Zásada subsidiarity a všeobecnosti sociálnych služieb vo verejnom záujme v EÚ (rozprava)
Predsedajúca
Rokovanie pokračuje.
Ďalším bodom programu je otázka na ústne zodpovedanie (B7-0218/2010) o zásade subsidiarity a všeobecnosti sociálnych služieb vo verejnom záujme v EÚ, ktorú Komisii predložili Jan Olbrycht a Lambert van Nistelrooij v mene poslaneckého klubu PPE, Heide Rühleová v mene skupiny Verts/ALE, Oldřich Vlasák v mene skupiny ECR, Peter Simon, Françoise Castexová, Evelyne Gebhardtová a Proinsias De Rossa v mene skupiny S&D a Ramona Nicole Mãnescová a Olle Schmidt v mene skupiny ALDE.
Jan Olbrycht
autor. - (PL) Rád by som zdôraznil, že predloženú otázku na ústne zodpovedanie vyvolalo rozhodnutie Európskej komisie, ktoré určuje, aké skupiny môžu využívať sociálne bývanie v Holandsku. Toto rozhodnutie vyvolalo veľké diskusie a záujem poslancov Európskeho parlamentu, lebo má závažné následky. Treba si uvedomiť, že v rozličných členských štátoch Európskej únie sa používajú rôzne definície sociálneho bývania, ktoré sa považuje za verejnú službu. Tieto definície sa týkajú tiež skutočnosti, že máme odlišné kritériá na využívanie sociálneho bývania a že máme aj odlišné rozsahy zodpovednosti. Zodpovednosť spadá pod verejné orgány, ale obstarávatelia sú verejní aj neverejní.
Na jednej strane vyplýva záujem o sociálne bývanie z nariadení týkajúcich sa využitia verejných prostriedkov, ale týka sa aj definície, ktorá sa používa v prípade určenia oprávnených nákladov pre štrukturálne fondy. V tejto súvislosti, ako dodatok k tejto otázke, by bolo zaujímavé vedieť, či si Komisia myslí, že by v celej EÚ mala existovať jediná definícia. Mali by tie isté zásady fungovať vo vzťahu k využívaniu verejných prostriedkov na sociálne bývanie? Má Komisia v úmysle v každom prípade stanoviť prípustnú hranicu domáceho príjmu ako v prípade Holandska? Je tento typ opatrenia naozaj v súlade so zásadou subsidiarity, ktorá funguje v Európskej únii?
Heide Rühle
autorka. - (DE) Vážená pani predsedajúca, chcela by som spomenúť tlačovú správu, ktorú vydala sama Komisia minulý rok 19. decembra v súvislosti s rozhodnutím o štátnej pomoci v holandskom systéme sociálneho bývania.
Z vyhlásenia budem teraz citovať: "Rozhodnutie Komisie potvrdzuje jej dlhodobú politickú stratégiu, aby vnútroštátne orgány mali široký priestor na voľné rozhodovanie, pokiaľ ide o definíciu kritérií a podmienok pre sociálne bývanie a ďalších služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (SGEI)." Toľko citát.
Moja otázka znie takto: ako sa toto vyhlásenie Komisie zhoduje so skutočnosťou, že na základe tohto rozhodnutia stanovila Komisia pevné hranice príjmu pre sociálne bývanie v Holandsku? Skutočne to spadá do kompetencie Komisie a ako to súvisí so subsidiaritou a proporcionalitou?
Ďalej by som sa chcela Komisie opýtať, ako môže byť rozhodnutie o formálnom uznaní nutnosti sociálnej rozmanitosti a vyslovení sa proti sociálnej segregácii zlučiteľné so skutočnosťou, že bol súčasne stanovený pevný pomer maximálne 10 % nad prah vo výške 30 000 EUR, pričom Komisia taktiež uvádza, že ak niekedy viac než 10 % nad týmto prahom sociálneho bývania vo výške 30 000 EUR získa bývanie, bude sa to musieť vyrovnať v iných oblastiach v Holandsku? Toto opatrenie je podľa mňa veľmi pevné a prísne, pokiaľ ide o otázku sociálnej rozmanitosti.
Ako sa to zhoduje so subsidiaritou a, ako ste sami uviedli v tlačovej správe, so "širokým priestorom na voľné rozhodovanie, pokiaľ ide o definíciu kritérií a podmienok pre sociálne bývanie a ďalšie služby všeobecného hospodárskeho záujmu (SGEI)"?
Françoise Castex
Vážená pani predsedajúca, aj ja by som chcela obrátiť na Komisiu vo veci oznamovacej povinnosti o pomoci pre sociálne bývanie v Holandsku, na ktorú bola odpoveď Európskej komisie taká, že sa musí prispôsobiť pravidlám hospodárskej súťaže. Z tohto dôvodu odporúčala radikálnu reformu sociálneho bývania a jeho poslania všeobecného záujmu a, podľa mňa, stanovila reštriktívnu definíciu toho, čo tvorí sociálne služby všeobecného záujmu.
V skutočnosti Komisia uznáva sociálny charakter tejto verejnej služby, ale zdôrazňuje, že by mala byť definovaná, a citujem, "v priamom spojení so znevýhodnenými sociálnymi skupinami", a že v dôsledku toho prevyšuje ponuka sociálneho bývania v Holandsku individuálne potreby znevýhodnených sociálnych skupín. Návrh reformy sociálneho bývania predložený holandskou vládou vymedzuje 10 % objemu sociálneho bývania, ktoré môže byť pridelené iným sociálnym skupinám, ale vždy na základe sociálnych kritérií alebo podľa priority.
