Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Ennen kuin aloitan, haluaisin välittää puhemiehen anteeksipyynnön siitä, ettei hän ole paikalla. Hän on Irlannissa hoitamassa henkilökohtaisia asioitaan.

Puhemies.
Puheenjohtajakokouksen torstaina 19. syyskuuta 2002 pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 110 ja 110 a artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. Siihen on ehdotettu seuraavaa muutosta:
Keskiviikko:
Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto on esittänyt pyynnön, että neuvoston ja komission Lähi-itää koskevat julkilausumat siirretään esityslistalla aikaisemmaksi.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ehdotus on minusta järkevä. Jokainen ryhmäni tekemisiä seuraava tietää, kuinka tärkeänä pidämme kansainvälistä rikostuomioistuinta, mutta Ramallahin viimeaikaisten tapahtumien, palestiinalaishallinnon päämajan pommitusten ja piiritysten jälkeen Lähi-idän tilanteen on oltava selvästi etusijalla. Äsken mainitsemanne ehdotus, nimittäin se, että aloitamme keskiviikkoiltapäivänä Lähi-itää koskevilla julkilausumilla, on siksi erittäin kannatettava.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni on samaa mieltä GUE/NGL-ryhmän ehdottamasta esityslistan muutoksesta. Meneillään olevien tapahtumien vakavuuden vuoksi haluaisin kuitenkin ensinnäkin lisätä, että tuemme YUTP:n korkean edustajan Solanan 20. syyskuuta antamaa julkilausumaa. Toiseksi pyydän teitä välittämään parlamentin puolesta huhtikuussa hyväksytyn päätöslauselman, koska asiasta ei ole nyt tarkoitus antaa päätöslauselmaa. Kolmanneksi: kaksi Brokin mietintöön esitettyä Lähi-idän tilannetta koskevaa lupaavaa tarkistusta pitäisi ryhmäni mielestä tässä tilanteessa peruuttaa.

Puhemies.
Panen muistiin huhtikuussa hyväksyttyä päätöslauselmaa koskevan huomautuksenne.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan vain ryhmäni puolesta sanoa, että suhtaudumme myönteisesti esityslistan muutokseen, ja uskomme sen sitä paitsi mahdollistavan Tanskan ulkoministerin läsnäolon keskustelussa, mikä tarkoittaa sitä, että neuvoston edustaja osallistuu keskusteluun.
Yhdyn siihen, mitä jäsen Barón Crespo sanoi päätöslauselmasta, yhdyn YUTP:n korkeaa edustajaa koskeviin huomautuksiin ja totean, että Brokin mietinnössä on useita sellaisia kohtia, joista käy ilmi parlamentin kanta Lähi-idän tilanteesta.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että kannatan jäsen Wurtzin ehdotusta. Kun kaikki ovat yksimielisiä, minulla ei ole muuta lisättävää.

Marinos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten aikaisemmin sanoin, joku on kirjoittanut lauseen ?Chypre appartient aux Turcs? (Kypros kuuluu turkkilaisille) työhuoneeni ulkopuolella olevalle ilmoitustaululle, jossa on erilaisia julisteita. Minulla on tässä siitä kopio, jonka voin antaa teille. Arvoisa puhemies, minua vartioi Kreikassa poliisin terrorisminvastainen osasto, koska minua pidetään kreikkalaisten terroristien mahdollisena kohteena. Täällä Strasbourgissa pidän tätä lausetta epäsuorana uhkauksena, koska olen EU:n ja Kyproksen välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan varapuheenjohtaja. Tämän kokoonpanon varapuheenjohtajana ja kreikkalaisena Euroopan parlamentin jäsenenä tietenkin kannatan Kyproksen liittymistä Euroopan unioniin Turkin reaktiosta huolimatta - Turkin armeijahan on miehittänyt jo 40 prosenttia saaresta.
Nyt vain mietin, miten voisin suojautua uhalta, joka tämä tapaus epäilemättä on...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Jos toimitatte todistuskappaleen asiasta vastaavaan yksikköön, se lähetetään edelleen parlamentin turvallisuuspalvelujen tutkittavaksi.

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toimitin komission tutkinta- ja kurinpitotoimistostaan laatiman kertomuksen istuntopalvelujen osastoon. Siinä esitetään pöyristyttäviä väitteitä komission kykenemättömyydestä käsitellä omia asioitaan, saati sitten eurooppalaisten ihmisten asioita.
Viiden viime vuoden aikana yksityishenkilöitä vastaan on käynnistetty 40 toimenpidettä; näiden henkilöiden on todettu syyllistyneen yhteensä 48 rikkomukseen. Viiden viime vuoden aikana on irtisanottu ainoastaan yksi henkilö huolimatta kyseisessä kertomuksessa ilmoitetuista tapauksista, joita ovat raiskaus, petos, lapsipornografia, varojen väärinkäyttö, häirintä, varkaus, väärentäminen, lyöminen ja haavoittaminen, siveetön käyttäytyminen, aggressiivinen käyttäytyminen, korruptio sekä eturistiriidat. Komission oman kurinpitomenettelyssä ei selvästikään pystytä toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä sellaisia työntekijöitä vastaan, jotka ovat syyllistyneet törkeisiin rikkomuksiin ja joissakin tapauksessa myös rikoksiin.
Parlamentin on syytä tietää, että tämän epäonnistumisen aiheuttaneet henkilöt ovat itse joutuneet pois virastaan. Mitä uusia välittömiä toimenpiteitä toteutetaan menettelyn parantamiseksi ja millaisiin poliisitoimiin näiden rikkomusten vuoksi on ryhdytty viiden viime vuoden aikana? Pyydän teitä välittämään asian puheenjohtaja Prodin käsiteltäväksi mahdollisimman pian.
(Suosionosoituksia oikealta)

Puhemies.
Huomautuksenne on pantu merkille, meillä on asiakirjanne, ja välitämme sen puheenjohtaja Prodille.

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Jäsen Heaton-Harrisin puhe oli tämänaamuisessa The Times -lehdessä, mikä on hyvä asia, sillä se tarkoittaa, että voin vastata siihen nyt.
Olen tarkistanut hänen tietonsa komission kanssa. Komissio toteaa 29. heinäkuuta 2002 päivätyssä hallinnollisessa tiedotteessaan, että vuoden 1998 jälkeen on käsitelty 49 - eikä 50 - kurinpitoasiaa. Niistä yhdeksän johti irtisanomiseen - ei yksi. Yksi irtisanominen johtui epäpätevyydestä, kahdeksan vakavista kurinpitosäännösten rikkomuksista, ja 32 muusta tapauksesta langetettiin useita rangaistuksia. Ainoastaan kahdeksan kaiken kaikkiaan 49 tapauksesta ei johtanut tuomitsemiseen. Jäsen Heaton-Harrisin tiedot olivat näin ollen vääriä. Tiedän, että olemme eri mieltä joistakin komission uudistukseen liittyvistä asioista, mutta meidän pitäisi pystyä perustamaan keskustelumme faktoihin eikä fiktioon.
(Suosionosoituksia vasemmalta)

Corbey (PSE).
Euroopasta ja sen kansalaisista on keskusteltu paljon. Sain taannoin valituksen hollantilaisilta kansalaisilta, jotka asuvat Bellingwoldessa, Alankomaiden ja Saksan rajalla sijaitsevassa kylässä. Valitus koski Saksan hallituksen aivan rajan tuntumaan rakennuttamia tuulimyllyjä, joiden ansiosta Saksaan virtaa vihreää sähköä mutta hollantilainen kylä kärsii saasteesta. Hollantilaiset halusivat esittää tästä valituksen Euroopan komissiolle. Komission Internet-sivuston mukaan jokainen kansalainen voi turvautua Eurojustiin - järjestelmään, joka tarjoaa apua ja neuvoja ihmisille yhteisön lainsäädännön soveltamiseen liittyvissä oikeudellisissa ongelmissa.
Internet-sivustollaan komissio lupaa, että oikeusneuvojien verkosto on valmiina antamaan maksutonta oikeusapua eri jäsenvaltioissa. Se on loistava lupaus, mutta se ei valitettavasti pidä paikkaansa Alankomaissa. Siellä ei ole ketään valmiustilassa. Komission Haagin edustustossa on itse asiassa odotettu oikeusasiantuntijan nimittämistä jo vuosia. Ennen sitä hollantilaiset eivät saa minkäänlaista oikeusneuvontaa valitusasioissa; heitä vain neuvotaan paikasta toiseen.
Arvoisa puhemies, kehotamme teitä käsittelemään asiaa komission kanssa mahdollisimman pian. Se koskee käytännön erityisongelmaa, jonka EU:n kansalaiset kohtaavat vaatiessaan oikeuksiaan. Ei ole hyväksyttävää, ettei hollantilaisella kylällä ole käytännössä oikeuskeinoja torjua saksalaisten tuulimyllyjen aiheuttamaa saastumista.

Puhemies.
Välitämme huomautuksenne komissiolle.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jälleen kerran Israelin valtio yrittää musertaa Palestiinan kansan ja eliminoida sen johtajat. Jälleen kerran Yhdysvallat ja Euroopan unioni antavat näille rikoksille hiljaisen hyväksyntänsä presidentti Arafatin tuskaisista vetoomuksista huolimatta.
Puheenjohtajavaltio Tanska vain kuvailee tätä tuhoisaa iskua turhaksi, ja Kreikan ulkoasiainministeriön edustaja on neuvonut palestiinalaishallintoa järjestämään uudelleen turvallisuuspalvelunsa ja eristämään ääriainekset. Samalla Euroopan unioni lähettää edelleen varoja ja myy aseita Israelille huolimatta kumppanuuden lakkauttamista koskevasta Euroopan parlamentin päätöslauselmasta.
Sankarilliset palestiinalaiset tietävät, ettei yksikään ulkomaan hallitus tue heidän taisteluaan vapaan kotimaan puolesta. He saavat voimansa ruohonjuuritason tuesta. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuinka kauan Euroopan unionin hallitukset vielä kieltäytyvät kuuntelemasta tavallista kansaa? Kuinka kauan ne kieltäytyvät tekemästä eroa rikollisten ja uhrien välillä, kun on päivänselvää, että väkivalta johtuu Israelin miehityksestä?

Puhemies.
Lähi-idän tilanteesta keskustellaan keskiviikkona.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Kuten tiedätte, parlamentin työjärjestyksen 2 artiklassa todetaan, että Euroopan parlamentin jäsenet ovat edustajantoimessaan itsenäiset. Heitä eivät sido mitkään ohjeet, eivätkä he saa ottaa vastaan sitovia toimintaohjeita. Olen kuullut luotettavasta lähteestä, että kalastusministerien Pesca-ryhmä piti kokouksen Portugalissa 15. syyskuuta 2002 tai siinä paikkeilla. Siellä tapasivat siis Espanjan, Ranskan, Kreikan, Irlannin, Italian ja Portugalin kalastusministerit. Olen lisäksi kuullut, että kokouksessa keskusteltiin kolmesta Euroopan parlamentin mietintöluonnoksesta: yhdestä jäsen Jové Peresin ja kahdesta jäsen Varela Suanzes-Carpegnan mietintöluonnoksesta. Jos tämä pitää paikkansa, se on minusta mitä törkein yritys loukata parlamentin jäsenten itsenäisyyttä heidän hoitaessaan esittelijän tehtävää. Pyydän teitä saattamaan neuvoston puheenjohtajavaltion tietoon, ettei tällainen neuvoston osastojen käytös ole hyväksyttävää, ja kehotan kalatalousvaliokuntamme puheenjohtajaa pyytämään, että hänen esittelijänsä varmistavat, että he hoitavat parlamentin esittelijän tehtävää itsenäisesti.

Puhemies.
On pikemminkin imartelevaa, että neuvosto suhtautuu mietintöihimme niin vakavasti ja haluaa keskustella niistä tällä tavoin.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, tämän istunnon esityslistalla on neljä talous- ja raha-asioiden valiokunnan valmistelemaa lainsäädäntöä koskevaa mietintöä: yksi Kaupin, yksi Torres Marquesin ja kaksi Lullingin mietintöä. Näitä mietintöjä käsitellään ilman keskustelua, ja on totta, että ne ovat melko teknisiä asiakirjoja, jotka eivät ehkä siksi ole poliittisesti kovinkaan ?seksikkäitä? aiheita, jos saan käyttää tätä ilmaisua.
Minusta on kuitenkin outoa, että Euroopan parlamentti antaa niin vähän arvoa omalle lainsäädäntötyölleen. Miten voimme odottaa valmistelukunnan antavan meille koskaan lisää oikeuksia ja mahdollisuuksia lainsäädäntöön osallistuvana elimenä, kun olemme niin nopeita hankkiutumaan eroon omasta lainsäädäntötyöstämme?
Puhemies.
Olen samaa mieltä, mutta yksikään poliittinen ryhmä ei ole pyytänyt asiasta keskustelua, vaikka niillä on siihen mahdollisuus. Tämä voidaan tulkita myös siten, että parlamentti on niin vaikuttunut talous- ja raha-asioiden valiokunnan työstä, että luotamme siihen täysin.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten koko parlamentti varmasti tietää, Sisilian edustalla tapahtui äskettäin taas yksi sydäntä särkevä tragedia, jossa 14 kolmansista maista kotoisin olevaa maahanmuuttajaa hukkui pudottuaan mereen heitä kuljettavasta aluksesta. Muutama päivä sitten eräs toinen Sisilian edustalla tapahtunut haaksirikko vaati 36:n kolmannen maan kansalaisen hengen. Viime kuukausina on ollut jo satoja uhreja; tämä on pieni, hiljainen ja traaginen joukkotuho.
Italian sisäasiainministeri Pisanu pyytää unionilta apua huolimatta siitä, että Berlusconin hallitus - uskallammeko sanoa - osoittaa humanitaarisuuttaan, sivistystään ja solidaarisuuttaan tämän tragedian johdosta lailla, jossa määrätään rajojen sulkemisesta ja digitaalisen sormenjälkijärjestelmän käyttöönotosta. Mekin pyydämme Eurooppaa auttamaan, mutta emme rannikkojen linnoittamisessa. Eurooppa voisi mielestäni määrittää erityiskeinoja ja -toimia epätoivon ja köyhyyden vähentämiseksi niissä valtioissa, joista pakenee päivittäin tuhansia pohjoisafrikkalaisia.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, saanko palata hetkeksi vastaukseenne? Olette tietenkin oikeassa sanoessanne, ettei yksikään poliittinen ryhmä ei ole pyytänyt keskustelua mainitsemistani mietinnöistä.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että puheenjohtajakokouksen pitäisi ottaa ainakin direktiivi- tai asetusluonnoksia koskevat mietinnöt automaattisesti parlamentin esityslistalle. Olemme lainsäädäntövallan käyttäjiä - emme voi suoda itsellemme sitä nautintoa, että saamme laadittua lainsäädäntöä koskevia mietintöjä keskustelematta niistä parlamentissa, koska tällainen on käytännössä salaista lainsäädäntöä.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Olen eri mieltä ystäväni ja kollegani Goebbelsin kanssa. Meidän on tehtävä aiempaa selvempi ero tärkeiden ja vähemmän tärkeiden asioiden välillä. Meidän on vahvistettava ne aiheet, joista on keskusteltava, koska olemme niistä eri mieltä ja koska meidän on jatkettava niihin liittyvien seikkojen tutkimista, ja ne aiheet, joissa voidaan soveltaa yksinkertaistettua menettelyä, koska olemme yksimielisiä.
Voimme tehdä näin jäsen Goebbelsin tarkoittamassa menettelyssä. Keskustelu järjestetään, mikäli yksi poliittinen ryhmä pyytää sitä. Suoraan sanoen, ellei yksikään ryhmä - edes jäsen Goebbelsin oma ryhmä - ole vakuuttunut siitä, että keskustelu kannattaa järjestää, asia voidaan silloin selvästikin jättää valiokunnalle, jonka kokoukset ovat julkisia. Näin täysistunnossa voidaan käyttää enemmän aikaa tärkeiden asioiden käsittelyyn. Tällä tavoin meidän pitäisi ilman muuta toimia.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, koska jäsen Heaton-Harrisilla on ilmeisesti käytössään vääriä numerotietoja, haluaisin vain pikaisesti toistaa, mitä jäsen van Hulten äsken sanoi: yhdeksän työntekijää sanottiin irti. Haluan huomauttaa jäsen Heaton-Harrisille, että kahdeksaa tapausta nimitettiin teknisistä syistä virasta poistamiseksi (removal) ja vain yhtä irtisanomiseksi (dismissal). Pyydän, että näissä asioissa ollaan tarkkoja.
Toivon, että Heaton-Harris ja muut parlamentin jäsenet lopettaisivat tämän komission vastaisen likaisen pelin eivätkä takertuisi epäoleellisiin seikkoihin selvittäessään asioitaan komission ja komission jäsenen Kinnockin kanssa.

Kuhne (PSE).
Arvoisa puhemies, voin täydentää kollegojeni van Hultenin ja Swobodan sanoja, sillä minulla oli viime viikolla tilaisuus lukea tämä kurinpitotoimia koskeva komission kertomus, koska eräs brittitoimittaja halusi haastatella minua siitä. Joitakin parlamentin jäseniä saattaa kiinnostaa, että tämä naistoimittaja oli jäsen Heaton-Harrisin entinen avustaja.
Voin lisätä Swobodan ja van Hultenin puheenvuoroihin vain yhden asian. Jäsen Heaton-Harris kysyi äsken, mitä komissio aikoo tehdä tiedottaakseen asioista lainvalvontaviranomaisille. Tämä toimittaja esitti minulle saman kysymyksen. Vastasin siihen kysymällä, eikö kaikissa Euroopan valtioissa, kuten ainakin kotimaassani, ole sellainen käytäntö, että kurinpitomenettely käynnistetään vasta sitten, kun lainvalvontaviranomaiset ja asiasta vastaavat tuomioistuimet ovat tehneet päätöksen syytteeseenpanosta. Tästä syystä ihmettelen, esittikö jäsen Heaton-Harris asiat oikeassa järjestyksessä.
Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, yhteisön toimielimet ovat omaksumassa kansallisten hallitusten asenteen ja tekemässä siitä näin ollen yleisen käytännön. Ne luopuvat julkisista palveluista ja yksityistävät niitä järjestelmällisesti yksityisiä etuja palvelemaan. Tällainen menettelytapa on taantumuksellinen, eikä sitä voida hyväksyä ensinnäkään käyttäjien näkökulmasta, kun kunnolliset julkiset palvelut ovat täysin ristiriidassa taloudellisen voiton tavoittelun kanssa, mistä ovat osoituksena Ison-Britannian traagiset junaonnettomuudet ja Sveitsissä tapahtunut järkyttävä lento-onnettomuus. Yksityistämispolitiikkaa käytetään myös tekosyynä hyökätä työntekijöiden oikeuksia vastaan. Ranskassa Électricité de Francen (EDF) ja Gaz de Francen (GDF) johtohenkilöt valmistelevat pääomansa siirtoa osakemarkkinoille ja tarkistavat samalla eläkejärjestelmiään lisäämällä maksujen määrää ja maksuaikaa sekä pienentämällä maksettavia eläkkeitä.
Protestoin siksi voimakkaasti sekä julkisiin palveluihin kohdistuvaa hyökkäystä että tämän alan työntekijöille aiheutuvaa uhkaa. Osoitan myötätuntoa EDF/GDF:n, Air Francen ja SNCF:n työntekijöille, jotka järjestävät mielenosoituksen 3. lokakuuta Pariisissa, ja kannustan jokaista, joka haluaa yhtyä heihin työntekijöiden vastaisten toimenpiteiden vastustamiseksi.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitoksia puheenvuorosta. Haluan kertoa teille hämmästyksestäni. Kirjoitin kesätauon aikana komission jäsenelle Pattenille ja kysyin häneltä, miten voisimme hänen mielestään auttaa palestiinalaishallintoa järjestämään tai uudelleen järjestämään hallituksensa seuraavia vaaleja varten.
Olen todella hämmästynyt, etten ole saanut minkäänlaista vastausta, vaikka kirjoitin hänelle asiasta jo toista kertaa. Haluan ehdottomasti vastauksen tähän kysymykseen keskiviikkoon mennessä.

Puhemies.
Toivon, että saatte vastauksen.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka tunnustankin täysin kaikkien jäsenvaltioiden puheoikeuden, pyydän parlamenttia jälleen kerran välttämään vihamielisiä lausuntoja, joissa murheelliset tilanteet, kuten äsken mainittu Italiassa tapahtunut maahanmuuttajien onnettomuus, sekoitetaan infrastruktuurikysymyksiin liittyviin tilanteisiin ja Italian hallituksen päätöksiin. Jos otamme tehtäväksemme kiistellä parlamentissa itse kiistelyn vuoksi, en usko, että se hyödyttää meitä itseämme sen enempää kuin näistä murheellisista tapahtumista kärsiviä ihmisiäkään.

Mombaur (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, parlamentin vasemmistoa edustavalle kollegalle haluaisin vain sanoa, että Euroopan unioni on täysin puolueeton yksityistämisasioissa. Historiallinen tosiasia kuitenkin on, ettei työntekijöiden oikeuksia ole poljettu koskaan enemmän kuin niissä valtioissa, joissa kaikki oli valtion omistuksessa. Se on 1900-luvun opetus!
(Suosionosoituksia oikealta)

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, viime päivinä olemme seuranneet Yhdysvaltojen hallituksen lausuntoja yhä vihastuneempina ja tuskastuneempina; todellinen tilanne on se, että Irakiin hyökätään joka tapauksessa, vaikka Saddamin diktatuuri suostuisikin päästämään asetarkastajat maahan.
Kreikan kommunistipuoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet - ja luullakseni koko Kreikan kansa - vastustavat kaikenlaisia mahdollisia hyökkäystoimia riippumatta siitä, hyväksyykö YK ne vai ei. Meistä on aivan järjetöntä, että YK:n, joka perustettiin ratkaisemaan erimielisyydet rauhanomaisesti, pitäisi automaattisesti hyväksyä tällainen rikos. Eniten meitä kuitenkin suututtaa, etteivät Yhdysvaltojen johtajat tunne omantunnon pistoksia siitä, että he markkinoivat erittäin vaarallista kantaansa ennalta ehkäisevästä hyökkäyksestä. Ymmärrättekö, että se on kaikkein vakavimmanlaatuista terrorismia kaikkia niitä vastaan, jotka kieltäytyvät hyväksymästä Yhdysvaltojen hegemoniaa ja että Yhdysvallat on antanut itselleen oikeuden hyökätä kaikkia niitä vastaan, joita se pitää uhkana tai mahdollisena uhkana?
Arvoisa puhemies, kysymys kuuluu: aikooko Euroopan parlamentti tyytyä tässä tilanteessa Pontius Pilatuksen rooliin ja antaa periksi? Tapahtuipa mitä hyvänsä, kansakuntiemme on mielestämme yhdistettävä kiireesti voimansa tätä uusnatsistista politiikkaa vastaan ja pysäytettävä nämä Amerikan yhdysvaltoja hallitsevat vainoharhaiset rikolliset.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tutkimuksen kuudennen puiteohjelman yhteydessä kävimme syvällisiä keskusteluja sikiöiden suojelusta. Silloin eettisten periaatteiden puolustajia painostettiin valtavasti ja sanottiin, että vaikka asia onkin tärkeä, se ei saa estää tärkeää tutkimuksen puiteohjelmaa, jossa sikiöiden suojelulla on vain hyvin pieni merkitys. Juuri nämä samat ihmiset, jotka sanoivat silloin näin, yrittävät nyt estää koko puiteohjelman toteuttamisen, koska neuvoston määrävähemmistö yrittää aivan laillisesti saada voimaan sellaisia eettisiä periaatteita, jotka meidän olisi oikeastaan pitänyt vahvistaa jo aikaisemmin.
Haluaisin kysyä, mikä voi oikeuttaa jäsen Westendorp y Cabezan levittämään parlamentin puolesta sellaista, että haluamme koko ohjelmalle tai joillekin sen osille budjettivarauksen. Emme ole muistaakseni tehneet täysistunnossa koskaan tällaista päätöstä. Pyydänkin, ettei huomisessa neuvoston kanssa käytävässä kolmikantaneuvottelussa käsiteltäisi asioita, joista parlamentissa ei ole koskaan äänestetty!

