Den demokratiske proces i Tyrkiet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om den demokratiske proces i Tyrkiet.
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg er bange for, at vi vil se den samme passion ved denne diskussion om demokrati i Tyrkiet, som vi havde om vinreformen under anden halvleg af Arsenal-Manchester United, hvilket er et øjebliksbillede af Europa i 2009.
Dette er mere alvorligt, for det er en meget alvorlig sag og et meget væsentligt spørgsmål vedrørende den demokratiske udvikling i Tyrkiet. Først og fremmest er jeg meget trist og chokeret over den massakre, der fandt sted i Bilge i Tyrkiet i aftes, hvor 44 mennesker blev dræbt. Jeg vil gerne kondolere ofrenes familier og venner, og jeg har tillid til, at morderne snarest mulig vil blive stillet for retten. Der findes ingen moralsk eller etisk begrundelse for et så forfærdeligt angreb.
Jeg vil også gerne udtrykke min personlige og Kommissionens sorg over drabene på ni tyrkiske soldater og en gendarm ved terrorangrebene i sidste uge. Vores tanker går til familierne til dem, der mistede livet.
Vi fordømmer terror og støtter Tyrkiet i kampen mod terrorisme. PKK står på EU's liste over terrororganisationer. Mellem den 14. og 18. april er mere end 200 ledere og medlemmer af Demokratisk Samfundsparti blevet arresteret ved en politiaktion over hele Tyrkiet og navnlig i den sydøstlige region.
Vi har forstået, at de vil blive sigtet for at tilhøre en terrororganisation, selv om der endnu ikke formelt er rejst sigtelse. Vi forventer, at der rejses sigtelse som led i en gennemsigtig og objektiv retsproces.
Kommissionen kan ikke gribe ind i verserende retssager. Men vores fremgangsmåde er klar: Samtidig med at vi støtter kampen mod terror, har vi konsekvent understreget, at den skal føres under overholdelse af menneskerettighederne og de grundlæggende friheder, navnlig ytrings- og foreningsfrihed.
Politisk pluralisme er en integrerende del af ethvert demokrati. Den tyrkiske nationalforsamling afspejler i dag i høj grad landets politiske mangfoldighed. Demokratisk Samfundsparti har bidraget til pluralisme i Tyrkiet, og dets politiske legitimitet blev bekræftet af resultaterne ved lokalvalget i marts måned.
Samtidig har befolkningen i det sydøstlige Tyrkiet brug for fred, de behøver stabilitet og fremgang frem for mere vold eller konfrontation. Alle de involverede parter har pligt til at fordømme brugen af magt og vold. De skal alle udøve tilbageholdenhed og benytte sig af fredelige metoder og kun det. Dette er også en integrerende del af ethvert demokrati.
Vi vil fortsat følge udviklingen på dette område nøje. Det er vigtigt, at principperne om demokrati og retsstatsprincippet, herunder anklagedes rettigheder, fastholdes.
Kommissionen følger også opløsningssagen mod DTP nøje. Sagen verserer i øjeblikket ved forfatningsdomstolen. I denne forbindelse er de gældende regler for opløsning af politiske partier i Tyrkiet ikke i overensstemmelse med den europæiske menneskerettighedskonvention og europæisk praksis, således som det for nylig blev fremført i en udtalelse fra Venedigkommissionen. Vi har anmodet Tyrkiet om at tage hensyn til en sådan udtalelse og indarbejde den i de forfatningsmæssige og lovgivningsmæssige rammer i Tyrkiet i form af revisioner.
Afslutningsvis vil vi fortsat tilskynde de tyrkiske myndigheder til at løse problemerne i den sydøstlige del af landet for at styrke de økonomiske, sociale og kulturelle muligheder for alle tyrkiske borgere, uanset deres etniske, religiøse eller sproglige oprindelse.
I henhold til de politiske Københavnskriterier forventes Tyrkiet at sikre kulturel mangfoldighed og fremme kulturelle rettigheder for alle landets borgere, således som det beskrives i tiltrædelsespartnerskabet. I denne forbindelse er oprettelsen af en ny TRT-kanal, der sender på kurdisk, et skridt i den rigtige retning. Det er tegn på en ændret mentalitet, og jeg vil gerne tilskynde de tyrkiske myndigheder til at tage yderligere skridt i denne retning.
Vi vil fortsat overvåge situationen i landets sydøstlige del og aflægge rapport om dette i den kommende statusrapport. Det er en væsentlig del af demokratiseringsprocessen i Tyrkiet.
