Kommissionens strategidokument för utvidgningen (fortsättning på debatten)
Talmannen
Vi fortsätter nu debatten om kommissionens strategidokument för utvidgningen 2007.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr talman! Jag vill göra tre kommentarer innan jag återgår till debatten som har varit oerhört givande och spännande.
För det första vill jag på rådets vägnar välkomna den sydafrikanska delegationen som är på besök hos oss och tala om att vi inom kort träffar landets ledare under EU:s första toppmöte i Frankrike i slutet av juli.
För det andra vill jag instämma med Olli Rehn och framföra mitt djupa deltagande när det gäller de tyska turister som enligt en rapport har kidnappats av kurdiska rebeller i Turkiet. Om uppgifterna visar sig vara sanna hoppas rådets medlemmar verkligen att de återfinns välbehållna så snart som möjligt och vill framhålla att våra tankar går till dem.
För det tredje vill jag tacka Andrew Duff för hans kunskaper om fransk politik och om de åsikter jag själv hyser. Det skulle glädja mig om vi kunde ha ett djupare samtal över en kopp kaffe men tyvärr kan jag inte i dag med tanke på mina förpliktelser ge ytterligare kommentarer.
För att återanknyta till vår debatt är utvidgningen definitivt ett av skälen till europeisk utveckling och hittills har vi alltid sett till att utvidgningen har gått hand i hand med en förstärkning av EU. Det är viktigt att det blir så även i fortsättningen precis som Elmar Brok betonade. All debatt bidrar till att göra våra medborgare medvetna om alla frågor som uppstår vid en utvidgning och vi ägnar därför särskild uppmärksamhet åt Europaparlamentets debatter och ställningstaganden i frågan.
Som en kommentar till vad många ledamöter har gett uttryck för vill jag betona utvidgningens stabiliserande effekt. Det är uppenbart när det gäller länderna på Balkan. Den snabba utvecklingen i Kroatien, som den franska ordföranden vill påskynda ytterligare om alla medlemsstater är eniga, visar att länder som upplevde konflikter på 1990-talet har klara utsikter att anslutas. Detta är en viktig signal till Serbien, särskilt med tanke på att landet just har fått en regering som också vill stärka sina förbindelser med EU.
Samma sak gäller också Turkiet, och i detta sammanhang vill jag påminna om att det aktuella läget i förhandlingarna inte beror på vad någon av EU:s medlemsstater tycker, utan på Turkiet och i vilken takt reformerna genomförs där. Framför allt beror det på hur Turkiet uppfyller sina åtaganden gentemot alla EU:s medlemsstater och i synnerhet hur landet tillämpar Ankaraprotokollet.
Utvidgningspolitiken betyder inte att vi försummar EU:s övriga grannländer. Rådet diskuterar för närvarande hur vi ska kunna hjälpa Ukraina att gå in i en ny fas i förbindelserna med EU vid det stundande toppmötet mellan EU och Ukraina i Evian den 9 september. Vi vill också gå vidare med förbindelserna mellan EU och Moldavien, ett land som rådet redan har investerat en hel del i.
Precis som rådets ordförandeskap stöder vi också de regionala processer som beskrivits. Jag deltog själv i den konferens som lanserade synergin för Svartahavsområdet och i toppmötet med länderna på Balkan. Och jag kan naturligtvis inte underlåta att nämna det kommande toppmötet om Barcelonaprocessen och unionen för Medelhavsområdet som äger rum i Paris den 13 juli.
Slutligen, som ni ser har utvidgningsprocessen inte kollapsat. Vi fortsätter att ställa många krav på kandidatländerna och även på medlemsstaterna, som måste förklara processen för sina medborgare. Libor Rouček och Véronique De Keyser har absolut rätt när de säger att behovet av informationskampanjer är stort, med eller utan Magritte. Precis som ni betonade stämmer det att medborgarna även måste inges ny tillförsikt.