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Minulle antamanne vastauksen perusteella ymmärsitte huomautukseni väärin. Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että parlamentin pitäisi olla aina iloinen, kun neuvosto ylipäänsä kiinnittää huomiota mietintöihimme. Halusin kuitenkin korostaa, että neuvoston osan, Pesca-ryhmän, sanotaan pitäneen kokouksen, jossa keskusteltiin sellaisista parlamentin mietintöluonnoksista, joita valiokunta ei ole vielä nähnytkään; siellä on toisin sanoen ?kyhätty? mietintöjä ennen kuin valiokunta on nähnyt niitä. Jos tämä pitää paikkansa, parlamentin oikeuksia ja erioikeuksia on loukattu törkeästi, ja samalla on itse asiassa rikottu myös parlamentin työjärjestyksen 2 artiklaa. Esitän tästä vastalauseen ja ehdotan, että asiasta keskustellaan neuvoston puheenjohtajavaltion ja parlamentin kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan kanssa.

Puhemies.
Olette aivan oikeassa. Ymmärsin väärin alkuperäisen huomautuksenne.

De Keyser (PSE).
Arvoisa puhemies, edellisen parlamentin päätöslauselman jälkeen Irakin tilanne on muuttunut toisaalta parempaan ja toisaalta huonompaan suuntaan. Se on huonontunut siinä mielessä, että kansainvälinen tilanne on todellakin kiristymässä, ja parantunut, koska Irak on suostunut YK:n asetarkastuksiin ilman ehtoja. Olin toissapäivänä Bagdadissa, ja varapääministeri Azizille tehtiin ehdotus, jonka hän hyväksyi. Hän suostui myös siihen, että YK:n asetarkastajien lisäksi maahan tulisi kansainvälisesti tunnettuja, molempien osapuolten kunnioittamia kansainvälisiä tarkkailijoita.
Tämä olisi tae sekä Yhdysvalloille että Irakille, ja se estäisi kissa ja hiiri -leikit. Kysyessäni varapääministeri Azizilta, olisivatko Euroopan parlamentin tarkkailijat tervetulleita, hän vastasi, ettei hän ole kuullutkaan Euroopan parlamentista. Tämä on ehkä osoitus siitä, että epäröimme lähettää Irakiin ad hoc -valtuuskuntaa ja varsinkin toimia puolueettomana välittäjänä, vaikka rauhasta olisikin toiveita.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, käytän vain hyvin lyhyen puheenvuoron ilmoittaakseni kollegalleni, että hänellä täytyy olla väärää tietoa.
Parlamentti ei suhtaudu asiaan varauksellisesti. Parlamentti hyväksyi äänestyksessä yhteisen kannan, joka ei edes muuttanut neuvoston yhteistä kantaa eettisistä ongelmista. Parlamentti hyväksyi sopuratkaisun, johon liitettiin kaikki useita eri kysymyksiä koskevat tarkistukset, joiden puolesta parlamentti oli äänestänyt, ja heinäkuussa saimme aivan sattumalta tietää, että neuvosto aikoi rikkoa lupauksensa. Parlamentti paheksuu nimenomaan neuvoston kieroa toimintaa.
Tästä syystä esittelijä, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja sekä varjoesittelijät tapaavat säännöllisesti saadakseen neuvoston kuuntelemaan parlamentin näkemyksiä, pyytääkseen lupaa osallistua neuvotteluihin ja varmistaakseen, että puheenjohtajavaltio Tanska kunnioittaa neuvoston ja puheenjohtajavaltio Espanjan näkemyksiä.
Tämä on hyvin yksinkertaista: kukaan ei ole uhkana tässä asiassa. Parlamentti on äärimmäisen vastuuntuntoinen, eikä se halunnut yhteispäätösmenettelyn aikana edetä sovitteluun asti ja hyväksyi siksi sopuratkaisun. Neuvosto kiistää tämän nimenomaisen sopuratkaisun, ja meidän kaikkien on tuomittava tällainen käytös yksimielisesti, olimmepa eettisistä kysymyksistä mitä mieltä tahansa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Evelyne Gebhardtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0276/2002) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutuksen eurooppalaisen verkoston perustamisesta (13348/2000 - C5-0757/2000 - 2000/0829(CNS)).

Berger (PSE)
Arvoisa puhemies, kiitos, että saan puhua esittelijä Gebhardtin puolesta, koska hän ei päässyt paikalle äkillisen esteen vuoksi. Hän pyysi minua esittämään seuraavan selvityksen. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen perustaminen on koko unionin kunnianhimoinen ja ennen kaikkea hyvin keskeinen tavoite. Se tarjoaa suojaa lähes 380 miljoonalle ihmiselle 15 valtiossa. Tämän vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen on lisäksi tarkoitus vähentää ihmisten pelkoja. Alueen toteuttaminen edellyttää tarkoin harkittua yhteisön lainsäädäntöä, ja edistymmekin siinä askel askeleelta. Kaiken perustaksi on kuitenkin luotava myös infrastruktuuri, sillä muuten epäonnistumme, ja kansalaiset ovat syystäkin pettyneitä.
Käsiteltävänämme olevassa päätöksessä on kyse tämän infrastruktuurin tärkeästä osatekijästä: juristien jatkokoulutuksesta Euroopan tasolla. Kovin erilaisten järjestelmien ja oikeusperinteiden vuoksi tässä yhteydessä joudutaan ratkaisemaan vaikeita kysymyksiä. Ranskan hallitus on esittänyt mielenkiintoisen aloitteen, jota esittelijä Gebhardt on parantanut muutamin korjauksin. Joissakin kohdin hän on täydentänyt ehdotusta. Kaikkien asian käsittelyyn osallistuneiden hyvän yhteistyön ansiosta onnistuttiin pääsemään hyvään lopputulokseen, joka hyväksyttiin valiokunnan äänestyksessä, jossa vain yksi jäsen pidättyi äänestämästä.
Yksi tarkistuksista koskee oikeusperustaa. Toisin kuin Ranskan ehdotus, joka perustuu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 31 ja 34 artiklaan, meidän ehdotuksemme nojautuu 42 artiklaan yhtäältä byrokratian vähentämiseksi ja toisaalta verkoston joustavan laajentamisen mahdollistamiseksi. Ranskan ehdotus kattaa ainoastaan tuomarien vapaaehtoisen jatkokoulutuksen rikosoikeuden alalla. Se ei riitä. Siviilioikeus on luonnollinen osa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jota eivät luo ainoastaan tuomarit. Kaikilla oikeudellisen alan ja oikeuslaitoksen ammattiryhmillä, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan asianajajilla, syyttäjillä ja poliisiviranomaisilla, on oma erityinen tehtävänsä.
Kaikissa näissä ammattiryhmissä on edistettävä eri oikeusjärjestelmien ymmärtämystä ja hyväksyntää, sillä muuten niihin ei luoteta tarpeeksi, ja toisen oikeusjärjestelmän oikeudellisiin toimenpiteisiin suhtaudutaan tällöin varauksellisesti. Ne on kuitenkin hyväksyttävä ja pantava täytäntöön aivan kuin ne olisivat omassa tutussa kansallisessa oikeusjärjestelmässä tehtyjä päätöksiä. Menettelyn kitkattomuus ja ripeys lisäävät kansalaisten luottamusta heille luvattuun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen. Oikeuslaitokseenkin on pädettävä talousalalla itsestään selvä asia, nimittäin se, että uusien asioiden oppiminen on avain menestykseen.
Oikeuslaitoksen palveluksessa olevien jatkokoulutusverkosto takaa tämän menestyksen ja helpottaa lisäksi oikeuslaitoksen palveluksessa olevien elämää. Se on aivan välttämätöntä. Pro Eurojustin vuoden 2000 toimintakertomuksessa todetaan, ettei eri maiden oikeusviranomaisten välinen tehokas yhteistyö ole aina helppoa esimerkiksi lainsäädännössä olevien erojen vuoksi tai ammattialan kielitaidon puutteen vuoksi. Tehokkaan jatkokoulutusverkoston avulla tällaiset esteet saataisiin raivattua pois tieltä, joten perustakaamme sellainen!

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan onnitella esittelijä Gebhardtia hänen mietinnöstään ja ilmoittaa hyväksyväni periaatteen, jonka mukaan Euroopan tason oikeudellinen yhteistyö on aiempaa tehokkaampaa, jos alan ammattilaisia, siis tuomareita, koulutetaan jatkuvasti.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet myönsivät ja vahvistivat tämän tarpeen Laekenin Eurooppa-neuvostossa, joka antoi uutta puhtia koulutusverkoston perustamishankkeelle. Ranskan hallituksen tekemän aloitteen jälkeisessä keskustelussa komissio otti esiin useita oikeudellisia ja teknisiä kysymyksiä, jotka liittyvät oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutusverkoston perustamiseen.
Komissio oli huolissaan erityisesti seuraavista seikoista. Ensinnäkin tuomareiden riippumattomuus on varmistettava. Tiukkojen koulutusohjelmien sijasta tuomareille pitäisi tarjota edellytykset suunnitella ja toteuttaa opintonsa joustavasti. Toiseksi meidän on otettava huomioon jo olemassa olevat rakenteet ja hyödynnettävä täysimääräisesti asiasta tiedottamiseen soveltuvia välineitä, kuten esimerkiksi Euroopan oikeudellista verkostoa ja siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellista verkostoa. Lisäksi on pohdittava laajaa ongelmaa, joka liittyy oikeudellisen yhteistyön käsittämien asioiden jakamiseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ensimmäiseen ja toiseen pilariin, mikä edellyttää mielestämme kahden samansisältöisen säädöksen hyväksymistä. Tätä hankaloittavat Tanskalle, Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Irlannille myönnetyt erivapaudet jättäytyä ulkopuolelle.
Tukemalla Ranskan aloitetta Euroopan parlamentti on pyrkinyt vastaamaan näihin kysymyksiin, erityisesti viimeksi mainitsemaani kahteen oikeusperustaan liittyvään ongelmaan. Komissio antaa esittelijän työlle täyden tunnustuksen, mutta ei hyväksy näkemystä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklan luomasta yhteydestä, joka on mielestämme suhteeton ja hieman epärealistinen näkemys.
Olemme samaa mieltä siitä, että oikeudellisten asioiden jakaminen kahteen pilariin aiheuttaa vaikeuksia. Meidän mielestämme nämä vaikeudet voitaisiin kuitenkin parhaiten voittaa siten, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta poistaisi pilarirakenteen kokonaan. Oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutuksen eurooppalaista verkostoa koskevassa komission valmisteluasiakirjassa esitettiin kolme mahdollista vaihtoehtoa: ensimmäinen vaihtoehto on perustaa koulutusverkosto neuvoston säädöksen avulla, toinen vaihtoehto on perustaa asiasta vastaava yhteisön virasto ja kolmas mahdollisuus on ylläpitää nykyisen verkoston toimintaa ja samalla lisätä sen Euroopan unionilta saamaa tukea. Coreper hyväksyi 27. kesäkuuta 2002 kolmannen vaihtoehdon pitkälti yksimielisesti ja korosti nykyisen verkoston toiminnan ja sen toimintojen tehostamisen tärkeyttä. Komissio katsoo, että tämä on tässä vaiheessa paras tapa vastata tarpeisiin ja että sen avulla voidaan kaikkein todennäköisimmin saavuttaa myönteisiä tuloksia. Verkosto on itse asiassa alkanut jo toimia kyseisten suuntaviivojen mukaisesti.
Neuvosto on hyväksynyt rikosoikeuden alalla tehtävän oikeudellisen ja poliisiyhteistyön puiteohjelman (AGIS), joka perustuu yhteisön toimintamalliin, jolla on tarkoitus helpottaa oikeudellista yhteistyötä siviiliasioissa. Komissio on siksi sitä mieltä, että meillä on jo ohjelmia, joilla voidaan edistää oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutuksen kehittämistä Euroopassa sekä siviili- että rikosasioissa, mikä on erityisen tärkeä tavoite tulevaa laajentumista ajatellen.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minusta on hyvä, että keskustelemme tästä tärkeästä toimenpiteestä, joka epäilemättä auttaa meitä edistämään kovasti odotetun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamista. Haluaisin ensin onnitella esittelijää suuresta mielenkiinnosta, jota hän on osoittanut aloitetta kohtaan, sekä hänen tekemästään erinomaisesta pohjatyöstä.
Amsterdamin sopimuksen ansiosta olemme onnistuneet luomaan tarvittavat oikeusperustat, jotta voimme panna täytäntöön Euroopan tasolla koko joukon toimenpiteitä meidän kaikkien toivoman vapaan, turvallisen ja oikeudenmukaisen Euroopan toteuttamiseksi.
Vuonna 1999 Tampereen Eurooppa-neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltiot totesivat, että todellisella Euroopan oikeusalueella jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintojärjestelmien eroavuudet ja monimutkaisuus eivät saisi estää yksityishenkilöitä ja yrityksiä käyttämästä oikeuksiaan, eikä niiden käyttäminen saisi olla hankalaa.
Tällaisen epäkohdan estämiseksi jäsenvaltiot loivat tuomioistuinten päätösten ja tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen unionin oikeudellisen yhteistyön kulmakiveksi niin siviili- kuin rikosasioissakin. Vastavuoroisen tunnustamisen mahdollistamiseksi on kuitenkin noudatettava erästä toistakin periaatetta: molemminpuolisen luottamuksen periaatetta. Tämä tarkoittaa sitä, että asiaa käsittelevän valtion oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmiin on luotettava täysin, jotta ulkomaisen tuomioistuimen päätöksiä voidaan pitää samanarvoisina kansallisten päätösten kanssa.
Tässä mielessä jäsenvaltioiden oikeuslaitosten jäsenten koulutus on eräs Euroopan oikeusalueen menestykseen johtavista tekijöistä, kuten yhdessä aloitteen johdanto-osan kappaleessa todetaan.
Keskustelun aiheena oleva aloite on minusta sitä paitsi tärkeä. Sen tavoitteena on perustaa verkosto, joka mahdollistaa tarvittavien yhteyksien luomisen jäsenvaltioiden sellaisten elinten välillä, jotka vastaavat oikeuslaitoksen palveluksessa olevien ammatillisesta koulutuksesta ja jatkokoulutuksesta. Tämä edistää eri viranomaisten välistä ymmärtämystä ja auttaa rakentamaan luottamuksen ilmapiiriä. Se lisää epäilemättä kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmän tuntemusta ja parantaa Euroopan oikeusalueen toimintaa. Näin vakiinnutamme parhaiden käytäntöjen vaihtamisjärjestelmän ja avaamme toimivan kansallisten elinten välisen kanavan kunnioittamalla kunkin identiteettiä ja välttämätöntä oikeudellista riippumattomuutta, joka on oikeusvaltion perusta.
Haluan keskittyä asiaan, joka on mielestäni käsiteltävänä olevan aloitteen tärkein näkökohta ja jonka esittelijä otti jo puheeksi, nimittäin verkoston toiminnan laajuuteen. Itse asiassa tämä on ollut luonnollisesti keskeisellä sijalla tärkeimmissä keskusteluissa, koska se vaikuttaa suoraan oikeusperustan valintaan.
Huolimatta siitä, että oikeusperustat vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiselle ovat perustamissopimuksissa hämmentävän hajanaisia, olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, ettei ole mitään järkeä perustaa sellaista verkostoa kuin rikosoikeuden erityisalalle on suunniteltu. Oikeus on sinänsä yksinkertainen käsite, ja on siksi johdonmukaista perustaa yksi verkosto koordinoimaan kansallisia elimiä, jotka vastaavat oikeuslaitoksen palveluksessa olevien jatkokoulutuksesta niin siviili- kuin rikosoikeudenkin alalla.
Ottaen huomioon yhtäältä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon, jossa suljetaan pois kahden oikeusperustan valinta, mikäli se edellyttää keskenään yhteensopimattomia menettelyjä, ja toisaalta aloitteen tärkeyden ja tavoitteet, uskon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklassa vahvistetun käytännön valinta oikeusperustaksi on kaikkein järkevin ratkaisu.
Työmme perustuu siihen periaatteeseen, että perustamissopimukseen kirjataan artikloja, koska niitä on tarkoitus soveltaa myöhemmin. Meidän ei siksi pitäisi epäröidä tämän menettelyn valintaa, vaikka sitä ei ole toistaiseksi käytettykään. Sopimuksen 42 artiklan valinnalla on sitä paitsi sitäkin suurempi merkitys, koska siten tuetaan sellaisten alojen yhteisöllistämistä, joihin sovelletaan vielä erityismenettelyjä.
Tästä syystä vaadin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, että kyseisen alueen perustamiseen sovellettavien oikeusperustojen hajanaisuudesta ja moninaisuudesta on tehtävä loppu. Tämän aloitteen ansiosta voimme toteuttaa käytännössä toiveen, jonka jäsenvaltiot ovat kirjanneet sopimuksen nimenomaiseen 42 artiklaan, ja aloittaa kaikkein tärkeimpien rikosoikeudellisten seikkojen asteittainen yhteisöllistäminen.

Andrews (UEN).
Arvoisa puhemies, kuten juuri todettiin, tämä aloite koski alun perin ainoastaan rikosoikeuden alan tuomareiden koulutusta, mutta sitten käsitettiin, että pitäisi kehittää toinen vaihe siviili- ja kauppaoikeuden alan tuomareiden koulutusta varten. Joissakin jäsenvaltioissa on sellainen perinne, ettei oikeuslaitoksen riippumattomuutta pidä loukata. Näin todellakin määrätään Irlannin perustuslaissa. On siksi löydettävä sopiva ratkaisu siihen, miten työtä jatketaan. Löydämme varmasti sellaisen. Meillä on jo riippumaton oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutusverkosto.
Tämä erityinen aloite on jo vanhentunut. Meidän pitäisi mielestäni nyt välittömästi hyödyntää olemassa olevaa verkostoa ja samalla varmistaa, että sitä tuetaan aiempaa vahvemmin. Meidän on todellakin keskityttävä terrorisminvastaiseen taisteluun. Kuten kaikki tiedämme, terrorismia ilmenee kansallisella, eurooppalaisella ja maailmanlaajuisella tasolla, ja sen torjunta on Euroopan unionin tärkein tavoite.
Minusta on hyvä, että neuvosto on päättänyt yhdessä jäsenvaltioiden kanssa osallistua täysimääräisesti Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa toimivaan maailmanlaajuiseen terrorisminvastaiseen liittoutumaan. Terrori-iskut ovat iskuja kaikkein oleellisinta perusihmisoikeutta vastaan - oikeutta elämään. Ne ovat iskuja yön pimeydessä, itsemurhaiskuja vilkkailla kaduilla ja busseissa; terrorismin uhreja on aina, kuten rikosten uhreja ja ihmisen aiheuttaman nälänhädän uhreja. On valtion tukemaa terrorismia sekä sodan ja koston terrorismia, kuten tällä hetkellä Lähi-idässä. Maailmaa tällä hetkellä uhkaavalla terrorismin muodolla ei ole rajoja eikä määritettävissä olevaa paikkaa. Sen yhteydessä liikkuu rahaa ja se tunkeutuu liiketoimintaan, politiikkaan ja maailmanlaajuisiin oikeudellisiin ja poliittisiin järjestelmiin rangaistuksetta. Irlannissa on kärsitty terrorismista 30 vuotta, ja tilanne on käytännössä ajautunut umpikujaan. Meidän pitäisi ottaa siitä opiksemme.
Terrorismin uhreja ovat kansakunnat, suurkaupungit, kaupungit ja ennen kaikkea ihmiset. Uhrit ovat terrorismin todellisia vankeja; rikolliset saavat aivan liian usein kulkea vapaalla jalalla.
Haluaisin ilmaista vielä kunnianosoitukseni esittelijälle.

