Pamattiesību stāvoklis Eiropas Savienībā 2009. gadā un to efektīva īstenošana pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir K. Gál ziņojums Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas vārdā par pamattiesību situāciju Eiropas Savienībā 2009. gadā un to efektīvu īstenošanu pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā.
Kinga Gál
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ar Lisabonas līguma pieņemšanu radās vīzija un ideja par stipru Eiropu attiecībā uz Kopienas pilnvarām. Iedzīvotājiem tas sola šīs vīzijas īstenošanu. Tas attiecas arī uz pamattiesību aizsardzību, un tādēļ atšķirībā no iepriekšējiem gadiem šā gada ziņojumā ir aplūkots jaunais tiesiskais pamats un pastiprinātās un jaunizveidotās pilnvaras un iestādes, kā arī rūpīgi analizēta tādējādi izveidojusies situācija. Ziņojuma mērķis ir piedāvāt jaunu un visaptverošu pieeju pamattiesību aizsardzībai.
Kopš 2009. gada decembra cilvēka pamattiesību aizsardzība Eiropas Savienībā pamatojas uz vairākiem pīlāriem. No vienas puses, tā pamatojas uz Lisabonas līgumu, kā arī uz Pamattiesību hartu, kas tagad ir kļuvusi juridiski saistoša. Harta ir kļuvusi par ES tiesību aktu izveides un piemērošanas standartu gan ES iestādēs, gan dalībvalstīs. Līdzīgs Kopienas tiesību sistēmas pīlārs būs mūsu pievienošanās Eiropas Cilvēktiesību konvencijai - šis process pašreiz notiek -, tomēr tāds pats pīlārs joprojām paliks arī cilvēktiesību garantiju sistēma, kuru paredz dalībvalstu tiesiskā sistēma. Šos juridiskos pamatus nostiprinās izveidotās Kopienas iestādes gan Kopienas, gan dalībvalstu līmenī. Kopienas līmenī es vēlos pieminēt Komisiju, Pamattiesību komisāra amatu, Padomes darba grupu, Parlamentu, un no aģentūrām es vēlētos uzsvērt Pamattiesību aģentūras nozīmi.
Mana ziņojuma mērķis ir palielināt informētību, lai nodrošinātu, ka šīs esošās iestādes un mehānismi darbojas efektīvi un pārredzami gan lēmumu vai tiesību aktu pieņemšanā un datu vākšanā, gan informācijas nodošanā un ka atsevišķām tiesībām netiek piešķirta prioritāte, atstājot novārtā citas. Ir svarīgi, lai atsevišķas iestādes viena otrai ne tikai ziņotu, bet arī atbildētu un izteiktu piezīmes. Tām ir savstarpēji jāizmanto un jāpapildina vienai otras darbs cilvēktiesību aizsardzības jomā un, pamatojoties uz faktiem, jāpieņem saskaņoti un objektīvi lēmumi.
Tādējādi šajā ziņojumā mēs pārskatījām, ko Parlaments gaida no šīm iestādēm. Mēs paudām savu viedokli par oktobrī sniegto Komisijas paziņojumu, kuram ir līdzīga koncepcija. Viens no galvenajiem ziņojuma mērķiem ir uzsvērt, ka pašreizējai pamattiesību struktūrai ir jāsākas un jābeidzas ar indivīdu, proti, iedzīvotāju. Tas nozīmē, ka mums ir jāsniedz iedzīvotājiem pietiekama informācija, lai nodrošinātu, ka tie apzinās un izprot savas iespējas un spēj tās izmantot. Pamattiesību aizsardzības sistēmai ir jābūt saprotamai, pieejamai un efektīvi lietderīgai, jo visa tās struktūra ir tikai tik vērta, kādā mērā ES pilsoņi var to aizstāvēt. Šo mērķu sasniegšanā minētajām iestādēm un dalībvalstīm ir jāuzņemas līdzsvarojoši pienākumi, lai nodrošinātu ES uzticamības palielināšanos iedzīvotāju acīs. Visbeidzot manā ziņojumā galvenā uzmanība pievērsta tām jomām, kurās ne tikai nepieciešama ātra rīcība, bet arī vidēja un ilgtermiņa stratēģija - dažas no tām, piemēram, ir romu integrācija, cīņa pret bērnu nabadzību un valodas lietošanas jautājums minoritāšu kopienās.
Es ceru, ka ar šo ziņojumu, kas tiks pieņemts rīt, mēs nosūtīsim viegli saprotamu un skaidru ziņu visām iepriekš minētajām iestādēm: Komisijai, Padomei, aģentūrām, dalībvalstu iestādēm un tiesām, lai šo sistēmu veidotu vēl efektīvāku. Tāpēc es lūdzu jūsu atbalstu rīt, lai periodā pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, kad ir jau izveidoti fondi un iestādes, mēs varētu rīkoties tā garā.
Viviane Reding
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētāja kungs! Šodienas diskusija par situāciju pamattiesību jomā Eiropas Savienībā ir ļoti svarīga ne tikai tāpēc, ka tā notiek 10 gadus pēc hartas pasludināšanas - hartas gadadiena bija šā mēneša sākumā -, bet arī tāpēc, ka šī ir pirmā apspriede Parlamentā, kas veltīta, kā to nosauc referente K. Gál, "jaunajai pamattiesību struktūrai pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā”. Viņai ir pilnīga taisnība. Mēs esam sākuši piešķirt jaunu nozīmi cilvēktiesībām un pamattiesībām Eiropā. Es vēlētos pateikties referentei un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas biedriem par viņu vērtīgo ieguldījumu šajās debatēs.
Mums tagad ir juridiski saistoša harta, kas ir ES primāro tiesību aktu daļa. Tagad mums šī harta ir jāīsteno praksē. Tieši tādēļ oktobrī Komisija pieņēma paziņojumu par stratēģiju efektīvākai hartas īstenošanai. Šajā saistībā Komisijas galvenais mērķis ir pilnveidot hartā ietvertās tiesības, lai tās būtu pēc iespējas efektīvākas par labu visiem Eiropas Savienības iedzīvotājiem, un kā šī Parlamenta deputāti jūs pārstāvat šos iedzīvotājus.
Hartai ir jābūt mūsu kompasam, un mums ir jārāda piemērs, jo īpaši tad, kad mēs pieņemam likumus. Tas attiecas uz to iekšējās sagatavošanas darbu Komisijā un pieņemšanu Eiropas Parlamentā un Padomē, kā arī uz jauno noteikumu piemērošanu dalībvalstīs.
Komisija ir sistemātiski novērtējusi jauno tiesību aktu priekšlikumu ietekmi uz pamattiesībām, visās Komisijas struktūrvienībās izmantojot pamattiesību kontrolsarakstu. Es priecājos, ka K. Gál ziņojumā šī pieeja ir atbalstīta. Tajā īpaši uzsvērts, cik būtiski ir tas, lai visā likumdošanas procesā Eiropas Parlaments un Padome ievērotu atbilstību šai hartai. Ne vien iesniegtajam tekstam ir jāatbilst hartai, bet jāņem vērā arī vēlāk veiktu grozījumu ietekme uz šo tekstu. Tāpēc katrai iestādei ir jādomā, kā nodrošināt, lai tiesību aktu priekšlikumu grozījumi tiktu pienācīgi izvērtēti. Es atzinīgi vērtēju ziņojumā pausto aicinājumu uzlabot sadarbību starp iestādēm.
