Ansvarsfrihet 2007: Rådet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Søren Bo Søndergaard, för budgetkontrollutskottet, om ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 2007, Avsnitt II - rådet (C6-0417/2008 -.
Søren Bo Søndergaard
föredragande. - (EN) Herr talman! Först en ordningsfråga för jag vill bara försäkra mig om att rådet har bjudits in när det gäller denna punkt. Eftersom vi ska diskutera rådets problem vore det mycket illa om rådet inte hade bjudits in. Jag vill bara att talmannen ska försäkra oss om att rådet har bjudits in.
Talmannen
Herr Søndergaard! Jag kan bekräfta på ordförandeskapets vägnar att rådet var inbjudet att närvara vid debatten om denna punkt. Trots detta är det med ordförandeskapets uppriktiga beklagande och på hela parlamentets vägnar som jag noterar rådets frånvaro. Jag tror att detta också var fallet i morse när parlamentets ordförande välkomnade rådet men inte fick något svar alls. Även om jag beklagar detta kan jag inte göra något åt det, och vi är därför tvungna att hålla debatten som planerat. Jag inbjuder er därför att åter ta ordet som föredragande, för att inleda debatten om detta betänkande och denna punkt.
Søren Bo Søndergaard
föredragande. - (DA) Herr talman! Jag vill börja med att säga att jag verkligen beklagar att denna debatt ska föras i rådets frånvaro - rådet vars budget vi snart ska diskutera. Det är absurt att rådet skulle välja att helt enkelt ignorera denna debatt, med tanke på att budgetkontrollutskottet har röstat med mycket stor majoritet för att rekommendera att parlamentet skjuter upp sitt beslut om ansvarsfrihet för rådets budget för 2007.
Varför har vi gjort detta? Är det för att vi misstänker något bedrägeri eller oegentligheter? Svaret är nej, för vi har inga tecken eller uppgifter som tyder på det. Så varför har vi då gjort det? Vi har föreslagit att beviljandet av ansvarsfrihet för rådet skjuts upp eftersom vårt utskott ännu inte har mottagit något officiellt svar från rådet på ett antal oklarheter i budgeten. Dessa oklarheter kan faktiskt mycket väl ha orsakats av missförstånd, men rådet har nekat att reda upp dessa missförstånd. Det kunde det ju ha gjort genom att besvara våra frågor.
Enligt punkt 42 i det interinstitutionella avtalet får inga driftsutgifter för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken förekomma i rådets budget. Som företrädare för de europeiska skattebetalarna är det vår uppgift att se till att detta avtal efterlevs. För att kunna göra detta måste vi emellertid få chansen inte bara att ställa frågor om rådets budget, utan också att få svar på dessa frågor.
I bilagan till betänkandet har vi bifogat ett antal frågor. En del av dem är faktiskt ganska enkla, och det borde inte vara svårt att besvara dem. Till exempel: hur många konton utanför budgeten hade rådet 2007? Vilka belopp omfattade de och vad användes de till? En annan fråga är: kan rådet ge någon förklaring till hur dess egen internrevisor kan ha kommit fram till slutsatsen att det fanns brister i kontrollen av fakturor? Ytterligare en: finns det någon förklaring till varför det år efter år har varit nödvändigt att överföra avsevärda belopp från budgetposten för tolkning till budgetposten för reseutgifter? Trots upprepade telefonsamtal från mig som föredragande och från utskottet som helhet har rådet hittills inte givit något officiellt svar på dessa frågor.
Detta orsakar förstås stora svårigheter, inte bara för utskottet, utan för hela parlamentet. Hur kan vi bevilja ansvarsfrihet för en budget, med andra ord ta ansvar inför våra väljare för att denna budget är korrekt, utan att veta vad som gömmer sig bakom siffrorna? Det vore absurt.
