Imigrācija, FRONTEX aģentūras loma un valstu sadarbība (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par imigrāciju, FRONTEX lomu un sadarbību starp dalībvalstīm.
Tobias Billström
Priekšsēdētāja kungs, jautājumi par migrāciju ES darba kārtībā ir vienmēr aktuāli. Attiecībā uz migrācijas plūsmām svarīgs elements ir robežkontrole. Brīva personu pārvietošanās ES teritorijā un kontroles trūkums uz iekšējām robežām nosaka dalītu atbildību un paaugstinātas prasības attiecībā uz pareizu un efektīvu ES ārējo robežu kontroli.
Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX) ir atbildīga par dalībvalstu centieniem uzraudzīt un kontrolēt ES ārējās robežas koordinēšanu un atbalstīšanu. FRONTEX ir svarīgs elements ES integrētajā robežkontroles stratēģijā. Kopš FRONTEX aģentūra 2005. gadā uzsāka savu darbību, tās rīcībspējas apmēri ir pakāpeniski paplašinājušies. Ņemot vērā palielināto budžetu, FRONTEX aģentūrai tagad ir pat vēl lielāka loma operatīvās sadarbības regulēšanā starp dalībvalstīm saistībā ar ES ārējo robežu kontroli.
Aģentūra pašlaik koordinē vairākas kopējas operācijas un izmēģinājuma projektus uz jūras, zemes un gaisa robežām, lai apkarotu nelegālo imigrāciju, īpašu uzsvaru liekot uz atsevišķiem paaugstināta riska apgabaliem, piemēram, ES dienvidu jūras robežām, lai gan ir iekļautas arī ziemeļu un austrumu robežas. Padomē mēs vairākos gadījumos esam uzsvēruši nepieciešamību attīstīt un stiprināt FRONTEX. Padomes 2008. gada secinājumos politiskajās prioritātēs ir iekļauta ilglaicīga aģentūras attīstība. Tika uzsvērts, ka īstermiņā FRONTEX aģentūrai ir jāpiešķir nepieciešamie līdzekļi un maksimāli ir jāizmanto iekārtas, kas sagādātas, izmantojot Centralizēto tehnisko iekārtu reģistru (CTIR). Padome arī mudināja FRONTEX veicināt sadarbību ar citām robežkontroles iestādēm, tostarp muitas iestādēm, un trešām valstīm attiecībā uz robežkontroli.
Tika uzsvērts, ka ilgtermiņā FRONTEX operāciju attīstība arī nākotnē ir jāveic pakāpeniski. Padome atzinīgi vērtēja Komisijas plānu izskatīt FRONTEX pilnvaras pagarināšanas iespējas, lai sekmētu sadarbību ar trešām valstīm. Pašlaik tiek veikts FRONTEX regulas izvērtējums, un Komisija 2010. gada sākumā iesniegs priekšlikumu iespējamiem grozījumiem. Padome kopā ar Eiropas Parlamentu gatavojas pieņemt nostāju par Komisijas ierosinātajiem grozījumiem.
Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktā, ko Eiropas Padome pieņēma 2008. gada oktobrī, tika arī uzsvērts, ka ir jāstiprina aģentūras loma un sadarbības resursi. Paktā ir arī norādīta iespēja FRONTEX aģentūrā izveidot atsevišķas nodaļas, jo apstākļi atšķiras ļoti ievērojami, piemēram, uz zemes robežas austrumos, salīdzinot ar jūras robežu dienvidos. Ņemot vērā notikumus Vidusjūras reģiona valstīs, Eiropadome savos 2009. gada jūnija secinājumos arī uzsvēra nepieciešamību palielināt centienus novērst un apkarot nelegālo imigrāciju, un novērst nākotnē jebkādas humānas traģēdijas uz ES dienvidu jūras robežas. Īpaši tika uzsvērta vajadzība pastiprināt robežkontroli un radīt skaidrus noteikumus kopīgām patruļām un izglābto personu izsēdināšanai, kā arī lielākai kopīgu repatriācijas lidojumu izmantošanai.
Nobeigumā es vēlētos noskaidrot faktu, ka stāvoklis Vidusjūras reģiona valstīs nav saistīts tikai ar darbībām robežkontroles jomā. Šajā situācijā ir nepieciešams plašs īstermiņa un ilgtermiņa pasākumu kopums. Sākuma punkts šajā kontekstā būtu ES globālā pieeja migrācijas jautājumiem, kas ietvertu sadarbību un pasākumus visā migrācijas politikas jomā. Būtiski ir uzlabot sadarbību ar izcelsmes un tranzīta valstīm, un ir jāpadara intensīvāks dialogs ar trešām valstīm tādās jomās kā legālā imigrācija, migrācija un attīstība, rīcībspējas palielināšana un to cilvēku repatriācija, kuriem aizsardzība nav nepieciešama. Šī dialoga pamatā ir jābūt solidaritātes un dalītas atbildības principiem.
Jacques Barrot
Priekšsēdētāja kungs, migrācija ir prioritārs jautājums, ar ko iestādei būs intensīvi jānodarbojas, un es vēlos pateikties Tobias Billström kungam, kuram šī problēma ir labi zināma.
Mēs izstrādājam imigrācijas politikas projektu, pamatojoties uz trīs pīlāriem: patvēruma tiesību ievērošanu, cīņu pret nelegālo imigrāciju un koordinēšanu Eiropas līmenī, lai nodrošinātu legālo migrāciju.
Tiesības iekļūt ES teritorijā ir jāiegūst saskaņā ar konkrētiem noteikumiem atbilstoši valstu politikai un kopīgiem standartiem, ko Eiropas Savienība īsteno, bet ne nelegāli, bieži uz cilvēku dzīvību rēķina. Vidusjūras reģiona valstīm ir jāsaglabā saite starp mūsu civilizācijām, nevis jābūt kā vietai, kur valda posts un pamestība.
Nelegālās imigrācijas problēmu nevar atrisināt atsevišķi tikai tās dalībvalstis, kas tai ir visvairāk pakļautas, jo to robežas sakrīt ar Eiropas Savienības ārējo robežu. Saskaroties ar šo izaicinājumu, visām ES dalībvalstīm ir tiešām svarīgi solidarizēties. ES jau ir pieņēmusi kopīgus noteikumus, veltījusi šim nolūkam līdzekļus un izstrādājusi vērā ņemamus darbības līdzekļus. No otras puses, ir taisnība, ka jaunajām iniciatīvām būs jāpiešķir nelegālo migrācijas plūsmu dimensija.
Nelegālās migrācijas problēmai, protams, ir nepieciešama efektīva preventīva stratēģija, kas īstenojama sadarbībā ar visām tām valstīm, kuras šķērso migrācijas ceļi. Eiropas Savienība dara visu iespējamo, lai attīstītu šos dialogus un sadarbību. Šīs globālās pieejas mērķis ir kopīgi un līdzsvarotā veidā aplūkot visas galvenās imigrācijas dimensijas. Kā Billström kungs nupat minēja, šī pieeja virza mūsu darbu Vidusjūras reģiona valstīs, kur satiekas migrācijas plūsmas, kas nāk no dažādiem reģioniem un šķērso dažādas Āzijas un Āfrikas valstis.
Komisija ir paudusi ciešu apņemšanos veicināt atbilstošas divpusējas reģionālās sadarbības sistēmas. Saskaroties ar arvien biežākām nepieņemamām cilvēku traģēdijām, es devos uz šādiem Eiropas piekļuves punktiem: Lampedūza, Malta, Kanāriju salas un Grieķija. Es uzsāku debates Komisijā un saviem darba kolēģiem Padomē sniedzu ieteikumus vienotākai un efektīvākai Eiropas politikai.
Vēlāk veiktais darbs veidoja pamatu tiem lēmumiem, ko Eiropadome pieņēma jūnijā. Kopš tā laika Komisija ir strādājusi pie trīs galvenajiem tematiem. Pirmkārt, patvērums: Eiropadome aicināja koordinēt brīvprātīgos pasākumus attiecībā uz to starptautiskās aizsardzības saņēmēju iekšējo sadali, kas uzturas dalībvalstīs un ir visvairāk pakļauti šim spiedienam. Komisija atbildēja uz šo aicinājumu, jūlijā uzsākot izmēģinājuma projektu, lai palīdzētu Maltai. Tika sagatavots noteikums attiecībā uz Kopienas finansēšanas iespējām tām dalībvalstīm, kas vēlēsies izrādīt vienotību ar Maltu. Pašlaik Francija ir piekritusi savas valsts teritorijā izmitināt gandrīz 100 patvēruma meklētāju. Dāmas un kungi, priekšsēdētāja kungs, es vēlētos, lai šādi rīkotos arī citas dalībvalstis.
Es arī 2. septembrī iesniedzu Eiropas Parlamentam un Padomei paziņojumu, ierosinot kopēju Eiropas programmu par trešo valstu patvēruma meklētāju izmitināšanu. Es zinu, Billström kungs, ka šī programma jums ir ļoti svarīga. Tajā ir izklāstītas kopējas ikgadējas prioritātes saistībā ar izmitināšanu, kā arī priekšlikumi par to, kā efektīvāk izmantot no Eiropas Bēgļu fonda dalībvalstīm piešķirto finansiālo atbalstu.
Eiropas Patvēruma lietu atbalsta birojam ir jāuzņemas galvenā loma efektīvā šo iniciatīvu īstenošanā. Komisijas priekšlikums attiecībā uz šo noteikumu par šā biroja izveidošanu pašlaik tiek izskatīts Kopienas iestādēs. Es tiešām vēlētos, ka Parlaments un Padome panāk vienošanos Zviedrijas prezidentūras pilnvaru laikā, lai šis Atbalsta birojs sāktu darbu 2010. gadā, un es ļoti paļaujos uz mūsu Komisiju un Zviedrijas prezidentūru. Tas ir viss, ko vēlējos sacīt sakarā ar patvēruma tematu.
Otrs temats ir ārējās robežas. Kā Billström kungs ļoti labi paskaidroja, Eiropadome vēlējās, lai tiktu stiprinātas robežkontroles darbības, ko koordinē FRONTEX. Mums tika lūgts formulēt skaidrus noteikumus attiecībā uz iesaistīšanos kopīgās patruļās, kā arī precīzus nosacījumus attiecībā uz izglābto personu izkāpšanu un kopīgu atpakaļlidojumu organizēšanu.
Mums ir arī jāizvērtē, kā FRONTEX varētu sadarboties ar trešām valstīm. Budžets FRONTEX darbību finansēšanai 2009. gadā bija palielināts līdz EUR 36 miljoniem, un mēs pašlaik aplūkojam variantus, kā FRONTEX varētu organizēt nelegālo migrantu repatriāciju.
Jāatzīmē, ka robežkontroles darbības tiek veiktas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, īpaši Šengenas Robežu kodeksu. Ir jāievēro pamattiesības un aizliegums atgriezties. Jūras reģionos šīs darbības ir jāveic arī saskaņā ar starptautiskajām jūras tiesībām. Tomēr šos noteikumus visas dalībvalstis nav interpretējušas vai piemērojušas vienādi. Tieši tāpēc mēs centīsimies noskaidrot, kā šos noteikumus var attīstīt un izskaidrot, lai Kopienas tiesību aktus un starptautiskās tiesības šo darbību kontekstā varētu labāk piemērot.
Mēs arī gatavojam priekšlikumu, kas ļautu veikt izmaiņas noteikumos, ar ko tiek izveidota FRONTEX aģentūra un tās darba metodes. Šis priekšlikums tiks iesniegts 2010. gada sākumā. Tas ietvers Eiropas Parlamenta ziņojumu un to pasākumu izvērtējumu, kurus aģentūra ir realizējusi saskaņā ar FRONTEX regulas 33. pantu. Mērķis ir optimizēt un stiprināt FRONTEX lomu robežkontroles jautājumos.