Toto obmedzenie znamená naštrbenie ďalšieho poslania verejnej služby, ktoré plní služba sociálneho bývania, a to cieľa sociálnej a mestskej rozmanitosti, ktorý pre sociálne bývanie definovali holandskí zákonodarcovia. Pán komisár, členovia Komisie, z tohto dôvodu sa pýtam, na akom právnom základe v zmluve môže Komisia spochybniť všeobecný charakter sociálnych služieb a nútiť členský štát predefinovať poslanie, ktoré určuje jednej z týchto sociálnych služieb?
László Andor
člen Komisie. - Vážená pani predsedajúca, otázka, ktorú predložili vážení poslanci, pozostáva z troch častí. Prvá: či je Komisia názoru, že by v EÚ malo existovať jediné vymedzenie pojmu sociálne bývanie. Druhá: otázka zásad subsidiarity a všeobecnosti. Tretia: otázka hraníc príjmu na prístup k sociálnemu bývaniu. Pred zodpovedaním týchto otázok by som rád zdôraznil, že Komisia pripisuje veľký význam sociálnemu bývaniu. Sociálne bývanie je kľúčovým nástrojom na aktívne politické stratégie sociálneho a hospodárskeho začlenenia v Európskej únii.
Pri odpovedi na otázky 1 a 2 by som chcel byť veľmi jasný. Komisia nezavedie jediné vymedzenie pojmu sociálneho bývania na úrovni EÚ a v plnej miere rešpektuje zásadu subsidiarity. Vážení poslanci správne odkazujú na rozhodnutie Komisie z roku 2005 o štátnej pomoci pre služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Toto rozhodnutie poskytuje právnu istotu pri poskytovaní služieb a znižuje administratívnu záťaž verejných orgánov, ktoré ich financujú.
Podľa tohto rozhodnutia získa pomoc pre sociálne bývanie, ktorá plní podmienky stanovené rozhodnutím, preferenčné zaobchádzanie, keďže je vyňatá z oznamovacej povinnosti - bez ohľadu na príslušné sumy. Podľa tohto rozhodnutia sa táto výnimka uplatní, ak príslušný členský štát klasifikuje sociálne bývanie ako službu všeobecného hospodárskeho záujmu. Je na každom členskom štáte, aby si definoval rozsah sociálneho bývania v súlade s jeho tradíciami, kultúrou a zasahovaním štátu.
Chcel by som taktiež poukázať na oznámenia Komisie z rokov 2006 a 2007, ktoré jasne zdôraznili zodpovednosť členských štátov a rozsiahlu právomoc vzhľadom na sociálne služby všeobecného záujmu. Okrem toho bol tento bod nedávno zdôraznený v protokole o službách všeobecného záujmu. Ako však pojem "sociálne bývanie" naznačuje, to, čo zahŕňa, nie je bývanie vo všeobecnosti, ale bývanie poskytnuté na základe sociálnych kritérií.
Z tohto dôvodu sa odôvodnenia v rozhodnutí z roku 2005 týkajú bývania pre znevýhodnených občanov alebo sociálne menej zvýhodnené skupiny, ktoré v dôsledku prekážok spôsobených ich platobnou neschopnosťou nie sú schopné nájsť si bývanie za trhových podmienok. Členské štáty preto musia definovať cieľovú skupinu pre sociálne bývanie, aby umožnili pridelenie sociálneho bývania transparentným spôsobom a zabránili, aby tí, čo to najviac potrebujú, boli vylúčení.
Členské štáty majú široké pole pôsobnosti pri určení veľkosti cieľovej skupiny a pri uplatňovaní systémov sociálneho bývania. Úloha Komisie je obmedzená na kontrolu toho, že v definícii nie je žiadna zrejmá chyba.
Tento prístup bol potvrdený v rozhodnutí Komisie prijatom v decembri 2009 o sociálnom bývaní v Holandsku. Tento prístup je taktiež v plnom súlade s článkom 34 Charty základných práv, ktorý sa týka sociálnej pomoci a pomoci pri bývaní pre všetkých, ktorí nemajú dostatok prostriedkov.
Jasné vymedzenie pojmu sociálne bývanie tiež zabezpečí, že štátna pomoc nebude môcť byť prevedená do financovania komerčných činností mimo rozsah služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.
Druhá otázka sa tiež týka všeobecného práva na bývanie. Ako som už však povedal, bývanie vo všeobecnosti nie je to isté ako sociálne bývanie. Jednoznačné, transparentné kritériá oprávnenosti a prideľovania sociálneho bývania sú v záujme príjemcov a zabezpečia riadne využitie verejných prostriedkov.
V odpovedi na tretiu otázku, v ktorej sa vážení poslanci pýtajú, prečo je prístup k sociálnemu bývaniu obmedzený na domácnosti s príjmom nižším než 33 000 EUR, by som chcel byť opäť veľmi jasný. Na úrovni EÚ neexistuje žiadna hranica príjmu pre prístup k sociálnemu bývaniu.
Táto suma sa týka jedného členského štátu - Holandska. Bola to jedna zo zmien, ktoré zaviedli holandské orgány, aby dali vnútroštátny systém sociálneho bývania do súladu s európskymi predpismi o štátnej pomoci. Holandské orgány stanovili takéto obmedzenie, aby určili cieľovú skupinu pre sociálne bývanie v Holandsku. Komisia nezistila žiadne chyby, pokiaľ ide o definíciu sociálneho bývania, a z tohto dôvodu odsúhlasila systém holandskej štátnej pomoci. Dodal by som, že cieľová skupina definovaná holandskými orgánmi je veľmi rozsiahla a zahŕňa 43 % obyvateľstva Holandska.
Lambert van Nistelrooij
V čase krízy a diskusie o tom, ako zachovať trvalo udržateľnú spoločnosť a našu konkurencieschopnosť, diskutujeme o zrejmej maličkosti, ktorá však, podľa mňa, veľmi znepokojuje mnohých ľudí.
