Izid vrhunskega srečanja 7. maja 2010 in srečanje odbora ECOFIN - Kakšen je politični pomen strategije EU 2020 v sedanji finančni in gospodarski krizi? - Posledice finančne in gospodarske krize za strategijo EU 2020 in za njeno upravljanje - Kakšen je politični pomen strategije EU 2020 v okviru sedanje finančne in gospodarske krize? (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je:
skupna razprava o mehanizmih za okrepitev gospodarskega reda,
izjave Sveta in Komisije: Izid vrhunskega srečanja 7. maja 2010 in srečanje odbora ECOFIN [2010/269(RSP)],
vprašanje za ustni odgovor Svetu in Komisiji: Kakšen je politični pomen strategije EU 2020 v sedanji finančni in gospodarski krizi? - B7-0213/2010), - B7-0214/2010),
vprašanje za ustni odgovor Svetu: Posledice finančne in gospodarske krize za strategijo EU 2020 in za njeno upravljanje - B7-0301/2010),
vprašanje za ustni odgovor Svetu in Komisiji: Kakšen je politični pomen strategije EU 2020 v okviru sedanje finančne in gospodarske krize? - B7-0219/2010), - B7-0220/2010).
Diego López Garrido
Gospod predsednik, vsi se zavedamo, da živimo v obdobju izjemnih finančnih pretresov. Tako je nekaj mesecev, začetek pa ne sega le nekaj mesecev nazaj, ampak več let, ko se je v Združenih državah pojavila hipotekarna kriza.
Kriza tako izvira iz finančne krize v zasebnem sektorju finančnega sistema, ki je hitro postala nekaj, kar je prizadelo realno gospodarstvo v obliki globoke gospodarske krize, ki je bila v tehničnem smislu globoka recesija. Ta je obsegala zmanjšanje proizvodnje in znatno povečanje brezposelnosti, ki je bilo posebno resno v tistih državah, kjer so imeli sektorji premoženja ali stanovanjske gradnje pomemben vpliv.
Države članice in centralne banke so se takoj odzvale, da bi preprečile sesutje finančnega sistema, in prav tako je prišlo do odziva v zvezi z realnim gospodarstvom.
Odziv je imel seveda posledice na področju javnega gospodarstva in javnih financ. Sedaj ne govorimo več o zasebnih financah, ampak o javnih financah. Najprej, imeli smo krizo finančne stabilnosti na javnih računih, ki je bila posledica zelo izrazitih primanjkljajev.
Prav tako smo imeli krizo na področju državnih obveznic. Ta zadnje mesece prihaja na površje, spodbujajo pa jo aktivnosti zelo nestanovitnih trgov, ki so včasih celo očitno špekulativni. Te aktivnosti so prav tako povzročile znatno povečanje obresti, ki jih trgi zahtevajo od držav članic, ko bodo izdajale obveznice. Nadalje, to je očitno prizadelo celotno evrsko območje in je zato postalo problem, ki prizadeva ne eno, dve ali tri države, ampak stabilnost celotnega evrskega območja.
Takšno je stanje. To so vsi dogodki ali diagnoza dejstev, ki jih je Evropska unija upoštevala, da bi se odzvala in ukrepala v odgovor na to, in menim, da je EU pravilno ukrepala skozi celotno to obdobje. Morda se je zdelo, da odločitve sprejema počasi. Morda se je včasih zdelo, da je grozno počasna pri sprejemanju nekaterih odločitev, a dosegla je prave rezultate, rezultate preudarnih ukrepov EU in, še pomembneje, usklajenih ukrepov EU.
Čeprav se morda zdi, da nam različni ukrepi zastirajo pogled na celoto, pa menim, da je EU za dane okoliščine ustvarila primerno strategijo, ki mora vključevati nekaj kratkoročnih ukrepov in se usmeriti bolj srednje- in dolgoročno, saj gre za preprečevanje, da bi se takšna kriza še kdaj pojavila.
Kakor smo že povedali, med kratkoročne ukrepe sodi injekcija javnega denarja in usklajevanje s strani Evropske unije: to, kar poznamo kot evropski načrt za oživitev gospodarstva, ki ga podpira Komisija; načrt ki usklajuje te sedanje ukrepe, ta šok terapija, ki jo sprejemajo države članice, da bi omejile škodo, ki jo je povzročila ta huda kriza, a je ne odpravi.
En dokaz tega kratkoročnega ukrepa je nedvomno pomoč Grčiji, ki jo je Komisija že več mesecev prej posvarila o zahtevnem položaju njenih javnih financ. Svet Grčiji podaja vrsto priporočil v zvezi s členom 126(9) Pogodbe o delovanju Evropske unije, Svet in Komisija pa spremljata tamkajšnje dogodke.
Priporočila se ne dajejo le v zvezi z likvidnostjo njenih javnih financ, ampak tudi glede strukturnih reform in pokojninskih sistemov in potrebe po izvedbi reform v zdravstvenem sistemu. Potem pa je prišel 23. april, ko je bil v zvezi z Grčijo sprejet mehanizem za ukrepanje. Včeraj se je ta mehanizem prvič jasno pokazal s tem, da so države EU Grčiji po sistemu tega dogovorjenega mehanizma poslale sredstva.
To je zato prvi izraz kratkoročnega ukrepanja, ki je bistven, ko je država članica v resnih težavah, kot je sedaj Grčija.
Seveda moramo imeti tudi v kratkoročnem smislu - in to je bilo zelo jasno izraženo v vprašanju za ustni odgovor, ki so ga postavili gospod Daul, gospod Verhofstadt, gospod Schulz in drugi - strategijo, ki nas bo rešila iz krize. To mora biti izmerljiva in nadzorovana strategija in seveda mora biti usmerjena v izogibanje zelo resnim težavam javnih financ, ohranjati pa mora tudi cilj rasti.
Vendar pa očitno kratkoročna strategija ni dovolj. Izvesti moramo srednje- in dolgoročne ukrepe. V evropskem gospodarstvu imamo strukturne probleme; strukturne probleme, ki so navsezadnje povzročili slabitev Evrope vpričo izredno nestanovitnih razmer izrednih finančnih pretresov.
Evropska unija izvaja in predlaga ukrepe v srednje- in dolgoročnem smislu, kar je pomembno poudariti. To je najprej tako, ker bodo odgovarjali vrsti krize, ki se je pojavila kot posledica teh resnih gospodarskih razmer, ki vplivajo na celotno EU in zlasti na sistem evrskega območja. Da bi se lahko odzvala na krizo v finančnem sektorju, je Evropska unija načrtovala vrsto ukrepov, o katerih bomo v naslednjih nekaj dneh razpravljali v Parlamentu: sveženj za nadzor, ki upam, da bo sprejet čim prej. Prav tako upam, da bosta Svet in Parlament dosegla sporazum v zvezi s tem. Kot del tega svežnja ali v zvezi z njim je Svet za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin) včeraj sprejel ukrep: ureditev hedge skladov, alternativnih skladov in skladov z visoko stopnjo tveganja. Tu imam v mislih vprašanje gospe Harms in gospoda Cohn-Bendita, ki temu vidiku polagata veliko poudarka.
Prav tako je treba upoštevati vidik ukrepanja v G20, ki izvaja tudi, kar je bilo dogovorjeno v G20.
Enako smo povedali, da ima Evropska unija strukturne slabosti in da so potrebne strukturne reforme. Strategija Evropa 2020 je ciljno usmerjena v to in temelji na zavezanosti držav članic, da se lotijo določenih ciljev skozi vrsto enotnih smernic. Te smernice bodo spremljali nacionalni načrti, ki bodo oblikovani v tako imenovanih načrtih reform. Prav tako bi bilo treba povedati, da so poleg strategije Evropa 2020 pomembni tudi ukrepi, ki jih Komisija sprejema v zvezi s celotnim proizvodnim sistemom. V svojem sporočilu z dne 12. maja je predlagala usklajevanje ekonomskih politik.
Strategija Evropa 2020 je zato način odzivanja na osnovni problem v produktivnem gospodarskem sistemu, preprečevanja teh temeljnih slabosti v sistemu v prihodnosti in ustvarjanja konkurenčnosti ter produktivnosti gospodarskega sistema Unije. Prav tako je to način prizadevanja za cilje tehnološke dodane vrednosti z upoštevanjem socialnega vpliva in tako potrebe po specializaciji trga dela, zaposljivosti in tudi boju proti podnebnim spremembam.
Vendar pa tu ne gre le za problem z zasebnim finančnim sektorjem s produktivno strukturo in v osnovi z zasebnim sektorjem: gre za problem javnih financ, ki je tudi žarišče še enega vidika srednje- in dolgoročnih ukrepov EU. To so ukrepi v predlogu Komisije z dne 12. maja, o katerih je Svet Ecofin začel razpravljati včeraj in bo z razpravo nadaljeval. Ti ukrepi so ciljno usmerjeni v ohranjanje proračunske discipline, zagotavljanje skladnosti s Paktom za stabilnost in rast ter z ustvarjanjem ukrepov za rešitev in preprečevanje krize.
Ob upoštevanju tega je bila ustanovljena delovna skupina, ki se bo prvič sestala v petek, 21. maja, in ji bi predsedoval predsednik Van Rompuy. Njen cilj je proračunska disciplina in uporabljala bo dokument Komisije o usklajevanju gospodarskih in proračunskih politik, ki ga bo predstavil komisar Rehn.
To je povezano z vsemi dolgoročnejšimi ukrepi, v katere moramo vključiti tudi razpravo, ki se v EU začenja o davkih na dobiček v finančnem sektorju in davku, o katerem začenjajo razpravljati celo G20, in to je davek na finančne transakcije, o katerem tako razpravljamo v EU. To je nekaj, kar v svojem vprašanju poudarjata gospa Harms in gospod Cohn-Bendit.
Glede te teme bi bilo treba povedati, da institucije Evropske unije delajo v tej smeri. Decembra lani je o tem razpravljal Evropski svet. Mednarodni denarni sklad je dobil nalogo, da izvede študijo o davku na mednarodne finančne transakcije. O tem je marca razpravljal Evropski svet, Komisija je to predlagala 1. aprila, prav tako pa je o tem razpravljal Svet Ecofin.
To je zato še en ukrep, o katerem bo nedvomno govora na G20 in ki je izredno pomemben; to so, kakor sem jih imenoval, srednje- in dolgoročni ukrepi, ki jih je predlagala EU. Včeraj je bila na primer na srečanju na vrhu med EU in Latinsko Ameriko v Madridu predlagana tudi reforma finančnega sistema. Z drugimi besedami Evropska unija sproža ta vprašanja na vseh forumih, ki se jih udeleži.
Na kratko, gospod predsednik, za premik proti temu, kar je bilo opisano kot gospodarsko upravljanje Unije, se izvajajo koraki in sprejeti so pogoji. Evropski svet igra v tem aktivno vlogo skupaj s Komisijo in Parlamentom kot zakonodajnim in nadzornim telesom.
Mislim torej, da lahko rečem - da zaključim, gospod predsednik - da je res, da je kriza jasno pokazala slabosti evropske monetarne unije v odsotnosti ekonomske unije, nečesa, kar je določeno v pogodbah, a v resnici ne obstaja. Ostali smo v monetarni uniji, a ne prehajamo k ekonomski uniji. Ti ukrepi, ki jih je kratko-, srednje- in dolgoročno sprejela EU, Unijo očitno peljejo po poti proti ekonomski uniji.
Ta kriza je oslabela naša gospodarstva in je Unijo postavila pred preizkušnjo, a je ni uničila, ni je razdelila. Evropska unija se je odzvala in včasih smo čutili, da je to storila tako zelo počasi, a je ukrepala zanesljivo. Včasih se zdi, da se je obotavljala, a je bila združena, njen namen pa je bil popraviti izzive, s katerimi se trenutno srečujemo, in se jim prilagoditi.
Upam, da bo Evropski svet junija utrdil ta korak proti evropskemu gospodarskemu upravljanju, proti združenemu odzivu EU na to krizo. Zato upam tudi, da bo ustrezno pripravil skupno stališče EU za izredno pomembno srečanje G20 o urejanju finančnega sistema, ki bo v Torontu, in za pomembno razpravo o obdavčenju mednarodnih finančnih transakcij.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospod predsednik, pozdravljam to razpravo o odzivu Evropske unije na krizo in na sedanje in dolgoročnejše izzive gospodarskega upravljanja, ki so pred nami. Začel bom s sedanjimi izzivi in odzivom na krizo.
Pred desetimi dnevi je Evropska unija sprejela nujne odločitve za varovanje finančne stabilnosti v Evropi. To je bil dvojni odziv na poostreno krizo, ki se je spremenila v sistemski izziv za evro. To je bil odziv, ki bi ga imenoval pakt za konsolidacijo.
Prvič, dogovorili smo se glede mehanizma za evropsko finančno stabilnost, ki zagotavlja finančno podporo za do 500 milijard EUR, ki jih bo dopolnjevalo financiranje MDS v razmerju 2:1. Drugič, dogovorili smo se za pospešitev javnofinančne konsolidacije v tistih državah članicah, kjer je najbolj potrebna.
S temi odločitvami je Evropa ustvarila verodostojen sveženj, ki našim državljanom, trgom in širšemu svetu kaže, da bomo branili evro - našo skupno valuto - z vsemi sredstvi.
Tega ne počnemo zavoljo mističnih tržnih sil, ampak zavoljo trajnostne rasti in ustvarjanja delovnih mest v Evropi z zagotavljanjem, da grožnje finančni stabilnosti ne bodo uničile oživitve gospodarstev, ki sedaj poteka - čeprav je ta še vedno skromna in krhka. To je naša odgovornost do naših državljanov in izvajamo jo v zelo oprijemljivem smislu. Včeraj je Komisija, ki usklajuje in upravlja v imenu držav članic evrskega območja, Grčiji dostavila 14,5 milijarde EUR, ki jih je MDS dopolnil s 5,5 milijarde EUR. Dejali smo, da bomo pripravljeni na izpolnjevanje sedanjih potreb po refinanciranju, in denar smo dostavili pravočasno.
Seveda je vse to pogojeno s popolnim in celotnim izvajanjem programa, ki ga je skupaj z grško vlado oblikovala Komisija in v zvezi z ECB in MDS.
Evropska centralna banka je sprejela izredne ukrepe za reševanje napadov, ki smo jih nedavno doživeli na evro. Poleg tega so naše države članice razumele največjo pomembnost javnofinančne konsolidacije za zagotavljanje trajnosti javnih financ in tako predpogoje za trajnostno gospodarsko rast.
Prejšnji teden sta Španija in Portugalska predstavili pomembne nove ukrepe za javnofinančno konsolidacijo, ki so pomembni in težki, a so hkrati nujni koraki za zmanjšanje povečevanja javnih primanjkljajev v letih 2010 in 2011. Komisija bo v naslednjih dveh tednih predstavila vsestransko oceno primernosti novih ciljev in ukrepov.
Naj poudarim, da je hitrejše zmanjšanje javnega primanjkljaja vsekakor temeljni element svežnja za finančno stabilnost, ki ga je 10. marca sprejel Svet Ecofin. Enako je pomembno, da obe državi sprejmeta strukturne reforme, ki bodo prispevale k povečani potencialni rasti, zlasti reforme trgov dela in pokojninskih sistemov.
Medtem ko je javnofinančna konsolidacija takojšnja prednostna naloga po vsej Evropi, pa moramo istočasno uskladiti naše gospodarske in javnofinančne politike z razlikovanjem med državami članicami. Z drugimi besedami, prizadevanja za javnofinančno obravnavo je treba razlikovati glede na davčni prostor in gospodarsko ranljivost.
Države, ki imajo malo ali pa skoraj nimajo javnofinančnega prostora, bodo morale ukrepe izvesti prve in jih pospešiti, medtem ko bodo druge z boljšim javnofinančnim prostorom ohranile svoje manj omejevalne drže javnofinančne politike zavoljo rasti in delovnih mest v Evropi.
Seveda bi bila napaka, če bi sedaj ustavili naša prizadevanja. Spomnimo se, da je bilo prvih 10 let evra uspešna zgodba: to je izhodiščna točka. A kriza je pokazala, da moramo priznati njegove sistemske slabosti. Pritisk med državami članicami ni imel dovolj zob, dobrih časov niso izkoristile, da bi zmanjšale javni dolg, makroekonomska neravnovesja pa so bila zanemarjena.
Ravno to je razlog, zakaj je Komisija prejšnji teden, 12. maja, predstavila velikopotezen sklop predlogov za okrepitev gospodarskega upravljanja v Evropi. Radi bi okrepili preventivni proračunski nadzor, obravnavali makroekonomska neravnovesja in določili trajni in močan okvir za obvladovanje krize. Računam na podporo Parlamenta za te pomembne predloge. Predstavljajo samo srce uspešnosti Evrope 2020 v prihodnjih letih.
Naši predlogi temeljijo na dveh načelih. Prvič, preprečevanje je vedno boljše kot popravljanje - da ne omenim dopuščanja, da se razmere stopnjujejo v krizo, čemur smo bili priča. Drugič, močnejši javnofinančni nadzor bi moral spremljati širši makroekonomski nadzor, da bi prišli do korena in izvora trajnostnega gospodarskega razvoja.
Naši predlogi so ustvarjeni iz treh sestavnih elementov. Najprej moramo okrepiti preprečevalne in korektivne ukrepe Pakta za stabilnost in rast. Ta pomemben temelj krepitve gospodarskega upravljanja je predhodno usklajevanje javnofinančne politike, da bi se zagotovila usklajenost nacionalnih proračunov s skupno dogovorjenimi evropskimi politikami in obveznostmi, da ne bodo ogrožali stabilnosti evrskega območja kot celote in drugih držav članic.
Naj bom glede tega zelo jasen: to ne bo pomenilo pregledovanja nacionalnih proračunov po proračunskih vrsticah. Tega nimamo namena storiti, pa tudi nimamo sredstev za to. Namesto tega bo to pomenilo, da bodo države članice med sabo analizirale in pregledovale široke proračunske smernice in javnofinančne bilance preden bodo vlade Parlamentu oddale osnutek nacionalnih proračunov z zakonito pravico, ki temelji na pogodbi in paktu, da EU izda priporočila in zahteva od zadevnih držav članic popravilne ukrepe.
Nekateri so to kritizirali in dejali, da je to kršenje parlamentarne neodvisnosti. Sam sem nekdanji poslanec nacionalnega in Evropskega parlamenta in popolnoma se zavedam občutljivosti parlamentarnih javnofinančnih pooblastil. Vendar pa lahko vsakdo vidi, da tu ne gre za kršenje demokracije ali parlamentarne neodvisnosti, ampak za zagotavljanje, da bodo naše države članice spoštovale ravno tista pravila, za katera so se prej same odločile: z drugimi besedami, da se bodo ravnale po svojih pridigah.
V oblikovanje gospodarske politike v Evropi moramo vnesti resnično evropsko dimenzijo: ni dovolj, da šele kasneje gledamo mednarodne odločitve. V EU, zlasti v evrskem območju, še predobro vemo, da imajo nacionalne odločitve vpliv, ki sega preko nacionalnih meja, in zato bo pred temi nacionalnimi odločitvami potrebno usklajevanje na evropski ravni.
Drugi osnovni element je preseganje proračunskega nadzora za razširitev in poglobitev nadzora, za reševanje makroekonomskih neravnovesij. Zakaj je to pomembno? Razlike v konkurenčnosti in vrzel med državami evrskega območja s presežkom in s primanjkljajem so se v preteklih 10 letih povečale. To glavni in izvorni razlog za tako močan udarec finančne krize na EU, zlasti na nekatere države članice. Probleme, ki se pojavljajo, bi morali preprečevati in se jih lotevati preden se stopnjujejo v krizo.
Zato predlagamo opredelitev kazalnikov in indikatorjev, določitev pragov za pripravljenost in dajanje priporočil ter po potrebi zgodnjih opozoril. Med te kazalnike bi lahko na primer sodili težnje na področju produktivnosti, stroški dela na enoto in sedanji razvoj na računskem področju.
Samoumevno je, da to ne pomeni, da bi želeli oslabiti izvozno uspešnost katere koli države; seveda ne. Namesto tega je cilj tega ponovno vzpostavljanje ravnovesja gospodarske rasti v Evropi kot celoti. Okrepiti moramo izvozno konkurenčnost, kjer je to potrebno, in domače povpraševanje, kjer je to potrebno in mogoče. To je način, kako igrati kot evropska ekipa za korist celotne Evrope.
Tretjič, zelo jasno moramo pokazati tistim, ki spremljajo evrsko območje, da ne bomo nikoli poraženi. Da bi vsakogar odvrnili od preskušanja naše moči, potrebujemo za države članice evrskega območja trajen in močan okvir za upravljanje krize. Začasni mehanizem, ki je bil vzpostavljen 10. maja, je drzen prvi korak v tej smeri, a srednje- do dolgoročno bo Komisija predlagala trajnejši mehanizem, ki bo predmet stroge politične pogojenosti, in seveda bo črpala iz sedanjih izkušenj. Da, izogibati se moramo moralnim nevarnostim. Zato moramo poskrbeti, da bo ta mehanizem tako neprivlačen, da ne bo nobenega voditelja ali države prostovoljno mikalo, da bi se zatekel k njemu. A nedavne izkušnje so pokazale, da je za morebitni travniški požar bolje imeti pripravljeno gasilsko brigado, kot pa začeti z ustvarjanjem gasilske brigade, ko ta požar postane že velik gozdni požar. Bolje preprečiti kot zdraviti.
Da zaključim, ti predlogi Komisije pomenijo ustvarjanje poti za kvantni preskok v gospodarskem upravljanju v Evropi, prav tako pa bi rad vašo pozornost pritegnil k še eni izredno pomembni odločitvi - sprejeti isti dan, kot smo predlagali te ukrepe - in sicer, predlogu, da Estonija postane članica evrskega območja po lastnih zaslugah. Da vam navedem le en podatek: medtem ko povprečni dolg v Evropi trenutno znaša okoli 75 %, v Estoniji znaša okoli 7,5 % - ne 75 %, ampak 7,5 % - na trajnostni osnovi.
