Valtion- ja hallitusten päämiesten epävirallisen tapaamisen valmistelu (Lissabon, 18.-19. lokakuuta 2007)
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat valtioiden ja hallitusten päämiesten epävirallisen tapaamisen valmistelusta Lissabonissa 18.-19. lokakuuta 2007.
Manuel Lobo Antunes
neuvoston puheenjohtaja. - (PT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat ja arvoisa puhemies, ymmärrätte varmasti, että ennen kuin puhun esityslistan aiheesta, jonka takia olen täällä tänään, haluaisin kiittää Portugalin hallituksen ja neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalin puolesta lämminhenkisistä ja ystävällisistä muistosanoista, jotka mielestäni olivat paikallaan ja jotka osoititte maanmieheni ja Euroopan parlamentin jäsenen tohtori Fausto Correian odottamattomalle ja surulliselle poismenolle.
Portugalissa oltiin järkyttyneitä tästä uutisesta, sillä se merkitsi, että menetimme vilpittömän hyvän ihmisen, joka toimi esimerkkinä meille kaikille taistellessaan ihmisarvon ja arvomaailmamme puolesta, oikeussääntöjen arvojen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta.
Hänen kuolemansa on valtava menetys, ja meidän olisi yritettävä parhaamme mukaan seurata hänen esimerkkiään. Olen vilpittömän kiitollinen kunnioituksesta, jota tämä parlamentti osoitti hänelle ja johon Portugalin hallitus tietenkin yhtyy.
(Suosionosoituksia)
Margot Wallström
komission varapuheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, puhuin viime vuonna parlamentille komission käsityksestä nykyisen Euroopan unionin kehityksen voimalähteestä. Esittelimme tällöin niin kutsutun kaksiosaisen lähestymistavan, jossa aktiivinen poliittinen ohjelma ja kunnianhimoinen lähestymistapa perussopimusuudistukseen olivat toisiaan tukevia tavoitteita. Keskustelu käytiin hyvässä yhteishengessä, ja siihen oli mielestäni kolme syytä.
Ensinnäkin se kertoo kypsyydestä Euroopan unionissa, sillä Eurooppa koskettaa ihmisten elämää nykyään monilla aloilla, minkä takia ihmisillä on myös odotuksia. Euroopan vetäytyminen pienimmäksi mahdolliseksi nimittäjäksi olisi suuri virhe. Toiseksi uskon, että Euroopasta kansalaisille tiedottamisen haaste vaatii tuoretta näkemystä ja syvempää tietämystä siitä, miten Eurooppa liittyy kansalaisten sosiaalisiin tarpeisiin, taloudellisiin pyrkimyksiin ja perusarvoihin. Lisäksi tämä uusi lähestymistapa ei perustunut ainoastaan poliittisiin olettamuksiin. Se perustui työhön, jonka komissio käynnisti kansanvaltaa, kuuntelemista ja keskustelua koskevassa K-suunnitelmassaan, johon monet tämän parlamentin jäsenistä osallistuivat aktiivisesti.
Ensi viikolla järjestettävässä epävirallisessa Eurooppa-neuvostossa kaksiosainen lähestymistapa nähdään toiminnassa. Toisaalta valtioiden ja hallitusten päämiesten olisi saatava hallitustenvälinen konferenssi (HVK) päätökseen ja päästävä sopimukseen uudesta uudistussopimuksesta. Toisaalta puheenjohtajavaltio on ilmoittanut aikomuksestaan syventää keskustelua Euroopan globalisaatiotoimista.
Aloitetaan siis uudistussopimuksesta: meillä on nyt edessämme sopimuksen teksti, mikä on erittäin tärkeä saavutus. Kiitimme Saksaa sen puheenjohtajuuskaudesta, ja samoin haluan antaa tunnustusta Portugalin puheenjohtajuuskauden työlle, jolla prosessia on edistetty rauhallisesti ja varmasti ja jossa on osoitettu vahvaa sitoutumista.
Puheenjohtajavaltion kollegani tavoin haluan antaa tunnustusta myös parlamentille sen rakentavasta roolista viimeisen vaiheen aikana. Yhteistyömme on toiminut hyvin, ja Elmar Brokin, Enrique Barón Crespon ja Andrew Duffin ansiosta sopimus on nyt parempi perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskevien säännösten osalta. Aiomme myös antaa perusoikeuskirjalle virallisen aseman muodollisella julistuksella.
Muistatteko, miten monet sanoivat, että 27 valtion EU ei pystyisi enää sopimaan sopimustekstistä? Olemme nyt todistamassa heidän olleen väärässä. Pyrimme kaikki määrätietoisesti kohti sopimusta ja samalla kohti Eurooppaa, jolla on paljon suunnitelmia tulevaisuuden varalle. Jos pääsemme sopimukseen ensi viikolla, voidaan osoittaa, että olemme toteuttaneet meille annetun toimeksiannon tarkkaan. Meidän on ylitettävä vielä viimeiset esteet. Olen varma, että valtioiden ja hallitusten päämiehet tietävät, että syyttely ja riitely Lissabonissa eivät auta ratifiointiprosessissa.
Olisimme tietenkin halunneet välttää poikkeuslausekkeet, mutta ne on hyväksyttävä kunnianhimoisen uudistussopimuksen etenemisen hintana. Tällainen kuuluu kompromisseihin ja neuvotteluihin.
Haluaisin kiittää parlamenttia myös nopeasta ja tehokkaasta toiminnasta Eurooppa-neuvoston pyytäessä ehdotuksia parlamentin tulevasta kokoonpanosta. Kysymys on vaikea ja arkaluontoinen kaikille teille ja jäsenvaltioille, ja haluan korostaa, että siitä on päästävä sopimukseen sekä parlamentin että neuvoston kanssa.
Vielä yksi huomautus sopimuksesta: Eurooppa-neuvoston poliittinen yksimielisyys on tärkeää, mutta tiedämme, että muutakin tarvitaan. Toivon, että pystymme yhteistyöhön ratifiointiprosessissa ja että pidämme sitä mahdollisuutena keskustella, kertoa ja kuunnella Euroopan unionista. Meidän olisi toimittava yhdessä mahdollisuuksien mukaan, kuten komissio ehdotti viime viikolla tiedonannossaan ”Kumppanuuteen perustuva EU-viestintä”.
Sopimuksen on oltava myös mahdollisimman helposti lähestyttävä ja ymmärrettävä, ja sen konsolidoidun tekstin pitäisi olla saatavilla mahdollisimman pian HVK:n päättymisen jälkeen. Euroopan parlamentin vuonna 2009 järjestettäviä vaaleja edeltävän ratifiointiprosessin aikana poliittisen ohjelmamme saattaminen eurooppalaisten tietoon on tärkeää myös oikean ilmapiirin saavuttamiseksi. Ensi viikolla keskustelemme puheenjohtajavaltiomme ansiosta Euroopasta ja globalisaatiosta. Tämä tapahtuu juuri oikeaan aikaan, koska vuosi vuodelta on entistäkin selvempää, että globalisaatio on tämän sukupolven eurooppalaisten keskeisimpiä huolenaiheita. Se koskettaa kaikkia kansalaisia tavalla tai toisella: ostaessamme tavaroita tai palveluita, katsoessamme televisiota, käyttäessämme energiaa ja työskennellessämme. Euroopan unioni on kehittänyt menestyksekkäästi politiikkaa, jossa on havaittu taloudellisen menestyksen ja sosiaaliturvan välinen tärkeä yhteys. Globalisaatio ei kuitenkaan ole staattinen prosessi, mikä havaittiin liiankin selvästi viime kesän rahoitusmarkkinoiden myllerryksissä. Meidän on sopeuduttava jatkuvasti muuttuviin olosuhteisiin.
Viime viikolla, kuten Manuel Lobo Antunes mainitsikin, komissio antoi asiakirjan tätä keskustelua varten. Siinä luodaan perusta myös tämän vuoden myöhemmille ehdotuksille kasvuun ja työllisyyteen tähtäävän Lissabonin strategian tarkistamisesta. Asiakirjan mukaan Euroopan on sopeuduttava globalisaatioon, jotta se voi toimia tehokkaasti globalisaation talouksillemme, toimielimillemme ja kansalaisillemme aiheuttamassa paineessa. Euroopan on myös osattava tarttua tilaisuuksiin lisätä vaurautta, nostaa ihmisiä pois köyhyydestä, luoda uusia markkinoita tuotteillemme, työskennellä tiiviimmässä yhteistyössä ja luoda lisää yhteisiä arvoja. Asiakirjassa todetaan myös erittäin selvästi, että globalisaatio ei ole jokin vastaansanomaton ulkoinen luonnonvoima, jota EU voi vain katsella passiivisena sivusta. Voimme vaikuttaa globalisaatioon ja muokata sitä jossain määrin omiin tavoitteisiimme sopivaksi. Meidän on tunnettava arvomme, näkemyksemme ja käytettävissä olevat välineemme tarpeeksi hyvin, jotta voimme varmistaa, että Eurooppa menestyy globalisaation aikakaudella.
Globalisaatio ei myöskään sovi yhteen protektionismin kanssa. Haluamme toki suojella kansalaisiamme, mutta emme halua sellaista protektionismia, joka voisi köyhdyttää heitä. Tämä on myös merkki kumppaneillemme: emme ole helppo saalis, vaan puolustamme Euroopan etua. Tämä tarkoittaa yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Tämä tarkoittaa, että on varmistettava, että avoimuus on kahden kauppa. On tehtävä selväksi, että emme aio luopua korkeista terveys-, turvallisuus-, ympäristö- ja kuluttajansuojanormeistamme.
Asiakirjassa ei tehdä kompromisseja arvoistamme. Voimme menestyä globalisaation aikana, mutta haluamme tehdä sen omilla ehdoillamme. Kasvumme on oltava kestävää. Olemme asettaneet kunnianhimoisia tavoitteita kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi ja uusiutuvien energialähteiden käyttämiseksi ja aiomme myös saavuttaa nämä tavoitteet. Kokouksessa meillä on hyvä mahdollisuus tuoda ilmi Euroopan johtava asema Balin kokoukseen valmistauduttaessa.
Käytämme sosiaalisia mallejamme jakaaksemme globalisaation edut kaikkialle yhteisöömme. Ne ovat tärkeimpiä varojamme. Ne auttavat kansalaisiamme sopeutumaan ja antavat heille hyvät selviytymisvälineet nopeisiin muutoksiin. Juuri ennen epävirallista Eurooppa-neuvostoa järjestettävä sosiaalialan kolmikantahuippukokous on erinomainen tilaisuus käydä läpi tämä tilanne.
On selvää, että Euroopan unioni tarjoaa eurooppalaisille nykyään mahdollisuuden hyödyntää globalisaatiota koko maanosan laajuisesti, mitä yksittäiset valtiot eivät pysty tarjoamaan. Meillä on valmis väline tämän eurooppalaisen edun jakamiseen: kasvuun ja työllisyyteen tähtäävä Lissabonin strategia. Taloudellisesta analyysistämme käy ilmi, että Lissabonin strategia on alkanut tuottaa. Asiakirjassa osoitetaan useita politiikanaloja, joihin on kiinnitettävä enemmän huomiota seuraavalla kolmivuotiskaudella vuoteen 2010 asti. Näitä ovat koulutus ja joustoturva, mukaan lukien osallistumista koskevan politiikan ja asianmukaisen sosiaalisen suojelun parempi huomioiminen; ideoiden ja tutkijoiden viides vapaus; ekologinen innovointi ja Euroopan pienyrityslaki miljoonien Euroopassa sijaitsevien pienyritysten avuksi työpaikkojen kehittämiseen ja luomiseen. Vaikka tavoitteet eivät ole helppoja, ne voidaan saavuttaa. Tiedän, että tämä parlamentti on jatkossakin tiiviisti tekemisissä Lissabonin strategian etenemisen kanssa sekä EU:n että valtioiden tasolla. Näkemyksenne täällä esiteltyihin seikkoihin vaikuttavat merkittävästi pakettiin, jonka hyväksymme joulukuussa.
Epävirallinen Eurooppa-neuvosto on tärkeä tapaaminen tärkeään aikaan. Meidän on käytettävä hyväksemme mahdollisuutta näyttää eurooppalaisille, että Euroopan unioni katsoo tulevaisuuteen, muokkaa poliittisia linjauksiaan vastatakseen tuleviin haasteisiin ja varautuu oikein välinein.
(Suosionosoituksia)
Elmar Brok  
esittelijä. - (DE) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, olemme saaneet esimerkin kahden puheenjohtajavaltion hyvästä yhteistyöstä: puheenjohtajavaltio Saksa valmisteli toimeksiannon, jonka puheenjohtajavaltio Portugali on nyt pannut täytäntöön erinomaisen vakaasti, laajasti ja syvällisesti. Olemme nyt oikeusasiantuntijoiden työskentelyn jälkeen tilanteessa, jossa asiat ovat selkeitä ja määriteltyjä, ja tulevana maanantaina päästään ehkä vieläkin pidemmälle ulkoministerien johdolla. Tämä osoittaa, että meillä on hyvät mahdollisuudet siihen, että uudistussopimus saadaan ensi viikon torstaina lopullisesti päätökseen.
Kaikki kolme edustajaa ovat päättäneet tukea toimeksiantoa. Syynä ei kuitenkaan ole se, että tämä toimeksianto toteuttaisi unelmiamme, vaan se, että toimeksianto on vallitsevassa tilanteessa paras, mikä voitiin saada aikaan paremman demokratian ja paremman toimintakyvyn saavuttamiseksi. Haluttiin parantaa laajentuneen unionin toimintakykyä tämän maailman uusien haasteiden edessä: esimerkiksi energiahuollon varmuuden, terrorismin ja ulko- ja turvallisuuspolitiikan, globalisaation, järjestäytyneen rikollisuuden ja ilmastonmuutoksen edessä.
Tässä onnistuttiin, koska meillä on neuvostossa paremmat päätösmahdollisuudet, uutta toimivaltaa energiahuollon varmuuden ja oikeus- ja sisäpolitiikan alalla, josta kollegani aikoo vielä puhua, ja kolmatta pilaria on purettu. Toinen voittomme on, että Euroopan parlamentti on näissä asioissa tasaveroinen toinen lainsäätäjä. Kun tulevaisuudessa sovellamme tätä sopimusta, Euroopan parlamentilla on tasa-arvoinen määräämisvalta 95 prosentissa lainsäädäntötapauksista, myös maatalouspolitiikan ja yhteisen talousarvion aloilla. Usein unohdetaan, että pakettiin sisältyy kaikki tämä. Näin pääsemme lopullisesti eroon Euroopan unionin demokraattisesta tyhjiöstä, mikä on todellinen edistysaskel.
Jotkut vaikeuksissa olevat maat ovat saaneet mahdollisuuden tasoittaa epätasapainoa tämän toimeksiannon puitteissa ja neuvotteluissa tarkkojen määräaikojen poikkeuslausekkeiden perusteella. Näiden tuloksena kokonaiskehitystä ei rajoiteta, vaan common law -järjestelmästä ja vastaavista järjestelmistä peräisin olevat mahdollisuudet säilytetään. Näin taataan näille valtioille turvarajat, minkä pitäisi helpottaa myös ratifiointiprosessia ilman kansanäänestystä, jos olen ymmärtänyt oikein annetut lupaukset ja neuvottelujen aikana annetut julkilausumat.
Kun EU:n perusoikeuskirjasta tulee oikeudellisesti sitova, tulee tästä unionista arvoyhteisö, johon kuuluvat myös poikkeuslausekkeet, jotka joku on halunnut. Tämä ei kuitenkaan koske eurooppalaisia päätöksiä, sillä Euroopan lainsäädäntö on yhteistyötä. Kyse on vain yksittäisten jäsenvaltioiden käytännöstä, lainkäyttäjän ja kansalaisen oikeuksista. Meidän on valvottava, että siirrymme tässäkin uusiin ulottuvuuksiin perusoikeuskirjalla ja oikeushenkilöyden luomisella.
Euroopan unionin on otettava tässä kysymyksessä huomioon joitakin lisäseikkoja. Ensinnäkin toimeksiannon 24 artikla - tietosuoja ulkosuhteissa - olisi mielestäni muotoiltava uudelleen tai sitä olisi täsmennettävä niin, että se ei koske yleisiä tietosuojakysymyksiä, esimerkiksi matkustajaluettelotietoja. Asiaa olisi selvennettävä. Tietosuoja tarkoittaa, että kansalaisten tietoja ei saa antaa eteenpäin ilman oikeusvalvontaa ja parlamentin vaikutusmahdollisuuksia. Pidän tätä olennaisena kysymyksenä.
