Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 11. huhtikuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden avatuksi.
Muistutan läsnäolijoille, että UNESCO julisti viime vuonna tämän päivän maailmanlaajuiseksi kirjan päiväksi, ja toivotan teille näin ollen hyviä lukuhetkiä.

Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta
Puhemies
Malonella on puheenvuoro työjärjestykseen liittyvästä asiasta.

Malone
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että Irlannin katolisen kirkon edustaja murhattiin Keniassa tammikuussa ja tällä viikolla irlantilainen pappi pelastui täpärästi murhayritykseltä. Haluaisin pyytää puheenjohtaja Santeria ja puheenjohtajamaa Alankomaita keskeyttämään kaiken EU: n avun Kenialle, kunnes ihmisoikeustilanne on parantunut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Malone. Santer on paikalla, ja me välitämme vetoomuksenne neuvostolle, jotta se ryhtyisi tehokkaampiin toimenpiteisiin esille tuomanne ongelman ratkaisemiseksi.
Von Habsburgilla on puheenvuoro työjärjestykseen liittyvästä asiasta.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, kyse ei ole työjärjestykseen vaan esityslistaan liittyvästä asiasta, sillä meidän on vielä keskusteltava esityslistasta, ja siitä asiasta minä aion puhua.

Puhemies
Habsburg, muistutan teille, että esityslista hyväksyttiin Strasbourgissa, kuten on tapana.

Von Habsburg
Siinä tapauksessa en sano mitään.

Puhemies
Paljon kiitoksia avustanne.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, telakoille myönnettävien tukien kiireellisyydestä: Tämä on varmasti aihe, joka on myös Euroopan yhteisössä vielä kovin ristiriitainen. Talousvaliokunta on käsitellyt tätä kiireellisyyttä. Myös talousvaliokunnassa tästä oltiin eri mieltä. Talousvaliokunnan enemmistö kannatti kuitenkin sitä, että asiaa käsitellään mahdollisimman pian, mutta ei vielä tässä istunnossa, vaan seuraavassa mahdollisessa istunnossa. Me olemme samalla luoneet kaikki edellytykset sille, että tätä aihetta voidaan käsitellä mahdollisimman pian ja pätevästi.
Me olemme nimenneet esittelijäksi herra Glanten. Me tulemme tekemään kaikkemme sen eteen, että tästä aiheesta laaditaan mahdollisimman nopeasti harkittu lausunto.

Gomolka
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, haluaisin puhua kiireellisyydestä. Aluksi asiaintilasta. Komissio hyväksyi 19. maaliskuuta 1997 tekemällään ehdotuksella Saksan liittohallituksen antaman ilmoituksen ja esitti sen 24. maaliskuuta 1997 Euroopan unionin ministerineuvostolle jatkokäsittelyä varten. Samalla komission ehdotus annettiin Euroopan parlamentille lausuntoa varten.
Tällä esityksellä on lähes dramaattinen tausta. Sitä on tarkasteltava äskettäin tapahtuneen voimakkaan rakennemuutoksen taustaa vasten, joka on kotimaassani johtanut siihen, että pelkästään telakoilla on puolentoista vuoden aikana irtisanottu yli 40 000 työntekijää. Tämä valtaisa muutos liittyi Euroopan unionin vaatimaan kapasiteetin pienentämiseen, mitä taustaa vasten tukia hyväksyttiin vuonna 1992. Näitä vuonna 1992 myönnettyjä varoja käytettiin suurelta osin väärin. Niitä ei investoitu Mecklenburg-Vorpommernin telakoihin, vaan Bremer Vulkanin konsernin emoyhtiöön, joka on nyt tehnyt konkurssin. Tapahtumia tutkiva toimivaltainen syyttäjä sanoi muutamia viikkoja sitten liittopäivien tutkintavaliokunnassa, että raha on käytetty ja hävitetty lopullisesti. Näitä alunperin varattuja varoja ei siis enää ole.
Toisaalta on selvää, että alueella, joka?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, meidän tulisi vastustaa tätä kiireellistä menettelyä kolmesta syystä. Edellinen puhuja mainitsi ensimmäisen syyn, toisin sanoen sen, että kun Saksalle viimeksi myönnettiin valtion tukea, varoja käytettiin väärin. Tämän vuoksi parlamentin on tutkittava ehdotusta tarkasti; meidän ei tulisi vain toimia neuvoston päätösten kumileimasimena. Toiseksi laivanrakennusteollisuudelle myönnettävä tuki tulee vääristämään Euroopan unionin muun laivanrakennusteollisuuden asemaa. Miten on Suomen, Yhdistyneen kuningaskunnan, Tanskan tai muiden laivanrakennusteollisuusalueiden laita? Meidän on otettava tämä tarkoin huomioon.
Kolmanneksi jos suhtaudumme vakavasti parlamentin työhön valtion tukea ja kilpailupolitiikkaa valvovana elimenä, meidän tulisi varata vähintään kaksi tai kolme viikkoa tämän asian tutkimiseen ja asianmukaisen mietinnön laatimiseen. Jos kristillisdemokraatit äänestävät kiireellisen menettelyn puolesta, he eivät enää koskaan voi valittaa tässä Euroopan parlamentissa valtion tuesta tai kilpailupolitiikasta.

Puhemies
Toimitamme äänestyksen pyynnöstä käsitellä asia kiireellisenä.
(Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä menettelyä.) Näin ollen tämä kohta otetaan huomenna pidettävän istunnon esityslistalle.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, olette huomannut, että vain 265 parlamentin jäsentä äänesti, vaikka salissa heitä on läsnä paljon enemmän. Kun istunto pidetään täällä Brysselissä, useammat meistä saavat äänestyslipukkeet Strasbourgissa istuntosalin läheisyydestä, kuluu puoli tuntia äänestyslipukkeiden löytämiseen. Pyydän teitä avaamaan sisäänkäynnin siihen saliin uudelleen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Wijsenbeek. Olen kuullut yksiköiltä, että uuden rakennuksen valmistumistöiden takia on kuljettava vähän pitempää kautta. Olen varma siitä, että arvoisat läsnäolijat huomaavat ajoissa poistaa korttinsa.

Väliaikaisen valiokunnan muodostaminen (äänestys)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestys puhemieskonferenssin työjärjestyksen 135 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämän väliaikaisen valiokunnan asettamisesta, jonka tehtävänä on BSE-tautiin liittyvien suositusten seuranta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän ryhmäni nimissä puheenvuoron liittyen tähän tekstiin tehtyyn kahteen tarkistukseen. Tarkistus 1 on Euroopan radikaaliallianssin ryhmän tekemä muutos, jonka haluaisin peruuttaa. Sen sijaan mitä tulee riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän esittämään tarkistukseen 2, haluaisin työjärjestyksen 124 artiklan 5 kohdan mukaisesti ottaa sen nimiini. Sallinette, että selitän puheenjohtaja Santerin läsnäollessa parilla sanalla kantani. Santer tietää hyvin, että tämä väliaikainen valiokunta seuraa hyvin tarkasti komissiota ja parlamenttia odottavan työn edistymistä.
Puhemieskonferenssin ehdotus käsittää kaksikymmentä jäsentä, joiden joukosta puuttuu kaksi tämän parlamentin ryhmää, vaikka tutkintavaliokunta oli ajatellut myös niiden olevan mukana. Eri ryhmien välisen yhteisymmärryksen seurauksena ainoastaan Euroopan radikaaliallianssin ryhmä jäisi tämän valiokunnan ulkopuolelle.
Pyydän nöyrimmin kollegoiltani, että he sovittelun ja yhteisymmärryksen hengessä hyväksyisivät määrän nostamisen kahdestakymmenestä kahteenkymmeneenkahteen, jotta kaikki ryhmät voivat tutkintavaliokunnan suunnitelman mukaisesti olla edustettuina.
(Suosionosoituksia ARE-ryhmältä)

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, mielestäni ei ole välttämätöntä äänestää näistä tarkistuksista. Sosialistien ryhmällä on kahdeksan jäsentä ja kahdeksan sijaista. Meidän ryhmällämme on seitsemän jäsentä ja seitsemän sijaista. Olemme luvanneet luopua yhdestä jäsenestä ja yhdestä sijaisesta ja tulemme pitämään lupauksemme. Olen sitä mieltä, että mikäli muut ryhmät parlamentissa, ja etenkin sosialistien ryhmä, ovat valmiita tähän, voimme hoitaa asian asianmukaisella tavalla.

Green
Arvoisa puhemies, tästä aiheesta on kiistelty viimeksi puhemieskonferenssissa. Haluan tehdä ryhmäni kannan selväksi. Tunnustamme täysin BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan erinomaisen työn ja katsomme, että parlamentin pysyvien valiokuntien tulisi vastata tutkintavaliokunnan suositusten seurannasta. Tämä olisi mahdollistanut sen, että jokainen parlamentin jäsen voisi osallistua suositusten seurantaan, mutta tätä ei hyväksytty. Ryhmässäni on 214 jäsentä, mutta sillä on vain 8 paikkaa tässä suositusten täytäntöönpanoa valvovassa väliaikaisessa valiokunnassa. Tässä tapauksessa en voi luovuttaa yhtä näistä paikoista pienemmälle ryhmälle. Tein tämän selväksi puhemieskonferenssissa.
(Vaihtelevia reaktioita) Totesin puhemieskonferenssissa myös, että on täysin sopimatonta, että parlamentti soveltaa jatkuvasti ad hoc -menettelyjä valiokuntien perustamiseksi. Meillä on työjärjestys ja meidän tulisi noudattaa sitä.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, te teitte päätöksen ryhmien puheenjohtajien konferenssissa. Tämä päätös ei ole sosialistisen ryhmän käsitysten mukainen. Se halusi jotain muuta, ja mahdollista oli valita joko toinen tie tai toinen. Nyt päädyttiin toiseen, ja sen täysistunto tulee tänään mitä todennäköisimmin hyväksymään enemmistöpäätöksellä. Mikäli näin tapahtuu, kysyn teiltä, rouva Green, miksi te ette menettele tämän asian kanssa kuten BSE: n tutkintavaliokunnan kanssa. Siinä meillä oli 18 henkilöä, ja te luovuitte lopulta kannasta, jotta pienemmät ryhmät saivat myös mahdollisuuden osallistua. Miten tämä valiokunta eroaa nyt, paitsi että olette hävinnyt tämän asian, BSE: n tutkintavaliokunnasta? Miksi te olette nyt jääräpäinen ettekä anna ARE-ryhmälle sitä paikkaa, joka sille asian vuoksi oikeastaan kuuluu?

Puhemies
Greenillä on puheenvuoro henkilökohtaisesta asiasta.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa Graefe zu Baringdorfille, että tutkintavaliokuntaa ei perustettu tältä pohjalta. Hänen lukunsa ovat väärät.
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies
Toimitamme äänestyksen päätösehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Naisten ja miesten tasavertaiset mahdollisuudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto naisten ja miesten tasavertaisista mahdollisuuksista.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä keskustelu käsittelee naisten ongelmia, mutta toivon myös miesten kuuntelevan sitä tarkkaavaisesti.
Olen erittäin iloinen voidessani jatkaa viime vuonna aloittamaamme käytäntöä keskustelusta naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävästä yhteisöpolitiikasta. Keskustelua käydään maaliskuun 8. päivän eli kansainvälisen naisten päivän seurauksena. Maaliskuun 8. päivän kaltainen tapahtuma mahdollisti yhteenvedon laatimisen tehdystä työstä, mutta myös yhteisen keskustelun vielä edessä olevista tehtävistä. Minusta se oli erinomainen tilaisuus verrata komission ja parlamentin edistystä asiassa.
Nyt on ehkä myös aika käyttää hieman luovuutta. Yli kaksivuotisen yhteisökokemukseni aikana olen havainnut, että eteneminen on mahdollista ainoastaan olemalla rehellisiä neuvottelukumppaneillemme. Tämänvuotinen aikataulu on tiivis ajatellen erityisesti hallitusten välistä konferenssia ja Amsterdamissa hyväksyttävää uutta perustamissopimusta sekä laajentumisneuvottelujen aloittamista. Meidän on siis oltava vieläkin uudistusmielisempiä vakuuttaaksemme Euroopan kansalaiset ja saadaksemme heistä liittolaisiamme.
Tämä ei ole helppo tehtävä, sillä ei pidä unohtaa, että ainoastaan 49 prosenttia eurooppalaisista naisista pitää Euroopan unionia hyvänä asiana, kun taas 57 prosenttia miehistä on tätä mieltä. Yhtäläiset mahdollisuudet ovat siis vakava ja tärkeä asia, jolla on yhä merkittävämpi sija keskusteluissamme. Olen hyvin iloinen tästä, vaikka olenkin tietoinen siitä, kuinka paljon vielä on tehtävää.
Esitän ensin, arvoisa puhemies, yhteenvedon komission toiminnasta viime vuoden aikana. Olemme olleet hyvin aktiivisia yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevissa kysymyksissä. En rasita teitä pitkällä toteutettujen tai vielä käynnissä olevien toimien luettelolla, sillä hankkeita on ollut paljon. Korostan vain joitakin käytännön seikkoja ja tärkeimpiä tapahtumia. Lisätietojen saantia varten suosittelen teille komission ensimmäistä yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevää vuosikertomusta. Siinä tarkastellaan jäsenvaltioiden ja unionin tasolla saavutettua edistystä ja siinä vastataan kolmeen tavoitteeseen. Kertomuksen avulla haluttiin tehdä yhteisön tämän alan politiikka näkyväksi, edistää noudatettavia strategioita koskevia keskusteluja sekä luoda kaikille asianomaisille toimijoille tarkoitettu lähdeteos.
Komission vuoden aikana toteuttama politiikka kuuluu yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevään neljänteen toimintaohjelmaan, joka käsittää ajanjakson vuodesta 1996 vuoteen 2000. Neljännen maailmanlaajuisen naisten konferenssin kanssa samana vuonna hyväksytty ohjelma on tärkeä osa Pekingissä sovitun ohjelman täytäntöönpanoa ja se käsittää niinkin vaihtelevat alat kuin työllisyyden ja työelämän sekä päätöksenteon ja tiedon.
Neljännen toimintaohjelman liikkeellepaneva käsite on mainstreaming eli yhtäläisyyden sisällyttäminen kaikkeen yhteisön politiikkaan. Kyse on tasa-arvoulottuvuuden kytkemisestä kaikkeen politiikkaan ja kaikkiin hankkeisiin, olivat ne sitten ulkopuolisille tai komission omalle henkilökunnalle tarkoitettuja. Itse mainstreaming - eli valtavirtaistamiskäsite on monien mielestä hieman outo. Komissio on vastannut haasteeseen pyrkien sekä määrittelemään lähestymistapansa että toteuttamaan käytännön toimintarakenteen helmikuussa 1996 hyväksytyn tiedonannon avulla.
Tässä tiedonannossa korostetaan sitä, etteivät yhtäläiset mahdollisuudet edellytä ainoastaan naisiin keskittyvien myönteisten toimenpiteiden täytäntöönpanoa, vaan myös selkeää liikkeellelähtöä tasa-arvoa koskevissa kaikissa toimissa ja yleisissä politiikoissa. Kyse on sukupuolinäkökohdan ottamisesta huomioon näiden politiikkojen ja toimien suunnittelussa, toteutuksessa ja seurannassa. Tässä yhteydessä antaisin sukupuolinäkökohtien huomioon ottamiselle erityisen merkittävän sijan rakennerahastoissa, jotka ovat merkittävä rahoituskeino. Kuudessa vuodessa niiden rahoitus on ollut 145 miljardia ecua.
Komissio on halunnut myös jatkaa neljännen ohjelman toteutusta käytännön tasolla. Tällä hetkellä tuemme yli 60: ta kaikkien jäsenvaltioiden kesken jakautuvaa hanketta, joissa on mukana runsaasti toimijoita. Toimijoina on kansallisia, alueellisia ja paikallisia viranomaisia, valtiosta riippumattomia järjestöjä sekä työmarkkinaosapuolia. Näitä toimia rahoitetaan noin neljällä miljoonalla eculla. Tämä summa on tietenkin vaatimaton, mutta kyse on yhteisrahoitustoimista ja kumppanuudesta, joiden vaikutus on usein äärimmäisen myönteinen.
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt käsitellä toista neljännen toimintaohjelman tärkeää osatekijää, joka on meitä odottava lainsäädännöllinen työ. Neuvoston käsiteltävänä on tällä hetkellä kaksi lainsäädäntöesitystä. Käsiteltävänä on ensinnäkin todistustaakkaa koskeva direktiiviesitys, josta annoitte komission ehdotusta laajalti tukevan mielipiteenne 19. huhtikuuta. Nyt toivomme puheenjohtajamaa Hollannin voivan hyväksyä tämän yhteisen kannan.
Toinen neuvoston käsiteltävänä oleva asia on asiassa Kalanke annetun tuomion jälkeen komission esittämä tasaarvodirektiivin muutosehdotus, joka oli viimeisimmän, 17. huhtikuuta pidetyn " sosiaaliasiain" neuvoston laajan keskustelun kohteena. Lisäksi ollaan neljännen ohjelman mukaisesti työstämässä joitakin uusia ehdotuksia, jotka koskevat erityisesti naisten ja miesten ihmisarvon kunnioitusta työelämässä sekä lapsiin ja muihin läheisistä riippuvaisiin henkilöihin liittyvää vastuuta ja heihin kohdistuvia palveluita.
Eurobarometrin komission pyynnöstä toteuttama tutkimus keskittyi siihen, miten tasa-arvo julkisuudessa käsitetään. Tutkimuksen tuloksena oli muun muassa se, että suurelle osalle eurooppalaisia miehiä työttömyyden torjunta on säilynyt unionin tärkeimpänä toiminta-alueena, kun taas naisten tilanteen paranemiseen vaikuttaisivat erityisesti kodinhoitoon ja lapsiin liittyvien tehtävien parempi jakaminen yksityiselämässä sekä mies- ja naisidentiteetin kunnioittaminen.
Haluaisin korostaa sitä, ettei yhtäläisten mahdollisuuksien politiikka rajoitu ainoastaan sosiaalipolitiikkaan. Tähän liittyen haluaisin mainita Gradinin aloitteesta järjestetyn onnistuneen, naisiin kohdistuvaa kaupankäyntiä koskevan eurooppalaisen konferenssin.
Nyt haluaisin sanoa, arvoisa puhemies, muutaman sanan komission sisällä noudatettavasta politiikasta. Olen iloinen jo saavuttamistamme tuloksista. Tilastot osoittavat kahden sukupuolen edustuksen todellakin tasoittuneen komission eri palkkaluokissa. Vuonna 1996 saavutettiin lähestulkoon kaikki tavoitteet, jotka koskivat naispuolisen henkilökunnan työhönottoa ura-alueelle A.
Mainitsen joitakin mielestäni rohkaisevia lukuja. Puolet uusista jäsenvaltioista kotoisin olevista palvelukseen otetuista nuorista virkamiehistä on naisia. Heidän tarkka osuutensa on 49 prosenttia. Johtotasolla, palkkaluokassa A2, komission naishenkilöstö kaksinkertaistui vuonna 1996, sillä vuoden aikana toteutettujen seitsemän nimityksen/ylennyksen jälkeen siellä on nyt viisitoista naisjohtajaa. En voi myöskään olla toteamatta, arvoisa puhemies, että oman osastoni henkilökunnasta puolet on naisia.
Mielestäni meidän on kuitenkin katsottava myös tulevaisuuteen. Kuten äsken totesin, naisten osallistuminen Euroopan rakentamiseen on edelleen olennaisen tärkeää tiettyjen tapahtumien osalta. Tarkoitan tällä talous- ja rahaliittoa, joka on luotava käytännön tasolla yhdessä kansalaistemme kanssa. Olen aina ollut sitä mieltä, että naisilla on tärkeä tehtävä euron käyttöönotossa jokapäiväisessä elämässä. Haluamatta sortua kaavamaiseen ajattelutapaan luotan suuresti siihen, että naisten avulla tästä teoriasta tulee todellisuutta vuonna 2002.
Toinen tärkeä tapahtuma on tietysti hallitusten välinen konferenssi. Sekä komissio että parlamentti pyrkivät siihen, että uudessa perustamissopimuksessa tasa-arvo otettaisiin nykyisiä, palkkauksen tasa-arvoon keskittyviä säädöksiä paremmin huomioon. Konferenssissa käsitellään tätä asiaa kolmella tavalla. Ensinnäkin sopimuksen yleisten, erityisesti sosiaalisia perusoikeuksia koskevien periaatteiden avulla. Toiseksi laaditaan erityinen syrjinnän vastainen lauseke sekä erityisiä, yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia säädöksiä.
Tällä hetkellä pyritään kolmeen tavoitteeseen. Yhtäläisistä mahdollisuuksista halutaan tehdä unionin erityinen tehtävä sisällyttämällä ne perustamissopimuksen 2 artiklaan. Halutaan taata se, että samanarvoisesta työstä saadaan sama palkka - equal pay for work of equal value - parantamalla nykyisen 199 artiklan sanamuotoa. Unionille halutaan antaa toimivaltaa toteuttaa toimenpiteitä samapalkkaisuuden lisäksi myös muissa yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevissa asioissa. Tavoitteena on laatia säädös, joka sallii myönteisen syrjinnän jäsenvaltioissa. Näin halutaan reagoida tuomioistuimen tuomioon asiassa Kalanke.
Yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottamisen on myös rikastutettava lähestymistapaamme Euroopan suuriin taloudellisiin ja sosiaalisiin haasteisiin. Ensimmäinen niistä on työllisyys. Te tiedätte, mitä mieltä olen Euroopan unionin toimista tällä alalla. Emme saa tyytyä lyhyen aikavälin ratkaisuihin, jotka usein johtavat heikoimpien kasvavaan köyhyyteen.
Osa-aikaisten työpaikkojen ja lyhytaikaisten sopimusten moninkertaistuminen koskettaa suoraan naisia. He ovat olleet edelläkävijöitä näiden uusien työmuotojen alalla, jotka ulottuvat koskemaan yhä useampia työntekijöitä ja lisääntyvät uusien teknologioiden kehityksen myötä.
Naisten kokemusten on siis autettava meitä nuorentamaan ja lujittamaan eurooppalaista yhteiskuntamalliamme. Tämän vuoksi pidän työmarkkinaosapuolten välillä käynnissä olevia osa-aikatyötä koskevia neuvotteluja erittäin tärkeinä, samoin kuin komission viime viikolla hyväksymää työn organisointia koskevaa vihreää kirjaa.
Haluaisin vielä sanoa, että tämän vuosineljänneksen aikana käydään laajaa keskustelua sosiaaliturvasta. Minulla on ehkä tilaisuus palata tähän aiheeseen jonkin ajan kuluttua. Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, päätän siis puheeni tähän.
Euroopan parlamentille pitämässäni virkaanastujaispuheessa sitouduin henkilökohtaisesti säilyttämään yhtäläiset mahdollisuudet yhteisöpolitiikan johtavana ajatuksena ja luulen, että toimeksiantonsa puolivälissä tämä komissio on selvästi osoittanut hyväksymiensä hankkeiden moninaisuuden avulla pitävänsä sanansa.
Arvoisa puhemies, tässä oli lyhyt yleiskatsaus. Tuloksena on, ettei komissio lepää yhtäläisten mahdollisuuksien alalla laakereillaan, vaan työskentelee väsymättömästi lujittaakseen ja syventääkseen menneisyyden merkittäviä saavutuksia.

Thors
Herra puhemies! Minulla on kaksi kysymystä komissiolle: Ensiksikin: Milloin komissio aikoo edetä siinä toimialakuvausten muuttamisessa, jonka parlamentti hyväksyi joitakin kuukausia sitten, ts. EU: n työntekijöiden toimialakuvausten. Toiseksi: Millä tavoin komissio on ottanut huomioon sukupuolten välisen tasaarvon tietoyhteiskuntaohjelmastaan kyseen ollen? On ilmeistä, että ohjelmat, pelit ja leikit nykyisin vahvistavat poikien asemaa, ja tytöt vetäytyvät tietokoneiden luota. Millä tavoin komissio on ottanut tämän huomioon?

Santer
Arvoisa puhemies, mitä tulee parlamentin jäsenen ensimmäiseen kysymykseen, haluaisin todeta saman kuin juuri äsken. Komissio on tehnyt ehdotuksia ja asettanut itselleen tavoitteita liittyen virkamiesten palvelukseenottamiseen sen omiin yksikköihin. Mitä tulee vuoteen 1996, josta mainitsin joitakin lukuja, saavutimme asetetut tavoitteet. Asetimme itsellemme myös tätä vuotta koskevia tavoitteita eri tasoille, ylimmät ura-alueet mukaanlukien. Nyt olemme saavuttaneet ja jopa ylittäneet tavoitteet, jotka vuonna 1996 asetimme. Vielä on kuitenkin paljon työtä edessä, sillä toistaiseksi kyse on tietysti ennen kaikkea uusien jäsenvaltioiden virkamiehistä, joiden kohdalla tasa-arvo on saavutettu: 49 prosenttia paikoista on naisilla ja 51 prosenttia miehillä. Tulevaisuudessa on jatkettava samaan suuntaan.
Vastauksena toiseen, miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan kysymykseen erityisesti nykyaikaisten teknologioiden käytössä ja, mikäli ymmärsin oikein, tiedotuspolitiikassa, voin todeta, että neljäs toimintaohjelma, jonka käynnistimme yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi, sisältää juuri joitakin ehdottamaanne tavoitteeseen tähtääviä ehdotuksia. Kun ensi vuonna laadin uuden yhteenvedon yhteisön kuluvan vuoden aikana toteuttamista toimista, on epäilemättä mahdollista nähdä, millä tavoin tämä tavoite saavutettiin vuonna 1997.

Gröner
Arvoisa puhemies, minulla on hyvin konkreettinen kysymys talousarviosta. Rakennerahastot ovat meidän tärkeimmät välineemme. Kuinka te voitte varmistaa, että naiset, joita työttömyys koskettaa keskimääräistä enemmän, pääsevät paremmin hyötymään näistä rakennerahastoista? Kuinka te voitte varmistaa, että toiminnallisissa ohjelmissa puututaan johdonmukaisesti tasa-arvoisten mahdollisuuksien periaatteeseen mukaisesti? Tähän asti on naiskeskeisiin hankkeisiin käytetty varoista vain noin 5 %. Mielestäni tämä on aivan liian vähän.
Neljäs toimintaohjelma ei riitä, eivätkä ne vähät miljoonat, jotka tähän on panostettu, täyden työllisyyden suuren tavoitteen saavuttamiseen. Raha, joka on talousarvion monilla huomautuskohdissa asetettu käyttöön, on kuitenkin suuri apu. Kuinka te voitte varmistaa, että miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia toteutetaan eivätkä ne putoa vain kuin pisara kuumalle kivelle?

Santer
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että ensisijainen asema työttömyyden torjumisessa on annettava naisille. Työttömyys koskettaa ensimmäisenä juuri naisia ja heitä on eniten osa-aikaisissa ja tilapäisissä työsuhteissa. Itse asiassa eräs keino edetä asiassa on rakennerahastojen hyödyntäminen.
Kuten äsken totesin, rakennerahastot käyttävät huomattavia summia - 145 miljardia ecua kuudessa vuodessa - mutta niitä ei hyödynnetä riittävästi. Eräs Euroopan sosiaalirahaston tärkeimmistä tavoitteista on varojen käyttö naisten osallistumisen edistämiseksi.
Esititte toisen, sukupuolinäkökohtien sisällyttämistä kaikkeen yhteisön politiikkaan koskevan kysymyksen. Komissio on todellakin saanut valmiiksi strategian, jonka avulla sukupuoliulottuvuus kytketään sen kaikkeen politiikkaan. Mielestäni on tärkeää, ettemme pitäydy yhdessä ainoassa politiikassa. On luotava, kuten olemme tehneet yksiköiden välistä yhteistyötä varten, perusajatukset miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan politiikan vaikutuksen arviointia varten, samoin kuin seurantajärjestelmä sekä sopiva koulutus henkilökunnalle. Tähän on pyrittävä.
Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että vielä on paljon tehtävää. Luotan parlamenttiin siinä, että talousarvioesityksiä laatiessanne annatte entistä merkittävämmän sysäyksen niille aloille, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, kun hallitusten välinen konferenssi saadaan päätökseen, ja toivon yhä, että se tapahtuu Amsterdamissa, vaikka mielestäni ei ole poissuljettu, että se tapahtuisi Wasserbilligissa, neuvottelut Itä-Euroopan maiden kanssa jäseneksi liittymisestä aloitetaan nopeasti. Hyvä puheenjohtaja Santer, olen miettinyt, onko komissio jo ryhtynyt tutkimaan naisten oikeudellista ja yhteiskunnallista asemaa jäsenehdokasvaltioissa. Mielestäni tämä on välttämätöntä, jotta varmistuttaisiin siitä, että yhteisön säännöstö, joka on voimassa tällä alueella ja joka joskus voi mennä paljon pidemmälle kuin lainsäädäntö Itä-Euroopan maissa, astuisi välittömästi voimaan näissä maissa, sillä mielestäni se on elintärkeää naisille. Rehellisesti sanottuna olen myös sitä mieltä, ja haluaisin tähän mielelläni vastauksen, että on välttämätöntä antaa erityistä tukea Itä-Euroopan maiden naisjärjestöille, jotka ovat halukkaita osallistumaan asioiden hoitoon, ja toivon, että komissio on valmis tähän.

Santer
Arvoisa puhemies, toivon puheenvuoron käyttäneen parlamentin jäsenen tavoin, että hallitusten välinen konferenssi päättyy Amsterdamissa allekirjoitettavaan sopimukseen. Tunnette Eurooppa-neuvoston Madridissa ja sittemmin Dublinissa määrittelemän laajentumisstrategian. Komissio esittelee aivan pian eri maaehdokkaita koskevat lausuntoehdotuksensa.
Näissä lausunnoissa on otettava huomioon tietyt Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminassa vuonna 1993 asettamat perusteet. Eräs näistä perusteista, eikä suinkaan kaikkein vähäpätöisin, koskee sitä, missä määrin ehdokasmaat ovat onnistuneet mukauttamaan kansallisen lainsäädäntönsä yhteisön säännöstöön. Tähän liittyen olemme luoneet joitakin sääntöjä.
Olemme myös ehdottaneet Phare-ohjelmassa joitakin ohjelmia näille maille. Olen kuitenkin täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että kyseessä on tärkeä, ei ainoastaan naisiin liittyvä vaan myös yleinen peruste. Yhteisön säännöstöä on vaalittava ja uusien maiden, ovellamme kolkuttavien uusien demokratioiden, lainsäädännön on oltava sellainen, että ne voivat ottaa yhteisön säännöstön käyttöönsä. Tämä on tärkeä seikka ja neuvosto kiinnittää asiaan varmasti runsaasti huomiota komission lausuntoja arvioidessaan.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, kun toisaalta uskon, että puheenjohtaja Santeria voidaan kiittää hänen melko valaisevasta selonteostaan ja samalla todeta, että edistystä on todellakin tapahtunut, niin toisaalta joudun kysymään: Ymmärtääkö komission puheenjohtaja, että tapahtunut edistys on hyvin rajallinen suhteessa ongelman laajuuteen?
Minulla oli kunnia edustaa parlamenttia Intiassa pidetyssä konferenssissa, jossa sain kuvan ongelmasta, joka koskee 50 prosenttia väestöstä, jonka edustus on hyvin vähäinen. Tilanne on sama Euroopassakin - jätetään lukuun ottamatta Pohjois-Euroopan maissa vallitseva hyvä tilanne -, kun Ranskan parlamentissa naisten edustus on 6, 4 prosenttia, Kreikan 6, 3 prosenttia ja Englannin parlamentissa 9, 5 prosenttia. Onko komissio ymmärtänyt, että saavutetulla edistyksellä ei voida ratkaista kyseistä ongelmaa ja että tarvitaan merkittävämpiä toimenpiteitä? Onko komissio ymmärtänyt, että ongelman oikeudellinenkin puoli on nyt muuttumassa Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden päätöksellä, jonka mukaan työpaikkojen sukupuolikiintiöt eivät ole syrjintää.

Santer
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että on tapahtunut paljon edistystä. Lisäisin kuitenkin, että tämä edistys ei vielä riitä, sillä tehtävämme on laaja. Sen vuoksi meidän on toimittava eri suunnilla, kuten me jo teemmekin. Pidän hyvin merkittävänä sitä, että hallitusten välisessä konferenssissa, jonka on johdettava Maastrichtin sopimuksen uudistamiseen, kirjataan joitakin puheenjohtajamaa Irlannin ehdotuksia, jotka puheenjohtajamaa Hollanti on hyväksynyt. Niiden tarkoituksena on erään yhteisön tehtävistä - miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien - kirjaaminen perustamissopimukseen.
Yhteisö tähtää kaikessa toiminnassaan eriarvoisuuden poistamiseen, miesten ja naisten tasa-arvon edistämiseen ja - mikä on minusta erittäin tärkeää - yleisen syrjinnän vastaisen lausekkeen soveltamiseen. Erityisesti halutaan poistaa sukupuoleen kohdistuva syrjintä sekä laajentaa perustamissopimuksen 119 artiklan soveltamisalaa.
Toinen seikka, jonka otin äsken esille, koskee mainstreaming -politiikkaa, joka tarkoittaa naisulottuvuuden kytkemistä kaikkeen politiikkaan ja sitä, ettei siitä tehdä erillistä politiikkaa. Luulen, että tämän työstäminen kestää vielä pitkään. Tämä edellyttää ennen kaikkea asennemuutoksia niin jäsenvaltioissamme kuin työn järjestelyssäkin.
Otitte esille päätöksentekoa koskevan kysymyksen. Eräiden komission toimien tarkoituksena on sellaisten jäsenvaltioiden kannustaminen ja tukeminen, jotka toteuttavat toimia saadakseen naisia korkeamman tason töihin eli sellaisiin töihin, joissa tehdään päätöksiä. Osallistumme tältä osin yhteisön neljännen ohjelman mukaisesti erilaisten toimien rahoitukseen. Laadimme vuosittaisen katsauksen Euroopassa saavutetusta edistyksestä vuosittaisen kertomuksen avulla, joka on nimeltään " yhtäläiset mahdollisuudet" .

Torres Marques
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi sanoa teille, että olen hyvin tyytyväinen, koska näen komission puheenjohtajan tässä kokouksessa vastaamassa kysymyksiimme näistä hyvin tärkeistä aiheista. Haluan myös sanoa teille suoraan erään asian. Te aloititte sanomalla, että naiset ovat Euroopan kansalaisista niitä, jotka vähiten pitävät Eurooppaa tärkeänä. Meidän näkökulmastamme tämä on taas suoraa seurausta perustamissopimuksesta, koska itse asiassa naisten oikeudet eivät ole siinä tarpeeksi tarkasti esitettyjä.
Haluaisin esittää Teille vain kaksi yksinkertaista kysymystä:
Ensiksi: taisteleeko komissio kanssamme, jotta Maastrichtin sopimukseen sisällytetään kaikki ne naisten oikeuksia käsittelevät kohdat, joita Euroopan parlamentti on puolustanut?
Toiseksi: auttaako komissio meitä julkistamaan naisten kanssa nämä näkökohdat? Älkäämme unohtako, että Maastrichtin sopimus ratifioidaan useimmissa maissa kansanäänestyksellä. Naiset ovat äänestäjien enemmistönä, ja jos emme saa naisia puolellemme, sopimus voidaan allekirjoittaa, mutta sitä ei ratifioida.

Santer
Arvoisa puhemies, tämä kysymys on jatkoa erään kolleganne äsken esittämään kysymykseen, johon vastasin viittaamalla sopimuksessa asettamiimme tavoitteisiin. Olette oikeassa siinä, ettei Maastrichtin sopimuksessa kiinnitetä riittävästi huomiota miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin tähtääviin tavoitteisiin. Muistutan nyt, mitkä komission tavoitteet ovat. Ne ovat yhdenmukaisia parlamentin itsensä perustamissopimusta tarkistettaessa esittämien ehdotusten kanssa. En halua toistaa niitä, mutta minusta on tärkeää, että perustamissopimukseen kirjattujen tavoitteiden avulla tähdätään erityisesti sen vahvistamiseen, että miesten ja naisten tasa-arvo on eräs yhteisön tehtävistä.
Toiseksi Eurobarometrin tulos osoittaa, että miehet luottavat naisia enemmän Euroopan unioniin. Työtä on siis tehtävä vakuuttelun, mutta ennen kaikkea tiedotuksen ja viestinnän aloilla. Luulen, että olisi viisasta suunnata kaikki tiedotusohjelmamme koskemaan erityisesti naisia. Mainitsin äsken euroa, talous- ja rahaliittoa koskevan ohjelman. Haluttiin tai ei, tosiasia on, että väestön toisen puolen muodostavat naiset ovat lähempänä kansalaisia, tuntevat paljon paremmin koulutusjärjestelmän, voivat huolehtia lapsistaan ja niin edelleen. Kun puhutaan talousja rahaliitosta sekä euron käytöstä, naiset on kytkettävä mukaan perheenäiteinä ja kuluttajina, sillä luulen euron voivan menestyä ainoastaan sillä tavoin.
(Randzio-Plathin keskeytys: " Minä käyn myös työssä." ) Tietysti naisia on myös työelämässä. Juuri näin minä käsitän mainstreamingin eli sukupuolen huomioonottamisen kaikessa politiikassa, ei ainoastaan erityisissä politiikoissa.

Seillier
Arvoisa puhemies, kiitos sitoutumisestanne naisasiaan. Viimeisimmät ehdotuksenne ovat minusta erittäin rohkaisevia ja varmasti kaikkien naisten asemaa edistäviä.
Sallinette, että tähän perustuen esitän teille pyynnön, joka on samanaikaisesti kysymys: eikö Euroopan eri maissa syntyisi aivan uudenlaista toivoa taloudellisesta, sosiaalisesta ja kulttuurisesta elinvoimasta, jos arvioisimme tutkimusten avulla sitä, mikä aktiivisten naisten kotona tekemän palkattoman työn merkitys on. Tätä pyydettiin jo Kööpenhaminan ja Pekingin konferensseissa.
Luulen, että tässä olisi sopiva aukko toiminnan uudelleenvauhdittamiselle Euroopan maissa. Lasken teidän varaanne, jotta komission jäsenen aktiivisten kotirouvien liitolta Pekingissä saama vastaanotto antaa aihetta jatkotoimiin.

Santer
Arvoisa puhemies, voin vastata myönteisesti tähän pyyntöön, sillä teemme parhaillaan tämänsuuntaisia tutkimuksia ja minulle on kerrottu tulosten olevan saatavilla tämän vuoden lopulla.
Toisaalta haluaisin kuitenkin sanoa, ettei pidä kiinnittää liikaa huomiota työssäkäyvien ja kotona olevien naisten jakoon. Luulen työssäkäyvillä naisilla olevan tehtäviä myös kotona eli heidän on ehkä vastattava tietyistä töistä kaksi tai jopa kolme kertaa. Henkilökohtaisesti kieltäydyn siis asettamasta vastakkain ansiotyössä käyviä ja kotona työskenteleviä naisia. Luulen, että olisi löydettävä keinot, joiden avulla voitaisiin määritellä, millä tavoin jokainen nainen osallistuu työ- ja ammatilliseen elämään.

Lulling
Haluaisin kiittää puheenjohtaja Santeria hänen julistuksestaan ja tervehdin ilolla niitä lukuisia hankkeita, joista hän puhui. Haluaisin kuitenkin kysyä häneltä, eikö komissio aio jatkaa käytännön tasolla Euroopan parlamentin päätöslauselmia ja kannanottoja. Tarkoitan erityisesti pyytämäämme muutosta vuoden 1979 direktiiviin, joka koskee miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä. Toivomme direktiivin muuttamista siten, että tasa-arvo taattaisiin myös ikärajojen ja vähimmäiseläkkeen osalta.
Olemme ehdottaneet yhteisövälineen luomista, jotta kaikissa jäsenvaltioissa otettaisiin käyttöön eläkeoikeuksien jako (splitting ) avioerotapauksissa. Arvoisa puhemies tuntee varsin hyvin tämän ongelman. Olemme lisäksi ehdottaneet vuoden 1986 " kofeiinittoman" eli vaikutukseltaan varsin heikon direktiivin lujittamista liittyen itsenäisten nais- ja miesammatinharjoittajien tasavertaisen kohtelun periaatteen soveltamiseen heihin ja heidän puolisoihinsa. Parlamenttimme vaati helmikuussa todellista oikeudellista asemaa sekä yksilöllistä sosiaaliturvaa näille näkymättömille työntekijöille, joita itsenäisten ammatinharjoittajien puolisot ovat.
Arvoisa puhemies, aiotteko tehdä jotakin tämän asian hyväksi?

Santer
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, komissio teki vuonna 1987 parlamentin jäsenen huolenaiheeseen liittyvän ehdotuksen, joka on edelleen neuvoston käsiteltävänä. Komissio on ryhtynyt tarkastelemaan, mikä voisi olla paras tapa käynnistää uudelleen keskustelu tästä asiasta.
Lullingin esille ottama eläkeoikeuksien jakamista avioerotapauksessa koskeva kysymys kuuluu tietysti laajempaan, miesten ja naisten sosiaaliturvan yksilöllistämistä koskevaan aiheeseen. Tämä saa minut muistelemaan hieman aikaisempaa toimintaani. Tunnen hyvin kyseisen aiheen, sillä olen tehnyt tämänsuuntaista sosiaaliturvan uudistusta koskevan ehdotuksen omassa maassani.
Kyse on todella monelle jäsenvaltiolle hyvin arkaluontoisesta aiheesta, mutta komissio koettaa tehdä parhaansa keskustelun edistämiseksi. Komission äskettäin hyväksymässä sosiaaliturvan tulevaisuutta koskevassa tiedonannossa on käsitelty juuri tätä yksilöllistämiskysymystä.
Minun on tässä yhteydessä viitattava Catastan 10. kesäkuuta 1993 tekemään mietintöluonnokseen, joka sisältää samaan tavoitteeseen tähtäävän päätöslauselmaesityksen, jonka Lulling jätti samaan aikaan.
Minusta meidän on siis kuljettava tähän suuntaan ja toivon sosiaaliturvan tulevaisuutta koskevan tiedonannon toimivan hyvänä lähtökohtana näiden melko vaikeiden keskustelujen syventämiselle.
Mitä tulee vuoden 1986 direktiiviin itsenäistä ammattia harjoittavien naisten tasavertaisesta kohtelusta, komissio on sitoutunut neljännessä yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa ohjelmassaan tarkastelemaan mahdollisuuksia vahvistaa tätä direktiiviä, joka ei arvoisan parlamentin jäsenen mielestä tällä hetkellä sisällä kovin tehokkaita säännöksiä.
Kyse on jälleen kerran erittäin vaikeista aiheista eli sosiaaliturvasta ja verotusasioista. Komission valmistelutyöt etenevät. Kiinnostuneimmille tahoille on järjestetty kaksi pyöreän pöydän keskustelua, joihin minun tietojeni mukaan on osallistunut myös parlamentin jäseniä. Tällä hetkellä onkin tarkasteltava esitettyjen ajatusten toteutettavuutta.

Harrison
Komissio on jo kauan tiedostanut, että naiset ovat aliarvostettuja eikä heitä ole hyödynnetty riittävästi pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Miten komissio voisi auttaa naispuolisia työntekijöitä ja yrittäjiä pienissä yrityksissä? Kysyn tätä, koska naisten osuus työttömyysluvuissa on suhteettoman suuri ja pienet yritykset voivat tietenkin parhaiten luoda työpaikkoja.

Santer
Kuten tiedätte, niin komissio kuin minä itsekin, olemme hyvin halukkaita lujittamaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sillä uskomme niiden avulla voitavan luoda uusia työpaikkoja. Työpaikkoja eivät luo suuryritykset, mutta sen sijaan Euroopan unionin 18 miljoonaa pientä ja keskisuurta yritystä voivat sen tehdä.
Komission tavoitteena on tässä asiassa määritellä käytännön politiikka ja sopivat toimenpiteet itsenäisten ammatinharjoittajien ja heidän puolisoidensa tilanteen parantamiseksi. Komissio on jo järjestänyt pyöreän pöydän keskustelun, johon kaikki asiasta kiinnostuneet osapuolet osallistuivat. Tällä hetkellä koetamme kerätä kaiken mahdollisen tiedon kyetäksemme laatimaan käyttökelpoisen käytännön ehdotuksen. Euroopan sosiaalirahastolla on sitä paitsi myös eräs tähän tavoitteeseen tähtäävä hanke, joka on NOW-aloite. On jatkettava tähän suuntaan, jotta huolenaiheeseenne voidaan vastata.

Stenzel
Arvoisa puhemies, Itävallassa on mallikelpoinen äitiysloma työssäkäyville naisille. He voivat olla kotona puolitoista vuotta, josta viimeisen puoli vuotta voi valinnaisesti olla kotona myös mies. Tänä aikana työllisyys taataan, mikä on tässä olennaista, eli naisten palaamista työelämään helpotetaan. EU: ssa ei ole tällaista yhtenäistä säännöstöä eli tässä suhteessa on vielä olemassa suuri puute. Onko mahdollista, että tässä asiassa otettaisiin malliksi Itävallan käytäntö ja naisten äitiyslomaa ja siten lasten hoitamista sekä ammattiin paluuta helpotetaan?

Santer
Kuten tiedätte, sosiaalipolitiikka kuuluu jäsenvaltioiden omaan toimivaltaan. Komissiolla tai yhteisöllä ei sinällään ole erityistä sosiaalipoliittista toimivaltaa, kuten ei myöskään talouspoliittista toimivaltaa. Tämä ei estä, eikä vapauta meitä pohtimasta, millä tavoin voisimme hyödyntää käytössämme olevia välineitä osallistuaksemme omalta osaltamme kuvailemienne tavoitteiden toteuttamiseen.
Eräs näistä välineistä on juuri sosiaalisen pöytäkirjan mukainen yhteiskunnallinen vuoropuhelu. Viime vuonna työmarkkinaosapuolet pääsivät yhteiskunnallisen vuoropuhelun avulla sopimukseen menetelmästä, jonka tunnustan olevan melko lähellä Itävallan valitsemaa ratkaisua. Siinä ehdotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista muun muassa vanhempainloman avulla. Otimme tämän ratkaisun käyttöön direktiivissä, mutta jäsenvaltioiden tehtäväksi jää tämän sosiaalisen direktiivin siirtäminen omaan lainsäädäntöönsä sekä sen soveltaminen.
Luulen, että Itävallan järjestelmän tai muissa jäsenvaltioissa olemassaolevien järjestelmien pohjalta muotoiltujen ehdotusten avulla voidaan yhteisön tasolla alkaa pohtia, millä tavoin työssäkäyvät naiset voivat saavuttaa erityisen yhteiskunnallisen aseman.

Ojala
Arvoisa herra puhemies, minä jo vähän epäilin, että koko tämä laita on näkökenttänne ulkopuolella, mutta onneksi näin ei kuitenkaan ole.
Komission selonteossa on kiinnitetty erityisen suurta huomiota tasa-arvonäkökulman huomioimiseen nimenomaan rakennerahastoissa. Tämän " mainstreaming" -periaatteen toteuttaminen edellyttää tietoa sukupuolten tasa-arvon nykytilasta ja myös vaikutusanalyysien kehittämistä. Nykyiset seuranta- ja arviointi-indikaattorit eivät tuo esille naisten kannalta tärkeitä ongelmia. Komissio toteaa, että tulisi pohtia mittareita ja keinoja, joilla mitata tasa-arvon periaatteen huomioon ottamista ohjelmissa. Kysyisin nyt, herra komission puheenjohtaja Santer, onko komissiossa valmisteilla tällaisia mittareita, jotka rakennerahastojen arvioinnissa voitaisiin ottaa huomioon, jotta naisten edut toteutuisivat?

Santer
Arvoisa puhemies, kuten parlamentin jäsen totesi, meillä on paljon työtä edessämme, etenkin kun meillä ei vielä ole käytössämme tarvittavia välineitä tämän tasoisen politiikan toteuttamiseksi. Tämän vuoksi totesin äsken, että meidän on tuotava hallitusten välisen konferenssin yhteydessä esille joitakin periaatteita ja tavoitteita, joita voidaan käyttää yhtenäisemmän politiikan kehittämiseksi tällä alalla.
Tässä yhteydessä toteaisin haluamatta toistaa itseäni, että rakennerahastojen avulla on rahoitettu joitakin ohjelmia. Tämä ei aina riitä, mutta luulen joidenkin osoittimien, tai kuten nykyään sanotaan, esikuva-analyysin (benchmarking system ), voivan muodostaa tärkeän välineen, jonka avulla voidaan tarkastella miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien vähittäistä toteutumista. Se on osoitin, kuten totesitte, jota ei vielä ole hyväksytty, mutta joka on harkitsemisen ja syventämisen arvoinen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Santer.

Talouspolitiikka ja liialliset alijäämät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista ja liiallisista alijäämistä.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten edustajakokouksenne toivoi, tulin kertomaan teille heti tämän istuntokauden aluksi komission tämänaamuisista pohdinnoista ja päätöksistä liittyen vuoden 1997 ennusteisiin ja talouspolitiikan suuriin linjauksiin. Ne ovat tärkeä väline Euroopan talouspolitiikan paremman yhteensovittamisen kannalta keskipitkällä aikavälillä. Komissio vahvistaa tänä vuonna, että suositeltu makrotalouden strategia tuottaa tuloksia, sillä talous osoittaa nyt kasvun merkkejä. Tähän rohkaisevaan toteamukseen perustuen suuret suuntaviivat liittyvät edustajakokouksenne vuosittaisessa taloudellisessa kertomuksessa suosittelemalla tavalla siihen, että Euroopan unionin talousstrategialle annetaan uusi sysäys.
Ensinnäkin ennusteissa vahvistuu suurten talouspoliittisten suuntaviivojen suositteleman talousstrategian yhtenäisyys. Kasvu on julkisten talouksien tervehdyttämisen, korkojen laskun ja kustannusten hallinnan ansiota. Tätä elpymistä on vahvistettava ja siitä on tehtävä pysyvä työpaikkojen luoja.
Kevään ennusteet sisältävät syksyyn verrattuna nousun hienoisen tarkistuksen. Kasvun pitäisi yltää 2, 4 prosenttiin vuonna 1997. Syksyn ennuste oli 2, 3 prosenttia. Vuonna 1998 taloudellinen toiminta voisi kasvaa 2, 8 prosenttia. Tämä uudelleenkäynnistynyt kasvu mahdollistaa kahden miljoonan työpaikan luomisen vuosina 1997 ja 1998. Työttömyystason pitäisi kääntyä laskuun, vaikkakin vielä liian heikkoon laskuun eli vuoden 1997 10, 7 prosentista 10, 3 prosenttiin vuonna 1998. Työttömyys ei vähene merkittävästi ilman voimakasta ja kestävää keskipitkän aikavälin kasvua.
Näihin tavoitteisiin pääsemiseksi komissio ehdottaa kolmea keinoa. Ensinnäkin on jatkettava julkisen talouden tervehdyttämistä. Se alkaa tuottaa nyt tulosta. Suurin osa jäsenvaltioista on asettanut tavoitteekseen kolmen prosentin julkisen talouden alijäämän vuonna 1997. Muistutan, että unionin julkisen talouden alijäämä on laskenut 6, 2 prosentista bruttokansantuotteesta vuonna 1993 vuoden 1996 4, 3 prosenttiin. Komissio ennustaa koko Euroopan unionille 2, 9 prosenttia vuonna 1997, jolloin kolmetoista maata jää suositellun kolmen prosentin alapuolelle.
Jatkettaessa tätä tervehdyttämistä, lähinnä tänä vuonna, komissio vaatii, että on välttämätöntä alentaa julkisia menoja sen sijaan, että lisättäisiin verotuloja, mikä on kohtalokasta kasvun kannalta. Komissio vaatii myös investointimenojen säilyttämistä, sillä ne ovat välttämättömiä unionin kestävien kasvumahdollisuuksien kannalta keskipitkällä aikavälillä eli tulevaisuudessa.
Toiseksi on säilytettävä hintojen vakaus, sillä inflaatio koskettaa erityisesti vähäosaisia.
Kolmanneksi totean, että työmarkkinaosapuolten noudattama palkkapolitiikka on osoittautunut vastuulliseksi ja realistiseksi. Sen avulla on jatkettava samanaikaisesti vakaiden hintojen ja investointien tuottavuuden tavoitteiden yhdistämistä. Suuressa osassa jäsenvaltioita näitä suosituksia noudatettiin jo vuonna 1996. On jatkettava sitkeästi tällä tiellä, jos haluamme luoda lisää työpaikkoja tulevaisuudessa.
Näihin rohkaiseviin tulosten perusteella komissio, samoin kuin edustajakokouksenne, suosittelee kahta ensisijaista tavoitetta vuoden 1997 talouspolitiikalle. Nämä ovat tietysti työllisyys, työmarkkinoiden rakenneuudistukset sekä yksityiset ja julkiset, niin fyysiset, henkiset kuin inhimillisetkin, investoinnit.
Työllisyyden osalta komissio suosittelee ensisijaisesti kolmenlaista toimintaa. Ensinnäkin taloudellisen kapasiteetin lisäämiseksi, maailmanlaajuistumisen aiheuttamiin muutoksiin sopeutumiseksi ja kasvun lisäämiseksi on välttämätöntä lisätä innovaatioita, tutkimusta ja kehitystä sekä parantaa ammatillisen koulutuksen järjestelmiä. Lisäksi on välttämätöntä jatkaa investointeja Euroopan laajuisiin verkkoihin. Tämä käy selvästi ilmi neuvostolle antamastamme suosituksesta. Siinä korostetaan myös viidennen tutkimusta ja kehittämistä koskevan puiteohjelman merkitystä.
Toiseksi on kehitettävä tavara- ja palvelumarkkinoiden toimintaa. Ainoastaan sisämarkkinoiden tuomien etujen täysipainoinen hyödyntäminen auttaa lisäämään voimakkaasti kasvua. Haluan muistuttaa teitä siitä, että esimerkiksi markkinoiden jatkuva, muun muassa verotuksen riittämättömästä yhdenmukaistamisesta ja liiallisesta sääntelystä johtuva jakautuminen, on poistettava. Komissio valmistelee parhaillaan tätä tarkoitusta varten sisämarkkinoita koskevaa toimintasuunnitelmaa.
Kolmanneksi tarvitaan työmarkkinauudistusta, jotta voidaan lisätä kasvua luovien työpaikkojen määrää. Työmarkkinaosapuolten osallistuminen on tässä kysymyksessä ollut esimerkillistä ja tarpeellista. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun avulla työmarkkinoiden joustavuutta voidaan lisätä sellaisin käytännön toimenpitein, joissa otetaan huomioon kansalaistemme sosiaalisten asioiden korkealle tasolle antama tärkeä sija. Myös palkkarakenne on mukautettava järkevällä tavalla, jotta se noudattaa tuottavuutta alueellisella tasolla.
Investointien kohdalla nykyinen tilanne aiheuttaa pettymyksen. Suhdannetutkimukset osoittavat tuottajien kasvavaa luottamusta ja investointien tuotto on 1960-luvun jälkeen korkeimmillaan Euroopan unionissa. Komissio on pannut merkille, että palkkatyöntekijät ovat vaikuttaneet makrotalouteen palkankorotuksia hillitsemällä.
Komissio pitää nyt välttämättömänä, että työnantajat käyttävät erinomaisten taloudellisten olosuhteiden luoman tilanteen, ja useimpia heistä koskevan myönteisen taloudellisen tilanteen, hyväkseen ja ryhtyvät työpaikkoja luoviin investointeihin.
Tämän investointien elpymisen on koskettava ensisijaisesti yksityisiä investointeja kaikissa muodoissaan, sillä muistutan niiden osuuden olevan 85 prosenttia kokonaisinvestoinneista. Yksityisten investointien eri muotoja ovat fyysiset, henkiset ja inhimilliset investoinnit. Komissio suosittelee kuitenkin myös julkisten investointimenojen säilyttämistä. Ne ovat tärkeitä unionin kestävien keskipitkän aikavälin kasvumahdollisuuksien kannalta. Ne ovat sijoitus koko yhteisön tulevaisuuteen.
Lopuksi haluan kertoa teille, arvoisa puhemies, että komissio on juuri ehdottanut neuvostolle, että se peruisi päätöksensä Alankomaiden ja Suomen liiallisten julkisen talouden alijäämien olemassaolosta. Jos neuvosto hyväksyy komission suositukset, jää liiallisesta julkisen talouden alijäämästä kärsivien maiden määrä ainoastaan viiteen. Nämä tulokset vahvistavat Euroopan unionin jäsenvaltioiden ponnistelut talouksiensa tervehdyttämiseksi sekä eurooppalaisen talouspolitiikkamme yhtenäisyyden. Suurin osa jäsenvaltioista kykenee siirtymään euroon 1. tammikuuta 1999. Olen vilpittömästi tätä mieltä.
Olen vakuuttunut, arvoisa puhemies, että saan Euroopan parlamentin täyden tuen sille, että jäsenvaltiot panevat nämä suositukset täytäntöön. Komissio jatkaa, kuten se on koettanut tehdä viimeiset kaksi ja puoli vuotta, edustajakokouksenne ottamista suoremmin mukaan työskentelyynsä. Se tekee näin muun muassa euron käyttöönotossa ja edellytyksissä sekä sen aikataulussa.

