Säkerhetsåtgärder och förebyggande åtgärder på oljeplattformar till havs i EU * (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om säkerhetsåtgärder och förebyggande åtgärder på oljeplattformar till havs i EU.
Günther Oettinger
Fru talman! Den 20 april var en dyster dag för Mexikanska golfen, för Förenta staterna, ja för hela världen. Industrin och myndigheterna har i exakt fyra veckor nu prövat allt - hittills utan avgörande framgång - för att stoppa det enorma oljeläckaget och minimera miljöskadorna, särskilt vid kusten.
Olyckan har starkt framhävt de risker som är förknippade med anläggningar för olje- och gasförsörjning till havs. Allmänhetens medvetenhet har med rätta ökat, inte endast i Förenta staterna utan även i Europa. EU producerar tillsammans med Norge mer än 200 miljoner ton råolja per år, det mesta från Nordsjön.
Även om borrningen och transporten av olja och gas inte äger rum under lika extrema förhållanden eller på samma djup som i Mexikanska golfen måste vi ändå räkna med att det är möjligt att en olycka inträffar i EU, så att vi är redo. Vi har behöriga organ och mekanismer för att kunna reagera snabbt vid en eventuell olycka.
Vi har Europeiska sjösäkerhetsbyrån, vi har räddningsbåtar, vi har civila skyddsmekanismer, vi har väl fungerande samordning av hjälpåtgärder. Kommissionsledamot Kristalina Georgieva kunde därför i ett tidigt skede erbjuda EU:s hjälp till de pågående åtgärderna i Mexikanska golfen.
Målet måste vara att förebygga, så att vi överhuvudtaget inte ska behöva göra någon större sanering efter en katastrof. Jag har därför tillsammans med kommissionsledamot Janez Potočnik begärt att våra avdelningar ska se över tillämplig EU-lagstiftning. EU:s lagstiftning utgör ramen för säkerhets- och miljöskyddsåtgärderna, både i allmänhet och vid en bestämd olycka.
Genom våra direktiv säkras minimala säkerhetsstandarder för utrustning. De innehåller även minimistandarder för de anställdas hälsa och säkerhet. Vi ska nu se över alla dessa rättsakter för att utröna om de ger en tillräcklig och optimal beredskap för en liknande olycka eller det värsta som kan hända. Det innebär nära samarbete med de nationella tillsynsmyndigheterna, eftersom en stor del av de säkerhetsbestämmelser som styr transport av olja och gas samt hälsoskydd är i medlemsstaternas händer snarare än direkt i våra.
Självfallet kan inget regelverk ge fullständiga garantier. Mycket beror på inställningen och beteendet inom industrins operativa område. Vi har därför all anledning att gå samman: politikerna och industrin måste samarbeta för att se till att den europeiska miljön och allmänheten skyddas så långt som möjligt.
Jag vill betona säkerhet och hållbarhet i transporten av olja och gas vid våra diskussioner med intressenterna. Det är skälet till att jag under den senaste veckan stod värd för ett möte med högt uppsatta tjänstemän från de större energiföretag som verkar i europeiska vatten. Även kommissionsledamot Kristalina Georgieva deltog. I detta tekniskt inriktade möte begärde vi att industrin skulle se till att allt görs för att förhindra liknande olyckor i närheten av den europeiska kusten.
Vi lade fram en lista med frågor som företagen besvarade under de följande dagarna. Vi hade tolv frågor, som med avsikt berörde allt som är viktigt för säkerheten på olje- och gasplattformar samt för havet, kusterna och medlemsstaterna. Jag betraktar mötet med industrin som början på en process som kommer att stärka insynen i industrins verksamhet och främja efterlevnad av reglerna samt tillämpning av bästa praxis.
Vi planerar ett andra möte under de kommande månaderna, när vi har en bättre förståelse av orsakerna till olyckan, för att bedöma läget och för EU:s del dra lärdom av olyckan i Mexikanska golfen.
Vid denna tidpunkt, när orsakerna och omständigheterna ännu inte har analyserats, skulle det vara för tidigt att dra några slutsatser eller efterlysa nya lagstiftningsinitiativ. Om det dock skulle visa sig att det behövs ny lagstiftning kan jag försäkra er om att kommissionen inte kommer att förlora någon tid i att lägga fram lagstiftningsförslag.
