De internationella finansiella redovisningsstandarderna (IFRS) och styrningen av International Accounting Standards Board (IASB) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Alexander Radwan, för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om internationella redovisningsstandarder (IFRS) och styrningen av (IASB)
Alexander Radwan
föredragande. - (DE) Fru talman! Ämnet för det betänkande vi har framför oss kan vid första anblicken verka mycket tekniskt. Det handlar om så kallade redovisningsstandarder inom Europeiska unionen och över hela världen, i synnerhet för små och medelstora företag. Det kan mycket väl vara en typ av ämne som just nu diskuteras i Europaparlamentet men som inte börjar påverka ekonomin eller vanliga människor förrän efter flera år. Vid det laget höjs röster om att ingen vet varifrån dessa standarder kommer eller vem som bär ansvaret för dem. Inte heller kommer någon att veta varför de ska tillämpas.
Ändamålet är att nå en enda uppsättning av globala redovisningsstandarder, i synnerhet för aktiebolag. Vi stöder det syftet. Det argument som framläggs för detta är att vi behöver ”standarder av hög kvalitet”, och parlamentet anser sig vara det enda forum som är bemyndigat att fastställa dessa högkvalitativa standarder. Under dessa tider av turbulens på finansmarknaderna är det förvånande att höra att samma personer som tidigare argumenterat för principen om ”verkligt värde” nu ifrågasätter denna princip och dessutom frågar sig om en ”marknad till marknads-strategi" fortfarande är meningsfull om vi inte längre har någon marknad. Samma personer som släppte anden ur flaskan är de som nu frågar om vi är på rätt spår.
De enda som ansvarar för dessa standarder är de som arbetar på den här privata organisationens kontor i London, som utan tvivel påverkas av önskan att behålla sitt arbete när de utarbetar sina standarder. Mitt betänkande, som vi ska rösta om idag, rör därför inte bara hur små och medelstora företag påverkas utan också den grundläggande frågan om vilka som gör upp regler för vem, och vem som övervakar reglernas tillämpning.
Den första frågan vi ska ta itu med är styrningen: hur insynsvänlig är organisationen? Med andra ord hur insynsvänlig är dess finansiering? Här finns säkert dolda intressen. Ledamöterna i detta utskott, som kräver öppenhet och alltid försöker ge en bild av marknaden som insynsvänlig, bör anstränga sig åtminstone en smula för att följa de krav på öppenhet som de fastställer för marknaden! Mitt intryck så här långt är att denna organisation kämpar med alla tillgängliga medel för att undvika öppenhet i alla former.
Vem fattar besluten om finansiering och väljer ut personal för specifika befattningar? Varför utnämns dessa personer? Handlar det om regional balans? Handlar det om balans mellan sektorerna? Det aktuella projektet gäller internationella redovisningsstandarder (IFRS) för små och medelstora företag, och det är därför rimligt att fråga vem som representerar de små och medelstora företagen. Vem vet något om små och medelstora företag? Och en sak till: varför har internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag kommit upp på dagordningen just nu? Vem fastställer dagordningen?
Kommissionsledamot Charlie McCreevy and Sir David Tweedie har också många gånger under flera år fått svara på frågan om varför vi egentligen sysslar med detta. Flera år efteråt vet vi nu varför vi diskuterar internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag i Europa: det är på begäran av Sydafrika och Brasilien. Vilket underbart svar! Vi vet mycket väl att fokus här inte ligger på Sydafrika eller Brasilien, utan istället på den europeiska marknaden, där det finns mycket pengar att tjäna om de små och medelstora företagen åläggs att införa något sådant. Det här är alltså de viktigaste frågorna när det gäller styrning - och några inledande, positiva steg har tagits.
Men alla de organ som ska inrättas i framtiden kommer att bedömas beroende på huruvida de personer som tillhör denna tillsynsorganisation och måste svara på frågor om den på politisk nivå - och det kan vara en kommissionsledamot - också kommer att få makt att utforma nya utvecklingar. Det är inte tillräckligt för dem att bara bli underrättade om förslag.
Ett av våra syften är konvergens. Men vi måste se upp så att tolkningen av konvergensbegreppet inte går Europa ur händerna och ersätts av den tolkning som görs av den amerikanska finansinspektionen Securities and Exchange Commission. I Europa är vi numera ganska väl införstådda med hur den amerikanska fondbörsen kontrolleras. Vi får inte vara så naiva att vi överlåter kontrollverksamheten till amerikanerna. Vad vi vill ha är därför det som vi redan har begärt: internationella redovisningsstandarder ur Europas synvinkel och inte så som denna styrelse föreskriver.
Det är de små och medelstora företagen som påverkas här och, utan att skräda orden måste jag säga att de idéer som vi har framför oss idag är alltför komplicerade och svåra. Jag vill också varna för den frivilliga vägen. Idag har jag på mig den bayerska nationaldräkten och ett gammalt bayerskt uttryck dyker upp i mitt huvud: det är ”hinterfotzig” och det betyder nåt i stil med ”bakvägen”. Trots förnekanden och tysta medgivanden vet vi mycket väl att internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag kommer att införas på EU-marknaden bakvägen, via ett litet antal medlemsstater. Då kommer samma röster att efterlysa en enda uppsättning standarder och de kommer att fortsätta att smussla in sina standarder på marknaden - standarder som är alltför komplicerade, som ingen förstår och som ingen vill ha - bara för att det finns en marknadsmöjlighet. Det här är ett fall där en minoritet försöker tvinga sin vilja på en majoritet på global nivå, och det är oacceptabelt!