Giansily
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komission jäsen de Silguyltä seuraavan kysymyksen: kun nyt on se kohtalokas hetki, jolloin valitaan vuoden 1998 keväällä EMU: n kolmanteen vaiheeseen osallistuvat valtiot, miten suhtaudutaan tiettyjen unionin jäsenvaltioiden budjettialijäämiin vuonna 1997 silloin, jos ne eivät täytä Maastrichtin sopimuksen mukaisia perusteita, riippumatta Dublinin huippukokouksen loppupäätelmistä, joiden vuoksi Ecofin-neuvosto kokoontuu Nordwijkissa.
Haluaisin tietää, voisiko komissio kertoa meille tulevista suosituksistaan ja kannastaan tässä asiassa. Toisin sanoen, jos myönteistä kehitystä osoittaneen valtion budjettialijäämä olisi 3, 1 tai 3, 2 prosenttia, voisiko komissio lopulta hyväksyä tämän pienehkön ylityksen?

de Silguy
Herra Giansily, jäsenvaltioiden ja niiden hallitusten päämiehet päättävät tästä asiasta vuoden 1998 huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa. Päätös perustuu olennaisilta osin komission suositukseen, koska komissiolla on keskeinen asema tässä kehityksessä. Komissio hyväksyy suosituksen vuoden 1998 maaliskuun lopulla, jotta voitaisiin ottaa huomioon vuoden 1997 reaaliluvut.
Nykyiset ennusteet ovat komission yksiköiden laatimia. Tavoitteena ei ole ennakoida siirtymistä yhteiseen rahaan. Ennusteita ei näin ollen saa tulkita väärin. Ennuste on tietyn hetken kuvaus, eikä sen avulla voida ennakoida rahaliiton tulevaa kehitystä. Kun komissio tekee ensi vuonna suosituksensa, sen on otettava huomioon kaikki Maastrichtin sopimuksen mukaiset edellytykset yhteiseen rahaan siirtymiselle.
Kyse on viidestä tunnetusta arviointiperusteesta, jotka eivät ole pelkästään viitearvoja. Lisäksi on otettava huomioon tiettyjä muita näkökohtia, kuten esimerkiksi keskuspankkien itsenäisyys. On myös hyvin tärkeää panna merkille, että keskeistä on kestävä lähentyminen. Toisin sanoen varmistetaan, että talousarvion tervehdyttämisen edellytyksiä on parannettu vuonna 1997, ja tämä kehitys jatkuu tulevien vuosien aikana. On syytä nimittäin pitää mielessä, että sen jälkeen, kun yhteinen raha on otettu käyttöön, kolmen prosentin budjettialijäämä ei ole enää tavoite, vaan siitä tulee raja.

Imbeni
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissaarilta, millä perusteilla on määritelty komission olettamukset Italian, Ranskan ja Saksan alijäämistä, jotka ovat kansainvälisen valuuttarahaston ja joidenkin saksalaisten laitosten mukaan 3, 2: n tasolla. Onko kansainvälinen valuuttarahasto ollut liian ankara Saksaa ja Ranskaa kohtaan vai onko komissio ollut liian ankara Italiaa kohtaan?
Toiseksi haluaisin kysyä komissaarilta, miksi komission suosituksessa puhutaan Saksan ja Espanjan osalta hallituksen tai viranomaisten vakaasta sitoumuksesta ja Espanjan osalta 3 prosentin tavoitteen saavuttamisesta, mutta puhuttaessa Italiasta ei mainita vuoden 1997 eikä vuoden 1998 kohdalla Italian hallituksen useampaan otteeseen korostamaa sitoumusta supistaa alijäämä alle 3 prosenttiin sekä vuonna 1997 että vuonna 1998, mistä on tehty Italiassa melko vaikeasti aikaansaadut päätökset.

de Silguy
Arvoisa puhemies, vastaisin Imbenin esittämään kysymykseen, että kaikkia jäsenvaltioita kohdellaan ennusteita laadittaessa täysin samalla tavalla ja niihin sovelletaan samanlaista päättelyä. Ketään ei syrjitä. Ennusteet perustuvat makrotaloudellisiin kokonaislukuihin, joissa otetaan huomioon erityisesti kasvua koskevat arviot. En ole tutustunut Kansainvälisen valuuttarahaston laatimiin ennusteisiin, joita ei ole julkaistu, enkä näin ollen voi kommentoida asiaa. Haluan kuitenkin todeta, että usein kansainvälisten laitosten ennusteet eroavat toisistaan. Tämä on yleistä. Itse tarkastelisin komission ennusteita aikaisempien suoritusten perusteella, ja totean, että meidän arviomme ovat olleet vähintään yhtä hyviä, ehkä jopa parempia kuin muiden kansainvälisten laitosten, ja erityisesti parempia kuin tiettyjen yksityisten tahojen laatimat ennusteet.
Komissio ottaa sovellettavien sääntöjen yhteydessä huomioon ja arvioi kaikki hallitusten tekemät varainhoidolliset päätökset. Jälleen kerran haluan korostaa, että kyse ei ole komission päätöksestä, vaan komission yksiköiden arvioista, eli toteutettujen toimenpiteiden tehokkuuden täsmällisestä arvioinnista.
Annoitte minulle tilaisuuden puhua Italiasta, ja haluaisinkin antaa tälle valtiolle tunnustuksen. Ennusteidemme mukaan sen budjettialijäämä pienenee 6, 7 prosentista 3, 2 prosenttiin, eli meidän laskelmiemme mukaan 3, 5 prosenttia. Italian hallituksen mukaan alijäämä pienenee 3, 7 prosenttia, joten eroa ei laskelmien välillä juurikaan ole. Italian alijäämä on pienentynyt enemmän kuin yhdenkään toisen Euroopan valtion viimeisten 15 vuoden aikana.
Näin ollen kaikista näistä ennusteista nousee mielestäni nykyisin esiin selvästi rohkaiseva sanoma, jossa annetaan tunnustus tehdylle työlle ja pyrkimyksille. Lisäksi, kuten äsken sanoin Giansilylle, ennusteissa ei ennakoida yhteiseen rahaan siirtymistä. Kyse on tietojen perusteella laaditusta tilanteen kuvauksesta. Tiedot voidaan kiistää, ja niitä voidaan kommentoida. Yksiköiden on sovellettava samoja perusajatuksia kaikkiin jäsenvaltioihin, ja niiden on tehtävä yhdenmukaisia taloudellisia oletuksia. Nämä oletukset eivät kuitenkaan ole välttämättä kaikkien valtioiden osalta samoja.
Arvoisa jäsen, mitä tulee teidän huomautukseenne, joka koskee suosituksiin liittyvää ongelmaa, minulla on tässä asiakirja, johon olemme tänä aamuna tehneet komissiossa muutoksia tämän erityisen arkaluontoisen ongelman huomioon ottamiseksi. Kyse ei ollut, eikä edelleenkään ole, komission yksiköiden määrittämien lukujen muuttamisesta, koska nämä luvut pitävät todennäköisesti paikkansa. Lukuja ei siten voida muuttaa minkäänlaisella poliittisella painostuksella. Siitä huolimatta selvityksessä ja - kuten tulette huomaamaan - uusimmassa versiossa, jota teillä ei ehkä vielä ole, on otettu täydellisesti huomioon tämä ero Italian hallituksen ja komission arvioissa. Onko komissio väärässä, eikö sen arvio ole täsmällinen, ovatko sen toimenpiteet Italian hallituksen mielestä täysin tehokkaita...? No, luvut ovat hieman erilaisia. Muutamia kymmenesosaprosentteja paljon tärkeämpää on kuitenkin rohkaista yleistä sanomaa.

Ribeiro
Arvoisa komissaari, puhuttaessa talouspolitiikan suurista suuntaviivoista te mainitsette uuden palkkarakenteen. Tarkoitatteko te sillä yhdysvaltalaista mallia palkkojen alentamisesta, joka mainitaan useaan otteeseen vuosikertomuksessa? Tarkoitatteko te myös, että tätä palkkojen alentamista pitäisi soveltaa kaikissa maissa?

de Silguy
On syytä panna merkille, että palkkojen määräytyminen riippuu työehtosopimusneuvotteluista. Tämä on työmarkkinaosapuolten tehtävä. Kyse ei siten ole siitä, että puututtaisiin tähän kehitykseen. Ainoa näkökohta, joka suosituksissa pyritään tuomaan esiin on se, että laadullisen ja alueellisen tuottavuuden taso olisi otettava huomioon palkkaneuvotteluissa. Missään nimessä kyse ei ole siitä, että komissio esittäisi suosituksia palkkojen yleisestä alentamisesta. Analyysejä ei saa tulkita väärin.

Camisón Asensio
Arvoisa komissaari, kasvu- ja vakaussopimuksen mukaan on mahdollista periä sakkoa, jonka määrä saattaa kohota jopa huimalle 0, 5 prosentin tasolle bruttokansantulosta. Onko komissio todella täysin yksimielinen tällaisesta rajusta toimenpiteestä? Eivätkö ennaltaehkäisevät ja suostuttelevat keinot olisi riittäneet? Ettekö ole huolestunut siitä, että sopimuksesta saattaa tulla yksinkertainen mukautuskeino sanktiopoliittisille neuvotteluille?

de Silguy
Maastrichtin sopimuksen mukaan on ehdottoman välttämätöntä pyrkiä edelleen pienentämään valtioiden budjettialijäämiä keskipitkällä aikavälillä, ja jäsenvaltiot ovat tunnustaneet tämän. Lisäksi on myös täsmällisesti todettu, että kolmen prosentin rajan ylittämisestä määrätään sanktio. Näin sopimuksessa sanotaan. Vakauttamista ja kasvua koskevassa sopimuksessa tuodaan esiin sopimuksessa mainitut asiat ja täsmennetään sitä.
Haluaisin lisätä, että omasta puolestani toivon, että sakkoja ei jouduta määräämään. Ne ovat pelotteita. Kun jäsenvaltiot tietävät, että niille voidaan määrätä huomattavia sakkoja, ne varovat joutumasta tilanteeseen, jossa niiden olisi maksettava ne. Toisin sanoen, sakot ovat ennaltaehkäiseviä toimia täydentäviä pelotteita. Vieläkään ei puhuta riittävästi yhtenäisen, täysipainoisen ja organisoidun vakauttamissopimuksen ennaltaehkäisevistä vaikutuksista. Sen ansiosta voidaan varmistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa toteutetaan yhdenmukaista talouspolitiikkaa ja yhtenäisiä varainhoidollisia toimenpiteitä samojen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, herra komissaari, te kerroitte, että aiotte lähettää kymmenelle maalle nootin siitä syystä, että niillä on liiallinen budjettialijäämä. Kuitenkin samaan aikaan sanotte, että pitää investoida tulevaisuuteen ja inhimillisiin voimavaroihin. Mitä te oikein tarkoitatte tällä? Mitä se käytännössä merkitsee? Ettekö usko, että nämä kymmenen maata voivat joutua hyvin suuriin vaikeuksiin? Yhtäältä te painostatte niitä säästämään entistä enemmän julkisia varoja ja toisaalta teillä näyttää kehittyvän sellainen näkemys, että pitäisi sijoittaa tulevaisuuteen. Eikö ole niin, että monet niistä säästöistä, joihin te näitä kymmentä maata painostatte, johtavat päinvastoin siihen, että sosiaaliturva heikkenee ja inhimilliset voimavarat, joita te haluatte kannustaa, vähenevät? Voitteko selventää hiukan, mitä tarkoitatte sillä, että tällaisessa tilanteessa pitää investoida tulevaisuuteen?

de Silguy
Ensinnäkin haluaisin täsmentää, että budjettialijäämillä ei ole koskaan pystytty luomaan uusia työpaikkoja. Jos alijäämillä voitaisiin parantaa työllisyyttä, se olisi kyllä huomattu ja, ottaen huomioon EU: n jäsenvaltioiden budjettialijäämien tason, Euroopassa vallitsisi ylityöllisyys.
Alijäämien pienentäminen, markkinoiden luottamuksen palauttaminen, talouskasvu ja työllisyyden paraneminen ovat aikaisemmin liittyneet yleensä kiinteästi yhteen Euroopassa ja muissa maissa. Yhdysvalloissa valtion budjettialijäämä on tänä vuonna Maastrichtin sopimuksen lähentymisperusteiden mukaisesti laskettuna yksi prosentti, ja käsittääkseni Yhdysvaltoja pidetään esimerkkinä työllisyyden parantamisesta. Näin ollen tarve lisätä investointeja - viittaan yksityisiin investointeihin, joiden osuus on 85 prosenttia kaikista investoinneista - ja Euroopassa menestyksekkään julkistalouden elvyttämispolitiikan jatkaminen eivät ole ristiriidassa keskenään. Tänä päivänä ensimmäiset tulokset voidaan havaita korkotason alenemisena ja talouskasvuna. Näin ollen meidän on jatkettava tällä samalla tiellä.
Kuten sanoin, arvioinnissa on nyt tarkasteltava yritysten ja valtioiden tasolla sitä, missä määrin meidän olisi keskitettävä pyrkimyksiämme - silloin, kun liikkumavaraa on - talouskasvua ja työllisyyttä parantavien investointimahdollisuuksien edistämiseen ja investointien lisäämiseen.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin palata aiheeseen, jonka kaksi muuta kollegaa on esittänyt kerran suoraan ja toisen kerran epäsuoraan. Vastatessaan Giansilylle komissaari huomautti selvästi, että hän ei ole tässä vaiheessa halukas päättämään varsinaisesta siirtymisestä yhtenäisvaluuttaan, koska se tehdään ensi vuonna. Imbenille antamassaan vastauksessa komissaari tunnusti asianmukaisesti Italiassa tehdyt mukauttamispyrkimykset ja toivotti ne tervetulleiksi.
Luettuani mietinnön haluaisin kuitenkin sanoa komissaarille, että selvin Italiaa koskeva viesti, jonka mietinnöstä saa - ja tämä on ensi vuoden arkaluonteisin poliittinen kysymys - on se, että se antaa selvän talouspoliittisen viestin, että talousarvion kertaluonteiset mukautukset peittävät tarpeen saada aikaan lisää talouspoliittisia muutoksia. Ilman tätä tämänpäiväisen mietinnön selvä perimmäinen taloutta koskeva viesti on, että Italia ei täyttäisi välttämättömiä vaatimuksia. Eikö tämä ole tämänpäiväisten lukujenne pohjalla oleva todellinen taloudellinen tilanne, herra komissaari?

de Silguy
Mielestäni vuosien 1997 ja 1998 lukuja vertailtaessa tärkeintä on huomata se, että vuoden 1997 lukuihin on yleisesti ottaen päästy sen vuoksi, että jäsenvaltiot ovat toteuttaneet yksittäisiä tervehdyttämistoimenpiteitä, eli kuten englanniksi sanotaan, one-off-toimenpiteitä.
Näihin ennusteisiin ja suosituksiin sisältyvä erittäin selkeä viesti on, että kun on toteutettava kestävään lähentymiseen liittyviä täydentäviä toimenpiteitä vuotta 1998 varten, yksittäiset toimet eivät riitä. Toimenpiteiden on oltava rakenteellisia. Haluan vielä kerran toistaa, herra Cox, että mielestäni näitä tilastoja olisi tulkittava tällä tavalla sen sijaan, että ennakoitaisiin sellaista kehitystä, johon meillä on lukuisia tilaisuuksia puuttua ensi vuonna.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioille antamistanne suosituksista puuttuu mielestäni komission hyökkäävä ja aktiivinen rooli, sillä meidän on todettava, että vuodesta 1993 lähtien komissiolta ja Euroopan parlamentilta on tullut ehdotuksia, joilla voidaan infrastruktuuriinvestointien ja innovaatiohyökkäysten avulla todella luoda työpaikkoja ja pyrkiä työllisyyttä lisäävään kasvuun.
Ettekö ole sitä mieltä, että teidän puoleltanne jäsenvaltioille on asetettava voimakkaampia velvollisuuksia, jotka liittyvät jäsenvaltioiden säästöpolitiikan tapaan ja jotka liittyvät jäsenvaltioiden vakauttamispolitiikan rakenteeseen? Ettekö ole sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on tällä alalla huolehdittava paremmin velvoitteistaan, jotta todella voidaan saavuttaa maasta toiseen yltäviä tuloksia? Mitä suuntaviivat hyödyttävät meitä, jos Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti vain hokevat niitä? Ettekö ole sitä mieltä, että suosituksistanne puuttuu oikeastaan vielä yksi suositus, eli että rahapolitiikalla voisi olle vielä rakentavampi rooli sopivassa politiikkojen kokonaisuudessa reaalikorkojen suhteen, jotka eivät vielä ole tarpeeksi alhaiset?
Eikö lisäksi ole niin, herra komissaari, että on myös vastattava rakennemuutokseen?
(Puhemies keskeytti puhujan.) ?tarvitaan sosiaalista vuoropuhelua, jota sen on vaadittava jäsenvaltioilta, jotta työntekijät, jotka säästävät palkastaan, pääsevät osallisiksi menestyksestä, jos tulo- ja omaisuuspolitiikan avulla onnistutaan talouspolitiikassa?

de Silguy
Randzio-Plath esitti kolme kysymystä. Jos ensinnäkin tarkastellaan komission aktiivisempaa toimintaa, komissio ei mielestäni säästele vaivojaan kokonaistaloudellisen kehyksen määrittämisessä eikä muiden lisätoimenpiteidensä yhteydessä. Tarkoitan laajoja verkostoja ja tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmia. Komissio ei kuitenkaan voi muuttaa neuvoston päätöksentekomenettelyä, eikä korvata yksimielisyysvaatimusta määräenemmistöäänestyksellä. Toivon, että tämä ongelma ratkeaisi Amsterdamin huippukokouksessa.
Näin ollen kaikkea toimintaa ei mielestäni saa keskittää Brysseliin. Elämme vapaassa markkinataloudessa, jossa toissijaisuus olisi otettava huomioon. Lisäksi on määritettävä vakaa kehys, jonka yhteydessä voidaan toteuttaa yhteisön talouspolitiikkaa niin tiettyjen rakenteellisten, sosiaalisten, kuin myös muiden toimenpiteiden tasolla. Viittaan nyt erityisesti työmarkkinoihin, joihin liittyvät kansalliset erityispiirteet, sosiaalinen vuoropuhelu ja eri osapuolten väliset suhteet.
Haluaisin toistaa sen, minkä olen jo aikaisemmin todennut. Talousarvion sopeuttamisohjelmien on oltava uskottavia ja sosiaalisesti tasapainoisia. Julkistalouden parantaminen ei saa olla ristiriidassa työllisyyden tai sosiaalisen hyvinvoinnin kanssa. Uskon, että julkistaloutta elvyttämällä voidaan samalla - ja toisinaan jopa sen myötä - pelastaa sosiaalisten suojelujärjestelmiemme tulevaisuus.
Viimeinen huomautus koskee yhdistettyjä toimenpiteitä. Useiden kuukausien ajan on mielestäni ollut selvää, että talouspolitiikkaan perustuvien pyrkimysten avulla on voitu helpottaa Euroopan rahapoliittista tilannetta, eivätkä korkotasot ole moniin vuosiin olleet Euroopassa näin alhaisia. Euroopan kansantalouksille tästä aiheutuu merkittäviä, miljardien suuruisia säästöjä. Yhdistetyt toimenpiteet ovat oiva valinta, mutta rahapoliittisten edellytysten lieventäminen ei ole, eikä tule olemaan mahdollista ennen kuin valtioiden talousarviot ovat riittävän vakaita. Tämä on mielestäni olennaisen tärkeää tulevaisuuden kannalta.

Rübig
Arvoisa puhemies, meillä on miljoonia työttömiä. Tämä on ongelma ja mielestäni on tärkeintä antaa näille ihmisille jälleen työtä. Voidaanko olettaa, että puuttuvat lähentymiskriteerit ja puuttuva yhteinen valuutta ovat vaikuttaneet keskeisesti tähän nykyiseen työttömyyteen? Onko tämä keskeinen syy siihen?
Toiseksi: onko mielekästä ja mahdollista lyhentää vuosien 1999-2002 ajallisia puitteita?

de Silguy
Juuri työllisyyttä me pyrimme parantamaan. Työpaikkoja ei kuitenkaan synny ellei talouskasvu nopeudu, eikä näin tapahdu ilman tasapainoista ja tervettä julkistaloutta. Yhteisen rahan tavoitteena on luoda taloudellinen kehys, jonka yhteydessä talous kasvaa nopeammin ja työllisyys paranee. Tämä johtuu siitä, että yhteisen rahan ehtona on terve julkistalous. Talous- ja rahaliiton toteuttamisen ja sen toiminnan edellytyksenä on, että kansantaloudet ovat jatkossakin terveitä.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että puolet kotitalouksien säästöistä käytetään nykyisin alijäämien rahoittamiseen. Nämä rahat voitaisiin käyttää paremmin yksityisiin investointeihin tai kulutukseen. Näin ollen kasvun edistäminen on välttämätöntä, ja euro edistää kasvua Euroopassa. Tämä puolestaan lisää investointeja ja kulutusta ja luo työpaikkoja.
Toiseksi, nykyisin myös rakenteelliset toimenpiteet parantavat työllisyyttä silloin, kun ne liittyvät työmarkkinoihin, koulutukseen - kuten jo aikaisemmin olen maininnut - tutkimukseen, opetukseen tai liiallisiin sosiaalikustannuksiin, ja vaikuttavat matalapalkkaisiin, erityisesti työvoimavaltaisiin teollisuusaloihin. Kaikkia näitä uudistuksia toteutetaan parhaillaan, ja toisinaan niitä - ja muita niiden kaltaisia toimenpiteitä - on vaikea panna täytäntöön. Tämä koskee erityisesti työmarkkinauudistusta, joka olisi toteutettava yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa. Uudistukset kestävät kauan ja niitä olisi nopeutettava. Ainoastaan näiden pyrkimysten avulla Euroopan työttömyys voidaan tosiasiassa laskea jälleen Yhdysvaltojen tasolle.

Féret
Arvoisa puhemies, useiden kuukausien ajan Euroopan unionissa on ollut käynnissä todellinen kilpajuoksu Maastrichtin sopimuksen perusteiden mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Valtiot pyrkivät saavuttamaan eräiden taloustieteilijöiden hyvin ankariksi kuvailemat tavoitteet, jotta ne voisivat osallistua EMU: un ennakolta määrätyn aikataulun mukaisesti. Poliittiset tapahtumat, kuten äskettäiset hälyttävät esimerkit Saksasta, tai Ranskan hallituksen esittämät perustelut kansalliskokouksen hajoittamiselle, osoittavat päivittäin, että käynnissä on jatkuva keskustelu rahaliiton toteutumisen määräajasta.
Kyseenalaistamatta yhteisen rahan aiheellisuutta voidaan kuitenkin valittaen todeta, että jäsenvaltioiden toteuttamilla ankarilla toimenpiteillä on ollut suuria vaikutuksia Euroopan kansantalouksiin ja työllisyyteen. Tuntuu siltä, että se ensisijaisen tärkeä asema, joka jäsenvaltioissa on annettu alijäämien pienentämiselle Maastrichtin sopimuksen mukaiselle tasolle, puhumattakaan itse Maastrichtin lähentymisperusteista, ehkäisee talouden elpymisen, hidastaa kasvua ja lamauttaa kaikki työllistämispyrkimykset.
Minkälaisia myönteisiä ja välittömiä toimenpiteitä komissio suosittelee Euroopan unionin katastrofaalisen sosiaalisen tilanteen parantamiseksi, jotta samalla voitaisiin säilyttää entisellään talous- ja rahaliiton toteuttamiseen kiinteästi liittyvät päämäärät? Onko komissio ajatellut sitä, että liian innokas elvyttämispolitiikka voi merkitä sitä, että sairas tapetaan hoitamalla sitä liian hyvin?

de Silguy
Kyse on täysin ongelmaan soveltuvista menetelmistä. Uskon jo vastanneeni tähän kysymykseen sanoessani, että nykyisin työttömyysongelmaa ei varmasti pystytä hoitamaan elvyttämällä taloutta budjettialijäämiä, julkisen sektorin työpaikkoja ja tarpeettomia kustannuksia lisäämällä ja kasvattamalla virkojen määrää ja kaikenlaista tuottamatonta toimintaa. Teidän mallinne tuloksena olisi nimittäin se, että meidän lapsemme joutuisivat tulevaisuudessa vastaamaan tällaisten toimenpiteiden myötä syntyneistä virheistä.

Dell'Alba
Arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, torstain jälkeen Italiassa ei ole puhuttu juuri muusta kuin teidän esittämistänne luvuista, ja erityisesti näistä 3, 2 prosentista, jotka ahdistavat Italiaa siitä huolimatta, että monet muut kansainväliset laitokset ovat julkaisseet muiden valtioiden yhteydessä samanlaisia lukuja. Esimerkkinä on eräs teille hyvin tuttu valtio, Ranska, jolla on edessään vaalikampanja, eikä kukaan tiedä, minkälainen tulee olemaan tämän valtion politiikka vaalien jälkeen.
Ensimmäinen kysymykseni on seuraava: mistä johtuvat nämä mahdolliset erot eri valtioiden kohtelussa? Toinen kysymykseni koskee erityisesti Italiaa. Mikä on suurin syy, jonka vuoksi epäilette Italian ohjelmaa? Aiheuttavatko hallituksen pyrkimysten taustalla olevat rakenteelliset ongelmat tyytymättömyyttä?

de Silguy
Arvoisa puhemies, muistutitte minua äsken päiväjärjestyksestä, koska vastaukseni Imbenin esittämään samaan kysymykseen oli todennäköisesti hieman pitkä, ja siten puhun nyt lyhyesti. Komission yksiköt eivät kohtele Italiaa ja muita jäsenvaltioita eri tavalla laatiessaan ennusteita.
Toiseksi, kestän kyllä komission ja muiden kansainvälisten laitosten laatimia ennusteita koskevan vertailun silloin, kun kaikki tulokset ovat tiedossa. Yleisesti ottaen komissio on kokemuksen perusteella todennäköisesti oikeassa. Eri valtioita ei kohdella eri tavoin. Vielä kerran haluan todeta, että on olemassa yksittäisiin analyyseihin liittyviä eroja, kun tarkastellaan vuoden 1996 lopulla hyväksyttyjen varainhoidollisten lakien vaikutuksia vuonna 1997. Eroja esiintyy myös talouskasvun yhteydessä. Toisaalta eroja liittyy Italian aikaisemmin toteuttamien toimenpiteiden määrälliseen kokonaistehokkuuteen vuoden aikana. Haluan kuitenkin vielä kerran korostaa, että nämä erot komission ja Italian välillä ovat erittäin pieniä.
En halua pitkittää keskustelua, ja mainitsen siten vain yhden esimerkin. Italian hallituksen mukaan lainsäädännön muuttamisen jälkeen perintöveroista saatavat tulot olisivat 50 prosenttia suuremmat vuonna 1997 kuin vuonna 1996. Tämä arvio on ehkä hieman liian korkea. Voisin mainita pari muutakin samanlaista esimerkkiä. Tärkeää ei kuitenkaan ole mielestäni pyrkiä kyseenalaistamaan komission uskottavuutta tai painostamaan komissiota, koska siten vaikutus kohdistuisi toimielimeen. Pikemminkin olisi syytä pohtia vielä kerran sitä, että Italian pyrkimykset julkistalouden elvyttämiseksi ovat vuonna 1997 ennätyksellisen hyviä. Erityisesti tähän minä kiinnitän huomioni komission ennusteissa.

Katiforis
Hyvä komission jäsen, mitä tulee intoon ylläpitää inflaation supistamiseen pyrkivää linjaa silloinkin kun se on laskenut 2 prosenttiin, haluan lukea teille omalla kielellänne kommentin tämän päivän Le Monde -lehdestä:
Hieman maltillisempi inflaatiotavoite edistäisi tyydyttävämpää kasvua ja tarvittavaa työttömyyden vähentämistä...
(EL) Hyvä komission jäsen, nämä asiat ovat peräisin Kansainvälisen valuuttarahaston raportista. Voitteko olla samaa mieltä kanssamme siitä, että on mahdollista löysätä inflaation vastaista pyrkimystä ja soveltaa monetaristisia dogmeja innolla, joka on vähemmän ihmisvastainen Euroopan työntekijöiden kannalta, hyvä komission jäsen?

de Silguy
Herra Katiforis, on olemassa rinteitä, joilla on vaarallista kiipeillä. Se, että inflaatio on onnistuttu pitämään melko hyvin kurissa useiden vuosien ajan ei merkitse sitä, että sen uhka olisi kadonnut Euroopan unionista lopullisesti. Mielestäni meidän on edelleen oltava varuillamme.
Toiseksi, inflaatio pysyttelee edelleen kahden prosentin tuntumassa. Kahden prosentin inflaatiotavoite ei ole lainkaan yhteensopimaton tai ristiriitainen työllisyyslukujen tai työttömyyden vastaisten toimenpiteiden kanssa. Olen varma, että meidän on toimittava jatkossa samalla tavoin, jos haluamme parantaa rahapolitiikan edellytyksiä, ja sitä myötä lieventää yhdistettyjä toimenpiteitä. On vaarallista ryhtyä leikkimään tulella ja soveltaa politiikkoja, jotka nostavat jälleen hintoja ja kiihdyttävät inflaatiota, sillä koskaan ei voida tietää, miten tällainen politiikka päättyy.

Puhemies
Paljon kiitoksia, de Silguy.

Laiton ja vahingollinen aineisto Internetissä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pradierin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0098/97) komission tiedonannosta Internetin laittomasta ja haitallisesta sisällöstä (KOM(96)0487 - C4-0592/96).

Pradier
Herra puhemies, telemaattinen verkko on vertauskuvallisten tarinoiden tavoin paras ja huonoin tiedonvälityksen keino. Verkon käytön räjähdysmäinen lisääntyminen on kuitenkin otettava huomioon - alle viiden vuoden aikana siihen on liittynyt useita miljoonia käyttäjiä. Itse verkossa kulkevan tiedon määrää on painotettava suuresti, koska käyttäjät tutkivat samanaikaisesti useita satoja tuhansia sivuja. Lisäksi on kiinnitettävä huomiota tiedon ja datan laatuun, koska kyse on tieteellisestä, teknisestä, kirjallisesta, taiteellisesta, kaupallisesta, taloudellisesta ja henkilökohtaisesta tiedosta sekä myös poliittisesta tiedosta, jota käsitellään jäljempänä.
Tällä kehityksellä on ollut kaksi tärkeää seurausta. Ensinnäkin tottumattomuus telemaattiseen verkkoon on aiheuttanut joissakin ihmisissä levottomuutta ja huolestumista, ja tämän seurauksena on ehdotettu säätelevää, normatiivista ja jopa tukahduttavaa asennoitumista tähän välineeseen. Lisäksi usein on esitetty teknisesti soveltumattomia ratkaisuja.
Toiseksi, pahantekijät ovat käyttäneet uusia mahdollisuuksia hyväkseen nopeammin kuin kunnon ihmiset, ja on olemassa lukuisia esimerkkejä kansallisten ja kansainvälisten säädösten rikkomisesta. Kyse on ihmisten, aseiden, ampumatarvikkeiden sekä huumeiden salakaupasta. Lisäksi herkimpien väestöryhmien herkkäuskoisuuden hyödyntäminen heijastuu kaupalliselle ja poliittiselle tasolle, heikentää luottamusta ja johtaa kaikenlaisen edistyksen vastustamiseen.
Lopuksi ja ennen kaikkea, meidän on suojeltava herkintä väestöryhmää, eli lapsia, olivatpa he Internetin haitallisten viestien kohderyhmä tai tällaisten viestien lähettäjiä, mitä on vielä vaikeampi hyväksyä. Tällaisessa tilanteessa oikeuksien turvaaminen aiheuttaa ristiriitoja. Kun yksi oikeus on uhrattava toisen oikeuden puolustamiseksi, ne molemmat on väistämättä menetetty. Meidän on toimittava tiettyjen yksinkertaisten periaatteiden mukaisesti.
Ensinnäkin ehdotonta perusoikeutta, sananvapautta, saa rajoittaa vain hyvin harvoilla laissa asianmukaisesti määritetyillä poikkeuksilla. Toiseksi, yksityiselämän ehdotonta kunnioittamista ja erityisesti sähköistä kirjesalaisuutta olisi suojeltava tarkasti. Meidän työpaikkamme Belgian äskettäiset tapahtumat ovat herättäneet oikeutettuja tunteita, joilta parlamentti ei ole voinut täysin välttyä. Fyysistä ja henkistä koskemattomuutta koskevat rikokset, raiskaukset, murhat, kidutus ja vapaudenriistot ovat koskettaneet myös tämän maan toimielimiä.
Emme saa sortua kollektiiviseen harhaan, jonka myötä alamme pelätä, että kaikki maailman törky tunkeutuu tietokoneiden näyttöpäätteiden kautta yritysten toimistoihin ja olohuoneisiin. Meidän on osattava valvoa järkevästi verkon sisältöä ja taistella laittomia ja haitallisia julkaisuja vastaan.
Yhteisön olisi edistettävä kahta osa-aluetta, nimittäin vastuuta ja solidaarisuutta. Ensinnäkin pitäisi edistää hyviä käytäntöjä koskevan säännöstön luomista, josta keskusteltaisiin vapaasti ja jota kaikki asianomaiset toimijat, eli alan teollisuusyritykset, palvelujen tarjoajat, ilmoittajat ja käyttäjät noudattaisivat. Yhteisön olisi harkittava ja käytettävä todennäköisesti esimerkkinä Isossa-Britanniassa sovellettavaa mallia. Kyse on elimestä, joka varmistaa, että itsesäätelyjärjestelmää noudatetaan. Tämän järjestelmän ansiosta käyttäjät voivat myös heti havaitessaan vakavan rikkomuksen ilmoittaa siitä puhelinpalveluun. Tämän sisäisen valvontajärjestelmän avulla voidaan velvoittaa haitallisesta tai laittomasta aineistosta vastuussa oleva taho poistamaan epäasianmukaiset tekstit tai kuvat verkosta. Viimeisenä varokeinona olisi turvautua poliisiin tai tuomioistuimeen.
Samaan aikaan käyttäjät olisi saatettava henkilökohtaisesti tai perheensä puolesta vastuuseen rikoksista, koska perhe voi estää väärinkäyttöä asentamalla tietokoneeseen suodatinohjelmiston. Ihmisillä on aina kiusaus syyttää järjestöjä, yrityksiä tai hallituksia, ja siirtää heille vastuu väärinkäytöksistä, jotka meistä jokainen voi estää ja jotka jokaisen olisi estettävä.

Pex
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Pradieria hänen hyvästä mietinnöstään. Internet merkitsee kehitystä, joka tuo mukanaan paljon uusia mahdollisuuksia. Sillä on luonnollisesti myös haitallisia vaikutuksia, joita meidän tulee vastustaa niin paljon kuin mahdollista, etenkin jos kyseessä on alaikäisten tai inhimillisen arvokkuuden suojelu. Meidän on kuitenkin varottava, että näiden huolestuttavien ilmiöiden vastustaminen ei nouse ensisijaiseen asemaan siihen huomioon nähden, jota meidän on kiinnitettävä nykyiseen kulttuurivallankumoukseen, jonka Internet tekee mahdolliseksi.
Haitallisten vaikutusten kohdalla on erittäin tärkeää, että teemme erottelun ei-toivotun ja laittoman aineiston välillä Internetissä. Mitä tulee laittomaan ja vahingolliseen aineistoon, Internet ei tuo mitään uutta verrattuna olemassa oleviin tiedotusvälineisiin, jotka antavat tietoja paperilla. Ero on sähköisessä tiedossa, jota on vaikeampi valvoa. Verkoston käyttäjät ja palvelujen tarjoajat on kuitenkin helpompi tunnistaa, paljon helpompi kuin nykyisten tiedotusvälineiden käyttäjät.
Ongelmat Internetin vahingollisen ja laittoman aineiston jäljittämisessä kasvavat Internetin rajattomuuden takia. Meidän on kuitenkin otettava huomioon oikeus kirjesalaisuuteen, joka sisältyy perustamissopimukseen ihmisoikeuksien suojelemiseksi.
Jäsenvaltioiden ei pidä luulla, että ne voisivat järjestää asian kukin omalla tavallaan. Nämä ongelmat on ratkaistava ylikansallisella tasolla, ei vain Euroopan unionin tasolla, vaan etenkin G-7, Yhdysvallat, Yhdistyneet kansakunnat, Maailman kauppajärjestö ja OECD on saatava mukaan. Kansainvälinen yhteistyö on ainoa keino, jolla voidaan estää sellaisten vapaa-alueiden synty, joista käsin kuka tahansa voi saastuttaa Internetiä oman halunsa mukaisesti.
Tämän lisäksi on korostettava itsesäätelyn tärkeyttä. Pradier puhui oikeutetusti käyttäytymiskoodien laatimisesta. Lainsäädäntö voi olla tällaisissa tapauksissa vain tukevaa. Haluaisin vielä korostaa vanhempien asemaa. Se on erittäin tärkeä ja se ansaitsee erityistä huomiota.
Haluan kiittää kansalaisvapauksien valiokuntaa siitä, että se otti melkein kaikki kulttuurivaliokunnan tarkistukset mukaan mietintöönsä.

Kuhne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Internet on, kuten käsiteltävänä oleva mietintö korostaa, erittäin tärkeä väline kansalaisten osallistumisessa julkiseen elämään. Internetin ensisijainen tarkoitus ei ole laittomien ja haitallisten sisältöjen levittäminen. Mielestäni tätä on korostettava. Nämä sisällöt eivät hyppää ketään vastaan, vaan niitä on pikemminkin etsittävä. Nämä sisällöt eivät myöskään ole pelkkä kiukun aihe, vaan ne perustelevat todellakin ennalta varautumisen tarvetta.
Minun näkökulmastani komission tiedonanto sisältää liian vähän tätä koskevia konkreettisia ehdotuksia ja sysää mahdollisia ratkaisuja maailmanlaajuisten kansainvälisten sopimusten hämärään tulevaisuuteen. Sitä vastoin mietintö korostaa mielekkäästi edelläkulkijan roolia, joka Euroopan unionilla voi tässä asiassa olla taloudellisesti vahvana ja teknisesti kehittyneenä alueena tällä maapallolla.
Komission ehdotuksen ohella mietinnössä esitetyt seuraavat konkreettiset ehdotukset tuntuvat minusta erittäin järkeviltä: vaatimus käyttäjien yksiselitteisestä tunnistamisesta ja vähimmäisvaatimusten asettamisesta yhteydentarjoajille, vastuu itselaadituista sisällöistä ja vastuu muiden palveluiden sisällöistä, jos välittäjä tietää näistä sisällöistä ja jos välittäjälle olisi mahdollista teknisesti estää käyttö ja tämä rohkenisi siihen. Itse pidän ongelmallisena tekstin kohtaa 7, jossa vaaditaan palvelujen tarjoajien laatumerkintää. Uskon, että tämä hanke kaatuu jo käytännön ongelmiin tai ne ainakin vaikeuttavat sitä. Sitäkin enemmän parlamentin tulisi pyrkiä siihen, että toteutettavissa olevat hankkeet toimeenpannaan mahdollisimman nopeasti.

Cederschiöld
Rouva puhemies! Tietotekniikan kehitys on vallankumouksellista. Internet on korvaamaton osa, muun muassa tietojen levitykseen. Siinä on kuitenkin myös tuhoisia elementtejä, joita vastaan on luotava vastavoimia. Euroopan parlamentin tulee tarkoin seurata Internetin kehitystä, mutta myös ymmärtää roolinsa, joka on tietoyhteiskunnan kehittymisen tukeminen ja helpottaminen, ei säännöstelemällä pilaaminen.
Pradierin mietintö oivaltaa tämän asian. Se lähtee siitä, että Internet on vaikeasti säädeltävissä, mutta sitä täydennetään myös konkreettisilla käytännön toimilla Internetin laitonta ja ei-toivottavaa sisältöä vastaan. Valiokuntakäsittelyn aikana esitettiin vaatimuksia erilaisesta sääntelystä, esim. Internetin käyttäjien rekisteröintiä tai elektronisen salauksen kieltämistä. Miltei tulevat mieleen ne, jotka aikanaan halusivat rikkoa Gutenbergin kirjapainolaitteen: pelätään ja ollaan tietämättömiä uuden suhteen, ja halutaan ajatella, että vanhan maailman ajattelutapa pätisi myös uudessa.
Meidän on muistettava, että kaikkein useimmat ihmiset toimivat Internetissä hyvässä mielessä, mutta on myös ihmisiä, joiden aikeet ovat pimeitä. Vapaan ja maailmanlaajuisen tiedonsaannin mahdollisuuden rajoittaminen Internetiä säännöstelemällä olisi lapsen heittämistä pesuveden mukana.
Jotta taistelu niitä vastaan, jotka käyttävät Internetiä pimeisiin tarkoituksiin voisi menestyä, on kaksi reseptiä, nimittäin riittävien resurssien antaminen poliisille ja Internet-markkinoiden itsesaneerauksen rohkaiseminen. Olemme PPE-ryhmässä ehdottaneet ja saaneet mietintöön kohdan, jonka mukaan poliisilla tulee olla riittävät resurssit Internetissä harjoitettavan laittoman toiminnan tarkkailuun. Silloin ei ole kyse säädöksistä, jotka puuttuisivat kansalaisten koskemattomuuteen, vaan tiedollisista ja teknisistä resursseista, joiden avulla voidaan reagoida lainvastaiseen käyttäytymiseen. Mitä resursseihin tulee, vallitsee valtava epätasapaino. Olemme myös ehdottaneet eurooppalaista laatumerkintää niille Internet-palvelujen tuottajille, jotka " siistivät" tarjontansa sisältöä, kaikki tämä itsesaneerauksen helpottamiseksi ja stimuloimiseksi.
Lopuksi haluan painottaa, että Internet on nyt kehittyvän tietoyhteiskunnan elintärkeä osa. Kymmenen vuotta sitten ei kukaan voinut aavistaa tämän päivän Internetin laajaa käyttöä ja suurta tietotarjontaa. Vastaavasti emme voi edes kuvitella, miltä tietoyhteiskunta näyttää taas kymmenen vuoden kuluttua. Tiedämme vain sen, että Internet on kehittynyt ilman ohjaavia lakeja. Älkäämme tukahduttako maailmanlaajuista " nettiytymistä" tiedon puutteen ja uusien asioiden pelon vuoksi.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluan ryhmäni puolesta kiittää Pradieria hänen erinomaisesta mietinnöstään ja puheenjohtaja Pexiä, joka on laatinut kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan lausunnon.
Tietoverkkojen käyttö on leviämässä, niiden avulla on hämmästyttävän helppoa liikkua eetterissä ja niissä liikkuvat kuva- ja tietomäärät edistävät tietojenvaihtoa ja ilmaisunvapautta maissa, joissa nämä oikeudet eivät ole taattuja. Euroopassa on alettu käyttää Internet-vuoropuhelua enenevässä määrin. Siihen liittyy kuitenkin tiettyjä valvontaongelmia hallitusten ja jäsenvaltioiden taholta, jotka haluavat estää laittomien ja haitallisten tietojen levittämisen Internetin kautta. Lisäksi eri maissa on erilainen lainsäädäntö kansallisesta turvallisuudesta, alaikäisten suojelusta, inhimillisestä arvokkuudesta, taloudellisesta suojasta ja tietosuojasta, yksityisyyden ja henkilökohtaisen maineen suojelusta sekä henkisen omaisuuden suojelusta.
Tästä syystä tarvitaan Euroopan unionin tasolla ja kansainvälisellä tasolla oikeus- ja poliisiyhteistyötä, joka perustuu yleissopimuksiin ja uusiin oikeudellisiin välineisiin ja jossa huomioidaan toissijaisuusperiaate ja ilmaisunvapauden kunnioittaminen. On ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla rajoitetaan palveluiden tarjoamista valvomalla verkoissa liikkuvaa aineistoa ja ottamalla huomioon, että on tehtävä selvä ero toisaalta oikeudellisessa mielessä laittoman sisällön ja toisaalta moraaliin ja kulttuuriin liittyvän, alaikäisille haitallisen sisällön välillä. Haitallisen sisällön levittäminen voidaan estää suodattamalla laitteistosta käsin tai sähköpostin kohdalla kieltämällä avainsanojen antaminen. On selvää, että laittoman tiedon ja aineiston välittämisestä ovat vastuussa sekä tietoliikenneyhteyksien että palveluiden tarjoajat.
Lopuksi Internetin ansiosta monet talouden ja kulttuurin alat ovat muutostilassa tarjoten uusia mahdollisuuksia pienille ja keskisuurille yrityksille ja operaattoreille. Internetiä voidaan kuitenkin käyttää myös sopimattomalla tavalla, ja sen väärinkäytön estämiseksi on ryhdyttävä kiireellisesti laatimaan toimintasääntöjä, joilla lisätään itsekritiikkiä ja edistetään eurooppalaisen arvojärjestelmän syntymistä tietoverkoissa liikkuvien ihmisten kouluttamiseksi ja heidän tietoisuutensa lisäämiseksi kampanjoilla, joita suunnataan erityisesti vanhemmille, jotta he voivat puolestaan kasvattaa lapsiaan.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, kollega Pradier, haluan onnitella teitä liberaalien ryhmän puolesta erinomaisesta mietinnöstänne. Internet on jättiläismäinen maailmanlaajuinen tietokoneiden verkko, joka heijastaa yhteiskunnassamme vallitsevia mielipiteitä ja tietoa. Internetin ainutlaatuinen tuntomerkki on se, että se on samalla julkaisu- ja kommunikaatioväline. Tässä pätee se, että se, mikä on laitonta off-line , on sitä myös online.
Sensuuri Internetissä rajoittaa mielipiteen vapautta tarjoamatta kansalaisille todellista suojaa laitonta sisältöä vastaan. Sen lisäksi sensuuri rajoittaa palveluiden vapaata liikkuvuutta Euroopassa. Esimerkkinä voidaan mainita saksalaisten Internet-palvelujen tarjoajien suorittama hollantilaisen palvelujen tarjoajan access for all -Internetsivujen sulkeminen. Yritykset, jotka tarjoavat palveluitaan access for all -yhteyden kautta, joutuivat kärsimään vahinkoa. Liberaalien ryhmän mielestä poliitikkojen tehtävä on edistää kehitystä, joka tekee yhteiskunnasta demokraattisen ja avoimen. Lainsäätäjinä meidän on esiinnyttävä pidättyvästi, kunnes olemme saaneet enemmän kokemusta Internetistä. Emmehän halua heittää lasta pesuveden mukana? On itsestään selvää, että lapsiporno ja rasistiset mielipiteet ovat tuomittavia. Mutta sellainen rajat ylittävä tiedotusväline kuin Internet tarvitsee rajat ylittävää lainsäädäntöä, joka tulee aloittaa eurooppalaisella tasolla. Myös tässä jäsenvaltioiden oikeudellinen yhteistyö on erittäin tärkeää.
Vaikka teknologiset ratkaisut eivät olekaan vedenpitäviä, ne näyttävät olevan kaikkein tehokkain tapa estää laittoman aineiston pääsy Internetiin, etenkin alaikäisten suojelemiseksi. Ryhmäni rohkaisee tällaista toimintaa. Tällä tavalla valtiovallan ei tarvitse ottaa vanhempien paikkaa. Vanhemmat ovat itse vastuussa.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, minä olin yksi niistä ihmisistä, jotka joutuivat sen saarron uhriksi, joka kohdistui access for all -palvelujen tarjoajaan, koska pääsy kotisivulleni, jolta löytyy asianmukaista eurooppalaista tietoa, estettiin monilta saksalaisilta Internetin käyttäjiltä. Mutta asia ratkaistiin melko yksinkertaisella tavalla, nimittäin tekemällä saarto Internetissä tunnetuksi. Ja voin myös selittää teille, miksi saarto oli julistettu, se tapahtui siksi, että estettäisiin saksalaisia Internetin käyttäjiä saamasta tietoa Radikal -lehden sisällöstä, joka lehti on tiettävästi kielletty Saksassa, mutta ei Hollannissa; sitä levitettiin Hollannissa siis provider access for all - järjestelmän kautta. Mutta tämä ei tietenkään ollut vastuussa, sillä yksi käyttäjistä oli laittanut sen kotisivulleen. Joka tapauksessa saarto purettiin nopeasti yksinkertaisen tempauksen jälkeen, kun käyttäjät ympäri maailmaa tekivät niin sanottuja mirroreita ja julkaisivat siis myös Radikal -lehteä, jolloin ei ollut enää mitään järkeä saartaa kaikkia näitä palvelujen tarjoajia, sillä silloin verkko olisi ollut täysin tukossa saksalaisille käyttäjille. Se ei ollut mielenkiintoista.
Tämä osoittaa samalla, että erilaisten toimenpiteiden suorittaminen ei ole niin yksinkertaista. Sillä se, mikä on Saksassa kiellettyä, ei ole välttämättä kiellettyä Hollannissa. Mitä Euroopan unionissa pidetään säädyllisenä rikoslain tarkoittamassa mielessä, sitä ei Yhdysvalloissa pidetä lainkaan säädyllisenä rikoslain tarkoittamassa mielessä.
Lyhyesti, vaikka me laatisimme eurooppalaisella tasolla kaikenlaisia hienoja säädöksiä Internetin vahingollisen vaikutuksen estämiseksi tai laittoman aineiston poispitämiseksi, meidän on otettava huomioon, että muualla maailmassa on toisenlaisia käsityksiä, eikä ole lainkaan hullumpi ajatus yrittää järjestää asiaa YK: n tasolla.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, Internetin mahdollisuudet kommunikaation alueella ovat suunnattomat. Ensimmäisten Internetin käyttäjien mukaan tästä oli odotettavissa vain myönteistä kehitystä. Sähköisen pikatien piti raivata tie uuteen sosiaaliseen järjestykseen. Tällä välin on kuitenkin käynyt selväksi, että verkon hurjan kehityksen myötä myönteisten sovellutusten lisäksi käytetään hyväksi myös mahdollisuutta levittää inhoa herättävää tietoa. Näyttää jälleen siltä, että myönteiselle ihmiskuvalle ei ole perusteita. Löydämme Internetistä sen, mitä maailmalla tapahtuu. Porno, pedofiilien verkostot, huumesivut ja poliittiset äärimmäisyysliikkeet saastuttavat verkon.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö pitäisi suorittaa jonkinlaisia toimenpiteitä. Kansallisvaltioiden tulisi pyrkiä sekä erikseen että yhteistyössä löytämään tehokkaat toimenpiteet. Ongelmana tässä on se, että kansallinen lainsäädäntö, joka liittyy laittoman ja vahingollisen aineiston estämiseen, on erilainen eri maissa. Esimerkkinä voidaan mainita huumeista annettava tieto, joka joissakin maissa on sallittua, mutta toisissa maissa kiellettyä.
Tulee toistaiseksi olemaan vaikeaa tehdä säädöksistä, jotka koskevat vapaata mielipiteenilmaisua Internetissä, erilaisia kuin jo olemassa olevat, muita kommunikaation välineitä, kuten julkaisuja, televisiota ja videoita koskevat säädökset, vaikka Internet voikin tunkeutua vielä helpommin ihmisten elämään. Siksi olen tyytyväinen, että Internetin laittoman aineiston aktiivisen torjunnan lisäksi etsitään myös mahdollisuuksia saada vahingollinen aineisto pois Internetistä.
Suhtaudun silti hyvin kriittisesti siihen ilmeisestikin yleisesti hyväksyttyyn erotteluun, joka tehdään laittoman ja vahingollisen aineiston välillä. Lapsiporno on laitonta, aikuisporno on vahingollista vain lapsille. Mikä tällainen keinotekoinen erottelu on? Ikään kuin pornografia olisi viatonta aikuisiin kohdistettuna. Naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, seksimatkailu ja aikuisille tehty lapsiporno opettavat meille muuta. Itsesäätelyn ja henkilökohtaisen vastuun on oltava etusijalla, mutta kun ihmiset eivät pysty siihen, on asetettava selkeät moraaliset normit.