Turco (NI).
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen uudistuksen ansiosta keskustelemme tänään tekstistä, jonka neuvosto hyväksyy eri muodossa kuin jossa se toimitettiin parlamentille - näin on käynyt liiankin monta kertaa. Meiltä evätään samalla mahdollisuus keskustella terrorismia koskevista Euroopan unionin ehdotuksista, jotka ovat Euroopan kansalaisten oikeuksien ja vapauksien kannalta paljon tärkeämpiä kuin asiakirja, josta joudumme nyt keskustelemaan.
Viittaan erityisesti Galeote Quecedon mietintöön, jossa tarkastellaan kahta Espanjan kuningaskunnan tekemää aloitetta. Äänestämme kyseisestä mietinnöstä huomenna, eikä meillä ole edes mahdollisuutta keskustella siitä. Puhun teksteistä, joihin jopa komissio, joka on tavallisesti hidas hyväksymään kantoja, on esittänyt vakuuttavia oikeudellisia ja poliittisia varaumia, jotka on myös lisätty mietintöömme. Olen pahoillani, että parlamentin suurimmat poliittiset ryhmät ovat selvästikin pyrkineet salaamaan toimenpiteiden sisällön kansalaisilta ja päättäneet evätä parlamentilta jopa tavanomaisen keskustelun. Tämä on valitettavaa. Emme näin ollen keskustele Espanjan kuningaskunnan aloitteesta poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä terrorismin torjumiseksi - ehdotuksesta, jonka voisimme varmasti hyväksyä. Yhteisten tutkintaryhmien, myös Europolin ja Eurojustin, käyttäminen tällaisen tiedonvaihdon edistämiseen herättää kuitenkin epäilyksiä, joita parlamentti on useasti aikaisemminkin ottanut esille: Europoliin ja Eurojustiin ei kohdistu demokraattista ja oikeudellista valvontaa, ne ovat selvästi erillään yhteisörakenteesta, eikä yhteisten tutkintaryhmien jäsenten toiminnasta ole annettu erityisiä takuita.
Tällaiset rikostutkintaan ja rikosasioihin liittyvät näkökohdat kodifioidaan jäsenvaltioissa usein yksityiskohtaisesti lakeihin tai jopa peruslakeihin eri osapuolten oikeuksien ja velvollisuuksien määrittämiseksi. Euroopan tasolla tämä kaikki kuitenkin puuttuu.
Toinenkin Espanjan kuningaskunnan aloite on salattu kansalaisilta. Siinä käsitellään terrorismin torjuntaan liittyviä kansallisia oikeusjärjestelmiä ja niiden soveltamista koskevaa arviointijärjestelmää, jota ei Euroopan komissionkaan mukaan voida hyväksyä sen puutteiden, pintapuolisuuden ja oikeusperustan epäasianmukaisuuden vuoksi. Taas kerran ollaan toisin sanoen terrorismin torjunnan nimissä valmiita polkemaan periaatteita ja sääntöjä. Säädösehdotus itse asiassa ylittää sen liikkumavaran, joka sallitaan hyväksytyssä oikeusperustassa, ja ehdotettu arviointijärjestelmä on päällekkäinen terrorismin torjumisesta tehdyssä puitepäätöksessä hyväksytyn järjestelmän kanssa.
Meidän on varmistettava, että neuvosto kuuntelee mielipidettämme, kun hylkäämme tekstin, jota ei koskaan hyväksytä, ja kun hylkäämme tekstit, jotka perustuvat terrorismin torjuntapyrkimyksiin jopa demokratian ytimen muodostavien perusoikeuksien ja -vapauksien kustannuksella. Suurimmat poliittiset ryhmät ovat päättäneet olla keskustelematta näistä asioista, vaikka keskustelu olisi tarpeen, vaikka se olisi tuottanut hyödyllisiä tuloksia.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Laekenin Eurooppa-neuvosto kehotti luomaan selvästi aiempaa paremman oikeudelliseen yhteistyöhön osallistuvien ammatinharjoittajien luottamuksen ilmapiirin, jotta tätä tarkoitusta varten voitaisiin pikaisesti perustaa tuomareiden koulutusta edistävä eurooppalainen verkosto.
Käsiteltävänämme olevan ehdotuksen tarkoituksena on tällä tavoin taata jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välinen yhteistyö perustamalla oikeuslaitoksen palveluksessa olevien koulutuksen eurooppalainen verkosto, jonka tarkoituksena on lisätä jäsenvaltioiden oikeuslaitosten palveluksessa olevien koulutustoimien yhdenmukaisuutta ja tehokkuutta sekä luoda yhteyksiä erityisesti ammattituomareiden koulutuksesta vastaavien kansallisten koulujen ja laitosten välille.
Kannatamme aiempaa tiiviimpien yhteyksien luomista tuomareiden ja Euroopan oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvien institutionaalisten järjestelmien välille, jotta voitaisiin helpottaa Euroopan oikeusalueen rakentamisen eri vaiheiden ammattitaitoista seurantaa sekä vahvistaa siten vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta ja edistää eurooppalaisen oikeuskulttuurin luomista.
Pyydän jäsen Bergeriä välittämään esittelijä Gebhardtille onnittelumme hänen erinomaisesta työstään sekä jäsen Hernández Mollarin jo ilmaiseman suostumuksemme siihen, että verkoston on katettava kaikki Euroopan unionin oikeudellisen yhteistyön alat, toisin sanoen sekä rikos- että siviilioikeuden. Lisäämme näin osaltamme merkittävästi yhteistyövälineiden tuntemusta ja ymmärtämystä sekä edistämme luottamuksen ilmapiirin luomista tuomareiden keskuuteen kansallisissa oikeuskysymyksissä. Tämä edistää sekä siviili- että rikosoikeuden aloihin liittyvien päätösten vastavuoroista tunnustamista, joka on viime kädessä oikeudellisen yhteistyön kulmakivi.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Robert Evansin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0257/2002) turvapaikkamenettelystä ja sisäisestä turvallisuudesta (KOM(2001)743-C5-0129/2002 - 2002/2053(COS)).

Evans, Robert J.E. (PSE)
Arvoisa puhemies, kuten sanoitte, tämä mietintö, jossa käsitellään avoimen koordinaation menetelmällä toteutettavaa yhteistä turvapaikkapolitiikkaa ja sisäistä turvallisuutta, kattaa kaksi menetelmää. Siinä yhdistyy itse asiassa kaksi mietintöä. Aiheesta olisi pitänyt laatia kaksi erillistä mietintöä, mutta siitä tehtiin yksi mietintö parlamentin työjärjestyksen sekä myös aikarajoitusten ja organisatoristen tekijöiden vuoksi.
Koko yhteistä turvallisuuspolitiikkaa koskeva lähestymistapa, johon olemme sitoutuneet, on oleellinen osa valiokuntamme työtä. Korostamme, ettei avoimen koordinaation menetelmä saa korvata parlamentin osallistumista prosessiin, jonka päämääränä on yhteinen turvapaikkapolitiikka ja todellakin yhteinen maahanmuuttopolitiikka: olemme sitoutuneet näiden asioiden täydelliseen yhteisöllistämiseen. On erittäin tärkeää, että parlamentti osallistuu täysipainoisesti tämän alan lainsäädäntömenettelyyn. Suhtaudumme myönteisesti avoimen koordinaation menetelmään. Tilastojen ja muiden aiheeseen liittyvien tietojen jakamisen ei saa katsoa korvaavan siirtymistä yhteisen turvapaikkapolitiikan täydelliseen yhteisöllistämiseen parlamentin myötävaikutuksella.
Meidän on lisäksi varmistettava, ettei avoimen koordinaation menetelmän soveltaminen tee turvapaikkapolitiikasta jäsenvaltioiden nykyisten toimintamallien pienintä yhteistä nimittäjää. Haluamme kunnianhimoisia tavoitteita. Haluamme noudattaa parhaita käytäntöjä. Avoimen koordinaation menetelmää on siis sovellettava siirryttäessä toiseen vaiheeseen, jossa turvapaikka-asiat kuuluvat täysimääräisesti lainsäädäntöohjelmaan.
Avoimen koordinaation menetelmässä sovellettavia parhaita käytäntöjä ei saa pitää myöskään Geneven yleissopimuksen ja siihen liitetyn pöytäkirjan korvikkeina. Meidän on painostettava kaikkien jäsenvaltioiden hallituksia sisällyttämään turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevat näkökohdat politiikan kaikkiin aloihin horisontaalisena poliittisena tavoitteena.
Tiedonannon toisessa osassa käsitellään sisäistä turvallisuutta. Sitä on selvästi siirretty ylöspäin asialistalla viime vuoden syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Meidän on varmistettava, että Geneven yleissopimuksen nojalla jo olemassa olevat jäsenvaltioiden määräykset eivät koske henkilöitä, jotka ovat syyllistyneet terroristitoimintaan, ihmisyyttä vastaan tehtyihin rikoksiin tai muihin vastaaviin rikoksiin, jotka on jo selvästi määritelty. Meidän on varmistettava, että nämä määräykset on esitetty siten, etteivät terroristit pääse EU:n alueelle turvapaikkamenettelyn kautta. Tällä hetkellä ei ole todisteita siitä, että mahdollisia terroristeja pääsisi Euroopan unioniin tai johonkin jäsenvaltioon etsimään turvapaikkaa, mutta mietinnössä on tarkoitus tehdä täysin selväksi, että tätä mahdollisuutta varten on kehitetty varotoimia ja menettelyjä.
On eritäin tärkeää, että sisäisen turvallisuuden uhkien käsittelemisessä käytettävät toimenpiteet ovat kohtuullisia ja tehokkaita ja että niillä ennen kaikkea turvataan ihmisoikeudet.
Minusta on myönteistä, että komissio on sitoutunut käyttämään ainoastaan Geneven yleissopimuksen pakolaisaseman epäämislausekkeita perusteena henkilöiden turvapaikkahakemusten hylkäämiselle, mutta kehotan käyttämään niitä varovaisesti. Toistan, että EU:n on noudatettava johdonmukaista lähestymistapaa, eikä se saisi luovuttaa henkilöitä sellaisiin maihin, joissa heitä uhkaa kuolemanrangaistus. Meidän on oltava täysin selvillä sellaisten henkilöiden asemasta ja kohtelusta, jotka eivät kuulu kansainvälisen menettelyn piiriin mutta joita ei myöskään voida poistaa EU:n alueelta jostain sellaisesta syystä, joka voisi johtaa tällaiseksi henkilöksi luokittelemiseen.
Lukuun ottamatta tiettyjä pääpiirteittäin esittämiäni varauksia suhtaudumme mietinnössä yleisesti ottaen myönteisesti siihen, että komissio on sitoutunut takaamaan pääsyn turvapaikkamenettelyn piiriin. Pyydän, ettei epäämislausekkeiden soveltamista harkittaisi rutiininomaisesti käytännöllisistä ja humanitaarisista syistä.
Esitin mietintöön joitakin tarkistuksia joko pikkuvirheiden korjaamiseksi tai valiokunnan käsittelyssä havaittujen ongelmien vuoksi, mutta ne eivät vähennä mietinnön tärkeyttä ja merkitystä. Kiitän komission jäsen Vitorinoa työstä, jota hän on tehnyt siirtymisessä yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkapolitiikkaan. Kehitys voi jatkua vain siten, että kaikki 15 jäsenvaltiota noudattavat samanlaista politiikkaa ja ei pelkästään samanlaisia vaan samoja suuntaviivoja, jotka kaikki jäsenvaltiot tunnustavat ja panevat täytäntöön.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Sevillan Eurooppa-neuvosto sitoutui tiiviisti turvapaikka-asioihin. Se asetti vuoden 2003 lopun määräajaksi kaikkien niiden lainsäädännöllisten tekstien hyväksymiselle, jotka koskevat eurooppalaiseen turvapaikkapolitiikkaan liittyvien toimien ensimmäistä vaihetta. Tämä valtioiden ja hallitusten päämiesten sitoumus on mielestäni tärkeä arvioitaessa eurooppalaisen politiikan uskottavuutta turvapaikka-asioiden kaltaisella arkaluonteisella alalla.
En salaa - en ole koskaan aiemminkaan salannut - parlamentilta sitä, että neuvotteluista on tällä hetkellä syytä olla hieman huolissaan. Tarkemmin sanoen en usko, että asiaa voidaan ratkaista yhdenmukaistamistoimilla, jotka on sidottu pienimpään yhteiseen nimittäjään. Näin eurooppalaisesta turvapaikkapolitiikasta ei varmastikaan saada lisäarvoa. Kyseisten neuvottelujen ollessa käynnissä Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu Ruud Lubbers kuitenkin osallistui viime viikolla Kööpenhaminassa pidettyyn oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epäviralliseen kokoukseen ja kiinnitti huomiomme tärkeisiin päätöksiin, jotka tehdään päävaltuutetun viraston toimeenpanevan komitean seuraavassa kokouksessa. Siellä hyväksytään kansainvälistä suojelua koskeva toimintasuunnitelma, jolla on varmasti myönteinen vaikutus turvapaikkapolitiikan tärkeimmistä kysymyksistä käytävään maailmanlaajuiseen ja siten myös eurooppalaiseen keskusteluun.
Tämänpäiväisestä mietinnöstä puheen ollen kiitän ja onnittelen esittelijää hänen mietintönsä sisällöstä. Komissio tietenkin esittää avoimen koordinaation menetelmän käyttöönottoa turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikoissa. Haluan kuitenkin vielä selventää, etteivät avoimen koordinaation menetelmä ja turvapaikkaa koskevat yhteisötason lainsäädännölliset toimenpiteet ole mielestämme yhteensopimattomia. Säännösten antamisella on itse asiassa tärkeä merkitys yhteisen turvapaikkapolitiikan luomisessa; turvapaikkapolitiikan harjoittamisessa voi olla hyötyä avoimen koordinaation menetelmästä sekä kansallisten viranomaisten soveltamien turvapaikkoja koskevien käytäntöjen, toimenpiteiden ja suuntaviivojen lähentämisestä ja yhdenmukaistamisesta.
En peittele sitä, etteivät kaikki jäsenvaltiot ole yksimielisiä avoimen koordinaation menetelmän soveltamisesta turvapaikkapolitiikkaan. Neuvosto noudatti kuitenkin äskettäin komission ehdottamia suuntaviivoja ja vaati turvapaikka-alan toimijoiden verkoston perustamista, jotta voitaisiin vaihtaa tietoja ja tutkia nykyisiä käytäntöjä. Komissio aikoo käyttää näitä välineitä määrittääkseen uusia turvapaikkaan liittyviä toiminta-aloja, joita on toimintamallien vertaamisen lisäksi myös parhaiden käytäntöjen vaihtaminen. Avoimen koordinaation menetelmä ei ole ristiriidassa yhteisöllistämisen kanssa, koska se luotiin Amsterdamin sopimuksella, ja olemme jopa sitä mieltä, että näiden kahden eri välineen yhteensopivuutta pitäisi tuoda esiin ja korostaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa ja tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa.
Mietinnön toisesta ulottuvuudesta totean, että aiomme käsitellä sisäisen turvallisuuden ja suojelua koskevien velvoitteiden välistä suhdetta. Parlamentille välittämässään asiakirjassa sisäisen turvallisuuden takaamisesta ja kansainvälistä suojelua koskevien velvoitteiden ja välineiden noudattamisesta komissio toteaa, että on mahdollista oikeassa suhteessa tehostaa Euroopan sisäistä turvallisuutta, etenkin viime vuoden syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen, ja varmistaa, että pakolaisten oikeuksia ja muita Euroopan demokratioiden kannalta oleellisia arvoja suojellaan.
Komissio pitää myönteisenä, että tänään käsiteltävässä mietinnössä noudatetaan tätä peruslähestymistapaa ja todetaan, ettei todellisista pakolaisista ja turvapaikan hakijoista saa tulla viime vuoden tapahtumien uhreja ja ettei terroritekojen tukijoita ja tekijöitä saa päästää Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueelle. Tästä syystä komissio antaa täyden tukensa Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun hyväksymille ja toistamille suuntaviivoille, joiden mukaan tarkoituksenmukainen menettelytapa ei ole se, että pakolaisten suojelujärjestelmään tehdään suuria muutoksia, vaan se, että sovelletaan suojelua koskevia poikkeuksia, jotka esitetään yleissopimuksessa pakolaisaseman epäämislausekkeiden muodossa. Olemme samaa mieltä siitä, että näitä lausekkeita pitää soveltaa Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun tulkinnan mukaisesti.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluan painottaa, että komissio hyväksyy Euroopan parlamentin selvän kehotuksen vahvistaa unionin menettelyä. Sen mukaan yksityishenkilöitä ei voi luovuttaa sellaisiin maihin, joissa he ovat vaarassa saada kuolemanrangaistuksen rikoksistaan ja joissa ei ole hyväksyttäviä takuita, jotka voidaan panna laillisesti täytäntöön oikeudenmukaisessa oikeudenkäynnissä.

González Álvarez (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää, joka on ottanut mietintöönsä useita vetoomusvaliokunnan hyväksymiä seikkoja, joita ovat Euroopan unionin perusoikeuskirjan merkitys, Geneven yleissopimuksen täysimääräinen kunnioittaminen, erityisen huomion kiinnittäminen yksin matkustaviin alaikäisiin ja naisiin, turvapaikanhakijoiden kanssa tekemisissä olevan henkilöstön erityiskoulutus sekä alueellisten ja paikallisten toimijoiden, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun viraston osallistuminen toimintaan.
Arvoisa puhemies, jäljelle jää kuitenkin vielä joitakin perusteluissa ilmaisemiamme huolenaiheita, kuten turvattomuuden kohtuuton hyväksikäyttö rajoittavien tai sortavien toimenpiteiden toteuttamiseksi paitsi turvapaikanhakijoita myös maahanmuuttajia vastaan.
Tästä syystä vetoomusvaliokunnan lausunnon valmistelija kannattaa - valiokunnan tukemana -syrjinnän, rasismin ja muukalaisvihan vastaisen yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanoa.
Toisena huolenaiheena on, että neuvosto saattaa hyväksyä rajoittavampia kansallisia kantoja oikeudesta turvapaikkaan. Sevillassa eri jäsenvaltioiden välillä oli asiasta erimielisyyksiä.
Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunta saa vetoomuksia turvapaikan hylkäämisestä. On totta, että jotkin niistä ovat tärkeämpiä ja oikeutetumpia kuin toiset. Viime viikolla saimme harvinaisen vetoomuksen, jossa Yhdysvaltojen kansalainen anoo turvapaikkaa Ruotsista, koska hän on mielestään joutunut Yhdysvalloissa vainon ja valtavan painostuksen kohteeksi. Ruotsi hylkäsi turvapaikkahakemuksen, jonka jälkeen hän otti yhteyttä vetoomusvaliokuntaan.
Tämä epätavallinen hakemus osoittaa, että ongelma on monimutkainen ja että on löydettävä oikea suhde turvapaikkaoikeuden ja kansalaisten turvallisuudentunteen välille, kuten komission jäsen sanoi.

