Măsuri de securitate şi prevenire pe platformele petroliere offshore din Uniunea Europeană (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia Comisiei cu privire la măsurile de securitate şi prevenire pe platformele petroliere offshore din Uniunea Europeană.
Günther Oettinger
Doamnă preşedintă, 20 aprilie a fost o zi întunecată pentru Golful Mexic, pentru Statele Unite ale Americii şi pentru întreaga lume. De exact patru săptămâni, industria şi autorităţile au încercat totul - până acum, fără niciun succes notabil - pentru a opri deversările enorme de petrol şi pentru a diminua daunele cauzate mediului, în special pe coastă.
Accidentul scoate în evidenţă riscurile asociate cu lucrările din larg de aprovizionare cu petrol şi gaze. Conştientizarea publică a crescut, pe bună dreptate, nu numai în Statele Unite, ci şi în Europa. Europa, împreună cu Norvegia, produce anual peste 200 de milioane de tone de ţiţei, majoritatea acestuia din Marea Nordului.
Chiar dacă explorarea şi transportul petrolului şi gazelor nu au loc în condiţii extreme comparabile sau la aceleaşi adâncimi ca în Golful Mexic, tot trebuie să luăm în considerare eventualitatea unui accident în UE şi să fim pregătiţi pentru acesta. Avem organismele competente şi mecanismele care să ne permită să reacţionăm rapid în cazul unui eventual accident.
Există Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă, avem bărci de salvare, mecanisme de protecţie civilă, o bună coordonare a măsurilor de sprijin, iar dna comisar Georgieva a putut, prin urmare, să ofere dintr-un stadiu incipient asistenţă europeană măsurilor curente desfăşurate în Golful Mexic.
Obiectivul nostru trebuie să fie prevenirea, astfel încât să nu fim deloc nevoiţi să ne confruntăm cu un dezastru. Împreună cu dl comisar Potočnik, am solicitat, prin urmare, birourilor noastre să revizuiască legislaţia comunitară aplicabilă. Legislaţia europeană reprezintă cadrul pentru măsurile de siguranţă şi protecţie a mediului, atât în general, cât şi în eventualitatea unui anumit accident.
Directivele noastre asigură standarde minime de siguranţă a echipamentului şi conţin standarde minime detaliate pentru sănătatea şi siguranţa lucrătorilor. Vom revizui acum toate aceste texte juridice, pentru a vedea dacă oferă un instrumentar adecvat şi optim în cazul unui dezastru similar sau în cel mai rău caz care s-ar putea ivi. Acest lucru implică o cooperare strânsă cu autorităţile naţionale de reglementare, deoarece o parte majoră a prevederilor de securitate care guvernează transportul de petrol şi gaze şi protecţia sănătăţii se află sub controlul statelor membre, şi nu direct sub controlul nostru.
Sigur că niciun set de reglementări nu poate oferi o garanţie de 100 %. Multe aspecte depind de abordarea şi de comportamentul domeniului operativ din industria noastră. Avem, aşadar, toate motivele pentru a ne reuni: politica şi industria trebuie să coopereze pentru a asigura că mediul european şi publicul sunt în siguranţă.
Doresc să plasez siguranţa şi durabilitatea în transportul de petrol şi gaze în centrul conversaţiilor părţilor interesate. De aceea, în ultima săptămână, am găzduit o întrunire a înalţilor oficiali de la companiile majore de energie care sunt active în apele europene. Dna comisar Georgieva a fost, de asemenea, prezentă. În cadrul acestei reuniuni tehnice, am solicitat industriei să se asigure că se vor depune toate eforturile posibile pentru a evita ca accidente similare să aibă loc în vecinătatea coastelor europene.
Am prezentat un catalog de întrebări, la care companiile urmează să dea un răspuns pe parcursul următoarelor zile. Au fost 12 întrebări care includeau foarte concret tot ceea ce este decisiv pentru siguranţa pe platformele de petrol şi pe platformele de gaze, cât şi pentru ape, coaste şi statele membre. Văd această reuniune cu industria ca pe începutul unui proces care va creşte transparenţa operaţiunilor industriei şi va promova respectarea normelor şi aplicarea celor mai bune practici.
Planificăm o a doua reuniune în următoarele luni, când vom cunoaşte mai bine cauzele accidentului, pentru a evalua situaţia şi pentru a trage pentru Europa învăţămintele din accidentul care a avut loc în Golful Mexic.
În acest moment, în care cauzele şi circumstanţele nu au fost încă analizate, ar fi prematur să tragem concluzii sau să solicităm noi iniţiative legislative. Dacă ar reieşi însă că este nevoie de un răspuns normativ, pot să vă asigur că Comisia nu va ezita să vă prezinte propuneri de legislaţie europeană.
Vedeţi, doamnelor şi domnilor, în Europa există eforturi constante de prevenire a unei tragedii similare. În cazul în care un astfel de accident ar avea totuşi loc, avem o serie de măsuri şi mecanisme de reacţie rapidă şi neîntârziată şi de diminuare a efectelor pe care un asemenea accident l-ar avea pentru cetăţeni şi pentru mediu în Europa.