Hager
Arvoisa puhemies, kuten myös äskettäinen vanhempien kaksituntinen varoitushuuto Itävallassa osoitti, mietinnössä on kyse räjähdysalttiista asiasta. On kyse tasapainon aikaansaamisesta mielipiteenilmaisuvapauden ja kulttuuripoliittisen tehtävän sekä rikosoikeudellisesti merkittävien sisältöjen, kuten esimerkiksi iljettävän lapsipornografian, estämisestä tai väkivallan ja vihan ja vastaavan vastustamisesta.
Kuten aina toistensa kanssa ristiriitaisten asioiden kanssa on tämäkin tehtävä vaikea ratkaista. Tähän kuuluu myös tekniset vaikeudet sisältöjen valvomisessa itse Internetissä. Yhteyden ja palveluiden tarjoajien vastuukysymykset ovat monimutkaisia. Käsiteltävänä olevalle lausunnolle on mielestämme onnistunut järkevä etujen tasapainottaminen ilman, että tarjoajilta vaaditaan liikaa. Vaikka me sitoutumattomat olemme sitä mieltä, että siinä tehdyt ehdotukset olisi mahdollista toteuttaa valtioiden välisillä toimilla, me yhdymme mietinnön asiasisältöön.

Berger
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentissa me olemme aina olleet yhtä mieltä siitä, että ihmis- ja perusoikeuksien säilyttämisen kaikilla yhteiskunnallisilla ja poliittisilla aloilla on ensisija ja että näiden suuntaviivojen on pädettävä myös silloin, kun me joudumme tekemisiin uusien yhteiskunnallisten ilmiöiden kanssa, jotka ovat joillekuille jopa pelottavia. Siksi myös suhtautumista Internetin haitallisiin ja laittomiin sisältöihin on koskettava se, että ihmisoikeuksien puolustaminen on tärkein mittapuu. Laittomien sisältöjen osalta on kuitenkin turvattava rikosoikeudellisten ja muiden kieltonormien soveltaminen täysin uusilla, verkkoon mukautetuilla selvitysja seurantamenetelmillä, tästä ei tarvitse mielestäni edes keskustella. Tällöin on varmasti myös välttämätöntä antaa poliisi- ja oikeusviranomaisille käyttöön paremmat välineet.
Me emme voi kuitenkaan välttää ainakin yhteisten rikosoikeudellisten vähimmäismääräysten vahvistamista Euroopassa, kuten muutamat puhujat jo mainitsivat, ja saada siten myös hyvät lähtökohdat maailmanlaajuisiin neuvotteluihin. Internetin ja muiden tietoverkkojen luonne vaatii kuitenkin mielikuvituksellisia itsevalvonnan muotoja niin laittomien kuin haitallistenkin sisältöjen vastaisessa taistelussa. Tämän suhteen mietintö on erittäin hyvin onnistunut ja esittää hyvin sopivia toimia.
Tämä koskee niin laitteistojen kuin ohjelmistojen valmistajia, huoltajia ja perheitä, lapsia kuin nuorisojärjestöjäkin. Uskon, että vain nämä voivat käyttää tarjolla olevia suodatusohjelmistoja, että ne voivat ottaa huomioon erilaiset Euroopan perheiden kulttuuriset ja pedagogiset normit ja tarjota perheille todellista apua.
Lopuksi haluaisin vielä pyytää, että emme unohda keskustelussa Internetin laittomista ja haitallisista sisällöistä Internetin hyödyllisiä vaikutuksia lapsiin ja nuoriin. Tästä voi saada oikein hyvän kuvan tämän istuntosalin lämpiössä esillä olevasta näyttelystä.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, eräässä aihetta koskevassa haastattelussa esittelijämme määritteli itsensä vanhaksi - eli vanhakantaiseksi - liberaaliksi, joka ei ole kovin moralistinen. Vahvistan hänen vapaamielisyytensä; hän on todellakin kiinnittänyt paljon huomiota valiokuntakollegojensa ehdotuksiin ja laittoman ja haitallisen sisällön osalta hän on tuonut hyvin esille sen, että kyseinen väline on ennen kaikkea aiheuttanut suuren mullistuksen: unelman suuresta, maapallon kokoisesta yhteisöstä, joka vaihtaa tietoja jo sinänsä demokraattisen välineen avulla.
Hän on tässä suhteessa aivan oikeassa, sillä Clinton sanoi sosiaalisessa ohjelmassaan, että on olemassa kaksi keskeistä ikävaihetta: ikä jossa amerikkalaisten lasten on opittava lukemaan ja kirjoittamaan ja ikä - ilmeisesti noin 12 vuotta - jolloin kaikkien on opittava liikkumaan Internetissä. Kyseessä on siis merkittävä väline ja vanhana liberaalina esittelijämme puhuu meille lainsäädännön ja lainsäätäjien vaikeuksista, kun kohteena on tällaisen ilmiön säätely. Hän puhuu meille oikeudellisen välineen riittämättömyydestä ja sopimattomuudesta, sillä siitä uhkaa tulla joko manzonilainen pannaanjulistus, josta ei ole mitään hyötyä, tai sitten se vähentää ilmaisunvapautta sen lisäämisen sijasta. Vanha liberaali tietää tämän kaiken, ja määritellessään itsensä ei kovin moralistiseksi hän kuitenkin tietää ja tuo esille sen, että meidän on selvitettävä moraaliset kantamme, tai toisin sanoen suhtautumisemme eettisesti oikeaan käyttäytymiseen, ellemme halua, että vapauden välineestä tulee virtuaalista pornografiaa, terrorismia ja itsemurhiin yllyttämistä - mitä meillä Italiassa on viime aikoina tapahtunut - palveleva väline.
Meidän on siis myönnettävä, että tätä taistelua ei voiteta ilman vastuuntunnon ja eettisen käyttäytymisen korostamista. Mitä hyötyä on muussa tapauksessa vedota yksittäisen ihmisen tai perheen vastuuntuntoon? Mille muussa tapauksessa annamme laatumerkinnän ja menettelyohjeet; mikä on se perusta, jonka voimme antaa laatimillemme säännöille. Multimedia- tai kyberpoliisikaan ei riitä: tiedämme, kuinka paljon se maksaa ja kuinka pitkän aikaa siihen tarvitaan, ja tiedämme myös, kuinka nopeasti kerran paljastettu verkko voidaan luoda uudelleen.
Haluaisin näin ollen sanoa yhdessä esittelijän kanssa - jota kiitän tästä asiakirjasta -, että olemme kaikkia vanhoja liberaaleja, jotka ovat kiinnostuneita selvittämään vapauden ja vastuun uudet rajat.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, kollegat, komission jäsen Bangemann, olen iloinen, että olette tänään läsnä täällä, sillä tällä viikolla kokoontuu myös teollisuusneuvosto, joka käsittelee pysyvää toimintaohjelmaa. Mielestäni meillä on ainutlaatuinen tilaisuus saada eri neuvostot teollisuusneuvoston kautta ottamaan askeleita tällä tärkeällä alueella.
Kun katsomme Pradierin tärkeää mietintöä, huomaamme, että ministerineuvostot ovat luvanneet ottaa erilaisia askeleita, mutta en ole vielä huomannut juurikaan edistystä. Olenkin hyvin huolestunut tästä. Toisaalta poliisin ja oikeusministeriöiden pitäisi tehdä enemmän yhteistyötä ja toisaalta opetuksen alalla olisi suoritettava suuria ponnisteluja, jotta mahdollistettaisiin kommunikaatiomahdollisuuksien käyttö opetuksessa eräänlaisena vastamyrkkynä.
Tällä viikolla komission jäsen Bangemann ja minä osallistuimme erinomaiseen konferenssiin, jonka kollega Donnelly oli järjestänyt ja jossa käsiteltiin näitä mahdollisuuksia. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, voiko hän kertoa meille, mitä hän aikoo tehdä tämän asian suhteen teollisuusneuvostossa?

Le Gallou
Arvoisa puhemies, Pradierin mietinnölle on kuvaavaa tekopyhyys. Parlamenttimme on, tai ainakin on olevinaan, ensimmäistä kertaa huolestunut pedofiliaan liittyvistä vaaroista. Se on oikein hyvä, mutta olemme hieman myöhässä. Belgian pedofiilit eivät odottaneet Internetiä tehdäkseen vahinkoa käytännössä, mihin osallistui jopa valtaa pitäviä sosialisteja. Ranskalaisetkaan pedofiilit eivät odottaneet Internetiä vaan piinasivat vammaisia nuoria tyydyttämällä luonnonvastaisia viettejään. Myös heitä suojeltiin valtaapitävien sosialistien keskuudessa.
Mieleeni tulee kauhea Coralin tapaus, joka oli yleisenä keskustelunaiheena Ranskassa 1980-luvulla ja jota ei koskaan saatu päätökseen, koska kaikki poliisin ja oikeudelliset toimet tukahdutettiin. Sallinette minun vielä lisätä, että kaikkien maiden pedofiilit ja luonnonvastaisia seksuaalisia tarpeita omaavat henkilöt eivät tarvitse Internetiä vaan lähes kaikissa unionin 15 jäsenvaltiossa he voivat löytää liiallisen moraalisen ja oikeudellisen sallivuuden tuloksia kioskeista.
Pradierin laatima pedofiliaa Internetissä koskeva teksti on juoni, jonka tarkoituksena on sensuurin palauttaminen mutta ei suinkaan pedofiilisen käyttäytymisen vaan poliittisesti sopimattoman, kulttuurisesti sopimattoman ja historiallisesti sopimattoman osalta. Pradierin mietinnön kohteena ei ole häpeällinen käyttäytyminen vaan mielipiteet ja ajatukset, jotka eivät noudata hyväksyttyä ajattelua.
Emme hyväksy Pradierin mietinnön johtopäätöksiä. Siihen on neljä syytä. Ensimmäinen niistä on se, että kannatamme ajatusten ilmaisuvapautta ja tuomitsemme vapautta rajoittavat tekstit. Toinen syy on se, että me muistamme, että Internetin perusta on sähköposti, ja koska toisin kuin eräät totalitarismin kannattajat kannatamme kirjeenvaihdon vapautta, sähköinen kirjeenvaihto mukaan lukien. Kolmantena syynä on se, että Internetin valvonta mielestämme tuskin on teknisesti mahdollista, ei ainakaan nykyisissä oloissa. Neljäs syy on se, että jos valvonta olisi teknisesti mahdollista, se edellyttäisi maailmanlaajuista hallintoa, mitä emme halua. Emme halua tälle tai millekään muullekaan alalle sellaista maailmanlaajuista valvontaa, johon tietyt tahot pyrkivät tai haluaisivat pakottaa meidät.

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, minulla on suotuisampi näkemys Pradierin mietinnöstä kuin edellisellä puhujalla. Haluan yhä tarkastella Internetiä ja sitä, kuinka se on muuttanut koko sähköisen viestinnän kuvaa. Työelämässäni olen toiminut lähetystoiminnan parissa ja se puolestaan teki tilaa niin kutsutulle " narrowcasting" -tilauskaapeleille ja muille samantapaisille laitteille, ja puhelinliikenteessä otettiin käyttöön henkilöiden välinen viestintä. Puhelimella ei voinut jättää yleisöviestejä lukuun ottamatta puhelinvastaajaan saneltavia töykeitä viestejä. Nykyään jokaisella kansalaisella on kuitenkin mahdollisuus omaan ilmoitustauluun. Me olemme kaikki nykyään Web-sivuja.
Haluaisin voida omaksua aiheeseen päättäväisen sananvapautta korostavan kannan niin kuin USA: n tuomioistuimissa on tehty. Yksistään tältä osin yhdyn jossain määrin siihen, mitä Le Gallou juuri sanoi. Vaarana on mielipiteiden valvonta. Vaarana on, että pyrimme puuttumaan mielipidekysymyksiin. Tämänpäiväinen ongelmamme ei koske mielipidekysymyksiä vaan tarkasteltavana on koskemattomuus ja se, mitä tapahtuu, kun ihmiset tunkeutuvat toisten tilaan ja saavat heidän toimimaan epätoivoisesti ja uhkaavasti. Meidän ei tule sallia teknologian tarttua vapautta kurkusta.
Avoin tiedonvälitys voi olla tunkeilevaa, ja Internetin ongelma tällä hetkellä on se, että meidän on löydettävä tapa, jolla käsitellä niitä eri aloja, joissa se toimii. Tiedämme kaikki, että ryhmät, jotka harjoittavat sadistisia toimia tai pedofiliaa, verhoavat toimintansa tai piiloutuvat jonkun muun identiteetin taakse. Meidän on varmistettava, että yhteyksien sekä palvelujen ja sisältöjen tarjoajat tunnustavat asiaa koskevat velvollisuutensa ensinnäkin kunkin palvelun merkitsemiseksi tunnuksella ja toiseksi palvelun luokittelemiseksi, jotta suodattaminen on mahdollista. Itse suodattamisesta huolehtivat vastuuntuntoiset henkilöt, jotka tuntevat hyvin järjestelmän. Internet on vaaraksi monille muille henkilöille ja meidän on otettava huomioon myös heidän tarpeensa.

Bangemann
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu on osoittanut muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta, että parlamentti ja erityisesti esittelijä, kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja, pyrkii samaan suuntaan kuin komissio. Tietenkään kukaan ei voi tänään esittää ratkaisua, joka poistaisi kaikki ongelmat. Me olemme kuitenkin tiedonannollamme ja tähänastisilla aloitteillamme ottaneet edelläkulkijan roolin. Tämä tiedonanto on saanut hyvin paljon huomiota osakseen kaikissa jäsenvaltioissa, neuvostossa ja myös OECD: ssa ja Euroopan neuvostossa, ja se on hyvä pohja erilaisiin kansainvälisiin konferensseihin, joihin me osallistumme.
Mikä on sitten ongelma? Meidän on ensinnäkin todettava, rouva Plooij-van Gorsel sanoi aivan oikein, että ei ole kyse sisältöjen uudelleenarvioinnista laillisen ja laittoman, haitallisen ja haitattoman suhteen. Tämän arvioinnin me voimme tehdä. On kyse siitä, kuinka laittomien ja haitallisten sisältöjen torjumista ja tarvittaessa niistä rankaisemista voidaan säännellä siten, että otetaan huomioon Internetin tekninen ominaislaatu. Tästä on kyse. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän ei tarvitse nyt uudelleen aloittaa keskustelua laittomuudesta ja haitallisista sisällöistä, vaan meidän on harkittava, kuinka laittomia sisältöjä voidaan mahdollisuuksien mukaan pitää poissa verkosta, tai jos niitä ilmenee, kuinka siitä vastuullisia voidaan rangaista ja mitä mahdollisuuksia on jättää käyttäjän asiaksi tehdä omia valintoja, kun on kyse haitallisista sisällöistä.
Tämän eron tekeminen on siksi niin tärkeää, että on olemassa erilaisia toimenpiteitä, jotka ovat kulloinkin sopivia tiettyihin ongelma-alueisiin. Jos siis joku haluaa sulkea haitalliset sisällöt pois itseltään, tarvitaan vain tekninen mahdollisuus, johon tietysti tarvitaan tarjoajan yhteistyötä, ja me voimme antaa yksittäisille henkilöille hyvin yksinkertaisella tavalla mahdollisuuden tehdä oma valintansa.
Tämä koskee muuten erityisesti kulttuurisesti erilailla arvotettuja sisältöjä. Se, mikä on jollekin islamilaisen kulttuurialueen edustajalle täysin hyväksymättömissä, voi olla jollekin eurooppalaiselta kulttuurialueelta kotoisin olevalle täysin hyväksyttävää. Tässä ratkaisun tarjoaa teknisen valinnan mahdollisuus, joka minun mielestäni voidaan hyväksyä ja toimeenpanna kansainvälisellä tasolla.
Hyvin paljon vaikeampaa on tietysti laittomien sisältöjen kanssa, mutta ei pelkästään sen takia, että on ehkä olemassa tiettyjä eroja sen määrittelyssä, mikä on laitonta. Näitä eroja on, mutta ne eivät ole niin merkittäviä, että ne estäisivät yhtenäisen menettelyn asiassa. Meidän on ratkaistava asia, joka on ratkaistava myös muutenkin eli ensinnäkin: Kuka on vastuussa? Toiseksi: Kuinka vastuullinen voidaan saattaa vastuuseen, kun tämä levittää laitonta sisältöä? Kolmanneksi: Miten tämä voidaan toteuttaa teknisesti ja juridisesti?
Viimeksi mainittu voidaan toimeenpanna vain maailmanlaajuisesti, sillä on täysin selvää, että ero perinteisiin viestintävälineisiin eli välineisiin tällaisten sisältöjen levittämiseen on juuri se, että Internet voidaan määritellä maailmanlaajuiseksi ja se tarvitsee siksi maailmanlaajuisia ratkaisuja. Tämä ei, herra Kuhne, ole omien ratkaisumahdollisuuksien sysäämistä hamaan tulevaisuuteen tai elimille, joihin me emme voi lainkaan vaikuttaa. Tämä johtuu yksinkertaisesti tämän tarjonnan luonteesta. Tietenkin me voimme ottaa käyttöön säännöt vain meillä Euroopan unionissa, mutta siten me ratkaisisimme vain yhden ongelman osan, ja te kuulitte rouva van Dijkin kertovan, mitä mahdollisuuksia on livetä tästä. Hän itse on käyttänyt niitä mahdollisuuksia laajalti, kuten hän täällä kertoi.
Meidän on siis kartoitettava nämä mahdollisuudet ja tämä onnistuu vain maailmanlaajuisen yhteistyön avulla. Tämän me olemme jo aloittaneet. Neuvoston työryhmässä, joka kokoontuu komission johdolla, tutkitaan, mitä asiassa on tehtävä. Me osallistumme vuoden puolivälissä Bonnissa pidettävään konferenssiin, jossa laaditaan G7-maiden piirissä, toivottavasti myös USA, joka on tähän asti vielä epäröinyt osallistumistaan, osallistuu siihen, sitovia sääntöjä yhteyksien tarjoajien vastuulle, rankaisumahdollisuudelle niissä maissa, joissa tarjoajat eivät ole edustettuina, joihin heidän tarjontansa kuitenkin tulee, ja muuta vastaavaa.
Tämä on todella välttämätöntä. Jos me saamme tämän aikaan, voidaan ongelmaa myös vähentää niin paljon kuin me voimme myös muutenkin tehdä. Haluaisin varoittaa siitä, mikä ei tullut keskustelussa myöskään esiin, että juuri koska on kyse uudesta, toisesta tekniikasta, laittomuuden tai rikollisuuden vastaiselta taistelulta odotetaan liian paljon. Tällainen taistelu on aina enemmän tai vähemmän onnistunutta, ja on tärkeää, että me emme unohda tässä taistelussa, mitä myönteisiä sisältöjä tällainen uusi mahdollisuus tarjoaa.
Mutta myös tämä tuli ilmi ja olen iloinen siitä, rouva puhemies, että komissio voi tässä asiassa etsiä ratkaisuja yhdessä parlamentin kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Pienet ja keskisuuret yritykset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kolmesta mietinnöstä:
Torres Marquesin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0140/97) komission tiedonannosta "Käsityöläisalat ja pienyritykset, Euroopan kasvu ja työllisyyden avaimet" (KOM(95)0502 - C4-0503/95); -Peijsin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40034/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhtenäisestä ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi (monivuotinen ohjelma) (KOM(96)0329 - C4-0490/96); -Garoscin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40100/97) kertomuksesta pk-yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta (KOM(95)0362 - C4-0120/96).
Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Christos Papoutsis, arvoisat jäsenet, tänään käsittelemme ei enempää eikä vähempää kuin Euroopan pääongelmaa eli työllisyyttä. Puhumme koko ajan tarpeesta luoda työpaikkoja 18 miljoonalle työttömälle, jotka Euroopan kehityksen malli on luonut, emmekä löydä sille ratkaisua. Työttömyysongelma juontuu rakenteellisista seikoista ja se on niin monimutkainen, että sen ratkaiseminen edellyttää monia rakenteellisia toimia.
Se, että emme ole vielä pystyneet ratkaisemaan tätä ongelmaa, jonka tiedämme liittyvän läheisesti taloutemme entistä nopeampaan kasvuun viime vuosina, johtuu seuraamistamme poliittisista toimintamalleista ja siitä, että käytetyt keinot eivät ole tähän mennessä osoittautuneet sopiviksi työpaikkojen luomiseen.
Itse asiassa vuonna 1995 Euroopassa oli 16 miljoonaa pk-yritystä, jotka työllistivät yli 40 miljoonaa työntekijää. Huolimatta kaikista nykyisistä haasteista, kuten hallinnollisten työpaikkojen ylikuormituksesta, rahoitus- ja koulutusvaikeuksista, siirtymisestä tietotekniikkayhteiskuntaan ja kilpailun kiristymisestä, pk-yritykset luovat vielä työpaikkoja.
Viitenä viime vuotena 60: stä 80: een prosenttia uusista yksityisen alan työpaikoista luotiin pienyrityksissä, koska ne ovat kaikkein tehokkaimpia. Vuonna 1996 ilmestynyt komission tukema tutkimus osoittaa, että keskimääräinen työpaikkojen kasvu 500 dynaamisimman pk-yrityksen joukossa oli 158 prosenttia viimeisten viiden vuoden aikana, mutta 1, 035 prosenttia yrityksissä, joissa on alle 10 työntekijää. Ottaen huomioon työmarkkinatilanteen meidän täytyy ponnistella kaikin mahdollisin keinoin taataksemme käsityöläisaloille ja pienyrityksille mahdollisuuden jatkaa toimintaansa ja jopa luoda uusia työpaikkoja.
Vaikka tunnustammekin käsiteollisuuden ja pienyritysten merkityksen työpaikkojen luomisessa, avustusohjelmien täytäntöönpanossa on kuitenkin ilmeistä epäloogisuutta: ne ovat usein suunniteltua vähäisempiä ja niitä toteutetaan myöhäisessä vaiheessa tai ne keskeytetään.
Valitan sitä, että varsinkaan talousministerit eivät ole vieläkään antaneet suostumustaan Euroopan työllisyyttä edistävälle lainojen takuujärjestelmälle, joka tunnetaan ELISE-ohjelman nimellä.
Tarkastelkaamme seuraavaksi, mitä odotamme komission tekevän tämän asian suhteen. Ensinnäkin haluaisimme komission selvittävän meille, mitä osia rakennerahastoista - EMOTR, EAKR ja Euroopan sosiaalirahasto - on käytännössä osoitettu pk-yrityksille tai niiden joukkoon kuuluville mikroyrityksille. Keskisuurten ja suuryritysten on paljon helpompi käyttää tuttuja tekniikoita ja tietää, miten täyttää komission lomakkeita. Toisaalta on vaivattomampaa antaa enemmän rahaa harvemmille ja tutkia sekä valvoa siis harvoja tapauksia, kuin antaa pienempiä summia useammille yrityksille. Lomakkeiden täyttö on keskeinen ongelma. Haluaisin tietää, moniko jäsen, komissaari tai ministeri kykenisi täyttämään yhteisön lomakkeen ... Tämä ei ole hypoteettinen ongelma: voin kertoa teille esimerkkejä etevistä yliopiston professoreista ja yritysten toimitusjohtajista, jotka ovat todistaneet minulle lomakkeiden täytön vaikeuden ja valittaneet niiden epäselvyyttä ja monimutkaisuutta. Sitten vielä kehtaamme sanoa, että haluamme tukea pk-yrityksiä ja mikroyrityksiä.
Sanokaa minulle, arvoisa komissaari, mikä prosentuaalinen osuus rakennerahastoista on käytetty näiden yritystyyppien hyväksi, jotka todella luovat työpaikkoja? Suuryritykset vain irtisanovat satoja työntekijöitä joka vuosi sen sijaan, ne että loisivat työpaikkoja. Onko komissio valmis yksinkertaistamaan pienten ja keskisuurten yritysten ja varsinkin käsityöammattien harjoittajien mahdollisuuksia saada tukea yhteisön rahastoista?
Toinen ongelma koskee luotonantoa ja maksujen viivästymisiä. Tarvitsemme direktiivin, joka lopettaa luottoa tarvitsevien sietämättömän tilanteen. Myös kuluttajat ja tavarantoimittajat, jotka viivästyttävät maksujen hoitamista, tekevät taloudellisesti kannattavista yrityksistä kannattamattomia, mikä johtaa komission mukaan siihen, että 50 prosentilla pk-yrityksistä on toimintaedellytyksiä vain viideksi vuodeksi.
Kolmas ongelma koskee verotusjärjestelmää, joka rankaisee työnteosta ja palkitsee sijoittajia. Kaikissa yhteisön maissa valtaosan suurista veroista maksavat muiden palveluksessa olevat työntekijät. Tarkistettakoon arvonlisäveroa, jonka on tarkoitus kannustaa työntekoon. Tarkistettakoon koko verotusjärjestelmää. Onko komissio valmis auttamaan meitä näiden ongelmien ratkaisemisessa?
Viimeinen ongelma, jonka esitän teille, koskee koulutusta. Yrittäjiemme koulutustaso on hyvin alhainen. Tukea täytyy antaa sinne, missä on tuen tarvetta eli haja-asutusseuduille ja kaikkein syrjäisimmille alueille; ne tarvitsevat tukea muun muassa markkinointiin ja vientiin. On tärkeää tukea nuoria ja naisia, jotka muodostavat kaksi kolmasosaa työttömistä. Päädymme helposti tekopyhyyteen. Jos Eurooppa-neuvosto ja hallitukset yleensä ovat oikeasti huolestuneita työttömyysongelmasta, annettakoon tukea niille, jotka luovat työpaikkoja, siis pk-yrityksille ja mikroyrityksille. Annettakoon niille välttämättömät keinot, jotta ne voivat luoda työpaikkoja ja näin lisätä tuotantoaan ja taloudellista kasvua, jota Eurooppa tarvitsee.

Peijs
Arvoisa puhemies, on aivan hullua, että me puhumme vasta nyt yhtenäisestä ohjelmasta. Olin saanut ensimmäisen mietintöluonnoksen valmiiksi vuoden 1996 marraskuun lopulla ja vasta viisi kuukautta sen jälkeen keskustelemme mietinnöstä istunnossa. Torres Marquesin hyvä mietintö käsittelee myös vuoden 1994 konferenssia. Saamme joskus asettaa parlamentin toimintakyvyn kyseenalaiseksi. Sitten itse ohjelmasta.
Komissio ansaitsee kehuja siitä, että se pyrkii saamaan kaikki pk-yrityksiä koskevat aloitteet järjestykseen. Tässä yhteydessä mietinnön tärkein tavoite on nimetä kaikkien ohjelmien kohdalla se, joka tulee huolehtimaan ohjelman yhteensovittamisesta. Tässä komissio ei ole onnistunut. Se, miten ohjelman osat sovitetaan yhteen ja kuka sen tekee, on minulle komission tiedonannon luettuani yhtä hämärää kuin ennenkin. Se on harmi, sillä hyvin laadittu suunnitelma yhteensovittamisesta olisi antanut selvyyden kaikille asiasta kiinnostuneille ja etenkin pienille ja keskisuurille yrityksille, tämähän oli koko operaation lopullinen tavoite. Ainoa toivo, joka minulla on, on se, että juuri perustettu pääosasto XXIII: n erityinen yhteensovittamisesta vastaava osasto ryhtyy todella toimimaan.
Seuraava huomion kohde. Tämä yhtenäinen ohjelma lähtee siitä, että pieniä ja keskisuuria yrityksiä pitää tukea ennen kaikkea siksi, että ne luovat työpaikkoja eli auttavat ratkaisemaan työttömyyden poliittista ongelmaa. Minun on myönnettävä, että aluksi kun näin tapahtui, jokainen, joka oli tekemisissä pk-yritysten kanssa, kuten minä, oli iloinen niistä erityistoimista, jotka kohdistuivat pk-yrityksiin. Mutta pikku hiljaa olen saanut siitä tarpeekseni. Tämä tapa, jolla lähestytään pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ei tuo oikeutta tämän yritysmaailman osan ydinongelmille. Nämä yritykset eivät eroa muista yrityksistä siinä, että ne luovat työpaikkoja, vaan siinä, että pienen kokonsa takia ne eivät voi hyötyä taulukkoeduista. Juuri taulukkoetujen taloudellinen hyväksikäyttö on yhtenäismarkkinoiden tunnusmerkki. Tämä onkin syynä siihen, että meidän on pidettävä pienten ja keskisuurten yritysten puolta eurooppalaisella tasolla. Ei siksi, että ne ovat säälittäviä, vaan siksi, että niitä estetään osallistumasta yhtenäismarkkinoille niiden luonteen takia. Tämä ajatus on pidettävä mielessä, kun suunnitellaan pk-yrityksille suunnattuja ohjelmia. Emme saa ajatella, että nämä yritykset ratkaisevat ongelmamme noin vain.
Meidän poliitikkojen on ratkaistava se jäykkyyden ongelma, jonka poliitikot ovat saaneet aikaan markkinoiden eri osissa, esimerkiksi työmarkkinoilla, emmekä saa jättää sitä pk-yritysten harteille. Ne eivät voi toteuttaa ohjelmiaan, kun jatkuvasti vaaditaan pysyviä työpaikkoja.
Laatimatta jälleen uuvuttavan pitkää listaa niistä toimenpiteistä, jotka pitäisi suorittaa, kuten komissio on tehnyt, olen keskittynyt mietinnössäni tärkeimpien asioiden esilletuomiseen. Koska neuvosto on päättänyt pienentää pienten ja keskisuurten yritysten talousarvioita, olen sitä mieltä, että komission on ensiksi keskityttävä konkreettisiin hankkeisiin. Mainitsen muutaman sellaisen.
Sen byrokratian yksinkertaistaminen, jonka kanssa pk-yritykset ovat tekemisissä. EUAPME: n pitää lopultakin saada osallistua työmarkkinaosapuolten väliseen vuoropuheluun. Tänään näyttää olevan siinä mielessä historiallinen päivä, sillä juuri tällä hetkellä EUAPME ja UNICE keskustelevat siitä, kuinka ongelma voidaan ratkaista ja se täytyy ratkaista. Rahoituslaitosten ja pk-yritysten välistä suhdetta tulee parantaa. Pk-yrityksiä tulee valmentaa euron tuloon. Palaan kohta tähän. Pk-yrityksiä tulee tukea niiden pyrkiessä tietoyhteiskuntaan. On edistettävä yrittäjyyttä ja tuettava tiettyjä kohderyhmiä, on kiinnitettävä erityistä huomiota naispuolisiin yrittäjiin ja aviopuolisoihin, jotka työskentelevät samoissa pk-yrityksissä. Ja sitten ongelma, joka ei ole vähiten tärkeä, eli seuraajaa koskeva ongelma. Yrityksen siirtyminen sukupolvelta toiselle. Nyt se maksaa koko Euroopan unionille 300 000 työpaikkaa vuodessa ja täysin turhaan.
Arvoisa puhemies, haluan sanoa vielä yhden mieltäni painavan asian. En sano enää kenellekään pienelle tai keskisuurelle yrittäjälle, että hänen tulee valmistautua rahaliittoon. Mielestäni on hullua, että kaikenlaiset tärkeät henkilöt unionissa ajattelevat jatkuvasti, että heidän on kerrottava lehdissä, tuleeko asiasta mitään vai ei. Mielestäni asiaan on tultava selvyys. Mikäli odotamme yrittäjiltä, että he sijoittavat rahaliittoon, ensimmäinen, jonka tulee antaa selvyys asiasta, on se hallitus, joka vaatii heiltä sitä. Mielestäni monet ihmiset, kuten Tietmeyer, voivat pitää suunsa kiinni ja asiasta on tultava selvyys pienille ja keskisuurille yrityksille.

Garosci
Arvoisa puhemies, olemme jo pitkään puhuneet pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja siitä, että pidämme tätä liiketoiminnan aluetta ratkaisuna moniin Euroopan talouden ongelmiin. Siitä huolimatta vasta tänään käsitellessämme kolmea asiaa koskevaa mietintöä ryhdymme etsimään konkreettista ratkaisua yritysten ongelmiin. Sanotaan, että pienissä ja keskisuurissa yrityksissä on talouden tulevaisuus. Tätä tulevaisuutta on siis tuettava, seurattava ja vahvistettava; tosin vielä puuttuvat keinot, puuttuu tahtoa ja myös politiikkaa, jolla voitaisiin antaa pienimmillekin yrityksille kunnollinen asema markkinoilla. Puhumme 18 miljoonasta pienestä ja keskisuuresta yrityksestä, jotka työllistävät suoraan 70 miljoonaa työntekijää eli 70 prosenttia Euroopan unionin nykyisestä työvoimasta.
Suuryritysten kriisien lisääntyessä pienyritykset pystyvät vastaamaan markkinoiden kasvuun ja antamaan työtä niille työntekijöille ja toimihenkilöille, jotka on irtisanottu aina vain enemmän robotisoituvista ja mekanisoituvista suuryrityksistä, jotka luovat tyhjiöitä teollisen kokoonpanonsa ketjuihin. Pienet ja keskisuuret yritykset perustavat sen sijaan toimintansa inhimilliselle toiminnalle, ihmisen merkitykselle. Ajatelkaamme tertiäärisellä tasolla olevia markkinoita, matkailua, kauppaa ja palveluita: ilman ihmisen ja työntekijän osuutta ei pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ole mieltä. Mitä pienemmästä yrittäjästä on kyse, sen enemmän hän joutuu paneutumaan ja varaamaan aikaa byrokratiaa, lomakkeiden täyttämistä ja muuta toimintaa varten, joka ei liity suoraan yrittämiseen vaan ainoastaan yritystoiminnan sääntöihin. Sääntöjä olisikin vähennettävä, jotta yrittäjä voisi saada takaisin roolinsa talouselämässä. Meidän on autettava yrittäjiä myös verotusasioissa. Meidän on ratkaistava jo nyt huomisen haasteet: arvonlisäveron yhdenmukaistaminen jäsenvaltioiden välillä, yritysten välisten maksusuhteiden yksinkertaistaminen yksittäisen jäsenvaltion sisällä ja enenevässä määrin myös eri maiden välillä, koska lähitulevaisuudessa markkinat muuttuvat todellisiksi sisämarkkinoiksi. Tehkäämme työtä, jotta pankit ryhtyisivät helpottamaan yritysten toimintaa sen sijaan, että ne käyttävät yrittäjiin kuluneita keinojaan keskustelemalla 0, 2 prosentin lisäyksestä tai vähennyksestä, jolloin aliarvioidaan yritysten suuria potentiaalisia mahdollisuuksia joillakin aloilla.
Näitä aloja ovat ennen kaikkea tertiääritason markkinat, joihin meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota saadaksemme aikaiseksi kerrannaisvaikutusta markkinoiden, pienyritysten ja pienten ammatinharjoittajien välille; kerrannaisvaikutusta matkailun, kaupan, käsityöläisalan ja paikallisen pienteollisuuden välille, jotta jokaiselle maalle tyypillinen paikallinen tuotanto saisi jälleen sijaa ja siihen kiinnitettäisiin huomiota laajoilla, 370 miljoonan kuluttajan markkinoilla, joilla 1. tammikuuta 1999 otetaan lisäksi käyttöön yhteinen valuutta.
Tällaiset näkymät ja tämän ehdotuksen esitämme komissiolle, jota kiitämme sen tekemästä työstä - viittaan erityisesti komissaari Papoutsisin osuuteen pienten ja keskisuurten yritysten esille tuomisessa varsinkin kaupan ja matkailun alalla - ja jolta pyydämme, että se vahvistaisi pääosasto XXIII: n sisäisiä rakenteita kaupan ja matkailun osalta. Näiden rakenteiden paineet tulevat kasvamaan ja samalla korostuu niiden asema markkinoilla, jolloin myös pääosaston työntekijöiden määrää on lisättävä.
Olen korostanut mietinnössäni erityisesti kahta tai kolmea näkökohtaa, jotka esitän konkreettisina ehdotuksina elintilan ja välineiden tarjoamiseksi pienille ja keskisuurille yrittäjille.
Olemme huomanneet, mitä etua on ollut EIP: n antamista koronalennuksista, ja siitä syystä kehotan kehittämään edelleen menetelmää, jossa jokaista luotua työpaikkaa kohden annetaan enintään 30 000 ecua lainaa. Keskittäkäämme 2 prosentin koronalennukset pienille ja keskisuurille yrityksille, joissa on alle 250 työntekijää ja joiden liikevaihto on korkeintaan 20 miljoonaa ecua.
Toinen ehdotus: toivokaamme, että koko pienten ja keskisuurten yritysten järjestelmä saisi pankki- ja luottomaailmalta toiminnallista ja hyödyllistä tukea kasvun, työllisyystilanteen ja investointien helpottamiseksi myös pankeille suunnattavien, pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien toimintaohjeiden avulla.
Toivokaamme lopuksi, että pienten ja keskisuurten yritysten toiminnan yhteensovittaminen tapahtuu todella Delorsin valkoisen kirjan mukaisesti ja että pienten ja keskisuurten yritysten vielä käsittelemättömistä aloista laaditaan vihreitä kirjoja ja erityisesti kauppaa koskeva valkoinen kirja. Älkäämme unohtako, että edessämme on ohjelma kaudelle 1997-2000, joka voi nopeuttaa koko alan kehitystä: tämän päivän pienyritys voi olla huomisen suuryritys.

Harrison
Arvoisa rouva puhemies, meidän on nyt aika kehua pienyrityksiä. Työpaikkojen luominen EU: n ja Britannian kansalaisille on asetettu poliittisen esityslistamme kärkeen. Työpaikkojen luominen on pyhä tehtävämme. Sen tähden käännymme pienten ja keskisuurten yritysten ja erityisesti alle 10 ihmistä työllistävien pienyritysten puoleen. Miksi? Koska neljä viidestä uudesta yksityisen sektorin työpaikasta on syntynyt tästä vähälle huomiolle jääneestä lähteestä.
Mitä komissio tai parlamentti voivat tehdä, jotta pienyritykset voisivat tarjota työpaikkoja Euroopan unionissa? Tuen voimakkaasti komission kolmatta monivuotista ohjelmaa vuosille 1997-2000. Sen sisältämät aloitteet ovat suositeltavia. Siitä huolimatta komission esityslistan kärjessä tulisi olla XXIII pääosaston vähäisten varojen käyttäminen muiden pääosastojen ehdottamien säädösten ja ohjelmien Euroopan pienyrityksille vahingollisten tai myönteisten vaikutusten tutkimiseen. Esimerkiksi on isoja rakennerahastoja, joita käytetään unionissa, myös Englannissa sijaitsevan vaalipiirini Cheshire Westin ja Wirralin, pk-yritysten tukemiseen. Vaikka olenkin iloinen siitä, että Euro-Wirralin pk-yrityksille annetaan helpotuksia, kannustaako, hyväksyykö ja valvooko XVI pääosasto tai XXIII pääosasto tällaista rahankäyttöä? Onko tätä verrattu XXIII pääosaston laatimaan pysyvään ja laajaan pkyrityksiä koskevaan politiikkaan?
Toivotan komissaari Papoutsisin tervetulleeksi vaalipiiriini heinäkuussa tarkkailemaan pk-yritysten rahastojen rahankäyttöä Ellesmere Portissa ja Wirrallissa. Sitä ennen hän ehkä haluaisi pohtia, miten EU: n merkintöjä koskeva lainsäädäntö voi hämmentää ja kauhistuttaa pieniä yrityksiä, jos lainsäädäntöä ei selitetä ja täytäntöönpanna kunnolla. Cheshiressa on pieni suklaanvalmistaja, joka taistelee suuria suklaanvalmistajia vastaan, joiden suuremmat resurssit auttavat niitä selviytymään ongelmista, jotka aiheuttavat vaikeuksia pienyrityksille. Meidän tulisi aina ottaa huomioon pienyritysten tarpeet heikentämättä kuitenkaan hyvän kuluttajalainsäädännön voimaa.
Onnittelen kolmea esittelijää, joiden mietintöihin tämä yhteiskeskustelu pohjautuu. Kannatan Torres Marquesin pyyntöä rohkaista riskejä ottavaa asennetta osana koulutusohjelmia. Meidän tulisi erityisesti rohkaista yrittäjähenkeä keskiasteen oppilaitoksissa ja yliopistoissa. Peijs tunnisti mielestäni oikein erilaisen alv-asteen vääristävän vaikutuksen Euroopan pienyrityksiin. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa hotellit ja ravintolat ovat huonommassa kilpailuasemassa kuin mannermaan hotellit ja ravintolat, sillä ne eivät saa alv-helpotuksia.
Garosci painotti asiaankuuluvasti matkailualan merkitystä pk-alalle. On erittäin valitettavaa, että Philoxeniaohjelmaa on lykätty, mutta komissio tietää liiankin hyvin, että kahdesta XXIII pääosaston uudesta alasta, nimittäin pk-yrityksistä ja matkailusta, voisi oikein hoidettuna kehittyä Euroopan suurimmat työpaikkojen luojat. Ja työpaikkojahan me haluamme.

Rübig
Arvoisa puhemies, mietintö käsittelee Berliinissä pidettyä toista eurooppalaista konferenssia. Perussuuntaus oli antaa jäsenvaltioille suosituksia pienten ja keskisuurten yritysten alan muokkaamisesta vielä tehokkaammaksi. Mielestäni meidän pitäisi kuitenkin kiinnittää huomio tulevaisuuteen. Myös tänä vuonna järjestetään tämäntyyppinen konferenssi ja mielestäni olisi hyvin tarpeellista ottaa Euroopan parlamentti mukaan valmistelutöihin ja myös konferenssin tavoitteidenasetteluun.
Me käsittelemme parlamentissa tällä hetkellä kolmea tärkeää aloitetta, jotka ovat tärkeitä nimenomaan pienille ja keskisuurille yrityksille: Ensinnäkin SLIM-aloite, jonka keskeinen tarkoitus on muun muassa yksinkertaistaa suhdannetilastoja, jotka ovat olleet todellinen suuttumuksen aihe pienille ja keskisuurille yrityksille, mutta se koskee myös esimerkiksi tutkintotodistuksia. Uskon, että tulevaisuudessa olisi tärkeää käsitellä myös menettelyjen lyhentämistä, jotta, jos jossain tehdään laajennussuunnitelmia, ne voitaisiin toimeenpanna mahdollisimman pian. Tämä analyysi, jonka SLIM-ryhmä tekee, on tärkeä ja ehkä myös instituutioissa pitäisi harkita, eikö talous- ja sosiaalikomitean pitäisi käsitellä tätä toimintaa tulevaisuudessa vielä enemmän.
Toinen alue, joka tällä hetkellä käynnissä Euroopan parlamentissa, on fiche d'impact . Siinä on kyse ehkäisevistä toimenpiteistä, jotta oikeusmääräykset muotoiltaisiin kompaktisti ja tehokkaasti. Tämä on tietysti Euroopan parlamentin tärkeä tehtävä, sillä näin voitaisiin jo etukäteen estää monia määräyksiä, jotka muodostuvat jälkikäteen rasitukseksi.
Kolmas alue on benchmarking , jota käsittelemme paraikaa. Tässä on kyse oman pääoman, verokuormitusten ja palkkakustannusten vertailukantojen hankkimisesta. Tämä objektivointi on erittäin keskeinen ja tärkeä asia. Ehkäpä alueiden komitea olisi oikea paikka toimimaan selkeämmin tällä alalla, koska juuri benchmarking illa on suuri merkitys alueille.
On kuitenkin myös kyse perus- ja jatkokoulutuksen vahvistamisesta. Pitäisi harkita, ovatko Leonardolle käyttöön annetut varat riittävät. Haluaisin korostaa, että elinikäisen oppimisen viime vuosi oli tärkeä askel, koska se tuki tietoisuutta elinikäisestä oppimisesta ja sillä kerrottiin, että oppiminen voi olla myös vapaa-ajan nautinto.
Tutkimus ja kehitys on tärkeä alue, mutta ei vain tuotetutkimus, vaan myös markkinatutkimus. Meidän pitäisi ajatella myös sitä, mistä pienet yritykset löytävät tulevaisuudessa markkinansa.

Hyland
Arvoisa rouva puhemies, toivotan tervetulleeksi pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan mietinnön ja yhdyn muiden jäsenten esittelijöille esittämiin onnitteluihin. Kun otetaan huomioon, että viimeisen viiden vuoden aikana 80 % uusista työpaikoista on syntynyt pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, tämä korostaa pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuuksia luoda työpaikkoja ja parlamentin ja hallitusten tarvetta luoda taloudellinen ympäristö niiden jatkuvalle kasvulle.
Se, että puolet uusista hankkeista päättyy viiden vuoden kuluessa, osoittaa selvästi, että emme ole onnistuneet antamaan tukea niiden perustajille tutkimuksessa, markkinakehityksessä ja hallintotaidoissa, jotka kaikki ovat tärkeitä pk-yritysten säilymisen kannalta. Kassavirrat ovat myös ongelma uusille yrityksille. Meidän ei kuitenkaan tulisi antaa näiden korkeiden epäonnistumislukujen masentaa meitä ponnisteluissamme uusien työpaikkojen luomiseksi tällä tähän asti suuresti laiminlyödyllä alalla. Meidän ei myöskään tulisi unohtaa, että epäonnistumisten määrä ja työpaikkojen menetykset niin kutsutuissa suurissa yrityksissä ovat paljon suuremmat.
Työstäni maaseudun kehittämisessä saamani kokemuksen sekä Leaderin kaltaisten ohjelmien ja muiden yhteisön yrityssuunnitelmien synnyttämien uusien työpaikkojen perusteella katson, että emme ole aikaisemmin hyödyntäneet inhimillisten voimavarojemme, kansalaistemme, mahdollisuuksia vaurauden luomisessa. Lainsäätäjinä me olemme säännelleet liikaa kansalaisten elämää ja vähentäneet heidän luonnollisia taipumuksiaan ryhtyä yrittäjiksi.
Ajan puutteen vuoksi en voi ottaa esiin kaikkia niitä pk-yritysten piirteitä, jotka vaativat välitöntä huomiotamme. Tyydyn siis vain toteamaan, että pk-yritysten tulisi saada tärkeämpi sija työpaikkojen luomiseen tähtäävissä kansallisissa ohjelmissa ja EU-ohjelmissa. Jäsenvaltioiden hallitusten on otettava käyttöön yrityksiä suosiva verotus, joka rohkaisee ja palkitsee yrityksiä, ja niiden on pidettävä mielessä, että yrityksiä rohkaisevat verohuojennukset ovat paljon tehokkaampia kuin sosiaalietuuksien maksaminen työttömille.
Meidän on myös autettava osuustoiminnallisten yritysten markkinarakenteiden edistämistä, jotta pienet yritykset voivat kilpailla ja markkinoida menestyksellisesti omia tuotteitaan. Tämän tulisi myös heijastua EU: n kilpailupolitiikassa. Johtopäätöksenä totean, että meidän tulisi rohkaista yrityksiä, jotka luovat työpaikkoja maaseudulle niiden koosta riippumatta.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat läsnäolijat, haluaisin korostaa tämän keskustelun merkitystä, sillä se osoittaa Euroopan komission ja Euroopan parlamentin olevan kiinnostunut pienistä ja keskisuurista yrityksistä, jotka ovat ratkaiseva tekijä Euroopan talouden toiminnalle ja työllisyystasojen säilyttämiselle.
Yhteiskeskustelussa käsittelemämme kolme mietintöä, joita Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa - joillakin varauksille tiettyjen kohtien suhteen, kuten tulemme näkemään -, käsittelevät ja tuovat esille monia näkökohtia, joihin en voi puuttua yksityiskohtaisesti lyhyessä puheenvuorossani, mutta haluaisin silti ottaa niistä esille viisi lähempää tarkastelua varten.
Ensinnäkin kolmeen mietintöön sisältyvät ehdotukset osoittavat sen, että koordinointia on parannettava Euroopan komission ja erityisesti pääosasto XXIII: n tasolla. Toivomme, että C osaston luominen parantaa Euroopan komission koordinaation ja sen toimien toteuttamisen tasoa.
Toiseksi on tärkeää, että pienten ja keskisuurten yritysten verotuskohtelua tarkistetaan, yksinkertaistetaan ja parannetaan, kuten on myös tehtävä hallinnollisen kohtelun osalta, mihin esittelijä Torres Marques viittaa hyvin graafisessa esimerkissään.
Kolmanneksi emme ole vielä edenneet riittävästi pyrkimyksissämme helpottaa rahoituksen saatavuutta. Muissa yhteyksissä olemme tuoneet esille, että on luotava sellaisia käytäntöjä, kuten vastavuoroisia takausyhtiöitä, riskipääomia ja luotonantoa Euroopan investointipankista. Olemme vaatineet näitä asioita useaan otteeseen parlamentissa, mutta valitettavasti ne eivät ole toteutuneet käytännössä, kuten me olemme vaatineet ja kuten esittelijät jälleen vaativat.
Neljänneksi ammatillisen koulutuksen merkitystä on korostettava.
Lopuksi viidentenä kohtana pienten ja keskisuurten yritysten pääsyä kansainvälisille markkinoille on helpotettava.

Theonas
Arvoisa puhemies, suuret puheet Euroopan kehityksestä ja työttömyyden torjumisesta, jotka saimme kuulla aikaisemmin de Silguyltä, ovat vailla käytännöllistä arvoa, jos ei ryhdytä selkeisiin toimenpiteisiin pk-yritysten tukemiseksi ja erityisesti niistä pienimpien, jotka, kuten komissiokin toteaa, ovat uusien työpaikkojen luomispilarit. On merkille pantavaa, että 60-80 prosenttia uusista työpaikoista on viimeisten viiden vuoden aikana syntynyt käsityöläisteollisuudessa ja pienissä yrityksissä. Meidän täytyy kuitenkin olla huolissamme siitä, että pk-yritysten keski-ikä on viisi vuotta.
Euroopan unioni ei ryhdy tarvittaviin toimenpiteisiin pk-yritysten toimintaympäristön parantamiseksi. ELISEohjelmaa koskeva esitys seisoo yhä neuvostossa. Tietenkään meillä ei ole harhaluuloja tällaisten yksittäisten ohjelmien merkityksestä. Kuitenkin kokemus on osoittanut niillä olevan mahdollisuuksia. Niiden oikean tyyppinen käyttöönotto vaikuttaisi myönteisesti. Komissio voisi soveltaa työvoimavaltaisten pk-yritysten alv: n pienentämistä koskevaa ehdotusta keinona niiden kehittämiseksi ja työttömyyden torjumiseksi. Se voisi myös harkita keinoja pkyritysten rahoitusjärjestelmään pääsyn helpottamiseksi ehdoilla, jotka ovat sopusoinnussa niiden erityisluonteen kanssa. Vuoden 1998 budjetin valmistelun yhteydessä komissio voisi lisätä tähän tarkoitetut varat. On lopetettava käsittämätön pk-yritysten poissulkeminen yhteisön tasolla käytävistä neuvotteluista ja keskusteluista.
Arvoisa puhemies, tuemme kollegojen kolmessa mietinnössä olevia myönteisiä asioita sekä komission jäsenen Papoutsisin ponnistuksia pk-sektorin elvyttämiseksi. Joudumme silti kysymään, onko mahdollista odottaa pitkäaikaista pk-yritysten tukea ja työpaikkojen lisääntymistä kysynnän supistuessa vyönkiristyspolitiikan vuoksi. Ovathan kyseiset yritykset sen ensimmäisiä uhreja. Arvoisa puhemies, emme voi muuta kuin ilmaista epäilyksemme Euroopan unionin politiikkojen tuloksellisuudesta, sillä niiden pääpiirre on runsassanaisuus ilman käyttöarvoa, kuten asian laita on työllisyysongelman kohdalla.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pienten ja keskisuurten yritysten kysymyksestä keskustellaan usein mielestäni väärästä ideologisesta näkökulmasta ikään kuin olisi kyse Adam Smithin utopian pientuottajien yhteiskunnasta toteuttamisesta. Tämä ei ole ongelma, josta todella on kyse. Meillä yhteisössä on kaikista keskikokoisten yritysten tukemisesta ja kaikista ympäripyöreistä julistuksista huolimatta meneillään keskittämisprosessi, prosessi, joka pakottaa keskisuuret ja pienet yritykset riippuvuuteen suurista yrityksistä.
Tässä on oltava kyse erityisen ohjelman lähtökohdasta, joka käsittää, että tosiasiassa käsityöläis-, palvelu- ja vapaat ammatit ovat uusia työllistämismahdollisuuksia, jotka eivät voi ja saa olla uusia säännösten purkamisen ja pienyrityksiin hajoamisen aallonmurtajia, vaan joiden on nimenomaan hyödyttävä siitä, että on olemassa alueellisia taloudellisia yhteyksiä, jotka toimivat, jotka voivat hyötyä siitä, että kyseiset normit ja tavoitteet tukevat myös innovaatioita. Tässä mielessä, ja myös maidemme osuuskunta- ja vaihtoehtoliikkeen taustaa vasten, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen on meille tärkeä asia.
Tämän on kuitenkin tarkoitettava sitä, että etualalla todellakin ovat ekologinen sisältö, taloudellinen riippumattomuus, työ- ja elinolosuhteiden kehittäminen ja erityisesti paikallisen talouden ja sen elin- ja suorituskyvyn kehittäminen eikä tämä edellä mainitsemani pienyrittäjyyden utopia, ajatus siitä, että pienyrittäjien määrä suhteessa palkkatyötä tekevien kokonaismäärään kasvaa tai muu sellainen. Se on meistä itseasiassa kummallista. Kyseiset mietinnöt osoittavat kuitenkin kokonaisuutena oikeaan suuntaan. Erityisesti haluaisin kiittää rouva Torres Marquesia hyödyllisestä mietinnöstä.