Klamt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisestä eurooppalaisesta turvapaikkapolitiikasta käytävät neuvottelut ovat raskaita ja hankalia. Tuntuu usein siltä, että olemme umpikujassa. Se ei johdu Euroopan parlamentin jäsenistä, vaikka asiasta onkin esitetty hyvin voimakkaita mielipiteitä parlamentin keskusteluissa. Vaikka olemme työskennelleet tällä alalla ripeästi, meillä on oikeus tulla ainoastaan kuulluksi.
Kuten me kaikki tiedämme, neuvoston on tehtävä päätökset yksimielisesti. Komissio ansaitsee siksi kaiken kiitoksen siitä, että se pyrkii etsimään uusia toimintatapoja. Totean kuitenkin, ettei avoimen koordinaation menetelmä ole mikään ratkaisu - ei ainakaan Euroopan parlamentin mielestä. Toisin kuin esittelijä, PPE-ryhmä vastustaa päättäväisesti avoimen koordinaation menetelmän käyttöönottoa turvapaikkapolitiikassa.
Avoimen koordinaation menetelmän käyttöönotto merkitsisi mielestämme yhteisön päätöksentekomenettelyn sivuuttamista ja Euroopan parlamentin osallistumismahdollisuuden epäämistä. Se olisi ensimmäinen askel turvapaikkapolitiikan siirtämisessä takaisin hallitustenväliselle tasolle ja jättämisessä Euroopan yhteisön vastuualueen ulkopuolelle.
Vaikka valmistelukunnan enemmistö onkin vakaasti sitä mieltä, että turvapaikkapolitiikkaa on säänneltävä jatkossakin yhteisön tasolla, emme voi emmekä saa hyväksyä, että Euroopan parlamentilta evätään Euroopan ainoana demokraattisesti legitimoituna elimenä mahdollisuus osallistua yhteisen turvapaikkapolitiikan hahmotteluun. Tämän vuoksi PPE-ryhmä hylkää kollega Evansin mietinnön.
Ryhmällämme on muitakin syitä hylätä mietintö. Niitä ovat ensinnäkin vaatimus tulkita Geneven yleissopimuksen pakolaisaseman epäämislausekkeita rajoitetusti. Toinen syy on vaatimus varmistaa, että ensin tarkastellaan niitä Geneven yleissopimuksen lausekkeita, joiden perusteella pakolaisasema voitaisiin myöntää, ja vasta sen jälkeen harkittaisiin mahdollisia pakolaisaseman epäämisperusteita - tämä on muutos nykyiseen lainsäädännön soveltamiseen - ja ettei nopeutettuja menettelyjä tai hyväksymismenettelyjä käytetä tällaisissa tapauksissa rutiininomaisesti. Kolmanneksi torjumme vaatimuksen varmistaa, ettei epäämislausekkeita oteta rutiininomaisesti harkittavaksi turvapaikkahakemuksia käsiteltäessä.
Emme missään tapauksessa kannata myöskään Eurodac-järjestelmän lakkauttamista. Ei voi olla mahdollista, ettei turvapaikanhakijoiden biometrisiä tietoja - edes sormenjälkiä - saa käyttää rikostutkintatarkoituksiin. Turvallisuus on tärkeä asia niin Euroopan unionin kansalaisille kuin niillekin, jotka etsivät täältä suojaa ja turvaa.
Lopputuloksena on, että PPE-ryhmä voi hyväksyä kollega Evansin mietinnön vain, jos siihen tehdään täysistunnon äänestyksessä laajoja muutoksia, joita me Euroopan kansanpuolueen jäsenet olemme esittäneet tarkistuksissa. Parlamentin on joka tapauksessa hylättävä selvästi avoimen koordinaation menetelmä.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Klamt, hyvät parlamentin jäsenet, eniten ryhmäämme huolestuttaa jäsenvaltioiden ja Eurooppa-neuvoston aikaansaamattomuus turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa.
Sillä aikaa kun keskustelemme siitä, haluammeko avoimen koordinaation menetelmän vai emme, tavalliset kansalaiset puhuvat yli 15 ihmisen kuolemasta Italian rannikon edustalla, kotimaani etelärannikolle ilmestyvistä lukemattomista ihmisistä ja ruumiista sekä Sangatten kaltaisista tilanteista. Nämä asiat ovat Euroopan kansalaisten mielestä todella huolestuttavia kahdella tapaa: tilanne on mielestämme tuskallinen, ja suurin osa ihmisistä näyttää pitävän sitä lisäksi kaoottisena ja turvattomana tilanteena, jota ei saada hallintaan.
Haluamme ilman muuta luoda yhteisön turvapaikkamenettelyt. Nykyinen tilanne ei mielestämme voi jatkua, ja olemme siksi valmiita kannattamaan Euroopan komission ehdotusta avoimen koordinaation menetelmästä, jolla edistetään yhteistä politiikkaa. Avoimen koordinaation menetelmä ei tietenkään voi korvata välttämätöntä lainsäädäntöjen lähentämistä ja yhdenmukaistamista, mutta se voi auttaa kehittämään näitä toimintamalleja, joiden osalta Euroopan parlamentin asemaa sekä YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNCHR) ja valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteistyötä on lisättävä tehokkaasti.
Meidän on kuitenkin mielestäni pidettävä aiempaa paremmin mielessä, että turvapaikka on oikeus, jonka valtiomme myöntävät vainotuille ihmisille, mikä johtuu valtioidemme ja kansalaistemme sitoumuksesta vapauteen. Turvapaikan tarjoavien yhteiskuntien olisi siksi syytä olla ylpeitä ja tyytyväisiä.
Kannatamme siksi hyvin toimivaa turvapaikkajärjestelmää - viittaan nyt mietinnön toiseen osaan. Mahdollisimman hyvän turvallisuuden tarjoaminen tarkoittaa mielestäni myös mahdollisimman tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista ihmisten suojelemiseksi. Minusta on erittäin tärkeää soveltaa Geneven yleissopimusta ja käyttää luomiamme menetelmiä aiempaa varovaisemmin, ei turvapaikkamenettelyissä vaan muuntyyppisessä lainsäädännössä, kuten terrorismin yleisessä määritelmässä tai edistyksellisessä eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä, ja tehokkaasti sovellettuina niiden pitäisi riittää takaamaan turvallisuus loukkaamatta turvapaikkaoikeutta.
Haluan lisäksi ilmaista huolestuneisuutemme valtioista, joissa on käytössä kuolemanrangaistus, ja haluan sanoa, että vastustamme tällaisten valtioiden kanssa tehtävää yhteistyötä ja tietenkin karkotusta tällaisiin valtioihin sekä myös tapausten rutiininomaista ja epäyksilöllistä tarkastelua.
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että aikani on kulunut loppuun. Olisin nimittäin halunnut vastata jäsen Turcolle, mutta hän ei mielestäni puhunut tästä mietinnöstä, joten annan vastaukseni työjärjestyspuheenvuorossa.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Evansia hyvin hoidetusta työstä, jota olemme tottuneet odottamaan häneltä. Liberaaliryhmän jäsenenä olen aina iloinen saadessani työskennellä jäsen Evansin kanssa.
Yksi tärkeimmistä Euroopassa käsiteltävistä kysymyksistä on, kuinka hoidamme turvapaikka- ja pakolaispolitiikkaa, kuinka integroimme yhteiskuntaan EU:n alueella jo olevat pakolaiset ja kuinka yhdistämme turvapaikkapolitiikan vierastyövoiman kasvavaan tarpeeseen. Tässä ikääntyvän väestön maanosassa tarvitaan todellakin lisää ihmisiä. Sisäinen turvallisuutemmekin on tietenkin tärkeä asia. Terroristeille ei saa antaa vapaita käsiä EU:ssa, ja tästä olemme tietenkin kaikki vastuussa.
Pitäisi olla itsestään selvää, että EU:ssa tarvitaan yhteisiä lähestymistapoja näihin politiikan aloihin. Mutta miten on asioiden todellinen laita? Tiedän, mitä mahtipontisissa julkilausumissa sanotaan, mutta luulen, että todellisuus on kuitenkin toisenlainen. Monissa EU:n jäsenvaltioissa on esimerkiksi toteutettu kansallisia toimenpiteitä yhteisten toimenpiteiden sijasta. Tiedämme, mitä Tanskassa on keskusteltu, ja olemme kuulleet, miten keskustelu on edennyt Saksassa. Kyse on ollut enimmäkseen vankkumattomasta Euroopasta, joka sulkee ihmiset ulkopuolelle, pitää heidät loitolla, ajaa heidät ulos ja käsittelee heitä aiempaa kovemmin ottein.
Juuri tästä syystä Evansin mietintö on tärkeä. Turvallisuuden ja suojelun tarjoamista koskevien kansainvälisten velvoitteiden välille on luotava tasapaino. Viesti on selvä. Oikeusvaltion periaatteisiin perustuvaa rajoittamatonta turvapaikkajärjestelmää tarvitaan kaikkialla EU:ssa, jossa sisäistä turvallisuutta ei varjella kansalaisten oikeuksien kustannuksella. EU:ssa tarvitaan yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa, jotta turvapaikkajärjestelmää voidaan löysätä. Tällä alalla EU voi itse asiassa ottaa oppia Yhdysvalloista, vaikka Yhdysvaltoja on kovin usein arvosteltu parlamentissa. Valtaosa Yhdysvalloissa viime vuosina tapahtuneesta kasvusta ja taloudellisesta kehityksestä perustuu kaukonäköiseen integrointipolitiikkaan. Joku on joskus todennut, että ?mieluummin ulkomaalaisena Yhdysvalloissa kuin Euroopassa?.
Turvapaikkapolitiikkaan sovellettavan avoimen koordinaation menetelmän tavoitteena on, että kaikki valtiot täyttävät velvoitteensa, pyrkivät asettamaan aiempaa kunnianhimoisempia tavoitteita ja parantamaan turvallisuutta, ja se on hyvä asia.
Olen kiitollinen myös siitä, että esittelijä ja valiokunta ovat vaatineet yhä painokkaammin oikeusvaltion periaatteen soveltamista ja että ehdokasvaltiot on otettu mukaan yhteistyöhön. Se on meidän Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän jäsenten ehdotus. Meidän on mielestäni valtavan tärkeää tehdä selväksi, ettei ketään luovuteta maahan, jossa hänelle voidaan määrätä kuolemanrangaistus.
Jäsen Klamtille haluan sanoa, että yhteistyö ja koordinaatio ovat suositeltavia myös turvapaikka-asioissa, mutta tavoitteena on oltava yhteinen lainsäädäntö. Sitä minä kannatan. Tällä hetkellä ihmisiä kuljetetaan laumoissa ympäri Eurooppaa kuin eläimiä. Se ei ole soveliasta unionissa, joka perustuu humanismiin, suvaitsevaisuuteen ja oikeusvaltion periaatteisiin. Kannatan siksi varauksettomasti Evansin mietintöä. Emme saa kuitenkaan koskaan unohtaa, ettei oikeusvaltion periaatetta saa uhrata terrorisminvastaisessa taistelussa. Terrorismi vie voiton, jos uhraamme oikeusvaltion periaatteen henkilökohtaisen koskemattomuuden ja ihmisoikeuksien suojelun.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisimme onnitella esittelijää siitä, että hän on yhdistänyt kaksi arkaluonteista asiaa, joita monet meistä eivät mielellään yhdistäisi. Turvallisuuskysymys on nimittäin usein arveluttava tekosyy, joka ruokkii ennakkoluuloja niistä, jotka kannattavat turvapaikkojen rajoittamista ja estämispolitiikan kehittämistä niitä vastaan, jotka saatava harjoittaa yksilön- ja perusoikeuksiaan. Olemme iloisia, että voimme yhtyä esittelijän toteamuksiin siitä, että ihmisoikeuksia ja kansalaisvapauksia on ylläpidettävä.
Kansalaisvapaudet eivät ole mielestäni toisarvoisia turvallisuusseikkoihin nähden; meille sanotaan, että Euroopan unionin tärkein arvo on vapauden, oikeudenmukaisuuden ja kansalaisoikeuksien suojeleminen, ja olemme edellisen puhujan kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on oltava valppaina tässä asiassa. Annamme täyden tukemme myös näkemykselle siitä, että hallitsevana periaatteena on oltava oikeudenmukaisesti ja inhimillisesti sovellettava kansainvälisten velvoitteiden periaate.
Voimme näin ollen hyväksyä esimerkiksi 12 kohdan, jonka mukaan välittömästi tapahtuvaa ja yleisluonteista pidättämistä olisi vältettävä. Annamme täyden tukemme myös mietinnön 5 kohdalle, jossa painotetaan kokonaisvaltaisen lähestymistavan välttämättömyyttä turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa tarkastelemalla niitä horisontaalisina tavoitteina ja ottamalla huomioon kaikki politiikan alat, erityisesti sellaiset, joilla on ulkoisia ulottuvuuksia, kuten kauppa, kehitysyhteistyö, ympäristö ja maatalous.
Olemme olleet jo kauan sitä mieltä, että meidän on tarkasteltava Euroopan unionin politiikkojen vaikutusta työntötekijöinä, ja Johannesburgin huippukokouksen jälkeen meidän on oltava entistä enemmän tietoisia siitä, että päämääränämme on kestävä kehitys, joka vähentää turvapaikan hakemiseen johtavia syitä. Luotamme siihen, että siitä tulee osa avoimen koordinaation menetelmää. Yhdymme avoimen koordinaation menetelmästä esitettyihin lukuisiin huolenaiheisiin: siitä on tullut monilla muilla politiikan aloilla melkeinpä demokraattinen kiertotie, joka sivuuttaa Euroopan parlamentin ja usein myös kansalliset parlamentit. Toivomme kuitenkin, että avoimen koordinaation menetelmän avulla pystytään ratkaisemaan vaikeita asioita, ja löytämään esimerkiksi turvapaikanhakijoiden ja muiden maahanmuuttajien laillista maahantuloa koskevat parhaat käytännöt.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, turvapaikkajärjestelmään kohdistuu paineita, ja ongelman ratkaisemiseksi meidän on pidettävä yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa ensisijaisena tavoitteena. Esittelijä Evans menee suoraan asiaan mietintönsä 1 kohdassa.
Turvapaikkajärjestelmään kohdistuu todellakin melkoisia paineita. Euroopan porteilla kolkuttelee paljon pakolaisia. Kokemuksesta tiedämme, että valtaosa heistä ei täytä Geneven yleissopimuksen mukaisen pakolaismääritelmän kriteerejä. On esitetty kaikenlaisia näkemyksiä siitä, mikä on ?pakolainen?, ja jäsenvaltiot ovat kehittäneet toissijaisia suojelumuotoja. Pakolaisen käsitteestä käydyt neuvoston keskustelut osoittavat selvästi, miten vaikeaa yhteisymmärrykseen pääsy on. Komission ehdottamien suuntaviivojen mukaisesti on siksi hyödyllistä vaihtaa kokemuksia jäsenvaltioiden lainsäädännöstä ja menettelytavoista yhteisen kumppanuuden edistämiseksi.
Evansin mietinnön 1 kohdassa ehdotettu ratkaisu tuntuu minusta kuitenkin väärältä monestakin eri syystä.
Se on outo kehäpäätelmä. EU:n jäsenvaltiot eivät omista syistään harjoita aktiivista maahanmuuttopolitiikkaa. Turvapaikkajärjestelmään kohdistuu liikaa rasitteita, koska monet itse asiassa maahanmuuttajiksi määriteltävät ihmiset yrittävät tulla EU:n alueelle kuitenkin turvapaikkajärjestelmän kautta. Heitä nimitetään hämmentävästi ?elintasopakolaisiksi?. Pitäisikö meidän ratkaista ongelma harjoittamalla aktiivista maahanmuuttopolitiikkaa? Se tuntuu minusta turhalta. Ensin meidän on tietenkin vahvistettava, ettei näillä ihmisillä ole oikeutta turvapaikkaan.
Sen jälkeen voidaan tarkastella maahanmuuttopolitiikan sisältöä. Pitäisikö Euroopan unionin toimia näin? Luulen, että kussakin jäsenvaltiossa on tästä hyvin erilaisia näkemyksiä. Se käy selvästi ilmi myös siitä, miten ne suhtautuivat komission tiedonantoon avoimen koordinaation menetelmän käyttöönotosta yhteisön maahanmuuttopolitiikassa. Niinpä Alankomaiden hallitus ei selvästikään pidä työvoiman maahanmuuttoa varsinaisena tavoitteena. Alankomaiden hallituksen tekemä tutkimus on osoittanut, ettei tämä maahanmuuton muoto ratkaise ikääntyvän väestön tai työmarkkinoiden pullonkaulojen aiheuttamia ongelmia Alankomaissa. Voin kuvitella, että muilla EU:n alueilla on mahdollisesti erilainen tilanne, mutta tässä ei ole varmastikaan mahdollista omaksua yksioikoista yleistä menettelytapaa.
Se ei sitä paitsi ratkaisisi mitään. Varmimman pääsylipun Euroopan unioniin takaisi pikemminkin maahanmuuttojärjestelmä eikä turvapaikkajärjestelmä. Vaikka turvapaikkajärjestelmän painetta pystyttäisiinkin helpottamaan, se siirtyisi aivan yhtä nopeasti maahanmuuttojärjestelmään, jossa tapahtuisi samanlaista väärinkäyttöä.
Tähän ongelmaan ei ole helppoa ratkaisua. Mietinnön paras kohta on se, jossa esitetään ajatus turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden sisällyttämisestä kaupan, kehitysyhteistyön, ympäristön ja maatalouden aloille, sillä niin kauan kuin rikkaiden ja köyhien välillä on valtava kuilu, ihmiset yrittävät rakentaa itselleen ja lapsilleen paremman tulevaisuuden. Tämä ratkaisu tuottaa tulosta vain pitkällä aikavälillä, mutta sen parempaa ratkaisua ei ole.
Meidän on Euroopan unionissa edelleen pohdittava, miten turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa pitäisi käytännössä toteuttaa, ja otettava myötätunnon ja oikeudenmukaisuuden käsitteet sen suuntaviivoiksi. Myötätuntoa tarvitaan vastaanotettaessa kotimaastaan karkotettuja pakolaisia. Heidät on otettava vastaan ihmisarvoisissa oloissa, kuten mietinnössä todellakin korostetaan.
On meneteltävä myös oikeudenmukaisesti, mikä ei ole aina helppoa, koska oikeudenmukaisuudella ei tarkoiteta tässä pelkästään oikeussuojan tarjoamista vaan myös hylkäämistä ja karkotusta.
Oikeudenmukaisuuden käsitteeseen kuuluvat myös pakolaisaseman epäämislausekkeet, jotka ovat hyvin ajankohtaisia viime vuoden syyskuun 11. päivän tapahtumien vuoksi. On itsestään selvää, että niitä on sovellettava kohtuullisesti ja varovaisesti, mutta on todellakin vaarallisen naiivia päästää maahan sellaisia ihmisiä, joilta on evätty maahanpääsy muualla. Jos haluamme taata kansalaistemme turvallisuuden, meidän on sovellettava näitä lausekkeita. Se on ollut viime vuosina aika heikkoa. Alankomaat näytti pyrkivän tarjoamaan suojaa ihmisille, joita ei otettu vastaan muissa valtioissa, ja sen vaikutukset on nyt nähtävissä. Kannatan siksi rajoitettua ja varovaista soveltamista, mutta kehotan säilyttämään riittävän todellisuudentajun. Maailma ei valitettavasti ole paratiisi, joka on täynnä hyvää tarkoittavia ihmisiä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, 1 kohdan perusteella minulla on sellainen käsitys, että mietinnössä tehdään vakava virhe, koska siinä kaikkein pyhin turvapaikkaoikeuden periaate, johon on vedottu ja joka on todettu niin monta kertaa yhdeksi Euroopan unionin perusoikeudeksi, sekoitetaan monimutkaiseen maahanmuuttokäsitteeseen, joka on joka tapauksessa eri asia ja jota pitäisi käsitellä aivan erikseen.
Käsiteltävänä olevassa mietinnössä pohditaan turvapaikkaoikeuden oikeudellisen määritelmän tarvetta, mutta mietinnön 1 kohdassa on jotakin, joka on tai jonka pitäisi olla äärimmäisen huolestuttava väite etenkin sen laatijan kannalta. Viittaan väitteeseen, jonka mukaan turvapaikan hakumenettely on usein ainoa tapa päästä EU:n alueelle.
Mikäli näin on, Euroopan parlamentin ensimmäisenä tehtävänä on teljetä portti, jotta tällainen käytäntö saadaan loppumaan ja jottei oikeusperinteemme tärkeä perusperiaate vääristy, kun jotkut pyrkivät käyttämään laitonta maahanmuuttoa laittomiin tarkoituksiin, kuten esimerkiksi järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Nämä ihmiset aikovat siten käyttää tätä periaatetta keinona järjestää pääsy Euroopan unioniin niille, jotka eivät ole siihen oikeutettuja mutta joiden ei missään nimessä saisi antaa astua unionin maaperälle. Vielä pahemmassa tapauksessa tietyt ihmiset yrittävät päästä unioniin tehdäkseen täällä terroristitekoja.
Esittelijä toteaa - sanon tämän kaikella kunnioituksella - Liisa ihmemaassa -teoksen kirjoittajan sävyyn, ettei ole mitään todisteita siitä, että terroristeja olisi autettu pääsemään Euroopan unioniin käyttämällä hyväksi turvapaikkaoikeutta. Saanen esittää seuraavan kysymyksen: kun tiedämme, että Euroopan unioniin on tunkeutunut tuhansia mahdollisia terroristeja ja fundamentalisteja - emmekä tiedä, miten he ovat päässeet tänne, keitä he ovat ja mitä kansalaisuutta he edustavat - miten voimme olla tekemättä selvästi loogista johtopäätöstä siitä, että monet heistä ovat käyttäneet hyväkseen juuri turvapaikkaoikeutta päästäkseen Euroopan unioniin?

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, turvapaikkapolitiikka on polttavimpia ja arkaluonteisimpia aiheita yhteisön asialistalla. Viime vaaleissa näimme paljon masentavia esimerkkejä siitä, miten turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita käytettiin hyväksi politiikassa. Tosiasia on, että epäonnistunut turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka on lisännyt valtavasti muukalaisvihaa ja rasismia, jotka meidän on tuomittava. Maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa tarvitaan nyt siis yhteisiä toimivaltuuksia enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Tämä vahvistettiin jälleen kerran Laekenin huippukokouksessa, jossa toistettiin, että yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka on hyväksyttävä vuoteen 2004 mennessä. Euroopan kansalaiset oikeastaan itse toivovat ja pyytävät toimintaa, joka tuo eurooppalaista lisäarvoa kansallisiin politiikkoihin, joissa on yhä selvemmin rajoituksia niin turvallisuusasioissa kuin oikeuksien ja perusvapauksien turvaamisessakin.
Tänään käsiteltävässä ehdotuksessa kannatetaan avoimen koordinaation menetelmän käyttöönottoa, jolloin koordinaatiotoimien on tarkoitus olla kannustin ja keino yhtenäistää kansallista lainsäädäntöä ja käytäntöjä. Yhdymme komission jäsenen Vitorinon parlamentille äsken esittämiin kommentteihin, joissa korostettiin yhteisön tasolla hyväksyttävien lainsäädännöllisten toimenpiteiden tarvetta. Olemme samaa mieltä siitä, että tarvitsemme yhteistä lainsäädäntöä ja että meidän on tehostettava komission jäsenen mainitsemaa yhteisön lähestymistapaa myös siksi, että tämä varsinaisen yhteisöllistämisen sijasta sovellettava menetelmä on prosessi, joka estää Euroopan parlamentin aktiivisen osallistumisen.
Meidän on lisäksi erittäin tärkeää luoda oikeudenmukainen ja tehokas turvapaikkamenettely, koska turvapaikan hakumenettely on ollut usein helpoin tapa päästä Euroopan unionin alueelle. Vaikka meidän on kyettävä pitämään erillään asiat, joiden on pysyttävä erillään, kuten erityisesti turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat, on kuitenkin korostettava, että aivan yhtä tärkeää on luoda järkevä ja uskottava yhteinen maahanmuuttopolitiikka, johon kuuluvat ehdottomasti myös maahanmuuttajien integrointi ja laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunta. Se on tärkeää ensinnäkin inhimillisistä syistä, ja tiedämme, että se on välttämätöntä myös turvapaikkajärjestelmään kohdistuvien paineiden helpottamiseksi.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan protestoida poliittisten pakolaisten karkottamista, mikä loukkaa kaikkein perusluonteisinta turvapaikkaoikeutta. Kritisoin erityisesti sitä, että Ranskan hallitus karkotti italialaisen pakolaisen Paolo Persichettin, varsinkin kun myöhemmät Ranskan hallitukset ovat tarjonneet ylellisen pakopaikan lukuisille kukistetuille diktaattoreille ja suojelleet heitä heidän omilta kansalaisiltaan.
Turvapaikkaoikeuden pitäisi mielestäni olla kiistaton ja itsestään selvä asia poiketen näkemyksestä, joka esitetään Evansin mietinnössä, jonka lähestymistapa on liian rajoittunut tietyistä myönteisistä näkökohdista huolimatta. Yleisemmin ottaen kaikkien EU:n valtioiden on kuitenkin ratkaistava niiden kymmenientuhansien ihmisten tilanne, jotka saapuvat niiden alueelle paettuaan joko diktatuureja tai jonkinlaista sortoa, kuten esimerkiksi joidenkin valtioiden harjoittamaa naisten sortoa, tai paettuaan yksinkertaisesti köyhyyttä. Kaikki kansalliset hallitukset harjoittavat epäinhimillistä taantumuksellista politiikkaa tällä alalla ja epäävät lukuisilta maahanmuuttajilta oikeuden saada heille kuuluva lupa jäädä maahan työskentelemään. Ei ole hyväksyttävää, että näiltä miehiltä ja naisilta riistetään kaikki oikeudet ja että he joutuvat siksi slummien maanomistajien ja halpaa pimeää työvoimaa etsivien työnantajien saaliiksi.
Euroopan parlamentin pitäisi selventää kantansa, jos se haluaa osoittaa edistystä edes tässä asiassa. Sen pitäisi painostaa jäsenvaltioiden poliitikkoja myöntämään siirtotyöläisille laillinen lupa, jotta he voivat astua varjosta aurinkoon ja elää ihmisarvoista elämää, sekä tarjoamaan heille samat poliittiset, yhdistymisvapauteen liittyvät ja yhteisön oikeudet kuin kaikille Euroopan unionin kansalaisille.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meillä on taas kerran tilaisuus keskustella EU:n turvapaikkapolitiikasta, valitettavasti vain turvallisuuden nimissä. Meidän on todellakin tarkasteltava tänään kahta komission asiakirjaa, joita ei sekaannuksen välttämiseksi pitäisi käsitellä yhdessä niiden luonteen, soveltamisalan ja tavoitteiden vuoksi.
Näiden kahden yhtä tärkeän ja arkaluonteisen asiakirjan käsitteleminen yhdessä synnyttää vaikutelman, että turvapaikan hakijat ovat mahdollisia terroristeja. Komissio kuitenkin toteaa tekstissään selvästi, että on epätodennäköistä, että terroristit vetoaisivat turvapaikkaoikeuteen. Tämä on todellinen paradoksi. Jäsenvaltiot yrittävät itse asiassa paeta kansainvälisiä sitoumuksiaan soveltamalla pakolaisaseman epäämislausekkeita, jolloin lausekkeiden vapaa tulkinta vapauttaa ne sitoumuksista, vaikka ne olisivatkin oleellisia ihmisoikeuksien kannalta.
Kaikkien turvapaikkaan liittyvien vaikeuksien vuoksi ja eroavaisuuksistamme huolimatta emme saa unohtaa, että on kyse uhreista eikä rikollisista. Ainoastaan omaksumalla kokonaisvaltaisen lähestymistavan ja soveltamalla epäämislausekkeita rajoitetusti voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat turvapaikka-asioihin liittyviä kansainvälisiä velvoitteitaan. On taattava kaikin mahdollisin tavoin, että käännytys-, karkotus- ja luovutustoimissa kunnioitetaan ihmisoikeuksia erityisesti silloin, kun luovutettavia ihmisiä uhkaa kuolemanrangaistus heidän kotimaassaan. Sama pätee myös kunkin valtion yhteiskunnalliseen ja sisäpoliittiseen tilanteeseen. Onko meillä oikeus lähettää ihmisiä sellaisiin maihin, joissa raivoaa sisällissota tai joissa kuolemanvaara uhkaa joka päivä ja joissa on kaiken lisäksi kurja taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne, kuten esimerkiksi Algeriassa? Euroopan unioni edellyttää kuitenkin assosiaatiosopimuksissaan karkotuksen kieltämistä. Luovuttaminen vaarantaa epäsuorasti jokaisen yksilön oikeuden anoa turvapaikkaa, kun hänen henkensä on uhattuna.
Eurooppalaisessa ratkaisussa on otettava huomioon myös sellaiset turvapaikanhakijat, joilta on riistetty turvapaikkaoikeus, joilla ei ole minkäänlaisia oikeuksia ja jotka lisäävät entisestään laittomien maahanmuuttajien määrää. Häikäilemättömät työnantajat käyttävät heitä hyväkseen, ja he joutuvat elämään epäinhimillisissä oloissa eurooppalaisissa demokratioissa. Nämä miehet ja naiset ovat joutuneet odottamaan niin pitkään viranomaisten vastausta, että he ovat usein luoneet jo vahvat siteet maahan, jossa he oleskelevat, heillä on siellä esimerkiksi lapsia, ja yhteydet alkuperämaahan ovat usein heikentyneet, tai niitä ei ole enää lainkaan. Heidän karkottamisensa tekisi heistä taas juurettomia. Ongelma voitaisiin ratkaista nyt ainoastaan laillistamalla heidän oleskelunsa.
Halusin esittää nämä huomautukset vain varmistaakseni perusoikeuksien maailmanlaajuisen kunnioittamisen, mutta tuen kyllä esittelijää.

