Roheline raamat Euroopa tervishoiutöötajate kohta (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on roheline raamat Euroopa tervishoiutöötajate kohta.
Androulla Vassiliou
komisjoni liige. - Proua juhataja, mul on väga hea meel, et te kutsusite mind rääkima Euroopa Parlamendile rohelisest raamatust Euroopa tervishoiutöötajate kohta, mille komisjon võttis vastu 10. detsembril 2008.
See kutse langes sobivale ajale, sest konsulteerimise etapp hakkab lõpule jõudma ja selle otsad tõmmatakse kokku käesoleva kuu lõpus.
On selge, et surve Euroopa Liidu tervishoiusüsteemile üha suureneb rahvastiku vananemise, terviseohtude ning ka uue tehnoloogia kallinemise ja patsientide kasvavate ootuste tõttu - ja kõik see langeb ajaliselt kokku raske majandusliku olukorraga.
Ilma hästi koolitatud ja motiveeritud tervishoiutöötajateta kogu Euroopa Liidus satub Euroopa tervishoiusüsteemide rahaline jätkusuutlikkus ohtu ja tervisealane ebavõrdsus kasvab.
Euroopa rahvastiku vananedes vananevad ka tervishoiutöötajad, aga nende asemele ei tule piisavalt palju uusi. Me peame analüüsima võimalikke põhjusi, miks puudub noortel huvi saada tervishoiutöötajaks.
Just see asjaolu ja tervishoiutöötajate liikuvus nii riigis kui ka liikmesriikide vahel põhjustavad ühesuguseid tervishoiutöötajatega seotud probleeme enamikus Euroopa tervishoiusüsteemides.
Ootan rohelisele raamatule aktiivset tagasisidet paljudelt tervishoiuvaldkonna sidusrühmade organisatsioonidelt, kes on väljendanud muret selle tähtsa küsimuse pärast.
Samuti ootan Euroopa Parlamendi liikmete tähelepanekuid. Need aitaksid meie tööle tõesti kaasa ja teeniksid meie ühist eesmärki.
Saadavate vastuste analüüsi toel saame välja töötada Euroopa Liidu tasandi strateegiaid, mis toetaksid liikmesriike kõnealuste raskustega toimetulekul.
Tervishoiutöötajate teemaline arutelu seisab lahus nendest teemadest, mida käsitletakse direktiivi eelnõus patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius.
Nimetatud ettepanekus keskendutakse eeskirjadele ja meetmetele, mis on vajalikud, et teha ohutu ja kvaliteetne tervishoiuteenus kogu Euroopa piires liikuvatele patsientidele võrdsetel tingimustel kättesaadavaks.
Eelnõu peaeesmärk on jõustada õiglaselt ja järjekindalt patsientide õigusi Euroopa Kohtu tunnustatud kujul. Sellega ei püüta reguleerida piiriüleste tervishoiuteenuste osutamist, asutamisvabadust ega tervishoiutöötajate liikuvust.
See aga ei tähenda, et direktiivi eelnõus oleks jäetud kõrvale võõrsil patsiendile osutatava tervishoiuteenuse ohutus ja kvaliteet - see on lahutamatult seotud keskkonnaga, milles tervishoiutöötajad teenust osutavad.
Selles küsimuses on direktiivi eelnõus sõnastatud väga selge põhireegel: piiriülese tervishoiuteenuse puhul kohaldatakse ravi pakkuva riigi eeskirju.
Sooviksin lühidalt nimetada ka teisi sätteid, näiteks ettepaneku artiklis 5 öeldut: liikmesriigid kohustuvad määrama kindlaks riiklikud kvaliteedi- ja ohutusnõuded, rakendama neid tõhusalt ja muutma need avalikkusele kättesaadavaks. Tervishoiuteenuste osutajad esitavad kogu vajaliku teabe, et võimaldada patsientidel teha teadlik valik, sh üksikasjaliku teabe nende kindlustuskaitse või kutsevastutusega seotud muu individuaalse või kollektiivse kaitse vahendi kohta, mida nõutakse kõigis riikides - nii on patsientidel võimalik esitada kaebusi ning neile heastatakse kahju ja makstakse hüvitist, kui nad kannavad neile osutatud tervishoiuteenuse tagajärjel kahju.