Týmto problémom je otázka, komu má byť pridelené bývanie. Najmä teraz, keď sú banky zdržanlivejšie, než boli na začiatku diskusie, čo bolo v Holandsku v roku 2005, kedy bola situácia dosť odlišná, je samozrejmé, že niektorí ľudia sa skutočne dostávajú do ťažkostí. Prah, ktorý bol teraz stanovený, je 33 000 EUR. Tieto návrhy sa ešte musia predložiť na schválenie poslancom dolnej komory holandského parlamentu, ktorí nám priamo povedia, že tento prah by mal byť v skutočnosti v súlade s prahom fondu zdravotného poistenia v Holandsku, čo je približne 40 000 EUR.
Diskusia v Holandsku je stále v plnom prúde, nie každý je rovnakého názoru. Myslím si, že je ponechaný nedostatočný priestor pre pružnosť, pre riešenia šité na mieru. Členské štáty musia byť schopné prispôsobiť sa okolnostiam. Týchto 10 % je veľmi málo. Po absolvovaní vysokej školy bol môj príjem nad prahom, ale stále som mohol pekných pár rokov zostať v prenájme, kým som sa raz a navždy nerozhodol kúpiť si nové bývanie a žiť niekde inde.
Hovoríme o pružnosti; nie je tu dostatočný priestor. Toto ma privádza k záveru, že subsidiarita - schopnosť krajiny zariadiť si svoje záležitosti v oveľa širšom rozsahu - nie je dostatočne dodržiavaná. Po dnešnej rozprave uvidíme, či sa treba opäť vrátiť s uznesením. Celkovo si myslím, že Komisia vykonáva v tejto oblasti dobrú prácu, ale myslím si, že je príliš obmedzované voľné pole pôsobnosti členských štátov v neprospech ľudí, ktorých bývanie od tohto závisí.
Evelyne Gebhardt
Vážená pani predsedajúca, pán komisár, dámy a páni, ako sledujem túto rozpravu, zisťujem, že tu existuje veľa neistoty, pokiaľ ide o spôsob, ako sa bude právo uplatňovať v týchto oblastiach. Pán Andor, práve ste povedali, že neexistuje európske nariadenie, ktoré stanovuje 33 000 EUR ako pevnú hranicu. Holandskí zákonodarcovia však stanovili túto hranicu z vlastnej vôle zrejme preto, lebo sa báli, že v opačnom prípade by Komisia mohla niekedy požadovať stanovenie jasných kritérií.
Táto neistota vedie k veľkému množstvu problémov v členských štátoch, pokiaľ ide o ich vlastné rozhodovanie, najmä z hľadiska formy týchto rozhodnutí, aby skutočne vyhovovali tomu, čo pre týchto ľudí a najmä pre sociálne bývanie potrebujeme, keďže sú to ľudia, ktoré nemajú dostatok peňazí, aby sa mohli voľne pohybovať.
Z tohto dôvodu je pre nás veľmi dôležité vytvoriť právny rámec a právnu istotu, ktoré tiež riadne objasnia, čo je možné. Služby všeobecného hospodárskeho záujmu musia byť, samozrejme, skutočne chránené. V členských štátoch sú poskytované na miestnej úrovni, sú všeobecné a my musíme zabezpečiť, aby boli skutočne ponúknuté každému.
Musíme preto zvážiť - a viem, že to zvažuje Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci - požiadavku, aby Komisia vytvorila právny rámec na ochranu služieb všeobecného hospodárskeho záujmu najmä v sociálnej oblasti, a myslím si, že takýto rámec, ak by bol poskytnutý, by bol dobrou vecou.
Isabelle Durant
Vážená pani predsedajúca, pán komisár, hovoríme tu o právnom základe, ktorý je evidentne veľmi dôležitý. Okrem tohto právneho základu by som však chcela zdôrazniť skutočnosť, že bývanie, a najmä sociálne bývanie, nie je len trh ako každý iný alebo komerčná činnosť ako každá iná. Navyše, sociálne bývanie je oveľa viac než bývanie vyhradené pre ľudí s nízkymi príjmami alebo v núdzi.
Sú to záležitosti sociálnej rozmanitosti, o ktorej sme hovorili, ale je to aj začlenenie týchto domov a ľudí, ktorí v nich žijú, do ich štvrte, do ich mesta, niekde do centra, niekde na predmestie. Veľký kus práce sa robí s nájomníkmi, ide o pomoc so začlenením a vytvorením solidarity medzi rozličnými generáciami, ktoré žijú v týchto štvrtiach a v týchto príbytkoch, a z tohto hľadiska si preto skutočne myslím, že je to niečo odlišné.
Okrem toho sa budeme počas tohto parlamentného zhromaždenia zaoberať službami všeobecného záujmu. Zdá sa mi, že prostý príchod do Parlamentu a zdôraznenie problémov spojených s pomocou alebo s obmedzeným prístupom k sociálnemu bývaniu vysiela zlý signál. Pokiaľ ide o hranicu príjmu, ktorú okrem mňa spomenuli ostatní poslanci a ktorá je stanovená na 33 000 EUR, myslím si, že predstavuje problém, lebo existuje celý rad veľmi odlišných rodín: rodiny s jedným rodičom, rodiny zahŕňajúce starších ľudí, rodiny s príslušníkmi z predošlých a súčasných vzťahov, rodiny, ktoré sa odlúčili. Ako môžeme vypočítať ich príjmy? Toto všetko ma spolu s ďalšími núti vyzvať na väčšiu pružnosť a subsidiaritu, ak naozaj chceme mať v týchto štvrtiach skutočné sociálne projekty.
Patrick Le Hyaric
Vážená pani predsedajúca, pán komisár, práve ste povedali, že Komisia pripisuje veľký význam sociálnemu bývaniu. V skutočnosti hovoríme o základnom práve, ktoré nie je uplatňované v našich členských štátoch. A navyše je to ďalší kaz na našom súčasnom modeli európskej integrácie.
