Kopējās Eiropas patvēruma sistēmas nākotne (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir debates par ziņojumu, kuru iesniedza Giusto Catania, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas vārdā par Kopējās Eiropas patvēruma sistēmas nākotni.
Giusto Catania
referents. - (IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, pagājušajā gadā ir palielinājies bēgļu skaits visā pasaulē. Šobrīd to ir apmēram 12 miljoni. Ja mēs pieskaitām valsts iekšienē pārvietotās personas, tad kopā tie būs vairāk nekā 26 miljoni cilvēku visā pasaulē, kuriem ir nepieciešama aizsardzība. Iemesls iepriekš minētajām ir tāds, ka pasaulē joprojām turpinās kari. Pašlaik ir 4 miljoni Irākas bēgļu un pārvietoto personu un ir skaidrs, ka šie bēgļi ir sekas tam karam, kura uzsākšanā piedalījās arī mūsu valstis.
Tādēļ ir nepieciešama Kopējā Eiropas patvēruma politika, jo saskaņā ar tiesiskuma principiem mums ir jāgarantē šo cilvēku vienāda uzņemšana visās ES dalībvalstīs. Tas ir svarīgi arī tādēļ, ka dažās dalībvalstīs vēl nav sistemātiska likuma par patvērumu. Man ar nožēlu jāatzīmē, ka Direktīvas par patvēruma procedūrām saskaņošana jau divus gadus tiek atlikta ar domu, ka tā tiks īstenota 2012. gadā. Mums ir jāpieliek punkts nesamērīgajām atšķirībām starp dažādu dalībvalstu patvēruma sistēmām. Šobrīd mēs esam nokļuvuši paradoksālā situācijā, kad bēgļa statusa piešķiršanas trešo valstu pilsoņiem procentuālais rādītājs ir robežās no 0% līdz 90%, atkarībā no tā, kurā dalībvalstī tas tiek pieprasīts.
Standartu saskaņošanas rezultātā jābūt nodrošinātai augsta līmeņa aizsardzībai visās ES dalībvalstīs, un tā nedrīkst pamatoties uz bēgļu aizsardzības zemāko līmeni. Patvēruma institūts ir būtiska mūsu demokrātijas un cilvēktiesību aizsardzības daļa, un ir nepieņemami, ka pēdējo gadu laikā tā ir būtiski mazinājusies, jo ne vienmēr tiek ievērotas starptautiskajās konvencijās noteiktās patvēruma meklētāju vajadzības un nerepatriēšanās princips. Eiropas Savienībai vajadzētu nodrošināt mehānismus uz ārējām robežām, lai identificētu patvēruma meklētājus un nodrošinātu, ka personas, kuras ir tiesīgas uz starptautisko aizsardzību, varētu nokļūt tās teritorijā, tostarp saistībā ar ārējo robežu kontroles procedūrām. Tādēļ mēs uzskatām par lietderīgu pārskatīt Frontex (Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadība pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām) lomu, kā rezultātā patvēruma meklētāji bieži tiek traktēti kā nelegālie imigranti.
Ar šo ziņojumu Eiropas Parlaments lūdz Frontex sniegt detalizētus datus par noteikto patvēruma meklētāju skaitu tās veikto darbību laikā, kā arī par tām personām, kuras pārtvertas un nosūtītas atpakaļ uz tranzīta vai izcelsmes valsti. Mums jānodrošina, lai starptautiskās konvencijas un sadarbības līgumi ar trešām valstīm tiktu atbilstīgi piemēroti. Nav iespējami nolīgumi ar tām valstīm, kuras nav parakstījušas Ženēvas Konvenciju par bēgļu statusu. Tomēr daudzas dalībvalstis to neievēro, tostarp Itālija, kas ir parakstījusi nolīgumu par migrācijas plūsmu pārvaldību ar Lībiju - valsti, kura negrasās parakstīt minēto Ženēvas Konvenciju.
Mēs esam gandarīti, un tas uzsvērts arī mūsu ziņojumā, ka Eiropas Kopienu Tiesa ir atcēlusi Patvēruma procedūru direktīvas pantu par drošu trešo valstu jēdzienu un vispārēju drošu trešo valstu saraksta izveidošanu. Pēc mūsu domām, nevar būt Drošas trešās valsts; tas ir kļūdains jēdziens, jo ikvienu iedzīvotāju var vajāt pat valstīs ar augstiem demokrātiskiem standartiem.
Patvēruma meklētāji ir neaizsargāti cilvēki, kuriem nepieciešami atbilstoši uzņemšanas apstākļi. Dalībvalstis nedrīkstētu turēt šādus cilvēkus ieslodzījumā, jo viņi lūdz starptautisko aizsardzību. Tādēļ es apgalvoju, ka principā patvēruma meklētājus nedrīkst turēt ieslodzījumā. Diemžēl daudzās dalībvalstīs šādu cilvēku ieslodzīšana joprojām ir realitāte, jo viņi ieceļo valstī nelegāli. Nožēlojami, un ar šo punktu es beigšu, bet viņiem nav cita veida, kā nokļūt ES. Tas ir paradokss, ka pat patvēruma meklētājiem jāiekļūst jaukto imigrantu plūsmās, lai ieceļotu ES. Patvērums nav koncesija, bet dalībvalstu pienākums un to cilvēku tiesības, kuri bēg no kara.
Jacques Barrot
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, godātie deputāti, jūnijā Komisija pieņēma rīcības plānu patvēruma jomā. Laika posmā no 2008. līdz 2009. gadam Komisija ir apņēmusies iepazīstināt ar konkrētiem priekšlikumiem par to, kā uzlabot aizsardzības standartus, veicināt dalībvalstu savstarpējo solidaritāti un sadarbību.