(Suosionosoituksia)
Toinen kohta koskee siirtymäjärjestelyjä. Pyytäisin neuvostolta ja komissiolta tukea, mikä on myös komission etujen mukaista. Kun sopimus tulee voimaan 1. tammikuuta 2009, ei saa käydä niin, että ulkoministeri, jota tästä lähin on kutsuttava korkeaksi edustajaksi, valittaisiin neuvoston ”kevyellä” menettelyllä. Haluaisimme, että nämä asiat ratkaistaisiin vuonna 2009 yhdessä paketissa ja Euroopan parlamentin täydet oikeudet säilyttäen. Korkea edustaja on myös komission varapuheenjohtaja, ja hänen on oltava kaiken määräysvallan alainen täällä. Tässä on kyse myös komission eduista. Tulevalla komission puheenjohtajalla on oltava sananvaltaa korkean edustajan eli komission varapuheenjohtajan valitsemisessa. Korkea edustaja ei voi aloittaa virkaansa, ennen kuin Euroopan parlamentti on valinnut komission puheenjohtajan. Tätä järjestystä on noudatettava, jos emme halua kovertaa demokraattisia oikeuksia ontoiksi ja vinouttaa toimivaltaa. Tämä vaatii vielä hienosäätöä tulevina päivinä.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(DE) Paljon kiitoksia, Elmar Brok. Olisinkin ihmetellyt, jos olisitte käyttänyt yhdeksän minuuttia.
Seuraava puhuja on Enrique Barón Crespo, hallitustenvälisen konferenssin edustaja.
Enrique Barón Crespo  
esittelijä. - (ES) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission varapuheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, Euroopan parlamentin edustajat puhuvat useita eri kieliä, ja kuulumme eri ryhmiin, mutta haluamme kaikki edistää Euroopan unionia saamalla Lissabonin sopimuksen valmiiksi. Sopimukseen kuuluvat lainsäädännön yhteispäätösmenettely, unionin ainutlaatuinen oikeushenkilöys, edistys sisä- ja oikeuspolitiikan ja ulkopolitiikan yhteisöllistämisessä ja kansallisten parlamenttien osallistuminen.
Haluamme enemmän demokratiaa ja tehokkuutta. Olemme pahoillamme siitä, että emme saa vieläkin enemmän avoimuutta, mutta tämä on osa hallitustenvälisen konferenssin menettelytapoja. Minun on sanottava, että asianajajat - erityisesti parlamentin asianajajat - ovat mahdollistaneet sen, että pystymme tulkitsemaan tämän toiminnan hieroglyfit myönteisellä tavalla.
Haluaisin pyytää neuvoston puheenjohtajaa vahvistamaan parlamentille sen, minkä tulkitsen selväksi sitoumukseksi. Kansalaiset, jotka siirrettiin sivuun aivan epäoikeudenmukaisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa, ovat palanneet Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen siinä sanamuodossa, joka oli käytössä Maastrichtin sopimuksesta alkaen. Kansalaisten edustajina pidämme tätä perustavanlaatuisena asiana.
Minun on tunnustettava, että neuvoston puheenjohtajan antoi epätavallisen poliittisen selvyyden eleen ja kertoi meille, että tavoite oli mahdoton, mutta siihen päästiin. Tämä on ensimmäinen tärkeä saavutus.
Toinen on perusoikeuskirja, joka on Euroopan kansalaisten identiteetin symboli. Se ei ole julistus - numero 11 - eikä se ole pöytäkirja. Se on ”kirja”, josta äänestämme muodollisesti ensi kuussa yhteisön kolmen toimielimen puheenjohtajien kanssa ennen ratifiointiprosessin aloittamista. Kirjasta tulee laillisesti sitova, ja sanon tämän siksi, että uskon, että asia on tärkeä kirjata muistiin tänään. Mielestäni Euroopan parlamentin on nimittäin aivan ehdottomasti tuettava tätä sopimusta.
On muitakin asioita, joissa voimme edistyä. Kollegani Elmar Brok mainitsi tietosuojan, joka on äärimmäisen herkkä aihe.
Muutkin asiat ovat meille erittäin tärkeitä. Yksi niistä on vuoropuhelu työmarkkinaosapuolten kanssa. Tämä jätettiin epäoikeudenmukaisesti sivuun Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa. Tukemalla luottamusongelmien ratkaisemista uskomme edistävämme toista tärkeää asiaa: meidän on tarjottava turvaa julistuksella, joka olisi samankaltainen jo olemassa olevan Ionninan kompromissin kanssa, mutta jossa ei mentäisi yhtään pidemmälle. Emme usko, että sopimuksessa enemmistö- ja määräenemmistöpäätöksillä toimivasta unionista olisi järkeä esittää käytettäväksi yksimielisyyttä, joka tuhoaisi toiminnan täysin. Kuten puhemies muistaa, mainitsin Viana do Castelossa, että ydinpommissa on järkeä, jos sitä ei käytetä. Jos sitä käytetään, se tuhoaa kaiken. Mielestäni tämä on tärkeä varoitus.
Arvoisa puhemies, tämä asia on tärkeä koko parlamentille. Uskoisin puhuvani parlamentin ja jäsenvaltioiden enemmistön puolesta ja erityisesti perustuslakisopimuksen - jonka hylkäsimme päästäksemme yksimielisyyteen - ratifioineiden puolesta. Tässä tilanteessa meidän on erittäin tärkeää työskennellä yhdessä keskinäisen luottamuksen ja yhteisvastuun hengessä onnistuaksemme ratifioinnissa. Jos emme toimi näin, joudumme hyvin vaikeaan tilanteeseen. Mielestäni meidän kaikkien on pysyttävä uskollisina sitoumukselle, jonka olemme tehneet. Suuret kiitokset, arvoisa puhemies.
Andrew Duff  
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, kollegoideni tavoin olen sitä mieltä, että poliittinen sopimus on todennäköinen HVK:ssa Lissabonissa. Meitä huolestuttaa kuitenkin edelleen sopimuksen laatu. Minun on ilmaistava huoleni siitä, että HVK:n tässä vaiheessa esiin näyttää astuvan itsepalvelu-Eurooppa, jota vauhdittavat pääasiasiallisesti Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöt poikkeuslausekkeista oikeuden, sisäasioiden ja perusoikeuksien aloilla.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa pitäisi selvästikin käydä keskustelua siitä, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset ovat jääneet paitsi yhdentymisen eduista näillä tärkeillä aloilla, mutta brittien olisi myös perusteltava tavoitteitaan paremmin HVK:lle. Mitä he tavoittelevat täsmällisesti ottaen näillä poikkeuslausekkeilla? Voimmeko olla todella tyytyväisiä siihen, että ”poimi ja valitse” -lähestymistavalle neuvotellut järjestelyt astuvat käytäntöön? Voimmeko varmistaa, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen liittyvällä yhteisellä politiikalla on edelleen tarpeellinen yhtenevyys, täydet voimavarat ja välineet? Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan poikkeuslausekkeet peruskirjaan saattavat kaataa päätöksen tehdä peruskirjasta kaikille muille sitova. Toivon, että HVK pystyy käsittelemään kysymystä riittävän huolellisesti.
Painostaisiko puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa tukemaan parlamentin antamaa ehdotusta lausekkeesta, jolla voisi paeta heidän epäonnisesta peruskirjaa koskevasta pöytäkirjastaan? Sama koskee Ioanninaa. Puheenjohtajavaltion ja komission pitäisi vahvistaa meille tänään iltapäivällä, että ne eivät suostu kohtuuttomiin vaatimuksiin Ioanninan lausekkeen nostamisesta sekundaarilainsäädännöstä primaarilainsäädäntöön. Ioannina on Luxemburgin kompromissin historiallinen jälkeläinen, ja Luxemburgin kompromissi oli herrasmiessopimus, jonka pitäisi myös pysyä sellaisena, kun se sisällytetään sopimuksen rinnalle neuvoston päätöksenä.
Joseph Daul
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission varapuheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, kiitän PPE-DE-ryhmän puolesta Margot Wallströmiä ja Manuel Lobo Antunesia heidän puheenvuoroistaan.
On aika päättää 27 valtion unionimme tulevaisuuden hallinnosta, ja harkinnan ja keskustelun kausi on lopuillaan. Olemmeko siihen tarpeeksi kypsiä? Olemmeko valmiita siirtymään keskusteluista oikeisiin toimiin? Viime kesäkuussa Angela Merkel osoitti, miten rohkeus, vastuuntunto ja poliittinen tahto yhdistetään. Emme ole vältelleet erimielisyyttä aiheuttavia aiheita, vaan olemme pystyneet pienentämään eroavaisuuksiamme. Euroopan unionille avautui vihdoin tilaisuus antaa itselleen tarpeelliset välineet tehokkaampaan toimintaan.
On kulunut kolme kuukautta, ja Portugali on puheenjohtajavaltiona pitänyt meidät oikealla reitillä. Jos viime kesäkuussa määrättyä etenemissuunnitelmaa noudatetaan sen määräaikaan, Lissabonin Eurooppa-neuvostoon, asti, Portugalin puheenjohtajuuden aikana voidaan päästä sovintoon sopimuksiemme uudistuksista. Olen ilahtunut puheenjohtajavaltio Portugalin määrätietoisuudesta hallitustenvälisen konferenssin työskentelyn aikana. Euroopan parlamentin ja kollegoidemme Elmar Brokin, Enrique Barón Crespon ja Andrew Duffin, joita haluan kiittää lämpimästi, mielipiteiden mukaan HVK:n arviointi vastaa odotuksia. Valtioiden ja hallitusten päämiesten antamaa toimeksiantoa on kaiken kaikkiaan noudatettu.
Hyvät naiset ja herrat, vaikka olemmekin valmiita tyytymään tasapainoiseen kompromissiin, emme saa unohtaa, että siihen ikään kuin ajauduttiin. Uskoisinkin, että on hyödyllisempää painottaa sitä, miksi tuemme sopimusehdotusta. Ensinnäkin uskomme, että vain yhtenäinen, vahva ja tehokas Eurooppa voi vaikuttaa maailman asioihin, jotka liikkuvat ja muuttuvat nopeasti ja joista tulee monitahoisia ja epävakaita. Jos tuemme sopimusluonnosta, syynä on myös se, että 27 valtion tehokas Eurooppa ei voi rakentua Nizzan sopimuksen säännöille. Lisäksi Euroopan kansalaisten ilmaisemien epäluulojen takia olemme pyytäneet parempaa demokraattisuutta ja avoimuutta.
Kannatamme selkeää toimivallan jakoa, kansalaistemme osallistumista EU:n kehittämiseen, kansallisten parlamenttien aktiivista asemaa ja vahvaa panosta. Sopimusten uudistus on oikea vastaus kansalaisten odotuksiin. Uudistettu sopimus on väline, ei itseisarvo. Sen muodolla tai nimellä ei ole juurikaan väliä. Vain sen sisältö ja sen Euroopan kansalaisille tarjoama edistys ovat tärkeitä.
Me, PPE-DE-ryhmän jäsenet, emme halua eurooppalaista supervaltiota. Haluamme vain tehokkuutta, demokratiaa, avoimuutta ja toissijaisuusperiaatteen kunnioittamista. Vaadimme tehokkaita eurooppalaisia toimielimiä, jotka pystyvät päätöksentekoon. Jos kansallisia poikkeuslauseita käytetään usein, meidän on rajoitettava niiden kielteisiä vaikutuksia välttääksemme koko Euroopan lamaantumisen. Kaikki yritykset, joilla pyritään hankaloittamaan unionimme päätöksentekoa, on kiellettävä. Kansalaiset odottavat Euroopan toimivan siellä, missä sitä tarvitaan: ilmasto-, energia-, maahanmuutto-, innovointi- ja terrorismikysymyksissä. Toivon ja odotan, että tällä sopimuksella saamme tähän mahdollisuuden ja että tuemme sitä.
Martin Schulz
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitän parlamentin edustajia hallitustenvälisessä konferenssissa. Kollegamme Enrique Barón Crespo, Elmar Brok ja Andrew Duff ovat käsitelleet Euroopan parlamenttia koskevia kysymyksiä oivallisesti. Haluankin lausua heille kiitokset koko ryhmämme puolesta.
(Suosionosoituksia)
Olemme kuulleet kollegaltamme Joseph Daulilta, että on puheenjohtajavaltio Portugalista kiinni, saadaanko päätökseen se, mitä tarvitaan Euroopan perustuslain epäonnistuttua. Nyt tarvitaan parannettua ja uudistettua sopimusta, tarvitaan 27 valtion yksimielisyyttä EU:n uudistustarpeiden olennaisista osista. On varmistettava pian päättyvän hallitustenvälisen konferenssin oikeudellinen ja poliittinen yhtenäisyys, hiottava asioita Lissabonin huippukokouksessa ja vietävä kysymykset todelliseen ratkaisuvaiheeseen, jossa 27 jäsenvaltiota ratifioivat uudistussopimuksen jokaisen valtion oikeudellisten ja perustuslaillisten ehtojen mukaisesti.
Haluankin painottaa erityisesti, että voimme olla optimistisia Lissabonin suhteen. Kun vertaamme puheenjohtajavaltio Saksan täällä Brysselissä huippukokouksessa hallitustenväliselle konferenssille antamaa toimeksiantoa ja hallitustenvälisen konferenssin aikaansaannoksia, voimme edustajiemme kertomuksistakin päätellen sanoa, että muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta toimeksiannon tehtävät on täytetty. Sosialidemokraattisen ryhmän mukaan näin on oltavakin. Me sosiaalidemokraatit emme voi emmekä aio hyväksyä muutoksia, jotka eivät perustu täällä Brysselissä viimeksi sovittuun toimeksiantoon - tulkoon tämä nyt selväksi. Oletamme, että saamme ehdotuksen, joka vastaa sitä, mitä täällä kesäkuussa sovittiin ja josta olemme kiitelleet Angela Merkeliä.
Kun päästämme ehdotuksen matkaan Lissabonin jälkeen, muuttuu tilanne kiinnostavaksi. Silloin on nimittäin kyse siitä, ratifioidaanko sopimus 27 jäsenvaltiossa. Tuolloin tämän parlamentin jäsenten on aika astua esiin ja taistella. Tuolloin meidän on taisteltava kaikissa valtioissa yhdentyneen Euroopan rakentamisen puolesta. Rohkenen väittää, että jos tämä uudistussopimus epäonnistuu perustuslain tavoin, merkitsee se Euroopan unionin tämänhetkisen muodon loppua. Kehotan siis kaikkia, jotka eivät halua kulkea täällä tänään istuvien Euroopan vastustajien tietä; kaikkia, jotka haluavat kulkea Euroopan yhdentymisen tietä, taistelemaan tämän sopimuksen puolesta. Toivon, hyvä kollegani Daul, että kaikki ryhmänne jäsenet osallistuvat tähän taisteluun. Tästä minulla on epäilykseni.
Sanon teille myös sen, mikä meidän täällä parlamentissa on muistettava, jos hanke epäonnistuu. Mitä tapahtuu, jos Euroopan unioni ei hyväksy uudistussopimusta? Miten Euroopan unionin silloin käy? Eurooppalaiset luulevat, että olemme iso maanosa: 500 miljoonaa asukasta 27 jäsenvaltiossa, suuret sisämarkkinat. Muodostamme kahdeksan prosenttia maailman väestöstä. Intiassa on 1,1 miljardia asukasta, Kiinassa 1,3 miljardia. Nämä maat yhdessä muodostavat kolmanneksen maailman väestöstä. Jos haluamme pysyä kilpailukykyisinä, jos haluamme puolustaa Euroopassa saavuttamaamme yhteiskuntajärjestystä ja jos haluamme vakauttaa sosiaalisen oikeudenmukaisuuden edellytyksenä olevan taloudellisen perustan, on meidän pystyttävä sopuisaan yhteiseloon kaikkialla maailmassa. Voimme puolustaa itseämme kaikkialla maailmassa kuitenkin vain, jos unionimme on yhtenäinen - taloudellisesti, sosiaalisesti ja poliittisesti. Tähän tarvitaan uudistussopimusta. Jos EU murtuu pieniksi paloiksi ja jos seuraamme nationalisteja, jotka kertovat kansoille, että maat tulevat yksin toimeen paremmin kuin 27 valtion liittona, silloin maanosallemme koittavat surkeat ajat.
Siksi toivonkin, että Lissabonissa sovittavat asiat ratifioidaan. Meidän on taisteltava sen puolesta. Sen, joka haluaa rauhaa Eurooppaan; joka pitää Eurooppaa rauhantekijänä maailmassa; joka haluaa taloudellista kasvua ja lisää työpaikkoja ja oikeudenmukaisempaa jakoa unioniin, sen on vahvistettava uudistussopimus, puolustettava sitä ja pantava se täytäntöön. Sille, joka ei tahdo tätä ja joka haluaa palata kansallistamiseen, haluan sanoa saman, mitä François Mitterrand sanoi tässä talossa: nationalismi on Euroopan yhdentymisen vastakohta ja merkitsee pitkällä tähtäimellä aina sotaa. Eurooppa on käsite, joka on syntynyt tämän maanosan sotien haavoista. Siksi uudistussopimukseen perustuva Euroopan yhdentyminen on tämän maanosan kaikkien demokraattien ja edistysvoimien tavoite.