Det är just för att möjliggöra en fortsatt process, vars strategiska betydelse vissa av er har nämnt och då i synnerhet Elmar Brok, som syftet med Lissabonfördraget är att reformera vår institutioner för att de nya medlemsstaterna - detta måste vi vara tydliga med - ska kunna välkomnas under bästa möjliga förhållanden utan att EU:s handlingsförmåga ifrågasätts.
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Det gläder mig särskilt att kunna avsluta mitt inlägg i debatten i närvaro av en parlamentarisk delegation från Sydafrika eftersom jag startade min politiska karriär för några decennier sedan i en kampanj för att befria Nelson Mandela. Lyckligtvis tycks de enda fångar som finns kvar här i kammaren vara min vän Elmar Brok och jag, vilket offentligt har framförts i dag.
(Skratt)
Jag vill tacka ledamöterna för en mycket väsentlig och ansvarsfull debatt i dag. Jag vill bara göra en allmän kommentar.
Det gläder mig att ni i Elmar Broks betänkande och dagens debatt godkänner det förnyade samförstånd om EU:s utvidgning som antogs i december 2006 i allt väsentligt - inte minst på grund av händelserna 2005. Strategins främsta förtjänst är att en noga avvägd balans åstadkoms, dels mellan den grundläggande strategiska betydelsen av utvidgningen genom att området med fred, välstånd, frihet och demokrati utökas, dels mellan vår egen förmåga att integrera nya medlemmar med strikt villkorlighet och genomföra våra interna reformer.
Eftersom jag har minne som en elefant kan jag inte låta bli att påminna om att jag efter en parlamentarisk utfrågning under hösten 2004 kritiserades av utskottet för utrikesfrågor för att jag saknade visioner eftersom jag inte omedelbart ville ge Ukraina ett anslutningsperspektiv. Det enda jag sa var att vi inte skulle avge ett för tidigt omdöme om Ukraina. Ett år senare kritiserades jag för att betona absorberingsförmågan och för att hindra utvidgningstakten. Mot denna bakgrund välkomnar jag särskilt dagens debatt, där vi når rätt balans mellan utvidgningens strategiska betydelse och vår egen förmåga att integrera nya medlemmar.
Denna debatt och betänkandet mynnar ut i ett hållbart tredje alternativ genom att kombinera en fördjupad politisk integration med en successiv utvidgning av EU. Jag tycker att detta klart visar att det finns en övertygande konvergens om nyttan av Europaparlamentet och kommissionen och EU i sin helhet, och jag välkomnar verkligen detta fenomen och inriktningen mot det förnyade samförståndet om utvidgningen som har gällt sedan 2006. <BRK>
Talmannen
Jag vill informera er om att jag i kväll, vid presidiets sammanträde, tänker uttrycka min oro över förfarandet ”catch the eye”, som det inte finns några regler för utan som är helt utlämnat till talmannens godtycke och omdöme. Jag tycker det är viktigt att utforma vissa grundläggande regler eftersom förfarandet håller på att bli otillfredsställande.
I dag har vi haft så många som femton anmälda talare, vilket gör att det normala förfarandet och talartiden för varje grupp ändras.
Jag vill därför överlämna till er att fundera på denna fråga, i synnerhet de av er som kanske är besvikna, eftersom så många har velat komma till tals men alla inte har fått möjlighet att göra det.
Elmar Brok
föredragande. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Först skulle jag vilja tacka kommissionsledamoten och rådsordföranden för den solidaritet ni har visat med de tyska turisterna i Turkiet.
Vi behandlar här en rad olika ämnen och måste kunna balansera mellan dem. Det rör sig om allt från unionen för Medelhavsområdet - som är ett viktigt framsteg om den får stöd av hela gemenskapen snarare än att enbart prioriteras av vissa länder i vissa regioner - via det svensk-polska förslaget om en union för Svartahavsområdet. Vi måste ha synpunkter på alla dessa idéer tillsammans som en gemenskap, men vi måste samtidigt tydliggöra att vissa alternativ ger utsikter till anslutning medan andra inte gör det. Uttalandet från Polens utrikesminister Radoslaw Sikorski att vissa länder är Europas grannar medan andra är europeiska grannar är kanske ett tecken på att båda är lika viktiga men att det finns skillnader när det gäller metod och målsättning.