González Triviño
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, arvoisa komissaari, käsittelemme jälleen aihetta, joka on ollut toistuvasti parlamenttimme puheenaiheena: työpaikkojen luominen ja pienten ja keskisuurten yritysten toiminnan edistäminen. On valitettavaa joutua myöntämään asiaa, mutta vaikuttaa siltä, että ne toimenpiteet, joihin Euroopan viranomaiset ovat ryhtyneet työttömyyden vähentämiseksi, ovat käänteisessä suhteessa uhrattuun aikaan ja ponnistuksiin. Olemme jo kahden vuosikymmenen ajan seuranneet voimattomina työttömyyslukujen suhteetonta kasvua.
On paljon tekijöitä, joilla voidaan selittää tätä mantereenlaajuista draamaa, mutta oli sitten kyse energiakriisistä, talouden muuttumisesta maailmanlaajuiseksi, teknologisesta kehityksestä tai väestön räjähdysmäisestä kasvusta, niin jäljelle jäävät vain selitykset ja se tosia-asia, että työpaikoista on pulaa.
Onneksi me Euroopan unionin jäsenmaat olemme edelläkävijöinä luoneet ja pidämme yllä sosiaaliturvajärjestelmiä, jotka suojaavat kymmeniä miljoonia työttömiä eurooppalaisia kurjuudelta ja oman onnensa nojaan joutumiselta. Näitä järjestelmiä pidetään kuitenkin yllä raskaan ja aina vain kovemmaksi muuttuvan verotuksen avulla sen sijaan, että luotaisiin ja myös pidettäisiin yllä pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
on raskasta todeta, että joka vuosi vähenee niiden ihmisten lukumäärä, jotka haluavat perustaa oman yrityksen ja luoda työpaikkoja. Tästä tilanteesta olemme vastuussa kaikki me, jotka olemme tavalla tai toisella tekemisissä Euroopan unionin julkishallinnon kanssa. Kunnallisella, alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla annetaan koko ajan säännöksiä, joilla asetetaan loputon määrä velvoitteita niiden ihmisten harteille, jotka haluavat aloittaa yritystoiminnan, ja sillä, joka haluaa perustaa pienen tai keskisuuren yrityksen nykypäivän Euroopan unionissa, on oltava 1400-luvun purjehtijan urhea löytöretkeilijän mieli. Julkisen vallan mukaantulo on ehkä ollut monissa tapauksissa liiallista. Olemme uhranneet vapaan yrittäjyyden hengen taatun hyvinvoinnin alttarille. Suurin osa nuorisostamme pitää tavoitteenaan työpaikkaa julkishallinnon piirissä, kaikki haluavat virkamiehiksi, ja vaikka tiedämme, että virkamiehet ovat tärkeitä julkisen hallinnon toimivuudelle, meidän on myös tiedettävä, että he eivät luo vaurautta.
Tässä epätoivoisessa tilanteessa joudun sanomaan, että käsiteltävänämme olevista ehdotuksista, joita ryhmäni tukee, ei ole apua tilanteen korjaamiseksi. On toki erinomainen asia, että arvonlisäveroa alennetaan erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta ja että rajat ylittävää yhteistyötä tai käsityöalan oppisopimus- ja yrittäjäkoulutusta tuetaan, mutta käytännössä pienyritykset elävät köyristyneinä kasvavan kilpailun, lisääntyvän verorasituksen ja kalliin rahoituksen taakan alle.
Kun korot laskevat, ne laskevat vahvojen eduksi, pankkien hyvien asiakkaiden eduksi, mutta pienyrityksiin ei näitä vähennyksiä koskaan sovelleta. Suuryritykset, puhumattakaan monikansallisista yrityksistä, saavat aina parhaat rahoitusehdot, ne pääsevät parhaiten markkinoille ja saavat eniten tukea julkisilta tahoilta, jotka usein kilpailevat keskenään tarjoten suhteettomia houkuttimia, jotta jokin yritys asettuisi niiden oman kunnan alueelle.
Näissä olosuhteissa viranomaisten on hyväksyttävä ajatus positiivisesta syrjinnästä pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi. Näihin yrityksiin kohdistettuja vaatimuksia on ehdottomasti höllennettävä ja niiden verorasitusta on kevennettävä, jos halutaan tarjota edes jonkinlaiset mahdollisuudet sille, että nämä yritysmuodot säilyvät hengissä. Tehdyistä ehdotuksista korostaisin kolmea: arvonlisäveron korotusta, takuupankkien perustamista ja julkisten töiden tarjousmenettelysääntöjen muuttamista siten, että etusija annetaan pienille ja keskisuurille yrityksille aina kuin se vain on mahdollista. Samanaikaisesti olisi vähennettävä yrityksen perustamisen tiellä olevia esteitä ja edistettävä yrittäjyyshengen kehittymistä nuorten keskuudessa.

Blokland
Arvoisa puhemies, monet hyvät asiat tulevat kolminkertaisena, kuten joskus sanotaan. Kollegoiden Garoscin, Peijsin ja Torres Marquesin mietinnöt pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja käsityöläisaloista tekevät selväksi, että Euroopan parlamentti haluaa käyttää Euroopan työllisyysmoottoria täysillä kierroksilla.
Valitettavasti siinä moottorissa on kaikenlaisia vikoja. Se voi johtua riittämättömästä polttoaineesta, sillä neuvosto kieltäytyy rahoittamasta erilaisia pk-yrityksille tarkoitettuja ohjelmia. Mutta se ei ole suurin syy. Peijsin mietinnössä muistutetaan puutteellisesta yhteensovittamisesta. EU: n ohjelmat menevät päälletysten kansallisten järjestelyjen kanssa, eivätkä pk-yritykset löydä tietään tukimahdollisuuksien viidakossa.
Emme saa pitää neuvostoa ja komissiota pelkästään syntipukkeina. Euroopan parlamentin ei tule vain esittää joulupukkia, vaan sen tulee myös pyrkiä yksinkertaisempaan ja avoimempaan lainsäädäntöön. Opetus ei myöskään ole suuri pahantekijä, kuten kollega Torres Marques väittää. Riskejä välttävää käytöstä ei opeteta kouluissa, vaan se määräytyy kulttuuris-antropologisesti. On spekulointia mustamaalata koko opetusjärjestelmä yhden tosiasiallisen toteamuksen perusteella. Käytäntö osoittaa, että monet korkeasti koulutetut yhdistävät työnsä ja pienen itsenäisen konsultointitoimiston tai he ryhtyvät myöhemmässä elämänvaiheessa yksityisyrittäjiksi. Haluaisimme siksi poistaa perustelut J ja K päätöslauselmaluonnoksen 12 kohdasta.
Työllisyyden parantaminen on jalo pyrkimys, mutta se ei saa tapahtua ympäristön eikä luonnonvarojen kustannuksella. Pk-yritykset aiheuttavat suuren osan ympäristön saastumisesta. Viimeksi kokoontunut epävirallinen ympäristöneuvosto käsitteli tätä asiaa. Voisiko komission jäsen kertoa, mitä aloitteita komissio aikoo tehdä tässä asiassa.

Moretti
Rakas Eurooppa, sinfonia toistuu ja se on yhä epäsointuisampi. Tukea annetaan mutta ei riittävästi: monet pienet ja keskisuuret yritykset ja käsityöläisalojen yritykset eivät ole koskaan saaneet tukea. Tukien hakeminen on monimutkaista ja se lamaannuttaa kaiken aloitteellisuuden; tietoja on vaikea saada ja vain harvat asiaan paneutuneet pystyvät hyödyntämään niitä. Ehdotuksia ja hankkeita on paljon, mietintöjä ja lausuntoja kirjoitetaan yllin kyllin, mutta tavoitteisiin päästään harvoin. Ihmettelemme, miksi 50 prosenttia pienistä ja keskisuurista yrityksistä kaatuu kolmen ensimmäisen toimintavuoden aikana. Siitä huolimatta 99, 8 prosenttia kaikista unionin yrityksistä on kooltaan pieniä tai keskisuuria ja niiden elinvoimaisuus kannustaa niitä luomaan työpaikkoja ja kasvattamaan koko Euroopan taloutta.
Monet jäsenvaltiot kuitenkin pitävät tätä dynaamisuutta ehtymättömänä voimavarana tehden yksityisyrittäjästä yksittäisen saarekkeen, jota ryövätään pahimmalla mahdollisella tavalla. Italian hallitus on löytänyt tällaisen saarekkeen Padaniasta ja se toivoo, että Padanian työntekijöiden ja yrittäjien kärsivällisyydellä ja sisukkuudella ei ole rajoja. Hiljattain säädetty verouudistus riistää yrityksiltä vielä 20 tuhatta miljardia nöyristäen ne kaksinkertaisen verotaakan alle.
Jos haluamme pelastaa yrittäjyyden, jäsenvaltioiden on hyväksyttävä yhtenäiset menettelyt ja määräykset, jotta vältyttäisiin epärehelliseltä ja rangaistavalta kilpailulta. Tästä syystä monimutkaisten verolakien tulkintaa ja soveltamista olisi yksinkertaistettava mahdollisimman paljon. Lieventäkäämme uusien yritysten ja uudistautumaan uskaltautuvien yritysten rahoituskustannuksia, sijoittakaamme tutkimukseen, tarjotkaamme hankkeita, jotka edistävät ja kannustavat tutkimusta, ja ottakaamme myös nuoret mukaan toimintaan jo koulutusvaiheessa, jotta työnteko ei tulisi merkitsemään heille vain uhrausta vaan myös yhteistyötä ja kumppanuutta.

Paasilinna
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, on laskettu, että jos jokainen pk-yrittäjä voisi työllistää yhden henkilön, työttömyys unionin alueella olisi hoidettu. Vallitsee eräänlainen mahdollisuuksien ja velvollisuuksien välinen ristiriita. Miten voidaan menetellä niin kummallisesti, että pienyrityksiltä useissa maissa vaaditaan miltei samaa byrokratiaa ja velvollisuuksia kuin suurilta, esimerkiksi työnantajamaksut, kirjanpito, arvonlisäverot, tilitykset, tilintarkastukset, pakolliset vakuutukset jne. Siten hallintokulut viiden hengen yrityksessä voivat olla henkeä kohden yhtä suuret kuin sadan hengen yrityksessä.
Onkin oikein, että rouva Peijsin hyvässä mietinnössä korostetaan yksinkertaistamisen vaatimusta pk-yritysten sääntelyn suhteen. Tarvitsemme unionin ohjelmaa, joka auttaa pk-yrityksiä verkottumaan sisämarkkinoilla. Samalla tulisi helpottaa pk-yritysten markkinointia, koska pienten on vähäisin voimin vaikeaa ja kallista murtautua laajoille markkinoille.
Verotus on kertakaikkiaan harhateillä. Nyt rangaistaan sellaista yritystä, joka palkkaa ihmisen töihin. Verotus keskittyy työvoiman verottamiseen, joten työvoima on kallista. Mutta jos yrittäjä hankkii koneen tai automaatin, hänen ei tarvitse maksaa palkkaa eikä palkan sivukuluja. On siis syntynyt tilanne, jossa ihmisen työllistämisestä rangaistaan ja koneen tilalle ottamista suositaan. Ei ihme, että tietoyhteiskuntaan siirryttäessä työttömyys on korkea. Meidän on välttämätöntä siirtää nopeasti verotuksen painopistettä pois ihmistyövoiman verottamisesta esimerkiksi lisäarvon, liikevaihdon ja pääoman verottamiseen. Näin suositaan työvoimavaltaisia yrityksiä ja työllisyyttä. Kysymys kuuluukin, mitä komissio aikoo tehdä verotuksen nykyaikaistamiseksi tietoyhteiskunnan olosuhteita vastaavaksi? Siitä oikeastaan on tällä hetkellä kyse.

Thyssen
Arvoisa puhemies, noin vuosi sitten lainasin täällä käydyssä toisessa pk-yrityksiä koskeneessa keskustelussa sanontaa, jonka mukaan pk-yritykset eivät ole mikään suuri yritys taskukoossa, vaan niillä on omia tunnusmerkkejä ja ne tarvitsevat niitä varten suunniteltua politiikkaa. Komissio tunnustaa pk-yritysten erityisaseman ja se on hyvä. Mutta se ei ota huomioon sitä toista todellisuutta eli sitä, että suurin osa yrityksistä on pieniä ja keskisuuria.
Nykyisessä politiikassa otetaan pk-yritysten erityisasema huomioon suorittamalla poikkeustoimenpiteitä. Mutta suuri määrä poikkeuksia aiheuttaa monimutkaista lainsäädäntöä, eikä se valitettavasti tee asioita aina yksinkertaisemmiksi. Komission tekemä tutkimus INTRASTAT- ja alv-velvoitteista yhteisön välisessä maksuliikenteessä on osoittanut tämän.
Siksi olen sitä mieltä, että on kiireellisesti harkittava luopumista pk-yritysten kohtelemisesta hankalina poikkeustapauksina, jotka haluavat jatkuvasti erityiskohtelua, ja on ryhdyttävä toteuttamaan todellisuutta vastaavaa politiikkaa. Se tarkoittaa sitä, että pk-yrityksiä on ryhdyttävä kohtelemaan sääntönä eikä poikkeuksena. Maastrichtin normit ovat saaneet hallitukset leikkaamaan talousarvioitaan. Laatikaamme nyt normit pk-yrityksiä varten, jotta ne ongelmat, jotka kollegani minua ennen ovat luetelleet, voitaisiin lopultakin ratkaista. Jos hallitukset pyrkivät yhtä suurella innolla pk-normien täyttämiseen kuin Maastrichtin normien täyttämiseen, olemme oikealla tiellä.
On hyvä tehdä poikkeuksia vähemmistöä koskevien ongelmien suhteen, mutta jos vähemmistö osoittautuu itse asiassa enemmistöksi, on aika vaihtaa raidetta.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, olen esittelijä Peijsin kanssa samaa mieltä siitä, että komissiolla on paljon hyviä aikeita, mutta kun pitäisi toteuttaa konkreettisia toimenpiteitä, pk-yritykset jätetään liiaksi oman onnensa nojaan. Rehellisyyden nimessä meidän on myönnettävä, että eurooppalainen pk-yrityksiä koskeva politiikka on saanut aikaan edistystä esimerkiksi pk-helpotuksien ja ISDAC- ja SLIM-hankkeiden muodossa. On kuitenkin vielä hankalia asioita, joista haluan mainita erityisesti kaksi.
Ensiksi, miksi pienet ja keskisuuret yritykset eivät saa osallistua työmarkkinaosapuolten väliseen vuoropuheluun? Parlamentti on vaatinut tätä jo kauan. Toiseksi, vieläkään ei yritetä tarpeeksi sitä, että pk-yritykset saisivat helpommin rahoitusta. Komissio ja parlamentti tukevat voimakkaasti ELISE-ohjelmaa sen kannustavan vaikutuksen takia. Mutta mitä näemme nyt? Kansalliset hallitukset ovat pitäneet ELISEä panttivankinaan jo kuukausien ajan. Siksi kysyn neuvostolta, vaikka pelkään, että se ei ole paikalla, seuraavaa: milloin tämä ELISEohjelman toteuttamisen estäminen loppuu?

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, pk-yritysten osuus työpaikoista on 70 prosenttia. Viimeisten viiden vuoden aikana ne ovat luoneet 60-80 prosenttia rekisteröidyistä uusista työpaikoista ja ne ovat nykyisin mielestäni ratkaisu sille, mikä on Euroopan unionin ensisijainen tavoite: työpaikkojen luominen. Niillä on kuitenkin monia ongelmia: hallinnolliset rajoitteet, liika byrokratia, työehtosopimusneuvotteluiden ulkopuolelle jääminen, koulutustuen puute ja rahoitusvaikeudet.
Jos Euroopan unioni haluaa edistää pk-yritysten asemaa, sen on tehtävä sen suuntaisia aloitteita ja otettava huomioon ennen kaikkea se, että pienyritysten ohella on olemassa myös pieniä käsityöyrityksiä, joiden perustehtävänä on joissain tapauksissa säilyttää kulttuuriperintöä, kyläyhteisöjen perinnettä ja joskus myös suojella ympäristöä.
Meidän mielestämme tehty ehdotus on erittäin tärkeä ja komissio tekee hyvän työn ottaessaan huomioon pienyritysten kokemat vaikeudet.

de Rose
Arvoisa puhemies, olemme todenneet ja myös komissio on tiedonannossaan muistuttanut, että pk-yrityksillä on keskeisen tärkeä merkitys Euroopan unionissa. Tähän on syynä ensinnäkin niiden määrä, joka on 99 prosenttia unionin yrityksistä, ja toiseksi niiden taloudellinen merkitys, koska ne työllistävät lähes 65 prosenttia unionin työntekijöistä.
Kun lähtökohtana oli tämä tosiasia ja tavoitteena oli pyrkiä mahdollisimman tehokkaaseen työllisyys- ja kasvupolitiikkaan, oli välttämätöntä asettaa pk-yritysten edut ja tukeminen erityisasemaan. Tähän on pyritty vuoden 1994 integroidun ohjelman toteuttamisesta lähtien. Kyseistä ohjelmaa on nyt pidennetty vuoden 1996 ohjelmalla, jossa käytetään samoja menettelytapoja kuin vuoden 1994 ohjelmassa (monivuotinen ohjelma, yhtenäinen toiminta jäsenvaltioiden kanssa, muut pk-yritysten hyväksi toteutettavat toimet). Uudessa ohjelmassa pyrkimykset määritellään viiden ensisijaisen tavoitteen avulla: yritysten rahoitus- ja verotusympäristön sekä hallinnollisen ympäristön yksinkertaistaminen ja parantaminen, pk-yritysten kansainvälistymisen tukeminen, kilpailukyvyn vahvistaminen ja yrittäjähenkisyyden edistäminen.
Pidämme ohjelmaa kansankiihotuksena siinä mielessä, että siinä jätetään selkeästi ottamatta huomioon pkyrityksillä Euroopan taloudellisella toimintakentällä oleva merkitys. Onko tämä siis kuitenkaan paras tapa toimia? Jälleen voidaan puhua hyvistä aikomuksista, mutta se mitä pk-yritykset tarvitsevat, on todelliset, tehokkaat ja nopeat toimenpiteet. Pk-yritysten voima piilee niiden joustavuudessa ja kyvyssä reagoida markkinoiden tarpeisiin.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on hyödyllistä selvittää, mitä pk-yrityksiltä puuttuu. Ne odottavat kuitenkin lisää todellisia toimenpiteitä. Pk-yritykset eivät ole suuria teollisuuden yritysryhmiä, jotka tarkkaavaisesti seuraavat Brysselissä toteutettuja makrotaloudellisia toimenpiteitä, vaan ne ovat pieniä rakenteita, jotka päivittäin yrittävät sovittaa toisiinsa yleisen hallinnon, markkinoiden valloituksen ja käytännön vaikeudet.
Mutta mitä komissio ehdottaa, ja erityisesti mitä menetelmiä ja millaisia aikatauluja komissio ehdottaa pk-yritysten oman rahoituksen rakenteellisten puutteiden ja niiden kärsimien hallinnollisten vaikeuksien korjaamiseksi? Pkyritysten tarpeiden täyttämiseksi on tarjottu raha- ja talousliittoa, välttämättömyyttä kasvattaa ja kouluttaa yrityskulttuuriin ja yksinkertaisen yhteisen alv-järjestelmän luomista. Onko tällä tarkoitus provosoida? On aloitettava poistamalla pk-yrityksiltä hallinnolliset, verotukselliset ja sosiaaliset rasitteet paikallisella tasolla, on yhdenmukaistettava jäsenvaltioiden alv-järjestelmiä ja on perustettava kannustava verotusympäristö, jossa otetaan huomioon pk-yritysten erityispiirteet. Siinä kaikki, mitä pk-yritykset pyytävät.
On helppo antaa suuria julistuksia työllisyyden edistämisestä pk-yrityksiä tukemalla. Mutta jos kyseiset toimenpiteet todella toteutettaisiin, mikä olisi niiden todellinen hinta? Minusta tuntuu, että meille puhutaan jälleen kerran uudesta abstraktista teoreettisesta ohjelmasta, jossa hahmotellaan tuloksia, vaikka lukuisia päivittäiseen hallintoon liittyviä ikäviä kysymyksiä, joihin ei likimainkaan ole löydetty todellista ratkaisua, ei ole käsitelty.

Quisthoudt-Rowohl
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin päätavoitteen tulisi nyt olla työllisyyden parantaminen. Maailmanlaajuistamisen puitteissa voidaan myös pk-yrityksissä perustaa tulevaisuuden työpaikkoja vain, jos ne ovat innovatiivisia. Innovatiivisuuteen kuuluu ensinnäkin tutkimus ja kehitys. Sen mukaisesti meidän on parannettava tukimahdollisuuksia. On joukko erilaisia ohjelmia, jotka muodostavat kuitenkin läpäisemättömän viidakon eivätkä keskikokoiset yritykset pääse niihin mukaan. Osallistuminen tutkimuksen puiteohjelmaan on nyt vielä täysin riittämätöntä. Meidän on koottava apua, joka tehdään räätälintyönä pk-yrityksille ja nimenomaan sellaista rahallista ja oikeudellista apua, jolla pk-yritykset voivat toteuttaa tuloksensa tuotteissaan. Suuria vaikeuksia tässä aiheuttavat kysymykset henkisestä omaisuudesta aina patentointiin. Tulosten vaihtaminen pienten ja keskisuurten yritysten välillä ei ole aina itsestäänselvyys, koska ne joutuvat jälkikäteen usein kilpailemaan markkinoilla keskenään.
Lisäksi pitäisi harkita, eikö olisi mahdollista hallita ja ottaa käyttöön apua, neuvontaa ja myös rahoja, muun muassa tässä puiteohjelmassa, hajautetummin. Keskitetty neuvonta tavoittaa vain keskisuuret yritykset, jotka ovat valmiita ja pystyvät tulemaan tänne tietoa saamaan. Uskon, että meidän tehtävämme on viedä tietoa paikan päälle.

Amadeo
Arvoisa puhemies, näinä vaikean, koko Eurooppaa koettelevan talouslaman aikoina pienet ja keskisuuret yritykset voisivat olla pelastusvene, viimeinen keino riittävän tasoisen kasvun aikaansaamiseksi ja tärkeä, joskaan ei ainoa, työpaikkoja luova ja työllisyyttä edistävä ala. Valitettavasti kasvua ja työllisyyttä estävät laman ohella paljon myös perustan puutteellisuudet ja heikkoudet, joihin ei tänään käsiteltävinämme olevissa asiakirjoissakaan pystytä tarjoamaan sopivia ratkaisuja.
Esimerkiksi komission asiakirjassa puhutaan yhteisön välineiden ja valtioiden toimien yhteensovittamisesta toteutettavien toimenpiteiden tehostamiseksi mutta ei selvitetä, miten se toteutetaan käytännössä, tai kerrota, kenen tehtävä se on. Jos otamme huomioon toimien yhdenmukaistamisen kautta saatujen tulosten vähäisyyden, hämmennyksemme lisääntyy entisestään.
Olemme sitä mieltä, että hallinnollisia menettelyjä, jotka on tehty tehottomiksi kansallisilla lainsäädännöillä, on viipymättä yksinkertaistettava. Mielestämme myös komission asettama kynnys pienen ja keskisuuren yrityksen määrittelylle vastaa vain vähäisessä määrin kansallisella tasolla käytettäviä kriteerejä. Esimerkiksi Italiassa rajana on 250 työntekijää. Tämä johtaa siihen, että yhteisön rahoitusta saavat pikemminkin sellaiset yritykset, joilla on vahva organisaatio, kuin pienemmät yritykset, jotka olisivat enemmän avun tarpeessa. Tämä ei ole missään nimessä hyvä asia.
Haluamme lisäksi ottaa esille pienimpien yritysten vaikeudet saada luottoa vähäisen pääoman vuoksi. Vaadimme lopuksi sellaisten toimenpiteiden käynnistämistä, joilla todella edistetään yrittäjähenkeä ja aloitteellisuutta pienissä ja keskisuurissa yrityksissä sen sijaan, että luodaan tyypillistä byrokratiaa, joka rajoittaa yritysten toimintaa ja ennen kaikkea niiden kehitystä.
Näistä näkemyksistä huolimatta olemme sitä mieltä, että nämä kolme mietintöä merkitsevät askelta eteenpäin pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja käsityöläisalaa edistävien politiikkojen yhteeensovittamisessa.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, käytän hyväkseni tilaisuutta onnitellakseni Torres Marquesia ja muita esittelijöitä mietintöjen laatimiseksi tehdystä työstä. Käsityöammattien harjoittaminen ansaitsee enemmän huomiota ja tukea. Ylistän niiden pyrkimyksiä, jotka vaativat olojen muuttamista, jotta tämä tuki toteutuisi.
Kaikissa mietinnöissä yhdistetään kuitenkin käsityöammattien harjoittaminen pienyrityksiin, mikä voi aiheuttaa sekaannusta ja tulkintavaikeuksia. Käsityöläisammatissa voi olla, ja usein onkin, piirteitä, jotka liittyvät kulttuurin luonteeseen ja perinteiden siirtämisen kunnioittamiseen. Useissa tapauksissa nämä yritykset vastustavat uusia teknologioita ja pitäytyvät omien perinteisten työvälineidensä ja työtapojensa käyttöön, jolloin ne eivät aina ole kilpailukykyisiä vallitsevan yritystoiminnan kanssa nykyisenlaisessa markkinataloudessa.
Korostaessani mietintöjen positiivisia näkökohtia haluan tehdä yhden tarkennuksen. En hyväksy niiden tulkitsemista tueksi näkemykselle, jonka mukaan tietynlainen itsenäinen työ pienyrityksissä, eräänlainen " piilopäällikkyys" , olisi arvokkaampaa kuin vastakohdiksi mielletyt, ironiset työnimikkeet kuten " palkallisen ura" tai " virkamies" . Tämä vaihtoehto ei ole missään mielessä hyväksyttävää, jos käsityöläisiä halutaan kohdella siten kuin heitä pitäisi kohdella.

Lukas
Arvoisa puhemies, Euroopan talouden erikoisuus ja vahvuus on sen rakenne, joka perustuu pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Tämä pienimuotoinen rakenne aiheuttaa kuitenkin myös haavoittuvuutta ja haittoja maailmanlaajuistuvassa maailmassamme. Käsityöläisyritykset ja pienet yritykset toimivat tosin usein vain paikallisilla markkinoilla, mutta ne ovat siitä huolimatta alttiita sisämarkkinoiden koventuneelle kilpailulle.
Komission ja jäsenvaltioiden on siksi tehtävä kaikkensa sellaisten yhteistyömuotojen tukemiseksi, jotka tekevät näille yrityksille mahdolliseksi vastata voimistuneeseen kilpailuun. Haluaisin muistuttaa siitä, että myös Euroopan matkailutalous, lisätyöpaikkojen potentiaalinen luoja, muodostuu suurelta prosenttiosuudelta pienyrityksistä. Kaikki pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi tehdyt toimenpiteet merkitsevät siksi kestävyyttä tällä merkittävällä talouden alalla, jolle EU-sopimuksessa ei valitettavasti vieläkään ole oikeudellista perustaa.

Linser
Arvoisa puhemies, sallikaa minun lyhyen ajan johdosta puhua vain yhdestä Torres Marquesin erinomaisen mietinnön kohdasta, joka on erityisen merkityksellinen juuri Itävallalle, eli vaatimuksesta tukea rajaseutujen pienyrityksiä. EU: n uloimmilla reuna-alueilla on yrittäjille erityisen houkuttelevaa siirtyä halpaan vieraaseen maahan ja lisätä siten yhteisön hyvin jännittynyttä työpaikkatilannetta.
Pelkästään näiden kokonaistaloudelle kovin merkityksellisten pienyritysten erityinen rakenne, tiivis yhteys perheen ja yrityksen välillä, rakkaus kotimaahan, kulttuuriset juuret ja siten yhteensä parempi elämänlaatu estävät näiden yritysten siirtymistä ulkomaille. Tällä ei ole vain vähäpätöistä sosiokulttuurista merkitystä unionille ja jo pelkästään siksi se ansaitsee meiltä paljon tukea.

Filippi
Arvoisa puhemies, pienistä ja keskisuurista yrityksistä on jo sanottu kaikki. Kun Euroopan parlamentissa puhutaan työllisyysalan suuresta hätätilanteesta, tulee aina esille pienten ja keskisuurten yritysten vakiintumista ja luomista edistävän kehityspolitiikan tarve.
Kolmessa mietinnössä esitetyt näkökohdat ovat oikeita. Ministerineuvostossa pyritään saamaan aikaiseksi päätöksiä joistakin välineistä, jotka parlamentti on hyväksynyt, kuten ELISE-ohjelma, jolla pyritään luomaan lainojen takuujärjestelmiä pieniä ja keskisuuria yrityksiä varten. Byrokratiaa on karsittava, hallintoa ja verotusta on yksinkertaistettava; pienten ja keskisuurten yritysten uudistamishankkeita ja niiden pääsyä yhteisön politiikkojen piiriin on edistettävä. Listaa voitaisiin jatkaa, mutta en halua toistaa jo aiemmin sanottua.
Haluaisin ottaa esille vain yhden käsitteen: pienimmät yritykset, yksittäiset käsityöläisammattien harjoittajat ovat heikoilla maailmanmarkkinoilla; he eivät selviä. Jos sen sijaan käsityöläisala ja pienet ja keskisuuret yritykset liitetään myönteisellä tavalla alueelliseen yhteyteen, joka muodostuu suhdeverkostoista ja ystävällisen palvelun politiikoista, niistä tulee kilpailukykyisiä tekijöitä. Haluaisin ohjata nimenomaan tähän suuntaan komissiolle ja ministerineuvostolle esitettäviä vaatimuksia toimia siten, että pienet ja keskisuuret yritykset pystyvät säilyttämään asemansa markkinoilla kilpailussa muiden kanssa.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna todellinen palvelupolitiikka on yksi niistä strategisista valinnoista, jotka on tehtävä: todellinen palvelupolitiikka, joka edistää koulutusta, kansainvälistymistä; todellinen palvelupolitiikka, joka edistää pienyritysten ja käsityöläisalan kehitystä ja antaa niille sijaa Euroopassa tasavertaisena muiden yritysten rinnalla.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää kolmea esittelijää, Torres Marquesia, Peijsiä ja Garoscia heidän hienosta työstään.
Torres Marquesin laatiman mietinnön osalta haluan vakuuttaa teille, että vastaamme vaatimukseen käsityöläisteollisuutta ja pieniä yrityksiä koskevien toimintamääräysten säätämisestä. On ilmeistä, että me kaikki olemme tänään yhtä mieltä siitä, että tarvitaan yhdensuuntaisia ponnisteluja käsityöläisteollisuuden ja pienyritysten kilpailukyvyn parantamiseksi ja vahvistamiseksi. Vasta sillä ehdolla ne kykenevät osallistumaan työllisyyden lisäämiseen, kuten esittelijä aikaisemmin korosti. Yhdyn myös kantaan koulutuksen merkityksestä yrittäjähengen ja vastuuntunnon luomiselle.
Komissio on käynnistänyt laajapohjaisen keskustelun alan kaikkien osapuolten kanssa Milanossa tulevan marraskuun aikana pidettävää käsityöläisteollisuuden ja pienyritysten kolmatta Euroopan konferenssia silmällä pitäen. Käsityöläisteollisuuden ja pienyritysten on mentävä mukaan ammattijärjestöjen ja osuuskuntien kaltaisiin toimintamalleihin kyetäkseen sopeutumaan Euroopan uuteen tilanteeseen. Komissio aikoo julkaista pian pyynnön ehdotuksien esittämisestä pyrkiessään tukemaan kyseisissä järjestöissä tehtyjä aloitteita. Tavoitteena on tukea Euroopan tasolle toimintansa suuntaaville nuorille yrittäjille ja naisyrittäjille tarkoitettuja korkeatasoisia ohjelmia.
Torres Marquesin esittämän aluekehitysrahaston tehtävää koskevan kysymyksen osalta haluan sanoa, että keskimäärin 10 prosenttia aluerahaston varoista käytetään nimenomaan sen talousalueen toimintaympäristön kohentamiseksi ja parantamiseksi, jossa nimenomaan pk-yritykset toimivat. Mainittu osuus on suurempi tavoite 2 -alueilla eli taantuvilla teollisuusalueilla, kuten myös tavoite 5b -alueilla eli maatalousalueilla, joissa kyseinen osuus nousee 15 tai 20 prosenttiin.
Peijsin laatima mietintö tukee omalta osaltaan ponnistelujamme yrityspolitiikasta vastaavalle pääosastolle kuuluvan yhteensovittamistehtävän parantamiseksi. Pääosaston XXIII organisaatiomuutosten yhteydessä huhtikuussa 1996 perustettiin uusi osasto, jonka vastuualueeseen kuuluvat yhteensovittamistehtävät. Perustavoitteemme on nimenomaan olla mukana kaikissa sellaisissa unionin ohjelmissa sekä saada aikaan sellainen luonteeltaan horisontaalinen unionin politiikka, jotka edistävät toiminnan yhteensovittamista. Olemme valinneet juuri Quisthoudt-Rowohlin aikaisemmin mainitseman suunnan.
Neuvosto puolestaan pyysi Euroopan komissiota laatimaan suunnitelman toimista, jotka kohentaisivat pk-yritysten mahdollisuuksia osallistua unionin ohjelmiin. Uskon, että olemme nyt valmiit täyttämään tämän pyynnön vuodeksi eteenpäin. Valitettavasti käytettävissäni oleva aika ei salli Peijsin mietinnön yksityiskohtien erittelemistä. Haluan kuitenkin sanoa, arvoisa puhemies, että yleisesti ottaen yhdyn esittelijän ehdotuksiin. Toivon, että parlamentti äänestää mietinnön puolesta.
Sallikaa minun kuitenkin korostaa kolmea asiaa:
Ensiksi olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että suurena haasteena on yhteinen valuutta, euro. Haluan ilmoittaa, että komissiossa ryhdytään aloitteisiin pk-yritysten valmentamiseksi ottamaan vastaan euron käytöstä aiheutuvat haasteet sekä niiden ja rahoituslaitosten välisten suhteiden järjestämiseksi.
Toiseksi haluan korostaa asiaa, jota moni jo käsitteli omassa puheenvuorossaan, kuten Paasilinna, González ja Hyland, ja joka koskee pk-yritysten oikeudenmukaisen verotuslainsäädännön laatimista. Haluan tässä ilmoittaa, että komissio valmistelee uutta arvonlisäverojärjestelmää, jonka uskomme auttavan myös pk-yrityksiä. Uusi järjestelmä on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2002, mutta jonkinlainen viivästys on odotettavissa. Tällä hetkellä komission lainsäädäntöesitys on valmisteluvaiheessa. Aikomuksena on tuoda se käsiteltäväksi vuoden 1997 ensimmäisen puoliskon aikana ja uskomme, että sen loppuun mennessä esitys valmistuu. Kuitenkin neuvoston kanssa tästäkin asiasta käytävät neuvottelut tulevat olemaan erittäin vaikeita. Jäsenvaltiot ovat hyvin varauksellisia asian suhteen, koska uuden järjestelmän myötä niistä tulee aiempaa riippuvaisempia toisistaan. Kuten tiedätte, neuvosto on ollut aina erittäin pidättyväinen verotusasioissa.
Kolmanneksi matkailuasiaa. Tiedätte, kuinka suuren arvon annan matkailun kehittämiselle. Matkailualan pkyritykset ovat hyötyneet pk-yritysten hyväksi laadituista integroiduista ohjelmista. Pk-yritysten seurantakomitean seuraavassa selonteossa käsitellään erillisenä kysymyksenä matkailualan pk-yritysten tilannetta.
Mitä tulee Garoscin mietintöön, uskon, että komission vuoden 1995 kertomus käsityöläisteollisuuden ja pk-yritysten hyväksi tehdyistä toimenpiteistä antaa seikkaperäisen selvityksen unionin horisontaalisesta toimintamallista ja keinoista. Kyseinen kertomus on perusväline unionin toimintojen ja ohjelmien yhteensovittamiseksi. Kuten jo korostin käsitellessäni Peijsin mietintöä, komissio on asettanut ensisijaisen tärkeäksi unionin politiikkojen yhteensovittamisen. Ehdotuksemme tähtää tämän politiikkamme suunnan vahvistamiseen entisestään. Olen erityisen tyytyväinen siitä, että parlamentti yhtyy komission yleislinjaukseen. Unionin toimintojen yhteensovittamistavoite on kaksiulotteinen: ensiksi se, että pk-yritysten asiat otetaan paremmin mukaan unionin politiikkojen valmistelussa ja soveltamisessa siten, että niiden erityistarpeet tulisivat helpommin huomioiduiksi, kuten Rübig korosti, ja että niiden osuus unionin ohjelmissa kasvaisi.
Arvoisa puhemies, nykyään ponnistelemme hallinnon menettelytapojen keventämiseksi, mikä on perustavoitteemme kaikissa jäsenvaltioissa, kuten herra Paasilinna erittäin selkeästi ja selväsanaisesti asian esitti. Haluan ilmoittaa teille, että juuri tänään komissio hyväksyi jäsenvaltioille annettavan ohjeen, joka koskee yritystoimintaa aloitettaessa vallitsevan hallintoilmapiirin pehmentämistä ja yritystoiminnan ensimmäisen ja vaikeimman vaiheen helpottamista.
Jatkokoulutus on perusedellytys pk-yritysten kehittämiseksi, kuten González Álvarez sanoi. Sen vuoksi olemme kiinnittäneet erityistä huomiota pk-yrityksille sopivan ammattihenkilöstön kouluttamiseen. Kansainvälistyminen on pk-yritysten ja käsityöläisteollisuuden kannalta keskeinen asia. Ponnistuksemme tähtäävät pk-yritysten rahoitukseen ja tuotekehittelyyn pääsyn edellytysten parantamiseen. On ollut oikea valinta panostaa pk-yritysten pääsyyn rahoitukseen ehdotuksella, jossa halutaan parantaa pk-yritysten mahdollisuuksia SME Facility -ohjelman puitteissa. Kyseessä on siis lainananto pk-yrityksille, jotka luovat uusia työpaikkoja. Kuten tiedätte, komissio on ehdottanut tämän järjestelmän laajentamista, mutta valitettavasti neuvosto ei antanut ehdotukselle tukeaan. Ymmärrän pettymyksenne, jonka Kestelijn-Sierens toi esille, kuten ymmärrän myös parlamentin jäsenen Filippin ilmaiseman kiinnostuksen asiaa kohtaan. Me jaamme kanssanne pettymyksen neuvoston päätökseen olla hyväksymättä ELISE-ehdotusta lainojen takauksesta. Koska rahoitus auttaa pk-yritysten toimintaa, tähän aiheeseen kuitenkin palataan.
Pk-yritysten ja rahoituslaitosten järjestämien pyöreän pöydän keskustelujen tulokset ovat mielestäni myönteisiä. Pyöreän pöydän keskustelujen pohjalta laadittu mietintö sisältää ison määrän entistä parempia käytäntöjä, jotka voidaan omaksua kaikkialla Euroopan unionissa. Se sisältää lisäksi ehdotuksia pk-yritysten rahoitukseen käsiksi pääsemisen parantamiseksi.
Haluan vielä ilmoittaa, että pk-yritysten pääomamarkkinoita käsittelevän kertomuksen valmistelu on saatu päätökseen. Kertomuksessa selvitetään tärkeimpiä ongelmia, joita ilmenee pk-yritysten pääomamarkkinoilla. Komissio aikoo hyväksyä kertomuksen pian. Komission aikeissa on laatia ohjelmia, joilla parannetaan pk-yritysten pääsyä käsiksi rahoitukseen edellytyksenä niiden kehitykselle. Tästä olen samaa mieltä Gasóliba I Böhmin kanssa. Olen pyytänyt asianomaista toimielintämme tutkimaan tähän asiaan liittyviä aloitteita. Toivon, että saamme tulevien kuukausien aikana perehtyä pk-yritysten alkupääoman ongelmaa koskevan suunnitelman tuloksiin. Voin vakuuttaa teille, että yritän turvata asian jatkuvuuden ryhtymällä konkreettisiin toimenpiteisiin.
Toinen esiin noussut kysymys on pk-yritysten ympäristöä koskeviin kysymyksiin liittyvään Euroopan hallinto- ja valvontajärjestelmään, EMAS-järjestelmään, pääsyn parantaminen. Komissio aloitti vuoden 1996 syksyllä ympäristövalvontaan liittyviä kokeilutoimia, Euromanagement-ohjelman, perustavoitteena auttaa 500-700 pkyritystä sopeuttamaan toimintansa ympäristövalvonnan uusiin vaatimuksiin sekä pienemmän joukon pk-yrityksiä saamaan todistuksen ekologisesta valvonnasta. Pyrimme näin edistämään asioita, jotka Wolf toi esille omassa puheenvuorossaan.
Lisäksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni siihen merkitykseen, jonka parlamentti on antanut pk-yritysten välittömälle edustukselle. Se on tavoite, joka on otettu mukaan uuteen monivuotiseen pienten ja keskisuurten yritysten ja käsityöläisteollisuuden hyväksi laadittuun ohjelmaan.
Haluan myös ilmoittaa teille, että yksikköni on jo ryhtynyt valmistelemaan seuraavaa selontekoa, johon otetaan tuoreimmat asiat. Selonteko tullaan laatimaan säännöllisesti joka toinen vuosi ja siinä kiinnitetään huomiota pkyritysten kaikkiin unionin politiikkoihin ja ohjelmiin pääsyssä tapahtuneeseen edistykseen.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi toistaa komission vahvan sitoutumisen pk-yritysten asioiden ajamiseen kaikissa unionin politiikoissa ja ohjelmissa. Tämän kannalta parlamentin kannanotot ja kehotukset ovat myönteisiä ja rakentavia ja sitoudun siihen, että otamme ne huomioon hyvin vakavasti. Ja tietenkin, sallikaa minun yhtyä Thyssenin viimeiseen kommenttiin, jonka mukaan jäsenvaltioiden on ryhdyttävä yhdenmukaisiin toimenpiteisiin pk-yritysten tukemiseksi, vastaavalla tavalla kuin ne toimivat kansantaloutensa koheesiokysymyksissä. Uskon, että näin toimien saamme myönteisiä tuloksia ponnistuksissamme vahvistaa pk-yritysten asemaa talouselämässä.
Arvoisa puhemies, haluan vielä kerran kiittää lämpimästi ja onnitella Peijsiä, Torres Marquesia ja Garoscia heidän laatimistaan mietinnöistä. Haluan myös kiittää teitä ponnistuksistanne pk-yritysten hyväksi ja tietenkin Euroopan unionille tarjoamastanne tuesta sekä välillämme olevasta erinomaisesta yhteistyöstä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Rahoitusnäkymien tarkistus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Tillichin budjettivaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0135/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin neuvoston päätökseksi rahoitusnäkymien mukauttamisesta täytäntöönpanon edellytyksiä vastaaviksi (komission esitys 29. lokakuuta 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 10 kohdan mukaisesti) (SEC(97)0364 - C4-0111/97).

Tillich
Arvoisa puhemies, mietintö rahoitusnäkymien mukauttamisesta toimielinten välisen sopimuksen 9 ja 10 kohdan mukaisesti on tapahtuma, joka toistuu joka vuosi talousarviomenettelyn kuluessa. Aiemmin tämä ei ollut ongelma. Eikä siitä juurikaan käyty keskusteluja, sillä parlamentti ja neuvosto olivat yksimielisiä. Se oli vain tekninen menettely.
Tänä vuonna meillä on ongelma: Tavallisen menettelyn lisäksi eli vuoden 1996 käyttämättömien maksusitoumusmäärärahojen siirtäminen vuodelle 1999, rakennerahastojen 545 miljoonaa ecua ja koheesiorahastojen 17 miljoonaa ecua, neuvostolla oli pitkälle meneviä toiveita. Vuoden 1996 varojen siirtäminen vuoteen 1999 ei ollut eikä ole Euroopan parlamentille mikään ongelma. Budjettivaliokunta hyväksyi komission ehdotuksen yksimielisesti. Euroopan parlamentti ei voi kuitenkaan hyväksyä neuvoston kantaa lykätä lisäksi 1 miljardin ecun maksusitoumusmäärärahoja vielä vuodesta 1998 vuodelle 1999, sen jälkeen kun niitä oli edellisiltä vuosilta lykätty vuoteen 1998, eikä varsinkaan, koska komissio toteaa ehdotuksessaan, jota nyt siteeraan: " Vuosien 1994 ja 1995 vajaakäytön jälkeen tilanne siis parani huomattavasti vuonna 1996. Sen lisäksi, että koko alkuperäinen määräraha voitiin käyttää loppuun vuonna 1996, mikä on vastakkainen tilanne kuin kahtena edellisenä vuotena, myös suunnittelukauden alussa kerääntynyttä jälkeenjääneisyyttä voitiin siis kuroa osittain umpeen."
Neuvosto jätti ottamatta huomioon tämä komission toteamuksen ja ilmoitti sen huhtikuun alun kolmen osapuolen kokouksessa. Neuvosto korosti, että tätä 1 miljardin lykkäämistä vielä vuodesta 1998 vuoteen 1999 tarvitaan, jotta vuoden 1998 talousarvion nollakasvu voidaan saavuttaa. Myös Euroopan parlamentti tuntee jäsenvaltioiden ponnistelut säästäväisen talouspolitiikan suhteen ja ponnistelut valuuttaliiton kriteerien saavuttamiseksi. EP tuntee kuitenkin myös Edinburghin päätökset rakennerahastoista, rahoitusnäkymistä, ja parlamentti tuntee myös erittäin hyvin toimielinten välisen sopimuksen vuodelta 1993.
Euroopan parlamentin tavoite on hyväksyä talousarvio, joka on uskollinen tammikuussa päätetyille vuoden 1998 talousarvion suuntaviivoille, joka vastaa kaikilta osiltaan vastuuntuntoista menopolitiikkaa ja säästää siinä, missä vuodesta toiseen toistuu leikki, jossa rahoja palautetaan jäsenvaltioille. Siksi me tuemme komission nykyistä ehdotusta olla siirtämättä koko yhden miljardin summaa vuodelta 1998 vuodelle 1999, vaan vain 500 miljoonaa ecua. Loput maksusitoumusmäärärahojen 500 miljoonaa ecua me haluaisimme jättää vuoden 1998 talousarvioon, jonka avulla meillä on lisäksi mahdollisuus tehdä tämän vuoden syksyn ennusteiden perusteella parempia arvioita vuoden 1998 talousarvion maatalousmenoista.
Tämä on tarkalleen meidän suuntaviivojemme 9 ja 10 kohtien mukaista, ja Alankomaiden puheenjohtajuus oli tämän kompromissin kanssa samaa mieltä viime maanantain kolmen osapuolen kokouksessa. Toivon vain, että neuvosto toimisi tämän mukaan viimeistään huomenna aamupäivällä pidettävässä kokouksessaan. Vaikka neuvosto ei ole tänä iltana läsnä, sehän voi lukea puheenvuoroni varmasti jälkikäteen pöytäkirjasta, haluaisin vielä sanoa pari kommenttia itse asiasta.
Vuoden 1998 talousarvion yleisesittelijänä olen ottanut kantaakseni viimeisten vuoden 1997 talousarviosta käytyjen talousarvioneuvottelujen paineen taakan. Jännitettä, joka aikanaan oli olemassa, ei ole kokonaan poistettu, ja monilla tämän talon kollegoilla on jälleen tunne, että neuvosto haluaa sysätä oman sopimiskyvyttömyytensä parlamentin niskaan. Me olemme osoittaneet sopimiskykyä silloin sekä nyt. Neuvoston sitä vastoin pitäisi lukea sopimusten ja toimielinten välisen sopimuksen tekstikappaleet läpi ja tutustua siihen, mitä niihin on kirjoitettu, eli että talousarvioviranomaisen muodostaa kaksi osapuolta, ja näiden kahden osapuolen, Euroopan parlamentin ja neuvoston, on oltava yksimielisiä. Haluan suositella parlamentille lykkäämistä koskevan mietintöluonnoksen hyväksymistä huomenna.

