Nacionalinės atlyginimų ir pensijų nustatymo tvarkos nuostatų laikymasis (diskusijos)
Pirmininkas
Pirmasis klausimas - Komisijos pareiškimas dėl nacionalinės atlyginimų ir pensijų nustatymo tvarkos nuostatų laikymosi.
Johannes Hahn
Komisijos narys. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti gerbiamiesiems Parlamento nariams už šią galimybę išsklaidyti tam tikrą plačiai paplitusį neteisingą supratimą apie Airijos programą.
S&D frakcijos pateiktame klausime, dėl kurio parengtas šis pareiškimas, išreikštas gerbiamųjų Parlamento narių susirūpinimas dėl to, kad esama tam tikrų Susitarimo memorandume dėl Airijos ekonomikos koregavimo programos nustatytų ekonominės politikos sąlygų ir Sutarties 153 straipsnio 5 dalies teisinės kolizijos. Pagal šią straipsnio dalį negalima tvirtinti atlyginimo srities, t. y. socialinės politikos srities, nuostatų remiantis 153 straipsniu. Tačiau Airijos ekonomikos koregavimo programa nėra socialinės politikos programa ir ji netvirtinama pagal Sutarties 153 straipsnį. Tai - kartu su Airijos vyriausybe parengta finansinės paramos programa, kuria siekiama atkurti šalies vidaus ir išorės pasitikėjimą ir panaikinti žalingus mokesčių ir finansų krizės grįžtamojo ryšio ciklus. Todėl Airijos ekonomikos koregavimo programa pagrįsta Sutarties 122 straipsnio 2 dalimi, pagal kurią galima teikti Europos Sąjungos finansinę paramą valstybei narei, jeigu dėl išimtinių, jos nekontroliuojamų aplinkybių jai gresia dideli sunkumai.
Susitarimo memorandumo tikslas - apibrėžti ekonominės politikos sąlygas, kuriomis naudojamasi kaip gairėmis Airijos politikos rezultatams, pasiektiems finansinės paramos programos įgyvendinimo laikotarpiu, įvertinti. Valstybnarvisapusiškai atsakinga už šias ekonominės politikos sąlygas ir jų įgyvendinimą. Šios sąlygos yra valstybės narės įsipareigojimai, kuriuos prisiima pati valstybė. Tai - ne ES veiksmai atitinkamose srityse. Iš tikrųjų dauguma šių sąlygų, pvz., minimalaus darbo užmokesčio mažinimas, jau buvo įtraukta į Airijos vyriausybės nacionalinį ekonomikos atgaivinimo planą, kuris buvo paskelbtas 2010 m. lapkričio 24 d., prieš pradedant įgyvendinti šią programą.
Nustačius sąlygas, siejamas su darbo rinkos politika, siekiama kurti darbo vietas ir išvengti ilgalaikio Airijos pažeidžiamiausių grupių nedarbo. Minimalaus darbo užmokesčio mažinimas - šio platesnio priemonių paketo dalis, ir jį reikia vertinti atsižvelgiant į aktyvinimo politiką ir pastangas modernizuoti išmokų sistemą. Vertinant vieno iš didžiausių minimalaus darbo užmokesčio Europos Sąjungoje mažinimą (pvz., šioje valstybėje mokamas minimalus darbo užmokestis yra antras pagal dydį visoje euro zonoje), nors ekonomikos sektoriuje darbo užmokestis buvo smarkiai pakoreguotas, o minimalus darbo užmokestis, kaip ir bendras darbo užmokestis Airijoje, 2008 m. praktiškai sumažėjo 3 proc., o vėliau, 2009 m., padidėjo 0,3 proc., reikėtų pažymėti, kad dauguma darbo rinkos pokyčių buvo darbo vietų praradimas. Iš tikrųjų sumažinto minimalaus darbo užmokesčio lygis atkurtas tik nuo 2007 m. sausio 1 d., t. y. prieš prasidedant krizei.