Tagad es nonāku pie trešā temata. Eiropadome uzsvēra nepieciešamību uzlabot sadarbību ar galvenajām izcelsmes un tranzīta valstīm un lūdza Komisijai apsvērt iespējamos sadarbības veidus, kurus praksē varētu īstenot ar šīm valstīm. Lai izpildītu šo pieprasījumu, Komisija ir pielikusi lielas pūles, lai pastiprinātu dialogu un sadarbību ar Lībiju un Turciju, kas ir divas galvenās nelegālās migrācijas ceļu valstis Vidusjūras reģionā.
Attiecībā uz Lībiju, Billström kungs un es jūlijā nosūtījām vēstuli, ierosinot mūsu Lībijas partneriem sadarboties vairākās jomās, lai nodrošinātu kopīgu un līdzsvarotu vadību attiecībā uz migrācijas plūsmām no Lībijas. Mēs Lībijas iestādēm paskaidrojām, ka vēlamies palīdzēt tām ne tikai stiprināt spēju novērst to, ka migranti nelegāli iekļūst viņu valsts teritorijā un pamet to, bet arī uzlabot izturēšanos pret migrantiem saskaņā ar cilvēktiesībām un starptautiskajām tiesību normām, kā arī palīdzēt tiem migrantiem, kuriem ir nepieciešama starptautiska aizsardzība.
Komisija jau tagad līdzfinansē izmēģinājuma projektus ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos, Starptautiskās Migrācijas organizācijas un Itālijas Iekšlietu ministrijas starpniecību. Tomēr nepieciešamo saturu savai rīcībai mēs varēsim piešķirt tikai tad, ja Lībijas iestādes izrādīs skaidru apņemšanos. Neslēpšu, Billström kungs, ka es ar nepacietību gaidu atbildi uz mūsu vēstuli.
Attiecībā uz Turciju Tiesiskuma, brīvības un drošības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors Jonathan Faull pašlaik atrodas komandējumā Ankarā, lai izpētītu apjomu un līdzekļus, ar kādiem sadarbības palielināšana varētu veicināt Turcijas iestāžu lielāku iesaistīšanos atbildīgākā migrācijas pārvaldībā, veicinot nelegālo imigrantu atpakaļuzņemšanu un galvenokārt - nodrošinot bēgļiem starptautisko aizsardzību. Ja Turcija un Lībija vēlas pieņemt mūsu piedāvājumus, mēs un Billström kungs varēsim līdz gada beigām apmeklēt šīs valstis.
Visbeidzot, es vēlētos pieminēt Stokholmas programmu, kurai ir jāliek pamati efektīvākai kopējai politikai un kas ļaus mums veicināt koordinētu imigrāciju saskaņā ar Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktu. Mēs savus priekšlikumus iesniedzām jūnijā, un tie tika labvēlīgi uzņemti neformālās ministru debatēs, ko jūlijā organizēja Zviedrijas prezidentūra.
Es neatkārtošu to, ko nupat sacīju, proti, šīs politikas trīs galvenos tematus - kopēja Eiropas patvēruma sistēma saskaņā ar mūsu humanitārajām tradīcijām, efektīvāka nelegālās imigrācijas kontrole, izmantojot integrētāku ES iekšējo robežu un vīzu politikas pārvaldību, un pēc tam, protams, efektīvāka cīņa pret cilvēku tirdzniecību un īpašas atgriešanās politikas īstenošana, kuras mērķis ir migrantu ilgtermiņa reintegrācija to izcelsmes kopienā, kā arī legālās migrācijas apgūšana tādās robežās, kas garantē uzņēmēju valstu vajadzību ievērošanu, neaizmirstot par izcelsmes valstu vajadzībām vai migrantu tiesību ievērošanu.
Nu lūk. Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, esmu nedaudz pārsniedzis laika limitu, taču es vēlējos turpināt Billström kunga ļoti pamatīgos paskaidrojumus, izceļot Eiropas stratēģijas politikas galvenos tematus, par kuriem esmu pārliecināts, ka tie pašlaik iegūst savas aprises. Dalībvalstīm tomēr ir jāizrāda pilnīga vienotība un apņēmība, kas nepieciešama šās stratēģijas īstenošanai. Es ļoti paļaujos uz Eiropas Parlamentu, ka tas mums šajā jautājumā palīdzēs.
Simon Busuttil
PPE grupas vārdā. - (MT) Pateicos, priekšsēdētāja kungs, es vēlos arī sveikt ministru T. Billström un jo īpaši - Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieku Jacques Barrot. Atļaujiet, priekšsēdētāja kungs, apsveikt Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieku un pateikties viņam par lielajām un patiesajām pūlēm, kas tika ieguldītas imigrācijas un patvēruma jomā. Es vēlos izteikt savu atzinību un pateicību arī Barrot kungam par entuziasmu, ar kādu viņš veic savu darbu, un konkrētajām iniciatīvām, kuras viņš ir uzsācis šajā sarežģītajā, pretrunīgajā un jutīgajā jomā. Pirmais punkts, ko vēlos šajā kontekstā aplūkot, priekšsēdētāja kungs, ir šī temata sarežģītība.
Ir viegli norādīt ar pirkstu uz to vai citu valsti, tomēr mums ir jāveic nopietna un pamatīga situācijas analīze. Pretējā gadījumā mēs riskējam kļūt par absurda upuri. Atļaujiet man minēt piemēru. Pēdējā laikā tika kritizēta Itālijas valdība, jo tā ieradušos imigrantus nekavējoties nosūtīja atpakaļ uz Lībiju. Tomēr mums ir jāsaprot, ka Itālijas valdības rīcības dēļ šajā gadā ir ievērojami samazinājies to imigrantu skaits, kuri izvēlas veikt bīstamo ceļojumu un riskēt ar savām dzīvībām.
Ir svarīgi saprast, ka šī atgriešanās sistēma bija liels trieciens organizētajai noziedzībai un cilvēku kontrabandistiem. Tas nozīmē, ka, lai gan bez šaubām ir jāievēro imigrantu tiesības uz patvērumu, tāpat mūsu pienākums ir arī būt neatlaidīgiem savos centienos uz visiem laikiem apturēt šo traģēdiju, kas notiek Vidusjūras reģionā. Tikpat svarīgi ir turpināt cīnīties pret cilvēku kontrabandistiem, kuri izmanto nabadzību un grūtības, ko piedzīvo tie imigranti, kas vēlas pārcelties uz Eiropu.
Tāpēc mums vienmēr ir jāatceras šā temata sarežģītība. Es vēlētos pieminēt dažus citus punktus. FRONTEX aģentūrā ir jāveic uzlabojumi, īpaši attiecībā uz potenciālo sadarbību, kas var izveidoties starp valstīm un ietver konkrētus jautājumus, piemēram, tos, kas saistīti ar atgriešanās politiku, iesaistot vairākas valstis. Diemžēl šajā jomā FRONTEX aģentūra vēl nav ieguldījusi pietiekamas pūles. Ievērību izpelnījās arī priekšsēdētāja vietnieka J. Barrot citētās iniciatīvas, piemēram, vispārējā izmitināšanas programma, izmēģinājuma projekts tādām valstīm kā Malta un patvēruma biroja izveidošana. Šīs ir iniciatīvas, kas jāīsteno tūlīt. Nobeigumā, cits vienlīdz svarīgs faktors, kuram nepieciešams pievērst uzmanību, ir sadarbība ar Lībiju un citām trešām valstīm, kas ir imigrantu izceļošanas punkti. Bez šo valstu sadarbības mēs nonāksim strupceļā.
Juan Fernando López Aguilar
Priekšsēdētāja kungs, Billström kungs, komisār Barrot, es piekrītu, ka šis temats ir svarīgs, un atbalstu to, ka prezidentūra un Komisija to ir atzinušas par vienu no globalizācijas ietekmīgākajām dimensijām, kurā nepieciešama eiropiešu rīcība.
Tā ir joma, kurā Eiropa var būt noderīga, pievienojot vērtību vienai no skaidrākajām globalizācijas dimensijām, proti, tai nepieredzētajai dimensijai, kādu ir ieguvusi migrācija un līdz ar to migrācijas plūsmas un to ietekme uz visām nozīmīgajām Eiropas integrācijas jomām.
Šo parādību neviena dalībvalsts nevar atrisināt atsevišķi ar savām iespējām. Tāpēc ir nepieciešama kopīga politika, kas joprojām nav izstrādāta. Viss, kas ir darīts, lai izstrādātu šo kopīgo politiku, ir noticis saskaņā ar Eiropas Konstitūciju un Lisabonas līgumu. Tomēr šī politika joprojām nav izstrādāta. Viss iepriekš paveiktais ir ticis darīts, gaidot norādījumus par to, kas jādara, un atrodas ļoti agrā attīstības stadijā.
Tomēr ir skaidrs, ka atbildes rīcībai ir jābūt saistītai ar eiropiešu identitāti. Tāpēc pienākums veikt nevienlīdzības korekciju pirmsākumos, pastiprinot attīstības sadarbību, ir pirmais punkts.
Otrkārt, ir jāpastiprina cīņa pret šās parādības politiskajām un kriminālajām dimensijām, pievēršoties arī tām organizācijām, kas nodarbojas ar cilvēku kontrabandu. Tajā pašā laikā mums ir jāuzlabo informācija par nelegālās imigrācijas, nelegālas tirdzniecības, apmācības riskiem pirmsākumos un nelegālo nodarbinātību. Atbildes rīcībā ir jābūt ietvertai legālai migrācijai kā nelegālas imigrācijas alternatīvai.
Visbeidzot, mums jāuzņemas nopietnas saistības attiecībā uz cilvēktiesībām. Tas ietver patvēruma un bēgļu dimensijas, kā arī Eiropas Imigrācijas un patvēruma pakta ievērošanu, kas tika parakstīts 2008. gada oktobrī.
Tikmēr ir jānostiprina Eiropas ārējā robeža gan attiecībā uz tās kontroli, gan arī uz mūsu kopējo atbildību par to. Nelegālās imigrācijas ietekme Itālijā, Spānijā vai Grieķijā - kā tas redzams Spānijā saistībā ar Vidusjūras reģiona dienvidu robežu un arī Kanāriju Salās, kur ierodas ar izmisušiem cilvēkiem pilnas kanoe laivas - nav tikai Spānijas vai Itālijas problēma. Tā ir Eiropas problēma, kuras risināšanai nepietiek tikai ar vienotību ar Spāniju vai Itāliju vai pat vēl mazāk - ar cerību, ka Spānija un Itālija to divpusējās attiecībās ar Āfrikas valstīm ievēros Eiropas modeli. Nē, tā ir kopīga atbildība, kurai ir nepieciešama kopīga atbildes rīcība.
Tāpēc Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja atbalstīja FRONTEX stiprināšanas, kā arī tās budžeta palielināšanas priekšlikumu, kuru, cerams, atbalstīs Parlamentā, jo mēs atbalstām uzsvaru un nozīmi, ko šim jautājumam ir piešķīrusi Zviedrijas prezidentūra.
Sonia Alfano
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pateicos, Barrot kungs un Billström kungs. Es 31. augustā Komisijā iesniedzu apspriešanai prioritāru jautājumu. Tā ir taisnība, ka migrantu skaits, kas sasniedz Itālijas un Lībijas krastus, ir samazinājies, bet tas ir tāpēc, ka ir pieaudzis Vidusjūrā bojā gājušo personu skaits.
Vidusjūra tagad ir kļuvusi par masu kapu, un S. Berlusconi valdība, proti, Itālijas valdība ir parakstījusi līgumu ar Lībiju, kas diemžēl ļauj Itālijai atteikt iekļūšanu valstī ne tikai migrantiem, bet arī bēgļiem no valstīm, kurās notiek vajāšanas vai pilsoņu karš, piemēram, Somālijas un Eritrejas, un noraidīt šo nabaga cilvēku tiesības meklēt patvērumu, tādā veidā pārkāpjot visas starptautiskās tiesību normas un jo īpaši Ženēvas konvenciju.
