Stresstest for EU's banksektor (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om
forespørgsel til mundtlig besvarelse til Kommissionen om 2011-stresstest for EU's banksektor af Corien Wortmann-Kool, Jean-Paul Gauzès og José Manuel García-Margallo y Marfil for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) - B7-0216/2011),
forespørgsel til mundtlig besvarelse til Kommissionen om stress tests i EU's banksektor af Sharon Bowles, Sylvie Goulard, Dirk Sterckx, Carl Haglund og Olle Schmidt for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa (B7-0219/2011) og
forespørgsel til mundtlig besvarelse til Kommissionen om stresstest inden for EU's banksektor i 2011 af Udo Bullmann for Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet (B7-0309/2011).
Corien Wortmann-Kool
Hr. formand! Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) er bekymret over den stresstest for den europæiske banksektor, der skal finde sted i juni, fordi sidste års stresstest savnede troværdighed, og konsekvenserne deraf var smertelig tydelige, da de irske banker havnede i alvorlige vanskeligheder, kort efter de havde bestået testen. Vi er nødt til at sikre, at det samme ikke sker i år. Spørgsmålet er, om vores finanssektor er i stand til at modstå dårligt vejr. Det er vigtigt at vide, hvis vi skal genskabe tilliden til finanssektoren.
Derfor mit spørgsmål til kommissæren: Hvori består de vigtigste ændringer, der er foretaget for at sikre, at vi ikke i år vil se en gentagelse af fiaskoen med sidste års stresstest?
Sidste år kunne de enkelte lande beslutte, hvilke banker der skulle underkastes stresstesten, men i år har den nyetablerede Europæiske Banktilsynsmyndighed fået til opgave at sikre lige kriterier for alle banker og medlemsstater. Stresstesten vil være en test ikke kun af bankerne, men også af den nye tilsynsstrukturs troværdighed. Er Kommissionen tilfreds med, at hvor stresstesten i nogle lande vil omfatte 85 % af banksektoren, vil den i andre kun lige omfatte 50 %? Det er en ganske bemærkelsesværdig statistik, og jeg er nysgerrig efter at høre Deres forklaring.
Vi har brug for en robust europæisk kriseløsningsmekanisme for grænseoverskridende banker, og selv om vi ved at få resultaterne af stresstesten så tidligt som i juni måske vil hjælpe banker, der har problemer, går vi glip af en mulighed, derved at vi stadig ikke vil have en europæisk kriseløsningsmekanisme på plads. PPE-Gruppen opfordrer Dem til at udarbejde ambitiøse forslag, og De vil kunne regne med vores støtte her i Parlamentet.
Sharon Bowles
Hr. formand! Jeg vil gerne sige til kommissæren, at løsningen på bankkrisen er under udarbejdelse på internationalt plan, og der er også vigtige konkurrencespørgsmål at tage hånd om, men det betyder ikke, at alting må vente, især når vi har en kombineret statsgælds- og bankkrise.
Sidste års test var svage. Det sagde vi dengang, og vi har gentagne gange sagt, at stresstest af banker skal være troværdige, robuste og gennemsigtige. Faktisk har vi helt generelt brug for langt større gennemsigtighed i bankvæsenet. Så jeg foreslår, at vi tager ved lære af USA og af Dodd-Frank-loven, som med to års forsinkelse kræver offentliggørelse af, når den amerikanske centralbank har stillet likviditet til rådighed. Der er europæiske navne i de amerikanske offentliggørelser, og det ville være ganske sundt, hvis centralbankerne i EU fulgte trop med lignende offentliggørelser om støtte i 2008 og 2009 i tillæg til de nye stresstest.
Disse nye stresstest er forbedret under EBA, men der er stadig spørgsmål, der bliver undgået på grund af medlemsstaternes vagtsomhed og udflugter. Det er på høje tid, at man forstår budskabet om, at svag politisk vilje ikke er svaret på denne krise, og at det gør løsninger dyrere. Hvorfor forsøge at skjule det fulde omfang af bankers eksponering til statsgæld, især når vi alle kender den sandsynlige sandhed?
Der er faktisk ingen undskyldning for ikke at stressteste anlægsbeholdningen. Der er forskellige aktiver parkeret under overskriften "holdes til udløb", som ville være blevet flyttet, hvis de ikke havde mistet værdi. Markedsanalytikere er naturligvis udmærket i stand til at udlede estimater for, hvad der foregår i anlægsbeholdningerne, ud fra stresstestene og andre oplysninger. Men en mere dyster fortolkning, der falder tilbage på visse medlemsstater, udspringer af, at medlemsstaterne - og i mange tilfælde er det tilsynsmyndighederne, der er skurken - ikke udviste større mod i forhold til at lægge kortene på bordet.
I mellemtiden fremprovokerer stresstestene handling, banker søger kapital, og nogle medlemsstater er proaktive i forhold til at presse banker til at skaffe kapital. Men der er ingen overordnet plan for at tage hånd om underkapitalisering. Det hænger ganske enkelt ikke sammen. Hvis der er én ting, vi har lært under krisen, må det da være, at vi i høj grad er knyttet sammen. Hvis bankerne ikke stoler på hinanden, og udlån på interbankmarkedet er frosset til, har vi et stort problem. Så jeg opfordrer indtrængende til ordentlig oplyst koordinering af resultatet.
Men vi må ikke ignorere det, alle tænker på, men ingen vil tale højt om. Det her handler ikke kun om bankerne. Det handler om statsgæld og euroens stabilitet. De er uløseligt forbundet og umådelig vigtige.
Antolín Sánchez Presedo
Hr. formand, hr. kommissær! Tiden er inde til at gennemføre europæiske stresstest, der er gennemsigtige, fleksible, pålidelige og effektive. Deres kvalitet og troværdighed er et nødvendigt bidrag til finansiel stabilitet og til genskabelsen af tilliden til markedet.
Stresstest er et vigtigt tilsynsværktøj til at evaluere individuelle bankers specifikke solvens og hele systemets evne til som helhed at modstå stress. Hensigten bag, hvordan de ser ud og skal gennemføres, er at beregne, hvordan banker ville kunne modstå stress under visse negative omstændigheder, og at opdage risici for, at problemer breder sig, for at kunne forhindre en dominoeffekt, der kunne føre til et kollaps.
EU har erfaring med stresstest, der tidligere er blevet udført af Det Europæiske Banktilsynsudvalg (CEBS). Den erfaring stammer fra maj 2009, hvor Økofinrådet gav CEBS mandat til at organisere stresstest af det finansielle system i samarbejde med Kommissionen og Den Europæiske Centralbank. Målet var at opnå en grad af samlet information om det samlede europæiske finanssystems evne til at modstå stress, og de fokuserede på de 22 største banker. Resultaterne blev ikke offentliggjort, fordi markedet var meget følsomt, som man sagde dengang. Det eneste, der blev offentliggjort, var en metodologi med tre resultater - det bedste, gennemsnitlige og værste - og formålet med testene var ikke gennemsigtighed for markedet.
Under udviklingen af dem blev der i juli 2009 vedtaget retningslinjer om statsstøtte, som Kommissionen havde foreslået, og som fastlagde, at banker med behov for økonomisk støtte til at tackle krisen også skulle underkastes stresstest. Den 1. oktober 2009 blev de samlede resultater sendt til Økofinrådet, som den 2. december det år bad CEBS om at informere det om styrken af banksystemet, som skulle underkastes nye stresstest.
Resultaterne af disse stresstest udført af CEBS blev offentliggjort i overensstemmelse med Rådets retningslinjer fra juni 2010. De påvirkede 91 banker i EU, men blev kritiseret, fordi de manglede et europæisk fokus, fordi hvert land besluttede, hvilke banker der skulle testes, fordi scenariet var forskelligt for hvert land, og fordi de afgivne oplysninger ofte var forkerte. Vi kan alle huske Irland og de manglende oplysninger om visse aspekter af nogle landes bankers eksponering over for statsgæld. Selv om det forbedrede opfattelsen af nogle medlemsstater, førte alt dette ikke til en genopretning af tilliden i EU.