Frieda Brepoels
Fru formand, hr. kommissær! Efter lokalvalget den 29. marts, hvor det kurdiske Demokratiske Samfundsparti (DTP) fik en sensationel sejr - og næsten fordoblede antallet af borgmesterposter fra 52 til 98 - er det klart, at det kurdiske spørgsmål ikke længere kan reduceres til et socioøkonomisk spørgsmål, som hr. Erdoğan og hans parti Retfærd og Udvikling (AKP) hidtil har gjort. Der findes et tydeligt behov for en politisk løsning, og DTP skal også accepteres som en fuldgyldig partner ved diskussionerne.
I denne situation skulle man tro, at et repressivt svar var forældet, men alligevel har de tyrkiske myndigheder endnu en gang indledt en omfattende arrestationsbølge. Mere end 400 ledende DTP-medlemmer er blevet arresteret for at kræve en løsning på det kurdiske spørgsmål. Jeg har derfor følgende spørgsmål til Kommissionen. Dette er nu det femte eller sjette parti, kurderne har dannet - i øjeblikket bærer det navnet DTP. Det har 21 medlemmer i parlamentet og 98 borgmestre, og alligevel er kurderne stadig kørt ud på sidelinjen.
Hr. kommissær, er tiden ikke inde til, at EU indleder en mægling mellem den tyrkiske regering og DTP? Hvis ikke, vil situationen fortsat være fuldstændig fastlåst. Med andre ord skal der findes en løsning på årsagerne til en række formodede terrorangreb. Jeg mener også, at valgsejren for et par uger siden beviser, at kurdernes nationalfølelse lever i bedste velgående, og at der hurtigt bør gennemføres strukturreformer, som fremmer øget selvstyre for kurderne.
Jeg vil også gerne henvise til et andet presserende problem i forbindelse med denne forhandling, nemlig at mere end 1 500 mindreårige er blevet fængslet og retsforfølges ved de samme domstole som voksne, hvilket i enhver henseende strider mod den internationale konvention om barnets rettigheder. Hvad har Kommissionen til hensigt at gøre ved dette?
Vural Öger
for PSE-Gruppen. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Under denne sjette mandatperiode har Tyrkiet stået højt på EU's dagsorden, hr. Rehn. Forud for starten på tiltrædelsesforhandlingerne havde Tyrkiet taget store skridt i retning af en reform, og EU anerkendte dette på behørig vis.
I dag er stemningen noget anderledes. Vi bliver stadig mere bekymrede over fremskridtene med demokratiseringsprocessen i Tyrkiet. Pressefrihed, beskyttelse af mindretal, men også reformen af retsvæsenet skal overvåges konstant. Med hensyn til Ergenekon-retssagen, der er undervejs i Tyrkiet, vil jeg gerne sige, at den ikke må blive politiseret. Det er et faktum, at der foregår arrestationer og ransagelser. Man bør undgå for hurtige bemærkninger. Her er det meget vigtigt med en omhyggelig rapportering.
Der er sket betydelige fremskridt med det kurdiske spørgsmål. Løsningen på det kurdiske problem er centralt for demokratiseringsprocessen og beskyttelse af mindretal. Men jeg har også mine bekymringer over nogle af EU's regeringschefers nuværende holdning. Tvetydige signaler fra EU betyder også, at den demokratiske proces i Tyrkiet fra tid til anden kommer ud i turbulens. I den forbindelse vil jeg gerne erindre om, at et klart løfte fra EU om fuldt tyrkisk medlemskab i høj grad vil fremme reformprocessen. Ellers vil der altid være ny grobund for fundamentalisme og nationalisme, og det kurdiske problem vil blive værre.
Det fælles mål er trods alt at gøre Tyrkiet til et mere moderne, stabilt og fremgangsrigt demokrati baseret på en verdslig stat og et pluralistisk samfund. Dette er ikke bare i Tyrkiets interesse, det er også en vigtig strategisk interesse for EU.
Alexander Graf Lambsdorff
for ALDE-Gruppen. - (DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Dette er det sidste plenarmøde i denne lovgivningsperiode. Min kollega hr. Öger har netop sagt, at Tyrkiet er en prioritering. I de senere år har jeg som ordfører for min gruppe kunnet beskæftige mig med dette spørgsmål, og jeg må sige, at jeg er meget glad for, at vi her på det sidste møde endnu en gang kommer til det centrale i sagen, nemlig spørgsmålet om demokrati i Tyrkiet.