Haluankin toivottaa onnea hallitustenväliselle konferenssille ja huippukokoukselle. Kuitenkin toivotan vielä enemmän onnea ratifiointiin 27 valtiossa.
(Suosionosoituksia)
Graham Watson
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, pääministeri Sócratesista tuntuu varmaankin samalta kuin Englannin Henrik V:stä ennen Agincourtin taistelua: vihamieliset hallitukset valmistautuvat taisteluun aikomuksenaan sopimusuudistuksen heikentäminen tai jopa veto-oikeuden käyttäminen. Puheenjohtajan, pääministerinne on pidettävä kiinni rajoista, joiden puitteissa Eurooppa on valmis toimimaan. Hänen on jätettävä ensi viikolla sopimus, jolla tuetaan vahvaa, toimivaa ja tehokasta unionia. Nyt tarvitaan siis ”Viel', ystävät, viel' yksi ryntäys” tämän perustuslakisodan viimeisessä taistelussa.
Parlamentti on jalkaväkeänne. Tiedämme, että sopimusuudistuksen hylkääminen olisi shakespearelainen tragedia. Miksi? Koska nykytilanne ei ole toiminut, ei toimi eikä voi koskaan toimia. Neuvoston yksimielisyys tarkoittaa käytännössä sitä, että olennainen lainsäädäntö joko hyllytetään tai alennetaan yhteisen nimittäjän tasolle. Jatkuvasti koveneva, globalisoituva maailma, missä ilmastonmuutoksen, muuttoliikkeen ja terrorismin kaltaiset haasteet vaativat radikaaleja toimia, pienin yhteinen nimittäjä ei riitä.
Uudistussopimus ei välttämättä ole perustuslaki, mutta kaiken lakikielensä takia se on asiakirja, joka voi mullistaa Euroopan hiljaisesti. Siinä kehitetään demokratiaa ja asetetaan yhteispäätösmenettely ja määräenemmistöpäätökset päätöksenteon keskipisteeseen. Siinä suositaan toissijaisuusperiaatetta, jaetaan toimivalta entistä selkeämmin, vahvistetaan kansallisten hallitusten asema ja unionin yhtenäinen oikeushenkilöys, edesautetaan avoimuutta ja laajennetaan tavanomaista lainsäädäntömenettelyä koskemaan vapautta, turvallisuutta ja oikeutta, jotka ovat aloja, joilla oikeutta kunnioittavan unionin henkeä rikkovat lait on laadittu suljettujen ovien takana liian pitkään.
Muutossopimuksenne luonnostekstissä on siinäkin virheensä. Euroopan tunnusmerkkien menettäminen on isku federalisteille, samoin kuin Puolan aiheuttama sotku äänestysjärjestelmissä. Hyväksymme nämä kuitenkin, kunhan Ionninan kompromissia ei liitetä sopimukseen lainkaan.
Yksi välttämättömistä asioista on kuitenkin Euroopan unionin kansalaisuuden määritelmä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 8 artiklassa. Kansalaisuus on nimittäin tunnusmerkki, joka - toisin kuin lippu tai kansallishymni - on elävä ja jolla on todellisia vaikutuksia yli 450 miljoonaan ihmiseen.
Ei ole myöskään kovin huolestuttavaa kutsua ulkoasiainministeriämme ”korkeaksi edustajaksi”, mutta pelkästään neuvoston sätkynukkena toimiva korkea edustaja on vakava asia. Parlamentin ja komission on yhdistettävä voimansa ja varmistettava, että ulkosuhdehallinnon yhtenäisyyttä kunnioitetaan täysin ja että yhteisöjen tuomioistuin valvoo henkilötietojen käyttöä yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.
Viimeinen ja ehkä kaikkein tärkein asia on se, että meillä ei voi olla kahden luokan kansalaisia. Se olisi täysin Euroopan yhdentymisen hengen vastaista, ja meidän on tehtävä parhaamme varmistaaksemme, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan poikkeuslausekkeita ei suojella ikuisesti vaatimalla lauseketta, joka sallii kumoamisen ilman HVK:n uudelleenkutsumista.
Meidän ei ole kuitenkaan taisteltava pelkästään poisjättäytymisen vaan myös osallistumisen poikkeuslausekkeita vastaan. Jos niitä ei muotoilla huolellisesti, ne saattavat antaa hallituksille mahdollisuuden ensin vesittää ja sitten pestä kädet keskeisestä yhteisön oikeus- ja sisäasioita koskevasta lainsäädännöstä viiden vuoden vuoropuhelujen ja keskustelujen jälkeen. Jos tietyt maat eivät voi hyväksyä kohtuullista kompromissia, on viestimme seuraava: näiden valtioiden olisi alettava pohtia sopueroa unionista ja lopetettava unionin pitäminen panttivankina valtioiden omien etujen takia, sillä Euroopan edun on oltava etusijalla.
(Suosionosoituksia)
Kehotan siis neuvostoa, komissiota ja omia edustajiamme puolustamaan yhteistä etuamme Shakespearen sanoin: ”Jäykiksi suonet..., Henkenne pidättäkää! Viritelkää kaikki elinjänteet täyteen vireeseen.”
(Suosionosoituksia)
Konrad Szymański
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, olemme tänään uudistussopimustyöskentelymme viimeisessä vaiheessa. Jos Lissabonin huippukokouksen halutaan päättyvän menestyksekkäästi, tarvitsemme poliittista mielikuvitusta. Jos pidätte sopimusuudistusta ensisijaisena tavoitteena, on teidän nyt pohdittava erityisesti sitä, kannattaako Puolaa tai Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohtaan ottaa tiukempi asenne ja kannattaako asettaa kyseenalaiseksi useiden vuosien neuvottelujen tulokset.
Jos uskomme perusoikeuskirjan puolestapuhujia, voidaan kirjalla ainoastaan vahvistaa sitovia säännöksiä, jotka meillä jo on. Ehkä oikeassa ovat kuitenkin ne, jotka viittaavat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käyttämien perusoikeuskirjan säännösten seurauksiin, joita on mahdotonta arvioida. Minulla on samankaltaisia huolia ja ymmärrän siksi täysin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan ilmaisemia varauksia.
Puola päätti saattaa itsensä alttiiksi lähtemällä Nizzan sopimuksesta. Tästä aiheutuneita menetyksiä yritettiin korvata Ionninan mekanismilla ja pysyvällä paikalla puolalaiselle julkisasiamiehelle Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Näiden järjestelyjen horjuttaminen herättää tällä hetkellä kysymyksiä tarkoitusten vilpittömyydestä. Puolalla muiden valtioiden tavoin on oikeus odottaa parempia välineitä EU:n lainsäädäntöprosessin tutkimiseen. Asianmukaisen lainsäädännön puuttuminen aiheuttaa loppujen lopuksi häviöitä eurooppalaiselle hankkeelle tulevaisuudessa. Lainsäädäntöprosessin valvonnan puute ei ole pelkästään euroskeptikkojen tai sodanlietsojien sepitelmää, kuten jatkuvasti hieman kiihtynyt Martin Schulz asian ilmaisisi. Tämä huolettaa vilpittömiä eurooppalaisia. Karlsruhen liittovaltion perustuslakituomioistuimen entinen presidentti ja Saksan entinen liittopresidentti Roman Herzog kysyi äskettäin, onko Saksa edelleen parlamentaarinen demokratia, kun otetaan huomioon se, kuinka monet säännökset on saatu Saksan liittopäivien ulkopuolelta.
Monica Frassoni
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hallitustenvälisen konferenssin päättyminen on vain muutaman päivän päässä, ja olemme jälleen valmistelemassa öin ja päivin lehmänkauppoja niin kuin aina. Ja aina tässä päädytään kompromissiin, jossa kallistutaan pienimmän yhteisen nimittäjän suuntaan.
Kun tarkastellaan useita tekstejä - jotka olemme pystyneet saamaan käsiimme puolisalaisia kanavia pitkin, sillä näissä asioissa toimitaan harvoin julkisesti - havaitaan, että tekstit ovat vaikealukuisia ja erittäin epäkäytännöllisiä. Tiedämme kuitenkin hyvin, että neuvottelijoita ei kiinnosta olla käyttäjäystävällisiä ja selittää tai ottaa kansalaiset mukaan siihen toimintaan, jonka pitäisi olla tärkeää demokratian toteutumiseksi.
Sen sijaan jo tiedotusvaiheessa tuomitsimme sen, että epäselvää tekstiä ei voi perustella sillä, että 90 prosenttia perustuslakisopimuksen tekstistä on sisällytetty uudistussopimukseen. Teksti on täynnä lisähuomautuksia ja poikkeuksia, jotka heikentävät Euroopan unionia erityisesti ulkopolitiikan ja lain selkeyden osalta.
Neuvottelut ovat olleet täysin hallitusten johtamia, ja niitä on käyty kansalaisten selän takana. Niissä on hyödynnetty sitä tosiasiaa, että loputon kielellinen ja byrokraattinen teoretisointi on voittanut intohimon ja demokraattisen osallistumisen, jotka olivat kuvanneet perustuslakivaihetta ja myös kansanäänestysvaihetta hyvässä ja pahassa.
Kolme jäsentämme osallistui hallitustenvälisen konferenssin työhön ja seurasi juristien työtä. On kuitenkin mahdotonta kieltää sitä, että he eivät pystyneet parantamaan prosessin avoimuutta mitenkään merkittävästi, ja vaikka he ehkä pystyivätkin estämään tuhojen tapahtumista, he eivät pystyneet erityisiin parannuksiin, koska heillä ei ollut siihen tilaisuutta.
Siispä, hyvät Martin Schulz, Elmar Brok, Enrique Barón Crespo ja Andrew Duff, en rehellisesti sanottuna pysty havaitsemaan tässä mitään logiikkaa. Meidän on toimittava harkitusti ja meidän on pidettävä itseämme yhteisesti vastuussa tästä tekstistä. Vaikka olenkin ehdottomasti sitä mieltä, että meidän olisi varmistettava, että jäsenvaltiot ratifioivat tekstin - vaikka se nyt riippuukin lopullisesta sopimuksesta - miksi meidän olisi nyt liioiteltava? Martin Schulzin mukaan meidän olisi nyt jopa täällä omassa joukossamme sanottava, että jos tätä tekstiä ei hyväksytä, olisi se tragedia, koska tämä teksti on huikea, koska tämä teksti on... kauhea! Jokainen tekstin lukeva voi havaita helposti, ettei tämä ole sitä, mitä kansalaiset halusivat.
Tämän sanottuani totean, että on itsestään selvää, että tämä on parempi kuin ei mitään. Tämän sanottuani totean, että on itsestään selvää, että on parempi. Ei, Martin, rauhoittukaa, en aio sanoa, että haluan hylätä sopimuksen. Sanon vain, että meidän pitäisi tuntea vastuumme ja toimia uskottavasti kansalaistemme silmissä ja että vaikka tässä päädyttäisiinkin vain laihaan kompromissiin, tuemme sitä. Emme voi kuitenkaan valehdella ja sanoa, että tämä on parasta, mihin pystyimme, sillä hallitukset ovat kaapanneet perustuslakiprosessin meiltä ja tehneet siitä sen, mitä se on tällä hetkellä. Ja se tosiaankin voisi olla paljon parempi.
Francis Wurtz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, en käy enää läpi ryhmämme aiemmin esittämää yleisarviota sopimusehdotuksesta. Vastustamme sitä, mutta emme kansallismielisyyden takia - hyvä Martin Schulz - jota halveksimme yhtä paljon kuin te, vaan siksi että yhtäkään peruskritiikeistä, jotka liittyivät vanhaa perustuslakiehdotusta koskeviin keskusteluihin, ei ole otettu huomioon. En tarkoita tässä kuitenkaan keskustelua unionin symboleista, jotka eivät olleet meille ongelma, vaan unionin poliittisia suuntauksia. Minusta tuntuu, että tällä rennolla lähestymistavalla on hintansa ennemmin tai myöhemmin.
Nyt haluan kuitenkin käsitellä yhtä uuden ehdotuksen tiettyä artiklaa, josta on ollut puhe. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 artiklan kyseenalaistaminen vaikuttaa saavuttavan laajan yksimielisyyden keskuudessamme, mikä on vain hyvä. Kyse on tosiaankin arasta asiasta: kansalaisten suojelemisesta henkilötietojen käsittelyn yhteydessä. Sovellettava lainsäädäntömenettely olisi nyt erilainen sen mukaan, käsiteltäisiinkö näitä tietoja Euroopan unionin sisällä vai lähettäisiinkö ne kolmanteen valtioon. Ensimmäisessä tapauksessa parlamentilla olisi täysi toimivalta, kun taas toisessa sillä ei olisi mitään vaikutusmahdollisuutta.
Tämä on oikeudellinen hirviö ja vakavasti demokratian vastaista. Tämä liittyy itse asiassa suoraan aiempaan matkustajarekisteritietojen tapaukseen, jossa neuvosto hyväksyi Yhdysvaltoihin matkustavien matkustajien henkilötietojen luovuttamisen Yhdysvaltain viranomaisille, vaikka Euroopan parlamentti oli nimenomaan vastustanut tällaista menettelyä. Neuvosto haluaisi jatkaa tilanteen käsittelyä ja antaa itselleen siihen keinot. Tätä ei saa kuitenkaan hyväksyä, ja parlamentin olisi osoitettava se Eurooppa-neuvostolle selvästi.
Haluaisin vielä lisätä, että tämä riita paljastaa epäsuorasti useita seikkoja, joihin ryhmäni haluaa edelleen kiinnitettävän huomiota. Ensinnäkin perusoikeuskirjalla ei tunnu olevan juurikaan vaikutusta. Kirjan 8 artiklassa käsitellään nimenomaan henkilötietosuojaa, jota kuitenkin rikotaan reippaasti nyt ja todennäköisesti myös tulevaisuudessa. Lisäksi ongelmana on sopimusten tiettyjen ydinkohtien valtava epäselvyys. Näistä ansoista selviää vain erittäin valistunut lukija. Lopuksi huomauttaisin vielä HVK:n toimien tarkoituksellisesta läpinäkymättömyydestä. On täysin julkisen ja avoimen käsittelyn vastaista laatia 27 valtion unionin ja puolen miljardin kansalaisen elämästä ja tulevaisuudesta päättävä sopimus tällä tavoin.
Tämä vahvistaa tarpeemme kaksinkertaiseen demokratiaan: tarvitsemme moniarvoista keskustelua kaikissa jäsenvaltiossa sopimusten panoksista ja tarvitsemme kansanäänestyksellä toteutettavaa ratifiointia.
Jens-Peter Bonde
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (DA) Arvoisa puhemies, EU julkaisi uuden sopimusehdotuksen klo 17 perjantaina. Näin varmistettiin, että tiedotusvälineet eivät kirjoittaisi siitä viikonloppuna. Jos tarkoituksena on salakuljettaa sopimus perille, tämä on erinomaista tiedotustyötä - mutta samalla juonittelevaa, alhaista käytöstä.
Viimeisimmässä puheenjohtajakokouksen tapaamisessa Strasbourgissa puheenjohtaja lupasi juhlallisesti, että kaikki HVK:n asiakirjat olisivat kaikkien poliittisten ryhmien saatavilla. Emme ole vieläkään saaneet asiakirjoja. Kolmella ryhmällä on etuoikeutettu pääsy hallitustenväliseen konferenssiin, kun taas viisi ryhmää on suljettu siitä pois. Tämä on syrjivää ja vastoin tasa-arvoisuuden periaatetta - jälleen juonittelevaa, alhaista käytöstä.
Uudessa sopimuksessa annetaan EU:lle 105 uutta toimivaltaa - aivan kuten perustuslaissakin. Veto-oikeutta ja edustuksellista hallitusta voi käyttää enää 62 alalla, kun perustuslaissa oli kyse 61 alasta. Uutta on, että 255 muutossivua sisältyvät nyt 2 800 sopimussivuun, jotka tekevät tekstistä lukukelvottoman kaikille muille paitsi asiaan perehtyneille nörteille - jälleen juonittelevaa, alhaista käytöstä. Uudessa EU:n perustuslaissa on 3 000 sivua, kun hylätyssä perustuslaissa sivuja oli 560. Tällainen tuli Sarkozyn niin kutsutusta minisopimuksesta. Kuvitelkaa menevänne kansan pariin esittelemään kätevää minisopimusta ja tarjoavanne sitten jälleen hylättyä perustuslakia, mutta tällä kertaa ilman kansanäänestystä - jälleen juonittelevaa, alhaista käytöstä.