Kita sąlyga, minėta pateikiant šį klausimą, yra nepriklausoma sektorių kolektyvinių derybų peržiūra. Atlikti šią peržiūrą skatina noras aptarti įdarbinimo sąlygų tinkamumą ir veiksmingumą visų sektorių darbuotojams ir darbdaviams. Norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad Airijoje nuo seno puoselėjamos gilios trišalių konsultacijų dėl ekonominės ir socialinės politikos tradicijos ir kad keletas vienas po kito nuo praėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio vyriausybės ir socialinių partnerių sudarytų paktų buvo plačiai pripažįstami kaip pagrindiniai sėkmingo Airijos ekonomikos veikimo veiksniai.
Ši peržiūra - tai galimybsocialiniams partneriams pareikšti savo nuomonę ir formuoti politiką, o paskelbus apie ketinimus atlikti šią peržiūrą, tai buvo palankiai įvertinta. Esu visiškai įsitikinęs, kad Airijos vyriausybatliks šią peržiūrą pripažindama socialinio dialogo svarbą, įtraukdama visus socialinius partnerius ir laikydamasi Bendrijos teisės aktų nuostatų.
Galiausiai susitarimo memorandumo sąlygos dėl struktūrinių reformų įgyvendinimo siejamos ne tik su darbo rinka. Į šias sąlygas taip pat įtraukta svarbių priemonių, skirtų produktų rinkoms, pvz., pernelyg reglamentuojamiems sektoriams ir profesijoms, atverti. Šios reformos gali turėti didelį poveikį vartotojų kainoms ir produktyvumui, o tai padeda palaikyti namų ūkių perkamąją galią.
Gay Mitchell
PPE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, aš taip pat norėčiau padėkoti Komisijos nariui. Vakar Airijoje į valdžią išrinkta nauja nacionalinekonomikos atkūrimo vyriausybė. "Fine Gael" ir leiboristų partijų nariai yra atitinkamai šio Parlamento PPE ir S&D frakcijų nariai. Vienas iš aktualiausių naujosios programos klausimų, kuriuos turės spręsti ši vyriausybė, bus ES ir TVF paramos Airijai programos aspektų persvarstymas.
Šiuo metu dauguma Airijos žmonių baiminasi, kad ES ir TVF paramos programos sąlygos, dėl kurių susitartuometinvyriausybė, yra pernelyg griežtos ir kad tai taps didele našta paprastiems piliečiams, kurie turėjo prisiimti didžiausius Airijos ir Europos bankų bei vyriausybės klaidų sukeltus neigiamus padarinius. Reikia pažymėti, kad naujoji vyriausybsutiko panaikinti sprendimą dėl minimalaus darbo užmokesčio sumažinimo. Vis dėlto suvokiame, kad nededant pastangų neįmanoma atkurti ekonomikos. Praėjusio amžiaus devintajame dešimtmetyje Airija buvo pasirinkusi panašų kelią. Dauguma sudėtingų ES ir TVF programoje nustatytų sąlygų yra būtinos norint atkurti geros būklės viešuosius finansus. Turime apgenėti medį, kad sudarytume jam sąlygas augti.
Palankiai vertinu tai, kad Komisija palaiko palūkanų normų mažinimą, kaip pažymėjo Komisijos narys O. Rehn. Tai turėtų būti padaryta kuo greičiau, todėl raginu Komisiją artimiausiu metu išsamiai išnagrinėti šį klausimą. Komisijos narys pabrėžė, kad visos priemonės svarstomos ir vertinamos atsižvelgiant į jų poveikį augimui, konkurencingumui ir viešųjų finansų tvarumui ilguoju laikotarpiu. Pritariu šiai nuomonei; negalime iš karto pakelti visos naštos, kurią buvome paprašyti prisiimti. Airijos žmonės prisiėmatsakomybę šiuo klausimu; iš tikrųjų jie prisiėmir kitų žmonių atsakomybę, nes mes neturėjome jokio pasirinkimo. Tai, ką jie padarė, yra ne tik Airijos, bet ir Europos ir visų pirma euro zonos labui. Mums nereikia paskutinio lašo, kuris perpildytų mūsų kantrybės taurę. Tik duokite Airijos žmonėms priemonių; patys atliksime savo darbą, tačiau nesitikėkite, kad Airijos žmonės prisiims nepakeliamą naštą. Taigi prašau Komisijos nario turėti omenyje šias pastabas, ypač artimiausiomis dienomis ir savaitėmis.