Mums ir arī jāuzrauga, kā harta tiek piemērota, dalībvalstīm īstenojot ES tiesību aktus. Es vēlētos atkārtot šajā Parlamentā, ka vajadzības gadījumā es nekautrēšos sākt tiesvedību par pārkāpumiem.
Ziņojumā uzsvērta arī Eiropas Savienības pievienošanās Eiropas Cilvēktiesību konvencijai. Ātra Eiropas Savienības pievienošanās Konvencijai ir svarīga Komisijas prioritāte. Sarunas notiek un virzās uz priekšu ātri un konstruktīvi. Ja viss noritēs labi, kā izskatās šajā gadījumā, es ceru, ka mēs spēsim panākt galīgo vienošanos 2011. gada pirmajā pusē. Tātad lietas virzās ātri un risinās labi.
Es pilnīgi atbalstu arī mērķi nodrošināt sekmīgu sadarbību ar starptautiskajām organizācijām. Tā mums ir pašsaprotama rutīna ikdienas darba gaitā. Komisija jau ņem vērā ANO Konvenciju par bērna tiesībām, gatavojot jaunus priekšlikumus, kuri var ietekmēt bērnus. Nesen mums bija arī diskusija par invalīdiem, un ir skaidrs, ka arī šajā jomā mēs piemērojam Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju dalībvalstu un Eiropas Savienības līmenī.
Referente runāja par Pamattiesību aģentūru, kurai ir svarīga nozīme, nodrošinot mūs ar salīdzināmiem un drošiem datiem par situāciju 27 dalībvalstīs jomās, kurās ES var rīkoties. Arī tur mēs vēlamies strādāt ne tikai teorētiski, bet arī praktiski. Es, piemēram, lūdzu aģentūru palīdzēt romu darba grupas darbā. Komisija atbalsta aģentūras pilnvaru pagarinājumu, lai nodrošinātu, ka tā var sniegt arī savu pieredzi tiesu iestāžu sadarbībā krimināllietās un policijas sadarbības jomās. Lai tas būtu iespējams, 2. decembrī Komisija pieņēma priekšlikumu grozīt daudzgadu pamatprogrammu, kur uzskaitītas tematiskās jomas, kurās aģentūra var strādāt.
Es tagad gribētu ierosināt pilnīgi jaunu lietu, kas, manuprāt, lieliski saskan ar referentes viedokli un ir Lisabonas līguma radītais impulss, kas mums ir jāatbalsta. Tātad - 2011. gada pavasarī Komisija publicēs savu pirmo gada ziņojumu par hartas piemērošanu. Ir nodoms to publicēt katru pavasari gada pārskata veidā. Manuprāt, Parlamentam būtu īstais laiks iesaistīties un rosināt atklātas debates par to, kā harta tiek piemērota praksē. Gatavojot mūsu pirmo gada ziņojumu par Pamattiesību hartas piemērošanu 2011. gada pavasarī, es īpašu uzmanību pievērsīšu Eiropas Parlamenta ziņojumam un citām Parlamenta darbībām saistībā ar pamattiesībām. Tas mums ļaus rīkot ikgadējās debates ne tikai par cilvēktiesību jomu ārpus Eiropas Savienības, kā tas ir ierasts šajā Parlamentā, bet ļaus organizēt arī ikgadējas debates par pamattiesībām un to, kā tās piemēro dažādas valdības Eiropas Savienības iekšienē, kā arī noskaidrot, vai Eiropas iestādes dara savu darbu tā, kā to vajadzētu darīt.
Simon Busuttil
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos sākt ar pateicību Kinga Gál par ziņojumu, jo īpaši par pievēršanos tik nozīmīgai tēmai - Eiropas Savienības Pamattiesību hartai un tās īstenošanai. Manuprāt, Kinga Gál pievēršanās šim jautājumam ir ļoti svarīga šogad. Es vēlētos uzsvērt, cik svarīgi ir tas, lai arī turpmāk cilvēktiesības mēs uzskatītu par cilvēka pamattiesībām, jo dažreiz es baidos, ka ne visi pamattiesību jēdzienu interpretē vienādi. Pirmkārt, ir jābūt skaidram, ka cilvēktiesības nenozīmē, ka mums būtu jāignorē, piemēram, subsidiaritātes jēdziens vai ka mums vajadzētu noniecināt dažādās dalībvalstīm raksturīgās vērtības. Diemžēl ir daži, kas tieši šādā nolūkā cenšas manipulēt pamattiesību jautājumu. Eiropas Savienībai būtu jāatstāj dalībvalstu ziņā tādu ētikas jautājumu risināšana kā eitanāzija un aborti. Otrkārt, mums ir jārūpējas, lai nodrošinātu, ka pamattiesības patiešām ir pamattiesības un neietver citas tiesības, kuras, lai gan ir nozīmīgas, nav pamattiesības un tāpēc riskē būt neīstenojamas, raugoties šodienas kontekstā. Uzskatāms piemērs ir ar imigrācijas jautājumiem saistītās tiesības, kurām ir būtiska nozīme, tomēr tās ne vienmēr ir pamattiesības. Visbeidzot mums ir jācenšas paust pamatotu nostāju, piemēram, attiecībā uz drošību un datu aizsardzību. Tāpēc nobeigumā gribu teikt, ka, manuprāt, mums ir vajadzīgas pamattiesības, tomēr vienlaikus mums ir jānodrošina, ka tās ir gan loģiskas, gan īstenojamas.
Monika Flašíková Beňová
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Arī es, vēlos pateikties referentei K. Gál, jo, manuprāt, viņai ir izdevies īstenot galveno ziņojuma mērķi - noskaidrot, kāda konkrēti būs atsevišķu iestāžu un mehānismu nozīme jaunajā pamattiesību struktūrā pēc Lisabonas līguma noslēgšanas.
Manuprāt, ziņojumā ietvertas trīs īpaši svarīgas jomas. Ir svarīgi, lai Eiropas Savienība ne tikai aizstāvētu savu iedzīvotāju vai to cilvēku tiesības, kuri atrodas tās teritorijā, bet arī kļūtu par pasaules līderi šajā jomā. Šajā saistībā jaundibinātajam Eiropas Ārējās darbības dienestam varētu būt izšķiroša nozīme. Tāpēc es gribētu aicināt Komisiju nodrošināt, lai diplomātiskā dienesta struktūra, resursi un darbības tiktu izveidoti tā, ka Eiropas diplomātija varētu efektīvi veicināt pamattiesības arī ārzemēs.
Otrkārt, pēc Lisabonas līguma noslēgšanas demokrātijai un cilvēktiesībām ir jauna izpausme, pateicoties Eiropas pilsoņu iniciatīvai. Šī iniciatīva palielina ietekmes iespējas ES iedzīvotājiem, kuri var to izmantot, lai ierosinātu Eiropas tiesību aktus pieņemšanu. Treškārt, es vēlos paust gandarījumu par to, ka ziņojums aicina ES dalībvalstis un iestādes divkāršot savus centienus, lai veicinātu sabiedrības izpratni par pamattiesībām.
Nobeigumā es vēlētos pateikties referentei par atbildēm uz mūsu piezīmēm, kā arī par to, ka ziņojuma sadaļā, kurā aplūkoti vajadzīgie pasākumi pamattiesību aizsardzībai, ir ietverta skaidra norāde, kuru mēs bijām lūguši, par nabadzības apkarošanu un sociālās atstumtības mazināšanu.