Pokiaľ ide o zvyšok vašej odpovede, pán komisár, odriekali ste obvyklú modlitbu Komisie, ale skúsenosti ukazujú, že Komisia, vaša Komisia, a Európsky súdny dvor vydávajú rozsudky na základe európskych zmlúv v súlade s veľmi závažnou zásadou voľnej a nenarušenej hospodárskej súťaže, a z tohto dôvodu vytvárajú nezákonný prístup k bytovej výstavbe a samotnému bývaniu. A čo je horšie, v roku 2005 Európska komisia definovala sociálne bývanie ako bývanie vyhradené výlučne pre, citujem, "znevýhodnených občanov alebo sociálne menej zvýhodnené skupiny". Komisia takto podporuje vytvorenie get pre chudobných v neprospech sociálnej rozmanitosti.
Tak ako mnohí poslanci, aj ja podporujem myšlienku novej rámcovej smernice, ktorá je pozitívna a pokroková, ale obávam sa, že je to práve zásada hospodárskej súťaže zahrnutá do zmlúv, ktorá by sa mala zmeniť.
Na druhej strane sa obávam, že vyhlásenia pána predsedu Barrosa, ktoré dnes potvrdila Rada pre hospodárske a finančné záležitosti a ktoré v podstate odporúčajú kontrolu rozpočtov, povedú k zníženiu výdavkov pridelených úradom v oblasti sociálnej výstavby a najmä sociálnemu bývaniu. Rozhodne si myslím, že Európa musí začať od nuly.
Frank Engel
(FR) Vážená pani predsedajúca, chcel by som vlastne zopakovať stanovisko pani Durantovej, ktorá správne uviedla, že sociálne bývanie nie je komerčným odvetvím ani odvetvím podliehajúcim hospodárskej súťaži ako každé iné. Pán komisár, dúfam, že sa v tomto bode zhodneme.
Štátna pomoc je tu spochybňovaná. Čudujem sa, prečo by sme v oblasti ako sociálne bývanie nemohli byť teoreticky práve v oblasti štátnej pomoci. V skutočnosti hovoríme o štátnej pomoci pre príjemcov sociálneho bývania a nie pre podniky. Koniec koncov, pomoc je prideľovaná, lebo sa považuje za nevyhnutnú; nie sú to ani tak záležitosti hospodárskej súťaže, ktoré sú v hre.
Konštatujem - a môžem to, samozrejme, povedať len na základe svojich vlastných skúseností z našej krajiny -, že sociálne bývanie je spojené s takými odlišnými podmienkami, že by sme naozaj mali byť radi, že Európska komisia, európske inštitúcie, Európa a Brusel nie sú, ako si vždy myslíme, zodpovedné za to, aby nám poskytli presnú definíciu pomoci a povedali nám, ktorí občania môžu užívať výhody z pomoci a za akých okolností.
Chcel by som zdôrazniť, že to, čo je v hre, sú špecifické miestne podmienky a zmeny v rodinných pomeroch u každého z nás. Ako by niekomu, kto mal rodinu, ale koho rodinný stav sa potom zmení, niekomu, koho príjem sa mení počas jeho života, ako povedal pán van Nistelrooij, mohlo byť jedného dňa udelené právo na sociálne bývanie na základe množstva kritérií, len aby sa neskôr odobralo? Myslím si, že je to nerozumné, a za týchto okolností nie so presvedčený, že Komisia by mala prekročiť svoju právomoc, aby nám opäť navrhla a nakoniec uložila pravidlá, ktorým by nevyhnutne chýbala pružnosť a zrejme aj ľudskosť.
Proinsias De Rossa
Vážená pani predsedajúca, zúčastňujem sa na tejto rozprave o budúcnosti sociálnych služieb všeobecného záujmu ako spravodajca Výboru pre zamestnanosť. Táto otázka na ústne zodpovedanie sa snaží od Komisie zistiť jej návrhy na riešenie závažného problému týkajúceho sa poskytovania sociálneho bývania pre občanov.
Ľutujem, že pán komisár neuviedol žiadne takéto návrhy, ale skôr zdôvodňoval existujúci systém. Komisia neustále odmieta zmieriť sa s potrebou vytvorenia právnej zrozumiteľnosti a pružnosti pre členské štáty nielen vzhľadom na poskytovanie existujúcich verejných služieb - a najmä sociálnych služieb -, ale aj na plnenie nových sociálnych potrieb. Musíme byť schopní poskytovať občanom nielen záchrannú sieť v čase núdze, ale aj pevný sociálny rámec, ktorý slúži všetkým občanom. Zdravie, bývanie a vzdelávanie sú služby, ktoré by sa mali, samozrejme, poskytovať na všeobecnom základe a nielen podľa rozmaru trhu. Je úplne evidentné, že trh nie je schopný poskytnúť všeobecnosť na základe rovnosti a rovnakej kvality v týchto oblastiach.
Sú to všetko služby, ktoré siahajú mimo motív zisku a poskytujú sociálnu hodnotu, ktorá sa nedá doložiť bilančným výkazom ziskov a strát. Sú tiež, zhodou okolností, potrebné na vytvorenie solídneho základu pre moderné hospodárstvo. Súčasná právna neadekvátnosť vzhľadom na to, čo vlády a samosprávy môžu urobiť pre poskytovanie služieb, ktoré sú klasifikované ako nevyhnutné pre prospech spoločnosti, nemôže už naďalej pretrvávať.
Sophie Auconie
(FR) Vážená pani predsedajúca, pán komisár, dámy a páni, v prvom rade by som chcela niečo poznamenať: kompetencia Spoločenstva neexistuje vo všeobecnosti v oblasti politiky bývania a konkrétne v oblasti sociálneho bývania.