Som ni ser arbetas det ständigt på att förhindra liknande tragedier här. Om en liknande olycka trots detta skulle inträffa har vi ett antal åtgärder och mekanismer för att kunna reagera effektivt och utan dröjsmål samt minimera omfattningen av en sådan olycka för medborgarna och miljön i EU.
Jag lämnar gärna en lägesrapport till er om våra planer efter nästa möte.
Bogusław Sonik
Den exploderade plattformen i Mexikanska golfen är historiens största miljökatastrof i sitt slag. Varje dag flödar 800 000 liter råolja ut i golfen, vilket innebär mer än 22 miljoner liter sedan katastrofen tog sin början. Oljefläcken täcker nu över 43 000 kvadratkilometer, vilket är en yta större än Nederländerna.
För tillfället är det vår plikt att uttala vår solidaritet med Förenta staterna och alla tragedins offer, samt se till att vi ger så mycket hjälp som möjligt. Mot bakgrund av denna katastrof är det av vikt att vi omedelbart genomför en särskild bedömning - en detaljerad och långtgående teknisk inspektion av borrplattformar i EU:s territorialvatten. Det bör vara första steget på överstatlig nivå i riktning mot att garantera säkerheten på EU:s hav. Dessutom vill jag fästa uppmärksamheten på att om en liknande olycka skulle inträffa i Östersjön, som är ett slutet hav, skulle det leda till permanent och oåterkallelig ödeläggelse i hela regionen och dess kustområden.
Det är viktigt att all exploatering i EU:s territorialvatten underkastas särskild övervakning samt att den följer de strängaste säkerhetsstandarder och använder de senaste säkerhetssystemen. I detta avseende är det även nödvändigt att utarbeta ett gemensamt gränsöverskridande förfarande för reaktion och samarbete, som omedelbart skulle sättas i verket vid råoljeläckage.
Observatörer i Förenta staterna påpekar att tillstånden för att installera plattformar i Mexikanska golfen i många fall har utfärdats under påtryckningar och i oljeindustrins intressen, på bekostnad av miljön. Det är i detta sammanhang svårt att inte nämna beslutet att bygga Nord Stream, den norra gasledningen, vilket var ett politiskt beslut som inte tog hänsyn till de faror som investeringen kan leda till för Östersjöns ekosystem.
Ställda inför dramatiken i Mexikanska golfen bör anläggningar för utvinning av råolja eller gas aldrig tillåtas utan hundraprocentiga garantier för säkerheten på de berörda haven och oceanerna. Beslut som fattas under påtryckningar från en industrilobby eller politisk lobby får inte tillåtas.
Kriton Arsenis
Herr kommissionsledamot! Ofta räcker det inte att helt enkelt stärka de förebyggande åtgärderna. Den nyligen inträffade explosionen i Mexikanska golfen berörde en plattform som byggdes så sent som 2001. Dess påföljande sänkning har orsakat en av de hittills värsta ekologiska katastroferna. Så här långt, det vill säga 29 dagar efter olyckan, har man inte lyckats stoppa läckaget. Som Bogusław Sonik nämnde flödar mer än 5 000 ton olja varje dag ut i havet.
Denna omfattande förorening inträffar vid en tidpunkt då många arter, av vilka många håller på att försvinna, har sin lektid. Jag syftar på fem av de sju arterna av havssköldpadda, delfiner, ett antal valarter och viktiga havslevande däggdjur. Ofrånkomligen påverkas även människan. Denna explosion, denna olycka inträffade just när området började återhämta sig från de förödande följderna av orkanen Katrina. Olyckan krävde även elva människoliv.
Men Förenta staterna vidtar nu åtgärder. Kongressen röstade 1981 igenom ett moratorium genom vilket oljeborrning till havs förbjöds i 85 procent av kustvattnen kring Förenta staterna. Obamaadministrationen bekräftade moratoriet efter olyckan, trots att den inledningsvis uttalade sig i motsatt riktning. Samtidigt beställs dock fortfarande oljeplattformar, framför allt till Nordsjön. Det finns för närvarande hundratals plattformar till havs som borrar efter både olja och naturgas.