Vă voi raporta cu plăcere ceea ce vom stabili în cadrul următoarei noastre reuniuni.
Bogusław Sonik
Explozia platformei din Golful Mexic este cel mai mare dezastru ecologic de acest tip din întreaga istorie. 800 000 de litri de ţiţei curg zilnic în Golf, ceea ce reprezintă un total de 22 de milioane de litri de la începutul dezastrului. Deversările de petrol se întind acum pe o suprafaţă de peste 43 000 de kilometri pătraţi, mai mare decât suprafaţa Olandei.
În acest moment, datoria noastră este aceea de a ne declara solidaritatea faţă de Statele Unite şi faţă de toate victimele tragediei şi de a asigura că le vom oferi cât se poate de mult ajutor. În lumina acestui dezastru, cred că este esenţial să realizăm de urgenţă o evaluare specială - o inspecţie tehnică detaliată şi aprofundată a platformelor de foraj care operează pe apele teritoriale ale Uniunii Europene. Acesta ar trebui să fie primul pas la nivel supranaţional de garantare a securităţii spaţiului maritim european. În plus, aş dori să atrag în mod deosebit atenţia asupra faptului că, în cazul în care un dezastru similar ar avea loc în Marea Baltică - o mare închisă -, acesta ar cauza daune permanente şi ireversibile în întreaga regiune şi în zonele costiere ale acesteia.
Este esenţial ca toate dezvoltările realizate în apele teritoriale ale Uniunii Europene să facă obiectul unei monitorizări speciale, să respecte cele mai înalte standarde de siguranţă şi să fie echipate cu cele mai moderne sisteme de securitate. În acest sens, cred că este, de asemenea, esenţial să dezvoltăm o procedură transfrontalieră comună de reacţie şi cooperare, care, în cazul unei scurgeri de ţiţei, ar fi imediat pusă în aplicare.
Observatorii din Statele Unite subliniază că, în multe cazuri, autorizaţia de a instala platforme în Golful Mexic a fost acordată sub presiune şi pentru a răspunde intereselor industriei petroliere, în detrimentul mediului natural. Este dificil să nu menţionăm aici decizia de a construi Nord Stream, conducta nordică de gaze, o decizie politică ce nu a luat în considerare pericolele pe care această investiţie le-ar putea avea pentru ecosistemul Mării Baltice.
Domnule Oettinger, în contextul dramei din Golful Mexic, instalaţiile de foraj pentru extragerea ţiţeiului sau a gazelor nu ar trebui niciodată să fie permise fără o garanţie de siguranţă de 100 % pentru mările şi oceanele în cauză. Nu ar trebui permise deciziile luate sub presiunea unui lobby industrial sau politic.
Kriton Arsenis
Domnule comisar, de multe ori, simpla intensificare a măsurilor de prevenire nu este suficientă. Recenta explozie din Golful Mexic a implicat o platformă construită în 2001, iar scufundarea ei ulterioară este cauza unuia dintre cele mai mari dezastre ecologice de până acum. Deocamdată, şi au trecut 29 de zile de la accident, nu a fost posibilă oprirea deversării şi, după cum a spus dl Sonik, peste 5 000 de tone de petrol se scurg zilnic în mare în Golful Mexic.
Această poluare masivă s-a produs într-o perioadă în care numeroase specii, dintre care multe pe cale de dispariţie, se află în plin sezon de reproducere. Mă refer la cinci dintre cele şapte specii de broaşte ţestoase, delfini, numeroase balene şi numeroase mamifere importante de mare. În mod inevitabil, sunt afectaţi şi oamenii. Această explozie, acest accident a avut loc tocmai când zona începea să-şi revină după efectele devastatoare ale uraganului Katrina; a făcut, de asemenea, 11 victime.
Cu toate acestea, în Statele Unite se iau măsuri. În 1981, Congresul a votat pentru un moratoriu care să interzică forajul maritim de petrol în 85 % din apele costiere din jurul Statelor Unite. Guvernul Obama a confirmat moratoriul după accident, în ciuda declaraţiilor sale iniţiale contrare. În acelaşi timp, se autorizează însă în continuare platforme de petrol, în special în Marea Nordului. Există la ora actuală sute de platforme maritime care forează atât pentru extracţia de petrol, cât şi pentru extracţia de gaze naturale.
Accidentul recent petrecut în Golful Mexic a confirmat cu adevărat pericolul anihilării mediului marin din jurul platformelor petroliere maritime. Cu toate acestea, în conformitate cu legislaţia europeană, forarea pentru extracţia de petrol sub mare este exclusă din domeniul de aplicare a Directivei Seveso privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanţe periculoase.
Acest dezastru recent ne arată că nimeni nu se află în poziţia de a garanta faptul că un dezastru similar nu se va întâmpla în Uniunea Europeană şi că, uneori, simpla intensificare a măsurilor de prevenire nu este suficientă. Magnitudinea dezastrului a forţat guvernul Obama să bată în retragere. Poate că a venit timpul ca, în afara măsurilor preventive suplimentare, Uniunea Europeană să introducă un moratoriu cu efect imediat de interzicere a forajelor maritime în apele UE, care să se potrivească cu moratoriul SUA? Trebuie să reacţionăm fără întârziere, înainte ca un accident ca cel din Golful Mexic să ne bată la uşă.