Es atgādināšu, ka nerepatriēšana ir princips, kam nav ģeogrāfisku robežu un par ko nevar kaulēties vai apspriest nekādos apstākļos. Mēs nevēlamies turpināt domāt, ka galu galā šis Itālijas un Lībijas līgums noved pie ekonomiskām interesēm, kuru vērtība ir aptuveni EUR 5000 miljardi.
Es pieprasu, lai Komisija (ja tāds ir tās nodoms) nenoslēdz ES un Lībijas līgumu līdzīgu tam, kāds ir noslēgts ar Itāliju, jo mēs esam redzējuši šī nicināmā līguma sekas. Es atkārtoju, diemžēl šis līgums piespiež šos cilvēkus pārciest spīdzināšanu, jo mums ir jāsaskaras ar to, ka šie aizturēšanas centri, uz kuriem šie cilvēki Lībijā tika aizvesti, ir spīdzināšanas vietas saskaņā ar preses ziņojumiem un arī fotoattēliem, piemēram, fotoattēli, kuros ir redzami daudzi no šiem imigrantiem Ganfudas cietumā, kas atrodas 10 kilometru attālumā no Bengāzī. Tā ir spīdzināšana, un es neticu, ka tā būtu paredzēta kādā no draudzības vai institucionālajiem līgumiem.
Kā uzsvēra Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstais komisārs bēgļu jautājumos, nerepatriēšanas princips aizliedz nosūtīt cilvēkus atpakaļ uz teritorijām, kur to dzīvībām draud briesmas vai to brīvība, iespējams, ir apdraudēta. Šo cilvēku nosūtīšana atpakaļ uz Lībiju, kas, es vēlreiz atgādināšu, nav ne parakstījusi, ne arī ratificējusi Ženēvas konvenciju, šķiet patiešām neticama. Turklāt situāciju vēl sarežģītāku padara tas ka, nelegālā imigrācija Itālijā ir kriminālpārkāpums, tāpēc, piemēram, pēc dramatiskās izcelšanās krastā augusta beigās, kad daudzi somālieši zaudēja savas dzīvības, tie daži, es domāju, četri vai pieci somālieši, kuri spēja sasniegt galamērķi, cita starpā tika apsūdzēti imigrācijā un tāpēc pašlaik viņiem ir izvirzīta apsūdzība saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem.
Es aicinu Komisiju veikt reālas darbības, lai novērtētu, vai Itālijas un Lībijas līgums atbilst starptautiskajām tiesību normām un beidzot īstenot izšķirošas izmaiņas, protams, neatbalstot Itālijas valdības negodīgo politiku.
Hélène Flautre
Priekšsēdētāja kungs, pēdējoreiz pēc traģēdijas, kas notika Vidusjūrā, mums debates bija 1. aprīlī.
Atcerieties, ka daudzi simti migrantu gāja bojā netālu no Lībijas krasta. Mēs aicinājām veikt izmeklēšanu. Līdz šim mēs vēl neesam saņēmuši nekādu informāciju par šās traģēdijas apstākļiem.
Kopš tā laika, kā jūs zināt, augusta vidū 73 afrikāņi tika atrasti miruši netālu no Lampedūzas. 25. augustā 57 eritrejiešu migranti pēc ilgāka laika visbeidzot tika izglābti Maltas teritoriālajos ūdeņos. 31 augustā 75 somāliešiem tika atteikta iekļūšana Lībijā.
Tiešām, Eiropas Savienības ārējās robežas ir kļuvušas nāvējošas. Tas ir virsraksts NVO "Migreurop” izplatītajā ziņojumā, ko es aicinu jūs visus, dāmas un kungi, iegūt un uzmanīgi izlasīt.
Saistībā ar šo situāciju, Barrot kungs, jūs norādījāt uz dažiem galvenajiem jautājumiem. Jūs norādījāt uz tiesībām pieprasīt patvērumu un starptautiskās aizsardzības tiesībām. Jums ir arī jāatsaucas uz jebkuras personas tiesībām pamest jebkuru valsti un ikvienas personas pienākumu palīdzēt citiem, lai kas viņi nebūtu. Tās ir starptautiskās jūras tiesības. Šādu situāciju skaits arvien pieaug, un tās arvien biežāk atgadās uz Turcijas un Grieķijas robežas. Tāpēc es neticu, Barrot kungs, ka piešķirot FRONTEX aģentūrai vairāk līdzekļu, šī situācija tiks atrisināta.
Esmu pārliecināts, ka Eiropas Savienībai tagad ir jāuzsāk pašai savs projekts. Eiropas Savienība netika veidota, lai noliegtu citu cilvēku pašcieņu, un šis princips ir jāievēro arī turpmāk.
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Komisijas kopīgajai ES izmitināšanas programmai noteikti ir cildeni mērķi, kuru nolūks ir veicināt lielāku sadarbību starp valstu valdībām attiecībā uz bēgļu un patvēruma meklētāju izmitināšanu. Tomēr kā Lielbritānijas Konservatīvās partijas biedrs es joprojām raizējos par tās īstenošanu. Mēs nevēlamies, lai turpinātos tādas problēmas, kādas mēs pieredzējām Sangatā (Francija).
Es domāju, ka sadarbība un vienotība visā Eiropas Savienībā, protams, ir svarīga, runājot par apgrūtinājumiem, ar ko valstīm ir jāsaskaras, tomēr mums ir rūpīgāk jāatšķir ekonomiskie migranti no patvēruma meklētājiem. Viņiem neapšaubāmi ir visas tiesības meklēt patvērumu, bet mums ir arī nepieciešami tiesību akti, kas nesaista atsevišķu valstu rīcības iespējas attiecībā uz to, kas tiek uzņemts un kas iegūst patvērumu. Kolektīvā pieeja, piemēram, tā pieeja, ko ierosināja Komisija, var mazināt ES valstu spējas to izlemt.
Tomēr pagaidām, manuprāt, par galveno prioritāti ir jāizvirza dienvidu robežu nostiprināšana. FRONTEX aģentūrai šajā sakarā ir jāspēlē nozīmīgāka loma, lai atturētu tos ekonomiskos migrantus, kuri vēlas veikt riskanto ceļojumu pāri Vidusjūrai. Mums daudz spēcīgāk ir jārīkojas pret tām dažādajām trešām valstīm, kuras bezatbildīgi veicina šādas darbības. Komisija ir teikusi, ka galu galā valstu valdības izlems, cik cilvēku tās uzņems un ka Lielbritānijai un citām valstīm nebūs obligāti jāuzņem liels ekonomisko migrantu skaits, ar ko tās nespēj tikt galā vai atbalstīt šajā ekonomiski sarežģītajā laikā. Tas ir pareizi un taisnīgi. Tādām valstīm kā Lielbritānija ir nepieciešamas garantijas, ka mūsu patvēruma un imigrācijas politika arī turpmāk ļaus mums pašiem pieņemt lēmumus, kā arī garantijas, ka ES pieeja paliks atvērta sadarbībai, bet ne piespiedu pasākumiem.
Willy Meyer
Priekšsēdētāja kungs, Billström kungs, komisār Barrot, šā sasaukuma sākums piedāvā mums lielisku iespēju pārvērtēt mūsu imigrācijas politiku.
Pašlaik mums ir tāda imigrācijas politika, kuras pamatā ir acīmredzama liekulība un cinisms. Mēs uzskatām, ka Eiropas projektu nebūs iespējams realizēt bez viesstrādniekiem, bet tomēr mēs viņus pasludinām par likumpārkāpējiem, piemēram, Atgriešanās direktīvā, kas trāpīgi tika nodēvēta par "Kauna direktīvu” un kas neatbilst Eiropas Savienības principiem un vērtībām.
Šī politika, kas saistīta ar mēģinājumu padarīt Eiropu par cietoksni šajā krīzes laikā, kura ir trīskārša krīze pārtikas, finanšu un enerģētikas nozīmē, nav visiem saprotama, jo mūsu darbs ir neauglīgs un vērsts nepareizā virzienā. Ja Eiropa ir nepieciešama un īpaši ja Eiropa ir nepieciešama, pateicoties viesstrādniekiem, tad mums ir jārespektē visas viņu tiesības, bet nevis jāpadara viņus par noziedzniekiem, kā to dara Eiropas Savienība. Tas vienkārši nozīmētu sāpju vairošanu tajās ģimenēs, kas tikai mēģina izbēgt no kara vai bada.
Tādēļ labākais risinājums nākamā gada pavasara Valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmē Madridē starp Eiropas Savienību, Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstīm varētu būt šās "Kauna direktīvas” atcelšana, kas neatbilst mūsu principiem un vērtībām un kas nav saprotama visām valdībām, īpaši Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstīs, no kurām tūkstošiem viesstrādnieku dodas uz Eiropas Savienību.
Tāpēc es aicinu nopietni apsvērt iespēju atcelt šo "Kauna direktīvu.”
Gerard Batten
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, apspriežamie pasākumi ietilpst esošajā t.s. tiesiskuma, brīvības un drošības jomā, kurai ir pieskaitāma arī imigrācija. Jautājums ir par kopīgu imigrācijas un patvēruma politiku, un, lai cik daudz Lielbritānijas valdība arī nemelotu saviem iedzīvotājiem, mēs zinām, ka tā saprot - arī Lielbritānijai šai politikai visbeidzot būs jāpievienojas.
Bet universāla imigrācijas politika Lielbritānijā nedarbosies. Lielbritānija ir viena no visblīvāk apdzīvotajām valstīm pasaulē - pārsteidzošā kārtā tā ir blīvāk apdzīvota nekā Indija, Ķīna vai Japāna. Neto imigrācija Lielbritānijā pašlaik ir aptuveni 230 000 cilvēku gadā, kā dēļ ik pēc pieciem gadiem iedzīvotāju skaits palielinās par vairāk nekā vienu miljonu jaunu iedzīvotāju. Iedzīvotāju skaits palielināsies no pašreizējiem 61,4 miljoniem, kas ir visu laiku augstākais rādītājs, līdz aptuveni 70 miljoniem vai vairāk 2031. gadā, un pēc tam turpinās spirālveidīgi pieaugt. Par šo pieaugumu jāpateicas imigrācijai un dzimstībai imigrantu ģimenēs.
Apvienotās Karalistes Neatkarības partija neiebilst pret nelielu imigrāciju, bet tai ir jābūt stingri kontrolētai un jādod labums Lielbritānijai, bet nevis Eiropas Savienībai vai vēl kādam citam. Lielbritānijai nav nepieciešama kopīga Eiropas imigrācijas politika. Tagad mums ir jāizbeidz masveida imigrācija un jāievieš stingri ierobežota un kontrolēta imigrācijas politika. Mums ir jāpiemēro 1951. gada Bēgļu konvencijas noteikumi, kas nosaka, ka migrantiem ir jāmeklē patvērums pirmajā norādītajā drošajā valstī, kurā viņi ierodas, kas nav maza sala pie Eiropas krastiem, kuras nosaukums ir Lielbritānija.
Vajadzētu beigt stimulēt multikulturālismu, kas veicina šķelšanos un konfliktus, un jāveic esošo migrantu asimilēšana un integrēšana kopīgajā kultūrā, izrādot cieņu virknei politisko un juridisko iestāžu. Lielbritānijā un, es domāju, arī nekur citur Eiropā šariata likumiem nav vietas.
Louis Bontes
(NL) Priekšsēdētāja kungs, FRONTEX nepilda savas funkcijas. Poseidon - operācijas, kas pašlaik tiek īstenota,- budžets ir EUR 11 miljoni. Tas ir bezjēdzīgi. Tā ir izmesta nauda. Vienīgais risinājums ir tieša nogādāšana atpakaļ un bargi pasākumi pret tām valstīm, kuru dēļ šāda imigrācija ir iespējama. Kopīgā patvēruma un imigrācijas politika nav holandiešu interesēs. Holandes Brīvības partija, kuras vārdā es uzstājos, kategoriski iebilst pret šo politiku. Tās dēļ vēl lielākam cilvēku skaitam nebūs izredžu iekļūt Eiropā. Holandiešiem nav nepieciešama vienotība, viņiem ir nepieciešams, lai mēs šeit aizstāvētu viņu intereses. Pie tā arī paliksim.