Den nyligen inträffade olyckan i Mexikanska golfen bekräftade verkligen att havsmiljön hotas av utplåning genom oljeplattformarna till havs. I EU-lagstiftningen ingår trots detta inte oljeborrning till havs i tillämpningsområdet för Sevesodirektivet om följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår.
Denna nyligen inträffade katastrof visar att ingen kan garantera att en liknande olycka inte inträffar i EU. Ibland räcker det inte att endast stärka de förebyggande åtgärderna. Obamaadministrationen tvingades till reträtt på grund av katastrofens omfattning. Kanske är tiden kommen för EU att förutom extra förebyggande åtgärder även införa ett moratorium genom vilket oljeborrning till havs i EU:s vatten förbjuds med omedelbar verkan, i linje med USA:s moratorium. Vi måste agera omedelbart, innan en olycka i stil med olyckan i Mexikanska golfen inträffar här.
Corinne Lepage
Fru talman! Genom att plattformen utanför Louisianas kust kollapsade den 22 april orsakades en oljefläck av ofattbara dimensioner. Detta ger upphov till tre viktiga frågor. Det är svårt att begripa att inga system fanns på plats i förväg för att stoppa ett läckage av denna typ och omfattning. Likaså är det svårt att förstå bristen på tillräcklig kontroll från de offentliga myndigheternas sida när det gäller nödvändiga säkerhetssystem som de driftsansvariga ska använda för att undvika risken för föroreningar och risken för att kolväten ska förorena särskilt känsliga eller tätbefolkade områden. För en stund sedan påminde Bogusław Sonik om hur katastrofala följder sådana föroreningar skulle få i exempelvis Östersjön.
I Nordsjön har det redan inträffat minst två allvarliga olyckor på plattformar till havs. Nordsjön är en av de regioner i världen med störst plattformstäthet. Under dessa förhållanden är det absolut nödvändigt att vi granskar läget för att se till att en liknande olycka inte kan inträffa vid vår kust. Vi är glada över att ett sådant initiativ har tagits av kommissionen.
Men vilka åtgärder tänker ni vidta på kort sikt för att förbättra säkerheten och förebygga olyckor på plattformar till havs i våra territorialvatten? Ni talade om minimistandarder, herr kommissionsledamot, men det räcker inte.
Vilka kontrollåtgärder finns på plats för att se till att säkerhetskraven uppfylls helt och hållet? Det räcker inte med säkerhetsföreskrifter på papper. De måste tillämpas och tillämpningen övervakas. Vad tänker ni göra i den riktningen?
Vilka resurser finns på plats för att undvika kustförorening vid en olycka? Det är nog bra med fartyg och civila styrkor, men vad har vi till hands? Är det inte dags att kräva att de driftsansvariga ska ha bestämd teknisk utrustning som kan delas? Är det inte nödvändigt, med tanke på att miljöskador framöver omfattas av EU-lagstiftningen, att upprätta ett lämpligt system för ersättning och därtill hörande finansiella garantier?
Oljebolagen är verksamma på allt större djup, vilket gör det mycket svårt att ingripa när det inträffar en olycka. Detta utgör en risk för havsmiljön. Vilka åtgärder planeras för oljeutvinning på större djup till havs, särskilt längst upp i norr?
Slutligen vill jag komma tillbaka till den fråga som Kriton Arsenis precis tog upp: Är det inte dags att överväga ett förlängt moratorium på samma villkor som Förenta staterna vill införa? Vi vill och vi måste lämna detta oljebaserade samhälle bakom oss. Är det inte dags att göra det?
Isabelle Durant
Fru talman, herr kommissionsledamot! Även jag anser att vi måste se till att industrin slutar spela allsmäktig.
Industriländerna behöver i dag olja mer än någonsin. De borrar i allt de kan och på allt större djup, vilket helt klart ökar olycksrisken. Under senare år har industrin satsat på borrning och utvinning, på bekostnad av säkerheten och miljön. Varje dag under nästan en månad nu har 800 000 liter råolja flödat ut i Mexikanska golfen. Miljöskadorna och de ekonomiska skadorna kommer att bli katastrofala. Jag ser en stor klyfta mellan de enorma summor som satsas på djupare och djupare borrning och de fullkomligt otillräckliga resurser som ägnas åt förebyggande åtgärder i produktionsledet och föregripande av risker.
