Elektronisk identifikation af får og geder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikterom forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 21/2004 for så vidt angår datoen for indførelse af elektronisk identifikation af får og geder - C6-0448/2007 -.
Markos Kyprianou
Hr. formand! Som bekendt er sporbarhed afgørende for at sikre høje standarder for dyresundhed og fødevaresikkerhed.
EU har i nyere tid været ramt af visse sygdomme såsom mund- og klovsyge og bluetongue, hvilket endnu en gang har vist, hvor vigtigt det er at have effektive identifikationssystemer. Individuel identifikation kan ikke fungere optimalt uden elektronisk identifikation.
Kommissionen blev anmodet om at bekræfte eller ændre datoen for indførelse af elektronisk identifikation i sin rapport, ikke at anfægte principperne i forordningen. Der er derfor tale om en teknisk rapport om de forskellige involverede metoder og teknologier.
Kommissionens rapport fokuserer kun på den bedste måde at indføre elektronisk identifikation på. For at kunne udarbejde en rapport havde vi imidlertid behov for oplysninger fra medlemsstaterne og i særdeleshed de medlemsstater, der allerede arbejder med systemet. De undersøgelser og forsøg, der var nødvendige for rapportens udarbejdelse, var langt mere tidskrævende end oprindeligt forventet, hvilket forklarer den forsinkede rapport.
Vi sætter stor pris på og takker for, at Parlamentet har indvilget i at behandle sagen som en hastesag. Det vil forhindre en situation med retlig usikkerhed i januar 2008.
Rapportens konklusion er, at de tekniske betingelser for indførelse af elektronisk identifikation af får og geder er opfyldt, men at medlemsstaterne har behov for en rimelig tidsfrist til at forberede indførelsen af elektronisk identifikation.
Vi er enige i og accepterer Parlamentets synspunkt om, at der bør vedtages en fast dato for systemets indførelse. Derimod kan vi ikke acceptere de øvrige ændringsforslag, som berører selve principperne i forordningen, for det, vi skal have fastlagt nu, er den præcise dato for indførelsen.
Jeg vil endnu en gang gerne takke ordføreren for sin hurtige arbejdsindsats og Parlamentet for at indvilge i at behandle sagen som en hastesag.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, hr. kommissær! Vi har indvilget i at behandle denne sag hurtigt. Der er her tale om noget, der haster, og det er netop årsagen til, at vi stadig er her på dette sene tidspunkt.
Spørgsmålet er naturligvis, hvordan denne hastesituation opstod. Det sagde De selv noget om. Jeg har set dokumentationen igennem og stødte også på netop den forordning, som vi ønsker at ændre i dag. Den stammer tilbage fra den 17. december 2003. Det fremgår af forordningen, at med virkning fra den 1. januar 2008 "er elektronisk identifikation efter retningslinjerne i stk. 1 (...) obligatorisk for alle dyr”. Herefter følger et par undtagelsesbestemmelser, som jeg vil undlade at nævne, og så står der: "Kommissionen forelægger inden den 30. juni 2006 Rådet en rapport om anvendelsen af ordningen for elektronisk identifikation ledsaget af passende forslag, som Rådet træffer afgørelse om med kvalificeret flertal”.
Kort sagt ligger sagen meget langt tilbage. Kommissionens rapport til Rådet blev øjensynligt aldrig forelagt, og der var ingen reaktion fra Rådet. Antyder De noget andet? Hvis De forelagde rapporten, er det kun godt, men der kom ikke noget svar fra medlemsstaterne. Og så havnede vi i denne suppedas og indså, at fristen ikke kunne overholdes. Så langt, så skidt, men derefter foreslog De - i stedet for eventuelt at fastsætte en ny frist - at datoen blev fastsat i henhold til udvalgsproceduren. Med andre ord ville fastsættelsen af datoen blive Deres beslutning. Vi skulle således igennem alt dette besvær til ingen verdens nytte, hvorefter udvalget besluttede, at bestemmelsen om obligatorisk elektronisk mærkning skulle træde i kraft den 31. december 2009 og finde anvendelse fra den 1. januar 2010, to år senere end fastlagt i den oprindelige forordning. Det får være, som det vil. Det vigtigste er, at vi har en dato. Udvalget udtalte desuden, at der også skulle forelægges en rapport om dette spørgsmål.
