EU:s förbindelser med öarna i Stillahavsområdet - en strategi för ett stärkt partnerskap (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Nirj Deva, för utskottet för utveckling, om EU:s förbindelser med öarna i Stillahavsområdet - en strategi för ett stärkt partnerskap.
Nirj Deva 
föredragande. - (EN) Herr talman! Det är verkligen smickrande att tala inför en nästan folktom kammare!
Cooköarna, Fijiöarna, Kiribati, Marshallöarna, Mikronesiska federationen, Nauru, Niue, Palau, Papua Nya Guinea, Salomonöarna, Samoa, Tonga, Tuvalu, Vanuatu, Östtimor - exotiska platser, fantasiplatser, så avlägsna, så långt borta, så romantiska och så vidare, men faktum är att de lider nöd. Alla dessa länder ingår i Stillahavsöarna. EU har i ett historiskt perspektiv haft det starkaste inflytandet i Stillahavsområdet genom kolonialväldet. Genom andra världskrigets slut upphörde den europeiska kolonialismen, men förbindelserna fanns kvar. Genom Lomékonventionen och Cotonouavtalet är AVS-länderna i Stillahavsområdet nu bundna till oss och våra dagliga liv.
Stillahavsöarnas befolkning är visserligen liten, men vi måste komma ihåg att själva Stilla havet täcker nästan 30 procent av planetens yta. Det geografiska läget medför stora fördelar för regionen i form av fiske och turism, men innebär också att de isoleras på grund av de stora avstånden. Utvecklingen av telekommunikationer, flygförbindelser och infrastruktur har dock bidragit till att mildra dessa ekonomiska förhållanden.
Något annat som man borde beakta - och det gläder mig verkligen att hela kommissionen är närvarande - är att den engelskspråkiga digitala ekonomin kan innebära en annan möjlighet för dem att tillhandahålla utkontraktering av affärsfunktioner och kunskapstjänster till USA och Australasien.
Det råder stora ekonomiska skillnader inom regionen, och den årliga bruttonationalprodukten (BNP) varierar från 500 euro till 8 000 euro. Det är som att jämföra Somalia med Bulgarien. Därför måste strategin för regionen vara tillräckligt flexibel för att garantera att utvecklingsbiståndet kanaliseras i överensstämmelse med nationella och regionala prioriteringar så att maximal nytta kan uppnås på både de rikare och de fattigare öarna.
För många av Stillahavsöarna utgör jordbruksprodukterna den främsta exportkällan till internationella marknader, där de levererar produkter såsom socker, kopra, bananer, kokosnötter och palmolja. De står dock inför sådana problem som den globala uppvärmningen, som är en oerhört stor utmaning för dem. Vi har dessutom skapat ett annat intressant problem, nämligen avtalen om ekonomiskt partnerskap, som de tvingas konkurrera med. De menar att de förlorar intäkter på grund av den interregionala tullunionen. Vad ska de göra? Bidrar vi med hjälp och stöd? Utvecklar vi infrastrukturen så att de kan ta sig ur denna svåra situation? Detta är något som vi måste reflektera över.
En av de största utmaningarna för regionen är att säkra en hållbar förvaltning av fisket. Det finns mycket tonfisk i Stilla havet. En tredjedel av världens tonfiskfångst kommer från Stillahavsöarna och uppgår till cirka två miljarder euro. Skyddar vi deras fångst? Ser vi till att intäkterna från fångsten tillfaller befolkningen? Jag vet inte. Kommissionen borde kanske undersöka frågan. Jag vet inte exakt vart dessa intäkter tar vägen. De borde inte vara så fattiga som de faktiskt är om fångsten uppgår till två miljarder euro.
I mitt betänkande betonas att alla former av stimulering av turismen i området måste gå hand i hand med ett ökat lokalt ägande av turisttjänster. Jag understryker att det för det mesta endast är de rikare länderna med mer utvecklad infrastruktur och fler flygförbindelser som lockar ett stort antal turister varje år. För de fattigare länderna måste utvecklingsbiståndet i dessa fall även i fortsättningen användas till att finansiera infrastruktur och främja en hållbar turism. Varför har vi inte undersökt möjligheterna att skapa ett nav i Stillahavsområdet, ett regionalt nav, i likhet med det som finns i Dubai? När allt kommer omkring, vad var egentligen Dubai? För 20 år sedan var Dubai fullt av sand! I dag är staden ett nav för den regionala flygtrafiken. Shejk Maktoum och de intelligenta araberna har skapat något enastående. Varför gör inte vi detsamma i Stillahavsområdet?