Det er under disse omstændigheder, at tiden er inde til at foreslå en ny runde stresstest, men i en fuldstændig anderledes situation med nye europæiske tilsynsmyndigheder. For første gang er der en ny europæisk tilsynsramme med erfaring fra de to tidligere test, hvilket gør det muligt at fremme gennemsigtighed, pålidelighed og tydeligvis effektivitet, hvilket er det centrale aspekt af disse tredje test.
Det er klart, at det første, vi gerne vil vide, er, hvad der vil blive gjort for at forhindre de fejl, der blev begået under de to foregående test. For det andet vil vi vide, hvad der vil blive gjort for at inddrage og opdage potentialet for væsentlige risici i alle medlemsstaterne. Der er behov for passende diagnosticering. Metoden skal også udvikles i overensstemmelse med bankernes forskellige forretningsmodeller og strukturer, så stresstestene skal kunne afdække de informationer, der er nødvendige for at kunne iværksætte passende initiativer.
Dette er et meget vigtigt tidspunkt, for de nye finansielle tilsynsmyndigheder er ved at påbegynde deres arbejde. Den 18. marts offentliggjorde Den Europæiske Banktilsynsmyndighed en sammenfatning indeholdende metodologien, og vi vil gerne vide, hvornår Rådet havde tænkt sig, at informationen skulle offentliggøres, hvilke foranstaltninger...
(Formanden afbrød taleren)
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg takker fru Wortmann-Kool, fru Bowles og netop nu også hr. Sánchez Presedo for deres tre spørgsmål om et yderst vigtigt emne, nemlig troværdigheden af stresstestene for banker.
Vi befinder os i en situation, hvor finansbranchen langsomt er ved at komme sig over krisen, en kamp uden lige - selv om krisen for nogle banker allerede lader til at være overstået. Vi har endnu ikke lært alt det, der er at lære af denne situation, og vi er alle involveret i en vigtig lovgivningsmæssig opgave.
For at få styr på krisen og det, vi må lære af den, har vi brug for en tilsynsramme, og vi har haft en siden 1. januar, især takket være Dem. Vi har brug for værktøjer til at forudse problemer og til bedre styring i hver af disse institutioner. Vi har også brug for bedre kapitalisering, og det vil vi vende tilbage til. Og så bør vi måle, tage temperaturen, konstant tjekke pulsen. Og derfor har vi brug for pålidelige måleinstrumenter, som nogle af Dem netop har sagt. Stresstesten er en central foranstaltning og et centralt værktøj i den forbindelse, og vi har ikke kun drøftet det her, vi har også drøftet det ved mange lejligheder - faktisk så sent som i april - med finansministrene i Rådet.
Som De sagde, var sidste års stresstest tydeligvis utilstrækkelige, hvilket Kommissionen selv har sagt ved utallige lejligheder til den nye Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), som koordinerer testen i samarbejde med de nationale tilsynsmyndigheder. Derfor kan jeg godt forstå, at De stiller spørgsmålstegn ved kvaliteten og endnu en gang troværdigheden af de nye 2011-test, som begyndte for et par uger siden i april, og jeg vil gerne besvare Deres spørgsmål og fremlægge vores analyse på fem punkter.
For det første, som De har ønsket, har stresstestene for 2011 gennemgået reelle forbedringer, især på seks punkter, som jeg gerne kort vil informere Dem om.
1. Det negative makroøkonomiske scenarie, der anvendes, simulerer forhold, der er langt mere alvorlige end dem i 2010-scenariet. Det inddrager bl.a. alvorlige chok til ejendomsmarkedet og en eksplicit påvirkning af prisen på finansiering.
2. Sammenhængen i øvelsen er blevet forbedret betydelig takket være en konsolideret metodologi i forhold til tidligere trin i processen og en streng vurdering, der underkastes kontradiktionsprincippet, på senere trin i processen, en såkaldt peer review-undersøgelse.
3. I henhold til princippet om større gennemsigtighed vil formidlingen af resultaterne i juni blive forbedret og ledsaget af en separat, detaljeret offentliggørelse af bankernes balancer. Det vil også omfatte offentliggørelse af besiddelserne af statsgæld og kapitalstruktur.
4. Bankerne vil også blive testet på grundlag af en øvre kapitalgrænse, tier 1-kernekapital.
5. Offentliggørelsen af metodologien inden frigivelsen af resultaterne af stresstesten vil styrke øvelsens overordnede troværdighed.
6. Endelig er koordineringen blandt de nationale myndigheder, der har ansvaret for brugen af det, vi kalder bagstopperløsninger, som skal pålægges banker, der dumper i denne test, blevet betydelig udbygget og forbedret.
Det er de fremskridt, der er sket, de forbedringer til sidste års test, som De med rette håbede på, og som er blevet indført i år.
En anden ting, jeg vil nævne, er, at vi må have langt større klarhed omkring eksponering over for statsgæld. Flere af Dem - især Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa - spurgte mig om den metodologi, der anvendes i denne forbindelse, ligesom fru Wortmann-Kool netop har gjort. Det negative scenarie, som bankmyndigheden, EBA, har foreslået, simulerer et betydeligt chok i form af udsving i priserne på statsgæld og udgifter til finansiering af den.
Men som De bemærkede, omfatter dette scenarie ikke tilfælde, hvor tilbagebetalingen af statsgæld bliver misligholdt. Det skyldes, at det chok, EBA har forestillet sig, kun ville påvirke statsgæld, som bankerne har i deres handelsbeholdning.
Ikke desto mindre er der en forklaring på denne beslutning, som blev truffet i år. Jeg gentager, at stresstestene simulerer ekstreme situationer, men situationer, der dog må betragtes som plausible. I dag, inden for rammen af indførelsen for nylig af den nye europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme og den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet, som indeholder flere styringsværktøjer for euroområdet, mener vi med rimelighed - og det mener Den Europæiske Banktilsynsmyndighed også - at det er meget mere nyttigt nu at sikre fuldstændig gennemsigtighed af eksponeringer over for statsgæld, som de fremgår af anlægsbeholdningen og handelsbeholdningen. Offentliggørelsen af dem vil derfor være meget mere detaljeret end sidste år.
For det tredje har De også henledt vores opmærksomhed på behovet for mere konsekvent gennemførelse af stresstestscenarier i hele EU. Det er ganske rigtigt afgørende for øvelsens troværdighed. Banktilsynsmyndigheden gør en betydelig indsats ved at gennemføre en nøje vurdering af resultaterne af øvelsen. Det vil sikre konsekvens mellem de metodologier, der anvendes af bankerne, og konvergens - en passende konvergens, synes jeg - i de måder, hvorpå de makroøkonomiske scenarier omskrives til parametre for de respektive risici. Denne tilgang forhindrer ikke bankerne i at afspejle visse specifikke aspekter af deres handelsbeholdning eller en bestemt ledelsesmodel.
Der er et andet element, som er afgørende for øvelsens konsekvens, nemlig brugen af fælles definitioner af de kapitalgrænser, ud fra hvilke de deltagende banker skal vurderes. Denne reference for kapital, som EBA har bekendtgjort, er i det store hele baseret på de nuværende bestemmelser i kapitalkravsdirektivet, som allerede tager højde for de forskellige bankstrukturer og ledelsesmodeller, der findes i Europa.
For det fjerde spurgte fru Bowles og andre talere til forskellene i, hvor stor en del af banksektoren i EU der er omfattet. Banktilsynsmyndigheden har gjort en stor indsats for at udvikle en tilstrækkelig repræsentativ gruppe både på nationalt plan og i forhold til EU som helhed og samtidig sikre, at øvelsen forbliver håndterlig. De banker, der blev testet i 2011, udgør 65 % af den europæiske banksektor målt på samlede aktiver. I hver medlemsstat blev gruppen udvalgt på en sådan måde, at den omfatter mindst 50 % af de samlede aktiver i den nationale banksektor.