Om vi har utrymme för att göra så - bilaterala förbindelser, multilaterala mellanliggande lösningar eller till och med permanenta lösningar någonstans mellan grannskapspolitiken och fullt medlemskap - och i så fall har ett brett urval av instrument till vårt förfogande, bör vi överväga hur vi politiskt och administrativt även på lång sikt ska kunna säkra den balans som kommissionsledamoten hänvisade till och som skulle kunna vidmakthålla både EU:s möjlighet att utvecklas och dessa länders anslutningsutsikter och stabilitet.
Jag vill fråga några av de EU-kritiker som har yttrat sig vilket EU de avser? Är det vårt nuvarande EU som står för den största framgångssagan i vår historia när det gäller fred, frihet och välstånd? Vi vill fortsätta med detta projekt och utöka det så mycket som möjligt för att vara lika framgångsrika även i fortsättningen, uppfylla denna målsättning och ansluta fler länder. Det är det saken gäller!
När vi diskuterar västra Balkan måste vi därför säga att om vi i går hade eller denna vecka har en serbisk regering som säger att den vill närma sig Bryssel, närma sig EU, bör vi acceptera erbjudandet för den varaktiga fredens skull i en region som har varit orsak till konflikt under de senaste 150 åren och utveckla de utsikterna för att kunna fortsätta med vår kontinents fredliga utveckling.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! En ordningsfråga, eftersom debatten om palestinska fångar som hålls i förvar av de israeliska myndigheterna börjar så sent - nästan en timme för sent nu - måste jag tyvärr stryka mitt namn från talarlistan. Men jag vill anhålla om att min talartid som tilldelats mig av PSE-gruppen, läggs till Véronique De Keysers talartid. Hon är ledare för PSE-gruppen. Jag beklagar djupt att jag måste göra så, men tyvärr måste jag åka iväg till flygplatsen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 10 juli 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Titus Corlăţean
skriftlig. - (RO) Utsikten för länderna i Sydösteuropa att ansluta sig till EU är drivkraften för reformerna för en demokratisk omvandling i dessa länder. Kommissionens bör i sitt strategidokument för utvidgningen 2007 ge en tydlig signal om det bindande åtagandet gentemot länder som har pågående anslutningsförhandlingar med EU eller länder med utsikter till anslutning. Detta gäller bland annat Serbien och Moldavien. För det senare landet utgör Rumänien ett fönster genom vilket de moldaviska medborgarna kan behålla hoppet om en europeisk, mer demokratisk och mer blomstrande framtid.
En framtida anslutning till EU sporrar den demokratiska oppositionen i Moldavien att fortsätta kampen för att skapa demokratiska, rättsliga och institutionella strukturer, vilket är en process som EU har åtagit sig att uppmuntra.
Behovet av interna reformer inom EU:s institutioner, genom att Lissabonfördraget träder i kraft, kan inte utgöra ett preliminärt skäl och en förevändning för att stoppa EU:s utvidgning.
Dragoş Florin David
skriftlig. - (RO) EU:s utvidgning har alltid enbart varit en fråga om tid och om att se till att de politiska och ekonomiska systemen stämmer överens mellan medlemsstaterna. En snabb utvärdering av utvidgningsprocessen 2004 och 2007 visar att EU blev starkare och mer dynamiskt både i inre och yttre angelägenheter, vilket visar att utvidgningsprocessen gynnade såväl EU som de nytillträdda länderna och att vi förstärkte våra värderingar inom EU i stället för våra problem. Den politisk-ekonomiska europeiska och globala miljön är förmodligen inte den mest gynnsamma för en snabb utvidgning, men detta får inte hindra oss från att utveckla och även reformera strategierna och mekanismerna för utvidgning.