Som de andra ledamöterna kräver jag flera saker. För det första måste vi genomföra en granskning av alla oljeplattformar för att kontrollera deras skick, deras säkerhetsnivå och om de följer standarderna. Självfallet måste vi även genomföra inspektioner av plattformarna, även om dessa inspektioner är medlemsstaternas ansvar. Dessutom måste kommissionen utöva tillsyn över själva inspektionerna.
Vidare måste vi en gång för alla skydda de bräckligaste ekosystemen. Förutom ert välkomna initiativ att försöka ta reda på hur vi skulle hantera en liknande olycka utanför vår kust, måste EU i detta avseende ta initiativ till att skydda de bräckligaste ekosystemen en gång för alla. Jag syftar exempelvis på Alaska. Vi behöver en internationell konvention enligt samma modell som den om skydd av naturtillgångarna på Antarktis. EU skulle kunna gå i spetsen för denna typ av arbete och denna typ av konvention.
Slutligen utgör detta en mycket bra anledning, om vi fortfarande behövde fler, till att investera mer och snabbare i förnybara energikällor. Vulkanen - jag tänker inte säga namnet eftersom det inte går att uttala - var en fingervisning i fråga om lufttransporten. På samma sätt är denna fruktansvärda olycka en fingervisning i fråga om oljeutvinningen. Det är dags att vi erkänner att dårskapen att tävla i att utvinna olja varsomhelst och till varje pris ligger bakom oss.
Giles Chichester
Fru talman! Jag välkomnar kommissionsledamotens uttalande. Världen följer med förvåning det enorma utflödet av gas och olja från rörledningen som brast i samband med explosionen och katastrofen i Mexikanska golfen och också industrins och de amerikanska myndigheternas till synes bristande förmåga att stoppa läckaget. Vi måste ha tilltro till att de senaste åtgärderna blir framgångsrika.
Som flera kolleger redan har nämnt har vi egen erfarenhet av katastrofer med plattformar i Nordsjön. Jag tänker på Piper Alpha som ett exempel och jag tror att vi har lärt oss en del. Men låt oss komma ihåg att det finns väsentliga skillnader i havsdjupen som man arbetar vid i Mexikanska golfen och i Nordsjön. Låt oss vara försiktiga och låt oss inte ha allt för bråttom med att införa ny lagstiftning. Låt oss först ta reda på vad som inträffade. Låt oss ta reda på om våra aktuella bestämmelser skulle ha förhindrat det från att inträffa här och låt oss försäkra oss om att nya bestämmelser skulle förhindra det.
Olyckor och naturkatastrofer inträffar och vi kan inte förhindra dem. Det måste finnas en gräns för vad vi kan göra för att förebygga dem. Jag har en sista tanke som jag vill framföra när vi talar om relativa risker: olyckor som den här sätter kärnkraftens relativa säkerhet i ett nytt perspektiv.
Elie Hoarau
Fru talman! Läckan från oljeplattformen i Mexikanska golfen är en verklig katastrof, både miljömässigt och ekonomiskt. Det fanns tydligen en del oegentligheter när USA:s inrikesdepartement beviljade tillstånd till borrningen. Ansvarslösheten är oförlåtlig, konsekvenserna är oberäkneliga och påverkar inte bara USA.
Vi vet att länder runt om i världen beviljar hundratals tillstånd till offshoreborrningar och om alla tillstånd skulle beviljas lika lättvindigt skulle hela världen stå inför allvarliga problem. Som ledamot för en region i Europas yttersta randområden och för utomeuropeiska länder och territorier som består nästan enbart av öar - totalt närmare 130 stycken fördelade över tre kontinenter - är jag mycket oroad över våra öar när de ställs inför projekt för utvinning av offshoreolja. Det är därför mycket viktigt att Europeiska unionen, som måste statuera exempel, med största allvar ser över säkerhetsåtgärderna och de förebyggande åtgärderna på de egna oljeplattformarna ute till havs.
Vidare anses oljespill i havet genom olyckor eller vid drift - inte nödvändigtvis orsakade av europeiska aktörer - uppgå till flera tusentals ton per år. Är inte tiden inne för Europeiska unionen att ta initiativ till en obestridd vetenskaplig myndighet med ansvar för tillsyn över offshoreplattformar, som skulle inrättas i form av en internationell myndighet?
