, on tällä hetkellä Brysselin istunnonjakson esityslistalla. Ryhmämme vähemmistö oli sillä kannalla, ettei tässä vaiheessa ole viisasta esittää neuvostolle tätä kysymystä, koska keskustelemme siitä yhä keskenämme, mutta asiasta tehtiin kuitenkin demokraattinen päätös. Puheenjohtajakokouksen antamasta selvityksestä minulle ilmeni, että olette käyneet keskusteluja jäsenvaltioiden pääministereiden kanssa. Arvoisa puhemies, voinko pyytää teitä kirjoittamaan niille parlamentin jäsenille, jotka eivät osallistu näihin kokouksiin, yhteydenotoistanne ja pääministerien kanssa käymistänne keskusteluista, jotta mekin olemme tulevan tehtävämme tasalla ja tiedämme, mistä aiomme 4. joulukuuta pidettävässä täysistunnossa keskustella.

Puhemies.
Minun lienee parasta pyyntönne vuoksi todeta, että hoidan henkilökohtaisesti tiedottamisen jäsenille ennen kuin käymme nämä keskustelut asiasta.
Voin kertoa teille toistaiseksi sen, että minulla oli ensimmäisen kerran mahdollisuus raportoida puheenjohtajakokoukselle jäsenten ohjesääntöä koskevien alustavien keskustelujen tuloksista. Kävin näitä keskusteluja puheenjohtajakokouksen puolesta asianomaisten neuvoston virkamiesten kanssa. Viime torstaina pidetyssä puheenjohtajakokouksessa päätettiin kehottaa esittelijä Rothleytä työstämään edelleen ajatuksiamme ja hänen oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle laatimaansa mietintöä, jotta asiasta voitaisiin toistaiseksi avoimeksi jätettynä ajankohtana keskustella ja äänestää täysistunnossa. Tällä välin voisimme harkita suullista kysymystä tai kehottaa neuvostoa antamaan julkilausuman joulukuussa pidettävällä ensimmäisellä istuntojaksolla.
Kun minulla oli tällä viikolla tilaisuus raportoida puhemiehistölle, joka on järjestyksessä seuraava elin, ja raportoituani jo puheenjohtajakokoukselle, pyrin sen jälkeen ryhtymään toimiin sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenillä on oma arvionsa siitä, miten olemme tunnusteluissamme edenneet.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, samalla, kun Strasbourgin palomiehistö yritti sumun keskellä pyydystää uskoakseni euroskeptisiä metsäkauriita, joiden oletan olevan Roger Helmannin omaisuutta, lentokone, jossa matkustin, kierteli ja kaarteli taivaalla ja ehdin sen vuoksi lukemaan moneen kertaan läpi italialaiset sanomalehdet, joissa todettiin Italian talousministerin Giulio Tremontin lausuneen, että "Euroopan on päätettävä eläkkeistä".
Olemmeko me eurooppalaiset siis näin pystyviä? Emme tietenkään pysty pysäyttämään sumussa kirmaavia metsäkauriita, mutta meidän on päätettävä eläkkeistä. Mielestäni kyse on käänteisestä toissijaisuusperiaatteesta: valtiot päättävät, kun se sopii niille, ja kun valtioiden on leikattava eläkkeitä ja kiristettävä vyötä eläkeläisiltä, niille sopii sanoa, että päätös kuuluu Euroopalle. Arvoisa puhemies, ettekö aio puuttua asiaan?

Puhemies.
Tämä on hyvin viisas huomio teiltä, jäsen Fatuzzo.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Koska tällä istuntojaksolla käydään historiallisia keskusteluja, kyselytuntia ei pidetä. Olin esittänyt neuvostolle kysymyksen lainsäädäntöprosessista ja siitä, miten parlamenttia mahdollisesti kohdellaan oikeusavusta ehdotetun direktiivin yhteydessä.
Neuvosto aikoo hyväksyä tämän direktiiviehdotuksen kuluvan kuun lopussa muun kuin sen tekstin pohjalta, josta parlamenttia kuultiin. Tällä tavalla sivuutetaan yhteispäätösmenettely, jota noudatettaisiin kuun vaihteen jälkeen, ja tällä tavalla jätetään huomiotta myös komission painokas suositus siitä, että neuvoston olisi kuultava parlamenttia uudelleen.
Haluaisin tietää parlamentin puolesta, miksi neuvosto katsoo, ettei sen ole kuultava meitä uudelleen. Eikö neuvosto ole sitä mieltä, että tämä on täysin sen keskinäisen luottamuksen ja vilpittömän mielen periaatteen vastaista, joka on muodostunut lainsäädäntöprosessissa näiden kahden toimielimen välille ja joka on vahvistettu perustamissopimuksissa ja jonka myös yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut? Arvoisa puhemies, tämä on vakava asia, ja pyydän teitä tutkimaan sitä.

Puhemies.
Jäsen Wallis, koska kyselytuntia ei ole, kysymyksenne merkitään muistiin. Otan pyyntönne huomioon ja otan selvää, voimmeko saada neuvostolta jonkinlaisen vastauksen äsken esittämäänne keskeiseen kysymykseen.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Asiani liittyy siihen, mitä jäsen van Hulten totesi keskiviikosta, joulukuun 4. päivästä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenenä olen varsin tietoinen siitä, miten tärkeää on sekä perustuslain että käytännön näkökulmasta edistää parlamentin jäsenten ohjesääntöä - vaikken itse olisikaan valinnut sen toteuttamista juuri tällä tavalla.
Muistutan kuitenkin siitä, että kyseisen päivän esityslistalle on merkitty suuri kalastuskeskustelu, joka on ensimmäinen kymmeneen vuoteen ja jossa tarkastellaan Euroopan kalataloutta kriittisellä hetkellä. Äänestäjät kaikkialla Euroopassa seuraavat, mitä Euroopan parlamentti ajattelee asiasta ja aikoo sen hyväksi tehdä. Sanomalehdissä heille kuitenkin kerrotaan, että parlamentti lykkäsi kalastuskeskustelua, kunnes se oli saanut keskustelluksi omista palkoistaan. Tällainen tilanne on skandaali. Toivon, että jos puheenjohtajakokouksessa halutaan pitää kiinni esityslistasta sen nykyisessä muodossa, edes järjestystä vaihdetaan ja siirretään erittäin tärkeä kalastuskeskustelu pidettäväksi ennen jäsenten ohjesääntöä koskevaa keskustelua.
Puhemies.
Jos kollegat haluavat keskustella tästä aiheesta, he voivat ottaa sen esiin torstaina pidettävässä puheenjohtajakokouksessa.
Muistutan teitä siitä, että olemme äsken äänestäneet joulukuun Brysselin istunnon esityslistasta ilman, että jäsenten keskuudessa olisi virinnyt asiasta keskustelua, vastalauseita tai ehdotuksia. Merkitsen muistiin sen, minkä sanoitte. Ryhmät voivat edelleen vapaasti harkita kyseisen päivän käsittelyjärjestyksen muuttamista.

Ludford (ELDR).
Käytän työjärjestyspuheenvuoron. Olen tyytyväinen siihen, että äskettäin brittiläiset ja alankomaiset lentokoneiden bongaajat (plainspotters) vapautettiin vakoilusyytteistä Kreikassa ja että muutoksenhakutuomioistuin oli riittävän rohkea oikaisemaan tuomioistuimen aiemmin antaman väärän tuomion, jollainen vuosi sitten annettu tuomio oli.
Muistuttaisin siitä, että samantapaisten väärien tuomioiden oikaiseminen kesti 1980-luvulla vuosikausia vastaavien Yhdistyneissä kuningaskunnissa ilmenneiden tapausten yhteydessä, joten olen iloinen siitä, että aikaa ei kulunut enempää, vaikka vuosikin on vastaajille kova paikka. Tosiasiassa tällaista syytettä ei olisi koskaan pitänyt nostaa ja se, kuinka syytös eteni, herätti paljon huolestumista vastaajien kohtelusta ja oikeudenkäyntien normeista. Näin ollen on olennaista, että edistämme asiaa, jolla rikosoikeudenkäynneissä syytettyinä oleville henkilöille taataan korkeatasoiset oikeudenkäyntien vähimmäisnormit, mitä komissio aikoo esittää ensi vuonna ehdottamassaan puitedirektiivissä. Meidän on myös kehitettävä Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Euroopan perusoikeuskirjassa tekemiämme ihmisoikeussitoumuksiamme.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, taas kerran tiedotusvälineiden kautta meille on alettu pikkuhiljaa välittää kauhistuttavia kuvia Afrikan sarvea jälleen koettelevasta nälänhädästä. Jälleen kerran huomaamme, että silmiimme piirtyy kuvia sadoista nälkäkuoleman partaalla olevista lapsista, mutta emme järjestä maailman nälkäongelmaa käsittelevää erityiskeskustelua. Tällaisia kuvia näytetään meille myös Argentiinasta, ja teemme aivan liian vähän ja liian myöhään kuten viime kerralla.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi pyydän, ettemme toimisi samoin kuin Roomassa pidetyssä FAO:n huippukokouksessa, jolloin emme käyneet erityiskeskustelua nälkäongelmasta. On järjestettävä keskustelu, on annettava konkreettinen päätöslauselma, sillä historian ei pidä antaa toistaa itseään.

Langenhagen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kommentoisin lyhyesti Galician rannikolla tapahtunutta öljysäiliöaluksen onnettomuutta. Emme ole tietenkään kuulleet kaikkein tuoreimpia tätä toista hirvittävää ja murheellista onnettomuutta koskeneita uutisia. Pari päivää sitten Lissabonissa EMSA:sta, Euroopan meriturvallisuusvirastosta puhunut komission edustaja esitti ajatuksen eurooppalaisesta ympäristömerivartiolaitoksesta. Olemme vaatineet sellaista kymmenen vuoden ajan pääsemättä toistaiseksi asiassa juurikaan eteenpäin. Haluan myös estää sen, että tapahtuu jotakin vastaavaa kuin äskettäin Saksassa tapahtui.
Vuosi sitten perustimme samanlaisessa tilanteessa havereihin erikoistuneet valmiusjoukot, jotka eivät ole vieläkään aloittaneet toimintaansa. Viikonlopun lehdestä oli luettavissa, että niille etsitään kolme mahdollista tukikohtaa, joista paras valitaan. Haluaisin kertoa teille, että kansalaiset suhtautuvat asiaan vähintäänkin kriittisesti, ja pyydän, ettemme sortuisi vastaaviin virheisiin ainakaan unionin toimien osalta.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin parlamentin kiinnittävän huomiotaan Italian perjantain vastaisen yön tapahtumiin eli siihen, että 20 globalisaatiota vastustavaa (ns. no global) aktivistia pidätettiin ja eristettiin sellaisten syytteiden perusteella, kuten "taloudellisen järjestelmän horjuttaminen" tai "instituutioiden ja hallituksen edustajien tehtävänhoidon estäminen".
Nämä rikokset ovat sisältyneet Italian rikoslakiin jo 1930-luvulta saakka. Ne otettiin käyttöön, jotta anarkisteilta ja sosialisteilta voitiin evätä poliittisen toiminnan harjoittaminen fasismin aikana. Jos tällaisia pykäliä olisi ollut käytössä ehdokasvaltiossa ja kaikkien Euroopan toimielinten huomio olisi kohdistunut niihin, tällainen maa ei olisi koskaan menestynyt laajentumisneuvotteluissa.
Mielestäni tämä on koko Eurooppaa koskeva ongelma, eikä tällaisia tapauksia saa enää sattua 15 jäsenvaltion eikä 25 jäsenvaltion unionissa. Katson, että myös meidän on kiinnitettävä huomiota tällaisiin tilanteisiin. Meidän on keskusteltava niistä tai edes tiedostettava niiden olemassaolo.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin osoittaa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueenryhmän puolesta myötätuntoni niille, joita Galician tapahtumat ovat koetelleet. Tunnemme kaikki itsemme voimattomiksi. Kävin itse niillä Internet-sivuilla, joilla kaikki alukset on lueteltava, ja etsin Prestige-alusta. Se ei ole siellä, vaikka sen kuuluisi olla siellä.
Hyvä puhemies, pyydän teitä ilmoittamaan komissiolle, että mekin haluamme tietää, mikä oli Latvian osuus tapahtuneessa. Haluan lisäksi latvialaisten kollegojemme kommentoivan asiaa keskustelun viriämiseksi, sillä alushan oli matkalla Latviasta Gibraltarille. Lisäksi katson, että näiden maiden olisi noudatettava voimassa olevia vaatimuksia. Samalla pyydän komissiota selvittämään, mikä oli rahdinantajayhtiö. Olen yrittänyt löytää sen sanomalehdistä. Tarvitsemme tätä tietoa voidaksemme seurata tilanteen kehittymistä.
Aiempiin puheenvuoroihin viitaten huomauttaisin siitä, että keskiviikkona on lasten oikeuksien päivä. Mielestäni meidän olisi vietettävä sitä yhdessä ja meidän olisi lähetettävä terveiset Carol Belamille.

Puhemies.
Ehkä voisimme pyytää komissiota ottamaan huomioon kysymyksenne ennen kuin se antaa julkilausumansa torstaina.

Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, tänään lentokentällä huomasimme, että joskus luonto voi kääntyä tekniikkaa vastaan. Jottemme tieten tahtoen horjuttaisi luonnon tasapainoa, meidän on esitettävä tehokkaita ilmastotoimia. Hiilidioksidipäästöjä on vähennettävä ratkaisevasti. Parlamentin enemmistö on vuosien ajan vaatinut ympäristökustannusten perimistä myös kuluttajilta. Lentohintoihin on sisällytettävä ympäristövero erityisesti lentoliikenteen alalla. Toistaiseksi Euroopan unioni on kuitenkin epäonnistunut asiassa, sillä ilmastoveroa ei ole asetettu.
Onneksi on myös hyviä uutisia. Trees for Travel -järjestö istuttaa maksusta puita jokaisen tehdyn lentomatkan jälkeen. Aina kun lennämme, voimme ostaa ilmastosertifikaatin tasapainottaaksemme matkamme aiheuttamia hiilidioksidipäästöjä. Lainsäädännön puuttumisesta huolimatta voimme edes rahalla paikata aiheuttamaamme vahinkoa. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän Alankomaiden valtuuskunta on päättänyt tukea tätä aloitetta ja ostaa Strasbourgista tällä viikolla ilmastosertifikaatteja lentomatkojensa hyvittämiseksi. Kehotan puhemiestä ja kaikkia muita säännöllisesti lentokoneilla matkustavia Euroopan parlamentin jäsenkollegoitani toimimaan samoin.

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, koska edustan itsekin syrjäistä ja merellistä aluetta, haluan osoittaa tuntevani myötätuntoa niitä galicialaisia kalastajia kohtaan, jotka ovat joutuneet kärsimään Prestige-aluksen aiheuttamasta ympäristökatastrofista.
Toiseksi haluan aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenenä ja kalatalousvaliokunnan varajäsenenä sanoa, että tämä katastrofi vaikuttaa merkittävästi näihin neljään alaan. Siksi pyydän komissiolta ja ennen kaikkea esittelijä Izquierdo Colladolta, että liikennettä käsittelevässä valkoisessa kirjassa otetaan huomioon vuoden 2010 osalta eräs minua huolestuttava seikka, jonka on minulle tänään maininnut Kanariansaaria edustava kollegani jäsen Medina ja jolla tarkoitan sitä, että monet yhteisön alukset tai muut kuin yhteisön alukset eivät käytä niitä merireittejä, jotka kiertävät kaukaa eräiden Galician kaltaisten alueiden yksinomaiset talousvyöhykkeet.

Puhemies.
Kohdan käsittely on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kuudesta jäsenten komissiolle esittämästä joukkotiedotusta koskevasta suullisesta kysymyksestä:
suullisen kysymyksen (O-0045/02 - B5-0498/02) esittäjä Graham Watson - Sisämarkkinat: joukkotiedotuksen monimuotoisuus laajentumisen yhteydessä;
suullisen kysymyksen (O-0053/02 - B5-0499/02) esittäjät Enrique Barón Crespo, Michel Rocard, Barbara O'Toole, Reino Paasilinna, Demetrio Volcic ja Karin Junker - Tiedotusvälineiden keskittyminen;
suullisen kysymyksen (O-0080/02 - B5-0500/02) esittäjät Raina A. Mercedes Echerer, Daniel Marc Cohn-Bendit, Monica Frassoni, Heide Rühle ja Jean Lambert - Tiedotusvälineiden keskittyminen;
suullisen kysymyksen (O-0082/02 - B5-0501/02) esittäjät Fausto Bertinotti, Lucio Manisco ja Geneviève Fraisse - Tiedotusvälineiden keskittyminen;
suullisen kysymyksen (O-0083/02 - B5-0502/02) esittäjät Mariotto Segni, William Abitbol, Teresa Almeida Garretti, Guido Bodrato, Juan José Bayona De Perogordo, Jean-Louis Bourlanges, Luigi Cocilovo, Gerard Collins, Thierry Cornillet, Paul Coûteaux, Brian Crowley, Luigi Ciriaco De Mita, Gérard M.J. Deprez, Giorgos Dimitrakopoulos, Carlo Fatuzzo, Fernando Fernández Martín, Concepció Ferrer, Jim Fitzsimons, Konstantinos Hatzidakis, Liam Hyland, Florence Kuntz, Franco Marini, Mario Clemente Mastella, Reinhold Messner, Juan Ojeda Sanz, Seán Ó Neachtain, Marcelino Oreja Arburúa, José Pacheco Pereira, Giuseppe Pisicchio, María Antonia Avilés Perea, José Javier Pomés Ruiz, Bartho Pronk ja Lennart Sacrédeus - Tiedotusvälineiden keskittyminen ja moniarvoisuus
ja
suullisen kysymyksen (O-0084/02 - B5-0503/02) esittäjät W.G. Van Velzen, Ruth Hieronymi, Christopher J.P. Beazley ja Mario Mauro - Tiedotusvälineiden vapaan toiminnan ja moniarvoisuuden turvaaminen laajentumisen jälkeisessä Euroopan unionissa.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, termiä lähentyminen käytettiin vuonna 1997 kuvaamaan prosessia, jossa kiinteä puhelinliikenne, matkapuhelinliikenne, televisio ja Internet liittyivät toisiinsa yhä kiinteämmin. Komissio hyväksyi tätä aihetta käsittelevän paljon mainostetun vihreän kirjan, jossa maalailtiin eri viestintäympäristöt kattavan horisontaalisen sääntelyn uljasta uutta maailmaa. Todellisuus oli kuitenkin paljon karumpi. Lähentymistä ei tapahtunut aivan ennustetussa laajuudessa, ja komissio tyytyi suureksi osaksi tarkistamaan televiestintäalan sääntelypakettia siten, että siinä otettiin huomioon uusi teknologia.
Olemme kuitenkin vuodesta 1997 lähtien olleet todistamassa tiedotusalan fuusioiden ja yritysvaltausten aaltoa, jonka myötä on syntynyt sellaisia valtavia monialayrityksiä kuin AOL Time Warner, CBS, Viacom ja Vivendi Universal. Komissio ei ole kuitenkaan tarkastellut tiedotusvälineiden ristiinomistusta eikä joukkotiedotuksen keskittymistä yksityiskohtaisesti sen jälkeen, kun se antoi vuonna 1994 tiedonannon vihreään kirjaan "Monimuotoisuus ja viestinnän keskittymät" liittyvän kuulemisprosessin seurannasta.
Komission vaitonaisuus näin tärkeässä kysymyksessä vaikuttaa erityisen oudolta, koska Euroopan parlamentti on vaatinut liiketoiminnan tasapuolisia toimintaedellytyksiä ja joukkotiedotuksen monimuotoisuutta koskevaa direktiiviä 1990-luvulta lähtien. Ymmärrän, että joukkotiedotuksen säänteleminen on erittäin arkaluonteinen asia. Joukkotiedotus poikkeaa kaikista muista teollisuudenaloista, koska sillä on niin keskeinen asema kulttuurissamme ja elämäntavassamme. Moninainen ja moniarvoinen joukkotiedotus on erittäin tärkeää demokratialle, vapaudelle ja kulttuuriselle monimuotoisuudelle. Kun otetaan kuitenkin huomioon suuntaus kohti joukkotiedotuksen keskittymistä ja tiettyjen tiedotusalalla toimivien monialayritysten valta-asemaa, ryhmäni katsoo, että meidän on korkea aika palata tähän aiheeseen.
Mihin periaatteisiin lähestymistapamme tulisi perustua? Meidän on ensinnäkin tunnustettava, että toimiva joukkotiedotus on vapaan yhteiskunnan tunnusmerkki. Joukkotiedotuksen hallinnan keskittyminen liian tiukasti muutamien ihmisten käsiin vaarantaa demokratian. Joukkotiedotuksen on oltava riittävän moninaista, jotta kaikki tärkeät näkökohdat yhteiskunnassa voidaan tuoda tehokkaasti esille. Muuten on olemassa vaara, että hallitsevassa asemassa olevat tiedotusalan toimijat voivat rajoittaa tiedonsaantia ja vaikuttaa näin yleiseen mielipiteeseen.
Joukkotiedotuksen keskittymisen välttäminen on tärkeää myös taloutemme kannalta. Jotkut ovat väittäneet, että erilaisten tiedotusvälineiden, kuten digitaali-, satelliitti- ja kaapelitelevision sekä Internetin, räjähdysmäinen leviäminen tekee monopoliasemaan perustuvan joukkotiedotuksen hallinnan mahdottomaksi. Useita näistä eri viestintäkanavista hallitsevat nyt kuitenkin samat tiedotusalan monialayritykset, jotka voivat näin mainostaa omia palvelujaan eri tiedotusvälineissä sekä tarjota mainostajille kannustimia tai painostaa heitä ostamaan mainostilaa tai -aikaa hallinnassaan olevista muista tiedotusvälineistä.
Korostan vielä lopuksi, että joukkotiedotuksen keskittyminen vaikuttaa kulttuuriseen monimuotoisuuteemme. Jos eurooppalaista joukkotiedotusta hallitsee muutama suuri toimija, tämä voi johtaa siihen, että tietyillä alueilla, kulttuureilla ja vähemmistöillä on vähäisempi pääsy tiedotusvälineisiin. Moninainen joukkotiedotus lisää todennäköisesti kotimaisen sisällön määrää, kun taas suuret tiedotusalan ryhmittymät eivät ehkä pysty vastustamaan kiusausta täyttää lähetysaika halvoilla tuotetuilla ohjelmilla ja uusinnoilla.
ELDR-ryhmän mielestä tämän kysymyksen uudelleentarkastelu on selvästi perusteltua. Kysynkin tänään komissiolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä. Jos komission jäsen katsoo, kuten epäilen hänen voivan tehdä, ettei komission toimille ole oikeusperustaa, muistuttaisin häntä EY:n perustamissopimuksen sisämarkkinoita koskevista artikloista. Muistutan häntä myös siitä, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklassa taataan tiedotusvälineiden moniarvoisuus. Jos perusoikeuskirja sisällytetään uuteen perustuslailliseen sopimukseen, kuten liberaalidemokraatit toivovat, eikö se antaisi toimille tarvittavan oikeusperustan? Sitoutuuko komissio esittämään valkoisen kirjan, jolla se ajantasaistaa vuonna 1994 antamaansa tiedonantoa ottamalla huomioon tiedotusalalla tapahtuneen teknologisen muutoksen ja kehityksen?
Minusta näyttää, ettemme voi olla välittämättä niistä vaaroista, joita joukkotiedotuksen keskittyminen yhteiskunnallemme asettaa. Tiedotusvälineiden omistuksen valta ylittää usein kansalliset rajat. Kun otetaan huomioon, että vapaa ja moninainen joukkotiedotus on ensiarvoisen tärkeä maanosamme demokratialle, hyvinvoinnille ja kulttuuriselle elinvoimaisuudelle, poliitikkojen on korkea aika kantaa vastuunsa ja palata tähän kysymykseen.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ryhmäni on esittänyt tämän kysymyksen tiedotusvälineiden keskittymisestä. Minun on todettava olevani erittäin iloinen siitä, että koko parlamentti on yhtynyt tähän aloitteeseen, koska tiedotusvälineiden keskittyminen ei ole mielestämme yhden puolueen tai yhden ryhmän asia vaan levottomuutta herättävä asia, jolla on perustuslaillista merkitystä unionille.
Esitimme tämän kysymyksen, koska kymmenen vuotta sitten komissio julkaisi vihreän kirjan moniarvoisuudesta ja joukkoviestinten keskittymisestä sisämarkkinoilla sekä ehdotti ja jopa laati alustavan direktiiviehdotuksen tiedotusvälineiden omistusta koskevien kansallisten lakien yhdenmukaistamiseksi. Vuoden 1992 jälkeen ei ole tapahtunut mitään, ja yksinomaisen aloiteoikeuden omaavan komission pitäisi myös osoittaa, että se ansaitsee tämän oikeuden.
Viimeisten kymmenen vuoden aikana on tapahtunut monia asioita ja tiedotusalalla on saavutettu merkittävää teknologista edistystä. Tähän kuuluvat esimerkiksi kaapeli- ja satelliittitelevisio, digitaaliteknologia sekä Internetin valtaaminen alaa painetulta medialta, jotka ovat muovanneet koko tiedotusalaa. Tällä alalla on tapahtunut samaan aikaan ylikansallista keskittymistä, mikä tarkoittaa, että tietyt nimet, kuten Murdoch ja Berlusconi, ovat levinneet ja edustavat nyt tiedotusvälineitä koko Euroopassa. Toiset toimijat, kuten Messier ja Kirsch, ovat pudonneet kehityksen kelkasta, ja Euroopan tiedotusmarkkinoille on tulossa myös uusia Bloombergin tapaisia toimijoita. Meidän on myös otettava huomioon kehitys, jota tapahtuu parasta aikaa Yhdysvalloissa, missä liittovaltion viranomaiset tekevät muutoksia lisätäkseen Yhdysvaltojen teknologisia valmiuksia.
Arvoisa puhemies, ryhmäni katsoo kuitenkin, että joukkotiedotuksen keskittymisessä on ennen kaikkea kyse demokratiasta, koska se koskee yhtä järjestelmämme perusteista, nimittäin sananvapauden suojelua. Sananvapaushan on yksi demokraattisen yhteiskunnan kulmakivistä. En tarkoita sananvapautta pelkästään siinä merkityksessä kuin me poliitikot sitä puolustamme vaan myös kaikkien kansalaisten sekä erityisesti lehdistössä ja muissa tiedotusvälineissä työskentelevien sananvapautta. Eihän ole mielekästä, että ajamme aina suurempaa demokratiaa muiden alojen mutta emme tämän nimenomaisen alan työntekijöille. Tätä sananvapauden suojelua pitäisi myös laajentaa koskemaan ehdokasvaltioita, joissa kasvaa huoli tiedotusvälineiden kansallisen luonteen menettämisestä.
Arvoisa komission jäsen, sallikaa minun näin ollen edustaa vastakkaista näkemystä tässä kysymyksessä. Totesin äsken, ettei viimeisten kymmenen vuoden aikana ole saavutettu edistystä. Miksei edistystä ole tapahtunut? Tämän asian analysoiminen olisi mielenkiintoista. Johtuuko edistyksen puute siitä, että asia on erittäin monimutkainen? Euroopan rakentaminen on aina ollut haastavaa. Toteaisinkin siksi, että jos direktiivi oli tarpeen vuonna 1992, jolloin joukkotiedotuksen keskittymisen käsittelylle oli olemassa tarve, se on sitäkin tarpeellisempi nyt.
Toiseksi voitaisiin tarkastella sitä, että tämän lainsäädännön oikeusperusta on riittämätön, mitä koskee myös toinen komissiolle esittämämme kysymys. Kymmenen vuotta sitten näytti kuitenkin siltä, että oikeusperusta oli riittävä. Olisi mielenkiintoista, jos komissio selittäisi tämän tai kertoisi meille muuten, olisiko tätä kysymystä esimerkiksi tarkoituksenmukaista pitää perusoikeuksia koskevana kysymyksenä komission Eurooppa-valmistelukunnalle esittämässä ehdotuksessa.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että olemme tietoisia siitä, että joukkotiedotuksen keskittyminen on niin sanottu monialainen kysymys. Olen erittäin iloinen siitä, että tähän kysymykseen vastaa terveys- ja kuluttaja-asioista vastaava komission jäsen, koska meille sanotaan aina, että joukkotiedotuksen keskittyminen koskee sisämarkkinoita tai kilpailua. Se on kuitenkin paljon muutakin. Joukkotiedotuksen keskittyminen koskee kilpailua, sisämarkkinoita, kulttuuria ja perusoikeuksia. Ajattelin, että tähän kysymykseen vastaisi yksi neljästä komission jäsenestä, ja oli miellyttävä yllätys nähdä komission jäsen Byrne täällä parlamentissa. Hänen tehtävänsä on myös puolustaa meitä kuluttajina usein pelkästään alitajuntaan vaikuttavien audiovisuaalisten viestien hallitsemattoman hyökkäyksen lisäksi myös hallitsematonta mainontaa ja mainonta-alan monopolia vastaan.
Toivonkin, että tämänpäiväinen keskustelu, johon kaikki parlamentin poliittiset ryhmät osallistuvat ja johon ne osoittavat kiinnostusta, on askel eteenpäin, rikkoo kymmenvuotisen vaitonaisuuden ja antaa komission harjoittaa yksinomaista aloiteoikeuttaan vastuullisesti tällä erittäin tärkeällä alalla.
Echerer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tätä keskustelua tiedotusvälinepolitiikan kuumasta aiheesta on käyty vuodesta 1992 lähtien, ja parlamentti on aina ottanut demokraattisen lähestymistavan tähän kysymykseen. Vuodesta 1997 lähtien tiedotusvälinepolitiikan osalta on kuitenkin vallinnut vaitonaisuus, mutta nyt näyttää, että voin onnitella parlamenttia siitä, että se on herännyt prinsessa Ruususen tavoin unestaan.
Haluaisin puhua seuraavaksi ryhmäni puolesta. Voin vain yhtyä minua ennen puhuneiden toteamuksiin ja haluaisin nostaa esille kaksi heidän esittämistään tärkeistä huomioista. Ensinnäkin yritystoiminta ei ole enää tasapainossa journalistisen toiminnan kanssa, mikä pitää nyt paikkansa myös luovan sisällön tuottajien kohdalla. Meidän tehtävämme on palauttaa tämä tasapaino. Euroopan unionin, joka julisti sisämarkkinoiden toteuttamisen yhdeksi ensisijaisista tavoitteistaan, on kannettava poliittinen vastuunsa tässä prosessissa, johon kuuluvat vakauttaminen ja keskittäminen. Emme vapauttaneet tiedotusalan kilpailua muutama vuosi sitten mediamonopoleja hajottamalla vain luodaksemme uusia mediamonopoleja. Sekä tiedotusvälineiden taloudellinen monimuotoisuus että niiden moniarvoisuus ovat yhtäläisessä vaarassa. Tiedotusvälineiden keskittymien laaja-alainen luonne ansaitsee erityistä huomiota.
Toisena tärkeänä seikkana haluan mainita sen, että yksi demokratian peruspilareista on vallanjako, joka on erityisen tärkeä asia ryhmälleni. Kun olemme onnistuneet erottamaan kirkon ja valtion, meidän pitäisi mielestäni nyt kohdistaa tarmomme poliittisen vallan ja tiedotusvälineiden erottamiseen. Tarkoitan tältä osin eurooppalaista virkamieskulttuuria, erityisesti juuri laajentumisen kynnyksellä.
Vielä yksi käytännön kysymys komissiolle. Vuonna 1997 tiedotusvälineiden omistusta koskeva direktiivi katosi takaisin pöytälaatikkoon, ja on hyvin mahdollista, että tämä johtui poliittista painostuksesta, vaikka emme voikaan olla siitä varmoja. Tarvitsemme Euroopassa paremman oikeusperustan tälle lainsäädännölle, mutta tiedämme toisaalta, että kuulimme tämän toteamuksen kokonaiset viisi vuotta sitten eikä meidän tarvitse toistaa sitä. Miksi komissio on sitten vasta nyt ryhtynyt tekemään asialle jotakin? Me kaikki olemme tietoisia tähän liittyvistä ongelmista, sillä ne eivät ole uusia, eikä meidän tarvitse yrittää keksiä pyörää uudestaan. Arvoisa komissio, nyt tarvitaan toimia! Toistan, että tuen minua ennen puhuneiden toteamuksia ja ettei tiedotusvälinepolitiikka ole puoluekysymys, kuten jäsen Barón Crespo totesi. Emme saa antaa sen muuttua sellaiseksi.
Puhemies.
Jäsen Fraisse ei ole läsnä, mikä johtuu luultavasti kuljetusongelmista, joista me kaikki kärsimme tänään. Jäsen Segnillä on näin ollen puheenvuoro kahden minuutin ajan.

Segni (UEN).
Arvoisa puhemies, olen esittänyt yhdessä 32 jäsenen kanssa kysymyksen, jossa vetoamme komissioon, että se käynnistäisi uudelleen vuonna 1994 keskeytyneen prosessin ja ryhtyisi toimiin tätä koskevan direktiiviehdotuksen esittämiseksi. Vetoomuksemme perustuu siihen, että tiedotusvälineet ja erityisesti televisio on ala, jolla vallan väärinkäyttö merkitsee vakavaa uhkaa kansalaisyhteiskunnan ja demokratian asianmukaiselle toiminnalle, sekä siihen, että tällaisia väärinkäytöksiä tapahtuu useissa maissa.
Kysymyksen allekirjoittaneista 33 jäsenestä 22 on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäseniä, ja loput 11 Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmästä. Tämä osoittaa, kuten äsken todettiin, ettei kysymyksen taustalla ole tiettyjä tai tietyn puolueen intressejä vaan että tiedotusvälineiden keskittyminen herättää huolta kaikissa niissä, joille vapaan valtion perusperiaatteet ovat tärkeitä.
Saattaa olla, että me italialaiset olemme erityisen herkkätunteisia tältä osin, mutta pyydän parlamentin jäseniltä ymmärtämystä. Haluan kysyä kaikkien poliittisten ryhmien saksalaisilta jäseniltä, eivätkö he olisi huolissaan, jos heidän liittokanslerinsa Gerhard Schröder omistaisi kaikki yksityiset televisioverkot, yhden suurimmista aikakauslehdistä ja yhden suurimmista päivittäin ilmestyvistä sanomalehdistä. Haluan kysyä parlamentin brittiläisiltä jäseniltä, mikäli he aikovat osallistua tähän keskusteluun, miten he reagoisivat, jos Tony Blair olisi vaatinut julkisesti kolmen kuuluisan BBC:n toimittajan erottamista ja saanut haluamansa muutaman kuukauden kuluessa.
En ole ottanut joukkotiedotuksen keskittymistä esille siksi, että nämä olisivat ongelmia, jotka Euroopan on ratkaistava. Nämä ongelmat syntyivät Italiassa, ja meidän italialaisten on ratkaistava ne. Olen maininnut tämän asian siksi, että vaikka Italian kehitys poikkeaa muiden jäsenvaltioiden tilanteesta, niillä kaikilla on yksi yhteinen tekijä. Se on tiedotusvälineiden keskittyminen, josta on tulossa maailmanlaajuinen ilmiö ja joka uhkaa vaarantaa tiedotusvälineiden moniarvoisuuden ja siten tiedonvälityksen vapauden. Kuten täällä on oikein todettu, politiikan ja tiedotusvälineiden raportoinnin välille on vedettävä raja. Arvoisa puhemies, vaikka tiedotusvälineiden moniarvoisuus ei kuulu lain mukaan komission vastuualueeseen, se on asia, joka on yhteinen kaikille eurooppalaisille yhteiskunnille. Tämän vuoksi olemme esittäneet komissiolle tämän kysymyksen.