Länderna på västra Balkan, Moldavien, Ukraina och Turkiet är länder som har uttalat intresse för att bli medlemmar i EU och som gynnas av privilegierade partnerskap med EU, men som också på internationell nivå måste se till att uppfylla europeiska normer, demokrati, stabilitet och välstånd.
Här gratulerar jag Elmar Brok för hans känsla för balans och pragmatism som genomsyrar utkastet till betänkandet och jag hoppas även att vi ska hitta en snabb lösning för ratificeringen av Lissabonfördraget av alla medlemsstater.
Alexandra Dobolyi
skriftlig. - (EN) Utvidgningsprocessen har varit en integrerad del av EU:s utveckling under de senaste femtio åren. Från de sex medlemsstater som grundade EU har EU utvidgats till att omfatta 27 medlemsstater och företräder över 450 miljoner människor. EU är stabilare, säkrare och mer tongivande i internationella frågor än tidigare.
Med åren har vi erfarit att utvidgning har varit centralt för EU:s framgång och utveckling. Utvidgningen har möjliggjort Europas fredliga återförening och raserat det kalla krigets skiljelinje. Vi måste instämma i att EU:s utveckling har gått hand i hand med utvidgningarna.
Men vilken är den nuvarande inställningen till utvidgning inom EU? Inställningen till ytterligare utvidgningar är föga entusiastisk, främst på grund av frågor som inte rör utvidgningen men även till viss del på grund av bristande information om utvidgningen.
Jag hör till dem som är övertygade om att utsikterna till ett eventuellt EU-medlemskap är absolut nödvändiga som drivkraft för politiska reformer och en demokratisk utveckling. Det finns en viss oro för att om utsikten till EU-medlemskap stryks från den politiska agendan kan länderna på Balkan falla tillbaka i instabilitet.
Kinga Gál
skriftlig. - (HU) Herr talman! I samband med debatten om utvidgningsstrategin vill jag fästa uppmärksamheten på de konkreta kriterierna när det gäller våra närmaste grannar, länderna på västra Balkan och Ukraina.
Utsikten till anslutning, och särskilt åtagandet att uppfylla Köpenhamnskriterierna, har höjt motivationen hos kandidatländerna att moderniseras och utvecklas till konstitutionella stater.
Länderna på västra Balkan och Ukraina behöver denna motivationsfaktor. Om vi tar bort utsikten till anslutning från våra närmaste grannländer, vars europeiska traditioner och historia vi delar, upphör den motivationsfaktor som kan möjliggöra att de utvecklas till konstitutionella stater att existera.
Lagstiftning såsom de minoritetsfientliga utbildningsförordningarna kommer inom kort att genomföras och detta tillsammans med stängning av skolor som undervisar på modersmålet, språkdöd och assimilering skapar enorm ilska i Ukraina. När ribban sänks eller målet verkar avlägsnare förskjuts normerna ytterligare från det som vi kallar en konstitutionell stat.
Så vi har ett stort ansvar. Det är nu viktigt att vi ser till att kriterierna inte enbart uppfylls på papperet utan i verkligheten - våra grannländer måste vara konsekventa i sina förberedelser och EU måste vara konsekvent i sina löften och stå för dem. Är vi konsekventa skapar det även förtroende bland våra väljare och grannländer.
Genowefa Grabowska
skriftlig. - (PL) Som företrädare för ett av de länder som 2004 anslöts till EU stöder jag helhjärtat alla avsnitt i Elmar Broks betänkande där man betonar vikten av fortsatt utvidgning och dess positiva bidrag till att skapa ett starkt, sammanhållet, medborgarvänligt och blomstrande Europa. Jag instämmer i att när möjligheten till EU-medlemskap väl bekräftats påverkas inrikespolitiken i mycket positiv riktning i kandidatländerna, som stimuleras att påskynda omstruktureringen av administrationen, att reformera utbildningssystemen och de högre utbildningsinstitutionerna, att fästa större vikt vid mänskliga rättigheter, inklusive minoriteters, att bekämpa korruptionen i samhällslivet, det vill säga anta de värderingar som sedan länge råder inom EU. Jag anser också att man i betänkandet i mycket större utsträckning bör betona EU:s öppenhet och dess vilja att ta emot kommande medlemsstater.