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka utskottet för ekonomi och valutafrågor, i synnerhet föredraganden Alexander Radwan, för det ansenliga arbete som lagts ner på detta innehållsrika betänkande.
Betänkandet omfattar viktiga frågor som rör den framtida utvecklingen av de europeiska och framför allt de globala kapitalmarknaderna. I detta korta inlägg kan jag inte beröra alla de frågor som tas upp i betänkandet. Jag vill därför koncentrera mig på tre punkter. För det första, frågor om styrning, för det andra EU:s bidrag till International Accounting Standards Board, IASB, och för det tredje projektet att utveckla en redovisningsstandard för små och mellanstora företag.
När det gäller styrningen av IASB belyser betänkandet mycket riktigt det faktum att vårt gemensamma mål är att utveckla högkvalitativa globala redovisningsstandarder. EU-beslutet att börsnoterade bolag måste använda internationella redovisningsstandarder var ett djärvt och visionärt steg mot det målet. En uppsättning globalt accepterade redovisningsstandarder skulle vara till stor nytta för våra företag, våra kapitalmarknader och vår ekonomi.
Vi måste arbeta kontinuerligt med att se till att de internationella redovisningsstandarderna förblir relevanta gentemot de föränderliga ekonomiska omständigheterna och att de på ett balanserat sätt representerar alla aktörers intressen. För att säkerställa att dessa villkor uppfylls fortsättningsvis bör framsteg prioriteras på tre områden.
För det första måste redovisningsskyldigheten hos International Accounting Standards Committee Foundation (IASC Foundation) förbättras, i synnerhet mot offentliga myndigheter. De senare bör spela en aktiv roll vid val och utnämning av styrelseledamöter. I detta avseende går det förslag som jag, tillsammans med mina motparter i USA:s Securities and Exchange Commission, den japanska finansinspektionen och den internationella organisationen av institutioner för reglering av värdepappersmarknader, IOSCO, lade fram i november, i samma riktning som förespråkas i betänkandet.
För det andra måste vi se på hur processen för att fastställa IASB:s dagordning kan förbättras. Processem för att fastställa prioriteringar måste således bli öppnare och tydligare.
För det tredje bör IASB:s samrådsförfarande (due process) förbättras, huvudsakligen genom att se till att standarderna genomgår en fullständig konsekvensanalys innan de antas.
I betänkandet finns konstruktiva förslag beträffande dessa och närbesläktade punkter. Under den kommande översynen av IASCF:s konstitution finns det tillfälle att genomföra de nödvändiga reformerna. Utskottet kommer att följa upp dem i samråd med parlamentet, medlemsstaterna och våra internationella partner.
Nu till EU:s bidrag till IASB. I betänkandet hävdas att EU måste stärka sin förmåga att göra sina synpunkter på redovisningsfrågor hörda på internationell nivå. Jag instämmer. Vi bör närmare bestämt finna metoder för att se till att synpunkter från europeiska aktörer, särskilt proaktiva bidrag till IASB:s förfarande för att fastställa dagordningen IASB, kan framföras till IASB på ett mer lämpligt och enhetligt sätt.
Jag ser det här som en utvecklingsprocess och inte som en revolutionär process. Vi bör utgå från European Financial Reporting Advisory Group (EFRAG) och jag är beredd att ägna mig åt denna brådskande fråga, inklusive möjligheten att använda finansiering från gemenskapens budget för att stödja en sådan struktur.
Jag måste dock komma med en klar och tydlig varning. Den här strukturen kommer under inga omständigheter att utvecklas till ett förstadium till europeisk normgivare, och det är inte heller fråga om att utveckla europeiska tolkningar av internationella redovisningsstandarder. Europa måste och kommer att förbli en del av den rörelse som verkar för en enda uppsättning med internationellt accepterade redovisningsstandarder. Allt annat skulle skada den internationella konkurrenskraften hos våra företag och vår kapitalmarknad.
Jag går vidare till IASB:s förslag om att utarbeta en redovisningsstandard för små och medelstora företag, och vill börja med att konstatera att kommissionen för närvarande inte har någon rättslig grund för denna standard. Vi har heller aldrig gjort någon utfästelse om att ta över någon som helst standard som IASB utarbetar. Vi skulle göra det endast om vi var verkligt övertygade om att IASB utarbetar en standard som motsvarar de europeiska användarnas intressen.
IASB har ännu inte slutfört sitt projekt. Kommissionens synpunkter i detta skede är emellertid tydliga. Det aktuella utkastet som publicerats av IASB är fortfarande för komplicerat för att bilda en nöjaktig redovisningsram för europeiska små och medelstora företag, särskilt de små företagen. Vårt fokus förblir att förenkl lagstiftningen för små och medelstora företag, också inom redovisningsområdet.
Klaus-Heiner Lehne
föredragande för yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Systemet med internationella redovisningsstandarder är meningsfullt för stora börsnoterade företag med världsomspännande verksamhet. Det var därför vi beslöt att anta IAS-förordningen under parlamentets senaste mandatperiod, på förslag av utskottet för rättsliga frågor.
Det slutgiltiga målet - liksom Alexander Radwan redan sagt - var att uppnå konvergens, åtminstone med USA och om möjligt i hela världen. Systemet är meningslöst om det är fråga om små och medelstora företag, eftersom de för det mesta inte har behov av internationella finansmarknader, Wall Street och så vidare. Bara av den orsaken kan behovet av att utveckla internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag starkt ifrågasättas.