Ei ole mitään sellaista lainsäädäntöä, jota ei olisi voitu hyväksyä perustuslain nojalla ja jota ei voitaisi hyväksyä myös uuden sopimuksen perusteella. Molemmat tekstit ovat identtisiä oikeudellisten velvoitteiden osalta, ja erona ovat vain nimi ja kansanäänestysten hylkääminen - jälleen juonittelevaa, alhaista käytöstä.
Mitä jänishousuja olette! Tulkaa esiin ja esittäkää suunnitelmanne äänestäjille. Allekirjoittakaa kansanäänestyksiä vaativa vetoomus osoitteessa www.x09.eu.
Frank Vanhecke
ITS-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, edellinen puhuja esitti epäilyksensä uuden sopimuksen samankaltaisuudesta Euroopan unionin perustuslakisopimuksen kanssa. Sopimus kaadetaan kurkustamme alas täysin epädemokraattisesti. Tämän lisäksi Euroopan unionin puheenjohtajavaltio on selvästikin ottanut ensisijaiseksi tavoitteekseen tehdä läpimurron yhteisessä eurooppalaisessa maahanmuuttopolitiikassa. Tästä voidaan sanoa ainakin, että tällainen politiikka olisi täysin epädemokraattista Euroopan tasolla ja päätettynä ”ei kuulu minulle” -ryhmittymissä erityisen epäilyttävillä komission ja neuvoston päätöksentekomenetelmillä.
Maahanmuuttokysymykset vaikuttavat henkilökohtaisesti kansalaisiimme ja heidän yksityisalueeseensa. Lisäksi mielestäni päätöksenteon siirtäminen tällä alalla Euroopan tasolle ilman varsinaista selvyyttä kenellekään ei ole vain epädemokraattista vaan myös selkeän vaarallista.
Portugalin ehdotus ”kanavoida” laiton maahanmuutto laillisen maahanmuuton kautta on kirjaimellisesti mieletön. Laitonta maahanmuuttoa on torjuttava vastaamalla samalla mitalla ja noudattamalla tiukkaa jäljitys- ja karkotuspolitiikkaa, aukotonta valvontaa ulkorajoilla ja ottamalla lisäksi käyttöön eurooppalaisia vastaanottokeskuksia muuttajien lähtömaissa tai vähintään maanosissa.
Laillista maahanmuuttoa on kuvattu täydellisen välttämättömäksi. Haluaisin korostaa, että Euroopassa on jo noin 20-25 miljoonaa työtöntä, joista miljoonat ovat maahanmuuttajia, ja tällä on seurauksensa. Uusi laillisen maahanmuuton aalto siihen liittyvine ”perheen yhdistämisineen” tarkoittaisi pelkästään, että sopeutumisen ja sulautumisen erityisen vakavat ongelmat kasvaisivat räjähdysmäisesti.
Jos kyse on tosiaankin vain erittäin pätevistä työntekijöistä - mistä olen vahvasti eri mieltä - olemme tällöin toteuttamassa aivovientiä köyhistä maista, mikä on tosiaan hävytöntä. Vai onko tarkoituksena pitää näitä maita köyhinä ja kehittymättöminä - ja jos näin on, eikö neuvoston pitäisi myöntää se?
Maciej Marian Giertych
(PL) Arvoisa puhemies, mistä me oikein keskustelemme tänään? Perustuslaista Euroopalle. Keskustelemme asiakirjasta, jonka nimi ja sanajärjestys on toinen, mutta jonka olennainen sisältö on sama kuin jo hylätyn perustuslain. Tätä sopimusta on väitetty alemman tason asiakirjaksi, jotta siitä ei tarvitsisi järjestää kansanäänestyksiä. Meillä on täällä EU:n poliittinen eliitti, johon kuuluvat parlamentin jäsenet, Euroopan komissio ja kansalliset hallitukset, jotka yrittävät harhauttaa äänestäjiään ja kansalaisiaan.
Meidän oletetaan tukevan uudistussopimusta, joka on oikeasti uudelleennimetty Euroopan perustuslaki, jonka ranskalaiset ja alankomaalaiset äänestäjät hylkäsivät kansanäänestyksissä ja jota useat valtiot eivät pystyneet ratifioimaan annetussa ajassa.
Muistuttaisin teitä Angela Merkelin sanoista, kun hän esitti, että on käytettävä toisia termejä muuttamatta kuitenkaan oikeudellista sisältöä, esimerkiksi sopimuksen nimen, säädösten ja unionin ulkoasiainministerin osalta.
Juuri näin on tehty, ja nyt meitä pyydetään hyväksymään tämä petos. Emme saa pettää itseämme ja äänestäjiämme.
João de Deus Pinheiro
(PT) Haluaisin esittää omasta ja edustamani parlamenttiryhmäni puolesta syvät surunvalittelut Fausto Correian poismenosta. Hän oli vakaumuksen mies, mutta myös ystävällinen ja hyvä mies, joka osoitti suurta solidaarisuutta. Kaipaamme häntä kovasti.
Toiseksi haluaisin sanoa, että puheenjohtajavaltio Portugali on osoittanut olevansa päättäväinen - korostettakoon tätä - kieltäytyessään muuttamasta mitään sopimuksen tavoitteita, joista valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat sopineet. Olemme varmoja, että Portugali pysyy kannassaan ja että saamme uuden sopimuksen ennen lokakuun 20. päivää. En jatka siis tästä asiasta enempää.
Lissabonin strategian osalta minun on onniteltava puheenjohtajavaltiota ja komissiota siitä, että ne ovat vihdoin pystyneet siihen, mistä olemme puhuneet jo pitkään: jos komissiolle ei myönnetä laajempia toimivaltuuksia ja laajempaa vastuuta Lissabonin strategiassa kuin vuonna 2000, Lissabonin strategia ei kanna hedelmää. Olisi hyvä vahvistaa komission asemaa ja tehdä komissiosta Lissabonin strategian keskipiste, ja toivomme, että tällainen uusi lähestymistapa olisi lopulta hedelmällinen.
Lopuksi globalisaation ottaminen mukaan tulevan epävirallisen huippukokouksen keskusteluihin on hyvä merkki, koska nykyisessä maailmassamme on kyse globalisaatiosta. Emme voi kuvitella, että huippukokoukset Afrikan tai Venäjän kanssa - toivomme, että ne ovat menestyksekkäitä - tai keskustelut Japanin yenin tai Yhdysvaltain dollarin vaihtoasteista eivät liittyisi ilmiöön nimeltä globalisaatio.
Komission jäsenen tavoin on korostettava, että on tärkeää, että meillä on yhteiset säännöt kansainvälisessä kaupassa ja markkinoiden avautumisessa. Yhtä tärkeää on vastavuoroisuus järjestelyissämme muiden liike- ja kauppakumppaniemme kanssa. Tämä on tärkeää huomata, ja pelkästään tästä syystä, vaikka se jäisi ainoaksi, voitaisiin jo ylistää komission tiedonantoa.
Hyvä Manuel Lobo Antunes, toivotan teille menestystä epäviralliseen huippukokoukseen, josta tulee ehkä tärkein, mitä meillä on ollut viime vuosina Euroopan unionissa.
Jo Leinen
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni meidän olisi kiitettävä puheenjohtajavaltio Portugalia tavasta, jolla se on johtanut neuvotteluja tehtävään sitoutuneena ja päämäärätietoisena.
On hyvä, että olette muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pitäytyneet tiiviisti kesäkuun toimeksiannossa ja torjuneet monet lisätoiveet alkaen Euroopan keskuspankin oman artiklan toivomuksesta aina Itävallan ulkomaisten opiskelijoiden määrän rajoittamistoiveeseen asti. Nämä asiat eivät kuulu uuteen sopimukseen, ja uskon, että olette jo loppusuoralla. Ei puutu enää paljoakaan, että pääsemme yksimielisyyteen uudesta sopimuksesta.
Poikkeuslausekkeet ovat surullisia. Ne aiheuttavat erimielisyyttä ja epäyhtenäisyyttä. Ne hajottavat EU:ta osiin. Kolmannessa pilarissa päätösten tekeminen vie aikaa. Tämä on katkera pala, erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan pyyntöjen takia. Andrew Duff puhui itsepalvelumentaliteetista. Toivon, että tätä tilannetta ei matkita jatkossa.
Uskoisin, että kaikki Yhdistyneen kuningaskunnan olennaiset toivomukset on täytetty. Luin huolissani Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen eilisistä keskusteluista. Tästä ei ole muuta sanottavaa. On täysin mahdotonta ottaa enää huomioon mitään jälkivaatimuksia.
Puolan esittämästä toivomuksesta Ioanninan liittämisestä sopimukseen voidaan keskustella, mutta saartokykyä ei voida nostaa. Haluamme tietenkin parantaa toimintakykyä. Tämän on jäätävä poikkeustapaukseksi. Ioannina oli herrasmiessopimus, eikä siitä saa tehdä sääntöä.
Toivon, että voimme yhdessä komission ja neuvoston kanssa julistaa perusoikeuskirjan täällä istuntosalissa kolmen toimielimen läsnäollessa. Se olisi hyvä merkki kansalaisille. Toivon myös, että Margot Wallströmin toive kansalaisten tiedonsaantioikeudesta lisätään takaisin sopimukseen. Kaksi kolmesta ihmisestä tuntee jääneensä tiedoista paitsi. Asia olisi hyvä lisätä sopimukseen.
Hyvä neuvoston puheenjohtaja, parlamentti tekee kaiken voitavansa, jotta Lissabonin sopimus saadaan aikaiseksi. Kiitän kolmea edustajaamme ja puheenjohtajaa, jotka pitävät asiasta huolen Lissabonin huippukokouksessa.
Sophia in 't Veld
(EN) Arvoisa puhemies, olen erittäin pahoillani huomatessani, että kansalaisten oikeudet eivät ole uuden sopimuksen keskipisteessä. Perusoikeuskirja on valitettavasti uhrattu Alankomaiden hallituksen kansanäänestyspelolle. Perusoikeuskirjan on oltava laillisesti sitova kokonaisuudessaan ja kaikille, koska siinä yhteisiä arvojamme toteutetaan käytännössä.
Mitä poikkeuslauseke sitten tarkoittaa? Onko se poikkeamista pois yhteisistä arvoista? Vai tarkoittaako se, että Puolan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset puhuvat vain korulauseita näistä arvoista, mutta sitten kieltävät kansalaisiaan saamasta oikeuksiaan voimaan? Mitä poikkeuslauseke tarkoittaa? Emmekö olekin luomassa vaarallista ennakkotapausta? Meidän on pohdittava, onko tulevilla mailla, tulevilla jäsenvaltioilla myös oikeus poikkeuslausekkeisiin. Jos Turkki - jonka todella haluan liittyvän Euroopan unioniin - pyytää poikkeuslauseketta perusoikeuskirjaan, onko sillä tähän samanlainen oikeus?
Toisena kysymyksenä perustuslain ja sopimuksen välillä on alemman tason tietosuojaa koskeva edellytys, jollainen on jostain syystä luotu. Alempi edellytys koskee yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Ennustan, että tulevaisuudessa jäsenvaltiot yrittävät kiertää tietosuojasääntöjä nimittämällä esimerkiksi terrorisminvastaisia toimia yhteiseksi ulko- ja turvallisuuspolitiikaksi poliisi- ja oikeusyhteistyön sijaan.
Lopuksi pyytäisin komissiota ja jäsenvaltioita toimimaan mahdollisimman pian sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen uuden sopimuksen hengessä. Euroopan parlamentti pitää ottaa täysin mukaan toisena lainsäätäjänä oikeus- ja sisäasioissa. Meidän on päästävä mahdollisimman nopeasti eroon demokratiakuilusta, jossa olemme eläneet pitkään.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Arvoisa puhemies, valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat jälleen ryhtyneet muokkaamaan Euroopan unionin toimintatapaa antamalle sille uuden sopimuksen. Tämä huoli Euroopan kansalaisista ja heidän tulevaisuudestaan on liikuttavaa.
Emme voi antaa epävirallisen huippukokouksen päätösten korvata demokraattisia kansanäänestyksiä, joita järjestetään eri valtioissa sopimuksen hyväksymisestä. Tällainen olisi jäsenvaltioiden kansalaisten huijaamista. Heillä on oikeus päättää itsenäisesti näin tärkeistä asioista.
Vanha perustuslakisopimus joutuu operaatioon, jossa kyse on lähinnä joidenkin pienten muutosten tekemisestä tekstiin. Näin asiakirja voidaan esittää kokonaisuudessaan vallitsevien poliittisten tarpeiden mukaan joko kokonaan uutena asiakirjana tai aiempana sopimuksena, johon ei ole tehty merkittäviä muutoksia. Haluaisinkin kysyä, miten neuvosto ja komissio määrittelevät kyseisen asiakirjan. Onko se uusi sopimus vai onko se laihdutettu versio vanhasta sopimuksesta ja alkaako sen ratifiointiprosessi jäsenvaltioissa aivan alusta?
Johannes Voggenhuber
(DE) Arvoisa puhemies, jotkut ovat varmaankin havainneet, miten hallitukset hyökkäsivät perustuslain kimppuun viime vuonna, tekivät siitä tunnistamattoman ja lukukelvottoman ja riistivät sen hengen ja eurooppalaisen karisman. Heidän on tunnustettava, että kaikella tuolla toiminnalla ei ollut mitään tekemistä sen kanssa, mitä kansalaiset halusivat - tai mitä halusivat ne, jotka äänestivät perustuslakia vastaan Ranskassa ja Alankomaissa.
Kuitenkin kuka tahansa, joka tarkkaili hallitustenvälisen konferenssin valmisteluihin käytettyä kärsivällisyyttä ja aikaa, huomaa, että hallitukset juristeineen ja valtioneuvoston kanslioineen kävivät perustuslain rakenteeseen kiinni kuin termiitit. Perustuslakia on murennettu palanen palaselta, osanen osaselta. Ihmettelen todellakin, miksi kukaan ei kyseenalaista hallitusten toimintaa. Onko kyse vain heidän omasta vallastaan, onko kyse siitä, ettei ihmisten odotuksia tajuta, vai onko kyse pelkästä kansallismielisyydestä, jonka näemme nostavan jälleen päätään Euroopassa?
Kieli! Tapasin tänään valtuuskunnan Itävallan valtiopäiväedustajia, jotka kysyivät minulta: miten aion tehdä perustuslaille antamastanne kyllä-äänestä ymmärrettävän kenellekään? En pysty lukemaan perustuslakia. En ymmärrä sitä enää. En tiedä enää, mikä merkitys teksteillä, viitteillä, alaviitteillä ja ansoilla on.
Luulen, että tämän hallitustenvälisen konferenssin päätyttyä meitä uhkaa Eurooppa, jossa ihmiset ensimmäistä kertaa historiassa eivät ymmärrä sitä poliittista järjestystä, jossa he elävät. Tällöin monet teistä menettävät tukijoitaan, myös niitä, jotka ovat taistelleet vuosia perustuslain puolesta.
Perusoikeudet! Arvoisa komission varapuheenjohtaja, vannotte kompromissien hengen nimeen. Miksi ette kuitenkaan vanno yleisten perus- ja ihmisoikeuksien nimeen? Ilman näitä oikeuksia meidän on mahdotonta muodostaa arvoyhteisöä, jossa muutamat valtiot julistavat, että ne eivät kuulu tähän arvoyhteisöön. Miten meidän olisikaan kohdattava eräs herra Putin ja sanottava hänelle: ”Olemme yleismaailmallisten ihmisoikeuksien suuri arvoyhteisö, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.” Tällainen riistäisi Euroopalta uskottavuuden, eikä tällaisen kompromissin hengen nimeen voi vannoa. Kyse on aivan toisenlaisesta hengestä, kyse on täällä vallitsevasta hengettömyydestä. En usko, että tämänhetkiset tapahtumat täällä saavat kansalaisten hyväksyntää, mutta sitähän emme aikoneetkaan enää pyytää.
Pedro Guerreiro
(PT) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa puheeni osoittamalla itseni ja ryhmäni tunteman surun kollegamme Fausto Correian poismenosta.
Sopimusten uudistamisen osalta neuvoston puheenjohtaja vain toisti, että seuraavaan - mutta ei lopulliseen - vaiheeseen päästäisiin toivottavasti prosessissa, jossa elvytetään Euroopan perustuslaissa aloitettua hanketta. Tämä tarkoittaa yhden edistysaskeleen ottamista prosessissa, joka alkoi kesäkuun alussa, kun Saksa oli puheenjohtajavaltio ja tarjosi hylätyn sopimuksen sisältöä esittäen sen toisessa muodossa, yrittäen siirtyä eteenpäin suunnittelematta ja kansalaisten toiveiden vastaisesti, mikä on todellinen poliittinen petos.
