Krise i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende oliepriser (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om:
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om krisen i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende brændstofpriser af João Ferreira og Patrick Le Hyaric for Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre - B7-0306/2011),
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om krisen i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende oliepriser af Alain Cadec, Antonello Antinoro, Jim Higgins, Jarosław Leszek Wałęsa, Maria do Céu Patrão Neves, Werner Kuhn, Ioannis A. Tsoukalas, Crescenzio Rivellini, Rareş-Lucian Niculescu, Vito Bonsignore og Salvador Garriga Polledo for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) - B7-0307/2011),
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om krisen i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende oliepriser af Philippe de Villiers og Juozas Imbrasas for Gruppen for Europæisk Frihed og Demokrati - B7-0308/2011),
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om krisen i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende oliepriser af Britta Reimers for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa - B7-0310/2011),
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om stigende oliepriser og støtte til fiskerne af Josefa Andrés Barea, Kriton Arsenis, Luis Manuel Capoulas Santos, Estelle Grelier, Iliana Malinova Iotova, Guido Milana, Ulrike Rodust, Antolín Sánchez Presedo og Catherine Trautmann for Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet - B7-0311/2011),
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om krisen i den europæiske fiskerisektor som følge af stigende oliepriser af Isabella Lövin for Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance - B7-0313/2011).
Alain Cadec
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! For det første har Parlamentet kun ét hjemsted: Strasbourg!
Siden februar 2011 har prisen på olie været støt stigende, og for nylig overskred den grænsen på 100 USD. Fiskere i alle europæiske kystregioner rammes hårdt af denne olieprisstigning.
Fiskeriets driftsomkostninger ryger i vejret, mens olieprisen stiger. Navnlig fiskeriet fra mindre fartøjer rammes hårdt. Fiskernes indtægter afhænger også af prisen på olie. Overalt fortæller erhvervsudøvere mig, at de er bekymrede over olieprisstigningerne. Jeg vil gerne have os til at handle i fællesskab for at sikre, at erhvervet kan fortsætte arbejdet trods stigende driftsomkostninger.
Med dette spørgsmål og den efterfølgende beslutning vil jeg opfordre medlemsstaterne til om nødvendigt at hjælpe erhvervsfiskere med at fortsætte deres arbejde uden at forvride konkurrencen. Jeg opfordrer derfor til, at grænsen for de minimis-støtte hæves fra 30 000 EUR til 60 000 EUR pr. firma. Det er ikke noget, der på nogen måde øger Parlamentets budget eller EU-budgettet. De minimis-støtte er noget, som medlemsstaterne kan give deres virksomheder, hvis de mener, at det ikke vil være konkurrenceforvridende.
Jeg beder om lidt større fleksibilitet hos medlemsstaterne. Jeg beder også Kommissionen om at foretage en grundig analyse af min anmodning samt om at forstå bekymringerne hos en hel sektor, der skal bevares og udvikles. Fiskersamfundet består af mænd og kvinder, der har brug for en anstændig indtægt, og som vi skal støtte. Bl.a. som følge af den stigende import af fiskeri- og akvakulturprodukter til det europæiske marked bliver denne sektor stadig mere skrøbelig. Det handler ikke kun om økonomisk profit. Det er i vores interesse at bevare denne aktivitet. Ved at gøre det kan vi udvikle vores område og vores kystregioner, sikre EU's fødevaresikkerhed og bevare job i sektoren.
Bastiaan Belder
spørger. - (NL) Hr. formand! Situationen i fiskerisektoren er meget alvorlig. Brændstofpriserne er høje, men prisen på fisk er lav - faktisk rekordlav.
Jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på rødspættefiskeriet. Rødspættefiskeriet er vigtigt for mit hjemland, Nederlandene, men også for Frankrig, Belgien, England og Danmark. For nogle få år siden var rødspættebestandene meget små, og derfor tillod man toldfri import af andre fladfisk. Der var tale om billige alternativer, som i øvrigt også var mindre velsmagende, men det er sagen uvedkommende. I dag er der imidlertid rødspætter nok, og ikke desto mindre fortsætter den toldfri import af billige fladfisk. Som følge heraf sælges friske rødspætter til langt under kostprisen, eller også trækkes de ud af markedet og bortauktioneres. Sikke en beklagelig situation! Den toldfri import af rødspættefileter skal bringes til ophør. Det er ikke kun fiskerne, men også forarbejdningsindustrien, der ønsker det. Hvorfor? Fiskernes overlevelse er vigtig for de næringsdrivende, da de ellers ikke længere vil kunne tilbyde rødspætter som en del af deres fremtidige udvalg.
Der er et uopsætteligt behov for konkrete foranstaltninger. Denne krise kræver, at Europa træffer afgørende foranstaltninger. Jeg vil opfordre Dem til at stemme for sådanne foranstaltninger.
Jörg Leichtfried
(DE) (Taleren stiller hr. Cadec spørgsmål i henhold til blå kort-proceduren i henhold til forretningsordenens artikel 149) Hr. formand! Jeg har et spørgsmål til hr. Cadec om hans indledende bemærkninger vedrørende Europa-Parlamentets hjemsted. Hr. Cadec har måske bemærket, at Europa-Parlamentet undertiden også mødes i Bruxelles, at udvalgene afholder møder i Bruxelles, og at forvaltningen i et vist omfang også gennemføres i Luxembourg. Jeg vil blot gøre ham opmærksom på det faktum, at situationen måske ikke er helt, som han forestiller sig.
Alain Cadec
spørger. - (FR) Hr. formand! Jeg vil blot pointere, at traktaterne er helt klare i dette spørgsmål. Europa-Parlamentets hjemsted er her, hvor vi befinder os i dag og resten af ugen, nemlig Strasbourg og kun Strasbourg.
Selvfølgelig arbejder vi i Bruxelles. Jeg er i Bruxelles to uger hver måned, og ligesom mine kolleger befinder jeg mig godt og arbejder meget der. Europa-Parlamentets hjemsted er imidlertid Strasbourg, og sådan skal det fortsat være.
Britta Reimers
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! For mange virksomheder i EU er den fortsatte stigning i brændstofpriserne endnu en byrde. Specielt de europæiske fiskere lider under denne prisstigning, fordi de ganske enkelt ikke kan kompensere for de ekstra omkostninger ved at øge fangsterne eller hæve priserne.
