Referenduma rezultāti Īrijā (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par referenduma rezultātiem Īrijā.
Es šodien Parlamentā gribētu sveikt Zviedrijas premjerministru, kurš pārstāv Zviedrijas prezidentūru. Priecājamies, ka esat kopā ar mums, bet radās problēmas ar formalitātēm. Man ļoti žēl, ka tā sanāca.
Priekšsēdētāj J. M. Barroso, prieks arī par jūsu klātbūtni Eiropas Savienībai tik nozīmīgā brīdī. Liels jums paldies.
Ir redzams, cik reizēm ir grūti ievērot visas formalitātes, bet mēs esam ļoti demokrātiska iestāde, kā redzat. Vienmēr ir jāiziet cauri visam pēc kārtas. Tad viss ir kārtībā, un mēs varam vienoties.
Tagad pāriesim pie šodienas darba kārtības galvenā punkta. Mums ir ļoti svarīgi, ka esat šajā sēžu zālē, lai pārrunātu tik nozīmīgu jautājumu.
Fredrik Reinfeldt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, esmu ļoti pateicīgs par iespēju šodien būt šeit un uzrunāt Eiropas Parlamentu tik drīz pēc pozitīva iznākuma Īrijas referendumā. Es noliecu galvu Brian Cowen un viņa kolēģu priekšā, un visiem tiem, kas ir bijuši iesaistīti kampaņā, lai kāda arī nebūtu viņu partejiskā piederība vai izcelsme, un kuri ir veicinājuši šo pozitīvo iznākumu - es saku paldies par jūsu pūlēm. Tas bija Īrijai labvēlīgs lēmums; tas ir labvēlīgs lēmums Eiropai.
Domāju, varam teikt, ka Eiropa ir uzklausījusi kritiku; es zinu, ka Eiropadomes piedāvātās juridiskās garantijas bija izšķirošās referenduma kampaņā. Tāpat es varu teikt, ka būtiski bija Francijas un Čehijas prezidentūru centieni atrast veidu, kādā kliedēt Īrijas iedzīvotāju bažas. Manuprāt, jāteic arī tas, ka par ļoti pozitīvu uzskatāms pārliecinošais vairākums balsojumā - 67,1 % -, kā arī augstais vēlētāju aktivitātes līmenis - 59 %. Tas viss kopumā nozīmē labas ziņas Eiropai.
Protams, man šim Parlamentam nav jāskaidro par nepieciešamību likt lietā Lisabonas līgumu. Tas ļaus darboties demokrātiskāk, efektīvāk un pārredzamāk. Patiesībā tas palielinās ES ietekmi starptautiskajā mērogā un palīdzēs mums veiksmīgāk risināt globālas problēmas, un es zinu, ka jums šajā Parlamentā arī būs daudz lielāka nozīme lēmumu pieņemšanas procesā. Es atzinīgi vērtēju šo panākumu. Tāpēc ir būtiski, lai Lisabonas līgums stātos spēkā.
Eiropadome vienprātīgi vēlas, lai līgums stātos spēkā līdz šī gada un Zviedrijas prezidentūras termiņa beigām. To ir ratificējušas vairākas valstis - tagad kopumā 24, bet 25. valsts varētu būt Polija, ņemot vērā Polijas prezidenta izteiktos minējumus. Sestdien, kad bija zināms Īrijas referenduma iznākums, es runāju ar premjerministru Brian Cowen, kurš teica, ka viņiem vajadzēs pāris nedēļu, lai nodrošinātu pilnīgu ratifikāciju parlamentā, tāpēc varam arī teikt, ka 26. valsts būs Īrija. Paliek tikai Čehija, un tad visas 27 valstis būs ratificējušas līgumu. Šajā saistībā šodien Briselē esam tikušies ar visām trim iestādēm: prezidentūru, Komisijas priekšsēdētāju Jose Manuel Barroso un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju Jerzy Buzek. Čehijas premjerministrs Jan Fischer arī bija kopā ar mums, un mēs centāmies izvērtēt šo situāciju. Jūs varbūt zināt, ka 17 senatori ir iesnieguši apelāciju Čehijas Konstitucionālajā tiesā ar sūdzību par Lisabonas līgumu, lai noskaidrotu, vai tas atbilst Čehijas Konstitūcijai. Jan Fischer sacīja, ka tā ir neatkarīga tiesa, kas cenšas ātri pieņemt lēmumu par to, vai iesniegt lūgumrakstu. Pašlaik nav paredzams precīzs tiesas lēmuma datums, un mēs, protams, to gaidām. Cerams, ka to sagaidīsim pēc vienas vai divām nedēļām. Tāds ir Čehijas paziņojums šodien: neatkarīga tiesa pieņems lēmumu varbūt vienā, varbūt divās nedēļās, pirms uzzināsim, vai Čehija procesu turpinās.
Kā Eiropadomes priekšsēdētājs es esmu atbildīgs par to, lai Eiropas Savienības darbība neapstātos. Esmu cieši pārliecināts, ka mēs nedrīkstam zaudēt laiku. Tāpēc, kamēr vēl gaidām situācijas noskaidrošanos Čehijā, esmu izlēmis, ka mēs galvenokārt turpināsim gatavoties Lisabonas līguma ieviešanai, un, otrkārt, kad būs skaidrība par datumu, kad Lisabonas līgums stāsies spēkā - kad būs skaidrība -, es sākšu apspriedes par jauna Eiropadomes priekšsēdētāja, Augstā pārstāvja un Padomes ģenerālsekretāra amata kandidātiem. Gatavošanās tam būs ne tikai prezidentūras uzdevums: tas ir vienlaikus visu trīs iestāžu uzdevums. Tāpēc es teikšu, ka šajā procesā mums ļoti svarīga ir cieša sadarbība un konstruktīvs darbs ar Komisiju un Eiropas Parlamentu. Es vēlreiz izteikšu šim Parlamentam sadarbības piedāvājumu, kad atkal centīsimies panākt, lai Lisabonas līgums beidzot stātos spēkā.
Atcerēsimies, ka par spīti šiem institucionālajiem jautājumiem Zviedrijas prezidentūras darbību šajā rudenī, protams, ietekmē nepieciešamība pievērsties klimata pārmaiņām, finanšu krīzei un Eiropas satraukumam par to, ka ir jāizstrādā darbavietu radīšanas politika - tie ir daudz svarīgāki izskatāmie jautājumi. Tas viss apliecina, ka mums ir jābūt aktīviem, jāievieš Lisabonas līgums, kā jau nupat teicu, un kā prezidentūrai jābūt aktīviem šajos mūsu vēlētājiem tik ļoti nozīmīgajos jautājumos.
Priekšsēdētājs
Premjerministr, paldies par ļoti skaidro vēstījumu attiecībā uz visu to, kas notiek pēc balsojuma Īrijā, kā arī attiecībā uz sadarbību starp Eiropas Parlamentu un Eiropadomes prezidentūru. Mēs nesen esam sākuši pārrunas ar Malmström kundzi, Eiropas Parlamenta bijušo deputāti, kuru mēs ļoti labi atceramies. Liels paldies par jūsu priekšlikumu un nepārprotamo vēstījumu.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, Īrijas iedzīvotāji pagājušajā nedēļas nogalē pieņēma ļoti nozīmīgu un vēsturisku lēmumu - ļoti nozīmīgu Īrijai un ļoti nozīmīgu Eiropai. Īrijas iedzīvotāji ar pārliecinošu vairākumu atzina, cik nozīmīgs ir Lisabonas līgums - līgums, kas piedāvā Eiropai kļūt demokrātiskākai un efektīvākai, līgums, kas sniedz mums pamatu modernai, veiksmīgai Eiropas Savienībai, kādu iedzīvotāji to vēlas redzēt.
Līgumu demokrātiski ir piekritušas apstiprināt visas 27 dalībvalstis. Visas Eiropas Savienības dalībvalstis ir apstiprinājušas Līgumu - vai nu parlamentos, vai ar iedzīvotāju balsojumu.
Šis tiešām ir milzīgs panākums. Tas pierāda, kā paplašinātā Eiropa spēj vienoties kopīgā nākotnes redzējumā un apņēmībā virzīties uz priekšu. Tas tika nolemts demokrātiskā ceļā. Tagad tikai atliek noslēgt ratifikācijas procedūras.
Priecājos, ka Polijas prezidents L. Kaczyński drīz parakstīs līgumu. Viņš allaž man ir teicis, ka to darīs, tiklīdz kā īri nobalsos " par”. Tās tiešām ir labas ziņas.
Protams, mums jānogaida procesa noslēgums Čehijā. Mums jāievēro šīs valsts konstitucionālās procedūras, kā esam to darījuši citās valstīs, bet, tiklīdz kā šīs procedūras būs noslēgtas, es neredzu iemeslu, kāpēc darbu nevarētu pabeigt ātri vien.
Tas ir svarīgi Eiropai kopumā, bet jo īpaši svarīgi Komisijai. Es vēlos redzēt jauno Komisiju - Komisiju, kas izveidota saskaņā ar Lisabonas līgumu, un es vēlos redzēt to darbībā pēc iespējas drīzāk. Nevienu neinteresē Komisijas kā aprūpētājas darbība ilgtermiņā. Esmu gatavs sākt veidot jaunu Komisiju, tiklīdz kā Padome būs pilnībā precizējusi tiesisko pamatojumu, kā arī izvirzīt kandidatūru Augstā pārstāvja amatam, kurš kļūs par Komisijas priekšsēdētāja vietnieku.
Esmu pateicīgs par Zviedrijas prezidentūras pūlēm un personīgi pateicos premjerministram F. Reinfeldt par visu šo procesu ātru pabeigšanu. Premjerministra F. Reinfeldt šodien izrādītā iniciatīva sanāksmē ar mani un jums, priekšsēdētāj J. Buzek, kā arī videokonferencē ar premjerministru J. Fischer, bija ļoti laba un noderīga iniciatīva.
Es zinu arī, ka šis Parlaments ir strādājis bez paguruma, lai popularizētu Lisabonas līgumu. Parlaments un Komisija ir strādājuši plecu pie pleca, lai izskaidrotu, kāpēc tas ir Eiropai piemērotākais līgums. Esmu lepns par Komisijas iesaistīšanos Īrijas iedzīvotāju pārliecināšanā, sniedzot viņiem nepieciešamo informāciju.
Tagad, kad ir reāla iespēja, ka Lisabonas līgums beidzot tiks ratificēts un viss process - noslēgts, mēs varam pievērsties Līguma īstenošanas darbam. Es gribētu izmantot šo izdevību, lai uzsvērtu četras jomas, kurās smagi strādājam, lai sasniegtu vajadzīgos mērķus, kad Līgums stāsies spēkā.
Viena no vissvarīgākajām un sarežģītākajām jomām ir jauninājumi saistībā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu. Mēs smagi strādājam, lai izdomātu praktiskus sīkumus, kas palīdzētu Eiropas Ārējās darbības dienestam gūt panākumus. Šis darbs nu kļūs raitāks, un Zviedrijas prezidentūras nupat pausto izteikumu noskaņās es vēlos paust Eiropas Komisijas apņemšanos strādāt kopā ar Parlamentu, lai sasniegtu šo mērķi.
Es zinu, ka Elmar Brok virza šo jautājumu Parlamentā. Es saprotu, ka jūs par to diskutēsiet nākamajā plenārsēdē. Šis ir īstais laiks, jo tas notiks īsi pirms šī jautājuma izskatīšanas Eiropadomē. Manuprāt, ziņojums ir lielisks diskusiju pamats abām mūsu iestādēm, un es atzinīgi vērtēju neatlaidīgo Kopienas attieksmi, kas iedvesmo šo ziņojumu. Tieši tāda būs mana attieksme, gatavojoties svarīgajam jauninājumam, proti, Eiropas Ārējās darbības dienestam.
Vēl viens punkts ir komitoloģija. Tas ir nozīmīgs Eiropas Savienības darbības aspekts. Lisabonas līgums paredz jaunus noteikumus, padarot šo sistēmu racionālāku un pārredzamāku. Mums precīzi jānosaka, kā jaunā sistēma darbosies. Tikai nepārprotiet - daudzi no šiem lēmumiem ir politiski nozīmīgi un ir pelnījuši rūpīgu demokrātisku pārbaudi un īstus politiskus saimniekus. Tāpēc mums ir jāgādā, lai arī turpmāk Parlamenta ietekme būtu tik liela.
Vēl viens nozīmīgs demokrātisks elements ir jaunie mehānismi, kas piešķir valstu parlamentiem tiešu ietekmi subsidiaritātes jautājumā. Mums šie mehānismi jāizmanto plašākā kontekstā teicamajās attiecībās ar valstu parlamentiem, ko pēdējo gadu laikā nodibinājusi Komisija un Eiropas Parlaments.
Visbeidzot es gribētu pieminēt Eiropas pilsoņu iniciatīvu. Tas ir viens no vispārsteidzošākajiem jauninājumiem līguma demokrātiskajā dienas kārtībā, kuru šis Parlaments jau ir sīki izstrādājis. Margot Wallström ir mūs vadījusi Zaļās grāmatas izstrādē, lai pēc iespējas drīzāk uzsāktu apspriedes, kuru mērķis ir nodot šo iespēju iedzīvotāju rokās gada laikā kopš līguma spēkā stāšanās.
Kad pirms mēneša runāju ar šo Parlamentu, es noteicu, manuprāt, lielākās problēmas un iespējas, kādas ir mūsdienu Eiropā. Lisabonas līgums mums būs īstais atspēriena punkts, kas palīdzēs īstenot šos mērķus, un es esmu pārliecināts, ka ar mūsu iestāžu konstruktīvo partnerību mums tas izdosies. Tāda ir Eiropas Komisijas apņemšanās.
Priekšsēdētājs
Priekšsēdētāj J. M. Barroso, paldies par runu un gatavību sadarboties Lisabonas līguma ieviešanā.
Sadarbība starp Parlamentu un Padomi videokonferencē ar Čehijas premjerministru Jan Fischer arī bija lieliska, tāpēc vēlreiz paldies, premjerministr Fredrik Reinfeldt, par videokonferences organizēšanu.
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ar atklātu un skanīgu "jā” pagājušajā piektdienā īri teica "jā” ne tikai Lisabonas līgumam; galvenokārt viņi teica "jā” Eiropai kā solidaritātes un kopīgu vērtību reģionam. Viņi apliecināja dziļu pieķeršanos tādai Eiropai, kas ietekmē globalizāciju, nepaciešot to, Eiropai, kurai ar tās partneriem ir kopīga sabiedrības izvēle un sociālas tirgus ekonomikas izvēle.
PPE grupas vārdā izsaku prieku par šo balsojumu, kas apliecina - kad nācijai izklāsta būtiskāko, piemēram, principu attiecībā uz piederību Eiropas Savienībai, tā atbild uz uzdoto jautājumu, turklāt pārliecinoši.
Piektdien mūsu draugi Īrijā atbildēja uz jautājumu par to, vai viņi atbalsta Lisabonas līgumu, un, ja ne, tad vai viņi ir gatavi apšaubīt savas valsts dalību Eiropas Savienībā. Viņi uz šo jautājumu atbildēja ar nepārprotamu un skanīgu "jā”. Tas pierāda tikai vienu: Eiropu uzskata par to, kas tā ir, proti, aizsargelements, pārliecinošas stabilitātes, miera un tiesiskuma zona.
Es uzskatu, ka īru balsojumam būs nozīmīga ietekme uz to, kā turpināsim veidot Eiropu, jo īpaši turpmākajos mēnešos, ņemot vērā iedzīvotāju ciešo pieķeršanos Eiropas vērtībām. Īru balsojums mūs iedrošina uz eiropeisku rīcību un vienlaikus sasaista mūs kopā. Tas mūs iedrošina, jo šī ir ilgākā laika posmā pirmā reize, kad kāda Eiropas nācija tik nepārprotami ir paudusi savu gribu piedalīties Eiropas piedzīvojumos par spīti krīzei - vai drīzāk krīzes dēļ. Arī tas mūs sasaista kopā, jo mums ir pienākums ievērot solidaritātes prasību, kas lielā mērā slēpās aiz īru teiktā "jā”.
Atgriežoties pie Eiropas iestādēm, tieši to Lisabonas līgums ļaus mums paveikt. Šis līgums ļaus Eiropai darboties efektīvāk, vienprātīgu balsojumu, kas bieži ir paralizējošs, padarot par izņēmumu, bet vairākuma balsojumu - par ierastu.
Tas ļaus iegūt lielāku atpazīstamību, izveidojot pastāvīgu Padomes prezidentūru pašreizējās rotējošās prezidentūras vietā, un piešķirs lielāku nozīmi ārpolitikas Augstajam pārstāvim. Eiropai ir vajadzīga viena seja - gan tās iedzīvotājiem, gan starptautiskajiem partneriem.
Visbeidzot, Lisabonas līgums padarīs Eiropu demokrātiskāku, piešķirot lielāku nozīmi šim Parlamentam, kā arī lielāku ietekmi dalībvalstu parlamentiem un iedzīvotājiem Eiropas jautājumos. Piektdien īri bija pēdējā nācija, kas pauda pozitīvu viedokli par Lisabonas līgumu. Visas pārējās valstis jau to bija izdarījušas vai nu tiešā veidā, vai ar parlamentu starpniecību - arī Polija un Čehija.
Tāpēc es aicinu šo abu valstu prezidentus bez vilcināšanās oficiāli parakstīt līgumu, lai 27 dalībvalstis varētu virzīties uz priekšu un ieviest to ne vēlāk kā 2010. gada sākumā.
Prezidentam V. Klaus es jo īpaši vēlos norādīt, ka īru balsojuma 67 % vajadzētu viņu iedrošināt parakstīt līgumu, kad pienāks laiks. PPE grupas vārdā es viņu aicinu rīkoties atbildīgi, un esmu pārliecināts, ka viņš tā darīs.
Eiropai ir pienācis laiks institucionālus jautājumus nolikt malā un pievērsties tam, kas patiesi ir svarīgi 500 miljoniem eiropiešu: sociālajai tirgus ekonomikai, enerģētikas, klimata un drošības jautājumiem.
Pateicos Reinfeldt kungam un Barroso kungam par priekšlikumiem. Jūs varat rēķināties ar PPE grupas palīdzību drīza progresa panākšanā.
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, mēs pašlaik pārrunājam referenduma iznākumu. Daudz jau ir runāts par institucionālajiem aspektiem, un man nav nekā piebilstama premjerministra F. Reinfeldt teiktajam. Manuprāt, ir labi, ka viņš negrasās darboties steigā, bet ir pateicis, ka mēs gaidām, jo vēl neesam pie finiša līnijas; mums vēl ir jāiziet cauri ratifikācijas procesa beigu posmiem, pirms varam atbildēt uz institucionāliem jautājumiem.
Barroso kungs, jūs bijāt ļoti priecīgs, tāpat kā mēs visi. Jūsu prieks droši vien mazliet mazinājās svētdienas vakarā, kad no 382 saņemtajām balsīm 55 balsis bija no tādas grupas deputātiem, kuras mērķis ir novērst Lisabonas līguma stāšanos spēkā. Līksmojot par Lisabonas līgumu, jums jāpatur prātā, ka jūs atbalstīja ļaudis, kas vēlas ko gluži pretēju tam, ko jūs cenšaties panākt. Padomājiet par to un ļaujiet savam vairākumam būt šī Parlamenta proeiropeiski noskaņotajam vairākumam.
(Neapmierināti izsaucieni)
Runājot par referenduma iznākumu, priekšsēdētāja kungs, situācija ir gluži citāda. Runa nav par institucionālām spēlēm, kas pašlaik tiek spēlētas. Runa nav par to, kā šajā Parlamentā tiek veidots vairākums, bet par kaut ko daudz fundamentālāku, un tieši tas mums ir jāpasaka Čehijas prezidentam. Eiropas Savienības 27 dalībvalstīs ir 500 miljoni iedzīvotāju. Ķīnā ir 1,3 miljardi iedzīvotāju. Indijā - 1,1 miljards. Abās šajās valstīs kopā dzīvo trešā daļa pasaules iedzīvotāju! Šīs valstis pašlaik sēž pie apaļā galda G20 sarunās. Lielākā ES dalībvalsts, kas iesaistīta G20 sarunās, pārstāv tikai 82 miljonu iedzīvotāju ekonomisko potenciālu.
Mums ir divas iespējas. Lisabonas līguma mērķis - kā Klaus kungs ir teicis - nav padarīt Eiropas Savienību par ietekmīgu dalībvalstīm kaitīgu spēku, bet par kaut ko pavisam citu. Mērķis ir padarīt Eiropas Savienību par globālu partneri, lai nostiprinātu katru dalībvalsti. Tas ir precīzi formulēts Lisabonas līguma mērķis. No otras puses, šis līgums jo īpaši kalpo mazo ES dalībvalstu interesēm. Valsts ar 10 miljoniem iedzīvotāju - Barroso kungs, par piemēru ņemsim jūsu valsti; salīdzinot ar Brazīliju, Portugālei vairs nav tādas ietekmes kā 19. gadsimtā. Ir skaidrs, ka 21. gadsimtā Brazīlija ir ietekmīgāka valsts. Portugālei, tāpat kā citām Eiropas valstīm, ir vajadzīga Eiropas Savienība, lai kopā mēs būtu stiprāki. Runājot par klimata pārmaiņām, finanšu krīzi, globālu slimību kontroli, runājot par bada apkarošanu pasaulē, miera nodrošināšanu un resursu karu novēršanu, Eiropa to visu spēs izturēt tikai tad, ja būs vienota, un tā sabruks, ja sadalīsies atsevišķās daļās.
Tāpēc mums prezidentam V. Klaus ir jāuzdod šāds jautājums: ņemot vērā atbildību, ko viņš uzņemas, vai indivīds - kurš izmanto savas konstitucionālās tiesības, par kurām es nestrīdos - spēj viens uz saviem pleciem nest tādu atbildību, ja pārējās valdības un parlamenti, un tagad arī 67 % Īrijas iedzīvotāju, kuri ir pateikuši "jā”, domā citādi?
Mums jāuzdod Klaus kungam šis jautājums. Ja viņš pilnībā apzinās, ka šis kontinents ir uz izšķiroša pavērsiena sliekšņa jeb, citiem vārdiem sakot, ir laiks pieņemt lēmumu attiecībā uz to, vai vienotība mūs padara stiprus vai arī individuāls ceļš novājina mūs visus. Tas ir būtiskākais jautājums.
Jā, tā bija Eiropai priecīga diena, un diena, kad šis līgums beidzot tiks ratificēts, būs vēl jo priecīgāka. Klaus kungam vajadzētu uzņemties savu vēsturisko atbildību un parakstīt šo līgumu.
Guy Verhofstadt
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pagājušajā piektdienā tika sperts patiesi vēsturisks solis: 67 % balsu. Visas Eiropas konstitūcijas var mainīt ar divu trešdaļu balsu vairākumu; manuprāt, arī Zviedrijā ir vajadzīgas divas trešdaļas balsu vairākuma.
Mums jāpateicas Brian Cowen. Vēl es jo īpaši saku paldies Pat Cox, kurš paveica lielisku darbu, un visiem Lisabonas līgumu atbalstošajiem Parlamenta locekļiem no Īrijas, jo viņi izvērsa līgumu cildinošu vērienīgu kampaņu. Esmu priecīgs. Prieka iemesls ir tāds, ka mēs šo uzdevumu uzsākām pēc Nicas līguma noslēgšanas ar deklarāciju Lākenā, un tas ir prasījis astoņus gadus - tāpēc es apsolu neatsākt visu procesu no sākuma, priekšsēdētāja kungs.
Līdz ar šo īru "jā” visi Eiropas iedzīvotāji, tieši vai pastarpināti, ar referendumu vai ar parlamentu starpniecību, ir atbalstījuši Lisabonas līgumu. Tas bija arī vēstījums eiroskeptiķiem, kuri vienmēr ir teikuši: "Nē, cilvēki ir pret vienotu Eiropu, pret Eiropas iestādēm.” Sešdesmit septiņi procenti Īrijas iedzīvotāju - piektdien redzētais ir nepārprotams vēstījums eiroskeptiķiem.
Mums jālūdz visiem uzņemties atbildību, lai Lisabonas līgums varētu stāties spēkā pēc iespējas drīzāk. Nu ir laiks šo procesu novest līdz galam. Ņemot vērā īru pausto atbalstu, mēs zinām, ka Lisabonas līgums stāsies spēkā, mēs to zinām, jo tas bija pēdējais šķērslis. Tomēr mēs nezinām, kad līgums stāsies spēkā, un, manuprāt, tieši šī problēma mums šodien ir jāpārrunā. Ko mēs tikmēr darīsim?
Mēs zinām, ka ir jāgaida Čehijas Konstitucionālās tiesas lēmums. Kā vakar teicāt laikrakstam Le Monde, ļaunākajā gadījumā mēs vēl varam pāris mēnešu nogaidīt, un es domāju, ka neviens šajā Parlamentā nebūtu gatavs paciest to, ka Eiropas Savienība turpmākajos mēnešos būs "klibā pīle”. Mēs varam pieņemt, ka Komisija izskatīs aktuālos jautājumus, jo pēc 31. oktobra tai to vajadzētu darīt. Mums ir vajadzīga rīcība un mums tā ir vajadzīga nekavējoties. Tāpēc, Reinfeldt kungs, Padomes priekšsēdētāj, vēlos jūs aicināt pēc iespējas drīzāk uzsākt Komisijas kandidātu atlases procedūru.
Pirms trim nedēļām mēs balsojām par Komisijas priekšsēdētāju, pamatojoties uz argumentu, ka pašreizējā krīze mums neļauj lēmumu atlikt. Tas bija jūsu arguments. Tā nu tas pats arguments attiecas uz Komisijas izveidi. Nav vajadzības gaidīt: jaunu Komisiju var izveidot, arī pamatojoties uz pašreizējo līgumu, ar pašreizējo Augstā pārstāvja statusu, un tad, tiklīdz kā Lisabonas līgums būs ratificēts, var raiti ievadīt amatā Augsto pārstāvi ar citiem statūtiem un Padomes priekšsēdētāju. Patiešām nav nekāda iemesla gaidīt uz Komisiju.
Tāds arī bija Komisijas priekšsēdētāja mērķis, ja es viņu pareizi sapratu, kad viņš pirms pāris minūtēm runāja. Baidos, ka dzirdu jūs sakām: "Nē, es gaidu; es gaidu, jo vēlos globālu paketi, globālu paketi ar Padomes priekšsēdētāju.” Manuprāt, tā nav problēma - gatavojiet savu globālo paketi. Gatavojiet to tagad, un lēmums par Padomes priekšsēdētāju var būt tikpat politisks kā lēmums, kuru pieņēmāt par Barroso kungu pirmajā reizē. Jūs izvirzījāt viņa kandidatūru ar politisku, nevis formālu lēmumu, jo mēs lūdzām to formalizēt vēlāk. Tāpat var rīkoties arī ar Padomes priekšsēdētāju, un tad, kad līgums būs ratificēts, varēsiet formalizēt visu paketi. Tad varēsiet mainīt Augstā pārstāvja statūtus: viņš kļūs par Komisijas priekšsēdētāja vietnieku. Tajā pašā laikā politisko lēmumu, ko pieņemat saistībā ar Padomes priekšsēdētāju, var izmantot praksē; formalizēt to var pēc tam.
Tas ir labākais veids, labākais spiediens, kādu varat izdarīt uz tām valstīm, kurām vēl jāparakstās: formalizējiet to, jo viņi zina, ka vēlamies virzīties uz priekšu. Un mums joprojām nav jāgaida vairākas nedēļas un mēneši. Jebkurā gadījumā ir jau teikts, ka laiku nedrīkst zaudēt. Es piekrītu - pašreizējā ekonomikas un finanšu krīzē laiku nedrīkst zaudēt.
Izveidojiet Komisiju jau tagad, pēc iespējas drīzāk. Pārlieciniet kolēģus Padomē un izlemiet par Augsto pārstāvi, pamatojoties uz pašreizējo līgumu. Izvēlieties vienu kandidātu - esmu redzējis, ka kandidātu pietiek, - Padomes priekšsēdētāja amatam un virzieties uz priekšu.
Daniel Cohn-Bendit
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, manuprāt, mums ir jāmācās no Īrijā notikušā.
