- Organizácia pracovného času (rozprava) 
Predsedajúci
Ďalším bodom je odporúčanie do druhého čítania v mene Výboru pre zamestnanosť a sociálne veci o spoločnej pozícii prijatej Radou (10597.2.2008 - C6-0324/2008 - na účely prijatia smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (spravodajca: pán Cercas).
Alejandro Cercas
Vážený pán predsedajúci, pán komisár, pán minister, revízia smernice o pracovnom čase vyvolala pozornosť a obavy miliónov Európanov. Podľa nášho názoru je návrh Rady obrovskou politickou a právnou chybou.
Často si kladieme otázku, prečo sú občania nespokojní s našimi inštitúciami, voľbami alebo politickým programom. Dnes sme dostali jasné vysvetlenie. Stačí sa pozrieť na nesmierny rozdiel medzi návrhmi Rady a názormi 3 miliónov lekárov a všetkých odborových zväzov v Európe, ktoré zastupujú 150 miliónov pracujúcich.
Dúfam, že námietky Parlamentu nevnímate ako prekážku, ale skôr ako príležitosť znova si vypočuť obavy ľudí, aby videli, že keď hovoríme o sociálnej dimenzii Európy, nepoužívame prázdne slová alebo nedávame falošné sľuby.
Snaha o 48 hodinový pracovný týždeň je veľmi stará. Bol sľúbený vo Versaillskej zmluve a bol predmetom prvého dohovoru Medzinárodnej organizácie práce (ILO).
Cieľ pracovať, aby sme žili a nie žiť, aby sme pracovali, viedol ku kolobehu prírastkov produktivity v Európe, ktoré boli spojené s väčším množstvom voľného času pre pracovníkov. K tejto predstave sa nemôžeme vrátiť.
Zdá sa, že strach z globalizácie alebo pokusy získať porovnateľné výhody nútia inštitúcie na zmenu ich postojov a na to, aby zabudli, že v boji môžeme zvíťaziť len dokonalou prácou.
Stanovisko Rady je protipólom stanoviska Parlamentu. Sme presvedčení, že existujú dostatočné dôvody na to, aby sa zohľadnil názor Parlamentu.
Prvý dôvod spočíva v tom, že výnimka je v rozpore so zásadami a s textom zmluvy.
Po druhé, vyhýbanie sa pravidlu nedokazuje jeho flexibilitu, ale zákon úplne ruší, robí z medzinárodných dohovorov a noriem bezvýznamné právne úpravy a pracovné vzťahy opäť získavajú svoju podobu z 19. storočia.
Tretím dôvodom je to, že osobné, jednotlivé zbavenie práv je spoľahlivý spôsob na to, aby boli najslabší členovia spoločnosti vystavení neľudským situáciám zneužívania v najväčšej možnej miere.
Posledný dôvod spočíva v tom, že ak sa členským štátom umožní prijímať vnútroštátne výnimky z európskeho práva, vznikne priestor pre sociálny damping medzi našimi krajinami.
Existuje mnoho výsledkov výskumov, ktoré ukazujú rozsah, v akom uplatňovanie výnimky viedlo k výraznému poškodeniu zdravia a bezpečnosti pracovníkov. Tie isté štúdie ukazujú to, aké je potom pre ženy zložité získať pracovné miesta a budovať kariéru, a to, aké zložité je zosúladiť pracovný a rodinný život.
Uvedený návrh je preto horší než platná smernica. V budúcnosti by výnimka typu "opt-out" nemala jednorazový charakter, ale by bola stálym všeobecným pravidlom. Navyše by jej využívanie bolo postihované v mene slobody a spoločenského pokroku.
Ďalší veľký nesúlad sa týka práv zdravotníckeho personálu. Je naozaj veľmi nespravodlivé voči tým, ktorí sa starajú o zdravie a bezpečnosť miliónov pracovníkov, prestať počítať ich pohotovostnú službu. K tomuto absurdnému postoju sa pridáva obmedzenie práva na náhradný čas odpočinku po uplynutí obdobia stráveného služobnou prítomnosťou na pracovisku.
Snažili sme sa dosiahnuť dohodu s Radou, aby sme mohli na tomto plenárnom zasadnutí predložiť kompromisné riešenie. Nebolo to však možné. V Rade nie ste ochotní rokovať a chcete presadiť svoju spoločnú pozíciu bez zmeny čo len minimálnej časti jej znenia.
Dúfam, že tento Parlament v stredu zastaví uvedené zámery Rady. Týmto spôsobom ukáže celej Európe, že je živou inštitúciou, odhodlanou na nepretržitú integráciu Európy bez toho, aby zabúdal na sociálny rozmer a práva lekárov, pracovníkov, žien a občanov Európy vo všeobecnosti.
Dúfam tiež, že vďaka podpore a dobrým službám Komisie budeme následne môcť začať zmierovacie konanie a dosiahneme kompromis prijateľný pre obidve strany zákonodarného orgánu. Musíme zabezpečiť, aby sa Rada vážne zaoberala otázkou flexiistoty a zosúladenia pracovného a rodinného života.
Máme príležitosť. Využime ju čo najlepšie a odstráňme obrovskú priepasť medzi nami a občanmi Európy.
(potlesk)
Valérie Létard
Vážený pán predsedajúci, pán komisár, pán Cercas, dámy a páni, dnes večer sme sa tu stretli, aby sme rokovali o otázke, ktorá nás zamestnáva niekoľko rokov, otázke, ktorá je dôležitá pre všetkých európskych pracovníkov, konkrétne o revízii smernice o pracovnom čase.
Text, ktorý je dnes predložený Európskemu parlamentu, je výsledkom kompromisu dosiahnutého na stretnutí Rady 9. júna počas slovinského predsedníctva. Uvedený kompromis sa týkal smernice o pracovnom čase a smernice o dočasnej agentúrnej práci. Rada ju prijala v pevnom presvedčení, že predstavuje krok vpred v súvislosti so situáciou pracovníkov v Európe, a to sa týka obidvoch jej dimenzií.
Pokiaľ ide o smernicu o dočasnej agentúrnej práci, na jednej strane sa zásada rovnakého zaobchádzania stáva v Európe od prvého dňa pravidlom. Je to krok vpred pre milióny ľudí zamestnaných v tomto odvetví. Európsky parlament navyše s konečnou platnosťou prijal túto smernicu 22. októbra a ja súhlasím s týmto rozhodnutím. Bude totiž viesť k zlepšeniu situácie dočasných zamestnancov v 17 členských štátoch, v ktorých zásada rovnakého zaobchádzania od prvého dňa nie je uplatňovaná v rámci ich vnútroštátnych právnych predpisov.
Kompromisom o pracovnom čase na druhej strane zavádzame záruky, ktoré majú slúžiť ako rámec pre výnimku typu "opt-out" z roku 1993, ktorý bol zavedený bez obmedzení a časového ohraničenia. V texte je stanovený limit 60 alebo 65 hodín v závislosti od okolností v porovnaní s predchádzajúcim limitom 78 hodín týždenne.
Je tiež nemožné, aby jednotlivá dohoda o výnimke bola podpísaná štyri týždne po prijatí pracovníka a kompromisom dochádza k zavedeniu zvýšeného monitorovania inšpekcie práce. Doplnila by som, že spoločnou pozíciou Rady sa zavádza jasná doložka o preskúmaní výnimky typu "opt-out". Na záver by som upozornila na to, že slovinský kompromis umožňuje zohľadňovať osobitné okolnosti pohotovostnej služby. To pomôže mnohým krajinám, najmä v sektore zdravotníctva.
Je samozrejmé, že revízia smernice o pracovnom čase je kompromis a ako to je v prípade všetkých kompromisov, museli sme vynechať niektoré pôvodné ciele. Mám na mysli najmä zrušenie výnimky typu "opt-out", ktorú Francúzsko a iné krajiny bránili. Bol to však názor menšiny a my sme nemali dostatok podpory, aby sme to v Rade presadili.
V tejto chvíli, počas hlasovania v druhom čítaní, je dôležité, aby ste nezabudli na náš spoločný cieľ: zostavenie textu, ktorý je prijateľný pre každého, tým, že sa v prípade možnosti vyhneme zmierovaciemu postupu. Samozrejme, že medzi stanoviskom Parlamentu v prvom čítaní a spoločnou pozíciou Rady je značný rozdiel, ale Parlament musí uznať, že niektoré členské štáty musia bezodkladne vyriešiť problém pohotovostnej služby, že slovinský kompromis zahŕňa výhody pre pracujúcich a že v Rade neexistuje väčšina potrebná na zrušenie tejto výnimky v jej podobe bez obmedzení od roku 1993.
V rámci vašich nasledujúcich rozpráv v blízkej budúcnosti by som rada upozornila najmä na dva body.
Pokiaľ ide o vymedzenie pohotovostnej služby, cieľ Rady je často chápaný nesprávne. Cieľ nespočíva v spochybňovaní získaných práv pracovníkov, ale v tom, aby sme umožnili zachovať rovnováhu existujúcu v niektorých členských štátoch. Rozpravy v Európskom parlamente by mohli poskytnúť užitočný pohľad na otázky súvisiace s týmto novým vymedzením.
Zámerom Rady nie je oslabiť alebo obmedziť práva ľudí. Naopak, Rada sa snaží o zachovanie existujúcej rovnováhy v členských štátoch. Rovnováhy, ktorá zahŕňa výpočet pohotovostnej služby osobitným spôsobom s cieľom zohľadniť jej neaktívne časti.
Pokiaľ ide o doložku o preskúmaní výnimky, musíme dospieť k záveru bez toho, aby sme dosiahli víťazstvo alebo utrpeli porážku, pretože, objektívne povedané, rovnováha síl to neumožňuje. Slovinský kompromis umožňuje revíziu smernice na základe hodnotiacej správy v období šiestich rokov. Preto sú všetky cesty otvorené a z toho dôvodu navrhujem v tejto otázke výnimky prímerie.
Dnes večer nesie Európsky parlament zodpovednosť. Vaším hlasovaním sa vyrieši táto otázka, ktorá bola predložená od roku 2004. Dúfam, že rozprava, ktorá práve začína, prebehne bez akejkoľvek snahy o konfrontáciu a zúčastnení vezmú do úvahy pevné ambície Rady zohľadnené v spoločnej pozícii.
Som presvedčená, že v tomto duchu môžete čoskoro pripraviť priestor pre naliehavé prijatie vyváženého riešenia.
Vladimír Špidla
Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, v plnej miere rozumiem mnohým obavám vyjadreným v súvislosti s touto komplexnou a dôležitou otázkou. Zásadná otázka spočíva v tom, či Parlament trvá na stanovisku prijatom v roku 2005 v prvom čítaní a znova uvedenom v návrhu pána spravodajcu, alebo či zamýšľa zmeniť svoje stanovisko v reakcii na spoločnú pozíciu, ktorú Rada prijala minulý rok v septembri.
Rád by som v krátkosti zhrnul niekoľko bodov, ktoré považujem za dôležité v súvislosti s diskusiou o pracovnom čase. Po prvé, som pevne presvedčený, že prepracovanie uvedenej smernice je dôležitá a naliehavá úloha. Verejné služby v celej Európe nás žiadajú o objasnenie právnej situácie v súvislosti s pohotovostnou službou. To bol základný dôvod revízie tejto smernice. Nepretržitá neistota počas niekoľkých minulých rokov mala veľmi nepriaznivý vplyv na organizáciu nemocníc, pohotovostných služieb a ústavnej starostlivosti, ako aj na podporné služby pre ľudí so zdravotnými ťažkosťami. Všetkých nás žiadali, aby sme niečo v tejto súvislosti vykonali. Podobné požiadavky nám predložili ústredné a miestne vládne orgány, organizácie, jednotliví zamestnanci, občania a Európsky parlament.
Po druhé, je to veľmi významná otázka, ktorá rozdeľuje Radu a Parlament, najmä pokiaľ ide o budúcnosť výnimky typu "opt-out". Som veľmi dobre oboznámený so stanoviskom Parlamentu, ktoré prijal v súvislosti s touto otázkou v prvom čítaní. Rád by som upozornil, že Komisia v roku 2005 podstatným spôsobom zmenila svoj návrh právneho predpisu a navrhla zrušenie tejto výnimky. Urobila tak v reakcii na názory Parlamentu v prvom čítaní a toto stanovisko sa snažila chrániť počas štyroch rokov búrlivých diskusií s Radou.
Myslím si však, že musíme vziať do úvahy reálnosť situácie. V roku 2003 túto výnimku využívali iba štyri členské štáty. V súčasnosti ju však využíva pätnásť štátov. A omnoho viac členských štátov si chce zachovať možnosť jej využitia v budúcnosti. Faktory, ktoré viedli k rozhodnutiu Rady, sú zrejmé. Výnimka je už ustanovená v platnej smernici a ak sa Parlament a Rada nevedia dohodnúť na jej zrušení, zostane v platnosti bez obmedzení podľa súčasného znenia.
Môj hlavný záujem v súvislosti s prepracovaním smernice preto spočíva v zabezpečení toho, aby veľký počet pracovníkov v celej Európe, ktorí uplatňujú túto výnimku, využíval riadnu pracovnú ochranu. Z toho dôvodu považujem za dôležité zamerať sa na skutočné podmienky, ktoré zabezpečia slobodu voľby pracovníkom, ktorí sa rozhodnú uplatňovať výnimku, a zároveň zabezpečiť bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov, ktorí uplatňujú výnimku, ako aj úplné obmedzenie priemerného počtu pracovných hodín. Tieto ciele sú zahrnuté aj v spoločnom prístupe.
Spoločný prístup tiež zahŕňa osobitné, presne formulované ustanovenia pre budúcu revíziu výnimky typu "opt-out". Mnoho členských štátov, ktoré nedávno zaviedli túto výnimku, tak urobilo z dôvodov súvisiacich s pohotovostnou službou. Uvedené členské štáty možno budú môcť znova posúdiť využitie výnimky na základe pochopenia účinkov všetkých zmien, ktoré v oblasti pohotovostnej služby vykonávame.