Tällä sopimuksella yritetään tasoittaa tietä uusliberalistiselle politiikalle, joka toimii sosiaalisten oikeuksien ja saavutettujen etujen vastaisesti ja palvelee suurten monikansallisten yritysten etuja. Federalismia yritetään tuputtaa tärkeimpien vallankäyttäjien alaisuudessa puitteissa, joilla unionille annetaan oikeushenkilöys, kun taas valtioiden toimivaltaa vähennetään ja Euroopan unionia pidetään Naton tukipilarina. Näin voidaan suosia sekaantumista toisten asioihin ja interventionismia tärkeimpien vallankäyttäjien etujen mukaisesti. Sopimuksella pyritään muodostamaan taloudellinen, poliittis-sotilaallinen ryhmittymä, jolla on imperialistisia päämääriä. Sopimuksella ei päästä eroon Euroopan yhdentymisen syvistä ja parantumattomista ristiriidoista, vaan sillä päinvastoin korostetaan niitä.
Omalta osaltamme aiomme jatkossakin tuomita tämän sopimuksen todelliset tavoitteet, vaatia sopimuksen hylkäämistä ja pyytää laajaa kansallista keskustelua ja portugalilaisten kuulemista sellaisen Euroopan puolesta, jossa yhteistyötä edistyksen ja rauhan eteen tekevät itsenäiset valtiot, joilla on yhtäläiset oikeudet.
Lopuksi haluaisin kertoa tukevani suurta mielenosoitusta, jonka CGTP-IN-ammattiyhdistys suunnittelee järjestävänsä Lissabonissa 18. lokakuuta.
Patrick Louis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, olemmepa asiasta iloisia tai harmissamme, tunnustamme kuitenkin kaikki, että Lissabonissa allekirjoitettava sopimus on pelkkää Euroopan perustuslakisopimuksen kierrätystä. Perustuslakihan hylättiin kahdessa kansanäänestyksessä vuonna 2005. Eilinen Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen raportti osoitti, että sopimuksessa on kaikki: Eurooppa-oikeuden, myös sekundaarilainsäädännön, ensisijaisuus kansalliseen oikeuteen, jopa perustuslakiin, nähden; EU:n oikeushenkilöys, jonka ansiosta komissio voi edustaa jäsenvaltioita kansainvälisissä yhteyksissä; ulkoasiainministeri toisen nimisenä; ja koko Euroopan yhdentymisen historian merkittävin toimivallan siirto ainakin neljässäkymmenessä uudessa asiassa sekä perusoikeuksien valtaisa kenttä.
Käytämme täällä istuntosalissa jatkuvasti sanaa ”demokratia”, minkä takia haluaisin vedota kaikkien teidän omaantuntoon. Kenen todellisen demokraatin mielestä on normaalia saattaa voimaan sellainen teksti, jonka kansa on kansanäänestyksellä hylännyt? Miksi kansalla ei saisi olla oikeutta ilmaista mielipidettään uudesta sopimuksesta ja uusista laajentumisista? Millaista poliittista hallintoa olette rakentamassa, jos alistatte demokratioitamme lisää järjestelmälle, jota kuvaa puuttuva vallanjako, puuttuva hallitusten poliittinen vastuu ja puuttuva kansan edustaminen, paitsi yhtenäisen Euroopan kansan edustaminen?
Italialainen federalisti Tommaso Padoa-Schioppa on jo vastannut tähän. Lainaan häntä: ”Yleisen mielipiteen ja joidenkin hallitusten johtamisen ääripäiden välillä Eurooppa on päättänyt luoda menetelmän, jota voitaisiin kutsua valistuneeksi itsevaltiudeksi.” Hän on oikeassa. Kansan ”ei” valistuneelle itsevaltiudelle vakuutti federalistit siirtymään edelleen eteenpäin salaa. Ainoana erona hylätyn perustuslakisopimuksen ja tulevan sopimuksen välillä on, että ensin mainitussa ei valehdeltu.
Jim Allister
(EN) Arvoisa puhemies, menneiden toimien perusteella luulisin, että neuvosto on sopiva tilaisuus lieventää niitä rajoja, joiden puitteissa Yhdistynyt kuningaskunta on valmis toimimaan. Myöhemmin rajoista voitaisiin päästä jopa kokonaan eroon federalisoimalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Jätä pois, ota mukaan, sekoita kunnolla. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus julistaa voittoa, ja muut ovat heille julkisesti mieliksi tietäen, että kaikki näennäiset myönnytykset ovat mitättömiä. Kaiken tämän tarkoituksena on saada brittiyleisö uskomaan, että uudistussopimus on merkittävästi erilainen kuin hylätty perustuslaki, mitä se ilmeisimminkään ei ole.
Nyt kun Gordon Brown on jänistänyt vaalien järjestämisestä, tarvitaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa kansanäänestystä enemmän kuin koskaan. Vaalien järjestämättä jättäminen tarkoittaa, että työväenpuolueen vuoden 2005 ohjelmajulistuksen lupaus kansanäänestyksestä on voimassa. Kansanäänestyksen järjestämättä jättäminen tarkoittaa, että Gordon Brownilla ei ole valtuuksia ratifiointiin, ja tämä on tosiasia, josta kaikkien Yhdistyneen kuningaskunnan demokraattien olisi oltava samaa mieltä.
Timothy Kirkhope
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvostoa ja komissiota heidän julkilausumistaan. Lissabonin epävirallisesta huippukokouksesta tulee ratkaisevan tärkeä tapahtuma. Uudistussopimuksen luonnos julkistetaan, ja valtioiden ja hallitusten päämiehet keskittyvät siihen tapaamisessaan. HVK:n prosessissa on kuitenkin kiirehditty liikaa. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksella on ollut vain kaksi päivää aikaa pohtia valtuutusluonnosta. Kuten olemme jo kuulleet toisilta puhujilta, ehdotukset ovat hyvin samanlaisia kuin alkuperäisessä perustuslakitekstissä.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerillä on ongelma. Ongelmana on luottamus - luottamus siihen, mitä hän sanoo. Viime viikkojen aikana hän on kannustanut ministereitään puhumaan Yhdistyneen kuningaskunnan äänestyssuunnitelmien puolesta, ja kun poliittinen meno alkoi yltyä, hän perääntyi. Mielestäni hänen eurooppalaisten kollegoidensa, toisten eurooppalaisten johtajien, olisi suhtauduttava varauksella hänen puheisiinsa Lissabonissa, koska hän todennäköisesti tarkoittaa jotakin muuta kuin sanoo. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit pyytävät tietenkin jatkossakin kansanäänestystä sopimuksesta. Suuri enemmistö Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisista, mukaan lukien useimmat hallituksen omat tukijat, haluaa kansanäänestyksen. Jos pääministeri sietää edelleen painetta huolimatta selvästä lupauksesta järjestää vaalit, saa Yhdistyneen kuningaskunnan kansa lisävahvistuksen siitä, että pääministeriin ei voi luottaa. Puolueeni johtaja sanoi, että kyse voisi olla myös julkeasta luottamuksen rikkomisesta - yhdestä suurimmista ja julkeimmista luottamuksen rikkomisista modernissa politiikassa.
Toivon myös, että Eurooppa keskittyisi enemmän globalisaatioon, maailmassa esiintyvän köyhyyden lievittämiseen ja ilmastonmuutoksen torjuntaan. Tämä meidän olisi pitänyt jo oppia. Toivon, että pääministerimme toimii suoraselkäisesti Yhdistyneen kuningaskunnan kansan edessä asioissa, jotka nousevat esiin Lissabonissa. Haluamme Euroopan menestyvän, mutta tällöin Euroopan on keskityttävä asioihin, joita ihmiset todella tukevat ja ymmärtävät.
Edite Estrela
(PT) Haluaisin ensimmäiseksi kiittää teitä Portugalin sosialistien edustajien puolesta myötätuntoisista sanoistanne ystäväni Fausto Correian poismenon johdosta. Menetimme kaikki - Portugalin demokratia, Portugalin sosialistipuolue ja tämä parlamentti - paljon hänen poismenonsa takia.
Epävirallisen huippukokouksen tapaamiseen on viikko aikaa, ja haluan olla optimistinen ja uskoa, että terve järki voittaa jälleen. Haluan olla optimistinen ja uskoa, että jokainen 27 jäsenvaltiosta tuntee poliittisen vastuunsa kansalaisiaan kohtaan, eurooppalaisia kohtaan ja koko maailmaa kohtaan. Haluan uskoa, että 19. lokakuuta Eurooppa-neuvosto tekee poliittisen sopimuksen ja hyväksyy uudistussopimuksen ja päättää näin umpikujan, joka oli olemassa aivan liian pitkään.
Olen optimistinen, koska tiedämme kaikki, että Euroopan kansalaisten odotuksiin ja epäilyksiin on vastattava. He epäilevät aivan oikeutetusti Euroopan unionin maailmanlaajuista asemaa ja sen heille tulevaisuudelleen tuomia etuja. Haluan olla optimistinen, koska me kaikki tiedämme, että maailma seuraa Eurooppaa ja odottaa siltä myönteistä merkkiä. Tiedämme, että maailmassa tarvitaan yhdistynyttä ja yhdessä pysyvää Eurooppaa. Tiedämme kaikki, että maailma ei pysähdy ja että Eurooppa ei saa jäädä kansallisen itsekeskeisyytensä vangiksi. Tiedämme kaikki, että umpikujasta on päästävä pois, jotta voimme ohjata energiamme taloudelliseen kehitykseen, työpaikkojen luomiseen ja ilmastonmuutoksen torjumiseen. Nämä ovat ensisijaisia tavoitteita.
Asianajajat ovat päässeet sopimukseen perussopimuksen ja sen liitteiden luonnoksesta. Tekniset ja oikeudelliset vaikeudet pystyttiin ratkaisemaan niiden monimutkaisuudesta huolimatta. HVK täytti toimeksiantonsa, jonka neuvosto uskoi sille. Puheenjohtajavaltio Portugali teki kaiken voitavansa ylittääkseen esteet. Euroopan parlamentti hoiti tehtävänsä sekä HVK:ssa että kyseisen konferenssin ulkopuolella, missä kollegoidemme Elmar Brokin, Enrique Barón Crespon ja Andrew Duffin panos oli korvaamaton. Tämä tarkoittaa, että tähän mennessä kaikki ovat hoitaneet velvollisuutensa vastuuntuntoisesti ja annetussa määräajassa. Nyt toivotaankin, ettei eteen nouse keinotekoisia esteitä, jotka olisivat pikemminkin lyhytaikaisen kansallisen politiikan olosuhteiden kuin sopimuksen sisältöön kohdistettujen objektiivisten varausten sanelemia. Kukaan ei ymmärtäisi, jos samat valtioiden ja hallitusten päämiehet, jotka hyväksyivät HVK:n toimeksiannon, peruisivat aiemmat sanansa. Tämä saattaisi heidät huonoon valoon. Tällöin joutuisimme varmastikin kriisiin, jonka seurauksia ei voi ennustaa. Teksti ei ehkä ole paras mahdollinen, mutta se tarjoaa meille tilaisuuden ja on parempi kuin ei mitään.
Haluaisin lopettaa lainaamalla Jean Monnet'n sanoja: ”Olen aina uskonut, että Eurooppa rakentuisi kriiseistä ja olisi niiden ratkaisujen summa”. Viisaita ja enteellisiä sanoja. Toivokaamme, että Eurooppa pystyy tekemään historiaa ja kirjoittamaan uuden sivun Euroopan kehityksen tarinaan.
Alexander Lambsdorff
(DE) Arvoisa puhemies, olemme taistelleet laajemman demokratian ja tehokkuuden puolesta perustuslakiprosessissa - tai nyt siis uudistussopimusprosessissa. Olemme olleet suhteellisen menestyksekkäitä, mutta avoimuudesta ei voida juurikaan puhua. Olisimme voineet lukea lehdistä kaiken sen, minkä neuvoston puheenjohtajavaltio esitti täällä tiedotuksena parlamentille. Puheenjohtajavaltion olisi ollut paikallaan antaa hieman runsassisältöisempiä vastauksia. Meidän onkin jatkettava kamppailua avoimuuden puolesta. Tämä parlamentti on sitoutunut vahvasti oikeussääntöjen puolustamiseen, mistä haluan erityisesti kiittää edustajiamme. Tietosuoja yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, paremmat osallistumismahdollisuudet parlamentille, kolmannen pilarin poistaminen yhteisen sisä- ja oikeuspolitiikan hyväksi, perusoikeuskirjan sitovuus oikeudellisesti. Nämä ovat kaikki aiheita, jotka ovat tällä hetkellä tärkeitä myös keskustaliberaaleille ja jotka perustuvat yhteisiin arvoihimme.
Haluaisin kommentoida seuraavaksi poikkeuslausekkeita. Poikkeuslausekkeet voidaan jakaa kahteen ryhmään: sisäpoliittisia aiheita koskeviin ja ulkopolitiikkaan liittyviin. Sisäpolitiikassa kyse on ehkä oikeuskulttuurista, kansallisista perinteistä ja yhteiskunnallisia arvoja koskevista erilaisista käsityksistä. Pystyn ymmärtämään, että näissä asioissa halutaan poikkeuslauseke, vaikken sitä hyväksykään. Mitä taas en pysty ymmärtämään tai hyväksymään lainkaan, ovat joidenkin jäsenvaltioiden, erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan saartotoimet yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla. Timothy Kirkhope sanoi juuri, että meidän on kehitettävä politiikkaa niillä aloilla, missä kansalaiset tukevat sitä. Kansalaiset tukevat uskottavaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Se on puolueettomasti katsottuna tarpeen, kun otetaan huomioon meitä odottavat haasteet: terrorismin vastainen taistelu, Lähi-idän ja Etelä-Aasian kriisit, köyhyyden torjuminen, tarttuvat taudit ja muuttoliike. Haasteita on useita, ja pystymme vastaamaan niihin vain yhdessä.
Ihmettelemmekin asiaa jälleen kerran täysin puolueettomasti, aivan kuten Martin Schulzkin jo teki, mihin hänellä mielestäni oli täysi oikeus: kuka päättää maailman kohtalosta kahden tai kolmen vuosikymmenen kuluttua? Yhdysvallat, Kiina, Intia ja Yhdistynyt kuningaskuntako? Tätä ei usko kukaan. Päättämässä ei myöskään ole Saksa tai Ranska. Joko onnistumme yhdessä tai emme onnistu ollenkaan. Tarvitsemme eurooppalaista henkeä ja tarvitsemme uudistussopimusta!
Miguel Portas
(PT) Jos voin mainita avoimuuden puutteen, perusoikeuskirjassa sanotaan, että Euroopassa ”ketään ei saa tuomita kuolemaan eikä teloittaa”. Tähän asti kaikki on hyvin, mutta emme ole vielä saaneet kokonaiskuvaa asiasta. Kyseisen artiklan tulkitsemisperustana ovat eurooppalaisenyleissopimuksen puitteet, ja tästä aiheutuu poikkeuksia, joita on mahdotonta hyväksyä. Valtiot voivat esimerkiksi ottaa kuolemanrangaistuksen takaisin käyttöön sodan uhatessa. Minkälainen ajatus tämä oikein on, hyvät naiset ja herrat?
Samassa lainsäädännön lähteessä poliisiviranomaisille annetaan lupa tappaa kapinatilanteissa ja lupa ”tutkintavankeuteen” tekstiä jälleen lainatakseni. Muistatte varmastikin Jean Charles de Menezesin, joka tapettiin vuonna 2005 Lontoon metrossa. Oliko se onneton virhe vai rikos, joka olisi luvallinen tulevan sopimuksen nojalla? Tänään Lissabonissa José Sócrates ja José Manuel Durão Barroso puhuivat kuolemanrangaistusta vastaan. Millä oikeudella voitaisiin tukea sopimusta, jolla kuolemanrangaistukselle avattaisiin takaovi?
Alessandro Battilocchio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, muutkin parlamentin jäsenet vahvistavat tämän tulevassa keskustelussa, mutta mielestäni on oikeutettua korostaa - osittain tulevaa huippukokousta silmällä pitäen - että Euroopan kansalainen on henkilö, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus kansallisen lainsäädännön nojalla.
Toisin sanoen kansalainen on kuka tahansa, jolle on myönnetty tällaiset kansalaisoikeudet, joihin kuuluu erityisesti oikeus äänestää Euroopan parlamentin jäsenistä ja asettua ehdolle Euroopan parlamentin jäseneksi. Keiden muidenkaan kuin demokraattisesti meidät valinneiden kansalaisten vuoksi olisimme työskennelleet vuosia keskustellessamme oikeudesta vapaaseen liikkuvuuteen, koulutukseen, terveyteen, työhön ja ihmisarvoon?
Mielestäni on yhtä tärkeää säilyttää molemminpuolinen luottamus jäsenvaltioiden välillä: herrasmiessopimuksella on suojattu vuosikymmenien ajan sitä, että kolme suurinta EU:n valtiota Saksan jälkeen ovat saaneet saman painoarvon. Kielten osalta tätä painoarvoa on rikottu jo lukemattomia kertoja. Nyt Alain Lamassouren ja Adrian Severinin ehdotuksessa esitetään tämän tasa-arvon poistamista myös poliittisessa painoarvossa.