Kā teica Guy Verhofstadt, "par” nobalsoja 67 % īru, kas ir lielākais vairākums, jo realitāte viņu skatījumu padarīja skaidrāku. Pirmām kārtām jau krīzes realitāte, kurā viņi sajuta nepieciešamību pēc Eiropas. Tomēr viņi arī saprata, ka balsojums - kā Joseph Daul pamatoti minēja - patiesībā nozīmē vai nu viņu piekrišanu, vai izstāšanās procesa sākumu. Ir jāsaprot, ka referendumiem Eiropā ir jēga tikai tad, ja tiem ir sekas. Ja tā ir spēle, iegriba, var teikt "nē”, bet tas, kā parasti, ir darījums. Tāpēc reakcija ir atkarīga no noskaņojuma.
Es uzskatu, ka debatēm par Eiropu ir jāturpinās. Mums ir jānonāk līdz referendumam Eiropā, kurā visi eiropieši balso, pamatojoties uz kvalificētu balsu vairākumu, un tiem, kuri ir "pret”, ir jāpasaka, vai viņi atzīst balsojuma iznākumu un turpina piedalīties, vai izstājas. Ja angļi uzskata, ka šī piezīme attiecas uz viņiem, viņi nekļūdās, jo mums reizi par visām reizēm ir jādara gals tādai Eiropai, kuru ir iespējams šantažēt. Demokrātiskā telpā šantāžai nav vietas, un, ja mēs neatrisināsim šo problēmu, tad, manuprāt, Eiropai nebūs demokrātiskas telpas.
Otrkārt, mums skaidri jāizprot pašreizējā situācija. Guy Verhofstadt saistībā ar šo tematu minēja divas vai trīs lietas, bet, Barroso kungs, mani biedē tas, ka ir notikušas publiskas debates. Mēs neuzvarējām, mēs zaudējām, tāda ir dzīve, bet notika vērā ņemamas publiskas debates. Tad bija konfrontācija, un vairākums uzvarēja.
Schulz kungs, jums vienmēr nevajadzētu rādīt ar pirkstu uz citiem. Ja visi sociālisti ar mums būtu balsojuši pret Barroso kungu, nekāda vairākuma nebūtu. Tas arī ir jāpasaka; nevar vienkārši teikt to, kas ienāk prātā. Tāda ir dzīve, tā tas notiek. Jā, tas tiesa, Martin Schulz, jums patīk vainot citus, bet reizēm sociālajiem demokrātiem vajadzētu uzņemties atbildību par saviem zaudējumiem, citādi mēs nekad neuzvarēsim.
Tagad es gribētu šo to pateikt par procesu, un te nu es jums nepiekrītu, Reinfeldt kungs. Mums būs Eiropadomes priekšsēdētājs. Es nevēlos, lai šis būtu coup d'état. Pēkšņi pēdējā mirklī jūs kādu uzrunāsiet, un nedēļas laikā lēmums jau būs pieņemts. Manuprāt, Eiropai ir tiesības uz publiskām debatēm, un visām dalībvalstīm ir jābūt tiesībām izteikties par jūsu priekšlikumiem. Lai tas būtu Blair kungs, Balkenende kungs, Jean-Claude Juncker kungs vai Guy Verhofstadt, manuprāt, mums ir tiesības uz publiskām debatēm. Par Eiropas vadītāju nav jālemj valdībām aiz slēgtām durvīm un pēdējā brīdī.
Es to saku tāpēc, ka visi zina - sabiedrība pašlaik neatbalsta Blair kungu, visi zina - nav godīgi, ka Jean-Claude Juncker nav izredžu tikai tāpēc, ka Merkel kundze un Sarkozy kungs viņu neatbalsta. Tās nav demokrātiskas publiskas debates. Mums jāliek galdā visas kārtis un tikai tad jāizlemj. Tas pats attiecas uz Augsto pārstāvi. Izsakiet savus priekšlikumus!
Man sakāms tikai viens. Barroso kungam ir taisnība, un arī Verhofstadt kungam šajā sakarā ir taisnība. Jūs mums likāt balsot par Barroso kungu, sakot, ka tas ir steidzami, un nu jums būs "klibas pīles” Komisija, kas turpinās darbu, līdz tiks pieņemts lēmums. Viss ir atkarīgs no čehiem.
Tomēr ir vēl kāds apsvērums. Mēs ierosinājām paplašināt Komisijas sastāvu, arī Barroso kungs to ierosināja, lai tā varētu vadīt sarunas par Kopenhāgenu ar pilnu sparu. Manuprāt, ir nepieņemami atlikt Komisijas izveides procedūru, nosaucot kandidātu vārdus. Verhofstadt kungam bija labs priekšlikums: ja čehi neatklās savu nostāju, viņiem nebūs komisāra, jo saskaņā ar Nicas līgumu komisāru skaits būs jāsamazina. Ja čehi atklās savu nostāju pirms noslēguma, viss notiks saskaņā ar Lisabonas līgumu, un viņiem būs komisārs. Visām kārtīm ir jābūt galdā.
Noslēgumā es gribētu teikt tikai vienu. Mums jāturpina šīs debates arī pēc Lisabonas līguma noslēgšanas. Ar Lisabonas līgumu nekas nebeidzas. Eiropas konstitucionalizācija nedrīkst apstāties līdz ar Lisabonas līgumu. Ja mums nebūs gana drosmes turpināt šīs debates pēc Lisabonas līguma ieviešanas, manuprāt, mēs palaidīsim garām nozīmīgu tikšanos - Eiropas tikšanos - ar vēsturi.
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, lielāko daļu savas agrīnās politiskās darbības gadu es pavadīju, cīnoties pret tādiem bīstamiem indivīdiem kā Cohn-Bendit kungs. Es tiešām pirms brīža biju diezgan satraukts, jo piekritu vienam vai diviem punktiem viņa runā, un mani glāba tikai tas, ka viņa runas beigās es atkal spēju viņam pilnībā iebilst. Es gribētu būt diezgan konsekvents savā nostājā, runājot kā Lielbritānijas Konservatīvās partijas vadītājs Eiropas Parlamentā. Mums, kas atbalstām principu, ka nacionālas valstis apvienojas, lai no brīvas gribas sadarbotos Eiropā, progresam saistībā ar Lisabonas līgumu, iespējams, nevajadzētu radīt tādu prieku.
Eiropas Savienības traģēdija ir tāda, ka saskaņā ar Eurostat datiem daudzu cilvēku skatījumā tā ir kļuvusi par elitāru projektu, uzspiežot savu ideoloģiju arvien skeptiskākai sabiedrībai. Jūs zaudējat vienā referendumā, tāpēc rīkojat nākamo, lai iegūtu vēlamo rezultātu. Ja vārds "konstitūcija” izrādās neiecienīts un nepieņemams, to iesaiņo citādi, lai varētu ignorēt iepriekšējo noraidījumu. Ja izskatās, ka uzvara solītajā referendumā nebūs iegūstama, referendumu atceļ bez īpašas kauna vai neērtības sajūtas. Apvienotajā Karalistē visas politiskās partijas, arī pie varas esošā valdība, solīja Lielbritānijas iedzīvotājiem, ka ar viņiem apspriedīsies par Eiropas nākotni. Sociālisti un liberāļi neturēja savu solījumu. Tādi politiski triki var nodrošināt īstermiņa priekšrocības, bet mums jāpauž nožēla par to, ka Eiropas tautas ir maz ticējušas saviem politiķiem, kas rīkojušies tik ciniski.
Mēs, ECR grupa, vēlamies, lai Eiropu veidotu uz droša sabiedrības atbalsta un valstu iestāžu demokrātiskas likumības pamata. Taču Lisabonas līgums, mūsuprāt, joprojām tiek vērsts nepareizā virzienā. Atverot durvis uz pārvalstisku ārlietu un drošības politiku, piešķirot lielāku varu Eiropas iestādēm un atceļot valstu veto tiesības tām būtiskās politikas jomās, līgums ir dramatisks solis pretī "supervalstij”, no kuras daudzi baidās. Eiropas tautas nevēlas Eiropas Savienību ar ciešāku centralizāciju, Savienību, kas palielina savas pilnvaras uz dalībvalstu rēķina, Savienību, kas neiedziļinās viņu ikdienas bažās. Tomēr iedzīvotāji vēlas dažādu Eiropu, Eiropu, kurā apvienojas dažādas kultūras un dzīvesveidi un kurā ir iespējama pievienotā vērtība. Viņi vēlas pārveidotu Eiropas Savienību, atbildīgāku, pārredzamāku un demokrātiskāku Savienību, kas sniedz atbilstošu vērtību jomās, par kurām tai ir jāuzņemas atbildība; Eiropu, kas ir cilvēkiem tuvāka un piederīgāka.
Tāpēc Lisabonas līgums ir bijusi zaudēta iespēja. Es piedalījos Konventā, kad pieņēma Lākenas deklarāciju, kuru es ļoti atbalstīju; Konventā, kurš izstrādāja sākotnējo Konstitūcijas tekstu. Es to pārzinu - gan no labās, gan sliktās puses. Apvienotās Karalistes konservatīvie ir bijuši konsekventi. Mēs uzskatām, ka līgums, kāds tas ir sanācis, neko nevirzīs uz priekšu iedzīvotāju interesēs. Mēs ECR grupā turpināsim cīnīties par savu Eiropas Savienības vīziju, vīziju, kas ir saskaņā ar Eiropas tautu cerībām un centieniem. Mēs turpināsim cīnīties par tādu Eiropas Savienību, kas domā par nākotni, nevis par pagātni, un par tādu Eiropas Savienību, kuras pamatā ir iedzīvotāju atbalsts, nevis tikai kāda elitāra slāņa prioritātes. Mums visiem vajadzētu to apdomāt.
Lothar Bisky
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mana grupa allaž ir atbalstījusi obligātus referendumus par Reformu līgumu visā Eiropā. Vēlētāji Īrijā nebija vienīgie, kuriem bija iespēja pirms pusotra gada paust savu tiešo lēmumu. Ja vēlamies, lai cilvēki izlemj, mums ir jāpieņem iznākums, pat ja mums tas nepatīk.
Īrijas valdība darbojās pretēji demokrātijas principam un sarīkoja vēl vienu referendumu, daļēji citu dalībvalstu spiediena dēļ. Tagad ir iegūts kārotais iznākums. Mēs, kreisi noskaņotie, ievērojam demokrātijas principu, bet mūsu bažas par ES politisko orientāciju nav zudušas. "Nē” teikušo īru skaits norāda, ka mēs neesam vienīgie, kas bažījas.
Mēs kritiski vērtējam trīs jautājumus; pirmkārt, to, ka iepriekšējā finanšu tirgu liberalizācijas politika, nodokļu konkurence, finanšu politikas nošķiršana no ekonomikas politikas un sociālās sistēmas izjaukšana veicināja ekonomikas un finanšu krīzi. Tādēļ šī politika ir novedusi pie arvien lielāka nabadzības un nevienlīdzības līmeņa Eiropā. Neskaitot nodomu deklarācijas, pagaidām ļoti maz kas ir noticis finanšu tirgu regulēšanas sakarā. Gluži otrādi - kamēr bezdarba līmenis turpina augt, lielās bankas jau atkal cer gūt labu peļņu. Lisabonas līgums turpinās šo tirgus ekonomikas politiku ar brīvu konkurenci. Kaut ko tādu mēs nevaram atbalstīt.
Tā vietā mēs pieprasām fundamentāli citu pieeju sociālo problēmu risināšanā. Mūsu mērķis ir ieviest sociālā progresa klauzulu, lai minimālās algas piemērotu visā Eiropas Savienībā - tikpat lielu samaksu par tādu pašu darbu tādā pašā vietā. Mums jāapkaro algu dempings.
Otrkārt, mēs kritiski vērtējam to, ka aicinājums dalībvalstīm pamazām uzlabot to militārās iespējas ir nesavietojams ar kreisi noskaņoto mērķiem, tāpat kā Eiropas bruņošanās aģentūras ierakumi primārajos Eiropas tiesību aktos. Mēs neatbalstīsim globālas militārās misijas, lai aizstāvētu savas intereses. Mēs nevēlamies šādu līgumu; mēs vēlamies atbruņošanas, nevis bruņošanās līgumu. Ir paradoksāli tādēļ tikt uzskatītiem par Eiropas pretiniekiem. Visi, kas Eiropā atbalsta bruņošanos, tiek uzskatīti par Eiropas draugiem, bet visi, kas Eiropā atbalsta atbruņošanos, tiek uzskatīti par Eiropas ienaidniekiem. Tas ir politisks absurds!
Referendums Īrijā ir noticis, un, pat ja tā iznākums nav tāds, kādu mēs to būtu vēlējušies, mēs, kreisi noskaņotie, turpināsim strādāt, lai panāktu tiešāku demokrātiju Eiropā.
Nigel Farage
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, viss ir šausmīgi vienkārši, vai ne? Vienu reizi īri referendumā ir balsojuši pret līgumu, otru reizi - par, tāpēc, ja šis ir kaut kāds nebūt sportisks pasākums, tad lai tas notiek vēl trešo reizi; bet atšķirība ir tāda, ka trešajam referendumam vajadzētu būt brīvam un taisnīgam, jo Īrijā notikušo par tādu pavisam noteikti nevar uzskatīt! Patiesībā es ceru, ka jūs visi ar sevi lepojaties, jo esat ķērušies pie mazākā puikas spēļu laukumā, iedzinuši viņu stūrī un kārtīgi nospārdījuši. Šī ir huligānu uzvara, lielas naudas un birokrātu uzvara. Tas viss bija farss!
(Neapmierināti izsaucieni)
Ak, tad jūs pieņemat šo iznākumu, vai ne? Bet iepriekšējo gan nepieņēmāt, vai ne? Eiropas Komisija izšķieda miljoniem mārciņu nodokļu maksātāju naudas - mārciņu vai eiro, nav nozīmes, lai gan ir nozīme mūsu gadījumā, jo mums vēl joprojām ir mārciņa, paldies Dievam! - jūs izšķiedāt miljonus. Iespēja, ka "jā” noslieksies uz "nē”, svārstījās proporcijā no 10:1 līdz 20:1. Referenduma komisija Īrijā nepadarīja savu darbu un nepastāstīja Īrijas iedzīvotājiem, ka, protams, Lisabonas konstitucionālais līgums lielā mērā ietekmē viņu valsts konstitūciju; un, iespējams, pats ļaunākais ir tas, ka Apraides komisija Īrijā mainīja noteikumus, tāpēc atbalstītājiem un pretiniekiem nebija vienlīdzīga informācijas atspoguļojuma. Tas viss bija rupjš pārkāpums. Bet izvērstā kampaņa, kuru jūs visi atbalstījāt, bija "Balsojiet par darbavietām!”. Lūk, par ko tā bija! Jaunākās preses ziņas, draugi: "Aer Lingus” šodien ir atlaiduši darbiniekus, un "Intel”, kas veicināšanas kampaņā ieguldīja EUR 400 000, šodien ir atlaiduši 300 darbinieku. Tūkstoš piecsimt piecdesmit darbavietu likvidētas kopš sestdienas; pozitīvais balsojums saglabāja tikai politiķu darbavietas.
Pieļauju, ka tas ir beidzies. Pieļauju, ka Īrijas neatkarības posms būs ļoti īss viņu vēsturē. Nedomāju, ka prezidents V. Klaus spēs nepiekāpties, bet ceru, ka viņš spēs; viņš ir lielisks un drosmīgs cilvēks. Bet izskatās, ka birokrātija ir uzvarējusi nacionālu demokrātiju. Vēsturiskā aspektā Lielbritānija pašlaik ir viena, iespējams, gluži tāpat, kā tas bija 1940. gadā, bet...
(Dažādas reakcijas)
...te patiesi, te patiesi ir, par ko diskutēt. Kāda jēga no konservatīva premjerministra, ja Blair kungs kļūst par virskungu? Kāda jēga no ārlietu ministra, ja ir ES ārlietu ministrs ar savu diplomātisko dienestu? Kāda no tā visa jēga? Manuprāt, šis īru referendums aizsāk īstas debates. Ir jāpārstāj izlikties: ja vēlaties nacionālu demokrātiju, jūs nevarat palikt Eiropas Savienības sastāvā, un mēs centīsimies panākt Lielbritānijas aiziešanu un pēc iespējas drīzāku aiziešanu.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, vakar es jautāju Wallström kundzei, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei, vai Lisabonas līgums būtībā ir tas pats, kas Konstitucionālais līgums, ko tas aizstāja. Viņa teica, ka ir veiktas Lielbritānijas valdības pieprasītās izmaiņas, kas saistītas ar izmaiņām vārdos un simbolos. Viņa nelietoja vārdu "tikai”, bet būtu varējusi to darīt.
Konstitucionālo līgumu jau bija noraidījuši Francijas un Nīderlandes vēlētāji, un Apvienotajā Karalistē bija gaidāms referendums. Arī tajā līgums droši vien būtu noraidīts. Ir skaidrs, ka Konstitucionālā līguma maiņa pret Eiropas Reformu līgumu notika pēc Lielbritānijas valdības lūguma, lai viņi varētu atkāpties no solījuma rīkot referendumu.
Būtība nemainītos, bet vārdi un simboli tiktu mainīti, pamatojoties uz vispārēji netaisnīgu apgalvojumu, ka līgumi ir atšķirīgi un referendums ir lieks. Kā šādu viltību un negodīgumu var saukt par demokrātiju?
Fredrik Reinfeldt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos pateikties grupu vadītājiem par komentāriem. Redzu, ka daudzi no viņiem saskata steigu šajā procesā, un tas ir saprotams.
Manuprāt, ir jāsaprot, ka mēs virzāmies uz vairāk vai mazāk nepazīstamu teritoriju. Ja papētāt juridisko pamatu, tad faktiski bija paredzēts, ka Lisabonas līgumam jau ir jābūt spēkā no šī gada 1. janvāra. Pašlaik mēs cenšamies rīkoties elastīgi jaunā situācijā, kas izriet no situācijas Īrijā un citās dalībvalstīs.
Zviedrijā debatēs bieži sava viedokļa aizstāvēšanai min atsauci uz demokrātiju. Tas ir labi. Tieši to es cenšos te panākt. Ja jaunajam līgumam jāstājas spēkā, ir skaidrs, ka tas ir jāratificē 27 dalībvalstīm. Tieši tas mums ir jāpanāk, un tāpēc es precīzi nosaucu, ka pašlaik to ir izdarījušas 24 valstis. Vēl trūkst trīs valstu, un visilgāk droši vien būs jāgaida uz Čehiju.
Tiklīdz 27. dalībvalsts būs ratificējusi līgumu, mēs rīkosimies tālāk. Īrija to vēl nav ratificējusi. Procesa pabeigšanai ir nepieciešams, lai līgumu ratificētu parlaments. Varbūt jums šķiet, ka tas ir vienkārši, bet ir jāiedziļinās, jo nekad neko nevar zināt. Kad visas 27 valstis būs ratificējušas, pakete būs skaidra, un mēs pāriesim pie Lisabonas līguma.
To darot, ir arī svarīgi pateikt, ka par visiem pārrunātajiem līgumiem ir dažādi viedokļi, un ir diezgan skaidrs, ka man un citiem šeit klātesošajiem ir jāievēro šie līgumi. Bieži gadās rīkoties citādi, nekā to nosaka līgumi. To Zviedrijas prezidentūra cenšas panākt.
Tāpēc es saku, ka mēs centīsimies rīkoties ātri situācijā, kas pašlaik patiesībā ir Čehijas Konstitucionālās tiesas rokās Prāgā. Kad tiesa atklās, vai viņi pieņems vai noraidīs šo sūdzību, Zviedrijas prezidentūra spers nākamo soli šajā procesā. Tā ir demokrātija praksē, jo mēs precīzi ievērojam līgumus un ņemam vērā citu valstu reakciju.
Vēlos pateikt, ka ar šo nepārprotamo vairākumu mums pēc iespējas drīzāk ir jāievieš Lisabonas līgums, jo mēs uzskatām, ka ar to Eiropa spēs darboties labāk, bet es visu darīšu rūpīgi. Es ievērošu līgumus un to, ka visām 27 dalībvalstīm ir jāpabeidz ratifikācijas process, pirms varam spert soli tālāk.
Liels paldies par komentāriem un atbalstu.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, es tikai komentēšu dažus grupu vadītāju izteikumus, un es viņiem visiem pateicos par līdzdalību. Šie institucionālie jautājumi saistībā ar pāreju no viena līguma uz otru ir ļoti sarežģīti no juridiskā un politiskā viedokļa, un tajos ir vajadzīga visu iestāžu gudra rīcība. Protams, mēs gribētu, lai jauno līgumu apstiprinātu pēc iespējas drīzāk. Vairākums šī Parlamenta deputātu to vēlas, visas valdības to vēlas, un katrā ziņā arī Komisija to vēlas.
Kā jau to tikko norādīja premjerministrs, problēma ir tāda, ka līgumu nepieņems līdz Komisijas pilnvaru termiņa beigām. Komisijas pilnvaras beigsies šī mēneša beigās, tāpēc mēs neizbēgsim no posma, kad Komisija kļūs par "aprūpes” Komisiju. Tāpēc es uzskatu, ka Parlaments pirms kāda laika pieņēma pareizo lēmumu, izlemjot par jautājumu par Komisijas priekšsēdētāju, jo tas piešķir Komisijas priekšsēdētājam pilnvaras, politiskas pilnvaras, pārstāvēt Komisiju ļoti nozīmīgu starptautisku pienākumu veikšanā. Tas bija ļoti prātīgs Eiropas Parlamenta lēmums.
Svarīgākais pašlaik ir saprast, kā īstenot šo pāreju. Šodien to pārrunājām Komisijā, un Kolēģija uzskata, ka, ja vien iespējams, mums vajadzētu jauno Komisiju izveidot saskaņā ar Lisabonas līgumu. Tāds ir mūsu viedoklis, jo tas ir līgums, kuru vēlamies; tas ir līgums, kas piešķir jums, Parlamentam, lielākas tiesības Komisijas izveidē. Piemēram, Augstais pārstāvis būs Komisijas priekšsēdētāja vietnieks, un tāpēc jūs balsosiet par Augsto pārstāvi. Tas nenotiks, ja īstenosim Nicas līgumu, un tāpēc mēs uzskatām, ka mums vajadzētu, ja vien tas ir iespējams, izveidot jauno Komisiju saskaņā ar Lisabonas līguma noteikumiem. Bet tas, protams, ir gudras rīcības un arī piemērotākā laika jautājums. Mēs jau agrāk, proti, pirmajā Komisijā, kurā biju iesaistīts, arī sākām ar iepriekšējās Komisijas pilnvaru pagarināšanu par trim nedēļām.
Tāpēc jautājums ir šāds: cik ilgs laiks ir vajadzīgs? Un tāpēc es jau drīz vien teicu - un premjerministrs F. Reinfeldt zina, ko es par to domāju -, ka kaut ko gaidīt pāris nedēļu ir viens, bet pavisam kas cits, ja jāgaida nenoteiktu laiku. Tas ir sprieduma, politiska sprieduma, jautājums, un es ceru, ka Eiropadome pieņems pareizos lēmumus, pamatojoties uz informāciju, ko mums sniedz Čehijas partneri. Šim jautājumam jābūt izlemtam Eiropadomē līdz šī mēneša beigām.
Protams, mēs nevēlamies - un, manuprāt, tas nav neviena interesēs - Komisiju bez pilnīgām juridiskām pilnvarām. Tas nav Komisijas interesēs, un es esmu pārliecināts, ka tas nav arī Eiropas Parlamenta interesēs. Tāpēc esmu teicis, ka esmu gatavs: gatavs sākt veidot jauno Komisiju, tiklīdz kā mums būs juridiska skaidrība un Eiropadome uzsāks procesu. Tāpēc Padomei ir jāpieņem daži lēmumi. Eiropadomei ir jāizvirza Augstā pārstāvja amata kandidāts, jo saskaņā ar Lisabonas līgumu Augstais pārstāvis ir jāapstiprina Komisijas priekšsēdētājam un priekšsēdētāja vietniekam.
Attiecībā uz dažiem komentāriem es vēlētos šo to uzsvērt un nomierināt dažus Parlamenta deputātus. Daži no jums teica, ka būšot "Eiropas prezidents”. Atvainojiet, "Eiropas prezidenta” nebūs. Ja būs Lisabonas līgums, tad būs Eiropadomes priekšsēdētājs: tas ir kas cits. Ir Parlamenta priekšsēdētājs, ir Komisijas priekšsēdētājs un būs Eiropadomes priekšsēdētājs. To ir būtiski uzsvērt, jo reizēm, manuprāt, rodas idejas par dérives institutionnelles, un es nepieļaušu, un Eiropas Komisija nepieļaus, ka rodas priekšstats par Eiropadomes priekšsēdētāju kā par Eiropas prezidentu, jo līgumos tā nav paredzēts.
(Aplausi)
Līgumos tā nav paredzēts, un mums līgumi ir jāievēro. Mums jāciena šīs iestādes. Ir Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs; ir Komisijas priekšsēdētājs. Ja būs Lisabonas līgums, būs Eiropadomes priekšsēdētājs.
Ir ļoti būtiski apzināties, ka visiem mūsu lēmumiem ir jābūt pieņemtiem saskaņā ar pašreizējiem līgumiem. Tāpēc es uzskatu, ka, tiklīdz kā čehi būs noskaidrojuši situāciju, mums ir jārīkojas tālāk. Tāpēc es domāju, ka mums jāpiestrādā pie tā, ko iepriekš minēju - sākot ar pilsoņu iniciatīvu un beidzot ar ārējiem dienestiem -, sadarbojoties visām iestādēm tā, lai tad, kad lēmumi oficiāli būs pieņemti, mēs varētu tos ieviest tā, kā to paredz Lisabonas līgums, kas Eiropas Savienībai, manuprāt, nozīmē lielāku atbildību, vairāk demokrātijas un efektīvāku darbību.
Gay Mitchell
Priekšsēdētāja kungs, kā pirmais īrs, kurš uzstājas šajās debatēs, es gribētu pateikties kolēģiem par viņu laipnajiem izteikumiem saistībā ar Īrijas vēlētājiem. Arī es atzinīgi vērtēju cilvēkus, kuriem līdz šim jau izteikta pateicība. Es gribētu norādīt, ka līdz šim neviens nav pateicies diviem cilvēkiem, kuriem bija liela nozīme pozitīvā balsojuma kampaņā un kuriem valsts intereses bija svarīgākas par viņu pašu politisko partiju interesēm - Enda Kenny TD, "Fine Gael” vadītājam, un Eamon Gilmor TD, Leiboristu partijas vadītājam. Viņi pašaizliedzīgi strādāja vairāk par visiem, lai nodrošinātu šīs kampaņas norisi, un es vēlos to šodien te darīt zināmu.
Lisabonas līguma process Īrijā pierāda to, ka cilvēki ir gatavi reaģēt uz līderu rīcību, ja mēs papūlamies viņus iesaistīt notiekošajā. Eiropas projekts joprojām ir Eiropas un citu valstu iedzīvotāju lielākā cerība uz mieru un pārticību nākotnē. Mēs nedrīkstam pieņemt, ka cilvēki novērtēs projekta iespējas. Mums jābūt pēc iespējas atklātākiem un vairāk jāinformē viņus par šīm iespējām. Paplašināšanās nav mazinājusi projekta vērtību. Drīzāk tā ir devusi iespēju mums dalīties tā sniegtajos ieguvumos ar citiem. Vienotības spēks patiesi slēpjas dažādībā.
Daži cilvēki Īrijā nebija pārliecināti par līguma saturu; citi raizējās par to, ka dalībvalstij uzspiež jautājumu par abortiem, par neitralitāti, par komisāra zaudēšanu un par iespēju, ka valsts zaudēs kontroli pār savu tiešo nodokļu politiku. Īrijas parlaments ar īpašas komitejas starpniecību konstatēja iedzīvotāju bažas pēc pirmā referenduma, un valdība saņēma garantijas no mūsu partneriem saistībā ar šiem jautājumiem, kā arī, un kas ir būtiskāk, saistībā ar izmaiņām attiecībā uz turpmāko Komisijas sastāvu.