Na záver by som rád uviedol, že si uvedomujem rozdiely medzi stanoviskami Parlamentu a Rady v súvislosti s pracovným časom. Nebude jednoduché dosiahnuť dohodu medzi Parlamentom a Radou a v tomto volebnom období nám nezostáva veľa času. Túto úlohu považujem za zásadnú.
Myslím, že občania Európy ťažko pochopia, prečo európske inštitúcie, ktoré dokázali spolupracovať v záujme vyriešenia problémov finančnej krízy, neboli schopné stanoviť jasné, vyvážené pravidlá v súvislosti s pracovným časom. Nemali by sme zabúdať, že Rade trvalo štyri roky, kým dosiahla spoločnú pozíciu. Rád by som vás tiež upozornil na súvislosti so smernicou o agentúrnych pracovníkoch, ktorá bola prijatá v októbri v druhom čítaní.
Je ľahké si predstaviť zložitosť dosiahnutia súhlasu Rady po prijatí hlavných pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov v rámci spoločnej pozície. Som presvedčený, že v tejto chvíli je dôležité pozorne zvážiť rovnováhu medzi otázkami obsahu a prípadného taktického postupu, aby sme sa po dnešnej rozprave mohli priblížiť k vytvoreniu základu pre dohodu o pracovnom čase. Komisia je ochotná pokračovať v úlohe "poctivého sprostredkovateľa" v tejto otázke v legislatívnom procese. Želám Parlamentu úspech v tejto rozprave a v jeho rozhodnutiach o tejto mimoriadne dôležitej otázke.
José Albino Silva Peneda
Som presvedčený, že o dohode s Radou o tejto smernici sme mohli diskutovať pred druhým čítaním Parlamentu. Napriek úsiliu francúzskeho predsedníctva Rada neposkytla žiadny mandát na rokovanie s Parlamentom. Rád by som zdôraznil to, že súhlasím s revíziou stanovísk prijatých v prvom čítaní, ale zodpovedne to môžem urobiť v rámci kompromisu, ktorý predpokladá dialóg medzi týmito dvomi inštitúciami. Mojím cieľom je aj naďalej dosiahnutie dohody s Radou. Nebolo to možné pred prvým čítaním, ale verím, že ju môžeme dosiahnuť v zmierovacom konaní.
Dve najdôležitejšie politické otázky v tejto smernici sa týkajú pohotovostnej služby a doložky o výnimke. Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, nevidím žiadny dôvod na nesúhlas s rozhodnutiami Súdneho dvora. Tento problém má riešenie a som presvedčený, že bude prijaté v zmierovacom konaní. Odstránia sa ním ťažkosti rôznych členských štátov a súhlasia s ním všetci odborníci v oblasti zdravotníctva v Európe, ktorí sú dnes jednohlasne zastúpení na demonštrácii pred budovou Parlamentu. Zúčastňuje sa na nej 400 lekárov, ktorí zastupujú viac než 2 milióny lekárov z celej Európy. Pokiaľ ide o doložku o výnimke typu "opt-out", podľa môjho názoru je to otázka, ktorá vôbec nesúvisí s flexibilitou na pracovnom trhu. Flexibilita je podľa mňa obsiahnutá v uplatnení referenčného obdobia raz ročne. Základná otázka spočíva v rozhodnutí, či chceme, aby európski pracovníci mohli pracovať ročne priemerne viac než 48 hodín týždenne, inými slovami osem hodín denne od pondelka do soboty, a či to je v súlade s vyhláseniami, ktoré v tomto Parlamente každý vyslovuje, napríklad o zosúladení rodinného a pracovného života.
Rád by som vám všetkým pripomenul, že právny základ tejto smernice spočíva v zdraví a bezpečnosti pracovníkov. Na záver chcem vrelo poďakovať mnohým kolegom v Skupine Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) a európskych demokratov za všetku podporu, ktorú mi počas tohto procesu poskytli.
Jan Andersson
v mene skupiny PSE. - (SV) Najprv by som rád poďakoval pánovi Cercasovi za jeho vynikajúcu prácu. Naozaj potrebujeme spoločnú smernicu o pracovnom čase? Samozrejme, pretože máme spoločný pracovný trh a v súvislosti so zdravím a bezpečnosťou uplatňujeme minimálne normy. Ide o ochranu zdravia a bezpečnosť pri práci.
V porovnaní s Radou máme rozdielne stanoviská najmä v dvoch bodoch. Prvým je neaktívna časť pohotovostnej služby. V tejto otázke sa v niečom zhodujeme. Podobnosť spočíva v tom, že pripúšťame možnosť nájdenia flexibilných riešení, ak sociálni partneri dosiahnu dohodu na národnej alebo miestnej úrovni. Rozdiel spočíva vo východiskovom bode týchto rokovaní. Rada tvrdí, že to nie je pracovný, ale voľný čas. My sme však presvedčení, že východiskový bod spočíva v tom, že ide o pracovný čas. Keď opustíte svoj domov a ste k dispozícii svojmu zamestnávateľovi, ide evidentne o pracovný čas. Nie sme však proti flexibilným riešeniam.
Pokiaľ ide o individuálnu výnimku typu "opt-out", otázka znie, či by mala mať trvalý charakter, alebo by sa mala postupne zrušiť. Domnievame sa, že by malo dôjsť k jej postupnému zrušeniu. Na úvod nie je dobrovoľná. Všimnite si súčasný stav pracovného trhu, na ktorom sa mnoho jednotlivých pracovníkov uchádza o rovnaké pracovné miesta. Akú majú možnosť voľby pri pohovore so zamestnávateľom pri hľadaní zamestnania?
Po druhé, zaujímalo by ma, či by sme v súčasnej situácii nemali považovať za problém, že niektorí ľudia musia pracovať 60 až 65 hodín, pričom je mnoho ľudí nezamestnaných. Je to problém.
Po tretie, rovnosť. Ktorí ľudia pracujú 60 až 65 hodín? Sú to muži, ktorí majú manželky, a tie sa starajú o domácnosť. Ženská loby intenzívne a oprávnene kritizovala návrh Rady. Je to otázka zdravia a bezpečnosti. Snažili sme sa začať rokovania. Rada neprišla k rokovaciemu stolu. Sme ochotní viesť diskusie s Radou. Usilovali sme sa o to a vydržali sme vo svojej snahe, ale máme svoje vlastné názory a predložíme ich na rokovací stôl.
Elizabeth Lynne
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predsedajúci, spoločná pozícia Rady nie je, samozrejme, ideálna, ale veľmi dobre si uvedomujem, že členské štáty museli rokovať mnoho rokov, aby sa dostali tak ďaleko. Väčšina z nás tiež na tejto otázke pracuje niekoľko rokov.
Vždy som podporovala zachovanie výnimky, ale chcela som ju sprísniť, aby bola naozaj dobrovoľná. Mám radosť z toho, že výnimku typu "opt-out" v súčasnosti v rámci spoločnej pozície nemožno podpísať zároveň so zmluvou a že sa kedykoľvek môžete rozhodnúť neprijať ju. Je to omnoho transparentnejší spôsob ochrany práv pracovníkov než používanie definície autonómneho pracovníka, ktorá je taká nepresná, že by sa mohla týkať kohokoľvek, ako je to v mnohých členských štátoch. Alebo využívanie viacerých pracovných zmlúv, na základe ktorých môže zamestnávateľ zamestnávať toho istého zamestnanca v rámci jednej, dvoch alebo dokonca troch zmlúv, čo sa využíva v niektorých iných členských štátoch. Ak zamestnávateľ zneužije výnimku, zamestnanec sa môže obrátiť na zamestnanecký tribunál. Obávam sa, že ak stratíme túto výnimku, prinútime väčšie množstvo ľudí prejsť do tieňovej ekonomiky a následne sa na nich nebudú vzťahovať právne predpisy o zdraví a bezpečnosti pri práci, predovšetkým smernica o nebezpečných mechanizmoch. Na všetkých legálnych zamestnancov sa tieto smernice vzťahujú bez ohľadu na to, či využijú alebo nevyužijú výnimku v smernici o pracovnom čase. V tejto hospodársky zložitej situácii je veľmi dôležité, aby pracovníci, ak chcú, mohli pracovať nadčas a aby zamestnávatelia mohli byť flexibilní.
Väčšie ťažkosti mám s tým, že pohotovostná služba sa v spoločnej pozícii nepovažuje za pracovný čas. Z toho dôvodu som predložila svoj pozmeňujúci a doplňujúci návrh vo Výbore pre zamestnanosť a sociálne veci. Chcela som vyjadriť to, že pohotovostná služba by mala byť klasifikovaná ako pracovný čas. Môj pozmeňujúci a doplňujúci návrh, nanešťastie, nepodporila Skupina socialistov ani skupina PPE. V správe pána Cercasa je teda uvedené, že pohotovostná služba by mala byť klasifikovaná ako pracovný čas, ale na základe kolektívnych dohôd alebo vnútroštátnych právnych predpisov je možné rozhodnúť inak. Táto verzia sa podľa môjho názoru veľmi neodlišuje od toho, čo je už uvedené v spoločnej pozícii Rady. Ide iba o malý rozdiel v dôraze. Svoj pozmeňujúci a doplňujúci návrh som nepredložila znova, pretože som si uvedomila, že Skupina socialistov a skupina PPE by zaň nehlasovali. Obávam sa, že možno budeme musieť pristúpiť k zmierovaciemu konaniu, ale tiež sa obávam, že Rada svoje stanovisko nezmení. Ak nedosiahneme dohodu, dúfam, že Rada sa ešte raz zamyslí a že odvetvím zdravotníctva sa budeme zaoberať osobitne. Na uvedený prístup som dlhodobo vyzývala. Podľa môjho názoru revízia tejto smernice bola potrebná len preto, aby sme sa zaoberali rozhodnutiami európskych súdov v prípadoch SIMAP a Jaeger a že to bolo všetko, čomu sme sa mali venovať.
Elisabeth Schroedter
Vážený pán predsedajúci, pán komisár, pani úradujúca predsedníčka Rady, nadmerný počet pracovných hodín spôsobuje choroby pracovníkov, má za následok stratu koncentrácie a viac chýb. Ľudia, ktorí pracujú nadmerný počet pracovných hodín, predstavujú nebezpečenstvo nielen pre seba, ale aj pre ľudí vo svojom okolí. Boli by ste radi, keby vás napríklad ošetroval unavený lekár, alebo keby ste sa s ním stretli v premávke po dlhej pohotovostnej službe? Z toho dôvodu by sme mali hlasovať za smernicu o pracovnom čase, ktorá na rozdiel od verzie navrhnutej Radou nie je deravá ako švajčiarsky syr.
Smernica o pracovnom čase, ktorej horné hranice sú len usmerneniami, keďže s výnimkou typu "opt-out" možno súhlasiť v každej jednotlivej pracovnej zmluve, nespĺňa cieľ ochrany zdravia pri práci. Našou úlohou ako spoločných zákonodarcov je zabezpečiť, aby smernica o pracovnom čase obsahovala minimálne normy, ktoré sú v súlade so zabezpečením zdravia pri práci. Z toho dôvodu bude Skupina zelených/Európska slobodná aliancia hlasovať proti ďalším výnimkám typu "opt-out".
Naozaj považujeme za správne, aby členské štáty mali tri roky na prispôsobenie svojich vnútroštátnych právnych predpisov. Nebudeme však hlasovať za prijatie britskej výnimky typu "opt-out" ako všeobecnej výnimky v Európskej únii. Podobným spôsobom nesúhlasíme s tým, aby Komisia v súčasnosti klasifikovala pracovný čas strávený v pohotovostnej službe ako neaktívnu časť a považovala ho za čas odpočinku.
Je pre nás mimoriadne dôležité, aby bolo pravidlom počítanie pracovného času na základe jednotlivcov a nie na základe jednotlivých zmlúv. Tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh Skupiny zelených má zásadný význam a je v rozpore s predstavou pani Lynneovej.
Odmietam tiež tvrdenie, že Európsky parlament nenavrhol žiadny flexibilný model. Naopak, predĺženie referenčného obdobia na 12 mesiacov poskytuje obrovskú mieru flexibility. Nie však na úkor zákonných časov odpočinku, čo je pre nás dôležité.
Pán komisár, nie je pravda, že pracovníci sa môžu rozhodnúť sami. Vedia, že je to nemožné. Prečo by inak bola na zajtra oznámená tridsaťtisícová demonštrácia? Niektorí pritom demonštrujú už dnes. Preto musíme znova potvrdiť naše stanovisko z prvého čítania. Je to jediný spôsob, ako môže smernica o pracovnom čase priniesť ochranu zdravia pri práci.
Roberta Angelilli
Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, najprv by som rada poďakovala pánovi spravodajcovi za vykonanú prácu. Chcela by som povedať francúzskemu predsedníctvu, že nevyvinulo dostatočné úsilie v diskusiách s Parlamentom. Ďakujem mu však za odhodlanie.
Naša rozprava dnes večer je veľmi citlivá. Naše slová musia byť veľmi zodpovedné, rovnako ako politiky, ktoré budú nasledovať. Musíme si v plnej miere uvedomiť, že každý oslabený kompromis sa prijíma na úkor životov pracovníkov, a preto kompromis za každú cenu môže mať hodnotu zdravia, bezpečnosti a zosúladenia rodinného a pracovného života.
Všetci veľmi dobre vieme, že svet práce sa v niekoľkých posledných týždňoch, dňoch zmenil a stále sa mení v dôsledku prekvapivého príchodu hospodárskej krízy. Všetci sme presvedčení, že je potrebná väčšia flexibilita. Musíme ju však dosiahnuť vyváženým spôsobom, predovšetkým bez neprimeraného tlaku na práva pracovníkov v mene naliehavej potreby. Ako sa vyjadrili všetci ostatní spravodajcovia predo mnou, z návrhov Rady vyplývajú niektoré veľmi vážne otázky.
Prvá sa týka výnimky typu "opt-out". Na jednej strane si uvedomujeme to, že tento postup je veľmi problematický, a preto je k dispozícii doložka o revízii. Je však vymedzená prirodzeným spôsobom bez stanovenia konečného dátumu. Na druhej strane existuje istý druh zastreného vydierania vzhľadom na to, že ak by spoločná pozícia Rady mala byť neúspešná, zachovala by sa platná smernica s úplne neobmedzeným uplatňovaním tejto výnimky.