Jos taustalla on tällainen asenne, ei meidän pitäisi olla kovinkaan ihmeissämme siitä, että yhteisestä tulevaisuudestamme on niin vaikeaa päästä sopimukseen. EU:n huippukokouksessa olisikin pohdittava syvällisesti Euroopan kansalaisuuden ja demokraattisen oikeutuksen käsitteitä.
Josef Zieleniec
(CS) Uskon, että Lissabonin tulevan huippukokouksen aikana päästään lopulliseen sopimukseen uudistussopimuksen sanamuodosta. Sopimuksen allekirjoittamisella ja ratifioinnilla päätetään toimielinkriisi, jonka Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestykset aiheuttivat.
Toimielinuudistusta tarvitaan, mutta se yksinään ei riitä EU:lle, jonka on menestyttävä globalisoituvassa maailmassa ja suhteessaan kansalaisiinsa. Toimielinuudistus on välttämätön osa ratkaisua, mutta se ei sinällään ole kuitenkaan ratkaisu. Kun uudistussopimus on tullut voimaan, meidän on aloitettava perusteellinen keskustelu Euroopan yhdentymisen tulevasta suunnasta. Vastauksia Euroopan talouden, yhteiskunnan ja turvallisuuden kysymyksiin etsitään muuttamalla nykyistä politiikkaa rajusti.
Eurooppalaisen hankkeen perimmäinen tarkoitus ja siihen liittyvät kysymykset EU:n rajoista on nostettava keskustelujen keskipisteeseen. Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestykset ja monimutkaiset neuvottelut uudistussopimuksen sanamuodosta osoittavat, että perusteellisesta keskustelusta eurooppalaisen hankkeen sisällöstä tulee haastavampaa kuin aiemmin.
Tämän takia onkin tärkeää vastata huolella ja viivyttelemättä presidentti Sarkozyn ehdotukseen niin kutsutun viisaiden komitean perustamisesta. Komitea antaisi keskustelulle tarpeellisia virikkeitä ja suunnan. Tällä elimellä olisi oltava selkeä toimeksianto, mutta elintä ei saisi missään tapauksessa muodostaa jäsenvaltioiden hallitusten edustajista. Pikemminkin ryhmään pitäisi valita arvovaltaisia oppineita, erinomaisia liikkeenharjoittajia, entisiä diplomaatteja ja poliitikkoja. Jäsenten pitäisi olla henkilöitä, jotka herättävät luonnollista arvovaltaa ja kunnioitusta sen sijaan, että he olisivat virkamiehiä, jotka saavat tehtävänsä hallituksiltaan. Tämän komitean tarkoituksena ei ole korvata julkista keskustelua, vaan pikemminkin toimia keskustelun käynnistäjänä ja esittää konkreettisia ehdotuksia Euroopan yhdentymisen tulevaisuudesta.
Arvoisa puhemies, uudistussopimuksella saamme kenties epätäydelliset mutta tarpeelliset työkalut, ja on meistä kiinni, käytämmekö niiden kaikkia mahdollisuuksia. Euroopan kansalaiset odottavat todellisia, käsin kosketeltavia tuloksia EU:lta. Meidän tehtävänämme on vastata näihin odotuksiin.
Robert Goebbels
(FR) Arvoisa puhemies, hallitustenvälinen kokous kokoontui todennäköisesti jossakin syvällä Englannin kanaalin tunnelissa karatakseen kuulemasta yleistä mielipidettä. Hyvä Margot Wallström, konferenssin tulosta ei pystytä välittämään tavalliselle kansalaiselle. 150 sivulle kätketyt yli 300 tarkistusta muuttivat sopimusta Euroopan unionista ja sopimusta EU:n toiminnasta. Lisäksi sopimuksessa on 53 julistusta ja 12 pöytäkirjaa.
EU:n symbolien, esimerkiksi lipun tai hymnin jälkeen muutkin poliittiset saavutukset heitetään pois. Sosiaalinen vuoropuhelu ei ole enää unionin laaja-alainen velvollisuus. Työmarkkinaosapuolia pyydetään puuttumaan vain sosiaalipolitiikkaan eikä enää talouspolitiikkaan. Yleishyödyllisiä palveluita koskevassa asiakirjassa käsitellään epäsuorasti kilpailuoikeuden ensisijaisuutta kaikissa vähänkin kaupallisissa palveluissa, joita kunnat tai alueet tarjoavat kansalaisille. Kansalliset hallitukset, kuin yövahdit, saavat päättää vain ei-taloudellisista yleishyödyllisistä palveluista.
Meille valehdellaan perusoikeuskirjan sitovasta luonteesta. Sen 7. pöytäkirjassa sanotaan seuraavasti: ”selvyyden vuoksi mikään perusoikeuskirjan IV osastossa ei luo Puolaan tai Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovellettavia tuomioistuinten toimivaltaan kuuluvia oikeuksia”. Selkokielellä tämä tarkoittaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei voi panna peruskirjaa täytäntöön. En käy läpi kaikkia poikkeuslausekkeita, joilla Eurooppa jaetaan kahteen nopeuteen euro-alueen, Schengenin sopimuksen ja oikeus- ja sisäasiain sääntöjen osalta.
24 artikla on totalitaarisen valtion arvoinen. Siinä vain neuvostolle annetaan valta määrittää kansalaistemme henkilötietosuojaan liittyviä sääntöjä ja sallia tietojen vapaa siirtäminen Yhdysvaltoihin. Ei parlamentti eikä edes tuomioistuin pysty puolustamaan perusvapauksia. Emme ole kaukana George Orwellin isoveljestä!
Meitä uhkaillaan sillä, että hallitukset saavat käyttöönsä Ioanninan kompromissista peräisin olevan pysyvän veto-oikeuden. Tätä en voi hyväksyä, arvoisa puhemies. Henkilökohtaisesti alan nähdä Nizzan sopimuksessa tiettyjä hyviä puolia.
Roberta Alma Anastase
(RO) Lissabonin huippukokouksessa Euroopan unionille tarjotaan tilaisuutta keskustella ja ehkä päättää erittäin tärkeästä aiheesta: EU:n tulevaisuudesta ja asemasta 2000-luvulla.
Vuonna 2007 Euroopan unionissa on 27 valtiota ja kansainvälisestä kentästä tulee entistä globaalimpi. Tätä taustaa vasten meidän on pohdittava tavoitteitamme, painopistealojamme ja Euroopan unionin toimintatapaa.
On kiistatonta, että Euroopan unionin toiminnan on perustuttava 2000-luvulla kahteen perusperiaatteeseen: demokraattiseen oikeutukseen ja tiiviiseen yhteistyöhön Euroopan kansalaisten kanssa. Lisäksi EU:n toimiin tarvitaan suurempaa yhdenmukaisuutta ja tehokkuutta myös ulkoisesti.
Tämä merkitsee ensinnäkin demokraattisten arvojen, kansalaistemme ja myös vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista ja edistämistä, ja olenkin tyytyväinen, että seikka mainitaan nimenomaan sopimusehdotuksen sanamuodossa.
Toiseksi Euroopan unioni ei voi olla keskeinen tekijä nykyisessä globaalissa maailmassa, jos se ei keskitä ulkopolitiikkaansa kiistojen ratkaisemiseen ja rohkaise kansojen ja kulttuurien välistä vuoropuhelua erityisesti alueellisen yhteistyön edistämisen politiikassa.
Viimeisimpänä, vaan ei vähäisimpänä, emme saisi unohtaa minkä tahansa kehityksen aikaansaamaa edistysvoimaa, nimittäin koulutusta ja sitä asemaa, joka sillä olisi oltava uudistetussa Lissabonin strategiassa.
Jos emme kiinnitä enemmän huomiota eurooppalaiseen koulutus- ja tutkimuspolitiikkaan, emme voi puhua uudistetusta, kilpailukykyisestä ja vahvasta unionista.
Toivon, että Lissabonin huippukokouksessa annetaan selkeät vastaukset myös tänään esitettyihin kysymyksiin.
Hannes Swoboda
(DE) Arvoisa puhemies, arvostettu kollegani Robert Goebbels sanoi puheensa jälkeen, että kritiikistään huolimatta hän ei ole valmis kaatumaan Nizzan puolesta, ja toivonkin todella, että hän elää vielä pitkään. Ensinnäkään Nizzan sopimuksen puolesta ei kannata kuolla. Toivon, että tulevalla sopimuksellamme on Nizzan sopimukseen verrattuna vähintään selvästi enemmän lisäarvoa.
Haluaisin aloittaa siitä, mihin kollegani Alexander Lambsdorff jäi. Kansalaisemme toivovat vahvaa Euroopan unionia, jonka tarkoituksena ei ole puuttua päivittäiseen elämään vaan edustaa kansalaisten etuja paremmin ulospäin. Olenkin sitä mieltä, että tämä sopimus puutteistaan huolimatta on merkittävä edistysaskel. On tarpeellista, joskaan ei riittävää, edellyttää aktiivista ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Meitä askarruttaa tietenkin Kosovon kysymys. Siinä näemme, onko meillä lainkaan tarvittavaa tahtoa toteuttaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Sekä Portugalin että Slovenian puheenjohtajavaltioina on valmistauduttava hyvin niihin toimiin, joita tarvitaan, jos emme pääse asiasta yksimielisyyteen. On kuitenkin tärkeää, että luomme pitkällä aikavälillä sopivat olosuhteet.
Haluisin mainita tässä kaksi asiaa. Ensinnäkin tarvitsemme toimintakykyisen ulkoasiainhallinnon, joka sijoittuu komissioon. Ei ole järkeä asettaa ulkopolitiikkaa komission varapuheenjohtajalle ja korkeille edustajille, jos ulkoasiainhallinto on tällöin järjesteltävä jonnekin muualle. Toisaalta - tämän ovat maininneet jo useammatkin kollegamme, muun muassa Enrique Barón Crespo - meidän on tehtävä selväksi, että tämä parlamentti osallistuu alusta alkaen korkean edustajan nimittämiseen.
Lopuksi haluaisin kommentoida vielä komission varapuheenjohtajan huomautusta. Muistutatte toistuvasti, kuinka tärkeää tästä sopimuksesta on neuvotella. Asia ei pääty - kuten kollegani Martin Schulz sanoi - sopimukseen, johon toivottavasti päästään neuvostossa, eikä vielä ratifiointiinkaan. Sen sijaan meidän on ratifioinnin aikana ja sen jälkeenkin saatava kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että sopimuksen ansiosta heidän etujaan voidaan puolustaa maailmassa paremmin.
Zbigniew Zaleski
(PL) Arvoisa puhemies, muutama huomio Lissabonista. Äskettäiset toimielinkriisiin liittyneet tapaukset osoittivat Euroopan kansalaisille, että uudistusta ja muutosta tarvitaan.
Demokraattisen päätöksenteon järjestelmän ydin on yksimielisyyteen pääseminen ja kannatuksen saaminen tietylle ajatukselle joko enemmistöltä tai yksimielisesti. Tällöin yksikään osapuolista ei käytä perusteetonta veto-oikeutta tärkeissä kysymyksissä. Keskustelemme edustuspaikkojen lukumäärästä päätöksenteossa yhtenäisen Euroopan foorumilla, ja tällä tavalla käsittelemme yhteisen järjestelmän toiminnan periaatteita. Tämän takia on myös tärkeää ottaa vähemmistön ääni huomioon, koska vähemmistöjen maantieteellinen asema tai esimerkiksi historiallinen kokemus tai poliittinen tilanne voi usein avata todellisuuteen näkökulman, jolla on merkitystä Euroopalle.
Eurooppa on elävä ja dynaaminen järjestelmä, eikä sitä saa sulkea jäykkään ja yleiseen lainsäädäntökehykseen, jota nykyinen parlamentti tai komissio esittelee pysyväksi ratkaisuksi. Yksittäisellä ihmisellä tai kansallisella ryhmittymällä on rajaton käytösvalikoima, ja elämä ja muuttuvat tilanteet vaativat säännösten muuttamista. Kuitenkaan arvoja ei pidä muuttaa, vaan niiden on pysyttävä vakaina suhteessa todellisuuteen. Emme saa aliarvioida välitöntä idän ulottuvuutta taloudellisissa, poliittisissa ja energiaan liittyvissä kysymyksissä. Kyse ei ole vain lännen, tai Brasilian, painoarvosta, ja mielestäni nykyisen puheenjohtajavaltion olisi oltava tässä asiassa joustavampi.
Sitten toinen ajatus: laajennetusta talouden näkökulmasta, josta keskustelemme ja joka pysyy keskustelun aiheenamme jatkossakin, olisi tultava niin kutsutun Lissabonin strategian osa, jos haluamme päästä Yhdysvaltojen rinnalle.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kansalaisten valitsemien kansallisten parlamenttien tiiviimpi osallistuminen tuo EU:n asiat lähemmäksi ihmisiä. Tämän todellinen merkitys on se, että entistä useammat Euroopan muotoa, sisältöä ja tulevaisuutta koskevat päätökset ovat kansalaisten tekemiä, eivätkä vain kulloinkin vallassa olevien hallitusten edustajien tekemiä.
Richard Corbett
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia sen saavuttamasta edistyksestä kohti yksimielisyyttä. Olemme kuitenkin kuulleet monilta kollegoilta tänään huomattavista pettymyksistä tässä parlamentissa. Monet ovat pettyneitä siihen, että ajatus perustuslaista on menetetty. Emme saakaan perustuslakia korvaamaan nykyisiä sopimuksiamme emmekä perusta unioniamme uudelleen uudelle oikeusperustalle.
Toiset ovat pettyneitä lukuisiin, jo varmistettuihin muutoksiin ja tiettyjen jäsenvaltioiden erityissääntöihin ja poikkeuksiin. Jotkut näistä muutoksista ovat tietenkin valitettavia. Ne ovat kuitenkin hinta, joka on maksettava, jotta päästään 27 valtion sopimukseen, jonka kaikki 27 valtiota myös ratifioivat.
Tämän tilanteen edessä olemme nyt. Meidän on kohdattava se tosiasia, että kaikkien jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja ratifioitava tämä sopimus. Kollegoiden ei pitäisi unohtaa yleiskuvaa. Sopimuksessa, jopa tässä muodossaan, on monia tärkeitä uudistuksia. Tarvitsemme näitä uudistuksia, unioni tarvitsee näitä uudistuksia. Hyvintoimivaa ja demokraattisesti vastuullista unionia haluavien pitäisi tukea näitä uudistuksia.
Uudistussopimuksen vaihtoehtona on jatkaa lisää tätä samaa, mutta tällöin edessä on vielä vuosien kädenvääntö toimielimistä ja Euroopan unionin mekanismeista. Haluaisin mieluummin turvata uudistussopimuksen ja sitten, kun unionilla on paremmat valmiudet, siirtyä todellisiin, kansalaisia kiinnostaviin kysymyksiin: ilmastonmuutokseen, taloutemme toimintaan, merentakaisten alueiden kehitysapuun, ympäristöön - asioihin, joihin tarvitsemme unionia, koska yksin ja erikseen emme ole tarpeeksi tehokkaita, mutta yhdessä meillä on voimaa.
Siirtykäämme eteenpäin ja järjestäkäämme toimielinkysymykset kuntoon lopullisesti.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Lissabon vie meitä taas hyvän askelen eteenpäin ja päättää tapaamisten jälkiseuraukset menestyksekkäästi. Lissabonissa emme pääse kuitenkaan vielä päämääräämme. Edessämme on vielä ratifiointiprosessi, joka velvoittaa meidät kaikki töihin.
Pystymme saavuttamaan sisä- ja ulkoasioissa demokraattisemman, kansalaisia lähempänä olevan, avoimemman, toimintakykyisemmän Euroopan unionin vain yhteisvoimin. Uudistussopimus on lisäaskel oikeaan suuntaan. Vain yhdessä pystymme tekemään uudistussopimuksesta lisäarvon ihmisten mielissä Euroopan kansalaisille, Euroopan unionille ja koko Euroopalle.
Pelkällä uudistussopimuksella emme kuitenkaan ole pystyneet kitkemään itsekkyyttä, kansalliskiihkoilua, protektionismia, EU:n vastustusta ja valheellisuutta. Ne ovat yhteisöllisyyden, Euroopan tulevaisuuden vitsauksia.
Poikkeuslausekemenetelmä on yhtenäisen Euroopan vastainen. Poikkeuslausekemenetelmä heikentää arvoyhteisöä. Se jakaa kansalaiset ensimmäiseen ja toiseen luokkaan, ja ihmettelenkin, miksi Puolan ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat haluavat estää Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan.