Corinne Lepage
Doamnă preşedintă, scufundarea din 22 aprilie a platformei din largul coastei Louisianei a cauzat o deversare de petrol de proporţii incredibile. Aceasta din urmă ridică trei probleme majore. Faptul că nu au fost introduse în prealabil niciun fel de sisteme de stopare a unei scurgeri de asemenea natură este greu de înţeles, la fel ca şi absenţa unor controale suficiente din partea autorităţilor publice a sistemelor de securitate solicitate şi puse în aplicare de către operatorii platformei pentru a evita riscurile poluării şi, până la urmă, riscul specific legat de poluarea cu hidrocarburi a zonelor deosebit de sensibile şi/sau deosebit de locuite. În urmă cu câteva momente, colegul nostru, dl Sonik, ne-a amintit de dezastrul pe care o astfel de poluare l-ar putea cauza, de exemplu, Mării Baltice.
Marea Nordului a cunoscut deja cel puţin două accidente grave pe platformele maritime şi este una dintre regiunile cu cea mai mare concentraţie de platforme din lume. În aceste condiţii, este absolut esenţial să facem o trecere în revistă a situaţiei, pentru a ne asigura că un accident similar nu va fi posibil în largul coastelor noastre, şi suntem încântaţi, domnule comisar, că s-a luat o iniţiativă de acest fel.
Acestea fiind spuse, ce măsuri intenţionaţi să luaţi pe termen scurt pentru a îmbunătăţi siguranţa şi prevenirea accidentelor pe platformele maritime aflate pe apele noastre teritoriale? Aţi vorbit despre standarde minime, domnule comisar, însă acestea nu sunt suficiente.
În al doilea rând, care sunt măsurile de control puse în aplicare pentru a garanta respectarea deplină a cerinţelor de securitate? Nu ajunge să avem norme de securitate pe hârtie; acestea trebuie să fie puse în aplicare, iar aplicarea lor trebuie să fie monitorizată. Ce intenţionaţi să faceţi pentru a vă îndrepta în această direcţie?
În al treilea rând, ce resurse sunt puse disponibile în eventualitatea unui accident pentru a evita poluarea coastelor? Este foarte bine că avem ambarcaţiuni şi forţe civile, dar care sunt lucrurile de care dispunem? Nu a venit timpul să solicităm ca operatorii să aibă un echipament tehnic specific care să poată fi cumulat? Nu ar fi, de asemenea, necesar ca, având în vedere includerea de acum înainte a prejudiciului ecologic în dreptul comunitar, să asigurăm un sistem adecvat de compensaţii şi garanţii financiare aferente?
În final, companiile petroliere operează la adâncimi din ce în ce mai mari, îngreunând foarte mult intervenţia în caz de accident şi punând în pericol mediul marin. Ce fel de măsuri sunt prevăzute pentru exploatarea maritimă a petrolului la adâncimi mai mari şi, în special, în nordul îndepărtat?
Iar, în final, voi reveni la întrebarea pe care colegul nostru, dl Arsenis, tocmai a adresat-o: nu a venit timpul să luăm în considerare un moratoriu extins în aceleaşi condiţii ca cele pe care doresc să le introducă Statele Unite? Dorim şi trebuie să ne îndepărtăm de această societate bazată pe petrol. Nu a venit momentul să facem acest lucru?
Isabelle Durant
Doamnă preşedintă, domnule comisar, şi eu cred că ar trebui să-i oprim pe cei din industrie să se joace de-a Dumnezeu.
Astăzi, naţiunile industrializate sunt însetate de petrol mai mult decât oricând. Ele forează tot ce pot, la adâncimi din ce în ce mai mari, fapt care acutizează în mod clar riscul de accidente. În ultima vreme, industriile au preferat prospectarea şi extragerea, în detrimentul securităţii şi al mediului; 800 000 de litri de ţiţei curg zilnic, de aproape o lună, în Golful Mexic, iar daunele ecologice şi economice vor fi catastrofale. Văd un decalaj imens între sumele colosale cheltuite pe extracţii din ce în ce mai adânci şi resursele clar insuficiente consacrate prevenţiei în aval şi anticipării riscurilor.
La fel ca colegii mei, solicit şi eu o serie de lucruri. În primul rând, cred că trebuie să efectuăm un audit al tuturor platformelor petroliere, pentru a le verifica gradul de întreţinere, nivelul de securitate şi conformitatea cu standardele. Bineînţeles că trebuie, de asemenea, să efectuăm inspecţii ale platformelor, chiar dacă aceste inspecţii ţin de responsabilitatea statelor membre, şi avem nevoie şi de inspectarea de către Comisie a inspecţiilor în sine.
