ESFP-insatser i östra Tchad och norra Centralafrikanska republiken (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om ESFP-insatser i östra Tchad och norra Centralafrikanska republiken.
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Tack, herr talman. Det portugisiska ordförandeskapet uppskattar detta tillfälle att diskutera möjligheten till att genomföra en insats inom ramen för ESFP (den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken) i östra delen av Tchad och nordöstra delen av Centralafrikanska republiken. Darfurkonflikten förblir en av de främsta prioriteringarna för EU:s yttre politik. Vi ser positivt på de framsteg som har gjorts under den senaste tiden, först och främst tillkännagivandet om att diskussioner kommer att inledas den 27 oktober under överinseende av FN och Afrikanska unionens (AU) särskilda sändebud för att finna en fredlig lösning på konflikten, vilket kommer att öka utsikterna till fred i Darfur. För det andra ser vi även positivt på det enhälliga antagandet av säkerhetsrådets resolution 1769 om inrättandet av Unamid (Afrikanska unionens/Förenta nationernas insats i Darfur), som kommer att tillföra ny dynamik till insatserna för att lösa konflikten i Darfur.
För att dessa insatser ska ge resultat måste Darfurkonflikten emellertid hanteras inom ramen för ett bredare regionalt perspektiv. Konfliktens negativa inverkan på den humanitära och säkerhetsmässiga situationen i grannländerna, särskilt Tchad och Centralafrikanska republiken, ger upphov till allvarlig oro. Enligt vår åsikt är det inte möjligt att nå en varaktig lösning på konflikten i Darfur utan att stabilisera situationen i dessa grannländer.
Som ni vet betonade rådet i sina slutsatser av den 23 juli det trängande behovet av att hantera den destabiliserande inverkan av Darfurkrisen på den humanitära och säkerhetsmässiga situationen i grannländerna och upprepade sitt stöd för utstationeringen av en flerdimensionell FN-närvaro i östra delen av Tchad och nordöstra delen av Centralafrikanska republiken.
Rådet beslutade även att fortsätta att arbeta med ett eventuellt beslut om en överbryggande insats inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken för att stödja denna flerdimensionella FN-närvaro i syfte att öka säkerheten i dessa områden.
Förberedelserna för operationen har pågått under sommaren. Den 12 september antog rådet det krishanteringskoncept där de huvudsakliga planeringsparametrarna för denna överbryggande insats fastställs. Målet att skydda civila i fara, särskilt flyktingar och internflyktingar, och underlätta biståndsleveranserna genom att öka säkerheten i regionen betonas särskilt.
När det gäller den interna politiska situationen i dessa två länder anser rådet att det är viktigt att uppdraget fortsätter att vara oberoende, opartiskt och neutralt. Planeringen bygger på detta koncept och pågår enligt EU:s krishanteringsförfaranden. Nästa steg kommer att bli godkännandet av en gemensam åtgärd som grundas på insatskonceptet och den operativa planen, och man kommer bland annat att besluta om styrkans sammansättning. Insatsen kommer att pågå i ett år och förväntas sedan ersättas av ett flernationellt FN-uppdrag. Alla ESFP-insatser i Tchad och Centralafrikanska republiken måste bygga på resolutionen från FN:s säkerhetsråd och kommer att genomföras i strikt samråd med FN och våra afrikanska partner.
EU välkomnar uttalandet från ordföranden för FN:s säkerhetsråd den 27 augusti, som bekräftade att säkerhetsrådet är villigt att godkänna upprättandet av en flerdimensionell närvaro i östra delen av Tchad och nordöstra delen av Centralafrikanska republiken. Alla EU-insatser till Tchad och Centralafrikanska republiken måste kompletteras av politiska initiativ för att hantera den regionala dimensionen av Darfurkonflikten. Insatser för att normalisera förbindelserna mellan Tchad och Sudan måste särskilt stödjas i enlighet med Tripoli- och Riyadhavtalen. Sudan, Tchad och Centralafrikanska republiken bör även uppmanas att respektera de åtaganden de gjort om att inte stödja rebellgrupper som opererar från deras territorier mot något av de andra länderna.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! I och med gårdagens antagande av FN:s säkerhetsråds resolution 1778/2007 om inrättandet av en internationell styrka i östra delen av Tchad och nordöstra delen av Centralafrikanska republiken öppnas nu dörren för rådet att inom de närmaste dagarna godkänna en ESFP-insats i dessa länder. Detta är helt klart en viktig utveckling som jag anser bör välkomnas. I de regioner som operationen inriktas på råder en allmän situation av instabilitet och osäkerhet som drabbar hundratusentals civila, som tvingas leva under ytterst sårbara förhållanden. Som ni vet beror denna situation inte enbart på den knockouteffekt som Darfurkrisen har på Tchad och Centralafrikanska republiken. Det finns även endogena skäl som är karakteristiska för dessa två länder, särskilt när det gäller Tchad.