I betänkandet rekommenderas att de mer utvecklade Stillahavsöarna fortsätter att utveckla den lokala beredningen för att på detta sätt skapa mer sysselsättning. De bör undersöka möjligheterna för Europeiska investeringsbanken att bevilja små och medelstora företag lån till låg ränta, för att öka exportintäkterna.
Många av öarna är politiskt svaga, vilket vi har sett genom de många militärkupperna på Fiji. Jag är trött på att höra talas om militärkupper på Fiji, men de måste känna att de har en gemensam framtid som två befolkningsgrupper, och vi måste hjälpa dem att uppnå detta. Kupperna måste upphöra, annars bör vi dra in biståndet. Det är ett hot, men vi behöver någon form av motprestation när det gäller denna fråga.
En god förvaltning i hela Stillahavsområdet är mycket viktigt, och för att uppnå millennieutvecklingsmålen måste vi också uppnå en viss ömsesidighet. Till exempel är aids ett problem på Papua Nya Guinea och Salomonöarna. Eftersom EU är en viktig bidragsgivare i området har vi möjlighet att skapa en strategi som hjälper länderna i Stillahavsområdet att uppnå millennieutvecklingsmålen och hjälper dess invånare att nå sin fulla potential. Vårt betänkande är bara början.
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag välkomnar betänkandet om EU:s förbindelser med länderna i Stillahavsområdet, och jag gratulerar föredraganden Nirj Deva till hans arbete.
När min kollega, kommissionsledamot Louis Michel, tog initiativet till den första EU-strategin någonsin för våra förbindelser med AVS-länderna i Stillahavsområdet var anledningen att dessa länder blir allt viktigare och att de står inför svåra utmaningar. Vi kan dra nytta av närmare förbindelser med Stillahavsområdet eftersom denna region är viktig ur ett globalt perspektiv, och vi kan bidra väsentligt till dess utveckling. Detta framgår tydligt av parlamentets betänkande, som också innehåller förslag på hur vi kan föra arbetet framåt.
Dessa länder ligger mycket avlägset, är relativt fattiga, små och har ganska nyligen blivit självständiga. De flesta har en kraftig befolkningstillväxt. De för en kamp mellan tradition och det moderna samhällets krav. Globaliseringen innebär en möjlighet, men också en risk med tanke på kulturarvet.
I många länder i Stillahavsområdet är det svårt för demokratin att få fäste. Samtidigt är en högkvalitativ förvaltning nödvändig för utvecklingen. Därför är ert engagemang för deras demokratier, internationella ställning och kontakter mycket viktigt.
Länderna har omfattande naturresurser, till exempel olja, naturgas, fisk och tropiskt trä, och dessutom en fantastisk biologisk mångfald. Stilla havet är så viktigt att det måste betraktas som en kollektiv nyttighet, vilket skapar möjligheter för dessa länder ur ett internationellt perspektiv och leder till goda framtidsutsikter. Klimatförändringar hotar dock många av öarna, till och med hela länder.
De utomeuropeiska länderna och territorierna fungerar som broar mellan Europa och Stillahavsområdet och mellan våra kulturer. Vi vill hjälpa till inom de områden där Stillahavsländerna behöver stöd och där vi har jämförbara fördelar. Vi har föreslagit det ”blågröna” temat som grund för att främja en hållbar förvaltning av regionens naturresurser. Dessutom kommer vi att arbeta för närmare politiska förbindelser, effektivare utvecklingsåtgärder och bättre tillhandahållande av bistånd.
I vårt meddelande förutspådde vi att fler problem skulle uppstå i Stillahavsländerna i framtiden om inte ett antal tydliga tendenser bryts. Enbart förra året rådde stora säkerhetsproblem och politiska kriser i Östtimor och på Salomonöarna, Tonga och Fiji. Problemen är så pass svåra och allvarliga att många av AVS-länderna i Stillahavsområdet inte kan lösa dem på egen hand. Därför samarbetar vi med våra vänner i Australien och Nya Zeeland, och genom att stabilisera läget kan vi, precis som Nirj Deva sa, utveckla turismen ytterligare i Stillahavsområdet.
Parlamentet har naturligtvis noterat rådets slutsatser om strategin för Stillahavsområdet, som bekräftade att EU kommer att stärka sitt partnerskap med regionen. Flera medlemsstater följer noggrant utvecklingen i Stillahavsländerna. EU spelar en viktig roll i denna del av världen. Det framgår tydligt av ert betänkande, och vi litar på ert fortsatta stöd för och solidaritet med dessa enastående länder.
