Parlamentets anvendelse af Unionens symboler (ny artikel 202a i forretningsordenen) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Carnero González for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om indføjelse i Europa-Parlamentets forretningsorden af en ny artikel 202a om Parlamentets anvendelse af Unionens symboler.
Carlos Carnero González
Hr. formand! Den afgørelse, der foreslås Parlamentet i min betænkning, er først og fremmest en politisk afgørelse i ordets strengeste forstand. Den formelle afgørelse, som vi vedtager om et øjeblik, er ganske vist relevant, men den er den allermindste del af den.
Ja, vi står for at ændre vores forretningsorden for at gøre det, der allerede er en realitet, det, de forskellige EU-institutioner har gjort i årevis, officielt. Det vil jeg gerne minde medlemmerne om.
Vi foreslår, at Parlamentet anvender EU-flaget ved alle Parlamentets mødesteder og ved de mest højtidelige lejligheder, f.eks. på konstituerende møder eller ved modtagelse af stats- og regeringschefer. Vi foreslår endvidere, at hymnen spilles ved disse lejligheder, at mottoet "Forenet i mangfoldighed" gengives på alle vores skriftlige dokumenter, og at Europadagen fejres.
Selv om De var for idéen, foreslår vi ikke, at euroen anvendes som et symbol. Ikke desto mindre mener vi, at euroen er et fremragende værktøj, et vidunderligt instrument, der uden tvivl hjælper os med at klare den internationale finanskrise. Hvor ville vi have været uden euroen? Vi ville have været tilbage i den komplicerede situation med konkurrerende devaluering, der ville have tvunget vores realøkonomi i knæ over for den internationale finansspekulation.
Det vigtigste aspekt af min betænkning er det politiske budskab til borgerne. Dette budskab er meget klart. Unionens symboler lever og trives i den institution, der mere direkte end nogen anden repræsenterer de 500 mio. indbyggere i vores 27 medlemsstater. Det betyder, at den konstitutionelle proces, der blev indledt i 2002 med Det Europæiske Konvent, lever videre på trods af hyppige og anselige hindringer og tilbageslag.
Konventet, som jeg havde den ære at være medlem af sammen med andre medlemmer, der er til stede her i dag, var ikke i tvivl om, at EU's symboler skulle indlemmes i Unionens primærret for første gang. Det bragte således glædeligvis en mærkelig situation til ophør, hvor det vigtigste retsgrundlag ikke anerkendte det, som offentligheden længe havde accepteret, nemlig symbolerne.
Afgørelsen var enstemmig i denne henseende, og ingen satte spørgsmålstegn ved den under ratificeringsprocessen. Den var tværtimod en af de bestemmelser, som blev bedst modtaget af Europas tilhængere. Jeg må sige, at det derfor kom som en enorm overraskelse, da regeringskonferencen, som vedtog Lissabontraktaten, besluttede at fjerne alle henvisninger til europæiske symboler fra dokumentet.
Sagen er, at vi gennem vores afgørelse i dag kan gøre skaden god igen. Vi ændrer selvfølgelig ikke primærretten, men vi kan gøre vores del af arbejdet og bevæge os et skridt nærmere en formalisering af EU's symboler inden for de institutionelle rammer.
Symboler udtrykker et fælles mål og fælles værdier. I Europas tilfælde er det ønsket om at bygge en Union af og for alle borgere, som ønsker enhed, frihed, demokrati, retfærdighed, lighed og solidaritet, der er europæiske værdier, som vi også opfatter som universelle værdier.
Symboler giver os endvidere mulighed for at fastslå, hvem vi er, og hvem vi gerne vil være i forhold til resten af verden, som genkender os gennem dem. Hvem har f.eks. ikke følt sig stolt over at repræsentere EU iført valgobservatørens vest?
Derudover hjælper symbolerne os med at huske, hvor vi kom fra den dag, hvor vores historie om enhed, vækst og frihed begyndte at blive skrevet.
Det, Parlamentets formand sagde for et par dage siden i Madrid om unge og historie, har meget at gøre med symboler. Vi skal huske de unge på, hvor vi kommer fra, hvem vi er, og hvor vi er på vej hen. Symboler får dette budskab ud hurtigere og mere klart. Disse symboler forener os, de splitter os ikke. Dette er ikke blot en positiv egenskab, men frem for alt en enorm fordel.
Den vidunderlige forfatter Aldous Huxley sagde, at erfaring ikke er, hvad man kommer ud for. Det er, hvad man får ud af det, man kommer ud for. Det samme gælder symboler. Flaget skal ikke være et ikon, men skal anvendes i vores hverdag til at styrke den enhed, vi er kendt for.