Vi i budgetkontrollutskottet är hyggligt folk. Därför ger vi rådet en chans till att besvara våra frågor. Vi rekommenderar därför att parlamentet skjuter upp beviljandet av ansvarsfrihet för rådets budget. Det gör det möjligt att ta upp frågan igen i november och ge rådet några månader till att överväga om inte insyn är bättre än slutenhet.
Jag hoppas att vi med dagens debatt och morgondagens omröstning kommer att sända ett tydligt budskap om att vi inte vill vara en automatisk godkännandestämpel för mörkrets krafter. Vi vill ha öppenhet, vi vill ha insyn i hur skattebetalarnas pengar används. Det är vad vi vill ha i dag och det är vad vi vill ha efter valet i juni.
José Javier Pomés Ruiz
Herr talman! Jag läser i de tillämpliga bestämmelserna att generalsekreteraren/den höga representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, biträdd av den ställföreträdande generalsekreteraren, till fullo ska vara ansvarig för förvaltningen av de anslag som tas upp i avsnitt II - rådets avsnitt - i budgeten och ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de förvaltas väl.
Var är Javier Solana? Var är den ställföreträdande generalsekreteraren, eftersom han inte deltar i denna debatt? Detta sker trots att den enda information vi har, nämligen internrevisorns rapport, visar att det finns ett B-konto, ett konto utanför budgeten för rådet. Enligt budgetförordningen är det inte det tjeckiska ordförandeskapet eller det franska ordförandeskapet som ansvarar för rådet, utan Javier Solana, tillsammans med sin ställföreträdare.
Vad är detta konto utanför budgeten?
Revisorn säger att detta avsnitt bör avskaffas. Vi skulle vilja veta vad det har använts till, och varför.
Vi skulle vilja veta varför 13 miljoner euro av de 650 miljoner euro som förvaltas av Javier Solana, och som han är ansvarig för, överfördes från tolkning till reseutgifter 2006, utan att anslagen för reseutgifter ökades 2007. Samma sak händer igen, och vi vet inte vad så mycket resande innebär, och var dessa medel kommer att hamna.
Vi är arga, för det finns bara ett undantag från den demokratiska granskning som utövas av parlamentet över alla räkenskaper som finansieras av EU:s skattebetalare: rådets räkenskaper. De granskas inte. Vi, ledamöterna av parlamentet, har inte ens kunnat få till stånd ett enda officiellt sammanträde med rådet för att diskutera dessa räkenskaper.
De har vägrat att ge oss papper. De har vägrat att ge oss dokument. De förstår att vi inte har någon befogenhet att granska rådet. Detta fungerade bra så länge rådet bara utförde administrativa uppgifter, men nu står den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken för driftsutgifter, och vi förstår inte varför detta ska undantas från demokratisk granskning.
Därför vill jag säga att den ställning som intagits av generalsekreteraren, Javier Solana, är oacceptabel, och därför kommer parlamentet denna gång att föreslå att rådets räkenskaper inte godkänns. Samma sak hände för 10 år sedan när James Elles sa att han vägrade att godkänna kommissionens räkenskaper, vilket ledde till att Santer-kommissionen avgick.
Costas Botopoulos
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det beslut som vi nu ska ta är mycket viktigt. Den socialdemokratiska gruppen vill att frågan skjuts upp av fyra principiella skäl.
Det första är parlamentets trovärdighet och roll. Det är mycket viktigt att redan från början slå fast vad parlamentet kan och inte kan göra. Vad det kan och måste göra är att utöva demokratisk kontroll även över rådets räkenskaper, oavsett det ”gentlemen's agreement” som har funnits.
Det andra skälet rör jämvikten mellan institutionerna. Det är viktigt att vi inte gör något som vi som parlament inte får göra, men det är också mycket viktigt att hävda vår rätt att ha en åsikt, att ha en uppfattning om rådets räkenskaper när det handlar om operativa utgifter och att dessa operativa utgifter måste redovisas. Det är en demokratisk princip och vad vi tänker göra. Så vi säger inte att vi vill göra något annat. Vi säger att vi vill göra vår plikt.