Nende põhimõtete ja eeskirjadega määratletakse minu arvates direktiivis selgesti patsiendi ja tervishoiuteenuse osutaja suhe, et tagada tõese teabe esitamine ning ohutu ja kvaliteetne ravi Euroopa kodanikule, kes on otsustanud minna ravile mõnda teise liikmesriiki.
Samuti meenutan, et minu kolleegi, volinik McCreevy peamisse vastutusalasse jääb veel üks oluline Euroopa Liidu õigusakt, milles reguleeritakse arstide, meditsiiniõdede, hambaarstide, ämmaemandate ja farmatseutide kutsekvalifikatsiooni vastastikust tunnustamist. Pean silmas direktiivi 2005/36/EÜ, mis on praeguseks juba jõustunud. Direktiivis pannakse liikmesriikidele ka konkreetsed kohustused seoses tervishoiutöötajate liikuvust puudutava teabevahetusega. Andmevoogude töötlemist lihtsustab siseturu teabesüsteemi kasutamine, mis võimaldab juba elektroonilist teabevahetust viie peamise tervishoiueriala puhul. Siseturu teabesüsteem kavatsetakse kasutusele võtta kõigil reguleeritavatel erialadel.
Kokkuvõtlikult võib öelda, et üks peamisi järgmisel aastakümnel Euroopa ees seisvaid ülesandeid on toimetulek Euroopa Liidu tervishoiutöötajaid puudutavate probleemidega sel moel, et tervishoiusüsteemide rahaline jätkusuutlikkus on tagatud. Selleks on vaja kõikehõlmavat tegevuskava, sest ükski liikmesriik ei suuda omaette tegutsedes kuidagi lahendust leida. Lahenduseks ei saa olla lihtsalt tervishoiutöötajate ärameelitamine arenguriikidest, kus nende puudus on veelgi suurem.
Sellele mõeldes antakse rohelises raamatus võimalus pidada arutelusid ja leida päevakohaseid lisaküsimusi, mille tulemuseks peaks olema vajaduse korral ühismeetmete väljatöötamine. Tean, et teie ootused on kõrged, ja loodan, et te aitate otsida lahendusi, mis toetaksid tervishoiutöötajate hindamatut mõju meie kõigi eludele.
Juhataja
Proua volinik, ma ei kahtle selles, et vastuseks oma üleskutsele esitada oma mõtteid Euroopa tervishoiutöötajate rohelise raamatu kohta saate parlamendiliikmetelt väga sisukaid tähelepanekuid.
John Bowis
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua juhataja, tahaksin tänada volinikku esiteks selle eest, et ta nõustus loobuma oma vabast õhtupoolikust, et tulla siia meie ette, pilgeni täis parlamendisaali, ja teiseks tema öeldud sõnumi eest. Tegemist on olulise rohelise raamatuga ning see peaks vallandama ulatusliku arutelu nii Euroopa Parlamendis kui ka väljaspool seda.
Volinik tõstatas oma äsjases sõnavõtus paar küsimust, sh küsimuse selle kohta, miks ei tule juurde uusi meditsiiniõdesid ja arste. Lubage mul öelda, et minu meelest on see vaid üks pool küsimusest. Teine pool küsimusest on see, miks nii paljud neist lahkuvad. Lahenduse võti peitub tervishoiutöötajate värbamise ja tööl hoidmise viiside leidmises. See puudutab eelkõige ehk õdesid, aga ka arste, teisi terapeute jne. Minu arvates peame vaatama olemasolevat karjääristruktuuri. Peame mõistma, kuidas edutamist nähakse ühe võimalusena. Peame lõhkuma mõned barjäärid nii kutsealadel kui ka nende vahel. Peame tagama mugava töökeskkonna. See on raske, kuid võib olla ka meeldiv. Peame tagama, et Euroopas oleks teadusasutusi uuringute tegemiseks, et inimesed ei läheks ära välismaale. Võib-olla peaksime kõigepealt kuulama ära töötajad, kes puutuvad selle teemaga kõige otsesemalt kokku. Tean omast kogemusest valitsuse liikmena ja teie teate volinikuna, et liiga tihti kuulame me kutseala juhtivtöötajaid ega lähe haigevoodite juurde, et kuulata õdesid ja arste, kes näevad tegelikult igapäevaprobleeme. Kui me teeksime seda rohkem, siis ehk saaksime ka oma poliitika paremini paika.