Det er det første Københavnskriterirum, der er på spil. Der er forskellige meninger om, hvordan Tyrkiet har udviklet sig. Men jeg mener, at der hersker enighed om én ting: Reformtempoet i Tyrkiet synes at være faldet. Indtrykket her ved slutningen af denne lovgivningsperiode er, at Tyrkiet nu har længere at gå, inden landet er klar til tiltrædelse, end ved begyndelsen af både Kommissionens mandat og Parlamentets valgperiode.
For Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa har problemerne med presse- og opinionsfrihed været særligt vigtige i denne forbindelse. De ved, at man ikke kan se YouTube i Tyrkiet. Journalisters, redaktørers, publicisters, columnisters og forfatteres rettigheder begrænses gennem visse juridiske bestemmelser. I sin statusrapport har Kommissionen heldigvis anført, at dette er et problem. Mange observatører mener, at disse problemer er blevet forværret. Jeg vil gerne bede Kommissionen kommentere dette - om den mener, at problemerne er blevet værre, eller om tingene er blevet bedre. Det ville være virkelig overraskende.
Derudover har vi vigtige temaer som beskyttelse af religiøse mindretal og sikring af kvinders rettigheder. Men det centrale spørgsmål i øjeblikket er spørgsmålet om pressefrihed, premierministerens ophævelse af presseakkrediteringer for kritiske journalister, de stort set ubegrundede arrestationer af kritiske journalister og redaktører i forbindelse med efterforskningen af det tydeligvis kriminelle Ergenekon-netværk, Scharlach-Holdings overtagelse af ATV-Sabah-mediekoncernen, som ejes eller kontrolleres af premierministerens svigersøn, premierministerens offentlige opfordringer til at boykotte medierne og dommen over Doğan-mediekoncernen og bøden på 380 mio. EUR med det sigte at tvinge den til at lukke, fordi den berettede om skandalen med donationer til Lighthouse og hans præferencebehandling af AKP. Det er ikke kun et spørgsmål om pressefrihed, det skræmmer også investorerne væk, fordi de tvivler på retssikkerheden i Tyrkiet.
Tyrkiet er en vigtig nabo, en vigtig og respekteret NATO-partner. Vi ønsker fortsat at støtte Tyrkiet. Det er min gruppes holdning. Men vi mener, at der skal gøres en hel del på dette område, at den tyrkiske regering skal demonstrere sin vilje til ikke længere at træde grundlæggende europæiske rettigheder under fode, hvilket sker i øjeblikket. Vi vil være taknemmelige, hvis dette kan dokumenteres overbevisende i den næste lovgivningsperiode.
Jeg mener desuden, at denne forhandling ikke burde foregå i Strasbourg, men i Bruxelles.
Joost Lagendijk
Fru formand, mine damer og herrer! Med hensyn til demokratiseringen i Tyrkiet er billedet efter min mening blandet med fremskridt på nogle områder og stagnation og forværring på andre.
Det er et fremskridt, at der ikke var optøjer den 1. maj på Taksimpladsen i Istanbul, kun fagforeningsledere, der mindedes tragedien i 1977. Det er et fremskridt, at Tyrkiet og Armenien har aftalt en forbedring af de gensidige relationer. Min opfordring til den tyrkiske regering vil derfor være at fortsætte ad denne vej og ikke lade sig standse eller forstyrre af nationalister i Ankara eller Baku. Det er fremskridt, at der er sket anholdelser af personer, som mistænkes for at planlægge et kup eller være involveret i politiske mord: Ergenekon-affæren.
Min advarsel til de tyrkiske myndigheder skal være, at de fortsat skal holde deres foranstaltninger inden for lovens rammer, da enhver overtrædelse vil blive brugt til at fjerne opmærksomheden fra indholdet og vil blive udnyttet af dem, der ikke ønsker en løsning på spørgsmålet, som ikke ønsker at komme til bunds i sagen.
Så er der imidlertid også negative udviklinger. Det er negativt, at premierministeren har opfordret befolkningen til at holde op med at købe bestemte aviser. Det er meget dårligt, at mange af de ledende medlemmer af et parti, der er demokratisk valgt til det tyrkiske parlament, er blevet arresteret. Massearrestationerne af fremtrædende medlemmer af det kurdiske Demokratisk Samfundsparti (DTP) er lige så uacceptable som et formelt forbud mod partiet, da resultatet er det samme. Mulighederne for at finde en politisk løsning på det kurdiske problem er blevet kraftigt begrænsede. Dette er godt nyt for ekstremister på begge sider, men meget dårligt nyt for de fleste tyrkere og kurdere, som så længe har længtes efter en fredelig løsning på dette problem.