Colom i Naval
Arvoisa puhemies, Tillichin mietintö on kuiva ja puiseva, mutta suoraan sanottuna se ei merkityksensä vuoksi ansaitse näin autiota istuntosalia. Tillichin mietinnön lyhyydestä ei välttämättä käy ilmi, että sen taustalla on todella paljon työtä ja pohdintoja. Esittelijän aikaansaamaa siloteltua lopputulosta on laadittu kireässä jännityksen tilassa kahden budjettivaltaa käyttävän toimielimen välillä; jännityksen, joka on ollut hyvin erilaista kuin se, mitä esiintyy tavanomaisissa vakavissa budjettineuvotteluissa neuvoston ja parlamentin välillä. Eräässä neuvottelujen vaiheessa neuvoston pyrkimyksenä oli saada perusteensa hyväksyttyä parlamentissa ottamatta huomioon mitään päätelmiä, ja se on asenne, jota minä - jos en olisi niin kohtelias kielenkäytössäni - voisin pitää kiristämisenä.
Saanen kerrata tilanteen lainaten esittelijän sanoja: vuonna 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti - jossa minä olin tietenkin esittelijänä - komission on tehtävä kaksi esitystä rahoitusnäkymistä kunkin talousarviomenettelyn aluksi.
Toisaalta komission on otettava huomioon, 9 artiklan mukaisesti, maatalousmenojen ja muiden menoerien enimmäismäärän mukauttaminen BKT: n ja hintojen kehityksen perusteella. Kyseessä on tekninen, automaattinen mukautus, ja budjettivallan käyttäjän on hyväksyttävä se. Toisaalta - ja nyt pääsemmekin varsinaiseen asiaan - komission on toimielinten välisen sopimuksen 10 artiklan mukaisesti ehdotettava mukautusta luokkaan II eli rakennerahastomenoihin talousarvion toteuttamisen mukaan, jotta käyttämättömät määrärahat eivät peruuntuisi.
Vuodesta 1989 eli ensimmäisestä toimielinten välisestä sopimuksesta lähtien tämä käytäntö on toiminut ilman suurempia vaikeuksia. Tänä vuonna sen sijaan vaatimaton 562 miljoonan ecun siirto vuodelta 1996 vuodelle 1999 ei saanut neuvoston hyväksyntää, sillä se halusi siirtosummaksi 1 000 miljoonaa ecua, jotka oli varattu luokkaan II vuotta 1998 varten. Se on outo menettely, koska kyseessä oli vain murto-osa vuodelle 1999 määrättyjen maksumäärärahojen enimmäismäärästä ja koska sen yhteydessä käytettiin menettelyä, joka on varattu todella käyttämättä jääneiden määrärahojen siirtämistä varten, eli neuvosto halusi siirtää määrärahat, joita ole vielä voitu käyttää, ja näin se uhkasi rikkoa Edinburghissa tehtyjä poliittisia budjettisopimuksia.
Tämän seurauksena komissio on tehnyt uuden kompromissiehdotuksen, jonka me voimme hyväksyä - ja jonka hyväksymme - jotta yhteisvastuun ja työttömyyden torjumisen selkeille mekanismeille yhteisön talousarviossa varatut 562 miljoonan ecun määrärahat eivät peruuntuisi. Mutta, kuten esittelijä toteaa, tätä ei tule pitää ennakkotapauksena, ja minä lisäisin vielä, että vain hyvä poliittinen tahto estää meitä suhtautumasta tähän menettelyyn rahoitusnäkymien peiteltynä tarkistuksena.
Arvoisat läsnäolijat, budjettivaliokunta antaa täyden ja ehkäpä yksimielisenkin tukensa kompromissiehdotukselle pienempänä pahana. Sosialistiryhmä kannattaa esittelijän näkemystä ja onnittelee häntä vaikean työn suorittamisesta korostaen sitä, että me haluamme, että sopivan suuruisista maksumäärärahoista päästään sopimukseen ja että toiminta keskitetään tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueille, kuten myös esittelijän mietinnössä esitetään.
Mietimme kuitenkin sitä, miksi asia muuttui niin monimutkaiseksi. Jos otamme huomioon, että päätös siitä, kuka pääsee eurokerhon jäseneksi, tehdään vuoden 1997 lukujen perusteella, niin mitkä poliittistaloudelliset tasapainot vaarantuvat tuon vuoden 1998 kuuluisan miljardin ecun vuoksi? Joutuuko jokin maa vaikeuksiin pyrkiessään täyttämään unionisopimuksen vaatimuksia budjettialijäämän suhteen? Ei näytä siltä. Kansalliset rahoituksen tai osarahoituksenkaan kokonaisluvut eivät vaaranna lähentymiskriteereiden täyttämistä, koska me puhumme BKT: n tuhannesosista. Arvoisat läsnäolijat, meillä on edessämme varsin tekopyhä varainhoitovuosi.
Kun parlamentti sitoutui kurinalaiseen budjettipolitiikkaan, jossa talousarvion osuus oli alle 2, 5 prosenttia jäsenmaiden julkisista menoista ja hädin tuskin 1, 2 prosenttia unionin BKTL: sta, niin mihin tämä sota johtaa, arvoisat läsnäolijat? Juuri rikkaimmat maat ovat tuoneet neuvostossa esille haluttomuutensa toteuttaa rakennerahastojen toimintaa. Ehkä meidän täytyy harkita uudelleen, kuka saa avustusta kyseisistä rahastoista, mutta emme missään nimessä voi leikata jo ennestäänkin supistettuja määrärahoja, joilla on tarkoitus kaventaa yhteisön rikkaimpien ja köyhimpien alueiden välistä kuilua ja vähentää työttömyyttä. Neuvoston ehdottama määrärahojen siirtäminen olisi edelleen vakavoittanut näitä ongelmia. Arvoisat läsnäolijat, tästä syystä me sosialistit - jotka haluamme taistella oikeudenmukaisemman Euroopan puolesta ja tehokkaamman yhteisvastuupolitiikan toteuttamiseksi - annamme tukemme tälle kompromissille.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, arvoisat läsnäolijat, komission alkuperäisen ehdotuksen kohtaamat ongelmat ovat selvä esimerkki siitä, miten vaikeaksi tämänvuotinen budjettikeskustelu tulee muodostamaan. Parlamenttimme hyväksyy huomenna komission ehdotuksen talousnäkymien mukauttamisesta, joka on erilainen kuin komission alunperin tekemä ehdotus. Tämä ehdotus on ainoa, joka vaikuttaa saaneen riittävän yksimielisen hyväksynnän neuvostossa; sanon vaikuttaa, koska vasta huomenna voimme olla varmoja asiasta, kuten esittelijä Tillich sanoi.
Jos yksimielisyyteen ei lopultakaan päästä, tilanne johtaa vakavaan ristiriitaan toimielinten välillä, jossa parlamentti tukee komissiota neuvostoa vastaan, ja tämä tapahtuu vain kaksi viikkoa sen jälkeen, kun komissio on antanut alustavan talousarvioesityksensä vuodelle 1998.
Parlamentin hyväksynnästä huolimatta on muistettava, että kyseessä ei ole paras ratkaisu vain ainut mahdollinen ratkaisu. Vuoden 1998 maksusitoumusmäärärahoja vähennetään yhteensä 500 miljoonalla eculla, ja ne siirretään vuodelle 1999 komission esityksen perusteella, jonka mukaan se voi käyttää korkeintaan 600 miljoonaa ecua varainhoitovuodella 1998. Uskomme joka tapauksessa, että komissio on valinnut ainoan oikean mahdollisuuden lukkiutuneen tilanteen avaamiseksi neuvostossa, joka voisi harkita uudelleen velvoitetta täyttää Edinburghin sopimus.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin sitoumusten kunnioittaminen ja sopimusten täytäntöönpano muodostavat uskottavuutemme perustan ja poliittisen rinnakkaiselomme peruspilarin. Hyväksymme näin ollen komission ehdotuksen ollen tietoisia siitä - haluamme tehdä tämän asian nyt selväksi -, että todellinen poliittiset neuvottelut alkavat siinä vaiheessa, kun tiedämme, millaisen vastaanoton komission alustava talousarvioesitys saa neuvostossa.
Tarvittava sopimus vuoden 1998 talousarvion kasvuprosentista, täysin voimassa olevien sopimusten noudattaminen ja maksumäärärahojen säilyttäminen ennallaan ovat tekijöitä, jotka vaikuttavat suuresti siihen, onko kolmen toimielimen välillä mahdollista päästä budjettisopuun. Lisäksi Euroopan parlamentin on otettava huomioon, että se päättää viime kädessä luokkaan II kuuluvista muista kuin pakollisista menoista ja että sen on neuvoteltava toisen päätekijän kanssa luokasta I. Kiitämme vielä uudelleen esittelijä Tillichiä hänen avoimesta pyrkimyksestään sopuratkaisun löytämiseksi. Mielestäni komission pitäisi tehdä enemmän yhteistyötä esittelijän kanssa eikä tehdä hänen tehtäväänsä yhtään vaikeammaksi kuin mitä se jo on. Lopuksi toivon, että huomiseen äänestykseen osallistuu enemmän jäseniä kuin tänään on täällä läsnä, ja uskon joka tapauksessa, arvoisa puhemies, että neuvoston poissaolo johtuu siitä, että se on varmastikin keskittynyt tutkimaan komission viimeisintä ehdotusta.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Stanislaw Tillichin mietintö rahoitusnäkymien mukauttamisesta kuvaa juuri sopivasti komissaari Yves-Thibault de Silguyn kanssa äsken käytyä keskustelua lähentymisperusteiden noudattamisesta. Tässä on meille on todellinen kouluesimerkki.
Jos siirrämme vuodelle 1998 kaikki vuonna 1995 käyttämättä jääneet miljardi ecua, joita ensimmäisellä kerralla ei käytetty ja jotka oli jo siirretty vuodelle 1996, Euroopan unionin seuraavan vuoden talousarvion II otsakkeen summa kasvaa yli kuusi prosenttia. Tämä on erittäin huono esimerkki halustamme noudattaa lähentymisperusteita. Syy tähän on yksinkertainen. Velvoittamalla nettomaksajat vuodesta 1998 alkaen pidättämään kansallisesta talousarviostaan kyseinen miljardi, osoitamme, että meillä on vähän uskoa kestävyyden käsitteeseen. Näin antaisimme myös sellaisen kuvan, että ainoastaan vuodella 1997 on merkitystä edustajakokouksellemme. Tämä ei mielestäni olisi hyvää politiikkaa.
Koko määrärahan siirtäminen vuodelle 1999 kuitenkin loisi avointa ja erityisen voimakasta levottomuutta koheesiorahaston ja rakennerahastojen tärkeimmissä edunsaajamaissa, erityisesti Kreikassa, Portugalissa ja Espanjassa, jotka voivat aivan oikeutetusti epäillä jäsenvaltioiden todellista halua noudattaa kauden 1994-1999 ohjelmasopimusta. Eteläisillä mailla voisi tässä olla aineksia mustamaalaukseen, josta pohjoisia maita toisinaan on syytetty.
Komissaari Liikanen, joka on tässä asiassa osoittanut suurta viisautta, on puheenjohtaja Samlandin kanssa pyrkinyt löytämään sovitteluratkaisun. Juuri tätä ehdotusta käsitellään kollegamme Tillichin mietinnössä. Toivon vilpittömästi, että ehdotus saa puolelleen määräenemmistön edustajakokouksessamme ja neuvostossa. Mielestäni näyttää itse asiassa siltä, että 500 miljoonan sitominen vuodelle 1998, minkä avulla lopulta säästetään 300 miljoonaa saman vuoden maksusitoumusmäärärahoissa, sekä 1, 62 miljardin ecun sitominen vuodelle 1999 on hyvä ratkaisu, kun samana vuonna saadaan korjattua maksusitoumusmäärärahojen erot.
UPE-ryhmän puolesta ilmaisen tukemme mietinnölle. Minusta näyttää kuitenkin, että summan suuruuden ja otsakkeen herkkyyden vuoksi tarkat tiedot on annettava vuoden 1998 ja vuoden 1999 talousarvion lopullisessa äänestyksessä. Olen Joan Colom i Navalin kanssa samaa mieltä siitä, että miljardi ecua olisi ansainnut tulla käsitellyksi runsaslukuisemmassa edustajakokouksessa.

Virrankoski
Arvoisa herra puhemies, esillä oleva budjettisiirto perustuu kahteen esitykseen. Komissio esitti maaliskuussa, että vuodelta 1996 säästyneet 545 miljoonaa ecua siirrettäisiin vuodelle 1999. Tämän lisäksi neuvosto esitti yhden miljardin ecun siirtämistä vuodelta 1998 vuodelle 1999. Molempien ehdotusten toteuttaminen olisi merkinnyt rakennerahastojen maksusitoumusmäärärahojen kasaantumista ohjelmakauden viimeiselle vuodelle. Se olisi aiheuttanut suuria vaikeuksia alue- ja rakennepolitiikan toteuttajille. Tästä syystä oli järkevää jakaa yhden miljardin ecun siirto kahtia kahdelle viimeiselle ohjelmavuodelle. Haluan onnitella esittelijä Tillichiä hyvin tehdystä työstä.
Nyt esillä oleva rakennerahastojen maksusitoumusmäärärahojen siirto on jo kolmas nykyisellä ohjelmakaudella. Kaikkiaan varoja on siirretty myöhemmäksi 4, 3 miljardia ecua, jota on pidettävä huomattavana summana. EU: n alueella on yli 18 miljoonaa työtöntä ja työttömyys on vain kasvussa. Lisäksi monissa jäsenmaissa alueelliset erot ovat vain kärjistymässä. Siksi alue- ja rakennepolitiikalla on entistä suuremmat haasteet edessään.
Rakennerahastojen vajaakäytöstä voidaan luonnollisesti syyttää jäsenmaita, mutta EU ei voi kokonaan vetäytyä vastuusta. Rakennerahastojen hallinnoimiseksi on rakennettu valtava ja monimutkainen byrokratia. Toinen este on rakennerahastojen tiukat säännöstöt. Vaatimus hankkeiden innovatiivisuudesta on usein liiallista, samoin investointien tukemisen hitaus. Nämä rajoitukset voivat lamauttaa muuten hyvinkin järkevän hankkeen. Jos harjoitettava alue- ja rakennepolitiikka olisi elinvoimaista ja tehokasta, se heijastuisi kilpailuna Euroopan unionin rakennerahastojen varoista. Valitettavasti tämä ei ole tilanne tänään. Onneksi tämä siirto ei kuitenkaan vie pois resursseja, joten se on kaikin puolin kannatettava.

Miranda
Arvoisa puhemies, komission muutetun ehdotuksen mukaisesti me emme vastusta rakenteellisiin toimiin liittyvien rahoitusnäkymien mukauttamista. Se vaikuttaa meistä tasapainoiselta ehdotukselta varsinkin jos sitä verrataan neuvoston kantaan, joka on liioiteltu, hyväksymiskelvoton ja jollain tavalla kiristävä.
Itse asiassa muutettu ehdotus mahdollistaisi 562 miljoonan säästyneen ecun uudelleenkäytön. Se varmistaa myös budjetoinnin tarkistuksen porrastetusti. ajallisesti. Me tuemme esittelijän ehdotusta, jonka mukaan on taattava näiden määrärahojen täysi sisällyttäminen talousarvioon mukaan luettuina vuosien 1998 ja 1999 maksumäärärahat.
En salaa teiltä myöskään muutamia huolia. Huolimatta siitä mihin teknisluonteiset syyt perustuvat, tämä muutos ei voi olla erillään poliittisluonteisista vaihtoehdoista. Ensinnäkin se voi lujittaa talousarvion säästösuuntausta, jota me emme kannata. Tällöin vahvistuisi se suuntaus, että rakenteellisiin tukitoimiin suunnatut määrärahat keskittyvät liiaksi tämänhetkisen yhteisön tukikehyksen loppuvuosille. Tämä ei ole sattumaa. Muiden näkökohtien lisäksi tämä tilanne ei ole erotettavissa niistä suuntauksista ja keinoista, joita yhteisössä on otettu käyttöön juuri näiden päämäärien vuoksi vaikkakin eri verukkeilla. Nämä ovat kuitenkin näkökohtia, jotka jätämme johonkin tulevaan keskusteluun. Tilaisuuksia ei toki puutu. Mainitsemistani syistä kannatamme esitettyä rahoitusnäkymien mukautusta.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, kenellekään ei ole epäselvää, että vuoden 1998 talousarvio on vaikea, koska se on niin tärkeä, ja meille kaikille kuuluu kiitos siitä, että pyrimme saamaan aikaiseksi sopimuksen, joka olisi mahdollisimman laaja. Tästä syystä on tärkeää ottaa lähtökohdaksi se, että aiemmin tehtyjä sopimuksia noudatetaan. Kaikki tiedämme, että pacta sunt servanda , sopimuksia on noudatettava, ja Euroopan komissio siis luottaa meidän tukeemme, jotta yleiseksi kasvutasoksi saataisiin 3 prosenttia, jolloin Edinburghin sopimusta voidaan noudattaa ja luokan II menoja korotetaan 8 prosentilla.
Kaikkien näiden ponnistusten jälkeen on käsittämätöntä, että neuvosto yrittää tehdä tyhjäksi pyrkimykset saada aikaiseksi mahdollisimman laaja sopimus. Me emme pidä luokan II kompromissiratkaisua vuodelle 1998 kaikkein tyydyttävimpänä ratkaisuna, mutta se estää epäsovun ja on kuitenkin pätevä ratkaisu. Tästä syystä, arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää, että hyväksymme Tillichin mietinnön huomenna määräenemmistöllä.
Tiedämme hyvin, mitkä kaksi toimielintä jakavat budjettivallan ja että Euroopan komissio ei ole kumpikaan niistä, mutta minä en silti suosittelisi - varsinkaan kun odottelemme vuoden 1998 alustavan talousarvioesityksen julkaisemista -, että jätämme vaille huomiota Euroopan komission ehdotukset luokan II maksumäärärahoista, sillä komissio tuntee parhaiten rahoitustarpeet, koska se panee talousarvion täytäntöön. Toimielinten välisen sopimuksen 18 ja 21 kohdassa sanotaan selvästi, että määrärahojen on oltava riittävät, ja niiden suhteen on tehtävä kompromissiratkaisuja.

Liikanen
Arvoisa puhemies, 29. lokakuuta 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 10 kohdan mukaisesti komissio esitti parlamentille ja neuvostolle rahoitusnäkymien mukauttamista koskevan ehdotuksen täytäntöönpanon edellytyksiä vastaaviksi. Ehdotuksessa esitettiin, että ne rakennerahastojen ja koheesiorahaston määrärahat, joita ei käytetty vuoden 1996 aikana, yhteensä 562 miljoonaa ecua, siirrettäisiin vuodelle 1999.
Vuoden 1998 alustavan talousarvioesityksen laadinnan aikana kävi ilmi, että vuoden 1995 yhden miljardin ecun maksusitoumusmäärärahojen siirto, josta päätettiin vuonna 1996, aiheutti sen, että rakennetoimenpiteitä varten tarkoitetut määrärahat vuodelle 1998 ylittivät vaatimukset. Käytettävissä olevien määrärahojen ylimäärä suhteessa täytäntöönpanokapasiteettiin olisi noin 500 miljoonaa ecua.
Tämän vuoksi komissio on päättänyt tarkistaa alkuperäistä ehdotustaan. Komissio ehdottaa vuodelta 1996 vuodelle 1999 562 tehtävän miljoonan ecun siirron lisäksi myös 500 miljoonan ecun siirtoa vuodelta 1995 vuodelle 1999. Tarkistetun ehdotuksen hyväksyminen turvaisi tyydyttävästi suunniteltujen menojen täytäntöönpanon. Se itse asiassa helpottaisi määrärahojen täydellistä budjetoimista rakennerahastoille ajanjaksolle 1993-1999 ennen vuoden 1999 loppua.
Haluan onnitella Tillichiä hänen erinomaisesta mietinnöstään ja kiitän myös parlamenttia hyvästä yhteistyöstä tässä asiassa. Lopuksi olen juuri saanut tiedon, että COREPER on myös hyväksynyt tämän ehdotuksen tänä iltana.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kalastusalusten turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Le Rachinelin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0068/97) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vähintään 24 metrin pituisten kalastusalusten yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän perustamisesta (KOM(96)0255 - C4-0255/96-96/0168(SYN)).

Le Rachinel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt käsiteltävä mietintö koskee neuvoston ehdotusta direktiiviksi vähintään 24 metrin pituisten kalastusalusten yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän perustamisesta. Jotta tekstin merkitys ymmärrettäisiin, teen lyhyen historiallisen yhteenvedon alan standardeista ja yleissopimuksista.
Koska kalastusalukset eivät kuuluneet vuonna 1974 tehdyn ihmishengen turvallisuutta merellä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) soveltamisalaan, oli tarpeen tehdä yleissopimus, jossa kalastusalusten erityispiirteet huomioon ottaen määriteltiin uusien alusten rakentamista koskevat säännöt ja alusten turvallisuuslaitteiden ominaisuudet. Vuonna 1977 allekirjoitettiin kalastusalusten turvallisuutta koskeva kansainvälinen yleissopimus, jota kutsutaan vuoden 1977 Torremolinosin yleissopimukseksi. Vuoden 1977 yleissopimus ei kuitenkaan koskaan tullut voimaan, koska ratifiointien määrä ei ollut riittävä.
Vuonna 1993 Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) tarkisti yleissopimusta ja hyväksyi Torremolinosin pöytäkirjan. Pöytäkirja velvoittaa kuitenkin ainoastaan yli 45 metrin pituisia aluksia. Komission ehdotus on siis tarpeellinen, sillä kaikista vähintään 24 metrin aluksista yli 85 prosenttia on 24-45 metrin pituisia aluksia. Torremolinosin yleissopimusta sovelletaan tällä hetkellä siis ainoastaan 15 prosenttiin aluksista. Tästä johtuva oikeudellinen tyhjiö oli siis täytettävä.
Voimme olla tyytyväisiä kaikista toimenpiteistä, joilla pyritään vähentämään niitä vaaroja, joille kalastajat ammattiaan harjoittaessaan altistuvat. Vuoden 1993 pöytäkirjan määräysten mukaisesti Euroopan unionissa on aloitettu alusten rakentamista ja niiden laitteita koskevien standardien yhdenmukaistaminen, mikä turvaa korkeamman turvallisuustason.
Kalastusala kaikkine osa-alueineen on erittäin herkkä ala. Alusten rakentamista ja turvalaitteita ja -menettelyjä koskevien uusien vaatimusten esittämiseen on siksi täytynyt kiinnittää erityistä huomiota. Alan eri komiteoita, järjestöjä ja yhdistyksiä on kuultu. Ne ovat yksimielisiä kalastuksen ammatteja sääntelevän uuden tekstin tuomista eduista.
Uusista teknisistä vaatimuksista huolimatta alan vaikeudet eivät ole pahentuneet. Ihmishengen ja alusten turvallisuutta ja ympäristön suojelua koskevat vähimmäisedellytykset on turvattu. Niihin taloudellisiin vaikutuksiin vedoten, joita turvallisuusmääräysten soveltamisella olemassa oleviin kalastusaluksiin olisi, on ehdotettu, että kyseisiin aluksiin sovellettaisiin ainoastaan olemassa olevia aluksia koskevassa pöytäkirjassa alun perin määrättyjä toimenpiteitä. Kyseisten standardien olisi käsitettävä koko Välimeri ja kaikki sen rannikkovaltiot.
Tilanne on hieman mutkikkaampi niiden kolmansien maiden osalta, jotka haluavat kalastaa Euroopan unionin sisätai aluevesillä taikka purkaa kalalastinsa jonkin jäsenvaltion satamassa. Niiden on tietenkin noudatettava samoja vaatimuksia kuin yhteisön alusten, mutta vaatimusten soveltamista on kuitenkin vaikea valvoa. Jäsenvaltioiden on siis vahvistettava sekä maalla että merellä toteutettavan valvonnan keinoja.
Ehdotusta olisi pidettävä ensimmäisenä askeleena kohti kalastusalalla sovellettavaa johdonmukaista turvallisuusjärjestelmää. Tämän jälkeen olisi selvitettävä, missä määrin olisi mahdollista soveltaa uusia standardeja alle 24 metrin pituisiin kalastusaluksiin. Turvallisuus on pakostakin riippuvainen myös merimiesten riittävästä koulutuksesta. Kollegamme Eolo Parodi on jättänyt asiaa koskevan mietinnön parlamentin liikennettä käsittelevälle valiokunnalle.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meriturvallisuus kiinnostaa meitä kaikkia ja tämän kalastusalusten turvallisuutta koskevan mietinnön avulla, joka minulla on kunnia esittää teille, meriturvallisuus voidaan taata. Edistäkäämme sen toteutumista käytännössä.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisat läsnäolijat, arvoisa komissaari, komission nykyinen ehdotus on syntynyt kalastusalusten turvallisuuden välttämätöntä parantamista ajavan pitkän ja vaikean prosessin jälkeen. Merionnettomuuksien suuri määrä osoittaa tämän toiminnan vaarallisuuden ja tähän päivään mennessä saavutetut vähäiset menestykset merkittävimpien merivaltojen vaiteliaisuuden tällä alalla. Siksi komissiota on onniteltava tämän aloitteen hyväksymisestä, joka on ollut jo pitkän aikaa tarpeellinen ja edistää tämän epävakaan teollisuuden turvallisuutta. Direktiiviluonnoksessa edellytetään, että Torremolinosin pöytäkirjan tekniset määräykset ulotetaan koskemaan kaikkia uusia 24-25 metriä pitkiä Euroopan vesillä liikkuvia aluksia. Siten tämä ei koske ainoastaan yhteisön lipun alaisia aluksia vaan myös kolmansien maiden aluksia, jotka liikkuvat yhteisön vesillä tai purkavat lastinsa Euroopan unionin satamissa.
Kuten komissio on myöntänyt, olemme edenneet vasta yhden askeleen. Vaikka tällä on vaikutusta ainoastaan 4 prosenttiin yhteisön kalastuslaivastosta, se edustaa 57, 4 prosenttia kokonaistonnistosta ja 77, 4 prosenttia pyynnin kokonaismäärästä. Tässä ensimmäisessä vaiheessa direktiivin hyväksyminen edistää myös jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista ja jäsenvaltiot voivat liittää mukaan erityistilanteita, noudattamalla kuitenkin yhteisiä perusperiaatteita.
Tämä kaikki huomioon ottaen direktiiviehdotusta on mielestämme tuettava ensimmäisenä toimenpiteenä ja se on hyväksyttävä mahdollisimman nopeasti.

Watts
Arvoisa puhemies, haluaisin taas kerran onnitella komissaari Kinnockia hänen ehdotuksestaan merenkulun turvallisuuden parantamiseksi. Haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijää kaikista hänen ponnisteluistaan asian viemiseksi ripeästi ja tehokkaasti eteenpäin valiokunnassa. Koska hän on jo hahmotellut tämän oikeudellisen tyhjiön täyttävän erityisen ehdotuksen taustaa, minun ei tarvitse toistaa sitä.
Kuten ehdotuksessa sanotaan, turvallisuus on yksi tärkeimmistä liikenne- ja matkailuvaliokunnan käsittelemistä asioista. Olemme erittäin tietoisia siitä, että kalastus on yksi maailman vaarallisimmista elinkeinoista. Yhteisön vesillä on menetetty yli tuhat ihmishenkeä viimeisten kymmenen vuoden aikana kalastusteollisuudessa. Koko maailman vesillä on menetetty vielä useampia ihmishenkiä. Jokainen muistanee, että turvallisia meriä koskeva yhteinen politiikka edellyttää toimenpidettä, jonka Kinnock on nyt tuonut tämän parlamentin käsiteltäväksi, mistä olen iloinen.
On tärkeää, että 24-45 metrin pituisten alusten turvallisuusvaatimukset otetaan esille direktiivissä mainituilla aloilla, kuten palontorjunta-, hengenpelastus- ja radioviestintäalalla. Direktiivissä nämä asiat otetaan esille ja siksi se saa sosialistiryhmän täyden tuen. Se varmistaa yhtenäisen ja yhdenmukaisen turvallisuusvaatimusten tason ja estää samalla kilpailun vääristymistä.
Lopuksi pysyessämme vielä kalastusaluksia koskevassa aiheessa - olen varma, että Kinnock ymmärtää, miksi otan asian esille - jotkin ranskalaiset kalastusalukset ovat tukkineet Boulognen, Calaisin ja Dunkirkin satamat ja aiheuttaneet häiriöitä monille vaalipiirini kuorma-autonkuljettajille. Pyydän, että Kinnock - ja pyydän anteeksi, etten ole ilmoittanut tästä etukäteen - kommentoi lyhyesti riita-asiaa ja miettii, miten me voimme parhaiten työskennellä yhdessä ihmisten ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi tulevaisuudessa.
Lopuksi totean, että viimeisten päivien aikana olen viettänyt paljon aikaani Doverin alueella - syistä, jotka Kinnock tuntenee hyvin - ja monet vaalipiirini jäsenet haluaisivat minun välittävän hänelle parhaimmat terveisensä. Teen sen erittäin mielelläni.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi Le Rachinelilta myöhäistä saapumistani istuntosaliin. En ole koskaan aikaisemmin myöhästynyt enkä aio tehdä niin uudelleen. Olin toisessa kokouksessa ja jätin saapumiseni viime hetkeen. Olen siitä hyvin pahoillani. Onneksi tämä annetaan anteeksi Euroopan parlamentissa, mikä on vain yksi merkki sen hienotunteisuudesta ja armeliaisuudesta. Tätä ei annettaisi anteeksi parlamentissa, jossa työskentelin kaksikymmentäviisi vuotta. Ehkä kaikilla on jotain opittavaa. Kiitän myös Wattsia hänen onnitteluistaan ja onnittelen myös häntä ja toivon, että voin tehdä sen henkilökohtaisesti Doverissa seuraavan viikon aikana.
Olen iloinen, että ehdotuksesta on päästy yksimielisyyteen ja että sen päätavoite, nimittäin jäsenvaltioiden sisävesillä ja aluemerillä liikennöivien kalastusalusten turvallisuusstandardien yhdenmukaistaminen, on täysin hyväksytty. Olen varma, että olemme kaikki sitä mieltä, että käytännössä toimenpide tukee komission, parlamentin ja neuvoston ponnisteluja varmistaa ihmiselämän korkea ja yhdenmukainen suojelutaso yhteisön vesillä.
Tämä on tämän ehdotuksen päätavoite. Ehdotus auttaa myös estämään kilpailun vääristymistä, joka on mahdollista, kun toimijat eivät huolehdi riittävästi turvallisuudesta. Myös näistä syistä tuen ehdotusta.
Haluaisin esittää erityiset kiitokset liikenne- ja matkailuvaliokunnalle ja erityisesti esittelijä Le Rachinelille hänen ehdotusta koskevasta erinomaisesta mietinnöstään. Arvostan hänen ja muiden valiokuntien kollegojen ponnisteluja kalastusteollisuuden muiden osapuolten kuulemiseksi ja olen iloinen huomatessani, että niiden reaktio on melkein poikkeuksetta ollut myönteinen.
Haluan lyhyesti vastata parlamentin mietinnössä esitettyyn kahteen erityiseen ja erittäin arvokkaaseen huomautukseen. Komissio suostuu mielellään erityispyyntöön tiedottaa parlamentille säännöllisesti komiteamenettelyssä tehdyistä tarkistuksista ja muutoksista, ja me noudatamme komission Euroopan parlamentille antamaa avoimuutta koskevaa sitoumusta. Komissio yhtyy myös mietinnössä ilmaistuun huoleen siitä, että jäsenvaltioiden erilaiset rangaistukset voivat johtaa kilpailun vääristymiseen. Juuri tällaisten ongelmien välttämiseksi ja täyden avoimuuden varmistamiseksi 13 artiklan määräyksissä vaaditaan jäsenvaltioita ilmoittamaan tämän direktiivin pohjalta laadittujen kansallisten määräysten rikkomisesta määrätyistä rangaistuksista.
Voinen päättää vastaukseni kiittämällä parlamenttia siitä, että se on helpottanut tätä tärkeää toimenpidettä koskevan yhteisen kannan omaksumista varhaisessa vaiheessa. Toimenpide edistää kalastuksen turvallisuutta yhteisön vesillä ja suojaa erityisesti eurooppalaisia kalastajia, joille me kaikki yhteisönä olemme paljosta kiitollisia.
Vastaan lyhyesti Wattsin oikeutetusti esittämään kysymykseen. Tänä aamuna kirjoitin Ponsille, Ranskan liikenneministerille, ja ilmaisin toiveeni, että Ranskan hallitus ryhtyy kiireellisesti toimenpiteisiin vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi kanaalin satamissa ja sen lähistöllä. Toimistoni on myös ollut yhteydessä Ranskan liikenneministeriöön puhelimitse. Pons on tietenkin ollut yhteydessä kollegoihinsa Ranskan muissa ministeriöissä. Ranskan hallitus ymmärtää nyt selvästi asian kiireellisyyden. Toivon, että liikkumisvapauden käyttöönoton varmistamisessa ei viivytellä, sillä se on perustamissopimuksen oikeudellinen vaatimus ja yksittäisten jäsenvaltioiden lakisääteinen velvollisuus. Olen kiitollinen siitä, että sain mahdollisuuden esittää tämän lausunnon parlamentille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Vaarallisia aineita kuljettavat alukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Novo Belenguerin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0073/97) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä annetun direktiivin 93/75/ETY muuttamisesta (KOM(96)0455 - C4-0544/96-96/0231(SYN)).

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, direktiivin 93/75 tavoitteena ja siten myös tämän direktiivimuutoksen tavoitteena on edistää meriturvallisuutta ja ehkäistä onnettomuuksia järjestämällä ja helpottamalla tarvittaessa tukitoimia. Yhteisön vesillä äskettäin tapahtuneet onnettomuudet osoittavat tämän direktiivin suuren merkityksen ja miten välttämätöntä on, että kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät direktiivissä mainitut määräykset. Komission ehdotukseen sisältyy Kansainvälisen merenkulkujärjestön foorumissa hyväksyttyjä uusia päätöslauselmia, koskien etenkin radioaktiivisia aineita kuljettavien alusten mukaan ottamista. Tarkoituksena ei ole sanella pakkausten turvallisuusstandardeja vaan antaa yhteisön satamaviranomaisille tarvittavaa tietoa kuljetettavista aineista, mukauttaa teknisiä liitteitä sekä muuttaa yhteisön asianomaisen komitean toimintaa kansainvälisiä standardeja vastaavaksi yhteisön lainsäädännön ajanmukaistamiseksi.
Ehdotuksessa mainitut tavoitteet voidaan mielestämme käsittää myönteisiksi ja parlamentin on niitä tuettava. Mielestäni on kuitenkin olemassa joitakin epäselviä kohtia, joihin direktiivissä ei anneta ratkaisua.
Ensinnäkin direktiivissä tarkastellut turvallisuusstandardit eivät koske yhteisön vesillä liikkuvia aluksia, jos nämä eivät käy unionin satamassa. Miten voimme siten taata sen, että nämä alukset noudattavat asianomaisia standardeja ja säännöksiä? Olisi ehkä syytä ehdottaa, että direktiivin sisältö ulotettaisiin koskemaan myös yhteisön vesillä liikkuvia aluksia, luonnollisesti siten, että ei loukattaisi kansainvälisissä sopimuksissa mainittua alusten vilpitöntä liikkumisoikeutta. Meidän ei pidä unohtaa, että näissä samoissa sopimuksissa varataan mahdollisuus rajata aluksille tiettyjä merireittejä.
Toiseksi on yllättävää ja jopa vaarallista jatkaa radioaktiivisten aineiden kuljettamista aluksissa, joissa on myös matkustajia. Useat IMO: n jäsenistä ovat ottaneet tähän varauksellisen kannan. Olisi ehkä suositeltavaa kieltää tämä käytäntö tai kiellon puutteessa vähimmäisvaatimuksena edellyttää näiden alusten matkustajaluetteloiden julkisuutta ja julkistamista. Tätä näkökohtaa tarkastellaan matkustajarekisteriä koskevassa erityisdirektiivissä, tarkemmin direktiivissä 96/574 lopullinen.
Kolmanneksi liitteessä I - josta on onnettomuuden sattuessa direktiivin 6 artiklan perusteella tiedotettava asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle - ei tarkastella tarvetta tiedottaa aluksen miehistön jäsenmäärää onnettomuushetkellä.
Arvoisa puhemies, haluaisin toisaalta painottaa sitä, että valiokunnassa esitellyt ja hyväksytyt tarkistukset ovat edistäneet mietintöni tarkoitusperiä. Haluaisin kuitenkin tarkentaa mainittujen tarkistusten joitakin näkökohtia ja esittää muutamia kommentteja. Tarkistuksessa 1 - saamani tiedon mukaan tarkistus 3 on peruutettu - viitataan aluksissa kuljetettaviin radioaktiivisiin aineisiin. Tarkistuksessa 7 vahvistetaan aluksen määränpäävaltion velvollisuutta välittää tieto kaikille niille yhteisön jäsenvaltioille, joita mainitun aluksen reitti koskee. Liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi tarkistuksen tässä muodossaan ja lisäksi valiokunnassa hyväksyttiin tarkistukset 5 ja 6, joihin sisältyy vaarallisia aineita kuljettavien alusten matkojen järjestäjien velvollisuus tiedottaa asiasta kaikille jäsenvaltioille, joita aluksen reitti koskee, ei ainoastaan määränpäävaltiolle. Tällainen tilanne on ehkä vähän monimutkainen. Mitä tulee tarkistukseen 8, on syytä todeta, että se on tekninen lisäys direktiiviin 93/75 sisältyvään 11 artiklaan ja viittaa saman direktiivin 2 artiklan alakohtien uuteen numerointiin. Tämä kaikki koskee INFsäännöstöä.
Mielestäni olisi myös hyödyllistä tiedottaa viranomaisille ennen satamasta lähtöä aluksessa olevan miehistön määrä. Siten tehostetaan myös ensiapupalvelujen käynnistämistä onnettomuuden sattuessa.
Tarkistusten 10 ja 11 tavoitteena on välittää ensiapupalveluille kaikki tarvittava tieto radioaktiivisesta lastista ja toimintamenettelystä aluksessa onnettomuuden sattuessa. Lopuksi, arvoisa puhemies, matkustajaluettelon toimittamista koskeva tarkistus 12 on välttämätön. Asiasta keskustellaan lisäksi tässä parlamentissa toukokuussa lyhyessä täysistunnossa Euroopan komission tätä asiaa koskevan direktiiviehdotuksen, joka julkaistiin 25. marraskuuta 1996, mukaisesti.

Sindal
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Kinnock, sosialistit tukevat Novo Belenguerin mietintöä. Voimme samalla ilmoittaa, että meidän mielestämme se on hyvä asia ja pidämme sitä oikeana, että komissio parantaa vuodelta 1993 peräisin olevaa direktiiviä. Tuemme kuitenkin esitettyjä 12 tarkistusta - nyt olen kuullut, että yksi ehkä peruutetaan -, jotka tiukentavat tätä direktiiviä. Olemme tietenkin iloisia meidän satamavaltioidemme suorittamasta valvonnasta, mutta meiltä puuttuu raportointivelvollisuus kansainvälisellä merialueella.
Meillä on toinenkin eurooppalaisesta ilmoitusjärjestelmästä laadittu mietintö, joka on ollut kauan käsiteltävänä. Olemme pohtineet, voisiko tämä uusi mietintö saada vauhtia toisen mietinnön ajamiin asioihin. Tilannetta hankaloittaa nimittäin se, että kauttakulkumatkalla olevia aluksia ei voida saada ilmoittautumaan ja että kauttakulkumatkalla olevia aluksia ei voida ohjata turvallisten kulkuvesien läpi. Siksi haluan kysyä komission jäseneltä, voimmeko yhdessä parlamentin kanssa saada neuvoja tähän asiaan kantaa ottamista varten, koska se liittyy osittain tämän ehdotuksen oikeudelliseen perustaan.
Toivon, että pääsemme asiassa eteenpäin. Siitä on 3-4 vuotta, kun toinen ehdotus esitettiin. Tätä ehdotusta me tuemme mutta haluaisimme myös huomauttaa, että ongelmana eivät ole pelkästään kauttakulkumatkalla olevat alukset. Liikenteessä on myös huonoa laatua edustavia alikuntoisia aluksia. Siksi meillä tulee olla satamavaltioiden suorittaman valvonnan yhteydessä ehkä ankarampi järjestelmä niitä aluksia varten, joiden on tarkoitus kuljettaa radioaktiivisia aineita. Vähitellen käy niin, että monet valtiot kuljettavat näitä aineita pois maasta eri teitä pitkin, rautateitse ja meriteitse, ja aina kun niin tehdään, syntyy mielenosoituksia. Käsitykseni on, että jotkut alukset eivät noudata niitä standardeja, joita niiden pitäisi noudattaa, eivätkä ne ilmoittaudu paikoissa, joissa niiden pitäisi ilmoittautua. Siksi toivon, että pääsisimme eteenpäin sekä EUREP: n että tämän ehdotuksen käsittelyssä.

Ferber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaarallisten aineiden kuljetukset saavat aina paljon huomiota osakseen kansalaisten keskuudessa, onhan kyse mahdollisimman hyvän turvallisuuden takaamisesta. Erityisesti laivaliikenteessä meillä on tässä hyvin suuri vastuu, sillä siinä on kyse todella kansainvälisestä ongelmasta. Esittelijä korosti oikeutetusti tämän direktiivin merkitystä, mutta myös säännösten merkityksestä laivoille, jotka kulkevat meidän vesillämme poikkeamatta kuitenkaan johonkin eurooppalaiseen satamaan. Juuri puhuttiin myös satamavaltioita koskevasta direktiivistä, jolla me voisimme jo säännellä jonkin verran jo omalta osaltamme asioita.
Tässä on kyse konkreettisesta ongelmasta, jota meidän on lähestyttävä yhdessä. Euroopan kansanpuolueen ryhmä äänestää siksi kaikkien tarkistusten puolesta, jotta vaarallisten ja ympäristöä pilaavien aineiden kuljetuksesta tulee vielä turvallisempaa, jotta rannikkoalueita voidaan suojella kestävästi ja tehokkaasti saastumiselta tai peräti tuhoutumiselta ja jotta laivojen miehistöille turvataan suurin mahdollinen turvallisuus. Siksi haluaisin kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Siinä käsiteltiin juuri niitä ongelma-alueita, joita me emme ole vielä ratkaisseet.
Herra komissaari, tiedän, että te kerrotte meille kohta, että te ette voi hyväksyä suurta osaa meidän tekemistämme tarkistuksista, koska ne eivät kuulu tähän yhteyteen. Silti pyydän, ja myös PPE-ryhmän puolesta, että otatte meidän esityksemme ja toiveemme vakavasti! Auttakaa meitä, jotta me pääsemme näissä asioissa ylipäätään hyvään ratkaisuun, vaikkei se onnistuisikaan nyt tällä mietinnöllä.

Tamino
Arvoisa puhemies, myös vihreä ryhmä suhtautuu myönteisesti komission esittämään direktiiviin, jolla muutetaan direktiiviä 93/75 ja jonka tavoitteena on parantaa merionnettomuuksien ehkäisyä ja pelastusjärjestelmiä niiden alusten suhteen, jotka kuljettavat vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita, joiden piiriin uuden direktiivin ansiosta radioaktiivisten aineiden kuljetus siis katsotaan kuuluvaksi. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että huomioon on otettava myös tällä välin annettu direktiivi 21/95 satamavalvonnasta ja muut kansainväliset määräykset.
Kannatamme näin ollen komission esittämiä tavoitteita mutta kannatamme myös kaikkia komission hyväksymiä tarkistuksia sekä sitä tapaa, millä esittelijä esitteli mietintönsä, josta häntä kiitämme. Olemme erityisesti sitä mieltä, että kysymystä alusten kulkemisesta aluevesien kautta ei voida jättää huomiotta eikä huomiotta saa myöskään jättää radioaktiivisen materiaalin kuljetuksessa käytettäviä säiliöitä, joiden on noudatettava IAEA: n (Kansainvälinen atomienergiajärjestö) määräyksiä.

Morris
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan sanoa, että otamme tyytyväisenä vastaan tämän mietinnön. En usko, että kukaan meistä voi olla liikaa huolissaan myrkyllisten jätteiden, erityisesti radioaktiivisten aineiden, käsittelystä ja kuljetuksesta.
Me minun vaalipiirissäni olemme erittäin huolestuneita asiasta, kun otetaan huomioon viimevuotinen kokemus Sea Empressistä ja sen vaikutukset paikalliseen ympäristöön. Kyseisen alueen asukkaat haluaisivat kiihkeästi palata normaaliin elämään, ja mielestämme tämä direktiivi ei anna aihetta tyytyväisyyteen.
Liikennevaliokunnan tehtävänä on varmistaa, että lainsäädäntöä sovelletaan EU: n aluevesillä liikennöiviin aluksiin eikä vain EU: n satamiin telakoituihin aluksiin. Varmistakaamme, että rannikkoviranomaiset ovat tietoisia vaarallisia aineita kuljettavien alusten läsnäolosta. Paikalliset viranomaiset voivat tämän tiedon perusteella ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin onnettomuuksien varalta.
Myös ydinpolttoaineen, plutoniumin ja radioaktiivisen jätteen osalta on tehtävä kaksi tärkeätä huomautusta. Ne tulisi sisällyttää direktiivin soveltamisalaan. Ensiksi meidän on varmistettava, että radioaktiivisia aineita kuljetetaan vain sellaisissa säiliöissä, jotka täyttävät Kansainvälisen atomienergiajärjestön viimeisimmät vaatimukset. Toiseksi meidän on varmistettava, että radioaktiivisia aineita ei saa kuljettaa laivoissa, joissa on myös matkustajia. Nämä ovat vähimmäisvaatimukset, joista meidän on pidettävä kiinni. On järkevää erottaa myrkylliset aineet matkustajista ja noudattaa sovittuja kansainvälisiä määräyksiä. Jos teemme näin, me varmasti minimoimme riskit, jotka liittyvät myrkyllisten aineiden ja erityisesti radioaktiivisten aineiden kuljetuksiin.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja erityisesti sen esittelijää Belengueria hänen ehdotusta koskevasta erinomaisesta mietinnöstään. Olen myös iloinen voidessani tukea walesiläistä kollegaani, joka on huolestunut mahdollisten merionnettomuuksien aiheuttamista saastumisseuraamuksista, jotka ovat sekä parlamentin että kollegani vaalialueen tiedossa.
Olen erittäin iloinen siitä, että tämä ehdotus sekä sen päätarkoitus hyväksytään yleisesti. Ehdotuksen päätarkoitus on vahvistaa ja parantaa voimassa olevaa direktiiviä ilmoitusmenettelyjä koskevien vaatimusten osalta vaarallisia tai mahdollisesti ympäristöä pilaavia aineita kuljettavien alusten merionnettomuuksien ehkäisemiseksi ja onnettomuuksiin johtaviin olosuhteisiin puuttumiseksi.
Komissio ottaa tyytyväisenä vastaan tarkistukset 8 ja 9. Edellinen mahdollistaa sen, että tällä direktiivillä perustettu komitea voi ottaa huomioon tulevat INF-koodin muutokset, ja jälkimmäinen edellyttää, että laivan liikenteenharjoittaja ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille laivalla olevan miehistön määrän, mikä auttaa parantamaan merionnettomuuksien pelastusoperaatioita.
Muiden tarkistusten osalta minun täytyy korostaa erityisesti, että komissio yhtyy valiokunnan tuntemaan huoleen, joka koskee radioaktiivisten aineiden merikuljetuksiin liittyviä riskejä sekä vuoden 1993 direktiivissä annetun ilmoitusjärjestelmän heikkoutta. Kuten parlamentin jäsenet ovat jo tämän keskustelun aikana todenneet, tämä ei koske aluevesien kautta kulkevia laivoja. Me yhdymme tähän huoleen, mutta mielestäni parlamenttia kannattaa muistuttaa siitä, että 80 % Euroopan aluevesien kautta kulkevista aluksista on itse asiassa matkalla eurooppalaiseen satamaan. Kauttakulkumatkalla niitä sitoo kuitenkin satamia koskevat määräykset ja tämä ehkä rauhoittaa meitä jonkin verran.
Komissio ei voi hyväksyä parlamentin tekemiä tarkistuksia. Tämä ei johdu mielipide-eroista vaan siitä, että tarkistuksiin sisällytetyt seikat sisältyvät muihin komission ehdotuksiin, tai siitä, että komissio suunnittelee uusia erityisaloitteita kyseisellä alalla. Ferber ehti taas huomautuksissaan edelleni - tämä ei ollut ensimmäinen kerta ja hänen huomautuksensa ovat aina järkeviä - ja me olemme ilmeisesti jo ryhtyneet toteuttamaan niitä nimenomaisia tehtäviä, joita hän ehdotti. Sama koskee Sindalin tekemiä ehdotuksia.
Jos tarkastellaan asiaa tarkemmin, ensimmäiset radioaktiivisten aineiden merikuljetuksen ehtoihin liittyvät tarkistukset eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, sillä se käsittelee vain ilmoituksia koskevia vaatimuksia. Tämä koskee erityisesti tarkistuksia 1 ja 3, paitsi jos tarkistus 3 on peruutettu, kuten Belenguer sanoi, sillä näissä tarkistuksissa kiellettäisiin radioaktiivisten aineiden kuljetus matkustajalaivoissa. Tämä koskee myös tarkistusta 2 IAEA-säännöstöjen noudattamisesta sekä tarkistuksia 10 ja 11, jotka lisäisivät direktiivin liitteisiin monia INFkoodiin pohjautuvia turvallisuusvaatimuksia. Komissio kuitenkin harkitsee eri aloitteita vahvistaakseen voimassa olevaa radioaktiivisten aineiden kuljetuksiin sovellettavaa järjestelmää, tarvittaessa myös sitovaa lainsäädäntöä, joka koskisi kaikkia Euroopan satamissa käyviä radioaktiivisia aineita kuljettavia laivoja.
Muiden tarkistusten osalta, jotka koskevat ilmoittamisvelvollisuuden laajentamista aluevesien kautta kulkeviin laivoihin, komissio katsoo, että tarkistukset 4, 5 ja 6 sisältyvät jo komission direktiiviehdotukseen, joka koskee eurooppalaisten laivojen ilmoitusjärjestelmää, niin kutsuttua EuroRepiä, jonka komissio hyväksyi joulukuussa 1993 ja joka on yhä neuvoston käsiteltävänä. Olisi epäsoveliasta ja hämmentävää, jos komissio hyväksyisi tällaisten määräysten sisällyttämisen direktiiviin 93/75, sillä neuvoston keskustelut EuroRepiä vastaavista vaatimuksista voivat jatkua minä hetkenä tahansa. Tarkistus 7, jossa pyydetään, että jäsenvaltiot vaihtavat tietoa rutiininomaisesti, ei ole hyväksyttävä, sillä se rasittaisi toimivaltaisia kansallisia viranomaisia suurella tietomäärällä, vaikka tällaista tietoa tarvitaan ainoastaan turvallisuussyistä hyvin poikkeuksellisissa olosuhteissa. Lopuksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 12, joka koskee matkustajaluetteloita. Se on tarpeeton, sillä komissio hyväksyi 25. marraskuuta viime vuonna neuvoston direktiiviehdotuksen matkustajalaivoissa matkustavien henkilöiden rekisteröimisestä.
Yhteenvetona totean, että komissio hyväksyy tarkistukset 8 ja 9, mutta me emme voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11 ja 12, vaikka yhdymme tarkistusten huolenaiheisiin. Haluaisin lopettaa kiittämällä uudestaan Belengueria ja parlamenttia siitä, että ne ovat helpottaneet tätä tärkeää toimenpidettä koskevan yhteisen kannan nopeaa omaksumista. Toimenpiteellä on epäilemättä välitön ja merkittävä vaikutus vaarallisten ja mahdollisesti saastuttavien aineiden kuljetuksiin aluevesillämme.

Morris
Voisiko komissaari Kinnock ilmoittaa meille, milloin hän mahdollisesti esittää radioaktiivisten aineiden kuljetusta koskevaa lainsäädäntöä?

Kinnock, Neil
Olen kiitollinen tästä kysymyksestä, arvoisa puhemies. Työ on parhaillaan käynnissä ja on ollut jo jonkin aikaa. En halua mainita mitään tarkkaa päivämäärää, sillä en halua johtaa parlamenttia harhaan, en halua edes mainita kuukautta, mutta voin vakuuttaa Morrikselle, että ehdotuksia laaditaan parhaillaan. Jos hän haluaa lähestyä minua kirjallisesti, yritän antaa tarkemman vastauksen seuraavien viikkojen aikana. Ilmoitan hänelle mielelläni tarkemman päivämäärän, kun työtä mielestämme on valmisteltu riittävästi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.00 ja se jatkui klo 21.00.)

Uusi merenkulun strategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Danesinin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0067/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle nimeltä " Uusi merenkulun strategia" (KOM(96)0081 - C4-0237/96).

Danesin
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää lyhyesti liikenne- ja matkailuvaliokunnan kollegojani, joille tunnen olevani kiitollisuuden velassa heidän uutterasta avustaan sekä arvokkaiden ehdotusten että myös tarkistuksien parissa tehdyn työn osalta. Tämän työn ansiota on se, että mietintö hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti.
Näiden sanojen jälkeen haluaisin aloittaa esittämällä joitakin lukuja, jotka koskevat käsiteltävänämme olevaa aihetta: 90 prosenttia yhteisön ja muun maailman välisestä kaupasta ja 35 prosenttia EU: n sisällä käytävästä kaupasta hoidetaan meriteitse. Unionin toiminta komission ehdottaman uuden merenkulun strategian alalla perustuu neljälle pilarille: turvallisuus, avoimien markkinoiden säilyttäminen, kilpailukyky ja valtionavut.
Mielestäni turvallisuuskysymys on keskeinen asia, koska se liittyy toisaalta ympäristöongelmiin ja ihmishenkien suojelemiseen ja toisaalta - kuten pyrin osoittamaan - se on lähtökohta sekä Euroopan merenkulkijoiden työllisyystilanteen että myös laivastojemme kilpailukyvyn säilyttämiselle. Inhimilliset tekijät ovat keskeisellä sijalla, koska lähes 80 prosenttia kaikista merionnettomuuksista johtuu nimenomaan inhimillisistä tekijöistä. Miehistöjen monikielisyys vakavoittaa nykyisin tätä ongelmaa, koska se haittaa viestintää hätätilanteissa. Tästä syystä on ehdottomasti kaikin keinoin tuettava Euroopan merenkulkijoiden pätevyyden säilyttämistä, erittäin vaativien työtehtävien kehittämistä ja merenkulkijoiden koulutusta.
Koulutukseen liittyvien ongelmien ohella on olemassa strateginen tekijä, joka liittyy - ainakin minun mielestäni - käsiteltävänämme olevaan aiheeseen: rekisterit ja niihin liittyen myös niin sanotut mukavuusliput. Nykyisin tilanne on seuraava: aluksen rekisteröinti yhteisön ulkopuolisten ja ennen kaikkea " tiettyjen" lippujen alle merkitsee laivanvarustajalle objektiivisesti arvioituna valtavia taloudellisia etuja halvempien henkilöstökulujen, verojen ym. kustannussäästöjen muodossa. Ellemme halua olla tekopyhiä, meidän on tunnustettava, että nykyisissä oloissa on hyvin vaikea ratkaista ongelmaa.
Ensimmäinen seuraus on väistämättä se, että yhteisön merenkulkijan käsite ja laivastomme kilpailukyky häviävät. Toinen väistämätön seuraus on se, että meriämme kyntävien alikuntoisten laivojen määrä lisääntyy kaikkine kuviteltavissa olevine ympäristöseurauksineen.
Parlamentti on useaan otteeseen pyytänyt myös rahoituksellisia avustussuunnitelmia alan toiminnan vireyttämiseksi ja se on saanut aikaiseksi myös täsmällisen määritelmän eurooppalaisen laivanvarustajan käsitteelle, mutta monet muut ehdotukset eivät ole koskaan päätyneet lainsäädännön tasolle, koska neuvosto ei ole kyennyt tekemään päätöksiä tältä alalta.
Mitkä voisivat olla ne välineet, joilla onnistuttaisiin nyt toteuttamaan yhteisötason merenkulun strategia? Elämme maailmanlaajuiseksi muuttuneen markkinatalouden aikakautta, jossa yritysten on perustettava toimintansa taloudellisille näkökohdille. Jos siis mukavuuslippujen etuna olevia valtavia kustannuseroja ei lievennetä toisaalta tiukoilla turvatarkastuksilla ja toisaalta verotuksellisilla eduilla, suuri osa parhaimmistakin yrityksistä on väistämättä tuomittu epäonnistumaan.
Satamavaltiovalvontadirektiivi on tässä suhteessa varmasti mielenkiintoinen väline. Sen perusteella voidaan suorittaa tarkastuksia satamavaltioissa, ja jos rikkomuksia havaitaan, myös satamassa seisovalle alukselle voidaan antaa rangaistus. Tuen ehdottomasti yhteisön työryhmän perustamista direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon valvomiseksi jäsenvaltioissa.
Realistinen keino toivottuihin tavoitteisiin pääsemiseksi ei enää nykyisin voi olla laivanvarustajien velvoittaminen palkkaamaan yhteisön työntekijöitä määräämällä pakolliset vähimmäiskiintiöt, koska tällä tavalla vain edistettäisiin edellä mainituista taloudellisista syistä alusten siirtämistä mukavuuslippujen alle. Hyödyllisempää olisi sen sijaan tukien ja verohelpotusten tarjoaminen, joiden avulla eurooppalaisten merenkulkijoiden työhönotto saataisiin kilpailukykyiseksi vaihtoehdoksi. Mahdollisuus torjua avointen rekisterien suosio liittyy siis siihen, että niiltä on poistettava niiden tämänhetkiset edut.
Lopuksi olen sitä mieltä, että komission olisi ryhdyttävä edistämään yhteisön laivaston todellista suojelutoimintaa. Tarkoitan tällä tilannetta - joka on oman näkemykseni mukaan nykyisin kestämätön - jossa jotkut yhteisön ulkopuoliset maat, jotka saavat tällä hetkellä yhteistyötukea tai ainakin jotain yhteisön tukea, antavat äärimmäisen helpolla virallisia todistuksia aluksille, vaikka ne ovat tietoisia siihen liittyvistä riskeistä, eivätkä todellisuudessa varmista alusten toimivuutta.
Olen sitä mieltä, että meidän on - esimerkiksi Yhdysvaltojen ja myös muiden maiden tavoin - määrätietoisesti vaadittava jonkinlaista vastavuoroisuutta yhteisöstä virtaavien tukien ja vähimmäisnormien noudattamisen välille, jotta voisimme pelastaa toisaalta omat työntekijämme ja laivanvarustajamme ja toisaalta meriemme ympäristön.