Det tredje skälet är respekten och förberedelserna för Lissabonfördraget. Kolleger! Ni vet mycket väl att den gemensamma utrikespolitiken fördjupas och får mycket större kraft i och med Lissabonfördraget. Det är ett mycket viktigare gemensamt politikområde och vi kan inte redan från början säga att parlamentet inte kommer att ha något inflytande alls på denna politik. Vi måste få möjlighet nu att säga vad parlamentets roll är.
Det sista - och förmodligen viktigaste - skälet är öppenheten gentemot medborgarna. Vår roll som parlament är att säkra ansvarighet gentemot medborgarna. Vi kan och får inte säga till medborgarna att de stora gemensamma politikområdena, t.ex. utrikes- och försvarspolitiken, kommer att ligga utanför parlamentets demokratiska kontroll.
Det är av dessa fyra viktiga principiella skäl som vi anser att vi måste rösta för ett uppskjutande.
Kyösti Virrankoski
för ALDE-gruppen. - (FI) Herr talman! Först av allt vill jag tacka Søren Bo Søndergaard för hans utmärkta betänkande.
Betänkandet om ansvarsfrihet för rådet är mycket långt och grundligt. Det är också grundat på hänvisningar till dokument och till EU-fördraget.
Den mest problematiska frågan är den om insyn. Rådets budget handlar bara delvis om administration, eftersom en stor andel av medlen går till verksamhet som den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Rådet är ganska ovilligt att diskutera genomförandet av budgeten med budgetkontrollutskottet, och är inte heller vidare benägna att överlämna de efterfrågade handlingarna.
Europaparlamentet är tillsammans med rådet den myndighet som ansvarar för EU:s budget. Dess uppgift är också att övervaka användningen av medlen och det allmänna genomförandet av budgeten.
Så vitt jag kan förstå är det just denna brist på samarbete som har tvingat budgetkontrollutskottet att föreslå att beviljandet av ansvarsfrihet bör skjutas upp, och inte i så hög grad på vilket sätt medlen antas ha förvaltats. Situationen är besvärlig eftersom gott samarbete mellan parlamentet och rådet är själva livsnerven i en lyckad europeisk politik. Därför kommer min grupp att fatta det slutliga beslutet om sin ståndpunkt i kväll.
Bart Staes
för Verts/ALE-gruppen. - (NL) Tack, herr Søndergaard! Ert betänkande är en pärla, som omfattar alla de väsentliga punkterna. Jag vill emellertid uppmana talmannen och parlamentets presidium att notera rådets frånvaro och inte låta detta passera. Vi borde inte låta dem bete sig hur som helst mot oss. Jag vill uppmana presidiet att överväga att sända rådet en mycket bestämd protestskrivelse med budskapet att detta är oacceptabelt.
Som saker och ting ser ut just nu vägrar vi sannerligen att bevilja en förlängning. Det kommer inte på frågan nu. Vi kan inte bevilja rådet ansvarsfrihet. Detta handlar inte så mycket om bedrägeri som om en principsak, nämligen insyn. 650 miljoner euro från EU:s budget förvaltas av Javier Solana på området för försvar, säkerhet och utrikespolitik, men utan någon form av övervakning. Detta är inte godtagbart i en demokrati. Det måste få ett slut. Därför ställer vi de berättigade kraven på en verksamhetsrapport, insyn och klarhet.
Detta är dock inte allt. Som föredragande om momsbedrägerier, i mitt betänkande som antogs den 4 december, uppmanade jag klart och tydligt rådet att besvara ett antal frågor. Det har nu gått fyra eller fem månader sedan dess, och denna tid har präglats av en öronbedövande tystnad från rådet. Bedrägerierna i fråga omfattar uppskattningsvis mellan 60 och 100 miljarder euro årligen. Rådet måste handla. Samordning är vad som behövs i kampen mot momsbedrägerier, och så länge det inte finns någon villighet att agera från rådets sida, kommer jag inte att bevilja rådet ansvarsfrihet.
