Att minska ojämlikhet i hälsa (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Edite Estrela, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om att minska ojämlikhet i hälsa i EU.
Edite Estrela
Herr talman! Jag vill börja med att tacka skuggföredragandena för deras samarbete och det arbete som vi har utfört tillsammans, och jag vill även tacka föredragandena för yttrandena från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd samt utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Alla bidrag har varit till stor nytta.
Ojämlikhet i hälsa varierar från land till land och från region till region. Den är kopplad till ekonomiska och sociala villkor och kan förvärras på grund av kön eller kultur. Med andra ord är ojämlikhet i hälsa inte bara relaterat till tillgång till hälso- och sjukvård, utan även till faktorer som olika levnadsförhållanden, bostad, utbildning, yrke, inkomst och livsstil. Fastän det har gjorts vissa framsteg finns det fortfarande stor ojämlikhet inom de 27 medlemsstaterna. Till exempel skilde det 2007 14,2 år mellan EU-medlemsstaterna i männens förväntade livslängd vid födseln, medan denna siffra var 8,3 år för kvinnor, enligt Eurostat. Hälsa och förväntad livslängd är fortfarande faktorer som är kopplade till sociala villkor och fattigdom, och när fattigdom kombineras med andra former av utsatthet, till exempel barndom eller ålderdom, funktionshinder eller minoritetsbakgrund, ökar risken för ojämlikhet i hälsa ytterligare.
Ojämlikhet i hälsa kan börja under barndomen, fortsätta fram till ålderdomen och gå vidare från generation till generation. Av detta följer vikten av denna fråga och det akuta behovet av att hitta en lösning. Den nuvarande situationen med den globala krisen tenderar att göra situationen värre. Det är uppenbart att krisen har fått svåra följder för hälsosektorn i ett flertal medlemsstater, både när det gäller tillgång och efterfrågan. Vad gäller tillgång kan krisen leda till minskade medel för offentlig hälso- och sjukvård, samtidigt som den kan leda till ökad efterfrågan efter hälsotjänster.
Krisen har visat att intäkterna inte har några gränser för vissa och att bristen på rättvisa har bidragit till ökade klyftor mellan den rika minoriteten och den fattiga majoriteten. Krisen kan alltså därför vara en möjlighet att bekämpa ojämlikheter genom djärva åtgärder för att främja jämlikhet. Om vi inte drar lärdom av det som skett och om vi begränsar oss själva till att ändra bara några få saker, så att allting förblir som det varit, kommer vi att öka ojämlikheten. Som vi har sett är ojämlika samhällen instabila.
Flera medlemsstater har i sina återhämtningspaket inbegripit åtgärder för att mildra följderna av den ekonomiska krisen inom hälso- och sjukvårdssektorn genom investeringar i infrastruktur på hälso- och sjukvårdsområdet, optimering av finansieringen till hälso- och sjukvårdssektorn och omstrukturering och omorganisering av hälso- och sjukvårdssystemen. Det är viktigt att det ses som en prioritet att minska ojämlikhet på alla nivåer av politiska åtgärder. Jag välkomnar därför kommissionens förslag.
Jag vill dock lyfta fram några av förslagen i mitt betänkande, särskilt dem som syftar till att öka den uppmärksamhet som ägnas behoven hos människor som lider av fattigdom, eftersatta migrantgrupper, bland annat olagliga migranter och etniska minoriteter, personer med funktionsnedsättning, äldre personer och fattiga barn. Jag förespråkar åtgärder för att mildra den ekonomiska krisens följder för hälso- och sjukvårdssektorn genom investeringar i infrastruktur. Jag anser att det är viktigt att garantera barn och gravida kvinnor bra hälso- och sjukvårdsvillkor. Jag anser även att det vore önskvärt att sammanhållningsfonden och strukturfonderna stöder projekt som handlar om faktorer som bidrar till att det råder ojämlikhet i hälsa. Med andra ord måste vi skapa en bättre och mer rättvis framtid för kommande generationer.