József Szájer
Hr. formand! Jeg var for kort tid siden i Kiev, og man kunne knap nok se det ukrainske udenrigsministeriums bygning, da den var smykket med et europæisk flag i tre etagers højde. Hvis dette symbol kan behandles med så megen ære og respekt uden for EU, er jeg sikker på, at EU også her kan behandle symbolerne med respekt. Jeg vil gerne i denne forbindelse rette min kollega, som har udarbejdet en fremragende betænkning. Bestemmelsen om EU's symboler er for øjeblikket omfattet af fællesskabsretten, af den europæiske lovgivning - flaget med 12 stjerner på blå baggrund, hymnen baseret på "Ode til Glæden", de mange års møder mellem stats- og regeringschefer og endda Europa-Parlamentets hovedsæde, Strasbourg, og selvfølgelig holder vi vores samlinger i Strasbourg. For øjeblikket er der så at sige ikke noget lovgivningsvakuum, da der findes bestemmelser om EU's symboler, uanset om de er at finde i Lissabontraktaten eller ej.
På samme tid er et af betænkningens væsentlige mål at regulere den måde, hvorpå vores egen institution, Europa-Parlamentet, lever op til vores krav. Jeg er overbevist om, at identitetsfølelsen, følelsen af, hvor vi hører til, er meget vigtig. Vi taler ofte om, at vores borgere ikke forstår vores komplicerede Europa. Symbolerne er en tilgang, som hjælper dem med at føle sig tættere på EU. Rigtig mange mennesker er glade for disse symboler, ærer og respekterer dem, og jeg er sikker på, at det også for os her i Parlamentet som engagerede europæere er meget vigtigt at få indført en bestemmelse om, hvordan vi anvender EU's symboler i vores egen institution.
Costas Botopoulos
Hr. formand! Hvorfor er det så fantastisk vigtigt, at vi gør sådan en indsats og afholder denne forhandling, især nu, om EU's symboler? Det mener jeg, der er to grunde til. For det første skal vi som Europa-Parlamentet med den måde, vi udfører vores arbejde på, vise, at EU er mere end blot lovtekster. Lad mig minde Dem om, at symbolerne stammer fra forfatningstraktaten, hvilket også ordføreren sagde. Der blev gjort et forsøg på at institutionalisere dem, men det er meget vigtigt, at vi i dag fortsætter disse bestræbelser på at holde dem i live. Hvorfor? Fordi de rent faktisk viser, at Europa ikke bygger på mangelfulde lovtekster, som er nødvendige, men vanskelige at forstå for de forskellige nationer. Fordi de rent faktisk symboliserer noget andet, og hvor passer det fine græske ordsprog godt her: et politisk projekt, en europæisk idé. Og sådan mener jeg, det skal holdes i live, især i dag.
Den anden grund ligger i det, symbolerne skjuler - symbolerne bag symbolerne - med andre ord idéen om EU's fælles indsats baseret på dets værdier. Det er dét, symbolerne er - en fælles indsats baseret på værdier, som vi mere end nogensinde har brug for nu.
Så hvis vi siger, at den krise, vi alle oplever - og her mener jeg ikke blot den økonomiske krise, men også Europas aktuelle institutionelle og moralske krise - er et symbol på disse vanskelige tider, mener jeg, at EU's reaktion skal være fælles handling. Det betyder, at vi potentielt kan bevæge os fremad sammen.
Jeg tror ikke, der kunne findes noget mere passende og på samme tid mere bittert eksempel end Island i dag. Dette land er ikke med i EU, men det er så plaget af det økonomiske uvejr, at dets indbyggere overvejer, om de alligevel skulle være en del af dette idéernes Europa.
Anneli Jäätteenmäki
Hr. formand! EU's symboler er en højtideligholdelse af den enhed, vi har opnået, og som vi håber på at kunne styrke. Symboler som EU-flaget, hymnen og mottoet anvendes allerede i vid udstrækning ved officielle lejligheder og i samtlige medlemsstater.
EU-flaget og Europahymnen, som vi alle kender så godt i dag, blev først vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Milano i 1985. Da havde flaget allerede eksisteret i 30 år. Flaget skal repræsentere perfektion, komplementaritet og solidaritet og symbolisere europæisk enhed. Mottoet "Forenet i mangfoldighed" er det nyeste af symbolerne. Det stammer fra et initiativ fra Europa-Parlamentet og kan nu betragtes som en definition af det europæiske projekt.
På plenarmødet i går sagde Ingrid Betancourt fra Latinamerika og Frankrig, at hun drømmer om et Latinamerika, der kan samarbejde og være lige så forenet som EU. Det er klart, at vores symboler fungerer som en identitet og et tegn over for resten af verden på, at vi har opnået store ting sammen.
Selv om jeg tror på denne enhed og håber, den fortsætter, er jeg skuffet over, at vi i mange tilfælde ikke har handlet enstemmigt. I sidste uge indbød EU's formand, hr. Sarkozy, f.eks. kun fire af medlemsstaterne til at drøfte finanskrisen. Det er meget interessant, at formanden for Den Europæiske Union ikke lægger vægt på EU's solidaritet og enhed. Denne handling og alle andre handlinger af samme art tjener kun til at splitte os, ikke til at forene os. Det er ironisk, at vi er så stolte af vores enhed og solidaritet, og at EU's formand på samme tid synes at udvælge enkelte favoritter, for så vidt angår det for øjeblikket vigtigste spørgsmål.
Jeg håber, at vi alle ved at anvende flaget, hymnen og mottoet oftere vil blive mindet om de værdier, der er afgørende for EU's eksistens, men vi skal på samme tid huske på, at vores adfærd er vigtigst af alt.