Ta predlog pošilja pomemben znak vsem, da se bo evrsko območje zoperstavilo pritisku s samozavestjo, trajnostne gospodarske in javnofinančne politike pa bodo obrodile sadove za države članice. Na splošno bodo pobude Komisije, ko bodo sprejete, vodile do bistvene poglobitve gospodarskega upravljanja v Evropi in do razumne širitve evrskega območja. Zagotovo je skrajni čas, da "E" v EMU napolnimo z življenjem.
Joseph Daul
Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropa se je končno odzvala. Voditelji držav ali vlad so končno začeli reševati probleme s tem, da so se pred 10 dnevi odločili glede podpornega načrta za našo valuto, evro. To je načrt, ki natančno odraža stopnjo evropske solidarnosti ter tako nasprotuje vsem tistim, ki so vanj dvomili, a je še vedno nezadosten in ga morajo spremljati ukrepi za zmanjšanje naših proračunskih primanjkljajev in ukrepov za pridobitev soglasja med 27 državami članicami o socialnih in javnofinančnih proračunih. Mislim, da to jutro to govorijo vsi in isto stvar ponavljamo že preteklih 14 dni. No, storimo to sedaj! Ta načrt je bil prejšnjo sredo zaključen s sklepom Komisije, ki ga pozdravljam, da korenito poveča nadzor in izvajanje pakta za stabilnost.
Gospe in gospodje, ne bomo se rešili, razen če bomo izvajali te vse te ukrepe. Ne bomo se rešili, razen če bomo imeli politični pogum, ker bo treba sedaj izvesti ukrepe, ki bi jih morali že skupaj izvesti na ravni EU in posamično na nacionalni ravni. To velja za desničarske in tudi za levičarske vlade. Zelo mi je žal, da nemški socialisti niso imeli tega poguma, ko so glasovali v nemškem Zveznem parlamentu o evropskem načrtu za pomoč.
Iz vsega tega se moramo kaj naučiti. Prva lekcija: poznati moramo pravo stanje nacionalnih javnih financ, kot poznamo pravo stanje javnih financ EU. Komisijo prosim, naj stremi k zagotavljanju tega in kaznovanju, ne le plahemu kritiziranju, vsake države, ki ne bo uspela izpolniti te obveznosti. Kakor dobro veste, se na cesti vsi bojijo radarjev, vsi se bojijo kazni, števila točk na njihovih vozniških dovoljenjih. Tako smo ustvarjeni, potrebujemo kazni. To je alfa in omega vsake resne politike na tem področju.
Druga lekcija: 27 držav članic se mora že zelo zgodaj v postopku osredotočiti na svoje proračunske politike. Komisija je to zahtevala prejšnji teden. Sam sem to v tem parlamentu zahteval pred nekaj tedni. Vem, da države članice vznemirja, ko od njih zahtevamo, da se morajo združiti, a od sedaj naprej se morajo navaditi, da bodo vznemirjene, če bodo še naprej ravnale s svojimi javnimi financami, kot da živijo na osamljenem otoku, kot da jih med sabo ne povezuje valuta in tako nujna skupna disciplina.
Dalje, kar velja za nacionalne proračune, velja tudi za socialno in javnofinančno politiko. Ponovno, razumem jezo nekaterih rojakov, ko se od njih zahteva, da se žrtvujejo za druge, ki delajo manj in se prej upokojijo. Tudi to se ne sme nadaljevati. To je tretja lekcija, ki sem se je naučil iz te krize. Evro bo uspešen le, če bomo skupaj dajali sredstva, da to omogočimo. Ne bi nasprotoval finančnemu svetovalcu predsednika Obame, gospodu Volckerju, ki je dejal, da se bo evro sesul, če ne bomo spremenili svoje kulture in vedenja. Gledati moramo dlje od nacionalnih vidikov in proti evropskim vidikom. Premakniti se moramo od kratkoročnih politik, oblikovanih za preprečevanje, da bi naše nacionalne politike padle v javnomnenjskih raziskavah za nekaj točk, na srednje- in dolgoročne načrte, ki jih zahtevajo tudi naši podjetniki, da bodo lahko vlagali in zaposlovali.
Moja skupina zahteva od Evrope, naj se zbudi. Zahteva od Komisije, naj opravi svoje delo, to pa je, da uporabi tehniko korenčka in palice pri državah članicah. Naj finančno nagradi tiste, ki počistijo svoje javne finance, in kaznuje tiste, ki tega nočejo storiti!
Komisija, gospod Rehn, se ne sme bati tega storiti. To bo v korist Evropejcev in držav članic. Glavni problem med našimi sodržavljani, ki se sedaj sproža na vseh naših sestankih, je ta, ali so njihovi prihranki še varni. Razumem te državljane, ki so vse svoje življenje delali za nekaj prihrankov. To je torej prvo zagotovilo, ki bi jim ga morali dati: da so njihovi prihranki zavarovani. To je preprosto tisto, kar mora storiti Komisija; za ta namen je bila ustvarjena.
Le v tem kontekstu bo imela strategija 2020 pomen. Le, če bomo ponovno resni glede namena, če bomo glede javnih financ ukrepali skupaj, bomo lahko zmagali v boju na področju brezposelnosti, izobraževanja, usposabljanja, raziskovanja in inovacij. To sem povedal včeraj in to pravim vsak dan: če je treba varčevati v vseh naših državah članicah, potem moramo biti tudi mi, poslanci Parlamenta in evropski javni uslužbenci, za zgled, če ne nam bo primanjkovalo verodostojnosti.
To je vse, kar imam povedati, in še vedno upam - doživel sem nekaj zelo resnih in zelo globokih kriz -, da lahko ta kriza služi vsaj kot nova izhodiščna točka za Evropo in njene državljane.
Martin Schulz
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ta razprava poteka ob ozadju zelo resnih razmer, ki predstavljajo grožnjo Evropski uniji. Za nami je več desetletij ideologije laissez-faire in to so bila desetletja, ko je bil vsakdo, ki je podvomil v domnevno superiornost kapitalističnega gospodarskega sistema, zasmehovan. Ta gospodarski sistem nas je popeljal v najglobljo finančno in gospodarsko krizo in v krizo zaposlovanja ter v najglobljo krizo morale in legitimnosti institucij od konca druge svetovne vojne.
Ta sistem je napačen. Do določene mere je nemoralen in je tudi izkrivljen. Rad bi vam dal primer, ker mnogo državljanov ne razume žargona, ki sem ga uporabil. Za kaj dejansko gre pri trgu zamenjave kreditnega tveganja in pri zavarovanju kreditnega tveganja? To pomeni, da lahko sklenete zavarovalno polico, ki jo je potem mogoče kupiti in prodati kot blago. Naj to povem v praktičnem smislu. Prepričan sem, da je čudovita kmetija, ki jo ima v lasti gospod Daul, zavarovana proti požaru. Če lahko jaz, Martin Schulz, kupim požarno zavarovalno polico gospoda Daula in če prejmem plačilo namesto njega, ko pogori njegova hiša, potem preprosto potrebujem nekoga, na primer gospoda Cohn-Bendita, ki je pripravljen požgati hišo, in sem preskrbljen.
To je izkrivljen sistem. Treba bi ga bilo odpraviti in te prakse bi bilo treba prepovedati. To so ravno mehanizmi, o katerih razpravljamo, in resnični primeri niso smešni. Eden se nanaša na pokojninski sklad sindikata kalifornijskih učiteljev, ki je želel kupiti nemško letališče preko hedge sklada. Pokojninskemu skladu ni uspelo, a namesto tega je kupil nekaj drugega. Vendar pa je pokojninski sklad nato šel pod stečaj. To je pomenilo uničenje za celo generacijo učiteljev, ki so v sklad vplačevali 40 let. To je realnost gospodarskega sistema, ki je sedaj dosegel svoje meje in ga je treba spraviti na kratek povodec.
Sedaj so na vrsti vlade. To sta povedala vidva, gospod López Garrido in gospod Rehn. Vse to je lepo in prav, a mi smo tisti, ki se odzivamo, mi smo tisti, ki smo bili prisiljeni ukrepati in po mojem mnenju se odzivamo mnogo prepozno. Odzive bi bilo treba na mnogih področjih uvesti na mnogo zgodnejši stopnji in v tem parlamentu smo pogosto pozivali k temu. Sedaj prinašamo predpise za hedge sklade, a kdaj bo ustanovljena evropska agencija za ugotavljanje kreditne sposobnosti? Ali je res običajno, da ameriška agencija za ugotavljanje kreditne sposobnosti ravno v trenutku, ko so špekulacije proti Grčiji dosegle svoj vrhunec, svoj pogled usmeri na naslednjo tarčo in nižjo kreditno sposobnost Portugalske? Kakšne ustanove so to, ki lahko odločajo o usodi celotnih narodov? Treba jih je nadzirati in upravljati. Vendar pa se to ne bi smelo dogajati sedaj. To bi se moralo zgoditi že pred več leti in k temu smo pozivali, a naši pozivi so bili zavrnjeni. Zavrnile so jih tiste vlade, ki danes trdijo, da obvladujejo to krizo.
(Nasprotovanja)
Gospod Langen, vem, da boste danes popoldne predložili spremembo, da bi zagotovili, da v tem parlamentu ne bo potekalo zasedanje v času karnevalov v Nemčiji. To je dobro. Težava je v tem, da ko ste tu, je vsak dan, ko Parlament zaseda, karneval. Res mi je žal.
V EU imamo strukturne primanjkljaje, ki jih morajo rešiti institucije. Domnevno smo ustvarili ekonomsko in monetarno unijo. Vendar pa je resničnost takšna, da imamo monetarno unijo, nimamo pa ekonomske unije. V Evropi imamo ekonomske politike, ki so kot mozaik. Skupaj 16 neodvisnih držav ne more usklajevati svojih ekonomskih politik, med njimi so v območju enotne valute nekatere neskladne z drugimi. To predstavlja veliko tveganje. Arnold Schwarzenegger in njegova prelepa država Kalifornija sta finančno popolnoma uničena, a to sploh ne vpliva na dolar, ker je ekonomska politika Kalifornije del območja enotne valute Združenih držav. Če je ogroženih 2,8 % bruto domačega proizvoda evrskega območja, kot je v Grčiji, bo tu povzročena resna kriza. Znebiti se moramo tega primanjkljaja in zato potrebujemo gospodarsko upravljanje. Vsakdo, ki temu še vedno nasprotuje, ni slišal svarilnih strelov.
Smo sredi izredno resne krize legitimnosti. Ljudje spoznavajo, da je ekonomski sistem spodletel in vanj ne zaupajo več. Spoznali so, da ta sistem vodi narodne in mednarodne ustanove in zato ne zaupajo več niti ustanovam. V tej fazi se mnogo ljudi pred tem globaliziranim evropeaniziranim izzivom vrača v zavetišče nacionalne retorike. To tristransko navzkrižje med krizo zaupanja v naš gospodarski sistem in v naše državne ustanove in umik mnogih državnih ustanov v sprejemanje nacionalnega pristopa namesto iskanja rešitev v mednarodnih strukturah je mešanica, ki v nevarnost spravlja EU kot celoto.
Zato potrebujemo gospodarsko upravljanje in nazadnje potrebujemo tudi moč za izvajanje lastnih predpisov. Nazadnje, gospod Daul, ki predseduje skupini, v kateri so vključeni predstavniki Nee Diemokatie, bi moral biti malo bolj zadržan glede kritiziranja drugih strank.
Guy Verhofstadt
Gospod predsednik, mislim, da nam niti nacionalistična niti marksistična retorika ne bosta zagotovili rešitev, ki jih potrebujemo za krizo, ki jo preživljamo.
(Aplavz)
To, kar sedaj doživljamo, gospod predsednik, po mojem mnenju ni monetarna kriza v Uniji, niti to ni kriza naše enotne valute, ampak je kriza upravljanja EU. To so razmere, v katerih smo sedaj. Šel bi celo tako daleč in dejal, da je to kriza, ki je nastala zaradi obsedenega prepričanja držav članic, da lahko rešujejo težave Evrope s svojim medvladnim pristopom, ko mora biti monetarno območje, gospod predsednik, upravljano z eno metodo, z metodo skupnosti, na podlagi evropskega interesa in ne z združevanjem nacionalnih interesov, kar po svoji naravi predstavljata Evropski svet in Svet Evropske unije.
Sam želim to jutro zato podati tri sporočila. Moje prvo sporočilo, gospod López Garrido, je namenjeno Svetu. Morda bi pozvali špansko predsedstvo, naj povabi člane Sveta, da pokažejo nekoliko preudarnosti glede evrske krize, ker vedno, ko najdemo rešitev za pomoč, je en ali drugi voditelj države ali vlade prisiljen povedati svoje in dejansko sabotirati najdeno rešitev. Zato mislim, da je prva stvar, ki jo je treba zahtevati od Sveta, ta, da je nekoliko bolj diskreten in da pusti Komisiji in Evropski centralni banki, da najdejo rešitve.
Moje drugo sporočilo je namenjeno Komisiji. Menim, gospod Rehn, da ste prejšnjo sredo sprejeli nekaj pogumnih odločitev, ki so bile korak v pravo smer, a Komisija mora iti dlje. Tako imamo za sedaj delovno skupino. Delovna skupina tega Sveta se bo okoli oktobra ali proti koncu leta sestala, da bi predložila rešitve. Po mojem mnenju je to mnogo prepozno. Komisija, ki ima pravico do dajanja pobud, mora pripraviti velikopotezen celoten sveženj v naslednjih tednih ali mesecih. To je treba storiti. Ne smemo čakati, da nam bo delovna skupina Sveta povedala, kaj je treba storiti; Komisija mora prevzeti to pobudo. Komisija mora sestaviti vsestranski sveženj, ki ga bo predstavila Svetu in Parlamentu in ki bo po mojem mnenju sestavljen iz štirih elementov.
Najprej iz okrepitve Pakta za stabilnost in rast. Dejansko to pomeni kazni; sam sem za zamisel gospoda Rehna in upam, da so tudi vsi drugi. Pravi, da bi morala Komisija kot del svežnja dobiti nalogo pregledovanja proračunov, preden jih odobrijo nacionalni parlamenti. To ni stvar subsidiarnosti ali pomanjkanja subsidiarnosti; to je stvar lojalnosti do Pakta za stabilnost in rast in evra. Ne moremo reči, da smo po eni strani člani Pakta za stabilnost in rast in evrskega območja in da po drugi strani naš proračun nima ničesar opraviti z evrom ali da je to strogo nacionalna pristojnost.
Drugič, menim, da mora ta sveženj prav tako vključevati prepričljivo strategijo 2020. Ta, ki jo je sedaj predložil Svet, gospod López Garrido, sploh ni prepričljiva. Ali boste junija prišli do sklepa? Kaj pa boste junija sklenili glede strategije 2020? Ali bo to isto, kot ste sklenili glede lizbonske strategije, ki ni uspela? Ali bo to ponovno odprta metoda usklajevanja? No, če ste resni, morate Komisiji zagotoviti vse instrumente, ki jih potrebuje, da bo dejansko upravljala to strategijo 2020, to ekonomsko strategijo, ki nas mora izkopati iz te krize.
Tretja stvar, ki mora biti zagotovo narejena, pa je, da se ustvari evropski denarni sklad za nadomestitev mehanizma za stabilnost, ki je bil ustvarjen, ker ta mehanizem, kot ste dejali sami, gospod Rehn, ne bo kos nalogi. Ponovno, medvladni mehanizem je bil tisti, ki je bil skovan v svetu Ecofin in je zanj potrebna enoglasnost. Vsako posamezno zagotovljeno posojilo morajo odobriti vse države članice. To je sistem, ki dolgoročno ne more delovati in Evropski denarni sklad, ki bi ga upravljala Komisija in po potrebi ECB, je zato potreben. Vendar pa mu ne smemo prepustiti sprejemanja odločitev, za kar so odgovorne vse države članice v evrskem območju. Nazadnje moramo imeti evropski trg obveznic.
To pričakujemo od Komisije, gospod Rehn. Hočemo, da ste dovolj ambiciozni in pogumni, da na pogajalsko mizo v Svetu in tudi Parlamentu postavite velikopotezen sveženj, ki ga tvorijo te štiri točke.
(Aplavz)
Rebecca Harms
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, moja skupina se je spet odločila, da bo sprejela pozitiven pristop k mehanizmu za finančno stabilizacijo, ki je bil ob koncu tedna kriznih pogovorov dogovorjen v Bruslju pred skoraj dvema tednoma.
Združujemo svojo podporo z jasno zavezo k bolj združeni ekonomski in finančni politiki. To za mojo skupino ni nič novega. Za nas je to tradicija že več let. Vendar pa bi radi s to zavezo, gospod Rehn in gospod López Garrido, doživeli sprejetje resne odločitve, da se ne bomo še naprej le borili s simptomi krize, ampak, da bomo namesto tega reševali celoten izziv, ki ga predstavlja.
Ugotavljamo, da simptome poskušamo reševati že od leta 2008. Banke poskušamo rešiti že od leta 2008, ko je šla v stečaj banka Lehman Brothers. Še enkrat bi rad povedal, da moramo biti iskreni z državljani Evrope. Evro se konec tedna pred dvema tednoma ni stabiliziral. Namesto tega je bilo ponovno rešenih veliko število nemških in francoskih bank. Cene delnic so zelo jasno pokazale, kaj se je zgodilo. Vendar pa moramo izstopiti iz tega kroga reševanja bank, kar nas je stalo več milijard EUR. Ne vemo več, od kod prihaja denar in drznemo si izvajati le majcene korake proti državnemu upravljanju finančnih trgov, pri tem se ravnamo po dogovoru v Svetu za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin).
Osrednji vidik tega, k čemur pozivamo danes, je, da se mora država vrniti na finančne trge in sprejeti zelo odločen pristop. Ne smejo je več v šahu držati banke in špekulanti, zaradi katerih se vsi pritožujejo. Res je, da so banke bistven del sistema, a v tem sistemu mora biti nekaj zelo gnilega, če je mogoče naše države vedno znova prinašati na rob katastrofe in politični sistem to dopušča.
Zelo na kratko bi rad povzel razmere. Sedaj moramo sprejeti jasne odločitve glede določenih vprašanj. Znaki kažejo, da se nekatere države članice EU pomikajo v pravi smeri, a menimo, da bi bilo treba po vsej EU prepovedati slabo aktivo in prodajo brez kritja, da bi bilo treba hedge sklade zelo strogo nadzorovati in da moramo prenehati govoriti o uvedbi davka na finančne transakcije in dejansko storiti nekaj v zvezi s tem. Ta davek med drugim potrebujemo za refinanciranje tega, kar počnemo z javnim denarjem. Sodelovanje bank in špekulantov ne sme biti več le stvar pouličnih govornikov. Resnično lahko zagotovimo njihovo udeležbo z uvedbo tega davka.
Drugo vprašanje, ki me zelo skrbi, je prihodnost usklajene proračunske politike v Evropski uniji, z drugimi besedami, proračunska disciplina. V nemškem kontekstu sem zelo seznanjen s tem pojmom. Vendar pa predlagam, da bi morali ob ozadju obvladovanja krize in glasovanja o strategiji Evropa 2020 ponovno doseči sporazum o tem, kaj dejansko hočemo, kako bi se morale države članice in Evropa predstavljati našim državljanom čez pet ali deset let v zvezi z odgovornostjo države. Ali bi bilo treba evropsko strategijo uporabljati kot oblegalnega ovna proti socialni odgovornosti države? Zelo rad bi vedel, kako vidite vse to: vrtce, šole, univerze, knjižnice, skrb za ostarele, bolnišnice, muzeje in gledališča.
Pred enim tednom je moj kolega, gospod Cohn-Bendit, dejal, da Grčija potrebuje več časa, da izdela načrt za oživitev. Seznanjen sem s katastrofalnimi finančnimi razmerami mnogih držav članic in menim, da nekatere med njimi potrebujejo čas, da bi se odločile, kaj je treba storiti. Kakor sem povedal, bi bila uporaba oblegalnega ovna proti sistemu socialne varnosti zagotovo najslabše, kar lahko Evropska unija stori na tej točki. Vendar pa nam to ne preprečuje, da bi previdno pregledali našo proračunsko politiko za zagotavljanje enakega obravnavanja različnih generacij. Tako kot Zeleni smo vedno znova podprli takšne proračune v Nemčiji.
Še zadnje, kar bi rad povedal. Če bi se morali sedaj odreči svoji podnebni politiki in trajnostnemu razvoju, kakor so navedli nekateri, potem bi v resnici izvajali hudičev načrt. Ne smemo zanemarjati inovacij in podjetij, podnebju prijaznega pristopa v proizvodnji in organizacije javnega prevoza. Z inovacijami, prihodnjo uspešnostjo in trajnostjo moramo varovati delovna mesta, a to veliko stane Uvedba novih davkov je tabu. Vendar pa sem prepričan, da se lahko iz te krize rešimo le, če lahko odpravimo tabu državnega posredovanja, vloge države in potrebe po inteligentnih davkih.
(Aplavz)
Timothy Kirkhope
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, žal je postala značilnost nekaterih, ki govorijo v podporo Evropski uniji, da verjamejo, da je rešitev vsakega problema še več povezovanja. S tem pristopom zgrešimo bistvo. Evropi prepogosto primanjkuje ne dodatnih mehanizmov za izvajanje dogovorjenih politik, ampak politične volje za izpolnjevanje zavez, ki so že bile sprejete, pa se ne izvajajo.
Zato iskreno upam, da pobuda Evropa 2020, ki je zagotovo nujna za reševanje osnovne gospodarske krize, s katero se srečuje Evropa, ne bo spodletela na isti osnovi. Vendar pa nam glede krize evrskega območja pravijo, da Unija potrebuje pristojnosti za pozivanje k predhodni predstavitvi osnutkov proračunov neodvisnih vlad, da bi se izognili podobni krizi v prihodnosti, in uvajanje strožjih sankcij za države članice - a informacije o proračunu bi morale biti že na razpolago; bile so nenatančne in slabo pregledane.
Bi se kakovost informacij in pristojnost tistih, ki podatke analizirajo, izboljšali le zaradi tega, ker je uveden zahtevnejši postopek? Sankcije so bile na razpolago že prej; preprosto jim je primanjkovalo verodostojnosti. Povečanje njihovega obsega ne povečuje verjetnosti, da se bodo uveljavljale. Ali bi potem nove ukrepe jemali resneje? Dalje, izdajanje dolgov, ki je tvegano za povečanje proračuna EU in neposredno zagotavljanje posojanja EU, je nova usmeritev, ki spodbuja načela trdnih javnih financ, ki naj bi bile tu z namenom krepitve.