Jens Holm
för GUE/NGL-gruppen. - Herr talman! Även jag skulle vilja ställa samma fråga: Var är rådet i denna debatt? Det är ju rådet som vi ska granska, dess budgethantering. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att rådet inte är representerat här just nu för att svara på våra frågor. Vi i budgetkontrollutskottet, i synnerhet vår föredragande Søren Bo Søndergaard, har nämligen rest flera frågetecken rörande ministerrådets pengahantering. Vi har påpekat det vid upprepade tillfällen men inte fått några tillfredsställande svar.
Två exempel: År 2006 använde rådet 12,6 miljoner euro till resor. Dessa pengar var avsedda för tolkning. Jag vill fråga rådet, men om inte rådet kan svara så kanske kommissionen kan göra det: Vart gick resorna 2006? Vad står dessa 12 miljoner euro för?
Rådet har också hemliga konton, s.k. comptes hors budget. Internrevisorn har uppmanat rådet att avskaffa dessa konton, men utan framgång. Jag skulle vilja fråga varför det inte har skett. Hur många sådana konton vid sidan av budgeten finns det? Vad innehåller dessa konton?
Vårt jobb som ledamöter av Europaparlamentet är att granska rådets användning av budgetmedlen. Vi gör det för att vi representerar skattebetalarna. Rådets jobb är att besvara våra frågor. Nu vill vi ha svar på dessa frågor. Vad hände med dessa 12 miljoner euro? Vad innehåller de hemliga kontona? Hur många hemliga konton finns det?
Om vi inte får ett tillfredsställande svar - vilket vi inte har fått ännu - då kommer vi inte att bevilja ansvarsfrihet för rådet i morgon.
Nils Lundgren
för IND/DEM-gruppen. - Herr talman! Vi står här inför en av de riktigt viktiga, principiella frågorna. Man kan säga att jag som representerar ett EU-skeptiskt parti anser att det över lag är rådet som ska vara dominerande i det europeiska samarbetet. Detta parlament ska ägna sig åt den inre marknaden och gränsöverskridande miljöfrågor. Det finns emellertid en tredje fråga som nu har kommit upp. Rådet och detta parlament är i princip jämbördiga ansvariga för budgeten och vart skattebetalarnas pengar går. Nu har det, enligt min uppfattning, oerhörda inträffat att rådet hemlighåller vart pengar går. Vi har därför inte öppenhet. Medborgarna kan inte säga ”detta accepterar jag eftersom jag vet vad pengarna har gått till”. Därför säger jag - och såvitt jag kan förstå är alla talare i detta parlament för en gångs skull eniga - att det kan inte bli fråga om att bevilja ansvarsfrihet för rådet förrän vi vet vart pengarna har gått.
Hans-Peter Martin
(DE) Herr talman! Jag reser mig för att tala här som en passionerad EU-förespråkare, och jag är övertygad om att vi för närvarande får en lektion i hur EU-demokrati inte bör se ut. Att rådet inte alls anser det vara nödvändigt att bemöta parlamentets mycket tydliga kritik på något godtagbart sätt visar tyvärr att all kritik mot EU är berättigad, och att även de som nu förkastar institutionen har rätt, eftersom vi uppenbarligen struntar i just de grundläggande principer som en demokrati bör grundas på.
I fördrag efter fördrag har vi tillåtit maktens centrum att förbli i praktiken fullständigt oövervakat, och rådet - vilket kan bevisas - att vara lata och inkompetenta och bedriva sin verksamhet i stort sett i hemlighet. Jag säger ”lata” eftersom det kan bevisas att majoriteten av ministrarna - det vill säga, de personer som fattar de verkligt viktiga besluten för Europa inom stängda dörrar - ofta inte ens är närvarande, och det är tjänstemän som fattar beslut om extremt avgörande frågor. Detta brukade ske i Österrike tills 1848. Därefter förbättrades situationen något. Detta är inte demokrati.