Haluamme valvoa tietosuojaa lailla, ja parlamentti haluaa osallistua tähän työhön. Haluamme, että henkilökuntapäätöksiä käsitellään vaalien jälkeen Euroopan parlamentissa. Haluamme liittää työmarkkinaosapuolet ja sosiaalisen vuoropuhelun toisiinsa ja vahvistaa niitä. Haluamme tiedotusta uudistussopimuksen lisäarvosta ja Euroopan parlamentin lainsäädäntöön osallistumisen rakenteesta, koska vain näin Euroopasta tulee demokraattisempi, kansalaiskeskeisempi ja avoimempi.
Bernard Poignant
(FR) Arvoisa puhemies, sopimuksen piru ei riivaa yksityiskohdissa, vaan ratifioinnissa. Muistellaanpa seuraavia äänestyksiä: Tanska 1992, Irlanti 2001, Ranska ja Alankomaat 2005 ja vielä Ruotsi eurosta vuonna 2003. Emme ole suojassa kielteisiltä äänestystuloksilta. On selvää, että jokainen valtio vastaa omasta ratifioinnistaan joko parlamentissaan tai kansanäänestyksellä, mutta onko kokonaisuutta mahdotonta koordinoida? Mielestäni ratifiointien kokoamisella vältettäisiin loputtomat kansalliset keskustelut ja saataisiin aikaan vahvempi yleiseurooppalainen mielipide.
Arvoisa puhemies, ehdotankin sopivaa ajankohtaa. Se olisi toukokuun 2008 alkupuolisko, koska kyseisten kahden viikon aikana toinen maailmansota loppui, silloin järjestetään Eurooppa-päivä 9. päivänä toukokuuta ja ensi vuonna on kulunut myös 60 vuotta Haagin kongressista, jossa Eurooppa pantiin liikkeeseen Winston Churchillin johdolla. Me ranskalaiset muistamme myös tärkeän eurooppalaisen, François Mitterrandin, valinnan presidentiksi 10. toukokuuta.
Jos ratifioinnit pystyttäisiin koordinoimaan, tilanne helpottuisi hieman. Sopimuksen symbolithan hylättiin, mutta ne voitaisiin palauttaa kalenteriin. Miksi emme merkitsisi niitä päivämääriin? Ajateltiinpa sopimustekstistä mitä tahansa - kollegamme Robert Goebbels puhui asiasta melkoisen tylysti - meidän on otettava tämä askel hinnalla millä hyvänsä Euroopan historiassa. Ehdotankin, että pääsisimme sopimukseen toukokuun alkupuoliskosta!
(Suosionosoituksia)
Jerzy Buzek
(PL) Arvoisat puhemies, pääministeri ja puheenjohtaja, kuten seitsemän vuotta sitten, puheenjohtajavaltio Portugalilla on jälleen edessään tärkeitä tehtäviä ja suuria haasteita.
Olen vakuuttunut, että tämä eurooppalainen sopimus hyväksytään hyvässä ilmapiirissä ja suostuvaisesti, jolloin sillä saadaan perusta EU:n tehokkaalle ja suorituskykyiselle hallinnalle. Tämä on nyt tärkein kysymyksemme, koska vain näin Euroopasta voi tulla vähitellen poliittinen voima ja se voi vaikuttaa myönteisesti maailman kohtaloon.
Taloudellinen valta EU:ssa on kuitenkin aina olennaista, ja nykyään tämä on vieläkin todellisempaa kuin seitsemän vuotta sitten. Kohtaamme globalisaation haasteet ja toivomme, että meistä tulee - suora lainaus - ”maailman kilpailukykyisin tietopohjainen talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta”. Nyt tiedämme kuitenkin, kuinka vaikeaa tämä on. Niinpä sosiaalisen Euroopan, jossa on enemmän työpaikkoja ja jossa torjutaan ilmastonmuutosta toisin kuin seitsemän vuotta sitten, on oltava täysin vapaiden markkinoiden Eurooppa. Avoimien markkinoiden, joilla ei ole protektionismia ja monopoleja. Olemme tämän velkaa kansalaisillemme, jos haluamme toimia Lissabonin strategian periaatteiden mukaisesti kilpailun, innovoinnin ja edistyksen kentällä. Meidän on myös muistettava, että strategian suositusten hoitaminen avoimelta markkina-asemalta on toiminut paljon paremmin kuin hoitaminen jäsenvaltioiden tasolta.
Lopuksi esitän kolmannen asian. Menestyksemme riippuu pitkälti suhteistamme naapureihimme. Onnittelen puheenjohtajavaltio Portugalia kauaskantoisesta lähestymistavasta EU:n etelärajoihin, mutta emme saa unohtaa hetkeksikään itäistä ulottuvuutta varsinkaan nyt, kun Ukrainan rehelliset ja vapaat vaalit osoittivat meille mahdollisuuden vakauttaa Euroopan unionin itärajaa demokraattisesti, Eurooppa-myönteisesti ja avoimia markkinoita tukien. Vaalit pidettiin juuri kaksi ja puoli viikkoa sitten, ja tämä on mainitsemisen arvoista Euroopan parlamentissa.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Arvoisa puhemies, kuten keskustelussa on jo aiemmin käynyt ilmi, tässä uudistussopimuksessa on kyse valtavista panoksista, sillä pelissä on unionin toiminta ja uskottavuus. Euroopan kansalaiset eivät kuitenkaan ymmärrä, että olemme työskennelleet perustuslakisopimuksen ja toimielinongelmien parissa vuosikausia ja että tämän takia me, poliittinen eliitti, tiedämme erittäin hyvin, että nämä kysymykset ovat äärimmäisen tärkeitä unionin uudelleenmuokkauksessa ja uudistamisessa. Samalla tämä keskustelu on meille kuitenkin tuntematonta ja käsittämätöntä. Loppujen lopuksi meidän on työskenneltävä todellisten kysymysten parissa Euroopan kansalaisten vuoksi, ja olen samaa mieltä kuin Martin Schulz siitä, että unionin elämään ei pitäisi tulla enää epäonnistumisia.
Epäonnistumisia ei pitäisi tulla enää, koska vuoden 2004 laajentuminen oli ensimmäinen, jota ei estetty suurilla muutoksilla tai radikalisoitumisella. Ei ole enää yllättävää, että britit käyttäytyvät niin kuin käyttäytyvät, ja kuitenkaan uuden jäsenvaltion edustajana en ole tyytyväinen siihen, että puolalaiset kollegani siirtyvät poliittiselle linjalle, joka ei valitettavasti palvele Euroopan yhtenäisyyttä.
Uudistussopimukselle ei ole vaihtoehtoa. Se on elintärkeä, jotta Euroopan parlamentti ei jää pelkäksi saivartelun pesäksi ja jotta komissio ja neuvosto ottavat parlamentin vakavasti. Se on myös elintärkeä, jotta voimme edistyä esimerkiksi kansallisten vähemmistöjen kysymyksessä, joka on loppujen lopuksi yksi Euroopan suurimmista ongelmista. Meidän olisi suunnattava katseemme Länsi-Balkanille tai Ukrainaan ja Venäjälle - (Virke keskeytyi.) Ilman uudistussopimusta emme edisty tälläkään alalla.
Arvoisa puhemies, uudistussopimukselle ei ole vaihtoehtoa: joko uudistussopimus tai unionin kuolema! Kiitän mielenkiinnostanne.
David Casa
(MT) Meillä on edessämme tärkeä mahdollisuus muuttaa Euroopan unionia tehokkaammaksi ja demokraattisemmaksi. Uudella sopimuksella tarjotaan tarpeelliset välineet, joilla Euroopan unioni jatkaa edistystään nyt, kun siihen on liittynyt entistä enemmän kansalaisia. Meillä on ainutlaatuinen tilaisuus, ja yhdessä meidän on huomattava, että voimme päästä nyt tarvittaviin kompromisseihin, joilla taataan parempi tulevaisuus eurooppalaisille.
Monet ovat maininneet Puolan ja Yhdistyneen kuningaskunnan ja niiden poikkeuslausekkeet. On kyllä tärkeää, että kansalliset edut nostetaan esiin, mutta on tärkeämpää, että nostamme Euroopan unionin edun esille, koska me muodostamme Euroopan unionin. Tämä ei koske pelkästään neuvostoa, vaan myös erityisesti Euroopan parlamenttia. Mielestäni ei pitäisi olla yhdenlaista Euroopan unionia yksille Euroopan kansalaisille ja toisenlaista Euroopan unionia toisille Euroopan kansalaisille toisessa valtiossa. Meidän on hyödynnettävä tämä tilaisuus, jonka saamme tulevina päivinä Portugalissa, lähettääksemme selkeän viestin kansalaisillemme siitä, että Euroopan unioni ei ole pysähtynyt paikoilleen ja että uudella sopimuksella takaamme kehityksen jatkuvan. Takaamme, että Euroopan tulevaisuudesta käytyjen, vuosia kestäneiden, pitkien ja vaikeiden neuvottelujen jälkeen olemme päässeet sopimukseen, joka johtaa meidät jatkossa vieläkin suurempiin onnistumisiin. Sopimuksella pitäisi saada enemmän avoimuutta ja - kuten sanottua - enemmän tehokkuutta. Sopimuksen avulla meidän pitäisi voida vahvistaa jokaisen Euroopan kansalaisen ääntä. Olen tyytyväinen huomatessani, että jopa oma, edustamani valtioni muuttuu vahvemmaksi tässä parlamentissa.
Euroopan unionilla on edessään merkittäviä haasteita, jotka meidän on kohdattava mahdollisimman pian. Meidän on kilpailtava tässä globaalissa maailmassa, ja tarvitsemme siksi tavoitteita, jotta voimme vastata haasteisiin, esimerkiksi ilmastonmuutokseen, maahanmuuttoon, työpaikkojen määrän lisäämiseen ja parempien työolojen kehittämiseen. Voimme vastata näihin haasteisiin vain, jos Euroopan unionimme on tehokas ja avoin.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Arvoisa puhemies, toivon, että Berliinissä saavutettu yhteisymmärrys tämän hetken tärkeimmistä uudistussopimukseen liittyvistä ongelmista huipentuu myönteisiin seurauksiin tulevan, Lissabonissa järjestettävän huippukokouksen aikana.
Toivon myös, että Puolan hallitus muistaa, että 80 prosenttia puolalaisista tukee Euroopan unionin jäsenyyttä ja että se ottaa tämän huomioon päättäessään sopimusluonnoksen lopullisesta hyväksymisestä. Näin se osoittaa ymmärtävänsä ”vahva Puola vahvassa Euroopassa” -tunnuslauseen.
Yksi tämän sopimuksen tärkeimmistä saavutuksista on perusoikeuskirjan tekeminen oikeudellisesti sitovaksi. Olenkin tyytyväinen, että Euroopan parlamentin puhemies, komission puheenjohtaja ja neuvoston puheenjohtajavaltio suunnittelevat yhteisiä juhlallisuuksia Euroopan parlamentin täysistuntoon perusoikeuskirjan astuessa voimaan. Tämä osoittaa, miten tärkeästä asiakirjasta on kysymys. Siinä käsitellään esimerkiksi sellaisia kysymyksiä kuin arvokkuus, vapaus, tasa-arvo, solidaarisuus, kansalaisten oikeudet ja oikeudenkäyttö.
En ymmärrä enkä tue Puolan hallituksen kantaa, jonka mukaan halutaan vapautusta perusoikeuskirjan luvun IV, Yhteisvastuu, velvollisuuksista Puolan kansalaisten osalta. Kyseisessä luvussa annetaan säännökset, jotka ovat erittäin tärkeitä puolalaisille ja eurooppalaisille vasemmistolaisille ja jotka koskevat työntekijöiden ja ammattiyhdistysten oikeuksia. Jokainen järkevä hallitus pitäisi huolta siitä, että valtion kansalaisten, työntekijöiden oikeuksia suojeltaisiin paremmin ja tehokkaammin erityisesti Puolan kaltaisessa maassa, jossa vapaus saatiin puolalaisen Solidarność-ammattiliiton työläisten kapinalla. Tämän takia vetoankin Puolan hallitukseen, jotta se muuttaisi kantaansa.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Lissabonin epävirallisessa huippukokouksessa voitaisiin saada päätökseen vaikea jakso, jonka aikana Euroopan kunnianhimo otti yhteen kriisin kanssa. Eurooppaa ei ole mahdollista muokata uudelleen uudella uudistussopimuksella, sillä siihen tarvittaisiin Euroopan perustuslakia. Uusi sopimus on huono saavutus menetettyyn perustuslakiin verrattuna. Se on pikemminkin pieni askel kuin suuri hyppy historiassa. Se on kaikkea, mitä se voi olla, muttei kaikkea, mitä sen pitäisi olla. Se edustaa kuitenkin tiettyä edistystä, jolla Euroopan toimielimiä mukautetaan uusiin geopoliittisiin haasteisiin ja tulevaisuuden keskusteluihin.
Meidän on tunnustettava, että kansanäänestyksen tunteisiin vetoava puoli rajoitti poliittisen edustavuuden täysin järjellistä puolta. Yleistä mielipidettä ei valmisteltu sopivasti kaukonäköiseen ja kansainväliseen lähestymistapaan, minkä takia jouduimme toimimaan aremmin ja suljetummin kuin perustuslaille tietä viitoittanut valmistelukunta toimi. Tätä seikkaa ei pitäisi unohtaa niidenkään, jotka istuvat pyöreän pöydän ääressä seuraavassa Eurooppa-neuvoston tapaamisessa. Neuvoston tehtävänä on nyt varmistaa, että sopimukselle saadaan tarvittava yksimielisyys noudattaen periaatetta poikkeusten enimmäisrajoituksista. Näin voidaan välttää poikkeamia perusoikeuskirjasta ja alkuperäisissä herrasmiessopimuksissa (esimerkiksi Ionninan kompromississa) olevien poikkeuslausekkeiden aiheuttamaa piiloheikkenemistä. Näin voidaan myös varmistaa, että sopimus on yhtenäinen eikä pirstoutunut.
Neuvoston tehtävänä on myös sopimuksen ratifioinnin järjestäminen. Tämä on keskeistä, jotta voidaan välttää suunnanmuutos Euroopan kehityskaaressa, joka on niin tärkeä kaikille kansalaisille. On aika hyväksyä se tosiasia, että Euroopan legitiimiys perustuu ennen kaikkea Euroopan tukemille yleisille arvoille, sen demokraattisten toimielinten yhtenäisyydelle ja yhteisille hankkeille, joilla tavoitellaan maailmanlaajuista oikeutta, joka viriää nimenomaan erinomaisesta ajattelusta. Tätä on Euroopan legitiimiys.
Józef Pinior
(PL) Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia, joka on johtanut kehityskulkua kohti yhteisymmärrystä unionin perussopimuksesta. Tie oli erittäin vaikea, ja yhteisymmärrykseen pääsemiseksi tarvittiin tosiaankin valtavaa panostusta.
Sopimus ei ole unelmiemme sopimus, eikä se ole sopimus, joka kuvastaisi eurooppalaisten nykyisiä tulevaisuudennäkymiä ja unelmia. Kuitenkin se on se, mitä meillä tällä hetkellä on tiellämme unelmien ja todellisuuden välillä Euroopan unionissa. Olen vakuuttunut ja toivon, että kaikki Euroopan valtiot hyväksyvät tämän sopimuksen.
Minun on kuitenkin lausuttava tänään täällä Euroopan parlamentissa vakaa vastustukseni Puolan hallituksen julistukselle siitä, että se ei hyväksy EU:n perusoikeuskirjaa. Non possumus. Sanon tämän non possumus Euroopan parlamentissa Solidaarisuus-liikkeen aktiivijäsenenä sotilasvallan ajalta. Puola osoitti tien vapauteen ja demokratiaan koko Euroopalle, ja nyt Puolan hallitus julkeaa ilmoittaa, että se ei ota perusoikeuskirjaa käyttöön valtiossamme, omassa kotimaassani. Vastustan tätä niiden puolalaisten, miesten ja naisten, puolesta, jotka eivät koskaan aio hyväksyä Puolaa, jota ei ole sidottu EU:n perusoikeuskirjaan.
Panayiotis Demetriou
(EL) Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia sen osoittamasta päättäväisyydestä, nopeudesta ja ennakoinnista. Tämän ansiosta meillä on nyt uudistussopimuksen teksti, joka on tarkoitus esitellä hallitustenvälisessä konferenssissa Lissabonissa. Toivon, että hallitukset pääsevät siellä tilanteen tasalle ja tuntevat vastuunsa, jotta voimme päästä umpikujasta, johon olemme joutuneet.
Haluaisin myös vakuuttaa puheenjohtajavaltio Portugalille, että tämän parlamentin jäsenten ehdoton enemmistö on Portugalin puolella ja että toivomme asialle myönteistä tulosta. Ensinnäkin tarvitsemme sopimuksen ja sen jälkeen kaikkien jäsenvaltioiden ratifioinnin.