Bogdan Pęk
Hr. formand! Som ordføreren nævnte, er denne forhandling i sin natur udelukkende politisk, og den afholdes i en meget specifik politisk kontekst. Jeg er enig med de tidligere talere i, at Europa for øjeblikket oplever en værdikrise, og at værdierne er Europas livsnerve. At gennemtvinge symboler i modstrid med den gældende europæiske lovgivning er ikke nogen substitut for disse værdier. De pågældende symboler blev forkastet på den regeringskonference, der bekræftede Lissabontraktaten. Ikke desto mindre forsøger Parlamentet i dag at gennemtvinge dem. Dermed handler Parlamentet i modstrid med de klare principper, som fastslår, at foranstaltninger, der skal gennemføres direkte og er bindende for samtlige medlemsstater, kun kan gennemføres ved en traktat.
En sådan måde at gennemtvinge bindende foranstaltninger på er uacceptabel. Den krænker det grundlæggende princip, som EU bygger på, og som kræver ubetinget overholdelse af folkeretten og internationale aftaler. Det er det samme som at gå uden om den bestemmelse, der blev forkastet i den europæiske traktat, og føre foranstaltninger, der har til formål at etablere en pseudostat ved navn Europa, ind gennem bagdøren.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
Hr. formand! Jeg støtter fuldt ud Parlamentets initiativ vedrørende flaget og hymnen. Den europæiske enhed har brug for disse symboler, da de bringer Europa tættere på borgerne og skaber en identitet, og derfor skal de anerkendes officielt. I lyset heraf ser jeg vores afgørelse i dag som et lille, men vigtigt skridt, der kan føre os i retning af normale tilstande hurtigst muligt.
At fjerne hymnen og flaget fra traktaten - grunden hertil er jeg naturligvis helt bekendt med - er og bliver en yderst barbarisk handling mod den europæiske enhed, som dem, der opfordrede hertil, i sidste ende bærer ansvaret for. Sagen er, at vi er gået Ganleys, Klaus' og Haiders ærinde. Deres nationalistiske slogans om en europæisk superstat, som var rettet mod den europæiske integration, har således opnået en fernis af troværdighed.
Dette er dog kun det ene aspekt. Der er et andet spørgsmål, som jeg gerne vil rejse, og som jeg ikke finder mindre bekymrende. EU's borgere ønsker ikke og har ikke brug for opstandelse omkring flag og hymner i Bruxelles. Det, de ønsker, er et socialt og demokratisk Europa, et EU, der yder dem effektiv beskyttelse mod globaliseringens negative konsekvenser. De ønsker et klart svar på, hvad eller hvem Unionen beskytter - befolkningerne eller markederne? De ønsker, at der bliver sat seriøst ind mod løn- og skattedumping samt social dumping, og at der en gang for alle bliver sat en stopper for de finansielle jonglørers galopperende casinokapitalisme. Derfor har vi brug for et politisk EU.
Hanne Dahl
Hr. formand! Er der mon nogen her i salen, der husker så langt tilbage, som da man ændrede forfatningen til Lissabontraktaten, fordi den blev forkastet i Holland og Frankrig? Der fjernede man EU-symbolerne, fordi man mente, at EU's borgere især var skeptiske over for forfatningens mål om at gøre EU til en statsdannelse. Nu er Europa-Parlamentet - der vel at mærke er det eneste organ, som borgerne kan stemme på i EU - i færd med at indføre dem igen. Det ligner mest af alt en parodi på demokrati. Den parodi på demokrati, som opføres af institutioner, der ikke har respekt for dem, de er til for. EU er til for borgerne. Borgerne er ikke til for EU. Derfor er det uanstændigt, at man først fjerner noget med den begrundelse, at man ønsker at imødekomme borgerne, for så bare igen at indføre det få måneder efter!
I denne sag er jeg nødt til at sige, at jeg ganske enkelt skammer mig over at sidde i Europa-Parlamentet. Vi kan ikke være bekendt at holde borgerne for nar på denne måde. Jeg vil bede alle, der har bare et minimum af respekt for de vælgere, der har stemt dem hertil, om at stemme imod i dag.
Jim Allister
- (EN) Hr. formand! Dette Parlament vil have disse symboler af en eneste grund - for at puste sit eget ego op og knytte den statslige staffage til EU.
De skal have tak, men jeg har en meget bedre hymne og et meget bedre flag, og jeg har ikke lyst til at bytte dem med euroføderalismens prangende glitterstads. "Ode til Glæden", som vi vil tilvende os, er måske nok en meget god melodi, men det er "Bjældeklang" også, og ligesom "Bjældeklang" forkynder den et fantasibillede, nemlig det fantasibillede, at EU er godt for Dem. Men ulig "Bjældeklang" vil den ødelægge Deres nationale suverænitet og retten til at kontrollere Deres egen skæbne. Det er mere en "Kode til Græden" end en "Ode til Glæden"!