Rådet är inte ens villigt att ge tillgång till de punkter på dagordningen som diskuteras. Ledamöterna kan själva räkna ut detta med minutiöst arbete, detalj efter detalj, genom parlamentsfrågor - som jag har gjort - och resultaten är skrämmande. Dessa människor går helt enkelt omkring och latar sig. De, som i praktiken är viktigare ur lagstiftningssynpunkt än oss parlamentsledamöter, låter andra vara där i deras ställe.
Det hävdas också att det nu finns mer insyn i rådet, när insynen i denna institution i själva verket har minskats sedan rådets beslut 2006. En enda punkt på dagordningen av 130 för rådets viktigaste sammanträde - det om yttre förbindelser - behandlades offentligt under 2008. Allt annat diskuterades inom stängda dörrar. I allt annat har man mindre insyn än i maffian.
Sedan har vi användningen av pengar. Vart tar dessa många miljoner euro vägen? Varför vägrar rådet att samarbeta i denna fråga? Hur ställer sig parlamentet till en underrättelsetjänst som utvidgas mer och mer under Javier Solanas ledarskap? Javier Solana har sin bas i Spanien, som erkänner att det förstås finns en EU-underrättelsetjänst. Vart tar pengarna vägen? Hur korrupta är dessa människor, och hur lite insyn finns det?
Herbert Bösch
(DE) Herr talman! Jag skulle vilja säga två saker på detta utskotts vägnar. Gratulationer till föredraganden, som ställde raka frågor och inte fick några svar. Gratulationer till utskottet, som antog Søren Bo Søndergaards betänkande med en överväldigande majoritet - 27 mot 2. Medlemsstaterna lyser med sin frånvaro i dag, och jag vill påminna om att detta sker trots att vi tog med denna punkt på dagordningen nu i eftermiddag just för att tillmötesgå rådets problem med schemaläggningen. Medlemsstaterna gör saker här som de inte skulle våga göra på hemmaplan.
Nu kommer vi att bedriva en valkampanj där saker och ting förskjuts till Bryssel igen. Problemen ligger i huvudstäderna, inte i Bryssel. Jag skulle ha velat se kommissionen erbjuda oss lite större stöd i denna fråga emellanåt. Enligt min åsikt är dess beteende ibland ganska fegt. När vi som föredraganden säger har comptes hors budget, konton utanför budgeten - i mitt land kallar vi dem ”svarta konton” - påminner det om Eurostat och liknande historier. Det kommer inte att fungera i längden. Det var detta utskotts uppgift att varna för en sådan utveckling, och jag är stolt över att det gjorde det med en så stor majoritet. Jag anser - och detta är ett positivt budskap som jag ska bära med mig om parlamentet följer vår rekommendation med vad jag hoppas blir en lika stor majoritet i morgon - att vi har sett till att denna kontroll verkligen fungerar. Det finns någon som tar hand om det. Efter det ska vi fundera på konsekvenserna.
Paulo Casaca
(PT) Herr talman! Jag instämmer i gratulationerna till vår föredragande för hans arbete, liksom även till de olika politiska grupperna, kommissionen och vårt utskott som företräds av sin ordförande. Jag måste säga att det inte bara är förekomsten av hemliga konton som är helt oacceptabel för oss, utan också denna påstådda muntliga överenskommelse, som sägs vara 39 år gammal, och som det enligt min åsikt nu inte finns någon anledning för.
Vi är inte någon fanklubb nuförtiden. Definitivt inte. Vi är ett medborgarnas Europa. Vi måste kunna svara inför alla.