Dermed er jeg fremme ved min femte bemærkning, som især hr. Sánchez Presedo var inde på, om afhjælpningsforanstaltninger - bagstopperne - som bankerne kunne forvente, hvis de viste sig at være sårbare eller potentielt underkapitaliseret. Disse banker vil være nødt til at gennemføre passende foranstaltninger for at afhjælpe deres svagheder og frem for alt vende sig mod den private sektor ved at skaffe finansiering direkte fra markederne eller ved at sælge aktiver. Hvis og kun hvis disse foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige, kunne man forestille sig offentlig støtte, naturligvis på betingelse af at den er i overensstemmelse med de europæiske regler for statsstøtte. Min kollega hr. Almunia og hele hans hold arbejder overordnet med medlemsstaterne om præcis dette spørgsmål.
Hvis der er behov for offentlig støtte, bør de banker, der drager fordel af den, i henhold til meddelelsen fra december 2010 om brugen af reglerne for statsstøtte til støtteforanstaltninger til fordel for banker præsentere Kommissionen for en omstruktureringsplan, der kan håndtere problemet, især for at konsolidere og gendanne deres levedygtighed på lang sigt.
Sluttelig håbede De med rette på en strategi for at rekapitalisere og omstrukturere svage banker, som fru Ferreira foreslog i sin betænkning om krisestyring. Som De ved, arbejder vi på en juridisk ramme for håndtering af krisen, en beslutning om banksektoren, som vi har haft lejlighed til at drøfte flere gange. Mit mål er at give tilsynsmyndigheder og den kommende likvidationskomité for disse grænseoverskridende institutioner en værktøjskasse for at iværksætte forebyggende foranstaltninger og forhindre risici, der diagnosticeres forholdsvis tidligt, i at udvikle sig til kriser og forhindre selve kriserne i at udvikle sig til katastrofer.
Så for at sikre - og om nødvendigt finansiere - tidlig intervention, og for at sikre, at bankerne betaler for bankerne. Det er, hvad vi betragter som en metodisk løsning, og jeg har til hensigt at fremlægge dette forslag for både Ministerrådet og Dem inden sommerens udgang.
Det er de tekniske svar, jeg ønskede at give så præcist som muligt, på de tre yderst relevante spørgsmål, der blev stillet i begyndelsen af denne forhandling.
Jean-Paul Gauzès
Hr. formand, hr. kommissær! Som De netop har anerkendt, havde sidste års test ikke den forventede virkning. Vi bør undgå de samme fejltagelser i forhold til opfattelse og gennemførelse. Undersøgelsesområderne skal være konsekvente og ensartede. Der kommer ingen stabilisering, hvis diagnosen ikke er korrekt. Det må regeringerne være klar over.
Og derfor skal testene helt klart være realistiske. De løsninger, De netop har fremlagt på en særdeles detaljeret måde, er af en type, der kan give os et svar på vores spørgsmål. Det er nu Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds opgave gennem sit tilsyn med og sin undersøgelse af konklusionerne af testene for første gang at demonstrere sin effektivitet.
Testene må give os mulighed for bedre at definere det potentielle behov for rekapitalisering af bankerne og at iværksætte de foranstaltninger, De netop har omtalt. Men troværdige stresstest er den bedste måde til at berolige finansmarkederne og begrænse kreditvurderingsbureauernes indflydelse og de negative virkninger af deres beslutninger for hele vores økonomi.
Troværdigheden af resultaterne af disse test kan bryde afhængigheden af disse bureauer eller i det mindste reducere den. Tilsynsmyndighederne har intet andet valg end at sikre, at testene er vellykkede, dvs. at de afføder overbevisende bevis.
Lad mig bruge min taletid til at henlede kommissærens opmærksomhed på en ting, der efter min mening er alvorlig, nemlig at lovgivningen om kreditvurderingsbureauer, som nu er trådt i kraft, ikke er blevet anvendt, og at de myndigheder, som disse bureauer har indsendt deres dokumenter til, ikke gjorde noget for at informere dem om aftalens krav. Vi planlagde en overgangsperiode indtil etableringen af Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, men i dag fortsætter vi, som om intet er hændt.
Anni Podimata
Hr. formand, hr. kommissær! Hvis vi har lært én ting i Europa af finanskrisen for nylig, så er det, at fuld kapitaldækning for vores kreditinstitutter og effektivt tilsyn af den risikograd, de påtager sig, er afgørende punkter i en overordnet økonomisk - ikke kun finansiel - styring. Vedvarende og sammenhængende genopretning af vækst i den europæiske økonomi afhænger nødvendigvis af, at tilliden til banksektoren genoprettes, og af genoprettelse af et finansielt system generelt, der fungerer godt og gennemsigtigt og genoptager sin grundlæggende rolle som kilde til finansiering for realøkonomien.
Som vi har set i praksis, og som det er blevet nævnt i flere indlæg, opfyldte sidste års stresstest ikke deres mål, som var at fremhæve, hvilke banker der nyder den nødvendige tillid fra deres kunder, kreditorer og nationale tilsynsmyndigheder.
I år står vi i en anderledes situation. Stresstestene vil blive udført af den nye Europæiske Banktilsynsmyndighed, og vi må for enhver pris undgå sidste års fiasko. Det afhænger dybest set af, at der indføres fælles stresskriterier for banker, som fortolkes og anvendes ensartet og bredt for at dække de forskellige risici på hvert nationalt marked.
Det er utvivlsomt den vigtigste prioritet i stresstestfasen, men jeg vil også påpege, at fuldt og grundlæggende forebyggende tilsyn i anden fase skal omfatte passende mekanismer til at tage hånd om det, der til dato har været en særdeles hemmelighedsfuld banksektor.
Sylvie Goulard
Hr. formand, hr. kommissær! Der er blevet sagt meget om metodologi. De har svaret detaljeret. Jeg vil blot knytte en kort bemærkning til, hvad der skal ske efter stresstestene, ved i nogen grad at gentage, hvad hr. Gauzès sagde, nemlig at man ikke kan stille sig tilfreds med at vedtage love, de skal også overholdes.
For min del betragter jeg disse test som et supplement til pakken vedrørende økonomisk styring. Uanset hvad vi gør i forhold til statsgæld, kommer vi ingen vegne, hvis vi ikke rydder op i banksektoren. Jeg ville blot gerne henlede Deres opmærksomhed på, hvad der skal ske, og hvordan disse berømte bagstopperforanstaltninger vil gøre det muligt at iværksætte initiativer efter stresstestene.
Jeg ville også henlede Deres opmærksomhed på, hvad der skete under høringen med Mervyn King og Andrea Enria, som vi roser for deres meget beslutsomme initiativ. De kom for at tale med os i deres kapacitet af næstformænd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici, og vi havde fornøjelsen af at høre, især fra Mervyn King - det var ganske morsomt, hvis De kan huske sidste års forhandlinger, hr. kommissær - at beskyttelsesklausulerne, som medlemsstaterne med stor fornøjelse tilføjede til den pakke, Kommissionen havde udarbejdet, ikke ville forhindre dem i at følge Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds retningslinjer for rekapitalisering.
Jeg ville bare gøre Dem opmærksom på den lille ting. Fra et systemisk synspunkt mener Udvalget for Systemiske Risici selv, at dette er vigtigt, og jeg mener, at hvis kvaliteten af det arbejde, EBA udfører med Deres støtte og under tilsyn af Udvalget for Systemiske Risici, betyder, at vi roligt kan skrinlægge de fuldstændig latterlige beskyttelsesklausuler, som medlemsstaterne ville have tilføjet til tilsynspakken, så har vi taget et skridt fremad. Derfor håber jeg, at Kommissionen og udvalget vil være ivrige efter at sikre, at medlemsstaterne, store såvel som små, iværksætter konkrete foranstaltninger. Spanien er gået forrest ved at gøre en del arbejde. Vi håber, at andre vil følge trop.