Hieronymi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin keskeisiin tehtäviin kuuluvat tiedonvälityksen vapauden sekä mielipiteen vapauden ja ilmaisun monimuotoisuuden turvaaminen. Nämä kuuluvat niihin perusarvoihimme, joille Eurooppa-valmistelukunta antaa toivottavasti näkyvän aseman perustuslaissa, josta tulee yhteistä omaisuuttamme.
Parlamentti on näin ollen tehnyt viimeisten vuosien ajan toistuvasti perinpohjaista työtä näiden kysymysten parissa sekä käyttänyt Euroopan unionissa ja jäsenvaltioissa tapahtunutta tosiasiallista kehitystä mittapuuna arvioidessaan kehityksen laajuutta. En usko, että parlamentin voidaan sanoa olleen unessa. Tässä yhteydessä ei pitäisi mainita ainoastaan vuotta 1997. Haluan muistuttaa teitä kaikkia siitä, mitä päätimme yhdessä vuonna 2000, kun otimme kantaa Euroopan unionissa tapahtuvaan viestintään ja eurooppalaiseen tietoyhteiskuntaan liittyviin tärkeisiin kysymyksiin. Kehotan teitä myös tutustumaan vuonna 2001 antamaamme yhteiseen kantaan televisio ilman rajoja -direktiivin soveltamisesta. Se oli asia, jossa emme antaneet periksi. Meidän on vain tarkasteltava nykytilannetta realistisesti. Tämän tarkastelun tulokset ovat toistaiseksi olleet selvät ja yksiselitteiset: meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin vetää rajoja. Tiedotusalan markkinat ovat edelleen suureksi osaksi aiemman kaltaisia kansallisia markkinoita, mikä on ehdottoman selvää painetun median kohdalla.
Toiseksi sähköisen median alalla televisiomarkkinat ovat edelleen luonteeltaan ensisijaisesti kansallisia markkinoita.
Kolmanneksi meidän on ymmärrettävä, että kehitys on mennyt eteenpäin. Rajatylittävää kehitystä tapahtuu yhä enemmän sähköisessä mediassa ja erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa on otettu käyttöön digitaaliteknologia. Tähän rajatylittävään kehitykseen meidän on keskityttävä. Lisäksi on tutkittava erittäin huolellisesti, miten tämä kehitys vaikuttaa mielipiteenvapauden ja tiedonvälityksen vapauden sekä tiedotusvälineiden moniarvoisuuden turvaamiseen Euroopan unionissa ja sen jäsenvaltioissa.
Tämän vuoksi ryhmäni, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, on esittänyt teille kysymyksen tämän erityisen kehityksen johdosta. Pyydämme komissiota laatimaan vihreän kirjan tiedotusalan nykytilanteesta ja tarkastelemaan tässä kirjassa sitä rakenteellista kehitystä, jota Euroopan poliittisissa, taloudellisissa ja oikeudellisissa tiedotusvälineissä on nyt havaittavissa. Pyydämme komissiota lisäksi esittämään parlamentin harkittavaksi ehdotuksen siitä, mitä komissio pitää tarkoituksenmukaisena toimintana Euroopan unionissa tiedotusvälineiden ja mielipiteen moniarvoisuuden turvaamisen kannalta. Tähän tavoitteeseen me kaikki toivottavasti yhdymme.
Jos kuljemme yhdessä tähän suuntaan, otamme nähdäkseni merkittävän askeleen tiellä kohti ilmaisun monimuotoisuuden takaamista Euroopan unionissa.
Byrne
Arvoisa puhemies, tiedotusvälineillä on kiistatta ratkaiseva rooli, kun julkisen ja yksityisen vallan harjoittamista valvotaan jatkuvasti. Tiedotusvälineiden moniarvoisuus on näin ollen äärimmäisen tärkeää, ja sillä on erittäin keskeinen asema siinä tavassa, jolla demokraattiset yhteiskuntamme toimivat. Tiedotusvälineiden moniarvoisuus on todellakin yksi Euroopan unionin keskeisistä perusarvoista, kuten tunnustetaan perusoikeuskirjan 11 artiklan 2 kohdassa, jossa viitataan nimenomaisesti tiedotusvälineiden moniarvoisuuden kunnioittamiseen.
Tiedotusvälineiden moniarvoisuuden osalta voin vain yhtyä siihen, mitä totesitte tiedotusalan nykytilanteesta, joka on muotoutunut viimeisten kymmenen vuoden aikana tapahtuneen kehityksen seurauksena. Lisäisin tähän vielä, että samalla kun yleisön kiinnostus saattaa keskittyä muutamiin ohjelmiin, Euroopan kansalaisilla on teknologioiden laajan valikoiman ansiosta kuitenkin paljon suurempi valinnanvara sen osalta, mitä he katsovat.
Tässä uudessa asetelmassa komissio on hyödyntänyt käytettävissään olevia välineitä. Soveltamalla kilpailulainsäädäntöä komissio ylläpitää kilpailun vapautta tiedotusvälineissä ja erityisesti Internetin ja UMTS-verkon kaltaisissa innovatiivisissa tiedottamiseen liittyvissä palveluissa. Se soveltaa lisäksi fuusioita koskevaa sääntelyä, jolla valvotaan tiedotusvälineiden keskittymistä taloudellisesta näkökulmasta. Yhteisön lainsäätäjä hyväksyi lisäksi komission ehdotusten pohjalta televisio ilman rajoja -direktiivin, niin sanotun satelliitti- ja kaapelidirektiivin sekä direktiivin ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palveluiden oikeussuojasta, joissa käsitellään rajatylittävän televisiolähetystoiminnan eri näkökohtia.
Tätä lainsäädäntökehystä täydennettiin edelleen vuonna 2000 hyväksytyllä sähköistä kaupankäyntiä koskevalla direktiivillä, jonka tavoitteena on helpottaa sellaisten uusien interaktiivisten tiedottamiseen liittyvien palveluiden rajatylittävää tarjoamista, joiden jakelu tapahtuu kaksipisteyhteyden avulla.
Edelleen tämän vuoden maaliskuussa hyväksyttiin komission ehdotus direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä. Sen yhtenä päätavoitteena on avata pääsy sähköisen viestinnän verkkoihin ja myös niihin, jotka välittävät lähetyssisältöjä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi direktiivissä säädetään, että operaattoreiden, joilla on havaittu olevan merkittävä markkina-asema, on mahdollisesti täytettävä ennakkosääntelyyn perustuvia velvoitteita, jotka koskevat avoimuutta, syrjimättömyyttä, erillistä kirjanpitoa sekä tiettyjen toimintojen käyttöoikeutta tai käyttöä.
Komissio valvoo tarkasti näiden direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ehdokasvaltioissa ja jäsenvaltioissa sekä varmistaa, että kansallinen tiedotusvälineitä koskeva lainsäädäntö on tulevaisuudessakin yhdenmukainen yhteisön lainsäädännön kanssa.
Samalla kun yhteisön nykyisillä lainsäädäntövälineillä on kiistatta myönteisiä vaikutuksia moniarvoisuuden suojelemiseen, on todettava, että näiden välineiden tarkoituksena on varmistaa tietty eri toimijoiden välinen taloudellinen tasapaino sisämarkkinoilla. Nämä välineet vaikuttavat tiedotusalaan suoraan taloudellisen toiminnan alana eivätkä, tai ainakin vain erittäin välillisesti, kansalaisille tarjottavan tiedonvälityksen välineenä.
Tämä tilanne johtuu siitä, että vaikka moniarvoisuus on EU:n tunnustama perusvapaus, se ei kuulu Euroopan yhteisölle EY:n perustamissopimuksen 2 artiklassa määrättyihin tehtäviin. Tämän vahvistaa yrityskeskittymistä annetun asetuksen 21 artikla, jossa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus kieltää fuusio moniarvoisuuden suojelemisen nimissä, vaikka komissio olisi hyväksynyt fuusion. Näin ollen mikä tahansa uusi aloite, joka perustuu sisämarkkinoiden vapauksiin, törmäisi samaan rajoitukseen kuin mainitsemani välineet eikä varmistaisi moniarvoisuuden suojelemista sinänsä.
Herää myös kysymys, voitaisiinko tällaista aloitetta perustella viittaamalla EY:n perustamissopimuksen nykyisiin määräyksiin. Komissio ei ole tietoinen, että tiedotusalan kansalliset toimet, jotka on suunniteltu suojelemaan moniarvoisuutta sinänsä, asettaisivat mitään konkreettisia esteitä EY:n perustamissopimuksen perusvapauksien, erityisesti sijoittautumisvapauden tai palveluiden tarjoamisen vapauden harjoittamiselle, sellaisina kuin nämä on määritelty EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklassa. Lisäksi kaikkien mahdollisten uusien aloitteiden tarkoituksena olisi oltava merkittävän kilpailun vääristymisen poistaminen. EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuva yhteisön toiminta, johon kuuluu sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseen tähtääviä toimia, edellyttää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan sitä, että näiden perusvapauksien käyttäminen on estetty tai että kilpailu sisämarkkinoilla on vääristynyt.
Meidän on myös pohdittava, olisiko tällainen aloite toissijaisuusperiaatteen mukainen, koska sisämarkkinoiden vapauksiin perustuvilla lainsäädäntöehdotuksilla on joka tapauksessa pyrittävä osoittamaan palveluiden rajatylittävää tarjoamista koskevien esteiden olemassaolo eikä sääntelemään tiettyjä tilanteita jäsenvaltioissa.
Kun mietitään sitä, pitäisikö Eurooppa-valmistelukunnan suojella moniarvoisuutta yleisesti EU:n tasolla, muistuttaisin parlamentin jäseniä siitä, että komissio katsoo parlamentin tapaan, että perusoikeuskirja tulisi sisällyttää perussopimukseen ja vakiinnuttaa perustuslaissa.
Päätän puheenvuoroni muistuttamalla, että Euroopan neuvosto on perustettu muun muassa suojelemaan kulttuurista monimuotoisuutta ja tiedotusvälineiden moninaisuutta. Meidän pitäisi myös harkita läheisempää yhteistyötä tämän elimen kanssa lisätäksemme moniarvoisuuden suojelua Euroopassa.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sotilaalliseen voimaan nojaava diktatuuri ei ole tietoyhteiskunnassa tarpeellinen, jos samoissa käsissä on itse itseään ylläpitävä megavalta, mahtava median, talouden ja politiikan yhdistelmä. Se on kahdennenkymmenennenensimmäisen vuosisadan diktatuuria. Jos maan johtajalla on vaikutusvaltansa alaisena esimerkiksi kaikki valtakunnalliset televisiokanavat, siis miltei koko yleisö, ja vallassaan kanavien jatkuvasti läsnäoleva manipulatiivinen päiväunia syöttävä voima, on kyseessä tietoyhteiskunnan harvainvalta. Tähän tahmeaan mönjään voidaan pysäyttää myös kilpailijat. Kun tätä joka kotiin ulottuvaa mediapursotinta täytetään jatkuvasti mainostetun johtajan saavutuksia mittaavilla gallupeilla, on kyse uudesta koneesta, eräänlaisesta ikiliikkujasta, joka syöttää itse itsensä legitimiteetillä. Katsokaa nyt vaikka mitä on tapahtumassa Italiassa, maassa, jota niin kovasti arvostan.
Oma lähtökohtani on seuraava: mitä keskittyneempi viestintä, sitä laajemmat oikeudet tulee journalisteilla olla työssään. On myös väärin sanoa, että julkinen palvelu on aina monopoli; ei suinkaan, sitähän kontrolloivat monenkirjavat yhteiskunnalliset voimat. Eräissä hakijamaissa saattaa hallitus puuttua siihen, silloin ei ole kysymyksessä julkinen palvelu vaan hallituksen televisio. Aina eivät myöskään kilpailu ja markkinat luo vapautta tai pluralismia, vaan joskus käy päinvastoin. Keskittymisen seurauksena tilanne voi huonontua. Myöskään vapaa kaupallisuus ei välttämättä turvaa monipuolisuutta. Markkinat voivat perustua itsesääntelyyn, sääntelyssä vaan sovelletaan muita sääntöjä, keskinäisiä ja demokratian ulkopuolisia sääntöjä.
Me vaadimme, komission jäsen Reding, Teitä valmistelemaan direktiivin viestinnän keskittymisestä, sen vaikutuksesta kulttuuriin, monipuolisuuteen, sananvapauteen ja toimittajien oikeuksiin. Vaadimme, komission jäsen Monti, Teiltä tutkimusta siitä, onko kilpailusääntöjä loukattu ja määräävää markkina-asemaa käytetty väärin, ja komission jäsen Bolkenstein, Teitä selvittämään, onko keskittymisellä, konvergenssilla ja uudella medialla kielteisiä vaikutuksia sisämarkkinoihin. Ja lopuksi, komission jäsen Vitorino, tutkikaa, toteutuvatko kansalaisten demokraattiset ja kulttuuriset oikeudet! Kysymme vielä komissiolta, miksei valmistella direktiiviä, jota me kaikki olemme toivoneet. Myös valmistelukunnan on keskusteltava tästä asiasta.

Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, yksi asianmukaisesti toimivan demokraattisen yhteiskunnan perusperiaatteista on ilmaisunvapaus ja tiedonsaanti. Olemme tässä salissa korostaneet toistuvasti avoimuuden ja selkeyden tärkeyttä. Kansalaisilla on oltava oikeus tutustua tietoihin, jotka vaikuttavat heidän elämäänsä, jotta he voivat osallistua demokraattiseen keskusteluun ja tehdä valintansa.
Tiedotusvälineillä on keskeinen asema tässä prosessissa. Jos tiedotusvälineet eivät toimi asianmukaisesti, ei toimi demokratiakaan. Tiedotusalalla on tällä hetkellä suuntauksia, jotka antavat aihetta huoleen. Vakauttaminen, jota olemme olleet todistamassa, saattaa johtaa tiedotusvälineiden moniarvoisuuden vähenemiseen. Taistelemme monopoleja vastaan, koska ne vähentävät tavaroiden tarjontaa, mikä taas johtaa hyvinvoinnin vähenemiseen, ja samaa pätee myös tiedotusalan markkinoihin. Monopolit heikentävät demokraattista moniarvoisuutta ja johtavat demokraattisen hyvinvoinnin vähenemiseen. Aiemmin puoluepoliittiset tiedotusvälineet, kuten sanomalehdet, pystyivät harjoittamaan poliittista kritiikkiä ainoastaan omassa tiedotusvälineessään. Niillä ei ollut valtaa siihen, mitä muut tiedotusvälineet julkaisivat. Uhkana on tällä hetkellä mahdollisesti voimakas vakauttaminen, joka voi merkitä sitä, ettei tiettyjä näkökohtia esitetä missään tiedotusvälineessä.
Kansalaisten valitsemina lainsäätäjinä tehtävänämme on löytää herkkä tasapaino sen välillä, missä määrin voimme käyttää lainsäädäntöä vapaiden ja monimuotoisten tiedotusvälineiden turvaamiseksi hylkäämättä samalla toista demokraattisen yhteiskunnan tärkeää periaatetta eli vallanjakoa. Haluamme asettaa perussäännöt, jotka takaavat liiketoiminnan tasapuoliset toimintaedellytykset puuttumatta tiedotusvälineiden varsinaiseen sisältöön. Meidän täällä parlamentissa on kannettava demokraattinen vastuumme ja varmistettava, että tiedotusvälineet kantavat oman vastuunsa.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, kuten tässä keskustelussa on toistuvasti todettu, tiedonvälityksen vapauden ja demokratian välillä on kiistatta yhteys. Keskustelun on mielestäni myös tehtävä parlamentti ja eurooppalaiset toimielimet aiempaa tietoisemmiksi demokratian ja tukahdutetun tiedonvälityksen vapauden välisestä yhteydestä ja siitä tavasta, jolla tiedotusvälineitä käytetään demokratian tukahduttamiseen. Tämä pitää paikkansa monissa sellaisissa maissa, joihin meillä on taloudelliset tai kauppasuhteet, sekä esimerkiksi Irakin, Kiinan, Kuuban ja Vietnamin kaltaisissa maissa. Todellisen demokratian takaavan tiedonvälityksen vapauden turvaaminen on varmasti myös Euroopan ongelma.
Haluaisin esittää tältä osin pari huomiota. Meidän on ensinnäkin oltava mielestäni hyvin maltillisia vaatiessamme eurooppalaista lainsäädäntöä ja vaatiessamme komissiota asettamaan jonkinlaisia rajoituksia yhdentyville televiestintä- ja tiedotusalan markkinoille. Emme saa unohtaa, että näiden yhdentyvien markkinoiden on pystyttävä vastaamaan kansainvälisten markkinoiden asettamiin haasteisiin samalla tavalla kuin eurooppalaisten yritysten on pystyttävä vastaamaan kansainvälisten markkinoiden haasteisiin. Näin ollen näiden jo vaikeuksissa kamppailevien markkinoiden ylikuormittaminen pakkokeinojen ja rajoitusten ylimääräisellä taakalla voisi olla vaarallista. Markkinoiden toimintaa hankaloittavat esimerkiksi kieli- ja kulttuurirajat, jotka vaikeuttavat yritysten kasvua.
Tähän keskusteluun liittyy kuitenkin paradoksi, josta haluaisin huomauttaa. On järjetöntä, että me eurooppalaisten toimielinten edustajina, vaikka emme olekaan kansallisten parlamenttien jäseniä, keskitymme tässä keskustelussa pääasiassa markkinoiden dynamiikkaan ja keskittymiin, mutta jätämme kokonaan mainitsematta valtiollisten mediayritysten valtavan mahdin Euroopassa.
Otetaan esimerkiksi Italia. On oikein kiinnittää huomiota Italian tilanteeseen ja perusteltua olla siitä huolissaan, kuten on aina oikein olla huolissaan tiedotusvälineiden ja demokratian välisestä suhteesta. Tässä yhteydessä jätetään kuitenkin mainitsematta se, että puolet tiedonvälitysalasta on valtion, toisin sanoen puolueiden käsissä. Tämä pitää paikkansa lähes koko Euroopassa. Uskommeko todellakin, että puolueet käyttävät televisioverkkojaan asiaankuuluvalla kunnioituksella tiedonvälityksen moniarvoisuutta ja kansalaisten tiedonsaantioikeutta kohtaan, vai ajavatko ne omia etujaan ja levittävät tietynlaista tietoa?
Tässä valtion omistuksessa on toinenkin ulottuvuus, ja tältä osin osoitan kunnioitusta edellisen komission jäsenen Van Miertin työlle. Valtiollisten televisioverkkojen olemassaolo on haitallista media- ja tiedonvälityksen markkinoiden kannalta. Valtiolliset televisioverkot vievät tilaa, jota voitaisiin käyttää kilpailevien ja mahdollisesti jopa eurooppalaisten yritysten luomiseen. Näihin valtiollisiin televisioverkkoihin liittyvät käyttö- ja lisenssimaksut sekä niiden rahoittaminen kuluttavat varoja, jotka voitaisiin jakaa uudelleen markkinoilla ja käyttää lukuisten kilpailevien yritysten luomiseen.
Kaikkia näitä näkökohtia meidän on pohdittava. Mielestäni olisi myös paikallaan, että komissio kommentoisi näitä sisämarkkinoita koskevia kysymyksiä, kuten valtiontukia, kilpailua, määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä ja niin edelleen.

Puhemies.
Jäsen Fraisse on onnistunut pääsemään tänne parlamenttiin Baselista, joten annan hänelle puheenvuoron Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolesta.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meidät ohjattiin todellakin Mulhouseen, ja monet meistä tulivat tänne Strasbourgiin linja-autolla. Antakaa näin ollen anteeksi vaikeudet, joita minulla saattaa olla esittäessäni huomautukseni teille.
Minua hämmästyttää kilpailun ja moniarvoisuuden osalta se, että tarkastelemme tätä kysymystä pääasiassa kahdesta täysin erilaisesta ja vastakkaisesta näkökulmasta. Tarkastelemme sitä toisaalta jäsenvaltioiden näkökulmasta, ja jäsenvaltioissa, erityisesti Italiassa, kilpailu voi joskus olla erittäin rajua, kuten kaikki läsnäolijat tietävät. Voimme toisaalta myös tarkastella moniarvoisuuden ja kilpailun kysymystä joidenkin ehdokasvaltioiden näkökulmasta. Voimme jopa tarkastella kysymystä yhdestä ainoasta tiedonlähteestä, jolla voi olla kielteinen vaikutus parlamentin vaatimaan moniarvoisuuteen, koska voidaan ajatella, että tähän saakka tiedotusvälineiden kattavuus näissä maissa riippui yksinomaan tästä yhdestä tiedonlähteestä.
Kilpailukysymyksen kaksi ääripäätä ovat täten spektrin vastakkaisissa päissä. Nämä kaksi ääripäätä meidän on kuitenkin otettava huomioon, jos aiomme löytää tasapainon samaan aikaan tiedotusvälineiden moniarvoisuuden ja niiden keskittymisasteen välillä. Näiden kahden välinen tasapaino on varmastikin herkkä, mutta tämä johtuu myös siitä, että tiedonvälityksessä on kyse julkisista palveluista. Tätä näkökohtaa ei ole mielestäni toistaiseksi korostettu riittävästi tässä keskustelussa. Kyse ei ole näin ollen pelkästään yksityisten tiedotusvälineiden välisestä kilpailusta, koska tämä ongelma koskee myös julkisia palveluita, ja meidän on saavutettava kilpailun ja moniarvoisuuden välinen tasapaino.
Tällaisen tasapainon saavuttaminen saattaa edellyttää, että komission on harkittava uudelleen tarvetta tiedotusalan moniarvoisuutta koskevan direktiivin antamiseen, jota parlamentti on vaatinut useiden vuosien ajan. Komission on myös tutkittava uudelleen tiedotusvälineiden tilannetta, joka on muuttunut valtavasti viime vuosina. Viimeinen tätä aihetta koskeva tutkimus tehtiin vuonna 1994. Kehotamme siksi komissiota ottamaan tiedotusalan uudet vaikeudet huomioon ja ehdottamaan tätä koskevaa direktiiviä.
Meidän on ehkä myös korostettava sitä seikkaa, että Amsterdamin sopimukseen sisältyy pöytäkirja jäsenvaltioiden julkisesta yleisradiotoiminnasta. Pöytäkirja on ote Amsterdamin sopimuksesta, jossa määrätään toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, että jäsenvaltiot ovat vastuussa näiden tehtävien määrittelemisestä ja järjestämisestä sekä niiden rahoittamisesta edellyttäen, että tämä ei heikennä kilpailua. Valtiontuella on selvästikin tärkeä asema myös tällä alalla, ja tätä asemaa meidän on korostettava ja se meidän on säilytettävä. Siksi me kaikki läsnäolijat, ja erityisesti ryhmäni, olemme sitä mieltä, että direktiiviä koskevaa tarvetta on tarkasteltava uudelleen.
Tiedotusvälineiden kattavuuden kohdalla on mahdotonta välttää sisältökysymystä. Tiedotusalan markkinoilla ja kilpailussa on selvästikin yksi erityispiirre, joka liittyy sisältöön ja sen tuottamiseen sekä erityisesti myös sisällön julkaisemiseen. Saanen muistuttaa teitä meitä huolestuttavasta tiedotusalan tilanteesta Ranskassa, missä uusilla, äskettäin luoduilla kustannusalan markkinoilla tapahtuu keskittymistä. Tämä erityispiirre tulisi ottaa huomioon, ja meidän pitäisi myös korostaa tilanteen kiireellisyyttä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiivistäen toivomme, että Eurooppa-valmistelukunta kunnioittaa sitä, mitä perusoikeuskirjassa todetaan tiedotusvälineiden moniarvoisuudesta, ja että se pystyy turvaamaan moniarvoisuuden.

Bodrato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tiedotusjärjestelmä on kehittynyt demokratian rinnalla, mutta käsityksemme on, että näiden kahden välillä on jo jonkin aikaa ollut kasvava ristiriita ja että tiedotusalalla on meneillään suuntaus kohti keskittymistä, mikä johtaa käytännössä demokratian vähenemiseen.
Tiedotusvälineillä on erikoislaatuinen vaikutus yhteiskuntaan, mutta meidän on nähdäkseni ymmärrettävä, että on olemassa vain yksi tapa vastustaa pohjoisamerikkalaisten sijoitusten valta-asemaa tiedotusvälineissä ja mainosteollisuudessa, eikä tähän tapaan kuulu tiedotusvälineiden keskittyminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Tiedotusvälineiden keskittyminen Italiassa sai maan presidentin lähettämään parlamentille asiaa koskevan viestin. Haluaisin kuitenkin myös huomauttaa, että maan korkein moraalinen auktoriteetti, paavi Johannes Paavali II, on vaatinut selkeitä ja oikeudenmukaisia sääntöjä, jotka takaavat tiedonvälityksen moniarvoisuuden, vapauden ja osallistumisen, jotta estetään niiden äärimmäisten voimakkaiden välineiden väärinkäyttö, joilla on valtava vaikutus ihmisten omaantuntoon ja yhteiskuntaan.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että tiedotusvälineiden moniarvoisuuden kysymys vaikuttaa politiikan lisäksi myös muihin aloihin. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä järjesti äskettäin televisio ilman rajoja -direktiiviä koskevan kuulemistilaisuuden, jonka aikana eräs toimittaja huomautti, että televisio edistää urheilun kaupallistumista ja mainosvarojen keskittymistä. Muutamien rikkaiden urheilijoiden ja muiden, köyhien urheilijoiden välinen kuilu siis kasvaa, samalla kun television, mainonnan, urheilutapahtumien televisiointioikeuksien ja suurten jalkapallojoukkueiden omistajien välisestä yhteydestä tulee yhä kiinteämpi. Julkiset televisioverkot voivat tarjota vaihtoehtoja näille suuntauksille, mutta me kaikki tiedämme, että yksityisillä kaupallisilla televisioyhtiöillä on erittäin merkittävä rooli liberaalissa yhteiskunnassa ja maailmassa, jossa elämme. Tämän roolin ei saa kuitenkaan antaa kehittyä siten, että vain harvoilla on tämä erikoislaatuinen valta vaikuttaa yleiseen mielipiteeseen.

Junker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedotusvälineiden vapaus ja riippumattomuus eivät sovi yhteen lisääntyneen taloudellisen vallan kanssa, monopoleista puhumattakaan. Tämä pitää paikkansa erityisesti silloin, kun on kyse hallituksen päämiehen käyttämästä poliittisesta vallasta. Tässä yhteydessä on mainittava nimi Berlusconi. Tämä italialainen mediapamppu ja samalla maan pääministeri on antanut yhdessä Murdochin ja Kirchin kanssa pelottavan opetuksen esteettömän lehdistönvapauden puolustajille.
Kirchin imperiumin romahtaminen on vain laiha lohtu, kun otetaan huomioon kaupallisten yritysten julkisen yleisradiotoiminnan harjoittajiin kohdistama painostus, millä viittaan muun muassa urheilutapahtumien televisiointikustannuksiin, sekä alueellisten, kansallisten ja maailmanlaajuisten tiedotusvälineiden kasvava keskittyminen ja lisääntyvät rajatylittävät sidokset. Tiedotusvälineiden lähes laittomat mittasuhteet saavuttanut keskittyminen vaarantaa ilmaisun monimuotoisuuden ja mielipiteen moniarvoisuuden sekä kulttuurisen monimuotoisuuden edistämisen. Pari päivää sitten ilmestyi Media Research -lehden numero 44, joka sisälsi useita North Rhine-Westphalia Media Instituten julkaisemia tutkielmia. Tässä numerossa kuvataan vaikuttavasti tiedotusvälineiden keskittymisen kielteisiä vaikutuksia yhteiskunnan demokraattiseen ja kulttuuriseen perustaan. On myös todettava yksiselitteisesti, että oikeusvaltio on vaarassa Italiassa. Se on jo kokenut pahimmanlaatuisen hyökkäyksen. Kaikki tämä johtaa vain yhteen johtopäätökseen, nimittäin siihen, että tiedotusvälineiden keskittymistä rajoittamaan tarvitaan eurooppalaista sääntelyä, koska kansallinen lainsäädäntö ei päde valtion rajojen ulkopuolella tai koska keskittymistä ei edes yritetä rajoittaa, kuten Italian tapauksessa. Täällä on jo viitattu tapaan, jolla Italian presidentin syvä huoli tiedotusvälineiden keskittymisestä on saanut hänet vaatimaan lainsäädäntöä, jolla pääministeriltä viedään käytännön poliittinen valta julkista yleisradiotoimintaa harjoittavassa RAI:ssa ja rajoitetaan hänen valtaansa tiedotusvälineisiin yksityishenkilönä. Berlusconi on kaikissa suhteissa erityistapaus, joka jää toivottavasti ainutlaatuiseksi. Hänen toiminnastaan on pantu vireille lukuisia oikeustoimia, jotka koskevat veronkiertoa, väärennettyjä asiakirjoja, väärää valaa, lahjusrahastoista maksettuja lahjuksia, tuomareiden lahjontaa ja muita tämäntapaisia asioita ja joita kaikkia ei ole saatu vielä päätökseen. Vetoamme siksi Eurooppa-valmistelukuntaan, että se kieltäisi unionin perustuslaissa kaikenlaisen tällaisen vallan keskittymisen, joka on ehdottomasti asiaankuulumatonta. Olemme kuulleet, että jopa paavi vaatii säännöksiä, joilla turvataan ilmaisun moniarvoisuus ja mielipiteenvapaus.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, arvoisat komission jäsenet, totean siksi, että teidän on nyt aika ryhtyä toimiin!
Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen eri mieltä useimpien keskustelussa toistaiseksi puhuneiden kollegoideni kanssa siitä, että meidän olisi saatava pikaisesti jonkinlainen tarkemmin määrittelemätön uusi direktiivi tai sääntely, jolla säännellään niin sanottua keskittymistä ja tiedotusvälineiden omistusta. Kuten komission jäsen Byrne huomautti meille ihailtavan selkeässä puheenvuorossaan, tällaiselle sääntelylle ei ole oikeusperustaa EY:n perustamissopimuksessa. Miten sääntely aiotaan määritellä? Miten laajasti puututte poliittisesti tiedotusvälineiden keskittymisen kysymyksiin aloilla, joilla komissiolla on käytettävissään, kuten komission jäsen erittäin selvästi huomautti, kokonainen arsenaali muita välineitä monopoliaseman sääntelemiseksi? Tätä monopoli-sanaa on palloteltu edestakaisin tänä iltana täällä salissa. Jos jollakin toimijalla on kaupallinen monopoliasema, meillä on välineet sen torjumiseen, ja näitä välineitä pitäisi käyttää.
Kuinkahan monet niistä kollegoista, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun tänä iltana, ovat todellakin vaivautuneet lukemaan uuden sähköisen viestinnän sääntelypaketin. Keskustelun avannut jäsen Watson ei luultavasti ole lukenut sitä, koska jos tarkastelette tätä sääntelyä, huomaatte, että siinä ennakoidaan, että sähköisen viestinnän alalla tapahtuu tulevaisuudessa lähentymistä ja että lähentyvässä maailmassa esiin nousevat suuret kysymykset koskevat tiedonvälityksen kanavia koskevien käyttöoikeuksien valvontaa. Minä olin yksi niistä kollegoista, jotka työskentelivät tiiviisti sääntelyn valmistelussa. Sääntelyyn sisältyy säännöksiä, jotka koskevat käyttöoikeuksien avaamista ja mahdollistamista oikeudenmukaisilla, kohtuullisilla ja syrjimättömillä ehdoilla. Nämä ovat jälleen avainsanoja, joita meidän tulisi pohtia kaikissa yhteyksissä ja erityisesti tiedotusvälineiden yhteydessä. Sääntelyssä käsitellään myös julkista yleisradiotoimintaa, josta meidän pitäisi keskustella enemmän tiedotusvälineiden yhteydessä. Sääntelyssä pyritään antamaan jäsenvaltioiden hallituksille mahdollisuus avata pääsy tiedonvälityksen kanaviin siellä, missä julkisia kanavia pitäisi niiden mielestä avata kilpailulle.
Nämä kysymykset sisältyvät jo tähän sääntelyyn. Älkää sivuuttako niitä. Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Hieronymi totesi. Meidän pitäisi varmastikin kehottaa komissiota tarkastelemaan tätä ongelmaa, mutta meidän ei pitäisi kuitenkaan ennakoida tämän analyysin tuloksia.