Situationen med fremskridt på den ene side og stagnation på den anden vil efter min mening først ophøre, når regeringen utvetydigt vælger mere tilbundsgående reformer, hvis oppositionen støtter disse i både ord og gerning, og ligeledes, mine damer og herrer, hvis EU holder sit løfte om, at Tyrkiet kan blive et fuldgyldigt medlem af EU, hvis landet opfylder vores demokratiske standarder.
Dette fører mig frem til min endelige bemærkning, fru formand. Selv om jeg er meget glad for den tværpolitiske bekymring for Tyrkiets demokratisering, har jeg overhovedet ingen sympati med medlemmer af Parlamentet, som er kritiske over for Tyrkiet, men som ikke er parat til at lade landet blive fuldgyldigt medlem, hvis disse problemer løses. Også når min mandatperiode er ovre, vil jeg fortsat argumentere for de reformer, der er nødvendige, for at Tyrkiet kan blive et fuldgyldigt medlem af EU.
Feleknas Uca
for GUE/NGL-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! En 14-årig dreng i Hakkari blev slået og sendt i koma af en politimand fra den særlige indsatsstyrke. En anden 14-årig, som flygtede fra politiets gasangreb, faldt i en flod og druknede. Den 4. april døde to personer under en demonstration i nærheden af Urfa som følge af en politioperation. I Diyarbakir sidder der i øjeblikket mere end 185 mindreårige i fængsel. Hundredvis af demokratisk valgte politikere og aktivister fra DTP er blevet fængslet, herunder tre partiledere. Der er indledt mere end 207 retssager mod parlamentsmedlemmer fra DTP.
Sådan læser jeg den øjeblikkelige demokratiske proces i Tyrkiet. Listen er længere endnu. Denne undertrykkelse begyndte kort efter den 29. marts, hvor DTP vandt en vigtig sejr ved lokalvalgene i landets sydøstlige del og fik næsten dobbelt så mange borgmesterposter, mens det regerende AKP oplevede bitre nederlag i den efterstræbte kurdiske region. Efter min mening er der en sammenhæng mellem DTP's succes ved valget og bølgen af undertrykkelse mod partiet.
Så forlød det fra regeringskredse, at størrelsen af DTP's valgsucces lige op til den armenske grænse blev anset for en sikkerhedsrisiko. I stedet for at prøve at forstå dette klare afstemningsresultat for, hvad det er, nemlig et utvetydigt budskab fra kurderne om, at der skal findes en løsning inden for systemet, forsøger man at undertrykke denne politiske succes, om nødvendigt også med politivold.
Desværre tror jeg ikke, at selv det højt besungne AKP har hverken viljen eller beslutsomheden til at udforme og gennemtvinge en omfattende strategi for løsning af denne konflikt, som har varet i årtier. Som De alle ved, er der ikke siden den seneste statusrapport sket betydelige fremskridt inden for presse- og ytringsfrihed, anerkendelse af den kurdiske virkelighed, rettigheder for religiøse mindretal eller en civilisering af militæret. Det regerende AKP skal nu endelig gennemføre en reel forfatningsreform og skabe ny dynamik, der kan genskabe landet forfatningsmæssigt og demokratisk og acceptere den pluralistiske, multietniske og multikulturelle virkelighed i samfundet. Ellers vil der ikke ske nogen reel demokratisering af Tyrkiet. Det burde stå klart for os alle her.
Bastiaan Belder
Hr. formand! EU har begået to store fejl i sine forbindelser med Tyrkiet. I 1999 tvang man Tyrkiet til at blive kandidatland, og man fortsatte ad dette forkerte spor ved at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Ankara i 2005. Rådet og Kommissionen mener, at de ved at gøre dette kan se stort på Republikken Tyrkiets historiske arv.
I dag kommer denne historiske arv - eller nærmere betegnet byrde - i en veritabel kulturkamp mellem den verdslige kemalistiske lejr og den konservative/religiøse front, der omgiver det regerende parti Retfærd og Udvikling (AKP), om, hvilken retning Republikken Tyrkiet bør tage. En skadelig konsekvens af dette er den sensationelle Ergenekon-retssag mod en række fremtrædende kemalister. Med hensyn til de nationalistiske holdninger over for landets religiøse og etniske mindretal er der ikke meget at vælge mellem blandt kemalisterne og premierminister Erdoğan. Denne konstante fratagelse af enhver indflydelse fra disse mindretal - som er en del af Republikken Tyrkiets historie - strider naturligvis mod EU's politiske betingelser for tiltrædelse.