Detta är särskilt viktigt för mitt eget land, Polen, i synnerhet när det gäller förväntningarna och de europeiska utsikterna till medlemskap för våra grannländer i öster, särskilt Ukraina. Det skulle vara mycket olyckligt om våra grannländer såg vår östra gräns (Schengengränsen för hela EU) som en slags ny mur som permanent kommer att separera dem från oss. Kraven som ibland ställs i detta sammanhang på att en ytterligare utvidgning av EU bör bero på dess så kallade ”integrationsförmåga” betraktar jag som dåligt genomtänkta och de utgör ett hot mot EU:s egna målsättningar.
Tunne Kelam
skriftlig. - (EN) Ett viktigt första steg för att hantera ytterligare utvidgningar är att vi är helt ense om att alla tidigare utvidgningar i hög grad har gynnat EU. De har resulterat i en situation där alla berörda parter vinner. Detta gör att vi på sannolika grunder kan anta att EU även kommer att dra fördel av framtida utvidgningar.
Det är lätt att förstå oron över EU:s integrationsförmåga. Men den effektivaste möjligheten att förstärka integrationsförmågan är ännu inte fullt utnyttjad, det vill säga att till fullo utnyttja EU:s fyra grundläggande friheter - liberalisera marknaderna, dela upp stora företag, vidta åtgärder för insyn. För att klara av de globala utmaningarna måste vi utan ytterligare betänkligheter förlita oss på de grundläggande värderingarna och principerna inom Europeiska gemenskapen, som har varit och fortfarande är den största framgångssagan i europeisk historia.
Vi bör välkomna föredragandens betoning på regionala samarbetsmekanismer. I synnerhet verkar det värdefullt att enligt det nyligen föreslagna polsk-svenska initiativet upprätta en östlig dimension i syfte att integrera alla östeuropeiska stater i ett meningsfullt samarbete. Men regionala samarbetsavtal får inte utnyttjas som en förvändning att utesluta vissa stater i detta område från utsikter till ett fullt medlemskap i framtiden.
Janusz Lewandowski  
skriftlig. - (PL) Herr talman! Parlamentet behandlar sin resolution om EU:s utvidgningsstrategi vid en tidpunkt då EU-utvidgningen har blivit omodern. Den har till och med blivit något av ett hjärnspöke i händerna på euroskeptiker. Därför är uttalandet, som också är sant, om att de tidigare utvidgningarna utan tvekan har inneburit framgångar och har bidragit till stabilitet, utveckling och välstånd för Europa som helhet, mycket viktigt. Detta måste dock förklaras för EU-medborgarna, för att öka det sociala stödet för nästa steg. De informationskampanjer som hittills genomförts har tyvärr inte varit särskilt lyckosamma.
Som vanligt när utvidgningen debatteras är det intressant att beakta de eventuella kandidatländernas geografi. När man läser resolutionsförslaget kan man tro att dörrarna står vidöppna. Det finns ett tydligt stöd för kandidatländerna på Balkan. Det finns ett viktigt uttalande om att de östra partnerländerna i den europeiska grannskapspolitiken också kan definieras som europeiska länder. Huvuddefinitionen av EU:s integrationsförmåga (punkt 7) är dock en riktig glädjedödare, och hänvisningen till värdegemenskapen riktar sig tydligt till Turkiet.
I sin nuvarande form skiljer sig resolutionen något från Polens inställning. Polen, som självt en gång knackade på EU:s dörr, vill nu att Ukraina och andra länder som bildades efter Sovjetunionens fall ska erbjudas möjligheten att bli medlemmar. För stabilitet över hela kontinenten!