De Sarnez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tiedotusvälineiden moniarvoisuus on tärkeä aihe, joka vaikuttaa niiden arvojen ytimeen, joihin työmme Euroopassa perustuu. Tämä johtuu syistä, jotka me kaikki tiedämme ilmeisestikin erittäin hyvin. Ilman moniarvoisuutta ei ole oppositiota, vapautta eikä siksi myöskään demokratiaa. Moniarvoisuuden puuttuminen vaarantaisi audiovisuaalisen sisällön luomisen ja elokuvien tekemisen vapauden sekä olisi sitä kautta myös uhka Euroopan kulttuuri-identiteetille. Siksi on erittäin tärkeää varmistaa, että tiedotusvälineiden moninaisuuden, moniarvoisuuden ja riippumattomuuden periaatteita noudatetaan jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa.
Tiedotusvälineiden moniarvoisuus koskee radio- ja televisiotoimintaa, Internetiä sekä audiovisuaalisen sisällön luomista. Jatkuvasti muuttuvassa tiedotusalan ympäristössä julkisten ja yksityisten televisiokanavien toiminta sekä kaupallisten toimijoiden välisiä fuusioita ja yritysostoja koskevat rajoitukset ovat olennaisia audiovisuaalisen moniarvoisuuden ja kulttuurisen monimuotoisuuden säilyttämisen kannalta. Samaan tapaan meidän on varmistettava, että niin julkisilla kuin yksityisilläkin tiedonlähteillä välitetään riittävän monimuotoista tietoa kaikkien tiedotusympäristöjen kautta.
Komission pitäisi näin ollen arvioida perusteellisesti tiedotusvälineiden tilannetta jokaisessa ehdokasvaltiossa ja jäsenvaltiossa. Tätä aihetta koskeva vihreä kirja laadittiin vuonna 1997. Viestintäteknologioissa tapahtunut kehitys, Internetin avainasema tiedonvälityksessä ja kaapelitelevisio ovat ilmiöitä, jotka pakottavat meidät nyt tarkastelemaan uudelleen tiedotusvälineiden keskittymistä. On esimerkiksi erittäin tärkeää, että komissio ryhtyy mahdollisimman pian ratkaisemaan ongelmia, jotka ovat syntyneet avoimuuden puutteesta jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden televisiolupien myöntämistä koskevassa menettelyssä.
Kun arviointi on tehty, komissio voi tehdä päätöksen sellaisten kilpailusääntöjen luomisesta, jotka turvaavat tiedotusvälineiden moniarvoisuuden siinä tapauksessa, että se osoittautuu tarpeelliseksi. Ilmaisunvapaus on hauras ja voidaan taata vain, jos tiedotusvälineet ovat todella moniarvoisia, ja tätä moniarvoisuutta meidän kaikkien on seurattava säännöllisesti.
Imbeni (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tarvitsemmeko oikeudellisesti sitovaa eurooppalaista lainsäädäntöä taataksemme tiedotusvälineiden moniarvoisuuden vai emme? Tästä on nyt kyse.
Minun nähdäkseni tarvitsemme sitä. Lisäisin kuitenkin samaan hengenvetoon, että on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan komissiolla on tulevaisuudessa uuden perustuslain nojalla yksinomainen aloiteoikeus. Me parlamentissa emme saa tunkeutua toisten reviirille. Emme keskustele nyt kuitenkaan siitä, että Euroopan komissio pakotetaan tekemään jotakin, mitä se ei voi eikä halua tehdä. Kyse on siitä, että tältä osin lainsäädännössä on tällä hetkellä selkeitä puutteita. Meidän on myönnettävä tämä ja varmistettava, että nämä puutteet korjataan. Tiedotusalalla tapahtuneet merkittävät ja vaikuttavat teknologiset innovaatiot ovat jo tehneet lainsäädännöstä puutteellisen, mutta nämä puutteet pahenevat entisestään, kun unioni laajenee 25 jäsenvaltion unioniksi ja kun se erityisesti luo lähitulevaisuudessa uuden perustuslain, kuten jäsen Watson juuri totesi. Perustuslakiin sisällytetään osia perusoikeuskirjasta, jonka 11 artiklassa tunnustetaan tiedotusvälineiden moniarvoisuus.
Jos emme ota nyt käyttöön uutta lainsäädäntöä, vaarana on, että parlamentti, komissio ja neuvosto itse asiassa edistävät tämän saman perustuslain rikkomista, jonka me kaikki haluamme hyväksyä pian. Toisin sanoen ainoa asia, jota emme voi tehdä, on olla toimettomana. Jos yksi unionin jäsenvaltioista, nimittäin kotimaani Italia, sijoittuu tiedotusvälineiden moniarvoisuuden osalta 40. sijan huonommalle puolelle maailmassa ja jää tässä listassa esimerkiksi Beninin tasavallan taakse, mitä pahoittelen erittäin katkerasti, tämä ei ole asia, josta pitäisi kiistellä poliittisesti yksinomaan tai ensisijaisesti kyseisen maan sisällä. Tilanne vaatii nähdäkseni Euroopan unionin analysointia, minkä jälkeen on otettava käyttöön poliittisia, institutionaalisia ja oikeudellisia toimia, joiden sisällöstä päättää komissio.

Mauro (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos hyväksyisimme ehdotukset, joita esimerkiksi jäsen Segnin kaltaiset puhujat ovat esittäneet täällä salissa, ja pitäisimme yhtä tiettyä henkilöä vastuussa kaikesta tiedotusalan pahasta, meidän olisi jotenkin pakko tulla siihen johtopäätökseen, että Strasbourgin lentokentän kiitotien tänään vallanneet peurat ja muut eläimet olivat itse asiassa italialaisen Mediaset-yhtiön tilapäisiä työntekijöitä, jotka oli värvätty ja pestattu estämään tämän keskustelun käyminen!
Tämä ei pidä paikkaansa! Keskusteltavana oleva asia on paljon monimutkaisempi ja ongelmallisempi. Meidän on pikemminkin tiedostettava se, että teknologisen edistyksen nopeus johtaa erityisesti viestintäalalla uusien tiedonsiirtotapojen, uusien ihmisten rauhanomaisen rinnakkaiselon muotojen sekä uusien elämäntyylien ja ajattelutapojen kehittymiseen. Toisin sanoen viestintä synnyttää kulttuuria, ja kulttuuria välitetään viestinnän välityksellä.
Voitaisiin sanoa, että meidän kaikkien elämä liittyy nyt erittäin kiinteästi viestintämekanismiin, mikä edellyttää kaikkien peruslähtökohtiemme täydellistä uudelleenarviointia. Tiedonlähteiden määrän valtava kasvu ja kykenemättömyys tehdä ero eri lähteiden luotettavuusasteen välillä, ihmisten välisten suhteiden asteittainen korvaaminen epäsuoralla lähestymistavalla sekä mielipiteiden ilmaiseminen tosiseikkoihin perustumattomien mielipidetutkimusten perusteella ovat kaikki tekijöitä, jotka johtavat viime kädessä erilaisiin sosiaalisen hajaannuksen muotoihin, jotka vaikuttavat perususkomuksiimme ja elämäämme.
Italian äskettäiset tapahtumat eivät olleet seurausta tästä tiedotusvälineiden erittäin monimutkaisesta kysymyksestä. Vasemmisto, joka oli hallinnut valtiollista televisiota viime vuosina, meni pikemminkin niin pitkälle, että yritti vaikuttaa viimeisten vaalien tulokseen. Samalla kun vasemmisto pyrki pitämään Damokleen miekkaa poliittisen vastustajansa pään päällä, se lykkäsi kysymystä tiedotusalan sääntelemisestä toistaiseksi ja teki asian ratkaisemisesta erittäin vaikeaa.
Valvonnan puuttuminen ei ole koskaan tuonut takeita tai vapautta, kuten monet haluaisivat meidän uskovan. Se edistää viime kädessä niiden äärimmäisen voimakkaiden välineiden arvostelukyvytöntä käyttöä, joilla on väärin käytettyinä valtavia vaikutuksia ihmisten omaantuntoon ja yhteiskuntaan.
Vetoan siksi komissioon, että se takaisi tämän vapauden periaatteen ja ehdottaisi parlamentille ja neuvostolle asianmukaisia toimia, joita voitaisiin käsitellä esimerkiksi uudessa vihreässä kirjassa.
Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme ylpeitä tavasta, jolla kilpailun periaate voitelee taloudellisen järjestelmän rattaita. Emme saa antaa taloudellisen kilpailun heikentää demokratian tärkeintä osatekijää, jolla tarkoitan tiedonlähteitä, eikä poliittisen kilpailun periaatetta. Toiseksi tänä sähköisen demokratian aikana meidän kaikkien pitäisi panostaa takeisiin, joilla turvataan demokraattisten arvojemme pitkä perinne ja ennen kaikkea tiedotusvälineiden vallan erottaminen taloudellisesta vallasta.
Saanen siksi todeta, että ehdotus pitäisi hyväksyä yksimielisesti. Huomauttaisin lisäksi, että lainsäädäntötoimien ja muiden tukitoimien antaminen on ensisijaisen tärkeää Euroopan demokraattiselle tulevaisuudelle. Näiden toimien antamisessa on ollut tarpeeton viivytys vihreän kirjan julkistamisen jälkeen, ja tarvittavat toimet on sisällytettävä audiovisuaalisia viestimiä koskevaan kokonaispolitiikkaan. Meidän on myös hyväksyttävä, etteivät markkinakilpailua koskevat perinteiset säännöt riitä ja että tarvitsemme riippumattoman kilpailuverkoston, jonka tavoitteena on todellinen moniarvoisuus. Näiden päämäärien saavuttaminen edellyttää, että tiedotusvälineiden keskittymistä koskevat rajoitukset ovat yhdenmukaisia yhteisön lainsäädännön kanssa.

Puhemies.
Kaikki parlamentissa läsnä olevat puhujat ovat nyt pitäneet puheenvuoronsa.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä

Zrihen (PSE)
Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan 2 kohdassa todetaan, että "tiedotusvälineiden vapautta ja moniarvoisuutta kunnioitetaan".
Todellakin, mikä on demokratiassa tärkeämpää kuin vapaus viestiä ja vastaanottaa tietoa?
Tämänpäiväisessä Euroopassa tapahtuva tiedotusvälineiden keskittyminen, jota pahentaa teknologinen kehitys, tarkoittaa kuitenkin sitä, että tämä erittäin tärkeä tiedotusvälineiden moniarvoisuus on uhattuna ja joissakin tapauksissa ehkä jo vaarassakin.
On korkea aika, että komissio puuttuu asiaan ja varmistaa erityisesti televisioalalla monien eri operaattoreiden toiminnan, kuten se on jo tehnyt monilla muilla aloilla. Vaikka nykyiset perustamissopimukset eivät tarjoakaan riittävää oikeusperustaa tälle hyvin keskeiselle sääntelylle, nyt on erittäin tärkeää, että Eurooppa-valmistelukunta valmistelee uutta perustuslaillista perustaa tiedotusvälineiden moniarvoisuuden turvaamiseksi.
Tämä ei kuitenkaan riitä, koska pelkästään yksityisten operaattoreiden moniarvoisuus ei voi täyttää tiedottamisen keskeistä tehtävää nykyaikaisessa demokratiassa eikä turvata kulttuurista monimuotoisuutta.
Siksi meidän on korostettava julkisen yleisradiotoiminnan merkitystä. En ajattele ainoastaan kansallisia julkisia televisiokanavia vaan myös paikallisia kanavia, joilla on kiistaton arvo sosiaalisen vuorovaikutuksen tarjoamisessa ja sosiaalisten yhteyksien vahvistamisessa.
(Puheenvuoro lyhennettiin työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Medina Ortegan laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0344/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (KOM(2001) 283 - C5-0274/2001 - 2001/0119(COD)).
Toivon, että jäsenet, jotka ovat edelleen matkalla tänne, voivat osallistua tähän keskusteluun.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni toteamalla, että olen iloinen voidessani esitellä tänään täällä parlamentissa komission ehdotuksen direktiiviksi tupakkatuotteiden mainonnasta ja sponsoroinnista.
Ehdotuksen hyväksymisestä komissiossa on kulunut pitkä aika, tarkasti ottaen 18 kuukautta.
Olisi liian lievästi sanottu, että olen pettynyt ehdotuksen hitaaseen edistymiseen toistaiseksi. Ehdotuksen käsittelyn yhteydessä on käytetty viivytystaktiikkaa, annettu vääriä tietoja ja esitetty erittäin usein harhaanjohtavia lausuntoja.
On erittäin valitettavaa, ettei oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta kyennyt käsittelemään ehdotusta nopeammin, toisin kuin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta, joka reagoi ehdotukseen paljon nopeammin ja jonka jäsenet ovat todellisia kansanterveyden ja kuluttajansuojan asiantuntijoita Euroopan parlamentissa. He ainakin ymmärsivät täysin ehdotuksen tärkeyden ja kiireellisyyden.
Maailmanlaajuisesti lähes viisi miljoonaa ihmistä kuolee joka vuosi tupakoinnista aiheutuviin sairauksiin. Tämä on kaksi ja puoli kertaa suurempi kuin Aidsiin kuolleiden määrä.
Näistä viidestä miljoonasta puoli miljoonaa on eurooppalaisia, mikä vastaa Kööpenhaminan asukaslukua.
Mainonnalla on erittäin merkittävä rooli erityisesti nuorten tupakoinnin edistämisessä. Tupakkateollisuus tarvitsee uusia käyttäjiä korvatakseen ne, joille tämän tappavan tuotteen käyttö on aiheuttanut ennenaikaisen kuoleman.
Pyydän teitä tarkastelemaan käsiteltävänä olevaa ehdotusta tätä taustaa vasten. Direktiivi on tärkeä sisämarkkinoiden toiminnan kannalta. Ilman sitä ei voida taata painetun media, radion ja Internetin sisämarkkinoita, koska tupakkamainontaa koskeva kansallinen lainsäädäntö vaihtelee eri jäsenvaltioissa.
Ehdotus on tarkoitettu korvaamaan entinen tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskeva direktiivi, jonka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kumosi kaksi vuotta sitten.
Entisessä direktiivissä kiellettiin kaikki tupakkatuotteiden mainonnan ja sponsoroinnin muodot. Tuomioistuin katsoi, ettei tällä yleisellä kiellolla ollut oikeusperustaa EY:n perustamissopimuksessa. Tuomioistuin ei kuitenkaan ollut täysin kielteinen tuomiossaan, kaikkea muuta. Se vahvisti avuliaasti, että EY:n perustamissopimuksen 95 artikla sallisi sellaisen direktiivin antamisen, jolla kielletään tiettyjä tupakkatuotteiden mainonnan ja niiden hyväksi tapahtuvan sponsoroinnin muotoja.
Uusi direktiiviehdotus noudattaa täten erittäin tarkasti tuomioistuimen tuomiossa asetettuja puitteita.
Käsiteltävänä olevan direktiiviehdotuksen taustalla oleva logiikka on selvä. Kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet kansallisia sääntöjä säännelläkseen tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia. Nämä säännökset vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä, mikä ei ole yllättävää. Entisen direktiivin kumoaminen on, ehkä ironista kyllä, pahentanut tätä kirjavuutta. Jäsenvaltioiden lainsäädännön eroavaisuudet aiheuttavat lisäesteitä sellaisten tuotteiden ja palveluiden vapaalle liikkuvuudelle, joilla tuetaan kyseisenlaista mainontaa ja sponsorointia. Me pyrimme poistamaan nämä esteet yhdenmukaistamalla tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevia sääntöjä siinä laajuudessa kuin tuomioistuimen tuomio sen mahdollistaa.
Ehdotuksessa kaavaillaan tupakkamainonnan yleistä kieltämistä lehdistössä. Tällä lehtimainonnalla on tärkeä merkitys tupakoinnin edistämisessä ja merkittäviä rajatylittäviä vaikutuksia.
Ehdotukseen sisältyy myös Internetissä tapahtuvan tupakkamainonnan kieltäminen. Tupakkatuotteiden mainonta radiossa ja tupakkayhtiöiden harjoittama radio-ohjelmien sponsorointi kiellettäisiin myös samaan tapaan kuin tupakkatuotteiden televisiomainonta televisio ilman rajoja -direktiivissä.
Ehdotuksessa käsitellään lisäksi sponsorointia, ja siinä kielletään tupakkatuotteiden sponsorointi sellaisissa tapahtumissa tai toiminnoissa, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia. Kaiken kaikkiaan ehdotuksen soveltamisala on paljon suppeampi kuin entisen direktiivin. Tiedän monien teistä olevan tästä pahoillaan, ja ymmärrän tämän näkemyksen. En salaile sitä, että olisin mieluummin esitellyt ehdotuksen, jossa tupakkatuotteiden mainonta kielletään kokonaan. Lainsäädäntö ei kuitenkaan valitettavasti salli meidän mennä niin pitkälle. Meidän on elettävä todellisessa maailmassa ja tunnustettava oikeudelliset rajoitukset.
Meidän on pyrittävä yhdessä varmistamaan, että uusi direktiivi voi kestää ja kestää tulevaisuudessa kaikki mahdolliset tulevat kanteet tuomioistuimessa. Meidän on lisäksi eliminoitava kilpailun vääristyminen yhdenmukaistamalla nykyisiä kansallisia sääntöjä ja edistettävä samaan aikaan kansanterveyttä.
Viimeinen huomio tällä erää. Direktiiviehdotus on rakennettu erittäin huolellisesti. Sen oikeusaseman kaikenlainen heikentäminen mahdollistaisi kanteen nostamisen tuomioistuimessa, mikä hyödyttäisi onnistuessaan suoraan tupakkateollisuutta. Meillä ei yksinkertaisesti ole varaa siihen.
Medina Ortega (PSE)
Arvoisa puhemies, komission jäsen Byrne on tehnyt valtavasti työtä esittääkseen ehdotuksen direktiiviksi alalla, jolla yhteisöjen tuomioistuin oli kumonnut entisen direktiivin tupakkamainonnan täydellisestä kieltämisestä.
Terveyden osalta yhteisö on nähdäkseni kafkamaisessa tilanteessa, koska vaikka meillä on toimivaltaa eläinten terveyden alalla, mikä ulottuu talleista rehuihin ja eläinten kuljetukseen saakka, toimivaltamme ihmisten terveyden kohdalla on päinvastoin käytännössä minimaalinen. Toisin sanoen Euroopan unionilla on tuskin lainkaan toimivaltaa ihmisten terveyden osalta. Se pystyy hyväksymään tiettyjä toimia, tiettyjä suosituksia ja tiettyjä terveyttä edistäviä aloitteita, joihin kuuluu yhteistyö jäsenvaltioiden välillä ja kansainvälisten järjestöjen kanssa, mutta kun on kyse lainsäädännön yhdenmukaistamisesta, olemme käytännössä umpikujassa.
Komissio on ollut tarpeeksi älykäs ja pyrkinyt hyödyntämään täysimääräisesti yhteisöjen tuomioistuimen entisen direktiivin kumonneessa tuomiossa esittämiä päätelmiä, joita kutsuisin yhteisöjen tuomioistuimen ylimääräisiksi huomioiksi (obiter dicta). Oikeudellisten asioiden valiokunnan näkökulmasta erityisesti esittäjä on suhtautunut erittäin myötätuntoisesti komission ja komission jäsenen Byrnen työhön, jonka tavoitteena on ollut esittää tämä entistä direktiiviä paljon suppeampi direktiiviehdotus, kuten komission jäsen sitä itse kuvaili.
Minun on kuitenkin tunnustettava, että asian käsittely aiheutti oikeudellisten asioiden valiokunnassa valtavia vaikeuksia. Jotta tästä direktiivistä voitaisiin neuvotella, minun oli hyväksyttävä useita kompromissitarkistuksia, jotka muodostavat mietinnön nykyisen tekstin, jonka oikeudellisten asioiden valiokunta on hyväksynyt.
Emme vielä tiedä, miten keskiviikkoinen tätä aihetta koskeva äänestys päättyy. Käsitykseni on, että parlamentin jäsenten mielipiteet ovat tällä hetkellä hyvin jakautuneet, koska tietyt tarkistukset voivat jopa heikentää komission ehdottamaa oikeusperustaa, kuten jotkut jäsenet väittävät. Tällä hetkellä esimerkiksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija, jota kuulemme uskoakseni seuraavaksi, vastustaa tietysti näiden tarkistusten sisällyttämistä mietintöön.
Minulla on se käsitys, että ainakin tietyt tarkistukset ovat perusteltuja, koska niiden tarkoituksena on korjata joitakin direktiivin parannusta kaipaavia näkökohtia. Esimerkiksi tiettyjen tavaramerkkien käyttöä koskevan kiellon yleinen laajentaminen voisi aiheuttaa haittaa yrityksille, jotka eivät todellisuudessa tuota tupakkaa. Jotkut tavaramerkit vain muistuttavat sellaisten yritysten tavaramerkkejä, jotka tuottavat tupakkaa. Kaikkia näitä tarkistuksia on mielestäni tutkittava huolellisesti.
Yhdyn komission jäsenen Byrnen huoleen oikeudellisten asioiden valiokunnan käsittelyssä tapahtuneesta viivytyksestä. Katsoimme velvollisuudeksemme järjestää asiasta kuulemistilaisuuden valiokunnassa esiin tulleiden valtavien mielipide-erojen johdosta. Minun on tunnustettava ja huomautettava, että tässä kuulemistilaisuudessa valtaosa oikeudellisten asioiden valiokunnan jäsenistä suhtautui kriittisesti komission ehdotuksiin.
Tunsin näin ollen esittelijänä velvollisuudekseni tehdä jonkinlaista lähinnä ruohonjuuritason työtä ja pyrkiä lähentämään eri näkemyksiä, jotta voitaisiin laatia mietinnön ensimmäinen versio, jota voitaisiin käsitellä parlamentin täysistunnossa. Näin ollen parlamentti on se, joka tosi asiassa päättää ensi keskiviikkona kaikkien näiden tarkistusten kohtalosta.
Mietintöön on esitetty myös tiettyjä lisätarkistuksia, jotka voidaan mielestäni periaatteessa hyväksyä. Tällainen on esimerkiksi jäsen Hautalan esittämä johdanto-osan kappaletta koskeva tarkistus, jonka tarkoituksena on vahvistaa komission oikeusperustaa. Toivon, että direktiivin teksti voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan ensi keskiviikkona riippumatta siitä, mitä kaikille tarkistuksille tapahtuu eri äänestyksissä. Toisin sanoen toivon, että mietintö hyväksytään, jotta neuvottelut voivat jatkua. Koska käsittelemme ehdotusta yhteispäätösmenettelyssä, meillä kaikilla on tilaisuus jatkaa niiden puutteiden korjaamista, jotka voivat olla ristiriidassa asian käsittelyn tavoitteen kanssa. Tavoitteena on varmistaa, että uusi direktiiviehdotus voi läpäistä uuden yhteisöjen tuomioistuimessa tapahtuvan käsittelyn testin, kuten epäilemättä tapahtuu, koska tupakka-alalla asioita käsitellään aina yhteisöjen tuomioistuimessa.
Komissio voi olla vakuuttunut siitä, että suhtaudun ehdottoman rakentavasti tavoitteeseen saavuttaa tässä asiassa lopullinen tulos. Totean kuitenkin uudelleen, että parlamentti on demokraattinen elin ja että sen jäsenten mielipiteet vaihtelevat suuresti. Minulla on jopa se vaikutelma, että eri poliittisten ryhmien kansallisten valtuuskuntien sisällä on merkittäviä mielipide-eroja. Esittelijän on tässä tapauksessa pyrittävä yhteensovittamaan eri näkemyksiä ja luomaan hyvää tahtoa, jos niin haluatte. Esittelijän on ennen kaikkea yhteensovitettava täällä parlamentissa ensi keskiviikkona saavutettavat tulokset komission ja komission jäsenen hyvän aikomuksen kanssa, joka koskee yhteisön sääntelyn hyväksymistä terveyden alalla.
Joka tapauksessa pitäisi muistaa, että tässä yhteydessä on edelleen käsiteltävä terveyttä koskevan lausekkeen sisällyttämistä tulevaan eurooppalaiseen perustuslakiin. Minulla on se vaikutelma, ettei Eurooppa-valmistelukunnan työ ole tällä hetkellä menossa tähän suuntaan, mikä on melko huolestuttavaa.

?satsos (PSE)
Arvoisa puhemies, valmistelijamme jäsen ?alliori ei ole päässyt tänne parlamenttiin Strasbourgin lentokentällä vallitsevan sumun vuoksi ja on pyytänyt minua toimimaan teidän luvallanne hänen sijaisenaan.
Joka sekunti kuolee yksi ihminen tupakoinnin välittömänä seurauksena. Tämä tekee vuodessa maailmanlaajuisesti yhteensä yli kolme miljoonaa uhria, joista puoli miljoonaa on Euroopan kansalaisia. Yhteisön kansalaisista tupakoi 42 prosenttia, ja he aloittavat tupakoinnin yhä nuorempina. Tupakoijista 60 prosenttia aloittaa tupakoinnin 13-vuotiaana ja 90 prosenttia alle 18-vuotiaana. Tupakoijien sukupuolten välinen kuilu on kaventumassa, koska tupakoivien tyttöjen osuus on kasvanut. Äidin tupakoinnin seurauksena vuosittain syntyy 500 000 lasta ennenaikaisesti ja alipainoisina. Lapsilla, joiden molemmat vanhemmat tupakoivat, on 72 prosenttia suurempi riski sairastua astman kaltaisiin hengityselinten sairauksiin kuin muilla lapsilla.
Nämä ovat vain joitakin niistä syistä, joiden vuoksi lainsäätäjät Euroopan unionin jäsenvaltioissa ovat katsoneet, että heidän on pakko rajoittaa tupakkatuotteiden mainontaoikeuksia suojellakseen kansalaisten etuja yleensä ja erityisesti Euroopan kansalaisten ja nuorten terveyttä.
Maailman terveysjärjestön WHO:n parhaillaan neuvoteltavana olevassa puitesopimuksessa, joka pitäisi saada päätökseen muutamien seuraavien kuukausien aikana, otetaan sama lähestymistapa ja korostetaan, että tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskeva kielto on yksi kiireellisimmistä poliittisista säännöistä, joita on sovellettava kansainvälisesti.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, komission ehdotus korvaa direktiivin 98/43, jonka Euroopan parlamentti ja neuvosto lopulta hyväksyivät, vaikkakin kymmenen vuotta jatkuneiden neuvottelujen jälkeen, vuonna 1998 mutta jonka yhteisöjen tuomioistuin valitettavasti kumosi lokakuussa 2000. Tänään on kulunut 18 kuukautta siitä, kun komissio esitti ehdotuksensa. Nyt keskusteltavana olevan direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden hyväksymiä erilaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotta poistetaan sisämarkkinoiden esteet ja turvataan tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus. Tämä on sopusoinnussa direktiivissä asetettujen sääntöjen kanssa.
Käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden nykyinen lainsäädäntö ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, sisältää osan entisen direktiivin tekstistä. Ehdotuksessa kielletään tupakkatuotteiden mainonta painetussa mediassa, Internetissä ja radiolähetyksissä sekä sellaisten tapahtumien sponsorointi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia. Ehdotuksessa kielletään myös tupakkatuotteiden ilmaisjakelu, mutta se ei kata epäsuoraa mainontaa. Toisin kuin entinen direktiivi, käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus ei kuitenkaan perustu mainonnan ja sponsoroinnin kaikkien muotojen täydellisen kieltämisen periaatteeseen. Huomauttaisin kuitenkin tältä osin, että komissio on esittänyt samaan aikaan tämän suppeamman ehdotuksen kanssa, jossa otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen asettamat puitteet, ehdotuksen suositukseksi, joka sisältää ne elementit, jotka on, kuten totesin, jätetty pois tästä direktiivistä.
Oikeudellisten asioiden valiokunta on valitettavasti hyväksynyt 25 tarkistusta, jotka voivat johtaa uuteen kumoamiseen yhteisöjen tuomioistuimessa ja jotka rajoittavat entisestään direktiivin soveltamisalaa. Toisaalta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta suostui ehdotukseeni luopua ehdotettujen tarkistusten esittämisestä ja äänesti yksimielisesti komission ehdotuksen puolesta.
Hyvät parlamentin jäsenet, keskiviikkoisella päätöksellämme on valtavia poliittisia vaikutuksia, koska päätös koskee kysymystä, josta Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat jo kertaalleen ilmaisseet kantansa ja josta ne ovat jo kerran päättäneet. Vetoan siksi teihin, että äänestäisitte kaikkia oikeudellisten asioiden valiokunnan tarkistuksia vastaan. Tämä on ainoa tapa taata asian nopea käsittely ja, mikä on vieläkin tärkeämpää, varmistaa, että otamme päättäväisen, määrätietoisen ja oikeudellisesti aukottoman askeleen kohti tupakoinnin valvontaa koskevaa yhteisön politiikkaa. Käytettävissä olevien tieteellisten tietojen perusteella tämä edistää korkeita terveysnormeja erityisesti nuorten osalta, jotka eivät ole ainoastaan tupakkamainonnan pääkohderyhmä vaan joissa on myös Euroopan tulevaisuus.