For så vidt angår flaget, som vi har stjålet fra Europarådet, ved selv ikke dets fortalere, hvad det står for. I AFCO-udvalget har vi lige så mange forklaringer af, hvad stjernerne betyder, som der er stjerner i flaget.
Dette forslag er for mig et udtryk for de eurofiles umættelige fanatisme. Blækket var ikke engang tørt på Lissabontraktaten, som forsætligt udelukkede disse symboler, før der blev insisteret på, at Parlamentet alligevel skulle give dem officiel status.
Mine vælgere vil ikke have et EU-flag og en EU-hymne. De vil have ret til at sige ja eller nej til Lissabontraktaten!
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne nævne en af Deres landsmænd, som under den franske revolution blev irettesat på gaden af en sansculot, som sagde: "Hvorfor bærer De ikke Trikoloren, revolutionens symbol?" Deres landsmand svarede, at der ikke er nogen grund til at vise udenpå, hvad man føler i sit hjerte.
Jeg tilhører mere dem, der - uden tvivl af beskedenhed som en god spanier - ikke viser deres følelser. Det betyder imidlertid ikke, at jeg ikke følte mig rørt, da jeg så det europæiske flag vaje over rådhuset i Ljubljana, eller da jeg på et møde med vores kollega Pierre Lequiller i Yvelines hørte Europahymnen følge efter "Marseillaisen", eller da jeg i går læste i avisen, at vinderen af Prinsen af Asturien-prisen, bulgarske Tzvetan Todorov, har sagt, at "Forenet i mangfoldighed" er, hvad europæisk betyder i dag. Det er vores motto.
Jeg er ikke en af dem med en snæver, indskrænket mentalitet eller et plaget syn på livet, der mener, at det europæiske flag er i konkurrence med deres nationale flag, eller at Europahymnen skal erstatte deres nationalmelodi. Det er ganske enkelt latterligt.
Symboler viser, at vi tilhører et fællesskab. De udgør ikke på nogen måde et forsøg på at udrydde vores individuelle hjemlande. De repræsenterer en merværdi, at vi har noget til fælles med de andre europæere.
Jeg mener derfor, at det initiativ, hr. Carnero, som jeg gerne vil takke, og Udvalget om Konstitutionelle Anliggender har taget, er det rigtige. Det er et initiativ, der på et tidspunkt, hvor vi er ved at sy de to Europaer sammen, for at bruge vores kære afdøde kollega Bronisław Geremeks vidunderlige udtryk, viser vores medeuropæere, at vi har de samme værdier. Disse værdier udtrykkes også udadtil, herunder, men ikke udelukkende, med symboler.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil derfor stemme for dette forslag om at ændre forretningsordenen, og jeg ser frem til at blive rørt ligesom alle andre, når jeg næste gang hører "Ode til Glæden" her i Parlamentet.
Pierre Pribetich
- (FR) Hr. formand! Symboler er for følelsen, hvad allegorier er for tanken. Uanset hvor farverigt det er, så er dette citat fra filosoffen Alain ikke desto mindre en klar illustration af, hvad disse symboler repræsenterer for EU i dag. At lytte til Beethovens symfoni eller fejre Europa sammen den 9. maj er præcis de elementer, vi vil anvende fra nu af for at sikre os, at Europa bliver ved med at leve. De er et konkret udtryk for de værdier, Unionen bygger på, markører, der gradvist bliver indprentet i de 500 mio. europæeres hukommelse.
Ved at tilføje denne bestemmelse til Parlamentets forretningsorden udsender det arbejde, vores kollega Carlos Carnero González, som jeg gerne vil takke, har udført, et politisk budskab fra Parlamentet til borgerne, som er baseret på disse værdier, hvilket euroskeptikernes modstand beviser. Ingen politik uden symboler! Ved at give Europa en identitet med en hymne, et flag og et motto får de borgere, der bor og arbejder i Europa, mulighed for at se sig selv om en del af en fælles enhed, forenet i mangfoldighed. Ved at vise disse symboler på alle niveauer og inden for alle institutionelle områder sikres det, at der konstant mindes om de værdier, der inspirerer Europa.
Jeg vil dog gerne i dag understrege, at Europa befinder sig i en alvorlig tillidskrise, og at vi er nødt til at gå endnu længere end disse symbolske elementer og overveje og sammen genopbygge en stærk tilhørsfølelse.