Vicky Ford
Hr. formand! Sidste sommers stresstest havde til formål at genskabe tilliden til bankerne. Det var Europas forsøg på at sige: "slap af, skat" til de globale markeder. Det mislykkedes. 19 uger senere kollapsede de irske banker, og skatteydere over hele Europa blev tvunget med i en redningspakke, og så sent som i sidste uge hørte vi, at 12 mia. EUR af den foreslåede portugisiske redningspakke er til deres banker. Statsgældskrisen bliver ikke løst, før bankkrisen er løst - og bankkrisen bliver ikke løst, før markederne tør stille kapital og likviditet til rådighed for bankerne.
Stresstest har til formål at stresse risici. For at berolige markedets bekymringer skal de stresse de risici, som bekymrer markederne, og lige nu er markederne bekymrede over statsgældens størrelse. Tilliden bliver ikke genskabt, hvis man nægter at teste al den statsgæld, der findes på bankernes balancer. For Den Europæiske Banktilsynsmyndighed er det et valg mellem pest og kolera, for en offentlig indrømmelse af, at risikoen for nedskrivninger eksisterer, kan forværre risikoen for, at det sker, men at nægte, at den overhovedet eksisterer, ville være direkte uansvarligt for en tilsynsmyndighed.
Og så er der spørgsmålet til en billion dollar. Bag lukkede døre har diskussionen handlet om tælleren. Hvilken form for kapital ligger bankerne inde med? Jo længere de enkelte lande kæmper for deres egne forbehold, i jo højere grad bliver alle klar over, at ikke alle banker er lige, og markedets bekymring vil vokse. Men vi bør også bekymre os om nævneren. Hvilken risiko er der forbundet med aktiverne på balancerne, og kan man stole på vægtningen af de risici, der anlægges for de aktiver? Hvis amerikanske banker har risici, der vægtes 50 % højere end europæiske, giver man så europæiske banker lov til helt grundlæggende at forvanske risiciene på deres balancer?
Finanskrisen burde have lært os alle at værdsætte gennemsigtighed. Disse stresstest skaber ikke gennemsigtighed for indskydere, investorer, låntagere og skatteydere, og det er til grin.
Sven Giegold
Hr. formand, hr. Barnier, mine damer og herrer! Årsagen til, at stresstestene af bankerne har så afgørende betydning og bliver set på med så kritiske øjne af vores borgere, er, at bankerne er centrale for krisen. Det var bankerne, der investerede enorme beløb uden at tage risiciene i betragtning, hvilket medførte ejendomsbobler i en række medlemsstater, som nu er ramt af krisen. En ting, vi altid betragtede som umuligt, nemlig at markederne måske var mindre godt informeret end mange eksterne observatører, har faktisk vist sig at være rigtigt, og markederne tog alvorlig fejl. Det er tydeligt, at de banker, der forårsagede krisen, ikke var i stand til at træffe de rigtige beslutninger under krisen.
Nu står det også klart, at statsgælden også er vokset enormt under nedturen, for det første på grund af udgifterne til at redde bankerne og de tilknyttede garantier, og for det andet og mere vigtigt på grund af udgifterne til selve nedturen. Dermed bliver det afgørende spørgsmål, om vi har lært noget af betydning af bankkrisen. Bankerne er ikke kun ansvarlige for, hvad der er sket i fortiden, men også for de nuværende vanskeligheder, for markederne fungerer stadig ikke ordentligt.
Udestående krav mellem centralbankerne for i alt 427 mia. EUR har nu akkumuleret sig på konti i Den Europæiske Centralbanks system og TARGET2-betalingssystemet, fordi systemet har interveneret mellem centralbankerne som erstatning for markederne, der ikke fungerer.
På grund af svagheden i banksystemet tøver vi med at indføre de gældsomlægningsforanstaltninger, der er akut behov for i de svagere lande. I en nøddeskal har folk i Grækenland, Irland og Portugal en følelse af, at de lider, fordi strukturen i vores banksystem er svag. Der er gennemført europæiske stresstest gennem de sidste to år. Vi troede, at vi endelig ville høre sandheden. Som det allerede er blevet nævnt mange gange, var stresstestene i 2010 svage, især i forhold til risici for regeringer, som blev næsten fuldstændig ignoreret. Disse stresstest af banker afspejlede ikke virkeligheden.
Billedet er meget det samme i 2011. Selv om vi er taknemmelige for hr. Barniers bidrag, har han ikke forklaret, hvorfor risiciene i forbindelse med statsobligationer hører til handelsbeholdningen, men ikke til anlægsbeholdningen. Forklaringen er altid den samme, nemlig at vi altid har redningspakkerne at falde tilbage på. Men det er bare en skamløs måde at komme en politisk beslutning i forkøbet på. Redningspakkerne kan trods alt ikke bare tages for givet. De skal først godkendes af de nationale parlamenter. Hvis disse redningspakker nævnes som årsagen til, at risici ikke prissættes korrekt, svarer det i praksis til, at nationalisering af privat risiko er et fait accompli.
Desuden har vi stadig ikke en ordentlig stresstest for forsikringsmarkedet. Jeg opfordrer hr. Barnier til også at se nærmere på dette område. Jeg er skuffet over, at Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, som vi etablerede, og som er ansvarlig for stresstestene, faktisk dumpede sin egen stresstest.
Hr. Barnier må holde kursen og behandle sagen med større alvor. Hele sagen virker som et godt eksempel på Bertolt Brechts ord, da han sagde, at det at stifte en bank er en værre forbrydelse end at røve en. Men han tog fejl. Nu må vi lære, at det er meget værre at bære den byrde, som bankernes gæld er.
Paul Murphy
Hr. formand! Den mest grundlæggende svaghed i de foreslåede stresstest er nu blevet nævnt. Det er muligheden for omfattende misligholdelse af statsgæld. Det er bestemt en meget sandsynlig udvikling i lyset af den utrolige mængde gæld, som er blevet læsset over på økonomier, der simpelthen ikke kan betale. Den irske stat er f.eks. på vej til at skylde over 750 mia. EUR inden udgangen af 2014, og vi har en statsgæld på over 120 000 EUR pr. arbejdstager.
Det er ikke holdbart, og den irske stat vil ikke kunne betale på trods af en potentiel sænkning af renten og vores såkaldte redningspakke. Jeg forstår, at tyske banker er eksponeret til Grækenland, Irland, Portugal og Spanien, de såkaldte PIGS-lande, med i omegnen af 400 mia. EUR. Franske bankers eksponering udgør omkring 260 mia. EUR og britiske bankers 300 mia. EUR. Denne enorme eksponering forklarer de brutale spareforanstaltninger, som Kommissionen og Den Europæiske Centralbank har pålagt arbejdende mennesker i økonomierne i EU's periferi.
Som jeg forstår det, vil stresstestene bygge på en formodning om, at bankernes finansieringsbehov forbliver stabile. I lyset af potentialet for en forværring af krisen er det usandsynligt. F.eks. blev 34 mia. EUR trukket ud af de seks indenlandske irske banker i de sidste tre måneder af 2010, hvilket tvang dem til at støtte sig til, hvad der burde være kortsigtet finansiering fra ECB i størrelsesordenen 160 mia. EUR.
Vedrørende omstruktureringen af banksektoren må den mest grundlæggende lektie, som vi skal lære af det, vi har oplevet de sidste par år, og af den store krise, være, at de store finansielle institutioner og banker ikke kan forblive på private hænder. Disse private institutioners jagt på profit har spillet en væsentlig rolle i ødelæggelsen af vores økonomier, hvilket arbejdstagerne har betalt en enorm pris for. De store finansielle institutioner, de store banker må overføres til et demokratisk, offentligt ejerskab. Finansmarkedernes diktatur må standses, og deres enorme ressourcer bør udnyttes til fordel for almindelige mennesker ved at yde lån til små virksomheder, prismæssigt overkommelig realkredit som hjælp til huskøbere osv.
Jaroslav Paška
Hr. formand! Den 18. marts offentliggjorde den nye Europæiske Banktilsynsmyndighed de scenarier og stresstest, den vil bruge til at kontrollere europæiske banker med.