Lechner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan yrittää esittää näiden kolmen minuutin aikana ainakin osittain näkemykseni tästä ongelmasta. Terveyden suojelu ja tupakoinnin hillitseminen ovat varmasti tärkeitä poliittisia velvoitteita. On oikein, että niiden merkitys on esitetty niin laajasti tänään, mutta jokaisella poliittisella tasolla on omat tarkoin määrätyt velvollisuutensa. Asia on nyt niin, ettei Euroopan tasolla ole olemassa lainsäädäntötehtävää, jota voitaisiin soveltaa nimenomaisesti tähän kysymykseen. Joudumme pikemminkin soveltamaan aina EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaa, kuten on tänään käsiteltävänä olevan direktiiviehdotuksenkin kohdalla. Tämä tarkoittaa, että meidän on ensin pohdittava, vaikuttaako tupakkamainonta ja -sponsorointi sisämarkkinoihin esimerkiksi vääristämällä kilpailua tai muodostamalla esteitä kaupalle. Terveyden suojelu voidaan ja on otettava huomioon tässä yhteydessä vain siinä tapauksessa, että nämä edellä mainitut edellytykset täyttyvät, jolloin kansanterveyden näkökohdan huomioon ottaminen on myös kiistatonta.
Tiedämme hyvin, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kumosi entisen mainontakieltoa koskevan direktiivin näiden periaatteiden loukkaamisen vuoksi. Paikkakunnat kilpailevat keskenään laajamittaisista tapahtumista, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, joten meillä pitäisi olla tätä koskevat säännöt, ja koska kilpailun vääristymistä esiintyy juuri näissä tapahtumissa, olemme samaa mieltä ehdotuksen tästä osasta. Voimme myös hyväksyä rajatylittäviä radiolähetyksiä koskevat säännöt. Sama pätee Internetiin, vaikka minulle ei olekaan selvää, miten tämä kielto voidaan saadaan toimimaan käytännössä viestintävälineessä, jossa sisältöä tuotetaan myös unionin ulkopuolisissa maissa.
Tällaista kieltoa ei voida kuitenkaan hyväksyä sanoma- ja viikkolehtien kohdalla. Kuten olemme kuulleet asiasta järjestetyn kuulemistilaisuuden yhteydessä, yhdestä jäsenvaltiosta toisiin jäsenvaltioihin myytävien numeroiden määrä on pieni tai lähes olematon painettujen tuotteiden kokonaismäärään verrattuna, eivätkä nämä myydyt numerot ole lisäksi rajatylittävässä kilpailussa. Tämä tarkoittaa, ettei sisämarkkinoihin vaikuttavaa ristiriitaa ole olemassa ja ettei tällainen sääntely toimisi. Oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdotus edellyttää täten, ettei tätä osaa komission ehdotuksesta hyväksytä.
Keskustelussa viitataan jatkuvasti sanomalehtiä koskeviin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen huomautuksiin, kuten komission jäsenkin äsken teki. Näkemykseni on erittäin lyhyesti sanottuna se, että tuomioistuin erottaa toisaalta ehdottoman kiinteät mainosvälineet, joista tienvarsimainokset ovat tyypillinen esimerkki ja joissa jo mainosvälineen luonne tekee rajatylittävän kilpailun mahdottomaksi. Tuomioistuin selittää sitten, että toisaalta muihin mainosvälineisiin, kuten sanomalehtiin, saatettaisiin soveltaa toisia sääntöjä eikä tätä mahdollisuutta tarvitse lähtökohtaisesti sulkea pois. Tämä on totta, mutta siihen on lisättävä tuomioistuimen toisaalla tuomiossaan esittämä toteamus, jonka mukaan kilpailun vääristymien on oltava tosiasiallisesti olemassa ja tuntuvia eikä pelkkä väite niiden olemassaolosta riitä. Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa sanomalehtien kohdalla.
Tämän seikan toteaminen ei kuitenkaan tarkoita, että ottaisimme oikeudenkäytön osalta kaavamaisen lähestymistavan tai ryhtyisimme jonkinlaiseen oikeudelliseen pilkunviilaukseen. Tämä lainsäädäntöä koskeva kysymys on mielestäni luonteeltaan huomattavassa määrin poliittinen. Muistuttaisinkin teitä yksinkertaisesti siitä, miten tärkeää on, että Eurooppa-valmistelukunta käsittelee toimivaltajaon kysymystä ja että keskustellaan kansallisten parlamenttien jäsenten mahdollisuudesta esittää näitä kysymyksiä koskevia näkemyksiään heitä varten perustetussa foorumissa. Meidän on osoitettava kunnioittavamme itsekin lainsäätäjinä kansallisissa parlamenteissa toimivien kollegoidemme toimivaltaa emmekä saa jättää tätä asiaa taas yhteisöjen tuomioistuimen vastuulle. Tämä antaa meille myös mahdollisuuden poistaa ennakkoluuloja Brysselin keskittämispolitiikkaa ja keskusjohtoisuutta kohtaan. En voi päättää puheenvuoroani kiittämättä lämpimästi jäsen Medina Ortegaa hänen kompromissin saavuttamiseen tähdänneistä toimistaan ja onnittelematta häntä erityisesti mietinnön lainsäädännöllisestä laadusta.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toimet, joilla pyritään torjumaan tupakoinnin leviämistä, juontavat juurensa jo kaukaa, kuten tekevät myös asiaa koskeva oikeudellinen kiistely ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö. Meidän olisi mielestäni varmistettava, että otamme oppia näistä kokemuksista. Ehdotetulla direktiivillä pyritään suojelemaan kansanterveyttä, mutta sen oikeusperustaksi otetaan kilpailun vääristymisen kieltäminen. Kaikkien niiden, jotka ajavat tehokkaampia keinoja terveyden suojelemiseksi tupakoinnin leviämiseltä, on pidettävä mielessä tämä kaksijakoinen tilanne. Terveyden suojelulla tupakoinnin leviämiseltä ei valitettavasti ole omaa artiklaansa EY:n perustamissopimuksessa. Näin ollen on ainoastaan loogista, että uuden direktiiviehdotuksen pitäisi olla kansanterveyden suojelun osalta suppeampi kuin kumottu direktiivi, joka kattoi myös epäsuoran mainonnan.
Oikeudellisten asioiden valiokunta katsoi, että kiellossa pitäisi olla rajatylittävä ulottuvuus sponsoroinnin lisäksi myös lehdistön osalta kiellon sitovuuden vahvistamiseksi. Kansallinen mainonta ja sponsorointi eivät luonnostaan vaikuta sisämarkkinoihin. Valittu oikeusperusta sallii mainonnan sääntelemisen ainoastaan siellä, missä mainonta vaikuttaa sisämarkkinoihin. Näin ollen painotuotteilla, jotka leviävät ainoastaan yhden jäsenvaltion alueella, ei ole rajatylittäviä vaikutuksia, eivätkä ne voi luoda estettä sisämarkkinoiden toiminnalle tai aiheuttaa kilpailun vakavaa vääristymistä. Tämä on selvää sekä tapahtumien sponsorointia koskevien ehdotettujen järjestelyjen että sen tosiasian perusteella, ettei direktiiviehdotuksessa viitata mitenkään tupakkatuotteiden ulkomainontaan tai elokuvateattereissa tapahtuvaan mainontaan.
Tiedämme, että oikeudellisten asioiden valiokunta suhtautuu varauksellisesti tiettyihin tarkistuksiin puhtaasti oikeudellisten näkökohtien perusteella. Jäsen Hautala toisaalta toimii aivan eri aaltopituudella ja on vaatinut terveyden suojelua koskevien säännösten tiukentamista. Kun otetaan huomioon, ettei kukaan läsnäolijoista vastusta terveyden suojelua koskevia toimia, asian käsittelyssä on kyse viime kädessä siitä, että näiden kahden osapuolen on päätettävä levollisesti siitä, mitä tarkistuksia tarvitaan, jotta tästä ehdotuksesta saadaan vielä pelastettua sitova direktiivi.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, tässä asiassa on pääasiassa kaksi olennaista tekijää: toinen on sisältö ja toinen asian käsittely. Keskittykäämme ensin sisältöön, koska tämän näkökohdan sivuuttaminen on selvästikin aivan liian helppoa tämänkaltaisessa oikeudellisessa keskustelussa. Onko tupakkamainontaa koskeva kielto tehokas, jos tarkoituksena on estää tupakointi? Kyllä, totta kai. Tuskin kukaan aloittaa tupakointia siksi, että pitäisi siitä. Tupakointi aloitetaan aivan muista syistä. Se voidaan aloittaa ikätoverien painostuksen vuoksi, ja tupakoivien vanhempien lapset aloittavat tupakoinnin. Tupakointi aloitetaan myös siksi, että se liitetään tiettyyn imagoon. Tupakoinnin aloittavat haluavat jäljitellä esimerkiksi miestä, joka matkaa viidakon läpi soutuveneellä, tai sitä toista miestä, joka istuu hevosen selässä jossain villissä lännessä miellyttävän musiikin soidessa taustalla. Tästä syystä ihmiset aloittavat tupakoinnin. Imago liittyy siis erittäin kiinteästi tupakoinnin aloittamiseen, ja siksi tupakkamainonnan kieltäminen on hyvä asia. Tupakka on laillinen tuote, joten miksi se pitäisi kieltää? Viime kuussa parlamentin jäsenten ylivoimainen enemmistö äänesti lääkkeiden mainonnan kieltämisen puolesta, mutta toisin kuin tupakkaa, näitä tuotteita valmistetaan, jotta ihmisiä voitaisiin parantaa. Kannatan kannabiksen laillistamista, mutta en edes unelmoisi tämän tuotteen mainostamisen sallimisesta. Ongelma on siis monimutkaisempi kuin ensi näkemältä vaikuttaa.
Euroopan parlamentti on muuten jo ilmaissut kantansa asiasta samoin kuin itse asiassa neuvostokin. Totesimme vuonna 1998 kannattavamme tupakkamainonnan kieltämistä. Tupakkamainonnan kiellon osalta yhteisöjen tuomioistuin totesi mielestäni perustellusti, että olimme menneet liian pitkälle. Tämä ei liittynyt mitenkään tupakkaan mutta sitäkin enemmän kysymykseen siitä, miten pitkälle me unionina voimme mennä jäsenvaltioiden suhteen. Komissio oli nähdäkseni oikeassa todetessaan, että hyvä on, tätä parlamentti ja neuvosto halusivat, ja ne halusivat mennä mahdollisimman pitkälle. Komissio otti sen jälkeen huomioon tuomioistuimen tuomion ja myös julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen sekä kopioi lähes sananmukaisesti sen, mitä niissä todettiin. Olenkin siksi sitä mieltä, että komissio on tehnyt erinomaista työtä, ja kehotan ryhmäni enemmistöä hylkäämään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämät tarkistukset. Ne eivät näytä vaikuttavan olennaisesti siihen, että direktiivistä tehdään hyväksyttävämpi.
Haluaisin esittää lopuksi kaksi huomautusta. Meidän pitäisi ensinnäkin mielestäni olla varovaisia, ettemme aloita tupakanvastaista mustamaalauskampanjaa esimerkiksi kieltämällä tupakoinnin kokonaan julkisilla paikoilla tai kieltämällä sellaiset lasten lelut kuin suklaatupakat, lakritsipiiput ja niin edelleen. Tämä on asioiden viemistä liian pitkälle, ja toimimalla näin menettäisimme myös liittolaisemme tupakanvastaisessa taistelussa.
Haluaisin lopuksi käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kiinnittää jälleen kerran huomiotanne ristiriitaan, jota emme voi hyväksyä. Tämä ristiriita koskee nimittäin sitä, että me toisaalta koetamme estää tupakkatuotteiden käytön ja toisaalta jatkamme tupakkatuotannon voimakasta tukemista Euroopassa.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kun puhumme tupakasta, ongelmana on se, että me ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa tarkastelemme tätä asiaa kansanterveyden näkökulmasta emmekä siltä kannalta, mitä mahdollisia haittoja tupakkamainonnan kieltämisellä on sisämarkkinoille.
Pidämme täten vuonna 1998 hyväksyttyä direktiiviä parempana. Kuten komission jäsen jo totesi, viisi miljoonaa ihmistä kuolee vuosittain tupakoinnista aiheutuviin sairauksiin. Muut jäsenet ovat todenneet, että joka vuosi tuhannet nuoret aloittavat tupakoinnin ja altistavat itsensä kaikille niille seurauksille, joita tällä riippuvuudella on heille varalla.
Useat tutkimukset ovat osoittaneet erittäin selvästi tupakkamainonnan ja tiettyjen urheilutapahtumien sponsoroinnin vaikutukset siihen, että nuoret aloittavat tupakoinnin yhä aiemmin. Itse asiassa tilastojen mukaan 60 prosenttia tupakoijista aloittaa alle 13-vuotiaana ja noin 90 prosenttia alle 18-vuotiaana. Olisimme näin ollen ottaneet paljon mieluummin vuonna 1998 hyväksytyn direktiivin, jonka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin valitettavasti kumosi.
Käsiteltävänä olevan direktiiviehdotuksen osalta lukuisat ympäristöasioiden valiokunnan jäsenet ovat päättäneet olla esittämättä tarkistuksia komission ehdotukseen, koska on parempi saada suppea direktiivi kuin jäädä kokonaan ilman direktiiviä. Esitämme siksi ainoastaan yhden tarkistuksen, jossa ehdotetaan, että jäsenvaltioiden olisi EY:n perustamissopimuksen mukaisesti säilytettävä valtuutensa säännellä tämänkaltaista kysymystä jopa yhteisöä laajemmin.
Ympäristöasioiden valiokunnan lausunnon valmistelija huomauttaa lisäksi erittäin selvästi, että tämä on vain yksi vaihe ja että Euroopan komissio pystyy varmasti tulevaisuudessa esittämään ehdotuksia, jotka koskevat epäsuoraa mainontaa, tupakkayritysten mainontamenojen valvontaa ja tupakka-automaatteja.
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna on parempi saada suppea tätä alaa koskeva direktiivi kuin jäädä kokonaan ilman direktiiviä.

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, täällä mainittiin, että edellinen yritys saada aikaan kattavaa tupakanmainontakieltoa Euroopan unionin tasolla kaatui tuomioistuimeen, ja onkin mielenkiintoista lukea, että tämän ratkaisun yhteydessä julkisasiamies Fenelly totesi, että oli perusteltuja syitä olettaa, että mainontakielto pelastaisi noin 38 000 ihmishenkeä Euroopan unionissa joka vuosi. Voimmekin todeta, että on erittäin suuret perusteet sille, että tämä direktiivi olisi saatava nyt aikaan - olkoonkin, että sen oikeudellinen kattavuus on hieman aikaisempaa rajatumpi.
On toimittava niin, että komission alkuperäinen ehdotus hyväksytään tässä salissa keskiviikkona äänestyksessä mahdollisimman täydellisenä, ja olen ollut hyvin iloinen siitä, että komissio on suhtautunut myötämielisesti siihen, että me tässä salissa yli puoluerajojen olemme esittäneet johdanto-osan kappaleeseen tarkistuksen. Sen tarkoituksena on selventää sitä, että epäsuora mainonta jää jäsenvaltioiden toimivaltaan ja että ne voivat tällä alalla säätää mainontakieltoja. Haluamme ylipäätäänkin suojella kansallisia tupakanmainontakieltoja.
On todettava suurella murheella, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on täydellisesti vesittänyt komission esityksen. Toivottavaa olisikin, että kaikki, siis joka ainoa oikeusasioiden valiokunnan hyväksymä tarkistus kaatuisi tässä salissa, koska ne vaikeuttavat monin tavoin asiaa. Ne hämärtävät esityksen oikeusperustaa. Ne rajaavat aivan olemattomiin mahdollisuudet rajoittaa tupakkamainontaa lehdistössä ja radiossa. Ne vaikeuttavat maailmanlaajuisia ponnisteluja tupakanmainontakiellon aikaansaamiseksi, ja ne myös avaavat mahdollisuuden epäsuoralle tupakan mainonnalle. Haluan erityisesti kiinnittää huomiota tarkistuksiin 17 ja 24, jotka ovat äärimmäisen vaarallisia. Toivottavasti myös esittelijä palaa alkuperäiselle kannalleen ja hylkää nämä oikeusasioiden valiokunnassa kompromisseina hyväksytyt tarkistukset, koska ne eivät ole mitään kompromisseja, ne tekevät tästä direktiivistä täysin hyödyttömän.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, uudessa direktiivissä kielletään tupakkamainonta painetussa mediassa koko Euroopassa ja myös tupakkatuotteiden mainonta radiossa ja Internetissä. Samoin kielletään se, että tupakkayhtiöt sponsoroivat tapahtumia tai toimintoja, joissa on mukana useampia jäsenvaltioita. EU:n lainsäätäjinä meidän on esitettävä ehdotuksia, jotka auttavat suojelemaan kansalaistemme terveyttä, ja tupakoinnin terveydellemme aiheuttamia vaaroja on mielestäni korostettava voimakkaasti aina, kun se on mahdollista. Meillä on itse asiassa moraalinen velvollisuus tehdä enemmän kuin pelkästään varoittaa nuoria ja erityisesti teini-ikäisiä niistä akuuteista vaaroista, joita tupakoinnilla on terveydellemme.
Äskettäisessä tutkimuksessa todettiin, että lasten tupakointi on lisääntynyt pelkästään Saksassa jopa 50 prosenttia. Tupakkateollisuus on väittänyt, että sen valmistamat tuotteet on tarkoitettu aikuisille. Kaikki käytännön todisteet osoittavat kuitenkin, että ovela myynninedistäminen ja mainonta johtavat ainoastaan seuraavan tupakoijien sukupolven värväämiseen, jonka muodostavat teini-ikäiset.
Euroopan komissiolla on käytettävissään tupakoinnin vaarojen korostamiseen ainoastaan 6 miljoonaa euroa, ja tämä summa kalpenee, kun sitä verrataan niihin huikeisiin summiin, joita tupakkatuotteiden lobbaajilla on käytettävissään innovatiivisten tupakointia edistävien myynninedistämis- ja mainoskampanjoiden toteuttamiseen. Meidän on tehtävä enemmän selventääksemme nuorille tupakoinnin raakoja seurauksia terveydelle, toisin sanoen sitä, että 3000 ihmistä Euroopassa kuolee joka päivä tupakoinnin aiheuttamiin sairauksiin. Tämä tarkoittaa, että Euroopassa kuolee joka vuosi turhaan puoli miljoonaa kansalaista siksi, että he ovat riippuvaisia tupakkatuotteista. Tupakointi on ennenaikaisen kuoleman ja sairauksien suurin yksittäinen syy koko Euroopan unionissa. Äskettäinen tutkimus osoittaa, että Yhdysvalloissa miespuoliset tupakoijat menettävät 13 vuotta elämästään ja naispuoliset tupakoijat 14,5 vuotta elämästään tupakoinnin takia.
Jos aiomme toteuttaa kattavia markkinointikampanjoita, joissa nuoria varoitetaan tupakoinnin vaaroista, meidän on saatava tarvittavat taloudelliset varat tällaisen ohjelman valvomiseen. Komission, parlamentin ja jäsenvaltioiden hallitusten on lisättävä huomattavasti niiden kansanterveyskampanjoiden rahoitusta, joissa teini-ikäisille korostetaan tupakoinnin todellisia vaaroja. Tupakoinnista aiheutuvien sairauksien ehkäiseminen hyödyttäisi unionin kansalaisia enemmän kuin mikään muu elämää pelastava toimenpide, ja tupakkayhtiöt ovat väärässä väittäessään, ettei mainonta edistä tupakointia vaan ainoastaan uskollisuutta laillisen tuotteen tuotemerkkiä kohtaan. Mainonta vaikuttaa tupakoinnin edistämiseen, minkä vuoksi kaikilla unionin jäsenvaltioilla on säännöt, joissa rajoitetaan tai kielletään tupakkamainonta jossakin muodossa. Jäsenvaltiot ovat myös rajoittaneet samalla tavalla muiden laillisesti myytävien tuotteiden, kuten lääkkeiden ja alkoholin, mainontaa.
Tämä direktiivi ei tarkoita, etteivät jäsenvaltiot voi halutessaan ottaa käyttöön tiukempia toimia tupakoinnin hillitsemiseksi. Direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle jäävät asiat, kuten epäsuora mainonta, tienvarsimainokset tai elokuvissa tapahtuva mainonta, jäävät edelleen yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, on tosiasia, että tupakkamainonta rohkaisee nuoria aloittamaan tupakoinnin ja estää jo tupakoivia lopettamasta tupakointia. Tämänkaltaiset asiakassuhteet vaativat kuitenkin veronsa. Kun otetaan huomioon tupakoinnin terveydelle haitalliset vaikutukset ja myös ne, joita passiivinen tupakointi aiheuttaa tupakoimattomille, ryhmämme kannattaa tupakkatuotteiden mainonnan kieltämistä kokonaan. Nämä tuotteet ovat vaarallisia ja voivat, sytytettäessä ja sisään hengitettäessä, aiheuttaa vakavia sairauksia, jotka voivat jopa koitua kohtalokkaiksi. Olemme siksi erittäin pettyneitä komission uuteen ehdotukseen. Vaikka ymmärrämme, että komission vaihtoehdot ovat tuomioistuimen tuomio huomioon ottaen hyvin rajalliset, ehdotus ei suureksi osaksi edistä tavoitettaan, nimittäin kansanterveyden suojelua. Puollan täten vastahakoisesti komission ehdotusta esittämättä siihen uusia tarkistuksia. Ehdotus on tällä hetkellä toteuttamiskelpoisin vaihtoehto tupakkamainonnan vastaisessa taistelussa. Kuusi kuukautta sitten me ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa keskustelimme tästä aiheesta erittäin laajasti. Näin ollen en ymmärrä, miksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan pitäisi edelleenkin esittää kaikenlaisia tarkistuksia, jotka viime kädessä estävät tämän lainsäädännön voimaantulon. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, on mahdollista, että tuomioistuin julistaa direktiivin jälleen mitättömäksi. Haluan kuitenkin kehottaa Euroopan komissiota jatkamaan sellaisten tapojen etsimistä, joilla tupakointia voidaan vähentää erityisesti nuorten osalta.
On käsittämätöntä, että meidän pitäisi poistaa markkinoilta kaikenlaiset vähemmän vaaralliset tuotteet mutta ei tupakkaa. Tupakointi on kiertoilmaus vaarallisten syöpää aiheuttavien aineiden arvostelukyvyttömälle polttamiselle. Jos tämä koskisi muita tuotteita, olisimme kieltäneet ne jo ajat sitten. En osaa kuvitella, että toisimme markkinoille leluja, jotka vaativat vuosittain viisi miljoonaa uhria, tai että hyväksyisimme muita elintarvikkeita, jotka aiheuttavat vuosittain viiden miljoonan ihmisen kuoleman, mutta tupakkatuotteiden kohdalla suljemme silmämme. Tämä on esimerkki äärimmäisestä epäjohdonmukaisuudesta. Sillä ei ole mitään tekemistä ennalta varautumisen periaatteen kanssa. Tiedämme, että tupakoinnilla on tämänkaltaisia haitallisia vaikutuksia, ja siksi meidän pitäisi yksinkertaisesti kieltää tupakkamainonta kokonaan.

De La Perriere (NI).
Arvoisa puhemies, jäsen Medina Ortegan mietinnössä, vaikka se onkin puutteellinen, tarkastellaan itse asiassa uudelleen tuomioistuimen päätöstä kumota vuonna 1997 annettu tupakkaa koskeva direktiivi, mitä pidämme myönteisenä.
Tupakka, joka tappaa joka päivä satoja eurooppalaisia, on vitsaus, jota vastaan meidän on taisteltava kansalaistemme terveyden suojelun nimissä. Emme tyydy tältä osin puolinaisiin toimiin. Tupakka on joko kuolettava myrkky, ja meidän on tehtävä kaikkemme sen käytön vähentämiseksi tai jopa hävitettävä se kokonaan, tai tupakan uskotaan virheellisesti vastaavan mitä tahansa muuta kulutustuotetta, eikä lainsäädännölle ole näin ollen perusteita. Kuten jäsen Maaten huomautti, itsepintainen näistä vastakkaisista näkemyksistä kiinnipitäminen parlamentissa on itse asiassa johtanut siihen, että kansalaiset alkavat sanoa, että parlamentti tukee sellaisen tuotteen viljelyä, jota se torjuu muilla tavoin.
Jäsen Medina Ortegan esittämä mietintö on oikeansuuntainen, mutta ehdotetut tarkistukset heikentävät sitä huomattavasti, ja me hylkäämme nämä tarkistukset. Mietintö on oikeansuuntainen, koska on todistettu, että mainonnan kieltäminen on auttanut vähentämään tupakointia ja että mainonnan ja liiallisen tupakoinnin välillä on todellakin yhteys. Kummallista kyllä, tarkistuksissa kiinnitetään rajatylittäviin ongelmiin enemmän huomiota kuin ne ansaitsisivat. Jotkut jäsenet näyttävät täten ajattelevan, että rajojen olemassaololla voi olla myönteisiä taloudellisia vaikutuksia, joskin monissa tapauksissa samat henkilöt suosittelevat samojen rajojen laajamittaista avaamista sen seurauksista huolimatta.
Kun otetaan huomioon laaja tietämyksemme tupakan haitallisista vaikutuksista, nyt olisi järjetöntä luopua toimista, joilla yhä nuorempia kuluttajia estetään tulemasta riippuvaisiksi tuotteesta, jonka mainokset korostavat vain sen etuja. Piittaamattomuus, välinpitämättömyys ja poliittisen rohkeuden puute kansanterveyden alalla kylvävät siemenet ihmisyyden vastaisiin rikoksiin. Tämä vastuuttoman lepsu lähestymistapa aiheutti saastuneen veren skandaalin Ranskassa ja hullun lehmän taudin skandaalin Isossa-Britanniassa. Kukaan ei voi nyt sanoa, ettei olisi tietoinen tupakan aiheuttamista vaaroista, ja tämä tarkoittaa, että kaikki ovat vastuussa. Siksi me tuemme jäsen Medina Ortegan mietintöä.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aina kun keskustelemme tupakasta täällä istuntosalissa, helvetti on irti. Ryhmät ovat jakautuneet sisäisesti, valiokuntien väliset suhteet ovat huonot ja jäsenet, jotka ovat tavallisesti ystäviä, suhtautuvat toisiinsa epäluuloisesti. Tupakka on keskustelunaihe, joka jakaa mielipiteitä, koska tässä asiassa on monta eri puolta.
On oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, joka ei näyttäisi olevan erityisen huolissaan kansanterveydestä vaan panee enemmän painoa sisämarkkinasäännöille. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta taas ei näyttäisi olevan tietoinen siitä, ettei kansanterveyttä koskevan politiikan ehdottamiselle ole oikeusperustaa. Tämä kaikki on teeskentelyä. Molemmat valiokunnat ovat todellisuudessa hyvin tietoisia kaikista tosiseikoista, mutta asian käsittely on nyt taantunut roolipeliksi. Minkä tahansa linjan sitten otammekin, emme voi joka tapauksessa sivuuttaa sitä tosiasiaa, että tuomioistuin kumosi direktiivin 98/43, koska siltä puuttui asianmukainen oikeusperusta. Meillä on siksi nyt tilaisuus korjata tämä tilanne, joskin ainoastaan osittain.
Kuten komission jäsen myönsi erittäin suoraan muutama minuutti sitten, komission viimeisin ehdotus on todellakin ehdottomasti riittämätön tarjoamaan sellaista kansanterveyden suojelua, jota ympäristöasioiden valiokunta on vaatinut. Komissio näyttää joka tapauksessa rajoittavan vaatimuksiaan nykytilanteessa ja olevan valmis tyytymään erittäin vähään, jotta vältetään se, että tuomioistuin kumoaa tämänkin direktiivin komission ehdottamien innovaatioiden vuoksi, vaikka ne ovatkin erittäin tasapainoisia. Kuten muut jäsenet ovat todenneet, ja minkä haluan toistaa, voimme silti olla tyytyväisiä lopputulokseen, jos hyväksymme komission ehdotuksen. Kuten aiemmissakin tapauksissa, vähän on parempi kuin ei mitään.
Varjoesittelijänä minäkin olen suosittanut ryhmälleni, että se äänestäisi komission ehdotuksen puolesta eikä esittäisi siihen tarkistuksia. Nähtäväksi jää, mitä huomenna tapahtuu. Tärkeää on, ettemme ala ehdottaa jälleen kerran yhteisön tupakanviljelijöille annettavan tuen leikkaamista heidän terveytensä suojelemisen verukkeella, tai, kuten nyt, mainonnan kieltämistä. Toimien, joilla ihmisiä suostutellaan luopumaan tupakoinnista, on kohdistuttava tupakoijiin, ja korostan tupakoijiin, eikä tupakanviljelijöihin. On todellakin outoa, että vaikka koko yhteisön tupakkatuotanto lopetettaisiin, tupakoijien määrä ei laskisi lainkaan. Päinvastoin tupakoijat vaihtaisivat vain merkkiä ja alkaisivat ostaa tupakkatuotteita kolmansista maista. Tämä muutos ei parantaisi mitenkään kansanterveydellisiä oloja vaan lisäisi ainoastaan yhteisön ulkopuolisten yritysten tuloja. Mikä pahinta, tällä muutoksella olisi huomattavan kielteinen vaikutus työllisyyteen eurooppalaisilla tupakanviljelyalueilla, toisin sanoen Etelä-Euroopassa, missä työttömyyden lisääntyminen on viimeinen asia, jota siellä kaivataan.
Tiivistäen on perusteltua vastustaa tupakkamainontaa kansanterveyden nimissä, mutta emme saa, luojan tähden, taas ehdottaa yhteisön tupakanviljelijöiden tuen leikkaamista.

Berger (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä kaikkiin niihin, jotka ovat ilmaisseet kiitollisuutensa esittelijällemme, jonka oli todellakin toimittava vaistojensa vastaisesti pystyäkseen esittämään meille tämän kompromissin. Olen myös kiitollinen siitä, että hän on sisällyttänyt mietintöön minun ja jäsen Roth-Behrendtin esittämät kompromissitarkistukset. Voin näin ollen tukea valiokunnan keskeisiä suuntaviivoja.
Meidän olisi ehkä syytä tarkastella uudelleen yhtä jos toistakin näistä tarkistuksista, jos ne todellakin vaarantavat jälleen direktiiviehdotuksen oikeusperustan, kuten täällä on väitetty. Tarkistuksemme perustuvat pohjimmiltaan siihen näkökohtaan, että sisämarkkinoiden oikeusperusta sallii meidän säännellä mainontaa vain, jos sillä on rajatylittäviä vaikutuksia ja vieläpä merkittäviä sellaisia. Olen samaa mieltä jäsen Lechnerin kanssa siitä, että tämä ei pidä automaattisesti paikkaansa sanoma- ja viikkolehtien kohdalla.
Meidän on mielestäni myös pidettävä kiinni siitä, että sekä kulttuurialalla että urheilussa tehtävien sponsorisopimusten kohdalla tehdään myönnytyksiä riittävän pitkien siirtymäkausien muodossa. Olen myös siltä mieltä, että tiedonvälityksen vapautta koskevan oikeuden pitäisi olla meille tärkeä. Tästä oikeudesta riippuu itse asiassa niin perinteisten kuin uusienkin tiedotusvälineiden taloudellinen perusta, ja suurimmat päivittäiset sanomalehdet kertovat meille sen, mitä tältä osin tapahtuu.
Yhdyn jäsen Medina Ortegaan ja kaikkiin niihin, jotka pahoittelevat sitä, ettei meillä Euroopan unionissa ole parempaa oikeusperustaa terveyspolitiikalle kuin se, jolla säännellään tällä hetkellä sisämarkkinoita. Haluaisin myös huomauttaa, että Eurooppa-valmistelukunnan täydentävää toimivaltaa käsittelevä työryhmä ehdottaa, ettei EU:ssa olisi tulevaisuudessa enää mahdollista antaa terveyspolitiikkaa koskevia lainsäädäntötoimia vaan ainoastaan niin sanottuja tukitoimia.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että tämä antaa teille syyn kerätä komissiosta tukea valmistelukunnan tätä aihetta koskevien ehdotusten uudelleen muotoilemiselle.

De Clercq (ELDR).
Arvoisa puhemies, meidän Euroopan parlamentissa on kunnioitettava oikeusvaltion periaatteita, mikä tarkoittaa, että meidän on hyväksyttävä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamat tuomiot. Kuten tiedämme, tupakkamainonnan osalta tuomioistuin on aiemmin kumonnut direktiivin sillä perusteella, ettei direktiivillä ollut asianmukaista oikeusperustaa. Kumoaminen ei tullut minulle yllätyksenä, koska ensimmäistä direktiiviä koskevan keskustelun aikana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, jonka puheenjohtajana silloin toimin, oli todennut selvästi, ettei Euroopan unionilla ollut toimivaltaa esittää tällaista direktiiviä. Lyhyesti sanottuna lainsäädännölläkin on oikeuksia. Haluaisin siksi kiittää lämpimästi jäsen Medina Ortegaa niistä saavutuksista, joita hän on tehnyt toimiessaan tätä aihetta koskevan mietinnön esittelijänä. Haluan korostaa heti aluksi, että tuen esittelijää äänestyksen aikana. Hän on kuitenkin turvannut sen, että nyt esitettävä direktiivi on oikeudellisesti aukoton. On totta, että Euroopan unioni voi kieltää tupakkamainonnan jäsenvaltioissa, jos tällä mainonnalla on selkeästi rajatylittävä vaikutus. Lisäisin kuitenkin, että jos tupakkamainonnalla on rajatylittävä vaikutus, sitä koskeva kielto olisi minusta asetettava yhtäläisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot, jotka tekevät tällä hetkellä omia aloitteittaan, vääristävät sisämarkkinaorganisaatiota ja aiheuttavat usein itselleen kilpailuhaittaa. Otan esimerkiksi kotimaani Belgian ja suurten urheilutapahtumien sponsoroinnin Belgiassa. Kotimaani on jo antanut lain, jossa kielletään kaikenlainen tupakkamainonta vuodesta 2003 lähtien. Kuten näette, tämä laki on paljon kattavampi kuin nyt ehdotettu eurooppalainen sääntely. Onko tämä viisasta? Koska esittelijämme ehdottamaa yleistä eurooppalaista sääntelyä sovelletaan yleisesti, sen pitäisi mielestäni varmistaa, että tulevaisuudessa vältetään jäsenvaltioiden yksipuolisia toimia, joilla on usein valitettavia seurauksia.

Jonckheer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en toista sitä, mitä kollegani Hautala jo totesi. On selvää, että ryhmäni ja minä yhdymme hänen näkemykseensä. Haluaisin vain lisätä jotakin siihen, mitä jäsen Berger äsken totesi.
Komission pitäisi mielestäni esittää Eurooppa-valmistelukunnalle ehdotus EY:n perustamissopimuksen nykyisten oikeusperustojen muuttamiseksi kansanterveyden alalla. Jäsen Berger oli oikeassa korostaessaan, että Eurooppa-valmistelukunnan työryhmä on esittänyt päätelmänsä, jotka aiheuttivat voimakasta kritiikkiä valmistelukunnan täysistunnossa. Meillä on nähdäkseni ehdottomasti oltava mahdollisuus antaa kansanterveyttä koskevaa lainsäädäntöä, koska täällä esitetyt toissijaisuutta koskevat perustelut eivät ole aukottomia. Neuvosto ja yhteisön toimielimet suojelevat toisaalta valtaansa, joka koskee sen arvioimista, onko lainsäädännön antaminen tarkoituksenmukaista vai ei. Jos tarkastelemme toisaalta Maailman terveysjärjestön tekemiä tutkimuksia, on ilmeistä, että mainontakiellon tehokkuus edellyttää sen perusteellista ja kattavaa soveltamista. Ratkaisu, johon meidän pitäisi pyrkiä, on tätä alaa koskeva maailmanlaajuinen lainsäädäntö. Tarvitsemme ainakin keinot eurooppalaisen lainsäädännön antamiseen, jota ilman talouden toimijat käyttävät kansallista lainsäädäntöä toisiaan vastaan. Viittaan tässä yhteydessä edelliseen tiedotusvälineiden keskittymistä koskevaan keskusteluun. Tämä seikka osoittaa myös eurooppalaisen lainsäädännön antamisen tarpeellisuutta.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kun kuuntelin komission jäsentä tavanomaiseen tarkkaavaiseen tapaani, mielessäni oli ajatus, että tämä keskustelu on uusi loputon konflikti sen välillä, mitä haluamme ja mihin kykenemme. On todellakin helppo antaa tunteille valta, kun keskustelemme tällaisista asioista, mutta muistuttaisin teitä siitä, että tämä parlamentti on lainsäädäntöelin ja että meidän on kunnioitettava tekemiämme sääntöjä. Yhdyn siksi jäsen Medina Ortegan puheenvuoronsa päätteeksi esittämään näkemykseen siitä, että kun laadimme uuden version perustamissopimuksista, meidän on pohdittava perinpohjaisesti Euroopan unionin toimivaltaa tällä alalla. Direktiiviehdotuksen pitkä käsittely oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa oli erittäin vakava prosessi. Kun ensimmäinen mainontaa koskeva direktiivi kumottiin, tämä toinen ehdotus, vaikka onkin edellistä suppeampi, on kuitenkin laaja-alainen ja jättää mielestämme edelleen runsaasti tilaa sille, että sitä voidaan käsitellä jälleen yhteisöjen tuomioistuimessa. Esitetty direktiiviehdotus ei vastaa primaarioikeuden osalta täysin tuomioistuimen tuomion esille nostamiin kysymyksiin.
Jos aiomme tehdä tämän työn kunnolla, kaksi minuuttia ei mielestäni riitä monimutkaisten oikeudellisten kysymysten käsittelemiseen. Keskityn siksi kahteen erittäin lyhyeen seikkaan. Ensimmäinen koskee tupakkamainonnan kieltämistä lehdistössä. Tämän osalta yhteisöjen tuomioistuimen tupakkamainontaa koskevista päätöksistä on johdettu yleinen toteamus, jonka mukaan mainontakieltoa voidaan lähtökohtaisesti harkita EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla. Tämä toteamus pitäisi luultavasti ymmärtää tuomioistuimen yhteisön toimivaltaa sisämarkkinoilla koskevan erittäin tiukan tulkinnan mukaisesti eikä eräänlaiseksi avoimeksi valtakirjaksi tupakkatuotteiden lehdistössä tapahtuvan mainonnan yleiseen kieltämiseen. Tämä on nykyisen lainsäädännön tila.
Toinen asia koskee Internetissä tapahtuvan mainonnan kieltämistä. Tietoyhteiskunnan tarjoamien palveluiden avulla tapahtuvaa tupakkamainontaa koskevan kiellon osalta on vaikea havaita mitään mahdollisia tulevia kilpailun vääristymiä tai esteitä palveluiden tarjoamisen vapaudelle. Tällainen kielto voidaan parhaassa tapauksessa perustaa tarpeeseen välttää mahdollisesti asetettava uusi kielto. Tämä tarkoittaa tässä vaiheessa sitä, että yhteisön toimivaltaa ja velvollisuuksia koskevat periaatteet kumotaan ja alennetaan periaatteelliseksi toimivallaksi, mikä on äärimmäisen vaarallista oikeudellisesta näkökulmasta.