Von Boetticher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Vitorino, on aika merkillistä, että komission kaltainen elin kannattaa avoimen koordinaation menetelmää. Se on pikemminkin Metternichin kuin Monnet'n menetelmän mukaista, ja nimenomaan Euroopan komissiona viestitätte näin samalla oman turvapaikkapoliittisten lähestymistapojenne epäonnistumisesta. Kovinkaan yllättävää ei sen sijaan ole, että esittelijä Evans brittinä kannattaa avoimen koordinaation menetelmää, mutta se on kyllä aika outoa, että mainitsette yhteisön työllisyyspolitiikan kyseisen menetelmän myönteisenä sovellusesimerkkinä; ette ole ilmeisestikään seurannut enää aikoihin EU:n nykyistä työllisyys- ja työmarkkinatilannetta, sillä muuten olisitte tietoinen avoimen koordinaation menetelmän epäonnistumisesta tällä alalla.
Haluaisin esittää muutaman huomautuksen yksittäisistä kohdista. Mietinnössä esitetään, ettei turvapaikanhakijoiden biometrisiä tietoja käytetä rikostutkintatarkoituksiin ennen kuin sitä varten on perustettu erillinen eurooppalainen tietosuojajärjestelmä. Tätä kannattavien on tietenkin syytä miettiä, miksei Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden yleinen tietosuojataso riitä suojaamaan turvapaikanhakijoita tietojen väärinkäytöltä. Euroopassa on maailman tiukimmat tietosuojaa koskevat vaatimukset. Jää salaisuudeksi, miksi haluatte tällaisella järjettömällä vaatimuksella estää Eurodac-järjestelmän tehokkaan käytön ja siten kansalaistemme suojelun.
On oikein hyvä, että mietinnössä kehotetaan nopeuttamaan pakolaisaseman myöntämismenettelyjä. Kysehän on periaatteessa vain hakemuksen tarkastamisesta. Tämäkin on asia, jota PPE-DE-ryhmä on vaatinut jo jonkin aikaa. Esittelijä Evans, teidän ryhmännehän on nimenomaan kannattanut eri mietinnöissä yhä uusien muutoksenhakutuomioistuinten perustamista, yhä laajempia ja byrokraattisempia oikeussuojakeinoja, yhä suppeampaa valtion todistusoikeutta ja näin ollen tietenkin myös entistä pitempiä menettelyjä. Olisi mukavaa, jos muuttaisitte tässä mietinnössä esitetyt sanat kerrankin teoiksi muissa mietinnöissä.
Kolmas huomautukseni on mielestämme kaikkein suurin epäkohta: ette mainitse mietinnössä sanallakaan yhteiskuntamme todellisia ongelmia. Ette sano sanaakaan siitä, miten terroristirikosten tukijoiden kanssa pitäisi menetellä. Mitä teemme, jos joku haluaisi kansamme yllyttämiseksi ristiä lapsensa Osama Bin Ladeniksi? Mitä teemme niille, jotka riemuitsevat julkisesti syyskuun 11. päivän kuvista? Mitä teemme islamilaisille saarnaajille, jotka julistavat vihaa ja väkivaltaa? Miten reagoimme ihmisiin, jotka polkevat puheissaan vapaata ja demokraattista hallintojärjestelmäämme?
Täytyykö meidän odottaa, että nämä ihmiset tekevät terroriteon ennen kuin saamme karkottaa heidät tai ennen kuin heidän vierailuoikeutensa päättyy? Tämä on ajankohtainen kysymys, joka otetaan yhteiskunnassamme nyt yhä uudestaan esiin tämänhetkisen tilanteen vuoksi. Nämä ovat myös kysymyksiä, joihin meidän on vastattava. Mietinnössänne ei todellakaan mainita niistä sanaakaan, mutta joudumme selvittämään nämä kysymykset monissa tulevissa keskusteluissa.
Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikkihan me tiedämme, että syyskuun 11. päivän tapahtumia ja terrorisminvastaista taistelua käytetään useissa Euroopan unionin jäsenvaltiossa selityksenä yhtenäisen eurooppalaisen turvapaikkapolitiikan kehityksen estämiselle. Euroopan unionista turvapaikkaa hakevien määrä on vähentynyt lähes kaksi kolmannesta vuoden 2002 neljän ensimmäisen kuukauden aikana verrattuna viime vuoden vastaavaan ajanjaksoon, kun määrä lähes kaksinkertaistui kymmenen viime vuoden aikana. Kreikassa, joka on yleensä avokätinen turvapaikanhakijoita kohtaan, vain 59:lle kaiken kaikkiaan 2 810 hakijasta myönnettiin turvapaikka vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla. Määrä on vähentynyt dramaattisesti verrattuna vuoteen 2001, jolloin hakemuksia hyväksyttiin lähes kymmenen kertaa enemmän.
Lisäksi YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun tilastojen mukaan useimpien suurten pakolaisvirtojen yhteydessä turvapaikkaa tarjoavat yhtä köyhät naapurivaltiot; vain harvat päättävät paeta länsimaihin, jos he ylipäänsä onnistuvat pääsemään tänne. Esimerkiksi neljästä miljoonasta afgaanipakolaisesta ainoastaan 38 600 pakolaista jätti viime vuonna turvapaikkahakemuksen Euroopan unioniin, toisin sanoen vain yksi tuhannesta afgaanista pyysi Euroopan unionin suojelua; useimmat pakenivat naapurivaltioihin. Nämä tilastot puhuvat puolestaan, ja sellaiset väitteet, että pakolaisaallot oletettavasti uhkaavat Eurooppaa ja että meidän pitäisi nostaa laskusilta ylös, ovat perättömiä.
Kun keskustelussa on unohdettu, mikä panee nämä ihmiset matkustamaan niin kauas kotoaan heidän paetessaan kotimaassaan jatkuvasti tapahtuvia ihmisoikeusloukkauksia, samaan aikaan muukalaisviha tietenkin lisääntyy Euroopan unionissa. Tiukka valvonta suinkaan estä turvapaikanhakijoita matkustamasta Eurooppaan, ja se sitä paitsi rohkaisee monia yrittämään laitonta maahanmuuttoa ja työllistää salakuljettajaliigoja. Lopputuloksena on, että joudumme lopulta laskemaan ruumiita rajoillamme ja rannikoillamme ja yritämme ratkaisemaan orjuuden ja riiston uusia muotoja. Arvoisa komission jäsen, hyväksymme avoimen koordinaation menetelmän, mutta se tuskin on yhtenäinen ratkaisu ongelmaan. Luotamme siihen, että meillä on yhtenäinen politiikka vuoden 2003 loppuun mennessä.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, yhdyn kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan vähemmistöön jääneeseen mielipiteeseen komission tiedonannosta, jossa Eurooppa käsitetään jatkuvasti linnoitukseksi, jonne sadoiltatuhansilta imperialistisen politiikan uhreilta on pääsy kielletty. Se on hyvä esimerkki muukalaisvihasta ja rasismista, jotka ovat päässeet valloilleen Euroopan unionissa varsinkin syyskuun 11. päivän jälkeen, kuten Sevillan huippukokouksessa selvästi todettiin. Evansin mietinnössä ollaan valitettavasti juuri samoilla linjoilla muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Komission tiedonannossa, jossa suositetaan niin kutsutun avoimen koordinaation menetelmän käyttöönottoa välietappina jäsenvaltioiden turvapaikkapolitiikkojen täydellisessä yhtenäistämisessä, käytännöllisesti katsoen hylätään humanistiset tarkoitusperät, joille turvapaikkajärjestelyjen olisi perustuttava. Siinä ehdotetaan uusia sortotoimia, kuten turvallisuustarkastuksia, biometristä tietokantaa, kuten Eurodac-sormenjälkijärjestelmää, ja DNA-näytteiden keräämistä vielä tällaiseen aikaan, kun Euroopan unionin jäsenvaltioissa hyväksyttyjen turvapaikkahakemusten määrä on muutenkin jo järkyttävän pieni. YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun tilastojen mukaan esimerkiksi Kreikka hyväksyi kaiken kaikkiaan 2 838 turvapaikkahakemuksesta vain 25 eli 0,8 prosenttia vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla, ja ainoastaan 34 pakolaiselle myönnettiin tilapäinen turvapaikka humanitaarista syistä.
Näitä lukuja sietää hävetä, kun ajatellaan, että selvästi suurin osa valtioistamme turvapaikkaa hakevista on kotoisin Afganistanista, Irakista, Turkista, Iranista tai muista vakavia ongelmien kanssa kamppailevista valtioista. Valitettavasti on paljon myös niitä, jotka eivät saa turvapaikkaa vaan jotka - virallista termiä käyttääkseni - palautetaan alkuperämaahan huolimatta siitä, että heidän henkensä on vaarassa.

Zrihen (PSE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä mietintö on yksi useista turvapaikka-, maahanmuutto-, pakolais- ja turvallisuusasioita käsittelevistä mietinnöistä. Voi olla yllätys, että viimeksi mainittu käsite esiintyy tässä yhteydessä. Mietintö joka tapauksessa sinetöi tämän. Toivon, että voimme pitää lähestymistapamme ja suuntaviivamme yhtenäisinä ja johdonmukaisina ja poistaa siten yhteisöstä luodun täysin epäyhtenäisen kuvan, joka johtuu Euroopan unionin täysin vastuuntunnottomasta toiminnasta tällä alalla.
Lainsäädännön moninaisuuden vuoksi meidän on aika tehdä yleiskatsaus, ja uskon, että ehdotettu jäsenvaltioiden välinen avoimen koordinaation menetelmä auttaa asettamaan kunnianhimoisempia tavoitteita tällä alalla ja lisää samalla avoimuutta ja näkyvyyttä ja edistää viime kädessä myös arviointia.
Tampereen Eurooppa-neuvostosta lähtien olemme pyrkineet toteuttamaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen. Näitä kolmea käsitettä on sovellettava yhtenäiseen alueeseen, jossa vapaudella on oltava yhtä tärkeä merkitys kuin turvallisuudella ja oikeudella. Tästä syystä tarvitaan yhtenäistä lain tulkintaa ja kaukonäköistä yksimielistä politiikkaa, jota pyydän teiltä.
Eurooppalainen alue on perustettava myös yhdessä paikalla olevien toimijoiden kanssa. Sen on tarjottava suojelua kaikille Euroopan kansalaisille, mutta se ei ole pakopaikka syyskuun 11. päivän tapahtumien synnyttämästä pelosta, tuosta järjettömästä pelosta, joka saa aikaan ylivarovaista vetäytymistä ja jonka perusteella jotkut voivat ylläpitää muukalaisvihaa ja rasistisia asenteita niin kutsutun pragmatismin nimissä. Toistan, että kaikkien näiden sanojen takana on miehiä, naisia ja lapsia. Haluamme varmistaa, että heidän oikeuksiaan kunnioitetaan kiinnittämällä erityistä huomiota naisiin, lapsiin ja väkivallan uhreihin.
Samoin kuin haluamme vakuuttaa, että Euroopassa kunnioitetaan ihmisoikeuksia, me eurooppalaiset haluamme myös vakuuttaa, että rasismin, muukalaisvihan, kiihkomielisyyden ja kuolemanrangaistuksen vuoksi haluamme luoda mahdollisimman turvallisesti vapauksiin perustuvan Euroopan - emme sellaista Eurooppaa, jossa keskitytään lakiin järjestykseen rasismin ja muukalaisvihan nimissä.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kaksi lyhyttä huomautusta tämän erittäin mielenkiintoisen ja virikkeitä antavan keskustelun päätteeksi. Vastaan ensin jäsen Boumediene-Thierylle. Kehottaisin häntä kiinnittämään huomiota siihen, ettei komissio yhdistänyt näitä asioita, vaan käsittelimme niitä erillisissä asiakirjoissa. Keskustelemme tänään niistä molemmista parlamentin organisatoristen järjestelyjen vuoksi. Kerrankin ette voi syyttää komissiota.
Toinen huomautukseni on vastaus jäsen Klamtille ja jäsen von Boetticherille, ja se koskee avoimen koordinaation menetelmää. Amsterdamin huippukokouksen jälkeen on ollut aivan selvää, että Euroopan turvapaikkapolitiikan kehitys tapahtuu kahdessa vaiheessa (?sukupolvessa?). Ensimmäisessä niistä laaditaan yhteiset vähimmäisvaatimukset useilla turvapaikkapolitiikan aloilla, ja toinen vaihe perustuu aikanaan yhtenäiseen (kenties jopa yhteen ainoaan) eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään.
Lainsäädännöllä on epäilemättä keskeinen merkitys molemmissa vaiheissa. Teidän on annettava tunnustusta siitä, että vaikka emme aina ole samaa mieltä ratkaisuista, komissio on esittänyt kaikki lainsäädäntöohjelman ensimmäistä vaihetta koskevat ehdotukset, vaikka Tampereen Eurooppa-neuvostosta on kulunut vasta vuosi. Myönnän avoimesti parlamentille, kuten olen aina tehnyt, että neuvoston on ollut vaikeaa löytää yhteistä pelikenttää tässä lainsäädäntöohjelmassa tai edes yhteisissä vähimmäisvaatimuksissa. Neuvoston on tarkoitus hyväksyä eräs vallan mainio vaatimus, joka perustuu sellaiseen sääntöön, jossa on 15 poikkeusta. Tällaisesta saavutuksesta saisi kemian alalla luultavasti Nobelin palkinnon - yksi sääntö, jossa on 15 poikkeusta, yksi kutakin 15:tä jäsenvaltiota varten. Meidän on myönnettävä, etteivät nämä yhteiset vähimmäisvaatimukset riitä. Yritin siksi esittää ajatuksen yhteisestä eurooppalaisesta turvapaikkapolitiikasta, johon sovelletaan avoimen koordinaation menetelmää. Avoimen koordinaation menetelmä ei ole ristiriidassa lainsäädännön kanssa. Sillä on tarkoitus täydentää ensimmäisen vaiheen lainsäädäntöohjelmaa, jonka konkreettisen lopputuloksen myönnän olevan mitä todennäköisimmin riittämätön.
Haluaisin teidän ottavan lisäksi huomioon, että avoimen koordinaation menetelmä lisää järjestelmän avoimuutta. Se on paras tapa kunnioittaa toissijaisuusperiaatetta. Euroopassa ei voi olla keskitetysti hallinnoitua turvapaikkajärjestelmää. Se olisi toissijaisuusperiaatteen vastaista. Jokaisella jäsenvaltiolla pitäisi olla oikeus päättää turvapaikkahakemusten käsiteltäväksi ottamisesta ja päättää, missä tapauksissa ne myöntävät turvapaikan yhteisön yhteisten vähimmäisvaatimusten perusteella.
Komissio katsoo, että meidän on vaihdettava parhaita käytäntöjä sekä tietoja. Tällä hetkellä tällaista vaihtoa ei tapahdu, mikä tarkoittaa, että avoimen koordinaation menetelmä tuo lisäarvoa prosessiin lisäten järjestelmän hallinnoinnin avoimuutta jäsenvaltioissa. Ehdotuksemme mahdollistaa parlamentin osallistumisen toimintaan.
Haluaisin tehdä selväksi, etten vastusta minkäänlaista yhteisöllistämistä. Yritän päinvastoin varmistaa, että otamme tarvittavat päättäväiset askeleet perustamissopimuksen tavoitteen saavuttamiseksi. Avoimen koordinaation menetelmä ei ole mielestäni kiertämistä. Lissabonin ohjelmassa on aivan selvä viittaus avoimen koordinaation menetelmään. Tarkastellessanne talouden hallintoa koskevia komission ehdotuksia huomaatte, että ehdotamme avoimen koordinaation menetelmän soveltamista oikeudellisesti sitovien tavoitteiden määrittämiseksi, mikä tehostaa avoimen koordinaation menetelmää ja auttaa näin ollen saavuttamaan aiempaa konkreettisempia tuloksia. Kunnioitan eriäviä mielipiteitänne, mutta en usko olevani väärässä.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Roberta Angelillin laatimasta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0309/2002) rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevasta komission vihreästä kirjasta (KOM(2001) 536 - C5-0016/2002 - 2002/2022(COS))
Giacomo Santinin laatimasta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0312/2002) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeusavun saatavuuden parantamisesta rajatylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapuun ja muuhun yksityisoikeudellisiin riita-asioihin liittyvään taloudelliseen tukeen sovellettavat yhteiset vähimmäisvaatimukset (10856/2002 - C5-0049/2002 - 2002/0020(CNS)).

Angelilli (UEN)
Arvoisa puhemies, mietinnössä, johon luon nyt lyhyen katsauksen, käsitellään komission vihreää kirjaa rikoksen uhreille maksettavista korvauksista. Oikeudellisessa mielessä tämä on tietenkin erittäin monimutkainen asia, mutta minulla on ilo todeta, että asiasta käytävä tärkeä keskustelu edistyy koko ajan. Pyrkimyksenä on ennen kaikkea määritellä asianmukainen lainsäädäntö ja määrittää tarvittavat taloudelliset resurssit, jotta voidaan varmistaa rikoksen uhrin perusoikeus saada oikeudenmukainen korvaus hänelle aiheutuneista kärsimyksistä ja vahingoista erityisesti silloin, kun rikoksen tekijä ei ole tiedossa tai kun hän ei pysty maksamaan korvausta uhrille.
Lisäksi tiedämme, että rajatylittävien rikosten uhrien määrä kasvaa jatkuvasti ensinnäkin siksi, että kansalaiset liikkuvat aiempaa enemmän unionin sisällä, mutta valitettavasti myös siksi, että rikollisuus, erityisesti erittäin vakava rikollinen toiminta, kuten terrorismi, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja ihmiskauppa, on yleisesti lisääntynyt. On lisäksi korostettava, että monet uhrit kärsivät kaksin verroin: he joutuvat ensin rikoksen uhreiksi ja sen jälkeen tarpeettoman byrokraattisen järjestelmän uhreiksi, minkä vuoksi järjestelmää on yksinkertaistettava, jotta vältetään tilanteet, joissa suoja on riittämätön tai puuttuu kokonaan.
Vähimmäisvaatimusten asettaminen rikoksen uhrien suojalle, erityisesti oikeussuojan saatavuudelle ja oikeudelle saada korvauksia, katsottiin selvästi tarpeelliseksi jo Tampereen Eurooppa-neuvostossa, jossa vahvistettiin perussuuntaviivat todellisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi. Valitettavasti tämä voimakas poliittinen tahto ei ole tuottanut mitään merkittäviä tuloksia yhteisön lainsäädännössä vuoden 1999 jälkeen. Ensisijaisena tavoitteena on luoda mahdollisimman pian yhteiset vähimmäisvaatimukset, jotta oikeudesta saada vahingonkorvausta tulee totta sekä Euroopan kansalaisten että Euroopassa laillisesti oleskelevien kannalta.
Vähimmäisvaatimuksiin on sisällyttävä kaikkien jäsenvaltioiden hyväksymä selkeä ja tarkka määritelmä niistä rikos- ja vammatyypeistä, joiden perusteella voidaan myöntää korvauksia. On myös tärkeää yksilöidä yhtä tarkasti ja yksimielisesti henkilöt, jotka voivat lain mukaan saada korvauksia, ja on otettava esimerkiksi huomioon, että rikoksen kohteeksi joutuneiden perheitä ja heidän huollettavanaan olevia henkilöitä voidaan pitää epäsuorina rikoksen uhreina.
Vähimmäisvaatimusten määrittäminen ei ole varmastikaan helppoa kahdesta syystä. Lainsäädännön kodifiointi aiheuttaa ensinnäkin käytännön ongelmia, sillä on käynnistettävä monimutkainen prosessi tällä hetkellä kovin erilaisten kansallisten säännösten lähentämiseksi. Toinen syy on polttava tarve määrittää tarvittavat resurssit. Erilaisia rahoitusmahdollisuuksia on paljon. Komission ehdotuksen mukaisesti voisimme mahdollisesti perustaa erityisen Euroopan solidaarisuusrahaston, johon voitaisiin lisäksi osoittaa rikollisverkostojen varojen takavarikoinnista ja myynnistä saadut tulot.
Joka tapauksessa on pyrittävä ensisijaisesti määrittämään mahdollisimman yhdenmukaiset uhrien kohtelua koskevat säännöt ja menettelyt. Se auttaisi tasoittamaan jäsenvaltioiden erilaisten oikeusjärjestelmien välisiä - toisinaan valtaviakin - eroja. Tällä hetkellä on todellakin eroja, jotka liittyvät uhrin asuinpaikkaan tai rikoksen tapahtumamaahan, mikä on osoitus syrjinnästä, joka ei ole hyväksyttävää ja josta koituu vahinkoa uhreille. Ihmisiä kohdellaan käytännössä täysin eri tavoin rikoksen tapahtumamaasta riippuen, mikä on selvä syrjimättömyyden periaatteen loukkaus.