Den aktuelle politiske situation i Nordafrika og Mellemøsten har forværret problemet. Vi er derfor nødt til at undersøge brændstofprisstigningernes indvirkning på økonomien og beskæftigelsen i EU. Hvilke sektorer er særlig udsatte, og hvilken form for støtte kan man yde uden at skabe konkurrencefordrejning? Vi opfordrer derfor Kommissionen til at undersøge dette.
Det er vigtigt, at vi støtter den europæiske fiskerisektor - bl.a. for ikke at øge vores afhængighed af import fra tredjelande. Vi er på nippet til at reformere den fælles fiskeripolitik, og derfor har vi en særlig forpligtelse til at være forsigtige og undgå at handle overilet i denne sag.
Ulrike Rodust
spørger. - (DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Det europæiske fiskeri befinder sig i en dyb krise, sådan som mine kolleger har sagt. Fiskere i alle europæiske farvande klager over den smertelige indtægtsnedgang, der kan være alvorlig nok til at true deres eksistens. Men hvorfor falder fiskernes indtægter? Så vidt jeg kan se, er der tre grunde hertil. For det første er der de faldende fiskebestande, for det andet er der det generelle prisfald i netop det område, hvor fiskebestandene er sunde, og udbuddet er for højt, og for det tredje - og det er det, vi taler om i dag - er driftsomkostningerne større på grund af stigende råoliepriser.
Her er det nødvendigt, at vi politikere træder til. Vi skal gøre, hvad vi kan for at hjælpe. Jeg vil understrege, at vi kun kan gøre, hvad vi kan. Beslutningsforslaget fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) lover mere, end vi kan levere. Det kræver en 100 % stigning i loftet for de minimis-støtten fra 30 000 EUR til 60 000 EUR, hvilket skal bruges til finansiering af brændstofsubsidier. Brændstofsubsidier er imidlertid noget, som mange medlemsstater slet ikke har råd til. Derfor vil de fleste fiskere slet ikke få gavn af dette.
Endvidere vil de øvrige to problemer fortsat eksistere. For det første vil overfiskeriet faktisk stige, og for det andet vil det ikke løse problemet med markedspriserne.
Hvad angår økonomisk støtte til fiskeriet, kan jeg se et langt større problem. Medlemsstaterne udnytter ikke ressourcerne i Den Europæiske Fiskerifond, skønt EU betaler 50 %. Der er behov for øjeblikkelige ændringer på dette område af hensyn til vores fiskere.
Lad os samarbejde om at få en differentieret tekst klar til torsdag og i fællesskab præsentere en fornuftig, bæredygtig og mindre prangende fiskeripolitik.
Isabella Lövin
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke min kollega. hr. Cadec. for at have givet os mulighed for at drøfte helt grundlæggende spørgsmål. For det første er der, når vi taler om olieprisstigninger, faktisk to sektorer, der er fritaget for alle energiafgifter, nemlig flyvning og skibsfart - inklusive fiskeri. Så sammenlignet med alle andre sektorer i EU rammes fiskeriet forholdsmæssigt mindre af olieprisstigningen, da det allerede er fritaget for enhver beskatning.
Det er allerede et skjult tilskud, der har været en medvirkende årsag til, at den europæiske fiskerisektor har kunnet fortsætte fiskeriet efter nedfiskede bestande. De segmenter af fiskerisektoren, der har det største forbrug af fossile brændstoffer, er faktisk de mest destruktive - eksempelvis bomtrawlere og trawlere til bundfiskeri. De minimis-støtten er således allerede blevet tidoblet i 2008; det er også et stort tilskud til sektoren. Ikke desto mindre giver vi samtidig en masse løfter på den internationale scene om at reducere CO2-udledningen - faktisk med 80-95 % inden 2050. I Nagoya lovede vi også at eliminere miljøskadelige tilskud inden 2020. I forbindelse med WTO-forhandlingerne fokuserer vi også på, hvordan vi kan eliminere fordrejningen af fiskerisubsidier.
Hvis EU på nuværende tidspunkt hæver de minimis-støtten, vil det efter min mening sandsynligvis underminere EU's lederskab i den igangværende forhandlingsproces og udsende et signal til verden om, at andre lande også kan hæve deres fiskeristøtte til brændstof, hvilket vil føre til en ond cirkel, der øger presset på verdens fiskeribestande. Det er bestemt ikke noget, vi har brug for i øjeblikket. Vi har brug for at vende tendensen, og dette ville udsende et helt forkert signal. Markederne skal acceptere prisstigningen, og det skal Kommissionen fokusere på i reformen af den fælles fiskeripolitik.
Maria Damanaki
Hr. formand! Kommissionen er opmærksom på den aktuelle situation i fiskerisektoren. Brændstofpriserne er en af årsagerne til problemet, men de er ikke den eneste årsag.
Med henvisning til brændstofpriser tilskynder Kommissionen for at løse problemerne medlemsstaterne til fuldt ud at udnytte de muligheder, som Den Europæiske Fiskerifond byder på. Vi har ikke udnyttet disse muligheder. Hidtil har medlemsstaterne brugt mindre end 20 % af de samlede bevillinger.
De høje brændstofpriser kan bedst håndteres ved at udnytte foranstaltningerne under Den Europæiske Fiskerifond som hjælp til at omstrukturere fiskerflåden og give større værdi til fiskeriprodukter og dermed forbedre priserne. Brændstofpriserne forbliver sandsynligvis høje i de kommende år. Ganske vist faldt priserne i sidste uge, men vi må ikke desto mindre forvente fortsat høje priser.
Derfor overvejer Kommissionen i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik og finansforordningen, hvordan man yderligere kan fremme et mindre brændstofintensivt fiskeri. Målsætningen lyder på at fremme en justering af sektoren og øge dens modstandsdygtighed over for brændstofpriser. En sådan tilgang skal imidlertid overholde princippet om, at finansiel bistand under ingen omstændigheder må øge fiskeriindsatsen.
Man øger bedst fiskerisektorens modstandsdygtighed over for brændstofpriser ved at sikre, at fiskeriniveauet er i overensstemmelse med det maksimalt bæredygtige udbytte. Det vil give større fiskebestande på mellemlang sigt. Flere fisk er ensbetydende med flere fiskemuligheder, hvilket betyder større indtægter for sektoren i almindelighed.
Med henvisning til stigningen i de minimis-grænsen er det ikke et nyt emne. Tilbage i 2008 gennemførte Kommissionen en undersøgelse af effekten af at gå fra et loft på 30 000 EUR til 100 000 EUR pr. støttemodtager.