Mirosław Mariusz Piotrowski
- (PL) Hr. formand! Symboler såsom et flag, en hymne, en fælles valuta og fælles helligdage er iboende kendetegn for en stat. Det var selve grunden til, at det blev besluttet ikke at vedtage dem under forhandlingerne om Lissabontraktaten. Det er svigagtigt at fastholde, at en afgørelse om at genindføre dem kan træffes internt af en af de europæiske institutioner. Europa-Parlamentet er en lovgivende myndighed. Det må ikke udsende et signal om, at det er acceptabelt at finde måder at omgå tidligere indgåede regeringsaftaler på. Parlamentet skal fungere som demokratiets og retsstatsprincippernes vogter. Hvis Europa-Parlamentet forsøger at genoplive tidligere forkastede symboler, vil det blive en anakronisme. Man kan uden besvær forstå, at alle institutioner ønsker at anvende specifikke symboler. I dette tilfælde må man dog forstå, at der er en bredere politisk dimension involveret, som ordføreren påpegede. Tiltaget bør derfor forkastes.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Hr. formand! Som det allerede er blevet sagt, blev de fælles symboler - hymnen, flaget, mottoet - taget ud af forfatningstraktaten, da den blev ændret til Lissabontraktaten. Der var nogen fortalere for Lissabontraktaten, der endda påstod, at det var et udtryk for, at man havde lyttet til befolkningernes modvilje. I nogle lande blev fjernelsen af de forfatningslignende symboler ligefrem brugt som argument for, at der ikke var grund til at afholde en folkeafstemning om Lissabontraktaten. F.eks. fastslog den danske regering i et dokument til den danske befolkning, at Lissabontraktaten, og jeg citerer: "vil være renset for symbolske bestemmelser om EU's hymne, motto og flag".
"Vil være renset for"! Og så må man jo spørge, hvilken forskel har det gjort i virkelighedens verden? Ingen forskel. I et svar til mig har Kommissionen selv skrevet, at traktatens manglende omtale af symbolerne intet ændrer ved deres status. Intet ændrer ved deres status! Og nu skal Parlamentet så gå skridtet videre. Måske er der nogen, der tror, at det skaber begejstring for EU at intensivere brugen af symbolerne. Måske er der nogen, der tror, at symbolerne kan dække over manglende resultater til gavn for befolkningen. Jeg tror det ikke. For mange borgere vil det bare være endnu et eksempel på, at EU-eliten gør præcis, hvad den har lyst til. Det vil sende et helt forkert signal, og jeg synes ikke, at vi skal vedtage forslaget.
Philip Claeys
- (NL) Hr. formand! Jeg undrer mig over, hvad meningen egentlig er med denne betænkning og det forslag om ændring af forretningsordenen, som betænkningen omhandler. Ifølge begrundelsen forhindrer det faktum, at symbolerne ikke er omfattet af Lissabontraktaten, ikke institutionerne i fortsat at anvende dem, så hvorfor skal de knæsættes i Parlamentets forretningsorden?
Vi bør se denne drøftelse i lyset af den europæiske forfatning og de folkeafstemninger, hvor der blev sagt nej til forfatningen. Symbolerne blev med vilje ikke medtaget i traktaten, da f.eks. hollænderne ikke vil have noget at gøre med en europæisk superstat og med en europæisk superstats symboler udadtil. I mellemtiden har Nederlandene ratificeret Lissabontraktaten. Hvad gør vi så nu? Nu knæsætter vi alligevel de europæiske symboler i vores forretningsorden ad bagdøren.
Denne ændring af forretningsordenen er unødvendig. Den er i virkeligheden en umotiveret provokation og giver fingeren til de hollandske og i videre forstand de europæiske vælgere, som ikke vil have noget at gøre med en europæisk superstat. Godt gået!
Maria da Assunção Esteves
- (PT) Hr. formand! I går kunne Europahymnen have dannet baggrund for Ingrid Betancourts tårer. Hymnen ville have kulmineret i en opfordring til kollektiv deling af minder og ønsker. Alle menneskelige projekter har behov for en symbolsk dimension, fra styrken i de ord, vi leder det europæiske folk med, til ritualerne med politisk repræsentation, der gør, at nogle er til venstre og andre til højre i den parlamentariske debats dialektik. Der findes ingen historie uden symboler.
Vi har behov for ord, et flag, en hymne eller et motto. Det universelle europæiske projekt kan ikke tage form i den kollektive fantasi uden symbolernes kemi, for symbolerne afbilder ikke blot den verden, vi lever i, men også den verden, vi gerne vil leve i. De skaber et bånd mellem vores dybeste fornuft og følelser. Deres værdi ligger i den identitetsproces, de udløser. Hvordan skal det store europæiske projekt, som er baseret på den transcendentale værdi menneskelig værdighed, som er åben over for verden og fører an, når det gælder rettigheder, kunne klare sig uden en symbolsk dimension? Den europæiske tankegang har efterladt os med en lang liste over symbolernes betydning. Det kan den politiske verden ikke se igennem fingre med, for politikken bærer i sig alle menneskets dimensioner med hensyn til det, der er ideelt og sublimt.
Richard Corbett
- (EN) Hr. formand! Jeg er noget overrasket over den storm i et glas vand, som denne ændring af vores forretningsorden har fremkaldt flere steder. Vi ved, at medlemsstaterne for nogen tid siden besluttede ikke at give det europæiske flag og Europahymnen traktatstatus. De besluttede ikke at give dem denne høje status og at lade dem beholde deres aktuelle status.
Hvad er deres aktuelle status? De er ganske enkelt anerkendt af institutionerne. Det Europæiske Råd anerkendte dem så langt tilbage som i 1985. Da var fru Thatcher forresten medlem af Det Europæiske Råd. Jeg kan se, at nogle af hendes beundrere nu tager afstand fra hendes beslutning. Jeg må sige, at jeg selv har tøvet en del med hensyn til at vedtage et symbol, som fru Thatcher har valgt, som f.eks. EU-flaget. Men i en ånd præget af kompromis og konsensus blandt samtlige partier er jeg villig til at acceptere det.