Stabiliteten i dessa delar av Tchad och Centralafrikanska republiken kan endast garanteras om de internationella åtgärderna, särskilt de åtgärder som vidtas av EU, omfattar en rad faktorer. För det första handlar det om kvaliteten på den militära och polisiära närvaron i Tchad och Centralafrikanska republiken, för det andra krävs det en strategi som inte enbart bygger på säkerhet utan även omfattar tillhandahållande av bistånd och inrättande av politiska strukturer, och slutligen krävs det kapacitet att begränsa och hindra en eventuell inblandning av Sudan och Darfurregionen i Tchad och Centralafrikanska republiken.
Jag börjar med den första punkten. Detta område omfattas av den andra pelaren. Rådets medlemmar har uttryckt sina åsikter i denna fråga och kommer säkerligen att ha mer att säga om detta under de kommande dagarna. En viktig faktor som man måste ta hänsyn till när det gäller upprättandet av denna EU-skyddsstyrka är självklart behovet av att skydda den humanitära zonen. Därför har min personal vid Generaldirektoratet för humanitärt bistånd (Echo) fört ett nära samarbete med rådets militära planerare för att se till att de relevanta mandaten respekteras och att de militära och humanitära organen för ett nära samarbete. Vi har särskilt insisterat på att sambandsmännen för EU:s skyddsstyrka ska finnas ute på fältet för att garantera en nära kontakt och ett kontinuerligt informationsutbyte med de humanitära organisationerna.
Jag går nu över till den andra punkten. Kommissionens biståndsåtgärder täcker tre aspekter. För det första handlar det om att backa upp säkerheten för polisinsatsen i Tchad under FN:s ledning. Detta handlar huvudsakligen om att finansiera utbildningen av 800 tchadiska poliser som kommer att ansvara för att upprätthålla ordningen i de läger som har inrättats för flyktingar och internflyktingar. Det är ytterst viktigt att denna polisaktion genomförs på ett exemplariskt sätt. Det är även mycket viktigt att den mottas väl av lokalbefolkningen. Därför kommer finansiering på cirka 10 miljoner euro att tillhandahållas via stabilitetsinstrumentet före årsslutet 2007.
Nu vill jag ta upp de humanitära åtgärderna. Under 2007 anslog kommissionen 30,5 miljoner euro för humanitärt nödbistånd och sektorsöverskridande biståndsprogram som är utformade för att hjälpa flyktingar och internflyktingar samt värdsamhällena i Tchad. Centralafrikanska republiken mottog 8 miljoner euro i bistånd, och liknande belopp har anslagits för 2008.
Den tredje faktorn rör återintegrering och återanpassning. Ytterligare finansiering från den nionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) på cirka 13,1 miljoner euro kommer att mobiliseras på kort sikt för Tchad och Centralafrikanska republiken. Programmet är menat att fungera som en förlängning av Echos åtgärder inom ramen för strategin för återanpassning och övergångsperioden till utveckling.
Dessa biståndsåtgärder är naturligtvis mycket viktiga, men de måste samtidigt vara kopplade till åtgärder som rör den politiska processen. Om varaktig stabilitet ska kunna garanteras måste de åtgärder som vidtas på internationell nivå och EU-nivå kompletteras av en rad andra åtgärder för återupprättande av rättsordningen och av det ekonomiska styret, reformer av rätts- och säkerhetssystemen och upprättande av en politisk dialog mellan regeringen och oppositionspartierna. Det säger sig självt att detta är en viktig faktor, särskilt med tanke på valet 2009.
Kommissionen kommer att fortsätta att främja denna allmänna strategi i Tchad och Centralafrikanska republiken. Kommissionen arbetar dessutom aktivt med att försöka lösa Darfurkonflikten, inte bara genom att tillhandahålla humanitärt bistånd och hjälp för återuppbyggande, utan även genom att stödja förhandlings- och medlingsprocessen, där vi naturligtvis är nära involverade. När det gäller detta informerade jag nyligen FN:s generalsekreterare Ban Ki-moon och ordföranden för Afrikanska unionens kommission, Alpha Omar Konaré, om att kommissionen kommer att bidra till förvaltningsfonden för Darfur för att stödja förhandlingarna. Kommissionen finansierar dessutom initiativ för att se till att Darfurs samhälle är delaktigt och engagerat i konfliktlösningsinsatserna.
Karl von Wogau
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag anser att den humanitära situationen i Tchad, särskilt längs landets 1 360 km långa gräns till Sudan, men även i det område som gränsar till Centralafrikanska republiken, kräver ett ingripande av världssamfundet.
Jag var själv i Tchad för några dagar sedan och kunde bilda mig en uppfattning av läget där. Över 400 000 flyktingar och internflyktingar är inhysta i läger i detta gränsområde. Lägren hotas ständigt av banditverksamhet och plundring, men även av Janjaweed-milisen från Sudan. Situationen ute i landet är till och med ännu svårare, och eftersom läget är så osäkert söker fler och fler skydd i lägren.
För att lindra dessa människors svåra situation måste säkerhetssituationen i regionen förbättras så att de kan återvända till sina hemorter. Det är en svår utmaning som kräver ett delat ansvar. FN har åtagit sig att hjälpa till att bygga upp polisstyrkan, som sedan kan arbeta parallellt med säkerhetsstyrkorna. EU uppmanades för sin del att tillhandahålla trupper med kapacitet att hålla Janjaweed-milisen och banditer på avstånd och förhindra attacker mot flyktingar, internflyktingar och civilbefolkningen.