Po druhé, pred nami je celá problematika pohotovostnej služby, ktorá sa v skutočnosti zvyčajne považuje za čas odpočinku. Ako sa v tejto súvislosti vyjadrili všetci ostatní poslanci predo mnou, nemôžeme ponechať priestor na nejednoznačné postoje, pretože akákoľvek nejednoznačnosť je úplne neprijateľná.
A na záver zmierovacie konanie. Zmierovacie konanie nemôže byť abstraktným výrazom, ktorým označujeme prirodzené postupy alebo takzvané "prijateľné podmienky", ktoré sa v skutočnosti stanú trikom. Zakazuje sa kolektívne vyjednávanie a tým dochádza k núteniu pracovníkov, predovšetkým pracujúcich žien, aby prijímali zavedené podmienky a jednoducho tak nestratili svoje pracovné miesta.
Zreteľne si preto uvedomujem, že revízia smernice je nevyhnutná a bola by nepochybne prínosná, ale čokoľvek sa stane, nesmieme právne vákuum zaplniť znepokojujúcimi nejasnosťami.
Dimitrios Papadimoulis
v mene skupiny GUE/NGL. - (EL) Vážený pán predsedajúci, Konfederatívna skupina Európskej zjednotenej ľavice - Nordická zelená ľavica, ktorú mám česť zastupovať, je zásadne proti a odmieta spoločnú pozíciu Rady. Komisia, nanešťastie, túto pozíciu podporuje, pretože je to reakcionársky návrh, z ktorého má radosť loby zamestnávateľov a extrémnych neoliberálov. Je to návrh, ktorý nás vracia o deväťdesiat rokov späť, do roku 1919, kedy bol stanovený pracovný týždeň v počte najviac 48 hodín. Namiesto toho je v spoločnej pozícii zachovaná protipracovná výnimka typu "opt-out" zameraná proti jednoduchým občanom, odstraňuje sa judikatúra Súdneho dvora Európskych spoločenstiev v súvislosti s pohotovostnou službou a podporuje sa stanovenie priemeru pracovného času na základe dvanástich mesiacov, a tým sa ruší základný predpoklad kolektívneho vyjednávania. Konfederatívna skupina Európskej zjednotenej ľavice vyzýva na zrušenie výnimky typu "opt-out", zrušenie stanovenia priemeru pracovného času na základe dvanástich mesiacov a na to, aby sa pohotovostná služba počítala ako pracovný čas.
Dámy a páni v Rade a Komisii, ak by vaša pozícia bola natoľko v prospech zamestnancov, potom by tu zajtra protestovali federácie zamestnávateľov a nie európske odbory s päťdesiatimi tisícmi zamestnancov. Je pravda, že federácie zamestnávateľov vám tlieskajú a odborové zväzy zamestnancov budú zajtra pred budovou Parlamentu protestovať proti pracovnému týždňu s minimálnym počtom 65 hodín.
Vzhľadom na to, že veľa rozprávate o sociálnej Európe, zachovanie výnimky typu "opt-out" je medzera, ktorú pred niekoľkými rokmi údajne vytvorila pani Thatcherová pre Spojené kráľovstvo a v súčasnosti chcete túto medzeru ešte zväčšiť a zaviesť ju nastálo. To znamená odmietnuť sociálnu Európu a spoločnú politiku pre pracovníkov.
Derek Roland Clark
v mene skupiny IND/DEM. - Vážený pán predsedajúci, smernica o pracovnom čase je strata času. Existuje od čias, keď som ešte nebol poslancom Európskeho parlamentu. Krátko po tom, ako som sa ním stal, ma minister Ministerstva práce a dôchodkov Spojeného kráľovstva požiadal o podporu stanoviska vlády Jej Výsosti v súvislosti so zachovaním výnimiek typu "opt-out". Samozrejme, že som to urobil. Stále ich podporujem a som v dobrej spoločnosti s mnohými ďalšími krajinami.
Dovoľte mi teda spomenúť niektoré udalosti z pestrej histórie. Pán spravodajca 18. decembra 2007 povedal, že istá skupina krajín si neželá smernicu o pracovnom čase či sociálnu Európu. Chceli voľný trh. Nazval to zákonom džungle. Vyjadril sa o nich, že to museli byť prípady pre psychiatra.
Ďakujeme! Z dôvodu celosvetového obchodu a oslobodenia od obmedzení EÚ na domácej pôde je Spojené kráľovstvo dostatočne silné na to, aby bolo so sumou 15 miliárd GBP každoročne druhým najväčším prispievateľom. Nepredpokladám, že by výnimku zamietlo.
V decembri 2007 sa portugalské predsedníctvo vyjadrilo, že nemôže riskovať hlasovanie v Rade a riešenie ponechali na ďalšiu predsednícku krajinu, Slovinsko. A to po tom, ako do celej problematiky v záujme riešenia zapracovali agentúru pre dočasné zamestnávanie. Slovinsko navrhlo 65-hodinový pracovný týždeň. Neskôr navrhlo 70 hodín. Na základe postoja Rady k pohotovostnému režimu však uvedený návrh stroskotal. Európsky súdny dvor následne rozmetal politiku minimálnej mzdy.
Keď sa skončilo predsedníctvo Fínska, ich minister práce sa pre Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci vyjadril, že ministri veľa rozprávali o smernici o pracovnom čase v Bruseli, ale po návrate domov konali inak. Úplne inak!
Pán spravodajca sa 4. novembra minulý mesiac opäť vyjadril, že smernica o pracovnom čase má prednosť dokonca aj pred hospodárstvom. Ak zanedbáte hospodárstvo, ako zvýšite dane, ktoré sú výsledkom smernice o pracovnom čase? Spoločnosti, ktoré prijímajú pracovníkov navyše, aby odstránili medzeru v dôsledku krátkeho pracovného času, zvyšujú jednotkové náklady. Nedokážu konkurovať a pracovné miesta sa strácajú. Z toho dôvodu Francúzsko zrušilo 35-hodinový pracovný týždeň.
Vezmime si teda príklad z Francúzov. Pochovajte túto neprijateľnú smernicu o pracovnom čase raz a navždy.
Irena Belohorská
- (SK) Dovoľte aj mne, aby som sa poďakovala spravodajcovi za návrh predloženej smernice o organizácii pracovného času, ktorá je doplnením tejto smernice č. 88 z roku 2003. Ďakujem mu aj za prejav, ktorý mal dnes, a nezabudol spomenúť práve zdravotníkov, ktorí môžu byť najviac zasiahnutí.
Verím, že príprave tohto dokumentu venovala Európska komisia, ako aj Európska rada pozornosť, zaslúži si teda aj z našej strany rozsiahlu diskusiu. Dostala som viacero analýz od organizácií odborových zväzov, ktoré sa obávajú, či zamestnávatelia nedostanú priveľa možností. Ide predovšetkým o posudzovanie času, kedy má byť zamestnanec k dispozícii, teda tzv. pohotovosť.
Dovolím si požiadať vás, páni poslanci, uvedomte si, že pohotovosť znemožňuje pracovníkovi, aby si voľne organizoval svoj čas. Ide v tejto súvislosti o prácu celej armády zdravotníkov, ktorých môžeme vydať napospas zamestnávateľom a zneužívaniu. Uvedomme si, že v tomto prípade nejde len o degradáciu povolania lekára a sestry, ale ide aj o ocenenie pohotovosti ako takej, jej prípadné obmedzenie môže v konečnom dôsledku ohroziť pacienta, ktorý ich pomoc potrebuje.
Navyše, ak sme chceli touto smernicou zlepšiť regeneráciu síl pracovníka a skvalitniť rodinný život, pochybujem, že tento úmysel bude mať aj zamestnávateľ. Všetky európske inštitúcie sa dnes zaoberajú krízou, finančnou krízou, ako aj začínajúcou vysokou nezamestnanosťou, prípadne aj tou, ktorá v jej dôsledku nastane. Práve tento fakt môže vyvolať zvýšené nároky, a preto je obava zo strany zamestnancov, že zamestnávatelia budú využívať aj možnosť prepustenia ako jeden z faktorov. A práve preto tu bude zajtra také množstvo demonštrujúcich ľudí.
Philip Bushill-Matthews
Vážený pán predsedajúci, dovoľte mi v úvode zablahoželať Komisii k dôkladnej práci na tomto dokumente. Rád by som tiež zablahoželal úradujúcemu predsedníctvu, pretože, ako je mu dobre známe, riešenie tejto otázky bolo zastavené počas siedmich predchádzajúcich predsedníctiev a bola potrebná obrovská šikovnosť, aby sa dosiahol takýto pokrok. Predsedníctvo neukázalo len to, že začalo konať, ale pokračovalo v rozprave. My všetci poslanci sa teraz musíme rozhodnúť, či sme tiež pripravení prijať túto výzvu a konať v stredu pri hlasovaní.
Rád by som pánovi spravodajcovi povedal, že v plnej miere súhlasím s jeho úvodnými poznámkami. Ale predtým, než sa príliš nadchnete, by som vám rád pripomenul, že v týchto úvodných poznámkach ste uviedli, že smernice o pracovnom čase sa obávali milióny pracovníkov. Súhlasím s vami. Obávajú sa. Majú obavy z toho, že existujú politici ako vy, ktorí majú v pláne im povedať, čo je pre nich dobré, majú v pláne znemožniť im výber ich vlastného času, aby mohli slobodne pracovať.
Stratil som prehľad o množstve ľudí, ktorí mi napísali - nie organizácie, ktoré sa snažia zneužívať pracovníkov, ale obyčajní pracovníci - a pýtali sa, prečo vôbec vedieme diskusiu o tejto téme, a tvrdili, že by sme im nemali brániť pri voľbe času, v ktorom chcú pracovať.
Osobitne ma dojala rodina spomínaná v texte iba pred tromi dňami: manžel stratil prácu na stavbe a manželka musela pracovať v dvoch zamestnaniach na čiastočný úväzok, aby zachránila dom pre svoje tri deti a manžela. Musela pracovať 12 hodín denne, sedem dní v týždni. Nechcela, ale musela, aby mohla rodina zostať spolu. Rád by som pánovi spravodajcovi povedal toto: manželka pochádza z vašej krajiny, zo Španielska. Ako jej pomôžete? Akú nádej jej dáte? Žiadnu! Povedali by ste jej, že to nemôže robiť a že sa musí vzdať jedného zamestnania, vzdať sa detí a svojho domu.
Nebol som zvolený nato, aby som sa podieľal na prijímaní zákonov, ako je tento. Zvolili ma, aby som sa staral o ľudí, ktorým slúžim, a na to nikdy nezabudnem. Budúci rok mi končí funkčné obdobie, ale dovtedy budem bojovať za ľudí, ktorí ma zvolili, pomáhať im a nie stáť im v ceste.
Ako sa vyjadril pán komisár, predložený návrh poskytne lepšiu ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov. Ak ho podporíme, dosiahneme ju. Ak ho nepodporíme, pracovníkom nebude poskytnutá a budú vedieť, kto nesie vinu.
Karin Jöns
(DE) Vážený pán predsedajúci, pani úradujúca predsedníčka Rady, pán komisár, dámy a páni, ešte raz by som chcela vyzvať najmä tých zo Skupiny Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) a európskych demokratov, ktorí stále váhajú, aby sa spojili v nasledujúcom hlasovaní vo Výbore pre zamestnanosť a sociálne veci a zachovali pozíciu zo stredy z prvého čítania. Nie je napokon dôveryhodné podporovať ochranu zdravia pracovníkov na jednej strane a na strane druhej obhajovať ďalšie zachovanie výnimky.
Medzinárodná organizácia práce naozaj neodporúčala 48-hodinový pracovný týždeň v roku 1919 bezdôvodne. Stres pracovníkov môže byť v súčasnosti iný, ale nie je menej vážny. Považujem za číry cynizmus, mám na mysli Radu, ak niekto prezentuje zachovanie výnimky typu "opt-out" ako sociálny úspech iba preto, že v súvislosti s priemerným pracovným týždňom sa tiež zavádza 60-hodinové obmedzenie. Skutočnosť, že dohoda sociálnych partnerov sa má vyžadovať iba vtedy, ak sa to týka väčšieho množstva pracovných hodín, sa rovná tvrdeniu, že by bolo možné prijať 60 pracovných hodín týždenne ako bežný jav - a to je určite neprijateľné! Splnenie požiadaviek Rady by znamenalo šliapať po zdraví našich pracovníkov a zrušiť snahu o zosúladenie rodiny a práce, čo by bolo to isté, ako zradiť sociálnu Európu. Dámy a páni, vyzývam vás preto, aby ste túto otázku ešte zvážili.
Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, chcela by som povedať Rade, že ju musíme považovať za pracovný čas ako základné pravidlo. Iná možnosť neexistuje. Keď umožníme, aby sociálni partneri hodnotili neaktívny čas, poskytneme dostatočnú flexibilitu lekárom, požiarnym zborom a strážnym službám.
Bernard Lehideux
- (FR) Vážený pán predsedajúci, pani úradujúca predsedníčka Rady, pán komisár, v plnej miere podporujem pána spravodajcu, ktorý bráni našu pozíciu z prvého čítania. Túto pozíciu odmietli vlády členských štátov.
Bolo naliehavé a nutné zosúladiť naše právne predpisy o pohotovostnej službe s judikatúrou Súdneho dvora. Tento cieľ sme dosiahli. Správa pána Cercasa poskytuje vyvážené riešenia, ktoré chránia pracovníkov. Celý čas pohotovostnej služby sa počíta ako pracovný čas. Náhradný čas odpočinku nasleduje okamžite po čase služby. Je to otázka zdravého rozumu. Ide o zabezpečenie prijateľných pracovných podmienok, najmä pre povolania v zdravotníctve.