Avšak v rozhodnutí, ktoré spomíname v tejto otázke na ústne zodpovedanie, vymedzuje Komisia pojem sociálne bývanie. Ako sme už niekoľkokrát počuli, pán komisár, problém sociálneho bývania a prístupu k bývaniu je dnes, v čase krízy, hlavným problémom. Pridajme trochu ľudskosti do našich odborných, právnych a dokonca technokratických diskusií.
Okrem toho samotné bývanie, sociálne bývanie, je základom skutočného začlenenia, skutočného sociálneho začlenenia tých, ktorí ho využívajú. Definícia, ktorá bola prednesená počas revízie vykonanej Komisiou o štátnej pomoci, je veľmi diskutabilná. Vážený pán komisár, Descartes, významný francúzsky filozof, ktorý sa narodil v našom regióne v údolí Loiry, povedal: "Všeobecný záujem je kruh, ktorého stred je známy, ale obvod je neznámy."
Z tohto dôvodu mám na vás dve otázky. Prvá je jednoduchá: aké je právne postavenie tejto definície? Bude sa uplatňovať vo všetkých členských štátoch?
Druhá otázka je oveľa všeobecnejšia. Kde začína, podľa názoru Komisie, jej kompetencia vzhľadom na organizáciu verejných služieb a kde končí? Koniec koncov, táto otázka je dôležitá. V stávke je všeobecnosť a prístupnosť verejných služieb.
Peter Simon
(DE) Vážená pani predsedajúca, pán komisár, dámy a páni, v celej Európe musia naše mestá a spoločenstvá bojovať s problémovými štvrťami. V celej Európe sa snažíme riešiť tento problém privedením týchto znevýhodnených oblastí a ľudí, ktorí v nich žijú, na úroveň bežného života vo zvyšku našich miest.
Ak však teraz stanovujeme kritériá v oblasti sociálneho bývania, ako to tu robí Komisia, ak stanovujeme kritériá, ktoré výslovne - ako už povedali niektorí poslanci - zabránia zmiešaniu obyvateľstva v týchto oblastiach, naštrbí to úsilie príslušných strán, ktoré po desaťročia vynakladali. Naštrbí to aj činnosti, ktoré Európska únia podporila iniciatívami Spoločenstva Urban a Urban II.
Ak obmedzíme kritéria, podľa ktorých možno podporovať sociálne bývanie tak, že len najchudobnejší z chudobných, najviac znevýhodnení zo znevýhodnených dostanú príspevok a môžu byť podporovaní v rámci sociálneho bývania, tak zabránime práve tomuto bezodkladne nevyhnutnému zmiešaniu obyvateľstva v znevýhodnených štvrtiach. Toto bude viesť k väčšiemu sociálnemu vylúčeniu presne týchto skupín obyvateľstva, čo len zvýši problémy v našich mestách. Z tohto dôvodu je na programe dňa široká definícia a široká interpretácia zásady subsidiarity a bol by som Komisii vďačný, keby k tomu stručne vyjadrila svoje stanovisko.
Joachim Zeller
(DE) Vážená pani predsedajúca, dnes tu máme skôr globálnu otázku, a to otázku zásady subsidiarity a všeobecnosti sociálnych služieb vo verejnom záujme v EÚ ako celku. Do popredia tejto rozpravy sa však dostáva sociálne bývanie na príklade Holandska. Nie je to ojedinelý prípad, najmä združenia nájomníkov a zástupcovia nájomníkov mali roky dojem, že zameranie Európy na konkurencieschopnosť prinajmenšom obmedzuje sociálne bývanie v Európe, ak sa ho aj nesnaží úplne znemožniť.
Koniec koncov, okrem potreby potravín a odevu je potreba bývania základnou ľudskou potrebou a z tohto dôvodu je bývanie jedným zo sociálnych verejných statkov, pričom zabránenie bezdomovstvu je sociálna úloha.
Vyjadrením tohto je skutočnosť, že v štátoch, ktoré dbajú na sociálne zabezpečenie svojich občanov, je buď podporované sociálne bývanie, alebo existuje na bývanie individuálny finančný príspevok na základe príjmu. V Európskej únii máme, samozrejme, špecifický prípad po pristúpení množstva krajín z východnej, strednej a juhovýchodnej Európy. Z dôvodu rozličných štruktúr poskytovania bývania v bývalých západných a východných častiach Európy je potrebné, najmä po nedávnom rozšírení Európskej únie, porovnať štruktúry príspevkov na bývanie a poskytovania bývania v členských štátoch.
Z dôvodu privatizácie obytných priestorov v mnohých členských štátoch východnej, strednej a juhovýchodnej Európy, ktorá nastala ihneď po politických zmenách, a najmä z dôvodu citeľného nedostatku bývania v týchto krajinách Európsky parlament zareagoval a vytvoril štrukturálne fondy použiteľné na účely bývania v týchto krajinách.
Napriek tejto skutočnosti je politika bývania v každom prípade stále reakciou na národné, regionálne a najmä miestne pomery; inými slovami, je to klasický príklad politickej oblasti, kde sa uplatňuje subsidiarita, kde neexistuje potreba nadnárodných právnych predpisov a kde takéto právne predpisy neexistujú. Pre bývanie ako verejný sociálny statok môžu mať zákony trhu len veľmi obmedzené uplatnenie v rámci verejných služieb.
Evelyn Regner
(DE) Vážená pani predsedajúca, pán komisár, verejné služby a sociálne služby sú zasiahnuté obrovskými hospodárskymi a politickými premenami posilnenými vnútroštátnymi úspornými opatreniami. V Európskej únii čelíme rastúcim rozdielom v príjmoch. Najmä v časoch neistoty, hospodárskej krízy a strachu pred budúcnosťou, sú viac než predtým dôležité sociálne stabilizátory.