Myller (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, tupakan haitallisuutta voi arvioida esimerkiksi niin, että on sanottu, että jos tupakka olisi keksitty nyt, se olisi varmasti kielletty, koska se aiheuttaa niin paljon ongelmia kansanterveydelle. Tuntuukin erikoiselta, että me näytämme löytävän selityksiä sille, miten voisimme jatkaa Euroopan tasolla mainontaa, jolla tämä kansanterveyden kannalta näin onneton tuote tehtäisiin houkuttelevammaksi ihmisille.
Me olemme nyt tilanteessa, jossa joudumme hyväksymään direktiivin, joka on epätyydyttävä, mutta tämän asian historianhan olemme jo kuulleet. Oli valitettavaa, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei päässyt pidemmälle, jouduttiin hyväksymään kompromissina erittäin epätyydyttävä tulos. Toisaalta tämä direktiivi on Hughes-menettelyssä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kanssa, ja ympäristövaliokunnassa taas yksimielisesti kannatettiin komission ehdotusta, joten voidaan sanoa, että enemmistö tätä kautta tukee voimakkaasti komission ehdotusta. Varmasti nämä onnettomat ratkaisut, joihin oikeusasioiden valiokunnassa päädyttiin, voidaan sitten keskiviikon äänestyksessä oikaista.
Mutta koska tähän ehdotukseen ei voida olla tyytyväisiä - olkoonkin, että se on se, mikä on nyt saatavilla - on välttämätöntä, että hyväksytään Hautalan esittämä tarkistus 26, jossa mahdollistetaan se, että niissä maissa, joissa lainsäädäntö on pidemmällä, se voidaan myös säilyttää.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, jäsen Maaten oli oikeassa keskittyessään keskustelun sisältöön. Tässä yhteydessä pahoittelen sitä, ettei hänen mietinnöstään keskustella tänään yhdessä jäsen Medina Ortegan mietinnön kanssa. Se olisi varmasti hyödyttänyt keskustelun laajuutta.
Kuten jäsen Tsatsos huomautti, tupakka tappaa. Se vaatii Euroopassa vuosittain 548 000 uhria eli yhden joka minuutti. Jäsen Maaten oli oikeassa todetessaan, että tupakkamainontakielto toimii ja on laillinen. Saanko lisätä tähän muutamia esimerkkejä? Norjalla on ollut mainontakielto vuodesta 1975 lähtien. Se on vähentänyt tupakan kulutusta 31 prosenttia, ja suuntaus on ollut sama Suomessa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa vuonna 1978 käyttöön otettu kielto on alentanut tupakan kulutusta 34 prosenttia, ja Uudessa-Seelannissa vuonna 1990 käyttöön otettu kielto on laskenut kulutusta 33 prosenttia. Meidän pitäisi myös tuomita se ristiriita, että vaikka tuemme tupakanviljelijöitä miljardilla eurolla vuosittain, meillä on vaikeuksia laatia laaja-alainen strategia tupakoinnin rajoittamiseksi.
Haluaisin lopuksi myös kiinnittää huomiotanne tupakan lobbaajien ja poliitikkojen väliseen yhteyteen. Pyydän teitä puoltamaan jäsen Stihlerin ja muiden jäsenten esittämiä tarkistuksia, joita minäkin tuen ja joissa vaaditaan rekisteröintijärjestelmän käyttöönottoa lahjoituksille, joita tupakkateollisuus tekee poliittisille puolueille ja poliitikoille.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka jotkut kollegat niin väittävätkin, tässä keskustelussa ei ole kyse tunteista. Siinä on kyse siitä laajuudesta ja tavasta, jolla pystymme ja olemme halukkaita poistamaan sisämarkkinaorganisaation nykyiset esteet tupakkamainonnan alalla. Kaikki 5. lokakuuta 2000 annetun tuomion lukeneet tietävät, että yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti päätynyt kumoamaan ensimmäisen direktiivin kokonaisuudessaan, koska tuomioistuin toisaalta tunnustaa, että lainsäätäjällä on itse asiassa mahdollisuus yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, ja koska se ei toisaalta tuomioistuimena halunnut ottaa hoitaakseen lainsäätäjän tehtävää. Tämä oli viisas päätös tuomioistuimelta. Toivon, että me yhteisön lainsäätäjinä toimimme yhtä viisaasti.
Tämä tarkoittaa minusta sitä, että meidän on hyväksyttävä komission ehdotus sellaisenaan, sillä vaihtoehdot ovat huonoja. Jos rajoitamme tupakkamainontaa vielä laajemmin kuin komissio on ehdottanut, kunnianhimomme törmää toimivaltamme rajoihin, ja vaarana on tuomioistuimen antama uusi tuomio. Jos taas emme mene yhtä pitkälle kuin komissio, teemme poliittisen täyskäännöksen, sillä emmekö todenneetkin vuonna 1998, että haluamme tehdä kaikkemme suojellaksemme kansanterveyttä mahdollisimman laajasti ja tehokkaasti. Komission direktiiviehdotuksessa kunnioitetaan yhteisön toimivallan rajoja. Tämä ei ole vain poliittinen vaan myös oikeudellinen käsitykseni. Ehdotus saattaa olla ns. kevytversio ensimmäisestä direktiivistä, mutta meidän on elettävä tämän tosiasian kanssa oikeudellisista syistä. Meidän ei pitäisi kuitenkaan mennä niin pitkälle, että teemme tästä kevytversiosta vieläkin sallivamman. Se on tarpeetonta ja heikentäisi poliittista uskottavuuttamme. Hyväksykäämme ehdotus siksi sellaisenaan. Tätä ehdotusta kansalaiset odottavat meiltä ja tämän ehdotuksen esittämiseen olemme myös ehdottomasti toimivaltaisia.

Karlsson (PSE).
Arvoisa puhemies, keskustelun tässä vaiheessa ei ole ehkä kovinkaan paljon uutta lisättävää, mutta aion kuitenkin yrittää. On erittäin tärkeää luoda yhteiset tupakkamainontaa koskevat perusedellytykset ja -säännöt. Näiden perusedellytysten ja -sääntöjen puuttuessa on usein mahdollista käyttää harkintaa, ja eri toimijat menettelevät itse parhaaksi katsomallaan tavalla. Siksi on hyvä, että meillä on nyt ehdotuksia, joiden uskotaan toimivan myös oikeudellisesti. Tähän kysymykseen liittyy monia vaikeita näkökohtia, jotka on otettava huomioon, jos emme halua päätyä jälleen samaan tilanteeseen kuin edellisen tupakkamainontaa koskevan direktiiviehdotuksen kohdalla.
Kansanterveyden näkökohta on erittäin tärkeä, kun on kyse tupakan myynninedistämistavoista. Kansanterveyttä voidaan suojella sääntelemällä tupakan myynninedistämistä. Samaan aikaan on kuitenkin tärkeää lähettää oikeat viestit ennen kaikkia lapsille ja nuorille. Tupakka on riippuvuutta aiheuttava tuote, jonka seurauksena yhteisössä kuolee joka vuosi yli puoli miljoonaa ihmistä. Ottamalla erittäin tiukan kannan tupakkamainontaan voimme auttaa ehkäisemään nuorten tupakoinnin aloittamista, estämään tupakoinnista aiheutuvia kärsimyksiä ja pelastamaan ihmishenkiä.
EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 3 kohdan nojalla komissio "perustaa" sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevat ehdotuksensa "suojelun korkeaan tasoon". On kiistaton tosiasia, että tupakkamainonta lisää kulutusta, koska se sekä kannustaa lapsia ja nuoria aloittamaan tupakanpolton että saa nykyiset tupakoijat luopumaan lopettamisesta tai päivittäisen kulutuksensa vähentämisestä. Tutkimukset ovat myös osoittaneet, että lapset ja teini-ikäiset ovat erityisen alttiita tupakkamainonnalle ja -sponsoroinnille. Mainonnan osittainen kieltäminen ei siten riitä suojelemaan kansanterveyttä.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin osallistua tämäniltaiseen keskusteluun kollegani lordi Inglewoodin puolesta, joka on joutunut täällä jo useaan otteeseen mainitun kuuluisan peuravälikohtauksen uhriksi.
Haluaisin keskittyä puheenvuorossani ehdotuksen perustana oleviin periaatteisiin pikemminkin kuin sen yksityiskohtiin, joita kollegat ovat käsitelleet erittäin laajasti. Tämä on vanha asia ja herättää ymmärrettäviä tunteita. On täysin järkeenkäypää, että jäsenvaltiot haluavat valvoa tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia. Komission jäsen oli aivan oikeassa avauspuheenvuorossaan, jossa hän keskittyi käsittelemään erityisesti mainonnan suuntaamista nuorille, millä pyritään hallitsemaan tupakkamarkkinoille tulevia uusia tupakoijia. Väitän kuitenkin edelleen, että vaikka haluammekin erittäin kovasti asettaa tämän mainontakiellon, emme saa siinä yhteydessä tallata jalkoihimme eurooppalaisten perustamissopimusten periaatteita.
Me kaikki tiedämme, että kun mainontakieltoa yritettiin toteuttaa ensimmäisen kerran, komissio oli liian ahne. Se ylitti EY:n perustamissopimuksen antamat valtuudet ja menetti koko direktiivin. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mielestä uudessa ehdotuksessa piilee sama uhka. Muistutan vielä kollegoita siitä, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta oli oikeassa ensimmäisellä kerralla. Pyydämme teitä siksi tukemaan tarkistuksiamme. Jos ette tue niitä, uhkaatte aiheuttaa koko direktiivin kaatumisen.
Toinen huomautukseni koskee koko toissijaisuuskysymystä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotuksessa varmistetaan, että jäsenvaltiot ottavat tämän vastuun, ja annetaan nämä valtuudet jäsenvaltioille. Jäsen Fiori totesi tältä osin aiemmin, että tämä ei ole sitä, mitä haluamme tehdä, mutta se on tarkoituksenmukaista näissä oloissa.
Tällä hetkellä puhutaan paljon toissijaisuudesta. Monet kollegat osallistuvat toissijaisuutta koskevaan keskusteluun Eurooppa-valmistelukunnan yhteydessä. Tämä kysymys on todellinen testi toissijaisuudelle. Haluatte ehkä tehdä jotakin, mutta Euroopan unionilla ei ole välttämättä toimivaltaa sen tekemiseen. Emme saa kuitenkaan estää jäsenvaltioita sääntelemästä tupakkamainontaa, mitä korostamme jatkuvasti asian käsittelyn yhteydessä. Tämä käsittely on todellinen testi sille, miten vakavissanne olette toissijaisuusperiaatteen osalta. Siksi teidän tulisi tukea oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan linjaa, kun äänestämme tästä ehdotuksesta keskiviikkona.

Byrne
Käsittelen aluksi joitakin teknisiä kysymyksiä. Jos tarkastellaan komission eri tarkistuksia koskevan kannan tärkeää kysymystä, mietinnöstä on jätetty 26 tarkistusta. Komissio voi hyväksyä kokonaan tarkistukset 3, 10, 22 ja 26 sekä tarkistukset 8, 11 ja 17 edellyttäen, että niihin tehdään pieniä sanamuotoa koskevia muutoksia. Kaikki muut tarkistukset komissio hylkää.
Olemme kuulleet tämän keskustelun aikana monia puhujia, ja on aivan selvää, että tästä asiasta on erilaisia näkemyksiä. Niitä on myös jäsenvaltioissa, jotka ovat todellakin pyrkineet sääntelemään tupakkatuotteiden mainontaa. Olen vakuuttunut siitä, että mainontaa koskevien jäsenvaltioiden säännösten ja aikuisten tupakan kulutuksen tason välillä on yhteys. Jos tarkastellaan Saksaa, joka johtaa 37 prosentillaan tupakan kulutusta unionissa, sen kansallisessa lainsäädännössä on otettu melko suvaitseva kanta tupakkamainontaan esimerkiksi Ruotsiin verrattuna, jossa tupakkamainontaa koskeva lainsäädäntö on yksi jäsenvaltioiden tiukimmista. Aikuisten tupakankulutuksen taso on Ruotsissa 19 prosenttia. Näiden kahden asian välillä on mielestäni siis aivan selvä yhteys. Monet teistä mainitsivat tämän yhteyden puheenvuoroissaan. Kyse on hyökkäämisestä tupakoinnin imagoa vastaan.
Jäsen Alvarez Gonzalez viittasi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan erilaisiin näkemyksiin. Hän mainitsi ympäristöasioiden valiokunnan toiveen siitä, että kansanterveys otetaan huomioon tärkeänä perusnäkökohtana, kun näitä kysymyksiä määritetään. Toisenlaista perustelua, jos voin kuvailla sitä sellaiseksi, käyttävät pyrkivät oikeudelliseen varmuuteen, mikä ei ole lakimiehen näkökulmastani lainkaan kohtuutonta. Tätä oikeudellisen varmuuden tavoitetta pyrin itsekin edistämään paitsi lakimiehen ominaisuudessa myös yhtenä komission jäsenen velvollisuuksista.
Olemme tehneet juuri niin. Tutkimme erittäin tarkasti yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen mainontaa koskevan direktiivin asiassa antaman tuomion. Kun tuomioistuin tarkasteli tämän asian tosiseikkoja ja antoi tuomionsa, se totesi selvästi, että lainsäädännössä oli hyviä ja huonoja osia. Tuomioistuin totesi edelleen, että koska nämä eri osat liittyivät toisiinsa niin erottamattomasti, jos tuomioistuin yrittäisi erottaa hyvät huonoista sekä säilyttää hyvät ja poistaa huonot, tämä tarkoittaisi sitä, että tuomioistuin antaa lainsäädäntöä, mitä se ei voi tehdä. Siksi lainsäädäntö kumottiin. Toin tuomion mukanani takaisin Brysseliin ja annoin henkilökunnalleni tehtäväksi tutkia sitä tarkkaan, minkä jälkeen laadimme uuden säädösehdotuksen. Viittaan seuraavaksi vain lyhyesti yhteen tuomioistuimen antaman tuomion osaan. Tuomion 98 kohdassa todetaan, että "perustamissopimuksen 100 a artikla saattaisi näin ollen lähtökohtaisesti sallia sellaisen direktiivin antamisen, jolla kielletään tupakkatuotteiden mainonta aikakaus-, viikko- ja sanomalehdissä kyseisten lehtien vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi samalla tavalla kuin direktiivillä 89/552/ETY, jonka 13 artiklassa kielletään tupakkatuotteiden televisiomainonta televisio-ohjelmien lähettämisen vapauden edistämiseksi". Tuomioistuin on ottanut selkeän kannan asiaan, ja me puolestamme olemme noudattaneet sitä huolellisesti lain valmistelussa.
Vastauksena jäsen Lechnerille, joka totesi aiemmin, ettei kilpailun vääristymisestä ole todisteita, minun on todettava, että siitä on runsaasti todisteita. Saamme komissiossa säännöllisesti kirjeitä ihmisiltä, jotka sekä puoltavat että vastustavat tupakkamainontaa koskevaa kieltoa ja valittavat, että jäsenvaltioiden tupakkamainontaa koskevat erilaiset säännökset vääristävät kilpailua. Saamme näitä kirjeitä itse asiassa jopa tupakkateollisuudelta.
Jäsen De Clercq viittasi Formula 1 -kisan siirtymiseen pois Belgian Spasta. Tämä tapaus merkitsee toista selkeää kilpailun vääristymää, koska Belgia sääti lain, joka pakottaa kilpailun järjestäjien mukaan heidät siirtymään pois Belgiasta. Tämä tukee väitettäni siitä, että Euroopassa on oltava tasapuoliset toimintaedellytykset. Tarvitsemme tupakkamainontaa koskevan yhdenmukaistetun lainsäädännön koko Euroopan unionissa, jotta jäsenvaltiot eivät voi käyttää lainsäädännön eroavaisuuksia toisiaan vastaan.
Tämä on myös vastaukseni jäsen Harbourin kysymykseen. Tässä ei ole kyse toissijaisuudesta siitä nimenomaisesta syystä, että tämä tapaus kohdistuu erityisesti yhteen belgialaiseen, joka on kärsinyt tappion.
Tuomioistuin siis toteaa, että direktiivi voidaan antaa, mutta komissio sanoo myös, että se pitäisi antaa. Älkää kuitenkaan luottako tältä osin vain minun sanaani. Ympäristöasioiden valiokunta toteaa, että meillä pitäisi olla tämä lainsäädäntö edellä kuvailemassani muodossa, ja olen varma, että se puoltaisi niitä muutamia tarkistuksia, jotka komissio vastahakoisesti hyväksyy. Kun tarkastelemme erittäin kovasti töitä tekevän esittelijä Medina Ortegan ensimmäistä mietintöä, siihen oli ehdotettu kolme tarkistusta, joista jokaisen olisin voinut hyväksyä. Jos luen esittelijän puheenvuoroa rivien välistä, ja suokaa anteeksi, jos tulkitsen häntä väärin, sain hänen kompromissitarkistuksia koskevasta viittauksestaan todellakin sen vaikutelman, että hän ei ollut kovinkaan innostunut näistä tarkistuksista mutta tunnusti sen tosiasian, että parlamentti on jakaantunut kahteen leiriin. Niin se tietysti onkin. Voimme näin ollen ehkä tehdä sen johtopäätöksen, että esittelijän ensimmäiset tätä kysymystä koskevat ajatukset, jotka ovat lähempänä ympäristöasioiden valiokunnan ja minun näkemyksiäni, saattaisivat olla hyvinkin niitä, joita meidän tulisi seurata tässä keskustelussa.
Emme saa jättää asiaa tähän. Olemme keskustelleet tupakasta neuvostossa useita kertoja, myös alustavien tupakoinnin torjuntaa koskevaa puitesopimusta käsittelevien keskustelujen yhteydessä, ja tulos siellä on 14-1. Yksi jäsenvaltio katsoo, että tämän lainsäädännön ei pitäisi joko toteutua lainkaan tai että sen pitäisi toteutua sellaisessa muodossa ja sellaisilla tarkistuksilla varustettuna, jotka muuttavat mielestäni lainsäädännön perusolemusta. Nämä tarkistukset mahdollistavat taas sen, että direktiivi viedään tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Joten mitä sanon niille parlamentin jäsenille, jotka eivät ole vielä päättäneet kantaansa? Heidän pitäisi mielestäni seurata tuomioistuimen esittämiä näkemyksiä. Heidän pitäisi myös noudattaa komission neuvoa ja tämän parlamentin asiantuntijoiden, nimittäin ympäristöasioiden valiokunnan näkemyksiä sekä esittelijän ensimmäisiä ajatuksia. Miettikää, missä määrin parlamentti on omillaan, jos se joko äänestää tämän lainsäädännön kumoon tai tekee siihen ehdotetun kaltaisia tarkistuksia. Se ei ole ehkä aivan yksin, mutta se on yksin yhden jäsenvaltion kanssa, nimittäin sen jäsenvaltion, jonka aikuisväestön tupakan kulutus sattuu olemaan suurinta Euroopan unionissa.
Nämä ovat vaihtoehdot, ja siksi ehdottaisin niille, jotka eivät ole vielä päättäneet kantaansa tässä asiassa, miten teidän tulisi äänestää. Ehdotan, että äänestätte tavalla, joka asettaa etusijalle ihmisten terveyden. Tämä on parempi vaihtoehto kuin aloittaa merkityksetön keskustelu asiaan liittyvistä oikeudellisista pikkuseikoista, kun tuomioistuin ja tätä kysymystä tarkasti tutkineet henkilöt ovat jo ratkaisseet ne. Nämä henkilöt myös uskovat, että oikeudellinen varmuus on olemassa siinä määrin kuin sellaisen lainsäädännön tukeminen edellyttää, jonka tarkoituksena on suojella ja edistää kansanterveyttä, kuten EY:n perustamissopimuksen 95 ja 152 artiklassa todetaan. Sekä komission että parlamentin tehtävä ja velvollisuus tässä päätöksenteossa ja lainsäädännössä on edistää kansanterveyden korkeinta tasoa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0367/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta sekä neuvoston direktiivien 73/239/ETY, 79/267/ETY, 92/49/ETY, 92/96/ETY, 93/6/ETY ja 93/22/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 98/78/EY ja 2000/12/EY muuttamisesta (9754/3/2002 - C5-0424/2002 - 2001/0095(COD)) (Esittelijä: Lipietz).

Mayol i Raynal (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, esittelen tämän talous- ja raha-asioiden valiokunnan suosituksen toiseen käsittelyyn jäsen Lipietzin puolesta, jonka piti alunperin esitellä se tavanomaisella tyylillään. Jäsen Lipietz ei valitettavasti voinut saapua Strasbourgiin tätä istuntoa varten kiireellisistä henkilökohtaisista syistä. Toimin näin ollen hänen sijaisenaan, koska olen saman valiokunnan ja saman ryhmän jäsen.
Me kaikki olemme tietoisia siitä, että finanssiryhmittymät omistavat huomattavan osuuden monien jäsenvaltioiden kotimaisista rahoitusmarkkinoista. Jotkut näistä kuuluvat suurempiin ryhmittymiin, jotka toimivat koko EU:n rahoitusmarkkinoilla. Jos tämänkaltaisiin finanssiryhmittymiin kuuluvat yritykset joutuisivat taloudellisiin vaikeuksiin, sillä voisi olla vakavia vaikutuksia koko rahoitusjärjestelmään. Näitä monialaisia rahoitusryhmittymiä ei tällä hetkellä säännellä riittävästi nykyisessä lainsäädännössä. Voimme näin ollen pitää vain myönteisenä, että komissio esitti keväällä 2001 ehdotuksen direktiiviksi, jotta tämänkaltaisia finanssiryhmittymiä koskevaa valvontaa voidaan lisätä. Viime vuoden tapahtumat, kuten sähköisen kaupankäynnin romahtaminen, lukuisat rahoitusskandaalit, esimerkiksi paljon julkisuutta saanut Enronin romahdus, ja myös vakuutusyhtiöihin syyskuun 11. päivän tapahtumien takia kohdistuvat lisääntyneet paineet, ovat eittämättä korostaneet sääntelyn tehostamisen tarvetta tällä alalla.
Komission ehdotus ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan tarkistukset saivat voimakasta tukea parlamentilta ensimmäisessä käsittelyssä tämän vuoden alussa. Myös neuvosto edistyi nopeasti tämän ehdotuksen käsittelyssä ja sai aikaan yhteisen kannan pian tämän jälkeen. Neuvoston käsittelyn tulokset ovat hyvin rohkaisevia. Parlamentti voi panna erittäin tyytyväisenä merkille, että neuvosto on säilyttänyt lähes kaikki Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymien tarkistusten sisältämät seikat ja että kaikki parlamentin esille ottamat seikat on sisällytetty riittävällä tavalla yhteiseen kantaan.
Vaikka yhteisessä kannassa on yhä joitakin parannusta kaipaavia kohtia, esittelijän mielestä tämä uusi ja tehostettu sääntelykehys olisi kuitenkin saatettava voimaan mahdollisimman pikaisesti. Esittelijä ehdottaa näin ollen, että yhteinen kanta hyväksyttäisiin nykyisessä muodossaan, ja talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi tämän kannan lähes yksimielisesti. Tämä antaa meille mahdollisuuden varmistaa, että eurooppalaisia finanssiryhmittymiä säännellään ja valvotaan jo lähitulevaisuudessa mahdollisimman nykyaikaisesti, tehokkaasti ja tuloksellisesti.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni osoittamalla kunnioitusta parlamentin työn nopeudelle ja laadulle. Minun on myös kiitettävä esittelijää erinomaisesta työstä.
Finanssiryhmittymät ovat tärkeitä toimijoita eurooppalaisilla rahoitusmarkkinoilla. Huomattava osa niistä on myös taloudellisen järjestelmän kannalta tärkeitä ryhmittymiä. Jos tällainen ryhmittymä joutuisi taloudellisiin vaikeuksiin, sillä voisi olla vakavia vaikutuksia rahoitusmarkkinoihin ja ihmisten säästöihin. Näiden ryhmittymien valvontaa ei ole tällä hetkellä säännelty riittävästi eurooppalaisessa rahoituslainsäädännössä. Tämä direktiivi käsittelee näin ollen rahoituslainsäädännössämme olevaa tärkeää porsaanreikää. Direktiivin hyväksyminen edistää rahoitusmarkkinoiden vakautta, minkä tarpeellisuus on käynyt dramaattisesti ilmi viime kuukausien aikana.
Neuvosto on myös tunnustanut direktiivin tärkeyden ja hyväksynyt yhteisen kannan yksimielisesti. Yhteiseen kantaan on sisällytetty parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esille ottamat tärkeimmät seikat, ja neuvoston yhteinen kanta on uskollinen komission ehdotuksen tavoitteille ja hengelle. Kaikkien näiden syiden vuoksi suosittelen neuvoston yhteistä kantaa parlamentille ja kehotan sitä hyväksymään tämän kannan pikaisesti.

Radwan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää erittäin lämpimästi hänen työstään ja direktiivin ripeästä yhteisestä toteuttamisesta. Se on erittäin tärkeää eurooppalaisille rahoitusmarkkinoille, sisämarkkinoille ja rahoituspalveluille. Meidän on huolehdittava erityisesti siitä, etteivät Enronin tai World Comin tapaiset suuren luokan tapaukset toistu Euroopassa. Tällä direktiivillä on merkittävä vaikutus Euroopan rahoitusmarkkinoiden vakauteen. Tämänkaltaisen sääntelyn onnistuminen on rahoituslaitosten omien etujen mukaista.
Finanssiryhmittymät ovat tietysti yrityksiä, jotka tarjoavat palveluja turvallisuus-, vakuutus- ja pankkialalla. Me, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, esitimme useita tarkistuksia, jotka koskevat erityisesti käytettävissä olevien laskentamenetelmien valikoimaa, mutta nämä olivat vähäisiä muutoksia. Olemme viime kädessä erittäin tyytyväisiä koko ehdotukseen, joka tulisi hyväksyä tässä muodossa.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa erityisesti direktiivin sisältyvästä uutuudesta, joka on erittäin tärkeä meille eurooppalaisesta rahoitusvalvonnasta käytävän kokonaiskeskustelun kannalta. Viittaan sen niin sanotun koordinaattorin rooliin ja rakenteeseen, joka on määrä nimittää tulevaisuudessa finanssiryhmittymälle. Tällaisten finanssiryhmittymien määrä kasvaa esimerkiksi kotimaassani Saksassa, kun Dresdner Bank osti Allianz Versicherungin, minkä myötä syntyi klassinen finanssiryhmittymä, joka toimii myös koko Euroopassa. Koordinaattorin odotetaan tulevaisuudessa toimivan osana maan omia valvontaviranomaisia ja varmistavan, että Euroopan eri valvontaviranomaisten työtä yhteensovitetaan ja että finanssiryhmittymiin sovelletaan samoja tilinpäätössuosituksia. Koordinaattorin on määrä varmistaa toisaalta tarpeettoman byrokratian välttäminen mutta toisaalta myös tätä finanssiryhmittymää koskevien tietojen jakaminen, jonka avulla saadaan parempi käsitys finanssiryhmittymän monimutkaisista toiminnoista.
Hyvä ja tärkeä asia tässä direktiivissä on nähdäkseni se, että se vie meidät lähemmäs vastausta siihen kysymykseen, millaiseksi rahoitusvalvonta Euroopassa tulevaisuudessa muotoutuu. Koska en itse pysty tällä hetkellä omaksumaan ajatusta rahoitusvalvonnasta vastaavasta eurooppalaisesta superviranomaisesta, meidän pitäisi mielestäni laajentaa tätä ajatusta ja periaatetta koskemaan finanssiryhmittymien lisäksi myös muita aloja ja hankkia siten hyödyllistä kokemusta ennen kuin harkitsemme tällaisen suuret valtuudet omaavan viranomaisen luomista. Finanssiryhmittymiä koskeva direktiivi voi nähdäkseni näyttää tältä osin tietä ja toimia hyvänä esimerkkinä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolestapuhujana voin siten kertoa teille, että äänestämme tämän direktiivin puolesta.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, finanssiryhmittymien myötä voi syntyä aivan uudenlaisten riskien yhdistelmiä, ja tähän meidän on tietysti reagoitava. Monet eurooppalaiset maat, kuten Iso-Britannia ja Ruotsi, harjoittavat laajaa rahoitusvalvontaa ja ovat saaneet jo hyviä kokemuksia siitä, miten se toimii.
Yleinen rahoitusvalvonta mahdollistaa sen, että samoja riskejä käsitellään samalla tavalla. Se merkitsee edistystä kohti neutraalimpaa kilpailua rahoitusmarkkinoilla. Valvonta takaa myös tulevaisuudessa sen, että kuluttajat ja työntekijät ovat paremmin suojattuja, kun tällaiset finanssiryhmittymät romahtavat.
Rahoitusmarkkinat ovat lähentyneet toisiaan kaikkialla maailmassa. Tämä kävi selväksi, kun Yhdysvaltojen talouden taantuma siirtyi Eurooppaan nimenomaan rahoitusmarkkinoiden kautta nopeammin ja voimallisemmin kuin edes asiantuntijat olivat osanneet arvioida.
Se mikä pitää paikkansa talouden taantumien kohdalla, pätee myös rahoitusmarkkinoiden kriiseihin. Kummatkaan eivät ole enää pelkästään alueellisia ongelmia. Finanssiryhmittymien valvonnan tavoitteena on kansainvälisten rahoitus- ja pääomamarkkinoiden vakauden lisääminen. On kuitenkin pidettävä mielessä, että tätä tavoitetta ei voida saavuttaa pelkästään sääntelyllä, jota sovelletaan ainoastaan Euroopan unionin alueella. Direktiivi herättää uskoakseni jäsenvaltioissa keskustelua siitä, mikä on sen "oikea toteuttamistapa", koska direktiivi ei sisällä monilta osin tarkkoja sääntöjä vaan antaa kansallisille valvontaviranomaisille laaja-alaista harkintavaltaa. On ehdottoman vaarallista, että direktiivi, jota on ensisijaisesti määrä soveltaa kansainvälisesti toimiviin finanssiryhmittymiin, saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä eri tavalla eri jäsenvaltioissa. Tämä koskee kansallisia valvontaa koskevia lakeja, joissa finanssiryhmittymille asetetaan velvoitteita tai niiltä poistetaan näitä velvoitteita, ja tämä vaikuttaa merkittävästi finanssiryhmittymien kilpailukykyyn.
Lopuksi haluan ilmaista huoleni siitä, että käsittelemällä yksityiskohtaisia kysymyksiä valvontakomitea jättää ratkaisevan jäljen valvontaa koskevan lain sisältöön ja että näin ollen parlamentin haluama sääntely menettää merkitystään.

Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jos neuvosto on huolissaan sähköisen kaupankäynnin romahtamisesta, rahoitusskandaaleista ja niistä johtuvasta rahoitusmarkkinoiden tilanteen heikkenemisestä, siihen on hyvä syy!
Ihmiset, joilla on aihetta huoleen, ovat työntekijöitä, jotka kyseiset yritykset ovat jo irtisanoneet tai aikovat irtisanoa, vaikka he eivät ole millään tavalla vastuussa taloutemme sekasorrosta, mikä on yhtä epäreilua kuin järjetöntäkin. Tässä todella vaikeassa tilanteessa ratkaisuksi on ehdotettu kuitenkin ainoastaan varovaisten sääntöjen vahvistamista tai valvonnan parantamista, ikään kuin poliittiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa finanssiryhmittymien suojelemisesta, voisivat valvoa niitä ylhäältä käsin.
Estääkseen sen, että pelkkä valvonta-sanan sävy suututtaa finanssiryhmittymät, suosituksessa luvataan niille, että direktiivissä kunnioitetaan luottamuksellisuuden tarvetta. Näin ollen tämän suosituksen puolesta äänestävät ne, jotka teeskentelevät uskovansa, että muutamat varovaiset säännöt ja muutamat koordinaattorit, joilla ei ole todellista valtaa, voivat poistaa kapitalistisesta taloudesta spekulaatiot, skandaalit ja rahoituskriisit. Edes Euroopan parlamentin äänestys ei voi muuttaa väljähtynyttä suositusta taianomaiseksi juomaksi, jolla torjutaan kapitalismin pahuutta.
Henkilökohtaisen hyödyn tavoitteluun ja kilpailuun perustuva taloutemme on säätäkin arvaamattomampi. Vaikka voimme ennustaa jatkuvasti muuttuvaa säätä kolme vuorokautta etukäteen, kuka voi ennustaa osakemarkkinoiden ylä- ja alamäkiä edes vuorokauden sisällä?
Äänestämällä tätä suositusta vastaan ilmaisemme vastustavamme talousjärjestelmää, joka on tyhmä ja yhteiskunnalle vaarallinen.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, terveisiä Yhdysvalloista, josta palasin eilen parlamentin suhteista USA:han vastaavan valtuuskunnan kokousmatkalta ja jossa kävimme syvällisiä lisäkeskusteluja Yhdysvaltojen kongressin ja USA:n arvopaperikomission edustajien kanssa nimenomaan rahoitusmarkkinasäätelystä. Tämä finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja sijoituspalveluyritysten lisävalvontadirektiivi on ollut sellainen asia, joka on kiinnostanut laajasti myös USA:n yrityksiä. Enron ja vastaavat finanssiskandaalit vavisuttivat sijoittajien ja markkinaosapuolten luottamusta finanssiryhmittymien vakavaraisuuteen molemmin puolin Atlanttia. Viimeksi kuluvien vuosien tapahtumat ovat osoittaneet kiistattomasti, että finanssipalveluiden alalla on tarpeen tehostaa sääntelyä ja valvontaa.
Yritys- ja rahoitusmarkkinat ovat globaalimarkkinoita. Eurooppalainen lainsäädäntö vaikuttaa täten suoranaisesti myös kolmansissa maissa toimivien finanssiryhmittymien toimintaan ja päinvastoin. Tästä syystä on ehdottoman tärkeätä, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen lainsäätäjät ja sääntelyviranomaiset käyvät alituista ja tiivistä vuoropuhelua toistensa kanssa säädösten toimivuudesta ja muutostarpeesta. Muun muassa monet meistä Euroopan parlamentin jäsenistä ovat suhtautuneet kriittisesti Yhdysvaltojen kongressin heinäkuun lopussa hyväksymään arvopaperilainsäädäntöpakettiin, niin sanottuun Sarbanes-Oxley-kokonaisuuteen, ja erityisesti sen EU-yrityksille asettamiin lisävelvoitteisiin. Meidän onkin syytä tehdä vielä paljon työtä, jotta järjestelmien vastavuoroinen tunnustaminen olisi mahdollista eikä syntyisi moninkertaisen sääntelyn viidakkoa. Vastavuoroisesti pohjoisamerikkalaisten yritysten on saatava näkökantansa kuuluville heitä koskettavaan EU-lainsäädäntöön. Monet niistä vastustivat tätä direktiiviehdotusta, koska arvioivat sen vaikeuttavan tarpeettomasti niiden toimintaa EU:ssa. Lopputulos tuskin tyydyttää kaikkia osapuolia, mutta voimme ainakin olla tyytyväisiä siihen, että keskustelua Atlantin molemmin puolin on käyty avoimesti. Oikeutettuja näkökohtia tulee jatkossakin ottaa huomioon varmistaaksemme globaalien markkinoiden saumattoman toiminnan.
Neuvosto on nyt saavuttanut yhteisen kannan. Myönteistä on, että neuvosto hyväksyi lähes kaikki parlamentin ensimmäisen käsittelyn tarkistukset. Jätin toisessa käsittelyssä tarkistuksia, jotka olisivat tuoneet direktiivin kynnysarvoja koskevat säädökset lähemmäksi markkinoiden todellisuutta. Esittelijämme Lipietz ehdottaa kuitenkin, että yhteinen kanta hyväksyttäisiin ilman tarkistuksia, jotta täytäntöönpanotoimet voitaisiin käynnistää ilman viivytyksiä. Olen valmis hyväksymään tämän ehdotuksen, ja tuen mietinnön esittelijää, kunhan direktiivin säännösten toimivuutta voidaan arvioida säännöllisesti ja uudistaa tarpeen tullen.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Stevensonin laatimasta kalatalousvaliokunnan mietinnöstä (A5-0380/2002) komission tiedonannosta yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta ("toimintasuunnitelma") (KOM(2002) 181 - C5-0330/2002 - 2002/2174(COS)) sekä
Souchet'n laatimasta kalatalousvaliokunnan mietinnöstä (A5-0360/2002) komission tiedonannosta yhteisön toimintasuunnitelmasta ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämiseksi yhteiseen kalastuspolitiikkaan (KOM(2002) 186 ? C5-0331/2002 - 2002/2175(COS)).