V ECR bi radi, da je evro uspešen zavoljo tistih, ki so se odločili pridružiti, in tistih v širšem evropskem gospodarstvu, a zato morajo države članice, če smo iskreni, svoje odgovornosti jemati resno in izpolnjevati svoje dogovorjene obveznosti.
S svojim priznanjem Komisija meni, da bodo njeni predlogi pripeljali do pomembne poglobitve ekonomske in monetarne unije. Mali čudež je, da, medtem ko je bil v angleški različici besedila marčevskega vrhovnega srečanja naveden izraz "upravljanje", ki ga je navajala tudi Komisija, pa je bil v francoski različici naveden izraz "vlada". Zdi se, da je za nekatera centralizirana evropska ekonomska "vlada" vsekakor cilj, a to ne bi rešilo težav, s katerimi se srečujemo: to bi bilo slabo za naše državljane, za naše države članice in pravim, da tudi za samo Evropsko unijo.
Lothar Bisky
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, zadnja srečanja Sveta kažejo, da potekajo daljnosežne spremembe. Sedaj doživljamo proces povladenja evropske politike. Lizbonska pogodba je poveličala vlogo Parlamenta in krepitev te vloge. Tudi mi smo spregovorili v čast temu.
Sedaj se med vladami dosegajo temeljni sporazumi in trošijo se nepredstavljivo velike količine denarja. Do sedaj so imeli parlamenti malo besede v tej zadevi in temu moramo narediti konec. Posledica metod, ki jih uporabljajo ljudje v vladi, je bila potrošnja ogromne količine denarja za reševanje bank, ki so same odgovorne za to, da so se znašle v velikem dolgu. Te vlade so rešile kapitalizem igralnic z uporabo davkoplačevalskega denarja. Vendar pa so zavzele zelo neodločen pristop k reševanju zadolženih držav. Nekje jim je uspelo najti 750 milijard EUR. Vprašanje je, ali bodo tiskarne denarja rešile gospodarski razvoj. Menim, da je večja verjetnost, da bodo rešile kapital bank. Vendar pa mora biti Evropska unija več kot le svoboden notranji trg z enotno valuto.
Gospod Barroso ima prav, ko pravi, da lahko brez ekonomske unije pozabimo na monetarno unijo. Vendar pa še ne vidim nikakršnih jasnih osnutkov. Vztrajanje z neuspelim Paktom za stabilnost in rast ima dokaj malo opraviti z občutljivim usklajevanjem ekonomske politike. Česa nam primanjkuje v socialni uniji. Primanjkuje nam trajna in učinkovita preureditev na finančnem področju. Primanjkujeta nam usklajena davčna politika in plačna politika in davek na finančne transakcije. Čeprav o tem davku govorimo že dolgo, ostaja le pri govorjenju.
Čas je, da zaščitimo socialno državo z institucijami EU, ne pa da jo zrušimo. Grki in drugi narodi se bojijo, ker vidijo ukrepe, ki se sprejemajo na socialni strani. Čas je, da se borimo za usklajevanje socialnih standardov na visoki ravni.
Hedge sklade je treba prepovedati, davčne oaze pa odpraviti. Zelo počasi napredujemo v boju proti krizi na finančnih trgih. V smislu hitrosti, s katero ukrepajo špekulanti, delamo mnogo premalo. Med nujnimi primeri, kot so ti, s katerimi se vedno znova srečujemo, je popolnoma narobe nacionalizirati milijarde, ki se trošijo kot izgube, in privatizirati dobičke. Bankam ne smemo dovoliti neposrednega dostopa do denarja davkoplačevalcev s podporo države. Sicer pa mi je jasno eno in to je, da bomo morali v sedanjih pogojih ponovno opredeliti pojem "bančni ropar".
Niki Tzavela
Gospod komisar, rada bi izkoristila to priložnost in se vam osebno zahvalila za vaše težko in učinkovito delo v zvezi z gospodarsko krizi v Grčiji. Prav tako bi se rada zahvalila vsem strankam v Parlamentu za podporo in solidarnost, ki so jo pokazale do Grčije.
Imam tri predloge in zelo poudarjeno bi rada prosila za njihovo podporo. Kar zadeva sprejetje trajnega instrumenta za gospodarsko upravljanje, predlaga inštitut Bruegel Institute, ki je neodvisna skupina strokovnjakov na področju ekonomije, naslednje: Evropska centralna banka bi morala zagotoviti evropske obveznice do 60 % BDP vsake države; to so tako imenovane "modre obveznice" Če obveznice presežejo mejo 60 %, si je treba presežek sposoditi po tržnih pogojih; to so tako imenovane "rdeče obveznice". To je predlog za trajen instrument za gospodarsko upravljanje; ni nam treba ustvarjati novih mehanizmov in tako dalje in zelo hitro ga je mogoče prilagoditi.
Za Grčijo imam dva ad hoc predloga: Mednarodni denarni sklad bi lahko podaljšal dobo za odplačilo posojila Grčiji s treh na štiri leta. Če bi naši evropski posojilodajalci sprejeli enako podaljšanje, bi bilo mnogo enostavneje in bolj realno, da bo Grčija odplačala svoj dolg in da bo to dobro sporočilo za trge. Drugi predlog je naslednji: znesek pomoči Grčiji bi bilo mogoče uporabiti za odplačilo naših obveznic. To bi bilo razumno obvladovanje vprašanja, če bi Evropa sedaj sprostila sredstva, ki bi jih Grčija morala dobiti v prihodnosti, in bi jih uporabila za razvoj grškega gospodarstva. Sedaj je Grčija v obrambnem položaju; poskuša nastrgati denar, da bo lahko zmanjšala svoj dolg. Vendar pa ne moremo hkrati poskušati spodbujati rasti. Gospod komisar, zato mislim, da bi bilo dobro, če bi podprli vzporedna prizadevanja za spodbujanje rasti.
Za zaključek pa bi rad povedal, da upamo, da bo grška kriza edina cena, ki jo bo morala Evropska unija plačati za prenagljeno ustanavljanje gospodarskega upravljanja, ki bi moralo biti ustanovljeno pred desetimi leti. Upajmo, da je grška kriza edina cena, ki jo moramo plačati.
Predsednik
Gospa Tzavela, nisem vas prekinil, ker prihajate iz Grčije in to vprašanje je zelo pomembno, ampak zato, ker ste govorili več kot eno minuto. Prosim, držite se naslednjič svojega časa.
Nicole Sinclaire
Gospod predsednik, ko ste lani postali predsednik tega parlamenta, ste dejali, da boste z vsemi skupinami ravnali enako. V tej zanimivi razpravi sem opazil, da je gospod Schulz porabil dve minuti preveč - vse skupine so porabile preveč časa - a kritizirali ste eno skupino. Ali lahko pojasnite, zakaj je tako?
Predsednik
Rad bi povedal, gospa Sinclaire, da pazim na čas. Ti govori so dejansko trajali nekaj sekund preveč. Poslanka, ki je govorila malo prej, pa je čas najbolj prekoračila, a to sem dovolil, ker predstavlja Grčijo in prav tako je bilo to zaradi mnenja nekoga, ki živi v Grčiji, in ta zadeva se mi je zdela pomembna. Običajno govornikom ne dovolim, da prekoračijo dodeljeni čas, a mislim, da se vsi strinjamo, da je bila izjava gospe Tzavela zlasti pomembna za nas.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Gospod predsednik, morali smo biti na robu gospodarskega brezna, da so lahko voditelji vlad razumeli, da pot naprej ni več nacionalizacije, ampak več Evrope.
Nekateri ukrepi, ki so bili sprejeti, so usmerjeni v to smer, kot je zmanjšanje veto pravic v Evropskem svetu ali začetek evropske javne zakladnice.
Nazadnje, čeprav pozno, pa smo spoznali, da smo vsi na istem in da nima smisla reševati posameznih razmer, zlasti ne z improvizacijo.
Vendar pa se sprašujem, ali je ta odnos odstopanje ali pa je nasprotno začetek resničnega evropskega gospodarskega upravljanja, ker gospe in gospodje, upravljanje je tisto, česar ne potrebujemo. Potrebujemo pristno vlado, če želimo biti zvesti volji ustanovnih očetov.
Parlament mora zato spodbujati vse reforme, usmerjenje v krepitev Evrope, in poskrbeti, da bo proračunska in javnofinančna disciplina resničnost, hkrati pa pozabiti na nostalgično neodvisnost.
Gospe in gospodje, krepitev Evropske komisije in krepitev Parlamenta sta edini pravi recept za gradnjo Evrope, saj bo drugače izginila kot tat v noči.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Gospod predsednik, spoznala sem, da če je kmetija gospoda Daula v ognju, je treba najprej pogasiti ogenj. Zato naša skupina, skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) popolnoma podpira reševalni sveženj, za katerega sta se odločila Svet in Komisija.
To, da je bila odločitev o svežnju v znesku več sto milijard evrov v enem samem koncu tedna neizogibna, je budnica k dejstvu, da so bistvena strožja in skladnejša proračunska pravila, ki jih je treba okrepiti.
Gospod predsednik, Svet je bil soglasen; pokažimo tudi mi takšno soglasnost. Vendar pa žal, ko poslušam gospoda Schulza, predsednika Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu, ugotavljam, da v tem parlamentu ni mogoče najti takšne soglasnosti. Vsi v Parlamentu želimo Evropo s trajnostno gospodarsko rastjo, zadostnim številom delovnih mest za naše državljane in zdrava podjetja. To lahko dosežemo le, če bomo imeli stabilno valuto in stabilno gospodarstvo.
Pakt za stabilnost in rast, ki se uveljavlja, je ključen za velikopotezno strategijo EU 2020. Za oboje zgoraj je uspeh odvisen od razumnega evropskega upravljanja. To je v srcu resolucije, o kateri smo prejšnji teden razpravljali s skupinami v tem parlamentu. Komisar Rehn si zasluži našo podporo in mislim, da je neodgovorno, da naši poslanci iz skupine S&D zavračajo to podporo.
Čeprav neodgovorno vedenje špekulantov ni vzrok za krizo na področju evra, pa jo je zanetilo. Kar zadeva našo skupino, mora komisar Barnier energično delati na svojih predlogih, da zmanjša neodgovorno vedenje na finančnih trgih.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospa Wortmann-Kool se moti v dveh pogledih. Najprej, zagotovo nočemo, da pogori kmetija gospoda Daula. Nočemo, da pogori katera koli kmetija. Radi bi izvedli previdnostne ukrepe, to je naš cilj.
Drugič, zelo podpiramo ukrepe, ki jih je predlagal gospod Rehn. Preprosto je tako, da v nekaterih primerih ne gredo dovolj daleč, ker je večina ukrepov predlaganih šele, ko kmetija gospoda Daula že gori. Po pravici pravite, da moramo preprečiti, da bi kmetija sploh zagorela in to je odločilna točka, o kateri bi rad razpravljal. Gospod López Garrido je danes povedal, da je grozno dolgo trajalo, da so bile odločitve sprejete. Prav tako smo zapravili grozno veliko časa z upoštevanjem sprememb, ki so se zgodile v Evropski uniji v zadnjih desetih letih.
Gospod Rehn je pravilno poudaril, da so se razlike med posameznimi evro državami glede konkurenčnosti povečale in ne zmanjšale. Ne omenjate pa, gospod Rehn, nečesa, kar je za nas izredno pomembno, namreč dejstva, da se vrzel med bogatimi in revnimi v Evropi povečuje. Gospodu Verhofstadtu je to videti kot marksizem, za nas pa je to vprašanje varnosti in socialne politike. Vendar pa to nekaterih ljudi preprosto ne zanima.
Vprašanje je, kako nameravate ljudi prepričati, da bodo sprejeli ekonomske ukrepe in stroge proračunske zahteve, ki jih res predlagate, ko ljudje začnejo spoznavati, da Evropo in evrsko območje zaznamuje vse večja vrzel med bogatimi in revnimi. To je nesprejemljivo in zato je več protestov proti potrebnim ukrepom, kot bi jih bilo običajno.
Zato pozivamo Komisijo in Svet, naj ukrepata. Zmanjšati moramo razlike v konkurenčnosti. Verjamem, da imate popolnoma prav, ko pravite, da moramo uspeti povečati konkurenčnost v državah, kot sta Grčija in Španija. Tu ne gre za poslabšanje pogojev konkurenčnosti v Nemčiji, Nizozemski, Avstriji ali drugih državah, ampak za izboljšanje pogojev konkurenčnosti v gospodarsko šibkejših državah. To je popolnoma prava strategija, a vaš predlog, gospod Rehn, ne vključuje kakršnih koli posebnih ukrepov, da se to uresniči.
Danes ste govorili o reformi trga dela in pokojninskega sistema. To je pravi pristop, a ni dovolj le reformirati trga dela in pokojnin. Upoštevati moramo tudi proračun. Če ne bomo razvili svoje infrastrukture in če ne bomo uporabili vseh sredstev, ki jih imamo na voljo v strategiji Evropa 2020, vključno z zelenimi tehnologijami in tako dalje, ne bomo uspeli doseči tega cilja. Zato vas prosim, da upoštevate dejstvo, da je treba okrepiti konkurenčnost in socialno varnost v Evropi.
Adina-Ioana Vălean
Gospod predsednik, rada bi povedala nekaj o razmerah v tistih državah članicah, ki niso članice evrskega območja, a imajo še vedno enake skrbi. Politični vodje v naših državah prodajajo zamisel, da bi bilo treba članstvo v EU smatrati kot jamstvo proti težkim gospodarskim časom, a resničnost je sedaj pokazala, da je drugače. Evro neprestano napadajo z vseh strani kljub vsem prizadevanjem in vsi dobro vemo, da je svež denar le hitra rešitev mnogo globljega problema. To je izredno resen položaj in potrebujemo izjemne odgovore.
Sprijaznimo se; ni mogoče pobegniti pred globljim ekonomskim povezovanjem in to zato pomeni namigovanje na tesnejšo politično unijo. Ker to neravnovesje vodi do strašnih razlik med državami članicami in, da bi zagotovili finančno disciplino na evropski ravni, potrebujemo dobro upravljanje, sankcije in mehanizme za usklajevanje. Najti moramo načine za spodbujanje investicij, kako pritegniti denar in kako drzno zmanjšati birokratske stroške. Biti moramo priča pametnih ukrepov, ki jih sprejemajo vlade. Na primer, v Romuniji vlada zmanjšuje pokojnine in plače, namesto, da bi zmanjšala birokratske stroške ali denar za politične stranke. V Romuniji imamo več zaposlenih v tajnih službah kot FBI, a namesto tega, da bi zmanjševali tu, zmanjšujemo pri zdravnikih in učiteljih.
Močno spodbujam Komisijo, naj stoji ob predlaganih ukrepi in naj se ne vda pod pritiskom držav članic, ker je mogoče danes le redke smatrati za vzor.
Philippe Lamberts
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, da, potrebujemo odgovorno javno potrošnjo. Da, potrebujemo ravnovesje v naših proračunih. Za to je potrebno odgovorno upravljanje potrošnje in o tem je sedaj mogoče povedati mnogo. Da, seveda, za to je potreben povečan medsebojni nadzor med enakimi. A ne, člani Sveta - in to je, če dodam, namenjeno predvsem gospodom članom, in ne toliko članicam - prevara je, da ljudem pustimo, da verjamejo, da bomo kos sedanjim izzivom preprosto z zmanjšanjem potrošnje, saj bo to zagotovo potisnilo Evropo v recesijo, ki bo zagotovo uničila socialno strukturo, to socialno kohezijo, ki je del identitete EU. Zato, če želimo javne finance ponovno spraviti v ravnovesje, kar je edina možnost, in biti sposobni tudi vlagati - ker to preprosto ni zadeva zmanjševanja primanjkljajev, ampak vlaganja v našo prihodnost - bomo morali najti nove tokove dohodkov. To pomeni skrb, da finančni sektor prispeva, to pomeni uveljavljanje davka na finančne transakcije, a tudi na banke, in to ni stvar izbire enega ali drugega. To pomeni, da je treba tiste, ki so največ pridobili iz teh razmer, pripraviti, da prispevajo - tu imam v mislih energetski sektor; to pomeni prenehanje dajanja daril, kot so vse, davčne reforme, ki so se izvajale, najbogatejšim posameznikom v družbi ali podjetjem, ki izkoriščajo davčne oaze, in resnično poskusiti zatreti davčne prevare. To tako pomeni prekinitev še enega tabuja, gospe in gospodje: ne davčnega tabuja, ampak tabuja neodvisnosti, ki ga boste vi člani Sveta - in žal s podporo skupine Evropske ljudske stranke (Evropskih demokratov) - branili do smrti. Bolje imeti davčno neodvisnost in neuspeh kot pa resnično reševati srž problema.
Nazadnje, glede finančnega nadzora bi rad spodbudil...
(Predsednik je prekinil govornika)
Derk Jan Eppink
Gospod predsednik, predsedujoči je ravno vprašal, ali obstaja strategija za izhod iz te krize, in dejal bi, da obstaja: imenuje se javnofinančni konservatizem. Naš strukturni problem je bil do sedaj, da je prekomerna javna potrošnja trajala predolgo. Javni sektor mnogo let ni imel nadzora. Celo v dobrih časih je nemška vlada gospoda Schröderja presegla zgornjo mejo 3 %, Grčija pa je seveda podrla vse rekorde, ker je grški politični razred popolnoma nesposoben upravljati z denarjem.
Imeli smo Pakt za stabilnost. Kaj je gospod Prodi dejal o Paktu za stabilnost v letu 2002? Veste: bili ste vodja kabineta gospoda Liikanena. Dejal je, da je Pakt za stabilnost neumen. Torej smo ga morali spremeniti. To je bil varuh pogodb. Spremenili smo ga in ga postavili na spolzka tla - in danes vidimo rezultate. EU se bo še mnoga leta srečevala s sledjo javnofinančnega konservatizma in to bo zelo pomembno.
Potrebujemo inovacije, več prostih trgov in več podjetniških veščin, gospod Schulz. Gospod predsedujoči (iz Španije): ali potrebujemo obdavčenje? Ne, to stvari še poslabša. EU potiska v stagnacijo in postali boste nasprotno od Robina Hooda.
Razumem jezo ljudi - ljudi s pokojninami, ljudi s prihranki. Razumem nemške davkoplačevalce. Vedo, da bodo morali plačati, a nemški davkoplačevalci ne morejo vedno plačati. Mislim, da je nekoliko domišljavo od gospoda Verhofstadta (če je še vedno tu), da gospe Merkel pravi, naj preneha govoriti o evru. To je dejal nekdanji vladni voditelj, ki je pokvaril svojo državo. Kaj torej poskuša dokazati?
Patrick Le Hyaric
Gospod predsednik, finančnih trgov ne boste mogli umiriti, ne da bi opustili nedotakljivo načelo, ki ga zagovarjate in to je popolnoma svobodno gibanje kapitala in tako imenovane svobodne konkurence, ki v resnici pomeni nepošteno konkurenco.
Danes se daje na razpolago veliko denarja, a to je dejansko oblikovano za pomiritev finančnih trgov, ljudem pa obljubljate le bolečino. MDS ste pripeljali nazaj v Evropo. Zakaj se o tej odločitvi niste posvetovali z nami? Sedaj si v izkazovanju moči želite dejansko prisvojiti moč s poskusom doseganja, da bi nacionalne proračune pregledala sama Komisija.
Neprestano govorite o primanjkljajih in dolgovih. Zakaj pa nikoli ne govorimo o obstoječih možnostih dohodka? Sedaj imamo primanjkljaj, ker smo skladno zniževali davke na kapital in ustvarjali pogoje za vse bolj neenakomerno porazdeljevanje bogastva. Zato bi morali ukrepi, ki jih je treba sprejeti, vključevati dopolnitev statutov in vloge Evropske centralne banke. Potrebujemo resnično solidarnost...
(Predsednik je prekinil govornika)
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, koliko časa bo evro trajal v svoji sedanji obliki? Ali gremo morda proti destrukturiranju v roku enega ali dveh let?
Ne strinjam se s tem, da se ustvari nov dopolnilni primanjkljaj v višini 750 milijard EUR za pokritje prejšnjega ali da so ti ukrepi zadostni za gradnjo socialno gospodarske prihodnosti 500 milijonov Evropejcev, niti se ne strinjam z dogmo reševanja evra, kakršna je sedaj, ker bi bilo treba to storiti tako, da bi evro ohranili čim nižje in zmanjšali obrestno mero za injiciranje kapitala v produktivne investicije za naše industrije, ki hlastajo za zrakom, namesto v javno financiranje.
Ne strinjam se z Evropsko komisijo, ki pričakuje, da bo pregledala in revidirala računovodstvo proračunov držav članic pred nacionalnimi parlamenti: zbogom neodvisnost. Ne strinjam se z ekonomsko in finančno strategijo, ki ne uspe obravnavati posebnih potreb.
Hans-Peter Martin
(DE) Gospod predsednik, nasprotujem nesprejemljivemu protievropskemu pristopu Sveta. Pritožujete se zaradi krize in sedaj uvajate ekonomski protektorat, medtem ko nosite osrednjo odgovornost za mnoge razloge za krizo. Niste dovolili, da bi se uveljavljali predpisi, ko so bili potrebni. Le en primer tega je Eurostat. Uradniki, ki so predmet tolikšnih obsodb in ki sem jih vedno znova kritiziral na drugih področjih, so zgodaj izpostavili probleme v Grčiji in tudi v Španiji in na Portugalskem. Komisija je pozvala, da mora Eurostat dobiti ustrezna pooblastila za izvajanje preiskav. Kdo je blokiral to potezo? Španci, Britanci - gospod Martin ni prisoten - Nemci, gospod Daul in njegovi ljudje iz Francije in Avstrijci, ker niste hoteli, da bi kdo gledal vaše knjige, ker ste vedeli, koliko skrivajo. To velja tudi za gospoda Grasserja, nekdanjega finančnega ministra, ki se sedaj neprestano pojavlja na nemški televiziji, namesto, da bi bil v Avstriji kazensko ovaden.