Med detta förslag till resolution stöder Europaparlamentet insatsen, men på följande villkor: för det första måste de politiska förhandlingarna fortsätta, vilket även talmannen och kommissionsledamoten har påpekat, eftersom vi till syvende och sist behöver en politisk lösning. Om vi sänder trupper måste de emellertid ha ett robust mandat för att de verkligen ska ha en avskräckande inverkan på Janjaweed-milisen och banditgängen.
Ett mycket stort område måste säkras. Styrkan måste därför vara stor nog för att verkligen kunna förbättra säkerhetssituationen. Det måste stå klart att detta är en EU-styrka där flera europeiska stater deltar. Eufor måste även utrustas på lämpligt sätt för att kunna uppfylla sitt mandat. Truppstyrkan är relativt liten, och med tanke på gränsområdets storlek krävs mycket avancerade underrättelse- och transportresurser, eftersom styrkan snabbt måste kunna avgöra var det finns ett hot och snabbt ta sig dit.
En situation där EU-styrkan i Tchad endast kan skydda sig själv och inte kan fullgöra sitt verkliga uppdrag på grund av att mandatet är begränsat eller att det råder brist på utrustning får inte uppstå under några omständigheter. Ett ytterligare krav som Europaparlamentet ställer är att en tydlig utgångsstrategi måste fastställas, där det förutses hur och av vilken styrka Eufor ersätts efter det att operationens planerade uppdrag på ett år löper ut.
Mot bakgrund av den komplexa politiska situationen i regionen betonar parlamentet även i sitt resolutionsförslag att EU-styrkan i Tchad ska agera som en neutral styrka för säkerhet och skydd av civilbefolkningen. Eufor-insatsen förra året i Kongo klargjorde hur viktigt det kan vara med trovärdig opartiskhet och oberoende för att en operation ska bli framgångsrik.
Genom att utstationera en styrka för en begränsad tidsperiod på ett år kan EU i det rådande läget bidra stort till att förbättra den humanitära situationen och stödja Afrikanska unionen när den tar på sig mer ansvar i regionen. Båda dessa aspekter är nödvändiga, så jag ber er att rösta för denna resolution.
Ana Maria Gomes
för PSE-gruppen. - (PT) I säkerhetsrådets resolution 1778, som antogs i går, fastställs det att situationen i regionen vid gränsen mellan Sudan, Tchad och Centralafrikanska republiken utgör ett hot mot den internationella freden och säkerheten.
I sitt resolutionsförslag bekräftar parlamentet att situationen är allvarlig och att EU har ett ansvar för att tillhandahålla skydd. En överväldigande majoritet av parlamentets ledamöter instämmer med de humanitära icke-statliga organisationerna på fältet, flyktingarna i regionen som lever under bedrövliga förhållanden och i ständig fruktan, och FN:s generalsekreterare. Alla talar om det brådskande behovet av en internationell närvaro i regionen, som måste omfatta en stark militär komponent. Det finns inget land eller multilateral organisation som är bättre lämpat än EU att effektivt fullgöra det mandat som ges genom resolution 1778. Den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) har blivit myndig och finns till just för dessa nödsituationer.
I det här sammanhanget kan rådet och det portugisiska ordförandeskapet räkna med Europaparlamentets principiella stöd när det gäller att sända en EU-ledd styrka till regionen. Parlamentet är emellertid oroat över vissa aspekter av detta uppdrag. För det första fruktar vi att medlemsstaternas ovilja att förse styrkan med den minimala personal och militära utrustning som krävs avsevärt kommer att minska styrkans effektivitet. Ju mindre bidrag från andra medlemsstater, desto mer märkbar kommer den franska komponenten i styrkan att bli. Uppdraget måste emellertid uppfattas som opartiskt för att det ska bli framgångsrikt, och Frankrike betraktas inte som en neutral aktör i regionen.
För det andra vill parlamentet att styrkan ska åtföljas av en diplomatisk offensiv i regionen för att gå vidare med de nationella försoningsprocesserna inom Tchad och Centralafrikanska republiken. Även om instabiliteten har samband med det drama som utspelar sig i Darfur har den även en inhemsk grund och kan endast övervinnas genom interna politiska processer. Utan en verklig politisk förlikningsprocess kan EU-insatsen, som endast planeras vara i 12 månader, inte bidra till fred i regionen på ett hållbart sätt, vilket parlamentet även förklarar i resolutionen.
Avslutningsvis välkomnar parlamentet styrkans mandat, som kommer att agera enligt kapitel VII i FN-stadgan. Det är oerhört viktigt att mandatet tolkas korrekt på fältet och att EU-trupperna aktivt skyddar civila i fara, skapar en humanitär korridor för de internationella organisationerna och skyddar FN:s uppdrag i Centralafrikanska republiken och Tchad (Minurcat). Nutidshistorien är full av tragiska exempel, från Kigali till Srebrenica, där det är försvarslösa civilbefolkningar som i sista hand får betala priset för de internationella truppernas försagda agerade och överdrivna samvetsgrannhet.