Zuzana Roithová
(CS) Herr talman! De senaste åren har vi aktivt medverkat till att stödja innovativa läkemedel. Därför välkomnar jag betänkandet, som är inriktat på utsatta grupper och deras tillgång till behandling och förebyggande vård, vilket jag anser är centralt. Naturligtvis utgör många punkter i betänkandet en kränkning av medlemsstaternas subsidiaritetsprincip. Jag förkastar till exempel bestämt ordalydelsen i punkt 25, eftersom abort inte bör användas som en metod för födelsekontroll. Punkterna 26, 29 och 53 är också omtvistade. Dessutom vill jag påpeka att olikheterna i den genomsnittliga förväntade livslängden i de 27 medlemsstaterna endast delvis har orsakats av olika standard på hälso- och sjukvården och tillgången till den. Det finns även skillnader i människors övergripande levnadsstandard och livsstil och utvecklingsnivån i det land som de bor i, vilket har större inverkan i detta avseende. Skillnaderna bör jämnas ut med hjälp av utvecklingsprogram som finansieras av EU.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr talman! Den rådande ekonomiska och finansiella krisen har drabbat hälso- och sjukvården hårt, vilket har lett till att många medlemsstater skär ned på den budget som tilldelats den offentliga hälso- och sjukvården. Vissa har till och med beslutat sig för att stänga sjukhus i mindre städer eller att genomföra ett mindre antal kirurgiska operationer. Särskilt patienter som lever på landsbygden eller på isolerade platser tvingas resa tiotals kilometer för att få specialistsjukvård. Därför förekommer ojämlikhet i hälsa inte bara mellan medlemsstaterna utan även mellan regionerna i dessa stater.
Att minska budgeten till de nationella hälso- och sjukvårdsprogrammen äventyrar tillgången till de senaste och mest effektiva behandlingarna. Dessutom innebär minskat stöd till somliga behandlingar att patienter inte kan fortsätta med sin behandling, vilket är förenat med ett mycket högre pris och följder för deras hälsa. Ojämlikhet i det europeiska hälso- och sjukvårdssystemet leder även till att hälso- och sjukvårdspersonal utvandrar till andra medlemsstater för att utöva sitt yrke. Det är därför som kommissionen ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Den nuvarande situationen, med all den åtstramningspolitik som finns, framför allt antisocial politik, och nedskärningar inom offentlig hälso- och sjukvård i synnerhet, förvärrar utan tvivel problemen inom hälso- och sjukvårdssektorn. När kostnaderna för tillgång till folkhälsovård ökar under förevändningen att budgetunderskottet ska minska, då ökar kostnaderna för läkemedel, även för kroniska sjukdomar, och stödet till transport av patienter i områden där det inte finns någon offentlig transport till behandlingar, medan rådgivningen tas bort på grund av minskade subventioner. Ojämlikheten i hälsa ökar. Detta sker i vissa EU-länder, särskilt i mitt eget land Portugal. Personer som har det sämre ställt upplever att det blir allt svårare att få tillgång till hälso- och sjukvård, och därför räcker det inte att bara tala om saken. Vad vi behöver ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Nicole Sinclaire
(EN) Herr talman! Hälso- och sjukvården bör vara medlemsstaternas viktigaste fråga, men naturligtvis avser parlamentet att stifta lagar för hela EU. Det tycks dock själv inte kunna föregå med gott exempel.
Vissa av er kanske såg Londons Sunday Times igår, även om många av er inte gjorde det. Där diskuterade man parlamentsledamöternas vårdförmåner. Min kollega Ilda Figueiredo talade precis om budgetnedskärningar och hur dessa har lett till ytterligare ojämlikhet inom hälso- och sjukvården. Trots detta såg EU, det vill säga Europaparlamentets ledamöter, förra året till att ge sig själva 36 procent ökad hälso- och sjukvård, så att till exempel behandlingar mot åldrande, termalspa osv. betalas. Denna vecka, när vi talar om kvinnors ojämlikhet, är det dock en särskild statistik som utmärker sig. I Storbritannien kan en kvinna exempelvis endast få IVF-behandling en gång, det vill säga en cykel, medan kvinnliga ledamöter av Europaparlamentet och deras släktingar kan få fem cykler. Kom igen, om vi vill ha jämlikhet ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Anna Záborská
(SK) Herr talman! Alla individer är unika och har sina egna förmågor, prioriteringar och levnadssätt. Från denna naturliga ojämlikhet har motivationen att göra situationen bättre uppstått - en motivation som är drivkraften i ekonomin.
Försöket att avlägsna ojämlikhet inom hälso- och sjukvården har dock mer med mänsklighet att göra än med ekonomi. Detta beror på att människor är jämlika när de är sjuka och lider. Vi får inte göra affärer på lidande.
Det är därför som läkare, och till exempel inte entreprenörer, avger läkared. Idén att jämna ut ojämlikhet inom hälso- och sjukvården bygger på värderingen av mänskligt liv. En absolut rätt till abort, som också försvaras i det framlagda betänkandet, undergräver denna värdering.