Olen kuullut monenlaisia mielipiteitä ponnisteluista Euroopan yhdentymiseksi edelleen. Minua ovat yllättäneet ne, jotka kätkevät Euroopan vastaisen ajattelutapansa ja pyytävät parempaa tuhotakseen hyvän. Rehellisesti sanottuna: jos he eivät saavuta parempaa EU:n yhtenäistymistä tai yhdentymistä, saavat Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Saksa ja Puola kohdata globalisaation haasteet yksinään. Varmistakoot he rauhan, kun kansallismielinen kilpailu johtaa meidät jälleen kerran kriiseihin ja mahdollisesti sotaan.
Meidän on käsitettävä, että EU:n tulevaisuudennäkymää ei voi pyyhkiä vain maton alle, vaan meidän on edistettävä sitä ja toteutettava se. Tavoitteenamme pitäisi olla ylläpitää pysyvää edistystä, jotta kaikilla näillä valtioilla ja ihmisillä olisi edessään maailmanlaajuinen tulevaisuus pikemminkin kuin pelkästään eurooppalainen tulevaisuus periaatteiden ja arvojen perusteella. Tätä näkemystä meidän on tuettava, ja Euroopan parlamentti on rinnallanne, hyvä pääministeri.
Alexander Stubb
(EN) Arvoisa puhemies, on hauskaa nähdä nimeni seinällä yhdessä valtiosihteerin ja komission jäsenen nimien kanssa - tämä on tärkeä hetki!
Haluaisin nostaa esiin kolme seikkaa. Olen osallistunut kolmeen hallitustenväliseen konferenssiin virkamiehenä. Näkemykseni hallitustenvälisistä konferensseista on se, että viimeisten 25 vuoden aikana olemme valmistelleet uutta sopimusta, neuvotelleet siitä tai ratifioineet sitä. En tiedä teistä - Richard Corbett ja muut - mutta ainakin minä olen kyllästynyt HVK:hon. Meidän on saatava asia valmiiksi ja siirryttävä eteenpäin. Hallitustenvälisiä konferensseja on ollut liikaa, niitä on ollut jatkuvasti. En vastusta muutosta, oikeastaan päinvastoin, mutta jossakin vaiheessa meidän on osattava rauhoittua, ja uskoisin, että kahden viikon kuluttua teemme niin.
Toinen huomioni on, että olisin tietenkin halunnut perustuslain, mutta tulemme toimeen uudistussopimuksellakin sellaisena kuin se on. Se on ehdoton parannus tämänhetkiseen tilanteeseen. Esitämme tietenkin kaikki vastalauseitamme vähintään poikkeuslausekkeista ja siitä, onko sopimus loppujen lopuksi yksinkertaisempi vai entistäkin monimutkaisempi. Meillä on epäilyksemme, mutta muistakaa, että sopimus antaa meille vahvuutta ulkopolitiikkaan, se antaa meille oikeushenkilöyden, se antaa meille perusoikeudet - ainakin joillekin meistä - ja se antaa meille enemmän määräenemmistöpäätöksiä. Parannuksiin on tietenkin aina varaa, mutta meillä on nyt tällainen uudistussopimus. Pyydänkin Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Puolaa rauhoittumaan ja hyväksymään sopimuksen.
Viimeisenä asianani on, että haluan uskoa, että nyt on koittanut aika voittaa takaisin jäsenvaltioiden välinen luottamus. Olemme seilanneet kielteisillä aalloilla aina Nizzan neuvotteluista lähtien, jolloin pienet tappelivat isoja vastaan. Mielestäni nyt on aika haudata sotakirves ja palauttaa luottamus ja tavat, joilla toimimme ennen Nizzaa. On aika rauhoittaa toimielimet, käsitellä asiat ja keskittyä todelliseen politiikkaan.
Manuel Lobo Antunes
neuvoston puheenjohtaja. - (PT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aivan ensimmäiseksi haluaisin kiittää Euroopan parlamentin jäseniä heidän tärkeästä tuestaan puheenjohtajavaltio Portugalin pyrkimyksille ja työlle, jonka tavoitteena on, että hallituksenvälinen konferenssi toivottavasti hyväksyisi unionimme uuden sopimuksen.
Kielteisen tai jopa vastustavan kannan ottaneille haluaisin sanoa, että puheenjohtajavaltio pani - velvollisuutensa mukaisesti - merkille nämä huolet ja kritiikin, koska pidämme niitä osana yhteistyötämme ja pyrkimyksiämme ja koska ne on tietenkin otettava huomioon.
Muistelen Graham Watsonin sanoneen, että Portugalin pääministeri varmaankin tuntee valmistelevansa armeijaansa taistelemaan hallitustenvälisen konferenssin taistelussa 18.-19. lokakuuta. Tämä on yksi tapa tarkastella asiaa, ja sanoisin olevani armeijan sotilas ja toivovani, että monet muutkin täällä läsnä olevat sotilaat liittyisivät armeijaan, jotta voimme tosiaan päästä Lissabonissa sopimukseen Euroopan unionin uudesta sopimuksesta.
Hallitustenvälinen konferenssi on saanut asianajajien ja asiantuntijoiden työnsä valmiiksi. Nyt on poliitikkojen vuoro astua esiin oikeuden tasolla, ja olen varma, että poliitikot ja hallitukset kantavat vastuunsa. Täällä on sanottu, että emme voi epäonnistua, ja puheenjohtajavaltio Portugali yhtyy tähän väittämään täysin. Emme voi epäonnistua ja olemme rakentamassa sopimusta, joka saa varmastikin kaikkien tuen. Mitenkään muuten tässä ei voi käydä.
Pidämme huolta herkistä aihealueista, eduista ja kaikkien huolista. Emme jätä ketään huomiotta. Kuten sanoin, olemmekin varmoja menestyksestä. On kuitenkin otettava huomioon, että kenties liian kauan kestänyt keskustelu on saatava päätökseen ja että on luotava nopeasti rakentamisen, liittoutumisen ja myönteisen energian henki. Näin pystymme kohtaamaan monia muita ongelmia, joihin törmäämme tulevaisuudessa ja joista täällä on puhuttu: ilmastonmuutos, energiakysymykset, maahanmuutto ja oma sisäinen uudistuksemme, joka meidän on pystyttävä toteuttamaan vastataksemme yleisiin globalisaatiokysymyksiin. Lissabonissa huomataan varmastikin, että sopimus olisi saatava valmiiksi nopeasti, jotta se innostaisi meitä voittamaan uusia taisteluja. Kun palaamme tänne seuraavaan täysistuntoon, tuomme teille onnellisia viestejä, hyviä uutisia.
Haluaisin kiittää Euroopan parlamentin jäseniä vielä kerran siitä tuesta, jonka he antoivat asianajajaryhmällemme, ja olen varma, että he antavat tukensa jatkossakin, seuraavissa vaiheissa, kuten monet puhujat ovat täällä sanoneet.
Vielä sananen Lissabonin strategiasta, jotta voin kiittää João de Deus Pinheiroa hänen puheestaan. Aiomme ottaa käyttöön uuden elementin Lissabonin strategiasta käytävään keskusteluun. Se liittyy läheisesti strategian ulkopoliittiseen ulottuvuuteen. Se liittyy olennaisesti tarpeeseen antaa sääntöjä ja säännellä asioita, joille ei ole sääntelyä. Näin voidaan päästä tehokkaaseen kehitykseen, sosiaaliseen ja taloudelliseen vakauteen ja rauhaan järjestäytyneessä ja säännellyssä maailmassa, jossa säännöt ja normit ovat selviä kaikille, koska meidän on toimittava niiden mukaan, jotta rakentamastamme maailmasta tulee oikeudenmukaisempi kaikille.
Kuten sanoin, tuen tässä puheenjohtajavaltiota. Tiedän, että Portugalin pääministeri suunnittelee tulevansa tänne ja aion osallistua hänen kanssaan seuraavaan täysistuntoon. Olemme vakuuttuneita siitä, että voimme julistaa, että Euroopan unionilla on uusi perussopimus: uudistussopimus.
Margot Wallström
komission varapuheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän kiinnostavasta keskustelusta. Keskusteluista voi aina oppia paljon uusia asioita, ja lupaan tietenkin kertoa näistä komissiolle. Olen tehnyt tarkat muistiinpanot, jotta voimme ryhtyä lisätoimenpiteisiin myös ensi maanantaina Luxemburgissa pidettävässä kokouksessa.
Olen kuullut kolme suoraa kysymystä, joihin haluaisin vastata kykyjeni mukaan. Ensimmäisessä viitataan parlamentin osuuteen ensimmäisen korkean edustajan nimeämismenettelyssä. Sopimuksessa käytetään tässä kohdin vuoden 2004 tekstiä. Olen varma, että kaikki haluavat löytää käytännöllisen poliittisen ratkaisun, joka tyydyttää kaikkia osapuolia asian tullessa ajankohtaiseksi. Muistanette tietenkin ennakkotapauksen komissioon valituista jäsenistä äskettäisten laajentumisten jälkeen. Tällöinkin parlamentti oli käytännössä tyytyväinen, vaikka oikeudellinen teksti ei ollutkaan selvä. Mielestäni on etujemme mukaista varmistaa, että parlamentilla on tyydyttävä asema koko menettelyssä.
Toinen kysymys käsitteli sopimuksen 24 artiklaa, joka koskee henkilötietosuojaa turvallisuusalalla. Ainakin tässä yhteydessä voin sanoa komission puolesta, että se ymmärtää parlamentin huolen määräyksistä, jotka liittyvät jäsenvaltioiden luottamuksellisten tietojen siirtämiseen. Niin kuin perustamissopimuksen 24 artiklassa tällä hetkellä lukee, ainoastaan neuvostolla on oikeus määrittää tämän alan säännöt, eikä Euroopan parlamentti voi ottaa siihen osaa. Uusi määräys on peräisin toimeksiannosta HVK:lle. Se koskee vain jäsenvaltioita, kun taas Euroopan toimielimet ovat yleisjärjestelmän alaisia. Suunniteltu menettelytapa on yhdenmukainen yleiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvän erityisen järjestelmän kanssa. Tässä tapauksessa kyse on tuomioistuimen toimivallan rajoittamisesta. Pelkään, että toimeksiannossa sovittua sisältöä ei juuri ole varaa muuttaa, mutta haluan joka tapauksessa vakuuttaa teille, että emme katso kyseisen artiklan koskevan esimerkiksi EU:n matkustajarekisteritietoihin liittyvää sopimusta Yhdysvaltojen kanssa. Sopimuksella on tällä hetkellä kolmannen pilarin oikeusperusta, minkä tähden se on komission näkemyksen mukaan Euroopan parlamentin ja tuomioistuimen normaalin toimivallan alainen. Tämä on siis komission näkemys asiasta.
Näen paikaltani kaikki vierailijamme. En ole varma, olemmeko keskusteluissamme aina kovinkaan selkeitä, mutta olen vakuuttunut, että vierailijat ovat aistineet tästä keskustelusta kumpuavan turhautumisen ja toisaalta toisten tyytyväisyyden. Jotkut puhuvat hyvästä kompromissista, ja toiset eivät pidä siitä ollenkaan ja sanovat, ettei se ole tarpeeksi hyvä. Joidenkin mielestä olemme menossa liian pitkälle. Kaikki tämä heijastelee poliittista tilannetta ja hankalaa poliittista peliä, joka seuraa keskustelujamme siitä, miten voimme sopeuttaa päätöksentekotapamme laajentuvaan 27 jäsenvaltion Euroopan unioniin, miten voimme ottaa esiin uudet, äskettäin pinnalle nousseet kysymykset esimerkiksi ilmastonmuutoksesta ja energiasta ja miten voimme toimia avoimemmin ja tehokkaammin.
Vierailijat muistuttavat minua myös siitä, että olipa lopputulos mikä tahansa, - uskomme ja toivomme tietenkin, että Portugalin puheenjohtajuuden avulla pääsemme hyvään tulokseen ja voimme hyväksyä uuden uudistussopimuksen - meidän on välitettävä tietoa ja saatava yhteys kansalaisiimme ja selitettävä tilannetta parhaamme mukaan. Toivon, että komissio ja Euroopan parlamentti pystyvät yhdessä suunnittelemaan viestintää niin, että aikaansaamamme teksti on mahdollisimman helposti lähestyttävä ja luettava. Toivon myös, että voimme käydä Euroopan laajuista keskustelua, jota te voitte seurata jäsenvaltioissa ja johon me kaikki, kaikki toimielimet, sitoudumme poliittisesti päästäksemme yhteyteen kansalaisten kanssa, selittääksemme, puolustaaksemme ja kuunnellaksemme. Tämä on roolimme tästä alkaen.
Kaikki on vasta alussa. Ratifiointi ja täytäntöönpano ovat vielä edessäpäin. Kuitenkin minä ja komissio uskomme, että uudistussopimus on hyvä - joskaan ei täydellinen. Se on tietenkin kompromissi, emmekä olisi halunneet poikkeuslausekkeita, vaan tukea perusoikeuskirjan sisällölle. Meillä on kuitenkin kompromissi, sopimus kaikkien jäsenvaltioiden välillä, ja meidän on hyödynnettävä sitä parhaamme mukaan.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(ES) Kohdan käsittely on päättynyt.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Alexandra Dobolyi  
kirjallinen. - (HU) Unkari on aina puolustanut perustuslakisopimusta - tai sen uutta muotoa, uudistussopimusta. Unkarin etuna ja EU:n tavoitteena on, että meidän olisi turvattava rauha ja tärkeimmät etumme ja edistettävä unionin jo noin 500 miljoonan kansalaisen hyvinvointia. Eurooppa on muuttunut, ja maailma on muuttunut. Uusiin turvallisuusuhkiin on vastattava uusilla strategioilla ja uudella politiikalla. Euroopan on varauduttava muutoksiin kaikilla aloilla.
Uskon, että uudistussopimuksella voidaan auttaa Eurooppaa löytämään oikea reitti ja määrittämään tuleva toimintakehys, politiikka ja sellainen Eurooppa, jossa haluamme elää ja menestyä.
Mielestäni on tärkeää, että valtioiden ja hallitusten päämiehet toimivat vastuuntuntoisesti epävirallisessa huippukokouksessa 18.-19. lokakuuta, unohtavat historialliset epäkohdat ja pääsevät yksimieliseen päätökseen uudistussopimuksen lopullisesta tekstistä. Sopimuksella unionia voidaan ohjata oikeaan suuntaan.
Huippukokouksen tavoitteena on uudistussopimuksen tekstin hyväksyminen. Näin vahvistettaisiin laajentuneen Euroopan unionin tehokkuutta ja parannettaisiin Euroopan parlamentin, ainoan vaaleilla valitun elimen, asemaa ja myös unionin ulkoista toimintaa. Euroopan parlamentti on luvannut ja lupaa täyden tukensa perustuslakiprosessille ja uudistussopimuksen luomiselle, ja se uskoo, että 27 jäsenvaltiota ratifioi sopimuksen mahdollisimman pian. Parlamentin ryhmien edustajat varmistavat, että parlamentti on läsnä Lissabonin huippukokouksessa ja vahvistamassa näin uudistussopimuksen luomista.
Olennaista on, että tarvitsemme sellaisen Euroopan, jossa 27 jäsenvaltiota ovat yhdessä vastuussa siitä, että kaikki astuvat yhdessä oikeat askeleet kohti parempaa tulevaisuutta.
Aika on koittanut, ja meidän on todistettava tämä Lissabonissa!
Margie Sudre  
kirjallinen. - (FR) Uudistussopimusluonnos vastaa täsmälleen 27 valtion viime kesäkuussa hyväksymää toimeksiantoa. Sopimuksessa valtioiden poliittinen sitoutuminen muuttuu sanoiksi. Siinä annetaan Euroopan unionille mahdollisuus päästä pois poliittisesta umpikujasta, johon se joutui yli kymmenen vuotta sitten.
Pyydänkin Eurooppa-neuvoston jäseniä pitämään sanansa ja luopumaan aivan kaikista toimeksiannon ulkopuolisista kysymyksistä.
Nyt ei ole enää aikaa viime hetken pikku järjestelyille, äkillisille kansallismielisille reaktioille tai vetäytymisille, joilla sopimuksen yhtenäisyys vaarantuisi useiden joustavien poikkeuslausekkeiden takia.
Sopimuksen hyväksymisessä on noudatettava suunniteltua aikataulua, jossa Lissabonin sopimus tulee voimaan 1. tammikuuta 2009.
Meidän on keskityttävä tiedottamaan asioista kansalaisillemme, jotka ovat entistä vaativampia ja kriittisempiä Euroopan unionia kohtaan. Kansalaiset tarvitsevat selityksiä, jotka meidän on heille toimitettava kaikkia opettajan taitojamme käyttäen.
Meidän on osoitettava innokkuutemme kaikille tässä tilanteessa, jossa vallitsee toisaalta eurooppalaisen hengen paluu ja toisaalta demokraattisen avoimuuden välttämättömyys.