Es vēlētos papildus komentēt Zviedrijas prezidentūras nostāju. Šī prezidentūra uzskata, ka Eiropai ir jāturpina savu robežu atvēršana masveida imigrācijai tās darba tirgus interesēs. Brīvības partija šo viedokli uzreiz noraida. Tas ir dūmu aizsegs masveida imigrācijai. Palūkojieties uz to, kas notiek lielajās pilsētās - uz milzīgajām problēmām, ar kurām tās saskaras. Padomājiet par saviem cilvēkiem, savu valsti, savu kultūru. Mēs jebkurā gadījumā tā darīsim. Ir sakāmvārds, ka laba daudz nevajag. Izbeigsim masveida imigrāciju; šis process ir aizgājis pārāk tālu.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja vietnieka kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, izaicinājumi saistībā ar migrāciju saglabājas tie paši, tāpat kā arī mūsu apņemšanās tos pārvarēt.
Ir šādi izaicinājumi: pirmkārt, virzīšanās kopīgas migrācijas politikas virzienā; otrkārt, ievērojama legālās migrācijas organizācijas uzlabošana; treškārt, integrācijas procedūru uzlabošana; ceturtkārt, nelegālās vai slepenās imigrācijas apkarošana ar absolūtu noteikšanu; piektkārt, turpmāka FRONTEX attīstība; sestkārt, procedūru, konvenciju un līgumu uzlabošana ar izcelsmes un tranzīta valstīm un, septītkārt, progress kopīgas patvēruma politikas virzienā.
Eiropas Patvēruma atbalsta birojam 2010. gadā ir jākļūst par godīgu, patiesu un egalitāru biroju, kas dala atbildību, nodrošinot vienotību un piedāvājot starptautiskās vai papildu aizsardzības attīstību.
Attiecībā uz FRONTEX tas ir koordinācijas un sadarbības jautājums, bet nekādā gadījumā tas neaizstāj valstu kompetences jomas. Nepieciešamība palielināt FRONTEX misijas uz dienvidiem no mūsu robežām, Dienvideiropā, īpaši Vidusjūras un Atlantijas okeāna krastos, nav tikai Eiropas Savienības atbilde uz pieaugošo migrācijas spiedienu Grieķijā, Maltā, Itālijā vai Spānijā; tā ir arī humāna atbilde, lai novērstu letālus iznākumus un izvairītos no traģēdijas.
Palūkojieties tikai, kas ir noticis ar FRONTEX budžetu: tas ir palielinājies no EUR 6 miljoniem 2005. gadā līdz EUR 78 vai 83 miljoniem 2010. gadā. Tomēr, priekšsēdētāja kungs, mēs bažījamies, ka FRONTEX nespēj pārvaldīt šo Parlamenta piešķirto budžetu. Tas ir nepieņemami, jo ir daudzi izaicinājumi un uzdevumi, kas jārisina.
Ir ļoti svarīgi, ka FRONTEX ir atdzīvinājusi CTIR - Centralizēto tehnisko iekārtu reģistru. Ir arī ļoti svarīgi, ka stājas spēkā dalībvalstu saistības pret CTIR. Mums nepieciešama intensīvāka un labāka koordinācija ar Europol. Mums ir jāvada Iconex, un, priekšsēdētāja kungs, cilvēktiesību aizsardzības jomā mums nepieciešama intensīvāka un labāka koordinācija starp FRONTEX un Starptautisko Migrācijas organizāciju, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Augsto komisāru bēgļu jautājumos (UNHCR).
Tie ir mūsu izaicinājumi un mūsu saistības.
Claude Moraes
Priekšsēdētāja kungs, neviens nenovērtē par zemu milzīgās grūtības, kas saistītas ar mūsu komitejas priekšsēdētāja pieminēto līdzsvara izveidošanu un migrācijas spiedienu, ar ko saskaras Eiropas Savienība, un to spiedienu, ar ko mēs saskaramies Vidusjūras reģionā. Tomēr šajā vasarā mēs atkal pieredzējām skarbo realitāti, ar ko saskārās migranti un patvēruma meklētāji, tiekot vajāti un bēgot no nabadzības.
FRONTEX bez šaubām ir galvenā loma Eiropas pieejā migrācijai. Veidojot labāk koordinētu ES sistēmu mūsu ārējo robežu uzraudzībai, FRONTEX nozīme pieaug. Tāpēc manis pārstāvētā grupa uzskata, ka ir ļoti svarīgi panākt pareizo līdzsvaru: no vienas puses, līdzsvaru starp līdzekļu piešķiršanu aģentūrai FRONTEX, kā to ir minējuši daudzi kolēģi, un no otras puses - nodrošināšanu, ka FRONTEX lielākā mērā novērtē sava darba humānos aspektus. Piemēram, kā FRONTEX var palīdzēt samazināt traģisko nāves gadījumu skaitu jūrā, kas pēdējo 10 gadu laikā pārsniedz 12 000? Tāpēc tās funkcijās ir jāiekļauj glābšanas operācijas jūrā. Sīkumi ir būtiskākie. Daudzi no šiem politikas virzieniem ir jāizstrādā no sākuma, un es zinu, ka Parlaments, Komisija un Padome to mēģina darīt.
Mums ir jānodrošina, ka FRONTEX nekļūst par mehānismu, kas cilvēkus vienkārši neielaiž Eiropā. Tiem cilvēkiem, kuriem likumīgi pienākas aizsardzība, ir jāatļauj iekļūt ES teritorijā.
Komisāra kungs, jūs runājāt par nerepatriēšanas principu. Ir svarīgi, ka jūs to atkārtoti uzsvērāt. Par situāciju Itālijā un Lībijā mani kolēģi no Itālijas, protams, varēs pastāstīt kaut ko vairāk, bet šo principu nedrīkst pārkāpt neviena persona nevienā valstī.
Pašreizējā situācijā nerepatriēšanas princips ir aktuāls arī tajās valstīs, kuras nav parakstījušas 1951. gada konvenciju. Ir svarīgi aizstāvēt šīs cilvēktiesības. Mums nav jācenšas izvairīties no savām saistībām, lai nodrošinātu aizsardzību tiem, kuriem tā ir nepieciešama.
Tāpēc FRONTEX aģentūrai ir jābūt daļai no godīgas un līdzsvarotas pieejas migrācijai un patvērumam. Mums ir jānodrošina, ka tiek realizēta patvēruma pakete, un jānodrošina, ka tiek uzturēts līdzsvars starp legālo migrāciju un bēgļu aizsardzību.
Sarah Ludford
Priekšsēdētāja kungs, Lielbritānijas prese, kuras secinājumus atbalstīja paranoiskie un eiroskeptiskie Eiropas Parlamenta deputāti, sacēla paniku par to, ka nākamais Pamattiesību komisārs, kura kandidatūru Barroso kungs ir akceptējis pēc ALDE grupas ierosinājuma, piespiedīs Apvienotajai Karalistei uzņemt vairāk patvēruma meklētāju no visas Eiropas.
Tā nav patiesība. Kā apstiprināja priekšsēdētāja vietnieks J. Barrot, Maltas atbalsta izmēģinājuma projekts ir brīvprātīgs pasākums, un ierosinātā UNHCR apstiprināto bēgļu, kuri nenāk tieši no Eiropas, izmitināšanas shēma arī nebūs obligāta.
Nevienā ES politikas elementā nekad nav bijušas iekļautas kvotas vai piespiedu pasākumi attiecībā uz valstu saistībām uzņemt migrantus. Tomēr mēs mēģinām nonākt pie brīvprātīgas vienotības, un es ceru, ka nākamais pamattiesību komisārs pievērsīs īpašu uzmanību pasākumiem, kas novērstu migrantu bojāeju Vidusjūrā.
Gandrīz pirms desmit gadiem ES noteica kopīgas patvēruma sistēmas un koordinētas migrācijas politikas mērķi. Neraugoties uz vērā ņemamajiem centieniem, īpaši Eiropas Komisijas pūlēm kopīgi ar Eiropas Parlamenta deputātu atbalstu, acīmredzot mēs vēl atrodamies ļoti tālu no šā mērķa.
Galvenā prioritāte ir panākt atbilstošu migrāciju plūsmu pārvaldību, kas parasti ir t.s. jauktās bēgļu un darbu meklējošu migrantu plūsmas, tādējādi tās abas nošķirot. Eiropas sabiedrībai ir jāsniedz pārliecība, ka tiks īstenota pareiza pārvaldība, novērsta migrantu bojāeja un nodrošināta aizsardzība tiem migrantiem, kuriem tā pienākas.
Ja cilvēki trauslās laivās tiek aizdzīti atpakaļ jūrā un viņiem netiek nodrošināta aizsardzība, neviens no šiem mērķiem netiek sasniegts. Es jūtos satriekta, dzirdot no komisāra Barrot kunga, ka dalībvalstīs jūras tiesības netiek piemērotas vienādi. Šāds sajukums ir nepieņemams. FRONTEX aģentūrai ir jāpiešķir atbilstoši līdzekļi un jāievēro personu cilvēktiesības. Šīm personām ir jāļauj izcelties krastā un jānodrošina tām patvēruma meklētāju statuss, kā arī jānošķir bēgļi no personām, kurām nav uzturēšanās tiesību.
ES dalībvalstīm atbilstošos gadījumos par šo normu neievērošanu ir jāatbild Eiropas Tiesas priekšā, un manas kolēģes Sonia Alfano paustā ideja par to, ka Lībija spēj veikt šo uzdevumu, ir pilnīgi necilvēcīga, ņemot vērā pieaugošo cilvēktiesību pārkāpumu skaitu šajā valstī.
Racionālā Eiropas imigrācijas politikā ir jābūt iekļautiem dažiem kopīgiem kritēriju sistēmu attiecībā uz ekonomisko migrāciju, kuros dalībvalstis, uzņemot šādus migrantus, var rīkoties saskaņā ar saviem lēmumiem par uzņemamo personu skaitu. Mums ir nepieciešama koordinācija, kopīgi standarti, kopīga struktūra, kā arī vienotība.
Franziska Keller
Priekšsēdētāja kungs, es tiešām neesmu tādā sajūsmā par FRONTEX, kā jūs. Mēs esam dzirdējuši ziņojumus no FRONTEX, kā arī no citām dalībvalstīm par to, ka tās esot pārkāpušas cilvēktiesības, tiesības uz nerepatriēšanu un neesot devušas bēgļiem tiesības iegūt patvērumu, un šie pārkāpumi esot izdarīti Eiropas Savienības vārdā.
Billström kungs, jūs minējāt, ka uz mūsu ārējām robežām ir jāīsteno noteikti kontroles un līdzsvara mehānismi, bet, es vaicāju jums, kāpēc mums nevarētu būt noteikti kontroles un līdzsvara mehānismi attiecībā uz tiem cilvēkiem, kuri strādā uz mūsu ārējām robežām un aizsargā tās? Kāpēc mums nevarētu būt lielāka pārredzamība un skaidrība par FRONTEX un tās funkcijām? Mums Eiropas Parlamentā ir nepieciešama skaidrība par FRONTEX darbību, un tai jābūt pārredzamai. Mums ir nepieciešama skaidrība par to, kādā attīstības posmā atrodas jūsu, komisāra kungs, pieminētie FRONTEX jaunie noteikumi, un mums nepieciešams noskaidrot, kā bēgļi var iegūt starptautisko aizsardzību, kad viņi tiek pārtverti jūrā.
Mēs vēlamies, lai pārredzami būtu arī tie darījumi, kas tiek veikti ar trešām valstīm, un redzēt, kā tieši tiek izlietota ES nauda, kas ieguldīta, piemēram, Lībijā. Es šaubos, vai bēgļiem tiešām ir noderīga jūsu tā dēvētā "Lībijas palīdzība bēgļiem”, bet jau atkal mums vienkārši pietrūkst pārredzamības, un, ja kā jūs minējāt, pat dalībvalstis neinterpretē migrantu tiesības tā, kā to darāt jūs, tad kā jūs varat pārliecināt, ka tādas trešās valstis kā Lībija sekos jūsu interpretācijai?