En obligatorisk finansiering av aborter genom den offentliga kassan berövar hälso- och sjukvården dess moraliska skyldighet och nedvärderar den till en lyxnivå som inte kan upprätthållas.
Mario Pirillo
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Till och med i dagens EU råder det ännu ojämlikhet i hälsa i fråga om tillgång till tjänster, behandlingar och sociala faktorer, och detta gör det nödvändigt med en samordnad insats.
Orsakerna till dessa skillnader är i många fall oundvikliga och orättvisa, eftersom de beror på diskriminerande faktorer, till exempel enskilda personers minskade ekonomiska förmåga. Jag anser att minskad ojämlikhet i hälsa bör bli en grundläggande prioritering för Europa, med ett tillvägagångssätt som bygger på ”hälsa inom alla politikområden”, vilket ökar vårdkvaliteten för alla.
Under de kommande månaderna kommer Europaparlamentet att diskutera översynen av direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer. Det är ett lämpligt tillfälle att åstadkomma bättre mekanismer för att effektivt ta itu med svåra situationer utan någon form av diskriminering.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Det finns flera aspekter av denna fråga.
En som jag vill ta upp är att den bästa metoden för att avlägsna ojämlikhet i hälsa faktiskt är att göra människor mer friska. Det gläder mig att ett antal kolleger tillsammans med mig före jul lyckades få igenom en skriftlig förklaring i parlamentet som syftade till att genom t.ex. idrott göra 100 miljoner människor i EU mer aktiva före 2020. Jag ser fram emot kommissionens förslag i frågan.
Sedan är jag glad över att kunna säga att det har bildats en ny regering i mitt hemland - en PPE-regering tillsammans med socialdemokrater - för vilken en av prioriteringarna är allmän hälso- och sjukvårdsförsäkring. Tanken är att pengarna ska följa patienten och att patienten ska få tillgång till hälso- och sjukvård oavsett status eller förmögenhet eller någonting annat. Tillgången ska i stället bygga på behov. Jag anser att detta kommer att bli mycket framgångsrikt. Konceptet bygger på den nederländska modellen och vi är mycket nöjda med det.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Dagens fråga gäller att ”minska ojämlikhet i hälsa”. Det är en mycket ambitiös uppgift. Som läget är nu befarar jag att vi under de kommande åren och årtiondena kommer att bidra till att öka dessa skillnader och denna ojämlikhet ännu mer inom alla områden på EU-nivå. Det handlar inte bara om en faktisk tillbakagång i tillhandahållandet av hälso- och sjukvård, utan även om en sämre social standard, minskad tillgång till utbildning och svårare utbildningar. När allt kommer omkring vet vi att fattigdomen är större där utbildningsnivån är lägre och de sociala svårigheterna mer omfattande. Vi vet även att fattigdom gör människor sjuka.
Jag uppmanar kommissionen att - även när det blir nödvändigt att konsolidera EU:s budget och de nationella budgetarna - göra det klart och tydligt att vår oförmåga att investera i hälso- och sjukvård, sociala tjänster och utbildning i dag kommer att kosta oss i våra framtida hälso- och sjukvårdssystem.
Elena Oana Antonescu
(RO) Herr talman! Ojämlikhet i hälsa är en utmaning för EU:s åtagande om solidaritet, social och ekonomisk sammanhållning, mänskliga rättigheter och lika möjligheter. Det är därför som hälsofaktorn måste vara en del av all EU-politik. Medlemsstaterna måste uppmuntras att göra hälsa till en princip inom alla politikområden och när nya handlingsplaner utarbetas på alla områden, så att de kan bidra till att minska ojämlikheten och skapa en hög hälsoskyddsnivå.
Jag stöder behovet av att fastställa ett antal specifika indikatorer för övervakning av ojämlikhet i hälsa och jämförbara indikatorer som gör det möjligt för nationella myndigheter att bedöma framstegen inom detta område, i syfte att förbättra hälso- och sjukvårdssystemen. Ytterligare en aspekt av insatserna för att lösa problemet med ojämlikhet i hälsa är att vi måste skapa en strategisk mekanism för planering av arbetskraft, så att vi kan anställa och behålla personal inom hälso- och sjukvården.