Loomulikult tahan - nagu ka volinik - nimetada omaenda koostatud raportit, Euroopa Parlamendi seisukohti piiriülese tervishoiu valdkonnas. Ütlesime kohe algul, et kõige selle juures on olulised kaks meedet, mida ei võetaks samal ajal. Üks neist on mõistagi seotud patsientide turvalisusega ja see on hoogsalt edasi arenenud. Teine on mõnevõrra maha jäänud. See puudutab tervishoiutöötajaid. Me vajame piiriülese tervishoiu jaoks teenust osutavaid tervishoiutöötajaid, tagalat, et patsiendid saaksid turvaliselt ja kindlustundega ühest riigist teise liikuda. Siin Strasbourgis olles mõtleme Strasbourgi, Liège'i ja Luxembourgi näitel sellest, kuidas tugikeskuste võrgustiku idee võiks olla väärtuslik nii patsientide kui ka õppe- ja teadustegevuse seisukohast.
Volinik mainis tervishoiutöötajate liikuvust ja me peamegi kaaluma võimalusi selle teokstegemiseks, seadmata seejuures ohtu patsientide turvalisust. Leian, et tingimata peaks see hõlmama ka keeleoskuse teste - keeleoskus ei ole küll takistus, kuid patsiendid vajavad selles osas kaitsvat meedet. Volinik viitas ka kutsekvalifikatsioonide tunnustamisele. See on ilmselgelt oluline, ükskõik, kas teid ravib koduvisiidile tulnud arst või te lähete välisriiki mõne sealse arsti juurde. Teatud kutsealad - näiteks kiropraktika - on mõnes riigis tunnustatud, mõnes aga mitte. Oma kavade koostamisel peame kaaluma võimalusi, kuidas tuua need täiendavad tervishoiutöötajad tähelepanu keskmesse.
Loomulikult peame tagama ka patsiendi turvalisuse, kui mõelda distsiplinaarkorras karistatud või litsentsist ilma jäänud arstidele, õdedele ja tervishoiutöötajatele, ning oma raportis palungi ma komisjoni sellele kaasa aidata. Minu arvates on tegemist teemaga, mida peaksime põhjalikumalt analüüsima.
Volinik viitas õigustatult ajude äravoolule. On traagiline, et me ise ei koolita piisavalt palju tervishoiutöötajaid, vaid krabame neid teistest riikidest, kes saavad neid vaevu endale lubada. Kui vaadata statistikat, siis näeme, et keskmiselt üks arst neljast ja üks õde kahekümnest on oma väljaõppe saanud Aafrikas ja töötab mõnes OECD riigis. Asi on osaliselt selles, et meie riigid avaldavad neile survet, ning osaliselt selles, et meie valitsusvälised organisatsioonid kasutavad neid samuti ja värbavad neid asjaomasesse riiki, makstes neile rohkem kui nende koduriigis. Seega ei lähe nad enam sinna tagasi tööle.
Kõik need asjaolud on tähtsad, proua volinik. Me peame mõtlema tervishoiutöötajate turvalisusele. Peame võtma oma aruteluküsimuste hulka ka süstlatorkevigastused ja haiglatest saadavad nakkused, samuti rünnakud personali vastu. Teame hiljuti ämmaemandatega peetud vestluse põhjal raskustest ametikindlustuse saamisel. Need on mõned teemad, mis on loodetavasti esiplaanil meie aruteludes selle väga oodatud rohelise raamatu üle.
Jules Maaten
fraktsiooni ALDE nimel. - (NL) Proua juhataja, toetan igati enamikku härra Bowise öeldust. Teie esitatud roheline raamat, proua volinik, on suurepärane dokument. On ütlematagi selge, et - nagu alati roheliste raamatute puhul - ootame põnevusega reaktsioone sellele. Need on osaliselt muidugi etteaimatavad, kuid sellegipoolest igati kasulikud, sest neid saab arvestada võimalikes edaspidistes õigusaktides.