În plus, consider că trebuie să protejăm o dată pentru totdeauna ecosistemele cele mai fragile. În acest sens, alături de iniţiativa pe care aţi luat-o, şi pe care o salut, de a încerca să vedem cum am putea să facem faţă unor astfel de circumstanţe dacă un accident similar ar avea loc în largul coastelor noastre, cred într-adevăr că Europa trebuie să ia iniţiative pentru a proteja o dată pentru totdeauna ecosistemele cele mai fragile. Mă gândesc, de pildă, la Alaska. Avem nevoie de o convenţie internaţională care să urmeze acelaşi model ca cel ce există pentru protecţia resurselor în Antarctica, iar Europa s-ar putea afla în fruntea acestui tip de activitate şi de convenţie.
În cele din urmă, dacă mai este necesar, acesta ar fi un motiv foarte bun de a investi mai mult şi mai curând în energiile regenerabile. Vulcanul - nu-i voi spune numele, deoarece este imposibil de pronunţat - ne-a oferit un semnal în ceea ce priveşte transportul aerian; la fel, acest accident îngrozitor este un alt semnal pentru noi cu privire la extracţia de petrol. A venit vremea să ne dăm seama că am depăşit nebunia acestei curse de a extrage petrol oriunde şi cu orice preţ.
Giles Chichester
în numele Grupului ECR. - Doamnă preşedintă, salut declaraţia dlui comisar. Lumea a privit uluită la deversările enorme de gaze şi petrol din conducta ruptă în urma exploziei şi a dezastrului din Golful Mexic, cât şi la aparenta incapacitate atât a industriei, cât şi a autorităţilor SUA de a stopa aceste deversări; trebuie să sperăm că evoluţiile recente se vor dovedi un succes.
Am avut, aşa cum au menţionat unii colegi, propria noastră experienţă a dezastrelor pe platforme, şi anume în Marea Nordului. Mă gândesc la Piper Alpha ca la unul dintre exemple şi cred că s-au învăţat multe din această experienţă. Dar să ne amintim că există o diferenţă semnificativă între adâncimea la care se operează în Golful Mexic şi adâncimea Mării Nordului. Permiteţi-mi să lansez îndemnul de a fi precauţi şi de a nu ne avânta în noi legislaţii. Haideţi să fim siguri de ceea ce s-a întâmplat. Haideţi să aflăm dacă normele noastre existente ar fi prevenit un asemenea accident aici şi să ne asigurăm că normele noi l-ar preveni.
Accidentele şi cazurile fortuite se întâmplă şi nu putem garanta prevenirea lor. Trebuie să existe o limită a ceea ce putem face pentru a le preveni. Aş dori să vă ofer un ultim gând, atunci când luăm în considerare riscurile relative, şi anume că accidentele precum acesta pun siguranţa relativă a energiei nucleare într-o perspectivă diferită.
Elie Hoarau
Doamnă preşedintă, deversările de pe platforma de foraj din Golful Mexic reprezintă un adevărat dezastru, atât din punct de vedere ecologic, cât şi din punct de vedere economic. Se pare că au existat anumite nereguli în acordarea autorizaţiilor de foraj de către ministerul de interne al Statelor Unite. Acest lucru ar constitui o lipsă de responsabilitate de neiertat, ale cărei consecinţe sunt incalculabile şi nu afectează doar Statele Unite.
Ştim că se acordă sute de autorizaţii de foraj maritim de către ţări din întreaga lume, iar dacă aceste autorizaţii ar fi eliberate într-un mod la fel de iresponsabil, ar cauza probleme serioase întregii lumi. În calitate de deputat european reprezentând o regiune europeană ultraperiferică, precum şi ţările şi teritoriile de peste mări (PTOM), compuse aproape în totalitate din insule, aproape 130 în total, răspândite pe trei continente, trebuie să-mi exprim preocuparea deosebit de mare pe care o am pentru insulele noastre din cauza proiectelor de exploatare maritimă a petrolului. De aceea, este esenţial ca Uniunea Europeană, care trebuie să ofere un exemplu, să revizuiască cu cea mai mare rigoare măsurile de securitate şi prevenire pe propriile platforme petroliere maritime.
În plus, deversările accidentale sau operaţionale de petrol în mare, nu neapărat cauzate de Europa, sunt estimate la câteva zeci de mii de tone în fiecare an. Nu a venit timpul ca Uniunea Europeană să ia iniţiativa, astfel încât, de acum înainte, platformele maritime să fie sub controlul unei autorităţi ştiinţifice nedisputate, care ar trebui să fie înfiinţată sub forma unei autorităţi internaţionale?
După Copenhaga şi având în vedere conferinţa de la Cancún, Uniunea Europeană ar trebui să fie mândră să promoveze o adevărată guvernanţă globală pentru căutarea, protejarea şi exploatarea resurselor din adâncul mării.
Hans-Peter Martin
(DE) Doamnă preşedintă, domnule comisar, în calitate de vecin al Lacului Constanţa, aş dori să apelez la dvs. să luaţi accidentul, dezastrul din Golful Mexic, la fel de serios ca şi cum s-ar fi întâmplat chiar aici, în lacul nostru Constanţa. În această eventualitate, în oraşul meu natal nu aţi mai avea apă potabilă, nu s-ar mai organiza niciun festival, cu toate consecinţele dramatice pe care le-ar implica aceasta, şi nu numai.
