Здравните системи в страните от Африка на юг от Сахара и здравеопазването в световен мащаб (кратко представяне)
Председател
Следващата точка е докладът на г-жа De Keyser, от името на комисията по развитие, относно здравните системи в страните от Африка на юг от Сахара и здравеопазването в световен мащаб,.
Véronique De Keyser
Г-жо председател, г-н член на Комисията, благодаря Ви, че останахте до толкова късно. Всъщност докладът е в отговор на съобщение на Комисията относно здравеопазването в световен мащаб, но ние искахме да възприемем гледна точка, която е по-различна, и се концентрираме в по-голяма степен върху системите за взаимно подпомагане, които понастоящем се развиват интензивно в Африка. Позволете ми да се върна малко назад.
Състоянието на здравеопазването в Африка всъщност е ужасно, въпреки цялата международна помощ, и това се дължи на голям брой фактори, били те изменението на климата, финансовата криза, войните, лошото управление в някои държави или алчността, породена от наличието на богатства в Африка. Като добавим големите пандемии от рода на СПИН, малария, туберкулоза и т.н., тези многобройни фактори означават, че сме изправени пред истинско бедствие.
Поради това преди всичко трябва да призная работата на неправителствените организации, както и на някои църкви, които вършат наистина забележителна работа при извънредни условия, в конфликтни райони, но това не може да бъде дългосрочна реакция, това не е устойчива реакция.
Съществуват така наречените вертикални фондове, които бяха споменати и които се използват за борба срещу най-разпространените заболявания, като например СПИН, малария и туберкулоза. Те набират много средства и са изключително привлекателни за частни инициативи за помощ, тъй като хората чувстват, че даряват за кауза, върху която се извършва добър контрол. В действителност обаче тези фондове също, въпреки че със сигурност постигат своята цел, решават само малка част от проблема, тъй като, за съжаление, днес в Африка повече смъртни случаи все още се причиняват от липсата на санитарна инфраструктура, липсата на питейна вода - деца умират от дизентерия - или липсата на местен диспансер, отколкото от СПИН или малария.
Във връзка с това вниманието беше насочено към движение, което започна да се развива през 90-те години на XX век и беше представено от инициативи, включващи системи за здравно осигуряване, но преди всичко системи за взаимно подпомагане, които възникнаха почти навсякъде в различни африкански държави. Разбира се, целта на тези системи за взаимно подпомагане е хората да се включат в управлението на собственото си здраве. Нека не си затваряме очите: те няма да бъдат самостоятелни, няма да успеят да осигурят цялото финансиране за грижи или за достъп до лекарства, но в съчетание с други фондове, с други субсидии, все пак те осигуряват предоставянето на здравни грижи и лекарства и най-вече участие, един вид социална динамика, която се утвърждава.
Те са стотици, съществуват в различни държави и в различни сектори. Има взаимоспомагателни каси на жени, взаимоспомагателни каси на собственици на кафенета и т.н. Следователно предизвикателството за нас е да подкрепяме това социално движение, да го финансираме и координираме, като същевременно си казваме, че някой ден то ще стане самостоятелно, но засега не е така.
Следователно, въпреки че тези взаимоспомагателни каси съществуват, това, разбира се, е възможно само ако успоредно с тях съществуват така наречените хоризонтални системи. С други думи, защо да се осигурявате или плащате за моментно влошаване на здравословното състояние, за хирургическа намеса, ако няма болница, ако няма лекар, ако няма лекарства? Ето защо във връзка с това считаме, че Европейският съюз не само следва да подкрепя, координира и поддържа тези взаимоспомагателни каси, но също така да обърне сериозно внимание на хоризонталните системи, на основните здравни грижи, дори това да означава да разчитаме отчасти на вертикалните фондове за финансиране на "хоризонталните" грижи, този елемент от основните грижи, който е необходим, който осигурява равновесието, позволяващо съществуването на взаимоспомагателните каси.
В доклада е разгледана тази група от въпроси. Изчерпах времето си, но може би ще отговоря на колегите, които изразяват загриженост относно репродуктивното здраве, което се засяга в доклада и е въпрос, който считам за изключително важен.
Niccolò Rinaldi
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, г-жа De Keyser каза почти всичко, каквото има да се казва. Искам да посветя тази минута на едно момченце, което видях на 1 декември 2009 г. в Луанда, когато бяхме в Ангола за Парламентарната асамблея АКТБ-ЕС. Момченцето беше на края на жизнените си сили, то умираше поради недохранване в ръцете на майка си в болницата "Дивайн Провидънс" [Divine Providence] в центъра на Луанда, близо до мястото, където работехме, и близо до стадиона, който се строеше за Купата на африканските нации, с други думи, то беше заобиколено от изобилие.