Utöver det - och här tror jag att kommissionsledamot Charlie McCreevy har alldeles rätt - är det aktuella förslaget ingenting annat än en nerbantad version av, enligt alla sätt att se, extremt komplicerade internationella standarder, som är helt olämpliga för strukturerna i europeiska små och medelstora företag. Särskilt olämpliga är de för familjeföretag, som drivits av ägarna under flera generationer och som redan har skrivit av sina tillgångar och där tillämpning av reglerna om korrekt värde skulle uppmuntra till girighet och i slutändan kanske mycket väl skulle kunna äventyra företagens möjligheter till överlevnad.
Å andra sidan måste vi vara realistiska. Frågan om redovisningsstandarder för små och medelstora företag i Europa kommer slutligen inte att kunna undgå vissa påtryckningar om harmonisering. Vi kräver jämförbarhet, åtminstone inom den inre marknaden. Därför anser jag att det är viktigt att vi allvarligt tänker igenom hur vi kan utveckla europeiska alternativ till förslagen från London, för att nå större standardisering också inom detta område - men en standardisering som är förnuftig och lämplig för små och medelstora företag och som är inriktad på långsiktig, istället för på kortsiktig värdering.
Jag har ytterligare en anmärkning om organen för internationella redovisningsstandarder (IAS). Här finns ett verkligt problem, liksom Alexander Radwan antydde. Det kan finnas en viss geografisk balans, men det finns ingen balans när det gäller ekonomisk betydelse. Europa är det ojämförligt största blocket och den största region där reglerna om internationella redovisningsstandarder gäller. Därför måste vi ha ett inflytande som står i proportion till detta, och vi kan helt enkelt inte jämföras med till exempel Australien. Australien har samma betydelse som ett medelstort EU-land, eller snarare en stor region som Nordrhein-Westfalen. I detta avseende måste balansen förbättras.
Cornelis Visser
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Fru talman! Jag vill först framföra mina gratulationer till Alexander Radwan för att han har slutfört det här grundliga betänkandet. Det diskuterades ända in i det sista. I sin slutliga form är det ett betänkande som är klart och tydligt, men ibland också kritiskt. Föredraganden är övertygad om att IASB:s demokratiska redovisningsskyldighet måste förbättras och jag är glad att se att IASB tar till sig kritiken.
Styrelseordförande Gerrit Zalm antydde nyligen i Europaparlamentet att han var öppen för förslag och redo att lägga fram förslag om att anta strukturen. IASB arbetar med internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag. Jag är överens med föredraganden om att de internationella redovisningsstandarderna är för komplicerade och för dyra för små och medelstora företag. Jag tror också att om små och medelstora företag uppmuntras till frivillig användning av internationella redovisningsstandarder finns det en risk för att de införs bakvägen i Europa. Som jag ser det måste det finnas en viss differentiering beroende på företagsstorlek. Det är bra om stora multinationella företag, banker och försäkringsbolag som har världsomspännande verksamhet använder samma standard i sina årsredovisningar. Små och medelstora företag i Europa bör dock ha sin egen standard.
IASB har åstadkommit mycket i fråga om internationellt börsnoterade företag och deras redovisningsstandarder. Om små och medelstora företag nu säger att kostnader och insatser kan hanteras lika bra med mer än en standard, kan vi inte använda en enda standard som påförs uppifrån och ner. Det är också mycket viktigt att beakta investerarnas intressen liksom öppenheten. Handlingsreglerna har vi för att underlätta, för att se till att vi får pålitlig, tydlig och kostnadseffektiv information om företagens verksamhet. Jag tror att den bevisade nyttan av internationella redovisningsstandarder också kan gagna den europeiska aktiemarknaden, helt säkert om man i USA byter ut US GAAP-systemet mot internationella redovisningsstandarder. Jämförbarhet kan här bli till stor nytta för internationella investerare och aktörer. Idén bakom de internationella redovisningsstandarderna bör således stödjas av Europaparlamentet.
Pervenche Berès
PSE-gruppen. - (FR) Herr kommissionsledamot! Tack för att ni har tagit er tid att komma till Strasbourg. Jag vill också tacka föredraganden, i er bayerska folkdräkt. Jag anser att vi har samarbetat bra och ett bevis på det är det sätt på vilket olika personers ändringsförslag har kunnat införlivas i betänkandet.
Först av allt vill jag göra tre påpekanden om redovisningsstandarder. Det tycks mig som om vi befinner oss i en ovanlig situation när det gäller styrningen av och funktionssättet hos det organ som ansvarar för att fastställa dessa redovisningsstandarder. Det finns många former av standardisering. Inte alla dessa har en så stark påverkan på den finansiella stabiliteten, eller på sådana frågor, när det gäller makt och styrning, som redovisningsstandarderna. Det som händer idag är en viktig händelse, en mognad.
När redovisningsstandarderna utarbetades, kanske av revisorer som samarbetade inbördes, beredde de marken mycket väl. Numera är dessa redovisningsstandarder internationella. De används och tillämpas av var och en och frågan om styrning är därför avgörande.
Hur är det organ som har ansvaret för att fastställa dessa redovisningsstandarder anpassat till internationella styrelseformer, i förhållande till demokratiska organ, organ som lagligen företräder statsmakten, och i synnerhet EU?