Ramona Nicole Mănescu  
skriftlig. - (RO) Först av allt vill jag gratulera föredraganden till den objektiva framställningen av Europaparlamentets syn på kommissionens strategidokument för utvidgningen från 2007. För varje utvidgning har Europeiska gemenskapen blivit starkare och utvidgningsprocessen i sig är en framgång för alla medlemsstater.
Europeiska unionen har haft en enastående utveckling när det gäller de institutioner och den politik man har inrättat både internt och externt, men ännu mer när det gäller att förespråka harmonisering på de ekonomiska, sociala och rättsliga områdena. EU har också en rad problem som vittnar om att varje utvidgning måste följas av en adekvat konsolidering och en seriös utvärdering av EU:s politik för att undvika en situation där länder i mitten går mot en närmare integration, medan andra blir kvar i periferin.
Jag stöder föredragandens åsikt om att uppmuntra de östra grannländerna genom att upprätta ett område som bygger på gemensam politik och som särskilt rymmer ekonomiska frågor och miljöfrågor, samt frågor om handel, energi, transport, rättssäkerhet, rättvisa och säkerhet.
Genom att uppmuntra ett sådant projekt skulle Svartahavsområdet kunna bli centrum för utveckling och ekonomisk tillväxt, vilket inte bara skulle gynna välfärden i alla länder i regionen, utan också stabiliteten och freden vid EU:s östra gräns.
Véronique Mathieu  
skriftlig. - (FR) Som det betonas i betänkandet har det nu blivit tid för en omfattande reform av EU:s utvidgningsstrategi.
För det första är det viktigt att förse kandidatländer och potentiella kandidatländer med sådana föranslutningsinstrument som de behöver för att klara de utmaningar som de kommer att möta: konsolidering av staten, makten och socioekonomiska reformer m.m.
För det andra understryks det i betänkandet att vi måste se över den europeiska grannskapspolitiken, som av tredjeländer inte får uppfattas som en ersättning för medlemskap och inte heller som en fas som nödvändigtvis leder till medlemskap.
Upprättandet av frihandelsområden, i form av ett Europeiskt ekonomiskt samarbetsområde plus (EEA +) är till exempel ett första steg mot att utveckla närmare förbindelser med dessa länder. En sådan strategi förstärker de ekonomiska och handelsmässiga förbindelserna med dem och gör det möjligt för EU att föra fram sina värderingar när det gäller demokrati, rättssäkerhet och mänskliga rättigheter i dessa områden.
Här är återupptagandet av Barcelonaprocessen, vars syfte är att skapa en union för Medelhavet, ett hoppfullt tecken och ett lovande steg mot att etablera ett särskilt samarbete med våra grannar i syd.
Marianne Mikko  
skriftlig. - (ET) Mina damer och herrar! Vi får inte stänga dörren till anslutning för de länder som vill komma med, eftersom det fastställs i våra grundfördrag att alla europeiska länder som vill ansluta sig till Europeiska unionen ska ha möjlighet att göra det.
Tidigare anslutningar har varit mycket framgångsrika, och utvecklingen måste fortsätta i den riktningen. Vi får inte göra så att anslutningskandidaterna tappar motivationen. Det är inte upp till oss att bestämma om de till fullo vill bli demokratiska länder, även om de tre Köpenhamnskriterierna måste uppfyllas till 100 procent.
Eftersom jag är från det nya Europa vet jag personligen hur viktigt det var för oss att ha möjlighet att gå med i Europeiska unionen, hur det var inspirerande för oss att genomföra reformer och öka våra insatser. Vi får inte neka republikerna i det forna Sovjetunionen möjligheten att bli fullvärdiga europeiska stater där rättsäkerhet råder. Jag hänvisar här ovan till våra närmaste grannar Ukraina och Moldavien.