Bernardini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, käytettäessä sanaa " strategia' on mielestäni aina oltava varovaisia, sillä vaikka sillä viitataan myönteisiin tavoitteisiin, aiempien kokemusten perusteella olemme liian usein saaneet havaita puutteita ja kykenemättömyyttä, ja siksi on jouduttu hillitsemään alkuvaiheen intoa. Komissio ei meriliikenteen osalta tee poikkeusta tästä säännöstä. Siksi aluepoliittisen valiokunnan lausunnon valmistelijana välitän teille kollegojeni ajatukset, jotka vaihtelevat hyväksymisestä ja turhautumiseen.
Puhun ensin hyväksymisestä. Komissio on tietoinen siitä, että vapaakauppaan perustuneilla alkuperäisillä, vuonna 1986 aloitetuilla toimenpiteillä ei täysin ole päästy tavoitteisiin, ja siksi se on esittänyt meille tekstin, jonka tavoitteena on muotoilla uusi merenkulun strategia. Kyseisellä talouden alalla on vakavia vaikeuksia, jotka johtuvat maailmanlaajuistumisesta ja sääntelyn purkamisesta. Hätkähdyttävä ja samalla hyvin surullinen todiste tästä on se, että työpaikoista on menetetty 50 prosenttia. Komissiolla on siis syytäkin toimia ja järjestää hyökkäyksensä usealle tasolle: turvallisuus, koulutus, tutkimus, tukijärjestelmä ja nykyaikaistaminen. Kaikki nämä tekijät ovat ratkaisevia ja niitä on edistettävä ja lujitettava.
Mainitsin turhautumisen. Haluaisin kertoa teille siitä alueellisen poliittisen ulottuvuuden heikkoudesta, jonka havaitsin ja josta olen erittäin pahoillani. Sitä on käsitelty pintapuolisesti, meidän makuumme liian abstraktisti, ja lopulta jätetty kokonaan pois yleisistä pohdinnoista. Monet unionin alueista ovat merialueita ja jotkut niistä ovat saarialueita. Tämä ulottuvuus synnyttää ja täydentää taloudellista ja kaupallista toimintaa.
Olemme pettyneet siihen, että komissio ei ole käyttänyt tilaisuutta hyväkseen selittääkseen laivanrakennusta koskevia huomautuksiaan, vaikka pääperiaatteet, jotka ovat johtaneet työmaiden vähentämiseen tai uudelleenjärjestämiseen, ovat muuttuneet. Olen pahoillani myös siitä, että satamien asemaa on pohdittu vähän. Ne toimivat kuitenkin pääsynä tietyille alueille ja kyseisten alueiden ainoana kehittämisvälineenä. Tällaisille alueille ja niiden sisämaa-alueille satamilla on myös strateginen merkitys, mikä on tietenkin suurelta osin jätetty huomiotta.
Hyvät kollegat, haluan lopuksi kiittää liikennettä käsittelevää valiokuntaa siitä, että se otti harkintaansa molemmat huomiot. Odotan, että uusi strategia ei jää ainoastaan lisäteoriaksi, sillä muutoin pelkään pahoin, että uusi versio on tehty aivan turhaan.

Holm
Herra puhemies! Tutkimusvaliokunta kannattaa kirjoittamaani mietintöä yksimielisesti ja tukee ehdotettua EU: n merenkulkuelinkeinon säännöstelyn purkamista sillä edellytyksellä, että tiukat kansainväliset turvallisuusja ympäristönormit säilytetään kuin myös kohtuullinen toleranssi kansallisten tukijärjestelmien suhteen. Oikeutettuja uhkakuvia EU: n laivaston ikääntymisestä on selvästikin olemassa, mikä voi vaatia erilaisia rahoitukseen liittyviä stimulointitoimia parempia normeja varten sekä teknisen suoritustason kriteereitä.
On tärkeää painottaa, että maailmanlaajuisia panostuksia tarvitaan tällä alalla tavoitteena parantaa merimiesten koulutusta ja heidän ammattivaatimuksiaan sekä tehdä laivojen omistajille vähemmän houkuttelevaksi halpojen, heikosti koulutettujen miehistöjen käyttö.
Turvallisuus- ja ympäristökysymykset asettavat vaatimuksia EU: n merenkulkumarkkinoille. Siksi tutkimus ja tekninen kehitys ovat vääjäämättä avainasemassa tällä alueella varmistaakseen kestävän ja kilpailukykyisen tulevaisuuden tämän sektorin useilla alueilla, esim. telakkateollisuudessa, laivaturvallisuudessa, kuljetusjärjestelmissä sekä saastumisen ehkäisyssä.
Tutkimuksen neljännessä puiteohjelmassa on erityinen kuljetusohjelma. Siinä on omistettu merenkululle oma kappaleensa. Valiokunta tukee tutkimusohjelmaa tällä alueella, mutta peräänkuuluttaa polttoainetta säästävien ja ympäristöystävällisten kuljetusjärjestelmien jatkokehittämistä, energiaa säästäviä alusten rakenteita sekä laajemman sosioekonomisen tutkimusohjelman toteuttamista sen selvittämiseksi, mikä on syntyvän merenkulkutieteen ja tekniikan yhteiskunnallinen ulottuvuus.
Valiokunta tukee nyt esillä olevan työryhmän periaatetta tulevaisuuden merenkulkujärjestelmän suhteen ja kehottaa voimakkaasti, että sitä tulee laajentaa myös viidenteen puiteohjelmaan. Valiokunta kehottaa komissiota ennen viidettä puiteohjelmaa antamaan lisäresursseja turvallisen ja ympäristöystävällisen merenkulun tutkimukselle.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, kollega Danesin muistutti liikennevaliokunnan puolesta terveen laivaliikennealan suuresta merkityksestä Euroopan unionille. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta haluan pyytää ennen kaikkea huomiota eurooppalaisen laivaston asemaan maailmanmarkkinoilla. Siellä käydään nimittäin kovaa kilpailua. Tämä on johtanut viime vuosina siihen, että monet laivat on siirretty niin sanottujen mukavuuslippujen alle. Tällä ulosliputuksella on Euroopan unionille haitallisia vaikutuksia. Unioni tulee merikuljetustensa suhteen yhä riippuvaisemmaksi kolmansien maiden laivoista ja samalla menettää tärkeän taloudellisen toiminnon. Ensiksi työpaikkojen muodossa ja ajan mittaan uhkaa myös maissa tehtävien töiden siirtyminen muualle. Hollannissa on laskettu, että jopa 70 prosenttia merenkulun lisäarvosta luodaan maissa.
Ulosliputusprosessia voidaan vastustaa tekemällä jäsenmaiden rekisterit kilpailukykyisemmiksi. Komissio esittää tiedonannossaan jäsenvaltioille varustajille tarkoitettujen tukitoimenpiteiden mahdollisuutta tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Nyt kun eurorekisteriä ei tule, haluan tukea komission esitystä voimakkaasti. Tammikuusta 1996 lähtien Hollannin hallitus on myöntänyt merenkulkuyrityksille, joiden laivat purjehtivat Hollannin lipun alla tai jotka ovat kirjoilla Hollannissa, verohelpotuksia näissä puitteissa. Tämä on johtanut siihen, että muutamia kymmeniä laivoja on otettu taas Hollannin lipun alle.
Lopuksi minulla on suora kysymys komission jäsenelle. Danesinin mietinnön 33 kohdassa sanotaan, että laivaliikennettä ei tule pitää vain Euroopan tuonti- ja vientitoiminnan palvelutoimintana, vaan täysin itsenäisenä teollisuuden alana. Tämä on jotain muuta kuin mitä voimme lukea komission tiedonannosta, siinä sanotaan nimittäin, että laivaliikenne on palveluja tuottava talouden ala ja sillä on alisteinen rooli. Voiko komission jäsen vahvistaa, että hän kannattaa liikennevaliokunnan käsitystä?
Lopuksi vielä huomautus, että koska Danesinin mietintö sisältää suuren joukon sinänsä hyvää tarkoittavia mielipiteitä, mietinnön pääasiat joutuvat valitettavasti liiaksi sivuseikkojen varjoon.

Watts
Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta haluaisin toivottaa tervetulleeksi komissaari Kinnockin uuden lähestymistavan merenkulkuun. Hänen tavoin uskomme koko Euroopan elinvoimaiseen merenkulkuteollisuuteen. Mielestämme sillä on olennainen merkitys teollisuus- ja työllisyysstrategialle ja se on tärkeä Euroopan unionin kilpailukyvyn varmistamiseksi ja parantamiseksi. Tämän lisäksi se luonnollisesti auttaa osaltaan varmistamaan, että täytämme ympäristöä koskevat velvollisuutemme.
Haluaisin myös onnitella esittelijä Danesinia hänen yhteistyöhaluisesta ja laaja-alaisesta lähestymistavastaan, jolla hän on varmistanut laajan tuen, eikä ainostaan parlamentissa vaan koko alan keskuudessa. Olen varma, että huomisessa äänestyksessä voimme parlamenttina antaa yhteen ääneen selvän sitoumuksemme Euroopan merenkulkuteollisuuden tulevaisuudelle.
Kohtaamme kuitenkin suuren haasteen. Vuonna 1970 kolmannes maailman laivoista purjehti ylpeänä Euroopan yhteisön jäsenvaltion lipun alla. Vuonna 1994 vastaava luku oli pudonnut vain 14 %: iin. Omassa maassani vuonna 1979 oli 1 200 brittilipun alla purjehtivaa alusta, tällä hetkellä niitä on yhteensä alle 250. Kohtaamme valtavan haasteen, etenkin työpaikkojen osalta. Vuonna 1970 koko EU: ssa työpaikkoja oli kolmannesmiljoona, nykyään työpaikkoja on vajaat 100 000. Kaksi kolmannesta koko merenkulkuteollisuudesta on hävinnyt. Ryhmäni uskoo kuitenkin, että alalla on valtavat mahdollisuudet. Esimerkiksi linjaliikenteen maailmanlaajuinen vuotuinen kasvu on ollut melkein 7 % viimeisen kymmenen vuoden aikana. Erityispalvelujen kysyntä kasvaa ja selvillä ympäristöpoliittisilla eduilla rohkaistaan merenkulkuteollisuutta.
Toivotamme erityisesti tervetulleeksi sen, että komission ehdotuksen perustana on neljä avainkohtaa: ensinnäkin turvallisuus, toiseksi avointen markkinoiden ylläpitäminen, kolmanneksi kilpailukyvyn turvaaminen ja lopuksi selvät valtion tukea koskevat suuntaviivat.
Haluaisin antaa muutaman esimerkin siitä, miksi me kannatamme tätä uutta strategiaa. Turvallisuuden osalta kannatamme täysin komissaaria hänen ponnisteluissaan muuttaa ei-velvoittavat IMO: n päätöslauselmat velvoittaviksi ja pakollisiksi EY: n lainsäädännöllä. Avointen markkinoiden ylläpitämisen osalta kannatamme täysin hänen pyrkimystään saada aikaan kansainvälisiä sopimuksia. Kilpailukyvyn turvaamisen osalta uskomme yhteiseen toimintaan merenkulkualan koulutusohjelmien, tutkimuksen ja kehityksen edistämiseksi ja etenkin nuorten ihmisten ammattiin rohkaisemiseksi. Lopuksi valtion tuen osalta myös me kannatamme valtion tukea koskevien suuntaviivojen tarkistamista ja keskittymistä enemmän työllisyydelle, tutkimukselle ja kehitykselle sekä koulutukselle annettavaan tukeen eikä niinkään yleisiin valtion tukijärjestelyihin.
Myös parlamentti haluaisi, että tiettyjä aloja painotetaan enemmän. Yksi näistä on satamavaltion valvonnan tehostaminen. Tehkäämme se, mitä voimme, nykyisten toimivaltuuksiemme rajoissa. Käyttäkäämme paremmin valvontakeinoja, kuten satamavaltion valvontaa. Toiseksi haluamme rohkaista työntekijöitä takaisin teollisuuden piiriin, etenkin nuoria EU: n kansalaisia. Tämä merkitsisi parannuksia laivojen työskentelyoloihin ja työaikoihin. Kolmanneksi ja lopuksi haluamme nopeita toimenpiteitä mukavuuslippulaivojen muodostaman ongelman ratkaisemiseksi, sillä ne ovat sairaus, rutto, joka leviää koko maailman laivanrakennusteollisuuteen, siis myös Euroopan. Niihin on kiinnitettävä huomiota, jos strategia otetaan käyttöön ja jos sen halutaan tuovan etuja, luovan työpaikkoja ja vauhdittavan talouttamme. Euroopalla on kunniakas menneisyys merenkulussa, ja uskon, että tämä strategia, siten kuin komissaari Kinnock on sen hahmotellut, muodostaa perustan loistavalle merenkulun tulevaisuudelle.

Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolue, jonka puolesta puhun, tukee Danesinin mietintöä ja se äänestää sen puolesta. Samalla se onnittelee esittelijää hänen laatimastaan mietinnöstä.
Komission tiedonanto uudesta merenkulun strategiasta on epätasainen sisällöltään. Siinä on onnistuneita ehdotuksia, mutta samalla epämääräisiä kohtia todellisen tarkoitusperän suhteen. Siinä ehdotetaan esimerkiksi yhtiösuojan poistamista laivan omistamisesta koituvan verotuksellisen, siviili- ja rikosoikeudellisen vastuun vahvistamisen nimissä. Aikooko komissio sittenkin poistaa yhtiösuojan muilta Euroopan talouden aloilta, esimerkiksi Euroopan teollisuudelta?
Komission muut ehdotukset, jotka herättävät vakavia kysymyksiä, ovat seuraavat:
Ensiksi niiden yhteisten kriteerien asettaminen, joita kaikki jäsenvaltiot joutuvat soveltamaan rekisteröinnin yhteydessä.
Toiseksi omistajan kansallisuutta koskevan kriteerin poistaminen laivan rekisteröinnin yhteydessä.
Kolmanneksi laivan omistusta ennen rekisteröintiä ja sen aikana koskevien valvontasäännösten laatiminen.
Hyvät kollegat, mikäli nämä ehdotukset hyväksytään, saa olla sitten varma siitä, että kaikki eurooppalaiset laivat ulosliputetaan yhteisön rekistereistä. Niihin jäävät vain rannikkoliikenteen alukset ja lautat.
Komissio ilmoittaa vetävänsä pois Euros-rekisteriä ja eurooppalaisia laivanvarustajia koskevat ehdotuksensa, joihin parlamentti on tehnyt jo parannuksia. Miksi? Mikä on näiden kahden ehdotuksen poisvetämisen tarkoituksena?
Parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta kehuu käsiteltävänä olevan päätöslauselmaluonnoksen välityksellä sitä, mitä hyvää komission tiedonantoon sisältyy. Toisten komission ehdotusten suhteen se on pidättyväinen - mainitsin niistä jo muutamia - ja hyvin varauksellinen. Lisäksi komissiota vaaditaan olemaan vetämättä pois Eurosrekisteriä ja eurooppalaisia laivanvarustajia koskevia ehdotuksiaan.
Lisäksi päätöslauselmaluonnos sisältää uusia ajatuksia, joilla pyritään muuttamaan tilannetta, jossa laivoja ulosliputetaan jäsenvaltioista. Siinä on muun muassa ehdotus, että komissio tutkisi kansainvälisen kuljetusalan federaation (ITF) käyttämän, mukavuuslippulaivoilla työskentelevien merenkulkijoita koskevan sääntelyjärjestelmän - tunnettu Black Cutters -järjestelmänä - vaikutusta Euroopan merenkulkuun ja eurooppalaisten merenkulkijoiden työllisyyteen.

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, meriteollisuudella on todellakin strategista merkitystä maailmankaupalle ja Euroopan unionille; sillä on valtava tuotannollinen merkitys ja se on yksi identiteettimme vanhimmista ja ylväimmistä tekijöistä. Komission tiedonanto ja Danesinin erinomainen mietintö tuovat selkeästi esille alan jatkuvat vaikeudet, telakoiden lakkauttamisen, alusten siirtämisen yhteisön ulkopuolisiin rekistereihin ja merenkulkijoiden vakavan työttömyystilanteen. Tämä kehityskulku on käännettävä vastakkaiseen suuntaan ottaen huomioon myös alan näkymät, jotka muuttuvat uskoakseni suosiollisemmiksi tulevina vuosina liikenteen ja kaupan lisääntyessä. Eräs indikaattori tästä on Euroopan ja Välimeren reittien ruuhkautuminen erityisesti Suezin kanavan osalta, josta on jälleen tulossa merikuljetusten pääreitti maailmanlaajuisessa mittakaavassa.
Kannatan näin ollen täysin komission ehdotuksia, jotka koskevat alan koulutuksen edistämistä, edistykselliseen teknologiaan, televiestintäjärjestelmiin ja erilaisiin verkkosovellutuksiin sekä logistiikkaan ja kuljetusten valvontaan, johon sisältyy satelliittien avulla tapahtuva purjehtiminen, liittyvän tutkimuksen tukemista ja intermodaalisten kuljetusten edistämistä satamissa painottaen erityisesti rautatieliikenteen ja Euroopan laajuisten yhteyksien merkitystä.
Tarkasteltaessa asiaa toisesta, varjolippujen, turvattomien alikuntoisten alusten ja riistotyötä tekevän miehistön näkökulmasta, minusta vaikuttaa siltä, että komissio ei ole vielä löytänyt ehdottoman päteviä keinoja. Uskon kuitenkin, että turvallisuussääntöjen yhdistäminen on strateginen tekijä, ja sitä on tuettava ulkopolitiikassa Kansainvälisen merenkulkujärjestön piirissä käytävissä monenvälisissä neuvotteluissa ja sisäpolitiikassa verotuksellisilla ja kannustavilla toimilla.
Odotan komissiolta jatkoa tästä aiheesta, ja allekirjoitan täysin Danesinin mietinnön.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, onnitteluni esittelijälle, joka näyttää meille kuin aito venetsialainen, kuinka voimme jälleen hallita meriä. Meidän on tässä yhteydessä ymmärrettävä, että 35 prosenttia sisäisistä kuljetuksista tapahtuu meritse. Siihen kuuluu riski, että määrä vähentyy, koska suuret säiliölaivat tulevat mannerta kohti vain yhteen satamaan. Sieltä käsin tavarat pitäisi jakaa ennemminkin laivoihin kuin kuljetettavaksi maanteitse. Sitä varten pitää, kuten Hollannin hallitus ja tämä parlamentti ovat esittäneet Euroopan laajuisten verkkojen yhteydessä, vahvistaa rannikkolaivaliikennettä. Tätä varten tarvitaan muutamia asioita.
Kaikkein ensimmäiseksi miehistön koulutusta ja miehistön palkkoja on parannettava. Hollanti on näyttänyt, kuinka tämä hoidetaan. Van der Waal sanoi jo sen, eli verohelpotuksin, mutta toisaalta meidän on ymmärrettävä, että merenkulkuopistojen on jatkettava toimintaansa ja niiden pitää olla avoimia myös ulkomaalaisille.
On kehitettävä parempi järjestelmä laivojen yhteislastaukseen. Mielestäni komissio voisi ottaa tämän viidenteen puiteohjelmaan, jotta asia voitaisiin hoitaa automaation avulla.
Olen toistanut täällä usein, myös Sindalin mietinnön kohdalla, että laivaliikenteessä käytettäviä 45 jalan säiliöitä on voitava kuljettaa myös maitse. Satamamaksut on pidettävä alhaisina, mutta ne eivät saa missään tapauksessa johtaa kilpailuun ympäristön tai turvallisuuden alueella tai johtaa vähemmän tiukkaan tai vähemmän yhdenmukaiseen politiikkaan.
Unionin on oltava tietoinen siitä, että joillakin saarilla ja syrjäalueilla ei ole olemassa vaihtoehtoja laivaliikenteelle. Mikäli emme tee parastamme hyvinvoivan yhteisön laivaliikenteen ylläpitämiseksi, suuret pääsatamat ja syrjäseudut tulevat kärsimään seurauksista. Emme saa hyväksyä tätä kansanedustajina. Siksi tiedonanto ja kollega Danesinin mietintö muodostavat hyvän lähtökohdan.

Sindal
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Kinnock, arvoisa puheenjohtaja, kuten kollegani ehkä tietävät, merenkulku on minulle hyvin läheinen asia, ja uskaltaudun huomauttamaan, että me olemme laiminlyöneet merenkulun kehittämisen täällä Euroopassa. Olemme laiminlyöneet sellaisen konseptin kehittämisen, jonka avulla voimme kohdata tulevaisuuden haasteet. On olemassa maailmanlaajuista merenkulkua ja lähialueilla tapahtuvaa merenkulkua, ja niiden välillä on yhteys. Latvaan pääsee vain runkoa pitkin. Lähialueiden merenkulku luo edellytyksiä maailmanlaajuiselle merenkululle. Siksi on oleellista, että tutkimme asiaa hiukan kokonaisuutena.
Sallikaa minun kuitenkin puhua maailmanlaajuisesta merenkulusta. Vaikka me huomaamme, että meillä on vähemmän eurooppalaisia aluksia valtamerillä ja että meillä on vähemmän työntekijöitä, niin sallikaa minun korostaa, että useimpia aluksia kontrolloivat maailmanlaajuisella tasolla edelleen eurooppalaiset taloudelliset edut, mutta usein lippuvaltioiden ja usein erilaisten rekisterien kautta. Perämiehet ovat eurooppalaisia, mutta merimiehet edustavat muita kansallisuuksia. Me valitamme itse asiassa siitä, että meidän taloudellisia mahdollisuuksiamme ei hyödynnetä, sillä me tiedämme, että alukset ovat oikeastaan eurooppalaisten suurkaupunkien omistamia. Koko maailmassa kilpaillaan standardien, alusten laadun, turvallisuuden ja palkkojen avulla. Hyvät naiset ja herrat, hyvä puheenjohtaja, merenkulkua ei kuitenkaan paranneta huononnuksilla. Sitä parannetaan vain luomalla laadukas kuljetus.
Käsitykseni on, että meillä tulee olla tätä aihepiiriä koskevia OECD-sopimuksia. Meillä on oma eurooppalainen port state -järjestelymme. Tätä järjestelyä pitää laajentaa siten, että siitä tulee maailmanlaajuinen. Meillä on merimiesten koulutusta, meillä on turvallisuutta, ja lisäksi meillä on vihdoinkin käynnissä keskustelu lippuvaltioista. On tanskalaisia, hollantilaisia ja norjalaisia rekistereitä, joissa käydään taisteluun näitä lippuvaltioita vastaan. Se ei kuitenkaan todellisuutta muuta: taloudesta vastataan Euroopassa, mutta alukset seilaavat muualla ja niiden miehistöt eivät ole eurooppalaisia.
Toivon, että komissio onnistuu käynnistämään tämän merenkulkua ja tulevaisuutta koskevan keskustelun. Toivon, että komissio saa tämän keskustelun kautta jotain parempaa aikaan asialistalle. Voitaisiin aloittaa keskustelut suurien Euroopassa toimivien varustamojen kanssa ja yrittää saada ne oivaltamaan, että niillä on vastuunsa, velvollisuus taata yhdessä meidän kanssamme eurooppalaisen merenkulun tulevaisuus.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, herra komissaari, parlamentti on yhtä mieltä siitä, että teidän tiedonantonne oli myönteinen lähtökohta Euroopan merenkulun tukemiselle. Parlamentti on yhtä mieltä myös siitä, että arvoisan kollega Danesinin mietintö on erinomainen mietintö. Sallikaa minun siksi vielä muistuttaa: mietinnössä me olemme yksimielisesti todenneet, kuinka pahoillamme me olemme siitä, herra komissaari, että komission strategia ei sisällä toimeenpanoaikataulua ja että siinä on liian vähän konkreettisia ehdotuksia vaatimusten hallinnasta.
Sallikaa minun puhua tästä. Neljännellä alalla, oikeudenmukaisten kilpailuolosuhteiden luominen merenkulkualalle, olisin mielelläni kuullut myöntymyksenne siitä, että te esitätte uusia ehdotuksia, sillä hollantilaiset kollegani, jotka puhuivat täällä tänään, muistuttivat aivan oikein Alankomaiden hallituksen kiitettävistä aloitteista. Meidän velvollisuutemme on huolehtia siitä, että kaikilla yhteisön 15 jäsenvaltion varustamoilla on oikeudenmukaiset kilpailuolosuhteet. Ei voi nimittäin olla niin, että yhteisön muiden valtioiden, joiden budjetit eivät salli sellaisia tukitoimia kuin Hollannissa, varustamot kärsivät haitoista, koska yksi maa tukee erityisesti merenkulkualaa ja koska se aiheuttaisi varustamoiden siirtymisiä maasta toiseen. Tämä ei voi olla Euroopan sisämarkkinoiden tarkoitus!
Sikäli me seuraamme jännittyneinä, herra komissaari, voitteko te kertoa meille tänään, koska te teette konkreettisia esityksiä ja kuinka paljon te otatte ehdotuksissanne myös huomioon, että varustamoiden välillä on oltava oikeudenmukaiset kilpailuolosuhteet, jotka ovat mahdollisia vain, jos valtiolliset puite-ehdot ovat asianmukaisia. Joko kaikki muut 14 valtiota, suljetaanpa oikeastaan Luxemburg pois, kaikki muut 13 valtiota ottavat käyttöön hollantilaisiin veromääräykset, tai meidän on harkittava, voidaanko Hollannin määräyksiä yhteisöllistää, sillä ei voi olla niin, että merimiehet ja yritykset kärsivät haittoja, koska ei ole olemassa yhdenmukaisia kilpailuolosuhteita. Odotan jännittyneenä teidän vastaustanne!

Paasio
Arvoisa herra puhemies, herra Danesinin mietintö merenkulun uudesta strategiasta on laaja ja kattava asiakirja, josta voi nähdä, että asiaan on perusteellisesti paneuduttu. Johtavana teemana siinä on perustellusti laajamittainen yhteistyö ja pyrkimys maailmanlaajuisiin järjestelyihin. Huomio kiinnittyy kuitenkin siihen, että mietinnössä ei lainkaan käsitellä erästä olennaisen tärkeää yhteistyöulottuvuutta, jolla on jopa ratkaiseva merkitys merenkulun turvallisuuden takaamisessa. Tarkoitan yhteistyötä merenkulkijoiden ammattijärjestöjen kanssa. Nämä tekevät omalla alallaan tärkeää työtä niin merillä kuin satamissakin, jotta alusten toimintakunto niin tekniikan kuin miehistönkin osalta olisi mahdollisimman hyvä.
Mietinnössä kiinnitetään paljon huomiota juuri niihin samoihin merenkulun turvallisuutta vaarantaviin tekijöihin, joita vastaan merenkulkijoiden ammattijärjestöt ovat vuosikymmeniä kamppailleet. Tällaisia ovat miehistön puutteellinen tai kokonaan puuttuva koulutus, huonokuntoiset laivat ja niistä johtuvat ala-arvoiset työolosuhteet, joiden vuoksi miehistön työmotivaatio ei voi olla paras mahdollinen, sekä monet muut vastaavat asiat. On siis luonnollista, että sitä laajaa maailmanlaajuista kokemusta, joka merenkulun ammattijärjestöillä merenkulun turvallisuuden lujittamisessa on, käytetään mahdollisimman täysimääräisesti hyväksi. Kun Euroopan unionin puitteissa luodaan merenkulun uutta strategiaa ja pyritään vaikuttamaan maailmanlaajuisiin normistoihin, on syytä toivoa, että tämä ulottuvuus hyödynnetään asian jatkokäsittelyssä täysimittaisesti.
Kyse on perimmältään siitä, missä määrin niin sanotuille markkinavoimille annetaan vapaat mahdollisuudet vaikuttaa merenkulun ehtoihin ja olosuhteisiin. On voitava tehdä ero merenkulun mahdollisimman avoimien markkinoiden ja merenkulun turvallisuuteen haitallisesti vaikuttavien markkinavoimien välillä. Jälkimmäisille on yhteisellä päätöksellä ja sopimuksella sekä riittävän tehokkaalla valvonnalla voitava asettaa sellaiset säännöt, ettei pelkkä lyhytnäköinen taloudellisen hyödyn maksimointi voi olla merenkulun turvallisuutta uhkaava tekijä.

Stenmarck
Herra puhemies! On erittäin merkityksellistä, että löydämme teitä Euroopan merenkulun kehittämiseen sekä turvallisemmaksi että kilpailukykyisemmäksi. Meritse kuljetetaan yli 90 % unionin ja sen ulkopuolisten maiden välisistä kuljetuksista. Merenkulku on siten vapaakaupan tärkeä avain, joten on itsestään selvästi meidän erittäin tärkeä tehtävämme helpottaa merenkulkua.
Tästä mietinnöstä puuttuu käsitykseni mukaan kuitenkin yksi alue, nimittäin merenkulun vastuu niistä ympäristöongelmista, jotka se itse aiheuttaa. On tärkeää tämänkaltaisessa prosessissa, jossa komissio hyvin ansiokkaasti pyrkii saamaan kokonaiskuvaa merenkulusta, että ympäristöongelmia ei unohdeta.
Itämeren ympäristön tila on nykyisin monella tavoin erityisen vakava. Se on Euroopan saastutetuimpia meriä, ja merenkululla on tässä asiassa suuri vastuu. Pelkästään Ruotsin Itämeren aluevesillä on viime vuosina tapahtunut n. 500 öljypäästöä vuodessa. Tämä käyrä nousee katastrofaalisen nopeasti ja vaatii nopeita toimia, mitä komissio ei nähtävästi ole ymmärtänyt. Tärkeältä osalta kysymyksessä ovat Itämeren rannikon uudet valtiot. Yksi tärkeimmistä tehtävistämme lieneekin toimiminen sen hyväksi, että useat näistä maista aikanaan liittyvät EU: n jäseniksi, jolloin Itämeri lähes kokonaan EU-maiden ympäröimä. Silloin voimme yhdessä säätää paljon suuremmat vaatimukset. Lyhyellä aikavälillä olisi tehtävä sama yksinkertainen toimi kuin Tanskan ja Ruotsin jo tekemä, nimittäin mahdollistaa ilmainen öljynjättö jokaiseen satamaan. Se on yksi keino ongelman ratkaisuun, ja sitä meidän kaikkien tulisi tukea.
Saanen päättää esittämällä komissiolle seuraavan kysymyksen: Voiko komissio ajatella palaavansa asiaan ehdotuksella korjata ne ympäristöongelmat, jotka merenkulku itse aiheuttaa?

Cornelissen
Arvoisa puhemies, haluan onnitella komission jäsentä ja kollega Danesinia heidän selvästä valinnastaan Euroopan merenkulun strategian puolesta. Tällä tavoin korostetaan laivaliikenteen tärkeyttä. Eurooppalaisen laivaston kilpailukyvyn parantaminen yhdistettynä turvallisuuden parantamiseen ovat minulle tämän politiikan keskeisiä tavoitteita. Haluan puuttua kahteen kohtaan.
Ensiksi laivojen ulosliputtaminen. Tätä on vastustettava voimakkaasti. Emme saa hyväksyä sitä, että yli puolet EU: n laivastosta purjehtii halpojen lippujen alla. Se on huonoa työllisyyden ja turvallisuuden kannalta ja johtaa taloudellisen toiminnan siirtymiseen. Voisiko komission jäsen esittää arvion siitä, missä määrin ulosliputusta voitaisiin estää esitettyjen toimenpiteiden avulla?
Toinen asia liittyy ruoppauslaivastoon. Eurooppalaisella ruoppauslaivastolla on erinomainen maine ympäri maailmaa satamien rakentamisessa ja kunnossapidossa ympäristöystävällisellä tavalla. Voiko komission jäsen luvata, että kun ryhdytään toteuttamaan esitettyjä toimenpiteitä, niin kiinnitetään huomiota myös eurooppalaisen ruoppauslaivaston kilpailukykyyn? Tässä yhteydessä haluan kysyä komission jäseneltä, kuinka on eurooppalaisen ruoppauslaivaston pääsyn laita amerikkalaisille markkinoille? Estetäänkö sen pääsy yhä niin sanotun " Jones Actin" kummallisen tulkinnan takia? Voiko komission jäsen tutkia asiaa ja tarvittaessa keskustella asiasta Yhdysvaltojen hallituksen kanssa?
Saanko lopuksi pyytää komission jäseneltä eurooppalaisten satamien välillä tapahtuviin kuljetuksiin liittyvien menettelyjen ja lainsäädännön yhdenmukaistamista, koska rannikkoliikenteellä on niin tärkeä rooli.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää liikennevaliokuntaa ja muita mietintöön osallistuneita valiokuntia, ja erityisesti haluan kiittää esittelijää Danesinia siitä työstä, jonka hän ja hänen kollegansa ovat tehneet.
Parlamentin nyt tarkastelema päätöslauselmaesitys merkitsee todellista sitoumusta edistää merenkulun strategiaasiakirjaan liittyvää työtä. Tämä on heijastunut useimmissa esityksissä, jotka on esitetty keskustelun aikana, ja olen luonnollisestikin tyytyväinen, että päätöslauselma on yhteneväinen komission omaksuman lähestymistavan kanssa. Kuten parlamentti tietänee, olen perustanut strategia-asiakirjassa esittämät pohdintani laivanrakennusteollisuuden rooliin maailmassa, sen vaikeuksiin maailmanlaajuisena teollisuudenalana ja yhteiseen toiveeseemme ylläpitää tätä teollisuudenalaa ja mahdollisimman useita Euroopan merenkulkualan työpaikkoja. Jotkut väittävät, tosin onneksi ei kukaan tässä parlamentissa, että kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevat tavoitteet ovat toisensa poissulkevia. Mielestäni tällainen näkemys luo tappiomielialaa ja on väärä, etten sanoisi taantumuksellinen, ja tämän vuoksi olen tyytyväinen havaitessani, että valtaosa valkoista kirjaa koskevista kommenteista heijastaa samankaltaisia näkemyksiä. Olen tyytyväinen havaitessani, että päätöslauselmaesitys tukee uutta strategiaa ja sen kolmea pääpilaria.
Ensimmäinen pilari on Euroopan laivaston kilpailukyky. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että tällä on suuri merkitys, ja tiedämme kaikki, että meillä on tarvittava asiantuntemus. Useita vuosia kestäneet laajat epäsuotuisat toimintaolosuhteet ovat johtaneet merenkulkuteollisuutemme kilpailukyvyn heikkenemiseen. Kuten arvoisat jäsenet tietänevät ja kuten muutamat ovat korostaneet tässä keskustelussa, tulokset ovat olleet erittäin huonot. Ensinnäkin ulosliputus on vähentänyt merkittävästi eurooppalaisten merenkulkijoiden määrää sekä päällystöluokissa että merimiesten joukossa. Toiseksi tällä on epäsuora vaikutus työllisyystilanteeseen maissa, etenkin sellaisten tehtävien osalta, joissa merellä saadulla työkokemuksella on suuri merkitys. Kolmanneksi kovia kokenut merenkulkuala ja siihen liittyvät teollisuudenalat ovat siirtyneet pois yhteisöstä, mikä on selvästikin johtanut vielä useampien työpaikkojen menetyksiin. Kilpailukyky on tämän vuoksi olennainen tekijä tulevaisuuden menestyksen kannalta, kuten Euroopan merenkulkijoiden tulevaisuutta käsitelleessä Dublinin konferenssissa selvästi tunnustettiin.
Olisi ollut epärealistista odottaa sen tai minkään muun kokouksen tuottavan välittömän vastauksen Euroopan merenkulun työllisyyttä koskeviin perimmäisiin ongelmiin. Konferenssi auttoi kuitenkin osaltaan tunnistamaan seikat, jotka tarvitsevat lisää kiireistä huomiota. Nämä seikat sisältävät selvästi kannustimen ja taloudellisen tuen käytön - mitä useat puhujat sivusivat keskustelun aikana - sekä tarpeen saada nuorempi sukupolvi tietoisemmaksi ammatillisista mahdollisuuksista. Näihin tekijöihin on viitattu oikeutetusti parlamentin nyt tarkastelemassa päätöslauselmassa.
Valtion tukea koskevalla kysymyksellä on ilmeistä merkitystä näiden seikkojen kannalta, ja kerron parlamentille ja erityisesti Jarzembowskille, että komission otettua huomioon jäsenvaltioiden, teollisuuden ja parlamentin nyt esittämät huomautukset, se viimeistelee tällä hetkellä uusia suuntaviivoja. Ne valmistuvat hyvin pian. Ymmärrän Jarzembowskin huomautukset strategia-asiakirjan pääkohdista ja erityispiirteistä, ja toivon hänen laillaan konkreettisia ehdotuksia. Halusin kuitenkin välttää sellaisia konkreettisia ehdotuksia, jotka tosiasiassa uppoavat. Tämän vuoksi olemme esittäneet strategia-asiakirjassa politiikan pilarit kyseisellä tavalla toivoen, ellen sanoisi tietäen, että se synnyttäisi kiihkeää keskustelua ja jatkotoimia. Toistaiseksi näin on todellakin tapahtunut, enkä aio jättää asiaa tähän. Tältä parlamentilta, mukaan lukien Jarzembowskilta, saamani kannustus edetä on todellakin tervetullut kannustus.
Otan tyytyväisenä vastaan ulkosuhteista esittämiemme ajatustemme saaman tuen. Olemme kaikki samaa mieltä avointen maailmanmarkkinoiden tarpeesta. On selvää, että näissä olosuhteissa yhteisön on ajettava omia etujaan, etenkin siksi, että markkinamme ovat avoimet kolmansien maiden kilpailijoille. On kohtuullista odottaa niiden toimivan samoin. Kuten parlamentti tietänee, merenkulkualan ulkosuhteita koskeva tiedonantomme on julkaistu äskettäin ja odotan innokkaasti, että arvoisat jäsenet antavat aikanaan kommenttinsa kyseisestä tiedonannosta.
Strategiamme kolmas pilari koskee turvallisuutta ja oikeudenmukaista kilpailua. Tätä suhdetta on hyvä tähdentää korostaessamme pikaista tarvetta ottaa käyttöön korkeatasoinen meriliikenne kaikilla merenkulkukaupan aloilla. On täysin selvää, että ei-turvalliset liikennöitsijät vaikuttavat vaihtelevassa määrin merenkulun eri aloihin. Toimivat ne sitten missä tahansa, niiltä on evättävä ne epäreilut kilpailuedut, joista he nyt nauttivat lyömällä laimin ihmisten, alusten ja ympäristön turvallisuuden. Merenkulkijoilla, satamatyöntekijöillä, yleisöllä ja kaikilla liikennöitsijöillä, jotka noudattavat sääntöjä, on hyvä syy varmistaa, että sääntöjä rikkovia henkilöitä ja siten elämää vaarantavia ja kaupallisia etuja nauttivia henkilöitä vastaan ryhdytään tehokkaisiin toimenpiteisiin. Olen kiitollinen parlamentille siitä voimakkaasta ja jatkuvasta tuesta, jota se on antanut tässä asiassa.
Lopuksi päätöslauselman 7 ja 32 kohdassa kehotetaan komissiota tekemään tai rahoittamaan syvällinen tutkimus kansainvälisen kuljetusalan federaation ITF: n menettelytavoista. Minun on tiedotettava parlamentille, että komissiolla ei ole todellista laillista toimivaltaa tällä alalla. ITF: n menettelytavat perustuvat osapuolten välisiin vapaasti neuvoteltuihin kollektiivisiin sopimuksiin, ja näin ollen niihin on sovellettava jäsenvaltioiden työlainsäädäntöä. Tämänhetkisen tiedon perusteella komissio ei näe mitään syytä jatkaa asiaa koskevia tutkimuksia. Tämän vuoksi pahoittelen sitä, että komissio ei voi hyväksyä tätä päätöslauselman ehdotusta. Toivon, että parlamentti ymmärtää syyt eikä painosta asiassa.
Yhden keskustelun aikana esille otetun kohdan toi esille van der Waal, joka kysyi, onko komissio samaa mieltä parlamentin mietinnön 35 kohdasta. Vastaan tähän nimenomaan kyllä, olemme asiasta samaa mieltä ja toivon, että van der Waal tai muut, joiden kiinnostus asiaan on hyvin tiedossa, eivät tulkitse strategia-asiakirjamme viittauksia siten, että niissä väheksyttäisiin merenkulkualan merkitystä tai annettaisiin sille toissijainen merkitys. Merenkulku on omillaan toimeentuleva teollisuudenala, sillä on oma identiteetti ja sen on ajettava omia etujaan teollisuudenalana. Tällä tavoin se palvelee myös muiden liikennemarkkinoiden aosa-alueiden sekä monien muiden markkinoiden etuja. Päätän mietintöä koskevan vastaukseni ilmaisemalla kiitokseni Danesinin mietinnöstä, joka antaa komissiolle tervetullutta kannustusta.
Saanen kuluttaa vielä hieman parlamentin aikaa vastatakseni joihinkin keskustelun aikana esitettyihin mielenkiintoisiin kysymyksiin. Minun on sanottava Stenmarckille, että otan tyytyväisenä vastaan hänen esille ottamansa ympäristöseikat. Voin vastata toteamalla, että komissio perustaa erityiset turva- ja ympäristötoimensa mahdollisimman pitkälti voimassa oleviin kansainvälisiin sääntöihin. Tältä osin alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä koskeva kansainvälinen yleissopimus, niin kutsuttu Marpol-yleissopimus, asettaa kansainvälisen tason standardit, jotka koskevat muun muassa laivojen öljyn, jäteveden ja jätteiden aiheuttaman saastuttamisen ehkäisemistä. Euroopan unionissa käydään keskusteluja näiden kansainvälisten sopimusehtojen täydentämiseksi päästöjä sekä mainitsemiani aiheita koskevilla Euroopan unionin säännöksillä.
Vastauksena joulukuun 1995 ympäristöneuvoston esittämään pyyntöön komissio esittää tiedonannon yhteisön strategiasta hapettumisen ehkäisemiseksi. Se tulee sisältämään luvun, jossa tarkastellaan merenkulkuliikenteen päästöjä koskevia toimenpiteitä. Vaikka siihen ei sovelleta kansainvälisiä sääntöjä, on ehdotettu, että sillä asetettaisiin Marpol-yleissopimuksella valvottavien rikkipolttoaineiden, esimerkiksi rikkidioksidin, rikkipitoisuus.
Niiden seikkojen valossa, jotka edellä on esitetty ja joista olen jo antanut selvityksen parlamentille, sekä erityisesti Stenmarckin esille ottaman Itä- ja Pohjanmeren alusten ilmansaastepäästöjen muodostaman ongelman valossa komissio valvoo IMO: ssa tapahtuvaa kehitystä näiden kahden alueen tunnustamiseksi erityisalueiksi merenkulkuun liittyvien ilmansaastumisen torjuntatoimien osalta. Olemme valmiit ryhtymään asianmukaisiin toimenpiteisiin, jos IMO ei onnistu saamaan aikaan tyydyttävää tulosta.
Cornelissen esitti kysymyksen ruoppausteollisuudesta. Aika ei salli minun vastata muihin hänen esille ottamiinsa kohtiin. Minun on todettava, että strategia-asiakirja ei kata ruoppausteollisuutta, kuten hän sanoi, mutta se ei missään nimessä tarkoita sitä, että komissio suhtautuisi välinpitämättömästi tämän teollisuudenalan etuihin ja merkitykseen. Kaikkien järkevien ihmisten on tunnustettava sen ratkaiseva merkitys infrastruktuurille. Sillä on suora vaikutus merenkulkuteollisuutta käsittelevään foorumiin ja se on erityisen aktiivinen meriresursseja käsittelevässä paneelissa.
Mitä tulee yhteyksiin kyseiseen teollisuuteen, voin sanoa, että minulla on lähitulevaisuudessa kokous Euroopan unionin teollisuudenalan edustajien kanssa. Lopuksi totean ulkosuhteiden osalta, että meillä on valtuudet neuvotella näin pitkälle vain Intian ja Kiinan kanssa, mutta voin vakuuttaa Cornelissenille ja muille parlamentin jäsenille, että kaikissa neuvotteluissa tullaan ottamaan huomioon hyvin kilpailukykyisen ja erinomaisia standardeja tuottavan Euroopan ruoppausteollisuuden edut huolimatta siitä, mikä on maailman muiden osien voimassa oleva lainsäädäntö. Mielestämme sillä on jotakin tarjottavana ja uskomme, että se ansaitsee mahdollisuuden ja että sen on oikeudenmukaisen kaupan nimissä päästävä uusille markkinoille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Rakenteelliset interventiot Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana McCarthyn aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40126/97) kehitysongelmista ja rakenteellisista interventioista Yhdistyneessä kuningaskunnassa aikavälillä 1994-1999.

McCarthy
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, mietintöni rakennerahastojen täytäntöönpanosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa on EU: n rakennerahastojen käyttäjien ja hakijoiden kanssa käytyjen laajojen neuvottelujen tulos. Alueiden kumppaneille lähetettiin yli 2 000 kirjettä ja kysymyslomaketta, ja osallistuin yhteensä yli kahdenkymmenenviiden tunnin pituisiin kuulemistilaisuuksiin yhdeksässä eri paikassa eri puolilla Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Yhdeksältä alueelta kysyttiin niiden mielipidettä. Toimistooni toimitettiin yli 300 kirjallista lausuntoa. Mietintöä varten kuullut ja siihen osallistuneet ryhmät edustivat hyvin monipuolisesti eri tahoja: kauppakamareja, koulutusyritysten neuvostoja, vapaaehtoissektoria, talouden kehittämislaitoksia, yliopistoja, paikallisviranomaisia, maaseudun kehittämisneuvostoja; lisäksi haastateltiin valtion osastoja.
Näin ollen en voi vaatia itselleni kaikkea kunniaa tästä mietinnöstä. Se ei ole minun henkilökohtainen mietintöni. Se heijastaa pitkälti alueiden ihmisten näkökantoja. Maaliskuussa pidimme lopulta Euroopan parlamentissa kuulemistilaisuuden Yhdistyneen kuningaskunnan rakennerahastoista ja EU: n koheesiorahastoista ylähuoneen tutkintavaliokunnan korkea-arvoisen jäsenen kanssa. Valiokunnallemme esitettiin alustavat tulokset. Ne olivat hämmästyttävän samankaltaisia tämän mietinnön sisältämien suositusten kanssa, etenkin viivytysongelmien ja byrokraattisuuden osalta.
On valitettavaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus päätti olla lähettämättä paikalle poliittista edustajaa, mutta onneksi käytettävissämme oli Brysselissä työskentelevä virkamies, joka luki lausunnon, sen sijaan, että olisimme joutuneet soveltamaan tyhjän tuolin politiikkaa. Haluaisin kiittää niitä poliittisia tahoja, jotka osallistuivat toimintaan ja antoivat lausuntoja. Olen oheistanut 50-sivuisen asiakirjan, jolla pyritään heijastamaan heidän mielipiteitään.
Haluaisin muistuttaa Euroopan kansanpuolueen ryhmää ja sen konservatiivijäseniä siitä, että pidättäytyminen tämän mietinnön äänestyksestä tai äänestäminen sitä vastaan osoittaisi karkeaa piittaamattomuutta paikallisia yhteistyökumppaneita kohtaan ja merkitsisi heidän mielipiteidensä huomiotta jättämistä, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle tällainen menettelytapa rahoituksen hoidossa ei olekaan vieras.
Haluaisin korostaa, miten EU: n rahastoilla on ollut merkittävä asema taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden luomisessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämän tuloksena uusia työpaikkoja on luotu tai työpaikkoja on säilytetty noin 240 000 etenkin 2-tavoitteen alueilla, ja haluaisin sanoa, että ne ovat selkeä Euroopan yhteisvastuullisuuden osoitus Yhdistyneen kuningaskunnan taantuneita alueita kohtaan. Tiedän, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei halunnut minun käyttävän kyseistä termiä mietinnössäni.
Ne antavat kollektiivisen lähestymismallin talouskehitykseen. Alueiden yhteistyökumppanit pitävät niitä tervetulleina ja ne ovat synnyttäneet uusia ja innovatiivisia kumppanuuksia. Ne ovat itse asiassa täyttäneet Yhdistyneen kuningaskunnan strategisen aluepolitiikan muodostaman tyhjiön ja korvanneet sen puutteen sekä tasapainottaneet jossain määrin hallituksen aluekehityksessä soveltamaa " voittaja saa kaikki" -lähestymistapaa. Yhteistyökumppanit ovat suhtautuneet myönteisesti tähän strategiseen puitekehykseen ja se on tärkeä katalysaattori alueellisessa talouskehityksessä.
Ne ovat myös merkinneet paikallisille yhteisöille ja vapaaehtoissektorille uusia mahdollisuuksia osallistua hankkeisiin. Tältä osin haluaisin onnitella komissiota siitä, että se on kehittänyt uusia parhaita käytäntöä koskevia malleja: esimerkkeinä Merseyside pathways -aloite, Sheffield Manor Estaten RECHAR-aloite, East Durham - kumppanuus ja Pohjois-Irlannin rauhanohjelma. Meillä on myös esimerkkejä parhaasta käytännöstä Skotlannin itsenäisissä valtion laitoksissa ja siinä, että Euroopan sosiaalirahaston varojen kuoriminen Merseyside-ohjelmissa lopetettiin.
Kuten edellä sanoin, ne ovat antaneet elvytykseen ylimääräisiä varoja, jotka hallituksen jatkuvien leikkausten ja puuttuvien investointien vuoksi ovat tarjonneet tarpeellisen pelastusköyden ja jotka muutamissa tapauksissa ovat johtaneet yliriippuvuuteen EU: n rahoituksesta. Pöytäkirjaa varten mainittakoon, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen alueinvestoinnit ovat pudonneet 75 % vuodesta 1984. EU: n varat vastasivat puolta yksittäisen elvytysbudjetin varoista ja se oli alueidemme tärkein alueinvestointirahasto vuonna 1995. Voitte näin ollen todeta, miten valtavia aukkoja ne täyttävät Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ylimääräisiksi varoiksi tarkoitetut varat täyttävät käytännössä usein tyhjiöitä.
Todelliset ongelmat alueiden osalta keskittyvät hallituksen virheelliseen rahoituksenhoitoon. Yhteistyökumppanit kohtaavat liian usein paperitöiden mukanaan tuoman painajaisen, liiallisen byrokratian. Michael Heseltinen suunnitelmaa, Regional Challenge -aloitetta, arvosteltiin ankarasti siitä, että se aiheuttaa lisää byrokratiaa ja paperitöitä. Hallituksen on yhä annettava komissiolle arviointi suunnitelman kannattavuudesta. Rahoituksen allokoinnissa ei sovelleta avoimuutta tai julkisuutta, ja päätöksentekoelimiä johdetaan kuin valtion itsenäisiä laitoksia, ja niissä on hyvin vähän vaaleilla valittuja edustajia. Minun on kuitenkin sanottava, että tämän parlamentin ja alueiden muiden kollegojen painostus on saanut aikaan hienoista edistystä vaaleilla valittujen jäsenten saamisessa brittiläisiin aluekomiteoihin.
Minulla on muutamia esimerkkejä - itse asiassa esimerkkejä on liikaa, enkä voi esittää niitä kaikkia tänään - Euroopan sosiaalirahaston viivytysten aiheuttamista katastrofeista. On valitettavaa, että komissaari Flynn ei ole tänään paikalla vastaamassa muutamiin näistä kysymyksistä. Ne johtuvat valtaosin hallituksen kykenemättömyydestä. Yksi East Midlandsin alueen opisto on menettänyt 156 000 Englannin punnan määrärahan. Yksi paikallista virkamiehistäni on maksanut 31 000 korkoina, ja vapaaehtoissektori uskoo nyt, että näiden rahastojen varojen anomisella ei ole käytännön arvoa tai niitä ei kannata anoa. Jos tämä hallitus ei onnistu saamaan 1, 6 miljardin Englannin punnan rahastoa toimimaan, miksi sille tulisi uskoa Yhdistyneen kuningaskunnan rahastoina 300 miljardin Englannin punnan suuruiset julkiset varat?
Tämän seurauksena yhteistyökumppanit saavat huomattavia korkomaksuja. Eräs julkisen/yksityisen kumppanuussuhteen hoidosta vastaava totesi: " Olemme maksaneet niin paljon tilinylityksinä ja pankkikuluina, että harkitsemme ohjelmaan uutta alatoimea, tukea rahalaitoksille." Tämä on kyyninen huomautus, mutta se osoittaa hyvin heidän turhautumisensa järjestelmään. Vuonna 1995 Skotlannissa maksettiin yksistään korkomenoina 0, 5 miljoonaa ecua. Meille kerrotaan silti, että Britannian talous on elpymässä. Miksi vuonna 1994 melkein 50 % Britannian ihmisistä asui alueella, joka kelpuutetaan Euroopan taloudellisen tuen piiriin? Tämä merkitsee epäonnistumista eikä menestystä. Tämä ei ole menestyskertomus. Tämä on väkevä muistutus Britannian talouden todellisesta tilasta.
Kuten yhteenkuuluvuutta tarkastelevassa mietinnössä todettiin, köyhyys on kasvanut Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Nykyään 17, 5 % Yhdistyneen kuningaskunnan kotitalouksista elää köyhyysrajan alapuolella ja lapsista yksi kolmesta elää köyhyydessä. Meidän on kysyttävä itseltämme: missä Iso-Britannia olisi ilman Euroopan rakennerahastoja? Kuinka paljon paremmin asiat olisivat olleet, jos Britannian hallitus olisi sitoutunut vakavasti kumppanuuteen? Tämän vuoksi pyydän parlamenttia äänestämään mietintöni puolesta ja äänestämään paremman demokratian, vastuuvelvollisuuden ja EU: n rakennerahastojen tehokkaamman käytön puolesta.