To, kar resnično potrebujemo, seveda ni vlada v sili. Ne boste storili tega, kar so Američani razumno storili v podobni krizi, ne boste torej sprejeli zakona Glass-Steagall, da bi povečali kapital bank, dali pod kontrolo bank v senci (conduit banks) in zmanjšali sistemska tveganja. Namesto tega potrebujemo demokratično zakonitost, dvodomni sistem, ki bo končno odpravil nesmisel Sveta, ki je na zunaj tako proevropski, a na znotraj sprejema odločitve brez demokratične upravičenosti, da bomo lahko v Evropi ustvarili pravo demokracijo.
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej, kriza zelo jasno izpostavlja omejitve pogodb, naše lastne slabosti, dvojne standarde pri poslih z Evropsko unijo, primanjkljaje, napake in pomanjkanje resnosti.
Drugič, prav tako kaže, da vsakdo, ki ne opravlja svojega dela, škodi sebi in v nevarnost spravlja EU. To velja za države članice, pa tudi za Komisijo in za nas.
Tretjič, ko bo Evropska unija ustvarila cilje in pravila zase in se bo strinjala s postopki in sankcijami, Komisija ne bo smela biti odvisna od strinjanja držav članic, da bo lahko izpolnila svoje obveznosti. Avtomatizirati je treba postopke v zvezi s primanjkljaji in sankcijami.
Četrtič, Svet bi rad pozval, naj prekine blokado Eurostata. Eurostat mora imeti možnost izvajanja preiskav v državah članicah, kadar želi, njegovi zaposleni pa morajo imeti možnost govoriti z nujnimi ljudmi in se hkrati zavedati, da je to prav. Potrebujemo informacije, a brez vnaprejšnje avtorizacije.
Petič, omenili ste hedge sklade in glede te teme še nismo sprejeli odločitve. Svet pozivam, naj zelo hitro začne pogajanja s Parlamentom, da bomo lahko izvedli prvo branje uredbe o hedge skladih pred poletjem.
Šestič, v zvezi s temo davka na transakcije: ne smemo neprestano pozivati k njemu, dati ga moramo v prakso. Komisija bi morala hitro predložiti predlog za evropski davek na transakcije.
Moja osma točka je usmerjena proti Svetu. Zavezujemo se k izvedbi ocene vpliva vse nacionalne zakonodaje, bistvene za EU.
Moja deveta točka je, da moramo preučiti učinke vseh ukrepov na realno gospodarstvo in potrebujemo več Evrope in manj medvladnosti.
(Predsednik je prekinil govornika)
Udo Bullmann
(DE) Gospod predsednik, gospod López Garrido, gospe in gospodje, imam zelo specifično vprašanje, ki nam bo omogočilo, da se vzpnemo iz položaja nemoči in zmede, v katerem nas je pustila kriza brez vednosti, kako je nastala in kako se lahko rešimo iz nje. Gospod Schulz je omenil izredno kritične špekulacijske izdelke in zavarovanje kreditnega tveganja ter škodljivo prakso prodaje brez kritja, ki je Grčijo pripeljala na rob katastrofe in bi lahko predstavljala velik problem za Portugalsko in druge države. Gospod López Garrido, zadnje mesece se pogosto udeležujete Sveta za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin), zakaj države članice niso mogle ukrepati skupaj, da bi prepovedale te proizvode?
To vprašanje sem zadnje mesece in tedne postavljal v glavnem mestu države, iz katere prihajam, in vi ste potrebovali več mesecev, dejansko do včeraj zvečer, da ste uvedli prepoved na škodljive prakse prodaje brez kritja. Sprašujem se, zakaj moramo čakati, da gredo stvari enkrat narobe, preden izkoristimo ustrezne zakonodajne ukrepe, ki že obstajajo, da bi zaščitili evropske ljudi in gospodarstva. Menim, da ima to nekaj zveze z grozljivo in strašljivo počasnostjo ukrepanja Sveta, ki ste jo omenili. Pogodil se bom z vami. Mi v Evropskem parlamentu predstavljamo otipljive predloge. V okviru upravljanja nadzornih teles in razprave o hedge skladih smo predlagali, da bi morali sprejeti ustrezne ukrepe na evropski ravni in enako resolucijo bomo sprejeli glede derivatov, če boste vi, gospod Langen, storili, kar vedno pravite.
Pozivamo vas, da nujno zagotovite, da bo Svet končno začel delati z nami, da sprejmemo zakonodajo, da bomo v Evropi lahko ukrepali in nam ne bo treba več celo večnost čakati, da Svet naredi svojo potezo. V Evropi moramo imeti na voljo orodja, ki nam bodo omogočila napredek. Prosim, pomagajte poskrbeti, da se bo to zgodilo v Svetu. Vendar pa je odločilna točka, da mora Svet ukrepati glede zakonodaje.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, to je verjetno najbolj resna kriza, s katero se je kdaj spopadala Evropa, in zato je treba nujno ukrepati; sprejemati moramo odločitve in to morajo biti dobre odločitve, ne moremo čakati do oktobra.
Načrt reševanja je bila prva odločitev, ki je bila sprejeta in je bila verjetno sprejeta prepozno, a bolje pozno kot nikoli. Sedaj ga moramo dolgoročno nujno nadaljevati z ustanovitvijo pravega Evropskega denarnega sklada, evropskega trga obveznic in Evropske agencije za ocenjevanje kreditne sposobnosti, ker, kot vsi vemo, enotna valuta ne bo mogla delovati brez proračunske, davčne, gospodarske in politične uskladitve. Dalje, dokler Evropa kaže, da želi biti upravljana, lahko trgi in špekulanti preprosto prevzamejo vajeti. Mnogo se govori o ekonomskem upravljanju, a morda bi se morali osredotočiti na vprašanje dejanskega upravljanja Evropske unije, ki ga zadnje čase primanjkuje.
Po mojem mnenju bi morali določiti dva cilja. Da, seveda, davek je treba zmanjšati, a zmanjšati ga moramo realistično in verodostojno in hkrati moramo doseči tiste meje za manevriranje in izvajanje reform, ki so potrebne za pripravo na prihodnost. Obe stvari moramo storiti istočasno. Zato je nujno, da ustvarimo sinergijo med nacionalnimi proračuni držav članic - verjetno bi raje videla, da bi Komisija to izrazila v tem smislu - in zaradi tega je verjetno nujno reformirati naš davčni sistem in ga usmeriti bolj proti razvoju in rasti ter ga uskladiti. Ne bomo imeli monetarne unije, razen če bomo imeli proračunsko, gospodarsko in politično usklajenost.
Pascal Canfin
(FR) Gospod predsednik, gospod Rehn, kot veste, obstajata dva načina za zmanjšanje presežkov. Mogoče je zmanjšati potrošnjo ali pa povečati davke. Vse države lahko hkrati zmanjšajo potrošnjo, čeprav ločeno, brez potrebe po kakršnem koli evropskem usklajevanju. Vendar pa za povečanje davkov in natančneje davkov na kapital, podjetja, dobičke in banke potrebujejo evropsko usklajevanje.
V vašem sporočilu prejšnji teden ni bilo popolnoma nikjer omenjeno to vprašanje. Moje vprašanje, ki je dokaj pogosto med poslanci vseh skupin, se glasi: ali boste tekom naslednjih nekaj tednov predlagali načrt za usklajevanje davkov, da bi državam članicam zagotovili sredstva za povrnitev manevrskega prostora, da bodo lahko povečale določene davke? To je dodana vrednost, ki jo lahko Evropska komisija sedaj zagotovi. Žal na tem področju nimate nikakršnih načrtov. Gospod Verhofstadt je dejal, da ste imeli pravico prevzeti pobudo. V sedanjih razmerah je vaša dolžnost, da na tem področju sprejmete pobudo.
Peter van Dalen
(NL) Gospod predsednik, treba se je bati, da podporni sveženj za Grčijo ne bo deloval. Navsezadnje, nobena država na svetu v treh letih ni uspela zmanjšati proračunskega primanjkljaja v višini 14 % na 3 %. Z Grčijo ne bo nič drugače. V Grčiji je mnogo nasprotovanja varčevalnim ukrepom in tako je zelo verjetno, da bo država potegnjena v vrtinec negativne rasti z močno padajočo potrošnjo potrošnikov, čeprav je dejansko potrebno povečanje te potrošnje za odplačilo posojil in obresti.
Zato bodo Atene na neki točki ponovno sprožile preplah in dejale "ne uspeva nam odplačevati". Velika verjetnost je, da bo Evropa takrat odpisala posojila z znanimi besedami; "Nimamo izbire; preprečiti moramo, da bi se zgodilo še hujše". Gospod predsednik, iz te krize se moramo naučiti naslednje: bodite pošteni in držite besedo. Države evrskega območja morajo urediti svoje proračune, objavljati poštene številke, ravnati v skladu z zahtevami Pakta za stabilnost in rast ter počistiti svoje dolgove. Države, ki tega ne bodo uspele narediti, morajo zapustiti evrsko območje.
Nikolaos Chountis
(EL) Gospod predsednik, največji pohod brezposelnosti v zadnjih desetih letih se bo v Grčiji zgodil jutri. Grški delavci demonstrirajo proti ukrepom, ki jih je sprejela vlada, delavci, ki niti ne delajo manj niti niso več plačani kot njihovi kolegi; sami lahko pregledate podatke.
Gospod Rehn, velika hinavščina je imenovati ta tripartitni mehanizem financiranja mehanizem "reševanja in solidarnosti". To je evropski mehanizem kaznovanja, pri tem pa Mednarodni denarni sklad igra pokvarjenega policista. Šest mesecev že predlagamo, da izkoristite člen 122 Lizbonske pogodbe. Šest mesecev že pozivamo Evropsko centralno banko, naj spremeni svojo politiko. Šest mesecev vas že pozivamo, da raziščete nesprejemljive ameriške agencije za ugotavljanje kreditne sposobnosti. Tega niste storili. Špekulantom dopuščate divje širjenje, v evrsko območje ste pripeljali Mednarodni denarni sklad in sedaj prosite za ostre varčevalne programe. O tem mehanizmu mora v skladu s členom 218 Lizbonske pogodbe razpravljati Evropski parlament; potrebujemo pravo razpravo o solidarnostni politiki.
Marta Andreasen
Gospod predsednik, vsi se spomnimo sijajne predstavitve španskega predsednika vlade v začetku tega leta. Vendar pa Španija sedaj sledi Grčiji z 11-odstotnim primanjkljajem v BDP. Birokracija EU takoj poišče nekoga, da bi ga okrivila, a dejstvo je, da je ta birokracija odgovorna za krizo, ker je v evrsko območje pripeljala države, za katere je vedela, da njihova gospodarstva zaostajajo - ali zaposlujemo v Eurostatu 1 000 ljudi le z namenom zbiranja podatkov?
Hedge skladi morda izkoriščajo ta položaj, a niso oni povzročili krize. EU sedaj zahteva znižanje stroškov, ampak, ali je realno pričakovati, da bodo stroški v grškem javnem sektorju zmanjšani, če 20 % delovnega prebivalstva zaposluje država, za 50 % MSP pa je država edina stranka? Nato je bil predložen reševalni sveženj, a stvarnost je taka, da večina držav, ki bi morale prispevati, nima denarja za to, takšen je primer Združenega kraljestva.
Kakor koli že, EU vedno izkoristi priložnost...
(Predsednik je prekinil govornico)
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, prehitra centralizacije in evropeanizacija, morda tudi v zvezi z uvedbo evropske valute, sta del vzroka sedanjih problemov. Dejstvo je, da evropska valuta dolgoročno preprosto ne more biti trdna valuta, ker je združila zelo različne nacionalne ekonomije, med katerimi so nekatere šibke, v okvir iste monetarne politike.
Sedaj se poziva k skupni centralno vodeni ekonomski politiki, da bi spremljala enotno valuto, kar je skoraj enako kot evropsko ekonomsko upravljanje. Nedvomno je res, da je treba šibke nacionalne ekonomije, če želijo ostati v evrskem območju, podvreči strogim kontrolam njihovih proračunov in njihove strategije upravljanja dolgov. Vendar pa bi takšna centralizacija, ki prevzema takšno obliko, da Bruselj uveljavlja proračunski vpliv nad vsem državami članicami, po mojem mnenju pomenila množično in neustrezno poseganje v neodvisnost držav članic. To pa bi v resnici pomenilo le prehod s slabega na še slabše.
Te krize sedaj ne smemo izkoriščati kot izgovor za uvedbo več centralizacije EU, kar si od začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe želi mnogo ljudi. Če se resnično želimo česa naučiti iz sedanje krize, bomo morda morali za evropsko monetarno politiko najti drugačno strukturo. Ta bi bila lahko nekaj takega kot unija evropske trdne valute v jedru Evrope, kjer bi se nacionalne ekonomije, ki ne dosegajo konvergenčnih meril, izključile iz evrskega območja.
Vemo, da bodo varčevalni programi kmalu na dnevnem redu po vsej Evropi. Nekaj je jasno: če morajo države članice in državljani Evrope uvesti prihranke, potem mora enako storiti Evropska unija, morda s preiskavo področij oblasti, ki se prekrivajo, in podvajanjem prizadevanj med množico agencij in z razvrščanjem svojih proračunskih kontrol. V Parlamentu bomo morali prav tako premisliti, ali s povečanjem našega proračuna za osebje in povečanjem tajniških prejemkov pošiljamo pravi signal v času, ko se povsod uvajajo prihranki.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, tistega dne, ko smo slavili 60. obletnico Schumanovega načrta, 9. maja 2010, je Svet s pomočjo Komisije uradno odpravil Monnetov način. Na primer, izbrana je bila pravna podlaga za finančno pomoč, ki preprečuje udeležbo Parlamenta, in sicer člen 122(2). Komisija je vse to dovoljevala. Rad bi se pridružil kritiki gospoda Verhofstadta. Tu ne gre za krizo sistema ali evra, ampak za krizo v vladi. Ko tu vidim španskega predsedujočega Svetu, se moram vprašati, kaj je špansko predsedstvo dejansko doseglo. Ni pripravilo nobenih zamisli ali pobud. Medtem ko razpravljamo o najtežjem problemu, s katerim se srečuje Evropa, vi v Madridu organizirate sijajna vrhovna srečanja - tega vam ne bomo zavidali -, a mi moramo biti tu.
Komisija je sprejela vse, kar ste ji vrgli. Dovolila si je, da jo vodi Svet in po resnih mukah delavcev je ustvarila sporočilo, ki ne vsebuje nikakršnega oprijemljivega predloga. V tem pogledu se lahko strinjam z gospodom Bullmannom. Kakšni so konkretni predlogi? Ali bomo ponovno dobili osnovo za razpravo za naslednji dve ali tri leta? To preprosto ni dovolj. Želimo, da bi imela Komisija pogum in sprejela pobudo glede Monnetovega načina, glede načina skupnosti in glede skupnih institucij in predlogov.
Tu vsi vemo, da je sodelovanje držav članic glede gospodarskih in finančnih vprašanj že davno zastarelo. To je vzrok te krize. Povzročila ga je raven dolga v državah članicah in dejstvo, da so izgubile nadzor nad njim. Preusmerjevalne taktike, ki so ciljno usmerjene v področja finančnega trga, predstavljajo napačen pristop. Gospod Schulz ni govoril, kot da bi bil primeren za več kot le to, da je vodja svoje stranke, ampak prav ima glede ene točke in to bi mu rad povedal. Tudi mi smo obžalovali dejstvo, da naši grški kolegi v tej skupini niso podprli tega svežnja v grškem parlamentu. Menim, da je to neodgovorno. Vendar pa bi morali prav tako poudariti, da imajo vse države, ki so v Evropi v krizi, vse tiste, ki so blokirale nove poteze, med njimi Velika Britanija, Madžarska, Portugalska in Španija, socialistične vlade.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Gospod predsednik, to zasedanje Evropskega parlamenta se je začelo pred enim letom in ni potekalo niti eno plenarno zasedanje, na katerem ne bi razpravljali o krizi. Res je, da ni nič pomembnejšega, kot da govorimo o krizi, ki je uničila 20 milijonov delovnih mest v Evropi. Vendar pa je zelo pomembno, da pravilno opredelimo naš predmet, ker je slabo izraženo enačbo nemogoče rešiti.
Ta kriza ni "kriza evra v Grčiji". To je kriza, ki je pokazala tri nevzdržne asimetrije, ki jih je treba premagati.
Prva je asimetrija med realnim in finančnim gospodarstvom.
Druga je asimetrija med monetarno unijo in pomanjkanjem unije na javnofinančnem in proračunskem področju ter na področju ekonomske politike, ki je v koraku z monetarno unijo.
Tretja pa je strupenost krize in njenih izzivov in kljub temu jezo vzbujajoča počasnost mehanizmov odzivanja in odločanja, ki so značilni za Evropsko unijo.
Tako zaostajamo pri odzivanju na vse tiste milijone brezposelnih ljudi, ki gledajo k nam, in izpostavljajo težave, ki se ne pojavljajo v drugih državah, ki rešujejo krizo z večjo pristojnostjo odločanja.
Hkrati imamo izredne odločitve: sporočilo Komisije, izredne odločitve Sveta ministrov prejšnji teden in seveda strategijo 2020.
Vendar pa ti posebni ukrepi ne prihajajo brezplačno: spremljajo jih velike zahteve, omejitve in grožnje kaznovanja držav, ki ne morejo omejiti potrošnje in bi zato lahko prav tako omejile rast.
Včeraj smo tu v Parlamentu govorili o Evropski konvenciji o človekovih pravicah in o Akcijskem načrtu za stockholmski program. Imeli smo se priložnost spomniti, da Evrope ni mogoče graditi samo z notranjim trgom in monetarno unijo. Evropa načeloma ni grajena na teh stvareh, ampak na državljanstvu. Zato je čas, da se ponovno spomnimo, da teh več milijonov Evropejcev izraža svoje nezadovoljstvo z Evropo, ki jim jo nudimo, z Evropo, ki izraža več groženj in kazni za države, ki stvari ne upoštevajo, kot pa pobud za model rasti, ki je sposoben ponovno vzpostaviti zaposlovanje in socialno kohezijo in pomagati v boju proti revščini.
Brez te Evrope državljanov krize ne bo mogoče rešiti.
Sylvie Goulard
(FR) Gospod predsednik, najprej bi se rada zahvalila gospodu komisarju in španskemu predsedstvu za vse, kar je bilo zadnje čase doseženo, čeprav pozno. Upravljanje ladje v viharju ni enostavno.
V štirinajstih dneh ste porušili več ovir, kot v vseh prejšnjih letih skupaj in rada bi vas spodbudila, da nadaljujete po isti poti. Za vsakega od vas imam sporočilo. Španskemu predsedstvu bi rada najprej povedala, da boste junija odgovorni za sprejetje strategije Evropa 2020. Ne podpišite se pod to farso. Lizbonska strategija ni delovala; nekateri problemi, s katerimi se srečuje južna Evropa, so posledica pomanjkanja konkurenčnosti. Kakor je dejal gospod Verhofstadt, potrebujemo drugo pot. Prav tako potrebujemo finančni nadzor. Ravno smo dobili pojasnilo, da gre Parlament predaleč. Sem poročevalka Evropskega odbora za sistemska tveganja. Ugotavljam, da je bila v najbolj nemirnem koncu tedna zadnjih nekaj tednov večkrat izrečena beseda "sistemski". Vaše predsedstvo je odgovorno za ta sveženj. Bodite prizadevni! Imate našo podporo. Ne poslušajte tistih v Svetu, ki se okoriščajo s pomanjkanjem predpisov.
Moje drugo sporočilo je namenjeno gospodu Rehnu, čigar pogum pozdravljam; popolnoma podpiram predlog Komisije, naj narodni parlamenti mnogo tesneje sodelujejo z EU. Vendar pa je treba k temu pristopati zelo previdno, če ne bo to vsem populistom in kritikom Evrope zagotovilo odlično priložnost. Imate našo podporo, a poskusimo z bolj vključujočim pristopom pri narodnih parlamentih, namesto da dajemo vtis, da "Bruselj" narekuje vse. Ugotavljam, da so ravno tisti narodni parlamenti, ki trdijo, da so zaščitniki demokracije, spravili Evropo v sedanji položaj z vsakoletnim glasovanjem za proračune s primanjkljajem.
Kay Swinburne
Gospod predsednik, smo v položaju, ki so ga ustvarile naše lastne vlade; ni tako, kot da ne bi obstajala pravila za preprečitev, da bi sploh prišlo do krize. Če bi se držali pravil Pakta za stabilnost in rast in maastrichtskih meril, sedaj ne bi dosegli ravni dolžniške krize, ki jo imamo v državah članicah. Znašla sem se v zelo čudnem položaju, da vlečem vzporednice med vedenjem in finančnim znanjem vlad naših držav članic in naših investicijskih bank.
V Odboru za ekonomske in monetarne zadeve vsak teden razpravljamo o neprimernem vedenju naših bank, pravimo, da niso upoštevale pravil ali da so jih uporabljale prožno s finančno načrtovanimi računovodskimi ukrepi. Natanko to pa so počele tudi naše vlade. Zahtevamo odgovorno upravljanje podjetij, a vseeno raven zunajbilančnih finančnih sredstev, sredstev za posebne namene in neobjavljenih pogojnih obveznosti, s katerimi se ukvarjajo naše vlade, ne kaže, kako izvajati odgovorno upravljanje.
V Združenem kraljestvu smo bili ogorčeni nad razliko med objavljenim primanjkljajem odhajajoče vlade in med tem, kar smo dejansko našli, ko smo odprli knjige. Novo vodstvo v Združenem kraljestvu nam daje jasen mandat za ponovno oceno resničnega stanja financ. Resnično upam, da lahko preostala Evropa stori enako; ponovno izrazi svoje finance in najde pot naprej.
Cornelis de Jong
(NL) Gospod predsednik, potrebujemo usklajeno evropsko politiko za obravnavo posledic krize; a Evropo bodo morala prenehati voditi velika podjetja, da ne pozabimo velike finančne ustanove.