Reforma smernice o pracovnom čase nám však tiež poskytuje príležitosť zdokonaliť naše európske sociálne právne predpisy zrušením individuálnej výnimky typu "opt-out". Správa pána Cercasa využíva túto príležitosť a navrhuje postupné zrušenie akejkoľvek možnej odchýlky od maximálneho zákonného limitu týkajúceho sa počtu pracovných hodín. Musíme sa postaviť tvárou v tvár skutočnosti. Je smiešne tvrdiť, že pracujúci majú rovnaké postavenie ako ich zamestnávatelia a môžu odmietnuť to, čo im je ponúknuté.
Dámy a páni, jasne musíme vládam členských štátov ukázať, že text, ktorý sa nám snažia vnútiť, je neprijateľný. A uprostred tohto jednohlasného velebenia, ktoré zajtra určite uspokojí francúzsku vládu, som presvedčený, že sa musíme v prvom rade zaujímať o pracovníkov, od ktorých sa bude vyžadovať, aby pracovali ešte viac bez toho, aby mali pri tom nejakú možnosť voľby. Ako všetci tí vo Francúzsku, ktorí budú v budúcnosti požiadaní o prácu počas nedieľ. Chcel by som dodať, že francúzska vláda zmenila svoj názor o individuálnej výnimke typu "opt-out" v Rade zjavne z dôvodu zavedenia tejto výnimky.
Dámy a páni, počúvajme hlas pracovníkov a pokúsme sa reagovať na ich výzvu, ak nechceme, aby po zamietavých hlasovaniach vo francúzskom, holandskom a írskom referende nasledovali mnohé iné podobné hlasovania, pričom by bola spochybňovaná Európska únia, ktorá pôsobí, ako keby sa nezaoberala ich každodennými problémami.
Jean Lambert
Vážený pán predsedajúci, chcel by som sa vrátiť k základu tejto smernice ako smernice o bezpečnosti a ochrane zdravia. Vzhľadom na to, že je založená na bezpečnosti a ochrane zdravia, neočakávame výnimky typu "opt-out" v súvislosti so zdravím a bezpečnosťou a neočakávame ani hospodársku súťaž v súvislosti s pracovnými normami v Európskej únii. Revízia smernice sa mala týkať spoločných noriem, pretože mnoho našich pracovníkov má rovnaké ťažkosti.
Venujme sa niektorým zdravotným problémom, ktorými sa v súčasnosti zaoberá mnoho našich členských štátov: srdcovo-cievne ochorenia, cukrovka, stres. Stres je v Spojenom kráľovstve druhou najčastejšou príčinou absencie na pracovisku: 13 miliónov pracovných dní sa stratí z dôvodu stresu, depresií, úzkosti. Ak sa na to pozrieme z ekonomického hľadiska a niektorí z nás, pán Clark, sa radi takto pozerajú, náklady predstavujú 13 miliárd GBP ročne. Všetky uvedené problémy a dokonca aj ťažkosti týkajúce sa obezity a alkoholových záťahov súvisia s kultúrou dlhého pracovného času. Nie je to jediný dôvod, ale nepochybne má veľký význam.
Nerozprávame iba o príležitostnom dlhom pracovnom čase. Platná smernica a navrhované zmeny poskytujú veľkú flexibilitu, ktorá umožní podnikom zvládnuť náhly nával práce za predpokladu, že čas strávený v práci pracovníkom následne vykompenzujú. Problém spočíva v trvalo dlhom pracovnom čase. Riziko nehody jednotlivca na pracovisku sa zvyšuje, ak pracuje 12 hodín alebo viac. Unavení pracovníci sú nebezpeční. Odborníci v oblasti cestnej dopravy sú presvedčení, že unavení vodiči spôsobujú viac nehôd než vodiči pod vplyvom alkoholu. Ak žiadate, aby ľudia pracovali dlho, nezabúdajte že je to problém, uvedomte si, že produktivita a tvorivosť klesajú, čo nie je dobré pre znalostnú ekonomiku. Tento postoj rozhodne nezvyšuje kvalitu rovnováhy medzi prácou a životom, ak sú ľudia príliš unavení na to, aby po príchode z práce čítali svojim deťom. Okrem toho väčšina, 66 % pracovníkov v Spojenom kráľovstve, ktorí dlho pracujú, za to nie sú platení. Súčasťou kultúry dlhého pracovného času je prejav odhodlania jednotlivca pracovať tým, že bude na pracovisku prítomný, nie nevyhnutne produktívny.
Tým, ktorí tvrdia, že výnimka znižuje byrokraciu, by som odkázal, že záznamy o odpracovaných hodinách by sa mali aj tak zachovať. Ak si všimnete nové návrhy, návrh Rady určite neobsahuje obmedzenie byrokracie.
Roberto Musacchio
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, zajtra sa v Štrasburgu uskutoční veľká demonštrácia odborových zväzov proti skutočnému prevratu, ktorý Rada začala smernicou o pracovnom čase.
Pracovný týždeň, ktorý má šesťdesiatpäť hodín, je zjavný nezmysel. Je neprijateľný tak, ako porušovanie kolektívnych pravidiel a dohôd s odborovými zväzmi. Zďaleka sa tým neprekonáva systém výnimiek typu "opt-out", jednotlivých dohôd o výnimkách. Naopak, stávajú sa všeobecným pravidlom. Dĺžka pracovného času sa vypočítava na základe ročného priemeru, čím sa vytvára mimoriadna flexibilita. Čas odpočinku je tiež neistý a závisí od podnikových zmlúv, ako keby sme my mali považovať neaktívnu časť pracovného času za čiastočnú prácu, čiastočne uznanú a čiastočne zaplatenú. Tento postoj je neprijateľný.
Politika nadmerného využívania pracovníkov, kým je tak veľa ľudí bez práce, je symbolom znehodnocovania pracovnej sily výrazne postihnutej krízou, ktorej čelíme. Parlament by postupoval správne, keby venoval pozornosť zajtrajšej demonštrácii a reagoval na uvedený prevrat Rady, aby v neposlednom rade znova potvrdil svoju suverenitu.
Andreas Mölzer
(DE) Vážený pán predsedajúci, tvrdí sa, že v čase krízy sa ľudia zbližujú. Občania v celej Európe však už dlho majú pocit, že je to práve EÚ a podnikateľská komunita, ktoré sa spájajú proti ľuďom. Pracovný čas vystupuje ako prvok hospodárskej súťaže, pracovný čas a pracovný život sa predĺžil, mzdy klesli a životné náklady sa zvýšili. Zisky pritom rapídne stúpli a platy riadiacich pracovníkov dosahujú závratné výšky.
Kým Parlament rokuje o predĺžení pracovného času, čím dôjde k obmedzeniu ťažko dosiahnutých sociálnych práv, spoločnosti oznamujú dočasné zníženie počtu pracovných hodín pre tisícky zamestnancov a do popredia vystupuje prízrak hromadného prepúšťania. Modely podporované v minulosti, ako napríklad veľmi chválené účty pracovného času, ktoré sú vyčerpané za niekoľko týždňov, ukazujú limity flexibilného pracovného času. Ešte raz opakujem, že kráčame dvoma rôznymi smermi. Na jednej strane hlásame väčšie zosúladenie práce a rodiny s cieľom zvýšiť pôrodnosť, ktorá roky klesá. Na strane druhej umožňujeme, aby sa z nedieľ a štátnych sviatkov postupne stali bežné pracovné dni, pričom tradície a rodinný život nevyhnutne zanikajú. Bežní občania musia v súčasnej kríze prevziať zodpovednosť za chyby finančného spoločenstva a dokonca pomáhať bankám svojimi ťažko nadobudnutými úsporami. Ich dôchodky sú ohrozené a onedlho možno budú musieť opustiť svoje pracovné miesta, zatiaľ čo manažéri zostanú.
Jedným z kritérií, na základe ktorých budú občania Európy posudzovať EÚ, je rozsah možnosti poskytnutia sociálneho zabezpečenia. EÚ sa preto musí rozhodnúť, či uprednostní hospodárske záujmy alebo občanov.
V tejto súvislosti by možno bolo potrebné zvážiť, či by sa prístupový proces Turecka nemal zastaviť predtým, než spôsobí finančný kolaps Európskej únie. Ak však EÚ bude pokračovať v ceste dobrodružného neoliberalizmu a neobmedzenej posadnutosti rozširovaním, nemal by ju prekvapiť pohľad na klesajúcu pôrodnosť alebo sociálne nepokoje. Podpora verejnosti EÚ ako bezpečného útočiska, ktoré nedávno zaznamenalo krátkodobý rast, následne rýchlo vyprchá a môžeme sa ocitnúť v omnoho zložitejšej hospodárskej situácii než v súčasnosti.
Thomas Mann
(DE) Vážený pán predsedajúci, dvakrát som bol na nočnej službe v nemocniciach od 21.00 hod. do 5.00 hod. Každý, kto na vlastnej koži zažil prácu zdravotných sestier, služobne mladších lekárov a vodičov ambulancií, pochopí, že predpoklad rozdelenia pohotovostnej služby na aktívnu a neaktívnu časť nie je vôbec reálny. Obidve časti sú súčasťou pracovného času a musí sa to odzrkadliť na odmenách. Aj Európsky súdny dvor posúdil túto situáciu správne.
Domnievam sa, že Rada má nesprávny názor, ak považuje neaktívnu časť pracovného času za čas odpočinku. Výsledkom by bolo až 72 hodín strávených v službe. Toto nemôžeme požadovať od zamestnancov, ani od pacientov. Ochranu zdravia a bezpečnosť pri práci nesmieme obmedziť. Nie každá pohotovostná služba je však rovnaká. Príkladom sú súkromné požiarne zbory, ktoré som spoznal počas svojej práce ako jeden z 10 spravodajcov systému REACH. Nedávno som pozval členov týchto súkromných požiarnych zborov do Európskeho parlamentu v Bruseli.
Pochádzali z chemického a oceliarskeho priemyslu a letísk. Počet ich zásahov je, našťastie, nízky. Vzhľadom na to je výnimka z maximálneho pracovného týždňa v ich prípade potrebná. Mimochodom, súhlasili s tým zamestnávatelia aj zamestnanci.
V každom prípade však platí, že dohody uzatvárajú sociálni partneri. Voľné vyjednávanie zamestnancov a dialóg medzi sociálnymi partnermi sú zásadnými prvkami sociálnej Európy. Ak neexistuje voľné vyjednávanie zamestnancov, musí štát ustanoviť nariadenia. Ministri napokon súhlasia so zavedením maximálne 48-hodinového pracovného týždňa v EÚ.
V zásade preto podporujem správu pána Cercasa, ale podporujem aj flexibilitu na základe výnimiek pre niektoré povolania. Ak povedie k zmierovaciemu konaniu, rokovania musíme nakoniec viesť pokojne, nie náhlivo. Sociálna Európa si nemôže dovoliť unáhlené reakcie alebo prázdne slová.
Yannick Vaugrenard
(FR) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, najprv by som rád pochválil pozoruhodnú prácu svojho priateľa pána Cercasa, spravodajcu tohto textu, ktorý je opäť predložený na druhé čítanie vďaka prekvapivému kompromisu z júnového zasadnutia Rady.
Belgičania, Cyperčania, Maďari a Španieli ho odmietli a urobili správne, pretože jeho cieľom je dosiahnuť väčšiu flexibilitu, a to na úkor bezpečnosti pracovníkov. To je neprijateľné. Naozaj si myslíte, že v období veľkej nezamestnanosti a množstva plánov na prepúšťanie na celom európskom kontinente potrebujú zamestnávatelia zaviesť pre pracovníkov 65 pracovných hodín alebo viac týždenne?
Istá súdržnosť by Európskej únii pomohla. V súčasnosti finančne podporujeme všetky priemyselné odvetvia, aby sme zabránili prepúšťaniu, čo je správne. Mali by sme však chrániť aj pracovníkov na ich pracovných miestach, pokiaľ ešte sú v spoločnostiach alebo v ich správnych orgánoch. V období, keď majú občania pochybnosti o Európe - a o tom sme práve hovorili - by kompromis Rady, ak ho Parlament prijme, vyslal najhoršiu možnú správu.
Touto smernicou sa musí ustanoviť maximálny týždenný limit pracovných hodín z dôvodu zdravia a bezpečnosti pri práci. Nesmie ísť o smernicu, ktorá naruší sociálny a ľudský rozmer. Toto je stanovisko nášho spravodajcu a Európskej konfederácie odborových zväzov. Toto stanovisko podporím spolu s ním.
Siiri Oviir
(ET) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, členské štáty a inštitúcie Európskej únie mnoho rokov diskutovali a hľadali spoločnú pozíciu v súvislosti so smernicou o pracovnom čase. Dosiahli sa úspechy, ale stále sú ešte nedostatky. Naše hlasovanie ukáže, ako sme sa my v Parlamente nakoniec priblížili k dosiahnutiu spoločnej pozície.
Podporím smernicu, ak sa zachová možnosť pracovať nadčas. Nadčasy nie sú v Estónsku veľmi bežným javom, ale bola by som rada, keby sa ľudia, zamestnanci, mohli sami rozhodnúť, či chcú alebo nechcú pracovať nadčas, buď s cieľom zvýšiť svoj príjem, alebo rozvinúť svoje kariérne príležitosti, alebo z iných osobných dôvodov.
Zákaz pracovať nadčas v smernici by nevyhnutne znamenal, že v niektorých prípadoch by zamestnanci stále museli pracovať nadčas. Pracovali by však nelegálne, inými slovami bez pohyblivej zložky mzdy alebo právnej ochrany. To nikto z nás nechce.
Po druhé, pre malú krajinu, akou je Estónsko, je dôležité, aby bol čas oddychu poskytnutý v rámci náhrady za nadčasy dostatočne dlhý a aby sa poskytol po odpracovaní nadčasu. Požiadavka, aby náhradný čas odpočinku bol udelený okamžite, môže spôsobiť problémy s organizáciou práce, najmä v odvetviach s nedostatkom pracovných síl.
Po tretie, pohotovostná služba znamená pracovný čas. Rada by som poďakovala Francúzsku, predsedníckej krajine EÚ, za úsilie v súvislosti s touto smernicou a za pomoc pri vytváraní spoločnej pozície.