See roheline raamat on oluline, sest selles sisalduv teema nõuab endaga tegelemist. Roheline raamat kasvas välja poleemikast Frits Bolkesteini ettepanekute üle ning ma pean kiiduväärseks, et komisjon tegeleb sellega just sel viisil - hoolikalt ja rohelise raamatu vahendusel -, jättes rohkesti ruumi aruteludeks, sest kõnealune teema tekitab minu meelest eelkõige palju muret. Just seepärast ei tahagi ma piirduda oma sõnavõtus vaid töötajate tervishoiu teemaga, sest arvan, et ka muudes valdkondades tabab meid samasugune hirm tundmatuse ees, nagu see on Euroopa mõõtmega tervishoiuvaldkonnas.
Viimastel aastatel on Euroopa rahvatervise vallas palju ära tehtud nii teie eelkäijate kui ka teie enda juhtimise all, proua volinik, mistõttu tahaksingi kasutada võimalust avaldada teile heakskiitu selle jälje eest, mille olete suutnud suhteliselt lühikese aja jooksul tervishoiupoliitikasse jätta. Ma ei pidanud seda nii napi aja jooksul üldse võimalikuks ja usun, et võime kõik tunda uhkust selle üle, mil viisil see teil õnnestus.
Viimastel aastatel on palju saavutatud kas või näiteks pediaatriaravimite vallas - küsimuses, mille problemaatilisusest ei ole üldsus isegi teadlik, kuid kus Euroopa tasandi lahendus on vägagi päevakajaline, sest liikmesriigid ei suuda sellega üksi toime tulla. Just siin ilmneb mastaabisäästu tõeline kasu. Minu arvates kehtib see ka teistes valdkondades - näiteks tubakapoliitikas ja suitsetamisvastases tegevuses -, kus Euroopa Liit ei näita eeskuju mitte üksnes liidus sees, vaid ka sellest väljaspool. Ka selles vallas muudab meie tegevuse tõhusaks just mastaabisääst. Tegeleme aktiivselt ka piiriülese tervishoiu ja patsientide õiguste kaitsmisega Euroopas, mis toimub samuti raportöör John Bowise valvsa pilgu all, ning eeldan, et jõuame hea tulemuseni selleski valdkonnas.
Ometi on kõigi arutatavate teemade puhul näha alati nii ministrite kui ka riikide parlamentide liikmete vastuseisu tervishoiuvaldkonnas tehtava Euroopa koostöö süvendamisele. Oleme kõik veendunud, et Euroopa Liidu 27 tervishoiumudelist on parim just meie oma. Kõik vestluspartnerid püüavad sind veenda, et üksnes nende süsteem on erakordne. See on loomulikult võimatu. Ei saa olla nii, et kõik 27 süsteemi on korraga parimad.
On ütlematagi selge, et igas riigis on oma süsteemile palju mõeldud. Igaühe juures on arvesse võetud inimesi ja häid kavatsusi. Kui lõpuks saavutatakse läbi raskuste tasakaal, tormab äkki kohale Euroopa Liit mõttega, et juhtumisi teab tema, mis on kõige parem. Ma mõistan väga hästi, miks see tekitab vastuseisu.
Mõnes üksikus valdkonnas, näiteks haruldaste haiguste puhul, saaks just mastaabisääst tuua kasu nii patsientidele kui ka süsteemidele. Leidub rohkesti põhjuseid, miks Euroopa peaks rahvatervise valdkonnas aktiivsemalt tegutsema. Umbes 40 000 patsienti ootab Euroopas doonororganit ja iga päev sureb nendest ligikaudu 10.
Igal aastal nõuab alkoholi kuritarvitamine 195 000 elu ja see läheb Euroopa majandusele maksma 125 miljardit eurot. See on probleem, mida ei ole tõenäoliselt sobivaim lahendada isegi mitte riigi, vaid kohaliku üksuse tasandil. Mõned suundumused on siiski täheldatavad kogu Euroopas, näiteks alkoholi kuritarvitamine noorte hulgas. Me peame analüüsima, kas sellega ei oleks lõppkokkuvõtteks ikkagi parem tegeleda Euroopa tasandil. Siiski sunnib praegu kehtiv alusleping meid nende probleemidega tegelema.