Den andra punkt som vi måste titta på när det gäller styrning är givetvis balansen mellan dessa organ. Vilken är den geografiska balansen, vilken är balansen i fråga om representationen inte bara av dem som utarbetar standarderna, utan också av dem som måste använda dem?
Den tredje punkten är finansieringen. Hur ska dessa organ finansieras? Kan idén om en skatt på näringsverksamhet, som skulle kunna samordnas av tillsynsorgan, vara givande? Skulle organen kunna finansieras av regeringen, av Europeiska gemenskapen? Vi hoppas att kommissionsledamot Charlie McCreevy ska komma med några väl underbyggda förslag på den punkten.
Den fjärde frågan beträffande dessa organ är programmet. Är det rätt att de utvecklar begreppet korrekt värde när vi vet vilka effekter det kan ha på den finansiella stabiliteten? Är det rätt att detta organ utarbetar ett program för små och medelstora företag om Europa inte behöver ett sådant program? I denna fråga om standarder för små och medelstora företag - bara för att Sydafrika eller Australien kan behöva dem, liksom vår föredragande har sagt - är det riktigt att kommissionsledamot Charlie McCreevy inte kan garantera att Europa får någon talan i dessa organ. Som ett första steg är det är absolut väsentligt att Europa ser till att finnas med för att representera styrkan hos samtliga medlemsstater och föra fram samtliga EU-medborgares röst, i IASB, IASCF och IFRIC. Kommissionsledamot Charlie McCreevy, det är ert ansvar. På den punkten förväntar vi oss att ni ger oss väl underbyggda förslag.
Sharon Bowles
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Internationella redovisningsstandarder används av allt fler länder och växer i betydelse och värde. Det gör det nödvändigt att stärka IASB:s redovisningsskyldighet och öppenhet, vilket kanske inte framstod tydligt från första början. Jag välkomnar åtgärder i den riktningen, men jag beklagar att man i några delar av betänkandet framför negativ kritik, i stället för att bekräfta att förändringar är på gång och peka på vägen framåt. Flera av mina ändringsförslag syftar därför till att se framåt, och understryka fördelar och goda sidor parallellt med behovet av ytterligare anpassning, både av själva standarderna och av IASB som övervakar dem. Onödig politisering av tekniska frågor måste dock undvikas. Internationella redovisningsstandarder är ett viktigt verktyg för att främja jämförbarhet över gränserna och minska betungande krav på att företag ska rapportera under olika system, men det vore bra om årsredovisningarna var lättare att använda för andra jämförande syften. Men det kan mycket väl vara så att verktyg som XBRL-tagging kan utveckla detta. Jag måste tacka Ieke van den Burg för att hon förra veckan organiserade en intressant presentation i det här ämnet.
De förslag som gäller små och medelstora företag orsakar oro i många läger. Jag uppfattar dem mest som verktyg för medelstora enheter, som kanske är på väg mot full offentlig rapportering, och mot bakgrund av detta kan det finnas anledning att hantera dem separat eller göra dem frivilliga. Men som kommissionsledamot Charlie McCreevy framfört är de alldeles för komplicerade för de flesta vanliga mindre och medelstora företag.
Gay Mitchell
(EN) Fru talman! Jag vill tacka min kollega Alexander Radwan för hans utmärkta betänkande. Jag hoppas att den bayerska folkdräkten han har på sig idag inte betyder att han har ändrat politiska inriktning.
Antagandet av internationella redovisningsstandarder (IFRS) i januari 2005 har gynnat Europeiska unionen genom att förenkla redovisningskraven över gränserna, göra det lättare att jämföra ekonomiska redovisningar för olika länder, konkurrenter och företag samt förbättra arbetet med reglerad tillsyn, bankverksamhet och kapitalmarknader. Internationella redovisningsstandarder används nu eller antas i mer än hundra länder, inklusive Australien och Sydafrika.
Jag stöder kravet på ökad insyn, effektivitet och redovisningsskyldighet när det gäller IASB. I betänkandet uppmärksammas att det hann gå 17 månader innan IASB utsåg en ny ordförande. Detta är oacceptabelt. IASB är ett privat, självreglerande organ som har fått rollen som regelmakare och det är inte mer än rätt att vi därför kräver ökad redovisningsskyldighet och tillsyn. Vi bör också vara försiktiga med att kräva extra EU-strukturer som ska hantera tolkningen och tillämpningen av internationella redovisningsstandarder. Varför då? Vilken nytta gör de?
Det har gjorts stora framsteg på detta område i fråga om konvergensen mellan Europa och USA samt för den europeisk-amerikanska färdplanen för samordning och harmonisering av redovisningsstandarder. Förra året undertecknade Förenta staternas president, Europeiska rådets tjänstgörande ordförande och Europeiska kommissionens ordförande ett gemensamt uttalande om att främja och skapa förutsättningar för erkännande av GAAP, de amerikanska allmänt accepterade redovisningsprinciperna, och av internationella redovisningsstandarder i båda dessa jurisdiktioner. Detta är mycket välkommet.
När det gäller att tillämpa internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag, kan små och medelstora företag vara små eller mindre. Jag anser att det kanske kan vara bättre att göra tillämpningen valfri för att garantera flexibilitet, snarare än att förhindra den helt och hållet.
Ieke van den Burg
(NL) Fru talman! Jag vill upprepa de tidigare komplimangerna till Alexander Radwan, inte minst eftersom hans betänkande gett oss en väldigt intressant debatt om konflikten mellan lagstiftning och självreglering, särskilt på global nivå.