Konklusionen på undersøgelsen var, at vi ikke kunne acceptere dette forslag af primært tre grunde. For det første fordi en sådan stigning ville dreje fiskeriaktiviteterne i retning af mere brændstofintensive teknologier med en større negativ indvirkning på havmiljøet. For det andet fordi større og mere brændstofintensive fartøjer ville modtage større finansiering end mindre samt mindre brændstofintensive fartøjer. Jeg tror ikke, at nogen af de tilstedeværende ønsker at tilskynde større fartøjer til at bruge mere brændstof.
Den tredje årsag er langt den vigtigste, hvilket nogle medlemmer af Europa-Parlamentet allerede har nævnt. Mange medlemsstater er nu tvunget til at gennemføre kriseforanstaltninger. Der vil derfor kun være begrænset politisk støtte fra medlemsstaterne til et forslag, der kan føre til øgede offentlige udgifter. Selv hvis de minimis-grænsen blev hævet, ville mange medlemsstater ikke have råd til at udnytte denne nye mulighed for at bruge skatteborgernes penge. Hvis blot nogle medlemsstater udbetalte større de minimis-støtte, ville det virke konkurrenceforvridende og give ulige konkurrencevilkår for de forskellige medlemsstaters fiskerflåder. Det er den allervigtigste årsag.
Vi kan ikke acceptere De Grønnes forslag om at reducere fiskeriindustriens fritagelse for brændstofbeskatning. EU-lovgivningen kan ikke alene håndtere dette spørgsmål hensigtsmæssigt, og det bør drøftes på globalt plan. Hvis man kun beskatter brændstof, der tankes i EU's havne, vil det være yderst konkurrenceforvridende til skade for EU's flåder. Det vil også skade EU's havne, da mange fartøjer ganske enkelt vil tanke op uden for EU. Derfor opfordrer vi medlemsstaterne til at bruge vores fonde.
Carmen Fraga Estévez
for PPE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Mens vi venter på de foreslåede reformer af den fælles fiskeripolitik, ønsker Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) endnu en gang at udtrykke bekymring over fiskerisektorens økonomiske tilstand.
Indtil der stilles forslag om en ny fælles markedsordning vil sektoren fortsat have minimalt råderum i prisfastsættelsen. Reglerne for import - hvoraf mange udgår fra ulovligt fiskeri - er fortsat illoyal konkurrence for EU-produktion. Som følge af nye tilsynsforpligtelser skal virksomhederne mobilisere flere ressourcer, og den generelle krise tilskynder ikke ligefrem til øget forbrug af kvalitetsprodukter. Dertil skal lægges tendensen til fortsat stigende brændstofpriser, hvilket atter truer de virksomheder, der overlevede krisen i 2008.
Der lægges op til vidtrækkende reformer af den fælles fiskeripolitik, og i lyset heraf samt i betragtning af den stadig faldende strukturstøtte kan mange virksomheder have brug for likviditet for at tilpasse sig med henblik på 2013.
Derfor har vi stillet denne mundtlige forespørgsel og dette beslutningsforslag til Europa-Parlamentet, da denne støtte ikke belaster EU-budgettet, og da den begærede støttestigning er langt mindre end den de minimis-støtte der gives til f.eks. transport- og landbrugssektoren. Vi ønsker ikke at komme i en situation som i 2008, hvor vi drøftede den pakke af foranstaltninger, som kommissær Borg fik vedtaget på sit yderste.
Jeg er enig med kommissæren i, at nogle medlemsstater kan give denne støtte, mens andre ikke kan. Ifølge kommissæren vil det skabe ulighed. Der skabes imidlertid større ulighed ved det, at nogle medlemsstater ikke er med til at finansiere Den Europæiske Fiskerifond, og det er alment accepteret. Der er behov for forslag om støtte, og alle de medlemsstater, der ønsker at forsvare deres sektorer, vil også kunne gøre det.
Catherine Trautmann
for S&D-Gruppen. - (FR) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Fiskerne har fortalt os, at det bliver sværere for dem at tjene til føden.
Ud over den særlig smertefulde reduktion af fangstkvoter og planer om flådeafgang er der nu et ekstra problem i form af tårnhøje oliepriser. Skønt olieprisen er faldet en smule, svinger den fortsat meget, og denne situation har nu i to år påvirket hverdagen for alle europæiske fiskere og specielt nær- og kystfiskerisektoren.
Det er yderst bekymrende, og vi vil gerne vise fiskerne, at vi støtter dem fuldt ud. Vi opfordrer derfor Kommissionen til at hæve grænsen for den de minimis-støtte, fiskerne kan modtage som hjælp til at komme igennem krisen. Der er tale om en midlertidig foranstaltning, der retfærdiggøres af en helt speciel situation.
Kommissionen reagerede allerede på et lignende fænomen i 2007, og med dette nye højdepunkt ønsker vi at vide, hvilke konkrete foranstaltninger - kommissæren har allerede fortalt om nogle af dem - Kommissionen agter at tage. Som fru Fraga Estévez sagde, finder vi det også yderst vigtigt at få bekræftet, at medlemsstaterne udnytter alle de midler, der i øjeblikket er afsat i henhold til lovgivningen.
I en tid, hvor den fremtidige fælles fiskeripolitik begynder at tage form, mener jeg ikke, at vores fiskere er modstandere af forandring - snarere tværtimod. Mange af dem fortalte mig, at de var villige til at gøre en indsats, specielt med hensyn til at bevare bestandene. Det er faktisk et kollektivt ansvar. Hvis de skal kunne yde denne indsats, må de ikke blive ofre for eksterne faktorer, som de slet ikke har kontrol over.
Et hurtigt og effektivt svar fra kommissæren i denne sag vil sende et signal, der også vil medvirke til at styrke de historisk skrøbelige forbindelser mellem Kommissionen og denne branche.
Chris Davies
Hr. formand! I dag er der krav om støtte til fiskere på grund af stigende brændstofpriser, i morgen bliver det landbrugere og derefter lastbilchauffører og luftfartsselskaber, og hvad med ejerne af benzintankene? Deres indtjening er faldet som følge af de stigende brændstofpriser.