Es vēlētos atgādināt jums, ka Parlaments vienmēr ir atbalstījis ideju kopīgo atbildību izskatīt patvēruma meklētāju pieteikumus padarīt par obligātu, un es uzskatu, ka jūsu ziņojums par izmēģinājuma projektu, kurā tikai Francija uzņēma ļoti, ļoti nelielu, gandrīz smieklīgi mazu bēgļu skaitu - 100 - no Maltas, pierāda, ka ar brīvprātīgo vienotību mēs daudz neesam panākuši. Šajā jomā ir vajadzīgas noteiktas saistības.
Ryszard Czarnecki
(PL) Mēs vēlamies cīnīties pret imigrāciju. Tā ir liela problēma. Tajā pašā laikā mūsu ziņojumu tablo un dators rāda nepareizu informāciju. Mēģināsim risināt lietas, kuras mēs tiešām varam atrisināt efektīvi.
Migrācija, protams, ir viena no lielākajām problēmām, ar ko Eiropa šodien saskaras. Turklāt tā ir ne tikai mūsu - politiķu - problēma, bet arī Eiropas Savienības dalībvalstu iedzīvotāju problēma. Tas varbūt ir viens no galvenajiem izaicinājumiem, ar ko pašlaik saskaras Eiropas politiskā šķira, un viena no mūsu vēlētāju galvenajām problēmām. Imigrācijai ir vairāk nekā viens nosaukums, jo mani cienījamie kolēģi šodien ir runājuši par imigrāciju no Āfrikas, kas galvenokārt ietekmē Vidusjūras reģiona valstis, un tas, ko viņi sacīja, zināmā mērā ir taisnība. Es pārstāvu Poliju, kur nelegālā imigrācija, protams, ir mazāka, bet pie mums ierodas cilvēki no bijušās Padomju Savienības un arī no Āzijas valstīm.
Mēs saskaramies ar jautājumu par ES cīņas pret nelegālo migrāciju filozofiju un, vienkāršāk sakot, arī pret legālās migrācijas ierobežojumiem. Vai FRONTEX aģentūrai būtu jāuzņemas viss šās cīņas smagums? Vai tas tiešām ir ieteicams? Vai nebūtu lietderīgāk to papildu naudu, kuru mēs vēlamies iedot FRONTEX aģentūrai, piešķirt tām valstīm, kurām ir vislielākās problēmas ar nelegālo imigrāciju, un arī tām ES dalībvalstīm, kuru robežas ir daļa no ES ārējām robežām? Priekšsēdētāja kungs, nobeidzot vēlos sacīt, ka, manuprāt, tas būtu ieteicamāks variants.
Rui Tavares
(PT) Billström kungs un Barrot kungs, mums nav izvēles attiecībā uz Ženēvas konvenciju un cilvēktiesībām. Mūsu vienīgā iespēja ir ievērot parakstītās konvencijas. Noteikums ir skaidrs: bēgļu, kas ierodas Eiropas valstu piekrastēs, nosūtīšana uz valstīm, kuras nav parakstījušas Ženēvas Bēgļu konvenciju, ir Ženēvas konvencijas pārkāpums. Tas nav abstrakts likuma punkts, tas ir reāls arguments.
Kad ar FRONTEX vai dalībvalstu starpniecību mēs bēgļus nosūtām uz Lībiju, mēs pārkāpjam konvencijas nosacījumus, turklāt saskaņā ar Itālijas valdības datiem ne mazsvarīgs ir fakts, ka 75 % cilvēku, kuri sasniedz Eiropas krastus, pieprasa patvērumu, un pusei jeb aptuveni 38 % vai trešdaļai no visa kopskaita ir tiesības uz humāno aizsardzību.
Politiskās izvēles noved pie ētiska rakstura izvēlēm, un tieši tagad mēs saskaramies ar ētiska rakstura izvēli. Vai tas ir pareizi, vai tas tiešām ir ētiski, ka vairāk nekā 14 000 cilvēku iepriekšējos gados ir miruši, mēģinot sasniegt Eiropas krastus? Vai tas tiešām ir ētiski, ka lielai daļai šo cilvēku, kas riskē ar savām dzīvībām, ir tiesības uz patvērumu pirmajā vietā? Vai tiešām viņiem būtu jāriskē ar savām dzīvībām? Nē, viņiem tas nav jādara.
Mēs ilgu laiku esam sacījuši, ka tīri represīva imigrācijas politika, piemēram, tāda politika, kas ir īstenota līdz šim, piedāvā mums šīs cilvēku dzīvības vai nāves alternatīvas un padara mūs visus kopīgi atbildīgus par katru dzīvības vai nāves alternatīvu.
Jautājums nav par to, vai FRONTEX aģentūrai ir jāpiešķir nauda tagad, tās pilnvaru termiņu sākumā - nauda, ko FRONTEX nevar tērēt un kuru, kā Komisija saka, pašlaik aģentūrai nav ieteicams piešķirt - šādi rīkojoties problēma netiek atrisināta. Šo problēmu var atrisināt, atkārtoti izvērtējot FRONTEX pilnvaras, un pēc tam FRONTEX, iespējams, būs nepieciešama papildu nauda. Lai tas notiktu, FRONTEX aģentūrai ir jāsadarbojas un jāsniedz UNHCR pilnīga informācija; FRONTEX aģentūrai savā politikā ir jāiekļauj humāni apsvērumi, ko tā pašlaik nedara. Tikpat nopietns, dāmas un kungi, ir priekšlikums par bēgļu fondiem: kamēr mēs arvien vairāk investējam FRONTEX aģentūrā, šie fondi tiek samazināti.
Roberta Angelilli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, atklāti sakot, es esmu neapmierināta, ka daži Itālijas kolēģi nepalaida garām izdevību atsākt to pašu veco strīdu ar vienīgo mērķi uzbrukt Itālijas valdībai. Kad tiek runāts par imigrāciju, mums vairs nav jāiesaistās ideoloģiskās manipulācijās, bet jāielūkojas Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktā, kura pamatā ir integrācijas un vienotības vērtības.
Es tiešām augsti vērtēju Komisijas centienus pēdējos gados, bet komisārs Barrot kungs man piekritīs, ja sacīšu, ka mums ir jādarbojas ātrāk, lai izveidotu patiesu Eiropas imigrācijas stratēģiju, kurā kā prioritātes ir noteiktas bezkompromisa cīņa pret nelegālo imigrāciju, cilvēku tirdzniecību un cilvēku ekspluatāciju.
Ir nepieciešama nelokāma rīcība pret tiem, kas gūst peļņu no cilvēku tirdzniecības, tostarp uzņēmējiem, kuri izmanto nelegālu darbaspēku. Protams, vairs nav pieņemami, ka imigrācijas problēmas ir jārisina tikai Vidusjūras reģiona robežvalstīm. Komisijas nesenais priekšlikums attiecībā uz kopīgas reintegrācijas programmu ir solis uz priekšu politiskās un praktiskās sadarbības nozīmē starp dalībvalstīm, bet mums steidzami ir jāīsteno vairākas iniciatīvas, lai attīstītu efektīvāku Kopienas iekšējo vienotību.
Tāpēc mēs gaidām, ka Eiropas Savienības priekšsēdētājs drīzumā izplatīs paziņojumu, kurā cita starpā būtu sniegta atbilde uz Itālijas ministra Franco Frattini patieso lūgumu uzsākt debates, lai mēs varētu atrast veidu, kā dalībvalstu starpā godīgi sadalīt saistības un atbildību, kas saistīta ar nelegālo imigrantu un politiskā patvēruma meklētāju plūsmām.
Manuprāt, šis ir galvenais punkts, jo citādi mēs nonākam paradoksālā situācijā, kur dažām dalībvalstīm, tostarp Itālijai, Maltai, Grieķijai un Spānijai ir pienākums uzņemt nelegālos imigrantus, kamēr citas dalībvalstis slēpjas aiz rīcības brīvības koncepcijas, kas atzīst vienotību uz brīvprātības pamata. Tās vairs nevar izvairīties no šī jautājuma. Es vēlētos pateikties Francijai, kas ir piedāvājusi uzņemt 100 cilvēkus, 100 patvēruma meklētājus: 100 cilvēkus, bet tas ir no tūkstošiem, desmitiem tūkstošiem patvēruma meklētāju. Tāpēc es pateicos Francijai, bet tas ir piliens jūrā.
Es nobeigšu sakot, ka mēs, starp citu, vairs nevaram uzskatīt imigrāciju par universālu līdzekli. Bez nopietnas uz attīstību vērstas sadarbības politikas, kurā Eiropai ir jāuzņemas vadošā loma, mēs būsim nosodoša pasaules daļa, kuras nākotnē neizbēgami un nenovēršami valdīs nabadzība un izmisums.
Stavros Lambrinidis
(EL) Ministr, komisār, Parlaments ir aicinājis steidzami veidot sadarbību Eiropas līmenī ar imigrantu izcelsmes un tranzīta valstīm. Šo valstu skaitā ir ne tikai Lībija. To skaitā ir arī Turcija. Bez tā, ka Turcija šajā nozīmē ir izcelsmes un tranzīta valsts, tā ir arī kandidātvalsts. Citiem vārdiem sakot, var teikt, ka tai ir dubultas saistības attiecībā uz politiskajiem principiem un Eiropas Savienības iestādēm.
Nesen pēdējos četros gadījumos FRONTEX helikopterus to pienākumu pildīšanas laikā Grieķijas gaisa telpā traucēja Turcijas radiolokators. Vakar Turcijas iznīcinātājs faktiski draudēja piespiest FRONTEX helikopteru atgriezties atpakaļ.
Ko jūs plānojat darīt un kā jūs reaģēsit Eiropas Savienības vārdā uz uzmācību darbības laikā, ko veica tāda Eiropas iestāde kā FRONTEX?
Arī vienotība piespiedu kārtā dienvidu valstīs nedrīkst iegūt FRONTEX tipa policijas kontroles pasākumu veidolu. Ir jāpastāv arī vienotībai attiecībā uz to imigrantu uzņemšanu, kas ierodas mūsu valstīs, kuras vienmēr nevar atbalstīt šādu lielu imigrantu skaitu. Šeit Komisija un Padome veicina brīvprātīgu vienotību, kurai nav nekādas vērtības. Vai jūs varat mums paskaidrot, kāpēc neieviešat arī obligātu vienotību?
Visbeidzot, izmēģinājuma programmai starp Itāliju, Maltu un Lībiju nevajadzētu būt vienīgajai izmēģinājuma programmai. Kāpēc nav izmēģinājuma programmas imigrantu nosūtīšanai atpakaļ uz Turciju, kas šās konkrētās problēmas sakarā ir kā atklāta brūce? Vai Grieķijas valdība to kādreiz ir lūgusi, komisāra kungs, un jūs to esat noraidījis? Vai varbūt Lībija, Itālija un Malta ir vienkārši piekritušas, un jūs to pieņēmāt, neizvirzot nekādas citas prasības?
Hélène Flautre
(FR) Priekšsēdētāja kungs, šī man ir iespēja noskaidrot divus nelielus jautājumus, kas pēc manas pārliecības un kā nupat minēja viens no maniem kolēģiem uzsver mūsu politikas liekulīgo raksturu.
Pirmais jautājums attiecas uz Dublinas nolīgumu. Komisāra kungs, jūs labi zināt, kāda situācija ir Kalē; jūs labi zināt, ka Kalē daudzi cilvēki var viegli pieprasīt politiskā bēgļa statusu un saņemt to. Kāpēc viņi to neizmanto? Tāpēc, ka Dublinas nolīguma dēļ viņiem ir garantēta nosūtīšana uz valstīm, uz kurām viņi nevēlas doties, un dažreiz pamatotu iemeslu dēļ. Viņi nevēlas doties uz Grieķiju, kur viņiem nav praktiski nekādu iespēju saņemt bēgļa statusu.