Santini (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mietintöni aiheena olevan direktiiviehdotuksen tarkoituksena on vahvistaa vähimmäisvaatimukset todellisen taloudellisen tuen takaamiseksi sellaisille kansalaisille, jotka eivät pysty maksamaan oikeudenkäyntikulujaan. Tämä aloite sopii mainiosti hankkeeseen, jossa unionista on tarkoitus muodostaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jossa kaikkien kansalaisten perusoikeuksien kunnioitus on taattu heidän taloudellisesta tilanteestaan riippumatta.
Alkuperäisenä oikeusperustana on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston 61 artikla, jossa määrätään, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi asteittain neuvosto toteuttaa oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa koskevat toimenpiteet. Tampereen Eurooppa-neuvosto vastasi pyyntöön vahvistamalla rajatylittävän oikeusavun saatavuutta koskevat vähimmäisvaatimukset, mitä meidän on syytä painottaa.
Komissio on ottanut vieläkin rohkeamman askeleen ja ehdottanut säännöksen soveltamisalan laajentamista valtioiden sisäisiin asioihin. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on vastannut haasteeseen ja osallistunut komission keskusteluun direktiivin soveltamisalasta. Direktiivin pitäisi siis kattaa sekä sisäiset että rajatylittävät riita-asiat.
Oikeusperustaa on näin ollen laajennettava; perustana on oltava EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan lisäksi myös 65 artikla. Direktiivin soveltamisalan laajentaminen perustuu lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 3 kohtaan, jossa todetaan, että maksutonta oikeusapua annetaan niille, joilla ei ole riittäviä varoja turvatakseen yhtäläiset mahdollisuudet saada oikeusapua. Olemme nyt ensimmäistä kertaa luvanneet myöntää tällaista tukea yhteisön tasolla. Tämä on samalla hyvä tilaisuus kehottaa niitä jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan alan lainsäädäntöään, jotka jo takaavat kansalaisilleen asianmukaisen oikeusavun saatavuuden valtion sisäisissä riita-asioissa - ja tällaisia valtioita on huomattava määrä.
Mietinnössä, jonka asiasta vastaava parlamentin valiokunta hyväksyi yksimielisesti, mennään vieläkin pitemmälle. Siinä todellakin ehdotetaan, että oikeusapu kattaisi varsinaisen oikeudenkäynnin lisäksi myös riita-asian valmisteluvaiheen, koska tehokas välimiesmenettely - yritys saada asianosaiset sopimaan asia - voi usein jopa tehdä varsinaisesta oikeudenkäynnistä tarpeettoman, mikä helpottaa asianosaisten kansalaisten tilannetta ja - mikä tärkeintä - pienentää oikeusmenettelystä aiheutuvia kuluja.
Pitää paikkansa, että tämä kaksiosainen menettelytapa saattaa lisätä jäsenvaltioille aiheutuvia kuluja. Tämänkaltaisen direktiivin tärkeän poliittisen ja yhteiskunnallisen merkityksen vuoksi parlamentti voisi kuitenkin olla - ja onkin - oikeutettu kehottamaan neuvostoa ottamaan tämän askeleen. Ensisijaisena tehtävänämme on nyt asettaa poliittiset tavoitteet, jotka todellakin auttavat luomaan Kansalaisten Euroopan - Euroopan, jossa kaikki saavat tasa-arvoista ja oikeudenmukaista kohtelua.
Lopuksi haluaisin käsitellä neuvoston viime hetkellä toteuttamaa ja siksi hieman hämmentävää toimea. Neuvosto on toimittanut - vaikkakin vain epävirallisesti tiedoksemme - uuden tekstin, jossa selvästi painotetaan 1 artiklaa, jolla direktiivin soveltamisala rajoitetaan pelkkiin rajatylittäviin tapauksiin. Neuvosto yrittää toisin sanoen kyseenalaistaa koko prosessin, pysäyttää sen ja aloittaa suunnittelutyön uudelleen - siltä ainakin vaikuttaa. Tämä on vakava muotoa ja menettelyä koskeva rikkomus huolimatta siitä, että ehdotuksen sisältö on tässä tapauksessa ristiriidassa parlamentin valiokunnan yksimielisen näkemyksen kanssa. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunta on päättänyt erityisen äänestyksen perusteella jatkaa tätä prosessia siihen asti, kunnes komission laatimaan tekstiin perustuva ehdotus hyväksytään tai ainakin jätetään täysistunnon käsiteltäväksi kuulemismenettelyn perussääntöjen mukaisesti.
Jos parlamentti hyväksyisi sen, että neuvosto lopettaa prosessin tai että ehdotus lähetetään takaisin valiokuntaan, siitä koituisi vakavia seurauksia toimielinten välisten oikeudellisten suhteiden sekä myös kuulemismenettelyn kannalta, ja se olisi perustamissopimuksen määräysten vakava rikkomus.
Euroopan parlamentin toimivaltuudet heikentyisivät, ja tämä olisi erittäin huolestuttava ennakkotapaus tulevaisuutta ajatellen. Tämän tekstin tarkasteluprosessi on siksi päätettävä normaaliin tapaan; siitä on toisin sanoen äänestettävä parlamentissa. Tämä on parlamentin valiokunnan näkemys.
Saanen lopuksi esittää komissiolle suoran vetoomuksen ja pyytää komission jäsentä Vitorinoa esittämään komission näkemyksen asiasta.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten aikaisemmat puhujat ovat korostaneet, rikoksen uhrien suojeleminen ja tukeminen on varmasti suurimpia haasteita, joita kohtaamme perustaessamme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta. Maaliskuussa 2001 saavutimme ensimmäisen merkkipaalun, kun neuvosto hyväksyi puitepäätöksen rikoksen uhrin asemasta rikosoikeudenkäynnissä. Pian tämän jälkeen komissio esitti rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevan vihreän kirjansa.
Tämän asiakirjan tarkoituksena oli käynnistää jäsenvaltioiden ja kaikkien asianosaisten kesken laaja keskustelu komission aloitteen mahdollisista tavoitteista. Tehtyjen ehdotusten joukosta mainitsen erityisesti uhreille maksettavia korvauksia koskevan unionin vähimmäiskriteerin vahvistamisen ja tämän järjestelyn soveltamisen rajatylittäviin riita-asioihin. Olen siksi erittäin kiitollinen Euroopan parlamentille, että se antaa päätöslauselman komission vihreästä kirjasta, ja haluaisin kiittää erityisesti esittelijä Angelilliä erittäin laadukkaasta ja asianmukaisesta mietinnöstä. Panen tyytyväisenä merkille, että mietinnössä tuetaan tavoitteitamme sekä analysoidaan yksityiskohtaisesti ja rakentavasti vihreän kirjan eri näkökohtia. En käsittele yksityiskohtaisesti keskustelunne aiheena olevan esityksen eri kohtia, mutta voin vakuuttaa, että niistä on hyötyä komissiolle tulevien toimenpiteiden määrittämisessä. Kuten olette todennäköisesti huomanneet, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevan komission tulostaulun viimeisimmässä versiossa todettiin jo, että hanketta jatketaan tänä syksynä rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevalla direktiiviehdotuksella. Tänään hyväksymänne kanta vihreästä kirjasta auttaa merkittävästi ehdotuksemme laatimista.
Mitä tulee oikeusapua koskevaan direktiiviehdotukseen, komission helmikuussa 2000 julkaiseman vihreän kirjan johdosta tammikuussa 2002 esitettiin direktiiviehdotus, jonka tarkoituksena on vahvistaa oikeusapua koskevat vähimmäisvaatimukset. Kuten tiedätte, kyseinen ehdotus herätti ja herättää itse asiassa vieläkin paljon keskustelua neuvoston eri elimissä. Keskusteluja käytiin erityisesti direktiivin soveltamisalasta. Komissio toivoo direktiivin kattavan kaikki yksityisoikeudelliset ja kauppaoikeudelliset riita-asiat, mutta neuvosto päätti, että sen soveltamisala pitäisi rajata rajatylittäviin riita-asioihin. Tämän vuoksi ehdotustekstiin tehtiin ainakin tältä osin huomattavia muutoksia. Neuvosto toimitti parlamentille tiedoksi uuden tekstin, joka ei ole vielä läheskään lopullinen. Esittelijä Santini muistutti aiemmin tänään tästä asiasta ja institutionaalisesta haasteesta, jonka tällainen menettelytapa aiheuttaa parlamentille. Minusta onkin täysin ymmärrettävää, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta toivoo, että parlamentin päätettäväksi toimitetaan komission ehdotuksen alkuperäinen teksti.
Haluan siksi kiittää esittelijä Santinia ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijaa Wallisia loistavasta työstä. Lisäksi totean, että tekstiin, josta neuvostossa parhaillaan keskustellaan, tehtiin useita tarkistuksissa ehdotettuja muutoksia. Ennen kaikkea minun on sanottava, että tarkistuksessa 6, jossa käsitellään ehdotuksen 1 artiklan 1 kohtaa, ollaan näköjään hyvin varmoja tästä kohdasta, sillä siinä rohjetaan poistaa viittaus rajatylittäviin riita-asioihin.
Komissio on edelleen ehdottomasti sitä mieltä, että direktiiviehdotuksen pitää kattaa kaikki yksityisoikeudelliset riita-asiat. Tätä ratkaisua tukee laajennus Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jonka 47 artiklassa todetaan, että ?maksutonta oikeusapua annetaan niille, joilla ei ole riittäviä varoja, jos tällainen apu on tarpeen, jotta asianomainen voisi tehokkaasti käyttää oikeutta saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi?. Myös meidän työhömme kuuluu oikeuskeinojen saatavuuden varmistaminen. Minun on valitettavasti sanottava, että on hyvin epätodennäköistä, että neuvosto muuttaa mieltään tässä asiassa. Toisaalta ?rajatylittävän vaikutuksen? määritelmästä keskustellaan edelleen; kyseistä käsitettä voidaan tulkita joko laajasti tai rajoitetusti. Komissio kannattaa laajaa tulkintaa välttääkseen laillisuuden periaatteen heikentämistä. Asiaa käsitellään oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa lokakuussa.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, todellisuudessa lausunnon valmistelija oli kollegamme Wallis, jota minä nyt edustan, koska hän ei päässyt tänään paikalle, mutta en todellakaan pysty korvaamaan häntä. Joudutte siksi tyytymään huomattavasti epätäydellisempään selvitykseen, mutta saanen kuitenkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta kiittää jäsen Wallisia hänen loistavasta työstään ja valmiudestaan hyväksyä kaikki valiokunnan ehdotukset.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan piti luonnollisesti paneutua ennen kaikkea direktiivin teknisiin näkökohtiin, joihin se pyrki tekemään joitakin parannuksia. Neuvoston omaksuman linjan vastaisesti se ensinnäkin pyrkii laajentamaan direktiivin soveltamisalaa rikoksista johtuviin yksityisoikeudellisiin toimiin, koska emme näe mitään syytä jättää niitä soveltamisalan ulkopuolelle. Toiseksi valiokunta pyrkii määrittelemään tarkemmin, mitä oikeudenkäyntikuluilla tarkoitetaan ja mitä kuluja niihin pitäisi sisältyä. Lisäksi se haluaa tehdä mahdolliseksi maksuttoman oikeudenkäynnin muutoksenhaun yhteydessä. Valiokunta vaatii, että oikeusapuhakemukset tutkitaan nopeasti, ja määrää siksi, että jäsenvaltioiden on nimitettävä toimivaltaiset viranomaiset. Lisäksi se sallii korvauksen yksityisoikeudellisten järjestelyjen yhteydessä.
Uutiset, jotka komission jäsen Vitorinon tänään kertoi ja jotka komissio välitti ripeästi, eivät anna meille juurikaan toivoa, mutta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan on muistettava ja edustamani lausunnon valmistelijakin vaatii, että mikäli neuvosto tekee nämä merkittävät muutokset, perustamissopimusten mukaan parlamenttia on kuultava uudestaan, eikä parlamentti ole valmis luopumaan tästä oikeudestaan vaan on pikemminkin valmis puolustamaan sitä.

Ghilardotti (PSE)
Arvoisa puhemies, lausunnossaan rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevasta vihreästä kirjasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta onnittelee komissiota sen ehdottamasta ja omaksumasta lähestymistavasta sekä suhtautuu myönteisesti kolmeen komission määrittelemään yhteisön toimintatavoitteeseen. Ensimmäisenä tavoitteena on varmistaa, että rikoksen uhreilla on Euroopan unionissa mahdollisuus saada valtion korvausta, joka toimii kaikkien unionin asukkaiden turvaverkkona. Toisena tavoitteena on ryhtyä tarvittaviin toimiin, joilla rajoitetaan jäsenvaltioiden korvausmäärien nykyisistä suurista eroista johtuvia epäoikeudenmukaisia seurauksia. Määrät vaihtelevat käytännössä uhrin asuinmaan tai rikoksen tapahtumamaan mukaan. Kolmantena tavoitteena on helpottaa uhreille maksettavien valtion korvausten saamista rajatylittävissä tilanteissa ja varmistaa, ettei uhreille maksettavan korvauksen saamiseen vaikuta kohtuuttomasti se, missä päin unionia rikos tehtiin.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on kuitenkin esittänyt joitakin näkökohtia, esimerkiksi sen, että korvausten olisi katettava kaikki uhrille aiheutuneet aineelliset ja aineettomat vahingot. Haluaisin kiittää esittelijä Angelilliä siitä, että hän otti varsinaiseen tekstiin kaikki oikeudellisten asioiden valiokunnan lausuntoon sisältyneet tarkistukset. Valtiolle osoitettavan korvaushakemuksen tekemiselle on asetettava pitkät määräajat. Sama koskee myös päivää, josta määräaika lasketaan alkavaksi, jotta vältetään erot käsittelyssä. Lisäksi on erittäin tärkeää, että laaditaan yhdenmukaiset korvaushakemuslomakkeet kaikilla yhteisön kielillä ja että menettelyä koskeviin vähimmäistakuisiin kuuluvat muun muassa oikeus puolueettomaan tuomioon, oikeus asianajajaan, mahdollisuus käynnistää menettely ja valtion korvausten aiempaa helpompi saaminen rajatylittävissä tilanteissa.
Lopuksi totean, että uhreille maksettavia korvauksia koskeva yhteisön aloite olisi todellakin suuri edistysaskel vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen perustamisessa.

Klamt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uhrien suojelu on ollut jo pitkään Euroopan tasollakin käytävien poliittisten keskustelun aiheena. Euroopan parlamentti on 1980-luvulta lähtien järjestelmällisesti vaatinut uhrien aseman parantamista. On itsestään selvää, että rikoksen uhreja on tuettava ja suojeltava. Kysymys on vain siitä, miten ja missä määrin sitä pitäisi tehdä. Niin kutsutussa Wienin toimintasuunnitelmassa Eurooppa on sitoutunut hoitamaan uhreja ja huolehtimaan heille maksettavista korvauksista. Rikosten uhrien aseman parantaminen EU:ssa oli vuonna 1999 Euroopan parlamentin esityslistalla, ja Tampereen Eurooppa-neuvosto kehotti vahvistamaan rikosten uhrien suojelua koskevat vähimmäisvaatimukset.
Tänään me Euroopan parlamentin jäsenet ilmaisemme kantamme rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevasta komission vihreästä kirjasta. Teemme sen vakaasti siinä uskossa, etteivät uhreille maksettavia korvauksia koskevat kansalliset säännökset ole riittäviä. Ei ole hyväksyttävää, että uhreille maksetaan Euroopan unionissa erilaisia korvauksia, koska he rikoksen uhriksi joutumisensa lisäksi vielä huonoksi onnekseen joutuivat uhriksi väärässä maassa. Eräässä jäsenvaltiossa saatetaan esimerkiksi korvata vain seksuaalirikosten uhrien psykiatriset hoitokulut, kun toisissa jäsenvaltioissa korvataan muiden rikosten uhrien kaikki sairaanhoitokulut.
Otan esiin toisen aiheen: todistustaakka kuuluu kaikissa jäsenvaltioissa korvauksen hakijalle, mutta näyttöä koskevissa edellytyksissä on suuria eroja. Toisena esimerkkinä mainitsen, että joissakin jäsenvaltioissa mahdollisen korvauksen saamiseksi on tehtävä rikosilmoitus, kun toisissa maissa tällaista vaatimusta ei ole. Esitän nämä esimerkit osoittaakseni, miten erilaiset 15 jäsenvaltion lähtökohdat ovat.
Arvostelijat moittivat komissiota ja parlamenttia siitä, että uhrien suojelemista ja uhreille maksettavia korvauksia koskevia päätöksiä tehdään ja pannaan täytäntöön liian hitaasti. Kritiikkiä on esitetty siitäkin, että käsiteltävänä olevan vihreän kirjan tavoitteena on saada aikaan vähimmäisvaatimuksista muodostuva yhteisön aloite. Monet uhrien tukijärjestöt toivovat yhdenmukaistamista. Ymmärrän hyvin, että juuri uhriensuojelujärjestöt toivovat nopeita ratkaisuja, mutta Euroopan laajuisen uhrien suojelun aikaansaamiseksi tarvitaan monia pieniä askelia ja laajaa valistustyötä. Tämä tarkoittaa kaikkia koskevien ja kaikissa jäsenvaltioissa pätevien yhteisten vaatimusten määrittelemistä ja niistä päättämistä.
Sitäkin tärkeämpää on määritellä aivan ensimmäiseksi sellaisille rikosten uhreille maksettavia valtion korvauksia koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka eivät saa korvausta rikoksen tekijältä eivätkä mitään muutakaan kautta. Tämä kaikki otetaan huomioon nyt käsiteltävänä olevassa vihreässä kirjassa. Tämä on hyvä lähestymistapa, ja kannatan sitä varauksetta PPE-ryhmän puolesta, sillä tämä on minusta oikea tapa edetä kohti uhrien tukemista koskevia yhteisön säännöksiä.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijä Angelilliä hänen loistavasta mietinnöstään sekä myös hänen valmiudestaan tukea useita ryhmien yhteisiä kompromissitarkistuksia.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan selvittää sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kannan kollegani Carmen Cerdeiran puolesta, joka on toiminut mietinnön varjoesittelijänä ja joka ei valitettavasti päässyt tänään paikalle.
Tiedätte, että yhä useammat Euroopan unionin ihmiset matkustavat ulkomaille. Esimerkiksi vuonna 1999 näin teki 250 miljoonaa ihmistä. Tämä tarkoittaa, että liikkuvat kansalaiset ottavat riskin joutua rikoksen uhriksi sekä asuinmaassaan että sen ulkopuolella. Rikos voi olla mitä tahansa aina ryöstöstä silloin tällöin tapahtuvaan terrorismiin, joka on Euroopan unionia yhä piinaava vitsaus.
Vihreä kirja ja tänään hyväksymämme mietinnöt epäilemättä edistävät valtioiden fyysisten rajojen poistamista rikoksen uhrien kannalta. Meidän on varmistettava, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla unionin alueella kansalaisilla on todellinen mahdollisuus saada oikeusapua, jotta he voivat saada asianmukaista oikeussuojaa kaikkialla unionissa. Tästä syystä Kansalaisten Eurooppa -ajatuksessa ei ole järkeä, ellemme ensin ryhdy tarvittaviin toimiin muun muassa rikoksen uhrien oikeuksien parantamiseksi ja huomioon ottamiseksi maailmanlaajuisesti.
Samoja vähimmäisvaatimuksia on sovellettava kaikkien henkilöiden, myös sellaisten kolmansien maiden kansalaisten kohtelussa, jotka ovat joutuneet rikoksen suoriksi tai epäsuoriksi uhreiksi unionin jonkin jäsenvaltion alueella. Euroopan unioni ei voi hyväksyä uhrin erilaista kohtelua rikoksen tapahtumamaasta tai hänen kansallisuudestaan riippuen. Ryhmäni mielestä korvausten maksaminen uhreille on perusasia, jonka on oltava keskeinen tekijä rikosten torjuntaa koskevassa eurooppalaisessa yhteistyössä.
Suhtaudun myönteisesti komission tekstiin samoin kuin Angelillin mietintöönkin ja kiitän häntä hänen asenteestaan ja siitä, että hän on ollut käytettävissä. Uskon, että kaikki ryhmät ovat enemmän tai vähemmän samaa mieltä mietinnöstä.
Haluan mainita joitakin seikkoja, jotka ovat mielestämme oleellisia ja joille haluamme antaa tukemme. Ne ovat 13 kohtaan sisältyvä syrjimättömyyden periaate, uhrien kanssa päivittäin työskentelevien kansalaisjärjestöjen tukeminen, uhreja kohtelun ja hoidon edellytykset, kuten aikaisemmin sanoin sekä jäsenvaltioiden korvausjärjestelmien yhdenmukaistaminen tulotason mukaisesti ja sen takaaminen, että kaikilla unionin kansalaisilla ja laillisesti alueella oleskelevilla on mahdollisuus saada yhteisön kriteerien mukaista korvausta heidän jouduttuaan rikoksen uhriksi. Kannatamme siksi uhreja suojelevan eurooppalaisen elimen perustamista, eurooppalaisen rahaston perustamista rikoksen uhreille kuuluvan korvauksen saamisen varmistamiseksi ja tietenkin yhdenmukaisten lomakkeiden laatimista kaikilla unionin virallisilla kielillä.
Uskon, että meillä on täten ehdotus, joka on todellinen edistysaskel.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meillä ei ole mitään rikoksen uhreille maksettavia korvauksia vastaan eikä mitään usein maksuja viivästyttävän byrokratian keventämistä vastaan. Meidän on kuitenkin laajennettava käsitystä rikoksesta ja siitä maksettavasta korvauksesta ja otettava tarkasteluun mukaan myös ekologiset rikokset tai yleensäkin rikokset, joihin ovat syyllistyneet sellaiset työnantajat, jotka osakkaidensa voiton lisäämiseksi vähentävät toimia onnettomuuksien ehkäisemiseksi.
Teollisuuskatastrofit, kuten Ranskassa Toulousessa sijaitsevassa AZF-tehtaassa, Lanhelasissa Portugalissa ja Alankomaissa Enschedessä tapahtuneet onnettomuudet - muutamia mainitakseni - ovat aiheuttaneet traagisia ihmishenkien menetyksiä ja aineellisia vahinkoja. Kuinka monia ihmishenkiä on menetetty asbestin väärinkäytön vuoksi yrityksissä vielä sen jälkeen, kun aineen vahingollisuus oli jo hyvin tiedossa? Tällaista sattuu usein kaikkein rikkaimmille ja vaikutusvaltaisimmille yrityksille, ja tällöin tapahtumista vastuussa olevat tahot ovat maksukykyisiä. Tässä tapauksessa maksumiehiksi eivät saa joutua veronmaksajat vaan asianomaisen yrityksen työnantajat, joiden on maksettava kallis lasku aiheuttamastaan vahingosta. Meidän on ennen kaikkea saatava heidät ryhtymään tarvittaviin turva- ja valvontatoimiin tällaisten onnettomuuksien ehkäisemiseksi.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, rikollisuuden räjähdysmäisestä kasvusta, josta Euroopan unioni kantaa vastuunsa, on syntynyt uhreille maksettaviin korvausiin liittyvä ongelma. Esimerkiksi Ranskassa Jean-Marie Le Pen on alusta alkaen ehdottanut terrorismin uhreja koskevan korvausjärjestelmän sijoittamista samaan luokkaan jo kauan sitten perustetun sotauhrien korvausjärjestelmän kanssa.
Angelillin mietinnössä käsitellään jäsenvaltion kansalaisille jonkin toisen jäsenvaltion alueella tapahtuneita vahinkoja, muussa kuin asuinvaltiossa sattuneista tapahtumista aiheutuneita menetyksiä sekä jäsenvaltioiden lainsäädännön eroja.
Tämäntyyppisessä riita-asiassa suositamme vähimmäisvaatimusten määrittämistä tai 24. marraskuuta 1983 tehdyn Strasbourgin yleissopimuksen ratifiointiprosessin jouduttamista. Toisaalta suhtaudumme varauksellisesti 16 artiklan d kohdassa ja 28 artiklassa mainitun eurooppalaisen elimen perustamiseen. Tämän elimen rahoittaminen olisi ongelmallista, eikä se sitä paitsi ei poistaisi eroja, joita jatkossa mahdollisesti esiintyy rajatylittävien rikosten uhrien - ja siten eurooppalaisesta rahoituksesta hyötyvien ihmisten - ja edelleen kansallisten korvausjärjestelmien piiriin kuuluvien kohtelussa. Ongelma on ratkaistava hyväksymällä lainsäädännöllistä toimivaltaa tai sovellettavaa lainsäädäntöä koskeva yhteinen ja yksinkertainen eurooppalainen sääntö, joka voisi olla rikoksentekopaikan lainsäädäntö (lex loci delicti).