Ilda Figueiredo
(PT) Základným cieľom návrhu Rady je znehodnotiť prácu, prehĺbiť zneužívanie a zabezpečiť vyšší príjem zamestnávateľom, vyššie zisky pre ekonomické a finančné skupiny prostredníctvom pracovného týždňa, ktorý má v priemere 60 alebo 65 hodín, a nižšie mzdy prostredníctvom koncepcie neaktívnej časti pracovného času.
Je to jeden z najnehoráznejších príkladov kapitalistického zneužívania a ohrozuje všetko, čo bolo povedané o zosúladení pracovného a rodinného života. Uvedený návrh je v oblasti ťažko vydobytých práv pracovníkov, ktorí sú ľuďmi, nie strojmi, návratom takmer o 100 rokov. Podporujeme preto zamietnutie tejto hanebnej pozície Rady a vyzývame poslancov, aby počas svojho hlasovania počúvali protesty pracovníkov a zabránili vážnejšiemu sociálnemu napätiu, ďalším spiatočníckym krokom a návratu k istému druhu otroctva v súčasnom 21. storočí.
V tomto období krízy a nezamestnanosti musíme postupne znižovať rozsah pracovného týždňa bez akejkoľvek straty na mzdách s cieľom vytvoriť viac pracovných miest s právami. Musíme tiež rešpektovať dôstojnosť tých, ktorí pracujú.
Jim Allister
Vážený pán predsedajúci, som rozhodne proti zrušeniu práva Spojeného kráľovstva uplatňovať výnimku zo smernice o pracovnom čase. Naozaj by som poprel právo tohto Európskeho parlamentu na pokus o zbavenie mojej krajiny tejto výnimky. Podľa môjho názoru je kontrola pracovných hodín výlučne vnútroštátnou záležitosťou, nie záležitosťou nátlaku z Bruselu.
Ak britským pracovníkom povolila nimi zvolená vláda pracovať viac než 48 hodín týždenne, prečo by to potom malo prekážať tým, ktorých vlády sú normatívnejšie? Úprimne povedané, nemali by ste sa tým zaoberať. Táto otázka má však zásadný význam pre britský obchod, najmä v čase obrovského tlaku vyplývajúcemu z hospodárskeho poklesu, keď maximálna flexibilita a nižšia, nie vyššia miera regulácie je kľúčom k hospodárskej obnove. Všetci by sme sa mali venovať maximálnemu zvýšeniu európskej výroby, dosahovaniu predaja nášho tovaru doma a v zahraničí a zjednodušeniu rastu obchodu.
Máme tu však ideológov, ktorí majú v pláne podstrčiť svoj vzácny sociálny program každému aj vtedy, keď ho nikto nechce. Naozaj nastal čas, aby si tento Parlament správne stanovil svoje priority. Odmietnutie tohto pokusu o zrušenie britskej výnimky typu "opt-out" by bolo dobrým začiatkom.
Csaba Öry
(HU) Nedávno sme si všimli, že verejná mienka sleduje túto otázku s mimoriadnym záujmom. Sleduje predovšetkým aspekty, o ktorých rokujeme aj my, to znamená otázky súvisiace s výnimkou typu "opt-out" a pohotovostnou službou. Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, stále počúvame dve argumenty: prvý sa týka názoru na flexibilitu a druhý otázky slobody voľby. Zdá sa, že konáme tak, ako keby zamestnávatelia a zamestnanci boli naozaj rovnocennými partnermi, ktorými nie sú. Jednou z jasných funkcií a úloh pracovného práva je dôsledne vyvažovať túto nerovnosť. Ako uviedli sociálne orientovaní politici, žobrák má rovnaké právo spať pod mostom ako milionár. V tejto súvislosti, samozrejme, rozprávame o zmluvnej slobode. V skutočnosti však máme na mysli situáciu nerovnosti, ktorá nepodporuje flexibilitu, ale skôr zachováva nerovnosť.
Pre dosiahnutie flexibility je však väčším prínosom riešenie formulované v prvom čítaní Parlamentu. Počas 26 týždňov môže osoba pracovať až 72 hodín. Tým sa prispôsobí potrebám trhu, veľkému množstvu objednávok a veľkej pracovnej záťaži. Samozrejme, že je potrebné aj oddychovať, a domnievam sa, že v tom musí spočívať cieľ smernice, ktorá sa týka ochrany zdravia a bezpečnosti pri práci.
Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, ak ráno do kníhkupectva alebo obchodu s odevmi nepríde žiadny zákazník alebo návštevník, znamená to, že pre predajcu prebieha neaktívna časť pohotovostnej služby, ktorá by tak mala byť hodnotená odlišnou sadzbou? Správne stanovisko spočíva v tom, že ak pracovníci nemôžu využiť svoj čas tak, ako si želajú, ale vyžaduje sa od nich, aby šli na miesto výkonu svojej práce, musí sa tento čas považovať za pracovný. Odmena za vykonanú prácu je úplne iná záležitosť. O jej podmienkach môžu rokovať príslušné organizácie zamestnávateľov a pracovníkov. Je možné prispôsobiť ich skutočnej situácii v každej krajine a právomoci členských štátov. Pracovný čas je však pracovný čas a tak o ňom musíme uvažovať. Súhlasím preto s rozhodnutím Súdneho dvora, ale nesúhlasím s kompromisom Rady ani ho nepodporujem.
Maria Matsouka
(EL) Vážený pán predsedajúci, najprv by som rada zablahoželala pánovi Cercasovi, pretože nám predložil znamenitú správu napriek neprijateľnej spoločnej pozícii Rady. V skutočnosti sa zdá, že úvodný návrh Komisie aj spoločná pozícia Rady predstavujú vážnu hrozbu pre zdravie a bezpečnosť pracovníkov a, čo je ešte dôležitejšie, pre rovnováhu medzi pracovným a súkromným životom, ktorú sa snažíme dosiahnuť. Čo je však horšie, tieto konkrétne návrhy sú zostavené tak, aby zavádzali stredoveké pracovné podmienky v súlade s osobitosťami a príkazmi hospodárskeho neoliberalizmu. Ide presne o túto neoliberálnu stratégiu, ktorá podporuje a napomáha nerovný a jednostranný rozvoj, zneužívanie pracovníkov, opätovné využívanie nezamestnaných a v konečnom dôsledku rozklad odborových zväzov. Súčasná bezvýchodisková situácia hospodárstva a sociálne nepokoje sú zjavne dôsledkom štrukturálnej krízy neoliberálneho modelu. Spoločná pozícia Rady by preto mala byť stiahnutá a mal by sa predložiť nový návrh, ktorý podporí solidaritu, politickú rovnoprávnosť a sociálnu spravodlivosť.
Marian Harkin
Vážený pán predsedajúci, dnes večer rokujeme o veľmi dôležitom právnom predpise a naším rokovaním a hlasovaním vyšleme veľmi jasnú správu pracovníkom a rodinám v celej EÚ.
Keď v Írsku rokujeme o sociálnej politike, kladieme si jednu otázku: Sme bližšie k Bostonu alebo k Berlínu? V súvislosti s dnešnou diskusiou musíme byť bližšie k Berlínu, to znamená, či Berlín alebo vlastne Paríž môžu znamenať skutočný posun v oblasti zdravia a bezpečnosti pracovníkov. Vypočula som si pani Létardovú, ktorá nás požiadala, aby sme sa správali zodpovedne, a som presvedčená, že pán Cercas postupoval práve týmto spôsobom.
Na zasadnutí Rady minulý týždeň v rámci rokovania o Lisabonskej zmluve sa Rada zaviazala posilniť práva pracovníkov. Rada a Parlament majú teraz príležitosť tento záväzok splniť. V Parlamente okrem toho často hovoríme o rovnováhe medzi pracovným a súkromným životom a každý súhlasne pritakáva. Zase máme príležitosť pomôcť zabezpečiť rovnováhu medzi pracovným a súkromným životom pre občanov Európy.
Nezabúdajte, ako už spomínal pán Silva Peneda, 48 hodín týždenne znamená osem hodín denne a šesť dní v týždni. Pán Bushill-Matthews rozprával o žene, ktorá pracuje 12 hodín denne, sedem dní v týždni, ako keby to bolo prijateľné. Je to úplne neprijateľné a nemali by sme sa zúčastňovať na tomto druhu zneužívania.
Ako som už uviedla, dnešná rozprava a naše hlasovanie o tejto správe vyšlú jasný signál občanom Európy. Musíme vyslať jasnú správu o tom, že sociálna Európa je nažive a v dobrej kondícii.
Georgios Toussas
(EL) Vážený pán predsedajúci, spoločná pozícia Rady o organizácii pracovného času je protipracovným nezmyslom a správne vzbudila hurikán protestov pracovníkov v členských štátoch. Správa pána Cercasa sa nedotýka textu reakcionárskych návrhov v spoločnej pozícii Rady. Obsahuje súhlasný postoj k rozdeleniu času medzi aktívnu a neaktívnu časť za predpokladu, že uznáva pojem neplatenej, neaktívnej časti pracovného času. Pracovníci v obchodných domoch, personál pracujúci v nemocnici, lekári a poskytovatelia služieb pracujú v nevyhovujúcom režime sú nútení zostávať v práci dvanásť alebo štrnásť hodín denne. Predlžuje sa v nej doba na stanovenie priemeru pracovného času zo štyroch mesiacov, ktoré sa uplatňujú v súčasnosti, na dvanásť mesiacov, zachováva sa výnimka typu "opt-out", narúša sa pevne stanovený denný pracovný čas, platby za nadčasy, dni strávené služobnou prítomnosťou na pracovisku a kolektívne pracovné zmluvy vo všeobecnosti. Zamestnávatelia sú podporovaní vo svojom úsilí ešte viac zovšeobecniť flexibilné spôsoby zamestnávania, čo bude mať vážne a bolestivé dôsledky na systémy sociálneho zabezpečenia. V súčasnosti, keď možnosti zvyšovania produktivity pracovnej sily umožňujú zníženie pracovného času a zvýšenie voľného času, je tento druh návrhu neprijateľný. Z toho dôvodu sme zásadne proti spoločnej pozícii Rady a návrhu pána Cercasa.
Juan Andrés Naranjo Escobar
(ES) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, na úvod by som chcel doslovne citovať z vášho dokumentu, v ktorom predkladáte obnovený sociálny program. Tvrdí sa v ňom, že "Komisia takisto vyzýva všetky členské štáty, aby boli príkladom a ratifikovali a implementovali dohovory MOP..."
Dnes však rokujeme o smernici zameranej proti uvedeným kritériám tým, že umožňuje členským štátom regulovať dĺžku pracovných týždňov až do 60 alebo 65 hodín, ktorých priemer je stanovený na základe viac ako troch mesiacov.
Pán komisár, je tento prístup dôsledný? Môžeme prijímať zákony, ktoré sú v rozpore s našimi vlastnými odporúčaniami? Cieľom smernice je ustanoviť minimálne pravidlá na zabezpečenie zdravia a bezpečnosti pracovníkov prostredníctvom dvoch nástrojov: čas odpočinku a obmedzenie pracovného týždňa.
Smernica obsahuje výnimky v súvislosti s obidvoma prípadmi. My však nehovoríme o výnimkách, ako ste to sám uviedli, pán komisár. Naopak, hovoríme len o výnimkách z jedného zo základných prvkov smernice.
Flexibilita nie je odôvodnením tohto postupu. Zvyšovanie počtu pracovných hodín si nemôžeme zamieňať s flexibilitou, ktorú podniky a pracovníci potrebujú. Smernica poskytne len dostatočný priestor pre sezónne výkyvy, vysokú produkciu a potrebu niektorých činností.
Pán komisár, každému pomôže dosiahnutie cieľa flexiistoty, inými slovami úspech pri zosúladení osobného a rodinného života s pracovným životom. S cieľom dosiahnuť toto zosúladenie sa musíme snažiť o rozvoj kultúry spolupráce a transparentnosti a umožniť, aby kolektívna nezávislosť zohrávala svoju úlohu v rámci organizácie pracovného času.
Vážený pán predsedajúci, keď Rada v septembri prijala svoju spoločnú pozíciu, bol to zlý deň pre sociálny dialóg. Som presvedčený, že v súčasnosti by sme dosiahli dohodu, keby sa úprava a organizácia pracovného času ponechala na kolektívnej nezávislosti.
Som si istý, že deň hlasovania, keď všetci budeme niesť svoju zodpovednosť, bude pre každého dobrým dňom.
Je správne reformovať, ale správne je aj zachovať tie prvky, ktoré nás najviac spájajú a najmenej rozdeľujú, ktoré posilňujú Európu a ktoré umožnia, aby problémy, ktoré v súčasnosti rieši, posilnili sociálnu Európu. Musíme napredovať v hospodárskej a sociálnej oblasti, pretože tieto oblasti nemôžu prežiť samostatne.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, oceňujem prácu pána Cercasa a zároveň by som hneď na úvod rád povedal, že nevyhnutnosť zmeny tejto smernice o organizácii pracovného času bola nadovšetko jasná. Bol by som tiež rád, keby sme v tejto rozprave potvrdili záver hlasovania vo Výbore pre zamestnanosť a sociálne veci.
Dnes sú tu prítomní lekári, zajtra prídu do Štrasburgu predstavitelia pracovníkov z celej Európy, ktorých zvolala Európska konfederácia odborových zväzov. Prídu, aby prejavili svoje odhodlanie zamietnuť kompromis, ktorý Rada prijala v súvislosti so smernicou. Pokiaľ ide o ostatné otázky, pýtam sa, či to mohlo byť inak.
Chceme si stanoviť dva jasné ciele. Prvý spočíva v zachovaní 48-hodinového obmedzenia maximálnej dĺžky pracovného týždňa v Európskej únii. Tým by sa zrušila doložka o výnimke typu "opt-out", podľa ktorej sa možno uvedenému obmedzeniu vyhnúť a pracovný týždeň by mohol mať 60 alebo 65 hodín. Druhý cieľ sa týka pohotovostnej služby, ktorú nemožno považovať za neaktívnu časť pracovného času, ale musíme ju podľa všetkého považovať za pracovný čas rovnako, ako je primerané zabezpečiť právo na náhradný čas odpočinku pre zdravotný personál.