Problemet med Deres forslag er naturligvis, at De henlægger en større og større del af beslutningstagningen til udvalgsproceduren, ligesom De gjorde med den gamle forordning af 17. december 2003, hvor indholdet i og tilrettelæggelsen af anvendelsen af ordningen for elektronisk identifikation blev overdraget til Kommissionen gennem udvalgsproceduren. På det tidspunkt skulle der også forelægges en rapport for Rådet, men ikke for Parlamentet. Som følge af denne praksis med at lade det hele være underlagt udvalgsproceduren fratages Parlamentet sin beslutningskompetence og sine kontrolbeføjelser, og derfor opdager vi først senere, at forpligtelserne aldrig er blevet opfyldt.
Hvis ikke De var kommet med disse ændringsforslag nu og havde anmodet om en hastebehandling, fordi De var under pres for at overholde fristen, ville vi have troet, at alt var i orden. Men tingene var ikke i orden! Det må være en advarsel til os i Parlamentet om ikke at overdrage alt for meget til Kommissionen, men fortsat udøve vores kontrolbeføjelser.
Nu har der været et par ændringsforslag. De sagde, at De ikke kunne acceptere dem. Udvalget krævede, at reglerne skulle være bindende. Det fremgår rent faktisk også af den oprindelige forordning, der som bekendt ikke skulle ophæves, men blot ændres. Ifølge ændringsforslag stillet af Dem, hr. Stevenson - og et af dem sammen med fru McGuinness - bør ordningen gøres frivillig. Hvis vi gør den frivillig, så kan vi lige så godt glemme det hele. Hvad ville der så være tilbage at foreskrive? Vi ville slå os til tåls med, at i mørke er alle katte grå. Jeg mener derfor, at vi skal holde fast ved obligatoriske regler, og at disse obligatoriske regler skal omfatte en dato og en rapport til Parlamentet.
Det vil være en lektie for os, at denne rapport mere eller mindre fik os til at falde over denne yderst usædvanlige måde at bære sig ad på fra Kommissionens og Rådets side.
Jeg håber ikke, hr. Kyprianou, at jeg har været urimelig hård i min kritik, men De kan nok forestille Dem, at jeg under udarbejdelsen af betænkningen og forberedelsen af talen til i aften og under søgningen af den relevante dokumentation måtte kigge en ekstra gang, da jeg blev opmærksom på alle de ting, der kan ske i vores europæiske institutioner. Både Parlamentet og Kommissionen - og mig bekendt også vi som enkeltpersoner - har bestemt en interesse i, at sådanne ting ikke sker igen og går hen og bliver en vane.
Struan Stevenson
Hr. formand! Lad mig starte med at besvare et spørgsmål, som hr. Graefe zu Baringdorf stillede mig. Han spurgte, hvorfor mine ændringsforslag søger at gøre ordningen frivillig. Jeg kan meget hurtigt fortælle hr. Graefe zu Baringdorf, hvorfor jeg ønsker at gøre den frivillig.
I min valgkreds i Skotland blev kasserede moderfår i sidste uge solgt for 2 engelske pund stykket - for de ikkelandbrugskyndige her i Parlamentet (og der er ikke mange medlemmer til stede) kan jeg sige, at der er tale om gamle hunfår. For et år siden var prisen 60 engelske pund stykket, men i år som sagt 2 engelske pund stykket. Jeg spørger ordføreren: Hvordan kan en landmand, som kun får to pund stykket for sine får, forventes at udstyre dem med mikrochip og købe dyre scannere og aflæsere, som opfylder kravene i en obligatorisk ordning for elektronisk identifikation? Det er et økonomisk problem.