Chichester
Arvoisa puhemies, olisin mielelläni halunnut kehua esittelijää hänen työstään. Tämän sijasta minun on valitettava sekä parlamentaarisen aikataulun manipuloinnista, jolla tämä mietintö saatiin tähän mini-istuntoon, että asiakirjan räikeästä, puoluesidonnaisesta ja puoluepoliittisesta luonteesta. Me olemme juuri kuulleet tästä esimerkin.
On valitettavaa, että sosialistit ovat rikkoneet käytännön, jonka mukaan omasta maasta ei laadita mietintöä. Mietinnössä ei käsitellä kiireistä lainsäädännöllistä aihetta ja tällaisen mietinnön aikataululle on täysin epätavallista, että se tuodaan tiivistettynä täysistunnon käsittelyyn vain kaksi viikkoa sen jälkeen, kun siitä äänestettiin valiokunnassa. Tästä saa sen käsityksen, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on meneillään vaalit ja sosialistit haluavat käyttää parlamenttia hyväkseen kapea-alaiseen, kansalliseen, poliittiseen pisteiden keruuseen. Tähän mietinnöllä tietenkin pyritään.
Tuomitsen erityisesti sen, kuinka sosialistien esittelijä on antautunut vanhalle työväenpuolueelle tyypilliseen negatiiviseen arvosteluun omaa maataan kohtaan saadakseen pisteet poliittisista vastustajistaan ja kuinka hän on rikkonut tämän parlamentin yksimielisen käsittelyn perinnettä. Se, mitä hän sanoi Yhdistyneen kuningaskunnan alhaisesta kasvusta ja alhaisesta tuottavuudesta, on julkeaa vääristelyä, sillä Yhdistyneen kuningaskunnan talous on elpymässä työttömyyden laskiessa ja vaurauden kehittyessä.
Mielestäni tätäkin pahempaa oli halveksuva viittaus niiden virkamiesten työhön, jotka laativat työttömyystilastoja. On heidän maineensa mustamaalaamista vihjata, että tilastot eivät anna oikeaa kuvaa. Ollakseni oikeudenmukainen minun on sanottava, että mietinnössä on myös paljon järkeä. Tämän vuoksi onkin sitä valitettavampaa, että esittelijä on päästänyt vanhan työväenpuolueen viettinsä valloilleen arvostellakseen ja hyökätäkseen omaa maataan vastaan tällä tavoin ja pilatakseen tämän mietinnön.

Ahern
Arvoisa puhemies, mikäli irlantilaisnainen aikoo puuttua tähän keskusteluun ja rauhoitella tunteita, haluaisin rajoittua Eurooppaa koskeviin aiheisiin. Toivotan tämän mietinnön erityisen tervetulleeksi ja olen tyytyväinen, että siinä on painotettu rakennerahastojen aluehallintoa. Oman kokemukseni perusteella ja vihreiden näkökannalta tämä on erittäin tehokas tapa hoitaa näitä rahastoja ja se voi olla tehokkaampi kuin kansallinen hallinto.
Koko yhteisössä on todistettu, että etenkin, jos kyse on työllisyysongelmista, paikallishallinto voi olla erittäin tehokas eurooppalaisen rahoituksen hoidossa. Esittelijä viittaa myönteisiin kokemuksiin, jotka on saatu Skotlannissa, jossa paikalliset viranomaiset johtavat suunnittelua muiden yhteistyökumppaneiden kanssa. Irlannissa tulisi lisätä alueellistamista ja vähentää keskittämistä. Tämän mietinnön painottuminen hajauttamiseen on hyvin tervetullut koko Euroopan näkökannalta.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa tämän mietinnön tervetulleeksi. Onnittelen esittelijää. Tiedän, että hän on työskennellyt hyvin ankarasti pitkän aikaa saadakseen tämä mietinnön meidän käsiteltäväksemme tänä iltana. Hän on pitänyt kuulemistilaisuuksia eri puolilla Yhdistynyttä kuningaskuntaa, myös Pohjois-Irlannissa. Valitettavasti hän ei ollut valmis kutsumaan Pohjois-Irlannin edustajia Brysselin kuulemistilaisuuteen, mutta en aio arvostella häntä siitä tänä iltana.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on jo pitkään kannettu huolta ja keskusteltu siitä, mikä on hallituksen asema hallituksen ohjelmissa ja miten ne toteutetaan. Tällaisten ohjelmien hyödyntäminen on aina ollut huolenaiheena etenkin, jos niillä on täydentävä luonne. Tämä on ollut yksi suurimmista huolenaiheista. Tähän alaan kohdistuu suuria epäilyksiä, eikä ainoastaan omalla alueellani Pohjois-Irlannissa vaan koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ongelma on ratkaistava. Aluerahastoja koskevaa avoimuutta ja puolueettomuutta on lisättävä.
Vallan keskittäminen Lontooseen ei toimi. Valtion varainhoidon valvonta ei taatusti toimi ja se on lopetettava. Olen asiasta täysin samaa mieltä McCarthyn kanssa. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä myös siitä seikasta, että paikallisneuvostojen ja paikallisviranomaisten osallistumista tulisi lisätä. Tämä merkitsisi avoimuutta ja julkisuutta, ja ihmiset todella tietäisivät, mitä tapahtuu. Meillä on Pohjois-Irlannissa rauhan- ja sovittelufoorumin alaisia aluekumppanuuksia. Ne ovat olleet suuri menestys. Eilen aamulla alueeni ihmiset, jotka aiemmin eivät olisi voineet edes toivoa vaikuttavansa Euroopan asioihin, tervehtivät minua heidän Euroopan unionin edustajanaan ja sanoivat, miten mielissään he olivat nähdessään minut siellä. He kertoivat olevansa iloisia siitä, että Eurooppa voi antaa rahaa Castlereaghin kaltaisille alueille ja provinssin muille osille.
Arvostelen kuitenkin yhtä seikkaa. Olin aluepoliittisen valiokunnan jäsen viiden vuoden ajan ja, kaikella kunnioituksella, McCarthyn tehtävänä ei ole laatia tällaista mietintöä. Kun valiokunta tulevaisuudessa nimeää esittelijänsä, sen tulisi varmistaa, että esittelijä ei edustaja sitä jäsenvaltiota, jota mietintö koskee. Esittelijän tulisi olla puolueeton ja parlamentin tulisi soveltaa tätä periaatetta tulevaisuudessa.

Crampton
Arvoisa puhemies, onnittelen McCarthya hänen erinomaisesta mietinnöstään ja sitä varten tehdystä tutkimuksesta. Kokemukseni perusteella aluepoliittisen valiokunnan mietintöä varten on vain harvoin tehty näin paljon tutkimusta.
Tämä on erittäin vaikea aihe ensinnäkin siitä syystä, että jäsenvaltioiden rakennerahastoja on vaikea tutkia yksityiskohtaisesti. Toiseksi tämä on erityisen vaikeaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Mistä tämä johtuu? Me kaikki kohtaamme ne ongelmat, joita McCarthy on korostanut. Kumppanuuden puute; tiedän tämän koska työskentelen 2-tavoitteen alueella ja näen nämä asiat käytännössä. Useilta alueilta puuttuu kumppanuus ja ohjelmien valvontavaliokunnista puuttuu miltei täysin demokratia. Meillä on yhä ongelmia täydentävyyden kanssa, minkä lisäksi ongelmana on se, että Britannian hallitus on poistanut paikallishallinnosta viimeisetkin rahoitusrippeet sopivaa rahoitusta varten. Niille on jätetty vain se, mitä niiden on käytettävä lakisääteisiin velvollisuuksiin.
Näin ollen ne turvautuvat esimerkiksi lottovaroihin. Hyvä luoja, täällä me olemme Euroopan parlamentissa ja yksi jäsenvaltioistamme turvautuu lottovaroihin saadakseen alueellista rahoitusta, samalla kun ihmiset nukkuvat yhä kadulla. Tämä on naurettavaa. Se on väärin ja meidän tulisi tunnustaa se. Mietinnössä osoitetaan selvästi yksi huolenaihe, jonka Nicholson on maininnut, eli se, että meillä ei ole aluehallintoa. Meiltä puuttuu Britanniassa paikallistason demokratia ja toivon, että siihen tulee muutos 1. toukokuuta jälkeen.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on toinenkin ongelma. Se on hylännyt oman aluepolitiikkansa miltei kokonaan. Ei ole ihme, että Britannian rikkaiden ja köyhien alueiden välinen ero kasvaa edelleen. Olen varma, että ero kasvaa, jos tätä politiikkaa jatketaan.
Lopuksi meidän on hyväksyttävä se, että Euroopan ja jäsenvaltion aluerahoitus on puuttumista markkinoihin, ja jos me kannatamme täysin markkinoiden periaatteita, tämä ero ei umpeudu. Meidän on rajoitettava jotenkin markkinavoimia. Muutoin Euroopan unionissa ei ikinä saavuteta yhteenkuuluvuutta.

Crawley
Arvoisa puhemies, otan tyytyväisenä vastaan Arlene McCarthyn erinomaisen ja laajan mietinnön. Se on loistava analyysi rakennerahastojen merkityksestä neljännesmiljoonan työpaikan luomisessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosien 1989 ja 1993 välillä sekä niiden rikkaiden ja köyhien välisen vakavien erojen tasoittamisessa, joihin kollegani viittasivat ja joita nykyisen brittihallituksen tekemät poliittiset päätökset ovat kärjistäneet.
Euroopan unionin tehokkuutta epäillään yhä enemmän, ja tämän vuoksi on tärkeää korostaa sitä suotuisaa vaikutusta, joka rakennerahastoilla ja yhteisön aloitteilla on taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle, uusien kumppanuuksien rohkaisemiselle ja työpaikkojen ja liiketoiminnan kehittämiselle. McCarthyn mietinnössä osoitetaan kuitenkin oikeutetusti ja hyvin selvästi, mikä on väärin niissä menettelytavoissa, jotka ovat nykyisen Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vastuulla ja jotka ovat estäneet rahastojen tehokkaan toiminnan.
Omassa vaalipiirissäni Birminghamissa olemme juuri kuulleet 3-tavoitteen hakemusten surullisen tarinan. Euroopan sosiaalirahaston 3-tavoitetta koskevien hakemusten jättämisessä oli tänä vuonna suunnattomia ongelmia. Hallituksen hakijoita varten valmistelemat tietokonelevykkeet lähetettiin opetus- ja työvoimahallinnosta vasta 14. helmikuuta ja hakemusten määräpäivä oli 10. maaliskuuta. Lähetettyjä levykkeitä ei ollut testattu kunnolla eivätkä ne toimineet oikein.
Viikon kuluttua hakemusten määräpäivästä Birminghamin kaupunginvaltuuston paikallisviranomaisille annettiin valintaperusteiden tarkistetut arviointiohjeet, mikä merkitsi sitä, että kaikki Birminghamin kaupunginvaltuuston alkuperäiset tarjoukset oli kirjoitettava uudelleen.
Rakennerahastoja ei voida johtaa tällä tavoin, kuten ei myöskään valtiota. Ehkä Chichester voisi esiintyä kaksoisroolissa koomikkona ja Euroopan parlamentin edustajana.

Donnelly, Alan John
Arvoisa puhemies, haluan tehdä kaksi tärkeää huomautusta etenkin vastapuolen edustajille, sillä on esitetty, että mietintö on puoluesidonnainen.
Aivan ensimmäiseksi haluaisin viitata paikallisen CBI: n antamaan lausuntoon. Chichester voisi ehkä tarkistaa tämän McCarthyn laajasta mietinnöstä. Paikallinen CBI väitti Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtyyn tutkimukseen liittyvässä lausunnossa, että sitä ei kuultu eikä sen annettu osallistua asianmukaisesti menettelyihin ja että hallitus, joka on antanut sitoumuksensa liikeyhteisölle, antoi suuren summan rahaa Yhdistyneen kuningaskunnan yksityisille laitoksille pienten ja keskisuurten yritysten sijasta. Paikallinen työnantajajärjestö mainitsi 435 miljoonan Englannin punnan suuruisen summan. Jopa Chichesterin ja hänen Euroopan kansanpuolueen ryhmän kollegansa on hyväksyttävä se, että jos paikallinen työnantajajärjestö valittaa tavasta, jolla näitä rahaston varoja jaetaan, heidän on kuunneltava sitä.
Lisäksi äskettäin eläkkeelle siirtynyt korkean tason virkamies antoi lausunnon McCarthylle. Kirjallisessa lausunnossaan hän sanoi, että brittihallituksen päätöksenteossa on selviä todisteita viivytyksistä, potentiaalisille hakijoille ei anneta riittävästi tietoa, heikot tai epäkelvot hakemukset tukkivat järjestelmän, hakemusten arviointi on riittämätöntä ja hakijan ja päätöksentekijän välillä voi vallita konflikti etenkin, jos kyse on itse hallituksesta ohjelman hoitajana ja hakijana. Jos hallitus oli sekä ohjelman hoitaja että hakija, syntyi eturistiriita.
Tämä ei ole puoluesidonnainen mietintö. Tämä on rehellinen mietintö, joka on laadittu laajan tutkimuksen jälkeen. Tausta-asiakirjat ovat kaikkien tarkasteltavissa, ja toivon, että kaikki parlamentin jäsenet ymmärtävät, mikä on rakennerahastojen tila Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja miten niiden varoja manipuloidaan.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin kiittää aluepoliittista valiokuntaa ja sen esittelijää, rouva McCarthya, erinomaisesta Ison-Britannian rakennepoliittisia interventioita koskevasta mietinnöstä. Minusta tämä mietintö osoittaa esimerkillisesti, kuinka tärkeä rooli Euroopan parlamentilla voi olla Euroopan rakennepolitiikan seuraamisessa, jollei se luota vain komission yksiköiden tietoihin, vaan jos se täydentää niitä paikan päällä järjestetyillä kuulemistilaisuuksilla ja alueiden antamilla lausunnoilla.
Laaja esityö antaa tälle mietinnölle ja sen suosituksille siksi erityistä painoarvoa. Niissä esimerkiksi muistutetaan kansallisen toimeenpanon ratkaisevasta roolista Euroopan rakennepolitiikan onnistumisessa. Niinpä teidän suosituksenne, kehotuksenne ja kritiikkinne eivät kohdistu vain komissioon, siihenhän me olemme tottuneet, vaan se on tarkoitettu yhtälailla brittihallitukselle ja alueellisille ja paikallisille toimijoille. Kansallinen yhteisvastuu ei koske vain rakennepolitiikan taloudellista kehitystä, vaan vielä enemmän rakennepoliittisten toimenpiteiden laatua.
Koska mietinnössä on käsitelty niin monia kohtia, haluaisin nyt keskittyä niistä vain muutamaan, sillä muut kohdat käsitellään komission mietinnöstä järjestämässä seurantakokouksessa, ja minä tulen varmasti myös puuttumaan säännöllisessä yhteistyössä aluepoliittisen valiokunnan ja parlamentin kanssa lähikuukausina vielä useampaan kertaan esitettyihin kysymyksiin tulevaisuuden rakennepolitiikan muotoilemisesta.
Päätöslauselmassa tunnustetaan, että rakennerahastot ovat vaikuttaneet Yhdistyneessä kuningaskunnassa paljolti taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, taloudelliseen rakenneuudistukseen ja työpaikkojen luomiseen. Tämä on mielestäni erittäin tärkeä johtopäätös, josta toivon, että myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset ottavat tämän huomioon. Minusta on rohkaisevaa myös todeta, että Euroopan aluepolitiikka on ylipäätään ensinnäkin mahdollistanut paljolti strategisia alueellisia suunnitelmia ja paikallisia ja alueellisia kumppanuuksia. Kumppanuusperiaate on erittäin tärkeä aluepolitiikalle. Minusta esimerkit, joita te toitte esiin, kuten esimerkiksi Merseyside , pathways to integration ja erikoisohjelma Irlannin rauhan ja sovun edistämiseksi ovat todella tärkeitä esimerkkejä eikä vain Isolle-Britannialle, vaan koko Euroopan unionille, ja jos olen ymmärtänyt asian oikein, ei myöskään Pohjois-Irlannissa ole osapuolten välillä todella mitään mielipide-eroja kumppanuuden myönteisestä arvioinnista.
Komissio voi itse asiassa antaa sysäyksiä kumppanuuden parantamiseen. Tämänhetkisten oikeudellisten määräysten valossa ei kuitenkaan ole mahdollista, että komissio sanelisi kumppanuuden lajin ja roolin, enkä ole myöskään varma, olisiko se aina toivottavaa, koska kumppanuuden on kasvettava alhaalta ylöspäin. Haluaisin kuitenkin korostaa, että me olemme viime aikoina saavuttaneet menestystä Englannissa kumppanuuden suhteen, mitä tulee erityisesti valittujen edustajien osallistumiseen paikallisella tasolla.
Yksityinen sektori on jo myös edustettuna lukuisissa seurantakomiteoissa. Tämä vastaa sen voimistunutta vaikutusta ohjelmiin. Lisäksi hallitus on äskettäin hyväksynyt tavoite II -neuvotteluissa mahdollisuuden ottaa kaikkien alueiden valitut edustajat mukaan seurantakomiteoihin. Pidän kuitenkin edelleen kiinni siitä, että myös ammattiyhdistysten ja siten työmarkkinaosapuolten osallistuminen olisi ylipäätään toivottavaa.
Mietinnössänne te vaaditte komissiota ottamaan käyttöön paremmat hallinto- ja rahoitusmenettelyt ohjelmien kehittämisessä ja mielestäni meillä on tätä todellakin syytä parantaa, vaikka jotakin on jo tehty. Esimerkiksi ohjelmien arviointia varten on otettu käyttöön uusia menettelyjä, jotta voidaan taata parempi avoimuus valintaa suoritettaessa, ja tehokkaimmista toimeenpanomuodoista vaihdetaan tietoja. Vuonna 1996 järjestettiin Ruotsissa tavoite II -ohjelmien sihteeristöjen konferenssi, jossa käsiteltiin erityisesti hallinto- ja rahoitusmenettelyjä. Aluerahasto tukee myös paraikaa kokemustenvaihdon tavoite II -verkostoa.
Minulle puhutaan toistuvasti myöskin maksuihin liittyvästä ongelmasta, joka koskettaa erityisesti pieniä järjestöjä, jotka voivat maksujen viivästyessä joutua nopeasti vaikeuksiin. Muistutan tässä vielä selvästi kerran siitä, että Euroopan komissio maksaa hyvinkin etukäteismaksuja, kuten sanoin myös Ison-Britannian ylähuoneelle. Me maksamme esimerkiksi ohjelman allekirjoituksen yhteydessä 50 % ensimmäisestä vuosittaisesta erästä ja pienemmistä summista jopa 50 % koko ohjelman varoista. Muut maksuerät maksetaan maksuilmoituksen ohjeiden mukaisesti, mikä tarkoittaa, että ne suoritetaan ohjelman suunnitelman mukaisen etenemisen mukaan. Vain viimeinen vuosittainen erä maksetaan jälkikäteen täydellisen ja tarkan loppukertomuksen esittämisen jälkeen.
Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa viivästyksiä on sattunut vain vanhojen ohjelmien päättyessä ja loppumaksujen aikana ja ne johtuvat joissakin tapauksissa siitä, että meille välitetyt rahoitustiedot eivät vastaa selvitysten mukaisia menoja. Mainituista ongelmista huolimatta olen sitä mieltä, että aikavälin 1994-1996 ohjelmissa on edistytty avoimuuden lisäämisessä.
Sallikaa minun korostaa lopuksi vielä kerran, että olen kanssanne samaa mieltä, kun te vaaditte, että Euroopan unionin rakennepoliittisten toimien pitäisi olla myös suurelle yleisölle tunnistettavissa, ja että tämä merkitsee tiedotusvelvollisuutta myös kansallisille ja alueellisille hallinnoille ja projektinjohtajille. Tämä on muuten kohta, jota olen valittanut paitsi lukuisilla vierailuillani Isossa-Britanniassa, myös muissa jäsenvaltioissa, joista pääsääntöisesti eteläiset jäsenvaltiot muodostava poikkeuksen. Toivoisin siksi, että aluepoliittisen valiokunnan puolesta laadittu harkittu ja tiedottava mietintö, joka arvioi muutamia tarpeellisia kriittisiä huomautuksia lukuun ottamatta myönteisesti Euroopan rakennepolitiikkaa Isossa-Britanniassa, leviää laajalti ja voi siten vaikuttaa merkittävästi tarvittavaan tiedottamiseen Euroopan rakennepolitiikasta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Syrjäisimpien alueiden kehittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fernández Martínin aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0128/97) Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden kehitysongelmista.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät läsnäolijat, haluan ensiksi tervehtiä Euroopan unionin asioista vastaavaa Espanjan senaatin ja edustajainhuoneen sekavaliokuntaa, joka on läsnä virallisella lehterillä.
Euroopan unionin syrjäisimmät alueet on määritelty Euroopan unionin perustamissopimuksen liitteenä olevassa julistuksessa nro 26. Julistuksen mukaan unionin syrjäisimpiä alueita ovat Ranskan merentakaiset departementit, Portugalin Madeiran ja Azorien itsehallintoalueet sekä Espanjan Kanariansaaret. Julistuksessa myönnetään syrjäisimpien alueiden kärsivän huomattavasta rakenteellisesta jälkeenjääneisyydestä. Tätä hankaloittavat vielä eri tekijät, joista mainitsen muun muassa niiden kaukaisen sijainnin, joka on mitattavissa tuhansissa kilometreissä, saaristoluonteisen aseman, vaikean ilmaston sekä lisäksi muut maantieteelliset ja väestölliset tekijät, korkeat työttömyysluvut, koulutukselliset ja kulttuuriset ongelmat, jne.
Syrjäisimpien alueiden käsitettä ei oteta esille ensimmäistä kertaa Maastrichtin sopimuksessa. Ennen käsitteen mainitsemista perustamissopimuksissa nämä alueet ovat kulkeneet pitkän historiallisen matkan rinnakkain unionin laajentumisen kanssa Rooman sopimuksesta nykypäiviin asti. Itse asiassa Ranskan tapauksessa jo Rooman sopimuksen 227 artiklaan sisältyi maan merentakaisten departementtien erityispiirteiden tunnustaminen. Espanjan kohdalla Espanjan kuningaskunnan Euroopan yhteisöjen liittymissopimukseen sisältyi erityinen pöytäkirja, niin sanottu 2 pöytäkirja, johon koottiin Kanariansaariin sovellettavan liittymisjärjestelmän erityispiirteet. Siten Kanariansaariin ei sovellettu politiikoita, jotka yksitoista vuotta sitten muodostivat Euroopan yhteisöjen selkärangan. Portugalin tapauksessa Azorien ja Madeiran alueita koskevat yhteisön lainsäädännön soveltamisen erityispiirteet sisältyvät itse liittymissopimukseen. Näiden nykyisin niin sanottujen syrjäisimpien alueiden yhdentymisen erityisehtoja on muutettu vuosien kuluessa ja asianomaisia liittymisjärjestelmiä on mukautettu unionin integraatioprosessiin ja rakentamiseen.
Nämä erityispiirteet, jotka sääntelevät syrjäisimpiin alueisiin sovellettavan yhteisön lainsäädännön ehtoja, sisältyvät pääasiassa POSEI-ohjelmiin, kaukaista sijaintia ja saaristoalueita koskeviin vaihtoehtoisiin erityisohjelmiin - Ranskan POSEIDOM, Portugalin POSEIMA ja Espanjan POSEICAN - sekä yhteisöaloitteen alaiseen REGISohjelmaan. Nämä ohjelmat ovat voimassa ja niitä sovelletaan vuoteen 1999 asti. Syrjäisimpien alueiden vuoden 1999 jälkeinen tilanne on epävarma. Tämä hidastaa alueiden kehitystä ja vaikeuttaa niiden unionin perustamissopimuksen B artiklan mukaista taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuusprosessia. Tämä epätietoisuus tulee monien muiden unionin tulevaisuutta varjostavien epävarmuuksien lisäksi, kuten unionin yhdentymiseen, syventymiseen ja laajentumiseen liittyvät epävarmuudet. Mainittu epätietoisuus johtuu erityisistä syrjäisimpiä alueita koskevista sisäsyntyisistä tekijöistä, joiden rakenteelliset vajavaisuudet tekevät alueista erityisen haavoittuvia sisämarkkinoiden vaikutuksille. Alueet eivät hyödy monista sisämarkkinoiden eduista, koska sisämarkkinat eivät toimi lainkaan tai toimivat eri tavalla tuhansien kilometrien päässä sijaitsevilla alueilla Euroopan mantereeseen verrattuna.
Siten parlamentti useissa päätöslauselmissa perustamissopimusten uudistamista pohtivan hallitustenvälisen konferenssin kehyksessä, syrjäiset alueet alueiden komiteassa ja muut unionin toimielimet, kuten Eurooppaneuvosto - erityisesti Madridin, Torinon ja Dublinin huippukokouksissa - ovat puoltaneet toistuvasti sitä, että uudistettujen perustamissopimusten tekstiin sisällytetään artikla, jossa syrjäisimmille alueille myönnetään oikeudellinen asema ensisijaisen oikeuden mukaisesti. Siten voidaan soveltaa erityisiä politiikoita, jotka edistävät alueiden kehitystä ja taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Kannatetun artiklan tosiasiallinen laatiminen on olennaisilta osiltaan samanlainen Espanjan, Ranskan ja Portugalin hallitusten Dublinissa esittämän ehdotuksen kanssa, joka on mainittu mietintöni ensimmäisessä kohdassa. Siten pyydän tältä parlamentilta puoltavaa ääntä ja kiitän samalla kaikkia ryhmiä ja syrjäisimpien alueiden alueellisia viranomaisia heidän minulle antamastaan tuesta tämän mietinnön laatimiseksi. Toivon toistamiseen sitä, että parlamentti puoltaa mietintöä.

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, tunnen erityistä iloa ja kunniaa, koska ensimmäisessä tässä demokratian eurooppalaisessa temppelissä pitämässäni puheenvuorossa - olen ollut parlamentin jäsen vasta kaksi kuukautta - otan tehtäväkseni tukea lämpimästi Martínin mietintöä. Se ilmentää tarvettamme tuoda esiin virallisella ja tehokkaalla tavalla solidaarisuuden tunteitamme Euroopan syrjäisimpien alueiden asukkaita kohtaan sekä todistaa käytännössä Euroopan unionin perustamissopimuksen taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteen olemassaolo.
Meidän täytyy suhtautua herkän vastaanottavaisesti kyseisten alueiden asukkaita askarruttavaan tuskaan, haaveisiin, toiveisiin ja ongelmiin, joita ovat alhainen BKT, korkeat työttömyysluvut, eristäytyminen, raaka-aineiden ja tuotteiden korkeat kuljetusmaksut ja perus- ja ammattikoulutuksessa ilmenevät puutteet. Koska olen kotoisin Kreikasta, maasta, jolla on paljon saaristoa, tunnen näiden alueiden ongelmat hyvin.
Euroopan unionilla on velvollisuus oikeudellisten sitoumustensa, mutta pääasiassa moraalisten syiden vuoksi päättää rohkeasti ja herkin tuntein tukea laillisia, poliittisia ja taloudellisia toimia alueellisen epätasa-arvoisuuden vähentämiseksi ja Euroopan unionin kaukaisimpien alueiden maantieteellisen hajaantuneisuuden ja syrjäisyyden aiheuttamien haittojen tasapainottamiseksi.
Hyväksytyillä toimilla on saatava yhteisön politiikat vastaamaan näiden alueiden tarpeita, erityisesti työllisyyden, kulkuyhteyksien, verotuksen, sosiaalisten peruspalvelujen, teknologian ja ympäristönsuojelun alalla ilmeneviä tarpeita.
Haluan kuitenkin panna merkille, että puuttuu integroitu eurooppalainen politiikka ja strategia, jonka avulla voitaisiin edistää Euroopan unionin saaristoalueiden tasa-arvoisia kehitysmahdollisuuksia, hoitaa tehokkaasti niiden kohtaamia ongelmia ja parantaa oleellisesti niiden talouden kilpailukykyä.
Mainittujen tehtävien vuoksi on luotava ja otettava käyttöön integroitu eurooppalainen politiikka, joka on vahvistettava uudella perustamissopimuksella. Sen vastuualueeseen on liitettävä sekä syrjäisimmät alueet että Euroopan unionin kaikki saaristoalueet.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, rakkaat kollegat, aloitan onnittelemalla Fernández Martínia hänen mietinnöstään ja myös siitä menettelystä, jota hän on käyttänyt sitä laatiessaan: hän on ottanut yhteyttä moniin alueisiin ja ihmisiin, minkä ansiosta mietintö kuvastaa monien eurooppalaisten tuntemuksia.
Mietinnön nimi on vaikuttava, kuten on siihen sisältyvä päätöslauselmakin, kun se suosittelee lisäämään Sopimukseen Euroopan unionista artiklan, joka tekee mahdolliseksi erityisratkaisut kaikkein syrjäisimpien alueiden ominaisongelmiin. Viidentoista jäsenmaan edustajat keskittävät huomionsa seitsemään alueeseen, joilla on mitä erilaisimpia kehityksen muuttujia. He takaavat, että näiden alueiden asukkaat huomaavat olevansa mukana Euroopan rakentamisessa.
Mietinnön hyväksyminen on poliittisesti merkittävä tapaus. Se vahvistaa sen, että Euroopan unioni korostaa erimielisyyksiä yhdentymisliikkeessä, jossa alueita mukautetaan Euroopan unioniin ja päinvastoin. Juuri molemminpuolinen sopeutumiskykyhän erottaa persoonallisen Euroopan ja epämuodostuneen Euroopan. Euroopan parlamentti osoittaa taas haluavansa luoda Euroopan, jota kansalaiset voivat pitää omanaan. Se vastaa samanaikaisesti suuriin maailmanlaajuisiin haasteisiin ja tarkkailee kaikkien kansalaistensa tarpeita.
Kaikkein syrjäisimmillä alueilla on kehitysongelmia. Kehitysasteiden suhde vähiten ja eniten kehittyneiden välillä on käytännössä yhden suhde viiteen. Tämä suhde ei ole poliittisesti hyväksyttävissä. Euroopan unionin apua täytyy suunnata pysyvästi todellisiin ongelmiin.
Ehdotamme muiden keinojen ohella, että muut pyrkimykset alistetaan tehokkaasti Euroopan unionin taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhdentymisen periaatteelle. Toiseksi ehdotamme, että Sopimukseen Euroopan unionista lisätään artikla, jossa määrätään poliittisten päämäärien muuttumisesta vastaamaan kaikkein syrjäisimpien alueiden erityistarpeita ja niitä vastaavien keinojen käyttöönottamisesta. Kolmanneksi ehdotamme paneutumista POSEI-ohjelmien kehittämiseen, jotta ne saataisiin vastaamaan odotuksia. Ehdotamme, että POSEIMA-ohjelmaa tarkistetaan ja että sen tehokkaita osia käytettään hyväksi myös uusilla aloilla. Esimerkiksi Azoreilla POSEIMAn käyttöä on laajennettava kalastuksessa, tarkistettava sen käyttöä energia-alalla ja käytettävä sitä pienien ja keskisuurien yritysten hyväksi. Rakennerahastojen toimet on keskitettävä kaikkein puutteellisimmille alueille. Miksi niitä ei käytettäisi hyväksi myös muilla alueilla? Viidenneksi on mielestämme tärkeää, että koheesiorahasto rahoittaa hankkeita muillakin alueilla, sillä sen avulla ei vielä tueta kaikkein syrjäisimpiä alueita. Nehän kärsivät eniten julkisten kulujen leikkauksista, jotka johtuvat yhteisen valuutan käyttöönotosta. Viimeiseksi jätämme selvän vastuun jäsenmaille taistelussa kehityksen tasavertaisuudesta, joka on vaikeutunut liikenne- ja energiatukien sekä verotuksessa käyttöönotettujen erikoistoimien vuoksi.
Toivottavasti hallitusten väliseen konferenssiin kokoontuneet jäsenmaat, joilla on huolenaan monia vaikeita asioita, vastaavat tähän Euroopan parlamentin merkitsevään hätähuutoon. Kyseessä on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuusperiaatteen toteuttaminen ja hankkeeseemme liittyvän poliittisen kutsumuksen toteuttaminen.

Aldo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ranskan merentakaisten alueiden yhdentäminen yhteisöön on ollut todellisuutta tekstitasolla vuodesta 1958 asti. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa omaksuttu oikeuskäytäntö ei jätä mitään epäilyksiä asian suhteen.
Kuitenkin huolimatta Rooman sopimuksen 227 artiklan 2 kohdan ja sittemmin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräyksistä, joissa määrätään tiettyjen alojen järjestelyistä sovellettaessa yhteisön oikeutta merentakaisilla alueilla, tuomioistuin näyttää asettavan etusijalle oikeudellisen tasa-arvon periaatteen, vaikka olisi välttämätöntä tunnustaa kyseisten alueiden taloudellinen ja sosiaalinen todellisuus.
Kaikki unionin toimielimet ovat tiedostaneet unionin seitsemän syrjäisimmän alueen kärsimät rakenteelliset haitat ja sen laihan tuloksen, joka erityistoimenpiteiden ansiosta saatiin aikaan toimielinten yhteisvastuullisella tuella. Parlamenttimme jo jonkin aikaa toteuttamat menettelyt, sekä erityisesti tänään toteutetut menettelyt, ovat looginen seuraus tästä. Mutta erityisyyden käsitteen rajoittavalla tulkinnallaan yhteisöjen tuomioistuin on kumonnut kaikki menettelyt, joiden tavoitteena on lieventää joitakin yhteisön sääntöjä kyseisten alueiden kehityksen viivästymisen huomioon ottamiseksi.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 a artiklassa osoitetaan uudenlaista poliittista tahtoa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla. Minun on kuitenkin muistutettava, että siitä huolimatta Ranskan neljä syrjäisimpää aluetta, jotka edustavat suurinta osaa kaikista syrjäisimmistä alueista ja jotka komissio nykyisin tunnustaa kuuluvan unionin köyhimpiin alueisiin, eivät kuulu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 b artiklassa määrätyn koheesiorahaston edunsaajiin, koska niiden emämaan kokonaisbruttokansantuote ei oikeuta tukiin.
Meille esitetyssä päätöslauselmaesityksessä ja pöytäkirjassa muotoiltujen määräysten tarkoituksena on korjata tämä huonosti suunniteltu yhdentyminen muuttamalla huomattavasti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 127 artiklan 2 kohtaa. Jos muutokset hyväksytään hallitusten välisessä konferenssissa, niillä annetaan kyseisille alueille sellaiset oikeudelliset välineet, jotka antaisivat yhteisön toimielimille mahdollisuuden mukauttaa sekundäärilainsäädännön avulla kaikkia politiikkoja kunkin alueen erityispiirteiden mukaiseksi alasta riippumatta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, syrjäisimpien alueiden ja erityisesti banaanintuotantoalueiden asukkaat ovat pohtineet yhdentymisensä, niiden nauttimien yhteisvastuullisuuden tulosten ja niille myönnetyn etuuskohtelun seurauksia Maailman kauppajärjestön (WTO) banaaneja koskevan väliselonteon julkaisemisesta asti.
Fernández Martínin mietintö, jonka aiheellisuutta haluan painottaa, antaa meille tilaisuuden osoittaa poliittinen tahtomme antaa näiden alueiden käyttöön sellaiset oikeudelliset välineet, joiden tarkoituksena on turvata niiden sisäinen kehitys Euroopan unionissa alueiden ympäristölliset erityispiirteet huomioon ottaen ja niitä kunnioittaen.

Vallvé
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin ensiksi onnitella tämän mietinnön laatijaa, Fernández Martínia, joka on laatinut todella erinomaisen mietinnön syrjäisimmistä alueista. Kyse on epäsuotuisista alueista, Euroopan unionin vaikeuksissa olevista alueista. Muutama päivä sitten vietimme Rooman sopimuksen 40-vuotisjuhlaa ja muistan, kuinka Paul-Henri Spaak ennen Rooman sopimuksen laatimista sanoi, että markkinoiden vapaus ei riitä takaamaan kaikkien Euroopan unionin alueiden sopusointuista ja yhtenäistä kehitystä, ja että tämän unionin rikkaimmat alueet hyötyisivät tästä markkinaunionista ja köyhimmille alueille tilanne olisi vahingollinen. Tässä mielessä Euroopassa on ollut tällaisesta epäedullisesta asemasta kärsiviä alueita, ovat ne olleet sitten vuoristo- tai raja-alueita, ja nykyisin puhumme konkreettisesti syrjäisimmistä alueista. Toivon, että jonain päivänä parlamentissa voidaan tuoda saaristoalueiden ongelmat konkreettisesti esille. Tämä aihe on myös syytä ottaa huomioon.
Syrjäisimpien alueiden ongelmana on niiden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen jälkeenjääneisyys ja luonnollisesti niiden etäinen sijainti. Tässä mielessä on tärkeää, että Euroopan unioni ottaa huomioon näiden alueiden asemasta johtuvan ongelman. Eräs tärkeimmistä ongelman ratkaisukeinoista on se, että alueille myönnetään riittävä poliittinen itsehallinto. Poliittisen itsehallinnon on oltava sellainen, että paikalliset viranomaiset tuntevat ongelmat perinpohjin ja tekevät päätökset riippumatta niistä käskyistä, jotka on annettava pitkän välimatkan takaa.
Itsehallinto saattaa olla kaikkein tehokkain keino näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Mielestäni Euroopan unionin on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi helpotettava tarvittavan avun toimittamista näille alueille.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, arvoisa komissaari, vuosien varrella on ollut vaikeata eikä juuri ole keskusteltu sellaisen säädöksen tarpeesta, joka ottaa huomioon kaikkein syrjäisimpien alueiden pysyvät vaikeudet. Kaikille näille alueille tyypillisiä piirteitä ovat syrjäisyys, saaristoluonne ja vaikeat ilmasto-olosuhteet, jotka rajoittavat ja ehdollistavat niiden kehitysmahdollisuuksia eri tavalla kuin unionin muilla alueilla. Maastrichtin sopimuksessa nämä vaikeudet tunnustetaan ainostaan sopimukseen liitetyssä julistuksessa. Siksi hyväksyttiin POSEI-ohjelmat, joiden käyttöönottoon meidän ryhmällämme oli ratkaiseva vaikutus. Koska niitä ei ole sidottu riittävästi lakiin, niillä on ollut vain yleisluontoinen ja väliaikainen luonne, joka ei sovi mainittujen vaikeuksien pysyvään laatuun.
Nyt on sovittu, että HKV: n - hallitusten välisen konferenssin - on sisällytettävä Sopimukseen Euroopan unionista syrjäisimpiä alueita koskeva artikla. Tämän vuoksi kannatamme Martínin mietintöä. Martín perustelee asian hyvin. On tärkeää, että poliittiset suuntaukset voisivat jo tästä lähtien antaa käytännön ainesta artiklan laatimiseen. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että otamme yhteisön käyttöön poliittisia käytännön malleja, jotka sopivat alueelliseen todellisuuteen. On tärkeää, että otamme uudelleen käyttöön ja vahvistamme POSEI-ohjelmien toimia. On tärkeää, että luomme vero-, kauppa- ja tullipolitiikkaa, joka edistää paikallisia sijoituksia. On tärkeää, että maaja kalataloudessa sekä teollisuudessa otetaan käyttöön sellaisia toimintamalleja, jotka takaavat paikallisen tuotannon erityisyyden ja edistävät eriytyvää kehitystä. On myös tärkeää, että raaka-aineiden ja kulutushyödykkeiden jatkuvasta tarjonnasta pidetään huolta, kuten myös toimivista liikennepalveluista asukkaille.
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, Azoreiden ja Madeiran tapaisten saarten asukkaille tämä syrjäisimpien alueiden aseman tunnustaminen on hyvin tärkeä asia. Heille se on tärkeää, ja siksi me taistelemme tämän asian puolesta. Ratkaiseva ja yleiseen mielipiteeseen vaikuttava ja muutosta vahvistava tekijä on se, että otetaan käyttöön konkreettinen, paikallisia oloja vastaava politiikka.

Schroedter
Arvoisa puhemies, mielestäni esittelijä tuo tässä mietinnössä todella suuren panostuksen syrjäisimpien alueiden kehityksen hyväksi. Hän on esittänyt optimaalisen, mahdollisimman itsenäisen kehityksen tavoitteen näissä hyvin erityisissä olosuhteissa todella perusteellisesti ja tuonut paljon uusia ideoita. Mutta on kerrassaan kummallista, sillä kuvaus " syrjäisimmät alueet" ei tuo esille, mistä todella on kysymys. Ei ole nimittäin kyse Euroopan alueista, vaan Atlantin, Intian valtameren ja Väli-Amerikan alueista eli vanhoista siirtomaa-alueista ja sotilastukikohdista.
Euroopan toivoma kehitys ei aina ole ollut sama kuin ihmisten paikan päällä. Väli-Amerikan sademetsäalueiden käyttö Euroopan avaruuskeskuksena, johon kulutustavarat tuodaan Pariisista, ei ole sitä, mitä ymmärretään itsenäisellä aluekehityksellä. Siksi meitä ilahduttavat kaikki mietinnön ehdotukset, joiden on tarkoitus huolehtia siitä, että näillä alueilla päästään todella itsenäiseen aluekehitykseen, ja pyydämme esittelijää myös hyväksymään meidän tarkistuksemme, joilla me pyrimme pääsemään eroon näiden alueiden monokulttuurista ja haluamme tukea hänen tämänsuuntaista aloitettaan.
Me emme ole samaa mieltä sen kanssa, että laaditaan uusi kappale, koska sillä vahvistettaisiin vanha siirtomaatilanne. Me pidämme oikeana sitä, että pöytäkirjassa puututaan hyvin perusteellisesti näiden alueiden omalaatuisiin erikoisominaisuuksiin, ja olemme sitä mieltä, että tämä riittää tyydyttämään nämä alueet.

Correia
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin syrjäisimmille alueille on tyypillistä vaikea rakenteiden jälkijättöisyys, jota pahentavat sosiaalisesti ja maantieteellisesti muuttumattomat epäsuotuisat olot, joiden takia näiden alueiden keskimääräinen bruttokansantulo jää Euroopan unionin keskiarvoa alhaisemmaksi. Tunnustaessaan tämän todellisuuden ja uhmatessaan näiden saarialueiden syrjäisyydestä johtuvia vaikeuksia unioni loi sarjan keinoja, joiden joukossa korostuu erityisesti POSEI-ohjelmien erityisvaihtoehtojen ajatus, ja laati niiden pohjalta syrjäisimpiä alueita koskevan julistuksen, joka liitettiin unionisopimukseen.
Vuodesta 1994 lähtien näiden erityispiirteiden tunnustaminen on jäänyt vähäiselle huomiolle, koska POSEI-ohjelmat ovat kärsineet monista muutoksista olemassaolevien keinojen ja välineiden kattaessa vain osan tavoitteista. Tästä syystä Sopimukseen Euroopan unionista on liitettävä artikla, joka vahvistaa pysyvästi kaikkein syrjäisimpien alueiden määritelmän ja mahdollistaa sopivalla ja johdonmukaisella tavalla Euroopan unionin toiminnan alueilla taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteiden mukaisesti.
Euroopan parlamentin osoitettua kiinnostusta kaikkein syrjäisimpien alueiden erityisoloihin samaan tapaan kuin joissakin muissa aloitteissa Portugalin, Espanjan ja Ranskan hallitukset ovat esittäneet hallitusten väliselle konferenssille yhdessä ehdotuksen, että Sopimukseen Euroopan unionista lisättäisiin kaikkein syrjäisimpiä alueita koskeva erityisartikla ja laadittaisiin lisäpöytäkirja, jossa määritellään erityisolosuhteet johdetun oikeuden soveltamista varten.
Institutionaalisten asioiden valiokunnan tarkistukset vahvistavat hallitusten väliselle konferenssille jo esitettyjä ehdotuksia kahdessa kohtaa: esittämällä kaikkein syrjäisimpien alueiden taloudellista tukemista uudelleen ja esittämällä syrjäisimpien alueiden tukemista säädöksellä, joka sisältyisi uuteen Sopimukseen Euroopan unionista. Mitä tulee tähän jälkimmäiseen näkökohtaan, meidän tavoitteemme on nimenomaan, että autonomisten alueiden omat elimet tietävät, miten lakiehdotusta valmistellaan. Tavoitteemme on myös että autonomiset laitokset voivat tutustua ehdotuksiin, jotka käsittelevät näiden alueiden erityisongelmia ennen kuin ne kirjataan neuvoston esityslistaan päätöstä varten. Itse asiassa se olisi Dublin-II -hankkeen ehdotuksen mukaista. Sitähän on jo ehdotettu kansallisille parlamenteille.
Käytän hyväksi tilaisuutta tervehtiäkseni Madeiran ja Azorien asukkaita ja äänestän siten, että he hyötyisivät todellisista kehityksen mahdollisuuksista.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, aloitan tervehtimällä esittelijää, jonka työstä näkee, että hän tuntee hyvin kaikkein syrjäisimmillä alueilla elävien ihmisten todellisuuden.
On totta, että nämä alueet kamppailevat vaikeiden rakenneongelmien ja perinteisten ongelmien kanssa, mutta tärkeintä on huomata, että nämä ongelmat juontuvat niiden syrjäisestä sijainnista. Tarkoitamme erityisesti etäisiä, ei erityisen merkittävien, pinta-alaltaan pieniä ja vaikeailmastoisia saaria, jotka ovat sijaintinsa vuoksi erittäin riippuvaisia ulkopuolisista maista, mikä näkyy alhaisena keskimääräisenä kansantulona yhä tänä päivänä. Näillä oloilla on vaikutusta, vaikka Azoreilla ja Madeiralla sovellettavat POSEI-ohjelmat ja varsinkin POSEIMA-ohjelma ovat vaikutuksiltaan hyvin myönteisiä.
Ei ole sattuma, että näillä kaikkein syrjäisimmillä alueilla on vieläkin kaikkein alhaisin bruttokansantulo. Tämän eron poistamisessa näiden alueiden ongelmat ovat jo sinänsä riittäviä perusteita sille, että Sopimukseen Euroopan unionista on liitettävä oikeudelliset takeet, näiden alueiden todelliseksi auttamiseksi. Rakenteelliset vajavuudet, huolimatta siitä, että ne ovat korostuneita ja huomattavia, voidaan ennemmin tai myöhemmin ratkaista. Syrjäisimpien alueiden ongelmat ovat luonteeltaan pysyviä. Uskomme, että tämän pienen sopimuslisäyksen avulla olisi mahdollista mukauttaa yhteisiä päämääriä, jotta saataisiin aikaan tehokas tuki näiden alueiden strategisille aloille, kuten esimerkiksi liikenne-, energia- ja tietoliikennealoille, vaarantamatta muita välttämättömiä tukia, joista on jo sovittu.
Koska meillä on jo käsitystä tavoitteiden toteutumisesta todellisuudessa, sopinee lopuksi korjata muutama tehty virhe, parantaa joitakin kohtia ja parantaa ohjelmia saavuttaaksemme asukkaiden julkituomat ja toivomat tavoitteet.

Sierra González
Arvoisa puhemies, tähän mietintöön sisältyviä ehdotuksia ei voi ymmärtää, jos ei ota huomioon esille tulleita muodollisia ongelmia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteen toteuttamiseksi sovellettaessa sitä syrjäisimpien alueiden kehittämistä koskeviin toimenpiteisiin. Ongelmat ovat osoittaneet sen, että alueille on tarpeen laatia kiireellisesti pysyvä erikoisasema. Siinä on mainittava näiden alueiden erityispiirteet ja myönnettävä alueille toteutettuja politiikoita tukeva perustavaa laatua oleva oikeudellinen väline. Tämä voi toimia tehokkaana perustana hyväksyttäessä erityistoimenpiteitä alueiden erityispiirteet huomioon ottaen.
Tämän mietinnön ansiona on ratkaista ongelma ehdottamalla oikeudellisen perustan luomista - tämä on sisällytettävä perustamissopimukseen - jossa näille alueille varataan mahdollisuus erityiskohteluun. Mietinnössä on myös ansiokasta se, että lisäpöytäkirjaa koskevassa ehdotuksessa pohditaan laajasti muita syrjäisimpien alueiden erityiskohtelun vaatimiseen liittyviä kysymyksiä.
Kysymyksiin sisältyy yhtäältä se, että alueiden eritysongelmat ovat todisteena siitä, että unionin on tuettava alueita huomattavasti voimakkaammin kuin mitä POSEI-ohjelmissa on tehty. Ohjelmien rajoittuneisuus on tullut ilmi niiden vahvasti korvaavan luonteen takia. Toisaalta POSEI-ohjelmissa syrjäisimpiin alueisiin liittyvät ongelmat sekoittuvat paljolti rakenteellisiin ongelmiin eivätkä nykyisin takaa syrjäisimpien alueiden vakaata kehitystä. Ei ole riittävää, että toteutetaan yhteisön politiikoiden sopeuttamistoimenpiteitä tai maantieteellisestä sijainnista johtuvia korvaustoimenpiteitä. Lähtökohdaksi on otettava konkreettiset tosiasiat ja hälvennettävä vuoden 1999 jälkeistä aikaa varjostava epävarmuus.
Mielestämme nämä tosiasiat ovat mietinnön perustana ja olemme yhtä mieltä sen filosofian kanssa. Meidän ryhmämme on tästä samaa mieltä. Tästä on osoituksena se, että ryhmäämme kuuluva institutionaalisten asioiden valiokunnan lausunnon esittelijä, parlamentin jäsen Antonio Gutiérrez Díaz, on myös antanut täyden tukensa tälle mietinnölle pitämällä sitä tärkeänä lähtökohtana syrjäisimpien alueiden taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kuten aiemmat puhujat, haluan onnitella esittelijää hänen erinomaisesta työstään. Haluan myös tervehtiä virallisella lehterillä läsnäolevaa Espanjan parlamentin edustuston jäsentä Segura Clavelia, joka on tänään täällä meidän kanssamme. Samalla haluan myös onnitella parlamentin jäsentä Gutiérrez Díazia, varapuhemiestämme, hänen tätä aihetta koskevasta institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta esittämästään erinomaisesta lausunnosta.
Haluan huomauttaa, että näillä saarilla asuvat parlamentin jäsenet ovat tänä iltana käyttäneet suurimman osan puheenvuoroista. Tästä johtuen haluan kiittää myös niitä puheenvuoron käyttäneitä parlamentin jäseniä, joita voisimme kutsua " mannermaisiksi" , kuten Gutiérrez Díaz, Karamanou, Vallvé ja Schroedter. Mielestäni parlamentti tällä hetkellä ymmärtää syrjäisimpien alueiden tilanteen erittäin hyvin.
Arvoisa puhemies, haluan kuitenkin ennen kaikkea osoittaa sanani komissaari Wulf-Mathiesille, joka ymmärtää näiden alueiden ongelmat erittäin hyvin ja huomauttaa, että tällä hetkellä hallitustenvälisessä konferenssissa näiden syrjäisimpien alueiden oikeudellinen asema on vielä ratkaisematta. Kyse ei ole siitä, etteikö niillä jo olisi oikeudellista asemaa. Tietyllä tapaa oikeudellinen asema on mainittu jo 227 artiklassa, Espanjan ja Portugalin Euroopan yhteisöjen liittymissopimuksessa sekä muissa yhteisön johdannaisen oikeuden ilmaisuissa, kuten Kanariansaaria koskevassa asetuksessa 1911/91. Olen varma siitä, että Euroopan komissio on tukenut ehdotuksia myöntää alueille vakaampi oikeudellinen perusta erityisen artiklan ja pöytäkirjan muodossa ja haluan komissaari Wulf-Mathiesin ja muiden täällä läsnäolevien komissaarien kautta pyytää komissiota ottamaan huomioon sen, että kyse ei ole mielenoikusta. Haluaisin korjata joitakin aiemmin tehtyjä huomautuksia siinä mielessä, että nämä alueet eivät ole vanhoja siirtomaita. Esimerkiksi Kanariansaarten, Azorien ja Madeiran tapauksessa nämä kuuluivat alusta alkaen erottamattomasti kansalliseen alueeseen ja asukkaat olivat tälle alueelle asettuneita eurooppalaisia. Tällä hetkellä me pyydämme ainoastaan sitä, että tämän eurooppalaisten asutuksen, joka sijaitsee tuhansien kilometrien päässä Euroopan ytimestä, erityispiirteet otetaan huomioon. Sillä on erityinen asema ja tämä on siten mainittava yhteisön perustamissopimuksessa.