Renate Weber
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Rīt pēcpusdienā mēs varēsim līdzdalīt katrs savu viedokli par cilvēktiesību situāciju pasaulē, bet šorīt mēs apspriežam šo tiesību situāciju Eiropas Savienībā. Vispirms pārrunāt situāciju Eiropas Savienībā un pēc tam citur pasaulē ir pareiza secība, jo, manuprāt, pirms citu kritizēšanas mums ir jāsakārto sava māja. Ja mēs patiešām vēlamies, lai mūs uztvertu nopietni, mēs nedrīkstam pievērt acis uz cilvēktiesību pārkāpumiem mūsu pašu zemē.
Šajā rezolūcijā, ar kuru es vēlos apsveikt mūsu referenti K. Gál, galvenā uzmanība ir pievērsta turpmākai ES politikai cilvēktiesību aizsardzības jomā un attīstībai pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Tajā aplūkoti ne tikai jautājumi par to, kas un par ko ir atbildīgs, bet arī temati, kas varētu raisīt bažas nākotnē.
Es tikai gribētu uzsvērt divus aspektus. Es biju apmierināta ar Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atbalstu idejai par tādu kā apturēšanas mehānismu, ar kuru Komisija varētu apturēt strīdīgu valsts politiku vai lēmumus, līdz tā pieņemtu oficiālu lēmumu par to, vai sākt pārkāpuma procedūru. Manuprāt, šāds mehānisms dos pievienoto vērtību, radot uzticamāku pamattiesību politiku Eiropas Savienībā. Tāpēc es ceru, ka rītdienas balsojumā visi deputāti atbalstīs šo mehānismu.
Otrs aspekts attiecas uz Parlamenta tiesībām un pienākumu pastāvīgi analizēt situāciju cilvēktiesību jomā dalībvalstīs un kritiski paust savu viedokli, tostarp arī publiski, ja nepieciešams.
Hélène Flautre
Priekšsēdētāja kungs! Šis ir ļoti labs ziņojums un pirmais pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Vispirms es vēlētos pateikties referentei K. Gál par viņas rūpīgo darbu, atvērtību un auglīgo sadarbību. Es gribētu atgriezties pie četriem šajā ziņojumā ietvertajiem jautājumiem.
Pirmais attiecas uz mūsu prasību, lai Komisija izpildītu savu uzdevumu attiecībā uz jaunajiem tās rīcībā esošajiem resursiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas stāšanos spēkā. Diemžēl romu situācija ir pirmā lieta praksē, un Komisija galu galā šajā jautājumā ir tikai pusceļā, pamatojoties tikai uz Brīvas pārvietošanās direktīvu.
Komisija ir atlikusi nediskriminācijas jautājuma risināšanu, pamatojoties uz Pamattiesību hartas 21. pantu, bet turpmāk tā nevar būt tik svārstīga attiecībā uz Eiropas Cilvēktiesību konvencijas ratifikāciju no Eiropas Savienības puses, un es priecājos redzēt Savienības apņemšanos to paveikt.
Šā ziņojuma pievienotā vērtība ir arī tā, ka tajā uzsvērta nepieciešamība agrīni noteikt iespējamos pārkāpumus, ieviešot brīdināšanas sistēmu. Šī sistēma cita starpā paredz apturēt pasākumus, kas varētu ietvert šādus pārkāpumus, kamēr paātrinātā procedūrā tiek noteikts, vai tie nav pretrunā pamattiesībām.
Es uzsvērtu arī nepieciešamību izveidot novēršanas sistēmu, kas būtu līdzīga, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējā regulārā pārskata mehānismam.
Vēlreiz es vēlētos uzsvērt absolūto vajadzību saglabāt konsekvenci starp iekšējiem un ārējiem procesiem, kā jūs jau pieminējāt, Reding kundze. Šajā saistībā ES atpakaļuzņemšanas nolīgumu parakstīšana ir īsts izaicinājums.
Mēs akli apstiprinām šos nolīgumus, kad to faktiskie īstenošanas noteikumi tiek izlemti apvienotajās komitejās, no kurām Parlaments ir izslēgts.
Konrad Szymański
Priekšsēdētāja kungs! Tagad, kad Pamattiesību harta ir kļuvusi juridiski saistoša Eiropā, mums ir darīšana ar divām cilvēktiesību aizsardzības sistēmām, kuras zināmā mērā viena ar otru konkurē. Viena no šīm sistēmām pamatojas uz Pamattiesību hartu un ES Tiesas praksi, bet otra - uz Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un Eiropas Cilvēktiesību tiesas praksi. Manuprāt, būtiskais K. Gál ziņojumā paustais izaicinājums ir saskaņotības nodrošināšana starp šīm sistēmām gan satura, gan institucionālā ziņā.
Pamattiesību hartu nedrīkst interpretēt tādā veidā, ka tās rezultātā rodas pieņēmums par jaunām Eiropas Savienības kompetencēm. 51. pantā tas ir ļoti skaidri noteikts, bet, manuprāt, ir vērts atgādināt ikvienam, jo īpaši šā Parlamenta deputātiem, ka jautājumus saistībā ar ģimenes tiesībām, krimināltiesībām un nedzimušas dzīvības tiesisko aizsardzību nevar reglamentēt ES līmenī ne tieši, ne tiesas vai šķīrējtiesas procesos. Šāda cilvēktiesību aizsardzības instrumentu politizācija var izraisīt tikai vienu - uzticības mazināšanos starptautiskajai tiesai.
Marie-Christine Vergiat
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos savukārt pateikties mūsu referentei par gatavību uzklausīt un par viņas darbu, kā arī visiem ēnu referentiem, kuri ir veicinājuši šā ziņojuma kvalitāti.
Mums šis ziņojums ir svarīgs, jo tajā izklāstīti secinājumi par vienu no nedaudzajiem pozitīvajiem Lisabonas līguma īstenošanas iznākumiem, ja tas tiks efektīvi īstenots. Patiešām, efektīva pamattiesību īstenošana Eiropas Savienībā ir svarīgs, ja ne būtisks, Eiropas Savienības nākotnes jautājums. Tomēr ar smalku valodu vien nepietiks.
Līgums, Pamattiesību harta un drīzumā pievienošanās Eiropas Cilvēktiesību konvencijai mums nodrošinās jaunus instrumentus šajā jomā un ļaus Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm sasniegt jaunu posmu.
Daudzi saka, ka cilvēktiesības ir Eiropas Savienības galveno vērtību daļa, bet tikai daži atzīst, ka tās patiešām ir universālas un nedalāmas. "Nedalāmas” nozīmē, ka visas cilvēktiesības - lai kādas tās būtu -, kas paredzētas minētajā hartā, kā arī Eiropas Konvencijā un visās Eiropas un starptautiskajās konvencijās, kuras izriet no Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas, ir vienlīdz nozīmīgas.
Pilsoniskās un politiskās tiesības nav svarīgākas par ekonomiskajām un sociālajām tiesībām. Tiesības dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi ir tikpat svarīgas kā, piemēram, ticības brīvība.
"Universālas” nozīmē, ka cilvēktiesības ir vienādas visiem neatkarīgi no tautības, neatkarīgi no juridiskā statusa. Tomēr mēs zinām, ka tiesības uz izglītību un tiesības uz ģimenes dzīvi arī, piemēram, pastāvīgi netiek ievērotas gandrīz visās dalībvalstīs. Par to diemžēl liecina situācija attiecībā uz romu tautu. Tātad jā, Komisijai ir jāizlemj sākt pārkāpumu tiesvedību un jābūt tikpat stingrai kā ekonomikas jautājumos.