Kommissionen gjorde i sit oprindelige forslag fuldstændig ret i at ville sikre en høring af interessenterne og en cost-benefit-analyse af de økonomiske følger. Jeg har ikke set alle tallene. Jeg ved ikke, hvad fåreavlerne i min valgkreds agter at gøre. Jeg må minde medlemmerne af Parlamentet om, at Det Forenede Kongerige har den største fårebestand i hele Europa - langt den største. Konsekvenserne af denne ordning ville være katastrofale, sådan som den økonomiske situation ser ud. Det ville reelt betyde - såfremt ordningen bliver obligatorisk, og vi godkender de datoer, som Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter fastsatte under deres afstemning mandag aften, dvs. den 31. december 2009 som dato for den obligatoriske indførelse - at en hel gruppe af fåreavlere i Storbritannien vil dreje nøglen om og forlade erhvervet. Højlandet, som fåreavlerne og græssende får gennem århundreder har plejet, vil få lov til at gro vildt, og så vil offentligheden indse, hvilken skade der er sket.
Mens vi forvolder skade på en bestand, som allerede har den bedste sporbarhed i Europa - vi har i dag fuldt garanteret sporbarhed i Det Forenede Kongerige, og fåreavlerne kan ikke forstå, hvorfor vi ønsker at indføre en ny ordning med elektronisk identifikation, når de allerede har en sporbarhed af høj kvalitet - indfører vi fårekød fra lande uden for EU, fra lande, som ikke lever op til vores hygiejne- og velfærdsniveau og de strenge regler, som vi pålægger vores egne fåreavlere.
Lad os derfor have en smule situationsfornemmelse her. Jeg håber, at når vi kommer til afstemningen i morgen, vil medlemmerne forstå, hvorfor vi kræver en frivillig ordning og foreløbig undlader at fastsætte en bestemt dato for indførelse af elektronisk identifikation.
Rosa Miguélez Ramos
Hr. formand! Jeg lytter altid godt efter, når hr. Stevenson har ordet, og jeg har lyttet til ham i flere år nu, men denne tale overrasker mig, fordi den havde passet bedre i 2003 end i 2007, ja snart 2008 faktisk.
Hr. Graefe zu Baringdorf formulerede det meget rammende, da han sagde, at dette er en forordning fra 2004, som vi behandlede i Parlamentet i 2003, og at ikrafttrædelsesdatoen for ordningen for elektronisk identifikation af får og geder i henhold til forordningen er den 1. januar 2008.
Nå, hr. Stevenson - og jeg er slet ikke i tvivl om, at der er får i Deres valgkreds, ligesom der er i min - de fem medlemsstater med den største bestand af får og geder er, ud over Deres land og mit, Frankrig, Italien og Grækenland. Disse fire medlemsstater har påtaget sig den opgave, som forekommer Dem at være så frygtelig, nemlig at overbevise deres landmænd om at mærke får og geder, fordi vi fik at vide, at i henhold til forordningen ville elektronisk identifikation blive obligatorisk fra 1. januar 2008.
Som medlem af Parlamentet er jeg fuldt klar over dette. Jeg er også klar over, at der er medlemsstater - såsom Deres, hvilket er årsagen til, at jeg netop har lyttet til Dem - som ikke har gjort deres pligt, og med dette i erindring gik jeg frivilligt med til at foreslå en dato - som endvidere er blevet godkendt i Udvalget om Landbrug - der udvider tidsfristen en anelse, men mens man betaler to engelske pund stykket i Deres valgkreds, betaler man som bekendt kun et pund stykket i min.
På nuværende tidspunkt, hvor der er udbredte problemer med dyresygdomme i Europa, mener jeg, at en ordning som denne er en garanti og en måde at forbedre værdien af landmændenes produkter på. Det er et identifikationssystem, der giver os mulighed for at kende oprindelsen af ethvert dyr, der transporteres inden for fællesskabsområdet, og få vished for, at det er rask. Det er en garanti for forbrugerne, og det må være en fordel for landmændene, fordi de får mere for deres kød.