Hvis vi ønsker, at eksperterne skal acceptere resultaterne af disse test, må vi undgå den overfladiskhed og inkonsekvens, der karakteriserede testene af banksektoren i juli 2010. I lyset af at hele den europæiske finansielle sektors troværdighed formentlig vil blive vurderet ud fra, hvor strenge disse test er, ville det være godt, hvis testene var så omfattende som muligt, og hvis deres strenghed afspejler de faktiske risici, som finanssektoren kan blive udsat for i den kommende tid. For at tage det værst tænkelige scenarie i disse test såsom f.eks. en statsbankerot i betragtning bør testene derfor efter min mening ikke undgå en passende vurdering af bankernes eksponering over for specifik statsgæld eller andre bankers gæld. Vi må også sikre en afbalanceret og retfærdig tilgang i forhold til at bedømme de forskellige bankstrukturer og forretningsmodeller i de enkelte medlemsstater og forsøge at sikre, at de nye stresstest så vidt muligt er relevante for hele banksektoren i hver medlemsstat. Kun på den måde kan vi genvinde de finansielle eksperters tillid.
Elisa Ferreira
(PT) Hr. formand, hr. kommissær! I de analyser af bankerne, der blev gennemført i 2010, var det almindelig anerkendt, at et af problemerne ved disse test havde været den fremherskende nationale logik, det være sig med hensyn til metodologi, diagnostik eller valget af kriterier. Senere i den betænkning, som De var så venlig at nævne, og som jeg var ordfører for, bad Parlamentet for en styrkelse af den europæiske dimension i håndtering af bankkriser.
I mellemtiden er Udvalget for Systemiske Risici og Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) blevet etableret, hvilket tyder på, at vi endelig ville give banksektoren en europæisk dimension.
Men de stresstest, vi drøfter, blev omtalt som følger af Rådet den 24. og 25. marts. Jeg vil læse det på engelsk, for det er det dokument, jeg har.
- (EN) "Medlemsstaterne skal forud for offentliggørelsen af resultaterne udarbejde specifikke og ambitiøse strategier til omstrukturering af sårbare institutioner, herunder løsninger inden for den private sektor (...), men også solide rammer i overensstemmelse med statsstøttereglerne for at yde offentlig støtte, hvis behovet opstår."
(PT) Så vedrørende stresstestene er vi igen i øjeblikket - uden nogen klar, forståelig ramme for harmonisering af de forskellige nationale praksisser - i færd med at anbefale, at det er op til medlemsstaterne. Vi styrker igen den nationale dimension i forhold til at finde en løsning og rette op på stresstestene for banksektoren.
Det fører frem til et grundlæggende spørgsmål. Vil vi med denne type metodologi ikke gå glip af en gylden mulighed for endelig at skabe en europæisk i stedet for en national ramme for løsning af problemet med styring?
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Vi lever i en vanskelig tid. Finanskrisen har vist os, hvor vigtigt det er, at borgerne har tillid til bankerne og betalingssystemerne. Stresstest for bankerne er derfor et vigtigt instrument, når bankernes modstandsdygtighed mod uventede chok skal undersøges. Finansiel stabilitet handler om, hvor godt kapitaliseret bankerne er, og hvor modstandsdygtige de er. Vores erfaring viser, at skrappe test forøger tilliden til banksystemet, og testene skal være barske, troværdige, omfattende og have tydelige krav. Eksemplet med Irland viser desværre det modsatte.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af åbenhed og gennemsigtighed med hensyn til offentliggørelse af resultaterne af stresstestene. Offentliggørelse af de individuelle test er meget vigtigt for at styrke borgernes og markedets tillid til bankerne. Som hr. Barnier sagde, handler det om tillid.
Der skal løbende udvikles fremtidige stresstest for at inddrage de faktiske markedsforhold og -risici. Ved at offentliggøre eksponeringen over for statsgæld kan markedsaktørerne foretage deres egen risikovurdering. Det er vigtigt for at styrke markedets tillid til testenes design og troværdighed. Kommissionen, Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici og Den Europæiske Banktilsynsmyndighed bør have en klar opfattelse af, hvad stresstestene skal vise, og de bør kontrollere og sikre, at stresstestenes forudsætninger afspejler risiciene.
Hvis stresstestene afslører, at bestemte banker ikke opfylder kravene, må medlemsstaterne straks gribe ind. Den svenske erfaring med ekspanderende banker i Baltikum viser, at risiciene hurtigt kan akkumulere som følge af voksende ubalancer. Historien har vist os, at der er behov for forsigtighed, men forsinkelser eller tøven over for tilfredsstillende resultater kan være katastrofalt.
Philippe Lamberts
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Stresstest er højeste mode. Vi står midt i en alvorlig økonomisk og finansiel krise, så vi får vores banker til at gennemgå stresstest! Vi har en atomar krise, så lad os få vores atomkraftværker til at gennemgå stresstest! Som om selve tanken om stresstest kan berolige vores medborgere eller finansmarkedet. For alt afhænger jo tydeligvis af det scenarie, de omhandler, og som kommissæren sagde, kan vi ikke påstå, at sidste års finansielle stresstest var særlig troværdige fra den synsvinkel.
Desuden er de atomare stresstest også en stor vittighed, som Deres kollega hr. Oettinger indrømmede her til eftermiddag - de har i hvert fald været det indtil nu - eftersom muligheden for, at et fly styrter ned i et kraftværk, ikke er taget i betragtning. Derfor vil jeg gerne sige, at der tydeligvis er en risiko for sådan en situation, hvor et fly styrter ned i et atomkraftværk.
Kommissæren har sagt, at plausible muligheder bør tages i betragtning, så vi tager ikke muligheden for, at en suveræn stat misligholder sine forpligtelser i Europa, i betragtning. Derfor vil jeg gerne fremføre følgende bemærkning: Enten betragter De det som en mulighed, der skal afvises, og i så fald vil jeg sige, at De nægter at se sandheden i øjnene, for tallene for den græske og irske gæld viser tydeligt, at de stater før eller senere vil være nødt til at omstrukturere deres gæld, eller også forsøger De at vinde tid, og i så fald vil jeg sige, at det er lige så uansvarligt, for jo længere det tager at gøre noget ved problemet, jo mere vil det koste hele samfundet. Derfor appellerer jeg til Deres realitetssans og ansvarlighed i denne sag, hr. kommissær.
De er en ambitiøs europæer. De ved, at de mennesker, hvis stressniveauer bliver testet dagligt, er vores medborgere, som kun alt for godt ved, at vi ikke vil kunne garantere deres eller finansmarkedernes sikkerhed, før vi tager tyren ved hornene. At tage tyren ved hornene i dag indebærer en radikal omstrukturering af den finansielle sektor i Europa. Jeg ved, at De er begyndt, men dette indebærer også behovet for en europæisk budgetmæssig føderation. Men det vil vi drøfte igen i morgen.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, hr. Barnier, mine damer og herrer! Jeg vil starte med at takke for det detaljerede svar på mit parlamentariske spørgsmål af 8. februar om stresstestene, som de relaterer sig til de irske banker.
Vi har afklaret noget i dag, nemlig at troværdighed skaber tillid. Og en alvorlig, redelig og beslutsom tilgang vil hjælpe os til at overvinde troværdighedskrisen. Derfor er jeg nødt til at sige, at jeg ikke tror, at den seneste stresstest er blevet ordentlig evalueret. Konsekvenserne er ukendte. Trods den logiske konklusion, som De har skitseret i dag, står det stadig ikke klart for mig, hvad konsekvenserne af de kommende test vil være. Derfor har jeg tre spørgsmål.
For det første, hvordan kan kommissæren denne gang garantere, at der anlægges en langsigtet betragtning i stedet for den kortsigtede fokus, der blev brugt over for de irske banker?
For det andet, forværres den europæiske statsgældskrise for øjnene af os, som hr. Giegold beskriver det? Denne forværring kan kun testes i bankernes handelsbeholdning med de nuværende stresstest. Men de krav, bankerne holder til udløb, er opført i anlægsbeholdningen. Alligevel er anlægsbeholdningerne ikke omfattet af stresstesten. Hvordan forklarer De denne skelnen?