Ce înseamnă acest lucru? Sunteţi sigur că platformele petroliere care se află departe de noi - cu alte cuvinte, în Marea Nordului şi în Marea Baltică - vor rezista cu adevărat diferitelor condiţii de furtună cu care va trebui să ne confruntăm ca urmare a schimbărilor climatice? Sunteţi sigur că Agenţia dvs. Europeană pentru Siguranţă Maritimă este într-adevăr echipată pentru a face faţă unor astfel de condiţii? Aţi vorbit despre o bună coordonare. Ne-am confruntat de multe ori cu probleme de funcţionare a contactului radio între diferitele ţări. S-a verificat acest lucru, înainte de a ajunge la o situaţie de urgenţă? În cazul în care se va întâmpla cu adevărat ceva, care este situaţia juridică în ceea ce priveşte procesele împotriva companiilor petroliere? Ar fi poate util un fond de riscuri în acest sens?
În final, vă este clar că autorităţile de monitorizare din SUA erau multe prea interconectate cu industria petrolieră? Puteţi să spuneţi că nu vom avea aceleaşi probleme la nivel european? Stipularea nu ar trebui să sune "Puteţi să faceţi orice, în afara...”.
Elena Oana Antonescu
Salut şi eu iniţiativa Comisiei. Cred că este important să discutăm acest subiect, chiar dacă accidentul nu s-a produs într-o zonă aflată în jurisdicţia unui stat membru al Uniunii Europene.
Există în prezent, în apele teritoriale ale statelor membre, foarte multe platforme care exploatează petrol. Această activitate se estimează că va creşte, în condiţiile în care Agenţia Internaţională a Energiei apreciază că, în prezent, numai 5 % din rezervele marine de petrol sunt cunoscute. Este important să vedem care sunt lecţiile care trebuie învăţate din dezastrul din Golful Mexic, care este situaţia acum în apele unde se efectuează astfel de exploatări în statele membre din Uniune şi dacă este necesar să luăm măsuri suplimentare de creştere a siguranţei, atât a lucrătorilor pe aceste platforme, cât şi măsuri suplimentare pentru prevenirea unor accidente cu consecinţe dezastruoase pentru zonele vulnerabile din Europa.
O altă lecţie pe care trebuie să o învăţăm din dezastrul Deep Water Horizon, dar şi din trecut, este că trebuie să examinăm foarte atent cum se acordă licenţele de exploatare şi care sunt practicile de contractare existente. Trebuie să ne asigurăm că asumarea răspunderii nu poate fi evitată. O companie care intră într-o afacere cu un anumit grad de risc, care trebuie combătut prin măsuri de siguranţă specifice şi din care poate câştiga foarte mult, trebuie să fie pregătită să suporte şi consecinţele în cazul în care se produce un accident.
Dacă aţi urmărit cum decurge anchetarea acestui dezastru în Statele Unite, lanţul de relaţii contractuale stabilite între mai multe firme permite companiilor să arunce vina una pe alta, în timp ce petrolul continuă să se deverseze în mare. Nu putem tolera o situaţie similară aici. De aceea, trebuie să examinăm legislaţia în acest domeniu şi să aducem eventuale îmbunătăţiri cadrului legislativ, astfel încât să ne asigurăm că reducem riscurile producerii unui astfel de eveniment.
Experienţa din trecut arată că, în urma accidentelor, rămân pagube umane şi de mediu uriaşe, iar procesele de stabilire a responsabilităţii pot dura ani în şir. Comisia trebuie să se asigure că legislaţia pentru exploatarea resurselor de petrol în condiţii de siguranţă nu are prevederi prea permisive şi să evalueze în ce măsură trebuie schimbată, pentru a reduce folosirea unor modalităţi de evitare a responsabilităţii.
Marek Józef Gróbarczyk
(PL) Exemplul oferit de dezastrul din Golful Mexic ne obligă să ne gândim cu atenţie la proiecte de investiţii ce se derulează în Uniunea Europeană. Mă refer la conducta de petrol nordică, care se construieşte fără respectarea recomandărilor făcute de Parlamentul European.
Sursa gazelor va fi zăcământul de gaze rus Stockman din Marea Barents. Proiectul planifică extracţia a 24 de miliarde m3 de gaze în fiecare an în prima etapă, însă aceasta va creşte apoi la 68 de miliarde. Pentru a obţine aceste cantităţi de gaze, trebuie efectuate multe foraje într-o perioadă foarte scurtă de timp. Nu va fi posibil să stopăm valul de 148 000 de tone de gaz metan, deoarece nu există valve sau puncte de tranzit. Daunele cauzate conductei nu vor duce în niciun caz la închiderea acesteia. Gazele vor continua să se scurgă până la repararea defecţiunii, deoarece în cazul în care ar intra apă, aceasta ar strica în totalitate conducta. Prin urmare, solicit Comisiei să realizeze o analiză detaliată a pericolelor pe care le prezintă dezvoltarea proiectelor de acest tip.