"Universālas” nozīmē arī to, ka cilvēktiesībām ir vienāda nozīme visā pasaulē, kas nozīmē, ka ārpolitikā un partnerattiecību nolīgumos cilvēktiesībām Eiropas Savienībai ir jāpievērš tāda pati nozīme kā ekonomikas vai diplomātiskiem jautājumiem. Tā nav bijis attiecībā uz tādām valstīm kā Tunisija, Lībija un Kolumbija, un es varētu minēt daudzas citas. Tātad jā, šis ir būtisks jautājums; uz spēles ir likta Eiropas Savienības uzticamība un tās turpmākā ārpolitika.
Krisztina Morvai
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Es kā ungāriete un politiķe sieviete esmu lepna, ka tā bija Ungārijas deputāte Kinga Gál, kura, pieliekot lielas pūles, izstrādāja šo ļoti nozīmīgo darbu par cilvēktiesību labāku nodrošināšanu un iesniedza to Eiropas Savienībai. Par to es vēlos viņai pateikties.
Tomēr, manuprāt, trūkst uzsvara uz tradicionālajām pilsoniskajām un politiskajām brīvībām, un nav neviena šeit ES, kas varētu labāk nekā mēs, ungāri, uzsvērt, ka attiecībā uz cilvēktiesībām Eiropas Savienībā problēma nav tikai minoritāšu diskriminācija vai romu integrācija, bet arī vārda un pulcēšanās brīvība, un nekas tam nav uzskatāmāks piemērs par situāciju Ungārijā no 2002. līdz 2010. gadam. Ungārijas Parlamenta Cilvēktiesību komiteja nesen pieņēma ļoti rūpīgi un sīki izstrādātu ziņojumu, kas, izmantojot tiesu spriedumus, ombuda ziņojumus un citos veidos, apliecina, ka Ungārijas sociālistu valdība no 2002. līdz 2010. gadam saglabāja varu, rupji un nepārtraukti pārkāpjot cilvēktiesības. Mans jautājums referentei, no vienas puses, ir šāds: vai šo konkrēto ungāru ziņojumu beidzot var iesniegt Eiropas Savienībai pašreizējā situācijā un vai Eiropas Savienība to izmeklēs, jo tā patiešām būtu reāla pazīme, ka cilvēktiesību jomā notiek zināmas pārmaiņas. No otras puses, ja mēs varam runāt par lielāku iespēju vispār aizstāvēt cilvēktiesības Eiropas Savienībā, kā mēs varētu labāk izvairīties no tādiem incidentiem kā Ungārijā 2006. gadā, kur tika nošauti cilvēki, jo īpaši situācijā, kad vēl aizvien LIBE komitejas priekšsēdētāja vietnieks ir persona, kas tajā laikā bija valdībā, kura lika šaut uz cilvēkiem?
Salvatore Iacolino
(IT) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Var tikai atzinīgi vērtēt šo ziņojumu, kuru tik prasmīgi ir izstrādājusi referente K. Gál un kura stiprā puse ir precīzs un sīks situācijas apraksts attiecībā uz pamattiesību īstenošanu.
Es vēlētos izvirzīt dažus nelielus jautājumus tieši saistībā ar īstenošanu. Pateicoties Eiropas Savienības Pamattiesību hartai, kas tagad ir obligāta, un Lisabonas procesam, kuru tagad nevar apturēt, nav šaubu, ka šis labklājības un personas atbalsts izriet no vērtību kopas, kas patiešām ir kopēja un par ko liecina reāli, taustāmi sasniegtie rezultāti.
Tāpēc mums ir jāpatur prātā Lisabonas līgums, Stokholmas programma un tādi pamatprincipi kā solidaritāte, integrācija un cīņa pret organizēto noziedzību un terorismu. Mums ir jāpatur prātā, ka subsidiaritātes princips acīmredzami nevar stāties ceļā Eiropas iedzīvotāju pamattiesību īstenošanai.
Pēc dažām dienām mēs apstiprināsim jaunu dokumentāciju un jaunu regulējumu attiecībā uz likumdošanas iniciatīvu iedzīvotāju labā pret cilvēku tirdzniecību. Šī dokumentācija tiek savstarpēji integrēta un noteikti veido atjauninātu juridisko modeli. Visiem pasākumiem ir konkrēts mērķis: augstu vērtēt cilvēka cieņu.
Nobeigumā, priekšsēdētāja kungs, es gribētu teikt, ka tiesībām veikt pārbaudes un piemērot reālas sankcijas ir jābūt pienācīgi īstenotām 2013. - Eiropas pilsonības gadā. Neapšaubāmi tas varētu būt nozīmīgs faktors, lai patiešām novērtētu šā pasākuma nozīmi.
Michael Cashman
Priekšsēdētāja kungs! Pirms Lisabonas vai pēc Lisabonas mums ir ļoti maz, ar ko lepoties. Eiropā jūs joprojām varat tikt diskriminēts, ja esat sieviete. Mēs to dzirdējām šodien šajā sēžu zālē: sieviete nevar izvēlēties, ko darīt ar savu ķermeni. Jūs var diskriminēt vecuma, invaliditātes, reliģijas, pārliecības, seksuālās orientācijas dēļ. Attiecībā uz preču un pakalpojumu piegādi nav nekādas kustības saistībā ar Padomes direktīvu. Ja jūs esat viendzimuma vai civilā partnerībā vai laulībā, dalībvalsts jūs tādēļ var diskriminēt, pamatojoties uz subsidiaritātes koncepcijas priekšrakstu. Pamatojoties uz to, var veicināt nevienlīdzību.
Mums ir divātrumu Eiropa, kur daži cilvēki ir vienlīdzīgi, bet citi nav. Mēs šeit sēžam un neko nedarām, kamēr vienlaikus pieaug ksenofobija, rasisms, antisemītisms, homofobija un transfobija un, jā, paskatieties, kas notiek ar romiem.
Vai mēs neko neesam mācījušies no Otrā pasaules kara? Vai mēs neko neesam mācījušies no 1930. gada, kad mēs novērsāmies un neko nedarījām, jo cilvēki bija no mums atšķirīgi? Vai mēs neredzam, ka reliģija, cienījama reliģija, tiek izmantota attaisnojumam, lai palielinātu diskrimināciju, jo īpaši pret LGBT cilvēkiem? Vai mēs neredzam, ka, ierobežojot tiesības kādam citam, galu galā mēs tās ierobežojam paši sev? Mums nav, ar ko lepoties.
Daniël van der Stoep
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Ir acīmredzami skaidrs, ka Lisabonas līgums paredz atšķirīgu pieeju pamattiesībām salīdzinājumā ar iepriekš ierasto. Pirmkārt, protams, tāpēc, ka Eiropas Savienība ir pievienojusies Eiropas Cilvēktiesību tiesai, ir izveidojusies dīvaina situācija, kurā tiesas viena ar otru konkurē. Joprojām nav skaidrs, tieši kā viss izvērsīsies šajā saistībā. Es baidos, ka ar ES pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību konvencijai mēs būsim piezemējušies juridisku mīnu laukā. Vai komisāre varētu to komentēt?
Mans otrais jautājums attiecas uz Pamattiesību hartas ilgstošo ietekmi uz Eiropas tiesībām. Man ir konkrēts jautājums komisārei par Eiropas Savienības Tiesas 2010. gada 9. novembrī iesniegto spriedumu. Tas ir par Volker un Hartmut Eifert apvienotajām lietām ar numuru C 92/09 un C 93/09. Īsumā, šajās lietas tiesības uz privāto dzīvi bija pretnostatītas sabiedrības tiesībām piekļūt Eiropas finansējuma plūsmām.