V mojom domovskom meste, vo Viedni, pozostáva hlavná myšlienka sociálneho bývania z poskytnutia cenovo dostupného bývania pre široké vrstvy obyvateľstva a neobmedzuje sa - ako definuje Komisia - na znevýhodnených občanov alebo sociálne menej zvýhodnené skupiny. Výsledkom čoho je getoizácia. Nemám preto v úmysle meniť svoje stanovisko v tejto záležitosti - malo by byť zásadou alebo právom miestnej samosprávy definovať sociálne služby vrátane sociálneho bývania na tejto miestnej úrovni a vylúčiť sociálne služby z pôsobnosti hospodárskej súťaže a právnych predpisov o štátnej pomoci.
V každom prípade však v Európskej únii potrebujeme právnu zrozumiteľnosť a právny nástroj na úrovni EÚ, ktorý náležite pokryje a definuje sociálne služby.
Seán Kelly
Vážená pani predsedajúca, v prvom rade by som chcel poďakovať pánovi komisárovi za objasnenie niektorých bodov, ktoré zazneli v otázkach. Treba povedať, že poskytnutie bývania je absolútna nevyhnutnosť pre každého občana, najmä v modernom sociálnom štáte. Je naozaj životne dôležité mať strechu nad hlavou; je to právo a každý by súhlasil, že by malo byť zabezpečené z vlastných prostriedkov alebo prostredníctvom vládnych agentúr atď.
Musíme však diskutovať o tom, do akej miery má zasiahnuť vláda každej jednotlivej krajiny pri poskytovaní bývania. V našej krajine vznikla realitná bublina na základe daňových stimulov, ktoré boli príliš štedré a nie dobre premyslené, pre staviteľov, aby stavali domy, a poskytovali sa im stavebné povolenia, niekedy dokonca v povodňových oblastiach, ktoré potom zaplavilo, pričom sa rozdeľovala krajina, ktorá by sa rozdeliť nemala. Vtedy sa, samozrejme, pripojili banky a poskytli veľkorysé pôžičky stavebníkom, ktoré nemohli splatiť, a ľuďom na kúpu domu, ktoré nemohli splatiť.
Z tohto dôvodu máme v súčasnosti krízu. Takže existuje veľa otázok o tom, ako by mal byť zapojený štát do celej oblasti stavebného podnikania.
Avšak pri poskytovaní sociálneho bývania si v prvom rade myslím, že založiť ho na príjme je príliš normatívne a nedáva zmysel z dôvodov, ktoré mnohí uvádzajú. Myslím si, že je tu určite úloha, ktorá patrí v širšom zmysle Komisii a ktorá môže spočívať v tom, že predloží usmernenia o poskytovaní sociálneho bývania, ale byť príliš normatívny, pokiaľ ide o záležitosti, ako je príjem atď., nedáva zmysel, nebude to fungovať a nemali by sme o to usilovať.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Sociálne bývanie skutočne patrí medzi služby všeobecného záujmu. Bohužiaľ, miera nezamestnanosti mladých ľudí dosiahla v súčasnosti v Európskej únii 20 %.
Podľa európskeho nariadenia môžu všetky členské štáty použiť sadzbu 4 % z Európskeho fondu regionálneho rozvoja na financovanie budovania sociálneho bývania a zlepšenie energetickej účinnosti v budovách. Bohužiaľ, z dôvodu hospodárskej krízy sa zhoršila hospodárska situácia európskych rodín a miera nezamestnanosti, ktorá je medzi mladými ľuďmi mimoriadne vysoká, je príčinou na znepokojenie. Toto je presne ten dôvod, prečo by som vás, pán komisár, požiadala, aby ste nás počas nadchádzajúceho finančného programového obdobia podporili pri zvýšení tejto sadzby na 15 % pre vytvorenie sociálneho bývania a zlepšenie energetickej účinnosti v budovách.
Vo väčšine členských štátov je zdravotná starostlivosť, vzdelávanie, sociálne služby a starostlivosť o mladých a starších riadená štátom. Tieto verejné služby hrajú zásadnú úlohu pri zabezpečení ochrany a začlenení všetkých občanov do spoločnosti za predpokladu, že sú prístupné všetkým občanom. Aby sa zabezpečilo, že sa to uplatní v celej Európskej únii, vyzývame Komisiu, aby vypracovala rámcovú smernicu o verejných službách, ktorá zavedie minimálne požiadavky do tejto oblasti a zaručí rovnaký, všeobecný prístup pre všetkých európskych občanov, ako aj dobrú kvalitu a transparentnosť týchto služieb.
António Fernando Correia de Campos
(PT) Vážená pani predsedajúca, pán komisár, sociálne bývanie je hospodárska služba všeobecného záujmu s dôležitou úlohou na trhu, ktorá vytvára pozitívne výsledky v prospech celej spoločnosti. V súlade s protokolom 26, prílohou Lisabonskej zmluvy, spadá pod vnútroštátne, regionálne a miestne orgány úloha vykonávať a organizovať tento typ služby. Je preto ťažké pochopiť toto obmedzenie cieľového trhu na rodiny, ktorých príjem je nižší než 33 000 EUR. Je to meranie chudoby, ktoré sa vykonáva v podmienkach, ktoré sú absolútne a čisto finančné, a neberie do úvahy rozmanitosť 27 členských štátov; argumentáciu možno zhrnúť do jednej veci, a to do solventnosti.
Sociálne bývanie reaguje na kultúrne a sociálne otázky, na blízkosť pracoviska, na dôležité predefinovanie úlohy žien na trhu a na mobilitu pracovníkov v európskej oblasti. Boj, ktorý vedie Európska únia, aby sa dostala zo súčasnej hospodárskej krízy, vyžaduje hospodársky rast, ktorý vedie k prisťahovalectvu, k tvorbe etnických, ekonomických a kultúrnych menšín a k potrebe ich integrácie, dokonca s rizikami getoizácie, ktoré sú s ňou spojené a s ktorými musíme spravodlivo bojovať. Nemieša sa Komisia do kompetencií členských štátov?