Här i Europaparlamentet, med de reformer som vi just har genomfört i praktiken, är vi absolut redo att från och med den kommande valperioden ta hela ansvaret för förvaltningen av allt som har med våra räkenskaper att göra.
Rådet måste göra detsamma. Det är högst beklagligt att rådet inte har utnyttjat möjligheten att närvara här i dag. Vi valde denna tidpunkt just för att de skulle kunna det. Vi vill säga att detta definitivt inte kan fortsätta och att vi kommer att göra allt för att se till att rådet tvingas redogöra för hur det genomför sin budget.
Karl von Wogau
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Efter att ha hört budgetutskottet, utrikesutskottet och underutskottet för säkerhet och försvar vill jag ge en ganska annorlunda synvinkel på denna debatt. Vissa anföranden som vi hört skulle kunna ge intrycket att det inte sker någon parlamentarisk granskning av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, men detta är långt ifrån sant. Utmärkt samarbete har utvecklats mellan rådet och underutskottet för säkerhet och försvar, och vi informeras om varje detalj - även de budgetmässiga aspekterna. Budgetkontrollutskottet är inte inblandat i detta - detta är en intern fråga för Europaparlamentet - men ordförandena för budgetutskottet, utrikesutskottet och underutskottet för säkerhet och försvar informeras regelbundet om budgetmässiga aspekter. Därmed sker parlamentarisk granskning.
Sedan har vi de konfidentiella aspekterna. För dessa finns det ett särskilt utskott, som också informeras regelbundet om alla detaljer om europeisk säkerhets- och försvarspolitik av Javier Solana personligen.
Sett ur budgetkontrollutskottets synvinkel må saker och ting ha gått till på ett sätt som lämnar mycket att önska i detta avseende. Jag instämmer i att rådets frånvaro från denna debatt är otillfredsställande. Men befängda yttranden som de från Hans-Peter Martin ger intrycket att det inte finns någon som helst demokratisk kontroll av det viktiga området utrikes- och säkerhetspolitik i Europeiska unionen. Det finns viktigare saker, till exempel källan för de konton som används för att finansiera Javier Solanas resor. Vi har frågan om operationerna i Tchad, Kongo, Georgien och många andra länder. Dialog och effektiv demokratisk kontroll är faktiskt en realitet.
Hans-Peter Martin
(DE) Herr talman! Jag vill göra ett personligt uttalande i enlighet med artikel 149, som var artikel 145 i den tidigare versionen. Jag omnämndes vid namn, jag anklagades för att ha fällt befängda yttranden. Jag avvisar bestämt denna anklagelse. Samtliga uppgifter kan dokumenteras. Det är sant att det i många fall är tjänstemän som fattar besluten i de viktiga kommittéerna för utrikesministrar och andra - fackministerråden - för att ministrarna av det ena eller andra skälet inte har rest dit. Ibland kan det bevisas att de föredrar att närvara vid partikonferenser.
Det är också sant - och detta kan kanske behöva påpekas - att en ordförande, vars privata förehavanden borde utredas till sist, har sagt saker här som inte kan lämnas obestridda. Denna parlamentariska granskning existerar inte, det finns inte några som helst granskningsmekanismer för de diverse säkerhetssystem som har utvecklats därefter - det vill säga underrättelseområden. Jag kan ge följande exempel på just detta: underrättelseavdelningen (INT), med 30 personalmedlemmar ...
(Talmannen avbröt talaren och återkallade honom till ordningen)
Talmannen
Ursäkta mig, ni har ordet för att besvara en personlig fråga, inte för att hålla ett anförande om detta, och ni har redan svarat på den personliga frågan.
Hans-Peter Martin
(DE) Då vill jag bara personligen åter uppmana Karl von Wogau att uppge vem hans advokatfirma gör affärer med och vem den får sina vinster ifrån, och sedan kan vi fortsätta tala.