Mēs esam noteikuši principus, pēc kuriem ES varēs vadīties savā rīcībā, saglabāt humānisma un aizsardzības tradīcijas, garantēt patiesi vienlīdzīgu attieksmi visā ES, uzlabot patvēruma sistēmas efektivitāti un veicināt solidaritāti starp ES dalībvalstīm, kā arī ES un trešo valstu starpā.
Jūtos gandarīts uzzinot, ka Parlaments pilnībā atbalsta Komisijas nostāju. Tas atbalsta mūsu mērķi izveidot labāk aizsargātu, efektīvāku un eiropeiskāku patvēruma sistēmu.
Tas fakts, ka Parlamentam un Padomei ir koplēmēja funkcijas, dod man cerību, ka paredzamās garās sarunas palīdzēs izveidot augstākās kvalitātes, pamattiesībām visvairāk atbilstošus bēgļu uzņemšanas instruments.
Tādēļ, pateicoties koplēmuma procedūrai un kvalificētam balsu vairākumam Padomē, ES varēs saskaņot minētos starptautiskās aizsardzības standartus augstākā līmenī.
Es pateicos Parlamentam par lielo atbalstu, ko tas ir sniedzis attiecībā uz visām Komisijas rīcības plānā ietvertajām iniciatīvām.
Es arī vēlētos pateikties jums par to, ka piešķīrāt prioritāti manam nesenajam priekšlikumam izveidot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju. Mums nepieciešams Parlamenta atbalsts, lai nodrošinātu šī mehānisma, kurš mums palīdzēs uzlabot praktisko sadarbību un patvēruma sistēmas kvalitāti, sekmīgu darbību. Es ceru, ka trīs galvenās iestādes ātri spēs panākt savstarpēju vienošanos, lai pēc iespējas ātrāk varētu atvērt minēto biroju.
Tomēr, Catania kungs, ļaujiet man pateikties par jūsu ziņojumu! Jūs satrauc atsevišķas problēmas, jo īpaši, patvēruma meklētāju, uz kuriem attiecas Dublinas regula, ieslodzījuma apstākļi, viņu tiesības, robežu kontroles operāciju ietekme uz piekļuvi aizsardzībai un atsevišķu dalībvalstu uzliktais slogs patvēruma meklētāju plūsmas uzņemšanā. Man jums ir atbilde.
Kas attiecas uz patvēruma meklētāju ieslodzījuma apstākļiem, Komisija ir ierosinājusi grozījumus Uzņemšanas nosacījumu direktīvā, lai ieviestu skaidrākus noteikumus nekā pašreiz spēkā esošie, jo īpaši, attiecībā uz aizliegumu turēt ieslodzījumā nepavadītos nepilngadīgos. Mēs esam arī precizējuši gadījumus, kuros pieļaujama pieaugušo ieslodzīšana, paredzot tādas garantijas, kā tiesības uz tiesisku aizsardzību, vai tiesības uz juridisku palīdzību un regulāru tiesas kontroli saistībā ar ieslodzīšanas līdzekli.
Turklāt, atsaucoties uz Roure kundzes ziņojumu par atklātiem un drošiem bēgļu uzņemšanas centriem, kas tika pieņemts 5. februārī, Parlaments šajos centros atklāja vairākas nopietnas problēmas. Ierosinātie Uzņemšanas nosacījumu direktīvas grozījumi varētu palīdzēt rast šīm problēmām risinājumu.
Sekojot minētajiem principiem, es uzskatu, ka to patvēruma meklētāju tiesībām, uz kuriem attiecas Dublinas regula, vajadzētu būt labāk nodrošinātām. Mums, piemēram, jāveicina ģimeņu atkalapvienošanās, bērnu atkalapvienošanās ar savas ģimenes locekļiem, kā arī jāstiprina procesuālās garantijas patvēruma meklētājiem, uz kuriem attiecas Dublinas regula.
Pat vislabākajai patvēruma piešķiršanas procedūrai nebūs jēgas, ja netiks garantēta piekļuve šādai procedūrai. Es jums piekrītu, Catania kungs, ka ir jāuzlabo mūsu sadarbība ar robežkontroles amatpersonām, jāapmāca viņi, kā arī jāinformē par patvēruma jautājumiem. Jūs minējāt jaukto migrantu plūsmas. Frontex patiešām vajadzētu uzņemties šādu apmācību organizēšanu. Ja šāds atbalsta birojs ir izveidots, tam jāsniedz savs ieguldījums, sagatavojot rokasgrāmatas robežsardzes darbiniekiem. Mums skaidrāk jādefinē arī pienākumi jūrā izglābtu cilvēku gadījumos. Kur viņiem vajadzētu izkāpt krastā? Kur viņi nepieciešamības gadījumā var lūgt patvērumu? Es strādāju ar dalībvalstīm, lai rastu pareizās atbildes uz šiem jautājumiem. Protams, visi zina, kādam spiedienam ir pakļautas patvēruma sistēmas atsevišķās dalībvalstīs. Mēs vēlamies lielāku solidaritāti un ne tikai finansiālā izteiksmē, bet ātri reaģēt spējīgu ekspertu grupu veidā, kuras izveidojis minētais birojs.
Mēs arī gatavojamies izskatīt bēgļu brīvprātīgu nosūtīšanu uz citu dalībvalsti, un nevis to, kura ir piešķīrusi aizsardzību.
Šīs nedēļas beigās es došos uz Lampedūzu un Maltu, lai apspriestu praktiskus nosacījumus un ES iespējas piedāvāt savu palīdzību.
Ļaujiet man izmantot iespēju, Priekšsēdētājas kundze un godātie deputāti, un pateikties jums par vēl 10 miljoniem eiro, kuru piešķiršanu Eiropas Bēgļu fondam Parlaments apstiprināja 2008. gada beigās. Tie tiks izlietoti, lai 2009. gadā ES izvietotu vēl vairāk bēgļu. Šajā sakarā es vēlos atgādināt par dalībvalstu apņemšanos pēc delegācijas vizītes uz Jordāniju un Sīriju izvietot Irākas bēgļus ES dalībvalstīs.