Vi lider alle sammen under de stigende brændstofpriser. Lad os subsidiere hinanden! Det er det rene nonsens. Det er amerikansk valgflæskpolitik - særbehandling af visse sektorer - der hentes ind i Europa-Parlamentet. Denne forhandling viser imidlertid, at mens alle siger, at vi skal have en bæredygtig fiskeripolitik, er der i realiteten folk, der ikke kender betydningen af ordet bæredygtighed. De ved faktisk ikke, hvad det betyder.
Kommissionen har gjort det helt klart, at den forstår, at fiskerisektoren ikke er økonomisk levedygtig i nogle henseender, men at det ikke skyldes de højere brændstofpriser. Det skyldes årtiers ikke-bæredygtige fangstmetoder. Hvis markedet indsnævres, og hvis fiskerne ikke direkte kan videregive produktionsomkostningerne til forbrugerne, så er det noget, vi bør undersøge. Vi skal sikre os, at der er en direkte forbindelse mellem prisen på fisk og forbrugernes omkostninger, men man reducerer ikke det overfiskeri, der i første omgang skabte de økonomiske problemer, blot ved at støtte ikke-bæredygtige fangstmetoder. Da hr. Cadec for en måned siden stillede dette spørgsmål til kommissæren, fortalte hun, at det ikke var klogt at støtte subsidier, som kompenserer for de stigende brændstofpriser. Det har hun gentaget i dag, og det glæder mig at høre hendes ord.
Marek Józef Gróbarczyk
for ECR-Gruppen. - (PL) Hr. formand! En fælles fiskeripolitik, der primært bygger på miljøbeskyttelse, skal gøre det muligt at holde forvaltningen og udviklingen af det europæiske fiskeri på et bæredygtigt niveau. Fiskeri er en meget vigtig del af økonomien, men det skal også pointeres, at fiskeri har en kulturel værdi, der videregives fra generation til generation. Derfor bør en bevarelse af denne værdi også være et mål med den fælles fiskeripolitik.
Ud fra en økonomisk synsvinkel er det vigtigt for at bevare en passende økonomisk balance. Med hensyn til den voldsomme stigning i brændstofpriserne i Europa, der har medvirket til industriens sammenbrud, bør den fælles fiskeripolitik omfatte en mekanisme, der beskytter fiskerne mod ukontrollerede prisstigninger i sådanne situationer. EU kan ikke tillade, at endnu en gren af den europæiske søfartsindustri flytter til Det Fjerne Østen, sådan som det er sket med skibsbygning og søtransport. Vi skal bemærke, at Island netop på grund af forbehold vedrørende den fælles fiskeripolitik ikke ønsker at komme med i EU.
I lyset af ovenstående bør vi fremme reformen af den fælles fiskeripolitik og gøre en indsats for at beskytte miljøet og sikre en passende beskyttelse af fiskerne. Endnu en gang opstår spørgsmålet om, hvorvidt vi skal indføre regionalisering for fiskerisektoren og øve større indflydelse på den fælles fiskeripolitik på vegne af individuelle stater om end på en afbalanceret måde. Det skal endnu en gang understreges, at den fælles fiskeripolitik som følge af krisen og den økonomiske ustabilitet ikke længere vil fungere, og at fiskerne vil være overladt til deres skæbne.
Jean-Paul Besset
for Verts/ALE-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Jeg er ganske tilfreds med fru Damanakis svar på spørgsmålet om olieprisstigningernes konsekvenser for fiskerne.
Det handler i virkeligheden om politisk konsistens i EU samt om en alvorlig strukturel tendens i form af stigende oliepriser på grund af knapheden på olie. Og vi ved alle sammen, at de høje oliepriser er kommet for at blive. Vi kan derfor ikke give en kortsigtet detaljeret løsning ved at hæve støtten i takt med de stigende oliepriser. Det er et spørgsmål om politisk logik. EU skal stå fast på sine principper og målsætninger om at bekæmpe den globale opvarmning og reducere drivhusgasemissionerne fra fossile brændstoffer.
EU bør derfor undgå at sende et modsat signal og føre en kontradiktorisk politik. Det vil ikke gavne fiskerne at bevare et dødsdømt energisystem, da de uvægerligt også vil blive dødsdømt som følge heraf. I stedet bør de have mulighed for at omplacere deres fiskeriressourcer og refokusere deres produktionsfaktorer på energibesparende værktøjer. Støtten bør føres hen til disse områder og ikke gives som kortsigtet støtte til udligning af svingende oliepriser.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Hr. formand! I dag står vi med et problem, som vi allerede behandlede i 2008. Dengang udtrykte Europa-Parlamentet solidaritet med fiskerne og bad Kommissionen om at udarbejde detailforslag med henblik på at hjælpe de regioner, der var mest afhængige af fiskeri. Ifølge statistikken er fiskeriomkostningerne i EU mere end tredoblet, og det pludselige spring i brændstofomkostninger betyder, at fiskerne nu skal investere 40 % mere for hurtigst muligt at levere friske fisk til kunderne.
De seneste måneders pludselige stigning i brændstofpriserne er utvivlsomt den væsentligste årsag til den forværrede situation. De stigende brændstofpriser fører direkte til et fald i fiskernes udbytte, da fiskerfartøjerne drives af dieselmotorer. Der er således tale om en ond cirkel. I bestræbelserne på at kompensere for de stigende oliepriser øger fiskerne deres fangster og sejler til fjernereliggende fangstpladser, hvilket til gengæld giver et større brændstofforbrug. Derfor er der et presserende behov for, at Kommissionen træffer yderligere foranstaltninger og i en treårig periode hæver loftet for de minimis-støtten fra 30 000 EUR til 60 000 EUR pr. firma som foreslået af min politiske gruppe. Det er et fornuftigt forslag, der i den aktuelle situation vil hjælpe en sektor, der slås med finansielle vanskeligheder, og som vil sikre social og økonomisk udvikling.
Josefa Andrés Barea
(ES) Hr. formand! Det faktum, at vi har fundet tid til dette emne på dagens møde, der ikke mangler punkter på dagsordenen, er tegn på den betydning, som Europa-Parlamentet tillægger olieprisstigningen og dens påvirkning af fiskerisektoren.
Prisen pr. tønde er steget med 63 % siden 2007. Prisen er ganske rigtigt faldet i dag, men efter min mening ikke nok til at være bæredygtig.
Vi i Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet bekymrer os om den krise, der rammer fiskerisektoren, og vi er overbevist om, at løsningen omfatter en EU-reaktion inklusive aktioner, som medlemsstaterne og de forskellige medlemsstaters regeringer allerede havde krævet.