Jag förstår att våra ambitioner lämnar oss i bryderi. Å ena sidan vill vi att dessa internationella standarder ska tillämpas över hela världen, å andra sidan insisterar vi på vår auktoritet som medlagstiftare för att kunna bestämma innehållet i standarderna och uppfylla vår skyldighet som medlagstiftare på ett ansvarsfullt sätt. Jag anser att Europaparlamentet på senare tid har visat att det gör det.
Nyckeln anser jag finns i lägliga samråd, ett balanserat beaktande av samtliga parters intressen, inklusive rättigheter för tredje part som t.ex. anställda, lokala myndigheter, leverantörer och så vidare (eftersom adekvat finansiell rapportering gynnar fler än bara finansieringsinstituten), samt en ordentlig konsekvensbedömning. Kommissionen har här ett tungt ansvar. Och i den omedelbara framtiden måste dessa funktioner utföras för små och medelstora företags räkning. Vi kan göra detta till ett verkligt givande projekt för Europeiska unionen.
Till sist har jag två kommentarer som även är relevanta för ett annat betänkande som vi kommer att rösta om under vår nästa sammanträdesperiod, Klaus-Heiner Lehnes betänkande om ett förenklat företagsklimat. Här anser jag också att reglerna inte bara gäller företag, finansieringsinstitut och de revisorer som lever på dem, utan också anställda samt andra grupper. Så vi får inte blanda oss i reglernas kvalitet. Jag har förespråkat att reglerna hursomhelst bör tillämpas för avregistrerade företag och all extern verksamhet. Jag hoppas att ni håller med om att det även finns arbete för IASB inom det området.
Slutligen vill jag upprepa mitt stöd till standarden eXtensible Business Reporting Language (XBRL). Som ni vet är Förenta staternas finansinspektion i färd med att besluta om att göra den obligatorisk. Jag vill uppmana er att tänka på hur EU ska reagera på detta och uppmuntra er att upprätta en färdplan för Europeiska unionen i enlighet därmed.
John Purvis
(EN) Fru talman! Det finns problem med insynen och styrningen av IASB, International Accounting Standards Board, men organisationen har accepterat kritiken och erkänt att det behövs en förändring. Åtgärder har vidtagits och fler är planerade: publicering av återkopplingsrapporter, beslutsförklaringar, påtryckningar för kostnads- och intäktsanalyser samt en utvidgad och aktivare delaktighet för styrelsen. Den gjorde sitt yttersta för att kommunicera med Europaparlamentet.
Alexander Radwans betänkande har förbättrats avsevärt jämfört med de tidigare versionerna och jag tror att de positiva ändringsförslagen från PPE-DE-gruppen och ALDE-gruppen idag kommer att förbättra texten ytterligare.
Jag vill tacka föredraganden, eftersom han trots våra meningsskiljaktigheter varit villig att kompromissa när det gäller vissa aspekter inom styrning. Tyvärr kan jag inte hålla med honom i frågan om internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag. IASB ombads utarbeta en förenklad version för små och medelstora företag. Alexander Radwan vill i sitt betänkande inte erkänna att detta även kunde vara användbart i Europeiska unionen. Trots att förslaget fortfarande inte är klart tillkännages det redan i betänkandet att det definitivt inte kommer att främja europeiska företag.
Ändå har vi fått veta flera gånger att standarderna kommer att bli valfria och är till för växande små och medelstora företag vars målsättning är att bli börsnoterade företag. Små företag utan ambitioner utanför de lokala marknaderna behöver inte tillämpa dem. I en opinionsundersökning som utfördes i september i fjol ansåg en tydlig majoritet bland de små och medelstora företagen i Europeiska unionen, inklusive tyska små och medelstora företag, att fördelarna vägde tyngre än nackdelarna och att de skulle komma att förbättra den finansiella rapporteringen.
IASB:s ansträngningar för att utveckla globala redovisningsstandarder av hög kvalitet är ett viktigt och uppskattat bidrag till EU:s och världens ekonomi och vi bör därför välkomna detta.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Fru talman! Kravet sedan 2005 om att börsnoterade företag ska använda internationella redovisningsstandarder för sina konsoliderade finansiella rapporter har varit ett vittomfattande och mycket inflytelserikt politiskt initiativ.
Cirka 100 länder använder standarderna och deras globalisering har gett förbättrad jämförbarhet och ökad insyn. Därmed har operatörernas förtroende ökat, vilket skapat mer lika villkor och en starkare marknadsdisciplin.
Betänkandet innehåller två stora utmaningar i fråga om styrning. Å ena sidan har vi ett privat organ, som har upprättat valfria globala standarder sedan 1973 på företagsmässig och professionell grund och som nu befinner sig i en ansvarstyngd position. Det leder i sin tur till en förändring i dess organisation, förfaranden och sammansättning för att det ska kunna bli ett öppnare och mer kontrollerbart organ, med en behörighet som återspeglar den nya rollen.
Det är nödvändigt att erkänna och samordna verksamheten för samtliga berörda offentliga och privata intressen och samtidigt säkra organisationens finansiering och självständighet när det gäller att fastställa standarder. Organisationen måste dessutom integreras i internationella ledningsstrukturer.