Vi hoppas att denna insats en dag kommer att användas som ett typexempel för ESFP och effektiv multilateralism i aktion och som ett bevis på EU:s vilja att stärka FN och bidra till konfliktlösningsinsatserna i enlighet med internationell rätt och ansvaret att skydda, som fastställs i den internationella rätten.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det har redan sagts flera gånger att FN:s säkerhetsråd i går röstade enhälligt för att upprätta en flerdimensionell närvaro i östra delen av Tchad och nordöstra delen av Centralafrikanska republiken i ett år. Styrkan kommer att bestå av ett civilt och ett polisiärt FN-uppdrag som vi kommer att kalla Minurcat, åtföljt av FN och EU:s militära uppdrag Eufor, som kommer att stödja och skydda FN-styrkan.
Detta europeiska säkerhets- och försvarsuppdrag kommer att operera enligt kapitel VII i FN-stadgan, vilket är ytterst viktigt eftersom det innebär att styrkan kommer att kunna använda alla hjälpmedel för att fullgöra sitt uppdrag och kommer att ha ett robust mandat, vilket var parlamentets uttryckliga begäran. Detta ökar möjligheterna till att uppdraget ska lyckas, men ökar även uppdragets och vårt ansvar avsevärt.
Parlamentet har vid upprepade tillfällen uttryckt sin oro över situationen i Darfur och att den bristande säkerheten och instabiliteten har spritt sig till grannterritorier och hela regionen. Över en miljon människor har tvingats fly, antingen inom landet eller över gränserna. De utsätts för alla tänkbara umbäranden och våldshandlingar, och det är oftast kvinnor och barn som lider mest. Dessutom hotar situationen det bräckliga fredsavtal som nåtts i både Tchad och Centralafrikanska republiken eftersom både politiska rebeller och vanliga brottslingar ser sin möjlighet att stjäla, misshandla och mörda civilbefolkningen.
Eufors uppgift kommer därför att bli allt annat än lätt. Innan vi kan tala om detta måste vi emellertid tänka på att sätta ihop dessa trupper, som Ana Maria Gomes har sagt, och det handlar inte bara om att sätta ihop styrkan, utan även om att utrusta den på lämpligt sätt. Sanningens stund är inne för alla medlemsstater, inklusive min egen. Förutom välvalda ord och ståtliga uttalanden är det nu dags att hålla löftet och tillhandahålla soldater och material. Detta gäller även parlamentet. Vi krävde med all rätt detaljerad information, och vi har utövat våra befogenheter för att ge väldokumenterade och väl underbyggda råd. Vi kunde göra detta delvis för att vi hade en lång diskussion med general David Leaky förra veckan.
Vårt råd är positivt. Det kommer att vara vår uppgift och vårt ansvar att se till att uppdraget kan komma igång så snart som möjligt och under bästa möjliga förutsättningar.
Ģirts Valdis Kristovskis
för UEN-gruppen. - (LV) Fru talman! Jag talar för gruppen Unionen för nationernas Europa och vill betona att vår grupp stöder det militära ESFP-uppdraget inom ramen för det största fredsbevarande uppdraget i världen, som genomförs i Tchad och Centralafrikanska republiken. Vi talar om den allvarligaste gränsöverskridande humanitära krisen i världen. FN:s säkerhetsråd borde i själva verket ha vidtagit åtgärder mycket tidigare. Den fyraåriga förseningen har kostat 200 000 personer livet, 2,5 miljoner personer har fördrivits från sina hem och brutala attacker begås mot biståndsarbetare. Omfattningen av den kris som har utlösts av Darfurkonflikten innebär att EU:s politiska vilja och militära kapacitet kommer att sättas på prov. För några dagar sedan försäkrade general David Leakey oss ledamöter att EU, trots finansieringsproblemen och svårigheterna med att förutse alla hot och risker som kan uppstå under insatsen, ändå kommer att kunna genomföra denna operation lika bra som i Bosnien, och att den ur militär synvinkel kommer att bli mindre intensiv.
Angelika Beer
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Här kommer lite fler siffror om det vi talar om: 230 000 flyktingar plus ytterligare 170 000 internflyktingar och uppskattningsvis 700 000 personer som indirekt riskerar att utsättas för attacker.
Vi är här för att täppa till denna lucka, detta vakuum, i skyddet. Detta måste stå i centrum för EU-uppdraget. I går fick vi ett mandat med robusta villkor. Neutralitetsfrågan är inte löst. För närvarande ser det ut som om de franska trupper som redan har stationerats i Tchad endast kommer att få förstärkningar av ett fåtal länder. Detta riskerar både neutraliteten och uppdragets eventuella framgång.