Vi opfordrer til, at situationen løses med en effektiv og upartisk mekanisme, der muliggør hasteforanstaltninger på EU-plan.
I 2007 vedtog man de minimis-foranstaltninger. Vi beder ikke kommissær Damanaki om de minimis-foranstaltninger, men om at overveje at åbne Den Europæiske Fiskerifond og gøre den mere fleksibel på grund af nogle medlemsstaters manglende evne (hvilket kommissæren har indrømmet) til at bidrage med penge og løse problemet.
Forhåbentlig er Kommissionen i stand til at undersøge nye muligheder, konkrete forslag, for at kunne bruge Den Europæiske Fiskerifond til at hjælpe de hårdest ramte dele af flåden - dvs. de mindre ikke-industrielle kystfiskere samt de fiskere, der opererer fra fjerntliggende havne.
Jeg vil gerne bede kommissæren om at undersøge muligheden for som foreslået at introducere nye foranstaltninger, der begrænser fiskeriets meget store brændstofafhængighed, i Den Europæiske Fiskerifond. Jeg vil også bede kommissæren om at forpligte sig til at gennemføre de nødvendige forbedringer i varesalget. Alt dette skal betragtes ud fra det omtalte bæredygtighedssynspunkt, såvel som ud fra en miljømæssig og social synsvinkel, men det skal også betragtes fra den anden side, hvilket også er vigtigt, nemlig fra den menneskelige side, da nogle fiskere lider ganske enormt.
Vi mener, at der er tale om en hasteforanstaltning, og at kortsigtede fleksibilitetsforanstaltninger kan give et pusterum til en ganske hårdt ramt sektor.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Hr. formand! Der er et presserende behov for konkrete foranstaltninger til at reducere brændstofprisstigningens indvirkning på fiskerisektoren.
I denne sektor bliver ressourcerne mere knappe og priserne lavere, mens der er betydelig konkurrence fra tredjelande, hvilket bestemt fordrejer konkurrencen. Jeg støtter derfor alle nødvendige foranstaltninger, der ikke belaster EU-budgettet.
I betragtning af sektorens afhængighed af fossile brændstoffer og med henblik på den nye reform bør man overveje indsatser ledsaget af en innovationspolitik ud over de hidtidige indsatser for at gøre fiskerflåden mere energieffektiv. Det bør man gøre, fordi man ved at støtte undersøgelser på dette område også bekender sig til lønsomhed og giver de sektorer, der er knyttet til energimarkedet (f.eks. skibsbygning), en fremtid, hvor de kan genopfinde sig selv.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Hr. formand! Vi må erkende, at de høje råoliepriser er kommet for at blive, og at vi aldrig vender tilbage til et niveau med 30-40 USD pr. tønde. Den billige råolies æra er ovre. I 2011 vil den minimale gennemsnitspris fortsat ligge på 80-100 USD pr. tønde. Under disse omstændigheder vil den negative indvirkning på økonomien angiveligt fortsætte. Der skal gennemføres nye foranstaltninger inden for fiskerisektoren - navnlig i betragtning af det faktum, at de europæiske fiskere står over for en stærk global konkurrence.
Fiskeri er den eneste levedygtige økonomiske aktivitet i mange regioner, og det er vigtigt med hensyn til at bevare antallet af job. Som sagt må vi forvente, at oliepriserne forbliver høje, og at dette økonomiske klima primært rammer de ikke-industrielle fiskere. Denne sammenhæng giver anledning til følgende vigtige spørgsmål: Hvordan er fremtiden for den fælles fiskeripolitik og Den Europæiske Fiskerifond? Hvis ikke denne fond bruges særlig meget, bør den revideres og reformeres.
Kriton Arsenis
(EL) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Der bliver slet intet fiskeri, hvis ikke vi standser sammenbruddet i vores fiskeri og vores fiskebestande. Det er imidlertid også vigtigt for os at undersøge, hvad der sker med vores fiskere. Det er sandt, at de ikke-industrielle fiskere, kystfiskerne, lider meget i øjeblikket.
Vi drøfter en udvidelse af en foranstaltning, som de i praksis sjældent har adgang til. Som følge af den økonomiske krise vil de fleste Middelhavslande ikke kunne få de minimis-støtte. Det er et faktum. På den anden side er vi nødt til at se på, hvordan vi kan bruge Den Europæiske Fiskerifond til at støtte og hjælpe de lande, der kæmper med den alvorlige økonomiske krise, med at løse deres problemer, så de kan hjælpe deres fiskere.
Jeg går personligt ind for en udvidelse af de minimis-støtten på visse betingelser: Vi skal fokusere på småfiskeri og kystfiskeri samt på fiskere, der anvender ordentlige og bæredygtige fangstmetoder, og endelig skal vi sørge for, at finansieringen ikke resulterer i en øget fiskeriindsats samt for, at disse foranstaltninger ikke bringer miljøet og det europæiske fiskeri i fare. Vi skal også sikre os, at det europæiske fiskeri ikke opgiver en effektivisering.
Jeg er enig med kommissæren i, at vi skal undersøge mulighederne for en bedre udnyttelse af Den Europæiske Fiskerifond samt i særdeleshed for, hvordan vi kan hjælpe de lande, der ikke længere har midlerne til at yde deres eget bidrag, med at yde et mere aktivt bidrag.
Iliana Malinova Iotova
(BG) Hr. formand! Vi opstillede en række betingelser og krav, der skulle sikre et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri i den nye fælles fiskeripolitik. Samtidig kæmper fiskerne med vejrets luner samt med illoyal konkurrence. I de seneste år har de også stået med et andet enormt problem i form af stadig stigende oliepriser. Alle disse faktorer har gjort det næsten umuligt at drive denne form for erhverv.
De minimis-princippet skal efter planen finde anvendelse indtil 2013. Tiden er inde til at revidere det, hvis vi virkelig tænker på fremtidsudsigterne for denne sektor. Brændstofpriserne er tredoblet, hvilket naturligt har ført til spørgsmålet om, hvorvidt EU-lovgivningen er tilstrækkelig og passende i forhold til den økonomiske virkelighed og de europæiske fiskeres behov. I denne henseende venter jeg på, at Kommissionen reviderer det aktuelle loft på 30 000 EUR og hæver beløbet væsentligt.