Det er den status, som flaget og hymnen fik - institutionernes anerkendelse. Der er dog en uregelmæssighed. Vi, Europa-Parlamentet, har aldrig rigtig anerkendt dem i vores forretningsorden. Det er ganske logisk, at vi får ryddet denne uregelmæssighed af vejen og henviser til flaget i vores forretningsorden.
Det er mig ubegribeligt, hvordan folk kan lave så stor ståhej ud af en så åbenlys ting - en så almindelig procedure, som respekterer medlemsstaternes beslutninger om ikke at give det traktatstatus. Men på den anden side har euroskeptikernes arbejdsmetoder - ikke mindst i mit hjemland - altid været lidt af et mysterium. Hvis man ser på, at flaget har eksisteret i mange år, hvis De havde set de europæiske supportere under Ryder Cup, da Europa spillede golf mod USA for blot et par måneder siden - hvor folk, som sandsynligvis omfattede konservative euroskeptikere, viftede med det europæiske flag - ser det faktisk en smule latterligt ud, at de nu gør så stor ståhej ud af denne fornuftige ændring af vores forretningsorden.
Panayotis Demetriou
- (EL) Hr. formand! Som alle de tidligere talere har sagt, har EU's symboler eksisteret i mange år. Hvad er det, vi i Europa-Parlamentet sigter mod ved at ændre forretningsordenen? Vi ønsker at lægge vægt på det, der hedder korrekt anvendelse af symbolerne, sådan som man gør i alle organisationer.
Desværre er der kommet uberettigede reaktioner fra både medlemsstaterne og borgerne. Reaktioner fra medlemsstater, som tror, at anvendelsen og fremme af EU's symboler vil udmønte sig i oprettelsen af en superstat. Herregud! Vil disse symboler virkelig oprette den superstat, som nogle medlemmer har talt om?
Nogle siger, at de vil påvirke befolkningernes og staternes nationale moral. Hvis nogens nationale moral er så lav, at den kan overstråles af et symbol på enhed blandt alle stater, så ynker jeg det, som nogle kalder "national stolthed". Vi har hørt sådanne argumenter her i Parlamentet.
Der er et andet spørgsmål. Hvis nogle borgere og medlemsstater reagerer så negativt på disse symboler, hvordan kan de så blive ved med at være medlem af EU, når de ikke engang kan bære at se på dets symboler? Det er en selvmodsigelse.
Europa-Parlamentet gør ret i at bære sig ad, som det plejer i dag, og formelt vedtage disse symboler. Det udsender et budskab: EU skal bevæge sig fremad forenet under sine symboler med henblik på at blive fuldstændigt og nå til et punkt, hvor det kan udfylde sin rolle. Dets rolle er at fremme principper og værdier i hele verden.
György Schöpflin
- (EN) Hr. formand! Vi hører ofte, at symboler er spild af tid, og at EU ikke bør give sig af med så irrelevante spørgsmål. Ifølge dette argument er EU's opgave mere at fokusere på "smør på brødet"spørgsmål som beskæftigelse og handel.
Denne tilgang er helt forkert og vidner om, at man fuldstændig har misforstået, hvad symbolerne handler om. Hvis man ser nøje på, hvordan institutionerne arbejder, vil det hurtigt stå klart, at enhver institution har et sæt symboler. Disse symboler bærer et budskab, som folk genkender, og fungerer som et symbolsk udtryk for den pågældende institution. Uden institutioner findes der ingen demokratisk politik.
Så symbolerne er en nødvendig del af demokratiet, som EU ser som en central del af dets identitet. Og hvis symbolerne i øvrigt var så ubetydelige, som deres modstandere påstår, hvorfor så bruge tid på at gøre modstand imod dem? Europa-Parlamentet, EU's centrale demokratiske organ, har al mulig grund til at fremme Europas symboler som et middel til at skabe en forbindelse til de europæiske vælgere. Dem, der er imod de europæiske symboler, sætter grundlæggende spørgsmålstegn ved selve det europæiske demokrati.
Man kunne gå videre og sige, at dette er et for ustabilt og krisepræget tidspunkt at tænke på Europas symboler på, og dermed at det ikke er det rette tidspunkt for Parlamentet at bruge tid på symbolerne. Det er muligvis rigtigt, men timing er noget, der altid kan og vil blive diskuteret. På lang sigt gør det ikke nogen forskel, om Parlamentets og EU's symboler diskuteres nu eller på et senere tidspunkt. Så jeg støtter denne vigtige og overbevisende betænkning fuldt ud.
Geoffrey Van Orden
- (EN) Hr. formand! Vores føderalistiske venner bør ikke forsøge at få fru Thatcher til at tale deres sag. Hun ville blive rystet over den udvikling, der er sket i EU.
Vi har hørt, at symboler er vigtige, men vi forvisser os ikke desto mindre hele tiden om, at EU ikke har ambitioner om at blive en stat på trods af alle de beslutninger og retsakter, der bliver vedtaget i dette Parlament, og som leder os videre i den retning. Et fremragende eksempel herpå var naturligvis forfatningen. Den blev forkastet og dukkede så op igen som Lissabontraktaten.