Det jag särskilt vill att utrikesministrarna ska göra, som måste fatta beslut i frågan på fredag, är att de tydligt definierar det operativa området för Eufor-uppdraget. Så är fortfarande inte fallet för närvarande. Det skulle vara katastrofalt om uppdraget inte får tillåtelse att operera i de områden där hjälpen behövs allra mest, nämligen i gränsområdet. Jag förväntar mig att EU förhandlar med regimen i Tchad och försäkrar sig om att uppdraget även har rätt att operera längs den 35 km långa gränsen. Annars blir insatsen ett rent hastverk som kan utsätta ännu fler människor för risker.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Fru talman! För att klargöra läget genomförs detta ESFP-uppdrag i Tchad och Centralafrikanska republiken i enlighet med kapitel VII i FN-stadgan. Med andra ord är det en militär insats. Det handlar inte om Sudan och Darfur. Den franska regeringen vill ha det här EU-uppdraget till varje pris. Den vill tillhandahålla styrkans högkvarter och det operativa högkvarteret. Tysklands och Storbritanniens regeringar är mycket skeptiska. Franska trupper har redan stationerats i Tchad. Det står klart att Frankrike agerar som en skyddsstyrka för regeringarna i Tchad och Centralafrikanska republiken och nu helt enkelt vill pryda sitt engagemang där med EU:s logotyp. De franska trupperna är inte neutrala, tvärtom, de är uppenbart partiska. De har till exempel utfört bombangrepp mot rebeller som är verksamma i landet. Rebelledarna har förklarat att de kommer att föra krig mot dessa trupper om EU-styrkan inte är neutral.
Nu har jag hört att den nordiska stridsgruppen Nordic Battle Group inte finns tillgänglig, och i FN-resolutionen uppmanar man till öppet samarbete med militären och polisen i Tchad. Det är uppenbart att Tchad och Centralafrikanska republiken inte är demokratier. Flyktingarnas återvändande ingår inte i EU-styrkans mandat, och detta uppdrag är - uppriktigt sagt - oerhört farligt. Vår grupp kommer att rösta mot den framlagda resolutionen eftersom vi anser att situationen inte kommer att förbättras utan snarare förvärras till följd av denna insats.
Hubert Pirker
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! För Tobias Pflügers och de andras skull vill jag klargöra att EU-styrkans mandat är av humanitär karaktär och består i att garantera säkerheten för flyktingarna från Tchad och Darfur, även med militära medel. FN:s säkerhetsråd har stött utstationeringen av en EU-styrka med mandat från FN, vilket innebär att EU nu måste visa för världen vad vi egentligen är kapabla att åstadkomma i utrikespolitiska och militära termer.
Denna insats utgör både en risk och en möjlighet. Den är en risk på grund av de ytterst svåra politiska parametrarna i denna konflikttyngda region, men erbjuder även en möjlighet att visa att EU har utvecklat en utrikespolitik och militär förmåga och verkligen kan agera för att skydda flyktingarna i regionen.
För närvarande är riskerna emellertid större än möjligheterna, och denna åsikt delas av många. Därför ställer Europaparlamentet en rad villkor, som redan har nämnts: från det tidsbegränsade mandatet till exakta definitioner av målsättningar och uppgifter, lämpliga förberedelser och teknisk utrustning för Eufor-trupperna och beviljande av ett operativt mandat, inklusive en strategi för att dra sig ur arrangemanget.
Vi måste naturligtvis förvänta oss att denna insats inte bara godkänns av de lokala regeringarna utan även får deras stöd, så att den kan bli framgångsrik. Om alla villkor som Europaparlamentet ställer uppfylls är utsikterna, och jag tror att vi alla är eniga om denna punkt, till framgång större än riskerna, och vi kan godkänna uppdraget.
Michel Rocard
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag är nöjd med detta resolutionsförslag och det beslut som godkänns i och med resolutionen, men jag vill även påpeka något annat: när människans brutalitet leder till tragedier och lidande i den omfattning som vi har sett i Darfur kräver vårt samvete att vi visar solidaritet. Jag är väldigt glad över att EU bemöter vädjan från FN:s generalsekreterare.
Många ledamöter och diplomater, bland andra min vän och kollega Ana Maria Gomes nyss, har betonat att denna operation under inga omständigheter får se ut om en möjlighet att stödja de franska intressena eller utöka Frankrikes militära närvaro i regionen. Jag hoppas att jag inte överraskar någon när även jag ger mitt starka stöd till denna åsikt.
Som tidigare premiärminister är jag övertygad om att om Frankrike fortfarande är närvarande i regionen beror detta helt enkelt på Frankrikes långa historiska arv, där kolonialismens börda har varit så stor att det finns en känsla av solidaritet, att man vill försöka hjälpa dem att återupprätta fred och stabilitet och början på ett effektivt styre. Frankrike har inte längre några strategiska eller ekonomiska intressen i dessa regioner, och jag hör till dem som skulle ha föredragit att vi drog oss tillbaka för länge sedan. Detta skulle ha sparat en massa pengar och skulle verkligen ha varit i vårt eget intresse. Inte ens Nigerias uranresurser utgör något strategiskt intresse av stora proportioner, utan kräver helt enkelt tillräckligt fredliga förhållanden så att dessa fyndigheter kan göras tillgängliga till alla och en konkurrenskraftig marknad kan inrättas.
Detta är alltså i huvudsak en europeisk fredsbevarande insats, inte en fransk, och så ska det också vara. Jag vill emellertid komma med en varning: denna vision kan endast förverkligas om ett stort antal EU-medlemsstater går med på att sända trupper. Det skulle vara skadligt om solidaritetsandan, som av historiska skäl väger tyngre för Frankrike än andra länder till den grad att vi har den största kontingenten, genom er frånvaro skulle förvandlas till ett klimat av postkolonial misstro. Detta skulle vara meningslöst, och jag skulle ogilla det starkt.