Šajos spriedumos Tiesa nolēma, ka tiesības uz privāto dzīvi pārsniedz vispārējās Eiropas pārredzamības intereses. Es biju ļoti pārsteigts par šo spriedumu un ļoti vēlētos zināt komisāres viedokli šajā jautājumā, ņemot vērā hartas garantēto pamattiesību ilgstošo ietekmi uz pašreizējiem un turpmākiem ES tiesību aktiem.
Milan Zver
(SL) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos apsveikt savu kolēģi K. Gál ar laba ziņojuma sagatavošanu. Ir taisnība, ka mums ir jauna situācija Eiropas Savienībā attiecībā uz cilvēktiesību aizsardzību. Šķiet, ka brīvība paplašinās un ka tas ir atzīstami. Ziņojums ir diezgan mūsdienīgs jeb moderns, tajā ir runa par cilvēktiesību trešo paaudzi un tamlīdzīgi.
Tomēr cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzība ietver arī pagātnes netaisnību izlīdzinājumu.
Mēs varam uzsvērt daudzas trešās paaudzes tiesības, kā tās tiek sauktas šajā ziņojumā, bet mēs esam aizmirsuši dažus jautājumus, piemēram, totalitāro režīmu konfiscēto īpašumu atdošanu īpašniekiem vai cienīgu apbedīšanu daudzajiem cilvēkiem, kuri tika nežēlīgi nogalināti Centrālajā un Austrumeiropā 1945. gadā un apglabāti tikai provizoriski ierīkotos kapos.
Tādēļ mēs, pašreizējā politisko lēmumu pieņēmēju paaudze, esam atbildīgi par šo pagātnes netaisnību izlīdzināšanu. Tikai tad mēs ar tīru sirdsapziņu varēsim runāt par jaunām trešās paaudzes cilvēktiesībām un brīvībām, kā tās tiek sauktas, gan tagadnē, gan nākotnē.
Kinga Göncz
(HU) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā Pamattiesību harta ir kļuvusi juridiski saistoša un tās pārkāpšanas gadījumos ir radusies iespēja sākt pārkāpuma procedūru. Dažās dalībvalstīs krīzes izraisītā sociālā spriedze ir ieviesusi demokrātisko tiesību ierobežojumus, nevis pasākumus, kas būtu veikti šajā virzienā. Tā ir ieviesusi plašsaziņas līdzekļu brīvības ierobežojumus, kā arī tiesību streikot ierobežojumu, sociālā dialoga apiešanu un ierobežošanu, diskriminācijas pastiprināšanos un satricinājusi tiesiskuma pamatus un juridisko noteiktību. Komisijai, īstenojot līgumu uzraudzītājas pienākumus, ir jāievēro šādas pazīmes. Mūsuprāt, pamattiesību komisāra portfeļa izveide ir svarīgs pasākums, un mēs aicinām V. Reding regulāri uzraudzīt dalībvalstis un pievērst uzmanību gadījumiem, kad tiek pārkāptas pamattiesības un demokrātijas pamatprincipi, lai nodrošinātu, ka tie ir obligāti ne tikai kandidātvalstīm pirms pievienošanās, bet arī vēlāk, jo pretējā gadījumā vēl vairāk tiks grauta uzticība ES.
Monica Luisa Macovei
(RO) Priekšsēdētāja kungs! Atļaujiet man sākt ar apsveikumu Kinga Gál ar viņas ziņojumu.
Mums pašlaik ir tādu vērtību un principu kopiena, kuri atspoguļojas sarežģītā cilvēktiesību aizsardzības sistēmā, kas ietver visprogresīvāko reģionālo cilvēktiesību kodeksu - Pamattiesību hartu. Dalībvalstīm ir jāievēro hartas noteikumi, piemērojot ES tiesību aktus. Valstu tiesas hartas noteikumus var piemērot tieši, tādējādi uzliekot tām lielu atbildību.
Otrkārt, mums ir Eiropas Konvencija un Strasbūrā esošās Tiesas prakse. Tie nodrošina individuālo tiesību garantiju dalībvalstīs. Eiropas Savienības pievienošanās Konvencijai nodrošinās, ka Eiropas Konvencija par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību tiek piemērota arī pasākumiem, kurus veic ES kā iestāde un dalībvalstis, kas piemēro ES tiesību aktus. Mums, protams, ir cieši jāuzrauga Strasbūrā atrodošās Tiesas reforma un tās ietekme uz procesu saīsināšanu.
Treškārt, valstu līmenī dalībvalstīm ir pienākums un iespēja tieši īstenot noteikumus, kuri garantē pamattiesības, piemērojot tos savā valstī ar savu iestāžu lēmumiem.
Tāpēc pastāv tiesiskie un institucionālie mehānismi. Atslēgvārds ir īstenošana, kurai ir jābūt ātrai un efektīvai attiecībā uz cietušajiem. Vēl viens atslēgvārds ir koordinācija starp iestādēm, kuras lemj par tiesību aizskārumu un atlīdzina zaudējumus.
Joanna Senyszyn
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Savienības Pamattiesību hartas iekļaušana ES tiesību aktos nepaplašina ES kompetences un atbilst subsidiaritātes principam, jo harta ir neatņemama ES politikas daļa. Tāpēc es vēlreiz aicinu Polijas iestādes izpildīt savas saistības un pieņemt Pamattiesību hartu. Polijai nav būtiska pamatojuma atteikties no hartas. Tas ir politisks lēmums, kas apdraud manu valsti un kaitē Polijas iedzīvotājiem.
Hartas pieņemšana ir īpaši svarīga saistībā ar gaidāmo Polijas prezidentūru. Visiem eiropiešiem jābūt vienādām tiesībām neatkarīgi no tā, kur viņi dzīvo un cik lielā mērā valsts ir garīdzniecības paklausībā. Diemžēl pat Polijas Satversmes tiesa ne vienmēr to saprot. Manuprāt, ir īpaši svarīgi ievērot sieviešu tiesības, kas ir vienīgais diskriminētais vairākums. Tāpēc es vēlreiz aicinu pieņemt Eiropas direktīvu par vardarbību pret sievietēm, tostarp seksuālo un reproduktīvo vardarbību, kuru dažas dalībvalstis praktizē ar pilnīgu vietējā likuma sankciju.
Ádám Kósa
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Daudzi mani kolēģi deputāti jau aplūkoja ziņojuma progresīvo daļu. Beidzot mums ir ziņojums, kas aptver dažādus ar cilvēktiesībām saistītus jautājumus, nedodot priekšroku vienai jomai un kaitējot citai. Esmu patiesi gandarīts, ka ziņojumā īpaši uzsvērta nediskriminācija un vienlīdzīgas iespējas. Ziņojuma pamatā ir Pamattiesību harta. Tas ir galvenais manas uzstāšanās jautājums. Hartas ievērošana un izpilde var būt sekmīga tikai tad, ja Eiropas sabiedrība atzīst, ka visi cilvēki ir vienlīdzīgi un ka šo vienlīdzību var īstenot tikai ar vienlīdzīgu attieksmi. Ja kāds nokļūst neizdevīgā situācijā kaut kādā ziņā ne savas vainas dēļ, viņam ir jāsniedz atbilstoša un samērīga palīdzība, lai tas varētu kļūt par vienādi vērtīgu cilvēku, par vienādas vērtības pilsoni. Ceļš, kas ved uz šo mērķi, ir sarežģīts, un būs vajadzīgs apzinīgs darbs, lai to pabeigtu. K. Gál ziņojums ir nozīmīgs solis šajā ceļā. Es esmu pateicīgs par viņas ļoti nozīmīgo darbu.