Mēs kopā un arī es daru visu iespējamo, lai uzlabotu tiesību aktu kvalitāti, praktisko sadarbību un solidaritāti dalībvalstu starpā, kā arī starp ES un trešām valstīm.
Es tiešām vēlos teikt lielu paldies Parlamentam par sniegto atbalstu. Mums jāpanāk, lai Eiropa kļūtu par īstu, vienotu un kopēju aizsardzības zonu. Mans mērķis ir to iekļaut Stokholmas programmā.
Paldies jums, dāmas un kungi. Paldies jums, Catania kungs un Roure kundze, par paveikto ļoti lietderīgo darbu.
DanutBudreikaitė
Attīstības komitejas atzinuma sagatavotāja. - (LT) Pēdējo gadu laikā bēgļu skaits visā pasaulē ir sasniedzis 16 miljonus. 2007. gadā ES uzņēma vairāk nekā 200 000 patvēruma pieteikumus. Gan bēgļi, kuri pieprasa patvērumu, gan arī dažas dalībvalstis saskaras ar problēmām un lielu slogu, kuru Kopējā Eiropas Patvēruma sistēma varētu mazināt. Valsts iestādēm vajadzētu piemērot konkrētus, skaidrus un vienādus noteikumus lemjot par to, vai pieņemt patvēruma pieteikumus. Ir svarīgi, lai bēgļu statuss tiktu piešķirts, galvenokārt pamatojoties uz konkrētās lietas apstākļiem, nevis vispārēju novērtējumu, kā piemēram, ņemot vērā konkrētā bēgļa valstspiederību. Es arī vēlos pievērst jūsu uzmanību faktam, ka Eiropas Komisijas Patvēruma politikas plānā nav minēta Frontex aģentūra, kurai ir ļoti liela nozīme bēgļu aizsardzības jautājumu risināšanā. Turklāt jāatzīmē, ka patvēruma pretendentu skaits ir tieši atkarīgs no politiskās, ekonomiskās un sociālās situācijas patvēruma meklētāju izcelsmes valstīs. Tādēļ Kopējai Eiropas Patvēruma sistēmai jābūt cieši saistītai ar Eiropas attīstības sadarbības politiku un humānās palīdzības sniegšanu, kas varētu palīdzēt samazināt patvēruma meklētāju un pieteikumu iesniedzēju skaitu, no kuriem liela daļa ir ekonomiskie migranti.
Carlos Coelho
Priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētāja vietnieka kungs, dāmas un kungi! Saskaņā ar Tamperes secinājumiem ir paveikts liels darbs dalībvalstu tiesību aktu par patvēruma meklētājiem saskaņošanā. Tomēr šāda saskaņošana pamatojas uz bēgļu aizsardzības zemāko līmeni, kā arī ļoti atšķirīgu praksi un procedūrām. Mums joprojām nav vienādu nosacījumu piekļuves aizsardzībai ES, kā rezultātā joprojām pastāv tādas problēmas, kā patvēruma meklētāju tālāka pārvietošanās un vairāki vienlaicīgi iesniegti pieteikumi.
2008. gadā, kā jau referenta ziņojumā uzsvērts, bēgļu skaits pieauga līdz 12 miljoniem. Tādēļ mums steidzami jāuzsāk Kopējās Eiropas Patvēruma sistēmas otrās fāzes īstenošana. Visās ES dalībvalstīs jābūt identiskam aizsardzības līmenim, ja tiek izveidota vienota pieteikšanās procedūra, lai nodrošinātu efektivitāti, tempu, kvalitāti un taisnīgumu lēmumu pieņemšanā, kā arī vienotus standartus bēgļu vai personu, kam nepieciešama starptautiska aizsardzība, kvalificēšanai. Vienīgi šādā veidā varēs nodrošināt vienādu attieksmi pret patvēruma meklētājiem, neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī tie būs iesnieguši pieteikumu patvēruma saņemšanai.
Tādēļ es priecājos par iepazīstināšanu ar minēto rīcības plānu patvēruma jomā, kura sagatavošanā lielu ieguldījumu ir snieguši dažādi publiskā sektora dalībnieki un kurš noteiks darbības virzienu turpmākajiem gadiem ar mērķi izveidot Kopējo Eiropas Patvēruma sistēmu. Es atbalstu ierosinātos grozījumus Uzņemšanas nosacījumu direktīvā, Patvēruma procedūru direktīvā un "kvalificēšanas” direktīvā, lai precizētu kritērijus, kas ļaus patvēruma meklētājiem kvalificēties starptautiskai aizsardzībai. Es jūtos gandarīta, ka komisārs Barrot ir uzsvēris nepieciešamību nodrošināt saskaņotību ar citām politikām, kas saistītas ar starptautisko aizsardzību, un ceru, ka šāda saskaņota pieeja tiks attiecināta arī uz citām kopīgām jomām.
Nobeigumā es vēlos apsveikt referentu Giusto Catania par paveikto darbu, kuru atbalsta Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas demokrātu grupa.
Martine Roure
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, es vēlētos apsveikt mūsu referentu ar viņa izcilo ziņojumu, kurā pareizi atspoguļotas pašreizējās ES patvēruma tiesību aktu atšķirības un kurā izvirzīti vairāki priekšlikumi, kas mums patiešām ļaus nostāties uz pareizā ceļa.
Mums jānovērš nepieņemamā nevienlīdzība starp ES dalībvalstīm. Būtībā atbilde uz patvēruma meklētāja pieprasījumu ir atkarīga no valsts, kurā ir iesniegts patvēruma pieteikums.