Vlade so morale dvakrat reševati naše finančne ustanove, ne da bi te ustanove same plačale vsaj del računa. V preteklih dveh letih je pomoč tem ustanovam smo iz Nizozemske vodila do povečanja v znesku 2,5 milijard EUR odhodkov za obresti. V istem obdobju je največji nizozemski pokojninski sklad, ABP, porabil 1 milijardo EUR za obveznice grške vlade, da bi dosegel nekoliko višjo obrestno mero. Z drugimi besedami, špekulacije se nadaljujejo kot prej in morda bomo morali kmalu reševati tudi pokojninske sklade.
EU bi morala račun izstaviti na pravi naslov. Namesto, da izvajamo skrajna zmanjšanja na področju osnovnih javnih storitev, bi morali stroške kriti tisti, ki zaslužijo največ, in špekulanti, in sicer, na primer, z delno oprostitvijo dolga za države, kot je Grčija, in z obdavčenjem bank. Tako bomo ohranili evropski socialni model.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gospod predsednik, rad bi povedal, da teoretično popolnoma podpiram predloge gospoda Ollija Rehna, ki sem dovolj drzen, da ga imam za političnega vodjo Evrope in osebo, ki si zasluži naše spoštovanje.
Vendar pa bi rad povedal in poudaril, da je huda vročina ravno tako nevarna kot podhladitev, tako v človeškem telesu, kot v gospodarstvu. Ne smemo preskočiti s počasnega sprejemanja maastrichtskih meril, skozi katera je celotno evropsko gospodarstvo prehajalo mnoga leta, na prisiljeno in nenadno sprejetje, ki bo podaljšalo recesijo. Bogati bodo še bolj obogateli, revni bodo postali še revnejši. Zato bi rad poudaril, da je nadaljevanje globalnega gospodarskega nereda v glavnem posledica ustvarjanja velikih nezaželenih rezerv na globalni ravni in da bi se bilo treba proti temu boriti s prizadevanji za pospeševanje rasti na evropski ravni, da bomo lahko krizo obravnavali razumno.
Mario Mauro
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospod Verhofstadt se je pritoževal, da nacionalistična in marksistična retorika nista dovolj, da bi nas pripeljali iz krize. Poskusil bom z evropejsko retoriko. Le pred nekaj tedni smo mnogi med nami v tem parlamentu prisegli svojo solidarnost z Grčijo. Kakšna korist je od nje, če ne za podporo državam članicam, ki jo potrebujejo?
Vendar pa, kakšna korist je od evra in Evroskupine, če ne spodbujata kulture odgovornosti in stabilnosti? Kaj se bo zgodilo, če bo solidarnost postala sinonim za Evropsko unijo, ki je v nasprotju s pogodbami zmanjšana na poravnavanje računov tistih držav, ki žrtvujejo svojo odgovornost do prihodnosti svojih državljanov za bežno sezonsko soglasje?
Gospod komisar, ali gre za evropejsko retoriko, če zahtevamo od Evropske komisije, naj bo neodvisna in oblastna in naj ne upošteva vlad, ki poneverjajo knjige? Ali gre za evropejsko retoriko, če zahtevamo nove predpise za finančne trge? Ali gre za evropejsko retoriko, če se pritožujemo zaradi napak pri gradnji evra, za katero še ni skupnih javnofinančnih in pokojninskih politik?
Smo sredi krize, res je, a te krize ni ustvaril presežek ali preveč Evrope, ampak primanjkljaj oziroma premalo Evrope. Evropa mora močno ošteti države, naj bodo odgovorne, stabilne in naj služijo prihodnjim generacijam. Vse to ni retorika, če se bodo pobude, ki jih sprejemamo, preprosto ustvarjale in izvajale ter bodo del politične strategije, ki je korak pred dogodki, da ne bomo prisiljeni zaostajati za njimi.
David-Maria Sassoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropa ljudi in ne Evropa držav. Ta kriza, ki jo doživljamo, je kriza nesposobnosti evropske politike, da upravlja trg. Da bi rešili evro, je treba okrepiti politične ustanove in opustiti medvladno logiko ter omogočiti evropsko upravljanje.
To ni retorika, ker je pred nekaj minutami v Berlinu nemška kanclerka Angela Merkel opozorila, da je evro v nevarnosti. Izražanje opozoril brez navajanja močnih in prepričljivih ukrepov je nevarno za nadaljnjo oslabitev enotne valute za vlagatelje in trg ter za oslabitev celotne Evrope. Predstavljajte si odziv trgov v prihodnjih urah, glede na to, da je le pred nekaj minutami evro spet strmo padel.
Ko bomo šli iz tega parlamenta, gospod predsednik, bomo morda ugotovili, da smo revnejši in bolj negotovi. Že samo novo evropsko upravljanje nam bo omogočilo, da branimo enotno valuto, spodbujamo rast, zaposlovanje in socialno vključenost. Opustiti moramo stari pristop usklajevanja nacionalnih politik in se opremiti z močnimi instrumenti odločanja.
Novo evropsko upravljanje mora zagotavljati tri ravni posredovanja: politiko za rast, ustrezne finančne instrumente in ravnanje v primeru izrednih razmer. Reševalni sveženj v znesku 750 milijard EUR je bil pomemben, a spoznali smo, da ni zadostoval. Danes potrebujemo močno politično pobudo, ki lahko vodi trg, da bo omogočil večjo mobilnost sredstev. Monetarne in proračunske politike so se pri zagotavljanju produktivnosti in konkurenčnosti izkazale za nezadostne. Ne smemo se bati vlagati predvsem v projekte, ki so v interesu Skupnosti, kot so infrastruktura, energija, okolje, znanje in človeški kapital.
Gospod predsednik, Parlament ima veliko odgovornost: okrepiti sposobnost držav članic, da za sabo pustijo medvladno politiko, in na novo začeti z evropskim duhom preko svoje lastne neodvisnosti.
Wolf Klinz
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, evropske vlade poganjajo trgi. Končno so se odzvale, a odzivajo se po dogodku in ne vnaprej. Sramotno je, da se vlade in Komisija odzivajo šele, ko se na trgih pojavijo resnične slabosti.
Te slabosti bi morali sami določiti že v zgodnji fazi. Ko je bil uveden evro, smo vedeli, da ne bomo imeli enotne monetarne in javnofinančne politike, kakor je običajno v posameznih državah. Zaradi tega smo izvedli ukrepe, da bi našli nadomestilo za to, a teh ukrepov nismo se trdno držali. Celo največje države članice so zelo hitro in takoj na začetku prekršile pravila. Potrebujemo drug učinkovit sklop pravil z mehanizmi sankcij, vključno s politiko javnega imenovanja, izgubo volilnih pravic ter ustavitvijo izplačil iz evropskih skladov, dokler ne bodo globe plačane.
Drugič, postalo je jasno, da v evrskem območju obstajajo notranje napetosti, ki so na robu preizkušanja njene moči in zavzemajo obliko razlik v konkurenčnosti. Komisija mora na tem področju ukrepati. Raziskati mora proračune posameznih držav članic, da bi določila, ali predstavljajo nevarnost za evrsko območje.
Seveda vemo, da je pravica do priprave proračuna osrednja pravica nacionalnih parlamentov. Vendar pa to ni razlog, da niso uspeli razviti skupnega evropskega pristopa. Ta je nujno potreben. Potrebujemo več Evrope in ne manj. Morda je to naša zadnja priložnost. Če se Komisija in Svet ne bosta pogajala s Parlamentom, se bojim, da bo rezultat nekoč v prihodnosti velika katastrofa.
Janusz Wojciechowski
(PL) Strinjam se z gospodom Maurom, da Evropska unija v boju proti krizi ni dovolj ukrepala. Zadnja leta smo se osredotočili na politično vključevanje - zaposleni smo bili z Lizbonsko pogodbo in krepitvijo pristojnosti političnih ustanov -, zanemarili pa smo sodelovanje v boju proti krizi. v mislih imam različico krize, pri kateri je potrebno sodelovanje in solidarnost. Pri tem nimam v mislih le finančne krize.
Ko poteka ta razprava, več držav Evropske unije, med njimi tudi mojo domačo državo Poljsko, prizadevajo velike poplave. Umirajo ljudje, ogromno pa je tudi materialnih izgub. Ljudje pričakujejo, da jim bo Evropska unija v takih razmerah prišla na pomoč, a od te pomoči ni bilo kaj dosti. Evropska unija je šibka, ker je njen proračun premajhen in nima dovolj denarja za posebne ukrepe. Politični krepitvi ne sledi ustrezna finančna krepitev. Upam, da se kot posledica te krize ne bo še bolj povečala težnja k zmanjševanju proračuna, ker bomo potem še šibkejši in bolj nemočni.
Jean-Pierre Audy
(FR) Gospod predsednik, sedaj je prišel čas v tej krizi, ki ni le evropska ampak globalna, ko potrebujemo resnico in premišljenost in moramo sprejeti odgovornost.
Ustvariti je treba globalno upravljanje. Kakšen bo vpliv Evropejcev? Kako bomo vplivali na to globalno upravljanje, če nismo sposobni vzpostaviti svojega lastnega upravljanja? Nihče ne bi mogel spregledati, da nas je po 50 letih vključevanja, vse večja nacionalna sebičnost 50 let postavljala v nevarnost razpada. Nihče ne bi mogel spregledati, da smo poskušali ustvarjati državljanstvo brez državljanov, izvajati politike brez volivcev, ustvarjati zaupanje v ideal pravne države ne da bi se ravnali po njemu.
Po padcu berlinskega zidu smo ponovno združili svojo celino z vero v našo moč, a bili smo preponosni, da bi videli svoje slabosti. In kaj se dogaja zdaj? Kriza nas z vso silo klofuta, ko je naše evropsko vključevanje šibko in ga sestavljajo slabo vodene in v nekaterih primerih pokvarjene države. Veriga solidarnosti v Uniji je sedaj na preizkusu in vsi vemo, da je veriga tako močna, kot je močan njen najšibkejši člen. Prav imamo, da rešujemo najšibkejše, ker je prišel ta čas in naša moč jih bo rešila. Niso predpisi EU tisti, ki so neustrezni, ampak so te predpise pomanjkljivo izvajale države članice in Evropska komisija, ki ni ustrezno nadzorovala držav.
Ne potrebujemo manj Evrope, ampak potrebujemo več Evrope, a to mora biti Evropa resnice, premišljenosti in odgovornosti. Seveda moramo spoštovati Pakt za stabilnost in rast, ki mora biti reformiran. Vendar je naloga, ki je sedaj pred nami, da si povrnemo zaupanje naših državljanov, to pa pomeni zagotavljanje rasti in delovnih mest. Rast pomeni vlaganja. Če javni sektor ne bo vlagal, ne moremo pričakovati, da bo to storil zasebni sektor.
Poleg ključno pomembne industrijske politike predlagam za 10 let strategije EU 2020 pomemben investicijski načrt v znesku 1 000 milijard EUR, ki bo usmerjen v zagotavljanje, da bo ozemlje EU najbolj konkurenčno na svetu v smislu vseevropskih omrežij, infrastrukture, medsebojnih povezav, hitrih vlakov, širokopasovnih storitev, avtocest, vode, prostora, raziskav, zdravja, energije in izobraževanja in ki bo dosežen z reformo naših ukrepov za proračunsko podporo, in sicer v sodelovanju z vsemi javnimi zainteresiranimi stranmi ter zlasti z EIB.
Elisa Ferreira
(PT) Gospod predsednik, gospod komisar, ko je ekonomska in monetarna unija dopolnila 10 let, je Komisija menila, da je Evro največji uspeh Unije. Sedaj bi bilo težko podati to izjavo brez podrobnejše opredelitve, ker je kriza pokazala, da je ekonomska in monetarna unija nedokončan projekt.
Najmanjši ukrepi, potrebni za njeno rešitev, so bili sprejeti v razpoloženju nujnosti, a ne zavajajmo se: pogoji pod pritiskom, neposredni interesi glavnih držav članic in boleča ter počasna narava odločitev so vodili do negotove podobe, ki jo imata javnost in svet o evru in Evropski uniji.
Sprijazniti se moramo z dejstvi. Evropska unija in evro sta proces vključevanja, ne le meddržavnega sodelovanja: sta nedokončani proces, ki ga je treba sedaj okrepiti, ali pa resno tvegamo, da bomo izginili. Rešiti je treba tri vprašanja. Prvič, pomembno je utrditi instrumente, ki so bili ustvarjeni v tem razpoloženju nujnosti: ustanoviti je treba Evropski denarni sklad, napredovati je treba na področju evroobveznic, napredovati je treba na področju evropske nadzorne in regulativne arhitekture in napredovati je treba na področju evropske razsežnosti za obvladovanje bančnih kriz.
Drugič, pomembno je razumeti, da ni močne valute, če je gospodarstvo šibko: napoved 1-odstotne rasti za Evropsko unijo je nevzdržna v smislu njene demokratične sestave in tudi v smislu boja proti brezposelnosti, strategija 2020 pa ni nič več kot le zbirka dobrih zamisli, če nimamo sredstev za njeno uresničitev.
Tretjič, gospod Rehn, javnofinančna konsolidacija je pomembna, a ne more soobstajati z vse večjimi razlikami med državami članicami, ki tvorijo Unijo: nujno je treba pregledati politiko zbliževanja.
Mirosław Piotrowski
(PL) Evropski parlament sedaj že tretjič posveča pozornost središčno pripravljenemu 10-letnemu načrtu z naslovom Evropa 2020. Ta načrt je med mnogimi poslanci povzročil mržnjo, in sicer ne zaradi asociacij, ki jih vzbuja na zgodovinsko zastarele politične sisteme, ampak zaradi spektakularnega poloma, ki ga je doživela njegova predhodnica lizbonska strategija. Med predhodno ključno razpravo sem pozornost pritegnil k pomanjkljivemu obravnavanju sedanje finančne in gospodarske krize v EU v dokumentu. Od takrat sta Svet in tudi Komisija naredila odločne korake za stabilizacijo evrskega območja in gospodarstev držav članic. Oznanjena injekcija več sto milijard evrov je namenjena ozdravitvi gospodarstev zahodnoevropskih narodov, ki se borijo z velikimi proračunskimi primanjkljaji. Vendar pa ne smemo dovoliti, da se to zgodi na račun programov finančne pomoči za nove države članice, med njimi tudi za Poljsko, ki ni zanemarila gospodarskih kazalcev.
Če naj bi se Evropa 2020 sploh ohranila, potem je treba to vprašanje obravnavati na uravnotežen način.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Gospod predsednik, menim, da najhujša kriza, kar bi jih lahko doživeli, ni tista, ki jo sedaj doživljamo, ampak tista, ki jo bomo doživeli, če se v zvezi s sedanjimi dogodki ne bomo naučili pravih političnih lekcij.
Živimo zunaj naših sredstev, zlasti v nekaterih državah. Odmaknili smo se od realnega gospodarstva in se oprijeli izmišljene ekonomije v naših javnih financah in istočasno v naših družinskih in zasebnih življenjih.
Nismo bili sposobni razumeti, da, kot velja za vsa živa bitja, rast ni enako kot debelost. Za rast je potreben trud in sorazmerje, medtem ko gre pri debelosti za pomanjkanje sorazmerja in ravnovesja v primerjavi z delom, ki ga opravljamo, in bogastvom, ki ga uživamo.
Kriza ne ostaja statična. Slika krize je bila pred nekaj meseci drugačna, popolnoma drugačna od slike, ki jo imamo danes. Slika krize čez nekaj mesecev bo drugačna od slike, ki jo imamo danes.
Kriza je bila gospodarska in finančna in imela bo vse večjo socialno razsežnost, ki bo vključevala socialno navzkrižje. To pomeni, da se moramo medtem ko smo v tej fazi, preden bo spor postal socialni spor, tisti, ki smo v politiki, zavedati, da je naša glavna kriza kriza zaupanja. Ne gre preprosto le za krizo evra.
Analizirajmo vse politične in volilne procese v zadnjih mesecih. Imamo krizo zaupanja in to pomeni, da se moramo vprašati, kako se moramo spremeniti, kako se mora spremeniti naš odnos: naš politični, institucionalni in osebni odnos. V tem pogledu si mora Parlament, namesto, da razmišljamo o drugih institucijah, postaviti vprašanje o tem, kako lahko prispeva k spremembi institucionalnega in političnega odnosa v tem parlamentu.
Danes si drznem reči, potem, ko sem slišal mnogo razlogov za krizo - birokracija, agencije, vlade -, da obstajata dve vprašanji, glede katerih se moramo spremeniti. Prvo je, da Evropa od Parlamenta zahteva najmanjšo raven kohezije: ne more "izkrvaveti" v tako temeljiti razpravi o dveh konceptih evropske družbe. Drugo pa je, da si moramo drzniti in povedati resnico o tem, kar se nam dogaja.
Anni Podimata
(EL) Najprej bi rada porabila deset sekund zasedanja, da obnovim resnico. Gospod Langen, ki ga ni v Parlamentu, je dejal, da je nesprejemljivo, da so grški poslanci v grškem parlamentu glasovali proti triletnemu programu za stabilizacijo. Rada bi opozorila, da bi bilo dobro, da bi gospod Langen ponovil svoja priporočila na naslednjem srečanju skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov), ker ti poslanci, ki so bili odgovorni za vodenje države do pred nekaj meseci, pripadajo PPE.
Da se vrnem na splošno vprašanje, dejstvo je, da je sedanja kriza izpostavila kronične bolezni in slabosti v smislu gospodarskega usklajevanja evrskega območja in v smislu globalnega sistema gospodarskega upravljanja in posledično se je v globaliziranem finančnem svetu nakopičila ogromna nenadzorovana moč. Tako moramo danes obravnavati najprej in predvsem vprašanje demokracije in Evropa mora, če želi spoštovati svoje vrednote in zgodovino, tu zavzeti vodilno vlogo.
Odločitev za ustanovitev podpornega mehanizma za stabilnost evrskega območja je pomemben korak, o tem ne more biti dvoma. Vendar pa mehanizem za obvladovanje krize na zadostuje; vzroke moramo reševati pri njihovem izvoru, ne le na nacionalni, ampak tudi na evropski ravni. Delamo napako in spodkopavamo našo skupno prihodnost in prihodnost naslednjih generacij s tem, ko poudarjamo le takojšnjo finančno oživitev in podcenjujemo vpliv rasti, zaposlovanja in temeljnih struktur države blaginje, ki so v nastajanju več desetletij.
Gospod komisar, predlogi za okrepitev gospodarskega sodelovanja, ki ste jih predstavili 12. maja, bodo morda lahko pod dvema predpogojema pomagali zgraditi bolj kohezivno Evropo z manj makroekonomskimi neravnovesji: prvi je, da ne jih ne bo omejevala neprožna uporaba Pakta za stabilnost in rast, in drugi, da bodo v celoti vključevali specializirane cilje za uspešno rast in zaposlovanje v okviru strategije 2020.
Paulo Rangel
(FR) Gospod predsednik, več poslancev skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) je že naslikalo zelo dokončno sliko položaja. Mislim, da moramo sedaj omeniti vlogo držav članic.
Dejstvo je, da ima nacionalna vlada vsake države članice tu tudi vlogo glede uveljavljanja zahtev in pogojev za okrepitev enotne valute in glede tega, da se ta projekt monetarnega in ekonomskega povezovanja pomika dalje. Tu bi rad povedal, da naša stranka - stranka, povezana s skupino PPE, ki je portugalska Socialdemokratska stranka (PSD) - podpira varčevalne ukrepe vlade, ker menimo, da je treba popraviti napake, ki so bile narejene v 15 letih socialistične vlade na Portugalskem in jih žal sedaj lahko vidimo vsi; PSD bo podprla ukrepe, da se jih popravi.
Vseeno pa bi radi, medtem ko podpiramo varčevalne ukrepe, prav tako pograjali portugalsko vlado - in to je dober primer za druge v podobnih razmerah - ker ne zmanjšuje potrošnje. Za zmanjšanje primanjkljaja je nujno povečati davke, a prav tako je treba zmanjšati potrošnjo in vlada mora imeti pogum, da sprejme ukrepe za zmanjšanje potrošnje, zmanjšanje primanjkljaja in odplačilo dela javnega dolga.
To velja za Portugalsko, velja pa tudi za druge države članice, ki so v težkih položajih. Mi smo kot poslanci EP odgovorni tudi, da v naših državah zagovarjamo ukrepe, ki so nujni za okrepitev evra, in da bodo to povezano območje in te sanje - te sanje skupine PPE in sanje, ki jih imamo vsi - postali resničnost. Zato smo kritični do vlad, ki nimajo poguma, da bi v svojih državah sprejele nujne ukrepe.
Göran Färm
(SV) Gospod predsednik, v nekaterih ključnih točkah ima ta bolj skupna gospodarska politika tudi vpliv na proračun EU. Govorimo o financiranju strateškega paradnega projekta Evropa 2020. Govorimo o nekaterih stroških, jamstvih in tako dalje za mehanizem posojil in nadzor finančnih trgov. Nenazadnje govorimo o vrsti novih dolžnosti, ki so posledica Lizbonske pogodbe. V Evropskem parlamentu se zelo dobro zavedamo dejstva, da je mnogo držav članic sedaj v izredno zapletenem gospodarskem položaju, pogosto s težkimi problemi na področju nacionalnih proračunov.
Po drugi strani pa je jasno, da lahko v tem položaju EU pomaga z izvajanjem ukrepov, ki so pomembni za gospodarsko oživitev držav članic in bodo ponovno povečali rast in ustvarjanje delovnih mest. Proračun EU bi se moral zato osredotočiti na področja, kjer lahko EU zagotovi dodano vrednost - evropsko dodano vrednost - in kjer se lahko proračuni držav članic in EU med sabo dopolnjujejo in podpirajo. Vendar pa to pomeni tudi, da države članice EU ne morejo dati bistvenih dodatnih odgovornosti ne da bi zagotovile nujna sredstva.
V mislih imam raziskovalno politiko, paradne projekte in izobraževanje ter vlaganja v infrastrukturo, ki so potrebna, če želimo boljšo gospodarsko prihodnost. Zato mislim, da je izredno pomembno, da bi se moral duh te vse bolj skupne gospodarske politike odražati tudi v konstruktivnem odnosu v pogajanjih o proračunu EU za 2011, v vmesnem pregledu dolgoročnega proračuna in v razpravi o novem finančnem okviru po letu 2013. Drugače se ne bomo mogli pomakniti naprej in sprejeti skupnih ukrepov za spodbujanje rasti in delovnih mest.