Petru Constantin Luhan
(RO) Herr talman! Världshälsoorganisationen beräknar att rökning, alkoholkonsumtion, brist på motion och dålig kost senast 2020 kommer att orsaka 70 procent av alla sjukdomar och alla fall av för tidig död. Det faktum att det finns ett systematiskt samband mellan hälsotillstånd och social klass visar att dessa skillnader uppstår på grund av bristande förutsättningar för tillgång till grundläggande sociala tjänster. Detta tyder på att ojämlikhet i hälsa inte är ett resultat av enskilda val, utan att den är oundviklig och orättvis.
För första gången under arbetet med budgetplaneringen för 2007-2013 har hälsa föreslagits bli en av de främsta tio prioriteringarna för strukturfonderna. Kommissionen måste dock i sina övervakningsförfaranden gällande Europa 2020-strategin ta med differentierade jämförande indikatorer som bygger på socioekonomisk status, och ta hänsyn till åldersbaserad diskriminering.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Kommissionen är tacksam mot parlamentet för dess stöd till våra åtgärder för att överbrygga ojämlikhet i hälsa och för dess rekommendationer i denna viktiga fråga. Jag vill även framför allt tacka föredraganden Edite Estrela för hennes engagemang i frågan.
Skillnader i hälsa mellan länder, regioner, rika och fattiga samt olika etniska minoriteter påverkar alla EU-medlemsstater, och på många håll blir dessa skillnader allt större. Jag vill vara uppriktig på denna punkt. Vi börjar nu se de fullständiga effekterna av den ekonomiska krisen för människors hälsa och för hälso- och sjukvårdstjänsterna. Vi börjar även se effekterna av arbetslöshet och underskott. Det finns alltså en risk för att denna ojämlikhet kommer att förvärras. Att minska ojämlikheten i hälsa är viktigt både för våra medborgares välbefinnande och för Europas ekonomiska återhämtning. Det är en stor utmaning, vilket påpekas i parlamentets betänkande, som kräver åtgärder inom de olika politikområdena och förvaltningsnivåerna.
I betänkandet ger ni viktiga fingervisningar inför framtiden. Ni understryker behovet av att förbättra tillgången till främjande och förebyggande vård samt effektiv hälso- och sjukvård. Ni betonar vidare behovet av att rikta särskild uppmärksamhet mot utsatta grupper och användning av ny teknik, till exempel telemedicin, så att skillnaderna inom hälso- och sjukvård minskar. Kommissionen delar till fullo er oro.
Ni betonar även att ojämlikhet mellan könen är en viktig faktor som bidrar till ojämlikhet i hälsa. Jag håller personligen med er fullständigt på denna punkt.
Kommissionen går med krafttag vidare med sitt handlingsprogram för att hjälpa till att minska ojämlikhet i hälsa, såsom fastställts i meddelandet om solidaritet i hälsa, genom att arbeta politiskt övergripande och tillsammans med medlemsstaterna och aktörerna.
För att göra sådana partnerskap funktionsdugliga har medlemsstaterna nu börjat vidta gemensamma åtgärder mot ojämlikhet i hälsa, vilka finansieras genom EU:s folkhälsoprogram. Dessa åtgärder innefattar en konsekvensbedömning av ojämlikhet i hälsa, regionala och vetenskapliga nätverk samt initiativ från aktörer.
Politiskt övergripande åtgärder börjar med vårt arbete för folkhälsan, till exempel i fråga om tobakskontroll och näring, och genom åtgärder för aktivt och hälsosamt åldrande. Men vår strategi innehåller även åtaganden på områden som sysselsättning och socialpolitik, jordbruk, forskning och regionalpolitik.
Utan tvivel krävs det fler åtgärder. Det är även uppenbart att det här inte kommer att hända över en natt. Det kommer att ta flera år för oss att lyckas fullt ut, men tillsammans kan vi - och vi måste sannerligen också - göra varaktiga och handgripliga förändringar så att alla EU-medborgare har en chans att leva med god hälsa.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag den 8 mars.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Gemensamma mål för att minska ojämlikhet i hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård hör till EU:s prioriteringar. Vi vet att det finns påtagliga skillnader i hälsa mellan länder och personer med olika utbildningsnivå, inkomstnivå eller yrke. Denna ojämlikhet gäller även kön och karaktäristiskt nog framträder den tidigt i livet och fortsätter ofta genom åren, till och med från generation till generation.