Zigmantas Balčytis
Vážená pani predsedajúca, Lisabonská zmluva uznáva dôležitosť dostupnosti a prístupnosti sociálnych služieb a úloh, ktoré zohrávajú miestne a regionálne orgány pri ich poskytovaní. Tieto záležitosti sociálneho bývania sú mimoriadne dôležité pre ľudí s nízkymi príjmami a je realitou, že kríza zanechala množstvo nezamestnaných ľudí, ktorí potrebujú sociálne bývanie.
V súčasnosti uplatňujú členské štáty odlišné normy pri rozhodovaní o kritériách pre sociálne bývanie. Dá sa pochopiť, že ekonomické a sociálne situácie sa v členských štátoch výrazne líšia. S cieľom vykonávať právo na prístup k všeobecným službám by bolo podľa mňa rozumné definovať všeobecné zásady a stanoviť odporúčanú hornú hranicu príjmu na úrovni EÚ. Musíme však pritom členským štátom umožniť, aby mali široké pole pôsobnosti, a vziať do úvahy ekonomické a sociálne rozdiely.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Chcel by som poďakovať pánovi komisárovi za vysvetlenia, ktoré poskytol k tejto otázke. Ani ja si nemyslím, že by mala existovať jediná definícia sociálneho bývania. Takáto definícia by sa dala ťažko použiť v situácii, kde sú veľké rozdiely, pokiaľ ide o životný štandard. Otázka subsidiarity je v tejto rozprave dôležitá. Mierne odbočím, ak môžem, mimo podstatu tejto otázky.
Myslím si však, že by mal existovať súbor jasnejších noriem, ale v inej súvislosti, napríklad v situáciách, ktoré sa týkajú uplatňovania nových nariadení o oprávnenosti na bývanie pre marginalizované spoločenstvá. Toto je nariadenie, ktoré tento Parlament prijal vo februári a ktoré spomenula aj pani Ţicãová. Tiež by som chcel využiť túto príležitosť a povedať, že by som privítal zvýšenie dostupných finančných prostriedkov na základe tohto nariadenia.
Frédéric Daerden
(FR) Vážená pani predsedajúca, pán komisár, chcel som sa zúčastniť tejto rozpravy, lebo som, ako ďalší v tomto Parlamente, znepokojený.
Niekoľko regiónov Európy vrátane nášho vykonáva v súčasnej dobe hodnotenie zamerané na reformu svojej politiky prideľovania sociálneho bývania, aby sa zabránilo javu getoizácie a zoskupovaniu znevýhodnených sociálnych skupín v tých istých budovách a v tých istých štvrtiach. Vaše rozhodnutie je v protiklade k tejto politike sociálneho vyváženia a potreby sociálnej rozmanitosti.
Vážený pán komisár, nie je správne, že Komisia bráni členským štátom riadiť politiku sociálnej rozmanitosti. Prístup k sociálnym službám všeobecného záujmu týkajúcich sa bývania by určite mohol byť na jednej strane obmedzený na určitú kategóriu ľudí, ale na druhej strane by mal ostať istý manévrovací priestor, aby boli tieto služby prístupné aj ľuďom s inými príjmami, aby sa zlepšila sociálna rozmanitosť v našich štvrtiach.
V každom prípade, rovnováha medzi týmito dvoma hľadiskami by mala byť definovaná členskými štátmi alebo s členskými štátmi a regiónmi a nie Komisiou.
Ilda Figueiredo
(PT) Vážená pani predsedajúca, všetci vieme, že právo na bývanie je základné právo. Členské štáty Európskej únie sú preto povinné zaručiť sociálne bývanie pre každého, kto to potrebuje. V čase vážnej sociálnej krízy, keď narastá počet ľudí a rodín s vysokými dlhmi, pre ktorých je náročné splácať pôžičky na kúpu domov alebo ktorí trpia vysokými nájmami, je dokonca ešte dôležitejšie poskytnúť plnú podporu ľuďom a rodinám, ktoré si nemôžu dovoliť vhodné bývanie s primeraným vybavením a príslušenstvom.
Z tohto dôvodu je pre členské štáty veľmi dôležité, aby mohli využiť Úniu a vnútroštátne prostriedky na budovanie sociálneho bývania a zabezpečenie základných práv, na ktoré majú všetci občania právo, a ukončiť sociálnu nerovnosť a podporiť sociálne začlenenie. Európska komisia musí podniknúť rýchle kroky v tejto oblasti bez ohrozenia zásady subsidiarity, ale podporou všeobecnosti sociálnych služieb vo verejnom záujme.
Anna Záborská
(SK) Európska centralizácia je niekedy sprevádzaná fanfárami, ako sme to videli pri prijímaní Lisabonskej zmluvy. Ale inokedy prichádza nenápadne. Vynález rôznych podporných fondov EÚ, ktoré často deformujú trhové prostredie, si vynútil zavedenie povinného oznamovania poskytnutej štátnej pomoci.
Potom sa ukázala potreba výnimky z tejto povinnosti v prípade sociálneho bývania. A zrazu je na svete európska definícia. Ak zhora nadefinujeme povinnosti a potom necháme tých dole, aby ich vykonávali, to nie je subsidiarita.
Zodpovednosť za sociálne bývanie je plne v kompetencii vnútroštátnych, regionálnych a miestnych orgánov. Nespochybňujme schopnosť národných spoločenstiev a miestnych komunít riešiť svoje vlastné problémy. Pretože oni poznajú tieto problémy najlepšie. Poznajú svoje možnosti pri ich riešení.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Je jasné, že sa zaoberáme problémom, ktorý je odlišný v rozličných členských štátoch.