Това обаче не беше изолиран случай: всеки ден в Луанда деца все още умират от глад поради недохранване, в ръцете на младите си майки, които не са били научени на нищо за храненето и които често са оставени на произвола на съдбата.
За един християнин подобни гледки са грях - голям грях; за един политик те са признак за неуспеха на нашите политики; а за управляващата класа в тази държава, Ангола, те са и признак на алчност и несправедливо разпределение на богатството. Считам, че причините, поради които това дете имаше толкова краткотрайно съществуване на Земята, ни предоставят достатъчно материал за размисъл и се надявам, че моят разказ ще допринесе за този размисъл.
Anna Záborská
(SK) Въпреки някои несъгласия, които имам по отношение на доклада, първо, искам да поздравя г-жа De Keyser. Тя доказа, както много пъти преди това, че познава политиката за развитие и колко е загрижена за условията на живот в различни части на света.
Равнището на здравните грижи в държавите от Африка на юг от Сахара е плачевно. Аз обаче изразявам загриженост от това, че г-жа De Keyser не прие поне някои от моите предложения за изменения. Не е редно да оценяваме положително окончателните документи от Кайро и Пекин, а когато аз се позова на тях, да не се приемат. Това се дължи единствено на това, че според някои колеги някои параграфи изглежда не съответстват на европейската политика относно репродуктивното здраве. Жалко е, че не желаем да зачитаме значението на националните и регионалните особености и историческото, културното и религиозното разнообразие на държавите от Африка на юг от Сахара. В резултат на това здравето на местните жители може само да страда.
Miroslav Mikolášik
(SK) Общата декларация за правата на човека признава здравето като едно от основните права на човека. Лично аз считам, че това право трябва да се разглежда в тясна връзка със самото право на живот.
В държавите от Африка на юг от Сахара тези права съществуват в много специфични и несигурни условия и поради това искам да подчертая, че е необходимо Европейският съюз да възприеме отговорен и хуманен подход в областта на здравните грижи. Първо, искам да отбележа, че Европейският съюз не следва да насърчава прекъсването на бременността като право, тъй като това така наречено право не е признато в нито един международен документ като така наречено основно право на човека. Напротив, Съюзът, като защитник на правата на човека в целия свят, следва да работи все повече в подкрепа на програми за защита на майки с деца в своите политики за развитие и да насърчава решения, които са съвместими и с правото на живот и защита на неродените деца. Второ, искам да подчертая отново, че ЕС и държавите-членки не следва да включват в търговските споразумения условия относно правата на интелектуална собственост, които възпрепятстват достъпа на засегнатите от бедност хора в развиващите се страни до основни лекарства и които допринасят за високите равнища на смъртност в тези региони.
Мишел Барние
Г-жо председател, моят колега, г-н Пиебалгс, не можа да присъства лично и от негово име ще представя няколко коментари и бележки. За да бъдем откровени, отново, както винаги, Комисията е на разположение на Парламента и съм изключително доволен, че изслушах доклада на г-жа De Keyser и другите оратори по тема, която ме интересува лично от дълго време. Освен това, г-жо De Keyser, не случайно, в качеството ми на член на Комисията, отговарящ за вътрешния пазар и услугите, освен посещенията ми, които сега правя всеки седмица до всяка от столиците в Съюза, и след първото посещение, което трябваше да направя в Съединените щати, тъй като почти всичките ни транзакции са трансатлантически, бързах да направя второ посещение извън Съюза в Адис Абеба, в края на юли, за да се срещна с ръководителите на Африканския съюз. Това се дължи на факта, че нашите съдби са взаимно свързани и вече много години призовавам за нова политика на партньорство между нашите два големи континента.
По отношение на много теми, свързани с кризата, които във всеки случай засягат или са свързани с нашите опасения - например, сътрудничеството между нашите пазари, борбата срещу прането на пари, финансовото регулиране, борбата, която искам да водя безкомпромисно срещу прекомерните спекулации със селскостопански продукти, особено в Африка, където много държави зависят от внос на храни - аз и моите колеги решихме, след това посещение, да започнем и разширим нашето сътрудничество.
Като Ви поздравявам от името на г-н Пиебалгс и от мое име за качеството на Вашия доклад, в който описвате положението със здравните грижи в развиващите се страни, искам да добавя, че не става въпрос само за Африка. Преди няколко седмици бях в Хаити след посещенията на моите колеги баронеса Аштън, г-жа Георгиева и г-н Пиебалгс и стана ясно, че дори извън Африка има предизвикателства, които трябва да бъдат преодолени в областта на превенцията на болестите и общественото здраве в най-бедните държави.