Tā bija demokrātija praksē visos līmeņos. Īrijas parlamentam bija tiesības un pienākums rīkoties tā, kā tas rīkojās, jo Īrijas suverēnie iedzīvotāji piešķīra tam tādas tiesības un pienākumu. No vēlētāju augstās aktivitātes un pārliecinošā "par” balsu pārsvara ir skaidrs, ka izpaudās iedzīvotāju demokrātiskā griba.
Priekšsēdētāja kungs, es atbalstu jūsu teikto par dažu tautu bažām. Bet nu ļaujiet man izteikties par kādu problēmu, kas, manuprāt, ir apspriešanas vērta. Daži Īrijas un citu valstu iedzīvotāji uzskata, ka ES kļūst par nelabvēlīgu vietu kristietībai jo īpaši un reliģijai kopumā. Jāteic, ka es personīgi esmu izjutis necieņu no cilvēkiem, kas sevi uzskata par brīvi domājošiem un liberāliem, bet kuri tādi nav, kad jautājums jāskata no reliģisku cilvēku skatpunkta. Es cienu tos, kuriem nav reliģisku uzskatu, bet no viņiem es sagaidu tādu pašu cieņu. Tā arī ir galvenā ES projekta ideja. Es atkārtoju: vienotības spēks ir dažādībā. Otrais Īrijas referendums apliecina, ko var panākt, kad esam vispusīgi. Es to saku tiem, kuriem ir ausis, lai dzirdētu, un turpmāko paaudžu vārdā.
Pāriesim pie ratifikācijas procesa pabeigšanas un tad īstenosim Lisabonas līgumā ietvertos solījumus par lielāku demokrātiju un pārredzamību, saskaņotu darbību pasaulē, piemērojot tos pašus iecietības un vispusības principus attiecībā uz reliģijām gan citviet pasaulē, jo īpaši pasaules trūcīgākajos reģionos, gan Eiropas Savienībā.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, kad pēdējoreiz apspriedām šo jautājumu, es paredzēju, ka Īrijas vēlētāji noraidīs politisko cirku ar Gerry Adams, Nigel Farage un Joe Higgins. Man prieks, ka man izrādījās taisnība.
Jāteic, ka Nigel Farage pārspīlētais patoss kādu laiku tomēr sagādāja jautrību īriem, bet, protams, šodien naids pret īru demokrātiju spiedās ārā pa visām viņa ādas porām. Viņa centieni pierunāt Īrijas vēlētājus panākt Lielbritānijas izstāšanos no ES, manuprāt, pierādīja viņa trūcīgo izpratni par Lielbritānijas un Īrijas kopīgo vēsturi.
Turklāt Īrijas vēlētāji ir pārliecinoši paziņojuši, ka mūsu nākotne ir Eiropā, ka Eiropa Īrijai nāk par labu un ka Īrijai ir jāsniedz pozitīvs ieguldījums Eiropas Savienības attīstībā. Es ceru, ka visas dalībvalstis drīzumā ratificēs līgumu un ka institucionālās, demokrātiskās un sociālās reformas varēs ieviest bez kavēšanās. Pasaulei ir nepieciešama efektīvāka Eiropas Savienība, lai nodrošinātu to, ka mēs sparīgi panākam ilgtspējīgas attīstības mērķus - ekonomikas, vides un sociālajā jomā.
Es vēlos, lai jūs, priekšsēdētāj J. M. Barroso, un jūs, Padomes priekšsēdētāj, saprastu, ka Eiropas tautas no Eiropas Savienības pieprasa rīcību. Viņus vairs nevajag pārliecināt par to, ka mums vajag globālus, kā arī vietēja mēroga risinājumus pašreizējām problēmām. Viņi vēlas beidzot redzēt rīcību krīžu apkarošanā. Viņi vēlas reālu, nevis retorisku rīcību.
Es tiešām ceru, ka mums būs Komisija, kas ir efektīva, varoša un spējīga, jo īpaši atbrīvojoties no nedzīvās ekonomiskās ideoloģijas, kas Eiropu un patiesībā visu pasauli ir novedusi uz katastrofas sliekšņa. Mums jāievieš Lisabonas līgumā paredzētie mērķi: sociālā tirgus ekonomika, kas radīs darbavietas, kuras radīs labklājību un pienācīgu dzīves līmeni visām mūsu tautām.
Pat the Cope Gallagher
Priekšsēdētāja kungs, pagājušajā nedēļā īri ar 619 000 balsu pārsvaru pauda milzīgu atbalstu Eiropas Savienības projektam. Es gribētu pateikties pārējām 26 valdībām Eiropā un politiskajām grupām šajā Parlamentā, kas ir cieši strādājušas ar Īrijas valdību pēdējos 15 mēnešos, lai Īrijas iedzīvotāju pirmajā referendumā paustās bažas par Lisabonas līgumu būtu vispusīgi kliedētas.
Šī bija Īrijas iedzīvotāju, nevis valdības vai politisko partiju uzvara. Īrijas iedzīvotāji nepārprotami apliecināja, ka Īrijas vieta ir Eiropas Savienībā.
). - (GA) Līgumu atbalstošās politiskās partijas šoreiz vairāk nekā iepriekšējā referendumā strādāja kopā.
Tādām pilsoniskajām grupām kā Ireland for Europe un We Belong bija galvenā nozīme, pierādot sabiedrībai, ka ne tikai politiskā sistēma gribēja, lai Īrijas iedzīvotāji referendumā nobalsotu "par”. Lauksaimnieku grupas jo izteikti atbalstīja līgumu, un tās bija ļoti aktīvas kampaņas dalībnieces.
Šīs ir nozīmīgas pārmaiņas, salīdzinot ar iepriekšējo referendumu, un pārmaiņas bija paredzamas.
Juridiski saistošas garantijas Īrijai nodokļu, neitralitātes un socioloģiski ētisko jautājumu politikas jomās kliedēja Īrijas iedzīvotāju galvenās bažas. Es ceru, ka līgumu drīzumā ratificēs, un man prieks dzirdēt jaunumus par jūsu valsti, priekšsēdētāja kungs.
Tomēr jāteic, ka Farage kunga no Apvienotās Karalistes Neatkarības partijas (UKIP) izteiktās piezīmes šodien aizvainoja Īrijas iedzīvotājus, un mēs to nepieļausim. Īrijas iedzīvotāji ir gudri, vērīgi vēlētāji, un viņi zina, ar ko atšķiras iepriekšējais līgums no šī, kura protokoli ietver juridiski saistošu vienošanos. Farage kungs, jums un jūsu kolēģiem būs prieks dzirdēt, ka jūsu iejaukšanās līgumam nozīmēja papildu 3 % vai 4 % "par” balsu. Tik liela ir Īrijas iedzīvotāju cieņa pret jums un jūsu grupu.
Ulrike Lunacek
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, arī es jutu lielu prieku un atvieglojumu sestdien par to, ka Īrijas iedzīvotāji ar divu trešdaļu lielu pārsvaru nobalsoja "par”, apliecinot, ka vairs netic kļūdīgiem apgalvojumiem un šausmu stāstiem, piemēram, par minimālo algu EUR 1,84 apmērā, un ka viņi ir teikuši "jā” vienotai Eiropai.
Beidzot ir iespēja kopā strādāt pie mūsu ārlietu politikas, lai panāktu konfliktu efektīvāku novēršanu, cilvēktiesību aizstāvību un lielāku demokrātiju visā pasaulē, citiem vārdiem sakot, nostiprinātu Eiropas Savienības globālo pienākumu apziņu. Tomēr, lai tas faktiski stātos spēkā - un daži jau to ir teikuši - mums ir vajadzīgs visu Eiropas Savienības dalībvalstu vai to valdību vadītāju atbalsts, lai pārliecinātu arī prezidentu V. Klaus parakstīt līgumu. Un es runāju par viņiem visiem. Šorīt kļuvu nikna, dzirdot, ka vienas valdības vadītājs, proti, Austrijas kanclers Werner Faymann intervijā bija paziņojis - ja prezidents V. Klaus neparakstīs līgumu, viņš paredz iespēju, ka arī Austrija varētu sarīkot vēl vienu referendumu. Tas apliecina atbildības trūkumu Eiropas politikas jomā. Šajā saistībā es vēlētos lūgt Padomes priekšsēdētāju paskaidrot Austrijas valdības vadītājam, ka mums ir jāuzņemas atbildība par vienotu Eiropu. Arī sociāldemokrātu locekļiem es gribētu lūgt to paskaidrot.
Mums vajag, lai visi, kas atbalsta šo ideju par vienotu Eiropu, skaidri pasaka, ka arī prezidentam V. Klaus ir jāparaksta līgums un ka mums nevajag, lai tiktu apdraudēts process, kas ved uz Lisabonas līguma īstenošanu. Tāpēc iztiksim bez Spompanadln, kā mēs sakām Austrijā, jeb, citiem vārdiem sakot, nesteigsimies pievērst uzmanību kaut kam tikai tāpēc, ka tas varētu patikt iedzīvotājiem. Es to uzskatu par bezatbildību Eiropas politikas kontekstā, un es ceru, ka Austrijas valdības vadītājs atsauks savu šajā sakarā teikto.
Jan Zahradil
(CS) Dāmas un kungi, mans nodoms nav iejaukties Īrijas iekšējās lietās, un es atzīstu Īrijas politiķu tiesības atļaut tik daudz balsojumu par šo līgumu, cik viņi uzskata par vajadzīgu, un, protams, es arī atzīstu šī referenduma iznākumu, tāpat kā atzinu pērnā gada referenduma iznākumu, kas bija gluži pretējs. Es nezinu, kurš iznākums ir vērtīgāks vai derīgāks, un, iespējams, īru kolēģi varētu man to paskaidrot, tomēr es varu izvērtēt to, kā tas izskatās no malas un kā visa gaisotne ap Lisabonas līguma ratifikāciju izskatās no malas, un diemžēl jāteic, ka skats ir atbaidošs. Savas dzīves pirmos 26 gadus dzīvoju režīmā, kurā brīvas vēlēšanas tika liegtas, kurā to nemaz nebija un kurā bija iespējams tikai viens vēlēšanu rezultāts. Baidos, ka vienīgais iespējamais un pieņemamais iznākums saistībā ar Lisabonas līguma ratifikāciju bija un ir šis "jā” daudzu šajā zālē sēdošo un ES iedzīvotāju domās un ka viņi nepieņems vai nepieļaus nekādu citu iznākumu.
Vēl es prātoju, kāpēc ir tik milzīgs tracis un tik liels politiskais spiediens Lisabonas līguma sakarā, jo galu galā ES neizjuks vai nesabruks bez tā, bet turpinās darbību, pamatojoties uz pastāvošajiem līgumiem. Šajā gadījumā es teiktu, ka mēs esam liecinieki lieliskam reālpolitikas vai varas politikas piemēram, kam ir maz sakara ar demokrātiskāku Eiropu vai labāk funkcionējošu vai pārredzamāku ES un daudz vairāk sakara ar jaunajām mainītajām lielvaru attiecībām Eiropas Savienībā. Es to saku bez sarūgtinājuma, jo politikā esmu bijis gana ilgi, lai zinātu, kas ir reālpolitika, bet vismaz nemelosim paši sev.
Kam būs labums no Lisabonas līguma? Tā būs Eiropas Komisija, tāpēc mani nepārsteidz, ka Komisija ir tā lielākā atbalstītāja. Labumu gūs Eiropas Parlaments, tāpēc mani nepārsteidz, ka daudzi šajā zālē atbalsta līgumu. Labumu gūs arī vairākas ietekmīgākās ES dalībvalstis un federālisti visās grupās, vai tā būtu Eiropas Tautas partija, Eiropas Sociālistu partija vai Eiropas Liberāļu partija. Tomēr visvairāk man bail, ka šāda pieeja, kas ietver principu "mērķis attaisno līdzekļus”, nāks mums par ļaunu, ka mēs pieredzēsim pretreakciju turpmākajos gados un ka spiediens apstiprināt Lisabonas līgumu izraisīs negatīvu reakciju, vairojot atbalstu preteiropeiski noskaņotajiem: ekstrēmistiem, ksenofobiem un preteiropeiskajiem spēkiem, un tad tā būs Pirra uzvara.
Zoltán Balczó
(HU) Es gribētu uzdot savam kolēģim īsu jautājumu, kas skan šādi: vai tas, ka Īrijas valdība var rīkot referendumu tik reižu, cik vien vēlas, piederas demokrātiskam procesam? Kāds tad ir jūsu viedoklis par ziņu, ka Austrijas valdības vadītājs apsver rīkot pirmo referendumu par šo jautājumu? Vai to arī uztverat kā demokrātijas pazīmi vai drīzāk to saucat par varas ļaunprātīgu izmantošanu, kā to nodēvēja iepriekšējais runātājs? Vai jūs, lūdzu, varētu atbildēt uz šiem jautājumiem?
Jan Zahradil
(CS) Es te neierados izvērtēt Īrijas, Austrijas vai kādas citas valsts valdības rīcību. Es to neesmu darījis, nedaru un nedarīšu nekādā gadījumā.
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētāja kungs, Īrijas iedzīvotāji savu ir pateikuši. Es to pieņemu. Tie, kuri teic, ka šis balsojums nozīmēja "jā” Eiropai, apgalvo, ka pērnā gada balsojums bija "nē” Eiropai. Tā nebija. Ne pērn, ne šogad runa nebija par Īrijas atbalstu Eiropai.
Eiropas Komisija tieši pirms referenduma izlēma tērēt milzīgus līdzekļus propagandas kampaņai par Eiropas Savienības priekšrocībām. Tas nostiprināja uzskatu, ka balsojums ir "par” vai "pret” Eiropu, nevis "par” vai "pret” Lisabonas līgumu. Man tas šķiet nožēlojami.
Ikvienam šajā zālē vajadzētu apzināties turpmāko skaidro un grūto uzdevumu, proti, atzīt, ka liela daļa bažu, kas izskanēja pēc referenduma kampaņas, joprojām nav kliedētas. Cilvēki ir jo īpaši uztraukušies par algām, par strādnieku tiesībām un sabiedriskajiem pakalpojumiem, kā arī par nemilitarizāciju un mazāko dalībvalstu viedokli.
Šoreiz Īrijas iedzīvotājiem pateica - ja viņi vēlreiz nobalsos "pret”, Īrija paliks viena un izolēta ekonomikas krīzē.
Tiem, kuri atbalstīja līgumu kā darbavietu un ieguldījumu līgumu, nu vajadzētu nodrošināt darbavietas un ekonomikas atveseļošanos.
Dotos solījumus nedrīkst aizmirst, tiklīdz ir panākts Īrijas valdībai un ES vadītājiem vēlamais iznākums.
Morten Messerschmidt
(DA) Priekšsēdētāja kungs, ja kaut ko var secināt no Īrijā notikušā referenduma, tad tikai vienu - ja ir pietiekami liels līdzsvara trūkums starp "par” un "pret” nometnēm, ja ir pietiekami liels līdzsvara trūkums jautājuma atspoguļojumā plašsaziņas līdzekļos un ja jautājumu uzdod pietiekami daudz reižu, ir pilnīgi iespējams tikt pie pozitīva iznākuma. Tomēr, ja kāda no šiem priekšnosacījumiem trūkst, jūs nepanāksiet, ka eiropieši piešķir lielāku suverenitāti šīm iestādēm par pašreiz esošo. Tāda ir realitāte, uz kuru mums ir jāpamato savas nostājas.
Vēl kāds realitātes aspekts - kas vismaz tiem, kuri atbalsta līgumu, droši vien ir ļoti netīkams - ir paņēmiens, ar kādu šis līgums tiek īstenots, un tas ir vienīgais ticamais paņēmiens, ar kuru īstenošana ir iespējama, proti, baiļu gaisotnē. Baiļu gaisotnē saistībā ar jaunu stāvokli, kas veidojas Apvienotajā Karalistē, kas novestu pie jautājuma uzdošanas Lielbritānijas iedzīvotājiem. Droši vien ir neērti kaut vai tikai apjaust savu redzējumu, baidoties, ka citas valsts iedzīvotājiem varētu pajautāt viņu viedokli, ka demokrātijas piekritēji atkal varētu izteikties.
Mēs dzirdējām Parlamenta priekšsēdētāja iepriekš teikto, ka tiks ņemts vērā "pret” nobalsojušo viedoklis. Ja godīgi, tad ir ļoti grūti saskatīt jebkādu cieņu pret šādi nobalsojušajiem. Esam dzirdējuši, ka no līguma tiks izņemti simboli, tomēr viss Parlaments ir nosēts ar karogiem. Esam dzirdējuši, ka no līguma izņems punktu par himnu, tomēr par godu jaunajam Parlamentam atskaņoja Bēthovena 9. simfoniju. Nav jaušama liela pārliecība par garantijām, kuras piešķīra Īrijas vēlētājiem vai mums, skeptiķiem. Mēs gribētu gūt pārliecību, bet tā netiek pietiekami nodrošināta.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu lūgt tiem, kuriem nepatīk Īrijas referenduma iznākums, pārstāt apšaubīt demokrātiskos procesus Īrijā. Īrija ir demokrātiska valsts. Tā ir neatkarīga demokrātiska valsts. Īrijas Republikas parlaments pieņēma lēmumu rīkot referendumu; šis referendums ir noticis. To atbalstīja 95 % Īrijas parlamentā ievēlēto pārstāvju. Tāpēc, lūdzu, jūs drīkstat kritizēt Eiropas Savienību, bet jums nav tiesību apšaubīt manas valsts demokrātiju.
Priekšsēdētājs
Saskaņā ar "zilās kartītes” noteikumiem jums ir jāuzdod jautājums, nevis jāizsakās. Noteikumi ir strikti un ir ļoti būtiski tos ievērot.
Morten Messerschmidt
(DA) Priekšsēdētāja kungs, man demokrātija nozīmē jautājuma uzdošanu un atbildes saņemšanu pēc tam. Demokrātija nav nemitīga jautājuma uzdošana, līdz tiek saņemta iepriekš gaidītā atbilde. Ja šī Parlamenta, Komisijas un Padomes locekļi patiesībā nebaidās no vienkāršajiem ļaudīm, tad kāpēc bija tikai viena valsts, kurā neizdevās novērst referendumu? Valdībām un ES iestādēm izdevās novērst referendumu rīkošanu pārējas 26 dalībvalstīs. Tā nav demokrātija.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Priekšsēdētāja kungs, šis Parlaments ir iedomāta pils, sapņu pils.
Ar savu pārliecinošo balsojumu Īrijas iedzīvotāji mums sniedz apņēmību un spēku turpināt veicināt un veidot spēcīgu un, pats svarīgākais, federālu Eiropu.
Tikai tā mēs būsim pelnījuši kļūt par Eiropas tēvu likumīgajiem mantiniekiem, kuru centienu dēļ mēs visi esam šeit.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vairums jūt prieku un atvieglojumu. Es ceru, ka mazākums pieņem iznākumu.
Vairums 27 dalībvalstīs un Eiropas Parlamentā vairākkārt ir atbalstījis Eiropas Savienības turpmāko attīstību. Varam saskatīt demokrātisku vairākumu un bloķējošu mazākumu. Demokrātiskā vairākuma teiktais "jā” bija veselā saprāta "jā”, "jā” demokrātiskākai, pārredzamākai Eiropas Savienībai, kas ir tuvāka saviem iedzīvotājiem, pozitīvo proeiropiešu domātāju un darboņu "jā”, "jā” Eiropas Savienības vietas nostiprināšanai pasaulē un nozīmīgam solim pareizajā virzienā.
Mums joprojām ir tāls ceļš ejams, jo mums vajag kopēju ārlietu un drošības politiku, lai kļūtu par globālu partneri. Mums jāturpina veicināt demokrātiju, piemēram, ļaujot rīkot Eiropas referendumu, vienādas Eiropas iedzīvotāju tiesības balsot un daudz ko citu. Mums ir darbs darāms, un mēs nedrīkstam zaudēt laiku. Es ceru, ka Komisija paātrinās šīs lietas reformu un sāks sarunas ar dalībvalstīm par komisāriem. Es ceru, ka Padome viesīs skaidrību attiecībā uz tās nostāju šajā iznākumā. Tāpat es ceru, ka mēs Parlamentā uzlabosim saziņu un dialogu ar iedzīvotājiem un viņus labāk informēsim.
Mēs skaidri esam sapratuši - jo labāka informētība, saziņa un dialogs, jo lielāks vairākums. Politiķi, kuri neuzskata, ka ir spējīgi to paveikt, nav pareizajā vietā, tāpat kā politiķi, kuri slēpjas aiz referendumiem, jo nevēlas paši runāt ar iedzīvotājiem un uzņemties atbildību. Jo vairāk tika diskutēts par Eiropu, jo lielāks bija vairākums. Mēs sakām "nē” Eiropas politikas nacionalizācijai un "nē” valstu referendumiem par Eiropas jautājumiem, izņemot referendumu par katra paša valsts pievienošanos Eiropas Savienībai.
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Zahradil kungs jautāja, kam no tā būs labums. Viņš domā, ka mums, parlamentāriešiem. Tā varētu būt, un tas nav nekas slikts, ja parlamentārā demokrātijā parlamenti - protams, runa ir ne tikai par Eiropas Parlamentu, bet arī par valstu parlamentiem - gūst kādu labumu. Tomēr patiesībā tieši iedzīvotāji gūs labumu, ja mēs vairāk un labāk spēsim pārstāvēt viņu intereses.
Schulz kungs jau norādīja, ka mēs dzīvojam pārmaiņu pasaulē, tādā pasaulē, kurā Ķīna ir spēcīga, Indijas ietekme arvien palielinās, Brazīlijas ietekme palielinās un Amerikas Savienoto Valstu ietekme joprojām ir tikpat liela.
Ja šodien pavērojam Vašingtonu, redzam, ka pat jaunā administrācija vaicā Eiropas viedokli vairākos jautājumos - gan saistībā ar Afganistānu, gan citos jautājumos. Vai mums ir skaidrs viedoklis skaidrā valodā, kuru paust šajā sakarā? Ja nē, tad mūs neuztvers nopietni.
Krievija allaž cenšas sarīdīt ES dalībvalstis savā starpā, jo tas, protams, ir labāk mūsu partneriem. Visiem, kuri joprojām cīnās pret šo līgumu, kļūdīgi uzskatot, ka šis līgums nostiprina Eiropas Savienību, es teiktu: tie, kuri cīnās pret šo līgumu, patiesībā nostiprina mūsu tā saukto partneru vai, ja vēlaties tā teikt, mūsu pretinieku ietekmi.
Ir jau minēts, ka, jā, mums joprojām ir jāatrisina daži institucionāli jautājumi, jo īpaši saistībā ar Ārējās darbības dienestu. Tomēr necentīsimies pagaidām izvērst turpmākas institucionālas debates. Iedzīvotāji vēlas skaidru un nemainīgu atbildi. Viņi vēlas, lai pārliecinoši izsakāmies par jautājumiem, kas saistīti ar klimata aizsardzību, drošības jomu, finanšu regulējumu. Jebkurā gadījumā mēs varam pierādīt, ka Lisabonas līgums sniedz uzlabojumus. Tomēr mūsu argumentiem ir jābūt pamatotiem, lai iedzīvotāji nedomātu, ka Eiropas Savienība raizējas tikai par sevi, bet redzētu, ka tai rūp arī iedzīvotāju intereses.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētāja kungs, man arī bija jautājums Karas kungam, kuru es, iespējams, vienalga uzdošu. Es adresēšu savu jautājumu Swoboda kungam, tā kā Lunacek kundze jau kritizēja mūsu kancleru, Faymann kungu, un viņa partijas kolēģus. Kāda ir viņa kā sociāldemokrāta nostāja attiecībā uz viņa nacionālās partijas vadītāja un federālā kanclera izteikumiem par referenduma rīkošanu Austrijā?
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es nedomāju, ka mums vajadzētu te diskutēt par Austrijas iekšlietām, bet viens gan ir pilnībā skaidrs - arī Austrijā nebūs referenduma par Lisabonas līgumu. Tas ir pilnīgi skaidrs. Lisabonas līgums ir ratificēts, un tam pēc iespējas drīzāk ir jāstājas spēkā. Tas ir mans un mūsu viedoklis.
Priekšsēdētājs
Paldies par atbildi uz jautājumu, bet, kolēģi, es nolasīšu Reglamenta pantu, jo jums tas ir jāzina.
"Parlamenta priekšsēdētājs var dot vārdu deputātiem, kuri cita deputāta uzstāšanās laikā,” - ne vēlāk - "paceļot zilo kartīti, pauž vēlmi uzdot runātājam jautājumu, kas nav ilgāks par pusminūti,” - tikai jautājumu - "ja runātājs tam piekrīt un Parlamenta priekšsēdētājs ir pārliecināts, ka tas neizjauks debašu norisi”.
Ja zilās kartītes tiks paceltas pārāk bieži, es neļaušu runāt, jo tas pārtrauks mūsu debates. Jums tas jāapzinās.
Paceliet kartīti laikus un tikai tāpēc, lai uzdotu jautājumu pusminūtes garumā; atbildes nedrīkst būt ilgākas par vienu minūti. Tādi ir mūsu noteikumi, un mums tie rūpīgi jāievēro.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Priekšsēdētāja kungs, šodien te nav pienācīgi novērtēts tas, ka pozitīvā iznākuma referendums Īrijā nebūt nav pirmais pozitīvā iznākuma referendums par konstitucionālo procesu, kā to minēja Verhofstadt kungs. Pozitīva iznākuma referendumi ir notikuši arī Luksemburgā un Spānijā. Šis nekādā gadījumā nebija pirmais.
Vienmēr ir uzjautrinoši klausīties Farage kunga teikto. Tomēr šodien nekā uzjautrinoša nebija. Eiroskeptiķi patiesi ir nabaga zaudētāji. Šoks par divu trešdaļu vairākumu patiesi ir aizskarošs. Šodien beidzot nebija uzjautrinoši klausīties jūsu teiktajā. Bija arī interesanti vērot, kā Kirkhope kungs pagriezās krēslā, jo toriju uzskati par Eiropas politiku ir ļoti līdzīgi šīs savādās partijas uzskatiem. Es ļoti ceru, ka tas reiz mainīsies.
Esam redzējuši, ka Īrijā ir demokrātisks atbalsts Eiropas integrācijas procesam. Vai Eiropā ir gana demokrātijas? Vai demokrātija Eiropā ir nevainojama? Nekādā ziņā, bet tā bija svarīga diena demokrātijai Eiropā.
Daži tagad sūdzas, ka uz Īriju tika izdarīts spiediens. De Rossa kungs visai skaidri bilda, ka rīkot vēl vienu referendumu bija Īrijas suverēns lēmums. Neaizmirsīsim, kā Eiropas Savienība centās boikotēt Austriju, kad pie varas nāca Jörg Haider. Tas vienkārši neizdevās. Mēs nevaram izdarīt spiedienu uz dalībvalstīm. Tām ir suverēnas tiesības izlemt šādus jautājumus.
Citi sūdzas par to, ka Īrija ir nobalsojusi "par” tikai krīzes dēļ. Īrija pieredzēja Eiropas solidaritāti krīzes laikā. Tas ir pozitīvi! Mēs ceram uz Eiropas solidaritāti arī tad, ja Bulgārijā vai Ungārijā mājokļos iestāsies aukstums, jo Krievija atkal strīdas ar Ukrainu par gāzi. Eiropas solidaritāte ir laba. Ja tāds ir iznākums, tad, manuprāt, tas ir ļoti labi.
Līgums paver jaunas iespējas. Ir iekļautas vairākas politikas jomas - budžeta politika, juridisko jautājumu politika, iekšlietu politika - bet, manuprāt, svarīgākā ir ārpolitika. Lai gan Swoboda kungs teica, ka mums nevajadzētu rīkot institucionālas debates, mums ir nopietni jāpārrunā jautājums saistībā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu. Mums jāpauž vienota nostāja. Šis Parlaments - un es gribu, lai to saprastu Komisija, kā arī Padome - vēlas spēcīgu Augstā pārstāvja kandidātu un efektīvu Eiropas Ārējās darbības dienestu. Mēs vēlamies, lai šim dienestam būtu plašs pamats, mēs vēlamies, lai tas cieši sadarbotos ar Komisiju, un mēs vēlamies, lai tam būtu piekļuve visiem pakalpojumiem, arī Padomes sekretariāta pakalpojumiem. Tas būs drošs pārbaudes veids, tajā skaitā arī Komisijas uzklausīšanās. Tas būs drošs pārbaudes veids arī Eiropas ārpolitikai 21. gadsimtā, lai nodrošinātu to, ka spējam paust vienotu nostāju.