Mēs arī aicinām ievērojami uzlabot patvēruma meklētāju izmitināšanas apstākļus. Tādēļ jo īpaši nepieciešams apstiprinājums principam, ka patvēruma meklētājus nedrīkst turēt apcietinājumā, jo īpaši neaizsargātas personas, kā piemēram, sievietes, bērnus un spīdzināšanas upurus. Šā iemesla dēļ ir jāgarantē piekļuve minimālajām tiesībām uz pajumti, nodarbinātību, veselības aprūpi un izglītību, citiem vārdiem, pamattiesībām, kuras garantē personas pašcieņu.
Visbeidzot ir svarīgi, lai Dublinas II sistēma tiktu pārveidota. Ieslodzījuma vietas, kuras mēs esam apmeklējuši, liecina, kā jau jūs, Rothe kungs, norādījāt uz netiešo kaitējumu, kuru rada neatbilstīgas darbības, jo tās uzliek neparedzētu slogu tām pie ES ārējām robežām esošām valstīm, ko vistiešāk ietekmē migrantu plūsma.
Mums joprojām ejams garš ceļš, lai izveidotu kopēju patvēruma politiku. Mēs nedrīkstam lolot pārāk lielas cerības, bet jaunie Komisijas priekšlikumi, kurus es uzskatu par efektīvu ieguldījumu, varētu palīdzēt izveidot pamatu struktūrai, kas, neskatoties uz to, ka ir trausla šodien, var kļūt stabila nākotnē.
Es no sirds pateicos komisāram Jacques Barrot kungam par viņa nelokāmo gribu šajā jautājumā, jo griba ir tas, kas mums nepieciešams. Komisāra kungs, es ceru, ka jums būs laiks šo darbu īstenot dzīvē, jo mūsu pienākums ir aizsargāt Eiropas Savienības vērtības.
Sarah Ludford
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, es atbalstu referenta ziņojumu un Komisijas veikto darbu. Nav attaisnojuma bēgļu pārvaldības sliktajam stāvoklim ES, jo patvēruma pieteikumu skaits ir neliels, ņemot vērā vēsturisko standartu. Kopējas prakses trūkums, informācijas avotu par izcelsmes valsti dažādība un nespēja pienācīgi īstenot ES tiesību aktus liecina par nevienlīdzīgiem noteikumiem. Pieteikuma iesniedzēji tādējādi līdzinās futbola bumbai, kuru viena valsts piespēlē citai.
Vēl viens elements, kas rada nevienlīdzīgu pieeju aizsardzībai, ir tāds, ka dalībvalstis deportē cilvēkus, pirms tie ir novērtēti un pat pierunā trešās valstis bēgļus apturēt.
Daudzi migranti, kuri ierodas jauktajās plūsmās, var būt arī ekonomiskie migranti, kas nav nekāds noziegums. Tomēr, pat, ja daži no tādiem ir bēgļi, tie ir jāidentificē. Kā teica Catania kungs, no cilvēktiesību viedokļa aizsardzība jānodrošina robežkontroles dienestiem, jo īpaši, ņemot vērā Frontex pilnvaras. Cilvēkus nedrīkst turēt ieslodzījumā vienīgi tādēļ, ka viņi pieprasa patvērumu.
Papildus vienai kopīgai procedūrai un aizsardzības statusa saturam jānodrošina praktiskā sadarbība, atbalsts un solidaritāte, tostarp ar Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, nodrošinot kopīgus informācijas avotus par izcelsmes valsti. Labāka kvalitāte un precīzi sākotnējie lēmumi palīdzēs ietaupīt naudu, ja būs mazāk dārgi izmaksājoša pārsūdzība.
Ir svarīgi, lai ES dalībvalstis atļautu patvēruma meklētājiem sākt strādāt pēc sešiem mēnešiem, ja viņu prasība vēl nav izskatīta, jo tādā veidā šie cilvēki saglabātu pašcieņu un maksātu nodokļus. Es esmu sarūgtināts par to, ka Apvienotā Karaliste ir nolēmusi neatbalstīt uzlaboto Uzņemšanas nosacījumu direktīvu, jo tādējādi tiktu aizliegta automātiska ieslodzīšana, pamatojoties uz iesniegto patvēruma pieteikumu, pārtraukta paātrināta ieslodzīšana visā Apvienotajā Karalistē un īstenotas tiesības uz darbu pēc sešiem mēnešiem. Pēc manām domām ir nožēlojami, ka mana valsts uzskata šos nosacījumus par pārāk apgrūtinošiem.
Jan Tadeusz Masiel
Priekšsēdētājas kundze, mums vajadzētu vēlreiz no sirds pateikties prezidentvalstij Francijai, kura ir sasniegusi vērienīgus rezultātus patvēruma jautājumos, kad tā pagājušā gada oktobrī panāca, ka Padome pieņem Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktu. Ir taisnība, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīga kopējā patvēruma politika un tai jāveido solidāra attieksme attiecībā uz bēgļu uzņemšanu. Tām ES dalībvalstīm, kuras ir jo īpaši pakļautas patvēruma meklētāju pieplūdumam, būtu jānodrošina palīdzība. Jautājums par patvērumu ir ļoti delikāts. Ir grūti izvērtēt, kam patiešām vajadzīga aizsardzība un kurš cenšas izbēgt no nabadzības savā valstī, un, lai gan arī pēdējie ir pelnījuši palīdzību, mēs nevaram uzņemt visus. Kopumā mūsu ES procedūrām jābūt vienotām, pārskatāmām un ātrām.
Hélène Goudin
IND/DEM grupas vārdā. - (SV) Priekšsēdētājas kundze, gadiem ejot, arvien straujāk tiek veidots Eiropas cietoksnis. Tas ir nepareizi ne tikai tādēļ, ka kopējā patvēruma politika visticamāk radīs stingrāku un ierobežojošāku politiku, kā rezultātā lielākie zaudētāji būs cilvēki, kuriem nepieciešama aizsardzība. Šāda situācija, maigi izsakoties, ir satraucoša.