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme nyt kahta mietintöä osana toimenpiteitä, joilla on tarkoitus edistää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamista, jotta Euroopan kansalaisia voitaisiin auttaa heidän jokapäiväisissä huolenaiheissaan. Onnittelen Roberta Angelilliä ja Giacomo Santinia, koska molemmissa mietinnöissä tehdään selväksi, että suurena haasteenamme on perustaa todellinen oikeusalue, jossa suojellaan Euroopan kansalaisten koskemattomuutta, toteutetaan oikeusavun saatavuus ja taataan heidän oikeutensa asuinpaikasta riippumatta samalla tavalla kuin heidän kotimaassaan.
Angelillin mietinnössä käsitellään rikoksen uhreiksi joutuneita kansalaisia. On erittäin tärkeää, että teemme kaikkemme ehkäistäksemme toissijaista uhriksi joutumista. Ei ole hyväksyttävää, että rikoksen uhri joutuu uudestaan uhriksi, koska järjestelmä tarjoaa hänelle riittämätöntä tai täysin olematonta suojaa. Jäsen Klamt antoi jo paradigmaattisia esimerkkejä tällaisista tilanteista. Kärsityt menetykset ja vahingot on korvattava välittömästi, täysimääräisesti ja tehokkaasti. Jäsenvaltioiden on siksi ryhdyttävä tarvittaviin toimiin lainsäädäntönsä yhdenmukaistamiseksi, sillä on epäoikeudenmukaista, että niissä esiintyvien suurten erojen vuoksi Euroopan kansalaisille maksettavat korvaukset vaihtelevat perusteettomasti sen mukaan, missä osassa Euroopan unionia he ovat joutuneet rikoksen uhriksi. Kansalaisten on lisäksi saatava täydelliset tiedot oikeuksistaan kaikilla yhteisön kielillä. Oikeuksien käyttämättä jättäminen ei useinkaan johdu niiden puuttumisesta tai sääntelemättömyydestä vaan siitä, etteivät kansalaiset ole tietoisia oikeuksistaan.
Santinin mietintö perustuu havaintoon siitä, että vapaa liikkuvuus lisää huomattavasti rajatylittäviä riita-asioita, joiden osapuolina olevilla henkilöillä on niin pienet tulot, etteivät he ehkä pysty saattamaan asiaansa tuomioistuimen käsiteltäväksi tai hankkimaan tarvittavaa oikeusapua. Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, erityisesti sen 47 artiklassa, todetaan, että maksutonta oikeusapua annetaan niille, joilla ei ole riittäviä varoja, jos tällainen apu on tarpeen, jotta asianomainen voisi tehokkaasti käyttää oikeutta saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Olemme siksi samaa mieltä asiasta, joka todetaan jo Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissäkin, nimittäin siitä, että on vahvistettava vähimmäisvaatimukset, joilla varmistetaan riittävä oikeusapu valtioiden rajat ylittävissä riita-asioissa koko unionin alueella, ja että samalla on korostettava, että jäsenvaltioilla on siitä huolimatta aina mahdollisuus antaa suotuisampia säännöksiä omien perinteidensä mukaisesti.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijä Santinia; olin hänen mietintönsä varjoesittelijänä Euroopan sosiaalidemokraattien puoleen ryhmässä. Mietintö on oikein hyvä. Aiheutimme kuitenkin itse hieman vahinkoa. Kuten on jo todettu, komissio ei katso sitä suopein silmin eikä hyväksy sitä helposti, koska laajensimme direktiivin soveltamisalaa väärin. Kannatan ilman muuta Santinin mietinnössä esitettyjä periaatteita, mutta meidän on suhtauduttava kuulemismenettelyssä realistisesti siihen, miten nämä periaatteet saavutetaan.
Tämä pätee erityisesti rajatylittäviin riita-asioihin. Jos laajennamme soveltamisalaa valtioiden sisäisiin riita-asioihin, aiheutamme monia ongelmia paitsi yhteisölle myös jäsenvaltioille, joille koituu siitä mahdollisesti valtavia oikeudenkäyntikuluja. Tästä syystä suositan sosiaalidemokraattien ryhmälle, että kannatamme Ludfordin tarkistusta, jossa muistutetaan, että kyse on nimenomaan rajatylittävistä riita-asioita.
Minusta on myönteistä, että Bryssel I -asetusta sovelletaan riita-asioihin, jotka koskevat yksityisoikeudellisten päätösten vastavuoroista täytäntöönpanoa. Hyväksyn myös sen, ettei se kata vero- tai tulliasioita tai hallinnollis-oikeudellisia asioita. Tekisin kuitenkin yhden muutoksen. Tämä saattoi olla kielellinen seikka, mutta esittelijä Santini sanoi, ettei kansalaisten oikeuskohtelussa oteta huomioon heidän taloudellista tilannettaan. Se ei pidä paikkaansa, koska direktiivissä asetetaan varallisuutta koskeva yläraja.
Minusta on hyvä, että rikosten uhreille taataan oikeusapu korvauksen saamiseksi. Olemme samaa mieltä siitä, että oikeusapuun pitää kuulua henkilön avustaminen jo riita-asian valmisteluvaiheessa sekä tämän edustaminen oikeudenkäynnissä. Kannatamme myös ehdotusta, että järjestelmään sisällytetään menettelyjä riita-asioiden ratkaisemiseksi ilman tuomioistuinmenettelyä.
Lopetan samoin kuin aloitinkin eli onnittelemalla esittelijä Santinia, mutta pahoittelen sitä, että laajentamalla direktiivin soveltamisalaa ja menemällä paljon pidemmälle kuin mitä parlamentti voi saavuttaa kehotamme tavallaan neuvostoa hylkäämään suosituksemme.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme kaikki taistelleet sen puolesta, että vapaa liikkuvuus toteutuisi kaikissa mahdollisissa muodoissaan, mikä on myönteistä, jotta ihmiset voivat hyödyntää sitä mahdollisimman tehokkaasti. Vapaalla liikkuvuudella on vain valitettavasti joskus kielteisiäkin vaikutuksia, jotka tuodaan esiin molemmissa mietinnöissä. Ensimmäisessä, rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevassa Angelillin mietinnössä käsitellään menetelmää, jonka avulla voidaan hieman lieventää vapaan liikkuvuuden synnyttämiä kielteisiä ilmiöitä. Tämän ohella pyritään vahvistamaan Euroopan laajuiset vähimmäisvaatimukset, jotta maasta toiseen matkustava kansalainen saa vahinkoa kärsiessään riittävän korvauksen samoin ehdoin.
Minusta on myönteistä, ettei syyskuun 11. päivän jälkeisen keskustelun vuoksi keskitytä tarkastelemaan vain tiettyjen rikosten uhreja vaan että ulottuvuutta laajennetaan ja kyseessä olevien uhrien avustamiselle määritetään vähimmäisvaatimukset. Toisestakin mietinnöstä käy ilmi, että rajatylittävien riita-asioiden ja rikosten lisääntyminen johtuu oikeastaan vapaasta liikkuvuudesta ja yhteisistä markkinoista. Juuri siksi onkin tärkeää pitää unionia myös sosiaalisena yhteisönä, joka ei estä tällaisten rikosten uhreiksi joutuneita vähävaraisia ihmisiä saamasta oikeusapua. Tämä askel on siksi ehdottomasti myönteinen ja kannatettava.
Kannatan erityisesti esittelijä Santinin täsmennyksiä ja laajennuksia, esimerkiksi sitä, että valtioiden pitäisi vastata oikeudenkäyntikuluista tai että pitäisi nimetä kansalliset viranomaiset, joille oikeusapua koskeva hakemus osoitetaan. Näiden ohella on vielä paljon muitakin kohtia, jotka tarjoavat konkreettista apua uhreille ja siihen oikeutetuille. Molemmat mietinnöt auttavat meitä unionin kansalaisia kokemaan elämämme EU:ssa myönteisenä kaikkine näine vapaan liikkuvuuden periaatteineen, jotka haluamme ja jotka meidän pitää toteuttaa. Onnittelen molempia esittelijöitä loistavista mietinnöistä. Paljon kiitoksia!
Evans, Robert. (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata esittelijä Angelillin keskustelun alussa pitämään puheenvuoroon, jossa hän sanoi tämän asian olevan hyvin monimutkainen oikeudelliselta kannalta. Minulla ei ole minkäänlaista oikeustieteellistä koulutusta, mutta en lainkaan epäile, etteikö 15 valtion oikeusjärjestelmien ja oikeusmenettelyjen välinen yhteistyö olisi hyvin hankalaa, kuten komission jäsen totesi 15 valtion kemioiden yhteensopivuudesta.
Tavallisten Euroopan kansalaisten näkökulmasta kuitenkin ehdotan, että rikoksen uhrin käsite olisi hyvin yksinkertainen. Varkauden, väkivaltaisen henkilörikoksen tai terrori-iskun uhri ottaa rikoksen hyvin henkilökohtaisesti ja odottaa, että sille tehdään jotakin, oli hän sitten ulkomailla lomalla, liikematkalla tai vaikkapa opiskelemassa. Me kaikki kärsimme, ja koko Euroopan yhdentymisen aate kärsii, ellei mitään tehdä. Uhrit pettyvät ja turhautuvat, ja he pitävät koko Euroopan yhdentymisen aatetta epäonnistuneena.
Teemme siksi aivan oikein pyrkiessämme kaikin tavoin jatkamaan näissä kahdessa mietinnössä viitoitetulla tiellä. Meidän on pyrittävä luomaan oikeusapua koskevia yhteisiä vaatimuksia, yhteisiä tulkintoja ja sopimuksia, jotta ihmiset voivat saada kaikkialla mahdollisimman samanlaista tukea kuin heidän kotimaassaan voisi odottaa saavan. Komission jäsen puhui Euroopan unionin perusoikeuskirjasta. Se on edistysaskel, mutta kun perusoikeuskirja on kerran olemassa, ihmiset myös odottavat saavansa oikeuksia muissa valtioissa. Olemme luoneet yhteiset tavara- ja pääomamarkkinat ja saaneet ne toimimaan eräänlaisena rikkaana pelikenttänä. Samoin kuin edellisessä mietinnössä vaadittiin turvapaikkoja koskevia yhteisiä eurooppalaisia vaatimuksia, vaadimme aivan oikeutetusti rikosten uhreja ja oikeusavun saamista koskevia yhteisiä eurooppalaisia vaatimuksia.

Von Boetticher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, paljon kiitoksia ensinnäkin esittelijöille sekä myös komissiolle. Arvoisa komission jäsen Vitorino, huomaatte, että esitän tänään kehuja ja moitteita tasapuolisesti.
Puhun ensin uhrien suojelusta. Menneinä vuosikymmeninä tunnetut maailmanlaajuiset kansalaisjärjestöt ovat jatkuvasti huolehtineet eri puolilla maailmaa olevista rikollisista, heidän vankilaoloistaan ja sopeutumisestaan takaisin yhteiskuntaan. Heidän rikostensa uhrit on valitettavasti usein unohdettu ja jätetty yksin. Läheskään kaikki jäsenvaltiot eivät vielä nykyäänkään takaa kattavaa tukea uhreille, varsinkaan kolmansien maiden kansalaisille. Huolimattomuudesta aiheutuneiden rikosten uhreja ei oteta yhtään sen paremmin huomioon kuin sellaisiakaan uhreja, jotka eivät pysty todistamaan, että rikoksesta on koitunut heille pysyviä tai vakavia vahinkoja. Esimerkillisiä uhrien korvausjärjestelmiä on toistaiseksi vain Skandinavian valtioissa - Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Vetoomusvaliokunnan jäsenenä eteeni tulee jatkuvasti tapauksia, joissa edes EU:n kansalaisille ei ole maksettu korvausta muissa EU-valtioissa tai joissa sen saaminen on ainakin kestänyt kohtuuttoman kauan. Pelkästään viime vuonna Euroopan unionissa asuvat väkivaltarikosten uhrit jättivät meille tusinan verran vetoomuksia. Toistaiseksi ei ole kuitenkaan ollut oikeusperustaa, joka oikeuttaisi meidät ryhtymään toimiin. Toivottavasti tämä muuttuu nyt, varsinkin jos komissio laatii vihreän kirjansa jälkeen myös konkreettisia säädöksiä.
Yhtä asiaa meidän ei kuitenkaan pidä tässä yhteydessä tehdä: meidän ei pidä perustaa uuttaa EU-rahastoa, sillä jäsenvaltiot eivät voi vetäytyä omasta taloudellisesta vastuustaan tässä asiassa. Jos Yhdysvallat pystyy keventämään eri puolilla maailmaa olevien syyskuun 11. päivän uhrien taloudellista taakkaa heidän kansalaisuudestaan riippumatta, EU:n jäsenvaltioilta pitää voida odottaa samaa niiden omalla alueellaan.
Myös esittelijä Santinin oikeusapua koskeva ehdotus on merkittävä edistysaskel Euroopan oikeusalueen luomisessa. Meillä on jo asetus yhteistyöstä ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla, ja oikeusapua on jo saatavissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisissä rikosasioissa. Olemme näin onnistuneet auttamaan Euroopan kansalaisia saamaan oikeusapua entistä nopeammin ja yksinkertaisemmin rajatylittävissä riita-asioissa. Siksi onkin jo aika luoda oikeusapua koskeva eurooppalainen järjestely, sillä vain siten edistämme jo olemassa olevien eurooppalaisten säännösten oikeudenmukaista soveltamista myös niihin, joilla ei muuten olisi varaa oikeudenkäyntiin.
Ja jäsen Cashman, on aivan turha luulla, että tämä voi päteä vain rajatylittäviin oikeudenkäynteihin, sillä jos luotte Euroopan tasolle tiukemmat vaatimukset, oma kansanne alkaa kapinoida, ja jos luotte Euroopan tasolle löyhemmät vaatimukset, joudutte selittämään, miksi kohtelette EU:n kansalaisia huonommin kuin omianne. Lainsäädännön yhdenmukaistaminen on siksi aivan välttämätöntä, eikä meillä ole mielestäni mitään syytä olla edistämättä sitä myös Euroopan tasolla.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Angelillin mietinnöstä käytävä äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00, ja Santinin mietinnöstä käytävä äänestys toimitetaan keskiviikkona samaan aikaan.

Puhemies.
Ennen kuin siirrymme seuraavaan asiaan, ilmoitan, että tämänpäiväisen käsittelyjärjestyksen vahvistamisen yhteydessä 37 jäsentä esitti työjärjestyksen 110 a artiklan 3 kohdan mukaisen vastalauseen moottoriajoneuvojen nopeudenrajoittimia koskevasta Hatzidakisin suosituksesta toiseen käsittelyyn. Nämä 37 jäsentä ovat nyt peruuttaneet vastalauseensa. Suositus on siksi jätetty uudelleen käsiteltäväksi, ja siitä äänestetään huomenna, tiistaina, klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Paulsenin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0306/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä (PE-CONS 3641/2002 - C5-0321/2002 - 2000/0259(COD)).

Paulsen (ELDR)
Arvoisa puhemies, on kulunut nyt lähes kaksi vuotta siitä, kun komissio esitti lokakuussa 2000 erittäin hyvän ehdotuksen asetukseksi teuraseläinten ihmisravinnoksi kelpaamattomien osien sallituista käyttötavoista. Täytyy sanoa, että eläinten ravintoon ja ravintoketjuun oli päässyt hälyttävän paljon saastaa ja omituisia aineksia. Siitä on nyt tehtävä loppu.
Komission ehdotus oli hyvä. Parlamentin ansiosta siitä tuli kuitenkin vielä huomattavasti parempi, yksinkertaisempi, tiukempi ja avoimempi kuin mitä se alun perin oli. Ensimmäisessä käsittelyssä meillä oli 99 tarkistusta, joista neuvosto hyväksyi 90. Toisessa käsittelyssä esitimme yhdeksän tarkistusta, joista hyväksyttiin kahdeksan. Yhdeksäs, joka oli kompromissitarkistus, hyväksyttiin lopulta melkein kokonaan. Meillä oli kuitenkin ehdotus, jossa pyysimme komissiota tekemään ehdotuksen, ja siinä me parlamentin jäsenet epäilemättä ylitimme toimivaltuutemme. Komissio on kuitenkin vapaaehtoisesti luvannut esittää pyytämämme ehdotuksen.
Tärkein parlamentin ehdotukseen tekemistä tiukennuksista on ehdoton ?kannibalismikielto? eläinten ruokinnassa. Eläimiä ei saa enää ruokkia saman lajin eläimistä peräisin olevalla proteiinilla. Tutkijat uskovat nyt, että tällainen ruokinta synnyttää mahdollisesti ?hulluja? prioneja, jotka aiheuttavat esimerkiksi BSE-tautia, TSE:tä (tarttuva spongiforminen enkefalopatia) ja Creutzfeldt-Jakobin tautia.
Kielsimme sairaiden eläinten ruhojen ja osien kaikenlaisen käytön sekä proteiinijauhona että ennen kaikkea rasvana. Tällainen rasva on erityisen kuvottavaa. Esimerkiksi rehussa, kosmeettisissa tuotteissa ja lääkkeissä saa käyttää ainoastaan täysin ihmisravinnoksi kelpaaviksi julistettuja raaka-aineita. Ruhon rasvaa saa jatkossa käyttää ainoastaan esimerkiksi savukesuodattimissa ja autonrenkaissa.
Olemme vaatineet ja saaneetkin aikaan sen, että erilaisia eläinten sivutuotteita käsitellään täysin erillään toisistaan. Ihmisravinnoksi kelpaavia sivutuotteita ei esimerkiksi saa käsitellä samassa rakennuksessa kuin ihmisravinnoksi kelpaamattomia sivutuotteita. Niitä on käsiteltävä aivan eri rakennuksissa ja kuljetettava eri säiliöissä. Onnistuimme itse asiassa järjestämään senkin, että kaikki ihmisravinnoksi kelpaamattomat sivutuotteet varustetaan pysyvällä värimerkinnällä ja myöhemmin myös hajutunnisteella, kunhan se on teknisesti mahdollista. Tämä on tehty eurooppalaisten maanviljelijöiden suojelemiseksi, sillä valmiiksi käsiteltyä rehua sisältävästä säkistä on mahdotonta selvittää, mistä proteiini tai rasva on peräisin, mutta enää eläimiään ruokkivia maanviljelijöitä ei voida pettää.
Haluan kiittää kaikkia varjoesittelijöitä sekä kaikkia niitä, joiden kanssa olen tehnyt yhteistyötä parlamentissa. Se on ollut hauskaa ja innoittavaa. Olemme kiistelleet, keskustelleet ja sopineet asioista. Meillä on ollut erittäin hyvä ilmapiiri ja hyviä ryhmäkeskusteluja. Haluaisin kiittää myös komissiota ja erityisesti Colomboa avuliaasta ja tehokkaasta teknisestä yhteistyöstä. Kiitän myös ministerineuvoston työryhmää ja puheenjohtajavaltioina toimineiden Ruotsin, Belgian, Espanjan ja nyt Tanskan edustajia. Työskentelimme kaikki yhdessä, ja teimme oikein hyvää työtä. Suositan siksi, että hyväksymme sovitteluehdotuksen yksimielisesti huomisessa äänestyksessä. Tämä työ on tärkeää saattaa nyt päätökseen. Eläinten sivutuotteet on ala, joka työllistää kymmeniä tuhansia ihmisiä ympäri Eurooppaa, pääasiassa maaseuduilla. On erittäin tärkeää, että alan johtajat alkavat nyt tehdä sijoituksia ja muutoksia ja että heille annetaan mahdollisuus ylläpitää sellaista teollisuutta, joka on meille kaikille hyväksi.