Hélène Flautre
(FR) Priekšsēdētāja kungs, līdz ar Lisabonas līguma ratifikāciju ar Eiropas Parlamentu notiks kas vienkāršs: mums būs vēl 18 Parlamenta deputāti no 12 Eiropas Savienības dalībvalstīm.
Mēs esam bijuši piesardzīgi, jo šī gada martā Eiropas Parlaments lūdza visām dalībvalstīm cerēt uz šādu iznākumu, apgalvojot (saistībā ar iecelšanas sistēmu), ka vēlēšanas 7. jūnijā būs demokrātisks pamatojums šo Parlamenta astoņpadsmit papildu deputātu nosūtīšanai.
Dažas valstis tā darīja, piemēram, Spānija un jūsu valsts, Padomes priekšsēdētāj. Citas valstis, kuras tomēr apgalvo, ka ir ļoti apmierinātas - kāda esmu arī es - ar Īrijas referenduma iznākumu, un vēlas, lai Lisabonas līgums tiktu ieviests, joprojām nav izpildījušas savu pienākumu - ņemot vērā viņu gribu - noteikt iecelšanas sistēmu.
Vai varam rēķināties ar to, ka jūs, Padomes priekšsēdētāj, 29. un 30. oktobrī lūgsiet katrai Eiropadomes dalībvalstij nosaukt šo Eiropas Parlamenta papildu deputātu iecelšanas sistēmu saskaņā ar Lisabonas līgumu?
Vēl mani šokē tas, ka visi runā par Lisabonas līguma vērienīgajiem mērķiem, bet tas mums nosaka saistības attiecībā uz kaut ko ļoti vienkāršu: vīriešu un sieviešu vienlīdzību. Saskaņā ar Lisabonas līgumu tas ir saistošs Pamattiesību hartas mērķis. Es saprotu, ka abu atlikušo un vēl brīvo amatu - Augstā pārstāvja un Komisijas priekšsēdētāja vietnieka -, kā arī Padomes priekšsēdētāja amata kandidātu vidū, ir minēti tikai vīrieši.
Jūsu valsts, Zviedrija, ir diezgan laba paraugvalsts šajā jautājumā. Es ceru, ka jūs to uztversiet ļoti nopietni. Nav iespējams, ka četrus Eiropā atbildīgākos amatus ieņem tikai vīrieši. Tas nav Lisabonas līguma cienīgi, tas nav Eiropas cienīgi. Es paļaujos, ka jūs nodrošināsiet vīriešu un sieviešu vienlīdzību arī šajā līmenī.
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētāja kungs, kā reiz teica nīderlandiešu futbola leģenda Johan Cruyff, visām priekšrocībām ir savi mīnusi. Lisabonas līguma priekšrocība ir tā, ka tas piešķir dalībvalstīm lielāku teikšanu un valstu parlamentiem - lielāku ietekmi. Mīnuss ir tas, ka varas centrs pavirzās uz Eiropas pusi. Priekšsēdētāja kungs, šo mīnusu nedrīkst novērtēt par zemu, jo īpaši šajā Parlamentā. Galu galā pēdējos vairāk nekā 30 gados mēs esam piedzīvojuši varu Eiropā pieaugam apgrieztā proporcijā vēlētāju aktivitātei Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Lielākas varas piešķiršana Briselei ir gājusi roku rokā ar vēlētāju zemu aktivitāti Eiropas vēlēšanās. Ja Lisabonas līgums stāsies spēkā, Eiropai ir jāpieņem šāda mācība: jāļauj Eiropas Savienībai rīkoties pragmatiski un no jauna pierādīt savu pievienoto vērtību. Tikai tad mēs varam iegūt Eiropas vēlētāju atbalstu.
Joe Higgins
Priekšsēdētāja kungs, es esmu pret Lisabonas līgumu no kreisi noskaņoto un sociālistu viedokļa un noraidu ksenofobu un labā spārna spēku iejaukšanos. Īrijas referendumā notikušais nebija demokrātijas uzvara. Īrijas iedzīvotājiem draudēja liela koalīcija - politiskā sistēma, liels uzņēmums, lielākā daļa kapitālistu preses un ES Komisija -, ka gadījumā, ja viņi nobalsos "pret”, viņi tiks ekonomiski izolēti, Eiropas Savienība viņus sodīs un notiks kapitāla un investīciju aizplūšana, un viņiem teica - ja viņi balsos "par”, būs darbavietas, investīcijas un ekonomikas atveseļošanās. Tas viss ir meli.
Īrijas valdības divkosību apliecināja tas, ka tā lūdza "Aer Lingus” vadību pēc referenduma līdz šodienai atlikt paziņojumu par 700 darbavietu nežēlīgu samazināšanu "Aer Lingus” uzņēmumā. ES Komisija nemitīgi iesaistījās: iejaucās procesā. Neviens no trim priekšsēdētājiem nav klāt, bet es vēlos, lai viņu pārstāvji viņiem pajautātu viedokli par šādu skandālu. Tajani kungs, ES transporta komisārs, veselu dienu braukāja pa Īriju "Ryanair” lidmašīnā ar šī starptautiskā uzņēmuma izpilddirektoru, aicinot iedzīvotājus balsot "par”. Viņš ir transporta regulators, kam vajadzētu aizstāvēt patērētājus un darba ņēmējus. Ir bezgalīgi kompromitējoši, ka viņš braukā apkārt ar viena no lielākā transporta piegādes uzņēmuma izpilddirektoru. Ko varat teikt par šo?
Visbeidzot, tiek lēsts, ka Tony Blair būšot jaunais ES Padomes priekšsēdētājs. Būsim atklāti. Tony Blair ir kara noziedznieks. Viņš nekādā gadījumā...
(Priekšsēdētājs mudināja runātāju noslēgt runu, jo atļautais runāšanas laiks jau bija pārsniegts)
Jūs mani velti pārtraucāt, priekšsēdētāja kungs. Manuprāt, jūs te vadāt sēdi, nevis esat goda loceklis.
Noslēgumā es gribēju teikt, ka Blair kungu nedrīkst iecelt par ES prezidentu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Priekšsēdētājs
Es redzu zilo kartīti. Es gribētu norādīt deputātam, kurš to ir pacēlis, ka ikreiz, kad paceļat zilo kartīti, jūs neļaujat runāt nākamajam sarakstā minētajam runātājam. Prezidija sanāksmē es centīšos mainīt šo noteikumu, jo mēs nedrīkstam pieļaut, ka deputāti, kuru vārdi ir runātāju sarakstā, netiek pie vārda tāpēc, ka citi iejaucas ar jautājumiem - pašlaik tā ir likumīga prakse.
Nessa Childers
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pavaicāt Higgins kungam, kas viņu būtu mudinājis atbalstīt līgumu.
Joe Higgins
Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgums paredz neoliberālās ekonomikas spraigāku darba kārtību, kas ir izraisījusi ekonomikas katastrofu visā Eiropā ar 21 miljonu bez darba palikušo, militarizācijas un ieroču ražošanas veicināšanu un lielāku spiedienu uz privatizāciju. Līgumā nav nekā, ko sociālists varētu atbalstīt.
Mēs atbalstīsim īstas iniciatīvas, kas aizstāvēs darba ņēmēju tiesības Eiropā, bet kā mēs varam atbalstīt to, ka Lisabonas līgums un Pamattiesību harta patiesībā institucionalizē Eiropas Kopienu Tiesas spriedumus, ar ko tie atbalsta pārrobežu uzņēmumu līgumslēdzējus, kuri ļaunprātīgi izmanto viesstrādniekus?
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētāja kungs, es savu bērnību un jaunības gadus pavadīju, dzīvojot līdzās komunistu diktatūrai, Padomju Savienībai, un bailes nekad nerimās. Somija, maza valsts, bija tai tuvu. Tomēr mēs tikām galā; mēs bijām neatkarīgi. Tagad esmu pārsteigts, ka Eiropas Savienībā ir pieļaujams tikai viens iznākums. Drīkst paust viedokļus, tie pat var būt atšķirīgi, pat eiroskeptiķiem dod vārdu, bet iznākumam ir jābūt vienam.
Negodīga uzvara nozīmē zaudējumu. Atsaucoties uz futbolu, atcerēsimies Diego Maradona ar roku gūtos vārtus. Kurš atceras to spēli starp Argentīnu un Angliju un to, kāds beigās bija rezultāts? Uzvara tika gūta negodīgā ceļā, vai ne tā? Paskat, kur D. Maradona ir tagad - viņš, kurš uzvarēja ar negodīgiem līdzekļiem.
Visbeidzot, es vēlos pateikt Zviedrijai, pašreizējai prezidentūras valstij, ka jūs turpināt cienīt to Zviedrijas iedzīvotāju lēmumu, kuri nobalsoja pret eiro. Jūs šo jautājumu neizskatījāt atkārtoti pēc gada, diviem un pat ne pēc pieciem gadiem. Bet šajā gadījumā tas notika pēc gada. Šī ir ES demokrātija, un kādu dienu tā pļaus to, ko būs sējusi.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Priekšsēdētāja kungs, es arī esmu dzīvojusi un joprojām dzīvoju mazā valstī. Es gribētu pavaicāt Soini kungam, vai, viņaprāt, šajā gadījumā Īrija nav pierādījusi savu kā mazas valsts spēku, ņemot vērā, ka tā faktiski visu Eiropu ir nospiedusi uz ceļiem. Šoreiz pēc ieilgušām debatēm Īrija, maza valsts gluži kā Somija, meklēja aizsardzību Eiropas Savienībā, un tā vēlas palīdzēt nostiprināt ES. Vai Eiropas Savienības un Lisabonas līguma galvenais mērķis nav mazu valstu aizsardzība?
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētāja kungs, šis mazām valstīm ir nelabvēlīgs līgums. Tas mazinās Īrijas, Dānijas un Somijas ietekmi Ministru padomē. Spēcīgākas kļūs lielās valstis.
Man ļoti patīk Īrija; esmu tur bijis 20 reižu. Es Īrijā kļuvu par katoli. Runa nav par to. Man ir žēl noskatīties tik lielā balsu vairākumā. Pirmajā reizē 53 % bija pret, 47 % par. Šoreiz 67 % bija par, 33 % pret. Kas notika un kāpēc? Es palieku pie uzskata, ka tās bija bailes. Es vēlu Īrijai un tās iedzīvotājiem veiksmi, un lai Dievs viņus svētī.
(Liisa Jaakonsaari izteica komentārus, nerunājot mikrofonā)
Csanád Szegedi
(HU) Dāmas un kungi, pirmām kārtām es vēlētos pateikties Īrijas iedzīvotājiem, jo īpaši tiem drosmīgajiem 600 000 īru, kuri noraidīja diktatorisko Lisabonas līgumu un pievienojās cīņai par demokrātiju Eiropā. Visi, kas ir apmierināti ar šī atkārtotā referenduma iznākumu, būs apmierināti arī ar demokrātijas galu un globālo diktatūru. Eiropas politiķiem nevajadzētu atbalstīt globālo diktatūru, bet risināt reālās problēmas: kā izskaust bezdarbu, apturēt masveida imigrāciju un atcelt diskriminējošos un necilvēcīgos Beneša dekrētus un Slovaku valodas likumu. Vēl es aicinu visus kolēģus un Parlamenta deputātus atbalstīt centienus panākt lielākās Eiropas minoritātes bez balsstiesībām, ungāru, kas dzīvo ārpus Ungārijas, autonomiju. Jobbik pārstāvji var atbalstīt tikai tādu Eiropas Savienību, kuras pamatā ir valstu tradīcijas. Liels paldies.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Mēs priecājamies, ka Īrijā notikušais referendums ir apstiprinājis pārliecinošu uzvaru Lisabonas līguma atbalstītājiem. Mums jāapsveic un jāpateicas tiem, kuri Īrijā izvērsa kampaņu ar aicinājumu balsot "par”.
Šis balsojums atspoguļo Īrijas iedzīvotāju lēmumu turpināt Eiropas Savienības attīstības procesu. Viņi mums ir devuši iespēju nākotnē paredzēt laiku, kad Eiropas Savienībai būs liela ietekme jebkurās diskusijās ar galvenajām pasaules lielvarām. Tad tiks pausts 27 vai vairāk dalībvalstu viedoklis.
Pirmo reizi par jaunu pamatlīgumu ierunājās 2002. gadā. Pagājusī piektdiena iezīmēja jaunā līguma pieņemšanas procesa beigas. Es runāju par procesa beigu iezīmēšanu, jo uzskatu, ka Eiropas iedzīvotāji ir pauduši savu viedokli - tieši vai netieši. Polija paziņoja, ka nekavējoties ratificēs līgumu. Atlikusi vairs tikai viena persona, kura uzskata, ka šī līguma ratificēšana ir jāaptur, lai gan viņa vadītās valsts parlaments to ir ratificējis. Es ceru, ka tās prezidents ņems vērā visu 27 dalībvalstu, arī Čehijas, iedzīvotāju vēlmes un parakstīs ratificēto līgumu.
Dāmas un kungi, līguma ieviešanas turpmākā gaita noteiks jaunus pienākumus Eiropas Parlamentam. Parlamentam ir pienācīgi jāsagatavojas, lai spētu šos pienākumus veikt pēc iespējas drīzāk, nekavējot likumdošanas procesu. Mums šodien ir viens konkrēts piemērs par diviem ziņojumiem attiecībā uz Solidaritātes fonda līdzekļiem zemestrīcē cietušajiem Itālijā un par to izņemšanu no dienas kārtības. Pat problēma ar zilajām kartītēm šodien ir vēl viens piemērs.
Es ceru, ka administratīvie dienesti šim aspektam piešķirs vismaz tikpat lielu uzmanību, kādu tie ir piešķīruši deputātu nolikumam.
Priekšsēdētājs
Es gribētu vēlreiz paskaidrot, ka, pirmkārt, Reglaments paredz, ka priekšsēdētājs "var dot vārdu”. Tāpēc "var dot vārdu” nozīmē to, ka viņš var izlemt - dot vai nedod vārdu deputātam. Šis priekšsēdētājs labprātāk dod vārdu tiem, kuru vārdi ir sarakstā, nevis tiem, kuri aizņem runu laiku, tādējādi neļaujot runāt tiem, kuri ir sarakstā, saskaņā ar katrai politiskajai grupai atvēlēto runāšanas laiku. Otrkārt, Reglaments paredz, ka zilā kartīte ir jāpaceļ izjautājamā deputāta runas laikā, nevis pēc tās.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, pirmām kārtām es gribētu teikt, ka mani šīs debates satrauc, jo tā vietā, lai Eiropa priecātos, šīs debates ir nonākušas līdz tam, ka tiek apšaubīts veids, kādā Parlamenta priekšsēdētājs novērtēja rezultātus.
Ir bijis vairāk nekā desmit runu, kurās atklāti ir kritizēta ne vien Eiropa - kas varētu būt pamatoti -, bet Īrijas referenduma demokrātiskais iznākums.
Es uzskatu, ir pienācis laiks pateikt, ka šajā Parlamentā, kas ir Eiropas iedzīvotāju suverenitātes šūpulis, deviņi no desmit pārstāvētajiem iedzīvotājiem atbalsta Eiropu un ka nozīmīgāko Eiropas demokrātisko partiju pamatuzskati ir Eiropu atbalstoši. Dāmas un kungi, es gribētu arī norādīt, ka Lisabonas līgums ir priekšnoteikums labākai Eiropai, lai padarītu Eiropu vienotāku un spēcīgāku, bet diemžēl tai pašai ar sevi nepietiek.
Es gribētu jums visiem teikt - ja pirms 60 gadiem dibinātāji domāja, ka Eiropa ir jārada kā vienots miera reģions pēc kara traģēdijām, kad daži bija centušies citiem eiropiešiem uzspiest politiskās idejas vai hegemoniju, tad šodien Eiropai ir cits attaisnojums. Šodien uz spēles ir vara pasaulē, un vai nu mums tā ir, vai nav. Debatēs ir saklausāms Šekspīra teiktais: būt vai nebūt Eiropai.
Vēl pirms pāris dienām man bija izdevība runāt ar cilvēkiem, kas bija Pitsburgā, un viņu paustais viedoklis bija tāds, ka pasaule nelūkojas Eiropas, bet Āzijas virzienā. Eiropai ir jābūt vienotai un spēcīgai, lai tā spētu sevi pārstāvēt pie pasaules vadoņu sarunu galda. Ja mūsu tur nebūs, tad no mums nebūs jēgas, un mums nebūs nekādas ietekmes. Tāpēc Lisabonas līgums ir ceļš, bet ceļš, kas mums vēl ir jānoiet.
Andrew Duff
Priekšsēdētāja kungs, mums patiesi ir jāpateicas Farage kungam par viņa ieguldījumu Īrijas kampaņā. Viņa savdabīgā postkoloniālā šovinisma stils katrā ziņā noderēja, lai savervētu dažus Īrijas republikāņus, kuri atbalsta līgumu.
Tomēr dīvaināk ir tas, ka nebija manāma Lielbritānijas Toriju partijas kampaņa; viņi slēpās aiz Declan Ganley un prezidenta V. Klaus mugurām. Fakts ir tāds, ka Konservatīvā partija varētu būt vienīgā partija valdībā, kas joprojām ir pret šo lielo, kvalitatīvo soli Eiropas integrācijas virzienā.
Iedomājieties eiroskeptiķu absurdumu, jo Lisabonas līguma neatbalstīšana nozīmē pieturēšanos pie pašreizējā Nicas līguma un pašreizējās visai neveiklās un nepārredzamās - un pārāk bieži neefektīvās - Eiropas Savienības, kas nespēj reaģēt uz sabiedrības prasībām un globāliem izaicinājumiem. Lielbritānija ir pelnījusi ko daudz labāku par Konservatīvo partiju, un arī Eiropai ir vajadzīgs kas vairāk.
Reinhard Bütikofer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, līdzīgi citiem, kuri šodien jau ir runājuši, esmu priecīgs par īru pozitīvo balsojumu, un es gribētu apsveikt visus tos, kuri par to cīnījās, jo īpaši Īrijas Zaļo partiju Comhaontas Glas. Tomēr, ja tiesa, ka šī ir svētku diena, tad tā jebkurā gadījumā ir sūri gūtas uzvaras diena. Būtu nepareizi, ja mēs tagad pašapmierināti vienkārši atgrieztos pie ierastajiem institucionālajiem procesiem, it kā patiesībā nekas ievērības cienīgs nebūtu noticis.
Savā pirmajā paziņojumā par šo tematu Parlamenta priekšsēdētājs minēja, ka arī mums visiem vajadzētu ieklausīties tajos, kuri balsoja "pret”. Es gribētu piebilst, ka mums vajadzētu ieklausīties arī tajos, kuri ir tik tikko sadzirdami, tajos, kuri Eiropas vēlēšanās jūnijā uzskatīja par lieku piedalīties vēlēšanās un atbalstīt šo procesu. Ar to es gribu teikt, ka mums jāņem vērā tas, ka efektīvāka virzība uz priekšu var būt sekmīga tikai tad, ja mēs daudz lielākā mērā nekā līdz šim iesaistām iedzīvotājus.
Mēs noteikti esam zaudējuši laiku. Mēs esam zaudējuši gadus. Eiropa ir atpalikusi starptautiskā mērogā. Atliek vien paskatīties uz G20 sanāksmēm, lai to saprastu. Eiropa kļūs dinamiskāka tikai tad, ja tā vairāk iesaistīs iedzīvotājus. Es nedomāju, ka uz Čehijas iedzīvotājiem ir jāizdara spiediens sakarā ar viņu prezidenta graujošo nostāju, paziņojot, ka šaubu gadījumā viņiem nebūs komisāra.
Tomēr ir kas vēl svarīgāks, proti, būtu milzīga kļūda izlemt par Tony Blair vai par jebkuru citu Padomes priekšsēdētāja amata kandidātu aiz slēgtām durvīm. Tā vietā tas ir jāizspriež atklāti ar Eiropas iedzīvotājiem. Es ierosinu rīkot visu šī amata kandidātu uzklausīšanu Parlamentā.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ashley Fox
Priekšsēdētāja kungs, mani ievēlēja jūnijā pārstāvēt Anglijas dienvidrietumus un Gibraltāru, un vēlēšanu kampaņas laikā mani skumdināja daudzie satiktie cilvēki, kuri vairs neatbalsta Lielbritānijas dalību ES. Tas mani skumdināja, jo es uzskatu, ka ES ir bijusi pozitīvs spēks pasaulē. Tā ir veicinājusi mieru un samierinājusi Eiropas tautas. Es ceru, ka tā tas būs arī turpmāk. Vienotais tirgus veicina tirdzniecību un labklājību; tādi pasaulē vadoši uzņēmumi kā "Airbus” manā vēlēšanu apgabalā ir pierādījuši, ko varam sasniegt, ja apvienojam rūpnieciskos resursus.
Studiju gados dzīvoju Francijā 12 mēnešus un mājās atgriezos kā frankofīls. Es vēlos, lai Lielbritānijai būtu labas un draudzīgas attiecības ar visiem Eiropas kaimiņiem. Es bažījos par to, ka pašreizējā maršēšana politiskās vienotības virzienā bez Eiropas tautu atbalsta apdraud to labo darbu, ko ES jau ir paveikusi. Es cienu to, ka Īrijas iedzīvotāji tagad ir nobalsojuši par labu Lisabonas līgumam, lai gan man šķiet apkaunojoši, ka citas valstis, kurās vispār nebija bijis referenduma, lika Īrijai to rīkot atkārtoti. Gordon Brown rīcība ir jo īpaši peļama. Viņa atstātais mantojums Lielbritānijai būs ne tikai mūsu iedzīšana bankrotā, bet arī liegums Lielbritānijas iedzīvotājiem balsot par šo varas pārnesumu no Vestminsteres uz Briseli. Neturot solījumu par referenduma rīkošanu, viņš riskē mazināt Lielbritānijas iedzīvotāju atbalstu ES, un man tā no tiesas ir žēl. Es nesaprotu, kāpēc tie, kas atbalsta politisku savienību, ir šķietami apņēmušies izveidot šo struktūru uz vissliktākajiem pamatiem. Vai viņi nesaprot, ka politiskas savienības veidošana bez sabiedrības atbalsta ir lemta neveiksmei?
Jiří Maštálka
(CS) Dāmas un kungi, redzu daudzas apmierinātas un pat priecīgas sejas šajā zālē saistībā ar atkārtotā Īrijas referenduma iznākumu. Neskatoties uz to, ka Lisabonas līguma ratifikācijas process vēl ir jāpabeidz, es gribētu ieteikt uz laiku aizmirst par apmierinātību un prieku, līdz Eiropas iedzīvotāji būs apstiprinājuši, piemēram, nākamajās Eiropas Parlamenta vēlēšanās, ka Lisabonas līgums bija pirmais un galvenais, kas nāca viņiem par labu, ka tas ir uzlabojis sociālos apstākļus, samazinājis bīstamus bruņotos konfliktus un devis nozīmīgu ieguldījumu mūsdienu demokrātiskajā Eiropā. Es atzīstu, ka Īrijas atkārtotā referenduma iznākums man nebija pārsteigums. Mēs visi bijām liecinieki Eiropas organizāciju izteiktajai interesei, kas robežojās ar Īrijas piespiešanu un kuru atbalstīja ar attiecīgiem finansējuma līmeņiem.
Es biju pārliecināts federālists pat laikā, kad čehi un slovaki dzīvoja vienā valstī. Es esmu un būšu federālists šī vārda labākajā nozīmē. Tomēr mani - un es neesmu vienīgais - uztrauc tas, ka ES iedzīvotāji nedrīkstēja lemt par tik svarīgu dokumentu referendumā visās dalībvalstīs. Es uzskatu, ka ir kļūda virzīt tālāk dokumentu, kuram, iespējams, lielāka nozīme ir finanšu iestādēs, nevis sociālajā Eiropā. Manuprāt, atkārtotais referendums Īrijā rada bīstamu precedentu visai Eiropas Kopienai. Laiks visu noteiks, un, manuprāt, tas apliecinās, ka Īrijas otrā referenduma iznākums ir Pirra uzvara. Es gribētu lūgt, lai Čehijas konstitucionālie jautājumi tiktu ņemti vērā un lai neviens neizdarītu spiedienu uz Čehijas iestādēm un jo īpaši uz prezidentu, kuram jāizlemj...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Priekšsēdētājs
Atvainojiet, dāmas un kungi, bet, tāpat kā nedarbojas lifti, nedarbojas arī priekšsēdētāja poga, kuru nospiežot viņš pārtrauc runātāju, kas ir pārsniedzis sev atvēlēto laiku un izmanto runātāju sarakstā iekļauto kolēģu laiku. Lūdzu, pārstājiet runāt, kad jums to lūdzu, pretējā gadījumā, tā kā mums, sēdes vadītājiem, nav pogas, lai izslēgtu mikrofonu, puse no runātāju sarakstā iekļautajiem deputātiem nevarēs izteikties šajās ļoti nozīmīgajās debatēs, un tā man šķiet visai nožēlojama atteikšanās sadarboties.
Fiorello Provera
(IT) Priekšsēdētāja kungs, es centīšos iekļauties sev atvēlētajā laikā. Lega Nord, manis pārstāvētā partija, balsoja par līgumu Itālijas parlamentā, un es pats biju referents. Attiecībā uz referendumu mēs ar lielu cieņu izturējāmies pret Īrijas pausto līguma noraidījumu un tikpat lielu cieņu izrādām pret apstiprinājumu, ko izteica 67 %, vērā ņemams skaitlis. Referendumā paustā iedzīvotāju griba ir tieša un nekļūdīga.
Es atzinīgi vērtēju Parlamenta priekšsēdētāja runu šorīt, kad viņš teica, ka mums vajadzētu ieklausīties arī tajos, kuri balsoja "pret”, un, pirmkārt, pajautāt sev, kāpēc tik liels skaits iedzīvotāju nebalsoja vispār. Manuprāt, tas ir gudrs un prātīgs apsvērums, jo Eiropas demokrātijas pamatā nav lēmumi, kas pieņemti transā, bet ar politisku apziņu un ar arvien pieaugošo Eiropas iedzīvotāju politisko apziņu.
Es domāju, ka iedzīvotāji vēlas redzēt lielāku demokrātiju...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, visās debatēs, kas mums pēdējos gados bijušas par Lisabonas līgumu, pat tā atbalstītāji vienmēr ir teikuši, ka līgums nav tik labs, kā varētu būt, ka tam ir daudz trūkumu un ka patiesībā tas nav īpaši veiksmīgs kompromiss.
Tagad šie atbalstītāji priecājas, jo līdz līguma ieviešanai atlicis maz, un tas ir saprotams. Tomēr, tagad dzirdot šos atbalstītājus sakām, ka vairums esot paudis savu viedokli demokrātiski un mazākumam tas vienkārši būs jāpieņem, viņiem patiesi ir taisnība, bet es būtu gribējis to dzirdēt arī pēc pirmā referenduma Īrijā. Galu galā viens ir skaidrs: mēs nezinām, vai šis līgums Eiropas Savienībai nāks par labu vai - un tā domāju arī es - būs postošs. Es uzskatu, ka iznākums būs centralizēta "supervalsts”.
Tomēr viens ir skaidrs: šī Eiropa būs laba Eiropa tikai tad, ja tā būs demokrātiska. Demokrātija, kurā balsošana notiek, kamēr tiek iegūts vēlamais iznākums, nav demokrātija. Tāpēc es ceru, ka mēs tagad necentīsimies izdarīt spiedienu uz Čehijas prezidentu, lai pēc iespējas drīzāk pabeigtu darbu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāja vietniek, man ļoti žēl, ka tiem, kuri pirmajā referendumā izplatīja melus Īrijas kampaņas laikā, tagad ir jāatzīst, ka 26 valstu parlamenti ir ratificējuši līgumu, ka Īrija ir ratificējusi līgumu referendumā un ka pagaidām visi konstitucionālo tiesu lēmumi attiecībā uz Lisabonas līgumu ir bijuši pozitīvi. Viņi šo faktu nevar noliegt.
Otrkārt, salīdzinājumā ar Nicas līgumu Lisabonas līgums ir parlamentu un iedzīvotāju līgums un tāpēc - demokrātiskāks līgums.