Sellele vaatamata peame rohkem saavutama näiteks seoses tervishoiuteenuste tegeliku vaba liikumisega - just selle poolest ongi roheline raamat väärtuslik. Olen kindel, et kui näeksime kõiki oma probleeme, mida leidub omajagu, ning pakuksime neile lahendusi, mis aitaksid näiteks meditsiinitöötajate eksimusi ära hoida või suurendada patsientide, aga ka tervishoiutöötajate õiguskindlust, siis lõppkokkuvõtteks saaksid kõik sellest kasu - seda juhul, kui see vaba liikumine on korraldatud vastutustundlikult ja saab kõigest hoolimata võimalikuks.
Olen veendunud, et kui organidoonorluse ja pandeemiate ennetamise tõhusa koostöö küsimust - teema, mille ma alati tõstatan - ei käsitleta Euroopa tasandil, siis seisame suurte probleemide ees, kui kunagi tulevikus levib Taist meie suunas mingi gripiepideemia. Tegelikult peaks komisjon sellistel juhtudel suutma võtta kriisimeetmed 24 tunni jooksul.
Lõpetuseks olgu öeldud, et artikkel 152 ei täida minu arvates oma eesmärki, kui küsimus on tõhusate Euroopa meetmete korraldamises edaspidi. Kui kunagi kaugemas tulevikus mõeldakse aluslepingu muutmisele, siis peaksime minu arvates kaaluma rahvatervise õigusliku aluse laiendamist uues lepingus.
Bart Staes
Proua juhataja, tahaksin sarnaselt John Bowise ja Jules Maateniga avaldada volinikule kiitust rohelise raamatu eest, mida ei avaldatud minu meelest mitte päeva ega tundigi liiga vara. Volinik ütles ka ise, et vananeva rahvastiku suuruse kasv avaldab tõepoolest suuremat survet tervishoiusüsteemidele, aga samuti ja peamiselt just sealsetele töötajatele. Igaüks, kes vaevub kuulama kõnealuses valdkonnas töötavaid inimesi, teab, et üldised töötingimused on ülimalt rängad nii füüsiliselt kui sageli ka vaimselt.
Töö selles sektoris on vaevanõudev ja tihti alatasustatud. Seega ei tohiks tulla üllatusena tööjõu suur voolavus selles valdkonnas. Samuti on tõsi see, et liigagi tihti on lepingud väga ebakindlad, mistõttu paljud inimesed lõpetavad selles valdkonnas töötamise ennetähtaegselt. Minu arvates peab Euroopa Liit seetõttu tegelema oma poliitikas mitme tahuga: jätkusuutliku tööhõive, hea töökeskkonna, turvaliste töötingimuste, ajude äravoolu vältimise ja inimväärsete tööoludega.
Volinik viitas õigustatult direktiivile, millega John Bowis praegu töötab - piiriülese tervishoiu direktiivile. Kui ma olen vestelnud kõnealuse valdkonna töötajatega, on nad juhtinud agaralt tähelepanu ka tervishoiu alal töötamise ja tööaja direktiivi seosele. Selles direktiivis lähtutakse praegu tööaja kestuse määramisel lepingutest, mitte aga inimestest.
Olen kuulnud, et mõned Poola arstid töötavad nädala sees tavalepingute alusel Poola haiglates ja sõidavad nädalavahetuseks Ühendkuningriiki 48-tunnist vahetust tegema. See on loomulikult midagi ennekuulmatut. Seda tuleks tööaja direktiivis eriti arvesse võtta. Loodan seega, et see teema tuleb käsitlusele ka meie arutelus rohelise raamatu üle.
Konstantinos Droutsas
Proua juhataja, rohelises raamatus Euroopa tervishoiutöötajate kohta avaldatakse kapitaliomanike ja Euroopa Liidu plaan anda tervishoid ja sotsiaalse heaolu tagamine erakätesse, millega kaasnevad tervishoiuvaldkonnas valusad tagajärjed töötavatele ja lihtrahva perekondadele.
Need muutused moodustavad osa suurematest lihtrahva vastastest vähikäikudest sotsiaalkindlustuse ja sotsiaalteenuste alal, mida soositakse kõigis Euroopa Liidu riikides ning mis leiavad aktiivset toetust ja kaasosalust vasak- ja paremtsentristlikelt jõududelt, kes käsitavad tervist kaubana, kapitalikasumi teenimise allikana, ning patsiente ja nende perekondi klientidena.