Както отбеляза г-н Rinaldi, факт е, че почти 30 милиона души умират преждевременно всяка година в развиващите се страни поради причини, които могат да се лекуват със средствата, които в Европейския съюз или Съединените щати се изразходват само за храна за домашни любимци или, ако търсим друго сравнение, с около 2% от военните разходи в световен мащаб. Считам това положение за абсолютно неприемливо.
Жизнеспособните социални политики, включително за здравеопазване, следва да бъдат най-важните основни функции на всяка държава, в рамките на устойчив и приобщаващ растеж. Здравето не е само всеобщо право, но също и част от икономическото развитие. Системите за здравеопазване, основаващи се на разход на глава от населението, по-малък от 30 евро за година, което е 50 пъти под средното равнище за ЕС, никога няма да могат да задържат здравните специалисти на работните им места, да гарантират наличието на важни лекарства или да предложат на хората равен достъп до грижи.
Във връзка с това искам да ви съобщя, от името на г-н Пиебалгс, че ще продължаваме да настояваме Европейският съюз да изпълни ангажиментите си по отношение на равнището и качеството на публичната помощ за развитие за онези трети държави, които се нуждаят най-много от нея. Що се отнася до Комисията, подкрепата за системите за здравеопазване остава приоритетен ангажимент на нашата външна политика и силен елемент на нашия политически диалог с трети държави. Във връзка със загрижеността на г-жа Záborská, всъщност не всички трети държави са в едно и също положение. Има голяма разлика, както казахте, между развиващите се страни и по-слабо развитите страни в Африка например.
Освен това ние се опитваме да популяризираме тази идея чрез активното участие на Комисията в световни инициативи като Глобалния фонд за борба срещу СПИН, туберкулоза и малария, както и чрез взаимодействие с други публични и частни участници, работещи в тази област. Г-жо De Keyser, с право признахте работата на неправителствените организации, която считам, че служи за пример. Преди няколко дни в Хаити отново видях, че те играят забележителна и решаваща роля в административните или обществените аспекти на различните действия, предприети от Съюза, спонсори на фондове или Световната банка.
Адекватните социални и здравни политики са изключително важни за постигането на конкретни резултати както в Европа, така и в развиващите се страни. Само гарантирането, че за подкрепа на нашите европейски партньори се отделят значителни ресурси, не може да бъде достатъчно. Трябва също да направим необходимото нашите политики да бъдат последователни, например политиката за миграция на здравните специалисти или за търговията с лекарства, така че глобалното въздействие на вътрешните политики да бъде също в полза, или поне да не причинява вреда, на хората по света, които най-много се нуждаят от тях.
От моята област на компетентност искам да отбележа два въпроса, които може да представляват интерес за Вас, г-жо De Keyser. Първо, в проекта на Акта за единния пазар, който подготвяме за 27 октомври, възнамерявам да дам приоритет на важната област на социалното предприемачество и да работя за определяне на статуса на Европейската фондация. На фона на всичко това следва да насърчаваме, тук у дома в Европа, структурите, неправителствените организации, социалните предприемачи, които могат да бъдат подпомагани в тяхната работа в помощ на най-бедните държави или развиващите се страни, особено в областта на здравеопазването.
Освен това има втора област, която ме засяга в момента, и това е фалшифицирането. В плана, който ще ви представя през есента относно борбата срещу пиратството и фалшифицирането, предвидих няколко раздела, които ще финансираме и подкрепяме; за технологиите за откриване на фалшиви стоки, за комуникацията с европейската общественост и за обучението на персонала в митниците или на външните граници на Съюза.
Искам обаче да има и раздел - и поисках от моите колеги това - относно сътрудничеството с държави, от които произлизат тези фалшиви стоки и в които те могат да причинят сериозни вреди на здравето, особено ако са фалшиви лекарства. Ще се върнем своевременно към тази тема.
Въз основа на анализа, който Ви представих накратко, Съюзът прие заключенията относно ролята на ЕС в световното здравеопазване. Те са нашата отправна точка за намеса в областта на здравеопазването. Както казах, ресурсите за официална помощ за развитие не са достатъчни и има един въпрос, чийто анализ във Вашия доклад доказва колко е вярно това. В Европа имаме многобройни начини за финансиране на здравните услуги и всеки от тях има своите силни и слаби страни. Няма единствено, идеално решение, което да е подходящо за всички местни условия. Ясно е, че напълно доброволна система за осигуряване, основаваща се на механизми за частно финансиране, също не би била достатъчна за осигуряване на равен и всеобщ достъп до здравни грижи. От тук следва съществената роля, която публичните органи трябва да играят в регулирането и финансирането на здравните услуги с цел установяване или гарантиране на принципите за справедливост и включване.