Theodoros Skylakakis
(EL) Gospod predsednik, kot grški poslanec Evropskega parlamenta bi rad v Parlamentu ponovil nekaj, kar sem že od začetka govoril v javnosti v Grčiji, in izrazil svojo hvaležnost za pomoč, ki jo je moja država prejela iz evropskega podpornega mehanizma, ki je v kombinaciji s strogimi, a skoraj neizogibnimi ukrepi preprečil, da bi se grško gospodarstvo takoj zrušilo.
Koristno bi bilo, če bi bil mehanizem za Grčijo sprejet s hitrostjo, s katero je podporni mehanizem napredoval za druga gospodarstva, ko je Evropa končno spoznala, v kakšni nevarnosti smo. Danes sem prvič doživel resnično odločnost, v Parlamentu in tudi v drugih evropskih ustanovah, da se na resnične gospodarske "slepe ulice" v Evropi gleda neposredno in stvarno. Zakaj smo v tem položaju? Glavni razlog je, da smo trošili več, kot imamo, in si nabrali kredit. Trošili smo, ko ni bilo krize, trošili smo med krizo in trošimo sedaj na poti iz krize. Vsakdo, ki bi rad izvedel, kaj se zgodi, ko neprestano trošiš več, kot imaš, mora priti v Grčijo.
Evropski denarni sklad in druge institucije, predlagane v resoluciji v okviru pogajanj, se gibljejo v pravi smeri. Vendar pa, če želi Sklad zagotoviti prave pobude, mora upoštevati ne le absolutno količino dolga in primanjkljaja, ampak tudi hitrost zmanjševanja dolga in primanjkljaja. Naš pravi problem, in to pravim levici, je, da je 4 milijarde ljudi sveta v razvoju, ki živijo z 200 EUR na mesec, odkrilo kapitalizem in da od nas zahtevajo globalna sredstva in trge, od nas bogatih, ki živimo z 2 000 EUR na mesec. Mi na zahodu nimamo monopola nad kapitalizmom, na katerem je bil zgrajen stari evropski model. Če se ne bomo spremenili, če ne bomo pohiteli s strukturnimi spremembami, konkurenčnostjo in inovacijami, bomo preprosto živeli revneje.
Danuta Maria Hübner
Gospod predsednik, malo je dvoma glede resnosti sedanje krize in "strošek uporabe" političnih metod brez primere je zelo visok. Naloga regulatorjev in oblikovalcev politike je, da se lotijo ukrepov, ki omogočajo obnovitev ravnovesja, ki ga je uničil tržni neuspeh, in da tudi popravijo neuspele vladne politike. To se dogaja, a še vedno je treba videti kako hitro in s katerimi političnimi ukrepi se bodo države članice Evropske unije vrnile na svojo pot rasti.
Več predpisov ne predstavlja jamstva proti nevarnostim sedanje krize. Ker smo izbrali pot z več predpisi, bi moralo iti to z roko v roki s povečano enostavnostjo in zmanjšati zapletenost finančnih trgov. Prav tako je jasno, da javnofinančne in monetarne politike niso nadomestki za strukturne reforme. Strukturne reforme morajo obravnavati osnovne slabosti gospodarstva Evropske unije: hitro rast dolgov in primanjkljajev, staranje, zelo verjeten novi val inflacije, nevarnosti, ki jih ustvarjajo politike o podnebnih spremembah, nizko produktivnost in pomanjkanje konkurenčnosti.
Z manj javnega denarja bo treba storiti več; zato bo treba javni denar, evropski in tudi nacionalni, uporabljati učinkoviteje. Regulativno okolje, prijazno do podjetij, učinkovita vlada, neizkrivljeni davki, visoki deleži udeležbe delovne sile, zlasti med ženskami, dober izobraževalni sistem, raziskovanje in inovacije - vse, kar tvori najmanjši bistveni sveženj ukrepov za ustvarjanje rasti, delovnih mest in konkurenčnosti. Nedvomno mora evropska zmagovalna strategija temeljiti na javnofinančnem omejevanju, osredotočena pa mora biti na inovacije, edini način za trajnostno povečanje produktivnosti in rasti.
Evropska komisija in Evropski parlament bi morala ponovno pridobiti svojo strateško vlogo in iskati pogumne evropske rešitve. Državljani in tudi trgi potrebujejo več Evrope.
Gay Mitchell
Gospod predsednik, kot samoumevno razumem, da morajo neodvisne države odgovarjati za zaveze, ki so jih sprejele, in da morajo izpolnjevati dogovorjene cilje, zato začenjam tu. Prav tako pa je čas, da pogledamo okoli in ugotovimo, kaj prispevajo drugi ukrepi k nedavnim pretresom. V tridesetih letih prejšnjega stoletja sta zlati standard in protekcionizem prispevala k poglobitvi recesije. V nasprotju s tem smo imeli v Evropski uniji solidarnost in institucionalno zmožnost, da se preko Evropske centralne banke in Komisije učimo iz preteklih napak.
Delo institucij je bilo impresivno, glede na to, da imamo 27 držav članic EU, med njimi 16 članic evra. Nadalje, naše ustanove so sodelovale z ameriško centralno banko, Banko Anglije, japonsko centralno banko in drugimi. Kljub temu so se trgi - tako imenovani trgi - dejansko premaknili in zavzemajo negativno stališče do vsakega narejenega koraka. Sem popolnoma za proste trge; protekcionizem ne deluje. Ampak, ali so naši trgi prosti? Trgi so bili dobro pripravljeni za to, da so nas sploh spravili v krizo. Ali do sedaj ne obstaja upravičen sum, da imajo močni interesi zmožnost prevzeti neodvisne države in zmagati in da nekateri - za kakršne koli cilje - uporabljajo to moč, da bi pospešili svojo lastno agendo z uporabo trgov za svoje namene?
Politična agenda bi lahko vključevala skrbi, da bi lahko evro v prihodnosti na primer nadomestil dolar kot valuta za določanje cen nafte; agenda poslovnega in gospodarskega interesa bi lahko preprosto vključevala kopičenje večje moči in bogastva z uničenjem suverenih pravic, vključno s skupnimi suverenimi pravicami v Evropski uniji. Politični voditelji morajo premisliti o tem, kaj se dogaja. Ponavljam: države članice morajo biti disciplinirane, tudi država članica, iz katere prihajam sam. Seveda se mora to zgoditi. A ves poudarek polagamo na države članice in zelo malo na to, kar je v ozadju tržne dejavnosti.
Rad bi slišal od predsedstva Sveta in od komisarja. Kakšni ukrepi se izvajajo za skrb za red na tem področju? Poglejte, kam so nas pripeljali ti ljudje, ko pri njih v preteklosti nismo skrbeli za red. Torej, ne imejte na vilicah le enega roglja: čas je, da imate dva.
Alajos Mészáros
Strategija Evropa 2020 je zelo pomembna strategija, zlasti sedaj, v času vse večje finančne in gospodarske krize. Ta kriza je izpostavila taka temeljna vprašanja in negativne procese, da lahko, če jih ne bomo vključili v svojo strategijo, ogrozijo uspeh naše gospodarske politike.
Ne smemo dovoliti, da bi bil poškodovan ugled, a storiti moramo vse, kar lahko, za trajnost monetarne unije. Predstavljam državo, ki se je zadnja pridružila evrskemu območju. Slovaški državljani menijo, da je bila uvedba evra zgodba uspeha in zato prispeva tudi k zaščiti evra z vsemi sredstvi, ki jih ima na voljo.
Povečati moramo ozaveščenost, da lahko ima monetarna kriza resne politične posledice. Vključujejo lahko evroskepticizem in negotovost med tistimi državami, ki se pripravljajo za vstop v evrsko območje. Tem državam, ki še niso uvedle enotne valute, moramo pomagati in jih spodbujati.
Pri oblikovanju strategije EU 2020 morajo dobiti glavno vlogo politike, ki zagotavljajo trajnostni razvoj. Čeprav v srednji Evropi poteka delo v zvezi z rešitvami za povečanje raznolikosti virov oskrbe z energijo, je treba za zmanjšanje podnebnih sprememb povečati tudi rabo nadomestnih virov energije. Poskrbeti moramo tudi, da se bodo ljudje zavedali, da je zmogljivost sedanjih nadomestnih virov energije omejena. Z vidika naše dolgoročne energetske varnosti je jedrska energija rešitev, ki lahko zagotovi zadostno količino energije z najnižjimi emisijami ogljikovega dioksida in tako moramo v zvezi s tem velik poudarek polagati na vprašanje varnega skladiščenja in proizvodnje goriva. Zagotavljanje spodbude za nadaljnje raziskave sodobnih energetskih tehnologij, kot so inovacije v zvezi s fuzijskimi reaktorji, je tudi nujno. Pojavljajo se mnoga pomembna vprašanja, ki bi jih radi vključili v svojo strategijo, in srečujemo se s pomembno nalogo izboljšanja usklajevanja in povezovanja različnih področij. Le s tem lahko zagotovimo, da bo poleg monetarne unije dosežena tudi vsesplošno pomembna ekonomska unija.
Marian-Jean Marinescu
Zelo toplo pozdravljam ukrepe, ki sta ji predložila Komisija in Svet. Če bi bili ti ukrepi sprejeti pred nekaj časa, bi se lahko izognili velikemu številu vplivov krize, ki jih sedaj preživljamo. Pomanjkanje gospodarskega upravljanja je pripeljalo do tega, da so bile odločitve sprejete pod pritiskom in brez posvetovanja s Parlamentom. Poleg tega nimamo izdelanih mehanizmov za spremljanje sprejetih ukrepov.
Lani so bili v banke vloženi veliki zneski denarja. To je bil nujen ukrep, a rešitev bank kasneje ni pomagala olajšati krize. Kriza se je nadaljevala. Pakta za stabilnost in rast se nismo držali. Nastali so nesprejemljivi primanjkljaji. Države so sprejele različne ukrepe v podobnih položajih. Nekatere so se odločile državljanom povedati resnico in sprejeti varčevalne ukrepe. Pomanjkanje skupnih pravil ima različne vplive na evropske državljane, čeprav so vse države članice pomagale sprožiti to krizo. Ne moremo porabiti več kot proizvedemo, niti ne moremo potrošiti več kot naberemo.
Potrebujemo finančno stabilnost. Zato so predlogi, da se ustvari novi mehanizem za finančno stabilnost ali Evropski denarni sklad, popolnoma nujni. Vendar pa je treba te ukrepe podpreti s povezano strategijo za gospodarsko oživitev in z mehanizmi za nadzor in sankcije. To nam bo omogočilo, da bomo lahko rekli, da bomo ustvarili resnično in učinkovito gospodarsko upravljanje v korist vseh držav članic.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, spoštovala bom vaš red. Pozdravljam pripombe španskega predsedstva o produktivnih sistemih in osredotočenosti na konkurenčnost. Mislim, da potrebujemo malo več takšnega pogovora v tem parlamentu, v Svetu in v Komisiji.
V zvezi z vašimi pripombami o počasnem odzivu: te moramo obravnavati, ker imamo v evropskem sistemu v smislu odzivanja problem otrplosti. Države članice bi lahko hitreje ukrepale, ko je nastopila bančna kriza. To smo sposobni storiti, a kaže, da tega v tem posameznem primeru nismo storili.
Nazadnje, Komisija išče štiri stebre nove strategije. Mislim, da mora Komisija pregledati svojo vlogo v tej krizi. Menim, da je spremljanje pravil Pakta za rast in stabilnost temeljilo na pristopu "mehke" moči, ki ni delovala. Če bi vsi upoštevali pravila, kakor so dejali drugi, ne bi imeli tega problema. Dajanje več pristojnosti bo delovalo le, če boste dejansko uporabili pristojnosti, ki jih že imate.
Elena Băsescu
Kaže, da med sedanjo gospodarsko krizo strategija Evropa 2020 predstavlja pravi izziv. Po drugi strani pa zagotavlja tudi pravo priložnost. Daje lahko pomembno spodbudo v smislu podpiranja gospodarskih in socialnih reform, ki so potrebne dolgoročno. Solidarnost in prilagodljivost morata biti načeli, na katerih temelji.
Menim, da je treba dodeljevanje za kohezijske sklade ohraniti, saj igrajo poglavitno vlogo pri zmanjšanju razlik v gospodarskem razvoju med regijami EU. Po drugi strani pa je samoumevno, da cilji, sprejeti na ravni Evropske unije, ne morejo samodejno postati nacionalni cilji. Prilagoditi jih je treba glede na možnosti vsake posamezne države. Romunska vlada je ustanovila delovno skupino na visoki ravno, ki bo določila nacionalne cilje. Hkrati pa bo pomagala pri usklajevanju priprave osnutka nacionalnega načrta reform.
Antigoni Papadopoulou
Vedenje trgov in bank je podobno krdelu volkov, kakor jih je poimenoval švedski finančni minister, krdelo volkov, ki so pripravljeni raztrgati gospodarsko šibke države. Prva žrtev je bila Grčija, sledili pa sta ji Španija in Portugalska. V primeru Grčije smo bili priča, kako so jo na eni strani neusmiljeno prizadeli špekulanti, po drugi strani pa solidarnost Skupnosti, ki je prišla zelo pozno in pod zelo strogimi pogoji, kar je prisililo Grke, da so se morali zelo neprijetno žrtvovati in se lotiti upravičenih stavk. Kaže, da so protagonisti mednarodne gospodarske krize sedaj države in ne banke.
Iz te nesreče se moramo učiti. Evropska unija potrebuje več solidarnosti Skupnosti, boljši nadzor finančnega sistema, močnejšo nacionalno skladnost s Paktom za stabilnost, bolj usklajeno finančno politiko in ukrepe za preprečevanje konkurenčnih neravnovesij. Evropejci hočejo bolj humano Evropo z manj neenakostmi med državami članicami. Prišel je čas za stvarnejši in ljudem prijaznejši program za Evropsko unijo leta 2020, ki prisluhne izzivom časa.
Olle Schmidt
Gospod predsednik, Evropa potrebuje več sodelovanja in več solidarnosti - ne protekcionizma in nacionalizma. To vemo - naučili smo se iz zgodovine.
Težko razumem strah, ki ga očitno čutijo finančni ministri, ko so pred tem predlogom za predhodno pregledovanje proračunov držav članic. Zadnje mesece so bili celo utrjeni finančni ministri prestrašeni in prav je tako. Tu je zagotovo mogoče zaznati razpoloženje nacionalne arogantnosti. Vsekakor, preiskujte druge države, moje pa ne. Preiskujte Grčijo, Španijo in Portugalsko, ne pa moje države. Noli me tangere - ne dotikaj se me!
Za našo medsebojno odvisnost sta potrebna odprtost in zaupanje. Švedska in finska vlada imata obe izkušnje iz resna krize, ki sta jo doživeli v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, in obe bi morali iskreno podpreti predloge komisarja Rehna.
Jaroslav Paška
(SK) Odgovorna proračunska politika v vseh državah Evropske unije je le prvi korak do rešitve sedanjega položaja. Naslednji korak, ki ga je zagotovo težje izvesti, bi moral biti prizadevanje za premišljeno spremembo naše strukture delovne sile. Velik del državljanov EU, da tako rečem, je zaposlenih v neproduktivnih sektorjih, zlasti v javni upravi, in produktivni sektor ne more podpirati tako velikega števila birokratov, ki le zapletajo življenje, ko si izmišljajo vedno nove predpise in omejitve.
Gospod komisar, poglejte si Azijo. Nimajo tako visokega odstotka izobraženih ljudi in toliko univerz kot mi. Vendar pa imajo majhno javno upravo in nezapleteno podjetniško okolje, ki jim omogoča razvoj naravne konkurenčnosti, ki jo imajo mnogi ljudje. Nezapleteno in pregledno podjetniško okolje, manj administracije in več prostora za neodvisne podjetniške in ustvarjalne dejavnosti naših državljanov: to je najboljši način za izhod iz sedanjih težav.
Andrew Henry William Brons
Gospod predsednik, gospodarska kriza ni le začasna bolezen, ki jo bodo članice EU kmalu prebolele do polnega gospodarskega zdravja. V pristopu h gospodarski politiki EU in držav članic obstajajo sistemske pomanjkljivosti. Cilj enotne valute, sčasoma za 27 oziroma več držav, temelji na lažni predpostavki, da je lahko ena valuta primerna za mnogo zelo različnih gospodarstev. Vrednost valute mora odražati zdravstveno stanje gospodarstva, ki mu služi.
Vendar pa imamo tudi druge izrazite težave. Sprejetje globalizacije s strani EU in njenih posameznih držav članic je recept za katastrofo. Ne moremo dovoliti, da bi blago in delavci iz držav z nizkimi plačami poplavili Evropo. Ne moremo tekmovati z njihovim blagom ne da bi znižali naše plače na njihove ravni. Zakonite minimalne ravni plač našim delavcem ne bodo preprečile, da bi jih spodkopali prekanjeni delavci migranti, zunanje izvajanje dela naših ljudi ali selitev naše proizvodnje v tretji svet.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, rad bi se zahvalil komisarju Rehnu za njegove prijazne besede in za zaupanje v prizadevanja Estonije, da bi se pridružila evrskemu območju, in lahko vam zagotovim, da Estonija s sedanjim finančnim bremenom v višini 7,5 % BDP ne bo prispevala k povečanju povprečne ravni dolga EU. Prav tako verjamem, da bodo lahko kolegi evrskega območja sprejeli Estonijo kot pozitiven vzor; to bi pomenilo spodbuden znak tudi za Latvijo in Litvo in prepričalo njune ljudi, da si je smiselno prizadevati in da bodo vsi kandidati obravnavani glede na njihove zasluge.
Pridružitev evrskemu območju sedaj ni le privilegij. To pomeni sprejemanje solidarnostnih zavez in prispevanje h konsolidacijskemu paktu takoj od začetka, a prepričan sem, da je to prava odločitev; EU bomo videli ne le kot priložnost za prejemanje, ampak zlasti in predvsem kot možnost prispevanja k napredovanju skupnega cilja.
Danuta Jazłowiecka
Današnja razprava o gospodarskem upravljanju v Evropski uniji je temeljna razprava, ker zadeva nadaljevanje krepitve evropskega povezovanja. Glede njihovih naprednih gospodarskih povezav bi morale vse države članice čutiti enako odgovornost za evropski stabilizacijski mehanizem in za celoten gospodarski položaj v Evropi.
Mislim, da nihče med nami ne bi smel dvomiti, da so natančno spremljanje javnih odgovornosti in izdatkov (predsednik je prekinil govornico), usklajevanje procesov ustvarjanja proračunov in načrtov za reforme v državah članicah na zgodnji stopnji in mehanizem za pomoč v času krize ukrepi, ki gredo v pravo smer. Vestno izvajanje načel Pakta za stabilnost in rast bi moralo biti prednostna naloga. To je ključ do zagotavljanja proračunske in makroekonomske stabilnosti v Evropski uniji. Medtem ko sta sklop kazni in načelo javnega imenovanja in izpostavljanja bistvena za kaznovanje držav članic pri uvajanju načel pakta in bistvenih reform, pa sem zadržana glede finančnih kazni. Za te kazni, ki se uporabljajo v primeru držav članic, ki so že tako v težkem finančnem položaju, bi lahko to imelo nasproten učinek, škodljiv učinek na gospodarstva teh držav...
(Predsednik je prekinil govornico)
Zato bi prosila, da prihodnost Evrope načrtujemo odgovorno.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Gospod predsednik, psihološki odziv v krizi je lahko, da se zvijemo v klobčič in krivimo druge ter iščemo sovražnike, ali pa poskusimo najti rešitve. Evropa je sedaj priča temu trojnemu pristopu: na eni strani sta v mnogih državah v vzponu nacionalizem in protekcionizem, na drugi pa se iščejo nove rešitve, kot velja za Komisijo. Iz srca jih moramo ceniti. Močnejši, kot je politični sistem v Evropski uniji in na nacionalni ravni, bolje bomo lahko ukrotili tržne sile. V nasprotnem primeri se bo slabo končalo.
Mislim, da bi lahko prenehali z eno zadevo, in to je zasmehovanje Grčije. Grški narod, predsednik vlade in politiki si sedaj zaslužijo naše spoštovanje, ker sprejemajo nekatere zelo težke odločitve. Kakor je dejal gospod Schmidt, Finska in Švedska sta bili Grčija v zgodnjih devetdesetih letih prejšnjega stoletja. Morali smo sprejeti ravno tako težke odločitve, a smo uspeli.
Predsednik
Opravičujem se, ker vas prekinjam. V Parlamentu boste ugotovili, da sem jo, kljub temu, da je govorila izredno lepe stvari o Grčiji, prekinil, ko je potekla ravno ena minuta, torej poskušam biti kar se da nepristranski.
Michael Theurer
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v sedanji razpravi o delovanju sistema evropskega gospodarskega upravljanja je po mojem mnenju zanemarjena dolgoročna perspektiva. Sedaj je pravi čas za vključitev ukrepov za kratkoročno stabilizacijo v dolgoročno strategijo. Potrebujemo vizijo tržnega gospodarstva. Temeljno načelo socialnega tržnega gospodarstva je že določeno v Lizbonski pogodbi. Sedaj ga moramo oživiti.
Socialno tržno gospodarstvo je bilo uspešen model za nemškim gospodarskim čudežem. Walter Eugen, ki je bil vodilna osebnost v tem gospodarskem čudežu, je že leta 1950 pripomnil, da bi se morala gospodarska dejavnost države osredotočiti na oblikovanje regulativnih sistemov za gospodarstvo in ne za upravljanje gospodarskih procesov. Zato pozivam k regulativnemu pristopu, z drugimi besedami, država mora sprejeti ukrepe za vplivanje na osnovne pogoje gospodarske dejavnosti s splošno zakonodajo. Ni država tista, ki ustvarja delovna mesta, ampak mora ustvariti regulativni okvir za ustvarjanje delovnih mest in na to se moramo osredotočiti. Konkurenčnost ni začetek, ampak rezultat gospodarske dejavnosti.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik v strategiji Evropa 2020 se moramo lotiti vzroka sedanje krize. Ali bi bilo smiselno uvesti monetarno unijo po ameriškem zgledu brez potrebnega centralnega nadzora finančne politike? Odgovor je "ne". Evru ne smemo dovoliti, da bi EU spremenil v veliki mehanizem prerazporejanja bogastva, ki temelji na obvezni solidarnosti. Če moramo imeti monetarno unijo, mora biti to trda monetarna unija.