V nových krajinách vrátane Poľska máme veľa regiónov, kde veľmi veľa ľudí nemá domov z dôvodu veľmi, veľmi nízkych príjmov. O týchto ľudí sa starajú najmä miestne orgány. Ostáva na miestnych orgánoch a regionálnych inštitúciách, aby čo najrýchlejšie pomohli takýmto ľuďom. Bez dodatočného financovania od miestnych orgánov a bez podpory verejnosti je pomoc pre ľudí, ktorí sa nachádzajú v najzložitejších situáciách, nemožná. Súčasne by bolo potrebné zvážiť, ako by sme sa v budúcnosti vytvorením spoločnej politiky a spoločnej definície v tejto oblasti pokúsili získať dodatočné prostriedky, ktoré by mohli použiť regionálne orgány. Použili by peniaze a vytvorili by sociálne bývanie, ktoré v mnohých krajinách Európy naozaj veľmi, veľmi chýba.
László Andor
člen Komisie. - Vážená pani predsedajúca, v plnej miere súhlasím s tým, aby sme sa na túto otázku pozreli v širšom kontexte, v tomto prípade v kontexte finančnej a hospodárskej krízy. V posledných dvoch rokoch sme videli, že to bola skúška politík hospodárskej súťaže bez ohľadu na to, či sa týkala finančného odvetvia, automobilového odvetvia alebo v tomto prípade odvetvia bývania, a bola to aj skúška našich sociálnych politík, či už išlo o deti, starších ľudí, alebo bezdomovcov.
V tomto súbore otázok, ktoré som dostal, prevládali dve otázky - hospodárska súťaž a sociálna politika. Z tohto dôvodu je dokonca zložitejšia, než by bola mimo kontextu krízy.
Kríza dokázala nesmierne zlyhanie trhu, nielen vo finančnom odvetví, ale aj v odvetví bývania, a ukázalo sa, že trhové sily samotné nemôžu vyriešiť tieto problémy, nielen pre extrémne chudobných, ale aj pre väčšie skupiny spoločnosti. Z tohto dôvodu by som bol dôrazne proti akejkoľvek zásade, ktorá by obmedzovala koncept sociálneho bývania len na najchudobnejšie skupiny v spoločnosti, najmä vzhľadom na rozmanitosť európskych krajín a zásadu subsidiarity. Určite by som trval na ponechaní definície v tomto kontexte samotným členským štátom, ako som už povedal v úvodnej reči.
Vrátim sa k prípadu Holandska, ktorý bol stredobodom diskusie, rád by som zopakoval, že Komisia neurčila kritériá, ktoré boli stanovené v kontexte Holandska, inej krajine. Pokiaľ ide o subsidiaritu, je na členských štátoch, aby rozhodli o skutočnej podmienenosti sociálneho bývania.
Je to potvrdené rozhodnutím týkajúcim sa systému holandskej štátnej pomoci a rád by som zopakoval, že hranice stanovené holandskými orgánmi - ktoré platia len v Holandsku - zahŕňajú 43 % holandského obyvateľstva, čo je určite viac než najchudobnejšie skupiny. Holandské rozhodnutie navyše potvrdilo, že sociálna rozmanitosť a sociálna súdržnosť sú opodstatnené ciele verejnej politiky, pre ktoré možno odôvodniť štátnu pomoc, a nielen pre tých, ktorí žijú v extrémnej chudobe alebo s rizikom chudoby.
Myslím si, že sociálna kríza tu za posledných pár rokov destabilizovala spoločnosť v oveľa širšom rozsahu a z tohto dôvodu k tomu musíme pristupovať citlivo. Chcel by som ešte dodať, že Komisia kontroluje len pomoc poskytnutú spoločnostiam v oblasti bývania. Akýkoľvek príspevok poskytnutý priamo občanom nepodlieha pravidlám štátnej pomoci.
Diskusia sa dotkla aj širšieho kontextu, ktorým sú sociálne služby všeobecného záujmu. Z tohto dôvodu sa musím zamerať aj na toto a zdôrazniť, že okrem bývania zohrávajú ďalšie služby všeobecného záujmu, najmä ďalšie sociálne služby, preventívnu a sociálne súdržnú úlohu, ktorá je zameraná na celé obyvateľstvo nezávisle od majetku alebo príjmu. Komisia objasnila tento bod vo svojom oznámení z roku 2007, keď vyzdvihla ciele a zásady organizácie sociálnych služieb.
Komisia je odhodlaná podporiť kvalitu sociálnych služieb. Podporujeme napríklad kvalitatívny rámec pre sociálne služby všeobecného záujmu v rámci Výboru pre sociálnu ochranu.
Na záver mojej odpovede poviem zopár myšlienok. Keďže sa niektoré otázky týkali dlhšieho časového obdobia siahajúceho až do ďalšieho finančného výhľadu, súhlasil by som, že v rozličných súvislostiach bude ovplyvnené aj bývanie; rekonštrukcia v súvislosti s energetickou účinnosťou, ktorá z nášho hľadiska spadá do kategórie ekologických zamestnaní, bude určite oblasťou, v ktorej budeme aktívni, samozrejme, bez úsilia o spoločnú európsku politiku v oblasti bývania.
Budú tu aj ďalšie problémy, ako je napríklad bývanie pre väčšinu bezbranných skupín spoločnosti, napríklad Rómov, s ktorým sa už začalo, a myslím si, že bude pokračovať podpora zo štrukturálnych fondov určená na záležitosti v oblasti bývania, v tomto špecifickom prípade pre mimoriadne bezbranné marginalizované skupiny v mnohých členských štátoch. Toto tiež zdôrazňuje význam rôznorodosti názorov, lebo krajiny sa odlišujú v rámci svojich sociálnych potrieb a určité rozhodnutia a riešenia, ktoré sa uplatňujú v krajinách s vysokými príjmami, určite nemusia opakovať - a, samozrejme, zavádzať - iné členské štáty.
Predsedajúca
Rozprava sa skončila.