Europas trovärdighet och dessa länders framtid ligger i vågskålen. Det är viktigt att hålla dem på rätt kurs mot Europa. EU måste stå fast vid sina löften och fortsätta den naturliga utvidgningsprocessen. Anslutning, och inte passivitet, ger EU styrka. Allt prat om absorberingskapacitet är rent hyckleri för att föra de oinvigda bakom ljuset.
Dumitru Oprea  
skriftlig. - (RO) I egenskap av parlamentsledamot från Rumänien, som nyligen kommit med i EU, och tidigare rektor för ett prestigefyllt universitet i mitt hemland, vill jag betona vikten av kulturella och utbildningsmässiga utbyten mellan kandidatländerna och EU:s medlemsstater.
I Rumänien har ett stort antal unga människor som haft förmånen att delta i ett av EU:s studentutbytesprogram (antingen Sokrates-Erasmus-program och Marie Curie för forskning, eller Leonardo för praktik) återvänt till sitt hemland och spelat en aktiv roll i vad vi kan kalla ”europeiseringen”. Tack vare sin utbildning och livserfarenhet har de blivit aktiva inom frivilligorganisationer, informationsutbyten, frivilliga aktiviteter eller använt sina kunskaper i forum med anknytning till den europeiska integrationen.
Av dessa skäl vill jag understryka vikten av att vidta åtgärder för att öka intresset för och deltagandet i EU:s utbildnings- och kulturprogram, som att inrätta ett särskilt system för studentvisum, avsätta mer medel till studentutbyten - så att kostnaderna för att leva i ett EU-land verkligen kan täckas - öka informationen om de europeiska programmen, i synnerhet bland unga människor, samt förmedla de positiva resultaten/erfarenheterna såväl i EU-länderna som i kandidatländerna.
Pál Schmitt  
skriftlig - (HU) Herr talman, mina damer och herrar! Som ordförande i den gemensamma parlamentarikerkommittén EU-Kroatien anser jag att en av de mest positiva aspekterna i betänkandet är att det bekräftas att de anslutningsförhandlingar som redan har inletts ska fortsätta, och att det förmedlar EU:s syn på frågan till länderna på Balkan. Under de tre senaste årens anslutningsförhandlingar har Kroatien redan visat prov på sitt engagemang och parlamentet yttrade sig positivt i både 2006 och 2007 års landrapporter.
Jag anser att det är viktigt för Kroatien, som är det enda landet som för långt framskridna anslutningsförhandlingar, att nämnas uttryckligen i betänkandet, som fyra och en halv miljoner kroater nu läser med stor förväntan. Dessa positiva budskap är särskilt viktiga efter den irländska folkomröstningen.
De första uttalandena från rådets franska ordförandeskap, som handlar om fortsatta anslutningsförhandlingar, inger mig förtroende. Genom att ta fram snabba, effektiva lösningar kan vi slå vakt om EU:s trovärdighet. Vi har inte råd med ytterligare tre års betänketid, eftersom hela Europa om elva månader kommer att säga sin åsikt om EU i valet till Europaparlamentet. Tack för er uppmärksamhet.
Czesław Adam Siekierski  
skriftlig - (PL) Utsikterna till EU-medlemskap är en viktig drivkraft för de länder som är intresserade av att ansluta sig. De stimulerar till att genomföra nödvändiga reformer, både politiska och ekonomiska, och till att uppfylla Köpenhamnskriterierna.
För att utsikterna till ett medlemskap ska bestå måste framstegen i förhandlingarna vara beroende av takten i och omfattningen av de reformer som genomförs i kandidatländerna, och EU måste ha kapacitet att ta emot dessa länder. Vi måste ha en stark, sammanhängande och framför allt en enad gemenskap.
Det är mycket viktigt att medborgarna i våra länder kan uppskatta fördelarna med att nya medlemmar ansluter sig. Utvidgningen innebär fördelar och skapar ekonomisk och social tillväxt i både de nya och de gamla medlemsstaterna.