Hvis de ikke får mere for deres kød, forbliver situationen som nu med bluetongue, mund- og klovsyge og chikungunya-virus. Hvis det er tilfældet, er der intet håb for os. Så lad os venligst komme i gang med arbejdet, lad os være konsekvente og læse og undersøge den forordning, som hr. Graefe zu Baringdorf henviste til - jeg vil gerne gentage, at det er en forordning fra 2004 - lad os granske den nøje, lad os erkende, at der er nogle få undtagelser i den, men at der ikke er tale om, at man kan gøre, som man vil, fordi datoen skal ligge fast. Den skal ligge fast, fordi vi sammen med Kommissionen og Rådet besluttede, at ordningen var obligatorisk.
Med andre ord kan jeg ikke skrue tiden tre år tilbage og fortælle mine landmænd, at den indsats, de har gjort indtil nu, er fuldstændig nytteløs, fordi briterne glemte at bede deres landmænd om at gøre det samme. Kan De forstå, hvor jeg vil hen?
Jeg beder Dem om nøje at læse mit ændringsforslag. Min gruppe agter på ingen måde at sætte spørgsmålstegn ved ordningens obligatoriske karakter, for det ville medføre ulovlig forskelsbehandling mellem medlemsstaterne inden for selve EU, men det skulle da ikke undre mig - og jeg henviser ikke til Dem hr. Stevenson - at en, som havde den frækhed at forkaste chartret om grundlæggende rettigheder tidligere i dag her i Parlamentet, kunne udvise lige så stor eller større frækhed ved at forkaste ordningen for identifikation af får og geder.
Så her står vi. Jeg mener, at vi har en forordning, Kommissionen har forelagt os et rimeligt forslag, vi har også forelagt den et rimeligt svar, så lad os forsøge at få afsluttet denne sag i morgen med et fornuftigt kompromis.
Neil Parish
(EN) Hr. formand! Jeg støtter i høj grad det, som hr. Stevenson netop har sagt, og støtter i høj grad også det, som Kommissionen forsøger at gøre. Jeg tror, vi må erkende fårebrugets størrelse og det store antal dyr, der er tale om. Det drejer sig om ca. 25 millioner får i Det Forenede Kongerige, 8,5 millioner i Frankrig, 3 millioner i Irland og et betydeligt antal i Spanien og andre lande. Ordningen skal skrues rigtigt sammen. Hvis vi skal indføre en elektronisk ordning, skal den være praktisk og omkostningseffektiv, og landmændene skal kunne anvende den i praksis. Som hr. Stevenson helt rigtigt sagde, er prisen på får ikke særlig høj, så alt dette vil ikke blive varetaget af dyrlæger. Meget af det vil blive varetaget af landmændene, og når de skal aflæse chippen, skal det i praksis kunne gøres oppe på bjerget under fugtige forhold og alt muligt andet.
Jeg har set mange af disse elektroniske systemer fungere på hoteller, og det siges, at de forskellige chip ikke forveksles. Vi vil også gerne have et system, hvor man under ideelle omstændigheder, i forbindelse med at en lastbil med får kommer ind på markedet, elektronisk kan kontrollere hvert enkelt får på denne lastbil. Det er det ideelle system. Det, jeg tydeligvis vil frem til, er, at der ikke er noget formål med at gå over til elektronisk mærkning, før vi har et praktisk system, der er omkostningseffektivt og klar til brug. Derfor mener jeg, at det var helt korrekt, da De sagde, at vi må vende tilbage til det i slutningen af 2009 og se, hvor langt vi er kommet. Som hr. Stevenson helt rigtigt sagde, bør elektronisk mærkning anvendes som en frivillig ordning, når medlemsstaterne er klar, når der er tale om omfattende transport af får, og når vi har et system, der fungerer. Lad os ikke indføre det for hurtigt, inden vi er klar til det.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Så er vi her endnu en gang for at drøfte mærkning af får. Jeg kan blot sige, at det virkelig er en skam, at Kommissionen ikke lyttede til os tidligere, da vi satte spørgsmålstegn ved det, som den dengang foreslog, og rådgav den. Jeg vil gerne sige til fru Miguélez Ramos: Jo, vi holdt disse taler dengang, da debatten om mærkning af får startede. Desværre lyttede man ikke til det, som vi sagde, selv om vi gav udtryk for, at ordningen ikke ville fungere i praksis.