Det är också nödvändigt att stärka den europeiska redovisningsstyrningen genom att anta en mer aktiv och integrerad strategi för upprättande, antagande, genomförande och bedömning av standarder. Det är avgörande att förbättra den begreppsmässiga ramen för standarder och man bör beakta att de varken är neutrala eller akademiska och kan skapa både vinnare och förlorare. Likaledes är det viktigt att bedöma deras effekter, garantera att de kan förenas med en europeisk strategi, lära från finansiella omvälvningar och reglera redovisningsstandarderna för administrativa koncessioner på ett balanserat sätt.
De finansiella redovisningsarrangemangen för små och medelstora företag måste vara enkla och kopplas till den interna och globala marknaden. Dessa frågor tas upp i Alexander Radwans betänkande, som har samlat en bred enighet och som kommer väldigt lägligt med tanke på den kommande översynen i slutet av 2009. Enligt betänkandet ska det tillsättas ett tillsynsorgan och sammansättningen av Standards Advisory Council ska ändras före nästa år.
Othmar Karas
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr Radwan, mina damer och herrar! Jag välkomnar varmt detta betänkande och denna debatt, eftersom jag anser att vi tack vare den undersöker några mycket känsliga frågor grundligt och över partigränserna.
Flera punkter avtecknar sig tydligt utifrån det som har sagts. För det första behöver vi en gemensam uppsättning standarder för börsnoterade aktiebolag, men vi vill inte klumpa ihop alla företag. För det andra, fastän vi inte förkastar särskilda regler som anpassats för små och medelstora företag, måste ramen för dessa regler fastställas av Europeiska unionen. För det tredje är de åtgärder som för närvarande föreslagits alltför komplexa och dyra. De gör ingen nytta för små och medelstora företag. Av dessa skäl måste vi avvisa dem. För det fjärde väntar vi fortfarande på tillfredsställande svar på frågorna om vem som gör reglerna och för vem, samt vem som övervakar processen. Det finns ingen demokratisk legitimitet. Det finns ingen åtskiljande strategi. Små och medelstora företags berättigade önskningar har inte beaktats och systemet för demokratisk övervakning är otillräckligt.
För det femte, genom att ta ställning i denna fråga eller försöka besvara dessa frågor, glömmer vi ofta bort att två tredjedelar av arbetskraften finns inom den privata sektorn i familjeägda företag och att majoriteten av dessa familjeägda företag är små och medelstora företag som inte söker finansiering från kapitalmarknaderna. Detta är en punkt som vi måste komma ihåg när vi ställs inför denna typ av förslag som behandlar alla företag lika.
Tack för denna givande debatt!
Richard Howitt
(EN) Fru talman! I punkt 30 i vårt resolutionsförslag påpekas att resultatrapporter inte bara främjar investerarnas, utan också övriga berörda parters behov.
Eftersom vi också uppmärksammar behovet av ändringar i EU-lagstiftningen i punkt 41 vill jag påminna kommissionsledamoten om att parlamentet har röstat för att samtliga ändringar i det fjärde och sjunde direktivet om bolagsrätt ska omfatta ett krav på företagen om rapportering av sociala och miljömässiga resultat.
Jag vill påpeka att sådana krav redan finns i Sydafrika, i Frankrikes lagstiftning om nya ekonomiska förordningar samt i rekommendationerna från projektet ”Prince of Wales's Accounting for Sustainability” från mitt eget hemland, Storbritannien.
Dessutom vill jag fråga kommissionsledamoten, med tanke på kommissionens rekommendation om miljöfrågor år 2001 i vår nya bokföring, om kommissionen skulle kunna utfärda en liknande rekommendation om sociala frågor i bokföringssammanhang. Kan kommissionsledamoten förmå IASB att inkludera sociala och miljömässiga aspekter i sin planerade publicering av ledningens kommentarer? Oavsett om kommissionen vill kalla detta för företagens sociala ansvar, kan vi idag kanske enas om att kalla det för redovisning av ansvarstagande företag.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Fru talman! Den ekonomiska krisen nyligen har visat på betydelsen av högkvalitativa redovisningsstandarder för väl fungerande marknader.
En annan viktig lärdom att dra av krisen är att det råder en viss asymmetri mellan den fastställda vikten av redovisningsstandarder och de privata organens karaktär och ledningsstrukturer, i fråga om deras ansvar för upprättande, fastställande och tolkning av dessa standarder.
Alexander Radwan gör därför rätt i att påpeka att det första som bör hanteras är styrningen. Jag anser att han har lagt fram intelligenta och realistiska förslag om behoven hos de institutioner som representerar Europeiska unionen, som att vara mer aktiva i processen med att fastställa standarder som ska införlivas i gemenskapens lagstiftning samt engagera sig i hur dessa privata organ fungerar internt. Ökad insyn, skydd för att förhindra intressekonflikter och bredare geografisk representation är några av förslagen i Alexander Radwans betänkande.
Den andra aspekten som hanteras i betänkandet handlar om små och medelstora företag. I denna kammare har vi betonat vikten av att förlika två målsättningar: förenkling och sänkta kostnader för små och medelstora företag i fråga om redovisningsförfaranden och tillhandahållandet av lämplig information för marknadsaktörer.
Den sista punkten i Alexander Radwans betänkande - som jag instämmer i - är behovet av globala standarder i en global miljö. Därför är det mycket viktigt att nå överenskommelser med de andra stora ekonomiska världsmarknaderna, i synnerhet Förenta staterna.
Detta kräver ett större engagemang samt en utökad roll för EU:s institutioner, inklusive denna kammare och alla de som lyssnar idag.