Põhieesmärk on laiendada äritegevuses kapitali kasutamise aktiivsust ja rajada süsteem, milles avaliku sektori tervishoiuteenuseid osutatakse erasektori kriteeriumide alusel, erasektoriga konkureerides.
Sellise äriks muudetud tervishoiusüsteemi esimesed ohvrid on sellessamas valdkonnas töötavad inimesed. Euroopa Liidu tervishoiutöötajatest 10% töötab sageli vastuvõetamatutes tingimustes, mis on patsientidele ohtlikud. Tööajapiirangute pidev rikkumine on tõenäoliselt pigem reegel kui erand. Töötajate palka vähendatakse (vähemalt avalikus sektoris) ja erakindlustusseltside valikute tõttu väheneb ka nende töö mõjusus. Rohelise raamatu keskne teema on töötajate liikuvus ja Bolkesteini direktiivi reeglite rakendamine tervishoiuvaldkonnas.
Tervis on sotsiaalne väärtus, mitte tarbekaup. Tervishoiutöötajad osutavad sotsiaalteenust ega ole tulu teenimise vahend. Üksnes võideldes saavad töötajad tagada, et ainult valitsuse tagatavad tasuta teenused, mis on täiesti lahus igasugusest erasektori äritegevusest, on heatasemelised.
Kathy Sinnott
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Proua juhataja, tervishoiu alal töötab rohkem inimesi kui mis tahes muus valdkonnas. Tervishoiutöötajate hulgast tulevad meile esimesena pähe arstid, õed, farmatseudid ja hambaarstid, kelle tööd toetavad radioloogid, laborandid, teadlased, terapeudid, biokeemikud ning tohutu hulk haldus- ja muid töötajaid, kes panevad tervishoiuteenused toimima.
Neile lisaks on veel üks rühm spetsialiste: taimedega ravitsejad, kiropraktikud, osteopaadid, homöopaadid ja dietoloogid, kes eelistavad rohkem loomulikku lähenemist tervisele.
Peale nende on veel lähisugulaste hooldajad - suurim tervishoiutöötajate rühm -, kes rabavad tööd päeval ja ööl, saamata tervishoiusüsteemilt selle eest tasu.
Kui minna tagasi esimese rühma juurde, siis komisjon väljendab oma raportis muret, et tavapärase meditsiini valdkonnas töötavate spetsialistide arv ei ole piisav, et tulla toime kasvava nõudlusega. Komisjon rõhutab veelgi vajadust tuua noori selle valdkonna elukutsete juurde. Mõnes riigis ei ole see aga probleem.
Iirimaal tegi 3500 noort eelmisel kuul eksami, püüdes kindlustada endale ühe meditsiinikooli paarisajast õppekohast. Samuti kavatseb õenduse, ravi jms erialadele kandideerida palju rohkem noori, kui meie ülikoolid soovivad vastu võtta.
Proua volinik, küsimus ei ole noorte meelitamises tervishoiuvaldkonda. Küsimus on neile praktikavõimaluste pakkumises. Meie keskkooliõpilased Iirimaal püüdlevad meditsiinikarjääri poole, kuid paraku on see tehtud kättesaamatuks nõudlusele mittevastavate piirmäärade süsteemi tõttu, mis põhjustab suurt spetsialistide puudust.
Tean, et samalaadseid ebakõlasid väljaõppe ja nõudluse vahel esineb ka teistes Euroopa riikides. Mulle tundub, et teie püüdlus meelitada noori selle valdkonna elukutsete juurde tekitaks neis üksnes pettumust, kuni me ei paku neile erialaoskuste omandamise võimalust.
Kuna me ei ole lasknud neil praktiseerida ja oleme seega kunstlikult loonud spetsialistide puuduse, peame hädaga tooma meditsiinipersonali kolmandatest riikidest - isegi kõige vaesematest riikidest -, jättes sealsed inimesed arstiabita ja põhjustades ajude äravoolu.
Teine tervishoiutöötajate rühm, keda ma nimetasin, näteks taimedega ravitsejad, on raportis kahjuks üldse käsitlemata jäänud. Nii jääb tunnustamata nende väärtuslik panus eurooplaste tervena hoidmisel ja see ei ole kooskõlas paljude nende eurooplaste sooviga, kes otsivad abi just nendelt spetsialistidelt.