For det tredje, vil dette ikke endnu en gang medføre en følelse af, at bankernes langsigtede overlevelse er garanteret, fordi vores hovedproblem, statsgældskrisen, ikke bliver ordentligt evalueret?
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for Deres svar.
Det vigtige er at finde den rigtige diagnose, men også at kunne iværksætte den rigtige behandling efter diagnosen. Derfor er vi nødt til at gøre stresstestene mere gennemsigtige og pålidelige - og vi er på vej i den rigtige retning - men vi er også nødt til at gøre responsen mere effektiv.
Vi har brug for solvente finansinstitutioner, et stabilt finansielt system og frem for alt en genoprettelse af adgangen til kredit i realøkonomien.
Banker, der består stresstestene, er ikke undtaget fra at gøre deres bedste for at tackle negative scenarier og forberede sig på stadig mere krævende regulering. Banker, der ikke består testene, må øjeblikkeligt forsøge at finde løsninger, der kan tackle situationen, og de medlemsstater, der ikke allerede har gjort det, må vedtage initiativer, der kan hjælpe dem og bidrage til at rekapitalisere dem eller finde metoder til afvikling.
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed kan komme med henstillinger til at afhjælpe de fundne risici for derved at identificere institutioner, der udgør en systemisk risiko - som skal underkastes en højere grad af tilsyn - og sådan at procedurer for redning, genopretning og afvikling kan følges.
Kommissæren kan regne med vores støtte til disse procedurer, så der kan skabes en ambitiøs europæisk ramme for at gå videre, for en monetær union forudsætter større finansiel integration, men også større skattemæssig og politisk integration.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Hr. formand! Stresstestene er vigtige for at kunne vurdere banksystemets helbredstilstand. Men to forhold er fuldstændig afgørende. For det første kvaliteten af testene og nøjagtigheden af den egentlige vurderingsproces. Jeg vil gerne nævne, at bankerne har haft forskellige forretningsmodeller i forskellige lande. Ligesom i andre lande har bankerne i Rumænien ikke været involveret i transaktioner med giftige aktiver. Men på den anden side har de foretaget ekspansionsorienterede udlån baseret på kortsigtede eksterne ressourcer og ydet finansiering på lang sigt. Men resultaterne var de samme, nemlig tab, stor sårbarhed i de relevante lande og naturligvis manglende ansvarlighed i forhold til risikostyring. Det andet forhold er gennemsigtige resultater af de test, vi vil gennemføre i banksystemerne. Både finansmarkederne og borgerne forlanger denne gennemsigtighed.
Olle Ludvigsson
(SV) Hr. formand! I den urolige periode, vi har oplevet med hensyn til vores offentlige finanser de sidste par år, har vi mistet fokus på problemets rod. Under vores arbejde for at redde de svageste landes offentlige finanser har vi haft en tendens til at glemme, at det er bankerne, der er vores største problem.
Det skyldes dels, at den lange række af katastrofer i banksektoren er hovedårsagen til, at de offentlige finanser i mange lande er så skrøbelige nu, og dels, at mange af de centrale svagheder i banksystemet stadig findes. Vi må finde holdbare løsninger med hensyn til de offentlige finanser i Athen, Dublin og Lissabon. Men disse løsninger vil ikke være meget værd, hvis vi ikke samtidig støtter de europæiske banker, der stadig ikke er i stand til at holde sig oprejst ved egen hjælp. Hvis vi ikke gør den nødvendige indsats nu for at skabe en bæredygtig banksektor, vil det før eller senere medføre så stor en byrde for de offentlige finanser, at selv de stærkeste lande vil have besvær med at klare det.
Det er særlig nedslående i denne forbindelse, at flere lande, som i øjeblikket har robuste økonomier, gør så lidt for at håndtere svaghederne i deres egne banksystemer. De forlanger højrøstet, at Grækenland, Irland og Portugal skal rette op på situationen, men fejer ikke for egen dør, selv om de har ressourcerne. Det er uacceptabelt.
Det er klart, at den igangværende stresstest skal gennemføres på en stringent og gennemsigtig måde, der skaber tillid. Det er lige så klart, at der skal følges op på stresstesten med passende initiativer for at tage hånd om de svagheder, der konstateres. En fælles europæisk strategi herfor ville være meget værdifuld. Jeg forventer, at Kommissionen inden længe vil iværksætte et sådant initiativ på grundlag af de retningslinjer, Parlamentet har foreslået i fru Ferreiras betænkning om krisestyring i banksektoren. Men i sidste ende ligger hovedansvaret på nationalt plan. Alle lande, især de stærkeste, må sikre, at de gør noget ved de mangler, der stadig findes i banksystemet.
Thomas Mann
(DE) Hr. formand, hr. Barnier! EU's stresstest for banker, der blev gennemført sidste sommer, har behov for at blive gennemgået grundigt. Det er tydeligvis ikke nok blot at fokusere på bankernes kapitalgrundlag. Krisens indvirkning på bankernes likviditet skal også undersøges. Lad mig minde om, at banker som Lehman Brothers kollapsede, fordi de fik store likviditetsproblemer. Jeg kan ikke forstå debatten om, hvorvidt resultaterne af likviditetskontrollen skal offentliggøres.
Alle, der insisterer på, at dataene skal holdes hemmelige, underminerer formålet med testen. Der er ingen tvivl om, hvad formålet er, nemlig at forhindre markederne i at miste tillid til de banker, der dumper i testen. Men effekten af at holde offentligheden hen i uvished om resultaterne af testene ville blot være at skabe endnu større usikkerhed. Rygter og halve sandheder stortrives i sådan et miljø.
Selv om folk vil kritisere den nye metodologi og forskellige parametre, må det fælles mål være klart. Gennemsigtighed er afgørende for at fastslå, hvor udsatte europæiske banker er over for krisen. Der er akut behov for bredt funderet tillid, og her må bankerne i egen interesse spille en rolle.
Antonio Cancian
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke hr. Barnier for hans fortrinlige arbejde. Vi er nødt til at genskabe stabilitet og tillid, og jeg tror, at der gøres en enorm indsats for at opnå det. Den juridiske ramme for håndtering af krisen giver hr. Barnier mulighed for at iværksætte en række forebyggende foranstaltninger og håndtere situationen. Vi er nødt til at passe på og modstå den bureaukratiske fristelse til at oprette organer, agenturer eller andre instrumenter, der kunne komplicere tilværelsen i fremtiden.
En koordineret tilgang inden for en overordnet juridisk EU-ramme er afgørende for at forhindre problemer og fremtidige finanskriser og for at give bankerne mulighed for at fungere på en mere ordnet måde og under samme forhold i hele Europa. Efter min mening skal tilsynsmyndighederne vedvarende udvikle standardregler og -procedurer for at sikre gennemsigtigheden.
Men jeg vil understrege, at man skal være forsigtig, når resultaterne offentliggøres. Finansåret 2010 viste klart, hvor følsomt og vigtigt offentliggørelsen af resultaterne er i forhold til konsekvens. Det kan også medføre markedsreaktioner, der virker mod hensigten og forårsager forstyrrelser. Spørgsmålet kræver derfor omtanke og alvorlige overvejelser.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Engang var banker højt agtet i Irland. Nu bliver de rakket ned, og der er ingen grund til at komme nærmere ind på, hvorfor. Jeg er her for at stille spørgsmål, ikke komme med analyser, og jeg har en række spørgsmål.
For det første, skal alle banker stresstestes? For det andet, kan vi være sikre på, at stresstestene fra nu af vil afspejle bankernes virkelige situation? Og for det tredje, hvilken bemyndigelse har Den Europæiske Banktilsynsmyndighed til at gennemtvinge sin vilje over for banker på afveje, banker, der er overeksponeret, banker, der opfører sig uansvarligt osv.?