Ziņojuma mērķis ir ieviest kopīgus standartus, kas palīdzēs noteikt, kādos gadījumos persona uzskatāma par bēgli. Es pats sev jautāju - kādēļ? Mums jau ir starptautiskas konvencijas, kas to nosaka. Mums nevajadzētu censties izveidot jaunus ES standartus, kuri visticamāk būs ierobežojošāki nekā, piemēram, Ženēvas Konvencija.
Gandrīz katru nedēļu mēs dzirdam šausminošus paziņojumus no bēgļu nometnēm Dienvideiropā par tiem, kuri beiguši savu dzīvi briesmīgos apstākļos, bet varas iestādes raugās to caur pirkstiem. Ir skaidrs, ka problēma nav nometnēs ieslodzītās personas, bet gan fakts, ka netiek ievērotas cilvēktiesības, neskatoties uz to, ka visas dalībvalstis, vismaz teorētiski, ir nodrošinājušas atbilstību Kopenhāgenas kritērijiem. Šis ir tas jautājums, kuru mums šeit Parlamentā vajadzētu apspriest. Iekļūšana valsts teritorijā ir tas jautājums, kuru katra valsts izlemj pati, tomēr ir jāievēro starptautiskās konvencijas un nolīgumi.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Kopējā Eiropas patvēruma sistēmai šobrīd trūkst saskaņotības ar juridiskajiem instrumentiem starptautiskās aizsardzības jomā.
Tā kā starp 27 dalībvalstīm pastāv lielas pretrunas lēmumu pieņemšanā, tad, kas attiecas uz patvēruma pieteikumiem, bēgļa statuss to iesniedzējiem tiek piešķirts no 0% līdz 90% gadījumu. Turklāt Dublinas sistēmas kritēriji uzliek neproporcionālu slogu tām dalībvalstīm, kuras atrodas pie Eiropas Savienības ārējām robežām, jo tās ir atbildīgas par patvēruma pieteikumu izskatīšanu kā pirmās ieceļošanas valstis ES.
Joprojām vērojama tāda parādība, kā bēgļu tālāka pārvietošanās no vienas dalībvalsts uz citu un vienas personas iesniegti vairāki patvēruma pieteikumi vairākās dalībvalstīs. Neatliekamākā prasība attiecībā uz ES bēgļu politiku ir analīžu, pieredzes un informācijas apmaiņa dalībvalstu starpā. Jārod arī praktisks risinājums, lai izvērstu sadarbību starp administratīvajām iestādēm, kuras ir atbildīgas par bēgļu pieteikumu izskatīšanu.
Tomēr vissarežģītākā joprojām neatrisinātā problēma ir saziņa starp dalībvalstīm, lai novērstu atšķirīgu nosacījumu piemērošanu pieteikuma starptautiskās aizsardzības saņemšanai iesniedzējiem, neatkarīgi no viņu izcelsmes valsts. Es ceru, ka pirms trim nedēļām pieņemtais Komisijas priekšlikums Regulai, ar ko izveido Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, daļēji palīdzēs atrisināt minētās problēmas.
Es jau tagad iesaku šā biroja turpmākajiem vadītājiem veicināt sadarbību ar Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, Eiropas Migrācijas tīklu, kā arī ar dalībvalstu un trešo valstu kompetentajām iestādēm, kuras ir atbildīgas par darbībām migrācijas un patvēruma jomā. Šāda sadarbība ne tikai palīdzēs novērst darba dublēšanos, bet arī veicinās dalībvalstu veikto pasākumu koordinēšanu un savu zināšanu pielietošanu patvēruma jautājumu risināšanā.
Inger Segelström
(SV) Priekšsēdētājas kundze, komisāra Barrot kungs, pirmkārt, es vēlētos izteikt pateicību Catania kungam par viņa ziņojumu. Es pilnībā piekrītu viņam, ka tā bija kļūda atlikt dokumenta stāšanos spēkā līdz 2012. gadam. Es vēlos runāt par trim jautājumiem, proti, bērnu tiesībām, atbalsta un iespēju nodrošināšanu tām sievietēm, kuras kļuvušas par cilvēku tirdzniecības upuriem un, visbeidzot par to, kā mēs varam būt gatavi globālajai krīzei.
Es atzinīgi vērtēju to, ka Parlaments aicina pievērst uzmanību faktam, ka bērniem un nepilngadīgajiem ir jānodrošina īpašs atbalsts. Tomēr manī bažas rada fakts, ka bērnus var turēt apcietinājumā. Pēc manām domām, tas ir nepieņemami.
Vakar bija Starptautiskā sieviešu diena. Jautājums, kura izskatīšanai es esmu pievērsies šā Parlamenta sasaukuma laikā, ir dažādu valstu attieksme pret sievietēm un bērniem, kuri kļuvuši par cilvēku tirdzniecības upuriem, citiem vārdiem, vai šādiem cilvēkiem ir tiesības palikt ES, vai arī saņemt palīdzību, lai atgrieztos mājās. Kad Zviedrijā vadošā partija bija sociāldemokrāti, un tas ir neizbēgams secinājums, ka sievietes, kuras bija cietušas no vardarbības Zviedrijā, neatkarīgi no tā, vai tas bija cilvēku tirdzniecības, laulību vai cita veida vardarbības rezultātā, bija tiesīgas palikt šajā valstī. Tagad sievietēm ir šādas tiesības, ja viņas piekrīt sadarboties ar policiju un prokuratūru. Attiecībā uz kādiem noziegumiem, izņemot tirdzniecību ar cilvēkiem, pastāv prasība sadarboties, lai nodrošinātu patvērumu? Es uzskatu, ka tā ir sieviešu un bērnu diskriminēšana, un es vēlos pievērst jūsu uzmanību šim jautājumam šodien, īsi pēc Sieviešu dienas.