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman, mina damer och herrar! I kväll debatterar vi betänkandet av Nirj Deva om EU:s förbindelser med öarna i Stillahavsområdet - en strategi för ett stärkt partnerskap.
Jag var föredragande för det yttrande som utfärdades och godkändes av fiskeriutskottet. Jag vill gratulera Nirj Deva till det arbete som han har utfört, och jag är mycket nöjd över att fiskeriutskottets förslag kommer att ingå i resolutionens text, åtminstone delvis.
Stillahavsområdet är ett av de rikaste fiskeområdena i världen, och den europeiska tonfiskflottan har funnits i dessa vatten ganska länge tack vare de bilaterala avtalen med länderna i regionen.
Enligt de vetenskapliga studierna är beståndens nivåer helt tillfredsställande, och Europeiska unionens bistånd utgör en viktig inkomstkälla för länderna i regionen.
Vi måste därför stärka våra förbindelser med dessa länder. Vi har ett ömsesidigt intresse. Vi kan bidra till att främja åtgärder i dessa vatten för en hållbar hantering av fiskeresurserna, och för EU:s fiskare skulle fiske av tonfisk vara mycket positivt för att göra större framsteg mot att skapa ett nätverk av tonfiskavtal som liknar dem som redan finns i Indiska oceanen, såsom har begärts av fiskeriutskottet i dess yttrande.
När det gäller ett stärkt partnerskap med denna region i världen får vi därför inte förbise fisket.
Marios Matsakis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Stort tack till föredraganden för hans hårda arbete. En strategi för ett stärkt partnerskap med Stillahavsöarna verkar bra vid första anblick och tycks vara långsiktig nog för att inte väcka misstanke eller missnöje. Målet är trots allt att förbättra förbindelserna, framför allt när det gäller handel, till nytta för både EU-medborgarna och invånarna i Stillahavsområdet.
Detta stämmer kanske för de flesta Stillahavsländerna, men när det gäller flera av dem är den dolda sanningen att de i själva verket inte är länder, utan 2000-talskolonier. Två av de koloniserande länderna råkar dessutom vara medlemmar i EU, nämligen Frankrike och Storbritannien.
Låt oss ta Nya Kaledonien som exempel. Landets yta är ungefär 18 500 km2, och dess cirka 250 000 invånare betecknas som en befolkningsgrupp av sitt eget slag. Nya Kaledonien är inte ett land utan ett utomeuropeiskt franskt departement. I mycket mindre omfattning är Pitcairnöarna ett utomeuropeiskt brittiskt territorium som styrs av en guvernör som utses av Storbritanniens drottning.
Bortsett från den fruktansvärt skamliga moralen i att acceptera att Frankrike och Storbritannien har kolonier, tycks vi inte ha några betänkligheter när det gäller att upprätta förbindelser med dessa kolonier som om ingenting hade hänt. Faktum är att kolonialismen och det efterföljande demokratiska förfallet inte nämns någonstans i betänkandet.
Låt mig slutligen ställa följande fråga. Eftersom vissa av öarna faktiskt ingår i de tidigare nämnda EU-medlemsstaterna, ska då Frankrike och Storbritannien i realiteten upprätta förbindelser med sig själva genom denna strategi för partnerskap? Kommissionen kanske kan upplysa oss om detta intressanta men märkliga scenario.
Józef Pinior
(PL) Herr talman! Jag vill först tacka Nirj Deva för detta mycket viktiga betänkande om en strategi för ett stärkt partnerskap mellan Europeiska unionen och öarna i Stillahavsområdet. Europaparlamentet stöder Europeiska kommissionens åsikt att en mer intensiv politisk dialog med Forum för Stillahavsområdet behövs. Detta forums ledare har faktiskt antagit ett nytt avtal om att inrätta forumet som en mellanstatlig organisation i enlighet med folkrätten.