Efter Köpenhamn och som förberedelse inför Cancún bör Europeiska unionen med stolthet främja en verklig global styrning för att söka efter, skydda och exploatera djuphavsresurser.
Hans-Peter Martin
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Som granne till ”Schwäbiska sjön” vill jag uppmana er att ta olyckan och katastrofen i den Mexikanska golfen lika allvarligt som om den hade inträffat i vår egen Bodensjö. Ni skulle då inte längre ha något dricksvatten och i min hemstad skulle inga fler festivaler äga rum, något som skulle få dramatiska konsekvenser och mycket mer därtill.
Vad betyder det? Är ni säkra på att oljeplattformar långt ifrån oss - alltså i Nordsjön och i Östersjön - verkligen kan stå emot de nya stormförhållanden som vi måste räkna med i samband med klimatförändringarna? Är ni säkra på att Europeiska sjösäkerhetsbyrån har lämplig utrustning? Ni talade om god samordning. Vi har redan ofta upplevt att radiokontakten mellan olika länder inte fungerar. Är det åtgärdat innan ett allvarligt tillbud inträffar? När något faktiskt inträffar, hur ser rättsläget ut för processer mot oljebolagen? Skulle en riskfond kanske vara till nytta i sammanhanget?
Till sist, är ni medvetna om att de amerikanska tillsynsmyndigheterna var alltför nära kopplade till oljeindustrin? Kan ni utesluta att vi har samma problem på europeisk nivå? Villkoret bör inte vara att ”ni kan göra allt förutom ...”.
Elena Oana Antonescu
(RO) Jag välkomnar också kommissionens initiativ. Jag anser att det är viktigt att vi diskuterar frågan även om olyckan inte inträffade i ett område som lyder under jurisdiktionen i en av Europeiska unionens medlemsstater.
Det finns för närvarande ett mycket stort antal plattformar i medlemsstaternas territorialvatten, som utvinner olja. Verksamheten förväntas öka samtidigt som Internationella energiorganet beräknar att vi endast känner till 5 procent av havens oljereserver. Det är viktigt att vi lär oss det vi måste från katastrofen i Mexikanska golfen och hur situationen ser ut i haven där liknande produktionsverksamhet utförs i EU:s medlemsstater. Vid behov måste vi också vidta ytterligare åtgärder såväl för att öka de anställdas säkerhet på plattformarna som för att förebygga olyckor med förödande konsekvenser för Europas sårbara regioner.
Av Deepwater Horizon-katastrofen och av tidigare erfarenheter måste vi lära oss att mycket noggrant utreda hur tillstånd till verksamheten beviljas och hur nuvarande tillståndsförfaranden tillämpas. Vi måste se till att företagen inte kan undgå ansvar. Ett företag som ingår ett avtal som innebär en viss risk, som måste hanteras med särskilda säkerhetsåtgärder, och som kan generera enorma vinster måste också vara berett att axla sitt ansvar vid eventuell olycka.
Om ni har följt utredningen av katastrofen i USA ser ni att en kedja avtalsrelationer upprättades mellan olika företag som därmed kan vältra över ansvaret på varandra samtidigt som oljan fortsätter att spruta ut i havet. Vi kan inte acceptera en liknande situation här. Det är därför vi måste titta närmare på lagstiftningen inom området och förbättra den rättsliga ramen så att vi kan se till att minska riskerna för att en liknande olycka inträffar.
Tidigare erfarenheter visar att enorma mänskliga och miljömässiga förluster uppstår efter olyckor och ansvarsutredningarna kan ta flera år. Kommissionen måste se till att lagstiftningen för att utvinna oljeresurser under säkra förhållanden inte innehåller alltför vaga bestämmelser och bedöma hur lagstiftningen ska ändras för att minska möjligheten att undandra sig ansvar.
Marek Józef Gróbarczyk
(PL) Katastrofen i Mexikanska golfen är ett exempel som tvingar oss att noga tänka igenom investeringsprojekten som pågår i Europeiska unionen. Jag talar om gasledningen i Östersjön, som byggs trots Europaparlamentets rekommendationer.