For at forsøge at sælge Lissabontraktaten besluttede de nationale forhandlere, at dele af forfatningen, der kunne fortolkes som en krænkelse af staten, såsom flaget og hymnen, skulle fjernes.
Da den britiske regerings ministre forsøgte at sælge Lissabontraktaten til vores folk, brugte de som salgsargument, at den var ganske forskellig fra forfatningen.
Mine vælgere i det østlige England vil ikke have nogen forfatning, de vil ikke have Lissabontraktaten, og de vil bestemt ikke have en stat ved navn Europa. Jeg synes, det er en fornærmelse mod dem at forsøge at indføre disse symboler eller at give dem officiel karakter.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Hr. formand! EU's symboler sikrer, at EU's identitet slås fast, og kan være afgørende elementer i kommunikationen med offentligheden og dens følelsesmæssige tilknytning til de europæiske institutioner.
Parlamentet har anerkendt og vedtaget følgende af Unionens symboler: flaget, som består af en cirkel med 12 gyldne stjerner på en blå baggrund, hymnen, som er et uddrag af "Ode til Glæden", som stammer fra Ludwig van Beethovens niende symfoni, og mottoet "Forenet i mangfoldighed". Der flages ved alle Parlamentets bygninger og ved officielle lejligheder. Ved at indføre bestemmelser om Parlamentets anvendelse af EU's symboler i Parlamentets forretningsorden udsender Parlamentet et kraftigt politisk signal.
Parlamentet fejrer Europadagen den 9. maj. Jeg foreslår, at Europa-Parlamentet hvert år afholder en konkurrence i forbindelse med Europadagen, som er forbeholdt den yngre generation, der skal vise, hvordan de tror, Europas fremtid ser ud, og især hvordan de ønsker at bidrage til at gøre denne fremtid til virkelighed.
Marios Matsakis
- (EN) Hr. formand! I den nordlige del af det europæiske Cypern, på Kyrenia-bjergkæden, kan man se et kolossalt ét kilometer langt tyrkisk flag, men ingen EU-flag. Faktisk er der i hele den nordlige del af Cypern en overflod af tyrkiske flag, men ingen EU-flag. Dette er et symbol, ikke på Europas enhed, men på den opsplitning, den tyrkiske hær har påtvunget en lille EU-medlemsstat.
Med de igangværende tiltrædelsesforhandlinger mellem EU og Tyrkiet og de pågående fredsforhandlinger i Cypern skal EU lægge kraftigt pres på den tyrkiske regering for at få den til at fjerne sine tropper og ledsagende symboler fra Cypern og lade vores stolte EU-flag vaje frit i det hjørne af EU. EU-flaget i Cypern er et symbol på enhed. Det tyrkiske flag er et symbol på opsplitning.
Lad os alle hjælpe med at få hejst EU-flaget i hele Cypern så hurtigt som muligt.
Andrew Duff
- (EN) Hr. formand! Jeg synes, det er særdeles mærkeligt - tragisk faktisk - at symbolerne angribes af folk, der kommer fra tidligere kommunistiske stater i Central- og Østeuropa. Lad mig minde om, at der blev viftet med flagene i folkemasserne i Tallinn, det østlige Berlin og Budapest. Lad mig minde om, at hymnen blev spillet ved "Brandenburger Tor". Disse ting blev ikke gennemtvunget og var ikke foreskrevet i en parlamentarisk forretningsorden, men opstod ud af borgernes hjerter og følelser. Symbolerne er symboler på vores fornemme værdier fred og solidaritet.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne stille dem, der har sagt, at symboler og hymner tilhører staten, følgende spørgsmål:
Den by, jeg bor i, har et flag - Madrids flag - og den kommune, jeg bor i - Madrid kommune - har sit eget flag og sin egen hymne. Er det fordi, de er en stat? Har de skjulte ambitioner om at blive en stat? Vil dem, der siger, at flag og hymner er nationale symboler, have fjernet de lokale og regionale flag?
Jeg vil gerne have mine kollegers svar herpå.
Formanden
Jeg har også min rugbyklubs flag til at hænge derhjemme!
Richard Corbett
- (EN) Hr. formand! Jeg vil blot lige understrege hr. Méndez de Vigos pointe, idet Den Internationale Olympiske Komité også har et flag og en hymne. Ud af det, de britiske konservative netop sagde, kan jeg kun konkludere, at Den Internationale Olympiske Komité efter deres definition er en stat.
Carlos Carnero González
Hr. formand! Jeg vil gerne lægge ud med at takke alle dem, der har taget ordet under denne forhandling, selv om det er klart, at jeg er åbenlyst uenig med nogle af dem.
Symboler repræsenterer ikke kun stater. I denne fase af vores udvikling står symboler ikke for konfrontation, kamp eller strid - de er midler til at befordre idéer og forene folk omkring værdier. Det er det, vores flag, vores hymne, vores motto og Europadagen repræsenterer.