Stephen Hughes
S&D frakcijos vardu. - Pone pirmininke, šiame memorandume reikalaujama 1 EUR sumažinti Airijoje mokamą minimalų valandinį darbo užmokestį ir, kaip girdėjome, persvarstyti kolektyvinių darbo užmokesčio sutarčių, kuriomis apsaugomas menkai mokamas darbas, sistemą.
Nemanau, kad šis kišimasis pateisintinas. Pagal Sutartį Komisija įpareigojama skatinti socialinį dialogą, o ne jam kenkti. Sutarties 152 straipsnyje reikalaujama gerbti socialinių partnerių savarankiškumą, o ne puoselėti tokius ketinimus įsikišti, be to, Sutarties 153 straipsnyje aiškiai nurodyta, kad ES veiksmai šioje srityje neleistini. Šiuo požiūriu Komisija negali imti ir nustatyti šių straipsnių viršenybės.
Šiame memorandume ir toliau reikalaujama mažinti socialinę gerovę, iki mažiausio lygio apriboti pagrindinių socialinių paslaugų teikimą ir sumažinti įdarbinimo viešajame sektoriuje lygį bei viešojo sektoriaus pensijas. Kaip galima pateisinti šiuos reikalavimus turint omenyje Sutartį, pagal kurios nuostatas iš Europos Sąjungos reikalaujama siekti panaikinti nelygybę, skatinti aukštą užimtumo lygį, užtikrinti tinkamą socialinę apsaugą ir kovoti su socialine atskirtimi? Galima tik atvirai pasakyti, kad šie dalykai nesuderinami, ir problema ta, kad dabar, atlikus metinę augimo apžvalgą, tai tapo įprasta praktika.
Žmonės nepritars tik taupymu grindžiamos Europos sumanymui. Jie netoleruos radikalių socialinės politikos pokyčių, kai mokamas mažesnis atlyginimas, mažėja užimtumo apsauga, nustatomi žemi socialiniai standartai, teikiama mažiau socialinių paslaugų ir vėlinamas išėjimo į pensiją amžius. Jei norime didinti prieš Europą nusiteikusių asmenų gretas, tada, pone Komisijos nary, tęskite pradėtus darbus. Jei ne - dabar pat nutraukite šią beprasmę veiklą.
Marian Harkin
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, Komisijos narys mums sako, kad susitarimo memorandumas parengtas vadovaujantis 122 straipsnio 2 dalimi. Norėčiau paklausti Komisijos nario, kas atsitinka, kai vieno Sutarties straipsnio nuostatos akivaizdžiai prieštarauja kitų Sutarties straipsnių nuostatoms; kaip klausStephen Hughes, kaip nusprendžiame, kurio straipsnio nuostatos viršesnės? Minėto straipsnio nuostatos prieštarauja 153 straipsnio nuostatoms.
Šio straipsnio nuostatos taip pat prieštarauja Sutarties 9 straipsniui (socialinei sąlygai), kurį šiame Parlamente ne kartą citavau kalbėdama apie Airijos taupymo reglamentavimo dokumentų rinkinį ir kuriame sakoma, kad Europos Sąjunga, nustatydama ir įgyvendinama visas savo politikos kryptis, atsižvelgia į reikalavimus, susijusius su aukšto lygo užimtumo skatinimu, kova su socialine atskirtimi ir t. t. O kaip dėl Pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnio, pagal kurį darbuotojai turi teisę derėtis ir sudaryti kolektyvines sutartis, o interesų konflikto atveju imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant streikus, savo interesams apginti? Dauguma Airijos darbuotojų galėtų manyti, kad dabar pateko būtent į tokią padėtį. Kaip spręsime įvairių Sutarties straipsnių kolizijos klausimą?