Jeg vil gerne henvise Rådet og Kommissionen til en velkendt nederlandsk talemåde: Det er bedre at stoppe på halvvejen end at fortsætte i den forkerte retning. De europæiske institutioner og de tyrkiske myndigheder burde tage ved lære af denne gamle visdom. Kun på denne måde kan man bane vejen for bedre og mere realistiske relationer i begge parters interesse.
Roberto Fiore
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Ud fra det, jeg har hørt, er det tydeligt, at Tyrkiet er et land med meget store problemer med hensyn til demokrati.
Vi har set og hørt om 15 000 mindreårige i fængsler, vi har hørt om hundredvis af anholdelser med tvivlsomme sigtelser, vi er opmærksomme på, at det kurdiske problem stadig findes og frem for alt det armenske problem, det gammelkendte problem, som stadig er spillevende den dag i dag. Vi har set mord på præster og missionærer i de seneste to år, der er utallige problemer. Hvis vi sammenligner denne situation med et andet land, lad os sige Belarus, som stadig anses for et parialand i Europa, et land, der tilsyneladende udgør en del af ondskabens akse, er det svært at forstå, hvordan vi kan blive ved med at tale om, at Tyrkiet skal med i EU.
Der findes tydeligvis stærke lobbyer, som arbejder for tyrkisk medlemskab og for enhver pris ønsker, at Tyrkiet skal blive en del af Europa. Bortset fra alt andet kan vi ikke se bort fra, at der er et problem, Cypern, som rent faktisk er enestående: med andre ord et land, der kandiderer til medlemskab af EU, der besætter et andet lands område og fortsat besætter det ved at udøve sit herredømme over denne ø og udøve en absolut ikkeliberal magt over øens befolkning.
Jeg tror, at europæerne gransker deres samvittighed og i stigende grad erkender, at det er nødvendigt med en beslutning imod tyrkisk medlemskab af EU. Jeg vil gerne erindre Dem om nogle fakta: Tyrkiet har 90 mio. indbyggere, en kraftig befolkningstilvækst, og frem for alt må vi ikke glemme, at de tyrkisktalende lande i Centralasien kræver tyrkisk statsborgerskab, og at den tyrkiske stat synes indstillet på et give dem det. Dette betyder, at tyrkisk medlemskab er ensbetydende med, at ikke kun Tyrkiet bliver medlem af EU, men også andre befolkninger, andre stater i Europa. Vi må heller ikke glemme, at Tyrkiet historisk set er gået imod Europa, og nu fungerer landet som en vigtig udkigspost for to magter, der bestemt ikke er europæiske, nemlig USA og Israel.
Endelig må vi heller ikke overse religionen som faktor: Millioner af tyrkere, der kommer ind i Europa, vil betyde åbningen af tusinder og atter tusinder af moskeer og dermed uden tvivl en indskrænkning af den kristne identitet og den civile identitet i Europa. Vi må heller ikke glemme, at moskeer ofte villigt medvirker til at formidle idéer, der er stærkt frihedsbegrænsende, kvindefjendske og imod den europæiske befolkning.
Richard Seeber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! I lighed med kommissæren vil jeg gerne kondolere familierne til ofrene for dette brutale angreb. Jeg vil også gerne starte med at sige, at jeg støtter alle Tyrkiets bestræbelser og stræben i retning af demokratisering. De har bestemt til formål at bringe Tyrkiet tættere på EU - ikke "ind i", men "tættere" på EU.
Jeg mener også, at vi skal fortsætte med en nultolerancepolitik inden for menneskerettigheder og demokratisering, at vi skal forvente utroligt høje standarder. De eksempler, vores kolleger har nævnt, taler for sig selv, og vi kan se, at der er meget, meget langt igen, inden Tyrkiet når op på EU-standard. De beviser også, at Tyrkiet hidtil har undladt at tage stilling til og gennemføre disse grundlæggende forfatningsreformer.
Systemet i Tyrkiet er stadig kendetegnet af, at der ikke findes nogen klar kompetencefordeling mellem de forskellige statslige myndigheder, og dette er roden til mange af de problemer, vi ser i tyrkisk politisk i dag. Desværre må vi også sige, at listen over uløste problemer bliver længere i stedet for kortere.