Avslutningsvis har jag följande kommentar. Det muntliga ändringsförslag som vår ledamotskollega Michael Gahler lade fram i morse är för en gångs skull - tråkigt för honom - inte relevant. Republiken Tchad gav genom sin utrikesminister sitt principiella godkännande till denna insats i ett skriftligt meddelande som sändes till säkerhetsrådet för flera dagar sedan. Jag har en fotokopia av detta dokument här, som jag gärna lämnar till Michael Gahler.
Eoin Ryan
(EN) Fru talman! Jag stöder också beslutet att sända 4 000 EU-soldater i form av en fredsbevarande styrka till Tchad. I realiteten är det politiska läget mycket instabilt i Tchad och Centralafrikanska republiken. Vi vet att det sker ett folkmord i Darfur i Sudan. Om vi inte skickar fredsbevarande styrkor till Tchad riskerar vi att instabiliteten förvärras än mer och att våld utbryter i denna del av Afrika.
Man uppskattar att det finns så många som 400 000 flyktingar från Centralafrikanska republiken och Darfur i flyktingläger i Tchad, men endast 250 vakter från den tchadiska armén som bemannar dessa läger. Flyktinglägren i Tchad utgör en enorm humanitär kris och världssamfundet, inklusive EU, måste hjälpa landets regering att hantera detta eskalerande och växande problem. De berättelser vi får höra av personer som varit i området nyligen är helt enkelt fasansfulla och som jag sa måste vi göra allt vi kan för att försöka lindra den mänskliga misär som just nu råder där.
Jag stöder helt beslutet att placera 26 000 FN-soldater i Sudan. EU måste gå i bräschen för deltagande i denna fredsbevarande styrka. Jag välkomnar även det beslut som min egen regering fattat i dag om att omedelbart genomföra en djupanalys av den framtida roll som irländska fredsbevarande styrkor kan spela i FN:s och EU:s fredsbevarande uppdrag i Sudan, Centralafrikanska republiken och Tchad.
Michael Gahler
(DE) Fru talman! Situationen i Tchad och Centralafrikanska republiken är svår för de drabbade människorna, och jag stöder därför i princip EU:s engagemang för att stabilisera situationen och förbättra levnadsvillkoren för de som drabbas.
I sitt uttalande av den 27 augusti beskrev säkerhetsrådets ordförande världssamfundets avsikt att utstationera en EU-insats i 12 månader med målsättningen att täcka närvaron där till dess att ett FN-lett uppdrag utstationeras. Därför har EU även tydligt begränsat insatsen till ett år. Jag är övertygad om att vi behöver ett robust mandat, vilket innebär att vi inte begränsar oss enbart till självförsvar, utan kan fullfölja våra mål, om nödvändigt trots motstånd från dem som vill hindra oss från att göra detta.
Texten i gårdagens resolution från säkerhetsrådet pekar i denna riktning, eftersom man hänvisar till en ”flerdimensionell närvaro i syfte att bidra till att skapa säkerhetsvillkor som möjliggör ett frivilligt, säkert och hållbart återvändande för flyktingar och internflyktingar”. Vi får tillåtelse att ”vidta alla nödvändiga åtgärder”.
Jag uppmanar rådet att se till att denna styrka inte bara är en ytligt förstärkt fransk styrka. När det gäller befälhavarens nationalitet bör lokala känsliga förhållanden respekteras. Frankrike har tyvärr inte varit neutralt hittills i konflikterna i Tchad och Centralafrikanska republiken, utan har traditionellt stött regeringen. Av detta skäl bör det språk som väljs för befälet och operationen på lokal nivå vara engelska, så att folk åtminstone förstår att dessa européer är annorlunda än vad de är vana vid att se.
På tal om Storbritannien har landet hindrat EU:s stabshögkvarter i Bryssel från att leda operationen, vilket enligt min mening ger anledning till avsevärd kritik. Att inte delta själv men inte heller låta andra utnyttja gemensamma strukturer är något som vi inte ska behöva acceptera från dem som hoppar av i framtiden!
När det gäller att nå målen hyser jag fortfarande vissa tvivel. Har vi fastställt tydliga mål? Hur många av internflyktingarna kan vara tillbaka i sina hemorter i slutet av året? Hur många flyktingar från Darfur kommer att ha återvänt dit? Vi kommer inte att ha åstadkommit tillräckligt om vi lämnar över kommandot om ett år och lika många människor fortfarande finns kvar i lägren.
Kostnaderna är dessutom avsevärda. Jag har hört att det kommer att kosta 100 miljoner euro bara att bygga upp en lämplig landningsbana och ett högkvarter. Sedan har vi de löpande kostnaderna för trupperna. Kan rådet ge oss några närmare uppgifter om den sammanlagda budgeten för styrkan?