Trešais jautājums ir, kā dažādas valstis uzņem patvēruma meklētājus, un kuras valstis šādi cilvēki parasti izvēlas. Mana valsts, proti, Zviedrija, ir viena no valstīm, kura ir uzņēmusi vislielāko skaitu bēgļu no Irākas. Salīdzinot ar ASV un Kanādu, kā arī ar vairumu ES valstu, šis skaitlis ir milzīgs. Es ceru, ka jaunā ES patvēruma sistēma veicinās kopējās atbildības uzņemšanos gadījumos, kad pasaulē norisināsies kaut kas būtiski nozīmīgs, kā, piemēram, gadījums ar iebrukumu Irākā. Nav pareizi, ja uz solidaritāti balstītā ES sistēma funkcionē vienīgi miera apstākļos, tai jāfunkcionē arī krīzes un konfliktu situācijās.
Gerard Batten
Priekšsēdētājas kundze, patvēruma meklētāju un bēgļu skaits palielinās satraucošā ātrumā. Kā minēts ziņojumā, pašlaik visā pasaulē ir apmēram 12 miljoni bēgļu un 26 miljoni valstu iekšienē pārvietoto personu. Tas nav pārsteidzoši, jo daudzās Āfrikas un Āzijas valstīs palielinās politiskais haoss, un savukārt citas pasaules valstis turpina grimt arvien dziļāk finansiālajā un ekonomiskajā krīzē, kurai beigas nav paredzamas.
Tomēr mēs varam būt pārliecināti, ka tuvāko mēnešu un gadu laikā bēgļu un patvēruma meklētāju skaits turpinās pieaugt. Tādēļ nav jābrīnās, ka Eiropas Parlamenta piedāvātais risinājums ir dalībvalstu patvēruma sistēmu saskaņošana. Ziņojumā ir izteikts priekšlikums par Kopējās Eiropas patvēruma sistēmas un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidošanu, nosakot kopīgus standartus bēgļu un patvēruma meklētāju statusa piešķiršanai. Tajā arī izteikts ierosinājums dalībvalstīm nepieļaut patvēruma meklētāju turēšanu ieslodzījumā tikai tādēļ, ka viņi ir iesnieguši patvēruma pieteikumu un, ka bēgļiem vajadzētu pēc viņu lūguma atļaut pārvietoties no vienas Eiropas valsts uz citu. Ziņojumā ir izteikts arī priekšlikums par ieslodzījumā esoša patvēruma pretendenta tiesisko aizsardzību valsts tiesā.
Viss iepriekš minētais veicinās vienīgi valstu patvēruma sistēmu haosu un to nonākšanu strupceļā. Daudzi, ja ne vairums bēgļu un patvēruma statusa pretendentu Eiropas valstīs tālu prom no dzimtajām mājām, protams, ir ekonomiskie migranti, kuri vēlas labāku dzīvi. Un kurš gan viņus var vainot? Tomēr, jo vairāk mēs viņiem atvieglosim iekļūšanu Eiropā, jo lielāks skaits vēlēsies šeit ierasties.
Kopējās šeit piedāvātās sistēmas būs apgrūtinājums dalībvalstīm aizsargāt savas robežas un atvieglos iespēju vēl nepieredzētam skaitam ekonomisko migrantu šķērsot savas robežas. Lielbritānijai ir nepieciešama pat vēl stingrāka kontrole, nevis tāda, kuru tai uzspiež Eiropas Savienība.
Simon Busuttil
(MT) Referentam bija taisnība, ka kopējai patvēruma politikai jābalstās uz solidaritātes principu. Tā ir tieši solidaritāte, kuras trūkst mūsu patvēruma politikai, kā komisārs Barrot varēs novērot personīgi, šīs nedēļas beigās apmeklējot manu valsti - Maltu, kā arī Lampedūzas salu. Komisāra kungs, jūs varēsiet aizmirst par solidaritāti. Solidaritātes jautājums pirmo reizi tika ietverts Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktā pagājušā gada oktobrī. Tas tika ietverts punktā par sloga sadalīšanu, kurā galvenā uzmanība bija vērsta uz tā sadalīšanu vienmērīgi starp visām dalībvalstīm. Šī bija pirmā reize un tai bija pozitīva virzība. Šis punkts tiek piemērots pēc dalībvalsts ieskatiem un ļauj migrantiem, kuri ierodas vienā valstī lūgt patvērumu, brīvi pārvietoties uz citu ES dalībvalsti. Šis parlaments šajā gadā pat ir piešķīris 5 miljonus eiro no ES budžeta, lai veicinātu minētā punkta īstenošanu. Līdz šim praktiski mums nav bijusi iespēja būt šā punkta piemērošanas aculieciniekiem, izņemot Francijas gadījumu, kura piekrita uzņemt 80 patvēruma meklētājus no Maltas. Tas bija nozīmīgs žests, bet citas ES valstis, diemžēl, nesekoja šim piemēram. Tādēļ mans jautājums komisāram ir: kādas darbības Komisija veiks, lai garantētu sloga sadalījuma mehānisma īstenošanu? Kas palīdzēs nodrošināt to, lai arvien vairāk valstu solidarizētos un uzņemtu migrantus no tādas valsts, kura cieš no neproporcionāla sloga? Vai Komisija ir paredzējusi izstrādāt Eiropas programmu sloga pārdalei starp dalībvalstīm un kā tā plāno to paveikt un šo punktu piemērot praktiski?
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Pašreizējā situācijā, kad visā pasaulē ir palielinājies bēgļu skaits un Eiropas Savienība uzņem vairāk nekā pusi no visiem patvēruma meklētājiem, Eiropas kopējā patvēruma sistēmas izveide jānosaka kā aktuālākā prioritāte.
Tādēļ es atzinīgi vērtēju priekšlikumu izveidot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, lai koordinētu dažādu dalībvalstu politikas un izvairītos no atsevišķām dalībvalstīm uzliktā neproporcionālā sloga. Es domāju, ka šā biroja darbība jāorganizē tā, lai tam būtu liela nozīme krīzes situācijā un atbilstīgi tiktu novērtēti patvēruma meklētāju pieteikumi.