Treškārt, es gribētu pateikties Parlamenta deputātiem no Īrijas, Īrijas iedzīvotājiem un arī viņu opozīcijas līderim Enda Kenny, kurš ir jāiekļauj minētajā sarakstā.
Visbeidzot, es gribētu teikt, ka esmu pārliecināts - ratifikācijas process turpināsies, jo visi parlamenti to ir ratificējuši. Es nespēju noticēt, ka Čehijas prezidents drīzāk ievērotu vēstulē izteiktus lūgumus, kurus nosūtījis līgumu ratificējušas valsts opozīcijas līderis, nevis uzklausītu savas valsts parlamenta un konstitucionālās tiesas viedokli. Tas līdzinātos situācijai, kad Francijas opozīcijas līderis rakstītu Lielbritānijas karalienei, lūdzot viņu neparakstīt likumu, kuru izdevusi Apakšpalāta.
Un vēl pēdējais: Malmström kundze, es gribētu lūgt uztvert nopietni vakar komitejās paustos viedokļus par Eiropas Ārējās darbības dienestu. Dokumenti, kurus līdz šim esmu...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Libor Rouček
(CS) Dāmas un kungi, es vispirms vēlētos apsveikt īrus, proti, Īrijas iedzīvotājus ar veiksmīgo referendumu par Lisabonas līgumu. Nepārprotamais īru "jā” ir labas ziņas Īrijai un labas ziņas visai Eiropai. Pēc vēsturiskās paplašināšanās ES ir nepieciešams jauns un nostiprināts konstitucionālais pamats. Tikai tā globālās ekonomikas krīzes laikā un vispārējas globālās konkurences apstākļos Eiropa spēs uzveikt 21. gadsimta problēmas un grūtības. Čehi arī ir atbalstījuši Lisabonas līgumu. Abas čehu parlamenta palātas ar izteiktu konstitucionālu vairākumu ir atbalstījušas Lisabonas līgumu.
Čehijas sabiedrība atbalsta Lisabonas līgumu, tāpat kā pārliecinošs vairākums čehu atbalstīja pievienošanos Eiropas Savienībai referendumā 2003. gadā. Čehi labi apzinās, ka desmit miljonu iedzīvotāju liela nācija, gluži kā Eiropa kopumā, var iegūt brīvību, neatkarību, drošību, kā arī ekonomisko un sociālo labklājību tikai ar demokrātisku, spēcīgu un prasmīgu Eiropas Savienību. Čehijā ir parlamentāra demokrātija. Tās prezidenta pilnvaras ir atkarīgas no parlamenta gribas. Čehijas prezidents nav absolūts monarhs un nav arī augstākais pārstāvis, kā tas bija bijušās Padomju Savienības politiskajā sistēmā.
Tāpēc es gribētu aicināt Václav Klaus cienīt Čehijas iedzīvotāju gribu un pēc stāvokļa noskaidrošanas Čehijas Konstitucionālajā tiesā parakstīt Lisabonas līgumu bez kavēšanās. Manuprāt, izvairīšanās un kavēšanās kaitē Čehijas prezidenta tēlam un amatam.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētāja kungs, ministr, komisāre, lielākajam vairākumam proeiropiešu Īrijas referenduma iznākums bija labas ziņas. Kā daudzi jau teica, mums tagad būs demokrātiskāka un atvērtāka ES. Īrijas iedzīvotāji ir izdarījuši savu daļu darba, lai izvestu ES no konstitucionālās krīzes. Tagad viss ir mūsu ziņā.
Manuprāt, bija vairāki aspekti, kas šoreiz bija ES labā. Nevar turēties stabili, ja pasaules vētrās esi viens. Domāju, ka mēs visi tam varam piekrist. Šaubas saistībā ar līgumu ir kliedētas, bet es uzskatu, ka te bija iesaistīts arī vecs un vēsturisks arguments. Īrija nevēlas tikt saistīta ar Lielbritānijas eiroskeptismu. Dublina nav Londona!
Daži ir teikuši, ka referendumu nedrīkst rīkot vairāk kā vienu reizi. Tad jau arī vēlēšanas nedrīkst rīkot vairāk kā vienu reizi. Vairums šeit klātesošo uzskata, ka ir labi, ja iedzīvotāji - un, iespējams, pat daži no klātesošajiem deputātiem - var mainīt savu viedokli, ja mainās apstākļi. Tāpēc mums ir demokrātija, un tāpēc mēs balsojam vairākas reizes.
Tagad ir Polijas un Čehijas kārta ratificēt līgumu. Ar Poliju nevajadzētu būt problēmām. Daudz grūtāk varētu būt ar Klaus kungu Prāgā - viņš šķiet stūrgalvīgs. Viņš bija ļoti dedzīgs, ja ne pat ļauns, izsakot savu neuzticību Lisabonas līgumam šajā sēžu zālē pavasarī.
Mēs zinām, ka šis ir ļoti jutīgs jautājums Apvienotajā Karalistē. Ja nākamajā pavasarī valdībā Londonā būs pārmaiņas - un ir liela iespēja, ka būs -, un ja čehu process ievelkas vai ja viņi vēlas referendumu, pastāv risks, ka ES no jauna saskarsies ar problēmām attiecībā uz šī līguma ratificēšanu.
Biju domājis uzrunāt Zviedrijas premjerministru, bet viņa šeit nav. Viņam ir labas attiecības ar David Cameron. Es ceru, ka viņš tās izmantos, lai nodrošinātu labākas ES debates ne tikai Eiropā, bet arī Apvienotajā Karalistē. Mums vajag spēcīgu...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, divkāršais referendums Īrijā par Lisabonas līgumu ir radījis bīstamu precedentu. Bija zīmes - ja Īrija neapstiprinās šo dokumentu, tai būs jāturpina balsot, līdz būs panākts vēlamais iznākums. Kampaņas laikā tika izmantoti visdažādākie piespiešanas paņēmieni - sākot ar piekāpšanos, proti, garantijām, ka ES neiejauksies iekšējos tiesību aktos attiecībā uz ētiku, reliģiju un ekonomiku, tad piedraudot ar komisāra vietas zaudēšanu un beidzot ar šantāžu, ka Īriju norobežos un padzīs no ES iestādēm.
Visi šie pasākumi krīzes ietekmēto baiļu kontekstā noveda pie bēdīga iznākuma. Ar milzīgiem finanšu līdzekļiem daudzi ES aģitatori pat apsolīja darbavietas apmaiņā pret līguma pieņemšanu un nekoncentrējās uz galvenajām problēmām. Politisko norišu komentētāji ir vērsuši uzmanību uz ES politiskās elites nedemokrātiskajiem paņēmieniem un augstprātību. Ņemot vērā izmantotos dubultstandartus, es pieprasu vēl vienu - trešo - referendumu Īrijā un iespēju no jauna balsot par šo dokumentu ES dalībvalstu parlamentos.
Gerard Batten
Priekšsēdētāja kungs, kāds no iepriekšējiem runātājiem apvainoja manu kolēģi Nigel Farage Īrijas demokrātijas necienīšanā. Es varu viņiem apgalvot, ka tā nebūt nav. Viņš neatzīst negodīgo un apšaubāmo veidu, kādā notika referenduma kampaņa. Viņa un viņa partijas attieksme pret demokrātiju patiesi ir tāda, ka mēs gribētu, lai referendumi notiktu 26 dalībvalstīs, kurās tas līdz šim ir bijis liegts.
Vēl kāds runātājs teica, ka tas nebija pirmais pozitīvais balsojums un ka tādi ir bijuši arī Luksemburgā un Spānijā, bet tie referendumi droši vien bija par Konstitucionālo līgumu, nevis Lisabonas līgumu, vai ne? Mums tiek teikts, ka Lisabonas līgums atšķiras no Konstitucionālā līguma, tad par kuru ir runa? Vai vienādi referendumi ir notikuši sešās valstīs jeb četrās referendumi ir bijuši par Konstitucionālo līgumu un divās par Lisabonas līgumu? Ja ir pirmais gadījums, tad ir neizšķirts rezultāts 3:3. Ja otrais gadījums, tad ir neizšķirts rezultāts 2:2 un 1:1. Visai tālu no Lisabonas līguma ieviešanas.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Martin Ehrenhauser
(DE) Priekšsēdētāja kungs, tas ir apkaunojums demokrātijai, ka pazīstami politiķi liedz iedzīvotājiem rīkot referendumu savā dalībvalstī, vienlaikus pieprasot divus referendumus Īrijā. Tāpat apkaunojums ir tas, ka šie politiķi mums liek atzīt otrā referenduma iznākumu, kad paši patiesībā neatzina pirmā iznākumu.
Neatkarīgi no tā, vai šis Kontitucionālais-Reformu-Lisabonas līgums stāsies spēkā vai ne, mums ir vajadzīgs jauns pamatlīgums. Šajā jaunajā pamatlīgumā ir jāiekļauj skaidri nodalītas pilnvaras, patiesi neatkarīga tiesa ar subsidiaritāti saistītiem jautājumiem, pilnīga pārredzamība un ekonomika un galvenokārt saistoši referendumi. Tādējādi mēs vēl varēsim izbēgt no Eiropas lamatām un tajā mums vajadzētu ieguldīt visas savas pūles.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, par to nav šaubu: Lisabonas līguma atbalstītāju uzvara Īrijas referendumā ir ārkārtīgi pozitīvs solis ceļā uz Eiropas Savienības atdzīvināšanu un līgumā paredzētajām būtiskajām politiskajām un institucionālajām reformām. Man prieks par tiem Īrijas iedzīvotājiem, kuri atbildīgi balsoja "par” un tādējādi izvairījās no pilnīgas Eiropas projekta paralīzes. Es ceru, ka prezidentu V. Klaus un prezidentu L. Kaczyński arī par to pārliecinās, jo ir cerības, ka Īrijas referendumā notikusī ratifikācija nāks par labu centieniem panākt, lai līgums stātos spēkā 2010. gada 1. janvārī.
Īru paustais atbalsts tomēr liecina, ka vienota Eiropa ir vienīgais politiski ticamais projekts, kurš var dot labumu valstīm un galvenokārt iedzīvotājiem. Šodien Īrijā vai jebkurā citā dalībvalstī nav neviena politiķa, kas spētu ierosināt attīstības stratēģiju savai valstij gadījumā, ja tā izstātos no Eiropas Savienības vai būtu tās sastāvā ierobežotākā statusā.
Tagad mums ir jārīkojas strauji un ar lielāku drosmi no Komisijas puses attiecībā uz skaidrām izmēģinājuma iniciatīvām dažādās jomās, piemēram, drosmīgāk izdot Eurobonds, drosmīgāk kopīgi pārvaldīt imigrācijas problēmu un drosmīgāk izskatīt enerģētikas jautājumus. Tomēr galvenokārt mums ir jāņem vērā pēdējos gados pieļautās milzīgās kļūdas. Panīkumu politiskajā projektā, ko mēs saucam par "Eiropas Savienību”, var skaidrot ar kādu īpašu faktoru: tas sākās, kad mēs uzstājām, ka šim projektam nav jāievēro iedzīvotāju, bet birokrātu vēlmes.
Tāpēc, kad es saku "drosmīgāk”, es runāju galvenokārt par lielāku drosmi no Komisijas vadības puses, lai mēs varētu panākt pašu izvirzītos mērķus.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Īrijas iedzīvotāji ir teikuši "jā” Eiropas Savienībai. Nu ir pienācis laiks likvidēt divus lielākos šķēršļus Eiropā, kurus īri patiesībā jau ir likvidējuši. Polijas un Čehijas prezidentiem saku: pietiek nicināt eiropiešus! Nešķiedīsim laiku, kad mums tā ir maz un darāmā ir daudz. Es vēlos lūgt Donald Tusk, Polijas premjerministru, saprotamu iemeslu dēļ pieņemt Pamattiesību hartu mūsu valstī.
Līdz šim mēs, politiķi, esam teikuši, ka mums nav pietiekamu instrumentu un tiesību aktu, kas ļautu mums rīkoties. Tagad šajā zālē mums priekšā ir milzīgs uzdevums. Ļoti drīz mūsu rīcībā būs jauns līgums, un mums Eiropas Savienība ir jādabū atpakaļ uz pareizā ceļa, lai ātri un kopīgiem spēkiem to izvestu no krīzes, darbojoties iedzīvotāju labā un nostiprinot ES vietu pasaulē. Mums jācīnās pret nevienlīdzīgu samaksu, par labāku un vienlīdzīgu piekļuvi izglītībai, kultūrai un veselības aprūpei. Jauni tiesību akti mums palīdzēs saglabāt dažādību Eiropas Savienībā, bet mums ir jāpanāk lielāka vienlīdzība, kuras ES iedzīvotājiem pašlaik tik ļoti pietrūkst. Turklāt mums ir jāpierāda visiem tiem, kuri bija pret Lisabonas līgumu, ka mēs varam strādāt arī viņu labā un ka viņu "nē” mums radīja un rada lielāku motivāciju darboties.
Dāmas un kungi, man ir 35 gadi, un es sagaidu dinamiskāku rīcību. Es ceru, ka ātrāka kļūs mūsu saziņa ar Eiropas Komisiju un Eiropadomi procedūru un personīgos jautājumos, kā arī citos būtiskos jautājumos. Mēs radīsim lielus Eiropas projektus. Vēl es jautāju Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam, Priekšsēdētāju konferencei un politisko grupu vadītājiem: kādā stadijā ir mūsu sagatavošanās darbi? Vai mēs būsim gatavi ieviest Lisabonas līgumu, un, ja tā, tad kad?
Riikka Manner
(FI) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Īrijas referenduma iznākums bija skaidrs un lielisks signāls gan Eiropai, gan Īrijai. Īrijas iedzīvotāji ir jāapsveic ar šo iznākumu dažādu iemeslu dēļ. Tomēr es pati esmu īpaši priecīga, ka īru referendums atkal lika Eiropas Savienībai un tās nākotnei nonākt uzmanības centrā. Ir vajadzīgas īstas debates, jo pēdējos gados centieni izstrādāt ES nākotni ir bijuši visai nožēlojami.
Ir jāatceras arī tas, ka Lisabonas līgums ir iepriekšējās ES konstitūcijas projekta kompromiss. Ja īri arī šoreiz būtu noraidījuši līgumu, mums būtu nopietni jāapsver un jāapspriež, kādā virzienā mēs, Eiropas Savienība, patiesībā dodamies. Mums nāktos apdomāt, vai pēdējos gados neesam virzījušies uz priekšu pārāk ātri un bez pārāk daudziem šķēršļiem.
Manuprāt, ratifikācijas procesa laikā radušās problēmas tikai liecina, ka Eiropas Savienību uztver kā kaut ko tālu un grūti kontrolējamu. Lai atrisinātu šo problēmu, es no savas puses ceru, ka debates par ES nākotni nebeigsies šeit, bet turpinās būt pārredzamas līdz ar Reformu līgumu.
Mums jārada vienota Eiropa, un mēs nedrīkstam neņemt vērā iemeslus, kuru dēļ līgumu sākotnēji noraidīja. Šajā saistībā es uzskatu, ka Lisabonas līgums un tā ieviešana ir pilnīgi pareizs ceļš un liels solis ceļā uz demokrātiskāku Eiropas Savienību, kas turklāt arī apliecina lielāku solidaritāti. Tomēr, lai to panāktu, mums būs jāturpina atklāts dialogs.
Tāpat es priecājos, ka Lisabonas līgums palīdzēs veicināt sadarbību starp valstu parlamentiem un Briseli. Ir laiks Īrijas vietā uzmanību pievērst Čehijai. Es ceru, ka Eiropai vairs nevajadzēs aizturēt elpu. Ir svarīgi, lai Lisabonas līgums drīz vien kļūtu par realitāti un lai mēs...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
James Nicholson
Priekšsēdētāja kungs, lēmums ir pieņemts. Lai cik ļoti arī es nenožēlotu to, ka pirmais lēmums netika ņemts vērā, mums nāksies gaidīt un vērot, kas notiks pēc šī lēmuma. Nu izlemt ir citu ziņā, un es ceru, ka viņi netiks ietekmēti šī lēmuma pieņemšanā. Es tikai ceru, ka lielo līguma atbalstītāju skaitu Īrijas Republikā nenāksies nožēlot ilgtermiņā. Tas ir viss, ko vēlos pateikt.
Tagad ļoti smaga pienākumu nasta ir uz to pleciem, kuri vēlas vēl lielāku lēmumu pieņemšanas procesa centralizāciju te, Briselē. Es viņus mudinu neiet tik tālu, ka cilvēki jau vairs nesaprot, uz kurieni ved viņu ceļš un kāds galu galā būs viņu liktenis. Es nenostājos pret Eiropu, bet vēlos, lai Eiropā valdītu apmierinājums un lai citādi domājošajiem būtu tiesības izteikt alternatīvu redzējumu, un šajā Parlamentā tas vairs tik bieži nenotiek.
Philip Claeys
(NL) Jebkāda veida eiforija par otro referendumu Īrijā ir pilnīgi nevietā. Atbalstītāju uzvara ir nozagta uzvara, jo pirmais referendums notika pilnīgi likumīgā veidā un saskaņā ar noteikumiem. Vairums to, kuri 2008. gadā balsoja "pret”, saprotamā kārtā uzskatīja, ka Eiropas ierēdņi nekad neņems vērā viņu lēmumu, ja tas nebūs piemērots ES. Tāpēc daudzi vēlētāji palika mājās. ES demokrātija ir vienvirziena ceļš. Nebija godīgas kampaņas. Atbalstītāju pārsvaru plašsaziņas līdzekļos vēl vairāk nostiprināja Eiropas Komisijas publicētās 16 lapas visos svētdienas laikrakstos: nodokļu maksātāju naudas nelikumīga izlietošana, par ko vēl nav izskanējis pēdējais vārds. Vēlētāji bija iebaidīti. Ekonomikas krīzi izmantoja kā sviru, lai piespiestu vēlētājus balsot "par”. Eiropas Komisijas dāmas un kungi, es paredzu, ka jūsu "hokus-pokus” propaganda kā bumerangs agrāk vai vēlāk atgriezīsies pie jums.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, iedomāsimies, ka šovakar, kad šīs nebeidzamās debates beigsies, mēs izejam ārā, satiekam 27 kolēģus no citām dalībvalstīm, un mums ir jāpieņem vienprātīgs lēmums, uz kuru restorānu dosimies. Ja to nokārtojam, tad iedomājieties, ka visiem 27 ir jāizvēlas viens ēdiens, kā arī jāizlemj, vai visi 27 dzers vai nedzers vīnu.
Priekšsēdētāja kungs, šī metafora, ko izsaka kāds, kurš ievēro diētu, labi ilustrē pašreizējo stāvokli Eiropas Savienībā un to, ko piedāvā Lisabonas līgums: manuprāt, tas ir pats svarīgākais, proti, svītrot prasību pēc vienprātības.
Ja visi, kas šodien te ir uzstājušies, vēlas, lai Eiropas Savienība darbotos pienācīgi, būtu efektīva un radītu pievienoto vērtību iedzīvotājiem, tad vispirms ir jāaizvieto prasība pēc vienprātības ar prasību pēc pastiprināta kvalificēta balsu vairākuma. Tas ir Lisabonas līguma nozīmīgākais panākums.
Lisabonas līguma neatbalstīšana nozīmē nevēlēšanos, lai Eiropa darbotos pienācīgi vai lai tā ieņemtu nozīmīgu vietu pasaulē.
Priekšsēdētāja kungs, es nesaprotu un paužu nožēlu par to, kā daži kolēģi, kuri ir aiz brīva prāta ienākuši šajā Parlamentā, var vairāk paļauties uz Ministru padomi nekā uz Eiropas Parlamentu. Turklāt tie cilvēki nekad nebūs Ministru padomē. Kāpēc viņi uzskata, ka Ministru padome viņu intereses aizstāv labāk par Parlamentu, kurā viņi sēž un var balsot?
Priekšsēdētāja kungs, es nesaprotu arī, kāpēc kāds kolēģis teica, ka viņi vēloties savu valsti - un tas ir likumīgs viedoklis - redzēt ārpus Eiropas Savienības. Tādā gadījumā, dāmas un kungi, ir nepieciešams atbalstīt Lisabonas līgumu, jo Lisabonas līgums pirmo reizi paredz izstāšanās klauzulu. Patiesībā ir nepieciešama drosme un godkāre, lai savas valsts iedzīvotājiem pateiktu, ka ir jāizstājas no Eiropas Savienības. Arī to es gribētu redzēt.
Priekšsēdētāja kungs, visu rezumējot, es uzskatu, ka ar Īrijas referenduma iznākumu mēs noslēdzam procesu.
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikt Rouček kungam un Brok kungam - kuri raizējas par Čehijas prezidenta attieksmi -, ka es nešaubos. Es nešaubos, jo cilvēks, kurš atteiktos parakstīt to, ko pieņēmuši viņa ievēlētāji, cilvēks, kurš atteiktos parakstīt Lisabonas līgumu, būtu kā Anglijas karaliene, kas atteiktos parakstīt Vestminsterē pieņemtu likumu. Tas nav iespējams. Esmu arī pārliecināts, ka tik liels patriots kā Klaus kungs nevēlēsies savu valsti redzēt ierautu iekšējā konstitucionālā krīzē.
Priekšsēdētāja kungs, tāpēc es uzskatu, ka ir pienācis laiks apvienot spēkus, saprast, ka pasaule mūs, eiropiešus, negaida un ka vai nu eiropiešiem ir jāapvienojas un jāsaglabā konstruktīvas nostājas attiecībā uz iedzīvotāju pašreizējām problēmām, vai arī Eiropa kā lielvara pazudīs no kartes.
Priekšsēdētāja kungs, lūk, kas, manuprāt, mums tagad jādara vienotībā kā eiropiešiem un kā Parlamentam.
Glenis Willmott
Priekšsēdētāja kungs, pirmām kārtām es vēlētos apsveikt Īrijas kolēģus ar tik fantastisku iznākumu. Lielbritānijā ir Apvienotās Karalistes Neatkarības partija (UKIP) un toriji, kuri, kā jau jūs visi zināt, strīdas par līguma pretinieku balsojumu Īrijas referendumā. UKIP nemitīgi stāsta, ka mums nevajadzētu iejaukties Īrijas iekšlietās, bet viņi noteikti iejaucās Īrijas balsojumā, par to nav šaubu. Es gribētu pateikties Nigel Farage. Manuprāt, viņš ir paveicis lielisku darbu, jo es saprotu, ka viņa iejaukšanās patiesībā palīdzēja atbalstošajai kampaņai. To mēdz saukt par neplānotām sekām, bet mēs esam pateicīgi par viņa iejaukšanos.
Taču toriji ir pilnīgā apjukumā. Viņu domas par Eiropu dalās, un tas aizēno viņu konferenci, kas šonedēļ notiek Mančesterā. David Cameron nostāja attiecībā uz Lisabonas līgumu ir visai nepārliecinoša. Viņš joprojām sola - ja viņš uzvarēs vispārējās vēlēšanās, tad rīkos referendumu, ja līgumu nebūs ratificējušas 27 dalībvalstis. Labākajā gadījumā viņu var vainot satraukuma radīšanā. Sliktākajā gadījumā, manuprāt, viņu var vainot tajā, ka viņš nebūt nav atklāts pret Lielbritānijas iedzīvotājiem, jo es nezinu, kā viņš to paveiks.
Tiklīdz kā galvenajos jautājumos ir nepieciešama lielāka, nevis mazāka sadarbība - tādos jautājumos kā klimata pārmaiņas, kā mēs tiekam galā ar finanšu krīzi un arvien pieaugošo bezdarba līmeni, tieši tad toriji ir nolēmuši, ka Lielbritānija būs izolēta un atradīsies ārpus ES. Viņi gribētu, lai mēs raugāmies no malas, nevis ietekmējam.
Šonedēļ esam dzirdējuši viņu plānus: kā viņi samazinās sabiedriskos pakalpojumus un paaugstinās pensionēšanās vecumu un kā viņi palīdzēs turīgajiem, samazinot mantojuma nodokli. Kārtējo reizi viņi Eiropas jautājumā cīnās kā žurkas vienā maisā, kā mēs mēdzam teikt Apvienotajā Karalistē. Viņi rada iespaidu, ka ir mainījušies, bet tā noteikti nav. Nē, viņi ir tie paši vecie labie toriji, kas joprojām palīdz dažiem izredzētajiem uz vairākuma rēķina, dogmu uzskatot svarīgāku par Lielbritānijas iedzīvotāju interesēm.
Īrijas iedzīvotāji ir skaidri nobalsojuši par demokrātiskāku, efektīvāku un dinamiskāku ES, un ES nu ir spējīgāka labāk tikt galā ar šodienas reālajām problēmām. Lielbritānijas torijiem tagad ir sevi jāattaisno un jāpaziņo, vai viņu plānos ir riskēt ar Lielbritānijas iedzīvotāju nākotni Eiropas Savienībā, apzinoties visas nopietnās sekas, ko tas radīs darbavietām un labklājībai. Tāpēc, Cameron kungs, atzīstiet savu vainu un atklājiet patiesību!
Ryszard Czarnecki
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Malmström kundze, Wallström kundze, tā vietā, lai runātu cildinošiem vārdiem Eiropas Parlamentā - un man rodas iespaids, ka Eiropas Parlamentā tādus lieto arvien biežāk -, ir vērts padomāt, kāpēc Īrijas iedzīvotāji balsoja "par”, lai gan pirms gada balsoja "pret”.
Manuprāt, tie, kuri apgalvo, ka krīze iedzina īrus Lisabonas līguma ķetnās, runā krietni vienkāršotiem vārdiem. Šķiet, ka galvenais iemesls, kāpēc īri, "zaļās salas” iedzīvotāji, atbalstīja līgumu, ir tas, ko viņi ieguva no Eiropas Savienības. Īrija ir nodrošinājusi sev un visām dalībvalstīm savu valsts komisāra amatu. Par to vajadzētu pateikties Īrijai.
ES ir arī apliecinājusi, ka neiejauksies Īrijas nodokļu politikā, un par to jāpateicas Dublinai. Lai tas kļūtu par pēdējo šķērsli Vācijas un Francijas plāniem Eiropas Savienībā ieviest nodokļu standartus.
Visbeidzot, Brisele ir apsolījusi, ka neiejauksies Īrijas Republikas tiesību aktu izstrādē attiecībā uz ētikas un sociālo normu jomu, tajā skaitā arī uz nedzimušu bērnu aizsardzību. Īrijas valdību un iedzīvotājus vajadzētu apsveikt ar šīm efektīvajām pārrunām.
Starp citu, ir uzjautrinoši vērot, kā līksmo tie, kuri priecājas par Īrijas referenduma iznākumu. Daudzos gadījumos tie ir tie paši cilvēki, kuri iebilda pret referenduma rīkošanu viņu valstī.
Diane Dodds
Kā jau esmu iepriekš teikusi šajā Parlamentā, es nepacietīgi vēlos redzēt Eiropu, kurā nācijas sadarbojas. Es esmu konsekventi iebildusi pret Lisabonas līguma federālismu un pilnvaru atņemšanu dalībvalstīm. Iznākums otrajā Īrijas Republikas referendumā par Lisabonas līgumu Apvienotajai Karalistei neko nemaina. Dokuments, kas kaitē Lielbritānijas valsts interesēm 2009. gada 2. oktobrī, būs tikpat kaitīgs 2010. gada 2. oktobrī. Ratifikācija Polijā to nemainīs; ratifikācija Čehijā to nemainīs; Apvienotās Karalistes vispārējo vēlēšanu datums to nemainīs; un tāpēc es vēlos izmantot šo iespēju šajā Parlamentā, lai aicinātu Lielbritānijas iedzīvotājiem ļaut rīkot referendumu, gluži kā to vajadzētu atļaut pārējām Eiropas tautām, par Lisabonas līguma pilnīgu un pabeigtu tekstu.
Paulo Rangel
(PT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es gribētu paust prieku par Īrijas referenduma iznākumu ne tikai Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu) vārdā, ko te jau ir darījuši daudzi deputāti, bet jo īpaši PPE grupas portugāļu deputātu vārdā.