Der er imidlertid også et andet emne i spil. Kommissionen skal også opgive sine rene kontrolfunktioner vedrørende statsstøtte og aktivt tilskynde medlemsstaterne til at bruge den. Hvorfor er det vigtigt? Nogle lande i EU foretrækker ikke at nævne denne facilitet, fordi den er en yderligere belastning af statsbudgettet. På den anden side: Når de lægger pres på fiskerisektoren, bruger de Bruxelles til at retfærdiggøre sig selv. Blot en flygtig analyse indikerer, at Bulgariens fiskere ikke en gang kender til eksistensen af en sådan facilitet og bestemmelse. Organisationer fra denne sektor har fremsat en række anmodninger om statsstøtte til denne sektor, men de er helt uvidende om de minimis-bestemmelsen. Staterne er interesserede i at tilbyde denne facilitet nu, hvor der er behov for at mildne slaget fra de høje oliepriser, hvilket stiller spørgsmålet om ikke blot høje priser, men også om sektorens overlevelse i almindelighed.
På den anden side er der også et problem med de besværlige procedurer i forbindelse med anvendelsen af EU-midler - bl.a. gennem de minimis-bestemmelsen.
Derfor vil jeg ligesom flere af mine kolleger gerne stille et spørgsmål, og jeg takker hr. Cadec for at have taget initiativet til dagens forhandling. Hvordan vil Kommissionen tilskynde medlemsstaterne til at udnytte faciliteterne under de minimis-bestemmelserne? Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for at skabe balance mellem kontrollen med anvendelsen af disse midler samt midlernes tilgængelighed for de europæiske fiskere?
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Stigende oliepriser er en strukturel tendens, der skyldes forholdet mellem produktionsbegrænsninger og en stigende global efterspørgsel. Olieprisernes flygtighed i de seneste år har ramt hårdt og gjort det vanskeligt at foretage en gradvis justering. Vi har derfor brug for en indsats for at standse fiskeriets omkostningsstigninger, der ofte kommer pludseligt og til skade for sektorens allerede komplicerede situation.
Da bestemmelsen om indførelsen af de minimis-støtten blev vedtaget i 2007, regnede man ikke med, at den ville påvirke handelen eller virke konkurrenceforvridende. Der er brug for at vurdere disse aspekter og bevæge sig i retning af en mere ambitiøs løsning, der skabes med havstrategirammedirektivet og Europa 2020-strategien i tankerne, og som en del af processen med at reformere den fælles fiskeripolitik.
Efter min mening bør et sammenhængende svar øge sektorens evne til at foretage strukturelle justeringer, samtidig med at det hjælper de mest sårbare medlemmer og specielt de små og mellemstore producenter. Jeg finder det positivt at dulme sektorens situation på kort sigt med foranstaltninger af den type, som kommissæren foreslår, og som går ud på at mobilisere og fremme mobiliseringen af Den Europæiske Fiskerifond, der efter min mening bør være forenelig med andre foranstaltninger og en langsigtet indsats i retning af større stabilitet.
Estelle Grelier
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Som bekendt står EU's fiskere over for tre store problemer. For det første har det meget komplicerede og upopulære kvotesystem tvunget dem til at indføre en meget restriktiv praksis. For det andet resulterer de manglende uddannelsesmuligheder og fagets prestigetab i store rekrutteringsproblemer. For det tredje - og det er dette spørgsmål, vi diskuterer i dag - besværliggør de stigende oliepriser yderligere driftsbetingelserne i denne kriseramte sektor.
Mellem 2008 og 2010 mistede de franske fiskere f.eks. 100-200 EUR i indtægt om ugen på grund af svingende oliepriser, skønt deres omsætning var den samme.
Som folkevalgt repræsentant fra en havneby støtter jeg fuldt ud mine kolleger i kravet krav om, at Kommissionen tillader en stigning i lofterne for de minimis-støtten. En sådan foranstaltning vil lette presset på fiskerne og dermed sætte dem i stand til at få en anstændig indtægt for deres arbejde. I modsætning til det, der også er blevet sagt, vil det imidlertid ikke påvirke fornyelsen af fiskebestandene.
Den kommende reform af den fælles fiskeripolitik skal støtte fiskerne, og det vil være en glimrende start, hvis man her på Europadagen viser dem, at EU er opmærksom på deres behov.
João Ferreira
spørger. - (PT) Hr. formand, fru kommissær! De store stigninger i brændstofpriserne har alvorligt forværret krisen i fiskerisektoren - ikke mindst med hensyn til dens økonomiske levedygtighed - og de, der arbejder i denne sektor, har oplevet en betydelig reduktion af deres allerede beskedne indtægt. Den aktuelle salgsdynamik giver ikke mulighed for, at svingninger i prisen på produktionsfaktorer inklusive brændstof lægges over på fiskepriserne, og bl.a. den aktuelle importpolitik bidrager hertil. De gennemsnitlige førstesalgspriser er stagneret eller faldet i adskillige år, uden at det er blevet afspejlet i faldende priser for slutforbrugerne.
Den aktuelle fælles markedsordning for fiskeriprodukter har ikke i tilstrækkelig grad bidraget til hverken at forbedre førstesalgspriserne eller at sikre en bedre fordeling af merværdi i sektorens værdikæde. Den økonomiske situation for mange virksomheder er forringet i de seneste år, hvilket har bevirket, at mange af dem har drejet nøglen om, og der er nu en reel risiko for, at tusindvis af fiskerivirksomheder må lukke, og at tusindvis af job vil gå tabt på grund af de stigende brændstofpriser. Sektorerne for småfiskeri og kystfiskeri er særlig sårbare, og de tegner sig for mere end 90 % af flåden i nogle medlemsstater som f.eks. Portugal. Under disse omstændigheder er Kommissionens træge holdning og uvilje til at træffe de nødvendige foranstaltninger - en holdning, som kommissæren har bekræftet her i dag - helt skandaløs.
Kommissionen kan kun forestille sig én løsning på fiskerisektorens problemer: en kritikløs nedskæring af antallet af skibe, hvilket svarer til at kurere en sygdom ved at slå patienten ihjel. Det er vigtigt at sige, at da sådanne nedskæringer tidligere blev gennemført uden hensyntagen til flådens særlige forhold, fiskebestandenes tilstand i de enkelte tilfælde samt det enkelte lands forbrugsbehov, løste de ikke nogen af de problemer, som sektoren nu står over for. De førte blot til en koncentration på EU-plan af ejerskabet og aktiviteterne i denne sektor.