Kitas jums, pone Komisijos nary, skirtas klausimas toks: ar teigiate, kad Airijos vyriausybprisiėmvisapusę atsakomybę už susitarimo memorandumą ir kad Komisija tik su juo sutiko ar jam pritarė?
Galiausiai, tarkime, kad turite teisę imtis visų šių veiksmų - ir mums sakote, kad tokią teisę turite; tada kodėl niekas nesistengsumažinti ar panaikinti bankų premijų? Kodėl niekas nesistengužtikrinti, kad gaunantieji didžiausius atlyginimus sumokėtų tiek, kiek turi sumokėti? Kodėl iš minimalaus darbo užmokesčio išskaitytas vienas euras? Visiškai pritariu Stepheno Hugheso išsakytoms mintims: taip kurstomos Europai priešiškos nuotaikos. Piliečiai mato, kas vyksta. Jie mato, kaip Komisija dirba per visą šį procesą, be to, jie mato, kad patvirtinus šiuos taupymo planus nukentėjo minimalų darbo užmokestį gaunantys ir kolektyvines sutartis sudarę asmenys.
Galiausiai, pone Komisijos nary, mano svarbiausias klausimas toks: kas priima sprendimus? Ar sprendimus priima Teisingumo Teismas? Kas priima sprendimus Sutarties straipsnių kolizijos atvejais ar kai Komisija elgiasi taip, lyg skatintų šių straipsnių tarpusavio prieštaravimus?
Marije Cornelissen
Verts/ALE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, suprantu, kodėl Komisija skubiai sprendžia ekonomikos krizės ir didelės skolos, dėl kurių kyla grėsmeuro stabilumui, klausimą. Suprantu, kad šalims, turinčioms naudotis Europos finansinės padėties stabilizavimo priemone, nustatytos tam tikros sąlygos. Tačiau, mano nuomone, Komisija, parinkdama priemones ir nustatydama sąlygas, kurias, jos manymu, leidžiama įgyvendinti per šią krizę, yra labai išranki.
Viena vertus, kiek tai sietina su valstybės finansų konsolidavimu mažinant išlaidas, atrodo, beveik bet kokia priemonbūtų teisėta. Kai tik Airija pasinaudojo šiuo finansinės pagalbos priemonių paketu, minimalus darbo užmokestis ir pensijų dydis turėjo būti pirmieji koreguotini kintamieji, nepaisant to, kad šie aspektai absoliučiai nepriskiriami ES kompetencijos sričiai. Kita vertus, Komisija slepiasi už ES kompetencijos trūkumo, kad būtų galima palikti nesumažintą išskirtinai mažą Airijoje taikomą pelno mokestį, nors jį padidinus iš esmės būtų galima į šios valstybės biudžetą surinkti daug daugiau pajamų. Galiausiai išlaidų mažinimas nėra vienintelis biudžeto balansavimo būdas.
Suprantu, kad dėl šios krizės būtina imtis išskirtinių priemonių, tačiau kodėl Komisija taip skuba koreguoti minimalų darbo užmokestį, kai tokie pokyčiai turės įtakos mažiausiai uždirbantiems darbuotojams, o mes turime laukti, kol bus patvirtintos priemonės, padėsiančios priversti bankininkystės ir finansų sektorių sumokėti? Man susidaro įspūdis, kad Komisija aiškina ES kompetenciją labai vienpusiškai ir, drįsčiau pasakyti, vadovaudamasi dešiniųjų požiūriu. Dėl šio vienpusio požiūrio skatinamas euroskepticizmas. Atrodo, ES tik krizės laikotarpiu imasi griežtų veiksmų užimtumo ir socialinės politikos srityje ir tai daro mažindama socialinėms išlaidoms ir darbo užmokesčiui skirtas lėšas.