Talmannen
Jag anser att era ord just nu är betydligt allvarligare än vad Karl von Wogau sa. Han har i sin tur begärt att få uttala sig i en personlig fråga, så jag ger honom ordet.
Karl von Wogau
(DE) Herr talman! Hans-Peter Martin har just tilltalat mig på ett högst oförskämt sätt. Jag tänker sannerligen inte ge Hans-Peter Martin själv någon information om mina personliga omständigheter, men jag är beredd att lämna uppgifter om dem när som helst på det korrekta sättet, eftersom vad som antytts här är fullständigt ogrundat.
Paul Rübig
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att säga att det hade varit bra om Václav Klaus när han var här i parlamentet hade framfört sin åsikt om de anklagelser som redan är välkända. Det skulle utan tvivel ha hjälpt till att visa maktfördelningen, som fungerar mycket bra på EU-nivå, i sitt rätta ljus.
För det andra vill jag protestera mot jämförelsen av rådet med maffian. Så kan man bara inte säga i en verklig demokrati.
Dessutom tror jag att de nationella revisionsdomstolarna faktiskt fick möjlighet att samarbeta betydligt mer intensivt med EG-domstolen. I synnerhet när det gäller rådet är granskning på nationell nivå, från de nationella parlamenten, naturligtvis också mycket viktig och bör utföras regelbundet. För det andra är det naturligtvis också mycket viktigt att Europeiska revisionsrätten analyserar detta arbete i detalj och tillhandahåller den nödvändiga dokumentationen.
Jag anser att just den insyn som vi kräver här också berättigas av Lissabonfördraget och att vi därför måste driva på hårt för att detta fördrag ska slutföras på ett positivt sätt så snart som möjligt.
Herbert Bösch
Herr talman! Jag skulle kortfattat vilja återkomma till vad Karl von Wogau sa. Herr von Wogau! Ni må ha ett organ som håller mycket intressanta diskussioner om framtida projekt. Ansvarsfrihet är emellertid inte tre ordförandes eller diverse organs ansvar, utan budgetkontrollutskottets och därefter plenarförsamlingens ansvar. Om ni kan tala om för oss vad som händer med rådets konton utanför budgeten, varsågod. Jag är övertygad om att ni inte vet, och vi vet inte heller. Ändå tar vi, genom att bevilja ansvarsfrihet, på oss hela ansvaret för vad rådet har gjort eller inte har gjort.
Detta är ingen lekskola. Om vi inte vet vad de har gjort kan vi inte ta ansvar för det, då gör vi oss själva till åtlöje i hela världen. De som vill göra detta i morgon kan gärna göra det, men min rekommendation är att inte bevilja ansvarsfrihet och att välja uppskjutande.
Ingeborg Gräßle
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Det ligger i vårt intresse att hitta en lösning på denna tvist, men detta är bara möjligt om rådet agerar.
Vi har följt förfaranden, vi har skickat föredragande, och de fyra samordnarna har översänt skrivelser och ställt frågor. Inga svar inkom, utan man hänvisade bara till en muntlig överenskommelse - som sannerligen aldrig gällde beviljandet av ansvarsfrihet, bara budgetsammanträdet, och till och med då gällde den bara den administrativa delen. Denna överenskommelse har aldrig gällt den operativa delen. Då denna överenskommelse träffades fanns det inte ens någon operativ del.
Rådet måste erbjuda oss en lösning på detta. Det har tid att hitta en, och vi uppmanar det att göra det. Jag skäms lite å dess vägnar inför företrädarna för allmänheten där uppe, eftersom detta är den negativa sidan, den arroganta sidan av EU. Vi lever inte längre i en monarki, och det är dags att rådet sällade sig oss på demokratins väg - vägen mot större demokrati - vilket det för övrigt också alltid hjälper till att driva igenom i fördragen.
Vi vill uppmana rådet att sluta göra parlamentet till åtlöje, och rådet borde också sluta göra sig självt till åtlöje.