Šodien Dublinas nolīgums ir naidīgs līdzeklis to cilvēku aizsardzībai, kuriem tā visvairāk būtu nepieciešama, un tas rada nevienlīdzību dalībvalstu starpā. Tāpēc pārtrauksim runāt par vienlīdzību, kad ir ieviesti līdzekļi, kas valstu starpā veicina nevienlīdzību.
Otrais jautājums attiecas uz atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Es pilnībā saprotu, ka mērķis ir noslēgt šos nolīgumus ar Turciju un Lībiju, tas ir, apspēlēt ideju par vienas lielas mums kaimiņos esošu valstu vides un lielu nometņu izveidošanu migrācijas plūsmu regulēšanai. Tas ir nepieņemami praktisku, ētisku un politisku iemeslu dēļ, un jūs to zināt, Barrot kungs!
Clemente Mastella
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es jau sākumā bez pārspīlējuma teikšu, ka man personīgi viesmīlība ir svēta vērtība. Vispirms tā ir tāda vienotība starp cilvēkiem, kura izaug līdz valsts kopienām un kuru regulē noteiktas specifiskas saistības: tiesības un pienākumi. Tāpēc es stingri iebilstu pret visu, kas ir pretrunā šim Bībeles pamatprincipam. Acīmredzot šī darbība ir saistīta ar patvēruma piedāvāšanu cilvēkiem un arī veidiem, kādos tas jādara, kas apvieno integrācijas un visa ar to saistītā veicināšanu.
Ko mēs varam darīt? Kur mums būtu jāizvieto šie izmisušie cilvēki, kuri ierodas dalībvalstīs, un tajā pašā laikā kā mēs varētu samazināt tās domstarpības, kas dažreiz izpaužas aizvainojuma dusmu un niknuma veidā, novedot pie uztraucošām naida formām?
Kas būtu jādara, lai nodrošinātu, ka tiesību uz patvērumu aizsardzība - princips, kas ir ticis citēts arī pēdējās dienās - vienlaicīgi neatstātu atvērtas durvis viltus patvēruma meklētājiem, kas kalpo par aizbildinājumu, ko izmanto daži cilvēki: cilvēki, kuri slēpjas aiz vispārējām tiesībām un kuriem nav nekā kopīga ar tiesībām uz patvērumu, bet ir saistība ar nelikumību un noziedzību?
Billström kungs, vai mēs tiešām domājam, ka visu šo atbildību var uzņemties atsevišķas valstis? Līdz šim Eiropa ir rīkojusies ar zināmu nedrošību, bet es domāju, ka tā vairs nevar atlikt vienotas un nopietnas pieejas imigrācijai izstrādi. Dzirdot daudzus atšķirīgus viedokļus, es nevaru runāt tā, it kā tas jau būtu paveikts, un nevaru piespiest visvairāk pakļautās un neaizsargātās valstis nonākt izolācijā. To nevar paveikt bez kopējas nostājas, kas jāpanāk kopīgi. Šāda nostāja mums līdz šim nav bijusi, bet tās pamatprincipi tiek pastāvīgi aizstāvēti.
Priekšsēdētāja kungs, šo valstu robežas ir jāaplūko kā visas Eiropas, nevis atsevišķu valstu problēma. Strīdoties par to, ko Itālijas vai citu valstu valdības dara, es nevaru iesaistīties primitīvajās, teatrālajās izrādēs, kā tas jau ir noticis šajā plenārsēžu zālē. Man ir pilnīgi nepieņemami, ka Brisele, Berlīne un Parīze pilnībā norobežojas no traģēdijām, kas notikušas pie Lampedūzas krasta, kā arī Seūtā un Meliļā.
Saspīlējums starp atsevišķām valstīm un Eiropu izriet no šā fakta, un tas rada problēmas, turklāt tas arī palielina Eiropas demokrātijas trūkumu, kas tikai palielināsies, ņemot vērā saskaņotas imigrācijas politikas neesamību; tas vairo iespaidu, ka atsevišķu valstu intereses dominē pār kopēja labuma interesēm. Priekšsēdētāja kungs, tas pastiprina sarūgtinošo sajūtu, ka Brisele un Strasbūra pārāk bieži nodarbojas ar neskaidrām problēmām, bet ne tām, kas aktuālas sabiedrībai. Visbeidzot, tas mazina Eiropas politisko identitāti.
Tāpēc es ceru, ka Zviedrijas prezidentūra sāks likt pamatus nolīgumam ar neaizsargātākajām valstīm, lai domātu loģiski un īstenotu to, kā ir pietrūcis līdz šim, proti, spēcīgu, līdzsvarotu, saprātīgu un precīzu kopēju imigrācijas politiku.
David-Maria Sassoli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Barrot kungs, Billström kungs, dāmas un kungi, mēs aicinājām uzsākt šīs debates, lai pievērstu ES uzmanību nopietnajiem cilvēku pamattiesību pārkāpumiem, kas notiek Itālijā. Kopš maija Itālijas dienesti jūrā ir uzņēmuši un saskaņā ar neformālu un nešķirojošu repatriēšanas procedūru Lībijai nodevuši vairāk nekā 1000 migrantu, neidentificējot cilvēkus, nesniedzot tiem apelācijas tiesības vai piekļuvi patvēruma pieprasīšanas procedūrām, pastāvot briesmām, ka Lībijā pret viņiem varētu izturēties necilvēcīgi un pazemojoši. Kā apstiprināja komisārs Barrot, kad viņš lūdza Itālijai informāciju, mēs uzskatām, ka ar šo praksi tiek pārkāpti pamatprincipi, ar kuriem ir veidota Eiropa.
Šāda rīcība nav savienojama ne ar Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, ne arī Kopienas tiesību aktiem, īpaši Šengenas Robežu kodeksu un Repatriācijas direktīvu, ne arī Itālijas tiesību aktiem. Vakar Apvienoto Nāciju Organizācija aicināja Itāliju ievērot starptautiskos tiesību aktus, un vakar arī 24 somāliešu un eritrejiešu bēgļi, kurus Itālija bija nosūtījusi atpakaļ, Eiropas Cilvēktiesību tiesā Strasbūrā iesniedza sūdzību pret Itāliju par Eiropas Cilvēktiesību konvencijas pārkāpšanu.
Turklāt, dāmas un kungi, nelegālā imigrācija Itālijā ir kļuvusi par kriminālnoziegumu, par vainu padziļinošu apstākli. Jau pats migranta statuss ir saistīts ar diskrimināciju un nevienlīdzību un ir iemesls bargākiem sodiem par to pašu noziegumu. Nelegālā migranta statuss, kā tas ir mūsu itāliešu, portugāļu, poļu, grieķu un itāliešu kopienu ģimenēs, liedz pieeju pamattiesībām un primārai aprūpei, tostarp medicīnas pakalpojumiem, jo šiem cilvēkiem ir jābaidās, ka par viņiem tiks ziņots. Tas notiek Itālijā, priekšsēdētāja kungs, un šādu rīcību ir nosodījuši juridiskie un konstitucionālie eksperti, kā arī sekulārās un katoļu apvienības.
Ko Komisija plāno darīt, lai apturētu šo vardarbību? Parlaments vienmēr ir atbalstījis cīņu pret nelegālo imigrāciju, bet vienīgi ievērojot cilvēku pamattiesības.
Mēs vēlētos zināt, priekšsēdētāja kungs, vai Komisija plāno veikt pasākumus attiecībā uz Itālijas tiesību aktiem un pārbaudīt Itālijas un Lībijas nolīgumu. Divdesmit gadus pēc Berlīnes mūra krišanas mēs nevaram ļaut dažām valdībām būvēt jaunus mūrus.
Niki Tzavela
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, šajās Parlamenta uzrunās netika atklāts viss īstenībā notiekošais.
Mēs redzam, ka prezidents Gaddafi risina šo problēmu un starptautiskie izdevumi pastāvīgi ziņo, ka ir nepieciešams EUR 1 miljards, lai Lībija izpildītu savas saistības. Mēs redzam, ka Turcija - valsts, kas vēlas pievienoties Eiropas Savienībai - katru dienu nosūta atpakaļ FRONTEX lidmašīnas, bet Eiropas Savienība uz to atbilstoši nereaģē.
Mēs redzam kontrabandistus, kas pārvieto nelegālos imigrantus, sniedzot tiem norādījumus, kā aresta gadījumā iešaut sev rokā vai kājā, lai dalībvalstīm būtu pienākums viņus uzņemt un piemērot citus nelegālo imigrāciju regulējošus tiesību aktus, jo tad viņi ir ievainotas personas. Mēs redzam, ka kontrabandisti nelegālajiem imigrantiem sniedz norādījumus, kā pirms iekļūšanas valstī iznīcināt savus dokumentus, lai uzņēmējas valstis, piemēram, Grieķija, nezinātu, uz kurieni šos cilvēkus sūtīt; mēs redzam, ka imigranti pieprasa patvērumu, taču viņiem nav dokumentu, kas ļautu mums noskaidrot faktus.
Komisāra kungs, haoss dominē, un kaut kad ir jāatjauno kārtība, Eiropas Savienībai šajā jautājumā ieņemot stingru un nelokāmu nostāju.
Sylvie Guillaume
(FR) Priekšsēdētāja kungs, priekšsēdētāja vietnieka kungs, dāmas un kungi, mēs atkārtoti dzirdam, ka dalībvalstis atzīst nepieciešamību Eiropas līmenī izveidot kopēju imigrācijas pārvaldības politiku, kā arī politiku, kuras mērķis būtu imigrantu sociālā integrācija.
Tomēr ikdienas situācijas liecina, realitātē mēs esam tālu no šā mērķa. Piemēram, budžeta diskusiju kontekstā Migrantu integrācijas fondam tika ievērojami samazināts līdzekļu apjoms. Attiecībā uz dalībvalstīm daudzas no tām turpina vienpusēji uzspiest bargus tiesību aktus un noteikumus par pārvietošanos to teritorijā, lai ierobežotu piekļuvi to darba tirgiem, sociālajām sistēmām un izglītības sistēmām un apgrūtinātu ģimeņu atkalapvienošanos.
Tāpat Eiropas politika attiecībā uz cīņu pret nelegālo imigrāciju un ārējo robežu kontroles nodrošināšanu galu galā noved pie atbildības par robežu kontroli uzlikšanu mūsu kaimiņiem, ignorējot cilvēktiesības. Šādu scenāriju mēs esam pieredzējuši attiecībās starp Itāliju un Lībiju.
Šī tendence saskatīt problēmas ārpusē ļauj Eiropai galu galā atbrīvoties no savām saistībām. Tas ir nepieņemami. FRONTEX aģentūrai piešķirtie papildu līdzekļi nekad neaizstās nepieciešamo solidaritāti, kurai būtu jāapvieno dalībvalstis, ļaujot tām rīkoties kopīgi, uzņemot tos cilvēkus, kuriem nepieciešama starptautiska aizsardzība, un uzņemot ārvalstu darbaspēku, kas nepieciešams, lai pārvarētu nākotnes demokrātijas izaicinājumus.
Kādus noteikumus jūs gatavojat, lai nodrošinātu reālu vienotību un reālus risinājumus migrantu ciešanām?
Rita Borsellino
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Barrot kungs, Billström kungs, dāmas un kungi, pēdējās dienās, izklāstot Eiropas patvēruma plānu, jūs pats, Barrot kungs, runājāt par nelokāmību cīņā pret nelegālo imigrāciju un par cilvēcību, uzņemot personas, kuras ir pakļautas vajāšanai. Skaidrojot no juridiskā viedokļa, tas nozīmē aizsardzības un tiesību uz patvērumu nodrošināšanu tām personām, kuras bēg no bada, kara un vajāšanas, kā arī aizliegumu izraidīt šīs personas uz valstīm, kurās to dzīvības ir apdraudētas vai pastāv risks, ka pret viņām izturēsies necilvēcīgi.