Polet tega v prihodnosti svobodnih finančnih trgov ne smemo obravnavati kot ločene od realnega gospodarstva. Zato v strategiji Evropa 2020 potrebujemo jasna pravila za obravnavanje špekulantov in hedge skladov. Vloga, ki sta jo predlagali Avstrija in včeraj Nemčija za davek na finančne transakcije, ki vključuje obdavčenje dobičkov bank in finančnega sektorja, je vsekakor pravi pristop. Bodimo vzor davkoplačevalcem in končno spomnimo finančni sektor na njegove obveznosti. Prav tako moramo biti pogumnejši pri uporabi pravil za države članice. Vsaka država, ki namenoma ponareja svoje številke, mora biti preprosto izločena iz evrskega območja. Države, ki zagrešijo prevaro, morajo oditi.
Paul Rübig
(DE) Gospo predsednik, gospod Rehn, gospe in gospodje, strategija Evropa 2020 nam predstavlja poseben izziv. Na splošno se moramo osredotočiti na mala in srednje velika podjetja (MSP). Poskrbeti bi morali, da bi imela mala in srednje velika podjetja do leta 2020 povprečno 20-odstotno kvoto kapitala.
V Evropi potrebujemo močne MSP, ker zaposlujejo dve tretjini delovne sile, proizvedejo 50 % bruto domačega proizvoda in plačajo 80 % davkov. Komisija je v tem programu preprosto pozabila vključiti cilje za okrepitev malih in srednje velikih podjetij.
Gospod Rehn, pozivam izrecno vas, da ukrepate v imenu MSP in da oblikujete cilje za okrepitev položaja teh podjetij in njihovih zaposlenih.
Milan Zver
(SL) Danes je bila to ena od boljših razprav o krizi, zlasti o grškem vprašanju, grški krizi, in večina odgovorov, razprav se je sukala v bistvu okrog vprašanja, kako naj v prihodnje upravljamo z Evropsko unijo. Res pa je tudi to, kar so poudarili že nekateri kolegi, ki iščejo krivdo in greh za nastalo situacijo. Jaz mislim, da je tudi to prava in pomembna pot. Moramo se vprašati o odgovornosti nekaterih evropskih inštitucij, ampak ne samo o kolektivi odgovornosti inštitucij, ampak čisto konkretno.
Jaz bi predlagal, da pokličemo na odgovornost recimo bivšega komisarja za finance, gospoda Almunio, ki je bil v svojem mandatu dokaj kritičen do nekaterih držav, pa se mu je zgodila recimo Grčija oziroma grški primer. Pozivam ga, naj pojasni svojo vlogo v tej zgodbi, če je pa ne bo, pa naj odstopi.
Seán Kelly
Gospod predsednik, najprej, zadnjih nekaj tednov smo sprejemali ukrepe za reševanje finančne krize, ki se je že pojavila - finančne krize, ki jo je povzročilo pomanjkanje predpisov, pomanjkanje nadzora in pomanjkanje upravljanja. Z današnjimi ukrepi poskušamo predvideti te razmere, da se ne bodo pojavljale v prihodnosti, in treba jih je pozdraviti.
Vsi bolje opravljamo svoje naloge, ko nas nekdo nadzira. To velja za vlade in za posameznike. Torej cenim to, kar je bilo narejenega danes, in mislim, da bi se morali od danes naprej premakniti k obravnavanju finančnih teroristov bonitetnih agencij in špekulantov, ki pustošijo življenja ljudi in poskušajo uničiti neodvisne vlade. Z izvajanjem tega dvojnega pristopa - obravnavanjem upravljanja na politični ravni in obravnavanjem finančnih teroristov - se bomo morda lahko veselili lepše prihodnosti.
Karin Kadenbach
(DE) Gospod predsednik, gospod Rehn, gospod López Garrido, danes govorimo o skupnem evropskem gospodarskem upravljanju. Mislim, da je čas, da spoznamo, da trg nima neodvisne vrednosti in da državljanom Evrope ni treba služiti trgom, ampak mora namesto tega trg služiti ljudem, 500 milijonom Evropejcev.
Prepričana sem, da potrebujemo konsolidacijo in rast, a oba pogoja sta vedno povezana z nekim drugim vidikom, z drugimi besedami, s socialno odgovorno konsolidacijo na eni strani in trajnostno rastjo na drugi. Potrebujemo zaupanje, da bi to dosegli, Evropejci pa potrebujejo perspektive. Vendar pa jim bomo te perspektive lahko ponudili le, če jim lahko obljubimo, da bodo živeli v Evropi, kjer jim je blaginja skupna, ali pa sprejmemo ukrepe, da se to zagotovi. V Evropi prihodnosti rast ne bi smela imeti koristi le za nekaj ljudi.
Rachida Dati
(FR) Gospod predsednik, najprej, res je, da sta nenaden pojav in globina grške krize ustvarila veliko strahu med našimi kolegi državljani, strahu, ki mislim, da je upravičen. Še enkrat, to ne pomeni, kakor je ravno povedala poslanka, da bi morali s prsti kazati na Grčijo. Vendar pa je pomembno, nujno je - kar govorimo že nekaj časa -, da se naučimo potrebne lekcije, da bomo lahko zgradili bolj politično Evropo in se pomaknili proti gospodarskemu upravljanju. Gospodarsko upravljanje bi bilo sedaj treba nujno predlagati.
Razumem, da Komisija predlaga vnaprejšnje preiskovanje nacionalnih proračunov. Osebno mislim, da ne bi smeli menjati konj. Bistveno in nujno potrebujemo evropsko gospodarsko upravljanje in ne vnaprejšnjega preiskovanja nacionalnih proračunov s strani Komisije. Mislim, da ta predlog ne bi le razkril ustavnih neskladij, ampak bi ustvaril tudi zamude in zapletenost, česar pa Evropa sedaj zagotovo ne potrebuje. Nujno potrebujemo evropsko gospodarsko upravljanje in ne vnaprejšnjega preiskovanja nacionalnih proračunov.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Vsi vemo, da se je strategija Evropa 2020 začela s ciljem, da pomaga Evropski uniji pri izhodu iz sedanje gospodarske krize in pripravi svoje gospodarstvo na novo desetletje. Vendar pa je resna zadeva, da strategija Evropa 2020 ne nudi niti jasnih navodil glede pregleda ene najpomembnejših skupnih politik, namreč reforme skupne kmetijske politike.
Še resnejša zadeva pa je, da je kmetijstvo kot nujen politični instrument za doseganje ciljev strategije EU 2020 omenjen le čisto na koncu. Zaradi tega nismo niti presenečeni, da so v tem dokumentu premalo omenjene kmetijske politike. V tem smislu so v strategiji EU 2020 vključene nekatere zamisli o prihodnosti SKP. Vendar pa ji ne dodeli ključne strateške vloge kot del širšega globalnega pristopa, pri čemer se upoštevajo veliki izzivi, ki jih predstavljajo vidiki dvojnega povečanja globalnega povpraševanja po hrani in podnebnih sprememb.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Gospe in gospodje, nimamo podrobne analize vzrokov za krizo v evrskem območju in za gospodarski zlom v Grčiji ali za nevarnosti, ki pretijo drugim državam. Ali je globalna finančna kriza, ki se je spremenila v gospodarsko krizo vzrok tega položaja, ali tu rešujemo svoje lastne napake, zanemarjanje in pomanjkanje ukrepanja?
Povejmo jasno in odkrito, da v naši Uniji nismo imeli nikakršnega usklajevanja finančne politike. Pakt za stabilnost in rast ni bil spoštovan in nismo skrbeli za finančno disciplino. Nacionalni proračuni so bili pogosto drugačni od resničnosti: visoki stroški, nizki prihodki in pomanjkanje odgovornosti pri vodenju države. Rad bi vprašal, kje je bila Evropska centralna banka? Kje je bila Komisija?
Odkrito povejmo, da leži problem v dejstvu, da države članice ne dovolijo, da bi institucije EU nadzirale, ocenjevale in analizirale njihov proračune. Zadnja leta smo se osredotočili predvsem na Lizbonsko pogodbo in smo posvetili manj pozornosti ekonomski uniji in zlasti monetarni uniji.
Diego López Garrido
Gospod predsednik, resnično lahko rečemo, da se Evropska unija srečuje s položajem, podobnim drugim v njeni boleči zgodovini, ki so se ugodno rešili. Evropa je na križišču, kot je bila po drugi svetovni vojni, posledica tega pa je bila rojstvo tega, kar takrat ni bilo znano kot Evropska unija. To se je zgodilo, ko je padel berlinski zid, ko je bila Evropa ponovno združena, ko je bila slučajno kriza evropskega monetarnega sistema. Odziv je bil pomik naprej in sprejetje nove pogodbe. To smo storili ob začetku tega stoletja z Lizbonsko pogodbo in to je edini način za izhod iz težkega položaja, kot je ta, v katerem smo.
Drugi možnosti sta seveda populizem ali protekcionizem, a ne prideta v poštev. Jasna izbira je, da se pomaknemo naprej proti Evropi, ki rešuje svoje slabosti, ki so se pokazale, ko je nastala ta izredno resna kriza, kakršne tisti, ki smo tu v tem parlamentu, doslej še nismo poznali.
Zato način, kako se odzvati na položaj dereguliranih trgov, na pomanjkanje konkurenčnosti v proizvodnem sistemu, ki ima resne učinke, s socialnim vplivom v smislu brezposelnosti, na problem primanjkljajev, pri čemer je 20 od 27 držav začelo s postopki v zvezi s prekomernim dolgom, in na očitno pomanjkanje gospodarskega upravljanja v Evropski uniji, ni manj Evrope, ampak več Evrope. Tako se je treba sedaj odzvati na ta položaj.
Povedati je treba, da je prišlo do odziva, da se je odzvala Evropska unija, in sklicujem se na govor komisarja Rehna in na svojega, kjer sva opredelila, kako se je odzvala Evropska Unija. Vendar pa sedaj čas teče še hitreje in mislim, da se moramo odzivati hitreje, kar mora pomagati rešiti temeljne probleme, ki še obstajajo v Evropski uniji in so zaradi te krize pred preizkušnjo.
Zato bi rad predlagal, da institucije Evropske unije in seveda Parlament sodelujejo na področju petih vidikov, v zvezi s katerimi menim, da bi morali hitreje napredovati. Pospešiti, končati ali zaključiti moramo nalogo, ki je bila načrtovana in se je pravilno začela.
Prvi vidik je solidarnost. Poglobiti moramo solidarnost na evrskem območju in zato je bila pomoč Grčiji tako pravilna in zato je bila prava odločitev ustvariti ta sklad v višini 750 milijonov EUR - za obdobje treh let, da ne bo popolnoma stalen -, da bi preprečili morebitne težavne položaje z javnimi financami ali z neravnovesji javnih financ. Mislim, da je to temeljni element in da je Svet pravilno ravnal, ko ga je 9. maja predlagal in sprejel. Poleg tega je ukrepala tudi Evropska centralna banka, ki posreduje tudi sedaj in je odkupila dolg držav članic po poteh, ki jih dopušča Lizbonska pogodba.
Drugič, ravno danes je Parlament pregledoval sveženj o finančnem nadzoru. Do neke mere smo to včeraj pričakovali s sprejetjem uredbe o hedge skladih v Svetu za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin). Torej nam lahko uspe, seveda nam lahko uspe. Ta uredba je izdelana, a skleniti moramo pogajanja med Svetom in Parlamentom za celotni sveženj o finančnem nadzoru takoj, ko bo to mogoče. Ta sveženj sicer ureja tudi bonitetne agencije, ker - v povezavi z enim od predlogov ali vprašanj, ki so jih predložili poslanci -bo bonitetne agencije nadzoroval evropski organ.
Tretjič, zavezati se moramo konkurenčnosti. Zato je zelo pomembno, da Evropski svet junija sprejme in začne izvajati strategijo 2020 in da količinsko določi cilje, tudi glede revščine in socialnega vključevanja, ki še nista bila količinsko opredeljena. To bi morala biti strategija, ki določa svoje upravljanje, in to upravljanje bi moralo biti mnogo zahtevnejše kot praktično neobstoječe upravljanje Lizbonske pogodbe, kakor je prej povedal gospod Verhofstadt. Prav tako bi morala uporabljati pozitivne pobude za zagotavljanje doseganja ciljev, kot je uporaba evropskih skladov ali strukturnih skladov.
Četrti pomemben element je sveženj o usklajevanju gospodarskih politik, ki ga je 12. maja predstavil komisar Rehn in ga je včeraj pregledal Svet Ecofin. Popolnoma nujno je, da v zvezi s tem, kar je navedeno v členu 5 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ravnamo skladno z Lizbonsko pogodbo, da države članice - ne, da je bolje ali zaželeno, ampak da to morajo početi - usklajujejo svoje ekonomske politike in politike zaposlovanja in da lahko usklajujejo tudi svoje socialne politike. Ob upoštevanju tega menimo, da je izvajanje člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije, določeno s predlogom Komisije, zelo pomembno in da moramo prav tako pospešiti izvajanje v praksi.
Nazadnje pa menim, da moramo pospešiti razpravo ali odločitev, ki mislim, da jo je treba sprožiti na G20, o davku na mednarodne finančne transakcije.
Parlament bi prosil, naj podpre te zelo važne in pomembne točke, kar bi bilo korak naprej proti temu, kar se opisuje kot gospodarsko upravljanje ali vladanje Unije, da bo mogoče o tem čim prej sprejeti odločitev. Na to ne moremo več čakati.
Menim, da ni bila enotnost v EU nikoli tako nujna, kot je sedaj, in ne mislim le na enotnost med državami članicami, ampak tudi med institucijami. Parlament je evropska institucija, Komisija je evropska institucija in tudi Svet je evropska institucija. Institucije morajo sedaj delati skupaj, da bo mogoče utrditi gibanje k vladi Unije in reševanju temeljnih problemov, ki so se pojavili. Naj bo to izraz naše zavezanosti začetku nove politične faze v EU, ki je v korist državljanom, ki to od nas pričakujejo. Ne pričakujte ničesar drugega, pričakujte, da bomo storili natanko to.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospod predsednik, hvala poslancem za zelo resno in stvarno razpravo, ki je odražala resen položaj, s katerim se sedaj srečujemo v Evropi. Naj najprej povem, da močno cenim široko podporo, ki jo je Evropski parlament dal za okrepitev gospodarskega upravljanja. Prav tako sem zelo pozorno prisluhnil gospodu Lópezu Garridi in zahvaljujem se španskemu predsedstvu za njihovo podporo in za odlično sodelovanje v zvezi s tem vprašanjem pa tudi z drugimi vprašanji.
Zelo se strinjam s tistimi, ki ste pozvali k temu, da bi ekonomska unija dopolnila monetarno unijo. To je pot naprej in to je odločilna lekcija, ki se je moramo naučiti iz te krize. Delati moramo na treh močeh. Najprej potrebujemo pazljivost za neposredno rešitev krize v Grčiji in drugod po Evropi. Na evropski zemlji smo se izognili ponovitvi zgodbe banke Lehman Brothers, a zagotovo še nismo rešeni in zato moramo pazljivo in odločno še naprej varovati finančno stabilnost v Evropi in tako zaščititi še vedno šibko oživitev gospodarstva naše celine.
Drugič, pospešiti, okrepiti in zaključiti moramo regulativno reformo finančnih trgov, bančnih davkov, prodaje brez kritja in bonitetnih agencij. Mnogo bolje je ukrepati na evropski ravni in to storiti čim prej.
Ustvariti moramo okvir, da popravimo sistemske napake finančnih trgov in glede tega se zelo strinjam z gospo Jaakonsaari in gospodom Swobodo. Trg je lahko dober služabnik, ampak je slab gospodar in, kot je dejal gospod Theurer, delati moramo za osnovno zamisel gospodarstva socialnega trga, da bi ustvarili verodostojni pravni okvir za finančne trge z dokončanjem regulativne reforme.
Tretjič, preiti moramo na odločitve glede okrepitve ekonomskega upravljanja v Evropi, s preventivnim javnofinančnim nadzorom moramo okrepiti Pakt za stabilnost in rast, sprejeti moramo izvedljive sankcije in te morajo temeljiti na pravilih, kakor je dejal gospod Kallas, in pridobiti moramo večje revizijske pristojnosti za Eurostat...
(Predsednik je prekinil govornico)
Predsednik
Kolegi, to je zaključek zelo pomembne razprave. Vljudno vas prosim, da se v tej dvorani čim manj pogovarjate in spoštujete zadnje pripombe komisarja. Komisar ima besedo.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospod predsednik, na to sem dokaj navajen, a vesel bi bil, če bi Parlament zanimalo to, kar bom povedal.
Neposredna rešitev krize, popolna reforma finančnega trga in okrepitev gospodarskega upravljanja: to so tri glavne naloge, ki jih moramo sedaj obravnavati čim prej.
Strinjam se z gospodom Marinescujem, ki je navedel sporočilo Komisije, in vsekakor je to več, kot bi kdor koli pomislil še pred pol leta. Prosim, preberite tistih 10 strani sporočila o okrepitvi gospodarskega upravljanja v Evropi. Deset strani se sliši malo, a vsebujejo polno oprijemljivih pobud. To so velike zadeve, kar v Evropi potrebujemo. V kratkem bom pripravil oprijemljive predloge, zakonodajne predloge.
Prevzeli smo pobudo in šli bomo naprej. Gospod Verhofstadt je dejal, da ne bi smeli čakati na delovno skupino. Torej, aktivno in konstruktivno prispevamo k delu delovne skupine, ki ji predseduje predsednik Herman Van Rompuy, ampak da, uporabili bomo svojo pravico do pobude in bomo kmalu predložili oprijemljive zakonodajne predloge v zvezi z okrepitvijo gospodarskega upravljanja.
To je bistvo metode Skupnosti in k temu ste danes tudi pozivali in to po pravici. Nimamo razkošja časa. Namesto tega moramo takoj ukrepati. Sedaj je povsem nujno, da nadaljujemo s temi pobudami.
Zato bi rad zaključil z besedami, da za zasledovanje teh ciljev potrebujemo zavezo institucij. Evropska unija je vedno ustvarjala najboljše rezultate z zavezništvom Parlamenta in Komisije, zato v tem pogledu računam na vašo podporo. Prav tako je pomembno, da vključimo nacionalne parlamente z izvajanjem vključujočega pristopa, kot je predlagala gospa Goulard.
A najpomembneje, prosim, spomnite se, da lahko Evropski parlament pomaga vsem nam v Evropski uniji k hitrejšemu in odločnemu ukrepanju. Prosim torej, prepričajte svoje volivce in pomagajte nam prepričati države članice in ne le špansko predsedstvo, ki je zelo prepričano. Verjamem, da lahko poskrbite, da bodo vaši glasovi slišani, in da boste to tudi storili, in računam na to, da boste v tem tednu parlamentarnih zasedanj zavzeli zelo močno in odločno stališče v resoluciji o Evropi 2020.
Dragi prijatelji, ničesar ne potrebujemo bolj kot to, da gremo s polno paro naprej in okrepimo gospodarsko upravljanje v Evropi.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
George Sabin Cutaş  
v pisni obliki. - (RO) Če se velja naučiti kakšno lekcijo iz sedanje gospodarske krize, mora biti to solidarnost. Dejstvo, da živimo v globaliziranem svetu, kjer so gospodarstva držav med seboj odvisna, ni nič novega. Vendar pa države niso uspele opustiti svoje izolacionistične logike, kjer se rešitve gospodarskih izzivov uporabljajo na nacionalni ravni brez upoštevanja njihovega vpliva v širšem obsegu.
Lizbonska strategija je bila neuspešna zaradi pomanjkanja politične zavezanosti držav članic, da bi prevzele pobudo za izpolnjevanje svojih ciljev. Da bi zagotovili uspeh strategije EU 2020, kjer je spodletela lizbonska strategija, je treba na evropski ravni učinkoviteje nadzirati programe nacionalnih reform. Socialna vključenost mora biti tudi glavni cilj dobrega gospodarskega upravljanja in državni ponudniki se morajo naučiti ljudi postavljati pred finančni dobiček.
João Ferreira  
v pisni obliki. - (PT) Malo več kot desetletje potem, ko je bil ustvarjen evro, se potrjujejo opozorila, ki smo jih dajali takrat. Povezovanje gospodarstev na zelo različnih stopnjah razvoja z nazivnimi konvergenčnimi merili in posameznimi monetarnimi in tečajnimi politikami - vse za izpolnjevanje potreb velikih sil - je krizo razlik v EU še poslabšalo in pripeljalo do položaja, ko se pod vprašaj postavljajo obrobna gospodarstva.
Postavljeni pred krizo, ki so jo ustvarili, so centri odločanja špekulativnega finančnega kapitala - pa tudi njihovi institucionalni podaljški v institucijah EU in v vladah - ravno začeli z novim in drugačnim napadom na ljudi in delavce Evrope. Vladarji EU so se odločili, da si bodo prilastili proračunske pristojnosti držav članic in tega niso storili v imenu solidarnosti, pojma, ki je zanje vse bolj tuj, ampak v imenu stabilnosti, ki jo velike sile zahtevajo za evro; to je neznosna žalitev demokracije in neodvisnosti narodov. To žalitev spremljajo ukrepi, ki so čisti socialni terorizem, kateremu so se nacionalne vlade pohlevno pokorile. Odziv na tako imenovano "evropsko gospodarsko vlado" in na vse bolj protidemokratično naravo procesa povezovanja, ki poteka, dajejo delavci po vsej Evropi, ki se s težavo prebijajo. Iz tega boja in njegove težnje proti napredku zrasla nujna sprememba.
Ilda Figueiredo  
Obžalovanja vredno je, da sta prišla Evropski svet in Komisija izjaviti, da izvajata ukrepe za reševanje problemov na področju financ in proizvodnje v okviru proračunske discipline, in da predstavljata ustanovitev delovne skupine kot skriti adut za dolgoročne ukrepe.