Jeg vil f.eks. gerne fokusere på parlamentariske rettigheder: Der findes navnlig store underskud inden for parlamentets budgetkontrol med de militære udgifter. Parlamentet har ikke meget at skulle have sagt, og hvad mere er, findes der særlige midler, som parlamentet overhovedet ikke har nogen kontrol med.
Desuden reguleres immuniteten for de enkelte parlamentsmedlemmer på en meget tvetydig måde. Her findes der et massivt behov for reformer i Tyrkiet. Desværre har Tyrkiet også undladt at underskrive forskellige europæiske og internationale aftaler - f.eks. konventionen mod tortur. Jeg mener virkelig, at det er op til Tyrkiet at opføre sig eksemplarisk her og opfylde de europæiske og internationale standarder.
Jeg kan nævne endnu flere punkter, men jeg vil holde inde her og opfordre Kommissionen til at være meget opmærksom på fremskridtene på disse områder.
Metin Kazak
(BG) Hr. formand! Jeg deler bekymringen for den demokratiske proces i Tyrkiet i lyset af de seneste arrestationer, der fandt sted efter lokalvalget. Uanset dette mener jeg ikke, at politikere, der har nære forbindelser med organisationer, som benytter sig af voldelige metoder for at nå deres mål, bør støttes. Vold har aldrig været et acceptabelt og retfærdigt middel til beskyttelse af rettigheder og friheder.
Jeg mener, at kurderne skal have flere kulturelle og uddannelsesmæssige rettigheder, og jeg nærer stor respekt for de fortsatte reformer, herunder oprettelsen af en 24-timers kurdisksproget tv-kanal. Men rettigheder og friheder, kære kolleger, vindes ikke gennem vold, men ved hjælp af fredelige, politiske midler, gennem dialog og gensidig respekt.
Derfor vil vi gennem vores helhjertede støtte til reformer i Tyrkiet også tilskynde til overholdelse af EU's grundlæggende værdier, hvoraf en af de vigtigste er respekten for etniske og religiøse forskelle og mangfoldighed. Jeg er sikker på, at de lyse udsigter til EU-medlemskab vil fremskynde respekten for menneskerettigheder og reformerne i Tyrkiet.
Vittorio Agnoletto
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne sige velkommen til formanden for DTP-partiet, hr. Ahmet Türk, som er VIP-gæst i aften og følger vores forhandling. Kære Ahmet, De ved, at vi er med Dem, at vi støtter Deres partis demokratiske kamp i Tyrkiet for anerkendelse af kurdernes grundlæggende rettigheder.
Vi anerkender, at DTP er et vigtigt redskab for fremme af demokrati i Tyrkiet, og derfor fordømmer vi på det kraftigste den politiaktion, som premierminister Erdoğan har beordret imod Dem, hvor alle tre næstformænd for DTP blev fængslet sammen med mere end 300 aktivister og sympatisører. DTP's sejr ved det seneste administrative valg viser, at DTP er et parti, der nyder stærk folkelig opbakning. Europa-Parlamentet besluttede at bede premierminister Erdoğan om at indgå i direkte diskussioner med DTP, og i stedet var hans svar mere undertrykkelse, mere politi, mere autoritarisme og flere fængslinger.
Alle ved, at min gruppe her i Parlamentet og den europæiske venstrefløj hidtil har støttet Tyrkiets ansøgning om medlemskab af EU, idet vi samtidig støttede reformprocessen i landet. Jeg mener imidlertid, at hr. Erdoğan gennem de seneste to år og navnlig i de seneste par måneder har vist sig fra sin anden side, som en leder, der er pot og pande med den værste del af den tyrkiske hær, som ganske enkelt ønsker at massakrere kurderne.
Reformprocessen er død, fængslerne fyldes med kurdere, og hr. Erdoğan afskærer sig selv fra enhver mulighed for tyrkisk medlemskab. Ansvaret for det, der sker med forholdet mellem EU og Tyrkiet og den voksende forvirring i den europæiske offentlige opinion med hensyn til Tyrkiet ligger ene og alene hos ham.
Jeg vil gerne sende et meget stærkt politisk budskab til hr. Erdoğan: De skal enten søge en politisk forhandlingsløsning på det kurdiske spørgsmål, hvilket, og lad os sige det ligeud, er en proces, der kommer til at omfatte direkte forhandlinger med DTP, ellers vil vi bede Dem suspendere Deres forhandlinger om EU-medlemskab. Vejen til tyrkisk medlemskab af Unionen går via Diyarkabir og DTP, ellers bliver det os, med andre ord de personer, der var de største støtter bag Deres ansøgning, der beder om en tænkepause, som meget vel kan blive permanent.