ES gali atkurti pasitikėjimą tik jeigu Komisija parodys tokį pat ryžtą nustatyti tinkamus mažiausius socialinius standartus ir užtikrinti socialines garantijas, taikytinus drastiškai sumažinus išlaidas, kurių padarinius teks kęsti žmonėms. Taip, norime įdiegti ekonomikos valdyseną, tačiau norime įtvirtinti suderintą valdyseną, kai kartu užtikrinamas viešųjų finansų tvarumas ir socialinės garantijos. Kitaip pažeidžiamieji mokės už sumaištį, už kurią jie nėra atsakingi.
Thomas Händel
Pone pirmininke, ponios ir ponai, įgyvendinant finansinės pagalbos priemonių paketus buvo siekiama apsaugoti ES valstybes nares nuo bankroto. Vis dėlto pradėjus taikyti šias priemones piliečių atžvilgiu įgyvendinamos itin griežtos taupymo programos, o padarinių kaltininkai gali išvengti bausmės. Be to, dabar Komisija ėmkištis ir į nacionalinės darbo užmokesčio politikos sritį.
Pone J. Hahnai, absurdiška klausytis jūsų oficialių argumentų, kad ši priemoniš tikrųjų neturėjo būti socialinir politinė, ir mane tai labai liūdina. Tokia pozicija visiškai nepriimtina. Darbo užmokesčio politika - ne ES reikalas. Ši Komisijos vykdoma politika visiškai nesuderinama su bendru Europos Sąjungos suvokimu. ES niekada neturėjo būti darbo užmokesčio konkurencingumo ir socialinio dempingo projektas. Šios Komisijos politikos gairėse kalbama apie darbo užmokesčio, kuris turi būti mažinamas, nelankstumą. Jos apmatuose teigiama, kad darbo užmokestis turėtų atspindėti rinkos sąlygas. Tai būtų galima prilyginti aklajam, mėginančiam apibūdinti dramblį. Žmonės, rašantys tokius dalykus, visiškai neišmano kolektyvinių sutarčių sistemos. Jie kišasi į laisvą kolektyvinių derybų procesą ir siekia iki beprasmybės sumažinti plačiai aptartą socialinių partnerių savarankiškumą ir susilpninti socialinį dialogą.
Norėčiau aiškiai pasakyti, kad šis Parlamentas raginamas užtikrinti, kad būtų išsaugota nepriklausoma kolektyvinių sutarčių sudarymo politika, apsaugotas socialinis dialogas ir neleidžiama toliau mažinti socialinės apsaugos lygio. Mums reikia ne baudžiamųjų priemonių, o priemonių, padedančių užkirsti kelią priešingus rezultatus duodančiai taupymo politikai.
Derek Roland Clark
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, svarstomas klausimas aktualus ne tik Airijai. Vos prieš mėnesį priminiau šiam Parlamentui, kad pensijų dydis priskiriamas išimtinės valstybių narių kompetencijos sričiai, o dabar vėl svarstome šį klausimą vartodami tuos pačius koordinavimo ir pensijų nustatymo tvarkos terminus. Dabar pensijos beveik visada siejamos su gautomis pajamomis, taigi ar šiuo atveju mėginama suderinti darbo užmokestį? Tikiuosi, kad ne, nes sutartyse taip pat sakoma, kad atlyginimo dydžio nustatymas priskiriamas išskirtinės valstybių narių kompetencijos sričiai.
Labai gerai teigti, kad darbo užmokestis visur turi būti vienodas, tačiau ar visi darbuotojai, atliekantys vienodą darbą, visoje ES turėtų gauti vienodą atlyginimą? Pvz., pagalvokite apie klimato sritį: norint išlaikyti šiltą netoli Šiaurės poliarinio rato esantį namą, reikia daug daugiau pinigų nei namui, esančiam Viduržemio jūros regiono šalyse, apšildyti. Pridėkite žieminius drabužius, sniego valymą ir kitus su tuo susijusius dalykus, ir taps akivaizdu, kad visiems darbuotojams mokant vienodą atlyginimą vieni turės daugiau pinigų nei kiti. Žinoma, atlyginimai negali būti vienodi. Komisijos ketinimai parengti planus, kuriais būtų siekiama skatinti valstybes nares pradėti įgyvendinti ES minimalaus darbo užmokesčio politiką ir nustatyti pensijų mokėjimo tvarką, prieštarauja sutartims. Manęs tai nestebina - taip dirba ES.