Kljub priznavanju zamud pri neodločnih ukrepih, ki sta jih izvedla, sta predstavnika španskega predsedstva EU in Komisije tu ponovno potrdila, da bosta šla še naprej po isti poti kapitalističnega povezovanja in ga še pospeševala; naokoli tekata kot brezglavi piščanci. Raje zanemarita tako imenovani "začasni ukrep za stabilizacijo", z njim povezani sklad pa ne bo nič več kot le sredstvo za lajšanje bridkosti finančne krize, ki se uporablja za prikrivanje dejstva, da lahko le prekinitev sedanje politike in sprememba smeri prineseta družbeni napredek. Za ta namen je nujno dati prednost proizvodnji, kakovostnim javnim službam, ustvarjanju delovnih mest s pravicami, plačami, pokojninami, socialno vključenostjo ter pošteno delitvijo in razporejanjem dohodka.
Vendar pa je za vse to potrebna resnična gospodarska in socialna kohezija z jasno krepitvijo proračuna Unije, solidarnostjo, več javnimi politikami in državnim spremljanjem bistvenih sektorjev gospodarstva.
Edit Herczog  
Pot izhoda iz gospodarske krize je polna jam in poleg tega so javnofinančni problemi Grčije in drugih držav članic pretresli evrsko območje. Ti problemi so sprožili vprašanje, ali je Evropa sposobna tekmovati z gospodarsko močjo Združenih držav ali Kitajske. Zato se mora Evropska unija s svojo strategijo EU 2020 učinkovito odzvati na gospodarsko in finančno krizo in zagotoviti, da bo ostala gospodarska zmogljivost tega bloka 500 milijonov ljudi konkurenčna, z drugimi besedami, da EU27 ne bodo zaostale za svojimi gospodarskimi in političnimi tekmeci. Za zapletenost današnjih izzivov je potreben povezan sklop političnih instrumentov. EU mora glavno pomembnost pripisati raziskavam in inovacijam pri reševanju izzivov, kot so podnebne spremembe in iskanje rešitev za vse večjo globalno konkurenco. Ker je v obdobju po krizi zagotavljanje spodbude za rast in ustvarjanje delovnih mest skozi raziskave in inovacije postalo pomembnejše kot kdaj koli prej, predlagam, da se to določi kot glavni cilj strategije EU 2020. Vendar pa nas upravičeno skrbi, da sedanji proračun ne zajema ustrezno denarnih potreb za doseganje izzivov 21. stoletja. Kot članica Odbora za proračun pozivam Evropsko komisijo, naj predlaga nov proračunski model, ki je drzen in velikopotezen, a prav tako izvedljiv, da bo zagotovila uspeh strategije EU 2020.
Anneli Jäätteenmäki  
Odlično je, da strategija Evropa 2020 upošteva mlade ljudi. Vendar pa ne gre dovolj daleč. Vsebina je omejena in pesimistična. Ni dovolj oprijemljivih ciljev in potrebujemo jih več. Številke glede brezposelnosti mladih so zastrašujoče. So več kot dvakrat višje kot v drugih kategorijah brezposelnosti. V Latviji in Španiji je brezposelnih skoraj polovica mladih ljudi. Dlje, ko so ljudje brezposelni, večja je nevarnost ne revščine, ampak izključenosti. Mladi ljudje z le malo delovnimi izkušnjami so v slabšem položaju na trgu dela, zlasti ko gre za zmanjšanje števila delovnih mest. Napovedi kažejo, da bomo imeli primanjkljaj delavcev. Vendar pa ne smemo jemati za samoumevno, da bodo mladi, ki so danes brezposelni, lahko izpolnjevali to prihodnjo potrebo po delavcih. Vključevanje dolgo časa brezposelnih ljudi nazaj v družbo ni nujno tako enostaven postopek. Potrebujemo oprijemljive ukrepe. Mladi potrebujejo delovna mesta, ne obljub. Zelo pomembno je, da sprejmemo odgovornost za prihodnost in da bodo otroci in mladi ostali v središču vseh naših načrtov.
Lívia Járóka  
Uvajanje strategije EU 2020, ki je namenjena usklajevanju gospodarskih in zaposlovalnih politik držav članic v skladu s skupnimi načeli, je morda najpomembnejša naloga, ki je pred nami. Pozdravljam dejstvo, da poleg vidikov, ki se nanašajo na trajnostno ekonomijo socialnega trga, varstvo okolja in inovacije, ta strategija daje velik poudarek boju proti revščini in izključenosti, z drugimi besedami, krepitvi socialne kohezije, predpogoja za zgoraj navedene cilje in enega osnovnih stebrov programa špansko-belgijsko-madžarskega predsedniškega tria. Menim, da je pomemben korak naprej, da je Komisija v drugi polovici svojih enotnih smernic o tej strategiji določila velikopotezne, količinsko opredeljene cilje v zvezi s tem. Dva od teh ciljev sta, da bi moralo biti zaposlenih 75 % prebivalstva starosti, primerne za delo, in da bi se moralo število ljudi, ki živijo pod nacionalnim pragom revščine, zmanjšati za 25 %. Za namene spremljanja in potrjevanja napredka pri doseganju teh ciljev in ocene boja proti socialni izključenosti velja upoštevati "Laekenske kazalnike", ki jih je Evropski svet leta 2001 sprejel v Laekenu, skupaj z njihovimi sestavnimi deli, ki so bili medtem razširjeni in podrobneje opredeljeni. Laekenski kazalniki zagotavljajo podrobno in zanesljivo podobo položaja, ki ga zavzemajo različne družbene skupine v določenih delih javnega življenja. V preteklih nekaj letih so jih uspešno uporabljale številne institucije EU, med drugim Eurostat.
Danuta Jazłowiecka  
Glavni cilj strategije Evropa 2020, o katerem razpravljamo, bi moral biti zagotoviti gospodarsko rast v Evropski uniji in povečati zaposlenost. Ukrepi, ki jih sprejemamo, bi morali biti usmerjeni v povečanje gospodarske dejavnosti in tako dolgoročno doseganje trajne gospodarske ravni. Kazalniki, ki jih je predlagala Komisija, bi moral dopolnjevati kazalnik zasičenosti infrastrukture na področju teleinformatike, prometa, energije, okolja in socialnih zadev. Dobro razvita infrastruktura je osnova za učinkovito delovanje notranjega trga, kar posledično vodi k rasti notranjega povpraševanja in gospodarske dejavnosti. Poleg tega je dobro razvita infrastruktura potrebna za zmanjšanje razlik v razvoju med regijami, kar vodi do večje konkurenčnosti in močnejše gospodarske, socialne in teritorialne kohezije. Dalje, rada bi omenila kazalnik zaposlovanja, ki bi ga bilo treba obravnavati prednostno. Naši koraki ne bi smeli biti osredotočeni le na strukturne reforme, ampak tudi na boljšo pripravo in uporabo delovne sile EU in intelektualnega kapitala. Predvidevam, da nihče med nami ne dvomi, da bomo poleg izvajanja strategije EU 2020 potrebovali močnejše vodstvo in večjo politično odgovornost držav članic pa tudi Evropske komisije na področju izvajanja strukturnih reform. V tem okviru bi bilo koristno izvesti temeljito oceno strategije EU 2020 približno pet let po njeni uvedbi, z drugimi besedami konec mandata sedanje Evropske komisije. To bi omogočilo okrepitev politične odgovornosti in medsebojno povezavo ukrepov z rezultati.
Sandra Kalniete  
v pisni obliki. - Pri izvajanju strategije EU 2020 bi bilo treba poudariti ekonomsko kohezijo, kar pomeni, da je še vedno nujno zmanjšati ekonomske razlike med regijami EU, ki zaostajajo, in tistimi, ki so uspešnejše. Menim, da bi morala EU še vedno v veliki meri posvečati pozornost načelu solidarnosti in instrumentom za izenačenje neenakosti na področju dohodkov. Osredotočati bi se bilo treba na regije EU, ki jih je gospodarska in finančna kriza najbolj prizadela, poseben položaj vsake od teh regij pa bi bilo treba oceniti in izvesti primerne ukrepe za ustrezne izzive.
V strategiji Evropa 2020 je kmetijski sektor obravnavan kot vsak drugi sektor v našem sodobnem gospodarstvu in to pozdravljam. Močno podpiram skupno kmetijsko politiko, ki vsem članicam zagotavlja enake pogoje. Poštena konkurenca na notranjem trgu je ključ do konkurenčnosti evropskega kmetijstva na globalnem trgu. Med strategijo 2020 in reformo SKP po letu 2013 mora obstajati sinergija - obe morata biti osredotočeni na spodbujanje inteligentne zelene rasti.
Filip Kaczmarek  
Poljski minister za kulturo in narodno dediščino, Bogdan Zdrojewski, je opozoril, da je kultura eden od vidikov, ki bi jih bilo treba vključiti v strategijo Evropa 2020. Priznati moram, da je ministrov argument prepričljiv. Rad bi namreč "poudaril potrebo, da se v celoti izkoristi potencial kulture in ustvarjalnih industrij - intelektualnega in socialnega kapitala Evrope".
Ustvarjalne industrije je mogoče obravnavati kot nekaj, kar bo Evropi omogočilo gradnjo konkurenčne prednosti. O strategiji Evropa 2020 so na neformalnem srečanju marca letos razpravljali ministri za kulturo. Zaradi te razprave je špansko predsedstvo pozvalo "Svet, naj v strategiji 2020 prizna in izkoristi ustvarjalni potencial Evrope skozi kulturo in njene sorodne industrije" ter "države članice in Komisijo, naj za dosego teh ciljev delujejo na svojih področjih... v okviru reprezentativnih pobud, povezanih z inovacijami, konkurenčnostjo, digitalno agendo in socialno vključenostjo."
Upam, da bodo ti pozivi slišani in uresničeni.
Iosif Matula  
Velika gospodarska kriza zadnjih nekaj let je prispevala k neuspehu ciljev, ki jih je na začetku tega stoletja določila EU. To je razlog, zakaj je za nas pomembno, da določimo slabosti lizbonske agende in se osredotočimo na pozitivne rezultate, ki so bili doseženi, prav tako pa da se izognemo preteklim napakam. Menim, da je sedaj pomembno, da se bomo lahko iz neuspeha lizbonske strategije kaj naučili in da bomo sposobni tudi ukrepati za olajšanje vpliva tega v prihodnosti. Mislim, da imamo veliko prednost, ker poznamo razloge za neuspeh in ker se jim lahko uspešno izognemo v novi strategiji EU 2020. Zlasti bi se rad sedaj osredotočil na krepitev upravljanja na več ravneh. V proces upravljanja moramo vključiti lokalne in regionalne oblasti, pa tudi civilno družbo, saj statistike EU kažejo, da lokalne in regionalne oblasti uživajo največjo raven zaupanja med navadnimi državljani. Istočasno pa je krepitev regionalnega vidika vključena na seznam prednostnih nalog strategije EU 2020. V tem pogledu čutim, da je vloga prihodnje kohezijske politike opredeliti in izkoristiti poseben lokalni potencial.
Rareş-Lucian Niculescu  
v pisni obliki. - (RO) V poročilu je natančno naveden pomemben prispevek strukturnih in kohezijskih skladov k evropskemu gospodarstvu in pri doseganju ciljev, ki so nam bili predstavljeni kot del agende EU 2020. Nekatere zamisli velja izpostaviti: ključna vloga, ki jo državljani igrajo pri doseganju teh ciljev in vloga raziskav in izobraževanja.
Istočasno pa bi rad izrazil svojo osuplost, da poročilo ni bolj vsestransko z vključitvijo vloge, ki jo igrajo skladi za razvoj podeželja. Z okrepitvijo podeželskega gospodarstva, posodobitvijo kmetijstva v Evropi, pomoč pri ustvarjanju mladih kmetovalcev in širjenju najboljše prakse, sami skladi za razvoj podeželja predstavljajo pomemben in dobrodošel prispevek k splošnemu gospodarskemu napredku po Evropski uniji.
Kristiina Ojuland  
v pisni obliki. - (ET) Gospod predsednik, pri oblikovanju strategije Evropa 2020 je Komisija zagotovo uspela izraziti mnoge stvari, ki si jih želimo, a kaže, da so pozabili predstaviti resničnost. Več držav članic, med njimi Estonija, je izvedlo velika zmanjšanja z namenom uravnoteženja nacionalnih proračunov. Estonija je ob izpolnjevanju maastrichtskih meril za evrsko območje uspela stabilizirati svoj proračun. Istočasno pa bodo posledice neodgovorne proračunske politike, ki je do sedaj delovala v več državah članicah, očitno še več let preganjale Evropsko unijo. Ob upoštevanju sedanjega zapletenega gospodarskega položaja ostaja nejasno, kako naj bi strategija Komisije in veliki projekti, ki so vanjo vključeni, to reševali. Lahko bi se učili iz svojih napak in bi v nasprotju z neuspelo lizbonsko strategijo jasno razumeli, kako bomo dosegli zastavljene cilje, kakšna finančna sredstva bomo lahko uporabljali in ali nam bodo naša sredstva omogočala dosego katerega koli od teh ciljev. Ne potrebujemo velikih besed na ravni Evropske unije; tudi vsaka država članica mora stremeti k uravnoteženju proračuna in doseganju gospodarske rasti. Medtem ko opažamo, da v svetovni ekonomiji prihaja do strukturnih sprememb, v glavnem omejevanja konkurence, in tudi do demografskih sprememb v Evropi, se moramo namesto zelo visokih zamisli, ki pa so le prazne besede, osredotočiti na korenito reformo celotnega gospodarskega in socialnega sistema Evropske unije. Ni drugega načina, da danes uidemo iz družbe socialnega skrbstva, ki, čeprav je udobna, hitro postaja nekonkurenčna in se zato slabša. Nujno so pred nami nepriljubljene odločitve, a s sprejetjem teh odločitev danes se bomo mnogo hitreje prilagodili novi resničnosti.
Sirpa Pietikäinen  
Gospodarska kriza, ki smo ji priča, je sestavljena iz kontinuitete treh kriz, ki so med seboj povezane. To so finančna kriza, kriza v realnem gospodarstvu, ki ji je sledila, in kriza v javnih gospodarstvih, ki sedaj izhaja iz njih.
Te krize razkrivajo probleme evropskega in globalnega nadzora in spremljanja: gospodarska kriza je le stvar krize v sistemu, ki je nekoč prevladal, in v politiki. Niti svet financ niti gospodarska dejavnost ne poznata več meja. Ni mogoče obvladovati gospodarske dejavnosti, ki gre preko svojih meja, preprosto z zatekanjem k nacionalnim orodjem: potrebujemo regionalna in globalna orodja.
Kakor je navedeno v poročilu gospoda Montija, ki je izšlo prejšnji teden, za Evropo ne zadostuje več enotna ad hoc rešitev za vsako krizo. Potrebujemo predvidljive dolgoročne rešitve in orodja, ki nam bodo pomagala bolje obvladovati prihodnje krize kot sedaj. Tu sta ključni pripravljenost in sposobnost držav članic za sodelovanje in še vedno je to daleč od želenega. Svet si zasluži pohvalo za svoje odločno ukrepanje pri rešitvi za krizo, ki je grozila celotni Uniji, a ne za hitro ukrepanje: dejanski ukrepi držav članic so sledili le zato, ker so morali. Zapravljanje časa je verjetno povzročilo stopnjevanje položaja.
Ena najočitnejših oblik ukrepanja v prihodnosti je potreba po reformi proračuna EU in zagotovitev, da bodo nacionalni proračuni bolj usklajeni s skupnimi cilji. Finančni nadzor in upravljanje postajata učinkovitejša, ampak še vedno potrebujemo več ukrepov za zagotavljanje, da bodo finančni produkti vključeni v obseg učinkovite in uspešne uredbe.
Rovana Plumb  
v pisni obliki. - (RO) Doseganje minimalnega 25-odstotnega zmanjšanja ravni revščine v EU je cilj, ki je tesno povezan z rastjo zaposlenosti med prebivalstvom in je prednostna naloga politike socialne vključenosti. Zato je za boj proti revščini potrebna velikopotezna dolgoročna strategija z visokimi cilji za zmanjšanje revščine, katerih "ključne točke" morajo vsebovati povečanje stopnje zaposlenosti in kakovostnih delovnih mest, tudi za ženske, mlade, starejše in revne delavce.
Ta strategija mora vključevati ukrepe, usmerjene v doseganje ravnovesja med poklicnim in zasebnim življenjem in večjo udeležbo na odprtem trgu dela, kar pomeni tudi odpravo omejitev dostopa za romunske in bolgarske delavce. Še en cilj za zmanjšanje revščine je ustvariti minimalni dohodek v višini vsaj 60 % izenačenega povprečnega nacionalnega dohodka, minimalne plače v višini vsaj 60 % povprečne plače v zadevnih sektorjih na nacionalni ravni skupaj z usklajeno stanovanjsko strategijo v Evropi. Vse te ukrepe mora spremljati jasen časovni razpored, ki ga je enostavno izvajati in nadzirati.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Eden od ciljev strategije Evropa 2020 je povečati stopnjo zaposlenosti med ljudmi v starostni skupini 20-64 let na 75 %. Drugi je boj proti revščini in je namenjen izboljšanju položaja 20 milijonov ljudi. Ti učinki so zelo zadovoljivi in zelo ambiciozni. Naš cilj je posodobljeni trg dela z visoko specializirano, točno usmerjeno in zelo učinkovito delovno silo. Vendar pa mislim, da bo to težko doseči. Sedaj 15 % mladih ljudi ne dokonča srednjega izobraževanja. Več kot 30 % jih konča terciarno izobraževanje, a kljub temu ne najdejo dela, ker kvalifikacije, ki so jih pridobili, ne ustrezajo potrebam trga. Program vseživljenjskega učenja ne upošteva posebnih položajev ljudi, ki nimajo univerzitetne izobrazbe. Vendar pa, če govorimo o pojavu revščine, so v največji nevarnosti zanjo iste družbene skupine: brezposelni, slabo izobraženi in starejši ljudje. Tako visoka brezposelnost je nedvomno učinek krize, ki je med drugim povzročila upad industrijske proizvodnje na raven izpred 20 let. Podpiram Komisijo v njenih doslednih prizadevanjih za ustvarjanje konkurenčnega gospodarstva EU v zvezi z Združenimi državami in Japonsko, a predlagam bolj stvaren pristop v izjemno težkih finančnih razmerah.
Csaba Sógor  
Gospodarska in finančna kriza je povzročila, da je v mnogih državah članicah nujno uvesti varčevalne ukrepe in reformirati obstoječe strukture. Ponovno se je izkazalo, da drži, da lahko kriza pospeši uvedbo velikih sprememb in reform. Evropska unija mora prav tako premisliti, v kateri smeri se mora gibati, da bi bila kos novim izzivom in povečala konkurenčnost, in ali bo sposobna uspešneje uskladiti interese držav članic in tako okrepiti notranjo kohezijo. Mislim, da je povečana kontrola tega posebnega položaja v novih državah članicah v postopku izvajanja reform ključnega pomena, ne le za uspeh strategije Evropa 2020, ampak za prihodnost same Unije. Svet prosim, naj bo bolj pozoren na to zadevo, zlasti glede strukturnih sprememb na področju skupne kmetijske politike in kohezijske politike.
Nuno Teixeira  
Določiti je mogoče različne vidike lizbonske strategije, kjer je bilo malo uspeha. Le redki od določenih ciljev so bili doseženi, in sicer zaradi različnih dejavnikov: med drugim zaradi pomanjkanja politične volje in instrumentov - nenazadnje finančnih. Lokalne in regionalne oblasti so prav tako poudarjale, da niso dovolj udeležene pri določanju ali izvajanju strategije in da se evropski in nacionalni cilji niso dobro ujemali.
Vse to je program lizbonske strategije prepojilo s pomanjkanjem verodostojnosti, kar je tudi posledica dejstva, da medtem ko je bila zelo podrobno opredeljena, pa način izvajanja ni bil dovolj odgovoren. Ob gospodarski negotovosti, krhkih javnih financah in visoki brezposelnosti je treba novo strategijo šteti za priložnost za premislek o poti, ki jo javnost želi za Evropsko unijo. Vseeno pa bo težko, da bi bili vsi namenjeni v isto smer, medtem ko države članice in njihove regije - zlasti najbolj oddaljene regije ostajajo tako neenake, kot so.
Morda je tudi čas, da razvijemo nove vrste gospodarskih, finančnih in celo proračunskih povezav, zlasti v evrskem območju. Prepričan sem, da lahko takšne povezave odločilno prispevajo k doseganju ciljev, ki jih sedaj določamo, zlasti tistih, ki so povezani s teritorialno kohezijo.
Jarosław Leszek Wałęsa  
Marca je Evropska komisija predstavila nov načrt za razvoj gospodarstva za Evropo. Po lizbonski strategiji je Evropa 2020 naslednji poskus za oživitev evropskega gospodarstva. Vendar pa je tokrat izziv težji, ker je treba načrt izvesti v položaju gospodarske krize. Pametna rast, trajnostna rast in vključujoča rast so prednostne naloge, predlagane v novi strategiji, in opredeljujejo, kje želi biti EU do leta 2020.
Vendar pa preden začnemo ukrepati glede teh prednostnih nalog, se moramo nekaj naučiti iz gospodarskega zloma, ki se je trajno razširil po svetu. Gospodarstva Evrope so močno povezana. Nobena od držav članic ne more sama sestaviti učinkovitega odpora na globalne nevarnosti. Ko ukrepamo skupaj, smo močnejši, in zato potrebujemo tesno usklajevanje gospodarskih politik vseh držav Evropske unije, da bi se uspešno rešili iz krize in uresničili načela Evrope 2020. Če tega ne bomo storili, lahko izgubimo še eno desetletje, trajen zastoj rasti in množično brezposelnost.
Nova strategija temelji na zelo velikopoteznih zamislih. V povezavi s tem si moramo močno prizadevati, da se ta poskus razvoja še ene gospodarske strategije za Evropo ne bo izkazal le za zidanje gradov v oblakih in končal kot lizbonska strategija, ki naj bi do leta 2010 preoblikovala Evropsko unijo v najbolj dinamično gospodarstvo na svetu, ki temelji na znanju, a je bila presenetljiv neuspeh. Hvala lepa.