S týmito cieľmi môže a mal by súhlasiť každý v Parlamente, pretože predstavujú spôsob, ktorý bráni tomu, aby faktory hospodárskej súťaže vyvolali sociálny dumping a väčšie zneužívanie pracovníkov. Úprimne verím, že ako poslanci Európskeho parlamentu sa môžeme dohodnúť na týchto stanoviskách, pretože naozaj predstavujú novú sociálnu Európu.
Patrizia Toia
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, návrh Rady, ktorým sa odstraňuje rovnováha dosiahnutá v minulosti, mám na mysli vynikajúcu prácu pána Cocilova v tejto oblasti, sa nestretáva s našou podporou. Znamená krok späť v mnohých otázkach súvisiacich s prácou, rovnováhou medzi pracovným a súkromným životom a istotou zamestnania a predstavuje voľbu, ktorá oslabuje práva pracovníkov, ktoré sú v konečnom dôsledku právami nás všetkých, našich detí a obyčajných ľudí.
Okrem toho nechcem, aby bol tento argument považovaný za odborársky alebo prokorporatívny, pretože chráni zdravotný personál. Nie je ani jedným, ani druhým. Ako politička nekonám v mene podnikov alebo odborových zväzov, ale v mene občanov. Keď prijímam rozhodnutia, premýšľam nad občanmi a nad ich sociálnymi právami, o ktorých zásadnej dôležitosti v Európe som presvedčená. Nemôžem teda prehliadať Európu, ktorej sa nedarí napredovať v duchu svetového vývoja, Európu, ktorá sa, naopak, dopúšťa obrovských chýb pri rozhodnutiach a nesprávne si zamieňa oslabenie ochrany s flexibilitou a slobodou. Vážnosť situácie znásobuje aj to, že Európa prechádza obdobím svojej najhoršej krízy a nádej na prosperitu a rast je malá.
Pani Létardová, predstavitelia Rady a Komisie, ak nepochopíme to, že miliónom pracovníkov hrozí v súčasnosti strata zamestnania, že pociťujú neistotu svojho postavenia a, samozrejme, že okrem výnimky typu "opt-out" nemajú v zmluve inú možnosť dobrovoľne sa rozhodnúť, potom musím povedať, že nemáme žiadnu predstavu o tom, čo sa skutočne deje v spoločenskom a rodinnom živote európskych občanov.
Z toho dôvodu podporíme návrhy pána Cercasa a dúfame, že všetci poslanci Európskeho parlamentu budú postupovať rovnako. Musím povedať, že neochota Rady rokovať v tejto fáze nás núti, aby sme na zmierovacom konaní dosiahli v diskusii a rokovaní prevahu.
Gabriele Stauner
(DE) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, pohotovostná služba je pracovný čas, ako o tom správne rozhodol Európsky súdny dvor. Členské štáty sa naozaj doteraz dobre prispôsobili tejto situácii a ani jedna nemocnica alebo iná inštitúcia v dôsledku toho neskrachovala.
Pohotovostná služba, o ktorej práve rokujeme, okrem toho vyžaduje prítomnosť pracovníkov na pracovisku. Všetko ostatné je čas pracovnej pohotovosti, čo je úplne odlišná záležitosť. Podľa môjho názoru je rozdelenie pohotovostnej služby na aktívnu a neaktívnu časť - ktoré je možno podrobnejšie vymedzené viac či menej, ale v každom prípade dobrovoľne odhadovaným výpočtom priemeru - absurdné. Aby som sa vyjadrila z právneho hľadiska, pracovníci sú napokon k dispozícii zamestnávateľom, podliehajú ich nariadeniam a nemôžu si slobodne rozdeliť svoj čas.
V zásade som proti individuálnym výnimkám. Všetci napokon vieme, že pracovnoprávne vzťahy sa nevyznačujú rovnosťou postavenia, ale protikladom medzi stále ekonomicky silnejšími zamestnávateľmi na jednej strane a na druhej strane pracovníkmi, ktorí sú závislí od svojich možností pracovať. Individuálne pracovné právo bolo totiž vytvorené presne s cieľom vyrovnať postavenie strán tohto vzťahu. Pracovníci, ktorých prežitie závisí od ich pracovných miest, budú v prípade potreby riskovať svoje zdravie, aby uživili seba a svoje rodiny. V hospodársky zložitom období, ktoré prežívame v súčasnosti, mimochodom, pre vážne chybné rozhodnutia nekompetentných manažérov, je na pracovníkov vyvíjaný ešte väčší tlak. Ľudské bytosti však nie sú stroje, ktoré sú schopné pracovať bez prestávky.
Podľa môjho názoru je stanovisko Rady v tejto otázke neprijateľné. Dôrazne podporujem správu nášho výboru a stanovisko svojho kolegu pána Silvu Penedu a dúfam, že v zmierovacom postupe nájdeme kvalitné a ľudské riešenie.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Vážený pán predsedajúci, jediná služba, ktorú nám spoločná pozícia Rady a úsilie francúzskeho predsedníctva poskytli, spočíva v tom, že znova diskutujeme o tejto problematike. V čase Vianoc si spomenieme na knihu Vianočná koleda od Charlesa Dickensa, v ktorej zamestnávateľ v istej krajine v Európe nedá svojmu ťažko pracujúcemu zamestnancovi dovolenku. Tento motív z knihy Vianočná koleda by sme radi ukončili. Krajiny ako Grécko hlasovali s menšinou a nepodporili kompromis. Grécko neustále podporuje 48-hodinový pracovný týždeň a nechce uskutočniť žiadnu zmenu v organizácii pracovného času bez dialógu a dohody medzi zamestnávateľmi a pracovníkmi. Ako sa vyjadrili moji kolegovia poslanci, boli by sme radšej, keby zajtra nebola demonštrácia, či už zamestnávateľov alebo pracovníkov. Uprednostnili by sme sociálny dialóg a kolektívne vyjednávanie.
Jeden z mojich kolegov poslancov spomenul obdobie stredoveku. V stredoveku však dodržiavali nedeľu ako deň voľna. Dokonca ani otroci v nedeľu nepracovali a dnes sme zo smernice odstránili skutočnosť, že nedeľa musí byť zahrnutá v rámci voľných dní zamestnanca. Z toho dôvodu boli predložené dva pozmeňujúce a doplňujúce návrhy a ja vyzývam Parlament na ich podporu, aby návrh Parlamentu zahŕňal tieto dva prvky európskej civilizácie, a dúfam, že ho podporia všetci vážení poslanci, ktorí, ako vidím, majú neaktívnu časť svojho pracovného času, ale sú platení za jeho aktívnu časť. Zajtra by sme mali započítať menej času poslancom, ktorí nie sú v Parlamente.
Richard Falbr
- (CS) Takmer od ratifikácie Maastrichtskej zmluvy, ktorá pre mnohých ľudí znamenala víťazstvo neoliberálnych ekonomických politík, sme svedkami postupného a sústredeného útoku na európsky sociálny model. Po opustení keynesiánskeho korporativistického socio-ekonomického modelu, v rámci ktorého sa sociálny dialóg a silné zasahovanie štátu považujú za bežné, sme dospeli do súčasného stavu. Ten spočíva v úplnom zlyhaní neoliberálneho kapitalizmu a v požiadavkách voči štátu, ktorý mal byť čo najviac zoštíhlený a vplyv ktorého mal byť obmedzený na minimum.
Nerozumiem, ako môže niekto presadiť to, čo Rada predložila po dohode s Komisiou. Je cieľom uskutočniť ďalší krok smerom k socialistickému kapitalizmu pre bohatých a kovbojského kapitalizmu pre chudobných? Návrat do 19. storočia nikomu nepomôže. Musíme preto kategoricky odmietnuť návrh smernice až kým nebude obsahovať pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ktoré predložil pán spravodajca Alejandro Cercas.
Mihael Brejc
(SL) Táto smernica neumožňuje rozšírenie 40-hodinového pracovného týždňa na 60-hodinový. Nevyžaduje ani to, aby zamestnanci pracovali 60 až 65 hodín týždenne vrátane nadčasov. Naopak, ustanovuje rámec a podmienky na to, aby to bolo možné. Z toho dôvodu sa 60 hodín, o ktorých diskutujeme, nemôže prirovnávať k platným ustanoveniam vnútroštátnych zákonov, ktoré obsahujú obmedzenie týždenného pracovného času na 40 hodín alebo menej. Takéto prirovnania nie sú vhodné, pretože vrhajú na smernicu zlé svetlo.
Uvedenou smernicou sa však naozaj zavádza obmedzenie maximálnej možnej dĺžky pracovného času. Niekto dnes neuviedol, že mnoho zamestnancov finančných inštitúcií, právnických firiem, investičných spoločností a podobne pravidelne pracuje 60, 70 alebo viac hodín bez toho, aby to vyvolalo akýkoľvek údiv. Touto smernicou sa stanovuje horná hranica, ktorú nemožno prekročiť.
Musíme sa tiež vžiť do pozície zamestnávateľov, najmä malých a stredných podnikov, pre ktorých je nepochybne veľmi ťažké prežiť na trhu, ak sa stretávajú s príliš veľkým množstvom formálnych prekážok. Musíme pochopiť ich situáciu, predovšetkým ak sú niekedy nútení použiť všetku energiu na splnenie svojich zmluvných záväzkov a ak sú, samozrejme, pracovníci nútení pracovať dlhšie. K tejto situácii dochádza so súhlasom zamestnanca a, samozrejme, za dodatočnú platbu, nie automaticky každý týždeň.
Stručne povedané, systémy pohotovostnej služby sa tiež výrazne líšia. Všetci sme spomínali lekárov. Zabúdame však na kempingy, rodinné hotely a mnohé pracovné činnosti súvisiace s poskytovaním služieb, kde sú ľudia služobne prítomní na pracovisku a niekedy musia byť v pohotovosti. Na záver by som uviedol, že Rada navrhla istý kompromis a my zjavne dospejeme do fázy zmierovacieho postupu. Dúfam, že dovtedy nájdeme rozumné riešenie.
Anja Weisgerber
(DE) Vážený pán predsedajúci, zásadu, podľa ktorej sa celá pohotovostná služba má považovať za pracovný čas, musíme zachovať. V tomto s pánom spravodajcom súhlasím. Som presvedčená, že spoločnú pozíciu musíme v tomto zmysle zmeniť a doplniť. V spoločnej pozícii sa dokonca predpokladá možnosť považovať neaktívnu časť pohotovostnej služby za čas odpočinku. To by mohlo viesť k maratónom v dĺžke 72 hodín a dlhšej služobnej prítomnosti na pracovisku, čo by nemalo byť povolené v žiadnom členskom štáte. Vítam preto skutočnosť, že výbor v tejto súvislosti prijal moje pozmeňujúce a doplňujúce návrhy.
Chcela by som vás však požiadať, aby sme nezabúdali, že smernica o pracovnom čase sa netýka len lekárov, ale aj množstva iných povolaní a že pracovníci sú v čase pohotovostnej služby zaťažení pracovnými povinnosťami vo veľmi odlišnej miere. Týka sa to napríklad aj požiarnikov, ktorí sa môžu počas pohotovostnej služby venovať spánku alebo dokonca rekreačným aktivitám. Požiarnici preto obhajujú možnosť výnimky z maximálnej dĺžky pracovného týždňa.
Preto som zástankyňou možnosti hľadania individuálnych riešení na mieste prostredníctvom kolektívnych, nie individuálnych výnimiek typu "opt-out". V minulosti uzatvárali zmluvné strany v tejto súvislosti prakticky orientované kolektívne zmluvy. Otvorene podporujem takéto posilnenie slobodného kolektívneho vyjednávania.
Nová kolektívna výnimka je okrem toho značne ústretovejšia voči pracovníkom než súčasný režim. Výnimky typu "opt-out" je možné uplatňovať iba so súhlasom príslušného pracovníka. Tento súhlas nesmie byť poskytnutý v súvislosti s pracovnou zmluvou. Ak budeme hlasovať proti tejto možnosti kolektívnych zmlúv, podstupujeme riziko, že vôbec nedôjde k revízii smernice o pracovnom čase, a ohrozujeme aj príležitosť na tieto výnimky, ktoré sú ústretové voči pracovníkom.
Budem preto hlasovať proti pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom, ktorých cieľom je zrušiť výnimku. Súhlasím totiž s takýmto slobodným kolektívnym vyjednávaním a individuálnymi riešeniami na mieste.
Mario Mauro
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, ovocím našej práce nie je len produkcia tovaru a služieb, ale splnenie životného cieľa, naplnenie túžby, ktorá nás vedie na ceste za šťastím. Z toho dôvodu musíme zaujať uvážlivý prístup k rozhodnutiam o politike zamestnanosti a musíme mať odvahu bojovať za svoje presvedčenie.
Považujem preto za správne, aby Parlament súhlasil so zmierovacím postupom a podporil na jednej strane stanovisko pána spravodajcu, ale najmä pozmeňujúce a doplňujúce návrhy pána Silvu Penedu. V tejto súvislosti musím povedať, že je zrejmé, že pohotovostná služba v zdravotníckych povolaniach by mala byť v plnej miere uznaná za pracovný čas. Toto musíme v každom prípade zabezpečiť.
Stephen Hughes
Vážený pán predsedajúci, mnoho ľudí sa nesprávne domnieva, že ak prijmeme stanovisko, ktoré navrhuje pán Alejandro Cercas, nebudú môcť priemerne pracovať viac ako 48 hodín za týždeň. Samozrejme, že to nie je pravda.
Sme zásadne proti výnimke, pretože toto je zákon, ktorý sa týka zdravia a bezpečnosti. Navrhli sme však stanovenie priemeru pracovného času na základe 12 mesiacov namiesto 4 mesiacov, na základe ktorých sa stanovuje priemer v súčasnosti. Tým vznikne jednotlivcom a firmám priestor pre obrovskú flexibilitu pri plánovaní pracovného času. V skutočnosti pre takú možnosť flexibility, že samotná Rada mala v úmysle zahrnúť obmedzenie 60 alebo 65 hodín týždenne v závislosti od obdobia, za ktoré sa počíta priemer. My sme to neurobili. Obsiahnutý rozsah flexibility je omnoho lepší, než uplatňovanie výnimky typu "opt-out". Je to oveľa lepšia možnosť pre firmy a jednotlivcov. Dúfam, že správu z tejto rozpravy bude zreteľne počuť.