Reinhard Rack
(DE) Fru talman! Jag kan helt och hållet instämma i vad vår kollega precis sagt. Den bakomliggande premissen här - och Alexander Radwan sätter fingret på detta i sitt betänkande - är att en institution utan ett politiskt mandat likväl bör vidta ett antal åtgärder som påverkar ekonomin, varav några är bindande. Det räcker inte att uppmana till bättre styrning eller bättre ramvillkor, de politiska organen måste också bli mer engagerade i denna fråga än tidigare. Vad vi gör här i Europaparlamentet är att ta ett steg i rätt riktning, men ytterligare steg måste tas.
Det finns också en annan aspekt att beakta. Det som uträttas här på regional organisationsnivå - i detta fall Europeiska unionen - bör också återspeglas i den globala kontexten. Så det handlar inte bara om att försöka tillämpa dessa regler i vår egen del av världen.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Fru talman! Som min kollega tidigare nämnde handlar detta betänkande om vem som ansvarar för vad i redovisningsprocessen. Europaparlamentets roll är mycket viktig och enligt mig berättigad. Jag vill dock uttrycka en viss tvekan när det gäller beaktandet av varje teknisk detalj och upprättandet av standarder. Jag anser inte att beskrivningen av bedömnings- och utvärderingsmetoden för säljbara och icke-säljbara tillgångar är helt tillfredsställande. Därför är jag tveksam till om vi verkligen ska försöka bedöma om det är en bra eller dålig metod. Vi bör vänta på att experterna har gjort sin bedömning. Samtidigt har översynen av standarden om icke-säljbara tillgångar och samråd i denna fråga påbörjats. Endast därefter bör vi fatta vårt beslut. Jag föreslår därför att vi inte ska stödja förslaget i artikel 30 e eller det i artikel 42.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Kan kommissionsledamot McCreevy garantera att den gemensamma uppsättningen globala redovisningsstandarder - med en efterföljande satsning på en ökad standardisering av förfarandena - inte på något sätt kommer att rättfärdiga eller för den delen stärka kravet på en gemensam konsoliderad bolagsskattebas i Europeiska unionen?
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras kommentarer. Det var verkligen en bred debatt med många åsikter i flera av frågorna och vi har noterat dem.
Jag vill återigen betona att högkvalitativa internationella redovisningsstandarder är avgörande för att både EU:s och världens kapitalmarknader ska fungera väl. Processen med att utveckla dessa standarder bör därför styras handfast. Den bör karaktäriseras av en hög insynsnivå och den bör garantera en balanserad bedömning av de berörda parternas intressen.
IASCF, Accounting Standards Committee Foundation, och IASB har under de senaste åren genomfört viktiga reformer av sina interna förfaranden men jag kan inte förneka att ytterligare förbättringar krävs. Dessutom är jag den förste att erkänna att Europeiska unionen behöver organisera sig bättre för att kunna vägleda och komma med förslag till IASB i dess process med att fastställa standarder. Kort sagt, även om IASB:s styrning och rutiner vore perfekta, skulle de internationella redovisningsstandarderna endast kunna vara till hjälp för EU:s behöriga parter om de presenterades på ett sammanhängande, övertygande och lämpligt sätt.
Nästan alla talare hänvisade till frågan om internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag och jag upprepar återigen att det för närvarande inte finns någon rättslig grund för att godkänna sådana i Europeiska unionen. Om den skulle ändras krävs det medbeslutande av Europaparlamentet. Låt mig bara upprepa, som jag redan sagt tidigare angående internationella redovisningsstandarder för små och medelstora företag: när IASB utförde detta arbete förklarade jag tydligt i ett antal anföranden att de inte skulle förutsätta ett automatiskt stöd för detta särskilda projekt från Europeiska unionen. Vi skulle endast rekommendera det om det var enkelt och effektivt och uppfyllde behoven hos små och medelstora företag.
De fick reda på detta när de höll på med sitt arbete. Deras första samrådsdokument har lagts fram. Jag tog då tillfället i akt och berättade för dem att det inte uppfyllde kriterierna och att som det såg ut nu kunde jag överhuvudtaget inte ens överväga att rekommendera dem för små och medelstora företag, eftersom de varken var enkla eller effektiva. Det är fortfarande min ståndpunkt men med tanke på vad andra har sagt, i synnerhet John Purvis, skulle det säkert vara bra om det fanns en enkel och effektiv internationell redovisningsstandard för små och medelstora företag - men endast av det skälet.
Idén är bra. Jag vill inte alls racka ner på idén, men jag kommer varken nu eller i framtiden att stödja något för små och medelstora företag som bara är mer komplext och som ingen förstår. Det behövs inte. Jag vill ta denna chans att återigen upprepa vad jag sagt tidigare om detta.
Ieke van den Burg nämnde frågan om XBRL. Vi arbetar tillsammans med tillsynsmyndigheten för värdepappershandel för att få enighet kring de tekniska standarderna för affärsuppgifter och som ett resultat av denna dialog kan kommissionen vidta ytterligare åtgärder som syftar till kompatibilitet för system för regleringsinformation. XBRL kan tillåta investerare att utnyttja de internationella redovisningsstandarderna till fullo. Samtliga åtgärder som syftar till att kräva att XBRL ska användas i Europeiska unionen bör genomgå en grundlig konsekvensbedömning, inklusive en ekonomisk bedömning av kostnader och fördelar.