Es uzskatu, ka tas neapšaubāmi nostiprina Eiropas Savienības attīstības un izaugsmes izredzes iespējas un ka tas ir jauna posma sākums. Protams, mēs gribētu apsveikt visus tos, kuri ir devuši ieguldījumu Lisabonas līguma izstrādē, jo īpaši Komisiju un klātesošo komisāri, kā arī, protams, Eiropas Savienības Portugāles prezidentūru, kurai tajā bija liela nozīme. Tāpēc es arī gribētu paust prieku, ka par spīti visām šīm grūtībām un tam, ka mēs joprojām ar nepacietību gaidām Čehijas nostāju, Portugāles iedzīvotāji ļoti priecāsies par to, ka viņu valsts galvaspilsētas vārds ir saistīts ar tik izšķirošu soli ceļā uz Eiropas Savienības attīstību. Šajā sakarā es gribētu arī teikt, ka mēs varēsim rēķināties arī ar vēl vienu karogu, kas vienmēr būs arī PPE grupas portugāļu deputātu karogs, un tas ir valstu parlamentu karogs.
Es uzskatu, ka Lisabonas līgums ir izšķirošs solis ceļā uz valstu parlamentu iesaistīšanu Eiropas demokrātijā. Tāpēc es uzskatu, ka šis aspekts, kas ir visbūtiskākais demokrātijas aspekts, proti, pārstāvība un nevis referendumi, kā dažkārt ir nācies dzirdēt šajā Parlamentā, pārstāvība un nevis tiešā balsošana. Lisabonas līgums ir arī nozīmīgs solis ceļā uz valstu pārstāvēto demokrātiju arvien lielāku iesaistīšanu Eiropas procesā. Tāpēc mēs esam ļoti priecīgi par Īrijas iedzīvotāju lēmumu.
Stéphane Le Foll
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es, protams, atkārtošu jau teikto un jebkurā gadījumā paužu atzinību par iznākumu Īrijā notikušajā balsojumā par Lisabonas līgumu.
Es tikai gribētu vērst Parlamentā vēl klātesošo deputātu uzmanību uz izmaiņu iemesliem, jo mēs esam apmierināti ar pozitīvo iznākumu, bet pirms gada bija gluži pretēji. Kas ir citāds? Teksts? Tikai mazliet. Konteksts? Pavisam citāds. Tas arī ir būtiskākais. Mēs varam te pārrunāt institucionālus jautājumus. Iedzīvotāji no Eiropas gaida politiskas atbildes.
Manuprāt, mums ir jāizanalizē šis divkāršais balsojums. Nav tikai viena balsojuma, bet divi. Pirmais "pret” un otrais "par”. Īrijas iedzīvotāji pateica, ka viņiem šajā krīzē ir nepieciešama Eiropa, un to vajag būtiski uzsvērt, jo viņi lūdz, lai Eiropa viņus aizstāvētu, un tas ir svarīgi.
Es atkārtošu vairāku deputātu teikto. Manuprāt, mums tagad ir jārīkojas ātri. Tāpēc mēs vēršamies pie Padomes Zviedrijas prezidentūras un pie Komisijas. Ja vēlamies atbildēt uz Īrijas iedzīvotāju prasību, mums ir jāsniedz konkrētas atbildes.
Ekonomikas krīze: vai Eiropa spēj veicināt izaugsmi Eiropas mērogā? Sociālā krīze: vai Eiropa spēj izstrādāt nodarbinātības politiku? Manuprāt, šie ir debašu svarīgākie jautājumi, un es esmu apmierināts ar vēl kādu aspektu, ko mums sniedz Lisabonas līgums, un tās ir plašākas pilnvaras Parlamentam, un, manuprāt, tam ir liela nozīme politiskajās debatēs, tas ir - parādīt, ka pastāv dažādas iespējas, un pārrunāt šīs iespējas.
Tomēr, ja šīm ir jābūt demokrātiskām debatēm un ja Eiropai ir jāspēj sniegt atbildes, mums ātri ir jāizveido Komisija un jāgādā, lai čehi ratificētu līgumu pēc iespējas drīzāk, kas Eiropai ļautu atkal nostāties uz izaugsmes un cerību takas.
Simon Busuttil
(MT) Arī es atzinīgi vērtēju Īrijas referenduma iznākumu. Atļaujiet izteikt kādu novērojumu. Mājās sēdošie droši vien domās: "Kā šis iznākums ietekmēs mani?” Es gribētu minēt dažus konkrētus piemērus tam, kā šis iznākums ietekmēs šos iedzīvotājus, citējot dažus piemērus no manas darbības jomas - tieslietām un iekšlietām.
Pamattiesību harta ir dokuments, ar kuru mums vajadzētu lepoties ne tikai kā savas valsts iedzīvotājiem, bet arī kā Eiropas Savienības iedzīvotājiem. Mūsu kā pilsoņu tiesības ir jānostiprina ar šo līgumu. Tas attiecas arī uz tādu jomu kā personas datu aizsardzība. Drošība un aizsardzība arī ir jānostiprina, jo saskaņā ar līgumu Eiropas Savienība plāno veikt bargāku cīņu pret terorismu un noziedzību. Mūsu juridiskās tiesības tiks atbalstītas, piemēram, tiesas procesos, kas saistīti ar starptautisku adopciju vai uzturlīdzekļu jautājumu sarežģījumiem. Turklāt mūsu intereses īpaši jutīgajā imigrācijas jomā būs vienotas, runājot par vispārējas solidaritātes jēdzienu.
Tas nozīmē, ka līgums konkrētā veidā ietekmēs iedzīvotājus. Kāpēc tā varētu notikt? Jo valdība piešķirs lielākas pilnvaras šim Parlamentam un šis Parlaments gādās, ka šīs pilnvaras tiek izmantotas atbildīgi, tomēr ar aizrautību un iedzīvotāju labā. To darot, kā iedzīvotāju pārstāvjiem mums ir vienmēr jāpaliek viņu pusē.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, vairums īru nobalsoja "par” ne tikai Lisabonas līguma labākas izpratnes dēļ, bet arī saprotot, ka patiesai cieņai ir jābūt abpusējai un līdzcietīgai. Īrijas iedzīvotāji saprata arī to, ka Eiropas vilciens bezgalīgi negaida tos, kuri ir nokavējuši savu tikšanos ar vēsturi.
Ar čehiem ir citādāk. Čehijas iedzīvotāji pieņemamā veidā pauda atbalstu politiskākai un sociālākai, efektīvākai un demokrātiskākai Eiropai. Valdība arī atbalstīja līguma ratifikāciju, un parlaments līgumu ratificēja. Tāpēc ne jau mums ir jāizrāda cieņa Čehijas iedzīvotājiem, bet Čehijas Republikas prezidentam ir jāizrāda cieņa savai tautai un parlamentam.
Mums ir svarīgi novilkt pareizo robežu starp pareizu rīcību un ļaunprātīgu izmantošanu un turpināt darboties tā, lai parādītu un pierādītu, kur, mūsuprāt, beidzas pareiza rīcība un sākas ļaunprātīga izmantošana. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka kļūstam par obstrukcionistu gūstekņiem. Mums jāatzīst, ka Lisabonas līgumu pienācīgi ratificēja visas dalībvalstis, un uz tā pamata ir jāsāk veidot iestādes. Parlamentam ir pilnībā jāiesaistās šajā procesā.
Carlo Casini
(IT) Priekšsēdētāja kungs, man arī teica, ka manā rīcībā ir trīs minūtes, bet es centīšos iekļauties divās. Es gribētu pievienoties daudzajiem kolēģiem, kas pauž apmierinātību. Manuprāt, ir laiks ieviest un īstenot Lisabonas līgumu, tiklīdz visi to būs ratificējuši, kas, cerams, notiks drīz vien.
Manis vadītā komiteja nu jau kādu laiku dara visu, kas tās spēkos, bet galvenokārt Parlamentam ir svarīgi apzināties tā jaunos pienākumus: tas nedrīkst de facto zaudēt nevienu savu plašo likumdošanu funkciju aspektu.
Tomēr es gribētu uzsvērt kādu problēmu, kuru, manuprāt, vēl neviens nav minējis: bija daudz iemeslu, kāpēc Īrijas iedzīvotāji pirmajā reizē noraidīja līgumu, bet viens no iemesliem bija dažu vēlētāju bailes par to, ka Eiropas tiesību sistēma Īrijā varētu grozīt konkrētas pamatvērtības saistībā ar tiesībām uz dzīvību un ģimenes jēdzienu.
Šīs bailes mazināja ar deklarācijām, ko 2008. gada decembrī un 2009. gada jūnijā pieņēma Eiropadomes. Manuprāt, tas ir svarīgi ne tikai Īrijai, bet visai Eiropai. Patiesībā tika paskaidrots, ka acquis communautaire neattiecas uz jomu, kas saistīta ar tiesībām uz dzīvību un ar ģimeni. Šis paskaidrojums neattiecas tikai uz Īriju, bet uz visām dalībvalstīm. Patiesībā nebija vajadzības to paskaidrot, jo vairākos spriedumos, kuros iesaistīta Francija, Apvienotā Karaliste un Polija, Eiropas Cilvēktiesību tiesa jau bija nolēmusi, ka tādi jautājumi kā dzīvība, dzīvības vērtība, cieņa pret dzīvību un ģimene ir jāatstāj dalībvalstu pārziņā to izlemšanai saskaņā ar valstu vēsturi, tradīcijām un kultūru.
Tomēr tas, ka Īrija pievērsa uzmanību sīkumiem, ļāva oficiāli noskaidrot to, kas, kā jau teicu, nu attiecas uz visu Eiropas Savienību. Es uzskatu, ka tas ir labi, un tas apliecina, ka bija vērts referendumu rīkot divreiz. Protams, mēs ļoti labi zinām, ka Eiropas kultūru veido dažādu kultūru kopums no visām Eiropas valstīm, un mēs visi gribam, lai Eiropa būtu ne tikai ekonomikas zona, bet arī un galvenokārt vērtību kopiena. Tāpēc es domāju, ka Īrijai pienākas dzirdēt mūsu apmierinātību un pateicību par visu, ko tā Eiropai piedāvā savas vēstures un ideālu veidolā.
Eiropai vajadzēja Īriju ne tikai tehnisko iemeslu dēļ saistībā ar Eiropas mehānismiem un organizatorisko uzbūvi, bet arī Īrijas devuma dēļ, kuru mēs visi meklējam kā Eiropas būtību.
Edite Estrela
(PT) Īrijas paustais atbalsts līgumam ir labas ziņas Eiropai un man personīgi kā Portugāles pilsonei un pārliecinātai Eiropas atbalstītājai. Tas apliecina veselā saprāta un prāta uzvaru pār demagoģiju un manipulācijām. Īrijas iedzīvotāji ir skaidri apliecinājuši, ka viņi tic Eiropas projektam. Ar šo atbalsta balsojumu ir novērsts galvenais šķērslis, kas kavēja Lisabonas līguma spēkā stāšanos.
Prezidentam V. Klaus nu nav nekāda attaisnojuma; viņam ir jāciena demokrātija un parlaments, kas viņu ievēlēja un kas jau ir apstiprinājis Lisabonas līgumu. Lisabonas līgums iezīmē jaunas ēras sākumu. Eiropas Savienība lēmumus pieņems efektīvāk un arī ārlietu jomā darbosies efektīvāk. ES būs demokrātiskāka, pārredzamāka, tuvāka sabiedrībai un mazāk atkarīga no valdībām. Ar jauno līgumu Eiropas Savienība būs labāk aprīkota, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām un globalizācijas radītajām problēmām.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, šīs ir bijušas ilgas, bet ne dramatiskas debates. Iedomājieties - ja īri līgumu būtu noraidījuši, šajā zālē mutuļotu emocijas, tāpēc pieļauju - tā kā tika pausts atbalsts, tad mēs te esam ļoti mierīgi, vērtējot pēc Eiropas Savienības skaļuma skalas. Protams, es atzinīgi vērtēju Īrijas referenduma iznākumu kopā ar saviem kolēģiem no Fine Gael šajā Parlamentā. Es ļoti smagi strādāju, lai panāktu šādu iznākumu, un es teiktu, ka Īrijas iedzīvotāji raudzījās tālāk par savas valsts un citām vietējas nozīmes problēmām, paskatījās uz Eiropas jautājumu, Lisabonas līgumu un uz pagātni un saistībām ar Eiropas Savienību un pauda pārliecinošu atbalstu Eiropas Savienībai, un tas ir fantastisks iznākums.
Taču komisāre M. Wallström, kura bija tik laipna un vairākkārt ieradās Īrijā, būs sapratusi slēptās izjūtas, kuras, manuprāt, ir manāmas visās dalībvalstīs, cilvēkos, kuri neizprot Eiropas Savienības būtību. Manuprāt, tā ir mūsu vaina. Es uzskatu, ka mēs par maz runājam par šo projektu, par Eiropas Savienību, par solidaritāti, par to, ko tas patiesībā nozīmē; mēs vairāk runājam par to, ko varam iegūt vai dot, par to, kas nav labi kādā direktīvā vai ir slikti kādā regulā. Iespējams, mums savā politikā vajadzētu ierosināt dažus no šiem jautājumiem, jo, kad pienāk referendums, kā arī tas bija, ir jādodas paskaidrot cilvēkiem ielās, veikalos un skolās to, kas patiesībā ir Eiropa, kā tā darbojas, ko daru es, ko dara Komisija, un tas ir svarīgs uzdevums. Pastāstīt cilvēkiem par Eiropas Savienību ir patiešām ļoti iespaidīgs uzdevums. Īrijas iedzīvotāji tagad to zina labāk nekā pirms gada, jo mēs ar viņiem ļoti daudz sazinājāmies.
Tāpēc es mudinu mūs visus šajā Parlamentā darīt to katram savā valstī un izvairīties no Eiropas Savienības kritizēšanas, kad tas ir lieki. Kritizējiet, kad tas ir vajadzīgs, un tādiem kā Nigel Farage, kuri raizējas par to, ka īri ir iebiedēti, es teiktu: mūs tik viegli nevar iebiedēt. Tā nebija. Tas nekad nenotiks. Un es varu teikt, komisāre - ja manis te nebūs šo debašu beigās, tad tas nav aiz necieņas pret jums vai pret prezidentūras priekšsēdētāju; tas ir citu pienākumu dēļ, bet paldies par jūsu visu sniegto atbalstu pēdējā laikā.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dāmas un kungi, kā Parlamenta deputāts no Ungārijas, pirmās valsts, kas ratificēja Lisabonas līgumu, es atzinīgi vērtēju Īrijas referenduma iznākumu. Tomēr es ļoti gribētu, lai mēs paraudzītos tālāk par ratifikācijas procesu un parunātu par to, kā mums vajadzētu īstenot Lisabonas līgumu, kas ir milzīgs solis ceļā uz politisku vienotību un vērtību kopienas radīšanu. Tas lielā mērā paplašinās sociālās tiesības un aizsargās tās ar juridiski saistošu Pamattiesību hartas ieviešanu. Tāpat tas par ES normu padarīs valodu un kultūru dažādību. Tomēr Lisabonas līgumā ir arī kāds ļoti nozīmīgs jauns noteikums.
Pirmo reizi ES vēsturē ir minētas pie minoritātēm piederošu cilvēku tiesības. Nacionālās un etniskās minoritātes, kā arī imigrantu minoritātes veido 15 % no ES iedzīvotāju skaita. Mēs beidzot varam sākt veidot ES sistēmu minoritāšu aizsardzībai. Paldies par uzmanību.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līguma pieņemšana noslēdz vēsturisko lielāko Eiropas Savienības paplašināšanās procesu, kad tai pievienojās 10 jaunas dalībvalstis. Šis process sākās pagājušā gadsimta deviņdesmitajos gados un beidzas ar vienošanos par institucionālām izmaiņām, ar kurām Eiropas Savienību pielāgo jaunajai realitātei.
Līguma pieņemšana aizsāk jaunu posmu un iespēju, lai ES spertu soli uz priekšu. Iestādes, kuras mēs varēsim izveidot, ir tikai iespēja, un mūsu ziņā ir tas, kā to izmantosim. Šis ir arī piemērots brīdis, lai tiem iedzīvotājiem, kas pret Eiropas projektu izturas skeptiski, pierādītu, ka ES ir dzīva, tā mainās un - pats svarīgākais - tā risina iedzīvotāju problēmas. Tāpēc šķiet ļoti būtiski ierosināt jaunu politiku, kas ņemtu vērā mūsu pašreizējās problēmas. Tomēr ir bažas, ka tā vietā, lai uz to koncentrētos, mēs iegrimsim diskusijās par formāliem un personīgiem jautājumiem: kurš jāizvirza kuram amatam. Mēs nedrīkstam ļaut, lai nacionālais egoisms, kas var palielināties krīzes laikā, apdraudētu iespēju, kas ES pašlaik ir. Svarīgākais ir tas, ka mums ir jāpārliecina iedzīvotāji, ka ES nav tikai elite ar darbavietām un pārmērīgu birokrātiju, bet arī jauni un efektīvāki veidi iedzīvotāju problēmu risināšanai.
Alan Kelly
Priekšsēdētāja kungs, es te šodien stāvu kā lepns Parlamenta deputāts no Īrijas. Bija vajadzīgi sabiedrības pārstāvju, sportistu, uzņēmēju apvienību, lauksaimnieku un arodbiedrības darbinieku sviedri un asaras, lai panāktu šo vēsturisko atbalsta balsojumu. Es esmu lepns, ka pagājušajā piektdienā es biju savā dzimtajā Tiperarijas pusē, vērojot straujās uzvaras tuvošanos, kas apliecināja to, ko allaž esmu zinājis - Īrija ir dedzīga Eiropas atbalstītāja, un mēs esam apņēmības pilni darīt savu darbu arī turpmāk.
Zinu, ka leprekoni no UKIP partijas, kuri pērn apmeklēja Parlamentu pēc pirmā referenduma, ir pazuduši. Daudzi no jums priecāsies dzirdēt manu ciešo pārliecību, ka Īrijas iedzīvotāji ir padzinuši viņus no šejienes uz visiem laikiem. Lisabonas līguma spriedums bija patiesības uzvara pār sasodītiem meliem un mītiem, ko dažkārt izplatīja ekstrēmisti no līguma pretinieku puses, kuri centās izmantot iedzīvotāju neviltotās bažas savā labā. Tie ekstrēmisti pagājušajā piektdienā saņēma pelnīto.
Tomēr mums ir jāgūst mācība. Mums, visiem progresīvās politikas un progresīvās Eiropas atbalstītājiem, kopīgiem spēkiem ir vairāk jāmudina iedzīvotājus iesaistīties Eiropas iestāžu darbā. Mēs nedrīkstam tās uztvert kā kaut ko pašsaprotamu.
Damien Abad
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Īrijas iedzīvotāji ir nepārprotami izvēlējušies dzīvot Eiropā, apstiprinot Lisabonas līgumu ar ļoti lielu balsu vairākuma pārsvaru. Kā jaunākais Eiropas Parlamenta deputāts no Francijas es atzinīgi vērtēju šo izvēli, kas beidzot mums ļauj pievērst uzmanību iedzīvotāju īpašajām bažām.
Tomēr es gribētu izteikt divus komentārus. Pirmkārt, nevienam nevajadzētu novērtēt par zemu to, ka būtībā krīze padarīja īrus par Eiropas atbalstītājiem un ka īru paustais atbalsts tāpēc ir jāuztver kā patiesa vajadzība pēc Eiropas, pēc politiskas Eiropas, kas aizstāv un izsaka priekšlikumus, vajadzība pēc Eiropas, kas spēj reaģēt uz krīzi un kas gādā, lai tās iedzīvotāji dzīvotu tādā drošībā, kādu tie prasa.
Otrkārt, neveiksmei Īrijas pirmajā referendumā mums vajadzētu kalpot par piemēru un mācību. Mēs nedrīkstam nonākt tādu procedūru varā, kas ir nepiemērotas Eiropai ar 27 dalībvalstīm, ikreiz, kad vēlamies, lai Eiropa virzītos uz priekšu. Pašreizējā sistēmā reizēm dalībvalstij ir daudz lielāka interese noraidīt līgumu nekā to apstiprināt. Šim labumam, kas mudinātu noraidīt, vajadzētu mūs iedrošināt ieviest reālu procedūru Kopienas līmenī, kas novērš debašu pārvirzīšanu valsts līmenī.
Eiropa atkal kļūs dinamiskāka, un mums, Eiropas Parlamenta deputātiem, beidzot būs izdevība risināt tik jutīgus jautājumus kā krīze piena nozarē vai pat gāzes krīze pagājušajā ziemā. Es gribētu uz mirkli vērst Parlamenta uzmanību uz to, kas radīs vienīgās bažas par Kopienas 2010. gada budžetu, proti, Eiropas atveseļošanās plāna otrā posma finansēšana EUR 2 miljardu apmērā. Esmu viens no tiem, kurš uzskata, ka mums vajadzētu nodrošināt šī plāna finansēšanu ne tikai ar lauksaimniecības apropriācijām, jo tā tiktu raidīts kļūdains signāls lauksaimniekiem saistībā ar krīzi, kā arī tas apdraudētu mūsu pārtikas drošības un zemes gabalu nākotni.
Noslēgumā es gribētu vēlreiz pateikties mūsu īru draugiem un nosūtīt viņiem sirsnīgākos apsveikumus sakarā ar viņu nepārprotamo izvēli par labu Eiropai. Es aicinu poļu un čehu draugus rīkoties, lai nodrošinātu to, ka Eiropai ir šie instrumenti, kas tai ļaus stāties pretī globalizācijas mestajiem izaicinājumiem turpmākajās desmitgadēs.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētāja kungs, man ir trīs īsas ziņas.
Pirmkārt, pievienojos daudziem iepriekšējiem runātājiem un atzinīgi vērtēju pārliecinošo "jā”, ko Īrija pauda referendumā.
Otrkārt, kā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas priekšsēdētājs es gribētu uzsvērt, cik nozīmīga ir varbūtība, ka Lisabonas līgums stāsies spēkā, nostiprinot Eiropas integrācijas projekta likumīgumu, jo tam ir sakars ar tādiem jautājumiem kā pilsonība, tiesības, brīvības un mūsu iespējas kopīgiem spēkiem apkarot organizēto noziedzību un terorismu, kā arī Šengenas līguma darbības robežās efektīvi risināt tādus jutīgus jautājumus kā patvēruma pieprasīšana, imigrācija, ārvalstnieku statuss un ES ārējo robežu uzraudzība.
Treškārt, es tomēr gribētu norādīt, kā to jau ir darījuši iepriekšējie runātāji, ka ar šo viss vēl nebeidzas. Tas tā ir ne tikai tāpēc, ka Čehijai vēl ir jāratificē līgums, bet arī tāpēc, ka mums ir jāgūst mācība no grūtībām, kuras piedzīvojām, cenšoties panākt Lisabonas līguma ratifikāciju. Tas nav bijis viegli; ir bijušas 10 gadu ilgas debates, un tas liks mums kļūt prasīgākiem ne vien pret sevi, bet arī pret turpmāko paplašināšanos, kad būs nepieciešama visu to personu uzticamība, sadarbība un atbildības uzņemšanās, kuras būs parakstījušas jaunos noteikumus, kas būs jāievēro no brīža, kad Lisabonas līgums stāsies spēkā.
Anne Delvaux
(FR) Priekšsēdētāja kungs, pāris dienu pēc pozitīvā iznākuma Īrijas referendumā es patiesi jūtu, ka varam teikt - nu mēs esam eiropeiskāki, nekā bijām agrāk. Es patiesi klusībā par to priecājos. Diemžēl mēs vēl esam lielā mērā atkarīgi no Konstitucionālās tiesas lēmuma, kā arī no Čehijas prezidenta labās gribas.
Mums ir jāraida nepārprotams signāls atbildības ziņā tiem, kuru rokās ir šī Eiropas Savienības galvenā līguma nākotne, mūsu iestādēm un tiem 500 miljoniem eiropiešu, kurus mēs pārstāvam. Mēs vairs nedrīkstam būt ķīlnieki tiem dažiem, kuru vienīgais mērķis ir darboties pretēji vispārējām Eiropas interesēm. Ja ir likumīgi, ka daži vairs nevēlas iet pa Eiropas integrācijas taku, ja ir likumīgi paust bažas, tad likumīgi ir arī ļaut virzīt uz priekšu integrācijas procesu tiem, kas to vēlas.
Būtībā Eiropas līgumu ratifikācijas procesi pārāk bieži līdzinās sāgām vai Pirra uzvarām. Vai uz mums nemitīgi ir jāizdara tāds spiediens, lai garantētu līguma un tā institucionālo reformu stāšanos spēkā?
Mums jāmācās no šī haotiskā ratifikācijas procesa, kā arī acīmredzot no apņemšanās rīkot pārrunas par otra referenduma rīkošanu Īrijā, it kā būtu normāli piespiest vēlreiz balsot iedzīvotājus, kas jau ir pieņēmuši suverēnu lēmumu, un it kā būtu normāli vienošanos par līgumu izmantot kā darījuma elementu. Uz spēles ir likta iestāžu saskaņota darbība un Eiropas projekta līdzsvars.
Līguma ratificēšana ir niecīgākā prasība uzticamības un vienotības ziņā, sākot no brīža, kad valsts nolemj pievienoties Eiropas Savienībai. Mēs vēlējāmies paust pārliecinošu vēstījumu iedzīvotājiem, nodrošinot, ka līgumu ratificē līdz Eiropas vēlēšanām 2009. gada jūnijā. Ko, jūsuprāt, iedzīvotāji šodien domā par Lisabonas līgumu un vēl jo vairāk par iekšējās darbības saskaņotību un mūsu likumību?
Zoran Thaler
(SL) Īrijas nepārprotamais atbalsts Lisabonas līgumam ir nozīmīgs solis ceļā uz vienotu Eiropu un neliels trieciens eiroskeptiķiem.
Šis lēmums ir vēl jo vairāk nozīmīgs tāpēc, ka to pieņēma iedzīvotāji, balsojot referendumā, un nācija, kurai bija dots gads laka pārdomām, vai sākotnēji teiktais "nē” tiešām dos kādu reālu labumu Īrijai.
Uzmanība nu būs pievērsta ne tikai Čehijai, bet arī tam, cik ļoti var ticēt Apvienotajai Karalistei, ES dalībvalstij, kuras opozīcijas līderis David Cameron ir solījis rīkot referendumu par līgumu, ja uzvarēs 2010. gada vēlēšanās. Viņš ir devis šo solījumu par spīti tam, ka abas Apvienotās Karalistes palātas ratificēja līgumu 2008. gada vidū.
Kas notiks ar ticamību lēmumiem un ar starptautiskajām saistībām, ko uzņēmusies Apvienotā Karaliste, viena no ES dalībvalstīm, kas jau ir ratificējusi līgumu, bet tagad draud apturēt savus lēmumus un saistības divus gadus pēc to pieņemšanas?
Enikő Győri
(HU) Dāmas un kungi, kad 2003. gada pavasarī gandrīz 84 % Ungārijas pilsoņu nobalsoja par valsts pievienošanu Eiropas Savienībai, viņi jutās tā, ka atgrieztos tur, kur ir viņu īstā vieta - Eiropas tautu vienotajā saimē, no kuras viņus uz vairāk nekā 40 gadiem atrāva komunistu diktatūra. Tāpēc ungāri Eiropas Savienību uzskatīja ne vien par ekonomiskās sadarbības struktūru, kuras pamatā ir noteikumi, bet arī kā kopienu, kas darbojas, pamatojoties uz vērtībām. Mums prieks, ka Īrija ir apstiprinājusi Lisabonas līgumu, jo ar šo rīcību tiek atzītas mūsu vērtības dibināšanas līgumā, un šajās vērtībās noteikti ir iekļauta minoritātēm piederošu personu tiesību atzīšana.
Tāpēc, priekšsēdētāja kungs, es pirmā pacēlu zilo kartīti Szegedi kunga izteikumu laikā. Es būtu gribējusi viņam pajautāt, vai viņš ir izlasījis Lisabonas līgumu, jo, ja viņš ir to izlasījis, viņš noteikti zinātu pantu par minoritātēm, kuras nupat minēju. Ungārijas iedzīvotāji ir pārliecināti, ka pēc līguma stāšanās spēkā ES kļūs jutīgāka attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar minoritātēm, un Slovaku valodas likumam līdzīgi pasākumi reizi par visām reizēm kļūs nepieņemami. Tas nozīmē, ka ikvienam ir ne vien jāievēro tiesību aktos rakstītais, bet jāciena arī Eiropas Savienības attieksme. Citiem vārdiem sakot, katram Eiropas iedzīvotājam ir pienākums nodrošināt minoritātēm iespēju brīvi runāt savā dzimtajā valodā bez ierobežojumiem un tā, lai viņi savā dzimtajā zemē justos kā mājās.