Ewa Tomaszewska
- (PL) Myšlienka rozdelenia pracovného času na aktívnu a neaktívnu časť je nebezpečným a nečestným prístupom. Ak sa časť pracovného času stráveného na pracovisku a venovaného v plnej alebo čiastočnej miere plneniu povinností pre zamestnávateľa nevyužíva na plnenie osobitných úloh, tento čas nemožno považovať za čas odpočinku. Zamestnanec napokon nemôže stráviť tento čas so svojou rodinou a nemôže si ho ani organizovať podľa vlastných predstáv. Tento čas by mal byť odmenený rovnakou sadzbou.
Ďalšia otázka sa týka možnosti predĺženia pohotovostnej služby bez primeranej odmeny s údajným súhlasom zamestnanca. Týka sa najmä lekárov. Rada by som poznala akéhokoľvek pacienta, v ideálnom prípade člena Európskej rady, ktorý by s radosťou súhlasil s operáciou, ktorú by vykonal lekár po 23-hodinovej službe. Nejde len o porušenie zamestnaneckých práv lekára, ale aj o porušenie práv pacienta. Nemocnice v Poľsku nechceli zamestnať lekárov, ktorí odmietli podpísať doložku o výnimke typu "opt-out". Rada by som Parlamentu pripomenula, že právo na osemhodinový pracovný čas sa dosiahlo pred druhou svetovou vojnou.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Sociálna Európa musí zaručiť, aby každý európsky občan mohol slušne žiť zo svojho platu. Slušná práca musí zaručiť slušný život.
Rešpektovanie zamestnancov zahŕňa vytvorenie času na prácu a oddych, ktorý im umožní relaxovať a tráviť dostatok času s ich rodinami. Rodičia musia svoje deti usmerňovať a dohliadať na ne. Ak však majú na svoje rodiny menej času, alebo ho nemajú vôbec, môže to mať negatívne dôsledky na výchovu detí. Žiadny zamestnávateľ nesmie žiadať zamestnanca, aby pracoval viac než 48 hodín týždenne.
Domnievam sa, že v smernici o pracovnom čase musíme venovať viac pozornosti osobitnej situácii pohotovostnej služby, ktorú vykonáva zdravotný personál. Podporujem správu pána Cercasa, ktorá chráni záujmy zamestnancov bez toho, aby prehliadala oprávnené záujmy zamestnávateľov, a ponúka im možnosť prispôsobiť organizáciu pracovného času ich potrebám. Vítam tiež pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ktoré zdôrazňujú dôležitosť kolektívnych pracovných zmlúv.
Dragoş Florin David
(RO) V atmosfére súčasnej finančnej krízy, ktorá má priamy vplyv na ekonomický a spoločenský život európskych občanov, zohráva smernica o pracovnom čase v európskych sociálnych politikách zásadnú úlohu.
Správa pána Cercasa obsahuje logický a koherentný prístup k procesu hodnotenia záverov týkajúcich sa uplatňovania tejto smernice na úrovni členských štátov. Uvedená smernica predstavuje v súčasnosti flexibilný nástroj na vymedzenie úrovne ochrany, na základe ktorej nie sú povolené činnosti ohrozujúce zdravie a bezpečnosť pracovníkov.
Jan Tadeusz Masiel
- (PL) Vážený pán predsedajúci, vzhľadom na to, že sa táto rozprava blíži k záveru, rád by som ešte slovne podporil správu pána Cercasa a stanovisko prijaté Výborom pre zamestnanosť a sociálne veci, ktoré sa nezmenilo od roku 2005 a bolo potvrdené hlasovaním 6. novembra.
Náš výbor mal dostatok času na zváženie svojho stanoviska a som presvedčený, že výsledok nášho hlasovania sa odzrkadlí pozajtra počas hlasovania na plenárnom zasadnutí. Hlasovali sme v plnom súlade so sociálnym acquis Európy, ktoré staršie členské štáty dodržiavajú spoločne s novými a poskytujú nám príklad a podporu. Kompromis dosiahnutý na zasadnutí Rady v júni je neprijateľný.
Moji voliči a najmä lekárske kruhy v Poľsku sledujú činnosti Parlamentu s určitou obavou. Odôvodnene namietajú, že odmeňovaný by mal byť celý pracovný čas, nielen aktívna časť pohotovostnej služby. Je to naozaj prípad, v ktorom sa kompromis Rady vzťahuje na potenciálnu flexibilitu na úrovni sociálnych partnerov a kolektívnych zmlúv. Poľskí pracovníci sa však domnievajú, že nemajú dostatočnú moc na rokovanie so svojimi zamestnávateľmi a potrebujú silnú podporu Európskeho parlamentu.
Gabriela Creţu
(RO) Počas dlhých rozpráv o tejto správe zaznela obava, že v rámci zajtrajšieho hlasovania možno nedosiahneme väčšinu získanú v prvom čítaní, pretože tí, ktorí sa medzičasom pripojili, narušili rovnováhu v tomto Parlamente.
Skutočne je pravda, že pravicové vlády v Rade prijali rovnakú pozíciu bez ohľadu na to, či je ich geografická poloha na Východe alebo Západe. Je však potrebné objasniť ďalšiu otázku. Pracovníci z východnej Európy podporujú s rovnakým presvedčením pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ktoré predkladá Európsky parlament, kým Rada ich odmieta. Odborové zväzy z Rumunska, ktoré budú zajtra v Štrasburgu tiež zastúpené, si napríklad uvedomujú, že práva, ktoré získali, nezískali navždy, ale musia ich neustále chrániť. Ich posolstvo je jasné. Nie neobmedzený pracovný čas, ale oveľa účinnejšie riešenie súčasných problémov, ktoré je zamerané na zastavenie nekontrolovaného šírenia zle platených pracovných miest vrátane miest pre pracovníkov z východnej Európy.
Jacek Protasiewicz
- (PL) Vážený pán predsedajúci, nepochybujem, že dobré podmienky pre pracovníkov a bezpečnosť pri práci sú otázky blízke srdcu všetkých poslancov, ktorí sa zúčastňujú na tejto rozprave.
Všetci si však uvedomujeme, že platná smernica o pracovnom čase si vyžaduje určité zmeny a doplnenia. Otázky, ktoré z toho vyplývajú, súvisia s charakterom a cieľom týchto zmien a doplnení. Nie je jednoduché odpovedať na tieto otázky, ktoré boli niekoľko rokov predmetom vášnivej rozpravy v tomto Parlamente aj v Rade. Rada nakoniec predložila rozumný kompromis. V súčasnosti sa dá ťažko očakávať, že vlády krajín, z ktorých väčšina skutočne uplatňuje zásadu o výnimke, zrazu prestanú výnimku uplatňovať, a to najmä v súvislosti so súčasnou hospodárskou krízou. Chcel by som na to upozorniť predovšetkým poslancov, ktorí požadujú pevné stanovisko k otázke výnimky typu "opt-out".
Vážený pán predsedajúci, v Poľsku máme múdre príslovie, podľa ktorého lepšie je nepriateľom dobrého. Rád by som zdôraznil, že sme dosiahli kvalitný kompromis a mali by sme ho prijať v záujme dobrých podmienok európskych pracovníkov.
Proinsias De Rossa
Vážený pán predsedajúci, podporujem balík návrhov pána Cercasa. Domnievam sa, že základom tejto rozpravy je to, že ľudské bytosti sú spoločenské. Nie sú to stroje a na pracovisku by sa s nimi nemalo takto zaobchádzať. Osoba, ktorá žiada zamestnávateľa o zamestnanie, nemá možnosť odmietnuť podpísať formulár, v ktorom je uvedené, že si odopiera právo na to, aby sa na ňu vzťahovala smernica o pracovnom čase. Námietka, že zrušenie výnimky typu "opt-out" je v určitom zmysle útokom na slobodu, teda nie je správna. V skutočnosti je útokom na zneužívanie zamestnanca, ktorý musí pracovať, aby prežil.
Podľa môjho názoru je súčasná výnimka, ktorá sa uplatňuje v 14 členských štátoch, útokom na predstavu budovania Európy na základe spoločných slušných pracovných a životných podmienok a my nesmieme dovoliť, aby bol tento útok úspešný.
Valérie Létard
úradujúca predsedníčka Rady. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, pán Cercas, dámy a páni, smernica o pracovnom čase má, samozrejme, veľký význam zo symbolického hľadiska a skutočne vyvoláva otázky zásadného významu. Jednou z nich je sloboda voľby pracovníkov verzus ochrana ich zdravia a bezpečnosti.
Presne v tomto bode máme ťažkosti pri dosiahnutí dohody. Ako som už naznačila, Francúzsko výnimku dlho odmietalo. Náš postoj sa však zmenil a súhlasili sme so spoločnou pozíciou. Prečo? Pretože smernica nie je zameraná na oslabenie práv ľudí alebo vyvolanie sociálneho úpadku.
Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, jej cieľom je umožniť, aby sa členské štáty zaoberali touto otázkou osobitným spôsobom tak, že zohľadnia jej neaktívne časti. Všetky členské štáty riešili problematiku týchto častí osobitným spôsobom a cieľom Rady nie je nič iné, než to, aby zachovala status quo, rovnováhu, ktorú oslabujú rozsudky Súdneho dvora.
Druhý dôvod spočíva v tom, že v súvislosti s výnimkou typu "opt-out" vedie spoločná pozícia k zlepšeniu práv pracovníkov, ktorých sa týka transpozícia tejto výnimky. Zjavne nevzniká povinnosť využiť túto výnimku. Táto výnimka sa bez záruk uplatňovala od roku 1993. Ako uviedla pani Lynneová, pozíciou Rady sa záruky zavádzajú. Dúfam, že zvíťazí pragmatický prístup. Spoločná pozícia nezahŕňa nikoho, kto by popieral svoje zásady a presvedčenie.
Francúzske predsedníctvo vám dnes v mene Rady tvrdí, že spoločná pozícia je vzhľadom na rovnováhu síl medzi členskými štátmi a naliehavú potrebu nájsť riešenie v súvislosti s pohotovostnou službou nepochybne najlepším kompromisom na dosiahnutie revidovanej smernice. Dámy a páni, toto som chcela povedať na doplnenie svojich úvodných poznámok.
Vladimír Špidla
Rád by som zopakoval slová pani Létardovej o hĺbke a zaujímavosti rozpravy. Táto rozprava sa týka otázok mimoriadnej dôležitosti a podľa môjho názoru musí v tejto chvíli rozhodnúť Parlament. Následne bude zrejmé, v akom rámci môžu prebiehať ďalšie diskusie. Vzhľadom na to, že niektoré stanoviská spomenuté v rozprave nezodpovedali skutočnej situácii, by som iba rád uviedol, že by bolo možno užitočné jasne a vecne prebrať niektoré základné fakty.
V súčasnosti platí smernica o pracovnom čase. Na základe smernice môžu jednotlivé členské štáty zaviesť výnimku. Výnimku v súčasnosti uplatňuje 15 členských štátov. Nie je to teda nová situácia, ale zaužívaná skutočnosť. Dôvodom novej smernice je tlak, ktorý vyplýva z rozhodnutia Súdneho dvora v prípade SIMAP a Jaeger. Na základe rozhodnutia sa totiž niekoľko systémov, ktoré sa spoliehajú na veľké množstvo pohotovostných služieb, ocitlo vo veľmi zložitej situácii.
Chcel by som tiež uviesť, že dôsledky pohotovostnej služby a organizácie pohotovostnej služby rôznym spôsobom ovplyvňujú rozličné systémy v rôznych členských štátoch, predovšetkým menších členských štátoch, ktoré nemajú veľa možností náboru pracovníkov z iných štátov a ktoré môžu čeliť pomerne závažným problémom. Preto je rozprava taká zložitá. Na jednej strane sa totiž do istej miery dotýka ochrany pracovníkov prostredníctvom regulácie pracovného času a na druhej strane sa týka niekoľkých veľmi citlivých systémov, akými sú systém zdravotnej starostlivosti alebo napríklad pohotovostné služby ako hasičské zbory a iné.
Každé rozhodnutie má svoje dôsledky a domnievam sa, že v súčasnosti máme vynikajúcu príležitosť na dosiahnutie pokroku. Tento pokrok bude výsledkom rokovania všetkých inštitúcií, výsledkom spolupráce aj diskusie a jedným z najvýznamnejších krokov v tejto súvislosti bude hlasovanie 17. decembra tohto roku v Parlamente.
Alejandro Cercas
Najskôr by som rád poďakoval svojim kolegom poslancom zo všetkých skupín, pretože som presvedčený, že veľká väčšina v tomto Parlamente tvrdí, že ľudské bytosti nie sú stroje a že ľudia a ich práva sú na prvom mieste. Potom môžeme diskutovať o iných otázkach, ale začať musíme otázkami zdravia, bezpečnosti a rodinného života.
Ďalej vítam Radu a Komisiu v rokovacej aréne. Je neskoro, ale lepšie neskoro než nikdy.
Dávajte pozor na pasce. V smernici, ktorá je výsledkom vašej spoločnej pozície, sa výnimka typu "opt-out" nepodobá výnimke ustanovenej v roku 1993, ktorá mala dočasný, podmienečný a veľmi osobitý charakter. Pán komisár spomínal 15 krajín. Nie, išlo o jednu krajinu so všeobecnou výnimkou a niekoľko krajín s menšími výnimkami. Vy však navrhujete, aby sa výnimka týkala každého a navždy, pričom rozdeľujete Európu na krajiny, ktoré chcú dlhý pracovný čas a krajiny, ktoré ho nechcú.