Anna Záborská
(SK) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu norādīt uz kādu risku. Dažādu formu diskriminācijas apkarošanas apvienošana var novest pie diskriminācijas. Tas tika apspriests arī EDSO sanāksmē pagājušajā nedēļā Vīnē.
Tas ir paradokss, bet, tiklīdz diskriminācijas apkarošanas politika kļūst par ideoloģiju, cilvēki sāk diskriminēt. Mēs redzam, kā faktiskais diskriminācijas jēdziens sniedzas ārpus tā definīcijas. Ja Eiropas Savienībai ir kādas nopietnas nepilnības šajā jomā, tad tā ir nepieciešamība atjaunot sākotnējo vārda "diskriminācija” nozīmi, jo tas vairs nav saprotams cilvēktiesību aktīvistiem vai dažkārt pat mūsu pašu ES Pamattiesību aģentūrai. Tādēļ es aicinu nodrošināt demokrātisku šīs iestādes kontroli. Ja tās nebūs, tā var pat kļūt par finansiāli dārgu slogu, mazinot ne tikai Eiropas Komisijas, bet netieši arī visas Eiropas Savienības reputāciju.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Referente ir paveikusi lielisku darbu. Tomēr, citējot populāru ungāru teicienu, kamēr tas nav īstenots, tas ir tikpat vērts, cik beigta zirga pakavi. Es neredzu politisko gribu Eiropas Komisijā īstenot šīs tiesības un sākt pārkāpumu izmeklēšanas procedūras pret dalībvalstīm. Es ļoti uzticos V Reding. Viņai ir vairāk drosmes nekā visiem komisāriem vīriešiem kopā, jo viņa uzdrošinājās iebilst N. Sarkozy, lai gan J. M. Barroso ilgu laiku bija mēģinājis viņu no tā atrunāt. Gaidāmajā periodā viņai būs jāsaskaras ar ievērojamām grūtībām, jo Ungārijas valdība, kura uzņemas ES prezidentūru, nopietni pārkāpj pamattiesības. Tā ierobežo plašsaziņas līdzekļu brīvību, atceļ arodbiedrību tiesības attiecībā uz ierēdņiem un nespēj aizsargāt privātīpašumu, kad tā piesavinās trīs miljonu iedzīvotāju privāto pensiju uzkrājumus. Šī valdība pārkāpj pamattiesības, un jums, Reding kundze, ir jābūt drosmei sākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru.
Sonia Alfano
(IT) Priekšsēdētāja kungs! Lai gan pastāv Eiropas Cilvēktiesību konvencija, Pamattiesību harta, Eiropas Savienības līguma 6. un 7. pants un valstu konstitūcijas, nopietni cilvēktiesību pārkāpumi Eiropas Savienībā un dalībvalstīs turpinās ik dienu.
Manā valstī - Itālijā - ir režīms, kurā tiek pārkāpta preses brīvība, politiskās partijas piedalās vēlēšanās, iesniedzot viltotus parakstus, ar valsts noslēpumu tiek slēpti vardarbīgi (tostarp mafijas) uzbrukumi, mūsu premjerministrs - cerams, vairs ne pārāk ilgi - gūst peļņu no starptautiskās sadarbības ar tādiem režīmiem, kādi ir Krievijā un Lībijā, kā to apstiprināja arī WikiLeaks. Eiropas Savienība nevar atļauties izlikties neredzam to visu.
Tādēļ es atbalstu šo ziņojumu, kurā daudzi grozījumi ir manis iesniegti un apstiprināti Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā. Starp tiem es gribētu akcentēt 20. un 40. punktu, kuros aicina cilvēktiesību pārkāpumus pārraudzīt un par tiem sodīt, un valstu tiesību aktu priekšlikumus, kuri, iespējams, var pārkāpt cilvēktiesības, apturēt, pirms tie kļūst par tiesību aktiem un līdz ES tos apstiprina.
Es atbalstīju arī stimulu izmantot Eiropas Savienības līguma 6. un 7. pantu, lai risinātu cilvēktiesību pārkāpumus un stiprinātu Pamattiesību aģentūras pilnvaras.
Ziņojumā ir daudzas pozitīvas atsauces uz minoritātēm, tiesībām, lesbietēm, gejiem, biseksuāļiem un transseksuāļiem, imigrantiem un patvēruma meklētājiem, preses brīvību un sociālajām tiesībām. Tādēļ es mudinu savus kolēģus deputātus atbalstīt šo ziņojumu.
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs! Mēs visi zinām, ka Eiropas Savienības valstīs joprojām pastāv dažāda diskriminācija, kura skar dažādas iedzīvotāju grupas un kultūras minoritātes. Tomēr mēs nevaram aizmirst, ka pastāv vispārēja diskriminācija pret sievietēm: sieviešu diskriminācija lielākā vai mazākā mērā aizvien vēl ir jūtama dažādās jomās ES dalībvalstīs. Strādājošām sievietēm joprojām ir grūtības iegūt darbu un saņemt paaugstinājumu karjerā, un tās joprojām kļūst par upuri zemai algai un citiem diskriminācijas veidiem, kas vienmēr viņas skar. Samaksas atšķirības starp dzimumiem ES veido aptuveni 18 %. Tādēļ ir vajadzīgi steidzami pasākumi, lai apkarotu šādas diskriminējošas situācijas.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētāja kungs! ES pievienošanās Konvencijai par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību arī slēpj risku, ka Eiropas Cilvēktiesību tiesa (ECT) varēs pieņemt spriedumu par jebkuru ES tiesību aktu; Eiropas Savienības Tiesas tiesneši jau ir brīdinājuši pret šādu soli.
Es ļoti šaubos, ka ECT vienmēr pieņems neitrālus un atbilstošus spriedumus. Tās priekšsēdētājs pats ir atzinis, ka lietas, kuras ierosinājuši patvēruma meklētāji, viņš pārbaudīs stingrāk nekā citas lietas. Preferenču režīms attiecībā uz noteiktām sūdzībām neatbilst neitrāla tiesneša rīcībai. ECT pašlaik mēģina apturēt Dublinas konvenciju un novērst deportācijas no Austrijas uz Grieķiju. Kāpēc tas notiek? Vai Grieķija nav droša? Vai mēs patiešām vēlamies būt pakļauti tiesai, kas vēlas aizliegt krustus klasēs? Krusts ir kristietības simbols, kas ir viens no Eiropas un mūsu fundamentālo vērtību pamatiem.
Ja Eiropas Cilvēktiesību tiesa acīmredzami neievēro šādas cilvēktiesības, es neredzu iespēju atzīt to šeit kā apstiprinātu un atbilstošu lēmējiestādi.
Alajos Mészáros
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Savienība vienmēr ir bijusi gatava kritizēt valstis ārpus tās robežām, lai veicinātu pamattiesību ievērošanu. Attiecībā uz savām dalībvalstīm tā tomēr bieži vien ir bezspēcīga pēc to pievienošanās. Tā tas nedrīkst vairs turpināties, jo šodien mūs saista kopā ne tikai ekonomikas principi. Kinga Gál ziņojumā apkopoti vissteidzamākie un svarīgākie pasākumi, lai attīstītu pamattiesību iekšējo aizsardzību. Mums ir nepieciešama efektīva tiesību aizsardzības sistēma, un, pateicoties Lisabonas līgumam, mums tagad būs iespēja tādu to izveidot. Pilsoņu pamattiesību pārkāpumi nevar palikt bez sekām. Tos, kuri izdarījuši pārkāpumus, mums ir jāspēj saukt pie atbildības gan dalībvalstu, gan Eiropas Savienības līmenī.