Sluttelig omtalte hr. Gauzès behovet for at frigøre os fra afhængigheden af kreditvurderingsbureauerne. Hvordan kan vi opnå en så ideel situation hurtigst muligt?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Hr. formand! Tak for muligheden for at stille et spørgsmål. Jeg vil gerne gøre det helt klart, at hvis det ikke var for de foranstaltninger, Kommissionen og kommissæren selv har truffet, er der ingen tvivl om, at situationen i det europæiske banksystem i dag ville have været værre. Men situationen er meget dynamisk. Vi har heldigvis fået løst nogle af problemerne omkring bankernes likviditet, men nye problemer og trusler dukker op. I den forbindelse vil jeg gerne spørge kommissæren, om De kan give os Deres aktuelle tanker om de trusler, der dukker op i øjeblikket, og de trusler, som vi vil blive nødt til at håndtere i den nærmeste fremtid. Jeg vil gerne understrege, at vi heldigvis allerede har lagt nogle af problemerne bag os, men at andre problemer hele tiden dukker op.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! For at vi ikke skal glemme, at disse problemer rammer rigtige mennesker, vil jeg gerne nævne, at jeg mødte en ung irer på flyet til Frankfurt i dag. Han var på vej til Australien på en enkeltbillet, og han er bare én ud af tusindvis, der gør det samme på grund af de økonomiske problemer og problemerne i banksektoren.
Er Kommissionen enig i, at den skade, som Europas troværdighed har lidt som følge af den dårlige håndtering af de første stresstest for bankerne - og dette siger jeg med stor beklagelse - næsten er ubodelig? EU's borgere betragter bekymret, hvad der er sket med hensyn til bankverdenen. Vi har beskadiget tilliden til EU og euroområdet.
Som De ved, har den irske banksektor været igennem anden runde af stresstest, og den nye regering har iværksat en omstruktureringsplan. Der var behov for yderligere 24 mia. EUR. Konsekvenserne for den irske økonomi er nu, at gode virksomheder mangler kapital, fordi bankerne kæmper for at leve op til kravene. Det er en umulig situation, og jeg vil bede kommissæren om at gøre noget.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! De tidligere stresstests manglende troværdighed komplicerer gennemførelsen af de næste test. Krisen i Irland har ændret de nye data i det europæiske banksystem betydeligt. Set i det lys må fremtidige test være langt mere præcise med hensyn til at fremlægge information. De nationale myndigheder må iværksætte handlingsplanerne med det samme. Det ville derfor løse problemerne fra stresstest generelt. Vi bør ikke forvente at se banker dumpe testen. De nye test skal fremhæve svaghederne i banksystemet og samtidig pege på, hvor der er behov for at konsolidere kapitalen. Jeg vil understrege vigtigheden af, at Kommissionen vedtager en rimelig metode til at gennemføre stresstestene i alle medlemsstater uden undtagelse.
Sluttelig finder jeg informationen fra Kommissionen om de betydelige ændringer, den har foreslået, nyttig.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Hr. formand! Dette emnes vigtighed demonstreres bedst af, at tre medlemmer af Kommissionen har rettet lignende spørgsmål til Kommissionen. Det er ikke tilfældigt, for hvis vi gennemfører en stresstest i stil med den fra sidste år, som ikke har genskabt tilliden til den europæiske banksektor, kunne det beskadige EU's troværdighed. ESRB's og EBA's arbejde med at forberede testen lader til at være forsvarligt, både i forhold til den forenede metodologi og den måde, hvorpå den gennemføres.
Men jeg har stadig ubesvarede spørgsmål, selv efter kommissærens svar. Tager udvælgelsesprocessen f.eks. højde for grænseoverskridende forretnings- og aktionærforbindelser foruden forskellige forretningsmodeller? Et andet spørgsmål er, om man kan sige med fuldstændig sikkerhed, at en sådan række stresstest ikke vil ignorere nogen bank, hvis aktiviteter kan udgøre en risiko for den europæiske økonomi?
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg vil takke alle, der har taget ordet på dette sene tidspunkt, for at bevise Parlamentets årvågenhed, jeg vil endda sige intelligens, i forhold til dette vanskelige emne.
Lad mig starte med straks at vende tilbage til det spørgsmål, som fru Gáll-Pelcz netop tog op. Hun talte om Kommissionens ansvar - jeg er vant til at leve op til mit ansvar - og jeg vil påpege, at disse stresstest, der bliver gennemført i dag, er udarbejdet af den nye myndighed, som vi har etableret i fællesskab, Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, og det er den, der har ansvaret for dem. Vi samarbejder naturligvis tæt med EBA, og ligesom Den Europæiske Centralbank har vi været med til at udarbejde denne nye omgang test sammen med EBA, men det er EBA, der har hovedansvaret.
Hr. Zemke stillede et ret bredt spørgsmål om fremtidige trusler og risici. For det første tror jeg ikke, at man kan tale om ingen risiko, hverken på dette område eller med hensyn til miljø. Jeg tror, det er meget vanskeligt at forudsige fremtiden, og jeg vil sige til hr. Zemke, at vi trods alt ved, at markederne bevæger sig langt hurtigere end demokratiets tidsalder, end vores tidsalder, uanset hvor hurtigt vi bevæger os, eller hvor hurtigt og effektivt vi ønsker at bevæge os.
Men hvordan kan vi være bedre forberedt, end vi var for fire år siden, da vi stod over for den krise, der stammede fra USA og næsten skyllede alting væk? Ved at oprette værktøjer, rammer for styring, tilsyn, ansvar, gennemsigtighed - alt det, vi manglede, alt det, der havde været en del af den meget stærke bølge af ultraliberalisme, som først skyllede hen over verden i 1990'erne, og alt det, der blev delvist ophævet ud fra en tåbelig forestilling om, at markederne kunne regulere sig selv.
Inden for rammen af G20 og måske ved at gå længere på nogle områder, end G20 bad om, er vi i dag tålmodigt ved at genskabe den styring, regulering, gennemsigtighed, jeg ville simpelthen sige moralske - hvis jeg kan bruge det ord - eller etiske rammer og værktøjer, der i høj grad har manglet i finansmarkedets struktur i omkring 15 år.
Derfor er Deres forståelse af situationen vigtig og Deres rolle i etableringen af egentlige europæiske tilsynsmyndigheder - fru Goulard nævnte Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici - meget vigtig.
Derfor - og dette siger jeg også til hr. Gauzès, som nævnte kreditvurderingsbureauer - inddrager vi dette initiativ, det konkrete emne for aftenens møde, alt det, vi tålmodigt foretager os uge efter uge i forbindelse med det store europæiske projekt for finansiel og økonomisk styring, og der ligger endnu mere arbejde foran os. Jeg har ikke noget problem med at bruge ordet føderation i forbindelse med dette store projekt - jeg tror, det var hr. Giegold, der brugte det tidligere. Vi må i højere grad kombinere vores energi og politikker, og nogle gange må vi gå længere end blot koordinering.
Jeg er enig med hr. Gauzès i vigtigheden af at fortsætte reformerne i forhold til kreditvurderingsbureauerne. Vi arbejder på en tredje reform, som vil supplere de foregående to. Hvad angår det emne, hr. Gauzès tog op, den overdrevne afhængighed af kreditvurderinger, vil vi om ganske kort tid, i begyndelsen af juli, afskaffe en række vurderinger. Vi vil afskaffe flere henvisninger til vurderinger for at forhindre bankernes overdrevne afhængighed af vurderinger, og faktisk ikke kun bankernes. Vi vil altså arbejde med sagen.
Fru Goulard henviste til hr. Kings og hr. Enrias bemærkninger, som jeg har noteret mig. Jeg takker hende for at have henledt min opmærksomhed på deres bemærkninger, som desuden demonstrerer en proaktiv tilgang, en tilgang i forandring, hvilket glæder mig meget. Jeg vil også gerne takke hende for at have nævnt den meget vigtige rolle - og vi ved, hvor meget vi skylder fru Goulard - som Udvalget for Systemiske Risici spiller. Vi må arbejde med alle disse aktører og med EBA, og vi må naturligvis tage den rolle, som Udvalget for Systemiske Risici spiller, i betragtning, så vi kan anvende stresstestene konsekvent, og så vi lærer af dem.