Jag vill påpeka att Edite Estrela behandlar många aspekter av hälsoproblemen i sitt betänkande. Det är dock värt att notera att det för närvarande finns ett särskilt problem som är kopplat till migration av hälso- och sjukvårdspersonal, som leder till ojämlikhet i tillgång till deras tjänster. Vi behöver därför en gemensam, omfattande EU-strategi, som kan rikta uppmärksamheten mot förvaltning av resurser, registrering av personal, utbildning och yrkesutbildning, och som i sin tur bidrar till bättre kvalitet och trygghet, inte bara inom den nationella utan även den gränsöverskridande hälso- och sjukvården.
Jag betonar dessutom alltid att vi bör tala mer om förebyggande åtgärder och investera framför allt inom detta. Vi måste utveckla diagnostik, främja en hälsosam livsstil, effektivt utbyta information och investera i modern teknik, eftersom det är bättre att arbeta förebyggande.
Tiziano Motti
Ojämlikhet i hälsa inom EU är ett faktum som vi måste få bukt med. Det finns även skillnader inom varje medlemsstat mellan äldre, immigranter, arbetslösa och fattiga. Alla måste garanteras rätt till hälsa och den vård som krävs. Medborgarna bör garanteras tillgång till all nödvändig information om hälsa, bland annat genom ny informations- och kommunikationsteknik, och ersättning för utgifter som uppkommit. Bristande ekonomi kan och får inte leda till begränsade möjligheter till vård. På detta specifika område är den förenklade synen på abort ett problem, oavsett om abort ses som ett preventivmedel eller en behandlingsmetod, men alltid nödvändig. En kvinna som anser att det är nödvändigt att avsluta en graviditet är ofta ensam och saknar tillräckliga resurser, rädd för att behöva göra ett val där hon ställs inför en grundläggande fråga i sin tillvaro. Av denna anledning skulle jag, i stället för att göra abort till ett garanterat preventivmedel, föredra att lämpliga resurser blir tillgängliga, så att det finns en välkomnande, stödjande och specifik social- och välfärdspolitik för alla kvinnor, som hjälper dem att där så är möjligt få bukt med de orsaker som har fått dem att välja abort.
Daciana Octavia Sârbu
Det finns stora skillnader mellan hälso- och sjukvårdssystemen både inom och mellan medlemsstaterna. Jag vill betona att ingen regering bör ha rätt att under en ekonomisk kris göra drastiska nedskärningar i den budget som tilldelats hälso- och sjukvården. Jag vill rikta er uppmärksamhet mot situationen för hälso- och sjukvårdssystemet i Rumänien. På grund av de budgetnedskärningar som den nuvarande regeringen har gjort är ett betydande antal rumänska specialistläkare på väg att utvandra, kroniskt sjuka patienter har inte längre tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster och ersättningsberättigade läkemedel, och sjukhusutrustningen är omodern. Högerregeringen föreslår sammanslagningar av sjukhus, trots att vissa distrikt inte har tillräckligt med sängar till alla patienter och alltid måste kompletteras. Därför vädjar jag till kommissionen att göra mer för att standarden på hälso- och sjukvårdstjänster ska bli mer enhetlig och att utöva påtryckningar på medlemsstaterna, så att de tilldelar tillräckliga budgetar som garanterar att medborgarna får tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster som håller hög kvalitet.
Bernadette Vergnaud
I egenskap av föredragande för S&D-gruppen om yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd är jag glad över den text som utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet har antagit, som innehåller många av de förslag som vi och andra medverkande utskott har lämnat.
Jag anser att Edite Estrelas betänkande är utmärkt, eftersom det belyser vissa av de centrala aspekterna av vår europeiska sociala modell och hälso- och sjukvårdsmodell, med andra ord lika tillgång till hälso- och sjukvård av hög kvalitet för alla i Europa, bättre handhavande av reproduktiv hälsa, övervakning av läkemedlens effektivitet och kvalitet genom oberoende system för säkerhetsövervakning av läkemedel och framför allt kravet på höga nivåer av offentlig finansiering till hälso- och sjukvård under denna ekonomiska kris.
Hälsa är inte en allmän vara som andra varor. Våra välfärdssystem är skyldiga att garantera att de mest eftersatta grupperna har tillgång till hälso- och sjukvård. Därför är jag naturligtvis förbluffad över rösterna till förmån för förslaget från EPP-gruppen EFD-gruppen att vissa av ovan nämnda punkter ska strykas. Detta tyder på en bakåtsträvande nyliberalism. Jag hoppas att den slutgiltiga omröstningen kommer att bevara andan i betänkandet och vara en heder för parlamentet.