Es varu tikai piekrist V. Reding, ka visos pamatotos gadījumos Komisijai būtu jāizmanto tiesības sākt pārkāpumu konstatēšanas procesus. Papildus pieejamo procedūru kopumam procedūra ar bloķējošu efektu var būt efektīvs tiesību aizsardzības instruments pret tiem dalībvalstu pasākumiem, kuri pārkāpj pamattiesības. Jā, mums ir jāaizsargā personas ar invaliditāti, mums ir jāizskauž diskriminācija un, visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi, mums ir jāaizsargā Eiropas valodu daudzveidība.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Priekšsēdētāja kungs! Cilvēktiesību jautājums ir jārisina Eiropas līmenī, un dalībvalstīm pašām ir arī jāuzņemas atbildība, lai garantētu pamattiesības saviem pilsoņiem. Eiropas līmenī, piemēram, ir ļoti svarīgi izveidot Eiropas Savienības stratēģiju par bērnu tiesībām, jo ne visas dalībvalstis ir spējīgas nodrošināt bērnu tiesību aizsardzību valsts līmenī. Tādēļ ir jāizstrādā praktiski pasākumi, lai cīnītos pret vardarbību pret bērniem, seksuālu izmantošanu un bērnu pornogrāfiju.
Invalīdi, kas joprojām cieš no diskriminācijas sociālajā, profesionālajā un kultūras dzīvē, ir vēl viena prioritāte. Tāpēc mums ir jāizveido konkrēta ES tiesību aktu sistēma par invalīdu tiesībām un jāizstrādā ES stratēģija attiecībā uz invalīdiem.
Es vēlētos uzsvērt, ka cīņa pret cilvēku tirdzniecību, jo īpaši sieviešu un bērnu tirdzniecību, joprojām ir milzīga problēma un viens no smagākajiem cilvēktiesību pārkāpumiem.
Ļoti svarīgi ir apkarot arī nabadzību un sociālo atstumtību, jo īpaši attiecībā uz gados vecākiem cilvēkiem, kas recesijas laikā cietuši visvairāk.
Viviane Reding
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties visiem komitejas locekļiem, kas strādāja kopā ar referenti K. Gál šajās jomās, kā arī visiem tiem deputātiem, kuri uzstājās šodien šajā Parlamentā, tādējādi apliecinot, ka pamattiesības ir ļoti svarīgas. Es varu tikai atbalstīt to, ko jau teica daži deputāti, proti, ka ir pēdējais laiks pievērsties pamattiesībām Eiropas Savienībā, lai tai varētu uzticēties un lai varētu runāt par pamattiesībām ārpus Eiropas Savienības. Šis jautājums ir nedaudz atstāts novārtā. Turpmāk tas tā vairs nebūs.
Manuprāt, ikgadējs Komisijas ziņojums par hartas piemērošanu, kurā būs sīkāk izstrādāti visi attiecībā uz noteikta veida diskrimināciju paustie apsvērumi, patiesi ļaus mums katru gadu apspriest to, kas nedarbojas, un mēģināt to labot.
Kā labot? Ir šī "apturēšanas mehānisma” ideja, kā referente to sauca, novēršanas sistēma, kura paredz iejaukšanos attiecībā uz dalībvalstī veiktu pasākumu līdz posmam, kurā tas tiek īstenots. Esmu lūgusi savus ekspertus to analizēt, un institucionālie jautājumi, kas saistīti ar šādu mehānismu, ir ļoti sarežģīti. Pagaidām, lai gan mums būs jāturpina analīze un jāskatās, kas patiesībā notiek, man šķiet, ka nav juridiska pamata rīkoties šādā veidā un ka Līgumā būtu nepieciešami grozījumi, lai aktivizētu šādu novēršanas mehānismu. Tā ir laba ideja. Mēs turpināsim meklēt tādu mehānismu, kuru varētu izmantot, nemainot Līgumu, lai risinātu visaktuālākās problēmas.
Tomēr es gribētu pievērst jūsu uzmanību tam, ka harta nav piemērojama absolūtā izteiksmē, jo tā ir vispārēja kļūda. Tā ir piemērojama tikai tad, ja dalībvalstis īsteno Eiropas Savienības noteikumus, piemēram, kad Eiropas direktīva, par ko ir vienojusies Padome un Parlaments, tiek integrēta Eiropas tiesību aktos. Šādā situācijā harta ir piemērojama, bet ne absolūtā izteiksmē. Absolūtā izteiksmē, proti, visos pārējos gadījumos piekritība ir valstu tiesām.
Kad Eiropas Savienība kļūst par Eiropas Padomes Konvencijas dalībnieci, tā būs papildu atbildība, kas mums pēc tam būs jāīsteno, un tā attiecas uz veidu, kādā mēs pārvaldīsim mūsu tiesību politiku. Tam, man šķiet, ir ārkārtīgi liela nozīme, kas pārsniedz visus specifiskos jautājumus, kuri ir bijuši uzdoti, - un deputātiem, kas tos uzdeva, es atbildēšu atsevišķi - manuprāt, galvenais jautājums ir pamattiesības.
Ārpus ES, mūsu dalībvalstīs, valdībās, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas nozīme vēl nav pilnīgi izprasta. Tādēļ mums vēl ir jāstrādā, lai palielinātu informētību, lai šī tiesību kultūra, šī vērtību politika pastāvētu visā Eiropā, lai tad, kad likums ir pieņemts, kad likums tiek piemērots, cilvēki visur sev jautātu, vai tas atbilst vērtībām, kuras mēs aizstāvam, proti, kā politiskajiem līderiem mums gandrīz sistemātiski jājautā sev, kad mēs rīkojamies, vai tas, ko mēs darām, ir saderīgi ar pamattiesībām, par kurām esam parakstījušies.
Tas, manuprāt, ir vissvarīgākais faktors. Patiesībā es jums varu pateikt, ka Komisija gatavojas pieņemt lēmumu šodien par to, vai atteikties no oficiālas atzīšanas, citiem vārdiem sakot, tiks iesniegts priekšlikums, lai tiesu nolēmumi būtu spēkā visā Eiropā. Šim lēmumam ir liela nozīme, un pirmo reizi, ierosinot šo jauno tiesību aktu, mēs pievērsām uzmanību pamattiesību ievērošanai. Mēs neveicām tikai ekonomisko analīzi vai ietekmi uz tirgu, mēs pētījām arī ietekmi uz vērtībām.
Kā noprotams, mēs pakāpeniski virzāmies uz šo jauno politiku, un, manuprāt, starp mums - Komisiju, Padomi un Parlamentu - ir jānodrošina, lai šis ikgadējais ziņojums par hartas piemērošanu, kuru es iesniegšu Komisijas vārdā un kuru Parlaments kritizēs vai apstiprinās, būtu lielisks patiesības brīdis un iespēja sīkāk iztirzāt jautājumus. Tas arī patiešām parādīs visai pasaulei, mūsu vēlētājiem, ka harta ir dzīva vienība (aktīvs dokuments). Harta nav tikai teksts, tā ir pieņemta, lai darbotos praksē. Un, ja tā netiks ieviesta praksē, tautas ievēlētie pārstāvji par to runās skaļi un skaidri.
To mums ir jāmēģina panākt divus vai trīs gadus pirms nākamajām vēlēšanām. Manuprāt, mēs varam sasniegt šo mērķi pakāpeniski, sākot ar pirmo šāda veida pasākumu pavasarī, pēc tam izveidojot tradīciju šajā Parlamentā, lai tad, kad jūs trešdienās un ceturtdienās apspriežat cilvēktiesības ārpus Eiropas Savienības, neviens nekad vairs nevarētu teikt: "Jūs neesat sakārtojuši paši savu māju.” Darīsim to kopā!