Būtībā tas ir pretēji tam, ko dara Itālijas valdība, kā apliecina nesenā uztraucošā 75 imigrantu no Eritrejas un Somālijas repatriācija uz Lībiju, kas notika, nemaz nepārbaudot, vai starp tiem nav potenciālu patvēruma meklētāju, kā to pieprasa starptautiskie tiesību akti un kā vakar atklāti paziņoja Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstais komisārs cilvēktiesību jautājumos. Nolīgums starp Itāliju un Lībiju nevar pārveidot šo jūras teritoriju brīvā zonā, kur tiek pārkāptas cilvēktiesības.
Es tāpēc aicinu Komisiju pēc iespējas drīzāk veikt darbības, lai nodrošinātu, ka tiek atjaunotas un ievērotas starptautisko tiesību normas. Turklāt es vēlētos uzzināt, kāds progress ir panākts sarunās par divpusējo nolīgumu starp ES un Lībiju, kas tiek gatavots jau vairākus gadus. Kad jūs plānojat noslēgt šo nolīgumu? Vai Padome un Komisija var apstiprināt, ka šis nolīgums prevalēs pār nolīgumu, kas noslēgts starp Itāliju un Lībiju? Vai jūs varat paskaidrot Parlamentam galvenos punktus, kas attiecas uz nelegālās imigrācijas problēmas risināšanu un tiesību uz patvērumu garantēšanu un nerepatriēšanas principu?
Anna Maria Corazza Bildt
Priekšsēdētāja kungs, man ir liels prieks pirmo reizi uzstāties šajā plenārsēdē, lai pateiktos ministram Tobias Billström par viņa dziļo izpratni, un, tā kā es pati esmu itāliete, tad varu sacīt, ka situācija, kādā atrodas Vidusjūras reģionā dzīvojošie cilvēki un valstis, ir nopietna.
Es vēlos paust atzinību par viņa centieniem panākt vienprātību jautājumā par Eiropas migrācijas politiku, kas ir ļoti nepieciešama. Es vēlos arī paust atzinību par viņa ieteikto iniciatīvu patvēruma atbalsta biroja darbiniekam, kas ir ļoti praktisks un konkrēts veids, kā atbalstīt tās dalībvalstis, kuras uzskata, ka tām tiek noteiktas pārāk lielas saistības, un veids, kā uzsākt sadarbību starp dalībvalstīm.
Es vēlos arī jautāt ministram Billström, vai bez jau pieminētajiem pasākumiem viņš varbūt varētu papildus izstrādāt vēl citus ilgtermiņa pasākumus; kādus pasākumus mēs varam veikt, lai atbalstītu Vidusjūras reģiona valstis un cilvēkus, izmantojot viņa pieeju, kas līdzsvaro humānismu, vienotību un stingrību pret jebkāda veida pretlikumībām.
Georgios Papastamkos
(EL) Priekšsēdētāja kungs, mums, bez šaubām, ir nepieciešama kopēja imigrācijas politika un mums jāpastiprina sadarbība ar trešām valstīm un jāpadara tā saskaņotāka un efektīvāka. Šajā sadarbībā, kā to apliecināja debates, Lībijai un Turcijai ir primārā loma.
Turcijas uzvedība ir provocējoša. Tā vairākkārt ir bijusi traucējoša, un es vēlos paziņot Parlamentam un nosūtīt Barrot kungam ziņojumu par to, ka Turcija traucē FRONTEX helikopteriem un lidmašīnām pildīt ES misijas un ES pienākumus. Partiju "Jaunā demokrātija” pārstāvošie Eiropas Parlamenta deputāti ir veikuši parlamentāro pārbaudi. Barrot kungs, jūs saņemsit detalizētu paziņojumu par šiem provokāciju gadījumiem un Turcijas provocējošo uzvedību.
Attiecībā uz atpakaļuzņemšanu un pārvietošanu mums ir jānostiprina FRONTEX, lai tā joprojām turpinātu un organizētu kopējos atpakaļlidojumus. Barrot kungs, priekšsēdētāja kungs, lūdzu, nevilcinieties ar Turcijas un Lībijas apmeklēšanu. Šī problēma ir ļoti aktuāla. Neatstājiet tās risināšanu uz gada beigām. Šodien vai rīt ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Barbara Lochbihler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas valstu robežsardzes amatpersonām ir aizliegts noraidīt potenciālos patvēruma meklētājus, kas ierodas pa jūru, vai konvojēt tos projām, neļaut tiem ceļot tālāk vai atgriezties valstīs, kas neietilpst ES. Šie nosacījumi ir formulēti Eiropas Cilvēktiesību konvencijā. Patlaban mēs atkal dzirdam par daudziem piemēriem, kā FRONTEX praksē šos noteikumus neievēro. Tāpēc mums šī joma ir jākontrolē. Mums šī kontrole ir nepieciešama kā Eiropas Parlamenta deputātiem, jo tā ir mūsu atbildība nodrošināt, ka Eiropas Cilvēktiesību konvencijas noteikumi tiek ievēroti.
Man jums ir šāds jautājums: kādā mērā mēs varam kontrolēt, vai robežsardzes amatpersonas starptautiskajos ūdeņos ievēro šīs juridiskās prasības attiecībā uz cilvēktiesībām? Gadiem ilgi mēs apzinājāmies, ka FRONTEX atsevišķos gadījumos pārkāpj cilvēktiesības. Tomēr ar visām savām aktivitātēm FRONTEX ir arī nopietni iedragājusi ES uzticamību cilvēktiesību aizsardzības jomā.
Alf Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, pateicos jums, Billström kungs. Es vēlētos zināt, vai reizēm mēs vārdiem "nelegālā imigrācija” nepievēršam pārāk lielu uzmanību. Galu galā nevar būt nelikumīga bēgšana, lai izglābtu dzīvību, jo cilvēktiesības un brīvības attiecas uz visiem cilvēkiem, neatkarīgi no tā, kur viņi dzīvo.
Es vēlētos uzsvērt, ka ļoti svarīgi ir arī noskaidrot, kādi ir apstākļi tajās valstīs, no kurām cilvēki bēg projām. Varbūt ES varētu būt aktīvāka un darīt vairāk šajās valstīs, lai cilvēkiem nebūtu jābēg tikai tāpēc, lai pēc tam viņus nosauktu par nelegāliem imigrantiem. Varbūt, kā es minēju iepriekš, mēs pārāk lielu vērību pievēršam vārdam "nelegāls”. Kā es minēju, ir pilnīgi likumīgi aizstāvēt cilvēktiesības un brīvības gan Eiropas Savienībā, gan arī ārpus tās.
Antonio Cancian
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šajā rītā es jūtos gandrīz kā Itālijas parlamentā, kuru vadāt jūs. Jebkurā gadījumā es esmu pārliecināts, ka imigrācija nozīmē drošību un cilvēktiesību ievērošanu. Kaut gan diemžēl globalizācijas un Eiropas Savienības paplašināšanās procesā līdz 27 valstīm ir bijis pārāk daudz steigas, neveicot atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu drošību un ievērotu cilvēktiesības.
Esmu dzirdējis no Komisijas: stratēģija ir pamatota, un turpmākie pasākumi ir pirmšķirīgi, bet mēs aizmirstam, ka problēma ir neatliekama un dramatiska, un mums ir ārkārtas situācija. Tas, kas šorīt tika sacīts, ir patiesība normālā situācijā, bet patlaban, īpaši Itālijā, situācija nav normāla. Tāpēc es mudinu Komisiju pievērst lielāku uzmanību taktikai, nevis stratēģijai un skatīt šo problēmu kā visas Eiropas problēmu. Pateicos.
Priekšsēdētājs
Priekšsēdētājs, kas tagad vada sēdi, protams, ir itālietis, tomēr debates noteikti nav par tematu, kas būtu aktuāls tikai Itālijai. Par laimi šie bija, jāsaka, plaša mēroga un uzlaboti priekšlikumi no dažādām pusēm un atšķirīgiem skatupunktiem Eiropas Savienībā.
Tobias Billström
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos pateikties jums par ļoti interesantajām debatēm. Šodien šeit tika izteikti daudzi vērtīgi viedokļi. Es vēlētos minēt Busuttil kunga viedokļus par lielāku sadarbību ar Lībiju. Es ceru, ka varēšu apmeklēt Lībiju kopā ar komisāru Barrot, lai veidotu attiecības ar šo valsti, un turpināsies arī darbs ar Turciju. Es piekrītu arī Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas priekšsēdētājam Aguilar kungam, ka viens no veidiem, kā risināt nelegālās imigrācijas problēmu, ir pavērt ceļu legālai imigrācijai. Tas, piemēram, mazinātu spiedienu uz patvēruma sistēmu.
Kriminālie tīkli, kas izmanto cilvēku izmisumu, ir jālikvidē. Zviedrijas prezidentūra Briselē par šo jautājumu un cīņu pret cilvēku kontrabandu organizēs speciālu konferenci. Absolūta Zviedrijas prezidentūras prioritāte ir mēģināt panākt vienošanos par Eiropas Patvēruma atbalsta biroju un praktiskās sadarbības uzlabošanu. Mēs, protams, ceram uz Eiropas Parlamenta atbalstu šajā jautājumā.
Es vēlētos Alfano kungam sacīt, ir svarīgi, ka Eiropadomes pieņemtie tiesību akti tiek ievēroti un visas dalībvalstis tos ievieš, kā ir bijis nolemts. Lai sasniegtu augstu kvalitāti, pēc kuras mēs tiecamies, ir svarīgi mūsu darbā iesaistīt arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Augsto komisāru bēgļu jautājumos. Man ir arī jāsaka, ka es piekrītu Kirkhope kunga vērtējumam, ka ir svarīgi nošķirt patvēruma meklētājus no darba meklētājiem. Šāda spriešana mūs, protams, noved pie secinājuma, ka Eiropas Savienībai ir nepieciešama kopēja Eiropas patvēruma sistēma un arī lielākas legālās imigrācijas iespējas darba meklētājiem, ņemot vērā valsts vajadzības, juridiska skaidrība un aizsardzība pret algu dempingu un sociālo ekspluatāciju.
Ja mums tas viss būs, mums nebūs vajadzīgas Meyer kunga, Batten kunga un Bontes kunga politikas. Lai uzlabotu ES demogrāfisko struktūru un stiprinātu ekonomiku un cilvēku labklājību, mums ir nepieciešama saprātīga un labi pārdomāta migrācijas politika.
Corazza Bildt kundze un Svensson kungs ierosināja diskusiju par jautājumu, ko darīt ar mirstību Vidusjūras reģionā. Migrācijas problēmai nav viens vienīgs risinājums. Tās risināšanai ir nepieciešama daudzu iniciatīvu pakete dažādās jomās. Īpaši svarīga ir intensīvāka sadarbība ar izcelsmes un tranzīta valstīm. Lai radītu stabilitāti, drošību un ilgtspējīgumu, ar šīm valstīm ir jāpalielina, piemēram, attīstības sadarbība.
Izcelsmes un tranzīta valstīm un dalībvalstīm ir arī jāpilnveido glābšanas operācijas jūrā. Ir arī jānoskaidro atbildības sadalījums starp valstīm attiecībā uz glābšanas operācijām jūrā. Mums ir arī jānonāk pie kopīga jūras glābšanas operāciju skaidrojuma tiesību uz starptautisko aizsardzību nozīmē no vienas puses un starptautisko jūras tiesību nozīmē no otras puses.
Visbeidzot, es savā un prezidentūras vārdā vēlētos ļoti pateikties par izdevību ierasties šeit Eiropas Parlamentā, lai jūs iepazīstinātu ar mūsu viedokļiem. Ir svarīgi uzsvērt, ka mūsu stratēģijas pamatā ir jābūt daudziem elementiem un iniciatīvām. Es domāju, ka šīs debates to ir skaidri apliecinājušas. Es jums ļoti pateicos.
(Aplausi)
Jacques Barrot
Priekšsēdētāja kungs, šīs debates ir apliecinājušas, ja vispār šeit bija nepieciešami apliecinājumi, šo migrācijas problēmu mērogu.