Pēc manām domām, tādām dalībvalstīm, kā, piemēram, Rumānijai un Bulgārijai, būtu jāsaņem ES atbalsts efektīvu solidaritātes mehānismu veidā, lai garantētu piemērotus apstākļus patvēruma meklētāju uzņemšanai. Tomēr jāatceras, ka Eiropas līmenī mums jābūt proaktīviem, nevis reaģējošiem, un jāvērš galvenā uzmanība uz sadarbību ar trešām valstīm, lai novērstu krīzi.
Alin Lucian Antochi
(RO) Katru gadu Eiropas Savienības dalībvalstis izmitina miljoniem cilvēku, kuri meklē patvērumu no vajāšanas un konfliktiem savas izcelsmes valstīs. Tomēr bēgļu statusa atzīšanas rādītājs šajās valstīs ir ļoti atšķirīgs - no 0 līdz 90%. Turklāt Dublinas sistēma, kā arī bēgļu atpakaļuzņemšanas pirmajā tranzīta valstī process rada nesaskaņas starp šīm un centrālās daļas valstīm attiecībā uz patvēruma politikas saskaņošanu un saistībā ar bēgļiem īstenojamiem pasākumiem.
Kā jau iepriekšējie runātāji pirms manis minēja, Eiropas Kopējai patvēruma sistēmai jābūt tādai, kas ļautu dalībvalstīm paaugstināt bēgļu aizsardzības līmeni no brīža, kad tiek uzņemti, līdz tam laikam, kad viņi ir pilnībā integrējušies vietējā sabiedrībā, izstrādājot kopēju patvēruma procedūru, kas nosaka skaidrus, pamatotus, vienādus nosacījumus, kurus attiecīgās iestādes varēs pielietot, izskatot patvēruma pieteikumus.
Īpaša uzmanība jāpievērš dalībvalstu savstarpējai solidaritātei, lai koordinētu lielas patvēruma meklētāju plūsmas atsevišķās valstīs, gan sniedzot finansiālu atbalstu, gan pieņemot iekšējos pārvietošanas un pārdales mehānismus, kas ļaus bēgļus vienmērīgi izvietot visās ES dalībvalstīs.
Katrin Saks
(ET) Es vēlētos pateikties referentam un uzsvērt šis tēmas aktualitāti, kaut arī es pārstāvu Igauniju, kura izceļas ar šeit uzņemtu bēgļu nelielo skaitu.
Līdz šim bēgļa statuss ir piešķirts tikai dažiem cilvēkiem gada laikā, bet mēs esam maza valsts un kaut arī mēs esam tūristiem pievilcīgi, dzīve šeit ir grūta. Mēs apzināmies solidaritātes nepieciešamību, bet es uzskatu, ka tos, kuri jau tā ir tik daudz dzīvē cietuši, nevajadzētu sodīt vēlreiz ar skarbu klimatu, ja vien viņi paši to nevēlas.
Tādēļ būtu lietderīgi runāt par kopīgu atbildību un nevis cilvēkiem, lai uzlabotu to valstu situāciju, kuras uzņem lielu skaitu patvēruma meklētāju. Standartu saskaņošana pilnīgi noteikti ir vērtīgs atbalsts. Ja mums ir kopējas robežas, ir loģiski, ka pret patvēruma meklētājiem jāizturas vienādi visā Eiropas Savienībā.
Zuzana Roithová
- (CS) Priekšsēdētājas kundze, es nekādā gadījumā neatbalstu eiroskeptiķu kampaņu pret Lisabonas līgumā noteikto Kopējo imigrācijas un patvēruma politiku. Mums cieši jāsadarbojas, lai apkarotu nelegālo ekonomisko migrāciju, vienlaicīgi nodrošinot cieņu nepazemojošus apstākļus patvēruma meklētājiem. Mani satrauc tas, ka bēgļu bērniem Eiropas bēgļu nometnēs mēnešiem ilgi nav pieeja izglītībai un nepieciešamajai veselības aprūpei. Nepieņemami ir arī tas, ka dažas Šengenas zonas valstis piešķir bēgļu statusu, bet citas nē. Nožēlojami, ka Frontex aģentūra neuzrauga starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju skaitu un izcelsmes valstis. Jā, mums ir vajadzīga kopēja patvēruma procedūra un mums arī, balstoties uz dalībvalstu solidaritāti, jāpalīdz bufera valstīm. Tomēr mums arī jāsaskaņo patvēruma politika ar attīstības politiku, lai novērstu migrāciju.
Jacques Barrot
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. -? (FR) Priekšsēdētājas kundze, es runāšu ļoti īsi, kaut arī es uzmanīgi klausījos visas runas un pateicos Eiropas Parlamentam par patieso atbalstu, lai patvēruma politika iegūtu plašu darbības jomu un palīdzētu visā pasaulē vajātajiem cilvēkiem. Mums, kā jau teica Martine Roure kundze, ir morāls pienākums to darīt.
Es vēlos sniegt dažus precizējumus. Pirmkārt, daži no jums minēja Frontex, jo īpaši Catania kungs. Man jāsaka, ka Frontex tagad ir iecēlis sadarbības koordinatoru ANO Augstākajā komisariātā bēgļu jautājumos. Frontex patiešām šobrīd ir grūti pilnībā iedziļināties visos ar patvēruma meklētājiem saistītajos jautājumos, un Komisija ir ierosinājusi noteikumus Frontex atbildības definēšanai saistībā ar jūras operācijām. Pašlaik sarunās ar dalībvalstīm mēs apspriežam šo nozīmīgo jautājumu.
Es vēlētos atgriezties pie daudzu klātesošo pieminētā jautājuma par solidaritāti. Es jo īpaši domāju Busuttil kungu, kurš atzīmēja sarežģīto situāciju šajā jomā Maltā. Tā ir taisnība, ka attiecībā uz rīcības plānu patvēruma jomā Komisija ierosināja apsvērt iespēju izvietot patvēruma meklētājus dalībvalstīs pēc brīvprātības principa.