Så vi advarede Dem, men De lyttede ikke. Sandheden er, at fåreavlerne aldrig ville få råd til at indføre elektronisk mærkning, fordi de i dag får mindre for deres lam end for 20 år siden. Nævn mig et hvilket som helst andet erhverv, som er blevet pålagt kolossale udgifter og samtidig får mindre for deres produkter end for 20 år siden. Jeg ved af personlig erfaring, at det er sådan, tingene forholder sig.
Den ordning, vi har i øjeblikket, er tilstrækkelig. Lad os derfor foreløbig glemme alt om en ny ordning. Jeg kan acceptere, at vi vender tilbage og ser på sagen i 2009. Måske vil den elektroniske mærkningsteknologi, som i øjeblikket er alt for dyr, over tid blive billigere og til at betale, sådan som det har været tilfældet inden for mange andre teknologiområder, og kunne sikre lavere omkostninger og bedre afkast til fåreavleren. Så vil vi kunne tage sagen op igen.
Den store udfordring inden for fåreavl er at opnå lønsomhed, og når det sker, kan vi trygt gå videre. Jeg må sige, at jeg med stor interesse lyttede til meningsudvekslingen om får mellem fru Miguélez Ramos og hr. Stevenson, fordi de normalt udveksler meninger om fisk, hvilket er en helt anden sag. Her er striden nok endnu større end om de får, som de har kastet sig over i aften.
For fåreavlere, som har et meget lille udbytte ud af deres hårde arbejde, sådan som hr. Parish beskrev det, bliver dette en meget vanskelig opgave. Der er tusindvis af får oppe i bjergene hele sommeren. Man forsøger at fange dem, man forsøger at mærke dem, og man forsøger at følge dem. Jeg må sige til kommissæren, at jeg blot ville ønske, at De sendte nogle af Deres embedsmænd, som udformer nogle af disse ordninger, ud til områderne for at se, hvad fåreavlerne står model til, se, hvad de går igennem. Da vil De måske forstå, hvordan vi føler, og hvorfor vi fremsætter disse synspunkter.
Lad os derfor indføre ordningen på frivillig basis. Lad os gøre det, når vi er klar. Lad det foregå i det rette tempo, og lad det foregå i et tempo, vi har råd til.
Markos Kyprianou
Hr. formand! Jeg skal gøre det meget kort, da det er sent. Jeg vil gerne minde medlemmerne af Parlamentet om, at vi i dag drøfter datoen for indførelse af ordningen. Der er blevet truffet en korrekt beslutning om at indføre ordningen, men fastsættelsen af selve datoen blev udskudt til senere, eller rettere: Der blev fastsat en dato, og det blev besluttet, at vi på et senere tidspunkt skulle enten ændre eller bekræfte den.
Oplysningerne fra en række medlemsstater viste to ting. Først og fremmest at indførelsen var mulig både teknisk og økonomisk - som det fremgår af rapporten - og at medlemsstaterne desuden havde behov for mere tid til at indføre ordningen, og at der altså var brug for en mere realistisk dato.
Det forholder sig sådan, at Kommissionen foreslog, at denne dato blev fastsat senere. Jeg kan forsikre Dem om, at vi ikke havde nogen hensigt om at komme uden om Parlamentet, og det er netop derfor, vi valgte denne fremgangsmåde - at afholde denne forhandling og ikke indføje en artikel i forordningen, som ville have givet os mulighed for at træffe beslutningen sammen med Rådet alene.