Разчитаме изключително много на приноса на Парламента в тази дейност за утвърждаване и увеличаване на солидарността на хората в Европейския съюз и другите субекти в Съюза в тази област, по-специално, неправителствените организации. Считам, че Съюзът има да учи много, но също и да сподели много с останалата част на света и че можем да осигурим добавена стойност в тази област. Трябва ясно да отразим всичко това в подхода, който възприемаме по отношение на политиката за здравеопазване в развиващите се страни, като аз, от своя страна, съм доволен, че мога да ви отговоря и да се възползвам от възможността да представя моята лична ангажираност към тези въпроси.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе утре.
Писмени изявления (член 149)
Maria Da Graça Carvalho
Неспособността на африканските държави - често слаби държави, които неотдавна са преодолели конфликтни ситуации или които нямат достатъчно стабилни институции или адекватни ресурси - да прилагат ефективни политики за здравеопазване, и по-специално, да гарантират достъп до адекватни здравни грижи, представлява голямо предизвикателство и глобална отговорност в световен мащаб. Изключително важно е ЕС да има концепция за здравеопазването в световен мащаб с ръководни принципи, които трябва да се прилагат за всички съответни стратегически сектори. Инвестирането в образование и изграждане на капацитет ще окаже положително въздействие върху здравеопазването по света и призовавам Европейския съюз да подкрепи активно обучението на квалифицирани здравни специалисти. Изключително важно е държавите-членки на ЕС да гарантират, че техните политики за миграцията не възпрепятстват достъпа до здравни специалисти в трети държави. Призовавам за изпълнение на ангажиментите, поети в стратегията на ЕС за действие по отношение на недостига на човешки ресурси в сектора на здравеопазването в развиващите се страни. ЕС трябва да улесни циркулярната миграция като начин за намаляване на "изтичането на мозъци" от държави, които са в затруднено положение.
Corina Creţu
Състоянието на здравето на населението в държавите от Африка на юг от Сахара представлява едно от най-сериозните предизвикателства за политиката на ЕС за хуманитарна помощ и за развитие. Според мен трагедията на това положение се състои във факта, че очакваната продължителност на живота на населението на този регион е приблизително двойно по-ниска от тази на европейския гражданин. В доклада са посочени много ясно причините за това и се подчертават необходимите мерки, както и нашето участие в отговорността за това. Стойността на международните фондове, определени за здравни грижи, е двойно по-малка от сумата, отделена за образование. Без ни най-малко да подценявам образованието, считам, че тази несъразмерност отразява слабост, която трябва да бъде преодоляна в бъдеще.
Освен това насърчаването от страна на развитите държави на масовото напускане на лекари и медицински сестри от африканските държави създава условия за продължаване на настоящото бедствие. Считам, че по-добрата преценка, особено от страна на държавите от ЕС, при назначаването на специалисти в подобни ключови области, ще стимулира значителен напредък в усъвършенстването на системата за здравеопазване в Африка.
João Ferreira
За съжаление, всеобщото право на здравни грижи все още е далече от реалността. Милиони хора все още нямат достъп до основни здравни грижи, очакваната продължителност на живота в много държави все още е възмутително ниска, а милиони деца все още умират от болести, които могат да бъдат предотвратени или излекувани. Това положение е още по-сериозно поради факта, че това дали то ще продължи или ще бъде прекратено, зависи от политически решения. Определящата сила в тези решения бяха интересите на големите икономически и финансови групи. Многонационалните фармацевтични предприятия продължават да възпрепятстват евтиното производство на лекарства, които могат да спомогнат за спасяването на милион човешки животи. Международните финансови институции продължават да налагат т.нар. "структурни корекции" чрез запазване на незаконно натрупания външен дълг на държавите от развиващия се свят и налагане на съкращения и приватизация в сектора на здравеопазването, когато недостигът вече е огромен. Истинският принос за усъвършенстването на системите за здравеопазване в тези държави ще изисква, на първо място, незабавното отхвърляне на т.нар. "споразумения за икономическо партньорство", чието изпълнение, по начина, който ЕС се опитва да наложи, ще задълбочи отношенията на зависимост и ще има още по-голямо въздействие върху приоритетите на тези държави; необходимо е и опрощаване на техния външен дълг и подходяща помощ за развитие и политика за сътрудничество.