Paul Rübig
(DE) Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, această dezbatere vine la timp. Încă nu am rezolvat problemele din Golful Mexic şi nici nu ştim unde vor apărea următoarele probleme.
Acesta este motivul pentru prima mea întrebare, domnule comisar: unde poate Europa, la ora actuală, să ajute prin expertiza specializată, prin Centrul Comun de Cercetare sau prin numeroase alte organizaţii pe care le avem, pentru a încerca, împreună, să obţinem cât mai rapid şi mai eficient cu putinţă o soluţie pentru dezastrul din Golful Mexic? În ceea ce priveşte reducerea emisiilor de CO2 cu 20 % şi compensarea prin surse de energie regenerabilă, Uniunea Europeană a ales calea potrivită şi putem avea rezultate foarte bune prin mai multă eficienţă. Credeţi că am putea, de exemplu, să lansăm noi iniţiative împreună cu Norvegia în cadrul Spaţiului Economic European?
Saïd El Khadraoui
(NL) La fel ca alţi vorbitori, sunt extrem de şocat de faptul că sute de mii de litri de ţiţei au putut să se scurgă timp de mai multe săptămâni în mare fără ca noi să reuşim să oprim acest lucru. Sunt, de asemenea, extrem de şocat de pagubele enorme astfel cauzate şi de faptul că BP, compania în cauză, continuă să minimalizeze în mod constant acest accident. Suntem puşi în faţa faptului împlinit şi nici măcar nu am reuşit să evaluăm toate consecinţele pe termen mai lung.
Este, aşadar, esenţial să adoptăm, mai degrabă la nivel european decât la nivel naţional, măsurile necesare pentru a nu permite repetarea unor asemenea evenimente în viitor. Făcând aceasta, trebuie să ne concentrăm asupra aspectelor procedurale şi, de asemenea, tehnice, impunând sistemele necesare de securitate. Aceste iniţiative costă, bineînţeles, însă costurile neluării niciunei măsuri ar fi, în mod evident, mult mai ridicate.
În trecut, am preluat iniţiativa pe plan mondial, impunând învelişuri duble pentru navele petroliere. Cred că ar trebui ca, şi aici, să preluăm iniţiativa şi să dăm un exemplu bun.
Karin Kadenbach
(DE) Doamnă preşedintă, domnule comisar Oettinger, în calitate de membră a Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi de raportoare alternativă pentru biodiversitate, acest dezastru are, în mod evident, un impact personal pentru mine. Se distruge mult din ceea ce ar trebui să fie păstrat în viaţă. Cineva a spus-o astăzi deja, dar adevărul este că, în ciuda oricărei precauţii, accidentele se întâmplă, deoarece prevenirea are anumite limite.
Însă accidentele nu sunt rezervate numai platformelor petroliere - nici centralele nucleare nu sunt imune la incidente şi accidente. În Austria, avem o zicală, şi anume: "Trebuie mereu să se întâmple ceva înainte să se întâmple ceva?” Cu alte cuvinte, trebuie ca de fiecare dată să aibă loc un accident înainte ca noi să ne învăţăm lecţia? Acest dezastru ar trebui să ne facă pe toţi să ne gândim dacă renunţarea la energia nucleară nu ar fi o idee bună pentru Europa. Ar trebui să ne concentrăm întreaga energie mentală şi toate resursele financiare pe investiţiile în energii regenerabile.
Seán Kelly
(GA) Doamnă preşedintă, este bine că discutăm despre acest subiect important, dar, până la urmă, nu ştiu la ce vor duce discuţiile noastre sau ce efect vom avea asupra companiilor mari - companiile petroliere ce deţin puţurile petroliere care au cauzat aceste daune şi acest dezastru.
În acelaşi timp, Comisia ar trebui aplaudată pentru recomandările sale de a pune în aplicare măsuri aici, pentru a garanta că în propria noastră zonă nu se va întâmpla ceva asemănător. Însă, dacă există o lecţie pe care ar trebui s-o învăţăm din acest dezastru, aceasta ar fi că trebuie să punem la dispoziţie de urgenţă alte resurse de energie pentru aprovizionarea regiunii noastre, în special resurse de energie naturală, cum ar fi energia eoliană şi energia solară. Cu cât facem mai repede acest lucru, cu atât va fi mai bine pentru toată lumea. Dacă nu reuşim să facem ceea ce ne-am propus, companiile petroliere vor înainta în ocean, în căutare de petrol, iar astfel de pagube şi de dezastre se vor întâmpla nu numai o dată, ci iar şi iar. Nu ar trebui să permitem acest lucru.
Silvia-Adriana Ţicău
Susţinem investiţiile în infrastructura energetică europeană, dar doar în condiţiile în care pentru acestea se asigură deplina siguranţă pentru construcţie şi exploatare. De asemenea, solicit pe această cale ca orice proiect aferent extracţiei sau transportului submarin de hidrocarburi să se realizeze doar după o evaluare serioasă a impactului asupra mediului.