Jag vill ta upp en avslutande, men enligt min åsikt absolut central punkt. Innan styrkan utstationeras måste vi ha en uttrycklig försäkran från regeringen i Tchad om att den därefter kommer att stödja utstationeringen av en FN-ledd styrka, hur den än är sammansatt. Jag hörde det som vår kollega sa. Jag skulle vilja få det bekräftat skriftligen, i form av ett officiellt dokument från Tchads regering, inte muntligen från ministern i FN:s säkerhetsråd. När jag har fått denna försäkran kan jag rösta för projektet. Annars kommer vi att ställas inför valet efter ett år att antingen behöva förlänga uppdraget eller dra oss tillbaka och lämna ett militärt tomrum, där situationen mycket snabbt skulle kunna återgå till detsamma. I det fallet skulle hundratusentals miljoner bokstavligen ha runnit ut i sanden.
Alain Hutchinson
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag är mycket glad över att vi i dag kan diskutera och rösta om en resolution om en fråga som inte uppmärksammas tillräckligt enligt min åsikt, eftersom situationen för dem som lever i gränssamhällena i Sudan, Tchad och Centralafrikanska republiken helt enkelt är intolerabel, och det får vi aldrig glömma här i parlamentet.
För min del glömmer jag inte och jag tänker inte hålla tyst om att hela denna historia är en av många följder av folkmordet i Darfur, en händelse som har maskerats som något annat. Darfurkrisen har gett upphov till två och en halv miljoner flyktingar, däribland 125 000 i Tchad sedan 2003. Hundratusentals människor har dött.
FN:s och icke-statliga organisationers humanitära organ har dessutom varit tvungna att flytta sina läger 31 gånger hittills för att undkomma våldet, även om detta inte har förhindrat att ett antal av deras anställda har arresterats av den sudanesiska polisen och inte heller har förhindrat massakern på 12 biståndsarbetare samt att ytterligare fem har försvunnit.
Den resolution som vi lägger fram i dag har det tydliga syftet att effektivt bidra till målet att få slut på den rådande situationen i gränsområdena. Situationen är oacceptabel, men är av relativ betydelse när vi ser hela omfattningen av den katastrof som för närvarande utvecklas i den delen av världen.
I detta avseende vill jag påpeka att vårt ansvar inte får begränsas till att stödja eller leda isolerade och snävt definierade insatser som en nödreaktion på konfliktsituationer. Detta ansvar kräver att åtgärder vidtas i det bredare sammanhanget av konflikten. Åtgärderna måste vidtas innan något sker, och vi måste med andra ord göra allt vi kan för att se till att konflikter av det här slaget aldrig uppstår överhuvudtaget.
Den andra delen av mitt inlägg rör situationen för de biståndsorganisationer som är verksamma i regionen. Metoderna för de väpnade styrkornas ingripanden och den roll som biståndsorganisationerna spelar i konfliktsituationer har utvecklats på ett sätt som innebär att gränsen mellan dessa två parters verksamhetsområden blir allt suddigare.
Eftersom sammanblandningen mellan den militära personalens och biståndspersonalens arbete brukar ha en negativ påverkan på de uppdrag som traditionellt tilldelas biståndsorganisationerna finner vi nu att biståndsarbetarnas själva överlevnad riskeras, och i och med det säkerheten för alla de människor som det är meningen att biståndsorganisationerna ska hjälpa.
Det är därför ytterst viktigt att vår skyddsstyrka inte inverkar på något sätt på det arbete som utförs av de biståndsorganisationer som är verksamma i regionen. Det gläder mig att se att den punkten finns med i dagens resolution, som är så viktig för framtiden för vår utvecklingspolitik, både i denna region och på alla andra håll i världen.
Colm Burke
(EN) Fru talman! Jag är helt för insatser inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) i gränsområdet mellan Tchad och Darfur, och jag välkomnar den möjlighet som ges att debattera detta förslag i dag.
Konflikten i Darfur har fått ödesdigra konsekvenser i grannländerna Tchad och Centralafrikanska republiken, med en enorm flyktingström och tusentals internflyktingar som följd.
Enligt kvalificerade experter kan detta uppdrag genomföras trots stora operativa och säkerhetsmässiga problem. Infrastrukturen i området är undermålig, vattenbrist råder och de logistiska förutsättningarna är svåra. Ett sådant uppdrag skulle även utsättas för hot från regeringsfientliga rebellgrupper, men enligt en noggrann analys som nyligen gjorts i området kan samtliga dessa problem hanteras.
Det finns därför inga skäl att skjuta upp detta uppdrag ytterligare. Vi har den nödvändiga militära kapaciteten - nu fattas bara den politiska viljan.
Jag kräver att irländska soldater ingår i detta ESFP-uppdrag. Det finns ett akut behov i denna krisdrabbade del av världen och Irland skulle kunna vara en del av en hedervärd EU-insats för att skapa stabilitet i detta gränsområde.
Soldater till insatsen skulle kunna hämtas från Nordic Battle Group. Precis som denna styrka skulle den aktuella ESFP-insatsen också ha en överbryggande funktion. Ett annat alternativ är att de irländska soldater som för närvarande är stationerade i Libanon också inkluderas i uppdraget.