Nechceme zmeniť niečo dočasné a výnimočné na niečo trvalé a bežné, pretože nie je obvyklé, aby ľudia pracovali každý týždeň v roku a každý rok svojho života bez toho, aby videli svoje rodiny alebo aby boli schopní plniť svoje občianske povinnosti.
Myslím, že niektoré skutočnosti treba prijať. Pán Bushill-Matthews, to, že pracovníci a lekári sú proti tejto smernici, je skutočnosť, nie názor. Nerozprával som sa so 160 miliónmi pracovníkov alebo 4 miliónmi lekárov, ale rozprával som sa s ich zastupiteľskými organizáciami. Možno s vami niekto súhlasí, ale ubezpečujem vás, že obrovská väčšina je proti vám, pretože žiadna z ich organizácií bez výnimky nesúhlasí s vašimi tvrdeniami.
Na záver by som rád zopakoval svoje tvrdenie z úvodu. Streda bude veľmi dôležitým dňom na to, aby občania začali znovu veriť v Európu a uvedomili si, že tieto inštitúcie nie sú vytvorené pre skupinu bezcitných politikov, ktorí myslia len na hospodárstvo, alebo pre byrokratov, ktorí žijú v oddelenom svete. Stojíme na strane ľudí. Postavíme sa za ich práva a 17. decembra sociálna Európa zosilnie. Potom budeme rokovať. Budeme rokovať ako rovnocenní partneri.
(potlesk)
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa uskutoční v stredu.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Iles Braghetto  
písomne. - (IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, táto smernica bude rozhodujúcim textom pre vytvorenie hospodárskej a sociálnej Európy.
Existuje všeobecné presvedčenie, že by sme mali a môžeme zaviesť inovácie na pracovnom trhu, ktoré zvyšujú produktivitu a kvalitu v rámci požadovanej flexibility bez toho, aby dochádzalo k zneužívaniu pracovníkov. Podpora rovnakých pracovných podmienok, na ktoré má navyše každý neodňateľné právo, zaručuje bezpečnosť a efektivitu práce, ktorú vykonávajú. Preto sme presvedčení, že návrh, ktorý prijal Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci, je vyvážený.
Mali by sme predovšetkým upozorniť na to, že primerané záruky v rámci organizácie zmien a času odpočinku zdravotníckeho personálu sú nevyhnutné na zabezpečenie nielen samotných rovnakých pracovných podmienok, ale aj bezpečnosti a kvality starostlivosti o pacientov a zníženie klinického rizika.
Ole Christensen  
Mám radosť z toho, že som členom politickej skupiny, konkrétne Socialistickej skupiny v Európskom parlamente, ktorá neprijíma kompromisy v otázke zdravia a bezpečnosti pracovníkov.
Presvedčenie o zvýšenej konkurencii na základe zlých pracovných podmienok a o vnútornej hospodárskej súťaži medzi členskými štátmi o najdlhší pracovný čas je úplne zavádzajúce a patrí do iného obdobia. Nemám nič proti tomu, ak sa dve strany priemyselného odvetvia dohodnú na dlhšom pracovnom čase s referenčným obdobím v dĺžke až jedného roka a priemerným najvyšším počtom 48 hodín týždenne, ale skutočne mám námietky voči zamestnávateľom, ktorí majú možnosť prijať pracovníkov jednotlivo, a tým získať príležitosť na uplatnenie rôznych výnimiek.
Zaujíma ma, čo ešte bude potrebné na to, aby Spojené kráľovstvo začalo vážne rokovať a zrušilo svoje výnimky typu "opt-out" v rámci procesu zlepšovania podmienok pre milióny pracovníkov v tejto krajine.
Dúfam, že v stredu Európsky parlament povie, že Európa by mala v ďalšom období "pracovať rozumnejšie, nie usilovnejšie", aby vyriešila problémy budúcnosti.
Corina Creţu  
V tejto správe vítam to, že potvrdzuje sociálnu predstavu európskej ľavice, v rámci ktorej predstavitelia socialistov celkom oprávnene kritizujú porušovanie zásady neuplatňovať žiadne výnimky z právnych predpisov v súvislosti so zdravím a bezpečnosťou zamestnancov na pracovisku, ku ktorému dochádza na základe možnosti využívať doložky o výnimke typu "opt-out" týkajúce sa pracovného času.
Aj napriek tomu, že pružný pracovný čas by v závislosti od konkrétneho charakteru práce a schopností danej osoby mohol viesť k dobrým výsledkom, nemôžem zabúdať na mnohé prípady zneužitia, ktorým sú zamestnanci vystavení. Mám na mysli situáciu v Rumunsku, kde sa nadčasy v mnohých prípadoch nezapočítavajú a nie sú ani odmeňované v súlade so zákonom. Každá činnosť vykonávaná nad rámec bežného pracovného dňa nie je výsledkom žiadnej dohody medzi zamestnancom a zamestnávateľom, ale vôle a rozhodnutia zamestnávateľa. Ani nespomínajme nebezpečenstvo pre zdravie a život tých, ktorí vchádzajú do miešačky, z ktorej môžu vyjsť iba s rizikom straty svojho pracovného miesta.
V mnohých prípadoch sa za podporou súťaživosti v práci skrýva iba zneužívanie.
Preto si myslím, že uvedené obmedzenie v počte 48 hodín je vhodnejšia možnosť. V súvislosti s pohotovostnou službou sa domnievam, že je nespravodlivé, ak sa neaktívna časť počas pohotovostnej služby nepovažuje za pracovný čas a v dôsledku toho nie je platená.
Magda Kósáné Kovács  
Európska únia už má účinné nariadenia týkajúce sa organizácie pracovného času. Podľa nich má priemerný pracovný týždeň 48 hodín. V praxi to znamená, že zamestnanec môže pracovať priemerne osem hodín šesť dní v týždni v priebehu štyroch mesiacov. Tento počet považujem za dostačujúci, pretože dlhší pracovný čas by z dlhodobého hľadiska znižoval efektivitu.
Kompromis Rady, ktorý obsahuje menej výhodné pravidlá, než sú pravidlá platné v súčasnosti, zamietlo okrem iného Belgicko, Cyprus a Španielsko vrátane krajiny, z ktorej pochádzam, Maďarska. Kompromis je pre európskych socialistov neprijateľný.
Sociálna Európa nemôže byť prázdne heslo, už vôbec nie v období hospodárskych ťažkostí. Počas zmierovacieho postupu sa parlamentný spravodajca pán Cercas ukázal ako dostatočne vnímavý, pretože napríklad v záujme flexibility umožnil stanovenie priemeru 48 hodín za 12 mesiacov. Nemôžeme však prijať nariadenie, ktoré by umožnilo 60 - 65 hodín a v mimoriadnych prípadoch dokonca 70 - 72 hodín týždenne. Nemôžeme ani podporiť stanovisko, ktoré by umožnilo uplatňovať neobmedzene dlho výnimku z nariadení. Hlavný dôvod spočíva v tom, že vzťah medzi zamestnancami a zamestnávateľmi nemôže byť nikdy rovný.
Pokiaľ ide o pohotovostnú službu, tí, ktorí nepovažujú jej neaktívnu časť za pracovný čas, sa podľa môjho názoru chovajú pokrytecky. Navrhujem, aby sa v stredu, v deň nášho hlasovania, počas demonštrácie pred budovou Parlamentu porozprávali s niekoľkými pracovníkmi.
Roselyne Lefrançois  
Už viac než tri roky sa Rada a Európsky parlament nemôžu dohodnúť o tejto smernici o pracovnom čase.
Dohoda, ktorú dosiahli ministri pre zamestnanosť 27 krajín EÚ, ustanovuje maximálne 48-hodinový pracovný týždeň, ale s možnosťou výnimky, na základe ktorej je v niektorých prípadoch možné rozšíriť pracovný čas na 65 hodín týždenne.
Uvedené riešenie je neprijateľné a ako socialistka mám povinnosť zaručiť, aby boli vypočuté obavy miliónov pracovníkov, a bojovať o zabezpečenie nielen toho, aby sa v rámci tohto obmedzenia maximálne na 48 hodín neposkytovala výnimka, ale aj toho, aby sa pohotovostná služba brala do úvahy pri výpočte dĺžky pracovného času.
Budem preto hlasovať za správu pána Cercasa v nádeji, že ak dôjde k zmierovaciemu konaniu, vytvoríme text, ktorý poskytne skutočnú rovnováhu medzi ochranou pracovníkov a optimálnou organizáciou práce. Ako európski socialisti budeme v každom prípade pokračovať v ochrane pracovníkov, pretože v súčasnosti potrebuje Európa viac než kedykoľvek predtým sociálny model, ktorý spĺňa potreby najzraniteľnejších občanov, najmä tých, ktorí sú najviac postihnutí dôsledkami hospodárskej a finančnej krízy.
Lasse Lehtinen  
Vážený pán predsedajúci, zriedkavo sa právne predpisy EÚ dotýkajú takého množstva obyvateľov. Milióny pracujúcich dostanú od Parlamentu vianočný darček buď v podobe zlepšenia svojich pracovných podmienok, alebo v podobe prvej smernice v Európe, na základe ktorej sa v podstate zhoršuje kvalita pracovného života ľudí. Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci poskytol dobrý príklad, keď zlepšil návrh Komisie jasným výsledkom hlasovania. Stanovenie dĺžky pracovného času je v skutočnosti jeho sociálnym rozmerom. Príliš mnoho európskych pracujúcich pracuje 60 až 65 hodín týždenne, pričom milióny iných sú nezamestnaní.
Dlhý pracovný týždeň je vo väčšine prípadov založený na zdanlivej slobodnej voľbe. Zamestnanec si môže vybrať medzi dlhým pracovným týždňom alebo stratou pracovného miesta. Dokonca aj po zlepšeniach by smernica obsahovala dostatočné množstvo výnimiek, ktoré by umožňovali flexibilitu.
Výbor prijal môj pozmeňujúci a doplňujúci návrh na zahrnutie zamestnancov v riadiacich funkciách do rámca smernice. Hlavní riadiaci pracovníci potrebujú tiež zákonnú ochranu. Aj oni sa môžu unaviť.
Rada a Komisia sa nezhodli na opätovnom zvážení svojho stanoviska v súvislosti s otázkou pohotovostnej služby. Zdravý rozum hovorí, že čas strávený v práci - v pohotovosti v bdelom stave alebo v spánku - je vždy pracovný čas.
Európskemu parlamentu poskytli mandát priamo občania Európy. Preto je jeho povinnosťou uvažovať aj o tom, čo je pre občanov najlepšie. Týka sa to aj tejto veci.
David Martin  
písomne. - Budem hlasovať za zrušenie výnimky zo 48-hodinového pracovného týždňa. Som pevne presvedčený, že dlhý pracovný čas škodí zdraviu jednotlivca, zvyšuje riziko nehôd na pracovisku a má negatívny vplyv na rodinný život. V Spojenom kráľovstve bolo uplatňovanie dobrovoľnej výnimky typu "opt-out" vo veľkej miere zneužívané. Mnoho zamestnancov bolo nútených podpísať túto výnimku počas svojho prvého pracovného dňa.
Mairead McGuinness  
písomne. - Rozprava o organizácii pracovného času je zložitá. Najzložitejšími otázkami sú však budúcnosť výnimky typu "opt-out" a postoj k pohotovostnej službe.
V prípadoch SIMAP a Jaeger Európsky súdny dvor vysvetlil vymedzenie pracovného času v pôvodnej smernici o pracovnom čase s cieľom zahrnúť neaktívnu časť pohotovostnej služby, ak zamestnanec nepracuje, ale oddychuje.
V dohode Rady z 9. a 10. júna 2008 nie je neaktívna časť pohotovostnej služby považovaná za pracovný čas, pokiaľ vnútroštátne právne predpisy/prax/kolektívne zmluvy alebo dohody medzi sociálnymi partnermi neustanovujú inak.
Podľa dohody Rady možnosť, aby mal zamestnanec výnimku z maximálneho priemerného pracovného týždňa v dĺžke 48 hodín, ustanovená v pôvodnej smernici o pracovnom čase, podlieha prísnejším podmienkam s cieľom chrániť zdravie a bezpečnosť pracovníkov. Od zamestnancov sa nebude požadovať, aby týždenne pracovali viac než 60 hodín v priemere za tri mesiace alebo 65 hodín v priemere za tri mesiace, ak sa neaktívna časť pohotovostnej služby považuje za pracovný čas.
Írsko nikdy nevyužilo výnimku typu "opt-out", takže prísnejšie uplatňovanie možnej výnimky je vítané a potrebné.
Dušana Zdravkova
písomne. - (BG) Dámy a páni, na základe rozpráv počas niekoľkých posledných týždňov si uvedomujete, že zásadnou problematikou smernice, o ktorej diskutujeme, je klasifikácia neaktívnej časti pohotovostnej služby ako pracovného času. Tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh poskytne mnohým pracovníkom príležitosť dostávať odmenu za čas, ktorý nemali možnosť prežiť ako voľný čas, a spôsobom, ktorý spĺňa ich potreby. Návrh má mnoho obhajcov a oponentov. Obidve strany dôrazne obhajujú svoje stanoviská a nie sú vôbec schopné zosúladiť svoje záujmy. Z toho dôvodu vás vyzývam, aby ste sústredili svoju pozornosť na pozitívny vplyv, ktorý bude mať tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh na európsku spoločnosť.
Obyvatelia Európskej únie počas niekoľkých posledných desaťročí čoraz viac starnú. Miera rastu obyvateľstva v roku 2007 dosiahla nízkych 0,12 percenta. Ak sa nechceme spoliehať výhradne na vysťahovalectvo, musíme zvýšiť mieru pôrodnosti. Zahrnutie neaktívnej časti pohotovostnej služby pri výpočte celkovej dĺžky pracovného času je jedným z týchto podnetov. Pozmeňujúci a doplňujúci návrh poskytne príležitosť na to, aby mnoho žien ľahšie zlúčilo svoje úsilie o profesionálny úspech s túžbou po lepšej starostlivosti o svoje deti. To nám umožní uskutočniť ďalší dôležitý krok v našej snahe o obmedzenie negatívnych trendov, ktoré ovplyvňujú rozvoj našej spoločnosti.