Patrick Louis
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! I dag fungerer Tyrkiet tilsyneladende som et demokrati, men EU skal ikke give endeløse lektioner i god opførsel, når EU selv gladelig og uden skrupler tilsidesætter sine vælgeres suveræne vilje, når de stemmer ved folkeafstemninger.
Tyrkiet er grundlæggende stadig langt fra at respektere de europæiske nationers værdier, hvilket fremgår af situationen for de utallige etniske og religiøse mindretal, som landet består af. Det går langsomt med at forbedre situationen for millioner af kurdere. Relationerne med armenierne eller endda med deres græske naboer er under konstant diplomatisk eller militært pres. Cypern er stadig besat af det tyrkiske militær i strid med folkeretten. Dette har varet ved i 35 år. Religiøse mindretal har det ikke meget bedre. Befolkningens rettigheder, som ikke står opført i traktaterne, trædes regelmæssigt under fode, mens Kommissionen vender det blinde øje til, idet man i lighed med Parlamentet støtter landets medlemskab af EU.
Derfor skal vi være konsekvente. Selv om et samarbejde med Tyrkiet er vigtigt, skal alle planer for Tyrkiets tiltrædelse udarbejdes i overensstemmelse med de europæiske demokratier, nemlig gennem folkeafstemninger.
Marios Matsakis
- (EN) Hr. formand! Vi har baseret en stor del af vores indsats og mange af vores politikker på håbet om, at, hvis vi var rare ved Tyrkiet, ville landet ændre sin kemalistiske fascisme til en demokratisk adfærd, som lige netop er acceptabel. Vi tog fuldstændig fejl og er hurtigt blevet desperat skuffede og frustrerede. Den demokratiske reformproces i Tyrkiet har bevæget sig med samme fart som en trebenet skildpadde.
Hr. kommissær, vi og det store flertal blandt de europæiske borgere, vi repræsenterer, har mistet tålmodigheden. Vi har fået nok. Det styrende regime i Tyrkiet har bevist, at det er fuldstændig ude af stand til og mangler viljen til at bringe landet ind i det 21. århundredes civilisation. Teknikken med guleroden er slået godt og grundigt fejl, og De er nødt til at indrømme det, hr. kommissær. Nu er tiden kommet til at bruge stokken.
Andrew Duff
- (EN) Hr. formand! Jeg er bange for, at Parlamentet endnu en gang viser sig at være temmelig vægelsindet med hensyn til Tyrkiet. Jeg ville være taknemmelig, hvis kommissæren kunne give os sin ærlige vurdering af Ergenekon-affæren. Er han enig i, at dette er et velkomment tegn på, at der skal luftes ud, og et signal om, at den juridiske proces endelig begynder at angribe den rodfæstede korruption i dele af den tyrkiske stat?
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne reagere på det, hr. Lagendijk sagde. Vi er naturligvis opmærksomme på den positive diplomatiske rolle, som Tyrkiet kan spille i forhold til Armenien og i forhold til Mellemøsten. Men diplomati og demokrati er to forskellige ting. Vi er især bekymrede over premierminister Erdoğans aktion imod Ahmed Doğans-aviskoncern. Selv Der Spiegel, der ikke har noget at gøre med hverken Doğan eller Springer, skriver om Erdoğans private vendetta mod Doğan.
Jeg har allerede nævnt Kommissionens statusrapport. Endnu en gang vil jeg stille Kommissionen et specifikt spørgsmål. Er Kommissionen mere eller mindre bekymret for opinionsfrihed og pressefrihed i Tyrkiet, end den var på tidspunktet for offentliggørelsen af statusrapporten? Hvis ikke, hvorfor er den da ikke længere bekymret? Hvis ja, hvilke specifikke foranstaltninger har Kommissionen til hensigt at træffe? Hvor vigtigt er temaet pressefrihed og opinionsfrihed i forhold til de igangværende tiltrædelsesforhandlinger? Som sagt er der trods alt tale om det første Københavnskriterium, det politiske kriterium.
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke de ærede medlemmer, for det første for en meget seriøs og indholdsrig debat om den demokratiske proces i Tyrkiet, og jeg vil her i aften også gerne takke Europa-Parlamentet for dets bidrag til EU's politik over for Tyrkiet. Der har været kritisk, men konstruktiv støtte til vores engagement med Tyrkiet i en meget kritisk periode. Jeg mener, at Parlamentets - og forhåbentlig også Kommissionens - fremgangsmåde kan beskrives som retfærdig og fast i forhold til Tyrkiet og landets tiltrædelsesproces til EU.