I sidste ende vil det være op til medlemsstaterne, ikke EBA, at lære det, der skal læres, ved at indføre betingelser og bagstoppere, som vi vil overvåge nøje i tiden lige efter stresstestene.
Da de tre europæiske tilsynsmyndigheder og Udvalget for Systemiske Risici blev etableret, sagde jeg, at vi skulle afprøve fundamentet ved at prøve at gå på det. Det er det, vi er ved. Jeg mener, at EBA gør et godt stykke arbejde under hr. Enrias ledelse. Det samme gælder de andre myndigheder, Udvalget for Systemiske Risici og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA). Tidligere nævnte De testene i forsikringsbranchen. EIOPA er ved at forberede en række test i den branche, ligesom EBA gjorde for bankerne.
Hr. Giegold nævnte et følsomt og meget vigtigt emne, ligesom hr. Karas og hr. Schmidt gjorde tidligere, nemlig et chok baseret på statsgæld. Som jeg allerede har sagt, og jeg vil ikke sige mere om sagen i aften, har EBA fået til opgave at udarbejde og udvikle testene. EBA mente, at et chok baseret på anlægsbeholdningerne var urealistisk, så der var ingen grund til at gennemføre test af anlægsbeholdningerne. Det eneste, jeg kan sige, er, at vi er i dialog med EBA, vi er fast besluttede på - hr. Giegold vil tage ved lære af denne nye runde med test, ligesom vi tog ved lære af den tidligere runde, som var utilfredsstillende - og vi har en ambition om - hr. Sánchez Presedo bad mig om at udvise ambition - at stille krav og stå fast i denne dialog, samtidig med at vi skal respektere EBA's beføjelser og uafhængighed, ligesom vi i Kommissionen forlanger respekt for vores egen uafhængighed. Min ambition er at reflektere rationelt over, hvad vi har lært af denne runde test, som vil slutte i juni, og at lære så meget som muligt af vores dialog med EBA for at forbedre den følgende runde.
Ligesom hr. Giegold nævnte hr. Mann vurderingen af likviditetsrisikoen. Som De ved, indgår vurderingen af likviditetsrisikoen i selve stresstesten, hvis resultat vil blive offentliggjort. I starten af året bekendtgjorde Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, at den ville gennemføre en separat tematisk undersøgelse af likviditetsrisiciene i EU's banksektor som led i dens faste risikovurderingscyklus i første kvartal af 2011. Derfor vil den tage sig af dette spørgsmål i en parallel kontekst så at sige.
Hr. Karas opfordrede sine kolleger i Parlamentet og Kommissionen til at integrere alt, hvad vi foretager os, i langsigtede strategier, og jeg vil gerne sige til hr. Karas, at det er et generelt princip, som jeg støtter, og det er også i den ånd, jeg arbejder med mine team for at fremsætte alle de nye lovforslag, der er en del af den finansielle og økonomiske styring, som vi har brug for. Det gælder specifikt for spørgsmålet om styring, for det, vi vil gøre i forhold til aktionæransvar - vi arbejder ud fra et langsigtet perspektiv - og for det, vi ønsker at gøre i forhold til afvikling af banker, som jeg sagde tidligere til fru Ferreira. Det gælder også for et andet emne, som jeg tænker på, og selv om De ikke har nævnt det, er det en af årsagerne til krisen, nemlig de uanstændige lønninger og bonusser, som var endnu højere, da der blev løbet større risici, eftersom dem, der løb risiciene, vidste, at alle mulige andre ville betale for dem.
Når vi gennemgår anvendelsen af de nuværende retningslinjer for løn og bonusser og ser, hvor der er mangler, vil jeg bestemt sørge for, at de bliver gennemført og anvendt i hver eneste medlemsstat i de kommende uger, som mange af Dem har bedt om. Når jeg siger, at jeg overvejer nye retningslinjer på området, er det netop for at tage hånd om en af årsagerne til krisen - den vanvittige villighed til at løbe en risiko - og gøre dem, der er involveret i banksektoren, mere fornuftige og ansvarlige igen.
Fru Ferreira og hr. Lamberts argumenterede for, at stresstestene er inkonsekvente. Jeg har sagt, hvad jeg mener om manglerne i de tidligere test. Der er brug for større konsekvens og mere Europa i forbindelse med anvendelsen af testene, og derfor vil peer review-undersøgelsen sammen med EBA også være meget nyttig.
Hvad angår spørgsmålet om en harmoniseret ramme for afvikling af banker, vil jeg sige til fru Ferreira, at det netop er, hvad vi arbejder på. Jeg kan bekræfte, at vi vil fremlægge vores forslag, inden sommeren er slut, og at vi på en meget konkret og oprigtig måde vil henholde os til mange af de forslag, De er kommet med.
Flere af Dem, bl.a. hr. Ludvigsson, fru Ford, hr. Cancian og lige før fru Băsescu, har opfordret til, at testene skal være - og jeg gentager, hvad jeg hørte - strenge, troværdige og gennemsigtige. Lad mig gentage, at i den overordnede sammenhæng med denne finansielle og økonomiske styring, som vi er i færd med at etablere sammen, vil 2011-testene blive strengere, mere troværdige og mere gennemsigtige end den tidligere runde, og vi vil bygge videre på det, vi lærer af 2011-runden, og på undersøgelsen af den for at sikre de efterfølgende trin i stresstesten for banksektoren bliver endnu mere effektiv, streng, troværdig og gennemsigtig, som De har bedt om.
Formanden
Mange tak, hr. Barnier. Forhandlingen har trukket lidt ud. Det tjener Dem til ære, at De har besvaret hver enkelt taler. Men i fremtiden bør vi måske af pædagogiske årsager aftale, at kommissæren i sit afsluttende indlæg kun besvarer de talere, der stadig befinder sig i Parlamentet. Det ville spare lidt tid. Den sidste forhandling har faktisk ført os helt frem til grænsen for den tid, vi har til rådighed.
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Zigmantas Balčytis
Som vi kan se i dag, lykkedes det ikke for de stresstest for banker, der er aktive i EU's medlemsstater, som blev gennemført sidste år, at afdække sandheden om situationen i sektoren. Det irske eksempel har vist, at denne kontrol grundlæggende set var upålidelig. I år blev der gennemført en lettere forbedret test, og vi afventer alle resultaterne af den. Jeg føler, at for at genskabe EU's borgeres tillid til banksystemet og finanssystemet generelt og for at sikre hele den europæiske finansinstitutionelle rammes troværdighed skal den nyligt oprettede Europæiske Banktilsynsmyndighed tildeles langt større beføjelser og en vigtigere rolle. Jeg mener, at testene skal udføres systematisk og omfatte det bredest mulige udvalg af risikoelementer - de er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Den Europæiske Banktilsynsmyndighed bør også fastlægge klare procedurer og have lejlighed til at træffe beslutninger, der er obligatoriske for bankerne, hvis de gennemførte test afslører, at bankerne er finansielt ustabile eller usikre.
Csanád Szegedi
Det er interessant, at efter at stresstestene mislykkedes, var pressen fyldt med falske historier om deres succes sidste år - det skyldes tydeligvis også Kommissionens rænkespil. Og nu kræver ikke kun vi, men alle fra De Liberale til PPE en forklaring på fiaskoen. Men de søger en løsning i urigtige svar, f.eks. i form af yderligere statslige kapitaltilførsler til bankerne eller fortsat centralisering i Bruxelles. Men den faktiske årsag til fiaskoen er netop, at bureaukratiet i Bruxelles ganske enkelt ikke er i stand til at hjælpe os på en effektiv måde i de fleste af livets forhold. Så efter fiaskoen skulle de ikke ønske at trække flere licenser tilbage fra medlemsstaterne og spilde milliarder af euro på at etablere nye mastodontiske myndigheder. I stedet burde de indrømme, at Europa ikke kan eksistere som Europas Forenede Stater, og at jo mere magt der gives til Bruxelles, jo mere vil effektiviteten forringes.