Souchet (NI)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, koska yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuuden tavoitteista, ehdoista ja edellytyksistä ollaan pian tekemässä lopullista päätöstä, mielestäni olisi tärkeää, että parlamentti toistaa päättäväisesti ne viisi periaatetta, jotka olivat mietintöni tärkeimpiä aiheita ja joita kalatalousvaliokunta halusi korostaa sisällyttääkseen ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset kokonaan uuteen yhteiseen kalastuspolitiikkaan.
Ensimmäinen periaate on se, ettei kalastusalalla pitäisi tehdä mitään kalastajia kuulematta. Meriympäristön suojelutoimet vaikuttavat ensimmäisinä kalastusalan työntekijöihin, ja he myös tietävät myös parhaiten meriympäristön suojelun tarpeesta. Kuten tällä hetkellä Galician kalastajat epätoivoon syössyt viimeisin öljyvahinko on valitettavasti osoittanut, kalastajat myös kokevat ensimmäisenä ympäristön tilan huonontumisen seuraukset. Erikan haaksirikosta Vendéen ja Bretagnen edustalla on kulunut vasta kolme vuotta, ja sen jälkeen olisi luullut, ettei Prestigen kaltainen vanhanaikainen ja ränsistynyt alus saa kulkea yhteisön vesillä. Mietinnössämme korostetaan, että Erika I - ja Erika II -direktiivipakettien säännökset on pantava täytäntöön nopeasti ja tehokkaasti.
Kalatalousvaliokunnan mielestä kalastajat eivät ole petoeläinten kaltaisia tuholaisia kuten toisinaan - mielestäni väärin perustein - annetaan ymmärtää, vaan päinvastoin valiokunta myöntää, että kalastajilla on täysi oikeus osallistua meriympäristön suojelutoimiin. Valiokunta myös korostaa, että useimmiten toimet, joihin kalastajat eivät osallistu tai joita he eivät tue, osoittautuvat sopimattomiksi ja tehottomiksi.
Toinen periaate on se, että kalakantojen hoidosta olisi päätettävä mahdollisimman luotettavan ja tarkan tieteellisen tiedon perusteella, sillä päätöksillä on niin mittavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia, ettei niitä pidä tehdä kevein perustein.
Sen vuoksi olenkin tyytyväinen siihen, että kalatalousvaliokunnan mietinnössä kehotetaan edelleen antamaan komission tehtäväksi tarkan toimintasuunnitelman laatiminen. Tarkoituksena on parantaa nykyistä todella tehotonta kantojen arviointijärjestelmää ottamalla huomioon kalastajien käytännöllinen, empiirinen ja pragmaattinen tieto ja purettuja lasteja koskevat tarkastukset sekä hyödyntämällä lausuntoja laadittaessa etenkin ympäristötieteiden sekä talous- ja yhteiskuntatieteiden poikkitieteellisyyttä.
Kolmas periaate on ehdotus kalakantojen hallinnan jatkamisesta joustavin ja peruutettavissa olevin mekanismein, kuten TACit ja kiintiöt, jotta kalastusta voidaan säädellä kalavarojen mukaan. Näin vältytään joustamattomilta välineiltä, joiden vaikutukset ovat peruuttamattomia ja yhteiskunnallisesti dramaattisia, kuten alusten hävittäminen.
Neljäntenä periaatteena on pyydysten ja menetelmien parantaminen, minkä tarkoituksena on vähentää poisheittoa, sivusaaliita ja elinympäristölle aiheutuvaa vaikutusta.
Tällaiset toimenpiteet eivät tietenkään voi olla yhdenmukaisia eikä niistä voida päättää keskitetysti, vaan niihin on jätettävä riittävästi joustovaraa alan asiantuntijoiden aloitteita varten. Kalastajille, heidän järjestöilleen ja rannikkoalueille on myönnettävä tutkimusoikeus, ja alaa koskevia aloitteita on tuettava ja niiden arvo tunnustettava. Atlantin rannikolla onkin toteutettu erittäin lupaavia kokeita juuri tällä tavoin. Esimerkkinä mainittakoon kokeet kalastusalusten ja kalastusvälineiden muuttamiseksi siten, että niitä voidaan käyttää romun tai öljyvuotojen keräämiseen. Kokeilla pyritään luomaan jopa tekoriuttoja, joilla lisätään merieläimistön lisääntymis- ja lepoalueita, tai jopa keinotekoista apua avovesien meriahvenen lisääntymiselle. Ehdotan mietinnössäni, että kokeille myönnetään valtion rahoitusta.
Viidennen ja viimeisen periaatteen mukaan alusten nykyaikaistamiseen suunnatut valtiontuet soveltuvat erinomaisesti meriympäristön suojelutoimiksi, sillä niillä pyritään parantamaan työoloja, turvallisuutta aluksilla, energiansäästöä ja kalatuotteiden laatua.
Olen tyytyväinen siihen, että kalatalousvaliokunta on antanut laajan tukensa mietinnölleni. Valiokunta säilytti kaikki myönteiset ja rakentavat ehdotukseni ja hylkäsi siten komission tiedonantoa voimakkaasti sävyttäneen kielteisen näkemyksen kalastustoiminnasta. Toivottavasti valtaosa parlamentista äänestää mietinnön puolesta ja tekee siten selväksi kaikille, ettei meriympäristön suojelu onnistu vastustamalla kalastajia vaan toimimalla yhteistyössä heidän kanssaan. Sen sijaan, että kalatalousvaliokunta olisi omaksunut syyttävän kannan tai puhunut alinomaa rappeutuvasta tuotannonalasta tai hätätoimista, se halusikin viestiä kalastusalan toimijoille luottavaisuudesta ja toiveikkuudesta. Näin valiokunta pyrkii lujittamaan kalastajien keskuudessa lisääntyvää meriympäristön laadun kunnioitusta, sillä onhan juuri laatu yksi merkittävimmistä uuden yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteista.

Byrne
Arvoisa puhemies, luin tarkasti kalatalousvaliokunnan mietinnön toimintasuunnitelmasta ympäristöasioiden sisällyttämiseksi kalastuspolitiikkaan. Komissio panee tyytyväisenä merkille, että näkemyksemme ympäristöasioiden sisällyttämisestä ovat yhteneväisemmät kuin näkemyksemme muista uudistuksen näkökohdista.
Meillä on selvästikin samat tavoitteet mietinnössä ehdotettujen tärkeiden toimialojen osalta. Näitä ovat muun muassa ympäristönsuojelu, tutkimustoiminnan parantaminen, myös kalastajien kokemusten hyödyntäminen, erityistoimet erityisongelmien ratkaisemiseksi, ekosysteemeihin perustuvan lähestymistavan noudattaminen sekä toiminnan ajanmukaistamisen, teollisen kalastuksen ja kestävän vesiviljelyn tukeminen. Komissio on jo itse asiassa käynnistänyt tai suunnitellut useita aloitteita näiden vaatimusten noudattamiseksi.
Haluaisin esitellä pääpiirteittäin muutamia näistä aloitteista. Komissio on pyytänyt kansainvälistä merentutkimuslaitosta tutkimaan vuonna 2003, miten kalastajien kokemukset ja tiedot olisi mahdollista ottaa huomioon arviointi- ja tiedotustoimissa. Komissio on samaa mieltä siitä, että erityistilanteet edellyttävät erityistoimenpiteitä. Eihän kalavarojen hoidossakaan käytetä Itämerellä samaa välinevalikoimaa kuin Pohjanmerellä tai Välimerellä. Emme myöskään aio asettaa eri laivastoille samoja tavoitteita.
Johannesburgissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi olemme panemassa täytäntöön biologista monimuotoisuutta koskevaa toimintasuunnitelmaa, jonka tarkoituksena on pysäyttää biologisen monimuotoisuuden väheneminen vuoteen 2010 mennessä. Kannat on tarkoitus palauttaa ennalleen vuoteen 2015 mennessä uudistetun kalastuspolitiikan avulla.
Komissio on äskettäin ollut mukana rahoittamassa FAO:n asiantuntijoiden tapaamista, jossa pyrittiin luomaan suuntaviivat kalavarojen hoidon ekosysteemikohtaisen lähestymistavan täytäntöönpanemiselle. Olemme poistaneet kalastuspolitiikan uudistusehdotuksista pakollisen alusten hävittämisen ja painottaneet entistä enemmän sellaisten monivuotisten suunnitelmien merkitystä, joissa käytetään pääasiallisina säätelykeinoina joustavia välineitä, kuten TACeja, kalastuksen sääntelyä ja teknisiä toimenpiteitä. Estääkseen kalastuspaineen kasvun komissio on luvannut jatkaa laivastojen uudistamisen tukemista turvallisuus-, työolo- ja terveysnäkökohtien vuoksi sillä ehdolla, ettei kalastustehokkuus lisäänny.
Komissio kannustaa tärkeimpiä toimijoita laatimaan eurooppalaiset säännöt vastuullisesta kalastuksesta. Kalastuksen ja vesiviljelyn neuvoa-antava komitea tarkastelee jo ensimmäisiä luonnoksia.
Komissio on pyytänyt kansainvälistä merentutkimuslaitosta tutkimaan teollisen kalastuksen ekologisia seurauksia ja sitä, miten teollinen kalastus vaikuttaa muuhun kuin kalastustoimintaan, sekä kaupallisiin kalakantoihin kohdistuvia uhkia, kuten ilmaston lämpenemistä.
Komissio on myös aloittanut keskustelun meriympäristön suojelutoimien yhtenäistämisestä. Meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskevasta strategiasta hiljattain annetussa tiedonannossa esitetään tärkeimmät toimet ongelman kokonaisvaltaista ratkaisua varten. Komissio on reagoinut Erika-aluksen öljyvuotoon saattamalla päätökseen useimmat suojeluun liittyvät toimet. Se on laatinut satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevat säännöt, toteuttanut turvallisuustoimenpiteiden sertifiointia ja tarkastamista koskevia toimenpiteitä ja ehdottanut yksirunkoisten tankkerialusten asteittain tapahtuvaa käytöstä poistamista. Euroopan unioniin perustettava öljyvahinkojen korvausrahasto on tarkoitus aloittaa vuoden 2003 aikana. Teemme parhaillaan kaikkemme, jotta saamme jäsenvaltiot tehostamaan luontotyyppidirektiivin täytäntöönpanoa mahdollisimman pian meriympäristössä.
Koska te olette jo saaneet tutustua vesiviljelyalan kestävästä kehityksestä annettuun komission tiedonantoon, olette varmaankin huomanneet, että komissio aikoo ottaa ympäristönsuojeluun liittyvät vaatimukset erittäin hyvin huomioon alalla toteutettavissa toimissa.
Kalastussopimusten osalta tulette pian huomaamaan, että komissio jakaa huolenne ympäristöasioista. Kumppanuussopimuksista lupaamamme tiedonanto esitellään piakkoin.
Komissio on yleisesti samaa mieltä mietinnön pääkohdista, mutta haluaisin esittää huomautuksia useista perusteluista. Ensiksikin olen samaa mieltä tieteellisen tiedon puutteellisuudesta, mutta mielestäni se ei todellakaan ole merkittävin ongelma kalavarojen hoidon kannalta, sillä tiedämme, että ongelmia aiheutuu eniten siitä, ettei kaloja riitä kaikille kalastajille.
Toiseksi esittelijä mainitsee komission noudattavan aluskapasiteetin vähentämiseen tähtäävää politiikkaa. Olen jo monesti täällä kiistänyt tämän asian. Sekään ei pidä paikkaansa, että komissio olisi ehdottanut alusten nykyaikaistamiseen tarkoitettujen valtiontukien poistamista.
En myöskään ole samaa mieltä siitä, että teollisen kalastuksen vaikutus ympäristöön euroissa mitattuna lisäarvona olisi paljon suurempi kuin kalastuksen, jossa pyydetään ihmisten kulutukseen tarkoitettuja lajeja. Mielestäni on outoa verrata ympäristövaikutuksia rahamääriin, ja erimielisyyteni johtuu myös siitä, ettei tällaisen kalastuksen ympäristövaikutuksia ole vielä määritelty.
Kokoavasti voin todeta, etten ole täysin samaa mieltä mietinnön sanamuodoista, mutta mietinnön pääkohdat ja erityisesti päätöslauselmaesityksen osuus saavat kannatukseni.

Busk (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan onnitella esittelijää hyvin tehdystä työstä ja kiittää häntä mietinnöstä. Seuraavaksi haluan korostaa, että yhteistä kalastuspolitiikkaa on uudistettava kalastusalan kestävän kehityksen periaattein. Kehityksen on oltava kestävää myös ympäristön kannalta, ja kestävän kehityksen toimissa on otettava huomioon sekä taloudelliset että yhteiskunnalliset näkökohdat.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä antaa tukensa komission uudistusehdotuksille, joihin sisältyy useita kestävän kehityksen tekijöitä kalakantojen määrän mukauttamiseksi alusten määrään. Ryhmäni haluaa kuitenkin muistuttaa, että on tärkeää varmistaa kalastajien suostumus uudistuksiin, sillä ilman tuota suostumusta ja kalastajien kanssa tehtävää yhteistyötä tarvittavia tuloksia ei synny. Sen vuoksi meidän onkin hyväksyttävä se, että eri puolilla EU:ta toimivat kalastajat toimivat eri tavoin.
Yhteisen kalastuspolitiikan kannalta on äärimmäisen tärkeää, että päätökset perustuvat erittäin selkeään tieteelliseen tietoon. Komission on kerättävä tietoja jäsenvaltioilta, ja sillä on oltava käytettävissään tarvittavat tekniset resurssit ja erityisesti tarvittava hallinto- ja valvontahenkilöstö.
Haluamme eritoten korostaa, että EU:n on osallistuttava tiiviimmin kansainvälisen kalastuspolitiikan kehittämiseen. Tässä yhteydessä on korostettava yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tehtävien sopimusten merkitystä.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, voisin melkeinpä toistaa, mitä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnön esittelijä Busk sanoi siitä, että kalastuspolitiikassa on ensisijaisesti kyse kansainvälisistä sopimuksista ja kaikesta niiden ulkopuolella tehtävistä toimista. Toimin jäsen Souchet'n mietinnön varjoesittelijänä ja haluaisin kiittää häntä lämpimästi mietinnöstä ja sen tasapainoisesta esittelemisestä. Vaikuttaa siltä, että vain pieni osa kalastuspolitiikan ympäristövaatimuksista pannaan täytäntöön kalastuspolitiikan perusteella. Oli yllättävää, että komission jäsen totesi, että jos ongelmaa tarkastellaan eri näkökohdista, lopulliseksi syyksi havaitaan, että kaloja on liian vähän ja kalastajia liian paljon. Onkohan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mielestä asia näin yksinkertainen varsinkin, kun otetaan huomioon Galician rannikon edustalla äskettäin sattunut öljytankkerionnettomuus.
Tarkasteltaessa eurooppalaisten kalastajien käyttämää merialuetta on todettava, että kalastukseen käytetään vain murto-osaa koko maailman vesialueista. Jäsen Busk jo mainitsikin, että tämän vuoksi oikean ratkaisun löytymisen kannalta on äärimmäisen tärkeää, että teemme luotettavia sopimuksia erityisesti Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kanssa. Kalatalousvaliokunta ja tietenkin myös oma ryhmäni myöntää kalastusympäristön merkityksen etenkin, koska kalastusteollisuuden käytettävissä oleva saalismäärä riippuu ympäristöstä, meriympäristö mukaan lukien. Tämä tarkoittaa sitä, että jos meriympäristö on huonossa kunnossa, siitä kärsii eniten kalastusteollisuus. Samanaikaisesti alaan kohdistuu paineita, ja vaikeinta on saada ympäristö- ja taloudelliset näkökohdat tasapainoon. Olisi hyvä, jos komission julkisissa lausunnoissa osoitettaisiin paremmin tämä tasapaino. Asianmukaisesti motivoituna kalastusala voi varsin hyvin tukea meriympäristön parantamista, ja sama pätee myös ympäristön kohentamista koskevaan lainsäädäntöön. Tämän vuoksi olen tyytyväinen, että jäsen Souchet'n mietinnössä, kuten jäsen Stevensoninkin mietinnössä, joka oli aikaisemmin Nogueiran mietintö, kiinnitetään erityistä huomiota vesiviljelyyn. Siihen on hyvät mahdollisuudet myös Euroopassa, jos vain saamme alusta lähtien ottaa huomioon lainsäädännössä sekä talous- että ympäristönäkökohdat.
Täytyy sanoa, että ryhmäni on suhtautunut erittäin myönteisesti jäsen Souchet'n mietintöön. Täten suosittelemme parlamentille lämpimästi mietinnön puolesta äänestämistä, olettaen, että, kuten esittelijä totesi, kalastusteollisuuden ja ympäristölainsäädännön tukemisen kannalta on tärkeää, että sekä taloudelliset että yhteiskunnalliset näkökohdat otetaan huomioon. Onnittelen jäsen Souchet'ta tästä huomautuksesta.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään kahdesta mietinnöstä, jotka koskevat komission pieninä osasina esittelemää kalastuspolitiikan uudistamista. Toinen liittyy toimintalinjaa koskevaan tiedonantoon ja toinen ympäristönsuojeluun. Haluan kiittää esittelijä Souchet'ta erinomaisesta työstä, sillä ympäristöasiat ovat oleellinen osa yhteistä kalastuspolitiikkaa ja kalastusala kärsii eniten meriympäristön vahingoittumisesta. Tämän on erityisesti osoittanut kotialueeni, Galician rannikkoa parhaillaan uhkaava öljylautta.
Merestä tiedetään vähän ja luonnonvarojen heikosta tilanteesta ei voida syyttää ainoastaan liikakalastusta, kuten jäsen Souchet oikeutetusti totesi. Tämän on dramaattisesti osoittanut Prestige-öljysäiliöaluksesta Galician rannikon edustalla valunut öljy .
Haluaisin uskoa, etteivät alueeni kalastajat ja äyriäisten kalastajat ole tässä kamalassa tilanteessa yksin, vaan että Eurooppa osoittaa solidaarisuuttaan heitä kohtaan ja että Euroopan komissio antaa kaiken tukensa heille. Lisäksi tahtoisin sanoa komissiolle, että koska se esitti ehdotuksensa toukokuussa, se on saanut parlamentilta, neuvostolta ja alan toimijoilta riittävästi tietoja suunnatakseen uudistusta eri suuntaan. On kuitenkin muistettava, että uudistuksen on aina oltava asteittaista, siihen on oltava riittävästi voimavaroja ja siihen on saatava suostumus alan toimijoilta, jäsenvaltioilta ja parlamentilta.
Viesti on uskoakseni mennyt perille komissioon. On harmillista, ettei komissio toukokuussa esittämissään yhteisen kalastuspolitiikan uudistusehdotuksissa ottanut huomioon parlamentin tammikuussa hyväksymää päätöslauselmaa vihreästä kirjasta. Päätöslauselmassa parlamentti kehotti komissiota esittämään uudistusehdotuksen, jonka tarkoituksena olisi luoda kestävä ja entistä yhteisökeskeisempi yhteinen kalastuspolitiikka vastakohtana kalastuspolitiikan päätösten kansallistamiselle. Parlamentti pyysi yhä reilumpaa yhteistä kalatalouspolitiikkaa, jossa tiettyjä laivastoja ei enää syrjittäisi ja jossa osoitettaisiin enemmän solidaarisuutta ja tuettaisiin kalastuksesta riippuvaisia alueita lähinnä myöntämällä yhteisön yhteisrahoitusta laivaston rakenneuudistukseen.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, kestävyys on kalastusteollisuuden tulevaisuuden salaisuus. Mietintöjen laatimisen lisäksi on tärkeää tarkastella vesiviljelyä ja kalastusteollisuuden turvallisuusoloja. Mietintö valmistui harmittavan myöhäisessä vaiheessa, mutta sitä seurannut työ on tehty erittäin nopeasti. Todella vaikuttavaa. Valiokuntaäänestysten johdosta meillä on nyt perusteelliset mietinnöt. Siitä huolimatta meidän olisi tarkasteltava välttämättömien ennakkotoimenpiteiden lisäksi vallitsevia tilanteita. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto ICES haluaisi pienentää kampelan saaliskiintiötä entisestään, vaikka turvallinen raja ollaan saavuttamassa. Tämä ei voi olla täysin oikeutettua. Uudistetussa yhteisessä kalastuspolitiikassa on kuitenkin kunnioitettava historiallisia pyyntioikeuksia, eikä niitä saa vaarantaa. Sen lisäksi meidän pitäisi harkita erittäin tarkoin merialueiden käyttöoikeuksien myöntämistä. Mielessäni on tietenkin etenkin Pohjanmeri, mutta tarkoitan, että kiintiöttömien kalalajien pyynti on vaarallista, sillä niiden mukana saaliiksi joutuu myös lajeja, joille on asetettu saaliskiintiöt. Tällä hetkellä on erittäin vaikea valvoa, jätetäänkö kiintiöidyt lajit rauhaan. Pitäisikö ne heittää yli laidan vai viedä johonkin? Vaikutus on joka tapauksessa valtava niiden mielestä, jotka pitävät lukua kiintiöistä, ja kiintiöiden merkitys on suuri arvokkaille lajeille. Mielestäni kalakannoille koituvaa lisätaakkaa ei voida hyväksyä varsinkaan, jos kiintiöitä vähennetään entisestään. Ihmiset ovat jo oma-aloitteisesti vähentäneet kalakantoihin kohdistuvia paineita. Tämän vuoksi tulee olemaan vaikeaa saada kannatusta kiintiöiden vähentämiselle. Toimintaperiaatteet ja hallinnointi edellyttävät tukea alan toimijoilta. Mielestäni alan liiallinen hajautuminen on estettävä ja alan toimijat on saatava mukaan luomaan ja kehittämään uusia ratkaisuja. Tämän vuoksi on myös erittäin tärkeää, että valvonta- ja rangaistusmenetelmät ovat kansainvälisesti yhtenäisiä. Kansainvälisen kalastuksen alalla yksipuoliset menetelmät ovat mielestäni huonoja, sillä niillä ei edistetä kestäviä kalakantoja.
Lopuksi haluan kiittää mietinnöt kirjoittaneita esittelijöitä. Mielestäni parlamentti voi äänestää mietinnöstä vankoin perustein.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Souchet'ta erinomaisesta mietinnöstä, joka luo hyvän perustan myös myöhemmin laatimalleni mietinnölle. Mielipiteeni Souchet'n mietinnöstä ovat entistä olennaisempia Prestige-aluksen onnettomuuden kaltaisten ajankohtaisten tapahtumien ansiosta.
Stevensonin esittelemä mietintö on uskoakseni joutunut useiden menettelytapoihin liittyvien ongelmien uhriksi. Mietinnössä olisi pitänyt esitellä parlamentin viitteellinen kanta kalastuspolitiikan uudistuksesta, ja on yllättävää, että mietintö eroaa useilta näkökohdiltaan kalatalousvaliokunnassa myöhemmin hyväksytyistä lainsäädäntöehdotuksista, mistä voidaan syyttää ainoastaan menettelytapoihin liittyviä ongelmia.
Ongelmat johtuvat varmastikin siitä, että komissio antoi ehdotuksensa myöhässä, eikä se kenties ollut täysin valmis vaan alun alkaen epätäydellinen. Siinä esimerkiksi esitellään tärkein paketti, jossa ei kuitenkaan oteta lainkaan huomioon tiettyjä alueita, kuten Välimeren kalastusta. Lisäksi on selviä viitteitä siitä, että komission ehdotuksilla ei ole rakenteellisesti järkevää perustaa ja että ne ovat toisinaan jopa järjettömiä.
En lähde ennakoimaan, mitä myöhemmin käytävässä keskustelussa käsitellään, mutta haluaisin todeta, etten pidä tavasta jolla asiaa on käsitelty.
Kalastuspolitiikka on jo jonkin aikaa aiheuttanut jakautumista jäsenvaltioiden kesken, ja komission ehdotuksessa esitetty tulevaisuudennäkymä on sellainen, että siinä korostuu tämä jakautuminen. Kenties tietyt ministerit ovat osallistuneet tähän peliin, mutta sillä ei ole tässä juurikaan merkitystä. Tärkeää on oikeastaan se, että turska- ja kummeliturskakantojen sekä muiden lajien tilanteen vuoksi "kalastuksen ystävien" ja "kalojen ystävien" ero on hämärtynyt.
Lukuisista keskusteluista ja mielipiteitä jakavien kysymysten lukumäärästä huolimatta on selvää, että meidän on onnistuttava varmistamaan kestävä kalastus. Sen vuoksi meidän on ehdottomasti käsiteltävä perusluonteisia kysymyksiä, jotka ovat laaja-alaisempia kuin yksittäiset kansalliset edut.
Ehkäpä olisimme voineet unohtaa ristiriitaiset jäykät kantamme - esimerkiksi kiintiöiden jakamisesta - ja muodostaa yhteisölle kalastuspolitiikan, jossa suojellaan eri laivastonosia, joiden käyttöön useimpien kalastuksesta riippuvaisten alueiden talous tukeutuu.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ei ole suinkaan sattumaa, että yhteistä kalastuspolitiikkaa ryhdyttiin uudistamaan juuri vuonna 2002. Uudistus on tehtävä nyt juuri siksi, että vuonna 1986 tehdyissä liittymissopimuksissa Espanjan ja Portugalin kanssa sovittu siirtymäaika lähenee loppuaan. Tästä lähtien näille valtioille on myönnettävä samat oikeudet yhteisön vesillä kuin niille yhdeksälle jäsenvaltiolle, jotka alkoivat soveltaa yhteistä kalastuspolitiikkaa 1980-luvun alussa.
Arvoisa puhemies, näistä päivänselvistä lausunnoista huolimatta enemmistö kalatalousvaliokunnan jäsenistä päätti täysin luvattomasti, ettei Espanjalle ja Portugalille myönnetä yhtäläisiä oikeuksia. Uudessa yhteisessä kalastuspolitiikassa olisi tunnustettava kaikille 15 jäsenvaltion laivastoille yhtäläiset oikeudet ja lopetettava siten Euroopan unionin kansalaisten, laivastojen ja maiden etuoikeutettu tai syrjivä kohtelu.
Portugalin omaksuma Eurooppa-myönteinen, ja voitaneen sanoa myös Galicia-myönteinen lähestymistapa innoitti minua työstämään mietintöä, joka minulla oli kunnia laatia yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseksi tarvittavista toimista. Portugali ei myöskään vastustanut sitä, että yhteisön vesialueiden yhtäläisten käyttöoikeuksien yhteydessä oikeuksia rajoitetaan väliaikaisesti ainoastaan kalakantojen säilyttämistarpeen perusteella. Portugalin mielestä suhteellisen vakauden periaatetta on tarkistettava tai tarpeen vaatiessa se on korvattava periaatteella, joka olisi oikeudenmukaisempi ja jolla noudatettaisiin paremmin alalla tehtyjä sopimuksia.
Pyysimme, että kansainvälistä kalastuspolitiikkaa kehitettäisiin ja yhteishankkeita lujitettaisiin ja että Euroopan unioni jatkaisi julkisen tuen myöntämistä investointeihin, joiden tarkoituksena on parantaa olosuhteita aluksilla, sillä ne ovat tällä hetkellä surkeat. Näiden ja muidenkin valiokunnan enemmistön hylkäämien seikkojen vuoksi en voi hyväksyä mietintöä, joka esitetään nyt kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan nimissä. Olen kuitenkin samaa mieltä joistakin mietinnössä esitetyistä periaatteista, jotka säilytettiin valiokunnan enemmistön esittämien ja hyväksymien tarkistusten herättämästä rajusta vastustuksesta huolimatta. Se tarkoittaa, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen osapuolten välinen vuoropuhelu ja uusi sopuratkaisu ovat vielä mahdollisia. Ainakin ne ovat yhä välttämättömiä.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, olen täysin eri mieltä useista Euroopan komission ehdottamista yhteisen kalastuspolitiikan uudistamistavoista. On kuitenkin totta, että unioni tarvitsee kalastuspolitiikkaa koskevan tasapainoisemman lähestymistavan. Kalastusalan yhteinen markkinajärjestely ei ole nykyisellään hyödyllinen. Siitä ei ole ollut mitään hyötyä irlantilaisille kalastajille, ja joissain tapauksissa se on aiheuttanut jopa heidän syrjintää. Uudistusprosessia on hyödynnettävä tämän vallitsevan epätasapainon selvittämiseksi. Minä ja irlantilaiset kalastajat pyydämme, että vallitseva epätasapaino poistetaan uudistuksen yhteydessä.
Yksi tämänhetkisistä keskustelunaiheista liittyy Irlannin suoja-alueen avoimuuteen. Esimerkiksi Espanjan hallitus väittää, että Espanjalla on tammikuusta alkaen entistä suurempi oikeus hyödyntää Irlannin kalastusalueita. Tätä ei yksinkertaisesti voida hyväksyä, sillä seuraukset olisivat turmiollisia irlantilaisille kalastajille, heidän perheilleen ja Irlannin kalastusyhteisöille. Irlanninmeren kalakannat ovat tällä hetkellä vaarallisen alhaiset, ja nykyistä useampien espanjalaisten alusten päästäminen alueelle vain vähentäisi kalakantojamme.
Irlanninmeri on ympäristöltään erittäin haavoittuvaista aluetta. Se on monien kalalajien kutualuetta. Vasta viime viikolla parlamentin kalatalousvaliokunta hyväksyi tarkistuksen, jossa todetaan selvästi, että kalakantojen tasapainoa ei saa häiritä läntisillä vesialueilla, ja näin ollen suhteellisen vakauden periaatetta on tarkasteltava tässä yhteydessä.
Sellaisia kalastusalueita on suojeltava, joissa kalakannat ovat uhattuina, ja Irlannin suoja-alue sekä Irlanninmeri muodostavat yhden tällaisen alueen. Emme missään tapauksessa halua sallia espanjalaisille kalastajille tai muillekaan kalastajille enempää kalastusoikeuksia.
Kalakantoja on suojeltava eikä hävitettävä. Euroopan unionin on kuultava jokaisen jäsenvaltion toimijoita kaikkien uusien suojelutoimenpiteiden aloittamisesta, jotta pystymme suojelemaan yhteistä arvokasta luonnonvaraamme.