Det har aldrig været Kommissionens hensigt ikke at inddrage Parlamentet i disse beslutninger. Fastsættelsen af datoen blev betragtet som et teknisk spørgsmål. Eftersom principperne allerede var blevet vedtaget, tænkte vi, at dette tekniske spørgsmål kunne vedtages gennem udvalgsproceduren, og jeg vil gentage, hvad jeg sagde tidligere, nemlig at vi ikke ser noget problem i at acceptere det ændringsforslag, der indeholder en specifik dato, som, jeg mener, giver medlemsstaterne tilstrækkelig tid - to år - til at forberede sig.
Vi vil imidlertid være tilbageholdende med at tillade frivillige ordninger, eftersom forordningen vedrører sporbarhed, og sporbarheden skal være effektiv og finde anvendelse på lige vilkår i medlemsstaterne. Der er også tale om et specifikt hensyn til dyresundhedssituationen i EU. Man kan vælge at se på ordningens direkte omkostninger, men hvis man tager højde for de langsigtede besparelser, der skabes som følge af mindre tab og færre dyresygdomme, mener vi, at den med tiden vil være økonomisk fordelagtig.
Vi er ikke desto mindre parate til at acceptere Parlamentets ændringsforslag, som, vi også forventer, vil blive vedtaget i Rådet i næste uge.
Formanden
Hr. Graefe zu Baringdorf har ordet i forbindelse med en bemærkning til forretningsordenen.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Hr. formand! Tillad mig at stille kommissæren endnu et spørgsmål. Hr. Kyprianou! Jeg fremsatte et ændringsforslag med visse undtagelser, som ikke tager sigte på at skulle indføres på frivillig basis, og desuden giver det oprindelige instrument mulighed for ændringer, en ajourføring, hvis det sker i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4. Under visse omstændigheder - og dette må ikke omfatte frivillige ordninger, som kunne gøre hele manøvren nytteløs - ville det være muligt at overveje måder, hvorpå de bekymringer, som mine kolleger har givet udtryk for, kunne imødegås i praksis. Det er blot et forslag og et spørgsmål, som De måske ville overveje.
Formanden
Det var ikke en bemærkning til forretningsordenen, men har kommissæren lyst til at besvare spørgsmålet?
Markos Kyprianou
Hr. formand! Som sagt er det vanskeligt for os at acceptere ændringsforslag, som berører forordningens vigtigste principper og aspekter.
Vi vil se på det igen, men det er ikke desto mindre problematisk.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 13. december 2007.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Mairead McGuinness  
Jeg mener ikke, at der er fremlagt tilstrækkelige oplysninger til dokumentation for effektiviteten og virkningen af elektronisk identifikation af får og geder. Desuden mener jeg, at en økonomisk vurdering, navnlig en cost-benefit-analyse af konsekvenserne for producenterne, er nødvendig, før datoen for indførelse af elektronisk identifikation kan fastsættes.
Jeg mener ikke, at der er belæg for at fastsætte en dato for indførelse af denne ordning, før der er foretaget en vurdering af virkningerne af elektronisk identifikation, særligt med hensyn til sporbarhed og sygdomskontrol.
I Irland er fåresektoren ved at bryde sammen. Mange landmænd forlader erhvervet, og derfor er det på nuværende tidspunkt ildeset at pålægge sektoren disse foranstaltninger og omkostninger.
Hvis der er en gyldig begrundelse for indførelse af elektronisk identifikation i denne sektor, ville dyreejere være positivt indstillet og selv gå i gang med at indføre ordningen på frivillig basis. Hvis og når denne ordning for elektronisk identifikation indføres, bør det ske på frivillig basis snarere end med tvang.
Desuden bør den elektroniske identifikation, såfremt den indføres, kun finde anvendelse for dyr, der er født efter en bestemt dato og ikke finde anvendelse for de nuværende bestande.