Kõnealune valdkond on väga oluline. Komisjoni ilmselged katsed suruda seda direktiividega - näiteks vitamiine ja mineraalaineid sisaldavate toidulisandite direktiiviga - tagaplaanile suurendavad veelgi kasvavat lõhet Euroopa Liidu poliitika ja inimeste igapäevaste tervisega seotud valikute vahel.
Lõpetuseks tahaksin rääkida kolmandast, kõige suuremast tervishoiutöötajate rühmast: lähisugulaste hooldajatest. Nemad vaatavad hoolt vajavate eakate ja puuetega inimeste järele. Vajame neid iga aastaga üha rohkem, mitte vähem. Euroopa rahvastiku vananedes ja puuetega inimeste arvu kasvades ei saa me kõnealuseid hooldajaid iseenesestmõistetavaks pidada. Ainus viis selliste elutähtsate hooldajate püsimajäämiseks on nende töö toetamine.
Ühesõnaga on meie tervishoiutöötajad olulisemad kui kunagi varem. Komisjonil on õigus, et esile on kerkimas uued ja vanad terviseohud, näiteks nakkushaigused. Sellele vaatamata peaks komisjon võtma põhjalikult arvesse ka seda, et üha enam esineb kõiki immuunsüsteemi häiretega seotud kroonilisi terviseprobleeme, näiteks astmat, allergiat, hulgiskleroosi, autismi, diabeeti, epilepsiat, fibromüalgiat jpm.
Soovitan komisjonil vaadelda kõiki sagenevaid haigusi ja püüda jõuda epideemiate põhjuste jälile, sest julm ja ühtaegu ebasäästlik on lasta neil kontrollimatult areneda ning üha rohkemaid inimesi mõjutada.
Nicodim Bulzesc
Proua juhataja, avaldan heakskiitu komisjoni rohelisele raamatule ja selle eesmärgile suurendada Euroopa Liidu tervishoiutöötajatega seotud teemade kõlapinda ning teha kindlaks probleemid ja võimalikud meetmed.
Tahaksin aga kasutada võimalust rõhutada üht rohelise raamatu aspekti: tervishoiutöötajate väljaõpet. Algatasin selleteemalise kirjaliku deklaratsiooni nr 0095/2008, mille menetlemine on praegu pooleli. Toetan igati mõtet, et hädasti oleks tarvis välja töötada teavitusviise käsitlevad kursused tervishoiutöötajatele, et pakkuda patsientidele selgemat ja täpsemat teavet. Patsientide suutlikkus mõista tervise- ja meditsiiniküsimusi ning -suundumusi on tihedasti seotud teavitamise selgusega. Hoolimata mitmest tervisealase teabe kvaliteedi ja kättesaadavuse parandamise algatusest näitavad uurimused, et patsiendid soovivad praegusest rohkem teavet ning tervishoiutöötajad kipuvad antud teabe hulka üle hindama.
Ewa Tomaszewska
(PL) Proua juhataja, tervishoiutöötajate puudus on üleilmne nähtus. Kõige teravamalt tunnetame seda aga siiski enda koduriigis. Erialase arstiabi võimaluste vähesus, puudulikud kliinilised kogemused teatud erialadel ja spetsiifiliste meditsiiniteenuste nappus sunnib inimesi otsima arstiabi teistest riikidest.
Seega on väga oluline reguleerida piiriülese tervishoiu aluspõhimõtteid. Patsiendil on õigus teada, millisel tasemel teenuseid konkreetsetes keskustes pakutakse, kuidas ravi rahastatakse, kui suures ulatuses tasub ravi või taastusravi eest patsiendi koduriigi tervishoiusüsteem ja kui palju peab maksma patsient ise. Selleteemaline direktiiv on ülimalt tähtis.
Veel üheks küsimuseks on meditsiinitöötajate oskuste parandamine, sh keelekursustega seotud abi pakkumine, mis peaks soodustama liikuvust. Leian, et tervishoiutöötajatele tugikeskuste võrgustiku loomine oleks kohane abinõu. Tänan teid rohelise raamatu eest, proua volinik.