Am solicitat în repetate rânduri înfiinţarea, în toate statele membre cu ieşire la mare, a unor centre europene pentru intervenţii în caz de accidente maritime, categorie în care intră şi acest tip de accidente. Nu în ultimul rând, toate companiile implicate în exploatarea şi transportul submarin de hidrocarburi ar trebui să ofere garanţii şi să aibă asigurări care să permită plata despăgubirilor în caz de accidente.
Zigmantas Balčytis
(LT) Cred că întreaga lume urmăreşte îngrijorată evenimentele ce continuă să se desfăşoare la ora actuală pe coasta Golfului Mexic. Nimeni nu şi-ar fi putut imagina şi nu ar fi putut să prevadă că o astfel de ţară imensă, naţiunea conducătoare a lumii, Statele Unite, ar fi incapabilă să facă faţă unei situaţii care, la prima vedere, creează impresia că se poate rezolva. Consider că noi, şi Europa, contribuim cu fonduri considerabile şi cu resurse umane la rezolvarea problemelor cauzate de schimbările climatice. Cu toate acestea, natura îşi are propriile cerinţe. Sunt de părere că este foarte bine că vom avea ocazia să învăţăm din greşelile altora, dar, din nou, aş dori să vă reamintesc de problema legată de conducta de gaze nordică şi cred că noi, Europa, vom fi responsabili din punct de vedere politic pentru exploatarea acestei conducte şi, prin urmare, aş dori, de asemenea, să-l îndemn pe dl comisar să se asigure de faptul că vom revizui din nou condiţiile de exploatare a acestui proiect de gaze, şi salut oportunitatea şi voinţa de a consolida propriile capacităţi de salvare ale Europei.
Günther Oettinger
Doamnă preşedintă, onoraţi deputaţi, la fel ca dvs., sunt şocat, nu numai în calitate de comisar, dar şi în calitate de cetăţean, când văd cum, de ani de zile, natura este distrusă în asemenea cazuri.
Chiar dacă suntem şocaţi, trebuie să ne păstrăm calmul şi să fim echilibraţi, deoarece activităţile frenetice şi isteria nu-şi au locul aici. Cauza exactă a accidentului din Golful Mexic este încă necunoscută. A fost tehnologia cea care a dat greş? A fost o eroare umană? Am încredere că guvernul şi opinia publică din SUA vor căuta o explicaţie cu aceeaşi temeinice cu care dorim şi noi să explicăm cauzele aici, în Europa.
Cred, de asemenea, că populaţia Statelor Unite ale Americii se aşteaptă, cu acelaşi şoc şi cu aceeaşi temeinicie, ca anumite lecţii să fie învăţate din aceste evenimente. În acest sens, am încredere în Statele Unite ca naţiune industrializată, în competenţele sale tehnice şi în democraţia sa.
Cel de-al doilea punct: trebuie să ne îndepărtăm de calea petrolului. Este însă clar că mergem de generaţii pe această cale, iar acest lucru este valabil în special pentru naţiunile industrializate ale Europei. Cetăţenii noştri au mult peste 200 de milioane de autoturisme - iar dvs. şi cu mine toţi le conducem. Conduc mult şi, de asemenea, zbor mult, în interes de afaceri. La sfârşit de săptămână, sute de mii de persoane vor zbura, din nou, spre sud, şi îşi vor petrece vacanţa de Rusalii în Mallorca. Când vine vorba despre Grecia şi Spania, se spune că doar turismul poate rezolva criza economică, ceea ce înseamnă mai multe zboruri spre Atena, Palma, Marbella şi alte destinaţii. Consumăm petrol - cu toţii, dvs. şi cu mine. Am impresia că nici această Cameră solemnă, această onorabilă instituţie, nu este construită tocmai într-o manieră ecologică. Avem mai multe lămpi de neon decât deputaţi europeni în această seară. Din toate aceste motive, cred că trebuie pur şi simplu să fim conştienţi de faptul că avem nevoie încă de mulţi ani de consum major de petrol, dar că, în acelaşi timp, trebuie să fim foarte ambiţioşi pe calea renunţării la petrol: 20 % surse de energie regenerabilă peste zece ani.
Pregătim o Foaie de parcurs 2050 şi vă vom prezenta diversele alternative în cursul anului. Opiniile experţilor spun că, peste patru decenii, putem obţine 80 % din nevoile noastre energetice din alte surse decât combustibilii fosili şi, prin urmare, petrol. Electromobilitatea reprezintă aici o opţiune, însă, mult timp de acum înainte, majoritatea vehiculelor nu vor funcţiona pe bază de electricitate, ci pe bază de petrol sub formă de motorină şi benzină.
Este clar că forarea de petrol în Marea Nordului sau în Golful Mexic reprezintă o încercare de a reduce dependenţa de anumite ţări. Fără aceasta, fără propriile noastre depozite, dependenţa noastră de statele OPEC şi de ţări care nu sunt întotdeauna caracterizate prin democraţie ar fi chiar mai mare.