Sarunas ar dalībvalstīm sākās rudenī, apspriežot neoficiālu dokumentu, kurā bija izvirzītas vairākas iespējas solidaritātes principa īstenošanai patvēruma jomā. Man jāsaka, ka nav viegli panākt vienošanos dalībvalstu starpā par bēgļu sadales mehānismu. Tomēr mums jāuzsāk ietekmes un iespēju izpēte attiecībā uz šādu sadali ES līmenī.
Es vēlos arī piebilst, ka mēs sadarbībā ar Eiropas Bēgļu fondu esam gatavi finansēt projektus bēgļu sadales un pārvietošanas jomā. Man būs iespēja to pateikt arī tajās dalībvalstīs, kuras es gatavojos apmeklēt un uz kurām gulstas liels patvēruma meklētāju slogs.
Apkopojot minēto, es uzskatu, ka mēs esam ilgstoša procesa sākuma posmā un tas ir ļoti svarīgi, ja mēs patiešām vēlamies saglabāt vērtības un identitāti Eiropai kā reģionam, kurā tiks uzņemti cietušie no visām pasaules valstīm, kuriem vajadzīga palīdzība.
Liels paldies Eiropas Parlamentam, priekšsēdētājas kundzei un godātajiem deputātiem par sagatavotajām runām, kuras ir jo īpaši nozīmīgas man kā jūsu komisāram.
Giusto Catania
referents. - (IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es vēlētos pateikties pārējiem deputātiem, kuri savās runās atbalstīja šo ziņojumu, kā arī Barrot kungam par atbalstu un Komisijas apņemšanos darīt visu iespējamo, lai atceltu atsevišķas direktīvas, jo īpaši, Patvēruma procedūru direktīvu, tādējādi izrādot vēlēšanos uzlabot kopējo patvēruma sistēmu. Parlamentam šajā jomā ir koplēmēja tiesības, un es uzskatu, ka mums ir jāpilda savs uzdevums, lai saskaņotu patvēruma procedūras augstākajā līmenī, paātrinot saskaņošanas sistēmas izveidi, kas palīdzēs dalībvalstīm nodrošināt lielāka skaita bēgļu uzņemšanu un uzlabot uzņemšanas standartus.
Es uzskatu, ka šis Parlaments ir paveicis nozīmīgu uzdevumu, apmeklējot administratīvās aizturēšanas centrus Eiropā. Mēs esam bijuši lielākajā daļā šo centru - Roure kundze bija nobeiguma ziņojuma sagatavotāja, un novērojām, ka dalībvalstis bieži pārkāpj patvēruma tiesības, nenodrošina pieņemamus uzņemšanas nosacījumus, piemēram, tiesības uz veselības aprūpi un juridisko palīdzību, kā arī nesniedz informāciju par iespējamajiem patvēruma meklētājiem. Šāda situācija ir radusies tādēļ, ka, pārvaldot jauktās migrantu plūsmas, prioritāte ir piešķirta cīņai ar nelegālo imigrāciju un ārējo robežu aizsardzībai, nevis nepieciešamībai uzņemt patvēruma meklētājus.
Es piekrītu dažu deputātu izskanējušajam viedoklim, jo īpaši tam, ka ir jāpārskata Dublinas regula un jāgarantē dalībvalstu solidaritātes mehānisms, lai vienmērīgi sadalītu slogu, kā arī tam, ka mums nepieciešams solidaritātes mehānisms arī attiecībā uz patvēruma meklētājiem, proti, jāatzīst viņu tiesības pēc pašu vēlēšanās tikt pārceltiem uz citu valsti.
Nobeigumā, dažas dalībvalstis ir ierosinājušas jautājumu par robežu kontroli. Es uzskatu, ka šis arguments ir kļūdains. Robežu aizsardzības jautājums un patvēruma jautājums ir divas pilnībā atšķirīgas tēmas. Mums jāgarantē tiesības uz patvērumu kas ir viena no Eiropas iedzīvotāju pamattiesībām.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Bogusław Rogalski  
rakstiski. - (PL) Priekšsēdētājas kundze, pagājušajā gadā patvēruma meklētāju skaits pārsniedza 12 miljonus, tajā pašā laikā valstu iekšienē ir pārvietoti gandrīz 26 miljoni cilvēku; šie dati liecina, ka problēma ir nopietna. Diemžēl standarti šajā jomā nav ne mazākajā mērā saskaņoti, jo attiecīgo trešo valstu patvēruma meklētāju skaits, kam piešķirts bēgļa statuss, dažādās dalībvalstīs procentuāli svārstās apmērām no 0 % līdz 90 %.
Ir jāizveido vienota patvēruma piešķiršanas procedūra, kā arī vienoti standarti, kas palīdzēs noteikt, kādu personu atzīt par bēgli vai personu, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība. Visiem, kas pieņem lēmumus šajā jomā, kā arī patvēruma lūdzējiem, jānodrošina vienlīdzīga piekļuve profesionālajai informācijai par patvēruma meklētāja izcelsmes valsti un iestādēm, kuras ir pilnvarotas uzklausīt lūgumus pēc patvēruma.
Ir ārkārtīgi svarīgi, lai gaidīšanas periodā iestādes veltītu pienācīgu uzmanību to patvēruma meklētāju dažādajām vajadzībām, kuri atrodas grūtākā situācijā, piemēram, bērnu, invalīdu un sieviešu vajadzībām. Lai publicētu un apkopotu informāciju par izcelsmes valstīm, būtiski ir izveidot kopīgu datu bāzi.
Ir vērts uzsvērt to, ka pienākumu sniegt atbalstu nodrošina Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija (UNCLOS) un tā ir juridiski saistoša visām ES dalībvalstīm un ES FRONTEX aģentūrai.