Regeringskonferencen blev af nogle tvunget til at fjerne symbolerne fra traktaten mod et stort flertals vilje. Dette store flertal foretrak at gå videre med forfatningens væsentligste aspekter i stedet for at falde i de fælder, som dem, der ikke blot udfordrede symbolerne, men også behovet for at gå videre med den politiske union, havde opstillet. Derfor udsendte 16 lande, herunder mit eget, en erklæring om, at symbolernes anvendelse efter deres opfattelse var en kendsgerning, officiel og derudover noget, man burde glæde sig over.
Ingen satte spørgsmålstegn ved EU's symboler under valgkampen i forbindelse med folkeafstemningerne, der resulterede i den manglende ratificering af forfatningen. Helt alvorligt, kan nogen så huske, at store dele af den franske og den nederlandske befolkning sagde nej til forfatningen, fordi den henviste til Unionens symboler? Det kan jeg i hvert fald ikke, og jeg deltog aktivt i kampagnen i Frankrig. Der kan have været andre grunde, der var eller ikke var fælles for en række mennesker, men symbolerne var ikke en af dem.
Jeg føler mig spansk, fordi jeg er europæer, og europæisk, fordi jeg er spansk. Det betyder, at når jeg ser mit lands flag ved siden af flaget med de 12 stjerner, bliver overbevisningen om, at begge er en del af mit liv, stærkere. Når jeg ser formanden for Rådet stå frem med både det franske flag og EU-flaget, bliver jeg også stolt.
Frem for alt bliver jeg stolt, når jeg, som mange af Dem, bliver tiljublet, når nogen har modtaget humanitær bistand eller har bemærket vores valgobservationshold og genkender vores flag og klapper ad det. Det ville være dumt at nægte os selv det, som andre genkender med venlighed og glæde.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Cristian Silviu Buşoi  
EU står uden tvivl ved en skillevej i dets udvikling, hvor det er af afgørende betydning at anerkende behovet for at bevæge sig fremad og tackle alle de aktuelle komplekse spørgsmål, der potentielt kan bringe den europæiske integrationsproces ud i et dødvande. I denne proces er de europæiske symboler afgørende for udviklingen af en positiv identitet på europæisk plan, som supplerer og ikke erstatter de veletablerede nationale identiteter.
De europæiske symbolers fravær i den forkastede Lissabontraktat var yderst beklagelig set i lyset af det kritiske demokratiske underskud, som EU for øjeblikket står over for. Påstanden om, at deres indlemmelse i Lissabontraktaten ville være upassende, viste sig at være fuldstændig urealistisk, for der er ingen tvivl om, at de ikke ville udgøre nogen som helst risiko for de idéer, EU bygger på.
Så for at øge offentlighedens støtte til og engagement over for EU i de kommende år er det vigtigt at bevare og tilpasse disse symbolske elementer med henblik på at knytte de europæiske institutioner og beslutningstagningsprocesser til erkendelsen af "demos"faktoren.
Glyn Ford  
Jeg støtter indføjelsen af en officiel anerkendelse af vores europæiske flag, den europæiske hymne "Ode til Glæden", en Europadag den 9. maj og mottoet "Forenet i mangfoldighed" i forretningsordenen. Denne støtte svækker ikke mit engagement og min loyalitet over for mit eget land, England, hvor jeg er født og opvokset, har gået i skole og nu bor.
Jeg forkaster den holdning, at man skal vælge kun at give sin loyalitet til et område. Jeg er stolt over at komme fra Forest of Dean, at være englænder og at være europæer.
Genowefa Grabowska  
Symboler skaber ganske rigtigt et følelsesmæssigt tilhørsforhold til en organisation eller et land, vi holder af. Når vi kigger på flag eller mottoer, lytter til hymner, og endda når vi rører ved mønter, identificerer vi os direkte med et bestemt land eller en bestemt organisation. EU har naturligvis også symboler af denne art, som gør det lettere at identificere sig med EU og skabe et følelsesmæssigt tilhørsforhold.
Det blå flag med 12 gyldne stjerner, "Ode til Glæden" fra Beethovens niende symfoni, Europadagen, som fejres den 9. maj, og euroen, som er den officielle valuta i 15 medlemsstater, er etablerede, velkendte og almindeligt accepterede symboler. Oprindeligt var de Fællesskabets symboler, og de er nu blevet EU's symboler. Sammen med Unionens slogan eller motto "Forenet i mangfoldighed" opsummerer disse symboler hele essensen af det europæiske projekt.
Som medlem af konventet beklager jeg dybt, at Unionens symboler, som beskrevet i den europæiske forfatning, aldrig blev til noget. De blev opfattet som pseudostatsfaktorer og blev derfor slettet i Lissabontraktaten. Jeg mener dog alligevel ikke, at de har mistet noget af deres omdømme eller deres appelleren til de europæiske borgere. Disse symboler bliver ved med at være udtryksformer for de værdier, som EU bygger på. De er et udtryk for det sammenhold, EU's borgere føler.
Det er derfor rigtigt, at initiativet til at anvende de europæiske symboler burde tages lige netop i Europa-Parlamentet.