Jag diskuterade också frågan med Chris Cox, ordföranden för den amerikanska finansinspektionen, under mitt senaste besök i USA och jag stöder att vi i framtiden behåller denna punkt på dagordningen i vår dialog om tillsyn med de amerikanska myndigheterna. Dessa standarder måste godkännas internationellt samt bli tekniskt oberoende och kompatibla.
Utvecklingen är mycket spännande och jag vet att Ieke van den Burg nyligen har kommit i kontakt med detta. Jag tog samma chans för några månader sedan och lät experter visa mig hur det i själva verket fungerar. Jag anser att det verkligen är revolutionerande och samtidigt något att välkomna. Men vi kommer inte att göra någonting åt det riktigt ännu förrän vi har utfört andra saker.
Gay Mitchell tog upp en viktig punkt. Vi vill inte att IASB ska komma och säga ”ett EU-organ eller något annat organ, vilket som helst”. Vi vill vara ett internationellt accepterat organ - eftersom detta mål är väl värt att eftersträva - och det måste vara ett oberoende organ. Jag anser att det ska antas men med ordentlig input från de berörda parterna.
Jag vill påminna alla om att det var Europeiska unionen som gav IASB denna betydelse. Vi var den största jurisdiktionen som sa att från och med 2005 skulle de internationella redovisningsstandarderna bli regel för börsnoterade företag. Det var för några år sedan som detta beslut togs, tillsammans med Europaparlamentet, och det i sig gjorde IASB och processen mer betydelsefull.
Jag skulle säga - och jag har sagt detta tidigare även till IASB - att en provkörning - ni kan kalla det en konsekvensbedömning - bör utföras innan standarderna antas, särskilt av IASB, tillsammans med bidrag från Europeiska unionen och andra organ. Vi bör inte vänta tills standarderna har godkänts av IASB. Vår roll var att antingen stödja dem eller förkasta dem, inte att ändra dem. Jag anser att de ska testas ordentligt i förväg för att upptäcka eventuella problem, istället för att allvarliga problem upptäcks sedan man gått igenom hela IASB:s process. Vi upprepade detta flera gånger för IASB. Förhoppningsvis uppskattas de nya styrningsstrukturerna av de flesta av oss.
Jag erkänner att det behövs mer arbete på detta särskilda område, men det i sin tur kan ge färre problem i framtiden. Förhoppningsvis kommer vi en dag att nå en situation där dessa saker mer eller mindre kommer att ske automatiskt och inte vålla för mycket bekymmer för någon, eftersom allt arbete redan kommer att ha gjorts i förväg. Då kommer vi inte att ha några problem.
Alexander Radwan
föredragande. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill verkligen tacka för denna debatt, där målet med betänkandet har fått stöd och alternativ har presenterats på flera områden.
Jag skulle vilja nämna två saker. Det finns en punkt som jag är säker på att vi alla är överens om, och som dessutom har nämnts upprepade gånger idag av flera talare som helt stöder denna allmänna utveckling, nämligen att organisationen bakom de internationella redovisningsstandarderna nu har vidtagit en del åtgärder, till exempel när det gäller frågor om styrning, som ett resultat av påtryckningar från Europaparlamentet och Europeiska unionen. Ibland måste vi vara tydliga - och jag vet att en del av mina kvinnliga kollegor har kritiserat mig på den punkten - eftersom vissa personer som har talat inför denna kammare under de senaste åren emellanåt har gett ett intryck av att Europaparlamentet inte betyder särskilt mycket för dem. Hur få framsteg som har gjorts framgår tydligt av betänkandet om styrning, där det föreslås att framtidens tillsynsmyndigheter endast ska följa råd från personer som de har utsett. Allt jag kan säga om detta är att alla som i framtiden måste redovisa för parlamentet hur han eller hon har röstat i en särskild fråga ska se till att en del av ansvaret och möjligheten att kunna påverka när det gäller politikens utformning är en del av paketet. Det var det första jag ville säga.
Hur lite engagemang det finns i frågan om konsekvensbedömningar framgår tydligt av diskussionen. Organisationen bakom de internationella redovisningsstandarderna vägrar fortfarande att utföra dem.
När det gäller frågan om standarder för små och medelstora företag vill jag säga något till er som anser att vi ska införa dem på frivillig basis. Inspirerad av John Purvis - John, detta riktar jag till dig - vill jag citera en oberoende kommentator. Peter Holgate, partner i PricewaterhouseCoopers, skrev följande i den tyska utgåvan av Financial Times:
”Jag tar inte EU:s ståndpunkt på särskilt stort allvar. Även om det slutar med att de inte godkänner standarderna kan flera länder anta dem i sina nationella allmänt accepterade redovisningsprinciper. Om några stora aktörer antar standarderna kommer deatt införas på ett annat sätt, fastän Europeiska kommissionen inte vill vara med och leka.”
I slutändan innebär det att man måste anta att när väl några stater har antagit dessa standarder kommer de att införas obligatoriskt i hela Europeiska unionen. Sådan är denna organisations strategi. PricewaterhouseCoopers har redan sagt att de ser detta som en affärsmodell. Därför behöver vi vår egen uppsättning europeiska standarder för små och medelstora företag: vi kan bygga vidare på internationella redovisningsstandarder om det är lämpligt, men om det inte är det, då utvecklar vi våra egna standarder. Det är kommissionens skyldighet att se till att man inte prackar på oss standarder bakvägen, standarder som ingen vill ha men som ändå blir allmänt bindande.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum idag kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
(Sammanträdet avbröts kl. 11.55 och återupptogs kl. 12.00.)