Colm Burke
Proua juhataja, jätkusuutliku tööjõu edendamisel kogu Euroopa tervishoiuvaldkonnas on otsustav tähtsus tervishoiuteenuste ja -võimaluste jätkuval parandamisel kõigis 27 liikmesriigis.
Euroopa seisab oma tervishoiuteenuste säilitamisel ja parandamisel silmitsi paljude raskustega. Tervishoiutöötajate peamine murekoht on liikmesriikide demograafilised muutused, sest Euroopa rahvastik vananeb ja keskmine eluiga pikeneb igal aastakümnel 2,5 aasta võrra. Töötajatele avaldab see suuremat survet, sest rahvastiku vananedes vananevad ka töötajad. Kuna hulka inimesi ootab ees pensionile minek, aitab vajalikku arvu töötajaid säilitada see, kui tagatakse piisavalt paljude noorte asendajate olemasolu.
Tervishoiualase teadustöö ja andmete täiustamise olulisust kogu Euroopas ei ole võimalik üle tähtsustada. Praegu on vajaka eri liikmesriikide ajakohastatud võrreldavatest andmetest ja teabest arvukate tervishoiuküsimuste kohta, mis puudutavad muu hulgas tervishoiutöötajate väljaõpet ja tööhõivet, vanust, sugu ja rahvusvahelist liikuvust. Üleeuroopalise teabe kättesaadavus on ääretult oluline tulevaste tervishoiutöötajatega seotud kavade koostamisel ja nende töötajate olemasolu tagamisel kõigis tervishoiuasutustes.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Proua juhataja, on vägagi meie huvides tagada, et meie tervishoiusüsteemid toimiksid võimalikult tõhusalt. Seepärast on kooskõlas rohelise raamatu suunistega vaja parandada meditsiinipersonali kutseoskust ning pakkuda neile kindlustunnet ja sobivaid töötingimusi. Me ei saa lubada, et arstid töötavad liiga kaua aega järjest.
Samuti tahaksin juhtida tähelepanu terviseedendusele. Tervislike eluviiside soosimine on hea profülaktika, mis hoiab ära paljud haigused ja terviseprobleemid. Kui pidada meeles, et ennetus on parem kui ravi, tuleks toetada igasuguseid tervist edendavaid meediakajastusi ja kampaaniaid. Lubage mul meenutada, et igasse uuenduslikku ravimeetodisse, kliinilisse seadmesse ja uude tehnoloogiasse investeerimine on sama mis investeerimine iseendasse.
Androulla Vassiliou
komisjoni liige. - Proua juhataja, soovin tänada kõiki sõnavõtjaid nende väärtusliku panuse eest. See näitab, et teie öeldu võib olla väga kasulik, sest juba toodigi esile mõned väga olulised punktid.
Nende hulgas olid näiteks küsimused, kuidas luua töötajatele õiged töötingimused, et hoida neid oma koduriigis, ning kuidas tegeleda väga tõsise ajude äravoolu probleemiga.
Olin eelmisel nädalal Libeerias ja sain oma suureks šokiks teada, et kolme miljoni elaniku kohta on seal vaid 150 arsti. Kõik ülejäänud arstid on Ameerika Ühendriikides. See on väga suur problem - mitte ainult kolmanda maailma riikides, vaid ka Euroopa Liidus, sest väga paljud spetsialistid suunduvad idast läände. Peame leidma võimaluse, kuidas innustada tervishoiutöötajaid jääma oma koduriiki. Selleks peame looma neile paremad töötingimused.
Ametlikke hooldusteenuseid ei saa käsitleda, ilma et arvestataks mitteametlike hooldusteenuste vajadust ja nende osutamise võimalusi, mida me rohelises raamatus ka tegime.
Proua Sinnott tõstatas väga olulise küsimuse selle kohta, kuidas koolitada rohkem inimesi ja pakkuda neile enam väljaõppevõimalusi. See on medali teine külg. Ühest küljest tahame rohkem tervishoiutöötajaid, kuid teisest küljest ei suuda me neid välja õpetada. Kõik need on väga tähtsad küsimused, millele saame vastata ja lahendused leida siis, kui oleme kokku kogunud kõik teie ja teiste sidusrühmade olulised kommentaarid rohelise raamatu kohta. Kõige selle lõpuks loodame jõuda mõnede lahendusteni, enne kui probleem muutub tõeliselt ületamatuks.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