Pierre Pribetich
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Detta kan vara symboliskt för vår trio av institutioner - hur som helst bevittnar vi i dag med förvåning en viktig handling från Europaparlamentets sida, nämligen beviljandet av ansvarsfrihet, och en viktig deltagare saknas. Mina damer och herrar! Jag tänker verkligen på besökarna som bevittnar denna scen, där vissa talare säger att det finns konton utanför budgeten, som inte kan offentliggöras - vilket innebär att de inte kan behandlas öppet - och där rådet inte är här för att vid behov redogöra för svårigheter eller andra omständigheter.
Jag anser att som parlamentsledamöter kan vi inte godta denna situation, rådets beklagliga frånvaro. Vi kan bara protestera och i synnerhet anta förslaget från ordföranden för budgetkontrollutskottet, nämligen att skjuta upp beviljandet av ansvarsfrihet, för annars skulle parlamentet göra sig till åtlöje genom att bekräfta räkenskaper som det inte känner till och inte har haft möjlighet att inspektera.
Herr talman! Rent ut sagt måste rådet ta sig samman och tillhandahålla den information som behövs för insyn, så att det kan hindra euroskeptikerna från att utnyttja denna fråga för att säga att det inte finns någon insyn och att vi begår fel, särskilt i fråga om demokrati.
Søren Bo Søndergaard
föredragande. - (DA) Herr talman! Först av allt vill jag säga hur nöjd jag är över enhälligheten i de synpunkter som vi har hört här i dag, och jag hoppas att de kommer att göra ett visst intryck på rådet. Jag stöder fullständigt vad ordföranden för budgetkontrollutskottet, Herbert Bösch, sa till Karl von Wogau, och jag vill också tillägga en sak till Karl von Wogau: Varför skulle parlamentet bevilja ansvarsfrihet när det nekas information?
Om detta vore en fråga för något annat organ så skulle det förstås inte finnas något skäl för oss att blanda oss i. Jag vill dock påpeka att om vi beviljar ansvarsfrihet tar vi på oss ett visst ansvar. Att bevilja ansvarsfrihet innebär att ta på sig ansvar, och det ansvaret kan vi bara ta på oss om vi får information. Må så vara att denna information har gjorts tillgänglig för vissa andra delar av parlamentet, men varför ska budgetkontrollutskottet nekas tillgång till den, när det är de som ska ta itu med denna fråga?
Jag anser också att det låg mycket i vad Bart Staes sa när han föreslog att vi skulle uppmana presidiet att inge en protest till rådet, särskilt eftersom det finns oundertecknade handlingar i omlopp som verkar ha sitt ursprung hos rådet, med ofullständiga svar från rådet på de frågor vi har ställt. Det är naturligtvis helt oacceptabelt att ha en situation där oundertecknade handlingar som påstås besvara våra frågor lämnas ut till pressen, och där rådet inte närvarar vid denna debatt för att redogöra för sina synpunkter. Därför anser jag att det verkligen vore bra om vi godtar förslaget om att presidiet ska översända en protestskrivelse med rådet.
Slutligen vill jag tacka utskottet för det utmärkta arbete det har utfört. Mycket uppmärksamhet har lagts på ...
föredragande. - (EN) Åhå, rådet har anlänt! Så bra.
(Applåder)
Vi kan kanske ta om diskussionen från början! Jag ger talmannen möjlighet att starta om diskussionen så att vi kan ställa frågorna till rådet. Det är mitt förslag till talmannen.
Talmannen
Rådet är naturligtvis välkommet, men de har kommit för nästa debatt.
(Protester)
Jag ska emellertid se till att rådets tjänstgörande ordförande informeras om parlamentets oro, som kom till uttryck i den senaste debatten om ansvarsfrihet för budgeten. Jag är övertygad om att ministern tar med sig detta budskap hem till Prag.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