Esmu cieši pārliecināta, ka Lisabonas līgums mums arī lielā mērā palīdzēs likt ES iestādēm labāk saprast to, ka mums ir jāsargā savas vērtības arī Eiropas Savienībā un ka mums ir jārīkojas, tiklīdz tās netiek ievērotas. Kolēģi no sociālistu, liberāļu un pie politiskajām partijām nepiederošajām grupām, mums vienkārši nedrīkst būt dubultu standartu. Citiem vārdiem sakot, mēs atsaucamies uz šīm vērtībām, ja tas der mūsu interesēm, bet par tām aizmirstam, ja mums tā ir izdevīgāk. Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) nevēlas redzēt tādu Eiropu.
Ivari Padar
(ET) Priekšsēdētāja kungs, es pagājušajā nedēļā biju Īrijā atbalstīt savus draugus Īrijas Leiboristu partijā. Es priecājos, ka Īrija pauda pārliecinošu atbalstu līgumam, jo šis ir ļoti nozīmīgs lēmums gan Īrijai, gan Eiropas Savienībai. Kā lauksaimnieks esmu jo īpaši priecīgs, ka šoreiz Īrijas lauksaimnieki atbalstīja referenduma kampaņu jau no sākuma. Tas bija ļoti labs lēmums, jo, kad līgums stāsies spēkā, Eiropas Parlaments iegūs tādas pašas pilnvaras, kādas ir Padomei lauksaimniecības jautājumos, tajā skaitā attiecībā uz koplēmuma procedūru kopējā lauksaimniecības politikā, kas noteikti ir labas ziņas Eiropas lauksaimniekiem.
Seán Kelly
(GA) Priekšsēdētāja kungs, kā jaunievēlēts Parlamenta deputāts es vēlētos teikt, ka lepojos ar pozitīvo iznākumu Īrijas referendumā par Lisabonas līgumu pagājušajā piektdienā. Es lepojos arī ar aktīvajām debatēm, kas šodien šeit notiek.
Cilvēki ir vaicājuši, kāpēc Īrija pārdomāja. Tam, iespējams, bija četri galvenie faktori. Pirmais, manuprāt, bija tas, ka mēs ieguvām komisāru; otrais - garantijas; trešais bija tas, ka šoreiz mums bija īstas debates un cilvēki bija pienācīgi informēti, nevis tā, kā iepriekšējā reizē. Arī ekonomikas krīze bija viens no faktoriem, bet galvenais bija tas, ka atbalsta kampaņa šoreiz bija mobilizēta, kā tas nebija iepriekšējā reizē. Pilsoniskās grupas un politiķi sanāca kopā, un šī bija pirmā reize, ko spēju atcerēties, kad politiskās partijas - tradicionālās politiskās partijas - aizmirsa domstarpības un izvērsa kampaņu Īrijas labā. Īrijas iedzīvotāji to sadzirdēja.
Pret līgumu vērstā kampaņa arī bija labi organizēta, un visiem bija kas sakāms, arī Apvienotās Karalistes Neatkarības partijai, kas gādāja, lai šis dokuments - "Patiesība par līgumu. Apturiet ES buldozeru!” ("The truth about the Treaty: Stop the EU bulldozer”) - tiktu izplatīts visā Īrijā. Īrijas iedzīvotāji nolēma, ka viņi labprātāk grib būt ES vilcienā, nevis UKIP buldozerā.
Pagājušajā nedēļā triumfēja saziņa. Bieži ir dzirdēts par saziņas trūkumu. Šis bija saziņas triumfs, un, ja tā turpināsim, mums izdosies Eiropu pietuvināt tās iedzīvotājiem.
Tagad Čehijas prezidentam atlicis parakstīt līgumu un to ieviest, jo, ja viņš to nedarīs, tā, manuprāt, būs vērienīgākā diktatoram atbilstoša rīcība pasaules vēsturē un pilnīga demokrātijas noliegšana.
Liels paldies par atbalstu, un mēs ceram, ka īri vēl ilgi būs pozitīvi noskaņoti eiropieši.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, pēc astoņiem gadiem un daudzām debatēm un pārrunām, beidzot ir reāla iespēja, ka šis Reformu līgums stāsies spēkā, arī pateicoties daudzu šī Parlamenta deputātu smagajam darbam, kuri bija uzticīgi šim projektam no sākuma līdz galam Konventā un vēlāk starpvaldību konferencēs.
Es uzskatu, ka Parlaments šajā Reformu līgumā ir ieguldījis konstruktīvu darbu. Manuprāt, ja Čehijas Konstitucionālā tiesa Prāgā sniegs pozitīvu lēmumu, prezidentam V. Klaus vairs nebūs nekāda juridiska pamatojuma bloķēt turpmāko ES attīstību. Pārējās Čehijas konstitucionālās iestādes arī atradīs veidus, kā atrisināt šādas nelikumīgas blokādes.
Mēs, protams, dzirdam, ka no Apvienotās Karalistes puses skan jauni draudi. Tomēr, ja Lielbritānijas valdībai būtu ļauts rīkot referendumu, tad tas nebūtu par Lisabonas līgumu, bet par to, vai Lielbritānijas iedzīvotāji atbalsta ES vai arī vēlas no tās izstāties. Referendumam būtu jābūt par to, nevis par jau ratificētu līgumu. Tas būtu pilnīgi nepieņemami. Manuprāt, mums no tā jāmācās, proti, iedzīvotājiem vajag vairāk informācijas. Tāpēc es ceru, ka jaunajā Komisijā būs arī priekšsēdētāja vietnieks komunikācijas un informācijas jomā un, iespējams, pat komisārs Eiropas pilsonības jautājumos. Tā būtu atbilde uz diskusijām par Eiropas politiku.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Priekšsēdētāja kungs, pateicoties Lisabonas līgumam, Eiropa var uzņemties risināt jautājumus, kuru būtība sniedzas tālāk par dalībvalstu iekšējām problēmām. Vai Eiropa būs gatava to darīt? To ir grūti pateikt. Ir skaidrs, ka šajā sakarā daudz būs atkarīgs no Eiropas iedzīvotājiem.
Tomēr, tāpat kā līgums, Eiropas Savienībai ir vajadzīga arī griba rīkoties un pārstāvēt sevi pasaulē. Tai ir jājūt atbildība par pasauli, par savu stabilitāti un attīstību. No tā ir atkarīga arī ES drošība un attīstība. Mums jāvairās lietot ierasto metaforu, ka Eiropa ir droša, pārtikusi un demokrātiska zeme, kas atzīst cilvēktiesības, bet kuru plosa pašas iekšlietas un kura ir uzgriezusi muguru pasaulei.
Lisabonas līgums liek mums labāk izprast gaidāmos izaicinājumus. Pēc īru paustā atbalsta vienotā Eiropa nu raugās uz Poliju un Čehiju. Man nav ne mazāko šaubu, ka Lisabonas līgums drīz stāsies spēkā. Tomēr, kamēr gaidām prezidenta L. Kaczyński un prezidenta V. Klaus parakstus, padomāsim par to, kā pašreizējās reformas gaitā ir attīstījusies diskusija, un izdarīsim secinājumus no notikušā. Mums vajadzētu gatavoties nākotnei. Mums vajadzētu gatavoties turpmākām reformām, jo lieliskais projekts, ko pašreiz radām - Eiropas Savienība -, ir vēl nepabeigts. Noslēgumā es gribētu teikt vēl ko - paldies, Īrija.
Paolo De Castro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, 2. oktobris bija lieliska diena Eiropai, pateicoties Īrijas iedzīvotājiem, kuri pauda atbalstu Lisabonas līgumam. Koplēmuma stāšanās spēkā būs patiesi demokrātiska revolūcija, jo īpaši kopējās lauksaimniecības politikas jomā. Parlamentam beidzot būs tādas lēmumu pieņemšanas pilnvaras, kas būs vienlīdzīgas ar Lauksaimniecības ministru padomes pilnvarām, pateicoties īru piekrišanai un pozitīvajiem balsojumiem, kas notikuši valstu parlamentos, arī Čehijas parlamentā.
Jebkura kavēšanās radītu problēmas visu dalībvalstu lauksaimniekiem. Patiesībā lauksaimniecības nozare pašlaik piedzīvo vienus no nenoteiktākajiem un grūtākajiem laikiem pēdējos gados, jo ir pazeminājušās cenas lielākajai daļai produktu, ne tikai piena produktiem, kā dažās pēdējās dienās to esam varējuši novērot.
Gaidot oficiālu līguma stāšanos spēkā, priekšsēdētāja kungs, mēs sagaidām, ka Padome un Komisija kopš šodienas rūpīgi apsvērs lēmumus, ko būs pieņēmis Parlaments - kuru demokrātiski ir ievēlējuši visi Eiropas iedzīvotāji - arī attiecībā uz lauksaimniecības jautājumiem, sākot ar pasākumiem krīzes novēršanai piena nozarē.
Petru Constantin Luhan
(RO) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es arī priecājos, ka Īrijas iedzīvotāji beidzot ir apstiprinājuši Lisabonas līgumu, jo es šo dokumentu uzskatu par būtisku Eiropas integrācijai.
Mums vajag jaunu līgumu, lai nodrošinātu Eiropas Savienību ar mūsdienīgiem instrumentiem un labākiem darba paņēmieniem, kas ļautu efektīvi risināt mūsdienu pasaules problēmas. Šis līgums pirmām kārtām ir solis ceļā uz to, lai lēmumu pieņemšanas process ES līmenī būtu demokrātiskāks, ļaujot mums, Eiropas Parlamentā esošajiem, būt vieniem no pirmajiem, kuri saskaņā ar šo līgumu piedzīvo pozitīvu viedokļu apmaiņu.
Koplēmuma procedūras paplašināšana Eiropas Parlamentam sniegs vienlīdzīgas iespējas ar Padomi likumdošanas pilnvaru ziņā 95 % Kopienas tiesību aktu gadījumā. Piemēram, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā, kurā es darbojos, koplēmuma procedūru varēs izmantot 80 darbības jomās 40 vietā, tādējādi palielinot ES tiesību aktu demokrātisko likumību.
Domāju, ka jaunais tiesiskais pamats palīdzēs paātrināt ekonomiskās attīstības procesu un pielāgot dalībvalstu tiesību sistēmas. Tāpat esmu stingri pārliecināts, ka šis pasākums ļaus mums vieglāk īstenot vienu no Eiropas Savienības galvenajiem mērķiem - radīt ekonomisku, sociālu un teritoriālu vienotību.
Ar lielu interesi gaidu ratifikācijas procesa noslēgumu un ar nepacietību vēlos, lai mēs varētu uzsākt līguma ieviešanu.
José Manuel Fernandes
(PT) Dāmas un kungi, es atzinīgi vērtēju pagājušās svētdienas referendumā Īrijas iedzīvotāju pārliecinoši pausto atbalstu Lisabonas līgumam. Cerēsim, ka grūtais līguma ratificēšanas process beidzot ir noslēdzies.
Es esmu pārliecināts, ka līgumu ratificēs arī Čehija. Manuprāt, būtu nesaprotami un nepieņemami, ja Eiropas nākotne tiktu aizkavēta, ja to apturētu personīgs viedoklis, kurā pilnībā nav ņemts vērā attiecīgā parlamenta vairākuma viedoklis un kas nesaskan ar to. Mēs visi vēlamies, lai izbeigtos institucionālais strupceļš, kuru esam piedzīvojuši gandrīz 10 gadu.
Tāpēc es saku paldies Īrijas iedzīvotājiem, jo viņu paustā griba liek mums cerēt uz spēcīgāku un turīgāku Eiropu, kas ir vienotāka un vēl plašāka, vienlaikus nosakot visām Eiropas iestādēm pienākumu un saistības rīkoties tā, lai tās ievērotu šo gribu. Turklāt šo gribu ir paudusi lielākā daļa Eiropas iedzīvotāju.
Es ceru, ka mēs visi esam pelnījuši Eiropu, kas kļūst arvien prominentāka, kas ir vienotāka un atbalsta demokrātiskas vērtības, sociālās tiesības un pamattiesības, kā arī ekonomisko izaugsmi visā pasaulē, vienlaikus veicinot arī vides aizsardzību.
Mário David
(PT) Priekšsēdētāja kungs, ministr, komisāre, dāmas un kungi, es gribētu bilst tikai pāris vārdu, aplaudējot par godu vēsturiskajam un tālejošajam Īrijas referenduma iznākumam, un uzsvērt Fine Gael un tās vadītāja, nākamā Īrijas premjerministra, Enda Kenny, izšķirošo nozīmi šī procesa vadīšanā. Šī procesa laikā bija pavisam skaidrs, ka Eiropas Savienība ir jāpietuvina tās iedzīvotājiem, visiem mums, kas esam galvenie ieguvēji no Eiropas Savienības darbības. Ir būtiski, lai visi apzinātos to, cik liela ir Eiropas ietekme un sniegtais labums mūsu ikdienas dzīvē.
Eiropa ir mūsu mājas. Kas ir labi Eiropai, tas ir labi visām dalībvalstīm un to iedzīvotājiem. Katrā ziņā to var teikt par Lisabonas līgumu. Šajā līgumā ir skaidri pateikts, ka iedzīvotāji var būt gan lepni un uzticami savas valsts iedzīvotāji, kā arī apņēmīgi Eiropas projekta atbalstītāji. Pēc ārkārtīgi garām debatēm par Eiropas Savienības organizāciju un funkcijām, tā ar jauniem un efektīvākiem instrumentiem spēs vairāk koncentrēties uz eiropiešu patiesajām problēmām: konkurenci, izaugsmi un nodarbinātību.
Priekšsēdētāja kungs, ministr, es noslēgšu ar ieteikumu turpmākajām paaudzēm. Ņemot vērā to, ka trūkst informācijas par Eiropas Savienības vērtībām, pilnvarām, mērķiem un modus operandi, Parlamentam vajadzētu ierosināt ieviest jaunu obligātu Eiropas studiju sistēmu jauniešiem pēc obligātās izglītības iegūšanas katrā dalībvalstī. Jaunie eiropieši efektīvi, objektīvi, nesamāksloti un pa īstam apgūs mūsu principus, sapratīs, kas esam, ko darām un ko vēlamies panākt.
Apgūstot to agrā jaunībā, viņi uz visu mūžu būs sapratuši to Eiropas identitātes potenciālu un noderīgumu, kuru būs radījis šis unikālais projekts, lai brīvprātīgi dalītos suverenitātē kontinentālā mērogā.
David Casa
(MT) Jā, šis tik tiešām ir vēsturisks brīdis ne tikai tāpēc, ka īri ir apstiprinājuši līgumu, vairākumam paužot atbalstu, bet tāpēc, ka Polija šodien ir paziņojusi, ka ratificēs līgumu.
Šo līgumu nācās gaidīt ilgu laiku. Esmu te strādājis tikai piecus gadus, tomēr ir delegāti, kas šī vēsturiskā brīža gaidās ir strādājuši ļoti ilgu laiku. Viņu vidū ir arī mans kolēģis Méndez de Vigo. Šis ievērības cienīgais notikums tagad uzliks lielāku pienākumu uz mūsu kā politiķu pleciem, un tas attiecas arī uz Čehijas prezidentu. Viņa personīgajam viedoklim ir nozīme, tomēr viens cilvēks sava personīgā politiskā viedokļa dēļ nevar turēt gūstā visu valsti, kā arī visu Eiropas Savienību.
Kā politiķiem mums ir jāuzņemas liela atbildība. Mums ir jāsniedz atbildes un jāatbild tikai Eiropas Savienības iedzīvotājiem, jo galu galā mēs taču pārstāvam viņus. Eiropa pašlaik saskaras ar grūtiem pārbaudījumiem tādos jautājumos kā finanšu krīze, klimata pārmaiņas, imigrācijas problēmas un jaunu darbavietu radīšana Eiropā. Tādēļ Čehijas prezidenta viedoklis nedrīkst aizkavēt Eiropas centienus īstenot iecerētos standartus. Es piekrītu iepriekšējam runātājam, kurš teica, ka ir jāizveido Komisija. Mums ir priekšsēdētājs, un tāpēc es nesaprotu, kāpēc mums ir jāgaida uz Čehijas Konstitucionālās tiesas lēmumu, lai varētu izveidot Komisiju. Ir daudz darāmā, un Komisijai ir jāķeras pie darba nekavējoties, lai garantētu, ka šis darbs tiek padarīts.
Iuliu Winkler
(HU) Es pievienojos tiem daudzajiem Parlamenta deputātiem, kuri pirms manis ir atzinīgi vērtējuši Īrijas vēlētāju pieņemto lēmumu atbalstīt Lisabonas līgumu. Tagad mēs varam raudzīties nākotnē ar optimismu, lai pabeigtu ratifikāciju. Tomēr tas ir tikai pirmais solis ceļā uz, manuprāt, trīs īstenojamiem mērķiem. Mums ir jāuzlabo dalībvalstu integrācija, mums ir jānojauc šķēršļi, kurus ir radījusi "divu ātrumu” Eiropa, un mums ir jāturpina ES paplašināšanas process Balkānu virzienā.
Lisabonas līguma pamatā ir Eiropas solidaritāte, un es ceru, ka šī solidaritāte izpaudīsies praksē, nevis paliks tikai kā nodomu deklarācija, kas pausta dažādos Eiropas iestāžu forumos. Domāju, ka ekonomikas krīze arī apliecina, ka solidaritāte ir vienīgais veids, kādā atrisināt pašreizējās grūtības, un ka spēcīga ES dos iespēju mums visiem būt nozīmīgiem dalībniekiem globālā mērogā.
Mūsu ceļš līdz šim ir bijis tāls un grūts. Mēs nevaram atļauties novājināt Eiropas integrācijas pamatus. Esmu cieši pārliecināts, ka realitāte eiroskeptiķiem pierādīs - kopā mēs esam stiprāki, nemaz nerunājot par to, ka mēs nevaram panākt neko, atgriežoties pie 20. gadsimta sākuma ģeopolitiskās situācijas.
Diogo Feio
(PT) Priekšsēdētāja kungs, ministr, komisāre, ceru, ka ar pagājušās piektdienas iznākumu Eiropa izkļūs no līgumu krīzes un ka būs iespējama stabila institucionālā struktūra, kas ir piemērota 27 dalībvalstu organizācijai un kas atšķiras no Nicas līgumā noteiktās.
Priekšsēdētāja kungs, līgums nav gluži mākslas darbs, juridisks darbs, kas radīts tikai apbrīnai. Tam ir jābūt derīgam un efektīvam. Tāpēc, lai cik svarīgi arī nebūtu turpināt diskutēt no politiskā skata punkta, piemēram, par to, kurš būs Padomes priekšsēdētājs, svarīgāk ir pabeigt ratifikācijas procesu, lai līgums varētu stāties spēkā, jo ar šo Īrijas referenduma iznākumu ir skaidrs, ka Eiropu nevar veidot pret iedzīvotāju gribu. Vai nu ar pārstāvību, vai ar referendumu šī kopā sanākšana ir iespējama.
Ir svarīgi norādīt arī to, ka balsojums "pret” ir tikpat demokrātisks kā balsojums "par”. Dažiem tas šķiet mulsinoši. Es ceru, ka pēc ratifikācijas Īrijā, Čehijā un Polijā dalībvalstīs var ieviest de facto solidaritāti. Tāpat es ceru, ka mēs virzīsimies uz tādu stāvokli, kurā šo lielo soli pavadīs Šūmaņa Eiropas modelis: Eiropa, kas ir veidota pamazām, dienu no dienas un, pats svarīgākais, veicinot Eiropas ideālus.
Csaba Sógor
(HU) Priekšsēdētāja kungs, Īrijas referenduma veiksmīgais iznākums ir visa Eiropas projekta triumfs. Kam par to jāpateicas? Pirmkārt, tam, ka īriem piešķīra garantijas. Citiem vārdiem sakot, vairums ņēma vērā mazākuma vēlmes. Īstā demokrātijā galvenais nav tas, lai vēlēšanās pārsvaru gūtu vairākuma viedoklis, bet tas, lai tiktu ņemtas vērā arī mazākuma vēlmes. Tā būtu jārīkojas, arī aizstāvot Eiropas minoritātes.
Otrais veiksmīgā iznākuma iemesls ir tas, ka līguma atbalstītāji izvērsa labāku kampaņu nekā pirmajā reizē, kad līgumu referendumā noraidīja. Eiropas Savienība ir savienība, kas labprātāk saka "jā”, nevis "nē”. Pēdējais, bet ne mazāk svarīgais - ekonomikas krīzei arī bija sava nozīme referendumā gūtajos panākumos. Tas pats liktenis, kas piemeklēja Īslandi, kura nav ES dalībvalsts, būtu gaidījis Īriju. Krīze liek apzināties, ka kopā mēs esam stiprāki un ka sadarbība un solidaritāte dod lielāku labumu par saspīlējumu attiecībās.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētāja kungs, jaunais īru balsojums, šoreiz atbalstot Lisabonas līgumu, ir patiesi labas ziņas. Tomēr ir vismaz divi aspekti, kas liek būt piesardzīgiem. Pirmkārt, līgums joprojām ir jāparaksta prezidentam V. Klaus, kuru esam tikai sarūgtinājuši ar savu reakciju uz viņa atklāto skepticismu un antieiropeiskumu, kad viņš pērnā gada pavasarī uzstājās šajā Parlamentā. Es tikai vēlos, kaut mēs būtu gudrāki.
Otrkārt, ir jābūt piesardzīgiem ar lielajām cerībām, kādas attiecinām uz integrācijas, tajā skaitā arī uz paplašināšanās, atsākšanu, tiklīdz Lisabonas līgums būs stājies spēkā. Patiesībā, ja mūsu darbība kļūst lēnāka, tad ne Lisabonas līguma trūkuma dēļ, kas ir tikai alibi, bet pašreizējās krīzes negatīvās ietekmes dēļ, iedrošinot renacionalizēt konkrētas Kopienas politiskās nostādnes un straujas tendences Eiropas Savienībā. Ar tām ir jātiek galā atsevišķi un pienācīgi, ja vēlamies, lai Lisabonas līgums būtu tāds, uz kādu mēs ceram.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka viens no šo debašu secinājumiem ir šāds - ja viss tiek paskaidrots, ja notiek diskusija ar iedzīvotājiem, ja ir saziņa, ja nav melu, tad tiek panākta lielāka līdzdalība un atbalsts Eiropas projektam.
Tāpēc es, atsaucoties uz jau daudzu runātāju teikto, riskēšu izteikt ko pozitīvu un konstruktīvu un lūgšu Eiropas Komisiju apsvērt, vai, veidojot jauno Komisiju, cilvēktiesību komisāra pienākumus nevajadzētu iekļaut plašākā portfelī, piemēram, piešķirot tos komisāram pilsonības jautājumos, lai iekļautu saziņu, kas ir būtiski nepieciešama, lai varētu veiksmīgi sazināties, paskaidrot un uzsākt īstu dialogu par mūsu Eiropas projektu.
John Bufton
Priekšsēdētāja kungs, iznākums pagājušajā nedēļā Īrijā notikušajā referendumā par Lisabonas līgumu ir īsts pierādījums tam, ka šis Parlaments nav demokrātisks, godīgs un atbildīgs. Bet kuram tas vispār rūp? Patiesībā man. Tas, ka Īrijas iedzīvotājiem lika balsot divreiz, pierāda, ka ES ir kļuvusi par diktatūru. Ja balsojums nenotiek saskaņā ar ES diktatoru vēlmēm, viņi vienkārši liek balsot vēl un vēl, līdz tiek iegūts vēlamais iznākums.
Tas nav godīgi un, manuprāt, ir morāli nepareizi. Lisabonas līguma fanātiķi šajā Parlamentā tagad ar pilniem apgriezieniem trauksies uz priekšu, lai radītu jaunu Eiropas "supervalsti” ar 500 miljoniem iedzīvotāju. Netaisnība ir tajā, ka iedzīvotājiem manā valstī, Apvienotajā Karalistē, solīja referendumu, bet liedz to rīkot. Ironija ir tajā, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu būs pastāvīgs priekšsēdētājs. Tas visticamāk būs Tony Blair. Jaunais ES prezidents būs valsts vadītājs.
Nevar būt divi valsts vadītāji, jo ES ir svarīgāka par valstu iestādēm, ES prezidents - iespējams, Tony Blair - būs svarīgāks par mūsu karalieni. Manas valsts iedzīvotāji nepieņems neievēlētu kandidātu vai kādu citu, kurš būtu svarīgāks par mūsu karalieni. Lai Dievs sargā mūsu karalieni!
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Kā jau jūs labi zināt, Rumānijā pašlaik papildus ekonomikas un sociālajai krīzei ir vēl nepieredzēta politiskā krīze. Pašlaik tiek veikti sagatavošanās darbi liela apjoma vēlēšanu krāpniecībai. Es runāju par Rumānijas prezidenta vēlēšanām, kurām jānotiek 22. novembrī. Visas vēlēšanas Rumānijā ir bijušas blēdīgas, bet pašlaik plānotās krāpšanas apmēri ir neticami.
Es nevienu konkrēti nevainoju, bet mehānismi jau ir izstrādāti un jau šāda veida krāpniecībā izmantoti, kas ir absolūti šokējoši. Šajos mehānismos ietilpst viltotas viedokļu aptaujas, vēlētāju tūrisms, papildu saraksti, reālo vēlētāju balsu atcelšana un mirušu vēlētāju balsu atzīšana par derīgām, milzīgas summas un patēriņa preču kalni cilvēku piekukuļošanai, vecāku pārliecināšana, uzpērkot skolēnus, krāpniecība ar datoru starpniecību un daudzas citas nelikumīgas darbības. Lūdzu, palīdziet glābt Rumāniju. Es raidu SOS signālu Rumānijas iedzīvotāju vārdā.
Eiropadomes iestādēm, tajā skaitā galvenokārt Eiropas Parlamentam, ir morāls pienākums palīdzēt dalībvalstij palikt civilizētai. Neļaujiet Balkānu mafijai sagraut Eiropas Savienības cēlo projektu. Es skandinu šo trauksmes zvanu, jo Eiropas Savienības iestādes ir Rumānijas iedzīvotāju pēdējā cerība.
Zoltán Balczó
(HU) Lisabonas līguma atbalstītāji svin ne tikai vienkāršu uzvaru, bet demokrātijas uzvaru pašreizējā pozitīvā balsojuma aizsegā uztieptā referendumā. Tomēr patiesais rezultāts ir 3:1 līguma pretinieku labā. Neaizmirsīsim, ka iedzīvotāji gan Francijā, gan Nīderlandē balsoja "pret” Konstitucionālo līgumu, kurā bija pilnīgi identiski noteikumi. Tad parādījās radošā, bet ciniskā ideja - ja Eiropas iedzīvotāji šo konstitūciju nepieņem, sauksim to par Reformu līgumu, un politiskie līderi par to balsos vairākos parlamentos. Diemžēl Ungārijas parlaments bija pirmais, kas to izdarīja.
Es atzīstu, ka daudz iedzīvotāju uzskata, ka Lisabonas līgums ir ceļš uz Eiropas tautu laimi, bet tas nebūt viņiem nedod nekādu juridisku pamatu teikt, ka tieši to Eiropas tautas vēlējās.
Cristian Dan Preda
(RO) Es tikai vēlējos tikt pie vārda, lai atgādinātu Vadim Tudor kungam, ka pašreizējo debašu temats ir referendums Īrijā un ka viņa pilnīgi aplamajiem izteikumiem nav nekāda sakara ar šo tematu. Vienlaikus es vēlētos paust atzinību par Īrijas proeiropiešu gūto uzvaru.