Există însă o diferenţă esenţială: în Marea Nordului, forajele au loc la aproximativ 150-200 m, în timp ce, în Golful Mexic, adâncimea este de 3 000 până la 4 000 m, cu oportunităţi mult mai reduse de garantare a siguranţei. Adâncimile de 150 şi 200 de metri pot fi atinse cu submarine cu oameni la bord. În Golful Mexic, oamenii sunt, în principiu, departe de sursa pericolului, departe de siguranţa tehnică.
Am încredere şi în statele noastre membre. Avem toate motivele să avem încredere în autorităţile noastre naţionale şi în echipele noastre tehnice din Regatul Unit, Germania, Norvegia şi Danemarca. De asemenea, în parteneriatul care există la ora actuală între Uniunea Europeană şi autoritatea noastră (Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă - EMSA) şi echipele naţionale de securitate, avem un nivel excelent, ridicat, de siguranţă cooperantă între Uniunea Europeană şi statele noastre membre care se situează la graniţe.
Şi în cazul Nord Stream a trebuit, bineînţeles, să verificăm aspectul siguranţei. Aceasta a implicat procese complicate de securitate şi autorizare, care au fost toate efectuate, şi doresc să clarific faptul că Nord Stream va fi, probabil, cea mai modernă şi mai sigură conductă de gaze din lume. Şi aici există o diferenţă esenţială: dacă ar exista vreodată o problemă în conducta de gaze, gazele ar putea fi oprite la sursă sau la coastă. Nord Stream nu poate fi comparată cu ceea ce se întâmplă în Golful Mexic.
Până la urmă, vom fi nevoiţi să alegem o cale care să ne îndepărteze de cea a petrolului, însă vom avea nevoie de decenii pentru a parcurge acea cale. Noi toţi cei din politică şi din societate trebuie să parcurgem această cale. Pe drumul înspre aceasta şi între timp, trebuie să verificăm dacă standardele noastre de siguranţă, normele, orientările şi echipele de securitate se află la cel mai înalt nivel. Am pus întrebările relevante. În toamnă, când vom cunoaşte cauzele, când vom avea răspunsurile, când vom fi chestionat în detaliu companiile noastre de energie, vă vom oferi cu plăcere mai multe informaţii. Cred că gravitatea situaţiei le este bine cunoscută companiilor de energie.
Doresc să fac o remarcă finală. Există deja baze de răspundere pentru despăgubirile punitive. Niciuna dintre părţile implicate în Statele Unite nu contestă acest lucru. Când va fi clar cine poartă vina, partea în cauză va fi trasă la răspundere şi se poate deja observa că sumele se vor ridica la miliarde. În dreptul european privind mediul, precum şi în reglementările noastre naţionale privind mediul, chestiunea tragerii la răspundere, a cauzării de pagube şi a despăgubirilor punitive este clară. Şi acest lucru va consolida abordarea preventivă atunci când vine vorba de siguranţă.
Presupun că peste câteva săptămâni vom şti dacă, în Europa, va trebui să acţionăm din punct de vedere juridic sau tehnic, iar atunci îi vom prezenta cu plăcere Parlamentului un raport referitor la aceasta. Vorbele dvs. demonstrează, de asemenea, cât de important este pentru dvs., în toate partidele, să acţionaţi într-un mod atent şi precaut cu privire la acest subiect, şi nu să reacţionaţi după, când dezastrul deja se va fi întâmplat. Aceasta este maniera în care lucrăm în Comisie.
Preşedinta
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
András Gyürk  
După dezastrul platformei de foraj la adâncime de pe coastele SUA, este recomandabil ca şi noi să tragem câteva concluzii. În primul şi în primul rând, trebuie să spunem că, deşi forajele maritime la adâncime utilizează tehnologii industriale de ultimă oră, acestea nu sunt încă lipsite de riscuri. Trebuie, de asemenea, să spunem fără echivoc că creşterea investiţiilor private în sectorul petrolului nu trebuie să însemne că factorii de decizie politică vor renunţa la dreptul unor reglementări stricte privind mediul. Catastrofa petrolieră din Statele Unite reprezintă o bună ocazie pentru UE de a-şi revizui propriile norme de siguranţă. Acestea sunt încă de o natură prea generală. Trebuie să ne gândim doar la directiva privind evaluarea impactului asupra mediului sau la cadrul pentru siguranţa la locul de muncă. Revizuirea este justificată şi din cauză că normele ceva mai specifice se concentrează mai mult asupra paşilor care trebuie făcuţi după apariţia unui dezastru. Aspectelor legate de prevenţie li se rezervă, prin urmare, un rol secundar. Învăţând din exemplul SUA, trebuie să delimităm în mod clar domeniile de responsabilitate ale proprietarilor şi operatorilor puţurilor de petrol şi pe cele ale autorităţilor de supraveghere. Reglementările industriale şi acţiunile voluntare ale companiilor nu oferă o soluţie reconfortantă. Este foarte clar că avem nevoie de garanţii de securitate definite din punct de vedere juridic.