Kinga Gál
Priekšsēdētāja kungs! Paldies, dāmas un kungi, par uzmundrinošajiem vārdiem un atbalstu! Es īpaši vēlētos pateikties V. Reding par atvērtību un sadarbību, kurā mēs esam strādājušas kopā jau ilgu laiku, un par skaidrajām un konkrētajām atbildēm un ziņojumiem. Es ceru, ka visi ēnu referentu un kolēģu deputātu apsvērumi ir galu galā iekļauti šajā ziņojumā un ka ir panākti pieņemami kompromisi. Tādēļ es nevaru pieņemt grozījumu vēstules, kuras tagad ir atkārtoti iesniegtas plenārsēdē, jo, manuprāt, šis ziņojums ir pieņemams tāds, kāds tas ir. Es gribētu uzsvērt, ka vispārējā pamattiesību aizsardzības sistēmā mums nekādā gadījumā nevajadzētu kopā ar ūdeni izliet no vannas bērnu un tāpēc mums vienmēr jābūt uzmanīgiem attiecībā uz konkrētiem faktiem un jāmēģina pārvērst vēlamo, par ko mēs šeit šodien diskutējam, par kaut ko taustāmu.
Tāpēc esmu gandarīta, ka rītdienas plenārsēdē mēs aplūkosim šos konkrētos faktus tematā par cīņu pret cilvēku tirdzniecību, kur īpaša aizsardzība tiks nodrošināta cietušajiem bērniem cietušo aizsardzības jomā. Tas tiks apspriests arī tagad, pieņemot pilsoņu iniciatīvu, kā rezultātā mēs patiesi varētu runāt par pilsonisku Eiropu, jo šie Eiropas iedzīvotāji varēs ietekmēt likumdošanas procedūru. Tomēr, manuprāt, tas ir arī simboliski, ka mēs rīt apspriedīsim un apstiprināsim ziņojumu par situāciju cilvēktiesību jomā pasaulē. Tas, ka Ungārijas prezidentūra arī nosaka prioritātes līdzīgā gaisotnē un uzsver tādas ES stiprināšanu, kas ir tuva tās iedzīvotājiem, ir apsveicami. Tomēr es vēlētos atgādināt saviem kolēģiem deputātiem, ka mums vajadzētu izvairīties no dubultstandartiem, jo īpaši šeit, šajā Parlamentā. Es to saku saviem kolēģiem deputātiem, kuri varbūt gadiem atbalstīja - un šeit es uzrunāju savus Ungārijas sociālistu kolēģus deputātus -smagākos cilvēktiesību pārkāpumus un tagad kritizē citus ar nepamatotām apsūdzībām, lai tikai atgūtu sev vēlētāju uzticību, kuru tie varētu būt zaudējuši šo pašu cilvēktiesību pārkāpumu dēļ. Es pateicos visiem par sadarbību un palīdzību.
Michael Cashman
Priekšsēdētāja kungs! Man ir jāatspēko necieņa, ko K. Gál pauda pret sociālistiem, sakot, ka tie pārkāpjot cilvēktiesības. Jūs nevarat izteikt šādus apvainojumus, nenorādot pilnīgi precīzi un neizvirzot absolūti būtiskus, konkrēti pamatotus pierādījumus.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Alexander Mirsky
rakstiski. - Es vēlētos izteikt sirsnīgu pateicību referentei Kinga Gál par viņas pūlēm atklāt cilvēktiesību pārkāpumu problēmu Eiropas Savienībā. Kā mēs varam pārmest vai mācīt kādu ārpus ES, ja mūsu pašu Kopienā tiesības tiek regulāri pārkāptas? Līdz šim Latvija, ES dalībvalsts, nav īstenojusi Eiropas Parlamenta 2004. gada 11. marta rezolūciju, kurā Parlaments "ierosina, ka Latvijas iestādes paredz iespēju ļaut nepilsoņiem, kuri ilgu laiku ir bijuši tās iedzīvotāji, piedalīties vietējo pašvaldību vēlēšanās.” Trīs simti trīsdesmit pieciem tūkstošiem Latvijas pastāvīgo iedzīvotāju (15 %) nav viņu pamattiesību, bet tas nevienu neuztrauc. Eiropas Parlaments var apspriest cilvēktiesību pārkāpumus it visur, izņemot tās teritoriju. Es balsojumā atbalstīju Kinga Gál iniciatīvu. Es piedāvāju pilnīgu savu atbalstu un 335 000 iedzīvotāju pateicību.
Kristiina Ojuland
rakstiski. - Es gribētu izmantot šo iespēju, lai pateiktos referentei par šāda svarīga jautājuma skaidrojumu. Lisabonas līgumā ir noteiktas jaunas kompetences un atbildība daudzās jomās, tostarp Pamattiesību harta ir kļuvusi juridiski saistoša. Eiropas Parlaments darbojas kā pamattiesību sargsuns, un Lisabonas līgums šo funkciju nostiprina. Es ļoti atbalstu domu par Eiropas Parlamenta nozīmes pastiprināšanu attiecībā uz sistemātisku pieeju tiesību aktu priekšlikumiem un grozījumiem. Kritizējot cilvēktiesību pārkāpumus visā pasaulē, mums ir tikpat kritiski jāvērtē tas, kas notiek Eiropas Savienības robežās. Nav iemesla būt pārāk priecīgiem, jo mēs pārāk bieži saņemam rasisma, ksenofobijas, seksisma un citu diskriminācijas veidu signālus visās dalībvalstīs. Mums priekšā ir liels darbs, bet es esmu vairāk nekā pārliecināta, ka konsekvents darbs pamattiesību aizstāvēšanā ES mums palīdzēs gūt virsroku.
Csaba Sógor
Eiropas Savienība kā valstu kopiena, kas piedāvā augsta līmeņa cilvēktiesību aizsardzību, vienmēr drosmīgi paceļ balsi pret smagiem pārkāpumiem, kas notiek citās pasaules daļās. Eiropas Parlaments slavējamā unisonā parasti nosoda rīcību, kura pilnīgi ignorē vispārējos cilvēktiesību pamatprincipus, lai kur tas notiktu. Tomēr ne tik bieži mēs ar līdzīgu noteiktību reaģējam uz pārkāpumiem ES iekšienē, lai gan tas būtu visefektīvākais veids, kā raidīt ziņu tām valstīm visā pasaulē, kuras neievēro cilvēktiesības. Ar kopīgu ES rīcību varētu sasniegt vislabākos rezultātus, ja mēs tikpat noteikti un kategoriski paustu savu neapmierinātību attiecībā uz cilvēktiesību un pamatbrīvību aizstāvēšanu mūsu pašu teritorijā. Ļoti nedaudzos gadījumos mēs paši sev prasām atskaiti saistībā ar šiem ideāliem, kas ir Eiropas gara neatņemama daļa un kas ir juridiski saistoši jau gadu, pateicoties Eiropas Savienības Pamattiesību hartai. Un, ja mēs tiešām to darām, izrādās, ka esam bezspēcīgi un nevarīgi, jo nav atbilstošu sankciju. Tas savukārt nenovēršami ietekmē mūsu kritikas spēku un ticamību attiecībā uz trešām valstīm un mūsu ārpolitikas centienus veicināt cilvēktiesības un demokrātiju. Es neuzskatu, ka Eiropa turpmāk var no tām atteikties.