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, tiedämme, että ehdotukset yhteistä kalastuspolitiikkaa koskeviksi asetuksiksi hyväksyttiin vasta kahdeksan tuntia sen jälkeen, kun yhteisö oli aloittanut liittymisneuvottelut Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa vuonna 1971. Yhdistyneen kuningaskunnan valtuuskunnan johtaja Sir Con O'Neil huomautti, etteivät nämä kaksi asiaa liity toisiinsa. Tuota ennen yhteisön kalastuspolitiikka ei ollut herättänyt paljonkaan kiinnostusta, sillä kuudella perustajavaltiolla ei itse asiassa ollut juurikaan omia kalavaroja. Yhdistyneellä kuningaskunnalla, Irlannilla, Tanskalla ja Norjalla oli kaikilla rannikoillaan runsaat kalavedet, ja niistä oli pidetty hyvää huolta tehokkain suojelutoimenpitein.
O'Neil vetoaa tähän, sillä Yhdistyneen kuningaskunnan maatalousministeriön asiantuntijoiden tekemästä selvityksestä selvisi, että Yhdistyneen kuningaskunnan vesialueet suorastaan kuhisivat kaloja kun taas kuuden silloisen jäsenvaltion kalavarat ylsivät kalastuksen edellyttämiin raja-arvoihin. Paras todiste tästä oli se, etteivät yhteisön vedet houkutelleet ulkomaalaisia kalastajia kun taas Yhdistyneen kuningaskunnan vedet todellakin houkuttelivat. Yhteistä kalastuspolitiikkaa on harjoitettu 30 vuotta, eivätkä Yhdistyneen kuningaskunnan vedet enää kuhise kaloja. Sir Conin sanoin voitaisiin todeta, että nämä kaksi asiaa eivät liity toisiinsa. Kalatalousvaliokunnan jäsenet eivät edelleenkään näytä näkevän näiden asioiden yhteyttä, sillä he pyytävät alalle lisää teknisiä voimavaroja ja työntekijöitä sekä enemmän rahaa tutkimuksia varten. Jäsenet haluavat ja odottavat saavansa hallinnointivälineitä, kestävää kehitystä, yhtenäisiä toimia, monivuotisia ohjelmia, ennalta varautumisen periaatteen soveltamista sekä viitemäärät biomassalle ja kalastuskuolevuudelle. Jos hienot sanat toisivat ratkaisun, jäsenvaltioiden vesialueet kuhisisivat edelleenkin kaloja ja yhteinen kalastuspolitiikka olisi maailman paras. Hienoilla sanoilla voidaan kuitenkin vain peitellä harmittavaa todellisuutta: yhteinen kalastuspolitiikka ei ole ollut, ei ole eikä voikaan olla hyödyllinen, pyrittiinpä sen uudistuksesta maalaamaan kuinka ruusuinen kuva tahansa. Niin kauan kuin kaloja pidetään Euroopan yhteisenä voimavarana, omistajuudesta tai vastuullisuudesta puhuminen on järjetöntä. Ryöstökalastukseen tullaan suhtautumaan sääntönä, sillä se on nykyisen politiikan välttämätön seuraus ja se johtaa kalakantojen häviämiseen. Uudistus ei ole ratkaisu. Yhteistä kalastuspolitiikkaa ei voida uudistaa. Se on osoittautunut uudistumiskelvottomaksi. Se olisi heitettävä romukoppaan, ja kansallisten hallitusten olisi jälleen ryhdyttävä hallinnoimaan kalastusta.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni toteamalla, että olen erittäin järkyttynyt Galician tapahtumista, kuten varmasti ymmärrätte.
Muistan, että Erika-aluksen traaginen onnettomuus tapahtui sinä aikana, kun olin kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja, ja että valiokunta esitti asiasta suullisen kysymyksen ja antoi päätöslauselman. Toimimme tuolloin yksimielisesti, ja toivon sen olevan mahdollista myös tässä tapauksessa. Haluaisin korostaa, että Euroopassa ei ole, kuten tiedätte, toista aluetta, joka olisi yhtä riippuvainen kalastuksesta kuin Galicia, ja että Galiciassa meren antimia ja kaloja on harvinaisen runsaasti. Kalavarojen elpyminen Prestige-aluksen onnettomuudesta kestää useita vuosia etenkin niillä alueilla, joille öljylautat ovat ajautuneet.
Aion laatia asiasta päätöslauselmaesityksen, ja mielestäni poliittisten ryhmien olisi oltava asiasta yksimielisiä, jotta parlamentti voi antaa siitä poliittisen lausunnon ja jotta tällaiset tapahtumat eivät uusiutuisi. Meillä on erittäin tärkeä poliittinen vastuu asiasta.
Öljyyn peittyneet kalavarat ja kuolleet merilinnut järkyttävät ja kalastajat, joille meri tarjoaa ainoan tulonlähteen, herättävät myötätuntoa. Liikakalastuksesta keskustellaan toisinaan, mutta näistä asioista ei koskaan. Mielestäni ne on syytä muistaa, ja kuten jo totesin, toivon kaikkien kollegoidemme osoittavan kalastajille solidaarisuuttaan.
Parlamentin käsittelemissä mietinnöissä ei ole lainkaan mainittu Buskin mietintöä, ja haluaisin onnitella jäsen Buskia, sillä mietinnöstä ei tarvitse keskustella eikä sitä ole syytä tarkistaa, koska olemme kaikki samaa mieltä laittomasta kalastuksesta ja toimista sen torjumiseksi. Tämän vuoksi mietintöön on syytä kiinnittää huomiota.
Souchet'n mietintö on mielestäni onnistunut. Se on ymmärrettävä ja myönteinen, eikä parlamentti ole tehnyt siihenkään tarkistuksia.
Kaikki tietävät, mitä Stevensonin mietinnön kanssa tapahtui, enkä aio käsitellä asiaa tarkemmin. Nyt meillä on edessämme mietintö, joka on esitetty kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan nimissä. Haluan vain mainita, että poliittinen ryhmäni on esittänyt joitakin vähäisiä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on selventää muutamia asioita. Haluaisin yleisesti sanoa, että käsittelemme tiedonantoa, emmekä siis lainsäädännöllistä asiakirjaa. Jovén mietinnössä puolestaan käsitellään lainsäädännöllistä asiakirjaa, ja sitä tarkastellaan seuraavalla istuntojaksolla. Toivottavasti voimme keskittää voimamme ja noudattaa edellä mainittua tasapainoista lähestymistapaa, jotta saamme pantua täytäntöön mietinnössä esitetyt sitoumukset, joista meidän on siis keskusteltava seuraavalla istuntojaksolla Brysselissä, kuten jo mainitsin.
Esittämillämme tarkistuksilla olemme pyrkineet poistamaan sanan "pysyvä" 12 meripeninkulman yhteydestä, sillä neuvoston oikeudellinen yksikkö, Euroopan parlamentti ja komissio myöntävät, että kyseessä on poikkeaminen perustamissopimuksen määräyksistä ja että tällöin pysyvyys ei tule kysymykseen, koska se edellyttäisi perustamissopimuksen muuttamista. Kyse on siis yksinkertaisesti toimenpiteestä, jolle on asetettava aikaraja. Koska emme ole päässeet yhteisymmärrykseen siitä, olisiko sopiva aika 5, 10, 15 vai 20 vuotta, olemme vain pyytäneet, että asiasta sovitaan Jovén mietinnön käsittelyn yhteydessä.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisen kalastuspolitiikan uudistaminen on aiheuttanut toisinaan mahtavia väittelyitä. Jotkut väitteet ovat järkeviä ja perusteltuja mutta toiset hätäiltyjä ja suhteettomia. Yhteistä kalastuspolitiikkaa on uudistettava, mitä ei voi yksikään järkevä ihminen kiistää.
Kalakantojen häviäminen ei ole ekologien, meriympäristön suojelijoiden tai pessimististen tiedemiesten mielikuvituksen tai liioittelun tuotosta. Se on traaginen tosiasia monille lajeille. Kalakantojen romahtaminen ei ole uusi asia, mutta aikaisemmin ne saatettiin uudistaa vaihtamalla pyyntialuetta ja valitsemalla kalastuksen kohteeksi muita lajeja. Nykyään tämä on lähestulkoon mahdotonta. Varoittavana esimerkkinä toimikoon kotimaani Portugalin historiallisesti merkittävien ja kertomuksia synnyttäneiden Newfoundlandin turskakantojen romahtaminen.
Merten 35 000:sta lajista ainoastaan 100:a käytetään kaupalliseen tarkoitukseen ja kuluttajien tarpeisiin. Tämä on totta! Tällä hetkellä meriympäristössä on kuitenkin huomattavissa biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä ja elinympäristöjen sekä ekosysteemien asteittaista tuhoutumista. Kalastuksen aiheuttama paine ei kuitenkaan ole ainoa syypää tähän huolestuttavaan tilanteeseen. Ilmiöön ovat vaikuttaneet myös muut tunnetut seikat. Kalastukseen kohdistuu nykyään kahdenlaisia vaatimuksia: kalakantojen säilyttämiseen liittyvät ympäristövaatimukset ja toisaalta merikalastuksen jatkuvuutta koskevat poliittiset ja yhteiskunnalliset vaatimukset. Kalastustoimissa on näin ollen seurattava tiiviisti kalakantojen tilannetta, eikä toimintaa saa harjoittaa kivikauden tapaan saalistusmielellä vain metsästämällä ja keräämällä.
Oli kekseliästä yhdistää Souchet'n mietintö, joka koskee yhteisön toimintasuunnitelmaa ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämiseksi yhteiseen kalastuspolitiikkaan, Stevensonin mietintö yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta ja Buskin mietintö laittoman kalastuksen valvonnasta ja lopettamisesta. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus on toteutettava sovitteluratkaisuna, jossa kaikki osa-alueet ovat tasapainossa: yhteiskunta, talous, kulttuuri ja ympäristö. Sellaisten jäsenten, jotka ilmoittavat olevansa kalastuksen suurimpia kannattajia, pitäisi pitää mielessä seuraava truismi: ilman kaloja ei ole kalastusta.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, myös minä suhtaudun myönteisesti Souchet'n mietintöön ja olen erittäin pahoillani öljytankkerin Galiciassa aiheuttamasta saastumisesta. Stevensonin mietintö on jokseenkin ristiriitainen, mutta siinä on otettu huomioon useat esittämämme ehdotukset ja kannat, jotka ovat tärkeitä Portugalin kannalta. Näitä ovat etenkin 12 meripeninkulman rannikkovyöhykkeiden pitäminen pysyvänä osana yhteistä kalastuspolitiikkaa, kalastajien järjestöjen osallistuminen päätöksentekoprosessiin, uudistusten vaikutusten lievittämiseksi toteutettavat sosioekonomiset toimenpiteet, joissa on otettava huomioon aikaisemmat pyrkimykset, tutkimusinvestointien lisääminen ja sen varmistaminen, ettei muodostu oikeudellista tyhjiötä.
Mietintöön hyväksyttiin myös kaksi mielestämme äärimmäisen tärkeää ehdotusta: vapaata pääsyä koskeva poikkeusjärjestely on ulotettava 50 meripeninkulmaan erittäin syrjäisillä alueilla perustamissopimuksen mukaisesti ja jalostusteollisuuden ja etenkin säilyketeollisuuden tukijärjestelyjä on vahvistettava. Emme kuitenkaan hyväksy, että mietintöön sisällytetään jälleen ehdotukset, joilla sitä muutettaisiin sellaisilla seikoilla, jotka kalatalousvaliokunta hylkäsi ja jotka ovat ristiriitaisia esittämiemme kantojen ja ehdotusten kanssa. Aiomme kuitenkin äänestää erästä tarkistustamme muistuttavan ehdotuksen puolesta, sillä se on äärettömän tärkeä Portugalin kannalta. Se on jo hyväksytty toisessa mietinnössä, ja sen mukaan 6-12 meripeninkulman rannikkovyöhykkeet olisi otettava pysyväksi osaksi yhteistä kalastuspolitiikkaa, jotta voimme edistää ja kannustaa paikallista pienimuotoista kalastustoimintaa.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta, että Vihreiden ja Euroopan vapaan allianssin ryhmä kannattaa komission ehdotuksia yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseksi. Esitettyjä toimenpiteitä ja ehdotuksia olisi tarvittu jo kauan sitten. Siksi niiden täytäntöönpano onkin nyt ehdottoman välttämätöntä. Ainoa asia, josta emme ole varmoja ja jota pidämme ongelmallisena, on komission ehdotus mahdollisesta kalastuslaivastojen vähentämisestä sillä periaatteella, että aina kun uusi alus otetaan käyttöön on yksi alus poistettava käytöstä. En oikein ymmärrä, kuinka järjestelmä voisi toimia tai miten kalastuslaivastoa saataisiin sen avulla pienennettyä.
Komissio on myös ymmärrettävästi turhautunut vaikeuksista, joita se on kohdannut yrittäessään saada neuvostoa ja jäsenvaltioita kantamaan vastuunsa. Jo useiden vuosien ajan ministerit ja neuvosto ovat jättäneet huomiotta kalastuspolitiikan ja kalastuksen vähentämisen yhteyden. Ne eivät ole ottaneet minkäänlaista vastuuta kestävän kehityksen edistämisestä tai kalakantojen säilymisen varmistamisesta, vaikka se on ainoa mahdollinen keino säilyttää kalastusteollisuus.
Esimerkiksi Irlanninmerellä on sovellettu viimeksi kuluneen kymmenen vuoden ajan 28 prosenttia suurempia kalastuskiintiöitä kuin tutkijat ovat suositelleet. Tässä yhteydessä on samantekevää, ovatko kalastuslaivastot kotoisin Irlannista, Espanjasta tai jostakin muusta maasta.
Tästä syystä haluan todeta, että kalakantojen kohtalonhetki on käsillä. Neuvosto ei ole halunnut päättää saaliskiintiöiden rajoituksista, jotka ovat olleet täysin kohtuuttomia. Riittäviä valvontaohjelmia ei myöskään ole käynnistetty eikä kalastuslaivastojen määrää ole haluttu rajoittaa. Tiedämme kuitenkin jo, että koko ongelman ydin piilee kalastuslaivastojen määrässä. Mitä asialle sitten aiotaan tehdä? Mielestäni meidän on hyväksyttävä komission ehdotukset.
Ruotsi suunnittelee yksipuolista turskakalastuksen keskeyttämistä Itämerellä. Itse asiassa Verts/ALE-ryhmä ehdotti sitä hallituksen muodostamisen yhteydessä. Turskakanta on uhattuna Itämeren lisäksi Kattegatin alueella ja koko Pohjanmeren alueella. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston mielestä EU:n esittämä rakenneuudistussuunnitelma on täysin riittämätön ja toimiin on ryhdyttävä välittömästi. Sen vuoksi tarvitsemmekin kalastuksen keskeyttämisen kaltaisia rajuja toimenpiteitä.
Toivon, että komissio antaa tukensa tälle ehdotukselle. Lisäksi oletan, että komissio suostuu mitä pikimmin siihen, että rakennerahastoista maksetaan korvauksia, sillä silloin toimittaisiin juuri kuten komissio on ehdottanut: otetaan vastuu kalakantojen suojaamisesta ja säilyttämisestä tulevaisuudessa.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, haluan esittää lyhyen kommentin Stevensonin mietinnöstä. Olen tyytyväinen, että siinä pyydetään säilyttämään kalastusvyöhykkeiden avoimuus ja kalavarojen käyttöoikeus sekä noudattamaan olennaista suhteellisen vakauden periaatetta. Olen kuitenkin pahoillani, ettei jäsen Nogueira Románin alkuperäistä ehdotusta säilytetty. Siinä jäsen kiinnitti uudelleen huomiota yhteisen kalastuspolitiikan sosioekonomiseen ulottuvuuteen ja tarkasteli sitä kalastuksen yhteydessä.
Huomioni kiinnittyi siihen, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen toimintasuunnitelmaa koskevasta Euroopan komission ehdotuksesta käy ilmi, etteivät yhteiskunnalliset vaikutukset ole komissiolle tärkeimpiä asioita, sillä ne ovat vasta seitsemännellä sijalla komission ehdottamien toimenpiteiden luettelossa.
Uudistusten vaikutusten tasapainottamisesta 6. marraskuuta annetussa komission tiedonannossa vahvistetaan suunnitelma, jonka mukaan komission suunnittelemalla laajamittaisella alusten hävittämiskampanjalla on tarkoitus hävittää vuosien 2003-2006 aikana myös 28 000 työpaikkaa. Arvoisa puhemies, odotamme luonnollisesti, että saamme kuulla komissiota näistä dramaattisista luvuista tiedonannon tarkastelun yhteydessä.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on valitettavaa, että Souchet'n ja Nogueiran mietintöjä on jouduttu muuttamaan merkittävästi. Tilanne on jo alkujaan riittävän masentava: täällä me istumme lämpimässä huoneessa käyden loputtomia keskusteluja keskenämme ja usein valitettavasti ristiriitaisessa hengessä. Ulkomaailmassa yhä useampien kalalajien elinolot huonontuvat dramaattisesti ympäristöonnettomuuksien ja liikakalastuksen vuoksi.
Ainakin täällä parlamentissa saa sen vaikutelman, että pyrkimyksenä on pitkittää keskusteluja todellisen uudistuksen edistämisen sijaan. Samalla huononnamme Euroopan unionin julkisuuskuvaa. Meidän olisi aivan ensimmäiseksi selvitettävä oman ympäristömme tilanne, ja se olisi tehtävä heti. Komissio saattoi esittää ehdotuksensa myöhäisessä vaiheessa, mutta hyvissä ajoin ennen kesää. Keskustelua on saatu aikaan vasta nyt, kun ensimmäiset lumisateet ovat alkaneet, ja keskustelemme uudistuksen aikataulusta vasta tänään, vaikka uudistus on määrä panna täytäntöön ensi vuoden ensimmäisenä päivänä, johon on enää muutama viikko aikaa.
Vaikka teksti oli sisällöltään Galicia-suuntautunutta, aikataulu oli kieliasultaan kohtuuton. Suuren työpanoksen ja 258 tarkistuksen ansiosta kalatalousvaliokunta sai aikataulusta selkeän ja todelliseen uudistukseen soveltuvan. Esimerkkinä mainittakoon yksi merkillinen seikka. Kalatalousvaliokunta äänesti 12-meripeninkulman rannikkovyöhykkeen säilyttämisen puolesta, ja nyt minun pitäisi keskiviikkona äänestää sitä vastaan. Tällainen peli ei menettele. Olenko sätkynukke, olemmeko marionetteja? Haluamme toki kaikki tulla uudelleen valituiksi. Senkö takia kalatalousvaliokunta on niin hurjan häilyvä mielipiteissään? Tiedämme kaikki, että ilman kaloja kalastusteollisuus näivettyy. Kyse on laivastojen suojelemisesta ja kalavarojen säilyttämisestä. Ne ovat tärkeimpiä toimintaa ohjaavia periaatteita eikä niitä pidä kiertää tai höllentää. Haluan, että kalastusteollisuus on taloudellisesti kannattavaa, yhteiskunnallisesti tasapainossa ja ympäristön kannalta järkevää. Meidän on kohdattava todellisuus ja unohdettava haaveet epätodellisia, loputtomasti kestäviä kalavaroja etsivistä yhä suuremmista laivastoista.
Vetoan Euroopan parlamentin kollegoihini, jotta he unohtaisivat kansallisten etujen tavoittelun ja yhtyisivät kanssani kalakantojemme säilyttämistoimiin.

Poignant (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta olevani samaa mieltä galicialaisen kollegani kanssa ja aikovani tukea kaikkia heidän aloitteitaan. Oma alueeni kärsi Amoco Cadizin ja Erikan onnettomuuksien seurauksista, ja Galician aluetta koettelevat Prestige-aluksen uppoamisen seuraukset. Aluksen arvovaltainen nimi ei kuitenkaan ole millään tavoin lieventänyt Galician asukkaiden tai kalastajien ongelmia.
Arvoisa komission jäsen, uuden kalastuspolitiikan aloittaminen on ongelmallista, mutta se on määrä panna täytäntöön 31. joulukuuta jälkeen. Mielestäni kalatalousvaliokunta on tehnyt paljon työtä parantaakseen tasapainoa kalavarojen käytön ja tuleville sukupolville säilytettävien kalavarojen suojelun välillä unohtamatta kuitenkaan rannikkoalueiden taloudellista tilannetta. Tavoitteenamme on joka tapauksessa luoda parempi tasapaino näiden kahden näkökohdan välille kuin komission ehdotuksissa on esitetty. Pyrimme tasapainoon, joka vastaa paremmin todellisia kestävän kehityksen tavoitteita. Tätä periaatetta sovelletaan tietenkin kalakantoihin, joiden tasapaino on välttämätöntä, mutta myös rannikkoalueiden taloudelliseen tilanteeseen. Näissä kolmessa ja muissakin mietinnöissä olemmekin pyrkineet kiinnittämään komission huomion siihen, millaisia vaikutuksia poliittisilla päätöksillä on kalastuksesta riippuvaisten alueiden työllisyyteen ja mitä seurauksia alusten hävittämisestä aiheutuu. Onhan nimittäin selvää, että jos hävitämme aluksia ja kalakannat lisääntyvät tulevaisuudessa, kalastajia ei silloin enää välttämättä ole riittävästi niitä kalastamaan. Parlamentin on pidettävä päänsä. Meidän on varmistettava, etteivät kalastajat käytä liian vanhoja aluksia, joiden käyttöikää pidennetään ja jotka ylivarustellaan, mistä aiheutuu monenlaisia vaaroja.
Kalatalousvaliokunta pyrkii vaikuttamaan komission ja neuvoston lopullisiin päätöksiin kaikissa keskustelutilanteissa ja esittelijöidensä välityksellä. Tietenkin myös hyviä päätöksiä tehdään, ja niitä olisi korostettava. Tällaisia päätöksiä on tehty esimerkiksi valvonnan ja pakotteiden aloilla, ja niiden tekemiseen ovat osallistuneet päätöksentekomenettelyn asiaankuuluvat tahot ja niiden ansiosta on saatu lisää tietoa kalastusmenetelmistä ja kalastusresursseista. Lyhyesti sanottuna, jos kaikki tämä toteutetaan ja jos tasapaino säilytetään, eurooppalaiset kalastajat voivat suhtautua luottavaisesti työhönsä ja liiketoimintaansa ja me omiin alueisiimme.

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, EU:n kalavarojen hallinnoinnin osalta olemme erittäin ratkaisevassa vaiheessa, sillä Pohjanmeren ja muiden alueiden tärkeimmät kalakannat ovat pienentyneet ja kalanjalostusteollisuudella voi tästä syystä olla edessä vaikeita aikoja. Näin ollen on erittäin tärkeää, että komissio ratkaisee asian oikein ja ehdottaa sellaisen hallintojärjestelmän käyttöön ottamista, jolla varmistetaan kestävä kalastus ja jota tuetaan alan toimijoiden kanssa laadituilla päivitetyillä riippumattomilla ja tarkistettavissa olevilla todisteilla, sekä saa alan toimijat luottamaan järjestelmään.
Kun yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevien ehdotusten ensimmäisenä sarja on saatu lähes päätökseen, suhtaudun kyynisemmin prosessiin ja pessimistisemmin Skotlannin kalastuksesta riippuvaisen väestönosan tulevaisuuteen kuin koskaan ennen. Miksi näin? Voiko yhteisön kalastuspolitiikka toimia? Olen aina uskonut, että ainoa tapa säilyttää tarvittava tasapaino kalavarojen pyytämisen ja säilyttämisen välillä sekä lisätä hallinnointijärjestelmän noudattamista on luoda sellainen järjestelmä, johon asianomaiset toimijat voivat luottaa. Tästä syystä pidän tervetulleena komission tukea alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille. Pidän komission tukea askeleena oikeaan suuntaan kohti erittäin tarpeellista, uutta ja entistä parempaa tapaa tehdä asioita.
Sanoihin on kuitenkin liityttävä myös tekoja, ja olen järkyttynyt asenteesta, jota komissio äskettäin osoitti turskan ja muiden vähärasvaisten kalojen ensi vuoden kiintiöitä kohtaan. Ilmoittaessaan Skotlannin kalastusteollisuuden mahdollisesta alasajamisesta lausunnoin "me tiedämme parhaiten" ja "tämä oli oma syynne", kuten komission jäsen Fischler teki, hän vaikuttaa toimivan vastoin ilmoitettua aikomusta saada asianomaiset tahot mukaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Tällaista machoilu-lähestymistapaa, jonka tarkoituksena oletettavasti oli saada ensi vuodelta odotettavat tulokset näyttämään tällä hetkellä suhteellisen hyviltä, ei pitäisi yhteisön uudessa kalastuspolitiikassa soveltaa. Karu totuus on, että komissio on viimeisen kuuden kuukauden aikana aiheuttanut korvaamatonta vahinkoa luottamukselle, jota Skotlannilla on siihen, että Eurooppa ylipäätänsä kykenee hallinnoimaan kalavaroja.
Kun otetaan huomioon komission jäsenen Fischlerin täyskäännös syvänmeren kalojen hallinnointia koskevassa asiassa ja se, että Fischler lisäksi esitteli tunteettomasti Kansainvälisen merentutkimusneuvoston lausunnon turskakannoista ja sen vaikutuksista Skotlantiin, ei ole ihme, että syntyy salaliittoteorioita. Haluaako komission jäsen Fischler tulla muistetuksi EU:n uuden ja menestyksekkään kalastuspolitiikan arkkitehtinä? Vai kenties miehenä, joka toi lohduttomuutta monille yhteisöille ja tuhosi kokonaisen elämäntavan? Tällä hetkellä jälkimmäinen vaihtoehto näyttää valitettavasti todennäköisemmältä.
Olemme yhdessä Skotlannin kalateollisuuden johdon kanssa toimineet rakentavasti ja työskennelleet ympäristöjärjestöjen kanssa neuvoa-antavassa prosessissa yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseksi.
Haluaisin nähdä komission ja neuvoston ottavan tämän asianmukaisesti huomioon ja antavan palautetta ja jättävän rankaisematta skotlantilaisia heidän pyrkimyksistään.

Cunha (PPE-DE).
Vaikka tällä parlamentin mietinnöllä yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta parannetaan joitakin komission ehdotuksessa olleita puutteita, kaikkia puutteita siinä ei kuitenkaan oteta huomioon.
Myönteisistä asioista haluaisin korostaa kolmea keskeistä näkökohtaa:
ensimmäinen näkökohta on, että kestävän kalastuksenhoidon on perustuttava tasapainoisiin toimenpidekokonaisuuksiin, eli ei pelkästään yksinkertaiseen ratkaisuun pienentää kalastuslaivastoa vaan myös kalastusmenetelmien valitsemiseen nykyistä paremmin sekä monivuotisten ohjausohjelmien ja suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) ja kiintiöiden hyödyntämiseen asianmukaisesti. Lisäksi siihen sisältyy suositus siitä, että jos kalastusponnistuksia vähennetään, pienemmät vähentämistavoitteet asetetaan jäsenvaltioille, jotka ovat jo pienentäneet kalastuslaivastoaan;
toinen näkökohta on selkeä suositus siitä, että kolmansien maiden kanssa tehtävien kalastussopimusten, jotka hyödyttävät molempia osapuolia, jos ne ovat asianmukaisesti pantu täytäntöön, on yhä oltava kiinteä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Tästä syystä on oikein, että yhteisön kalastuslaivastosta poistetut alukset voidaan jatkossakin sisällyttää yhteisyrityksille kuuluviin laivastoihin;
kolmas näkökohta on halu löytää erityisratkaisu ongelmaan, joka koskee pääsyä sellaisten syrjäisimpien alueiden vesille, joiden tasapaino ja ekosysteemi ovat hyvin herkkiä, kuten Azorit, Madeira ja jotkin muut Euroopan unionin alueet.
Näkökohta, jota pidän kaikkein kielteisimpänä, on se, ettei mietinnössä käsitellä lainkaan rakenteellista osaa. On kaksi keskeistä syytä olla muuttamatta Berliinin Eurooppa-neuvoston vahvistamia sääntöjä kalastusalan rakenteiden perustoista. Ensimmäinen syy on se, että laivaston uudistaminen on itsessään ensisijainen tavoite, koska muuten yhteisön laivastosta tulee väistämättömästi kilpailukyvytön: meillä Portugalissa 40 prosenttia kalastusaluksista on yli 25 vuotta vanhoja ja tästä syystä kannattamattomia ilman tukea. Toinen syy on se, että koska Berliinin Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin määrärahat alusten uudenaikaistamiseksi vuoteen 2007 mennessä ja koska useat laivojenomistajat ovat antaneet määräyksiä tältä pohjalta, ei voida poliittisesti hyväksyä sitä, että sääntöjä muutetaan kesken kaiken.

Kindermann (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme kaiketi kaikki samaa mieltä siitä, että yhteistä kalastuspolitiikkaa on uudistettava, mutta suuria eroja ilmenee heti, kun keskustelu kääntyy uudistuksen yksityiskohtiin. Nämä eivät liity pelkästään siihen, miten me arvioimme tilannetta, joka ei tällä hetkellä todellakaan ole erityisen ruusuinen, vaan myös siihen, mitä toimenpiteitä on tehtävä. Tulkitsemme eri tavalla jopa kalavarojamme koskevia erilaisia tieteellisiä tutkimuksia, kuten osoittaa aikatauluamme koskeva raportti, josta keskustelemme tämän illan aikana. Voin kuvitella myös, että keskustelu ministerineuvostossa on aivan yhtä värikästä kuin meidän keskustelumme täällä parlamentissa.
Euroopan parlamenttina meidän pitäisi kuitenkin keskittyä tosiseikkoihin ja pyrkiä toimimaan aktiivisesti muotoillessamme uudistusta, jonka ensisijainen tavoite on kalavarojen säilyttäminen. Puhumme ennaltavarautumisen periaatteesta ja leikkaukset, vaikkakin saattavat tuntua kipeiltä, ovat todennäköisesti välttämättömiä kalakantojen kestävän hallinnon varmistamiseksi ja näin ollen sen varmistamiseksi, että koko kalastusteollisuutta voidaan jatkaa vielä pitkään. Toimenpiteiden sosiaalisella näkökohdalla, josta olemme tekemässä päätöstä, on kuitenkin tässä keskeinen asema.
Tästä syystä pyydän tämän parlamentin jäseniä sekä jäsenvaltioiden kalastusministereitä täyttämään Euroopan unionin koko kalastusalaa koskeva velvollisuutenne ja ottamaan etäisyyttä kapeakatseisiin kansallisiin intresseihin, kun päätätte siitä, millaisen muodon uudistus saa. Emme saa päästää ohi tätä hyvää tilaisuutta päättää yhteisen kalastuspolitiikan perustavanlaatuisesta uudistuksesta. Meidän on käytettävä tämä tilaisuus, tai muuten Euroopan kalastusalan lähitulevaisuuden näkymät ovat todella synkät. Se, että tilanne on tällainen, näkyy selvästi Pohjanmeren turskakantojen tilassa, ja toivon, että otamme siitä opiksemme.

McCartin (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, saamme tämän aiheen kuulostamaan erittäin monimutkaiselta, mutta minusta kyse on viime kädessä kahdesta kysymyksestä: kuinka paljon voimme kalastaa ja kuka voi kalat pyytää? Jos pääsemme sopuun näistä kahdesta kysymyksestä, pääsemme sopuratkaisuun myös kaikista muista esiin tulevista kysymyksistä.
En ole samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että yhteinen kalastuspolitiikka on syyllinen kalakantojen nykyiseen tilaan. Syy siihen, miksi kannat ovat nykyisessä tilassaan, on se, ettei tiedemiehistä otettu vaarin. Kun komissio vei tiedemiesten viestin ministerineuvostolle, siitä ei otettu vaarin eikä tiedemiesten neuvoja pantu täytäntöön. En kannata nykyistä politiikkaa, mutta sitä noudattaen kalakannat olisi voitu säilyttää, jos komission neuvoja olisi noudatettu läpi vuosien.
Toinen ongelma yhteisessä kalastuspolitiikassa on se, että vaikka komissiolla on vastuu, se voi kuitenkin vain antaa neuvoja. Ministerineuvosto ja yksittäiset jäsenvaltiot ovat ne tahot, joilla on lopullinen vastuu. On paljon todisteita siitä, että ne eivät täyttäneet velvollisuuttaan oikeudenmukaisesti niin, että olisi varmistunut, että jokainen kalastaja kalasti sen verran, mihin hänellä oli oikeus, ja jokainen alus kalasti kiintiönsä eikä enempää. 
Yhteinen kalastuspolitiikka menee liian pitkälle. Kaloja ei olisi koskaan tarvinnut ottaa yhteiseen omistukseen. Siinä ei ole järkeä. Meillä on yhteinen maatalouspolitiikka. Se ei anna minulle oikeutta tai irlantilaiselle maanviljelijälle oikeutta poimia viinirypäleitä tai oliiveja Etelä-Espanjassa. Se ei anna meille oikeutta kaataa metsää Suomessa tai Ruotsissa. Yhteiseen kalastuspolitiikkaan ei pitäisi myöskään kuulua yhteistä kalakantojen omistusta. Siinä ei ole järkeä. Sikäli kuin minä tiedän, on ainoastaan yksi maa, joka häviää ja saa vähemmän kuin mitä sen luonnollinen osa olisi. Minua vankempaa Euroopan integraation kannattajaa ette löydä, joten voin sanoa, että unionissa on yksi alue, Irlannin länsiosa, joka ei saa luonnollista osaansa. Minulla ei ole mitään riitoja espanjalaisten, ranskalaisten ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajien kanssa, jotka saapuvat luonnon vesille. Muiden luonnonvarojen - kuten öljyn ja mineraalien - osalta ja kaikessa muussa oikeudenkäytössä jäsenvaltioilla on omat valtamerensä, luonnonvaransa, jotka kuuluvat kansallisten hallitusten toimivaltaan. Tätä pitäisi soveltaa myös kaloihin. Siinä olisi enemmän järkeä kuin nykyisessä käytännössä.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yhteinen kalastuspolitiikka on täysin epäonnistunut. Sillä ei ole säilytetty kalakantoja eikä kalastajien työpaikkoja. Kahden miljoonan kalatonnin heittäminen pois joka vuosi on täysin järjetöntä. Kala ei ui yksin meressä. Se ui laumassa, ja mitä pikemmin ratkaisemme asian, sen parempi.
6 ja 12 meripeninkulman rajoitukset on vahvistettava pysyvästi. En ole vakuuttunut perusteesta, jonka mukaan emme voi tehdä niin ja olen vakaasti päättänyt äänestää sen puolesta, että kyseiset rajoitukset vakiinnutetaan lopullisesti. Ei riitä, että 6 ja 12 meripeninkulman rajoitukset ovat olemassa, vaan niitä pitää myös hallinnoida paikallisesti. Brysselin pitäisi todella luovuttaa niiden hallinnointi eikä luovutus saa olla pelkkä symbolinen ele. Jos paikalliset kalastajat omistavat kyseiset vedet, suojelutoimenpiteet toimivat.
Pohjanmereltä turska on katoamassa. Onko sattuma, että turska on katoamassa alueilla, jolla harjoitetaan teollista kalastusta? Pyydämme miljoonia tonneja tuulenkalaa ja haravoimme merenpohjaa, ja turska syö tuulenkalaa. Tämä ei ole sattuma. Meidän on tehtävä jotain asian hyväksi.
Norjalla ja Islannilla on suuret kalakannat, eivätkä ne ole yhteisen kalastuspolitiikan piirissä. Kysyn jälleen, että onko tämä sattuma? Tässä asiassa olen samaa mieltä jäsen McCartinin kanssa. Pitääkö meidän tehdä kalavaroista osa yhteistä kalastuspolitiikkaa? Sanon suoraan: jos komissio ei osaa hoitaa yhteistä kalastuspolitiikkaa asianmukaisella tavalla, palauttakaa kalastuspolitiikka takaisin jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, äskeinen Prestige-aluksen tragedia huomioon ottaen uskon, että ajat ovat vaikeita sekä Galician kalastajille, jotka odottavat komission toimenpiteitä ja jotka eivät halua tällaisten hirvittävien tapahtumien enää toistuvan missään, sekä kaikille hyväsydämisille ihmisille, jotka suojelevat ympäristöä ja kestävää kehitystä.
Haluaisin aluksi onnitella Souchet'ta ja Buskia heidän mietintöjensä korkeasta tasosta. Sitä mietintöä, jonka laatimisesta valiokunnan puheenjohtaja otti lopulta vastuun, kommentoin johdanto-osan perustelukappaleessa K ja tarkistuksessa 23.
Perinteiselle kalastukselle varatun 6 meripeninkulman - jota sittemmin laajennettiin 12 meripeninkulmaan ja koskemaan kaikkia jäsenvaltioita - voimassaoloa pidennettiin vuonna 1992 tehdyssä yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksessa kymmenellä vuodella. Tästä syystä olemme olleet väliaikaisessa tilanteessa jo kolmekymmentä vuotta. Tuntuu siltä, että tavoite oli mahdollistaa pienimuotoisen rannikkokalastuksen asteittainen mukauttaminen. Ja jos he eivät mukautusta tehneet, en tiedä, koska he sen aikovat tehdä.
Euroopan komission ehdotuksessa yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen aikataulusta puolustetaan yhä sen kiellon voimassapitämistä, jolla kielletään kalastus 12 meripeninkulman alueella. Kyseisen ehdotuksen laillinen pätevyys on muuten asetettu kyseenalaiseksi. Katson nyt kun laajentuminen lähestyy ja kun meillä on toimiva valmistelukunta, että paradoksaalisesti tämä ehdotus tarkoittaisi yhteisön vesien uudelleenkansallistamista, joka on vastoin periaatetta, jonka mukaan kalastusaluksilla on tasapuolinen oikeus kalastaa kaikilla Euroopan unionin kalavesillä. Tämä lisäisi riskiä myös siitä, että rajoitettua aluetta laajennetaan tulevaisuudessa, jos se hyväksytään pysyväksi poikkeukseksi.
Arvoisa puhemies, eurooppalaiset eivät yleisesti ottaen eivätkä erityisesti merestä elantonsa saavat henkilöt ymmärrä, miksi vesiä ei yhteisöllistetä, miksi meillä on tämä rajoitus - poikkeus vapaata pääsyä koskevaan periaatteeseen - miksi tätä alaa ei ole yhteisöllistetty, vaikka muut alat ovat. Tästä syystä puhtaasti lailliselta kannalta katsottuna pysyvän poikkeuksen vahvistaminen pitäisi estää lopullisesti.
Haluaisin kannustaa jäseniä äänestämään johdanto-osan perustelukappaletta K ja tarkistusta 23 vastaan, jotka minun vaatimattoman mielipiteeni mukaan ovat vastoin yhteisön lakia ja eurooppalaista maalaisjärkeä.