Cecilia Malmström
Padomes priekšsēdētāja. - Priekšsēdētāja kungs, redzu, ka debates par Īrijas referendumu šajā sēžu zālē joprojām ir aktuālas un ka ir daudz sakāmā par demokrātiju. Vai ir demokrātiski ļaut Īrijas iedzīvotājiem balsot vēlreiz? Jā, ir. Tas ir ļoti demokrātiski. Ja ieklausāties cilvēkos, jūs jautājat - kāpēc balsojāt "pret”? Jūs noskaidrojat iemeslus. Jūs to noskaidrojat, piešķirot juridiskas garantijas Īrijas iedzīvotājiem nodokļu, neitralitātes un dažos ētikas jautājumos, kā arī apliecināt, ka visām dalībvalstīm, arī Īrijai, būs komisārs, kad jaunais līgums stāsies spēkā. Kad tas ir noskaidrots, notiek referendums. Divas trešdaļas iedzīvotāju nobalsoja "par”, un vēlētāju aktivitāte bija augstāka nekā iepriekšējā reizē. Tas ir demokrātiski, un, manuprāt, mums vajadzētu priecāties un apsveikt Īrijas iedzīvotājus ar to.
Es redzu arī, ka Apvienotā Karaliste cenšas iepīt vietēja mēroga jautājumus; ir kārdinoši to komentēt, bet es to nedarīšu. Es tikai gribu pateikt, ka neatkarīgi no tā, kurš nākamgad dzīvos Dauningstrītā, Lielbritānijai ir vajadzīga Eiropa, un Eiropai ir vajadzīga Lielbritānija.
Vēl es šeit sajūtu zināmu neapmierinātību par darba grafiku. Es to spēju saprast un esmu vienisprātis, bet es vēlos apliecināt Parlamentam, ka mēs rīkojamies, cik ātri vien iespējams. Mums ir garantijas vai solījumi, ka Polijas prezidents sniegs savu parakstu tuvākajās dienās. Darba grafiks Prāgā joprojām ir mazliet neskaidrs. Es šovakar došos turp, ja nenokavēšu lidmašīnu, un rīt tikšos ar daudziem cilvēkiem, lai iegūtu skaidrāku priekšstatu par dažādiem scenārijiem, dažādiem darba grafikiem, ko mēs varētu sagaidīt. Mums ir vajadzīgas dažas dienas, lai aptvertu un izvērtētu situāciju Konstitucionālajā tiesā. Līgums ir Konstitucionālajā tiesā, un, kamēr tas ir tur, prezidents nevar to parakstīt. Esmu diezgan optimistiski noskaņota: domāju, ka tas tiks paveikts drīz vien, bet mums pāris dienu jānogaida, līdz noskaidrojas situācija.
Tikmēr prezidentūra, protams, strādā. Darbojas daudz darba grupu, lai sagatavotos pilnīgai līguma ieviešanai. Notiek pārrunas ar Eiropas Parlamentu, ar Komisiju, lai noorganizētu visu, kas vajadzīgs, lai līgums drīz vien varētu stāties spēkā.
Es saņēmu jautājumu no Flautre kundzes par Parlamenta papildu deputātiem; šo jautājumu risinās, tiklīdz kā līgums stāsies spēkā, un, ja viņa tagad klausās, es gribu viņai teikt, ka mēs darām visu, kas mūsu spēkos, lai nodrošinātu to, ka lēmums tiek pieņemts pēc iespējas drīzāk. Es vēlos pateikties Parlamentam par lēmumu šiem Eiropas Parlamenta deputātiem piešķirt novērotāja statusu, kamēr gaidām, līdz tiks nokārtotas formalitātes pēc līguma pieņemšanas. Vēl viņa minēja, ka augsto amatu kandidātu vidū vīd tikai vīriešu vārdi, bet tos ir nosaukuši plašsaziņas līdzekļi, prese; Padome oficiālus kandidātus vēl nav izvirzījusi. Tādi būs. Bet visi nosauktie vārdi ir minēti plašsaziņas līdzekļos. Es ļoti atzinīgi vērtētu to, ja kādu no tiem amatiem ieņemtu sieviete. Es nevaru garantēt, ka mums izdosies to panākt, jo prezidentūrai ir jāuzklausa visas valstis un jāatrod kandidāti, kuri spētu panākt vienprātību 27 dalībvalstīs, bet es ļoti atzinīgi vērtētu sievietes kandidatūru; tā Eiropa tiktu pārstāvēta daudz labāk nekā pašlaik.
Priekšsēdētāja kungs, vēl es jūtu izteiktu noskaņojumu šajā Parlamentā, ka Eiropai ir jākļūst spēcīgākam, ievērības cienīgākam partnerim pasaulē un jābūt apņēmīgai, ja runa ir par ekonomiku, bezdarba apkarošanu, kā arī par globalizācijas un klimata jautājumu risināšanu. Mums tas ir jādara. Lisabonas līgums ir nozīmīgs instruments, lai mēs to panāktu, bet mums ir jāvirzās uz priekšu neatkarīgi no tā, kāds līgums mums ir, lai uzrādītu konkrētus rezultātus un gūtu panākumus. Tikai tad, ja tā darīsim, ja rīkosimies tā, kā iedzīvotāji vēlas - un tas attiecas uz Padomi, Komisiju un Eiropas Parlamentu -, mēs iegūsim likumību un iedzīvotāju uzticību. Es varu galvot, ka prezidentūra daru visu, kas tās spēkos, lai virzītu procesus uz priekšu visos šajos jautājumos - ar Eiropas Parlamenta palīdzību. Liels paldies par interesantajām debatēm, priekšsēdētāja kungs.
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētāja kungs, šīs ir bijušas interesantas debates, kas, kā esmu pārliecināta, zināmā mērā atkārto debates, kas ir notikušas Īrijā un citviet.
Es gribētu sākt ar dažiem faktiem. Par ratifikācijas veidu izlemj dalībvalstu valdības. ES iestādes nekādā veidā nevar piespiest dalībvalsti izvēlēties vai nu referendumu, vai ratifikāciju parlamentā. Uzskatu, ka ir ļoti svarīgi to pateikt. Interesanti, ka tie runātāji, kuri kaismīgi atbalsta neatkarīgas valstis, ir arī tie, kuri gribētu uztiept referenduma rīkošanu visās pārējās dalībvalstīs, un man tas šķiet mazliet dīvaini.
Īrija nolēma rīkot otru referendumu. Būsim atklāti: tas vienmēr ir politisks risks, bet tieši Īrijas valdība nolēma, ka viņi vēlas to darīt. Un kāpēc viņi tā darīja?
Patiesībā referendumus rīkot atkārtoti nav nekas neparasts: tas ir darīts saistībā ar vietējiem jautājumiem, un dažās dalībvalstīs par vietēja mēroga jautājumiem var balsot vairākkārt, tāpēc saprāta robežās būsim godīgi pret visu šo procedūru.
Manuprāt, esam dzirdējuši ļoti labu notikušā analīzi no pašiem Eiropas Parlamenta deputātiem no Īrijas - no Kelly kunga, no Mary MacDonald, no De Rossa kunga; viņi paskaidroja, kāpēc Īrijas iedzīvotāji pārdomāja, kāpēc viņi nosliecās par labu "jā”, un es domāju, ka esam saņēmuši labas atbildes.
Manuprāt, daži Eiropas Parlamenta deputāti dīvainā kārtā demokrātiju uztver kā kaut ko ļoti statisku un absolūtu. Varbūt viņi labprātāk aizmirst, ka šīs ir debates par reformu. Šis process pirms vairākiem gadiem aizsākās Lākenā, un gadu gaitā dažādās demokrātiskās iestādēs un debatēs ir bijuši mēģinājumi rast vienotu lēmumu pieņemšanas sistēmu, kas būtu mūsdienīgāka, demokrātiskāka un efektīvāka. Dalībvalstis un to vadītāji, protams, ir ieguldījuši daudz laika un spēka šajā procedūrā, un tāpēc tā nav statiska: to nevar salīdzināt ar futbola spēli. Atvainojiet, mēs te nevaram skaitīt vārtus kā futbola spēlē, jo mums ir arī jāieklausās citam citā.
Un tas tika izdarīts. Īrijas iedzīvotāju bažas tika uzklausītas, un to paveica viņi paši Īrijā. Kāpēc tas ir jāpaskaidro? Paši īri, viņu valsts parlaments, apakškomitejā pārrunāja iemeslus, kāpēc iznākums bija negatīvs - jo tas daudziem bija pārsteigums. Tāpēc viņi pētīja iemeslus.
Es arī tur biju. Es biju modes gadatirgū Dublinā, zivju tirgū Korkā, es biju sabiedriskā apspriedē Donegalā, un daudzi vispirms teica: mēs patiesībā neesam pilnībā izlasījuši līguma tekstu, tas ir ļoti sarežģīts juridisks teksts, un ir grūti saprast, par ko tas īsti ir.
Daži teica, ka ļoti baidās par plakātos paustās informācijas patiesumu: ka ES izlems par minimālo algu EUR 1,48 apmērā - vai tas tiešām tā varētu būt? Vai var būt tā, ka ES uzspiedīs iesaukumu Eiropas armijā un ļoti jauni cilvēki nonāks Afganistānā Eiropas armijā - vai tas tā varētu būt? Kas tie ir par apgalvojumiem? Vai man tiem ticēt? Bija ļoti liels satraukums un patiesas bažas, un galvenokārt, es teiktu, informācijas trūkums un vajadzība, lai viņu bažas kāds uztvertu nopietni.
Tā tas notika. Pilsoniskā sabiedrība arī iesaistījās, kā, manuprāt, Kelly kungs ļoti labi paskaidroja. Es nekaunos par to, ka mēs iedzīvotājiem izveidojām Lisabonas līguma kopsavilkumu, kuru publicēja lielākajos laikrakstos - piebildīšu, ka neviens to neapstrīdēja -, lai iedzīvotāji varētu izlasīt līguma kopsavilkumu saprotamā valodā, lai viņi paši varētu spriest par tā saturu un to, kas ir un kas nav patiesība.
Domāju, ka juridiskās garantijas palīdzēja, jo tad bija skaidrs, ka viņiem nav jāraizējas par neitralitāti, abortiem vai citiem jautājumiem, kas viņus uztrauc. Tas tika noskaidrots, viņi ieguva juridiskas garantijas un viņi tika pie komisāra, un paldies, Īrija, jo tas nozīmē, ka turpmāk būs arī zviedru komisārs, vācu komisārs, grieķu komisārs utt., tāpēc, manuprāt, mums jāpateicas īriem arī par šī jautājuma nokārtošanu.
Protams, mēs to nepārrunājam politiskā vakuumā. Realitāte arī ietekmēs mūsu uzskatus šajos jautājumos, un tur nav nekā slikta, bet es domāju, ka mums pēc referenduma analīzes vienmēr vajadzētu rūpīgi apdomāt baiļu faktorus abās pusēs, jo bailes ir spēcīgas emocijas, kuras var izmantot ļaunprātīgi. Tāpēc es uzskatu, ka Īrijā gaidāmajās debatēs ir jāpārrunā arī tas, kā izvairīties no jebkādu baiļu izmantošanas - labā vai ļaunprātīgā nozīmē. Taču realitāte pierādīja, ka Īrijas iedzīvotāji tic, ka viņiem ir vieta Eiropā un ka viņiem palīdzēs, ja viņi pilnībā piederēs Eiropai un neapšaubīs, vai tā ir vai nav patiesība.
Es arī ceru, ka Komisija turpinās sniegt faktiski objektīvu informāciju, bet debates turpināsies, jo - paturiet prātā - referenduma labā puse ir tāda, ka ir jāiesaista iedzīvotāji. Ir jāsniedz informācija, jādebatē un jādiskutē. Sliktā puse ir tā, ka tas sašķeļ sabiedrību. Jūs esat spiesti teikt "jā” vai "nē”, un tas uz ilgu laiku var palikt arī īru sirdīs un atmiņā. Mums ir pienākums, demokrātisks pienākums, nopietni ņemt vērā arī to iedzīvotāju bažas, kuri balsoja "pret”, pienākums turpināt debates un gādāt, lai ES jautājumi tiek integrēti normālās politiskās debatēs, turpmāk to attiecinot arī uz Īrijas pilsonisko sabiedrību un tāpat arī uz pārējo Eiropu. Tas daļēji ir iemesls, kāpēc mums neizdevās panākt vēlētāju lielāku aktivitāti: ka tas neietilpst katras dalībvalsts ierastajās diskusijās par politiku.
Tas ir jādara, un es ceru, ka būs komisārs - cerams, saskaņā ar jauno Lisabonas līgumu -, kas turpmāk būs atbildīgs gan par pilsonības, gan saziņas jautājumiem.
Priekšsēdētājs
Paldies, komisāre, un es pateicos visiem, kuri piedalījās šajās ļoti nozīmīgajās debatēs par Īrijas referenduma iznākumu.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (149. pants)
Elena Oana Antonescu  
Īrijas balsojums ir galīgais balsojums par atbalstu Eiropai. Kad Lisabonas līgums stāsies spēkā, tas novērsīs strupceļu, kurā Eiropa ir nu jau dažus gadus.
Bieži tiek runāts par Eiropā esošo demokrātijas trūkumu un par bezdibeni starp Eiropas Savienību un tās iedzīvotājiem. Daži deputāti pat runā par Eiropas iestāžu nespēju tikt galā ar realitāti dažādajā Eiropā, ko veido 27 dalībvalstis, no kurām daudzās nesen pievienojušajās valstīs ir citāds attīstības līmenis un ekonomikas veids.
Kopienas institucionālās struktūras neadekvātums, nepieciešamība nostiprināt Eiropas Savienības likumību iedzīvotāju acīs un vajadzība pēc īpašiem instrumentiem, kas ļautu ES uzņemties globālus pienākumus sarežģītajā ekonomikas klimatā attaisno dalībvalstu apņemšanos atbalstīt pāreju uz demokrātiskāku Eiropu.
Kad līgums stāsies spēkā, tas bruģēs ceļu uz Eiropas Savienības reformu, rīcībai nodrošinot institucionālās iespējas. Tomēr ir vajadzīga politiskā griba šo problēmu risināšanā. Tāpēc veiksmīgai Lisabonas līguma ieviešanai ir izšķiroša nozīme.
Sebastian Valentin Bodu  
Eiropas Savienība strauji tuvojas brīdim, kad tiks īstenota vissvarīgākā reforma tās vēsturē: tiks ieviests Lisabonas līgums. Īrija ir atbalstījusi līgumu 16 mēnešus pēc tā noraidīšanas, kas radīja bažas visās Eiropas valdībās.
ES tagad gaida, kad Polijas prezidents drīzumā ratificēs līgumu, kā tika solījis, un gaida Čehijas Konstitucionālās tiesas lēmumu par to, ko Čehijas prezidents atsakās darīt. Tas ES ļaus reaģēt elastīgāk un drīzāk, bet tas nav viss. Līgums no jauna modinās valstīs vēlmi kļūt par Kopienas locekļiem. Rietumbalkānu valstis ar sajūsmu ir uzņēmušas līguma ratifikāciju Īrijā.
ES gūs lielāku ietekmi globālā mērogā, tiklīdz tās iestādes būs izveidotas un pārveidotas. ES tad būs ne tikai kopējais tirgus, bet arī ietekmīga starptautisko attiecību dalībniece. Tās spēku nodrošina 27 dalībvalstis, un skaits varētu palielināties ne pārāk tālā nākotnē. Mēs ceram, ka 2010. gadā līgums stāsies spēkā. Tas varētu būt arī gads, kad atjaunojam ES, kas savas pastāvēšanas laikā ir nemitīgi spējusi sevi radīt no jauna.
Maria Da Graça Carvalho  
Iznākums Īrijas referendumā par Lisabonas līgumu ir būtisks solis ceļā uz Eiropas integrāciju un Eiropas idejas nostiprināšanu. Lisabonas līgums ļauj ES nostiprināt Eiropas ietekmi tādās politikas jomās kā enerģētika, klimata pārmaiņas, zinātne un sadarbība ar jaunattīstības valstīm.
Lisabonas līgums cīņu pret klimata pārmaiņām padara par īpašu ES vides politikas mērķi, atzīstot, ka starptautiskā mērogā tai ir vadošā nozīme cīņā pret klimata pārmaiņām.
Pirmo reizi būs iekļauta nodaļa par enerģētiku, nosakot ES politikai mērķus panākt energodrošību un veicināt energoefektivitāti un atjaunojamo enerģijas avotu attīstību.
Lisabonas līgums liek pamatus Eiropas Pētniecības telpas izveidei, stiprinot Eiropas darbību jomā, kas ir būtiska ekonomiskajai attīstībai un nodarbinātībai.
Lisabonas līgums pirmo reizi ievieš īpašu juridisku pamatu humānajai palīdzībai un nosaka, ka nabadzības samazināšana un izskaušana jaunattīstības valstīs ir Eiropas Savienības attīstības sadarbības politikas galvenais mērķis.
João Ferreira  
Iznākums otrajā Īrijā notikušajā referendumā par Lisabonas līgumu nemaina nedemokrātisko procesa būtību, jo jau kopš sākta gala iedzīvotāju griba nav ņemta vērā. Mēs nepieļausim, ka tiek aizmirsts Francijas un Nīderlandes iedzīvotāju teiktais "nē” Konstitucionālajam līgumam un vilšanās, ko radīja tā pārveidošana par Lisabonas līgumu.
Vēsturē ieguls arī tas, ka pirmajā referendumā Īrijas iedzīvotāju teiktais "nē” netika ņemts vērā, tam sekoja nepieņemama šantāža un iejaukšanās, vainagojoties ar vērienīgu kampaņu, kurā nekaunīgi tika izmantoti Īrijas un Eiropas Savienības līdzekļi. Ne šī līguma ratifikācijas process, ne saturs neattaisno to, ka joprojām tiek īstenota politika, kas ir ES nopietnās ekonomikas un sociālās krīzes pamatā, jo īpaši Portugālē, un kuru šis līgums tikai padziļinās.
No savas puses sakām, ka ar nesatricināmu apņēmību turpināsim cīnīties pret neoliberālismu, federālismu un militārismu Eiropas Savienībā. Mēs turpināsim ar spēcīgu ticību cīnīties par citu Eiropu - darba ņēmēju un iedzīvotāju Eiropu - un pret kārtējo apdraudējumu, kas pašlaik skar sociālās un darba tiesības, demokrātiju, suverenitāti, mieru un sadarbību.
Bruno Gollnisch  
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, par ko mēs smejamies? Diezgan nicinošā apmierinātība ar "jā”, kas izvilkts no īriem pēc mēnešiem ilgas mocīšanas, vainas kampaņām, meliem un puspatiesībām, ir apkaunojums demokrātijai un apvainojums iedzīvotāju gribai. Runājot par taisnīgumu, atzīšanās, kas iegūtas ar piespiešanu, ir nekam nederīgas: tāpat vajadzētu būt ar šīm blēdīgajām ratifikācijām, kur var būt tikai viena iespējamā atbilde, kuru esam gatavi iegūt, piespiežot iedzīvotājus balsot līdz nemaņai, kad patiesībā tās nepavisam neapejam, izmantojot parlamentāru ceļu. Šodien Václav Klaus, Čehijas Republikas prezidents, ir palicis vienīgais, kurš cenšas pretoties šim brīvību iznīcinošajam tekstam jeb Lisabonas līgumam. Visiem Eiropas patriotiem, visiem tiem, kas domā, ka iedzīvotājiem ir tiesības noteikt pašiem savu nākotni, šodien ir jāizrāda atbalsts viņam un jāpalīdz viņam turēties pretī spiedienam, kuram viņš ir pakļauts un būs vēl pakļautāks tuvākajā nākotnē.
Lívia Járóka  
Es gribētu izmantot šo iespēju, lai paustu gandarījumu par Īrijas referenduma iznākumu, kas bruģē ceļu tam, lai Lisabonas līgums stātos spēkā, tādējādi radot Eiropas Savienībai iespēju veicināt lielāku demokrātiju un solidaritāti. Es gribētu uzsvērt, ka, no vienas puses, līgums piešķir valstu parlamentiem lielāku ietekmi, bet, no otras puses, tā pamatā ir Eiropas Savienības Pamattiesību harta, un tādējādi tiek saglabāts un nostiprināts saistošais spēks, kāds piemīt dokumentam, kas izklāsta cilvēktiesības un minoritāšu tiesības. Tas ir īpaši svarīgi Ungārijai, jo hartā noteiktais aizliegums diskriminēt mazākumtautībai piederīgos ir īpaši svarīgs gan ārpus Ungārijas dzīvojošajiem ungāriem, gan Ungārijā dzīvojošajām minoritātēm. Pašreizējās globālās ekonomikas lejupslīdes laikā ir svarīgi atzīt, ka efektīva un sekmīga Eiropas sadarbība var sniegt vidēja lieluma valstīm, piemēram, Īrijai vai Ungārijai, veidu, kādā izkļūt no krīzes.
Rareş-Lucian Niculescu  
Kad Lisabonas līgums stāsies spēkā, tas vienkāršos likumdošanas procedūras. Visnozīmīgākais progress šajā jomā būs vairāk jomu, kurās lēmumus pieņems ES Padome ar kvalificētu balsu vairākumu (nevis vienprātīgi), kā arī vairāk jomu, kurās Eiropas Parlaments būs otrs likumdevējs līdzās ES Padomei. Šie jauninājumi lielā mērā atvieglos likumu pieņemšanas procedūru ES līmenī, jo īpaši tādās jomās kā struktūrfondi un Kohēzijas fonds, kas ir ļoti nozīmīgi Rumānijai, kurai šī nauda ir nepieciešama attīstības turpināšanai. Tāpat es atzinīgi vērtēju to, ka Eiropas Parlamentam būs lielākas pilnvaras, piemēram, attiecībā uz lauksaimniecības fondiem - tā ir joma, kuru pašreizējā ekonomikas krīze ir skārusi smagi, kā arī joma, kurā ir nepieciešami īpaši pasākumi strauju rezultātu panākšanai, lai uzlabotu lauksaimnieku dzīvi un sniegtu drošību par pārtiku mūsu valsts iedzīvotājiem.
Joanna Senyszyn  
Prezidents Lech Kaczyński, par spīti publiski dotam solījumam, joprojām nav parakstījis Lisabonas līgumu. Kavēšanās ilgst nu jau pusotru gadu. Tas ir neattaisnojami, peļami un pat pretlikumīgi.
Polijas parlaments 2008. gada 1. aprīlī pilnvaroja prezidentu ratificēt Lisabonas līgumu. Saskaņā ar Polijas Republikas Konstitūciju parakstīties ir prezidenta pienākums. Tas nav viņa labās gribas vai uzskatu jautājums - tas ir pienākums. Neizpildot šo pienākumu, viņš pārkāpj likumu. Līguma parakstīšanu saistot ar citas valsts iedzīvotāju lēmumu, prezidents L. Kaczyński Polijai ir piešķīris tādas valsts tēlu, kura nespēj pieņemt suverēnu lēmumu, un ir aizskāris poļu patriotismu. Īrijā uzvarēja stiprās un vienotās Eiropas Savienības atbalstītāji. Polijā prezidents stāv ceļā uzvarai, un nu viņam nav tikpat kā nekāda sabiedrības atbalsta.
Vai ir iespējams, ka viņš vilcinājās personīgu iemeslu dēļ, aiz bailēm, ka nāksies zaudēt nepārliecināmos pret ES noskaņotos vēlētājus, tajā skaitā tos, kas saistīti ar Radio Maryja? Ja tā, tad ir pēdējais laiks uzsākt impīčmenta procedūru. Saskaņā ar Polijas Republikas Konstitūciju ir divas iespējas. Valsts tiesa vai Polijas Republikas Konstitūcijas 131. panta 2. punkta 4. apakšpunkts - "Nacionālās asamblejas paziņojums par prezidenta pastāvīgu nespēju veikt pienākumus veselības stāvokļa dēļ”. Polijas iedzīvotāji nevēlas kavēt Eiropas Savienības attīstību. Gluži otrādi - viņi vēlas aizsākt labākas pārmaiņas Eiropā. Prezidentam L. Kaczyński nav tiesību tajā iejaukties.
Czesław Adam Siekierski  
Par spīti tam, ka Eiropas Savienība un tās iestādes ikdienā darbojas efektīvi bez Lisabonas līguma, nespēja pieņemt to radītu tādas Kopienas tēlu, kas nav spējīga panākt un pieņemt nozīmīgus lēmumus. Lisabonas līgums ievieš jaunus balsošanas principus, nosakot, ka valsts balsstiesības nepārprotami ir atkarīgas no iedzīvotāju skaita. Salīdzinot ar pašreizējo sistēmu saskaņā ar Nicas līgumu, lielāks labums ir lielām valstīm, arī Vācijai, bet vidēja lieluma valstis, arī Polija, ar to zaudē. Polijai piešķirto balsu skaits saskaņā ar Nicas līgumu Polijai bija ļoti izdevīgs. Zināmas bažas par kompetenču sadalījumu ir radušās saistībā ar jauna amata izveidi - par Eiropadomes priekšsēdētāju, sauktu arī par ES priekšsēdētāju. Paturēsim prātā, ka mums jau ir Eiropas Komisijas priekšsēdētājs un Parlamenta priekšsēdētājs, kā arī tās valsts vadītājs, kas vada ES jeb tā saukto prezidentūru, turklāt mēs gaidām, kad iecels Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos. Papildus tam, ka tiek ieviests Augstā pārstāvja, pazīstama arī kā ES ārlietu ministra, amats, Lisabonas līgums nostiprina ES ārvalstu politiku, iedibinot kopēju diplomātiju. Turklāt ir formulēta iespēja izstāties no ES, ir radīta Eiropas pilsoņu iniciatīva un līgumā ir runa arī par nepieciešamību izstrādāt ES enerģētikas politiku, kas ir ļoti svarīga Eiropas nākotnei. Mēs ar cerībām gaidām atlikušās līguma ratifikācijas.
Silvia-Adriana Ţicău
rakstiski. - (RO) Lisabonas līgums ļaus valstu parlamentiem dienas kārtībā iekļaut ar Eiropu saistītus jautājumus. Faktiski visus Eiropas Komisijas likumdošanas priekšlikumus izskatīs valstu parlamenti, lai apstiprinātu atbilstību subsidiaritātes principam. Ja trešdaļa valstu parlamentu informē Komisiju, ka šīs princips ir pārkāpts, Komisijas pienākums ir pārskatīt šo priekšlikumu. Ja puse valstu parlamentu uzskata, ka subsidiaritātes princips ir pārkāpts, Eiropas Parlamenta un Padomes pienākums ir paziņot, vai šis princips ir ievērots vai pārkāpts. Pēc Eiropas tiesību akta pieņemšanas, valstu parlamenti Eiropas Kopienu Tiesai var pieprasīt to atcelt divu mēnešu laikā kopš tā publicēšanas. Ņemot vērā likumdošanas procesa ilgumu Eiropas līmenī, ar Eiropu saistītu jautājumu iekļaušana valstu debašu darba kārtībā ļaus dalībvalstīm laikus saņemt norādījumus un pamatnostādnes attīstībai un izstrādāt savējo reizē ar ES. Lisabonas līgums atkārtoti apliecina, ka ES ekonomika ir sociālā tirgus ekonomika, un piešķir ES jaunas pilnvaras tādās jomās kā klimata pārmaiņas un enerģētikas politika. Šīs pilnvaras būs jo īpaši svarīgas saistībā ar ES atkarību no trešo valstu enerģijas.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
rakstiski. - Īru teiktais "jā” Lisabonas līgumam ir labas ziņas Eiropai. Nav šaubu, ka līgums nāks par labu Eiropas Savienībai, vienkāršojot tās lēmumu pieņemšanas procesu un radot to efektīvāku piemērošanu. Pretēji tam, ko apgalvo oponenti, līgums nenozīmē lielu revolūciju. Tomēr vēl nekad tik daudz nav bijis atkarīgs no ieviešanas procesa. Ļaunums slēpjas sīkumos. Ar jauninājumiem līgums var palielināt, piemēram, Eiropas Savienības pamanāmību starptautiskā mērogā. Tomēr daudz kas ir atkarīgs no galīgajiem pasākumiem, kas noteiks jauno instrumentu, piemēram, Eiropas Ārējās darbības dienesta būtību. Tāpēc ir būtiski, lai Eiropas Parlaments, kad vien iespējams, pienācīgi iesaistītos jaunu iestāžu izveides procesā, kā to paredz Lisabonas līgums. Tas šo procesu padarīs pārredzamu, palielinās tā tiesiskumu un visbeidzot veicinās, manuprāt, labāku iznākumu.