Gasen hämtas från ryska Stockmanfältet i Barents hav. Enligt projektet planeras 24 miljarder kubikmeter gas utvinnas i ett första skede, som sedan kommer att ökas till 68 miljarder. För att få ut den mängden gas måste många hål borras under mycket kort tid. Det blir omöjligt att stoppa flödet av 148 000 ton metan, för det finns inga ventiler eller transitstationer. Skador på ledningen kommer inte att innebära att den stängs av. Gas kommer att fortsätta strömma ut tills felet är åtgärdat, för om vatten kommer in i ledningen skulle den lamslås helt. Jag vill därför uppmana kommissionen att genomföra en noggrann analys av riskerna som utvecklingen av sådana projekt innebär.
Paul Rübig
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Debatten kommer lägligt. Vi har ännu inte löst problemen i Mexikanska golfen och vi vet heller inte var nästa problem uppstår.
Det föranleder min första fråga. Hur kan Europa just nu bidra med sakkunskap - det gemensamma forskningscentrumet eller olika andra organ som vi har - så att vi gemensamt kan lösa katastrofen i Mexikanska golfen så fort och effektivt som möjligt? Genom att minska koldioxidutsläppen med 20 procent och i stället använda förnybara energikällor har Europeiska unionen slagit in på rätt väg och vi kan uppnå väldigt mycket genom högre effektivitet. Tror ni att vi till exempel skulle kunna inleda nya initiativ med Norge inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet?
Saïd El Khadraoui
(NL) Precis som andra talare är jag oerhört skakad över att hundratusentals liter råolja strömmar ut i havet sedan flera veckor utan att vi kan stoppa det. Jag är också oerhört skakad över de enorma skador som orsakas och över att det aktuella företaget - BP - hela tiden tonar ner saken. Vi måste inse fakta och vi har inte ens kunnat bedöma alla långsiktiga konsekvenser.
Det är därför mycket viktigt att vi snarare på europeisk än på nationell nivå vidtar de åtgärder som krävs för att sådana händelser inte ska kunna inträffa i framtiden. Vi måste då koncentrera oss på rättsliga och tekniska aspekter genom att införa nödvändiga säkerhetssystem. Det har naturligtvis sitt pris, men kostnaderna för att inte göra någonting alls är mycket högre.
Vi var tidigare världsledande när vi krävde dubbla skrov på oljetankfartyg. Jag anser att vi även här måste gå i spetsen och statuera gott exempel.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot Oettinger! Som ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och skuggföredragande för biologisk mångfald påverkar katastrofen mig personligen. Många liv som kunde ha räddats har förstörts. Någon har sagt det tidigare i dag, men sanningen är att olyckor inträffar trots alla säkerhetsåtgärder eftersom de förebyggande åtgärderna är begränsade.
Men olyckor inträffar inte endast på oljeplattformar - kärnkraftverk är heller inte skyddade mot tillbud och olyckor. I Österrike säger vi: ”Måste något alltid hända innan något händer?” Med andra ord, måste en olycka alltid inträffa innan vi lär oss något? Oljekatastrofen bör få oss alla att fundera över om avskaffandet av kärnkraften inte vore en framtida väg för Europa. Vi bör också koncentrera all vår mentala energi och våra finansiella resurser för att investera i förnybar energi.
Seán Kelly
(GA) Fru talman! Det är bra att vi diskuterar den här viktiga frågan, men i slutet av dagen vet jag inte vad vi har fått ut av våra diskussioner eller hur vi kan påverka stora företag - oljebolagen som äger oljekällorna som har förorsakat skadan och katastrofen.
Samtidigt bör kommissionen berömmas för sina rekommendationer om att åtgärder bör vidtas för att se till att samma sak inte inträffar i vårt eget område. Men om det finns en sak vi bör lära oss från katastrofen, är det att vi är i desperat behov av att få tillgång till andra energikällor i vårt eget område, särskilt naturenergi som vind- och solenergi. Ju snabbare vi inser det, desto bättre för alla. Om vi inte lyckas med det kommer oljebolagen att dra sig ännu längre ut i haven för att borra efter olja, och skador och katastrofer som den här kommer att inträffa inte bara en gång, utan flera gånger. Det får inte hända.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Vi stödjer investeringarna som har gjorts i Europas energiinfrastruktur, men endast om de garanterar full säkerhet för bygg- och produktionsverksamheter. Jag vill också ta tillfället i akt och uppmana till att projekt, som innebär utvinning under vatten eller transport av kolväten, endast genomförs efter noggrann utredning av miljökonsekvenserna.