Det er derfor nødvendigt at vedtage hasteforanstaltninger, der giver et øjeblikkeligt og passende svar på sektorens socioøkonomiske behov - f.eks. i form af oprettelsen af en garantifond, der betales på EU-plan, og som sikrer stabile brændstofpriser og anvendelse af alle EU-budgettets finansielle muligheder og margener til finansiering af ekstraordinære støtteforanstaltninger til sektoren. I betragtning af den strukturelle tendens med olieprisstigninger og krav om miljømæssig bæredygtighed, er der imidlertid også behov for foranstaltninger, der sikrer sektorens levedygtighed på mellemlang og lang sigt.
Der er behov for mekanismer til forbedring af førstesalgspriserne samt til at fremme en fair og hensigtsmæssig fordeling af merværdi på hele sektorens værdikæde. Den Europæiske Fiskerifond skal på effektiv og håndgribelig vis støtte en fornyelse og modernisering af fiskerflåden, ikke mindst ved at gøre de forskellige fiskeformer mere selektive samt ved at udskifte motorer af hensyn til sikkerhed, miljøbeskyttelse og brændstofeffektivitet.
Ud over alle de skattemæssige foranstaltninger, der kan vedtages på medlemsstatsniveau, er der behov for løsninger på EU-plan for at undgå en forværring af de uligheder, der allerede findes mellem medlemsstaterne, og som er stigende på grund af den alvorlige sociale og økonomiske krise, der rammer de mest sårbare økonomier hårdest.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Hr. formand! Det bedste ved at stille et spørgsmål er, at man får et svar, selv om det i dette tilfælde på nogle områder kan være skuffende.
Fiskerisektoren er klart i krise. Fiskernes indtægter falder dag for dag og gør det i mange tilfælde vanskeligt at fortsætte arbejdet på dette område. Vi taler ikke om skjult støtte eller uholdbare metoder, men om problemer, der kræver vores fulde opbakning. Det foreslår vi gang på gang, og man kan ikke bebrejde nogen, at de gentager et rimeligt krav, sådan som hr. Cadec har gjort: Han er konsekvent.
Ingen har foreslået, at man øger fiskeriindsatsen. Vi forstår ikke, hvorfor man skal forkaste foranstaltninger, der er umiddelbart relevante i undtagelsessituationer. Vi foreslår blot, at Kommissionen ikke vender ryggen til en sektor, der har brug for øjeblikkelig støtte, der her og nu kan gives i form af en stigning i de minimis-støtten.
Luís Paulo Alves
(PT) Hr. formand! Jeg vil tilslutte mig alle dem, der i aften har udtrykt bekymring over fiskernes lave indtægter, der er blevet forringet som følge af de historisk høje brændstofpriser - specielt i de seneste par måneder.
Som det med rette er blevet nævnt her, har brændstofpriserne en meget akut indvirkning på vores små og mellemstore skibsfartsselskabers levedygtighed, idet de forringer de allerede skrøbelige indkomster fra specielt fiskeriet. Konstant stigende brændstofpriser har også alvorlige negative effekter for os: færre sørejser; fattigdomsindtægter for fiskere, der forringes på grund af lave førstesalgspriser; øget import til Europa af fisk, skal- og bløddyr fra tredjelande; samt større arbejdsløshed i sektoren på grund af de resulterende finansielle vanskeligheder.
For at undgå en forværring af denne krise er vi derfor nødt til at gøre noget ved fiskerisektorens problemer. Der er behov for en hurtig og vidtgående indsats. Kommissionen bør derfor reagere positivt med kort- og langsigtede foranstaltninger for at håndtere sektorens uheldige vilkår samt fiskernes alvorlige indkomsttab.
Raül Romeva i Rueda
(EN) Hr. formand! Lad os være ærlige: Der er et presserende behov for en omstrukturering af de europæiske fiskerflåder, så de bevæger sig væk fra energiintensive og miljøskadelige fiskerfartøjer og -udstyr og i stedet anvender en mere gavnlig praksis, der kræver mindre energi, og som er mere bæredygtig på lang sigt - både miljømæssigt, socialt og økonomisk.
Jeg mener derfor, at man ved at give flere offentlige midler til fiskerisektoren som svar på stigende brændstofpriser udsender et forkert signal under reformen af den fælles fiskeripolitik og giver et incitament til, at fartøjsejerne bruger kraftigere og mere brændstofforbrugende motorer. Jeg mener derfor, at der er tale om en kæmpe misforståelse.
Det er allerede blevet forklaret, at der ikke er noget konjunktur- eller strukturproblem, og at - lad os også være ærlige på dette punkt - 70 % af de europæiske fiskebestande ifølge aktuelle tal er overfisket, så derfor vil ethvert tiltag i retning af at nedbringe dette overfiskeri være positivt. Enhver foranstaltning, der har den modsatte effekt, vil være yderst uheldig.
Jacky Hénin
(FR) Hr. formand! Jeg har netop hørt to af mine kolleger tale om problemet med bæredygtighed og om det faktum, at vi er nødt til at give støtte til nogle erhverv, fordi de ikke kan tjene nok til at overleve. Vi bør ikke desto mindre gøre det stik modsatte. Fiskerne beder kun om én ting: at kunne udføre deres arbejde og tjene til føden ved det. Hvis olien er et periodisk problem nu, vil det derfor også være det fremover. Vi er nødt til at investere i forskning i billigere motorer, der bruger mindre olie.
Den igangværende reform omfatter imidlertid en nedslagtning af alle småfiskere - alle der forbruger mindre olie - for at gøre de rigeste endnu rigere. Det er derfor sandt, at trods den ene reform efter den anden, så sker der et støt fald i førstesalgspriserne på fisk, mens de hos fiskehandleren er dyrere end nogensinde, således at nogle fisketyper faktisk ligger uden for forbrugernes prisniveau.
Det er vigtigt at reformere kvotesystemet, men også at reformere og undersøge den praksis inden for erhvervet, der betyder, at de små operatører lider uendelig meget, mens de store operatører bliver stadig rigere!
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! De stigende brændstofpriser har skabt endnu et problem for fiskerne, men det er kun det seneste problem, ikke det første. For den britiske fiskerflåde er EU-medlemskabet det største problem.