Ainardi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka käsittelemämme mietintö on myönteinen, se puhuttelee meitä. Kymmenien yhteisöön yhdentymisen vuosien jälkeen merentakaiset alueet kuuluvat edelleenkin Euroopan unionin epäsuotuisimpiin alueisiin. Taloudellista ja sosiaalista kehitystä mittaavat tekijät ovat edelleenkin toivottomasti miinuksen puolella ja etenkin työttömyysluvut ovat korkeita.
Erityisohjelmien toteuttamisesta, sijoitetuista kansallisista ja yhteisön määrärahoista huolimatta alueiden taloudellinen ja sosiaalinen tilanne huononee edelleen. Euroopan rakentamisen yhdentymistä koskevaa logiikkaa on lujitettu merentakaisilla alueilla osana yhtenäismarkkinoita ja Maastrichtin sopimuksen soveltamista.
Perustamissopimuksen velvoittaman yhdenmukaistamisen ja mukauttamisen nimissä jotkut erityispiirteet on erityisesti verotuksen alalla, kuten meritullit ja tietyt poikkeukset, kyseenalaistettu tai asetettu komission tiukkaan valvontaan. Kokemus on osoittanut, että perustamissopimuksen liitteenä oleva syrjäisimpiä alueita koskeva julistus, joka ei ole oikeudellisesti velvoittava, ei ole antanut mitään takuuta tai suojaa sääntelyn purkamisen seurauksien osalta, sillä sen ensisijaisena tavoitteena on sisämarkkinoiden toteuttaminen.
On siis välttämätöntä, että nyt hallitusten välisen konferenssin loppuhetkillä merentakaisten ja syrjäisimpien alueiden erityisyys tunnustettaisiin täysin perustamissopimuksen määräyksissä. Tavoitteita olisi oltava kaksi: olisi sovellettava kyseisille alueille suunniteltuja erityistoimenpiteitä ja olisi mahdollistettava yhteisön säännöistä poikkeaminen niiltä osin kuin kyseiset alueet eivät ole saavuttaneet Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen keskitasoa.
Merentakaisten alueiden aseman tunnustaminen perustamissopimuksessa voisi antaa mahdollisuuden toteuttaa uudentyyppistä kehitystä, joka perustuisi alueellisiin mahdollisuuksiin ja vahvuuksiin sekä poistaisi samalla etäisyydestä ja saarivaltioluonteesta aiheutuvia lukuisia haittoja. Tämäntyyppinen kehitys tekisi mahdolliseksi sen, että alueiden asukkaat voisivat vihdoin - vihdoin todellakin - olla alueensa kehityksen toimijoita.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, kannatamme Martínin mietintöä monista syistä, mutta pääasiassa siksi, että siinä esitetään uusi syrjäisyyden käsite, jolla hän tarkoittaa keskustasta hyvin kaukana sijaitsevia alueita. Samalla hän vaatii uusia aluepolitiikan rutiinitukea pitemmälle meneviä toimia sekä erityisiä ohjelmia lisätoimenpiteitä varten.
Näiden asioiden valossa sanomme mietinnölle kyllä. Kuitenkin täytyy huomauttaa, että siinä on epätasainen logiikka. Haemme kyseisiä alueita Intian valtamereltä, kuten on sanottu, ja kaukaisilta meriltä, joiden ainoa suhde Eurooppaan on entinen siirtomaasuhde. Niiden tukemisesta ei ole haittaa. Arvoisa puhemies, unohdamme kuitenkin Egeanmerellä olevan Kreikan suuren saariston, varsinkin pohjoisella Egeanmerellä olevan, joka on ollut Kreikan ja koko Euroopan sivistyksen kehto ja joka on erottamaton osa Euroopan aluetta. Mietinnössä ei mainita tätä syrjäistä aluetta ja saaria, jotka ovat yhtä kaukana tai kauempana Euroopan unionin keskustasta ja jotka ovat sanoin kuvaamattoman kurjuuden ja syrjäytyneisyyden tilassa tuen puutteen vuoksi. Vaadimme tämän mietinnön yhteydessä laajentamaan siinä olevaa politiikkaa, en sano sisällyttämään siihen - sen vuoksi emme esittäneet tarkistusta, mutta hyvä komission jäsen kuuntelee -, koskemaan mainitsemaani saaristoa, jonka väkiluku vähenee ja jota Turkin hyökkäyspolitiikka koettelee estäen näin ainoan tulonlähteen muodostavan matkailun kehittämistä.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella esittelijää, herra Fernández Martínia, tästä mietinnöstä, jolla hän kiinnitti Euroopan parlamentin huomion ensimmäistä kertaa syrjäisimpien alueiden kokonaisuuteen. Mietintö ja päätöslauselmaesitys viittaavat erityisiin haittoihin, jotka koskevat näitä alueita. Mainitut ongelmat vastaavat myös huolenaiheita, joita syrjäisimpien alueiden puheenjohtajat ilmaisivat minulle menneellä viikolla käytyjen keskustelujen aikana, kun vierailin Réunionin saarella, ja siellä pystyin itseasiassa toteamaan, että me kuljimme hyvin kauas siitä, mitä me normaalisti ymmärrämme Euroopalla, ja siksi pidän myös tärkeänä, että tämä otetaan aina myös huomioon.
Muuten olen vaatimustenne kanssa samaa mieltä myös niissä asioissa, joita eri talouden toimijat minulle esittivät useita kertoja vierailuni aikana. Kaikki tämä vahvistaa vakaumustani siitä, että nämä alueet tarvitsevat myös tulevaisuudessa erityisiä sääntöjä. Komissio on vuodesta 1989 lähtien pyrkinyt ottamaan nämä erityisominaisuudet huomioon ohjelmien suunnitteluasiakirjoissa. Tämä koskee myös vuosille 1991-1996 hyväksyttyjä yhteisöaloitteen ohjelmia REGIS I ja REGIS II, joihin jo viitattiinkin.
Komissio on sitä mieltä kuin parlamenttikin, tämän myös puheenjohtaja Santer on usein toistanut, että unionin suunnitelmaa näille syrjäisimmille alueille on vahvistettava, syvennettävä ja lujitettava. Se kannatti myös hallitusten välisessä konferenssissa yhdessä Espanjan, Ranskan ja Portugalin kanssa esitettyä sopimuskohdan luonnosta ja pöytäkirjaluonnosta ja vahvisti myös tämän viimeisessä hallitusten välisen konferenssin kokouksessa, jossa tätä aihetta käsiteltiin.
Meidän täytyy nimittäin valitettavasti todeta, että POSEI-suunnitelma joutuu selvän oikeudellisen perustan puuttumisen vuoksi yhä uudelleen kyseenalaiseksi. Esimerkiksi komissio on todennut, että neuvoston keskusteluissa ehdotuksista syrjäisimpien alueiden hyväksi on tällä hetkellä vaikeaa saada jäsenvaltioita tunnustamaan velvoitteet, joihin yhteisö on POSEI-ohjelmien puitteissa sitoutunut, ja myös Euroopan tuomioistuimen uusin tuomio tai tuorein asia tekee tämän selväksi. Siksi on välttämätöntä lujittaa suunnitelmaa ja luoda siten syrjäisimmille alueille tarvittavaa selkeyttä, oikeudellista turvaa ja avoimuutta niiden Euroopan unioniin yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi.
Aiheesta rakennerahastojen interventiot haluan käsitellä vain huolia, jotka on ilmoitettu vuoden 1999 jälkeisestä tuesta, ja korostaa vielä selvästi, että syrjäisimmät alueet tarvitsevat myös tulevaisuudessa suurinta tukiluokkaa yhteisön köyhimpinä alueina. Olen muuten samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että yhteisöpolitiikan johdonmukaisuutta syrjäisimpiin seutuihin nähden on parannettava. Komission yksiköiden yhteensovittaminen on jo käsiteltävänä palveluiden välisessä yksikössä, ja uskon, että me voimme vielä parantaa yhteistyötä juuri syrjäisimpien alueiden edustajien kanssa myös tulevaisuudessa.
Sallikaa minun vielä kerran kiittää esittelijää. Komissio tulee tekemään kanssanne työtä syrjäisimpien seutujen tilanteen parantamiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Wulf-Mathies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Vastuuvapauden myöntäminen talousarvion osalta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Kellett-Bowmanin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0138/97) Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen (Thessaloniki) johtokunnalle myönnettävästä tili- ja vastuuvapaudesta varainhoitovuosien 1994 ja 1995 talousarvion toteuttamisen osalta; -Kellett-Bowmanin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0139/97) vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön (Dublinin säätiön) johtokunnalle varainhoitovuoden 1995 talousarvion täytäntöönpanon osalta.
Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, näitä kahta vastuuvapautta koskevaa mietintöä ei tulisi käsitellä yömyöhään täällä Brysselissä, niiden olisi pitänyt olla osa Strasbourgin keskiviikkoaamun viimeisessä istunnossa käytyä vastuuvapauskeskustelua. Syy näiden mietintöjen viivästymiseen on se, että neuvosto ei ollut antanut meille vastuuvapauden myöntämistä koskevia suosituksia. Me saimme ne viimeinkin viime viikolla, ja haluaisin kiittää neuvostoa siitä, että se lähetti ne meille, koska nyt parlamentti voi käsitellä vastuuvapautta koskevia suosituksia huhtikuussa, mistä on määrätty työjärjestyksessä.
Haluaisin ensiksi kommentoida Dublinin elin- ja työolojen kehittämissäätiötä. Haluan kiittää tilintarkastustuomioistuinta sen kertomuksesta. Olen tilintarkastustuomioistuimen ystävä, mutta haluan tehdä kaksi tätä kertomusta koskevaa huomautusta. Ensinnäkin ennen kiistanalaista prosessia kertomuksesta vuoti varhaisessa vaiheessa kopio Tanskaan, mikä aiheutti suurta hämmennystä säätiössä, ja toiseksi englanninkielisen version sävy ei ollut hyväksyttävä. Minua ei kiinnosta se, oliko tilintarkastajalla huono matka tai oliko hänen hotellinsa huono; tässä kertomuksessa esitetyt vivahteet eivät saisi toistua. Ne eivät ehkä ole ilmeisiä muissa kielissä, mutta ne ovat erittäin selkeitä englanninkielisessä versiossa.
Näiden pienten toimielinten ongelmana on, että niillä ei pienuutensa takia ole varainhoidon valvojaa. Tämä tarkoittaa, että suuri osa menoista on otettava ennakkomaksutililtä, jotta toimielinten toimittajat pysyisivät tyytyväisinä, ja elinten on erittäin vaikeaa jakaa lakimääräiset velvollisuudet valtuutuksista vastaavan virkamiehen, maksuista vastaavan virkamiehen ja varainhoidon valvojan välillä. Toivotan tervetulleiksi komission tekemät ehdotukset, joilla halutaan helpottaa tilannetta ottamalla käyttöön parlamentin suositus osa-aikaisista varainhoidon valvojista. Odotan innokkaana sellaisen järjestelmän käyttöönottoa, jonka avulla rahoitusta koskevat ehdotukset välitetään sähköisesti varainhoidon valvojalle Brysselissä, minkä tulisi lopettaa tuomioistuimen arvostelut. Me olemme iloisia voidessamme talousarvion valvontavaliokunnan puolesta suositella parlamentille vastuuvapauden myöntämistä Dublinin säätiölle.
Kommentoin seuraavaksi ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskusta, joka on nyt siirretty Thessalonikiin. Sitä koskee kaksi suositusta, yksi vuodelle 1994 ja toinen vuodelle 1995. Olen pahoillani siitä, että neuvosto ei ole täällä. Tämä on jo toinen kerta, kun neuvosto ei ole läsnä tärkeässä tilaisuudessa. Euroopan neuvosto oli periksiantamaton ja se kävi läpi koko Euroopan yhteisön löytääkseen eurooppalaisen toimielimen, jonka henkilökuntasopimuksessa ei ollut mainittu mobiliteettivaatimusta. Tästä syystä se päätti siirtää säätiön Berliinistä Thessalonikiin. Neuvosto on roisto, neuvosto on ilkeä, ja sitä voidaan syyttää syntyneistä ongelmista. Jos neuvosto olisi halunnut lopettaa säätiön, siihen olisi todennäköisesti löytynyt parempi tapa.
Nyt kun olemme syyttäneet neuvostoa, voimme pyytää komissiota kokoamaan sirpaleet. Kysymys kuuluu, onko komissio koonnut sirpaleet vai ei. Me talousarvion valvontavaliokunnassa emme voineet suositella vastuuvapauden myöntämistä tilikaudelle 1994, mikä olisi pitänyt tehdä viime huhtikuussa, sillä tuomioistuin vihjasi meille epätavallisista olosuhteista, joissa keskuksen johtokunta ja johtaja joutuivat houkuttelemaan henkilökuntaa siirtymään Berliinistä Thessalonikiin. Korostan, että he eivät halunneet siirtyä Kreikkaan, vaan niillä, joiden sopimuksissa ei mainittu mobiliteettia, oli usein sosiaalisia velvollisuuksia, joiden takia he halusivat työskennellä Berliinissä: vanhempaa ikäpolvea koskevat velvollisuudet, sairaat lapset jne.; koko perheen oli asuttava samalla paikkakunnalla. Me kuulimme näistä vaikeuksista, joten siirsimme vuoden 1994 vastuuvapauden myöntämistä, ja tilintarkastustuomioistuin toimitti meille toisen, vuotta 1995 koskevan kertomuksen, joka paljasti joitakin äärimmäisiä toimenpiteitä, joita keskuksen johtokunta ja johtaja joutuivat tekemään, jotta CEDEFOP pidettäisiin hengissä ja jotta henkilökunta saatiin taivuteltua siirtymään Thessalonikiin. Jotkut heistä siirtyivät pelkästä lojaliteetista keskusta kohtaan ja olettaen, että heille myönnetään vapautus myöhemmin. Nämä ihmiset ovat palvelleet yhteisöä hyvin ja neuvosto on kohdellut heitä halpamaisesti, mutta komission olisi pitänyt rientää valkoisine sotaratsuineen puolustamaan heitä, mitä se ei ole tehnyt.
Haluan osoittaa kunnioitusta keskuksen johtajalle, koska hän on onnistunut näissä vaikeissa olosuhteissa pitämään keskuksen toiminnassa ja luulen, että voimme odottaa keskukselta parempaa tulevaisuutta ja parempia tuotteita.
Olen kyllästynyt komissioon ja uskon, että tämä näkyy siinä, että tähän vastuuvapautta koskevaan mietintöön on tehty kaksi tarkistusta. Toisen esitti Garrigo Polledo Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta ja toisen Wemheuer sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta. Haluamme ilmaista komissiolle tyytymättömyytemme tapahtuneesta. Haluan antaa Tappinille puheenvuoron tarkistusten osalta, sillä hänellä on ollut budjettivaliokunnassa tärkeä tehtävä kaikkien toimielinten käsittelyssä ja hän ollut hyvin avulias erityisesti tämän keskuksen osalta. Arvostan komission toimivaltuuksia ja pyydän komissiota käyttämään valtuuksiaan korjatakseen ne vahingot, jotka ovat syntyneet neuvoston päätöksestä siirtää keskus Berliinistä Thessalonikiin. Ongelmista huolimatta suosittelemme vastuuvapauden myöntämistä, ja samalla osoitamme kunnioitusta keskuksen johtajalle, koska hän on onnistunut pitämään keskuksen hengissä kaikesta huolimatta.

Tappin
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Kellett-Bowmania hänen kahdesta mietinnöstään. Haluan kommentoida ainoastaan Thessalonikin CEDEFOPia koskevaa kysymystä. Haluan keskittyä kahteen asiaan.
Ensiksi henkilökuntakysymys. Valitettavasti, kuten Kellett-Bowman sanoi, neuvoston jäsenet, jotka ovat aiheuttaneet tämän CEDEFOPia koskevan ongelman, eivät ole täällä kuuntelemassa valituksiamme eivätkä myöskään tilintarkastustuomioistuimen jäsenet henkilökuntaa koskevan kysymyksen osalta. Tunnen myötätuntoa komissaari Liikasta kohtaan, jota pompotetaan kuin tennispalloa edestakaisin parlamentin ja neuvoston välillä ja joka yrittää ratkaista ongelman, joka ei ole hänen vaan neuvoston syytä.
Komissaarille tulisi osoittaa, että sekä Kellett-Bowman että minä olemme tehneet paljon töitä yrittäessämme saada vapautuksen Thessalonikiin, Berliiniin ja muihin pääkaupunkeihin ja toimielimiin sijoitetulle henkilökunnalle, joka sopimustensa määräysten johdosta eivät halua siirtyä Thessalonikiin tai eivät ole siirtoon tyytyväisiä. Olemme aloittaneet kirjeenvaihdon kysymyksen ratkaisemiseksi, ja tyydyttävän lopputuloksen puuttuessa olemme Euroopan sosiaalidemokraattisen ryhmän ja Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta esittäneet tarkistuksen, jotta ongelma voitaisiin ratkaista tämän vuoden puolella.
Pyydämme komissiota käyttämään parhaita kykyjään ja taitojaan sekä poliitikkona että komissaarina ja vapautuksen myöntämiseksi niille henkilöille, jotka eivät ole tyytyväisiä Thessalonikiin siirtoon. Tämä siirto estää Van Rensiä johtamasta vaikeasti ohjattavaa keskusta Thessalonikissa.
Toinen kysymys koskee rakennuksia. Tilintarkistustuomioistuin on aivan oikeutetusti ottanut esille neuvoston ja Kreikan valtion välisen tyrmistyttävän sopimuksen uuden rakennuksen hankinnasta. Vaikka Euroopan unioni on maksanut kaksi maksuerää, niin yhtäkään tiiltä ei ole vielä muurattu. Tämä on parlamentin mielestä täysin sopimatonta ja vuoden 1997 budjetin osalta olemme jäädyttäneet tämän vuoden maksut odottamaan, että asiassa saavutetaan jonkinlaista edistystä.
Tästä voinkin siirtyä viimeiseen kohtaan. Ilman parlamentin tutkintavaltuuksia monia Thessalonikin ja muiden toimielinten ongelmia ei olisi tuotu päivänvaloon. Pyydän komissiota ottamaan esille kysymyksen kaikkien toimielinten vastuuvapautta koskevien säännöstöjen yhdenmukaistamisesta osana vuoden 1997 budjettiprosessia, jotta parlamentti voisi jotenkin valvoa vastuuvapauden myöntämistä.
Lopuksi onnittelen Van Rensiä. Hänet on asetettu epäkiitolliseen asemaan johtaa Thessalonikin keskusta. Hän selviytyy työstään loistavasti, mutta lainatakseni Winston Churchilliä: Antakaa hänelle työvälineet, jotta hän voisi jatkaa työtään toimielimen johtajana sitomatta hänen toista kättään selän taakse.

Malone
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Kellett-Bowmania hänen erinomaisesta mietinnöstään. Haluan kommentoida ainoastaan Dublinin säätiötä. Tiedän, että Dublinin säätiö arvostaa suuresti KellettBowmanin ponnisteluja ja hänen mietinnössään esittämää harkittua vastausta. Vierailin hiljattain Dublinin säätiössä Dublinia edustavana jäsenenä. Sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan jäsenenä olin kiinnostunut säätiön työstä. Huomasin, että säätiö tekee työtään avoimesti, tunnontarkasti ja erittäin tarkoituksenmukaisesti.
Viime viikolla sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan jäsenillä oli mahdollisuus vaihtaa mielipiteitä Dublinin säätiön johtajan kanssa, ja meille tänään esitetyssä mietinnössä osoitetaan selvästi, että Dublinin säätiötä johdetaan huolellisesti. Sen tähden kannatan vastuuvapauden myöntämistä vuodelle 1995.

Liikanen
Arvoisa puhemies, kuten edellinen puhuja mainitsi, päätös CEDEFOPin siirtämisestä Thessalonikiin tehtiin huippukokouksessa. Kellett-Bowman ja Tappin ovat aktiivisesti seuranneet tapausta, johon valitettavasti liittyy vaikeita henkilökuntaa koskevia päätöksiä. Muutama virkamies on yhä tyytymätön tilanteeseen. Komissio on valmis tekemään voitavansa niiden puolesta, jotka haluavat muuttaa Luxemburgiin. Kirjoitin kirjeen yksiköillemme, jotta voisimme löytää heille ratkaisun.
Muiden osalta voimme löytää tapauskohtaisen ratkaisun. Olemme valmiit tutkimaan tapauksia avoimin mielin. Valitettavasti neuvosto kieltäytyi yksimielisesti henkilökunnan vapauttamisesta laajentumisen yhteydessä. Parlamentti omaksui paljon myönteisemmän asenteen mahdolliseen vapauttamiseen. Ei ole havaittu mitään merkkejä siitä, että neuvoston mielipide muuttuisi.
Toiseksi minun on sanottava, että komission ammattiliitot vastustavat voimakkaasti sellaista vapauttamista, joka koskisi ainoastaan osaa henkilökuntaa. Heidän mielestä tällainen ratkaisu, jos sitä käytetään, tulisi olla kaikkien valittavissa. Joten valitettavasti ongelmalle ei löydy helppoa ratkaisua. Joka tapauksessa meidän on muistettava, että kyseisillä virkamiehillä, joihin sovelletaan edelleen henkilökuntamääräyksiä, on oikeus varhaiseläkejärjestelmään. Se ei ole kovin antelias, mutta antaa heille tietyn perusturvan.
Aion tutkia kaikki vaihtoehdot asian ratkaisemiksi, mutta ne ovat valitettavasti varsin rajoitetut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Liikanen.
Annan vielä puheenvuoron esittelijälle ennen kuin julistan keskustelun päättyneeksi.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, toivoin, että olisimme saaneet komissiolta riittävästi vastakaikua, jotta nämä kaksi ryhmää olisivat luopuneet tarkistuksista. Näin ei kuitenkaan tapahtunut. Olen pahoillani, että komissio ei kykene ratkaisemaan näiden ihmisten ongelmaa. Kutsun heitä onnettomuuden uhreiksi. He ovat onnettomuuden uhreja ilman omaa syytään, ja on valitettavaa, että komissio ei keksi mitään keinoa auttaa heitä.

Liikanen
Voinko kysyä, mitä ratkaisua Kellett-Bowman ehdottaa?

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, voinko puhua suoraan. Toivomani ratkaisu on se, joka seuraa siitä lupauksesta, jonka luulin äsken puhuneen komissaarin antaneen Tappinille ja minulle. Tämän takia olen ärtyisä.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kalastustoimintojen uudelleensuuntautuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Baldarellin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0141/97) ehdotuksesta Euroopan neuvoston päätökseksi Italian kalastajien harjoittaman kalastustoiminnan uudelleensuuntautumista edistävästä erityistoimenpiteestä (KOM(96)0682 - C4-0037/97-96/0308(CNS)).

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kuten mietintöön tutustuneet ovat voineet havaita, kyse on tärkeästä asiakirjasta, joka koskee osaa Italian kalastuslaivastosta; se on samalla myös mietintö, joka merkitsee käännettä suhteessa laivaston ylikapasiteettiin, mitä voidaan myös käyttää esimerkkinä muissa maissa vallitseviin olosuhteisiin.
Uudelleensuuntautumissuunnitelma, josta meidän on annettava lausuntomme, lähtee siitä olettamuksesta, että kyseisessä kalastustoiminnassa esiintyy sen kestävyysnäkökohtiin liittyviä ongelmia: Italiassa on annettu liikaa lupia etenkin ajoverkkokalastusta varten - siellä on noin 690 tätä menetelmää harjoittavaa alusta - ja sillä on ollut hyvin suuret vaikutukset ympäristöön. Tilannetta yritetään nyt ratkaista uudelleensuuntautumissuunnitelmalla, jossa huomioidaan YK: n suositukset, Euroopan unionin omaan lainsäädäntöön kuuluvat määräykset, joiden mukaan ajoverkkojen enimmäispituus on 2, 5 kilometriä, sekä muun muassa tässä parlamentin käyty - tosin hyvin suljettu - keskustelu kyseisten verkkojen aiheuttamasta vaarasta joillekin lajeille, kuten valaille, kaskeloteille ja delfiineille.
Sen lainsäädännöllisen kysymyksen ohella, johon meidän on annettava vastaus, tähän näkökulmaan liittyy tiettyä herkkätunteisuutta, vaikka olemmekin vakuuttuneita siitä, että keskeisenä aiheena ei ole niinkään tämän tyyppisen kalastustoiminnan - jolla on myös tiettyä historiallista merkitystä ja jota on aina harjoitettu - hävittäminen vaan sen kestävyyteen liittyvät näkökohdat.
Meidän on joka tapauksessa vähennettävä lupien määrää, meidän toimittava niin, että osa laivastosta lopettaa toimintansa, ja niin, että osa laivastosta suuntaa toimintansa uudelleen. Suunnitelman toteuttaminen edellyttää kuitenkin kalastajien aktiivista mukanaoloa ja ennen kaikkea sitä, että muutokset ovat vapaaehtoisia. Tällä kannalla on myös Euroopan parlamentin valiokunta, joka ottaa huomioon muun muassa Italiassa kalastajajärjestöjen ja Italian ministeriön välillä solmitun sopimuksen, jossa kyseisen suunnitelman soveltamisen edellytyksenä on nimenomaan vapaaehtoisuus: suunnitelman, joka rahoitetaan Italiassa yhteisön varoilla - ei siis millään muilla varoilla -, suunnitelman, joka tarjoaa mahdollisuuden vastata paitsi laivanvarustajien myös kalastajien ongelmaan.
Olemme esittäneet komission ehdotukseen tarkistuksia, joiden mukaan rahoitus ei koskisi vain laivanvarustajia vaan myös kalastajia eikä vain kansallisuudeltaan unionin maihin kuuluvia vaan myös kolmansien maiden kalastajia: kyseistä kalastustoimintaa harjoittavat nimittäin monet kolmansien maiden ja etenkin Tunisian ja Algerian kalastajat. Tämä on mielestämme hyvin tärkeä periaate yksittäisten työntekijöiden tasavertaisen kohtelun varmistamiseksi.
Seuraavaksi kiinnitämme huomiota siihen, että suunnitelmassa on joitakin epäkohtia: suuri epäkohta on se, että rahoitustilanne on huomattavasti vakavampi tavoitteen 1 piiriin kuuluvilla alueilla, kun taas siihen kuulumattomilla alueilla tilanne on luonnollisesti erilainen. Tästä syystä katsomme, että suunnitelmassa on epäkohtia, jotka on korjattava sovellettaessa koko Italian alueelle suunnitelmaa niillä toimenpiteillä, jotka Italian on pantava täytäntöön.
Lisäksi mielestämme on tärkeää poliittiselta kannalta, että kyseisen tyyppisestä kalastuksesta ei tehdä rikollista toimintaa. Mielestämme merkittävä toimiala kalastajille voisi olla myös tutkimustoiminta, jonka avulla varmistettaisiin todelliset ympäristövaikutukset ottaen huomioon ympäristöjärjestöjen ja kalastajien omien järjestöjen esittämät näkemykset.
Tästä syystä ja näillä keinoilla voisimme lieventää tiettyä radikalismia, joka aiheuttaa ja kiristää yhteiskunnallista jännittyneisyyttä tällä alalla, mitä emme voi hyväksyä.

Crampton
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Baldarellia tämän mietinnön toisesta yrityksestä rajoittaa tai ainakin osittain ratkaista ajoverkolla kalastamisen ongelma Välimerellä. Haluan puhua lyhyesti. Mielestäni Baldarelli on laatinut erinomaisen mietinnön; se on tasapainoinen mietintö ja mielestäni meidän kaikkien tulisi kannattaa sitä.
Me tiedämme, että ajoverkolla kalastaminen ei ole hyväksyttävää, sillä emme voi hyväksyä delfiinien, kilpikonnien jne. tarttumista verkkoon, ja monet ympäristöliikkeet ovat ilmoittaneet meille, että kyseinen kalastus pitäisi lopettaa, ja luulen, että olemme samaa mieltä niiden kanssa. Mutta muutos ei tietenkään voi tapahtua heti, me emme pysty lopettamaan kyseistä kalastusta heti, meidän on annettava sille aikaa. Sanon vielä, että vaikka tämä mietintö koskee Italian kalastuslaivaston tai sen osan uudelleensuuntautumista, italialaiset eivät tee mitään laitonta. Me tunnustamme, että ajoverkolla kalastaminen on huono tapa kalastaa. Tämä parlamentti tunnusti sen kaksi vuotta sitten äänestäessään Fraga-mietinnöstä, ja odotamme yhä, että komissio tekee aloitteen kyseisen kalastuksen lopettamiseksi kokonaan. Meidän on muistettava, että vaikka nyt puhummekin italialaisista, melkein kaikki Euroopan unionin kalastusta harjoittavat valtiot käyttävät ajoverkkoja tavalla tai toisella.
Niinpä kannatan tätä mietintöä. Haluan onnitella Baldarellia ja toivon, että tämä mietintö saa ainakin parlamentin hyväksynnän ja menee läpi ja että me vihdoinkin alamme ratkaista tätä ympäristöongelmaa.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, keskustelu tästä aiheesta on ollut pitkän aikaa hyvin ristiriitaista, tunteiden sävyttämää ja henkilökohtaista. Se ei ole juurikaan helpottanut ratkaisun etsimistä. Se, joka on ollut pitkään kalastusvaliokunnassa, tietää, kuinka vakavasti me suhtaudumme kaikkien jäsenvaltioiden, siis myös Italian, kalastajien murheisiin ja hätään. Työpaikkojen säilyttäminen on ollut ja on aina työmme keskeinen tehtävä. Nyt äänestettävänä oleva Italian kalastussuunnitelma on neuvoteltu Italian tuottajajärjestöjen, varustamoiden, ammattijärjestöjen, Italian hallituksen ja Euroopan komission välillä. Kyse on kalastustoiminnan uudelleensuuntautumisesta.
Laivasto käsittään vajaa 700 alusta, jotka pyydystävät Välimerellä tonni- ja miekkakalaa enintään 2, 5 kilometriä pitkillä ajoverkoilla. Näiden ajoverkkojen käyttö on kuitenkin taloudellisesti kannattamatonta eikä siksi enää kannatettavaa. Pidemmät verkot ovat olleet kiellettyinä EU: ssa vuoden 1991 lopulta alkaen asetuksella 345/92. Suunnitelma rajoittaa ajoverkkolupien myöntämisen ja kaavailee verkkojen keräämistä ja tuhoamista. Suunnitelman kustannukset ja rahoitusmahdollisuuden on laadittu yksityiskohtaisesti.
Toimenpide takaa asianosaisille kalastajille taloudellista tukea niiden kalastustoiminnan uudelleensuuntaamisessa. Siksi kalastusvaliokunta äänesti suurella enemmistöllä esitetyn suunnitelman puolesta. Siihen sisältyy myös viisi tarkistusta vapaaehtoisuuden, valvonnan ja kaikkien Välimeren laivojen kunnioittamisen periaatteesta sekä tuista myös muille kuin eurooppalaisille kalastajille Italian laivoilla. PPE hyväksyy lopulta Italian-suunnitelmassa aikaansaadun yksimielisyyden ja torjuu esittämämme uudet tarkistukset tutkittuaan ne huolellisesti.

Eisma
Arvoisa puhemies, kreikkalaiset ja espanjalaiset puhuvat verkkojen labyrintista. Välimerellä käytetään joskus jopa 25 kilometrin pituisia ajoverkkoja. Italian 690 kalastusaluksella ajoverkon keskipituus on noin 12 kilometriä. Yhteenlaskettuna se on yhtä pitkä kuin matka Gibraltarilta Izmiriin ja takaisin. Ei ole vaikea kuvitella näiden verkkojen tuhoisaa vaikutusta ja ei-toivottua, mutta kuolettavaa sivupyyntiä.
Asia on mielestäni selvä. Tarvitaan suunnitelma korvaavista keinoista, mutta on harmi, ettei komissio sano esityksessään selvästi, tuhotaanko verkot ja jos, niin miten. Sitä paitsi komission esitys ei tarjoa takuita eurooppalaisten varojen vastuullisesta käytöstä. Hyvän ystäväni Baldarellin mietinnöstä käy ilmi, että hän kannattaa vapaaehtoista suunnitelmaa. Toivon, ettei komission jäsen Bonino hyväksy vapaaehtoisuutta, vaan tulee asettamaan velvoitteet.
Arvoisa puhemies, minusta on harmi, että Baldarellin mietinnöstä löytyy niin vähän sitoutumista ajoverkkokalastuksen lopettamiseen. Ei ole hyvä viitata toistuvasti sellaisiin maihin, kuten Algeria, jotka käyttävät myös ajoverkkoja. Mielestäni Italian on tunnettava vastuunsa. Voimme auttaa tässä ja siksi on erittäin tärkeää, että taloudellisia korvauksia ryhdytään maksamaan vasta sitten kun on saatu hyvä valvontajärjestelmä ja kun verkot todella tuhotaan. Olen esittänyt asiasta liberaalien ryhmän nimissä kolme tarkistusta A-, B- ja C-kohtiin ja toivon ja odotan, että komission jäsen Bonino komission edustajana tulee hyväksymään nämä tarkistukset.

Tamino
Arvoisa puhemies, muistuttaisin vihreiden puolesta aluksi, että lukuisat tutkimukset ovat osoittaneet ajoverkkojen käytön olevan ei-valikoiva kalastusmenetelmä. Niinpä olemme sillä kannalla, jota on parlamentissammekin useita kertoja korostettu, että ainoa keino vallitsevan tilanteen ratkaisemiseksi on kieltää ajoverkkojen käyttö Välimeren alueella, olivat ne sitten minkä mittaisia tahansa.
Tämän päämäärän saavuttamiseksi olisi mielestämme päästävä sopimukseen kaikkien Välimeren rantavaltioiden kanssa varsinkin siitä syystä, että nykyistä määräystä 2, 5 kilometrin mitasta ei yleensä noudateta. Juuri tällä hetkellä - olen saanut asiasta ilmoituksen - on Välimerellä havaittu kalastusaluksia kalastamassa noin 8 kilometrin verkoilla.
Mielestäni tässä tilanteessa on ehdottomasti suunnattava uudelleen nykyisen, ajoverkkojen käytöllä Välimeren tasapainoa vaarantavan laivaston kalastustoiminta. Tässä yhteydessä pidämme sopivana ratkaisuna komission esittämää uudelleensuuntautumissuunnitelmaa, johon parlamentin valiokunta on ehdottanut uusia tarkistuksia. Näiden suhteen olemme täysin yksimielisiä yhtä tarkistusta lukuun ottamatta: emme kykene käsittämään, millä perusteella eurooppalaiseen sääntösopimukseen pitäisi sisällyttää viite ammattiliittojen kanssa tehtyyn sopimukseen. Tämän lisäksi vahvistan vain jo kollega Eisman mainitseman asian, eli että näiden parannuksien aikaansaamiseksi on välttämätöntä poistaa verkot käytöstä välttääksemme niiden myynnin muille, jolloin ne olisivat aivan samalla tavalla käytössä Välimeren alueella, ja ongelma jäisi ratkaisematta yrityksistä huolimatta.

Kindermann
Arvoisa puhemies, minusta Baldarellin mietintö on nykyisessä muodossaan sekä kalastusvaliokunnan hyväksymin kompromissitarkistuksin ilahduttava. Siinä tunnustetaan komission ehdotus hyväksi perustaksi, korostetaan oikeudellisia puitteita, joihin ehdotus perustuu, ja otetaan huomioon sosiaalistaloudellinen vastuu kaikista kyseisillä italialaisille aluksilla olevista kalastajista. Vaikka ajoverkkokalastuskysymykseen liittyy paljon tulenpalavuutta, on kuitenkin korostettava, että nyt ei ole kyse ajoverkkokalastuksen yleisestä kieltämisestä Välimerellä. Näin ei anneta ymmärtää myöskään käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa.
Meidän on pidättäydyttävä olemassa olevista oikeudellisista puitteista ja ne sallivat vielä ajoverkkojen käytön 2, 5 kilometrin pituuteen asti. Oikeudellisten puitteiden muuttaminen on neuvoston tehtävä sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti jo syyskuussa 1994 esitti komission lainsäädäntöesityksen perusteella ajoverkkojen käytön lopettamista heti. Siten tässä esitetyt toimet eivät vapauta meitä noudattamasta johdonmukaisesti kerran tehtyjä päätöksiä ja edustamaan edelleenkin ekologisesti kestämätöntä ajoverkkokalastuksen kieltoa.
Jos tätä esitystä voidaan kuitenkin pitää yleisesti ottaen yleisenä askeleena pois ajoverkkokalastuksesta, johtuu se siitä, että uudelleensuuntautumisohjelma kaavailee taloudellisia houkutteita asianosaisille kalastajille, jotta ne luopuvat lopullisesti ja kokonaan tästä kalastusmuodosta ja poikkeavat siten vapaaehtoisesti nykyisistä oikeudellisista puitteista.
Esittelijän ansiota on, että hän ei ole unohtanut ekologian lisäksi asianosaisten tilannetta. Muistelen, että tosiasiassa asianosaisilla alueilla on kyse lähes poikkeuksetta tavoite 1 -alueista, joilla on vähän vaihtoehtoja kalastukselle. Korostettava on myös hänen huomioon ottamaansa vastuuta kalastajista, jotka ovat kotoisin jostakin kolmannesta maasta, mutta tekevät työtä italialaisilla aluksilla. Meistä on positiivista suunnitelman toimeenpano järjestellen uudelleen Italian käytössä olevia KOR-varoja, mutta kannatamme annetun aikataulun tiukkaa noudattamista.
Lopuksi ekologian piirin sulkemiseksi jälleen, haluaisin korostaa erityisesti vielä kalastusvaliokunnan vaatimusta ottaa mukaan Välimerellä kalastavat kolmannet valtiot, jotta niiden kanssa saataisiin aikaan säännöksiä, jotka kunnioittavat vähintään ajoverkkojen 2, 5 kilometrin pituutta.

Burtone
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, uskon, että tässä vaiheessa keskustelua on aiheellista täsmentää - niin teki esittelijäkin, mutta tahdon korostaa sitä vielä kerran -, ettemme puhu mistä tahansa alasta. Puhumme alasta, joka antaa edelleen työtä ja elinmahdollisuudet lukuisille perheille, etenkin Etelä-Italiassa. Se on vaikean työttömyyden vaivaaman etelän todellisuutta. Arvoisa puhemies, puhumme alasta, jolla on pitkät perinteet, puhumme toiminnasta, jossa yhdistyvät työ, perinteet ja kulttuuri. Ja kuitenkin on sanottava - tästä ei ole epäilystäkään -, että talousmahdeille, joiden edut ovat usein Italian ulkopuolella, kuuluvien laivastojen harjoittama tehokalastus on aiheuttanut Välimeren merinisäkäskannan köyhtymisen ja siten vaarantanut koko ekosysteemin.
Tästä syystä erilaisissa kansallisissa ja kansainvälisissä yhteyksissä on useita kertoja päätetty tiettyjen kalastustoimintojen rajoittamisesta. Italian miekkakalaa kalastavan laivaston uudelleensuuntautumissuunnitelma, josta keskustellaan tänään, vastaa ympäristönsuojelullisia ja Välimeren olosuhteiden säilyttämisen vaatimuksia, mutta esittelijän lisäämien parannusten tueksi olisi mielestäni samalla mahdollista ottaa huomioon joitakin yhteiskunnallistaloudellisia ehdotuksia ja kysymyksiä, joita etelän olot herättävät. Suunnitelmalla ei itse asiassa pyritä itsevaltaiseen, ylimieliseen kalastustoiminnan lakkauttamiseen, sillä ei vastusta tuettua kehitystä, vaan sillä toteuttamaan hanke, jonka päämäärinä ovat samanaikaisesti Välimeren suojelu ja yhteiskunnallisten jännitteiden välttäminen. Uskon tarkistuksien 15 ja 16 kykenevän edistämään tätä sopeutumista; ne voisivat tehdä ehdotuksista joustavampia ja hyväksyttävämpiä työntekijöiden itsensä kannalta.
Arvoisa puhemies, hyökkäävän ympäristönsuojelun ja salattavien vaihtokauppojen välillä ei useinkaan tunneta rajaa. Jossain vaiheessa on lopullisesti selvittävä, onko tarkoitus suojella delfiinejä vai ovatko kyseessä miekkakalojen kanssa kilpaileviin muihin lajeihin liittyvät edut.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät parlamentin jäsenet, ajoverkkokalastuksesta on muodostumassa todellinen kaikkia yhteisön toimielimiä koetteleva uskottavuuden tulikoe. Erityisesti tämä koskee tätä parlamenttia ja vielä enemmän omaa kalatalousvaliokuntaamme, jossa puhumme tämän tästä vastuuntuntoisesta kalastuksesta ja valikoivista välineistä. Olemme tuominneet nämä välineet useaan kertaan ja vaatineet niiden täydellistä poistamista. Nyt kyse on komission ehdotuksen tarkastelusta, joka liittyy Italian hallituksen suunnitelmaan käyttää näitä välineitä Välimerellä tapahtuvan kalastustoiminnan uudelleensuuntautumiseksi. Olisimme halunneet vakuuttavampia takuita niiden täydellisestä poistamisesta, mutta meidän on tuettava Italian hallituksen päätöstä uudelleensuuntautumistoimenpiteiden käyttöönotosta. Vaikka nämä ovat vapaaehtoisia tarkoitettuun oikeudenmukaiseen ja tarpeelliseen tukeen verrattuna toivomme, että ne kannustavat kalastajia uudelleensuuntautumiseen ja myöhempään ajoverkkojen täydelliseen hylkäämiseen, kuten voidaan päätellä Italian hallituksen viimeisessä ministerineuvoston kokouksessa esittämän kannan perusteella vastauksena Espanjan ehdotukseen.
Arvoisa komissaari, olemme siten yhtä mieltä niin komission ehdotuksen yleisten suuntaviivojen kuin myös Baldarellin toisessa mietinnössä saavutetun kompromissin kanssa. Toivomme - ja mielestämme tämä on perusteltua - että Italian neuvostossa äskettäin omaksuman uuden kannan myötä saavutamme pian kauan kaivatun enemmistön. Siten kukaan ei puolusta ajoverkkojen säilyttämistä sillä, että toiset jatkavat niiden käyttöä tietäen, että ne ovat vahingollisia. Siten ei ole myöskään odotettavissa uusia konflikteja kalastajien tai luonnonsuojelijoiden välillä tai vientiimme kohdistuvia paineita tai ajoverkkojen kalliiden valvontatoimenpiteiden arvostelua. Meidän on tehtävä velvollisuutemme, jota olen jo pyytänyt tältä parlamentilta. Ajoverkot on kiellettävä ja poistettava lopullisesti.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, selvittäisin ennen kaikkea, miksi minä ja kuusi muuta Euroopan kansanpuolueen ryhmän edustajaa emme katsoneet aiheelliseksi allekirjoittaa kahta tarkistuksista, joista äänestetään huomenna tässä salissa. Kyseessä on kaksi tarkistusta, jotka eivät sisälly ryhmien sisällä ja kalatalousvaliokunnassa vaivoin saavutettuun yhteisymmärrykseen. Olemme myös mieluummin tinkimättä sopimuksista, etenkin kun niihin on ollut vaikeaa päästä. Emme siis tahdo luoda uudelleen - ja vielä täysin aiheetta - epäluottamuksen ilmapiiriä, joka on jo johtanut keskustelun palauttamiseen Strasbourgiin. Emme myöskään halua ottaa sitä riskiä, että keskustelu herätetään uudelleen henkiin, koska kalastajiemme ensisijainen vaatimus juuri tällä hetkellä on saattaa voimaan mahdollisimman pian neuvoston päätös, joka antaisi heille lopullisen varmuuden asiasta nyt kun seuraava kalastuskausi on alkamassa.
Tähän on lisättävä, että kyseiset tarkistukset, joihin toki yleisesti voidaan yhtyä, eivät juuri vaikuta asioiden olemukseen. Sen sijaan inhimillisestä näkökulmasta on tärkeää hyväksyä tarkistus, joka laajentaa Italian kalastajille suunnatut tuet koskemaan myös kolmansien maiden, yleensä Maghreb-maiden kalastajia, jotka ovat toimivat ilmeisesti pysyvästi alueella.
Lopuksi esitän vetoomuksen komissaari Boninolle: tehtäköön kaikki mahdolliset aloitteet sellaisen fooruminen löytämiseksi - joka saattaisi olla Välimeren yleinen kalastusneuvosto - jossa päästäisiin Unionin ja kolmansien maiden väliseen sopimukseen, jotta Euroopan unionin itselleen asettamat säännöt ja kiellot pätisivät myös muihin. Italian kalastajat ja yleisemmin kaikki Euroopan unionin kalastajat joutuvat sietämättömän pilkan kohteeksi, kun tiedetään, että Japanin, Korean tai Maghreb-maiden laivastot saavat jatkaa heiltä kiellettyä miekkakalan kalastusta heidän kotiensa edustalla ja kaiken lisäksi avarammilla vesillä ja vielä entistä suuremmilla voitoilla.
Viimeksi mainitun suhteen toivon unionin suojelevan tehokkaalla ja johdonmukaisella tavalla omaa kalastuspolitiikkaansa myös tällä osa-alueella, EU: n ja Välimeren maiden välillä solmittavissa assosiaatiosopimuksissa.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on seurausta Italian hallituksen ja Euroopan komission välisestä sopimuksesta Italian ajoverkkoja käyttävän laivaston uudelleensuuntautumiseksi. Alle 2, 5 kilometrin pituisten välineiden heikko tuottavuus on johtanut rikkomuksiin ja aiheuttanut jatkuvia protesteja ja jopa Yhdysvallat on uhkaillut kauppasanktioilla kansainvälisen kauppatuomioistuimen tuomion seurauksena.
Tässä suunnitelmassa korostetaan sitä, että ajoverkot eivät ole kannattavia. Nämä välineet on hävitettävä vesiltämme lopullisesti ja siksi on pohdittava niiden poistamista ja uudelleensuuntautumista. Toimenpiteet ovat siten aiheellisia ja pyydän komissiota tarkistamaan, että nämä verkot todella hävitetään ja poistetaan eikä niitä luovuteta muille yhteisön ulkopuolisille laivastoille. Ajoverkkojen poistaminen aiheuttaa kuitenkin merkittävän sosiaalisen ongelman Etelä-Italian kaltaiselle alueelle, joka kärsii erityisen voimakkaasti työttömyydestä ja taloudellisen toiminnan puutteesta. Siksi laadittu tukisuunnitelma on tärkeä, koska sen avulla voidaan rekonvertoida osa laivastosta ja suuntautua uudenlaiseen kalastukseen. On välttämätöntä, että Euroopan unioni on solidaarinen Italian kalastuslaivastolle. Tästä haluaisin kiittää komissiota ja erityisesti komissaaria.
Arvoisa komissaari, tämän suunnitelman avulla voidaan tasoittaa tietä ajoverkkoja koskevan ongelman lopulliselle ratkaisulle Euroopan unionissa. Italian tilanne on vaikea, koska tämä koskee 677 alusta. Suunnitelman soveltamisen avulla voidaan pohtia neuvostossa ratkaisua, joka sisältää myös Atlantin laivastojen uudelleensuuntautumisen. Tämä koskee alle 60 englantilaista, irlantilaista ja ranskalaista alusta.
Euroopan komission vastuuna on esittää neuvostolle uusi ehdotus sopimuksen saavuttamiseksi. Arvoisa komissaari, jos Baltian alue suljetaan täydellistä kieltoa koskevan ehdotuksen ulkopuolelle sen kalastuksen erityispiirteiden takia, jos 12 meripeninkulmaa jätetään ulkopuolelle ja Italian tapaista tukisuunnitelmaa sovelletaan Atlantilla 60 alukseen, jotka työllistävät noin 300 henkeä, yhteisön maksettavaksi lankeaisi noin 8 miljoonaa ecua. Voitte saavuttaa enemmistön neuvostossa näiden toimenpiteiden avulla näiden välineiden täydelliseksi kieltämiseksi.
Arvoisa komissaari, olen vakuuttunut siitä, että tavanomaisella poliittisella rohkeudellanne saatte aikaan sen, että ehdotuksessa taataan tulevien varantojen säilyminen ja tarpeellinen solidaarisuus Italian, Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin laivastoille, joita tämä uudelleensuuntautuminen koskee.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, keskityn puheenvuorossani eräisiin esille ottamiinne kohtiin ja yleisesti eräisiin tarkistuksia koskeviin kohtiin, joita komissio ei voi hyväksyä, mille aion esittää syyt.
Ennen kaikkea on nostettu esiin ongelma verkkojen tehokkaasta poistamisesta, niiden tuhoamisesta. Rauhoittaisin Eismaa ja myös Taminoa sillä, että tämä osa on selkeästi ja useaan otteeseen toistettu Italian suunnitelmassa, niin toimenpiteiden kuin ehtojenkin osalta. Toistan, se on useasti vahvistettu hyvin ponnekkaasti hallituksen tekstissä.
Lisäksi on tuotu esiin kolmansien maiden ongelma: ymmärrän sen huolena, johon yhdyn. Psykologisesti on varmaankin vaikeaa perustella sitä, että kolmannet maat - japanilaiset, korealaiset tai muut - saavat kalastaa samalla välineellä. Minun on kuitenkin myönnettävä parlamentin jäsenille oikeudellisten keinojen riittämättömyys näiden alusten toimintaan puuttumiseksi. Kuten monet teistä tietävät, erityisesti Venetsian konferenssissa käynnistimme keskustelun sopiaksemme toimintasäännöistä, koska oikeudelliset keinot eivät salli väliintuloa kolmansia maita kohtaan kansainvälisillä vesillä.
Eräisiin muihin tarkistuksiin, erityisesti yhteisömaiden ulkopuolisille kalastajille annettavia korvauksia koskevaan tarkistukseen 5, ei komission tekstissä viitata, koska siihen ei ole mitään viitteitä myöskään Italian hallituksen esittämässä suunnitelmassa. Komissio on kuitenkin valmis ilmoittamaan, mikäli Italian hallitus haluaa käyttää tätä mahdollisuutta, ettei sillä ole mitään syytä vastustaa tätä mahdollisuutta, vaikka sillä ei ollut perustetta sisällyttää sitä tekstiinsä. On selvää, että tämä on avaus, mutta me emme olisi pystyneet esittämään sitä.
Toinen tarkistus, jota komissio ei voi hyväksyä, on tarkistus 19, koska se koskee aiheessa, joka jää tämänkaltaisen ehdotuksen ulkopuolelle. Se viittaa oikeastaan tutkimussuunnitelmaan, joka on todennäköisesti hyvin lupaava mutta jolla ei tosiasiassa liity ehdotukseemme. Muistutan arvoisia parlamentin jäseniä siitä, että komission ehdotuksen tavoitteena on miekkakalaa kalastavan laivaston uudelleensuuntautumissuunnitelman hyväksyminen, jonka Italian hallitus on esittänyt. Komissio ei siten voi paneutua muihin asioihin.
Tulen nyt perusongelmaan, jonka monet teistä ovat esittäneet komissiolle ja joka koskee tämän kalastusvälineen poistamista. Haluan toistaa ties kuinka monetta kertaa parlamentille, joka lisäksi tuntee asian, että neuvoston pöydällä on vuodesta 1994 levännyt komission ehdotus tämän kalastusvälineen poistamisesta. Neuvosto ei ole tähän päivään mennessä saanut kokoon riittävää enemmistöä sen hyväksymiseksi. Tämä on täyttä totta! Niinpä uskon, että jos parlamentin jäsenien käytössä on painostuskeinoja, he voisivat käyttää niitä hyödyllisesti tuota toista yhteisön toimielintä vastaan. Tällä hetkellä tilanne on se, että viimeisessä neuvoston kokouksessa Espanjan hallituksen, joka myös toimitti komissiolle työsuunnitelman lopullisen päämäärän saavuttamiseksi ehdotuksesta, käytiin keskustelu, joka antaa komissiolle toivoa asioiden kypsymisestä ja joka todellisuudessa on aikaansaamassa avauksen eräiden jäsenvaltioiden osalta, jotka olivat tähän asti pysytelleet tiukasti puolustusasemissa.
Komissio on siis syventynyt tutkimaan uuden ehdotuksen toteuttamiskelpoisuutta, ja jos esitys vahvistetaan se eikä aiheuta hedelmätöntä kiistelyä, komissio pystyy esittelemään sen nopeasti, jotta asiassa päästään eteenpäin.
Arvoisat parlamentin jäsenet, toistan: jos teillä on painostuskeinoja, komissio olisi teille erittäin kiitollinen, jos käyttäisitte niitä tehokkaasti muihinkin yhteisön toimielimiin, jotka ovat toistaiseksi jumiuttaneet asian käsittelyn.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, kiitän komissaaria, joka selvensi eräitä komission pyrkimyksiä ja osoitti ne myös Italian hallitukselle. Kysyisin komissaarilta, onko mahdollista, että parlamentin kalatalousvaliokunnan yksimielisesti hyväksymät tarkistukset edustaisivat neuvoston käsittelyssä komission ilmaisemaa kantaa. Viittaan erityisesti vapaaehtoissuunnitelman käsitteeseen ja kolmansia maita koskeviin tukitoimiin. Olisi sangen merkittävää, jos komissio kykenisi tämänkaltaiseen kannanilmaisuun ja kunnioittaisi kalatalousvaliokunnan tahtoa.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että kiitän komissaaria hänen selityksestään, haluaisin esittää hänelle hyvin konkreettisen kysymyksen: Tarkoittaako hän sanoillaan sitä, että Euroopan komissio aikoo muuttaa ehdotustaan neuvoston seuraavaa käsittelyä varten, jotta kaikkien näiden kalastusmuotojen poiskitkemisen taakse saadaan enemmistö?

Eisma
Arvoisa puhemies, runsaat kaksi kuukautta sitten keskustelimme neuvoston puheenjohtajan kanssa Strasbourgissa ja hän sanoi: komission on tehtävä uusi esitys ajoverkkojen kiellosta, sillä olemme ajautuneet umpikujaan asiassa. Neuvostosta ei löydy enemmistöä asian taakse. Haluan kysyä komission jäseneltä, milloin hän tekee lupaamansa muutetun esityksen.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pyydettyjen kannanilmausten suhteen - koska toivon neuvoston hyväksyntää " ajoverkko" -suunnitelmalle minä tahansa ajankohtana, odottamatta 17. päivään kesäkuuta - en tiedä, onko menettelytavan osalta mahdollista komission päätyä julkilausumaan. Tarkistan joka tapauksessa menettelyn ja joka tapauksessa voin sanoa tänään tässä istuntosalissa, että vapaaehtoisuus on selkeästi huomioitu ja selitetty Italian hallituksen suunnitelmassa ja erityisesti komission ehdotuksen johdanto-osan viidennen kappaleen toisessa lauseessa.
Kolmansien maiden osalta - käsittääkseni sillä viitataan kolmansista maista peräisin oleviin kalastajiin - komissio ei se ole sisällyttänyt esitetynlaisia mahdollisuuksia ehdotukseensa, koska niitä ei ollut Italian hallituksen suunnitelmassa, mutta se ei vastusta tämän kaltaista laajennusta, jos Italian viranomaiset haluavat pohtia sitä.
Uuden ehdotuksen osalta toistan, että neuvoston pöydällä on komission ehdotus vuodelta 1994. Neuvosto ei ole muutamien jäsenvaltioiden vastustuksen vuoksi milloinkaan voinut tai halunnut hyväksyä sitä. Koska viimeisessä kalastusneuvoston kokouksessa käytiin suuntaviivakeskustelu, joka minusta osoitti eräiltä jäsenvaltioilta, joiden joukossa oli Italia ja myös muita maita, jonkinasteista avautumista - kalastusneuvosto kokoontui muuten täsmälleen viisi päivää sitten -, komissio keskittyy arvioimaan uuden ehdotuksen poliittista toteuttamiskelpoisuutta. Komissio ei aio antaa kenellekään alibia uuden ehdotuksen esittämiseksi, jos poliittiset asetelmat säilyvät samoina. Se olisi yksinkertaisesti sanottuna kahden vuoden lisäharjoitus tutkimuksineen, syventymisineen ja erittelyineen eikä se johtaisi mihinkään. Komissio aikoo arvioida asian ennen kuin siitä esitetään arvioita, jotta emme päätyisi toiseen ja täysin samanlaiseen poliittiseen umpikujaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Bonino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)