Denna styrka har många förtjänstfulla syften. Den skulle förbättra säkerhetsläget i regionen inför en utvidgning av FN:s och Afrikanska unionens uppdrag i Darfur. Styrkan skulle även bistå hjälporganisationer genom att den skulle öppna upp humanitära korridorer som tidigare varit stängda. För det tredje skulle styrkan på sikt underlätta för sudanesiska flyktingar att återvända.
Jag anser att detta uppdrag bör ha ett starkt mandat att bruka våld i enlighet med kapitel VII i FN:s stadga, vilket skulle ge det en avskräckande effekt vid behov, särskilt vid angrepp mot civila, läger, byar, hjälparbetare och FN-poliser samt i självförsvarssyfte.
Regnsäsongen går mot sitt slut. Antalet attacker mot flyktingläger kommer sannolikt att öka nu när regnen avtar och miliser och rebellgrupper blir mer rörliga. Det är nu FN måste agera. Att inte agera kostar liv. EU är bäst lämpat att genomföra detta uppdrag och tidigare erfarenheter visar att EU är väl förberett för en sådan uppgift.
Jag uppmanar rådet att omedelbart anta en gemensam åtgärd och att slutföra de sista stegen så att vi inte missar chansen att sätta in EU-styrkor där ett akut behov finns.
Geoffrey Van Orden
(EN) Fru talman! Det tycks finnas särdeles gott om skrivbordsgeneraler här i parlamentet i dag! Det desperata humanitära och säkerhetsmässiga läget i Darfur och angränsande områden i Tchad och Centralafrikanska republiken kräver verkligen internationella åtgärder. Jag måste dock säga att detta är något helt annat än den fråga vi debatterar i dag och som i grunden handlar om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, vilket flera talare har påpekat.
Jag har länge kritiserat det slöseri med resurser, det dubbelarbete, de uppdelningar, ja den rena falskhet som präglar EU:s försök att utveckla en militär kapacitet. Det finns inga EU-styrkor, herr Ryan. Våra länder har styrkor och det finns redan väl inarbetade strukturer för att organisera internationella militära ingripanden av det fåtal länder som har kvalificerade väpnade styrkor och insatskapacitet, främst inom ramen för Nato och FN. EU:s institutioner kan inte bidra med mycket i militära sammanhang.
Det är uppenbart att ESFP-entusiasternas motiv i huvudsak är politiskt styrda. En av dem sa till och med att Tchad bör ses som en politisk möjlighet. EU har erbjudit FN sina tjänster - det var inte FN som ställde krav på EU. EU är oerhört angeläget om att sätta sin prägel på ytterligare en militär operation, men föga förvånande är de olika ländernas militära företrädare inte lika entusiastiska som eurokraterna. Med dåliga kommunikationsförbindelser, över tusen mil till närmaste hamn, brist på vatten och infrastrukturer samt motvilja mot att ta itu med rebellgrupper genom offensiva militära operationer är Tchaduppdraget riskabelt på alla sätt. Storbritannien, Tyskland och Italien har redan förklarat att man inte kommer att sända några soldater.
Vad är det denna styrka ska göra? Den ska i alla fall inte ta sig an de väpnade fientliga element som har orsakat denna förödelse i detta vidsträckta område i Afrika. Otvivelaktigt kommer därför huvuddelen av styrkans insats att bestå i att skydda och sörja för sig själv i en mycket besvärlig logistisk situation. Vi måste verkligen sätta stopp för detta trams och sluta att utnyttja en mänsklig tragedi som en politisk möjlighet.
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Jag vill mycket kort betona att förslaget att sända en styrka inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) till Tchad och Centralafrikanska republiken stöddes av de allra flesta ledamöterna som yttrade sig i debatten. Som ni vet, och det har även nämnts här i dag, gav säkerhetsrådet sin tillåtelse - så sent som i går faktiskt - till EU att utstationera denna styrka. Som det har nämnts var säkerhetsrådets godkännande avgörande för EU för att insatsen skulle kunna sättas igång. Alla militära förberedelser och all planering, i själva verket hela insatsen, kan nu fortsätta, och rådet kommer naturligtvis längre fram att avge ett yttrande om frågan genom en gemensam åtgärd.
Genom att EU åtar sig att genomföra detta uppdrag anser jag att vi nu kan, och måste, gå vidare från rena avsiktsförklaringar och löften till praktiska steg och åtgärder. Detta motsvarar de avsikter som vi i EU alltid förklarar att vi har, och måste ha, när det gäller vårt åtagande gentemot Afrika och det afrikanska folket. Vi måste hjälpa Afrika och det afrikanska folket i ett nära och heltäckande partnerskap så att det blir möjligt att skapa fred där det råder konflikter, framåtskridande där det råder fattigdom, hälsa och utbildning där det finns sjukdomar och att skapa något där det inte finns något alls eller mycket lite. På så sätt kan vi försäkra oss om att våra värden och principer även respekteras i vår utrikespolitik. Det portugisiska ordförandeskapet välkomnar den senaste utvecklingen och noterar naturligtvis det massiva stödet från många ledamöter för denna insats, vilket har klargjorts under debatten.
Talmannen
Jag har avslutningsvis fem resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 27 september 2007.