Det Forenede Kongerige forsyner EU med 70 % af dets fiskeri, men det tildeles kun 13 % af dets kvoter. Ville det ikke være rimeligt, at Det Forenede Kongerige fik en mere forholdsmæssig andel? Særlig bemærkelsesværdigt er det, at vægten af torsk, der landes i Storbritannien, er faldet fra 300 000 t inden medlemskabet af det daværende EØF til bare 7 000 t i dag. Britiske fiskere har udsigt til yderligere tab af havdage, og de presses langsomt ud af erhvervet.
På lang sigt ønsker britiske fiskere at komme ud af EU; på kort sigt kræver de en fair behandling under den fælles fiskeripolitik. Britiske fiskere skal som værtslandets repræsentanter have et større antal havdage. Vi har hørt om ikke-bæredygtigt fiskeri, men britiske farvande overfiskes ikke af britiske fartøjer. Problemet består i, at de britiske farvande er blevet åbne for alle.
Maria Damanaki
Hr. formand! Som svar til medlemmerne kan jeg sige, at jeg forstår alle Deres bekymringer. Jeg deler Deres bekymringer vedrørende de dårlige indtægter hos fiskerne - specielt ejerne af små fartøjer i kystregioner. Men skyldes dette problem de stigende brændstofpriser? Er De sikker på det? Vi har drøftet dette problem igen og igen, og vi har erkendt, at problemet eksisterede allerede inden prisstigningerne.
Jeg kan selvfølgelig godt forstå, at stigende brændstofpriser kan forværre problemet, men den primære årsag til problemet har altid været overfiskning - fiskeri over de fastsatte grænser, hvilket ikke er sundt for bestandene. Vi har drøftet det, og det er det vigtigste problem, som vi skal løse med en reform af den fælles fiskeripolitik.
Selvfølgelig drøfter vi nu brændstofpriser. Det er et problem, og vi skal drøfte, hvordan vi håndterer det. Vi kan kun finde en permanent løsning på problemet ved at forbedre vores sektors modstandsdygtighed over for de stigende brændstofpriser. Det er den eneste løsning, for vi kan ikke være sikre på brændstofprisernes udvikling. Lad mig give Dem et eksempel på det, der kunne ske. I Belgien forbedrede de motorerne på deres fiskerflåde efter den seneste krise, og de har reduceret brændstofudgifterne med 20 %. Det er vejen fremad, og det er den, vi forsøger at følge.
Ikke desto mindre er der blandt Deres forslag et forslag til Kommissionen om at hæve loftet for de minimis-støtten. Lad os se på dette problem. Hvad er dette loft? Det er loftet for den støtte, som medlemsstaterne kan give til deres sektor. Hvis Kommissionen nu hæver loftet, betyder det, at kun medlemsstater med et sundt budget kan give ekstra støtte. Det vil således skabe ulige konkurrencevilkår i vores sektor til fordel for de rigeste lande. Lad mig gøre det helt klart, så vi forstår situationen.
Hvis vi hæver loftet, er det kun de større fartøjer, der vil nyde godt af det. Det overrasker mig, at nogle medlemmer af Parlamentet - som jeg ikke havde forventet ville gøre det - beder mig om at hæve loftet. Medlemsstaterne kan give deres egen statsstøtte. De rigere medlemsstater kan allerede gøre det nu.
Jeg vil gerne forklare lidt om fondene. Medlemsstaterne bruger kun 20 % af vores bevillinger. Nogle medlemmer af Parlamentet fortæller mig, at bevillingerne er problemet, fordi de ikke kan bruge dem, som de vil. Men vi har fleksibilitet. Medlemsstaterne kan omfordele midlerne. Det er noget, som alle medlemsstater kan gøre. Kun Italien har bedt os om en omfordeling, hvilket vi godkendte. Så hvorfor forsøger De ikke at overtale medlemsstaternes regeringer til at anvende midlerne ordentligt? Hvis vi virkelig ønsker at hjælpe, og hvis der er et problem med at absorbere bevillingerne, skal jeg gerne hjælpe alle hermed, men hidtil er der ikke gjort tiltag i denne retning.
Hvis jeg skal besvare spørgsmålene meget direkte, vil jeg sige: Ja, bevillingerne findes; ja, medlemsstaterne kan bruge dem; og ja, medlemsstaterne kan bruge deres egne ressourcer til dette de minimis-loft. Så hvis jeg ændrer situationen, vil det kun forvride den fair konkurrence mellem medlemsstaterne og mellem de små og de store fartøjer. Det må vi forstå. Der er selvfølgelig et problem i almindelighed, og med hensyn til vores reformer kan vi drøfte, hvad vi kan gøre for specielt at hjælpe vores nærfiskeri. Vi kan også drøfte alle andre forslag, men forslaget om at hæve de minimis-loftet er ikke til nogen hjælp.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 12. maj kl. 12.00.
José Manuel Fernandes
, skriftlig. - (PT) Europæiske fiskere, og specielt dem, der bor i medlemsstaterne med de største finansielle vanskeligheder, som f.eks. Portugal, befinder sig i en vanskelig økonomisk situation, der er blevet forværret af stigningen i brændstofpriserne. For at håndtere denne situation skal Kommissionen vedtage hasteforanstaltninger for at hjælpe fiskerne. Til dette formål bør Kommissionen give medlemsstaterne tilladelse til i en periode på tre år at hæve den støtte, som de kan give fiskerne, fra 30 000 EUR til 60 000 EUR. Endvidere bør Den Europæiske Fiskerifond give tilskud til fiskere, for i særdeleshed at gøre fisketeknikkerne mere selektive og for at udskifte motorer af hensyn til sikkerheden, miljøet og/eller brændstofeffektiviteten. Disse foranstaltninger bør tage særlig hensyn til nær- og kystfiskeriet. Endelig er det helt afgørende, at der findes reguleringsmekanismer til at forbedre førstesalgspriserne og til at fremme en rimelig og passende fordeling af merværdi langs fiskerisektorens værdikæde på en måde, der anerkender de priser, der betales til producenterne.
Jim Higgins
De nuværende høje oliepriser har haft en hård effekt på fiskernes driftsomkostninger, og nogle fiskere har tilmed været nødt til at indstille arbejdet. Efter vedtagelsen af et forslag i denne uge er jeg glad for, at Parlamentet opfordrer Kommissionen til at indføre hasteforanstaltninger - f.eks. ved at hæve det aktuelle loft for statsstøtte fra 30 000 EUR til 60 000 EUR pr. selskab i en overgangsperiode på tre år.