Stevenson (PPE-DE)
. Arvoisa puhemies, kiitoksia siitä, että keskustelu laajennettiin niin, että sain mahdollisuuden saapua paikalle ja osallistua keskusteluun. Minulta kului tänään 16 tuntia matkustaessani tänne Strasbourgiin. Kaksi viikkoa sitten matkustin Hobartiin Tasmaniaan, ja minulta kului siihen vähemmän aikaa kuin Strasbourgiin matkustamiseen. Kun tajuan, että osasyy matkan viivästymiseen on peurojen juoksentelu Strasbourgin kansainvälisen lentokentän kiitoradalla, pidän asiaa kerta kaikkiaan uskomattomana.
Ensinnäkin ymmärrän, että keskustelun aikana on esitetty suurta huolta Prestige-aluksen haaksirikosta Galician rannikolla. Toivon, että keskustelussa esitetyn perusteella kollegani ovat yhtä mieltä kanssani siitä, että meidän pitää vedota komissioon ja EU:n toimielimiin, jotta ne tekisivät kaikkensa auttaakseen Galiciaa selviytymään tästä kauhistuttavasta ongelmasta. Skotlannin sanomalehdet kutsuivat tänään Galiciaa kuoleman rannikoksi (Costa del muerte) ja sanoivat, että 3 000 tonnia öljyä on jo levinnyt mereen. Käsittääkseni tankkerissa oli 70 000 tonnia öljyä, ja ajatus tämän suuruisen määrän leviämisestä ympäristöön on aivan järkyttävä.
Käymämme keskustelun aikana olette kuulleet jäsen Parishin ilmaisevan olevansa erittäin vihainen. Olette kuulleet jäsen Hudghtonin ilmaisevan suuttumuksensa Skotlannin näkökulmasta. Osa tästä keskustelusta koskee komission etenemissuunnitelmaa. Haluaisin heti aluksi sanoa, että äskettäisessä Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) tieteellisessä ohjeessa, jossa suositellaan vähärasvaisten kalojen pyytämisen lopettamista kokonaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa, todetaan, että etenemissuunnitelma on tarpeeton. Yhteisen kalastuspolitiikan osalta emme etene ollenkaan. Mitä hyötyä on keskustella tulevasta kalastuspolitiikasta täällä parlamentissa tänään, jos Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kalastajilla ei ole tulevaisuutta? Mitä hyötyä on keskustella monivuotisista hallinto-ohjelmista, jos verot ja kiintiöt Pohjanmerellä, Skotlannin länsipuolella, Irlanninmerellä ja Kattegatissa nollataan ainakin viiden seuraavan vuoden ajaksi? Melkoinen tuomio yhteiseltä kalastuspolitiikalta! Kuinka huono tilanne onkaan, kun 20 vuoden epäonnistuneen politiikan jälkeen pyrimme tuhoamaan teollisuudenalan, joka on yhtä vanha kuin itse ihmiskunta! Kalakantojen säilyttämisen nimissä kalastajiemme on täytynyt kaataa takaisin mereen miljoonia tonneja korkealuokkaista kalaa kuolleena noudattaakseen älytöntä kiintiöjärjestelmää. Kalakantojen säilyttämisen nimissä kalastajamme ovat kärsineet kalastuksen keskeytyksistä, työttömyydestä, onnettomuuksista johtuvista kalastuksen keskeytyksistä, alusten käytöstä poistoista, työpaikkojen menetyksistä ja jyrkästi laskeneista tuloista, ja nyt tiedemiesten viesti tuntuu olevan, että kaikki heidän aiemmin antamat neuvot olivat huonoja: kalakantojen säilyttämistä koskevat tekniset toimenpiteet, kasvaneet verkon silmukkakoot, neliösilmäisten paneelien käyttäminen pienten turskien pakoon pääsemisen varmistamiseksi, turskan kutualueiden rauhoittaminen hätäaputoimenpiteenä, 40 000 neliömeripeninkulman suuruisen alueen sulkeminen Pohjanmerellä 12 viikoksi viime vuonna maksamatta minkäänlaista korvausta kalastajille, Irlanninmeren sulkeminen turskankalastukselta kolmen peräkkäisen vuoden ajaksi sekä laaja alusten käytöstä poistojen sarja, jolla pelkästään Skotlannin kalastuslaivastoa pienennettiin 100 pohjakala-aluksella. Kaikki nämä tiedemiesten suosittelemat ja komission tilaamat toimenpiteet ovat ilmeisesti epäonnistuneet. Tämä nakertaa uskoa.
Meidän etenemissuunnitelmiimme ei sovi yhteinen kalastuspolitiikka, jos 20 000:ta kalastajaa, kalanjalostajaa ja satamatyöntekijää uhkaa teollisuudenalan lopettaminen ja töiden menettäminen. Vähärasvaisten kalojen kalastuksen lopettaminen kokonaan ei ole perusteltua. Viime vuonna Koillis-Atlantilta kalastettiin yhteensä 700 000 tonnia turskaa. Tämä ei kuulosta lajilta, joka on kuolemassa sukupuuttoon. Kymmeniä tuhansia täysikasvuisia turskia on pyydetty Färsaarten ja Islannin ympärillä, jotka eivät kuulu yhteisen kalastuspolitiikan piiriin. Jos turska muuttaa pohjoisemmaksi ilmaston yleisen lämpenemisen, saasteiden tai Pohjois-Atlantille ajautumisen takia, millään ankarillakaan toimenpiteillä ei kaloja saada palaamaan takaisin. On totta, että turska on hävinnyt Pohjanmeren keskiosista, eikä kukaan kiistä sitä. Turskien tilalle ovat tulleet katkaravut, jotka ovat nykyään yksi eniten pyydetyistä lajeista Brittien saarilla. Tiedämme, että turska on katkarapujen suurin saalistaja, joten ei ole yllätys, että turskakannan pienentyessä katkarapukanta lisääntyy. On myös totta, että katkaravut syövät turskanpoikasia, joten kun turska katoaa joltain alueelta, se ei palaa takaisin. Näin on varmuudella tapahtunut Kanadassa.
En hyväksy sitä, että turskakantojen mahdollinen elpyminen olisi millään tavalla asianmukainen peruste katkaravun, koljan, valkoturskan, punakampelan ja kampelan kalastuksen lopettamiselle. En myöskään hyväksy sitä, ettei talousarviossa ole läheskään riittävästi määrärahoja, jotta voitaisiin kattaa edes osa odotettavissa olevista sosioekonomisista kustannuksista, joita tästä katastrofaalisesta ehdotuksesta aiheutuu. Näin ollen tänään ei ole syytä keskustella etenemissuunnitelmasta.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin pyytää anteeksi sitä, etten voinut olla paikalla aikaisemmin. Minulle on viime aikoina kerrottu kolme syytä myöhästymiseeni: kiitoradalla oli joko vuohia, metsäkauriita tai peuroja. Meille kerrottiin myös, että kiitoradalla oli sumua, joten ei ihme, että kiitoradalla olevien eläinten tunnistaminen oli vaikeaa.
En halua toistaa, mitä kollegani komission jäsen Byrne on jo kertonut teille keskustelun kohteena olevasta mietinnöstä. Hän on laajentanut keskustelua siihen, mitä pitäisi tehdä suurelle ja vahingolliselle öljyonnettomuudelle, jonka uhriksi Galicia on valitettavasti joutunut. On ilman muuta selvää, että onnettomuus on suuri haaste koko Euroopalle. Haluan kertoa teille, että on laadittu suunnitelma, jonka komissio esitti jo melko kauan sitten Erika-katastrofin yhteydessä ja johon sisältyi toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskeva lähestymistapa, jota kollegani komission jäsen De Palacio tutkii tarkoin. On myös tähän lähestymistapaan sisältyviä korvauksia koskeva suunnitelma, joka pannaan täytäntöön ensi vuonna.
Haluaisin aluksi kuitenkin ilmaista kantani Stevensonin mietinnöstä ja kiittää Stevensonia mietinnön laatimisesta. Haluaisin myös kiittää kalatalousvaliokuntaa, joka on ponnistellut todella kovasti pysyäkseen tiukassa aikataulussa ja mahdollistaakseen sen, että me voimme tehdä päätöksen yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta vuoden loppuun mennessä. 
Uskon, että parlamentti ja komissio ovat enimmäkseen päässeet sopuun perustavoitteista, joita olemme yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiselle asettaneet, ja olen tyytyväinen siihen, että ne tukevat uudistuksen perustavoitteita. Sen lisäksi, että kyse on kalatalouden kestävyydestä, kyse on myös alan kilpailukyvystä. Kyse on asianmukaisista elinoloista kalateollisuuden alalla työskenteleville, ja lähestymistavassa otetaan huomioon yhteys ympäristöasioihin ja ensisijaisena painopisteenä uudet tavat hallinnoida kalavaroja.
Olen tyytyväinen siihen, että te tuette tätä perustavanlaatuista lähestymistapaa, vaikka meillä epäilemättä on erilaisia näkökantoja tavoista, joilla tavoitteisiin pyrimme.
Haluaisin palata joihinkin tiettyihin kohtiin. Haluatte melko oikeutetusti tulla nykyistä paremmin tiedotetuksi kalakantojen tilasta ja haluatte myös lisäinvestointeja kantojen kehitystä koskevaan tieteelliseen tutkimukseen. Komissiolla oli tällä hetkellä käytössä yhteensä 35 miljoonaa euroa kalatalouden tutkimustarkoituksiin. Harmikseni minun on kerrottava teille, että näitä varoja vähennetään jonkin verran tulevien vuosien aikana, mutta koko kalatalouden tutkimusten osalta olemme valmiit sijoittamaan lisää varoja erityistutkimuksiin, jotka koskevat kalakantojen tilaa ja kehitystä.
Tämän lisäksi haluamme myös lisätä tutkimuksia vaihtoehtoisista teknisistä toimenpiteistä, kuten uusien pyydysten kehittämisestä. Olkaamme kuitenkin rehellisiä: tutkimukset voivat perustua vain huolellisesti kerättyihin tarkkoihin tietoihin. Yksi tekijä - eikä suinkaan niistä vähäpätöisin - joka piilee nykyisen turskaongelmamme taustalla on se, mitä tiedemiehet ovat meille kertoneet - tiedemiehet, joita ei ole nimennyt komissio vaan jäsenvaltiot. Näissä asioissa komissiolla on vain tarkkailijan asema. Tiedemiehet kertovat kuitenkin, että saaliiden purkua koskevat raportit ja saaliiden koostumusta koskevat raportit eivät aiemmin aina olleet tarkkoja ja että raporttien virheellisyys on tästä syystä johtanut vääriin johtopäätöksiin.
En halua syyttää ketään juuri nyt, mutta meidän on vähintäänkin myönnettävä, että tässä on ongelma, joka meidän on ratkaistava, jos haluamme tehdä tarkempia johtopäätöksiä.
Teidän päätöslauselmanne kalakantojen säilyttämisestä ja kalavarojen hoidosta ovat yhdenmukaisia lähestymistapamme kanssa. Kalavarojen hoidolle tarvitaan mittatilaustyönä tehdyt puitteet, jotka ovat voimassa vuosien ajan. Näitä puitteita on mukautettava kalastuksen, toimenpiteiden ja kalakantojen mukaisesti kaikkien kalojen osalta, ja meidän on noudatettava ennalta varautumisen periaatetta. Näillä puitteilla on myös varmistettava, että kaloja heitetään pois mahdollisimman vähän.
Jäsen Stevenson, asiat eivät kuitenkaan ole niin selviä, että voimme vain syyttää kiintiöiden määräämistä siitä, että monia kalalajeja joudutaan heittämään pois. Maailmassa on myös muita maita, joilla on toisenlaisia lähestymistapoja, jotka eivät määrää kiintiöitä ja joilla ei ole lainkaan poisheitettävien kalojen ongelmaa. 
Se, että kaloja on tällä tavalla jatkuvasti heitettävä pois, liittyy varmasti kalastuksen keskeisiin osatekijöihin.
Oma teknillinen ulottuvuutensa on sillä, että pyydys ei ole riittävän selektiivinen. Sekakalastuksessa on varmasti ongelmana, että kiintiö jonkin kalakannan osalta saadaan nopeammin kuin toisten, mikä johtaa jopa siihen, että kalakantoja heitetään pois, kun emme halua kyseistä kalaa ollenkaan. Aivan sama ongelma on luonnollisesti kalastusponnistelujen rajoittamisessa. Jos emme saavuta ollenkaan tiettyä tasapainoa näiden olennaisten kalavarojen hoitoa koskevien keskeisten kohtien osalta, emme koskaan löydä ratkaisua.
Omistatte osan mietinnöstänne Välimerelle ja osoitatte perehtyneisyyttä näin tehdessänne. Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että Välimerta on kohdeltava eri tavalla; tästä on kyse mittatilaustyönä suunnitelluista lähestymistavoista. Pohjanmerellä toimivat menetelmät eivät välttämättä toimi Välimerellä: Välimerellä harjoitettava kalastus, josta valtaosa on luonteeltaan pienimuotoista, tekee Välimerestä erilaisen. Se on erilainen, koska Välimerellä sijaitseva mannerjalusta on kapea. Se on erilainen, koska EU:n ulkopuoliset maat kalastavat siellä huomattavasti enemmän kuin Pohjanmerellä. Tästä syystä Välimereen pitää myös soveltaa erilaista lähestymistapaa.
Tämänsuuntaisesti meidän on toimittava. Haluamme myös tehdä enemmän yhteistyötä Välimeren alueella aktiivisesti toimivien EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että haluamme olla erittäin varovaisia valmistellessamme tehostettua yhteistyötä. Haluamme myös suunnitella ensi vuoden toisella puoliskolla Italian puheenjohtajakaudella järjestettävää konferenssia, johon kutsumme kaikki Välimeren rannalla sijaitsevat valtiot ja jossa kehittelemme ajatuksia yhteishallinnosta ja ennen kaikkea tutkimustyön kehittämisestä.
Kalastuslaivaston hallinnon osalta haluan vain toistaa, että kyse ei kerta kaikkiaan ole siitä, että kalastajien on rikottava laivansa. Kukaan ei ole voinut esittää todisteita siitä, eikä missään meidän luonnoksessamme ei ole esitetty vaatimusta siitä, että heidän näin pitäisi tehdä; laivojen romuttaminen tapahtuu vapaaehtoiselta pohjalta. Haluamme, että kalastajat, jotka näin haluavat todella tehdä, saavat meiltä enemmän tukea kuin ovat aiemmin saaneet. Kuitenkin päätös siitä, romuttaako laivansa vai ei, on kunkin kalastajan tehtävä itse.
Pääsyyn kalastusvesille ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeuteen liittyy kaksi asiaa. Pidän pääsyä kalastusvesille ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta syrjäisimmillä alueilla erityistapauksena, jota on käsiteltävä sen mukaisesti. Tutkimme tilannetta näillä alueilla ja teemme asianmukaiset ehdotukset ennen ensi vuoden loppua. Näille alueille pääsyä koskevat erityisrajoitukset ovat voimassa siihen asti.
Pääsyä Pohjanmerelle koskeva kysymys on ensisijaisesti oikeudellinen kysymys, kuten se, pitäisikö 12 meripeninkulman raja määrätä pysyväksi vai ainoastaan rajalliseksi ajaksi. Haluaisin varoittaa siitä, ettei yksinkertaisesti sanottaisi vain, että asiasta pidetään äänestys. Se, mitä tarvitsemme, on järjestely ilman ajallisia rajoituksia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päättää tämän jälkeen, mikä on laillista. Uskon, että meidän pitäisi luottaa ensisijaisesti perustamissopimukseen ja että sen pitäisi olla perusta kaikille päätöksille, aivan kuten se on tähänkin asti ollut.
Tosiasia on, että asianmukaiset säädökset Espanjan ja Portugalin liittymissopimuksessa ovat vanhentumassa, mikä tarkoittaa aluksi vain sitä, että kyseisillä valtioilla on oikeus päästä kalastamaan myös pohjoisille vesille. Olen hyvin tietoinen siitä, että tässä yhteydessä herää esiin kysymys kalojen poisheittämisestä. Erityisesti kysymys liittyy siihen, että myös muita kiintiöityjä lajeja pyydetään samanaikaisesti lajien kanssa, joita TACit ja kiintiöt eivät koske, joten on riski, että kalaa pyydetään ja heitetään takaisin veteen huolimatta siitä, että kyseinen kala on arvokas. Meidän on työskenneltävä perusteellisesti tämän kysymyksen ratkaisemiseksi ja olemme valmiit niin tekemään.
Haluaisin myös sanoa jotain valvonnasta ja kalastuslainsäädännön täytäntöönpanosta. Uskon, että on tärkeä vielä korostaa, että alan toimijoiden osallistuminen on ehdottoman tärkeää, mikä tarkoittaa sitä, että uudet neuvoa-antavat toimikunnat ovat tällä hetkellä perusta tulevalle tehostetulle yhteistyöllemme alan toimijoiden kanssa. On itsestään selvää eikä asiasta ole epäilystä, että sovittuja seuraamuksia, tarkistuksia ja tutkimuksia pannaan täytäntöön ja toteutetaan jatkossa koko EU:n alueella samalla tavalla.
On myös monia muita kysymyksiä, joista haluaisin keskustella, mutta otan esiin vain yhden niistä, nimittäin kalastuksen EU:n ulkopuolisten maiden vesillä. Olemme laatimassa kalastusalan kumppanuuksia kolmansien maiden kanssa koskevaa tiedonantoa, jonka annamme joulukuun alussa. Tiedonannossa vastataan moniin asioihin, joita olette kyselleet. Tällaisia asioita ovat muun muassa ennalta varautumisen periaatteen soveltaminen, kehitysmaiden perustellut vaatimukset omien kalastussektoriensa kehittämiseksi sekä tehokkaampi valvonta. Uskoisin, että tässä asiassa on otettava uusi suunta. Ei ole epäilystäkään siitä, että meidän on yhä jatkettava taistelua torjuaksemme nämä mukavuuslippulaivojen aiheuttamat haitat ja ennen kaikkea hillitäksemme laitonta kalastusta.
Allekirjoitan täysin mitä olette sanoneet vesiviljelystä, ja tästä syystä haluaisin esittää siitä kiitollisuuteni. Yhtä kohtaa, eli sosiaalisia kysymyksiä, pitää vielä selventää. Jos katsotte, kuinka paljon julkista rahaa on tähän päivään mennessä käytetty sosiaalialan toimenpiteisiin ja kuinka paljon haluamme niihin käyttää tulevaisuudessa, selviää, että uudistuksella todella on sosiaalinen ulottuvuus.

Puhemies.
Kiitoksia komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Di Lello Finuolin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0383/2002) Tanskan kuningaskunnan aloitteista
1. neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta (10697/2002 - C5-0375/2002 - 2002/0818(CNS)) ja
2. neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa (10701/2002 - C5-0377/2002 - 2002/0816(CNS)).
Di Lello Finuoli (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, omasta ja uskoakseni myös valiokunnan enemmistön mielestä meille tänä iltana esitetyt, toisiinsa liittyvät kaksi mietintöä on valmisteltu liian hätäisesti. Niiden laatu ei todellakaan vastaa Euroopan ja sen jäsenvaltioiden oikeusperinteitä.
Näissä kahdessa mietinnössä käsitellään erityisesti rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemista koskevien lakien lähentämistä. Ne koskevat etenkin mahdollisuutta myöntää menetetyksi tuomitsemista koskevat laajat valtuudet eli ei niinkään ja ainoastaan rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemista vaan myös hyvin pitkään vankeusrangaistukseen tuomitun henkilön, joka ei pysty todistamaan omaisuuden laillista alkuperää, hallussa olevan kaiken muun omaisuuden menetetyksi tuomitsemista.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, valiokunta poisti mietinnön tämän osan ja jäljelle jäi siis mahdollisuus tuomita rikoksen tuottama hyöty menetetyksi. Puitepäätös ei ole kuitenkaan välttämätön tämän tuloksen saavuttamiseksi Euroopan unionissa, koska lähes kaikkien Euroopan valtioiden lainsäädännössä säädetään rikoksen tuottaman hyödyn pakollisesta menetetyksi tuomitsemista tai ainakin tämä on mahdollista.
Jotta olisimme voineet nimenomaan ratkaista todistustaakan kääntämisen hyväksymistä - tarkistus 11, 3 artiklan 1 kohta - koskevat valiokunnan ongelmat, ehdotin mahdollisuutta tuomita menetetyksi myös muuta omaisuutta (kyse on nimenomaan omaisuudesta, johon sovelletaan laajoja menetetyksi tuomitsemista koskevia valtuuksia) vain siinä tapauksessa, kun syyttäjä on osoittanut, että omaisuus on kohtuuton harjoitettuun toimintaan nähden tai joka tapauksessa ylittää henkilön verotetun tulon. Tämä olisi toteutettava tarkistuksen avulla, joka tuo selvästi mieleen Italian asiaa koskevan lainsäädännön. Syylliseksi todetulla henkilöllä olisi näin mahdollisuus todistaa omaisuuden laillinen alkuperä. Tämän vuoksi säännöksiä lievennettiin, mutta todistustaakkaa ei tosiasiassa käännetty. Valiokunta oli tästä asiasta hämmentynyt ja yllättynyt, ja hylkäsi siksi tarkistukseni.
Pyydän siksi parlamenttia hyväksymään tämän tarkistuksen, koska vain tällä tavoin voimme sisällyttää lainsäädäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevat laajat valtuudet. Tämä on yksi tämän ehdotuksen tavoitteista ja mielestäni myös hyödyllinen väline järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Tarkistus perustuu kahteen periaatteeseen. Syyttäjän on osoitettava, että henkilön omaisuus on kohtuuton eli omaisuuden arvo ylittää henkilön harjoittaman todellisen toiminnan ja verotuksessa ilmoitetun tulon. Syylliseksi todettu henkilö taas voi todistaa omaisuuden laillisen alkuperän.
Jos mietintö kuitenkin säilyy valiokunnan hyväksymässä muodossa - ja haluan korostaa tätä asiaa - siitä ei mitään hyötyä niille Euroopan valtioille, jotka soveltavat jo vastaavaa lainsäädäntöä ja jotka eivät tarvitse Euroopan parlamentin puitepäätöstä.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toisin kuin arvostettu esittelijämme - jonka asiakirjan perimmäistä lähestymistapaa silti arvostan - olen vakuuttunut siitä, että työmme ei ole turhaa eikä hyödytöntä. Se on vetoomus ja arvokas muistus nimenomaan kaikille jäsenvaltioille, joita kehotetaan yhdenmukaistamaan lainsäädäntöään tai ainakin toimimaan yhteistyössä oikeusasioissa tällä hyvin arkaluontoisella alalla, joka koskee rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemista.
Tämä on epäilemättä tärkeä väline, koska kuten päivittäisestä kokemuksesta tiedämme, se pureutuu etenkin kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta tukeviin rahoituslähteisiin. Tämän kamppailun keskipisteenä on kansainvälisten järjestöjen välisen ns. rahanpesun, jolla ei nykyisin ole rajoja Euroopassa tai maailmanlaajuisesti, torjunta. Haluan mainita teille yhden tätä näkökohtaa hyvin kuvaavan asian, jonka unohtumaton italialainen tuomari Giovanni Falcone totesi. Kuten muistatte, mafia murhasi hänet myöhemmin. Hän sanoi kuulemistilaisuudessa kymmenen vuotta sitten, ettei mafia ole odottanut sisämarkkinoiden loppuun saattamista toimiakseen kansainvälisesti. Siksi on tärkeää, että jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmistä vastaavat henkilöt vastaavat tähän rikollisuuden kansainvälistymiseen myös kansainvälisesti.
On sanottava, että sekä Yhdistyneet Kansakunnat että Euroopan neuvosto ovat meitä edellä tässä asiassa. Ne ovat laatineet yleissopimuksia, jotka ovat arvokas kiinnekohta aiheelle, josta myös me keskustelemme. On kuitenkin lisäksi todettava, että asianmukainen lainsäädäntöperusta on Eurooppa-neuvoston Amsterdamissa kesäkuussa 1997 hyväksymä toimintasuunnitelma ja Wienin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 1998 laatima toimintasuunnitelma. Niissä täsmennetään kansainväliset menetetyksi tuomitsemista koskevat täytäntöönpanotoimet, joiden tarkoituksena on selkeästi täydentää erilaisia kansallisia toimenpiteitä. Neuvosto korostaa jokaisen jäsenvaltion merkitystä - ja lainaan neuvoston asiakirjaa - "joilla on pitkälle kehittynyt ja laaja-alainen lainsäädäntö rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemiseksi" ja "jotka ovat ottaneet käyttöön erityisiä menettelyjä rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämiseksi, takavarikoimiseksi ja menetetyksi tuomitsemiseksi".
Kun Di Lellon mietinnöstä keskusteltiin valiokunnassa, esitimme useita tarkistuksia, jotka valiokunta kaikki hyväksyi. Esittelijämme mielestä nämä tarkistukset huonontavat alkuperäistä asiakirjaa, mutta mielestämme ne luonnollisesti parantavat sitä. Mainitsen vain yhden tarkistuksen, joka koskee todistustaakan kääntämistä ja sen siirtämistä puolustajalta syyttäjälle.

Marinho (PSE).
Arvoisa puhemies, kaikki tietävät, että ryhmäni suhtautuu varauksellisesti Euroopan oikeusaluetta koskeviin jäsenvaltioiden aloitteisiin.
Useimmissa tätä koskevissa kysymyksissä kaikkein tehokkain ja johdonmukaisin menetelmä on yhteisön aloite. Toivomme, että se on Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työn mukaisesti pääsiallinen työmenetelmä nimenomaan siksi, että vain komissio pystyy puolustamaan ja edistämään niiden arvojen ja periaatteiden tasapainoa, joita Euroopan turvallisuuden rakentaminen ei saa horjuttaa. Olemme tämän vuoksi parhaillaan ajautumassa pois Euroopan syvään juurtuneesta elementistä eli oikeuksista ja vapauksista. Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luominen perustuu yhä paljolti jäsenvaltioiden yksittäisiin aloitteisiin, joilla toteutetaan jäsenvaltioiden erityisiä ja sopivaksi katsomia toimia kansalaistensa huolet huomioon ottaen.
Tämän sijasta voimme todeta, että lainsäädännön lähentämistä koskevat komission aloitteet valuvat tyhjiin, koska sen toimia rikosten tuomitsemiseksi pyritään hillitsemään suojelemalla yksittäisiä arvoja. Tämä ei ole komission vika, vaan se on tulosta monien jäsenvaltioiden välisistä erimielisyyksistä. Lisäksi vaikka ei ole todistetta siitä, että kansallinen alue soveltuu parhaiten kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan, ei ole myöskään koskaan osoitettu sitä, että vapauksia suojellaan parhaiten kansallisten rajojen tiukassa järjestelmässä. Tästä voidaan mainita esimerkkinä liittymishakemuksia koskevat perustelut sekä Espanja ja Portugali, joista tuli nopeasti osa Euroopan järjestelmää ja siten vakaita ja syvään juurtuneita demokratioita.
Tämä aloite ja Di Lellon mietintö, joissa hyväksytään omaisuuden jäädyttämistä ja todistusaineistoa koskevia samantapaisia menetelmiä, joita itse kannatan tässä parlamentissa ja joita neuvosto ei ole vieläkään hyväksynyt, ansaitsevat paremman kohtelun kuin oma mietintöni.
Tämän vuoksi menetelmästä ja joistakin erimielisyyttä herättäneistä kohdista huolimatta äänestämme tämän aloitteen ja mietinnön puolesta merkkinä siitä, että parlamentti pyrkii edelleen tukemaan Tampereen Eurooppa-neuvoston ja komission järkevää ja aidosti eurooppalaista tulkintaa Eurooppa-neuvostossa annetuista lupauksista.
Arvoisa puhemies, äänestäjät eivät halua, että rikoksesta ja etenkään kansainvälisestä rikoksesta ei rangaista jäsenvaltioiden oikeudellisen itsemääräämisoikeuden tähden.

Angelilli (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla esittelijää hänen työstään. Rikoksen tuottaman hyödyn takavarikointi tai menetetyksi tuomitseminen on todellakin, kuten myös esittelijä on huomauttanut, todella tehokas väline järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi.
Haluan lisätä, että omaisuuden takavarikointi on myös hyödyllinen keino perustaa korvausrahastoja järjestäytyneen rikollisuuden ja niiden katalien rikosten uhreille, jotka koskevat terrorismia, lasten hyväksikäyttöä, ihmiskauppaa tai ase- ja huumekauppaa. On syytä mainita, että nämä uhrit kärsivät usein kaksinkertaisesti, koska ensiksikin he joutuvat ilman omaa syytään rikoksen uhreiksi ja toiseksi he eivät tämän jälkeen saa ajoissa riittävää korvausta kärsimästään vahingosta. Tämän vuoksi on tärkeää, että alan sääntöjä ja menettelyjä lähennetään kiireellisesti etenkin rajat ylittävissä rikollisissa toiminnoissa.
Tanskan kuningaskunnan ehdotuksen osalta olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että sen soveltamisala olisi rajoitettava järjestäytyneen rikollisuuden perusteella määrättyihin rangaistuksiin. Kannatan myös hänen ehdotustaan todistustaakan siirtämisestä puolustajalta syyttäjälle omaisuuden laittoman alkuperän osoittamiseksi.
Lopuksi - ja vaikka olenkin sitä mieltä, että omaisuus on voitava tuomita menetetyksi tapauksissa, joissa se on näennäisesti siirretty avio- tai avopuolisolle tai muulle oikeushenkilölle - syyttäjän on osoitettava, että avio- tai avopuolison tai muun oikeushenkilön omaisuus todellakin kuuluu syylliseksi todetulle henkilölle ja että toisten henkilöiden omistus- tai käyttöoikeus on siten vain tekaistu.

Vitorino
. Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä esittelijä Di Lello Finuolia erittäin kattavasta ja hyödyllisestä mietinnöstä, joka koskee kahta Tanskan aloitetta menetetyksi tuomitsemisesta.
Käsittelen ensiksi puitepäätöstä rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta.
Kuten esittelijä totesi, kaikkien jäsenvaltioiden on hyväksyttävä säännöksiä, joissa säädetään yleensäkin menetetyksi tuomitsemisesta. Tämän aloitteen lisäarvo on kuitenkin se, että siinä käsitellään laajoja valtuuksia tuomita menetetyksi vakavaan rikokseen syylliseksi todetun henkilön omaisuus etenkin, jos hän on osallistunut järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Kuten esittelijä on todennut, tämän aloitteen esille nostamat ongelmat koskevat pääasiassa ajatusta menetetyksi tuomitsemista koskevista laajoista valtuuksista, joiden perimmäisenä tarkoituksena on ulottaa menetetyksi tuomitsemista koskevat toimenpiteet omaisuuteen, joka ei liity rikokseen, johon henkilö on todettu syylliseksi. Tämän ansiosta voidaan tuomita menetetyksi rikokseen syylliseksi todetun henkilön omaisuus, jos hän ei pysty todistamaan, että hän on hankkinut omaisuuden laillisin keinoin, sekä tuomita menetetyksi omaisuus, joka kuuluu rikokseen syylliseksi todetun henkilön aviopuolisolle.
Mielestäni pitäisi olla mahdollista erottaa toisistaan rikos, johon henkilö on todettu syylliseksi ja menetetyksi tuomittu omaisuus etenkin, jos tämä omaisuus on sinänsä hankittu laittomasti. Tämän asian soveltaminen olisi kuitenkin rajoitettava järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviin vakaviin rikoksiin.
Lisäksi tärkeää ei ole rikokseen syylliseksi todetun henkilön ja kolmannen osapuolen välinen suhde vaan se, että laittomasti hankittu omaisuus on siirretty kolmannelle osapuolelle.
Kannatan siten esittelijän tavoin puheenjohtajavaltio Tanskan yleistä lähestymistapaa. Tuen myös esittelijän useimpia tarkistuksia ja etenkin tarkistusta, jossa otetaan käyttöön suhteellisuuden käsite, jotta menetetyksi tuomitsemisesta ei aiheudu sellaista omaisuuden menetystä, joka ei vastaa tehtyä rikosta. Tuen myös tarkistusta, jossa rajoitetaan menetetyksi tuomitsemista koskevien laajojen valtuuksien soveltamista järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Suhtaudun hieman epäilevästi esittelijän juuri mainitsemaan tarkistukseen, jossa vaaditaan, että jäsenvaltiot välttävät todistustaakan kääntämisen lainsäädännössään. En todellakaan näe tarvetta sisällyttää tällaista säännöstä tähän erityiseen menetetyksi tuomitsemista koskevaan välineeseen, koska tämän voitaisiin katsoa olevan ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa.
Tanskan aloitteessa harkitaan todistustaakkaa koskevaa tietynlaista joustavuutta. Kuten Di Lello Finuoli mainitsi, meidän on löydettävä tällä alalla oikea tasapaino toisaalta järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan ja toisaalta syytetyn perusoikeuksien kunnioittamisen välillä. Tämän vuoksi todistustaakan kääntäminen ei ole välttämätöntä. Meidän pitäisi kuitenkin harkita sitä, että järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvään rikokseen syylliseksi todetun henkilön, joka ei pysty perustelemaan elämäntyyliään, omaisuus voitaisiin tuomita menetetyksi, ellei hän pysty osoittamaan hankkineensa omaisuutta laillisin keinoin.
Kuten Marinho juuri totesi, Tanskan toisessa aloitteessa puitepäätökseksi menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa käsitellään menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroista tunnustamista ja täytäntöönpanoa Euroopan unionissa. Se liittyy tiivisti omaisuuden jäädyttämistä ja takavarikointia koskevaan aloitteeseen, jonka esittelijänä toimi Marinho. Komissio aikookin säilyttää kummankin aloitteen välisen yleisen johdonmukaisuuden.
Joistakin toisessa aloitteessa esille nostetuista kysymyksistä neuvotellaan parhaillaan neuvostossa, samoin kuin taloudellisten rangaistusten vastavuoroista tunnustamista koskevasta puitepäätöksestä. Olemme siksi tyytyväisiä siihen, että esittelijä yhtyy komission tätä puitepäätöstä koskevaan myönteiseen näkemykseen. Useimmissa esittelijän tarkistuksissa pyritään varmistamaan, että vain tuomareiden tekemät päätökset tunnustetaan. Olemme samaa mieltä siitä, että tämä on tärkeää päätöksen tekevän viranomaisen aseman selkiyttämiseksi. Kuten mainitsitte, alkuperäisessä asiakirjassa sekoitetaan toisiinsa oikeusviranomaiset, tuomioistuimet ja tuomarit. Tämä asia on oikaistava.
Olemme samaa mieltä kanssanne siitä, että näitä välineitä ei pidä soveltaa tutkintatuomareiden ja syyttäjien tekemiin päätöksiin.
Lisäksi esittelijä ehdottaa, että täytäntöönpanovaltiota olisi kiellettävä määräämästä vapausrangaistusta menetetyksi tuomitsemisen vaihtoehtona. Vaikka kannatammekin tämän tarkistuksen tavoitetta, mielestämme tätä kysymystä olisi ehkä parempi käsitellä ensimmäisessä puitepäätöksessä menetetyksi tuomitsemista koskevien kansallisten sääntöjen lähentämisestä.
Päätän puheenvuoroni kiittämällä esittelijää ja myös parlamenttia kärsivällisyydestä tämän myöhäiseen iltaan venyneen keskustelun aikana.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 22. 09.)