Vi skal efter min mening være retfærdige og faste, og kun ved at være begge dele samtidig kan vi opnå resultater. Jeg mener, at vi skal være retfærdige ved at fastholde EU-perspektivet som den kritiske drivkraft for reformer i landet, holde vores løfter vedrørende Tyrkiets chance for at vise, at landet vil kunne opfylde EU's tiltrædelseskriterier. Samtidig skal vi være faste og anvende en stringent konditionalitet, navnlig med hensyn til grundlæggende friheder og demokratiske principper. Disse to nøgleelementer - retfærdighed og fasthed - fungerer kun i fællesskab, og de kan ikke adskilles. Jeg mener, at dette helt klart er den bedste måde, hvorpå vi kan støtte demokratiske ændringer i Tyrkiet, hvilket er vores mål, fordi det gør Tyrkiet til en bedre partner og et muligt medlem af EU, i henhold til de forhandlingsrammer, der blev vedtaget i de første timer af den 4. oktober 2005.
Den nuværende situation er i høj grad et blandet billede, som Joost Lagendijk, formanden for Europa-Parlamentets delegation til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Tyrkiet, beskrev det. Undertiden føles det som to skridt frem og et tilbage, men det er bedre end det omvendte.
Eftersom hr. Duff tog spørgsmålet op, mener jeg, at Ergenekon-efterforskningen er et godt eksempel. I lyset af de hidtidige undersøgelser lader det til, at det er vigtigt at få afsløret dette netværk bag potentielle politiske eller andre angreb på demokratiet i Tyrkiet og fortsat fokusere på det i retsstatsprincippets og den demokratiske verdsligheds navn.
På den anden side kan man ved de seneste faser i Ergenekon-efterforskningen sætte spørgsmålstegn ved, hvorvidt alle retsstatsprincipper er blevet overholdt korrekt, eller om der har været andre politiske hensigter med disse anholdelser. Juryen voterer stadig. Vi følger dette meget tæt, og vi vil bestemt rapportere om det i vores kommende statusrapport til efteråret.
Efter min mening er tre principper særligt vigtige. Før det første de demokratiske principper: videreførelse af forfatningsreformen, hvor det er vigtigt med en reform af bestemmelserne for politiske partier i lyset af erfaringerne fra sidste år, i år og de foregående år, hvor vi har set faldgruberne i de forfatningsmæssige rammer i Tyrkiet i denne forbindelse, som Europarådets Venedigkommission påpegede.
For det andet er ytringsfriheden, som Graf Lambsdorff henviste til, selve demokratiets fundament. Dette blev diskuteret for ganske nylig på mødet mellem Delegationen til Det Blandede Parlamentariske Udvalg og den tyrkiske nationalforsamling. Jeg er bekymret for mediefriheden og dennes udvikling i Tyrkiet, og vi vil bestemt vende tilbage til dette i et særligt afsnit i vores statusrapport til efteråret.
Ja, der er sket positive fremskridt med konsekvenserne af reformen af den berygtede artikel 301 for et år eller to siden. På den anden side retfærdiggør relative fremskridt vedrørende artikel 301 ikke angreb på mediefriheden andre steder, således som det er blevet nævnt flere steder her i aften.
Endelig retsstatsprincippet, som er grundlaget for, at alle samfund og økonomien kan fungere, og som er en nøgleværdi i EU: Dette illustreres i kampen mod terrorisme, som vi støtter, så længe den føres i henhold til retsstatsprincippet og principperne om retfærdighed i den bedste europæiske tradition.
Så forhandlingstempoet med Tyrkiet vil især afhænge af fremskridtene og intensiteten af reformer til styrkelse af grundlæggende friheder og retsstatsprincippet i landet, inden for alle erhverv og i alle hjørner af landet. Det er grundlaget for forhandlingsprocessen. Fremskridt inden for de tekniske forhandlinger vil afhænge af, hvorvidt der gøres virkelige fremskridt med samt intensiteten og gennemførelsen af disse reformer til styrkelse af de grundlæggende friheder og menneskerettigheder og et verdsligt demokrati. Dette er indskrevet i traktaten om Den Europæiske Union og i vores fælles europæiske værdier. Dette er den kritiske målestok for Tyrkiets fremskidt i forhold til EU.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