Es vēlētos norādīt, ka mūsu pieejai ir jābūt līdzsvarotai starp nelegālās imigrācijas noraidīšanu, kas, es varētu piebilst, nereti šķiet pievilcīga kontrabandistiem un cilvēku pārvadātājiem; vēlēšanos, attiecībā uz cīņu pret nelegālo imigrāciju, veicināt noteikta veida legālo migrāciju - lēmumu, kas dalībvalstīm uzliek atbildību; kā arī vēlēšanos jebkurā gadījumā saglabāt pienākumu sniegt patvērumu.
Vispirms es vēlētos ļoti īsi atbildēt par FRONTEX problēmu un norādīt, ka mēs gatavojam priekšlikumu FRONTEX regulas un tās darba metožu grozīšanai. Es noteikti esmu pieminējis pausto vēlēšanos, lai tiktu nodrošināta lielāka pārredzamība.
No otras puses, mēs arī mēģināsim viest skaidrību noteikumos, kas varētu palīdzēt nodrošināt, ka Kopienas tiesību akti un starptautiskie tiesību akti FRONTEX darbību kontekstā tiek konsekventi piemēroti.
Runājot par Itālijas problēmām, man jāsaka, ka jūlijā mēs Itālijas iestādēm nosūtījām vēstuli, pieprasot sniegt noderīgu informāciju par starptautiskajos ūdeņos pārtverto laivu nosūtīšanu atpakaļ. Nupat mēs esam saņēmuši atbildi no Itālijas iestādēm, ko mūsu dienesti tagad rūpīgi izskata.
Es vēlētos piebilst, ka Kopienas tiesību akti pieprasa dalībvalstīm veikt robežkontroles procedūras saskaņā ar nerepatriēšanas principu. Šis princips nozīmē, ka valstij ir jāatturas no cilvēku nosūtīšanas atpakaļ uz teritoriju, kurā viņi var tikt pakļauti spīdzināšanai, sodiem vai necilvēciskai vai pazemojošai attieksmei. Patvēruma meklētājus un bēgļus nedrīkst sūtīt atpakaļ, ja to dzīvība un brīvība var būt apdraudēta rases, reliģiskās piederības vai tautības dēļ. Īsi sakot, mēs apņemamies atbalstīt šo aizsardzības pienākumu.
Visbeidzot, es vēlētos atkārtoti uzsvērt mūsu vēlēšanos (kopā ar Billström kungu) atrast kopīgu valodu ar Lībiju, no vienas puses, un Turciju, no otras puses, izveidojot reālu dialogu, kas ļautu mums nonākt pie lietu būtības, lai varētu sadarboties robežkontroles jautājumos ar mērķi ne tikai novērst nelegālo migrāciju, bet arī uzzināt, kā ar Augstā komisāra bēgļu jautājumos atbalstu mēs šajās Vidusjūras reģiona valstīs varam mēģināt uzsākt procedūras, kas nozīmē to, ka patiesiem patvēruma meklētājiem nav jāvēršas pie kontrabandistiem vai cilvēku pārvadātājiem, lai sasniegtu Eiropas krastus, un to pieteikumi patvēruma iegūšanai tiks izskatīti šajās valstīs.
Šādā gadījumā tas ir nozīmīgākais dialogs, kas notiks pēdējā ceturksnī. Es vēlētos pateikties Zviedrijas prezidentūrai par tās vēlēšanos tik efektīvi sadarboties.
Nobeigumā es vēlētos atkārtot, ka attiecībā uz migrācijas plūsmām mums ir nepieciešama Eiropas stratēģija. Mēs uzskatām, ka dalībvalstīm savstarpējās attiecībās ir jāizrāda lielāka vienotība. Dalībvalstis ietekmē vienas un tās pašas problēmas. Ir jāatzīst, ka nelegālā imigrācija galu galā ietekmē visas dalībvalstis, ne tikai tās valstis, kas atrodas pie ES ārējām robežām.
Es uzskatu, ka ir tiešām svarīgi izveidot šo vienotību. Mēs ierosinām to veidot uz brīvprātības principa pamata, tomēr šis brīvprātības princips, bez šaubām, ir jānoformē kā patiesa atbilde uz problēmām.
Lūk, mani argumenti; es vairs neturpināšu sniegt atbildes šajā jautājumā. Daudzo teikto runu laikā es esmu veicis daudzas piezīmes.
Es vēlētos nobeigt ar diezgan steidzamu aicinājumu Eiropas Parlamentam palīdzēt mums, īpaši attiecībā uz šo stratēģiju un šo Eiropas patvēruma politiku. Es vēlētos norādīt, ka kopš šā jautājuma aktualizēšanas mēs esam vēlējušies pilnveidot Dublinas nolīguma piemērošanu, pieļaujot zināmu elastību. Mēs vēlamies iegūt Padomes un Parlamenta atļauju šā atbalsta biroja izveidošanai līdz gada beigām, un mēs arī plānojam sagatavot saskaņošanas un instrukciju procedūras. Tas viss veicina reālas Eiropas patvēruma politikas izveidošanu, kas pilnībā atbilst tām vērtībām, par kurām Eiropā, manuprāt, ir panākta vienprātība. Mēs ticam šīm vērtībām. Tās ir jāpārvērš rīcībā.
Jebkurā gadījumā esmu pateicīgs Eiropas Parlamentam par palīdzību, veicot šo grūto uzdevumu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elisabetta Gardini  
Nelegālā imigrācija ir īsts posts, kas daudzus gadus ir mocījis galvenokārt ES dienvidu valstis, īpaši Itāliju, Maltu un Spāniju. Ir labi zināms, ka no visām ES dalībvalstīm tieši Itālijas valdība uzņem lielāko nelegālo imigrantu skaitu - izmisušus cilvēkus galvenokārt no Āfrikas, kuri meklē labāku nākotni.
Pretēji Itālijas kreisā spārna pārstāvju izteiktajām pretenzijām, kas neskaitāmas reizes ir neatbilstoši izmantojuši Eiropas Parlamentu, lai uzsāktu nepamatotus uzbrukumus Itālijas valdībai, ko vada Berlusconi kungs, iepriekšējās uzņemšanas centri nodrošina medicīnisko aprūpi, sadzīves apstākļus, kā arī juridisko palīdzību tik ilgi, cik nepieciešams, lai noteiktu, vai nelegālajam imigrantam ir tiesības palikt Itālijā, vai arī viņš, saskaņā ar starptautiskajiem nolīgumiem, ir jārepatriē.
Mums steidzami ir jāpieņem efektīvi Kopienas mēroga pasākumi attiecībā uz imigrāciju un patvērumu. Mēs nevaram nopietni iedomāties, ka Itālija varētu uzņemties atbildību par visiem apgrūtinājumiem, kas saistīti ar parādību, kura palielinās ģeometriskā progresijā.
Daži deputāti ir pauduši ideju par "nelegālo imigrantu kvotu” noteikšanu. Šis ir gadījums, kad labiem nodomiem diemžēl pietrūka konkrētas politiskas gribas atbalsta: tikai nesen Zviedrijas prezidentūra akcentēja grūtības, kas saistītas ar šo kvotu akceptēšanu.
Louis Grech  
rakstiski. - Es atzinīgi vērtēju šīs debates, kas pievērš uzmanību fragmentētajai un nekonsekventajai ES politikai robežkontroles, imigrācijas un patvēruma meklētāju jomā. Es priecājos dzirdēt, ka Padome un Komisija atzīst šīs problēmas par prioritārām, tomēr līdz šim mēs esam redzējuši tikai daļējus pasākumus to risināšanai, un izpaliek vērā ņemamu panākumu. Šķiet, ka ES līmenī pietrūkst politiskās gribas, lai nodrošinātu atbilstošus resursus šo problēmu risināšanai godīgā veidā. Pašlaik uz tām dalībvalstīm, kuru robežas ir arī ES ārējās robežas, ir uzlikts lielākais slogs, un to situācija ar katru dienu pasliktinās, jo pietrūkst līdzekļu un rīcībspējas. Pēdējā laikā tika apspriesti daži labi priekšlikumi, piemēram, par FRONTEX pilnvarojuma pārskatīšanu, ES mēroga bēgļu izvietošanas shēmu un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidošanu. Es mudinu Komisiju, īstenojot šos priekšlikumus, rīkoties ātri. Ir nepieciešami vēl citi risinājumi, pamatojoties uz sloga sadales pieeju, jo tā ir vienīgā atbilstošā atbilde. Komisijai un Padomei ir jābūt izlēmīgākām, piešķirot aģentūrai FRONTEX nepieciešamo finansējumu. Lai aizsargātu mūsu robežas efektīvi, tai ir nepieciešams pašai savs aprīkojums un līdzekļi, un tai ir jādarbojas visu gadu.
Marian-Jean Marinescu  
Turpmāka Šengenas zonas paplašināšana, iekļaujot tajā Rumāniju, palielinās Rumānijas ārējo robežu drošības nodrošināšanas un tāpēc arī FRONTEX aģentūras lomas Rumānijā nozīmi. Rumānijas ārējo robežu, kas veido ES ārējo robežu vairāk nekā 2000 km garumā, citiem vārdiem sakot, nākamo Šengenas zonas robežu uzraudzības un kontroles procesā FRONTEX aģentūrai ir jāspēlē arvien nozīmīgāka loma. Pēdējā gada laikā FRONTEX ir parakstījusi sadarbības līgumus ar Krieviju un bijušās Dienvidslāvijas Republikas valstīm, kā arī ar Ukrainu un Moldovu. Tas ir solis visu robežu pārraudzības virzienā. Tagad būtu apsveicami, ja Eiropas Komisija izskatītu veidus, kādos FRONTEX varētu izmantot šo tiesisko pamatu. Iespēja parakstīt sadarbības nolīgumus ar citām trešām valstīm ir vēl viens jautājums, kas Komisijai būtu jāizskata. Parakstot iespējami daudz šāda veida nolīgumu, tiktu atvieglota kopējo operāciju efektīva koordinācija un attiecīgi veicināta cilvēktiesību un cilvēku brīvību ievērošana, kā arī cīņa pret pārrobežu noziedzību.
Tiziano Motti  
Es piekrītu Buzek kunga apgalvojumam, ka Eiropa vienmēr ir guvusi labumu no imigrācijas, ciktāl tas attiecas uz tādu imigrāciju, kas tiek regulēta, integrēta un respektē mērķa valsts iestādes un likumus. Kad nepieciešama sabiedrības atjaunošanās un darbaspēka aprite, kad kultūru apmaiņa bagātina cilvēkus, tad imigrācija ir vērtīgs resurss. No mūsu jūdu un kristiešu saknēm izriet žēlsirdības un viesmīlības tradīcijas pret tiem cilvēkiem, kuri izjūt ciešanas.
Tomēr, kad nelegālā imigrācija izraisa ārkārtas situācijas, smagus pārbaudījumus, noziedzību un nedrošību, ir nepieciešama reāla stratēģija integrācijai tajos līmeņos, kādos valstis var atbalstīt migrantus demogrāfiskā nozīmē. Mēs mānām paši sevi, ja domājam, ka šī problēma attiecas tikai uz Vidusjūras reģiona robežvalstīm: brīvā pilsoņu pārvietošanās Eiropas Savienībā var būt tikai pamudinājums daudziem nelegāliem imigrantiem, kuri ir pievērsušies noziedzībai. Katrai Eiropas valstij ir morāla un tieša ieinteresētība, jo tas ir saistīts ar noziedzības un pusmiljarda to pilsoņu drošības problēmu, kuri mums ir devuši pilnvaras aizsargāt viņus, veicot tūlītējas un reālas darbības gan attiecībā uz pašreizējām problēmām, gan arī tām problēmām, kas, iespējams, strauji attīstīsies. Pilsoņu tiesības nedrīkst apmainīt pret dalībvalstu vispārēju vienaldzību vai Eiropas Komisijas gudrajiem brīdinājumiem.