Samtidigt vill vi betona att en stärkt dialog på regional nivå även måste omfatta behoven i de fattigaste länderna i regionen. Utnyttjandet av naturresurser måste bidra till att generera inkomster för alla medborgarna i öländerna i Stilla havet. Det måste särskilt bidra till att minska fattigdomen. Europaparlamentet vill betona turismens betydelse i regionen, och påminna om att den naturliga skönheten hos öarna i Stillahavsområdet är en av deras främsta tillgångar. Stödet för turismen i regionen måste gå hand i hand med ett ökat engagemang av öborna själva i tillhandahållandet av tjänster för turisterna, för att säkra framtiden för turismsektorn och maximera dess fördelar för den lokala ekonomin. Jag vill även påpeka att i betänkandet betonas behovet av att stödja de tekniska utbildningssystemen i länderna i regionen, inom ramen för tionde europeiska utvecklingsfonden.
Europaparlamentet delar Europeiska kommissionens åsikt att politisk instabilitet och konflikter kan ha en destruktiv inverkan på regionens ekonomiska utveckling, särskilt när det gäller förlusten av inkomster från turismen och skada på den ekonomiska infrastrukturen. Vi vill rikta uppmärksamhet mot situationen i Östtimor, där ett våldsutbrott ägde rum i maj och juni 2006. Man får hoppas att kommissionen, i nära samarbete med det internationella samfundet, kommer att kunna hjälpa ledarna i Östtimor att lösa de problem som ligger bakom krisen, med hänsyn till behovet av politisk stabilitet, minskning av fattigdomen, social utveckling och försoning mellan de olika socialgrupperna.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag kl. 11.30.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Margie Sudre
(FR) Denna vecka rådfrågas Europaparlamentet om den första formella strategin på trettio år om förbindelserna mellan EU och Stillahavsregionen. Syftet med denna strategi är att stärka den politiska dialogen, förbättra samarbetet och öka effektiviteten när det gäller utvecklingsbiståndet, där EU står för mer än en fjärdedel.
Med strategin betonar man hållbar utveckling för ett antal livskraftiga sektorer ur både ett ekologiskt och ett ekonomiskt perspektiv. Dessa sektorer innefattar turism, kommunikationer, gruvdrift, jordbruk och fiske.
I fiskeriutskottet fick jag ett ändringsförslag antaget som handlade om att EU bör stödja regionala samarbetsprojekt i fråga om utvärderingen, övervakningen och hanteringen av fiskeanslag, vilka skulle ledas tillsammans med tredjeländer inom området samt utomeuropeiska länder och territorier som är knutna till EU, nämligen Franska Polynesien, Nya Kaledonien, Wallis- och Futunaöarna samt Pitcairnöarna.
Det gläder mig att Europeiska unionen är villig att bli mer konstruktivt engagerad i Stillahavsområdet och samtidigt betonar betydelsen av ekonomisk utveckling, politisk stabilitet och en sund hantering av anslag i det omedelbara grannskapet till våra utomeuropeiska länder och territorier. Låt oss hoppas att de ekonomiska anslagen kommer att motsvara de uttalade ambitionerna.
Bogdan Golik
(PL) Jag vill visa mitt stöd för innehållet i Nirj Devas betänkande om EU:s förbindelser med öarna i Stillahavsområdet med titeln ”Om EU:s förbindelser med öarna i Stillahavsområdet - en strategi för ett stärkt partnerskap”. Jag hoppas att detta välbehövliga dokument kommer att inleda en ny era i kontakterna mellan EU och öarna i Stillahavsområdet.
Europeiska länder har nu varit engagerade i Stillahavsområdet i trettio år och är viktiga givare till området. Därför är det särskilt viktigt att utveckla en långsiktig strategi. Detta är faktiskt den enda delen av världen som unionen ännu inte har utvecklat en övergripande, integrerad strategi för.
Antagandet av detta dokument är ett utmärkt tillfälle att skapa en ny förbindelse med området. Denna förbindelse bör vara både ekonomisk och politisk. Öarna i Stillahavsområdet har stor betydelse för stabiliseringen av klimatet, och de har också en stor mängd naturtillgångar, såsom mineralfyndigheter och fisk. Detta skulle bli ett partnerskap med ett område som är världsledande inom tonfiske och som står för en tredjedel av den världsomspännande fångsten.
Mitt stöd för dokumentet gäller även behovet att främja demokratin och stabiliteten i Stillahavsområdet och att förhindra extremistiska ideologier från att slå rot där. EU har historiska band till dessa öar och bör stödja dem i deras ansträngningar att uppnå millennieutvecklingsmålen.
Samtidigt som vi antar strategin för ett stärkt partnerskap kommer vi att få tillfälle att sätta högre ekonomiska och sociala mål. EU:s engagemang i dessa insatser skulle kunna sträcka sig längre än att bara ge stöd till forna kolonier.