Jag har vid ett flertal tillfällen uppmanat till att europeiska centrum för beredskap inför sjöolyckor inrättas i varje medlemsstat som har tillträde till havet. Den här typen av olyckor ingår också i den kategorin. Sist men inte minst bör alla bolag som driver verksamhet under vatten för att utvinna och transportera kolväten kunna ställa garantier och ha försäkringar som betalar skadorna om olyckor skulle inträffa.
Zigmantas Balčytis
(LT) Jag tror att hela världen ser med oro på den fortsatta utvecklingen av händelserna i Mexikanska golfen. Ingen kunde föreställa sig eller förutse att ett så stort land som USA, världens ledande nation, inte skulle kunna hantera en situation som man först trodde kunde hanteras. Jag anser att vi i Europa också bidrar med avsevärda medel och mänskliga resurser för att lösa problemen med klimatförändringarna. Men naturen har sina egna lagar. Jag anser att det är mycket bra att vi kan lära oss från andras misstag, men återigen vill jag påminna er om problemen med gasledningen i Östersjön. Jag tror att vi i Europa kommer att få bära det politiska ansvaret för exploateringen av gasledningen och därför vill jag uppmana kommissionsledamoten att se till att vi än en gång ser över villkoren för exploatering av gasprojektet. Jag välkomnar också möjligheten och viljan att stärka Europas egna räddningstjänster.
Günther Oettinger
Fru talman, ärade ledamöter! Precis som ni är jag skakad, inte endast i min roll som kommissionsledamot utan också som medborgare, när jag ser hur naturen påverkas och förstörs för många år framöver.
Även om vi är skakade måste vi hålla oss lugna och huvudet kallt, eftersom frenetisk aktivitet och hysteri inte är på sin plats här. Vi känner fortfarande inte till den exakta orsaken till olyckan i Mexikanska golfen. Var det ett tekniskt fel? Var det den mänskliga faktorn? Jag är övertygad om att den amerikanska regeringen och allmänheten söker en ingående förklaring på samma sätt som vi här i Europa har intresse av att klarlägga orsakerna.
Jag tror också att människorna i USA är lika skakade som vi och förväntar sig att man drar grundlig lärdom av konsekvenserna. I det avseendet har jag förtroende för USA som industrination samt för amerikansk kunskap och demokrati.
För det andra måste vi gå ifrån oljan. Men det är tydligt att vi har följt oljevägen under flera generationer och det gäller industriländerna i Europa i synnerhet. Våra medborgare har långt över 200 miljoner bilar - och det är vi alla, både ni och jag, som kör dem. Jag kör mycket och jag flyger också ofta i tjänsten. Till helgen kommer flera hundra tusen människor att flyga söderut igen för att tillbringa pingsten på Mallorca. När det gäller Grekland och Spanien menar man att endast turismen kan lösa den ekonomiska krisen och det innebär fler flygresor till Aten, Palma, Marbella och andra destinationer. Alla konsumerar vi olja - både ni och jag. Jag har känslan av att inte ens den här förnäma kammaren är byggd energivänligt. Det finns fler neonlampor än parlamentsledamöter här i kväll. Det är därför jag tror att vi helt enkelt måste inse att vi fortfarande behöver många år med hög oljekonsumtion, men att vi ändå måste vara mycket ambitiösa när vi försöker gå ifrån oljan, med målet 20 procent förnybara energikällor inom tio år.
Vi förbereder ”färdplan 2050” och vi kommer att lägga fram olika alternativ under året. Sakkunniga menar att vi om fyrtio år kan erhålla 80 procent av vårt energibehov från andra källor än fossila bränslen och således från andra källor än olja. ”Elektromobilitet” är ett alternativ, men det kommer att dröja flera år innan de flesta fordonen blir eldrivna och under tiden drivs de med olja i form av diesel och bensin.
Det står klart att borrning efter olja i Nordsjön eller i Mexikanska golfen utgör ett försök att minska vårt beroende av ett antal länder. Utan borrning, utan våra egna fyndigheter skulle vårt beroende av OPEC-länderna och av länder som inte alltid kännetecknas av demokrati vara ännu större än det är i dag.