Den successiva utvidgningen av EU har varit framgångsrik, såväl för anslutningsländerna och de befintliga medlemsstaterna som för unionen som helhet.
Det gläder mig mycket att det i betänkandet framgår att dörrarna fortfarande är öppna för de östra grannländer som vill gå med i Europeiska unionen. Detta bör tillsammans med den nyligen antagna östra grannskapspolitiken uppmuntra dessa länder till att anstränga sig för att anta de demokratiska, ekonomiska och administrativa normer som gäller inom EU.
Andrzej Jan Szejna  
skriftlig. - (PL) De tidigare utvidgningarna av Europeiska unionen har utan tvivel gynnat både unionen och de länder som anslutit sig till den. Dessa utvidgningar har gynnat den ekonomiska utvecklingen och bidragit till stabilitet, utveckling och välstånd i Europa. Det är mycket viktigt att skapa de förutsättningar som behövs för att även framtida anslutningar ska bli framgångsrika, och att förbättra kvaliteten på anslutningsprocessen med hjälp av lärdomar från tidigare erfarenheter. EU ska vara öppet för nya länder men utvidgningsstrategin måste uppfylla villkoren i EU-fördraget och avspegla EU:s förpliktelser gentemot alla kandidatländer, och gentemot de länder som har erbjudits möjligheten till medlemskap, samtidigt som det är ett absolut villkor att Köpenhamnskriterierna strikt och till fullo ska vara uppfyllda. På samma gång måste vi noggrant hålla uppsikt över dessa länder när det gäller att skapa rättssäkerhet, ett oberoende domstolsväsende och respekt för de grundläggande rättigheterna.
Unionen måste vidta åtgärder för att öka sin förmåga att integrera nya länder. Det är nödvändigt att genomföra interna reformer och öka effektiviteten, skapa större social sammanhållning och demokratiskt ansvar. Lissabonfördraget har svaren på dessa ideal, och utan det försvåras en ytterligare utvidgning av unionen väsentligt. Samtidigt kan EU endast lyckas med den politiska integrationsprocessen om det finns ett tydligt och stabilt socialt stöd för ett EU-medlemskap i varje enskilt kandidatland, och även för EU i sig som ett politiskt och ekonomiskt projekt.
Tadeusz Zwiefka  
skriftlig. - (PL) Vi vill säga att Europaparlamentet är det enda riktiga forumet där EU-medborgarna kan föra fram sina tankar och åsikter. Därför är det synd att det endast är här i parlamentet som vi lyckas övertyga varandra om att den successiva utvidgningen av EU har varit en enorm framgång. Vi är alla skyldiga till att inte alla EU-medborgare delar denna åsikt. Detta skapar i sin tur missförstånd kring behovet av att reformera unionen. Jag kan dock inte godta argumentet att det är avsaknaden av Lissabonfördraget som är den främsta orsaken till att utvidgningen går trögare. Fördraget i sig löser ingenting. Det vi behöver är vision och strategi. Europeiska unionen kommer inte att vara en komplett politisk och geografisk skapelse förrän den innesluter alla europeiska länder. Det är inte sant att medborgarna i länder som vill gå med i EU förväntar sig att detta ska ske omedelbart eller ens mycket snart. Däremot behöver de en tydlig signal om att det finns en plats för dem. Utan en sådan utfästelse är det svårt att förvänta sig att de ska vidta alla svåra och omfattande reformer, som innebär många uppoffringar och hårt arbete.
Vi får i synnerhet inte glömma bort européerna på Balkan och i Östeuropa. Den europeiska grannskapspolitiken är ett bra instrument för att reglera samarbetet med angränsande länder på vår kontinent. Unionens europeiska grannar har emellertid rätt till en tydligare och mer effektiv samarbetspolitik, som inte bara resulterar i en följd av korridorer och väntrum. När man lägger så mycket energi på att skapa en union för Medelhavsländerna, som särskilt får stöd av Frankrike, borde man lägga åtminstone lika mycket energi på inrättandet av Euronest.