Vitorino
Arvoisa puhemies, aluksi haluan sanoa komission puolesta, että suhtaudumme erittäin myönteisesti sovittelukomitean 12. syyskuuta hyväksymään yhteiseen tekstiin, joka koskee ehdotettua asetusta eläinten sivutuotteista.
Kyseinen ehdotus on toinen keskeinen osa BSE:tä ja muita vakavia eläintauteja vastaan rakentamassamme puolustusmuurissa. Ensimmäinen osa oli viime vuonna hyväksytty tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskeva asetus.
Tämä ehdotus on erittäin tärkeä - sillä on oleellinen merkitys unionissa päivittäin miljoonia tonneja tuotettavien eläinten sivutuotteiden turvallisen keräyksen, kuljetuksen, varastoinnin, käsittelyn, jalostuksen ja hävittämisen kannalta. Olisi todellakin vaarallista, ellei tällaisten sivutuotteiden käsittelyssä olisi jatkossakaan mitään järkevää kokonaisvaltaista sääntelyjärjestelmää.
Haluan välittää esittelijä Paulsenille komission vilpittömät kiitokset siitä, että hän on nähnyt valtavasti vaivaa ja työskennellyt sitkeästi melkeinpä kaksi vuotta pyrkiessään saamaan aikaan komission ja neuvoston välillä sopimuksen ehdotetusta asetuksesta. Tänään aikaansaamamme kanta on pitkälti hänen henkilökohtaisen sitoumuksensa, sisukkuutensa ja päättäväisyytensä ansiota.
Kiitän erityisesti myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puheenjohtajaa Caroline Jacksonia sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puheenjohtajaa Joseph Daulia heidän korvaamattomasta työstään.
Komissio on hyvillään siitä, että kaikki kolme toimielintä ovat yleisesti ottaen samaa mieltä neljästä pääperiaatteesta. Ensimmäinen niistä on, että rehussa sekä kosmeettisissa ja farmaseuttisissa tuotteissa on käytettävä ainoastaan eläimistä peräisin olevia ihmisravinnoksi kelpaavia eläinten sivutuotteita. Toinen periaate on lajin sisällä tapahtuvan kierrätyksen, niin kutsutun kannibalismin, kieltäminen. Kolmantena periaatteena on tiettyjen säännösten tiukentaminen eläinperäisten sivutuotteiden alan valvonnan ja jäljitettävyyden tehostamiseksi. Neljäs on vaihtoehtoisten hävitysmenetelmien hyväksyminen, jotta voidaan hyödyntää tieteellistä ja teknistä kehitystä.
Olemme mielissämme myös siitä, että ruokajäteongelmaan on saatu vihdoinkin ratkaisu. Asia ratkaistiin siten, että joillekin jäsenvaltioille myönnetään väliaikaisia helpotuksia ruokajätteen käyttämistä rehuna koskevaan kieltoon tietyin elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean asettamin ehdoin, joita valvotaan tiukasti.
Ruokajätteen käyttäminen rehuna lisää valtavasti vakavien eläintautien, kuten suu- ja sorkkataudin ja klassisen sikaruton, leviämisriskiä. Kukaan ei varmasti halua enää sellaista suu- ja sorkkatautiepidemiaa, joka koettiin taannoin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja josta koitui valtavia tappioita sekä maatalousyhteisölle että muullekin yhteisölle.
Komissio ryhtyy nyt valmistelemaan täytäntöönpanotoimia, joihin kuuluvat vaihtoehtoisten hävitysmenetelmien hyväksyminen ja lajin sisällä tapahtuvaa kierrätystä koskevan poikkeuksen vahvistaminen kalojen ja turkiseläinten kohdalla. Lisäksi se haluaa helpottaa asetuksen soveltamisen aloittamista hyväksymällä useita esimerkiksi ruokajätettä ja käytettyä paistoöljyä koskevia siirtymäkauden toimenpiteitä.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Paulsenia siitä, että hän on ottanut kaikki muut ryhmät hyvin huomioon ensimmäisen ja toisen käsittelyn aikana ja lisäksi onnitella häntä siitä, miten hän edusti parlamenttia sovittelussa etenkin ollessaan tekemisissä joidenkin Saksan vihreään ryhmään kuuluvien ystäviemme kanssa. Se oli todellakin vaikea tehtävä, kuten liittokansleri Schröder on huomannut ja huomaa jatkossakin.
Euroopan unionissa tuotetaan miljoonia tonneja eläinten sivutuotteita, jotka on jaettu kolmeen luokkaan sen mukaan, millaisen riskin ne aiheuttavat ihmisille tai eläimille. Luokan 1, johon kuuluu erikseen määriteltyä riskiainesta, epäillään levittäneen BSE-tautia. Olen iloinen, että sisällytimme luokkaan 1 myös lentokenttäjätteen, joka saattaa olla peräisin sellaisista maista, joissa ei noudateta yhtä tiukkoja vaatimuksia kuin meillä, vaikka jotkut ovat varmasti sitä mieltä, ettei kaikki lentokoneissa tarjottava ruoka ole muutenkaan tarkoitettu ihmisravinnoksi. Luokan 3 tuotteet, joihin kuuluu ruokajäte, kelpaavat ihmisravinnoksi, ja luokkaan 2 kuuluvat kaikki muut tuotteet.
Ruokajäte oli keskeinen kysymys sovittelussa, ja kahdella jäsenvaltiolla oli siinä ongelmia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ruokajätteen käyttäminen on kielletty. Sen katsottiin aiheuttaneen suu- ja sorkkatautiepidemian Koillis-Englannissa, ja se yhdistettiin myös East Angliassa esiintyneeseen klassiseen sikaruttoon tutkimuksissa, joiden mukaan epidemian saattoi aiheuttaa ulkona oleville sioille heitetty kinkkuvoileipä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ruokajäte - niin kutsuttu sianruoka - on käsitelty perinteisesti maatiloilla. Käsittelyä oli hyvin vaikea valvoa, eikä ole yllättävää, ettei se aina ollut sääntöjen mukaista.
Toisaalta toivon, että olisimme seuranneet saksalaisten ja itävaltalaisten jalanjälkiä emmekä käsittelisi jätteitä maatiloilla vaan huippumoderneissa monen miljoonan punnan laitoksissa, jotka toimivat tehokkaasti saksalaiseen tapaan. Jotkin niistä ovat upouusia, ja olisi epäreilua, jos ne jouduttaisiin sulkemaan kovin lyhyellä varoitusajalla, varsinkin kun mietitään niitä vaihtoehtoja, mihin jäte muussa tapauksessa joutuisi. Se voi päätyä haudattavaksi kaatopaikalle, kuten valtaosa ruokajätteestä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jolloin jyrsijät ja lokit saattavat levittää sitä pitkin maaseutua. Toinen mahdollinen tapa päästä eroon jätteestä on polttaminen, joka paitsi maksaa paljon myös vahingoittaa ympäristöä. On erittäin hyvä, että sovimme 1. marraskuuta 2006 asti kestävästä siirtymäkaudesta.
Sanoin, ettei meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ole sianruokaa. Kierrätämme kuitenkin jäteöljyä, joka on peräisin paikoista, joissa myydään fish and chips -aterioita, noita keittotaidon mestarinäytteitä, sekä muista paistoöljyjätettä tuottavista ravintoloista ja kotitalouksista. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tämä oli ennen kukoistavaa kotiteollisuutta. Joka viikko vietiin pois 25 litran öljytynnyri, ja ravintolapäällikölle annettiin pimeästi viisi puntaa. Öljy vietiin käsiteltäväksi rehuntuotantoa varten. Kun jatkuvaa öljyn käyttöä alettiin epäillä, kerääjät rupesivat perimään maksuja, jolloin ravintolapäälliköt ryhtyivät muihin järjestelyihin: öljy kaadettiin viemäriin. Tästä on seurannut viemäreiden tukkeutumista ja muita ympäristöongelmia, kun kovettunut rasva ja öljy ovat joutuneet katujen alla oleviin jätevesi-infrastruktuureihin.
On tärkeää, että Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnetään lisäaikaa, jotta se voi rauhassa tarkastella tilannetta, arvioida paistoöljyn jatkuvasta käytöstä aiheutuvia riskejä, vaikka ne ovatkin mielestäni vähäpätöisiä, ja toteuttaa järjestelmiä vaihtoehtoisia käyttötarkoituksia, kuten öljyn käyttämisestä biodieselin valmistuksessa.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, kaikkien sovittelukomiteaan kuuluvien ensimmäisenä tehtävänä on onnitella esittelijä Paulsenia hänen tarmokkuudestaan ja sitkeydestään viedä päätökseen hankala sovittelu, joka oli toisinaan vähällä kaatua sopimattomaan taktikointiin. Se ei olisi ollut oikein parlamenttia kohtaan, ja olen iloinen, että sopimuksen osapuolet lähentyivät toisiaan tällä tavoin.
Esittelijä Paulsenin oli säilytettävä malttinsa, vaikka ulkopuoliset tapahtumat, kuten vaalit, toivat erityisiä paineita näiden tapahtumien tarkasteluun. Monia jäsenvaltioita juuri vuonna 2002 koetelleet jatkuvat elintarvikkeiden saastumisskandaalit sekä tapa, jolla asia lopulta ratkaistiin, kuitenkin osoittivat hänen olleen koko ajan oikeassa.
Tiedämme kaiken erikseen määritellyn riskiaineksen täydellisestä jäljitettävyydestä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, koska meidän oli BSE:n vuoksi melkein pyssynpiippu niskassa otettava käyttöön käytäntö, joka alkaa olla nyt yleinen kaikkialla yhteisössä. Se on hyvä. Uskon, että monet sivutuotteet, jotka ovat löytäneet tänä vuonna tiensä ravintoketjuun, osoittavat, että ehkä nyt ja vielä myöhemminkin, kun tämä asetus on pantu täysimääräisesti täytäntöön, on oltava yhä valppaana, jotta voidaan varmistaa, että ennen kaikkea lajittelun periaatetta noudatetaan tiukasti.
Käsittelen seuraavaksi joissakin jäsenvaltioissa esiintyneitä ongelmia, jotka jäsen Goodwill ottikin jo esiin. Olen iloinen, että olemme löytäneet ratkaisun, jossa sallitaan väliaikainen siirtymäkausi, emmekä suhtaudu välipitämättömästi tarpeeseen saattaa asia päätökseen.
En ota kantaa Itävallan ja Saksan tilanteeseen, vaan puhun ainoastaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Meillä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiettyjä erityisongelmia: ehkäpä komission jäsen voi panna ne muistiin, sillä meidän on tarkasteltava, miten niitä käsitellään lopullisessa tekstissä siirtymäkauden yhteydessä.
Ensimmäinen, jäsen Goodwillille tuttu ongelma liittyy pieniin jätteenpolttolaitoksiin, joissa on ollut erittäin järkevää hävittää kuollut karja tapahtumapaikalla, jolloin saastumiselle altistava vaihe on mahdollisimman lyhyt. Siirtymäkauden aikana tehtävien tarkastusten vuoksi meidän on varmistettava, että komissio ymmärtää täysin, miksi niitä on käytetty, ja vieläpä tehokkaasti, ja ettei niitä vain mielivaltaisesti poisteta käytöstä.
Toinen ongelma on paistoöljy. Yhdistynyt kuningaskunta on nyt aivan oikein valmis hyväksymään, että siirtymäkausi kestää neljän vuoden sijasta kaksi vuotta ja että siinä ajassa, mikäli tämä koko direktiivi tulee voimaan vasta joskus kahdeksan tai yhdeksän kuukauden kuluttua, alan teollisuudella on ollut riittävästi aikaa mukauttaa käytäntöjään - ja mahdollisesti tuottoaan - muihin toimintatapoihin, erityisesti biopolttoaineiden alalla.
Lopuksi: olen iloinen, että Yhdistynyt kuningaskunta perui vastalauseensa, jotka koskivat pyyntöä saada levittää teurastamojen verta maahan siirtymänkauden aikana. Se on aika vastenmielinen tapa. Emme olisi pystyneet perustelemaan sitä, ja olen iloinen, että Yhdistynyt kuningaskunta perui vastalauseensa. Puhtauden ja lajittelun periaatteen pitää olla tässäkin asiassa ensisijainen. Esittelijä Paulsen on näyttänyt meille tietä, ja meidän tehtävämme on seurata perässä.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan esittää vilpittömät onnitteluni esittelijä Paulsenille, joka on johdattanut meidät asetuksen kattamien asioiden miinakentän läpi molemminpuolisen kuulemisen avulla. Olen iloinen, että tämä asetus on nykyaikainen versio teurasjätettä koskevasta vanhentuneesta lainsäädännöstä. Sen olisi pitänyt olla valmis jo aikoja sitten, sillä neuvottelut ovat kestäneet jo kaksi vuotta.
Tärkeää tässä asetuksessa on, etteivät kuolleet eläimet ja hävitettäväksi määrätty eläinperäinen aines pääse enää ravintoketjuun. Rehuntuotannossa saa käyttää tästä lähtien vain sellaisia aineita, jotka on saatu ihmisravinnoksi kelpaaviksi julistetuista teuraseläimistä. On lisäksi selvää, että eläinjauhon kierrätys rehussa on käytännössä silkkaa kannibalismia, ja se pitäisi siksi kieltää ottamalla käyttöön erilliset tuotantolinjat ja varmistamalla täydellinen jäljitettävyys. Asetuksen täytäntöönpanon pitäisi olla siksi vuorenvarmaa, eikä asialle ole pantu vielä tietenkään pistettä. Kannibalismin valvominen edellyttää tärkeitä uudelleenjärjestelyjä eläinjätteen keräämisessä ja hävittämisessä. Tiedämme, että alalla on melkoisesti hämäriin puuhiin sotkeutuneita petkuttajia ja huijareita ja että tässä asiassa tehdään helposti vippiä. Jäsenvaltioiden on siksi ryhdyttävä tehokkaisiin tarkastustoimiin, kuten jäsen Whitehead aivan oikein totesi.
Lopuksi otan esiin eläinperäisiä tuotteita sisältävän keittiö- ja ravintolajätteen, josta olemme saaneet aikaan kunnioitettavan sopuratkaisun. Se ei ollut helppoa, mutta se on nyt tehty pääasiassa saksalaisten ja itävaltalaisten kollegojemme harjoittaman painostuksen ansiosta. En halua salata sitä, että asia on erittäin arkaluonteinen kotimaassani. Kaikki belgialaiset maatalousjärjestöt vaativat käytännön ehdotonta kieltämistä terveysriskien vuoksi. Pienillä asioilla voi todellakin olla vakavia seurauksia, kuten suu- ja sorkkataudin ja afrikkalaisen sikaruton aiheuttamat epidemiat osoittavat. Siitä huolimatta voin kertoa, että valtaosa ryhmästäni loppujen lopuksi kannattaa nyt käsiteltävänä olevia tekstejä.

Klaß (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikeissa tilanteissa voidaan usein päätyä vain sopuratkaisuihin. Kiitän esittelijä Paulsenia lämpimästi hänen sitoumuksestaan ja sinnikkyydestään etsittäessä kelvollista sopuratkaisua, jonka lopulta myös saimme aikaan ja johon voimme kaiken kaikkiaan olla tyytyväisiä. Suositammekin yhteisen kannan hyväksymistä.
Haluan käyttää tämänpäiväisen puheaikani tehdäkseni täysin selväksi, etten heti kannattanut innoissani tätä sopuratkaisua. Se johtuu siitä, että lykkäämme erästä asiaa koskevaa päätöstä ja annamme komissiolle valtuudet asian hoitamiseen, vaikka lopputulos on täysin avoin. Arvoisa komission jäsen, tarkoitan ruokajätteen kierrätystä, jota ei mielestäni ole missään tapauksessa ratkaistu vielä lopullisesti. Pelkästään siitä syystä, ettei kukaan halua tai voi enää syödä sitä, ihmisravinnoksi kelpaavaa tähteeksi jäänyttä ruokaa ei voida missään nimessä luokitella vielä erityisjätteeksi kaikkine käsittelyä ja hävitystä koskevine vaatimuksineen. Jäsen Goodwill muistuttikin monista hävittämiseen liittyvistä ongelmista. Ruokajätteet ovat lisäksi arvokkaita ravintoaineita, joista voidaan valmistaa kelvollista sianruokaa, kunhan niiden keräämisessä vain noudatetaan mahdollisimman tiukkoja organisatorisia, teknisiä ja hygieenisiä vaatimuksia - Saksan ja Itävallan esimerkit todistavat tämän. Tiedämme varsin hyvin, että eläintaudit ja epidemiat voivat levitä ruokajätteen välityksellä. Jätettä on siksi käsiteltävä parhaalla mahdollisella tavalla tekniikan avulla tiukkoja vaatimuksia noudattaen. Ruokajätteen käyttämistä rehuna koskeva yleinen kielto ei ole siksi perusteltu, kun ei ole edes säännelty, miten se loppujen lopuksi pitää hävittää. Tuleeko lautasella olevasta ateriasta erityisjätettä saman tien, kun se viedään pois pöydältä?
Vaadimme ruokajätteen käyttämistä rehuna koskevaa yleistä kieltoa vain niin kauan, kunnes todistetaan, että rehu on valmistettu hyväksyttävin keinoin. Sopuratkaisu ei siis vielä ratkaise asiaa lopullisesti. Komission on laadittava ruokajätteen kierrätystä koskeva ehdotus vuoden 2004 loppuun mennessä. Lisään tähän kehotukseen pyynnön, että komissio ottaisi huomioon sianruoan valmistusta koskevat nykyiset mahdollisuudet. Jotkin pk-yritykset, perheyritykset ja maatilat ovat tehneet sen vuoksi suuria investointeja. Tärkeintä on, ettei synny porsaanreikää sen vuoksi, että ruokajätteen käyttö ensin kielletään ja jonkin ajan kuluttua taas sallitaan, jolloin aika vain kuluu, eikä asiasta tehdä minkäänlaista päätöstä. Yritysten on pystyttävä suunnittelemaan toimintaansa. Euroopan unionissa käytettävän rehun on oltava turvallista ja vaaratonta sekä eläimille että ihmisille.

Auroi (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää esittelijä Paulsenia siitä, että hän johti tätä hankalaa sovittelua niin antaumuksellisesti ja antoi meille siten mahdollisuuden päätyä tänään hyvään sopuratkaisuun. Kuten komission jäsen Vitorino sanoi, meidän on vielä pohdittava, kuinka voimme suojautua BSE-tautia vastaan. Aivan kuin olisimme melkein unohtaneet, että se oli pääongelma ja lähtökohta kaikissa viime aikoina elintarvikkeiden turvallisuudesta antamissamme direktiiveissä.
Estämme eläinten ruhojen ja hävitettäväksi määrättyjen eläinperäisten sivutuotteiden kierrätyksen eläinten ravintoketjuun, kiellämme eläinten ?kannibalismin?, ja se on myönteinen kehitysaskel. Elintarvikkeiden jäljitettävyyttä on parannettu. Ehkäisemme myös ristikontaminaatiota. Nämä ovat kaikki hyviä asioita, mutta niillä on valitettavasti myös nurja puoli, sillä vaikka olemme varmasti edistyneet ruokajätteen hävittämisessä, jäsenvaltioiden velvoitteita on mielestäni osittain lykätty. Ehdotettu siirtymäkausi on liian pitkä, kuten edelliset puhujat ovat todenneet. Kaksi vuotta on ollut meille varmasti tarpeeksi pitkä aika ratkaista ongelmat. Öljystä voidaan valmistaa esimerkiksi biomassaa biopolttoaineisiin.
Jotkin jäsenvaltiot ovat kuitenkin esimerkillisiä ja ryhtyvät tarvittaviin toimiin mahdollisimman pikaisesti, kun muut odottavat viime hetkeen, vuoteen 2006 saakka soveltamalla komiteamenettelyä. Tämä on hyvin epämiellyttävä muistutus siitä, mitä tapahtui BSE-kriisin ollessa pahimmillaan, kun jotkin valtiot väittivät, ettei niissä ollut havaittu yhtään BSE-tapausta, koska ne eivät olleet tehneet mitään testejä. Aloitettuaan testauksen ne havaitsivat hullun lehmän tautitapauksia. Nämä samat valtiot eivät toimi mielestäni nytkään kovin järkevästi. Meidän on nopeutettava prosessia.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, esitän aluksi lämpimät kiitokset esittelijä Paulsenille. Kannatan ruokajätteen käyttöä jatkossakin rehuna tarpeeksi tiukoin ehdoin. Haluan tehdä selväksi, että puhumme nyt ravinnosta, jonka on virallisesti todettu kelpaavan ihmisravinnoksi. Jotta kuulijoille tulee selväksi, kyse on esimerkiksi myyntiin kelpaamattomista leivistä, jotka eivät ole enää tuoreita seuraavana päivänä, tähteeksi jääneistä kakunpalasista ja sen sellaisesta. Ruokajätteen kuumentaminen määrätyllä tavalla on riittävä toimenpide eläintautien ehkäisemiseksi, ja se mahdollistaa sitä paitsi ruoantähteiden järkevän kierrätyksen ja estää siten ?jätematkailun? lisääntymisen. Ruokajäte on lisäksi sioille korvaamaton amino- ja rasvahappojen lähde, jolloin rehun tuontia voidaan vähentää. Ruokajätteestä valmistettavalla nestemäisellä ravinnolla - sianruoalla - tiedetään sitä paitsi olevan suhteellisen vähän kielteisiä vaikutuksia teurassikoihin.
Taudinaiheuttajien tappamiseksi on taattava asianmukaiset sterilointia koskevat vaatimukset. Neuvostohan hyväksyi heti sovittelumenettelyn tuloksena syntyneet seitsemän tarkistusta. Kattavan sopuratkaisun sisältävän erittäin tärkeän tarkistuksen 25 vuoksi kannatan neuvoston tekstiä, jossa ehdotetaan tiukasti valvottuja siirtymäkauden toimenpiteitä, jotka tulisivat voimaan 1. marraskuuta 2002 ja jotka kestäisivät korkeintaan neljä vuotta.
Kun komissio sitoutui laatimaan vuoden 2004 loppuun mennessä biojätteitä koskevan direktiivin, joka kattaa myös keittiö- ja ruokajätteen, tavoitteena on oltava ennen kaikkea varmistaa jätteen turvallinen käyttö, kierrätys ja hyödyntäminen. Saastumista on valvottava, ja pidämme tätä toimintatapaa hyvänä. Yritykset, jotka ovat sijoittaneet paljon rahaa näihin toimenpiteisiin tiukkojen vaatimusten täyttämiseksi ja jotka ovat virallisen valvonnan alaisia, ovat nimenomaan paras takuu siitä, että ruokajätteiden hävitys ja käsittely on vaaratonta ja valvottua. Kuten edellä puhuneet ovat jo todenneet, voisimme luetella pitkän listan esimerkkejä siitä, ettei ruokajätteen käyttämistä rehuna koskeva yleiskielto takaa riittävää valvontaa. Mihin jäte silloin joutuu? Emme saisi jatkossakaan tuhota tätä arvokasta rehua.
Lopuksi haluaisin sanoa, että olen itse tässä kysymyksessä oikeastaan ehdottomasti asetuksen enkä direktiivin kannalla, koska näen jo mielessäni jäsenvaltioiden erilaiset täytäntöönpanotoimet ja aavistan kilpailun väärentymisen. Jos jokin asia ei ole kunnossa, se ei ole silloin kunnossa missään - ei Saksassa eikä Itävallassa sen enempää kuin missään muussakaan sisämarkkinoiden jäsenvaltiossa.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan ehdottomasti kiittää esittelijä Paulsenia hyvästä yhteistyöstä. Lopputulos on kunnioitettava. Käsiteltävänä oleva asetus on mielestäni hyvä, ja se täyttää BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan esittämät parlamentin vaatimukset.
Tämä on tärkeää ennen kaikkea siksi, ettemme puhu nyt vain ruokkimistavasta tai ruokkimisen sallimisesta tietyin ehdoin; nyt tehdään lisäksi selväksi, mitä tapahtuu jätteelle, jota ei voida käyttää rehuna. Kyse on siis myös hävittämistä koskevista säännöksistä, ja niitä on annettava myös ruokajätteen hävittämisestä. Pelkkä kielto ei riitä, koska ei tiedetä, mihin jäte silloin joutuu. Olen aina sanonut, ettei sitä voi vain heittää maantienojaan. Jäte muuttuu nimittäin vaaralliseksi juuri silloin, kun sitä ei steriloida eikä valvota ja kun eläimet mahdollisesti koskevat siihen. Silloin se voi levittää ruttoa sekä suu- ja sorkkatautia, mutta ei steriloituna.
Olen iloinen, että komissio suostui ehdotukseen ja lupaa esittää biojätettä koskevan direktiivin vuoteen 2004 mennessä - jäsen Keppelhoff-Wiechert, minäkin olen asetuksen kannalla - ja säännellä tässä yhteydessä myös kaikkia ruokajätteen käyttömahdollisuuksia, myös sen käyttämistä rehuna.
Aikaansaamastamme sopuratkaisusta ei ole valitettavasti laadittu pöytäkirjaa. Koska siitä neuvotteleminen on seuraavan parlamentin tehtävä ja koska asiat unohtuvat nopeasti, aion jakaa pöytäkirjamuistion, johon voitte tutustua. Ehkäpä voimme allekirjoittaa sen ja kirjata siihen toiveemme seuraavalla lainsäädäntökaudella tapahtuvaa käsittelyä varten.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.15.)