Men det finns en avgörande skillnad: i Nordsjön borrar man mellan 150 och 200 meter djupt, samtidigt som man i Mexikanska golfen borrar mellan 3 000 och 4 000 meter djupt, vilket äventyrar säkerheten i högre grad. Bemannade ubåtar kan gå mellan 150 och 200 meter djupt. I Mexikanska golfen befinner sig människan i princip långt från farokällan, långt från den tekniska säkerheten.
Jag har också förtroende för våra medlemsstater. Vi har all anledning att ha förtroende för våra nationella myndigheter och våra tekniska team i Storbritannien, Tyskland, Norge och Danmark. Genom nuvarande partnerskap mellan Europeiska unionen, vår myndighet (Europeiska sjösäkerhetsbyrån - EMSA) och de nationella säkerhetsgrupperna har vi en utmärkt och hög nivå på säkerhetssamarbetet mellan Europeiska unionen och våra angränsande medlemsstater.
När det gäller Nord Stream var vi naturligtvis också tvungna att utreda säkerhetsfrågan. Det innebar komplicerade säkerhets- och godkännandeförfaranden som alla genomfördes och jag vill tydligt framhålla att Nord Stream troligen kommer att bli världens modernaste och säkraste gasledning. Även här finns en avgörande skillnad: om det skulle inträffa ett problem i gasledningen, kan gasen stoppas vid källan eller vid kusten. Nord Stream kan inte jämföras med det som händer i Mexikanska golfen.
Vi kommer till slut att tvingas bort från oljan, men vi kommer att behöva flera decennier för det. Politiker och samhället i övrigt - alla måste vi slå in på den vägen. På vägen dit och under tiden måste vi se till att våra säkerhetsnormer, lagar och riktlinjer samt vår säkerhetspersonal når högsta nivå. Vi har ställt de relevanta frågorna. Till hösten när vi vet orsakerna, när vi har svaren, när vi har frågat ut våra energibolag, då kommer vi gärna med mer information. Jag är övertygad om att energibolagen väl inser situationens allvar.
Jag vill nämna en sista punkt. Det finns redan riktlinjer för skadeståndsansvar. Ingen av parterna i USA ifrågasätter det. När det är klarlagt vem som bär skulden kommer parten i fråga att få betala skadestånd och vi kan redan se att det kommer att uppgå till miljarder. Enligt vår europeiska miljölagstiftning och också enligt våra nationella miljöbestämmelser är frågan om ansvar, om att orsaka skada och om straffskadestånd tydlig. Även detta kommer att stärka försiktighetsprincipen när det gäller säkerhet.
Jag utgår ifrån att vi om några veckor kommer att veta om vi i Europa har någon anledning att agera rättsligt eller tekniskt, och vi kommer då gärna att rapportera till parlamentet. Era ord tyder också på hur viktigt det är för er, oavsett partitillhörighet, att vidta förebyggande åtgärder och handla försiktigt i frågan snarare än att reagera när en katastrof har inträffat. Det är så vi arbetar i kommissionen.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
András Gyürk  
Efter katastrofen med oljeriggen på djupt vatten nära USA:s kust är det tillrådligt att även vi drar vissa lärdomar. Först och främst bör vi konstatera att även om djuphavsborrning omfattar toppmodern industriell teknik är det ingen riskfri verksamhet. Vi bör också entydigt klarlägga att ökningen av privata investeringar inom oljesektorn inte behöver innebära att politiska beslutsfattare avstått från rätten att strama upp miljölagstiftningen. Oljekatastrofen i Förenta staterna är ett lämpligt tillfälle för EU att granska sina egna säkerhetsbestämmelser. Dessa är fortfarande alltför allmänna. Låt oss bara reflektera över direktivet om miljökonsekvensbeskrivningar eller konventionen om arbetarskydd. Granskningen motiveras ytterligare av det faktum att de regler som är något mer specifika är mer inriktade på åtgärder att vidta efter att en katastrof har inträffat. Överväganden som avser förebyggande åtgärder har därför hamnat i bakgrunden. Av erfarenheterna från exemplet i USA behöver vi tydligt beskriva de ansvarsområden som åligger oljekällornas ägare och operatörer samt tillsynsmyndigheter. Branschspecifika bestämmelser och frivilliga åtaganden från företag utgör ingen uppmuntrande lösning. Det är helt uppenbart att det krävs lagligt fastställda säkerhetsgarantier.