Suderinta darbo užmokesčio ir pensijų politika nėra tik svajonė; tai - neteisėta. Leiskite spręsti šį klausimą išrinktoms kompetentingoms vyriausybėms (pvz., mano vyriausybei Vestminsteryje ir Airijos vyriausybei), kaip to reikalaujama pagal sutartis.
Hans-Peter Martin
(DE) Pone pirmininke, Airijos pavyzdys - mums visiems liūdna istorijos pamoka. Visų pirma ši šalis visada buvo įvardijama kaip pavyzdinvalstybir etalonas naujosioms Europos Sąjungos valstybėms narėms, nors tuo metu buvo skatinama ir įgyvendinama itin netinkama politika, dėl kurios teko spręsti labai didelių nekilnojamojo turto sektoriaus kainų burbulų klausimus, bankininkystės sektoriui negaliojo jokie įstatymai ir visiškai nesirūpinta užkirsti kelią konkurenciniam dempingui apmokestinimo srityje.
Pone Komisijos nary, mudu esame vienos šalies piliečiai. Žinome, kiek daug, pvz., rašytojų austrų staiga išsiaiškino, kad jie yra airiai, nes šioje šalyje jie neprivalėjo mokėti jokių mokesčių. Ką tuo metu dartariamai itin europinės jėgos? Visiškai nieko! Jos sakė, kad "ši šalis yra puikus pavyzdys."
Dabar ši sistema visiškai sužlugo. Kaip dabar paaiškėjo, šis burbulas yra būtent tai, ką dauguma žmonių apie jį visą laiką kalbėjo. Ir vėl patekome į padėtį, kai dar kartą leisdami įgyvendinti klaidingą politiką, šiuo atveju - skirdami Airijai šį itin didelį priemonių rinkinį, sudarome sąlygas kurstyti Europai priešiškas nuotaikas, ir aš nesu vienintelis taip manantis. Pone Komisijos nary, sakote, kad valstybnarpati įsipareigoja siekti šio tikslo. Tačiau iš savo patirties, įgytos dirbant su Pasaulio banko ir Tarptautinio valiutos fondo programomis, žinome, kad galiausiai šios šalys neturi pasirinkimo, ir tai, ką šiuo metu matome Airijoje, nėra visiškai kitoks atvejis.
Jei žengtume žingsnį atgal ir pasakytume: "Gaila, kad Airija antrą kartą neatmetLisabonos sutarties", galėtume pradėti mąstyti visiškai kitaip. Tuomet pamatytume, kad, atsižvelgiant į šią Europos struktūrą, nagrinėjame objektą, kurį galima prilyginti transporto priemonei, kurios priekis pagamintas iš "Porche" automobilio, o užpakalis - iš dviračio. Šie du dalykai nesuderinami. Jie turi būti daug tvirtesni.
Jei norime užtikrinti, kad ši Europa nesužlugtų, mums iš tikrųjų reikia ko nors panašaus į Europos Konstituciją. Be to, mums reikia aiškių, iš tikrųjų visiems taikytinų kriterijų. Mums reikia ekonomikos valdysenos. Šis suskaidytas požiūris - pulti pirmyn, atgal, į šonus - nebus veiksmingas, ir galiausiai, pone Komisijos nary, labiau tikėtina, kad šių veiksmų rezultatas bus ne tai, dėl ko jūs, aš ir dauguma šio Parlamento narių dirbame, t. y. ne taiki, veiksminga ir vieninga Europa, o tikra nelaimė.
Philippe Boulland
(FR) Pone pirmininke, reikėtų priminti, kad prasidėjus krizei ir sprogus būsto bei kreditų kainų burbulams Airijos valstybturėjo įsikišti ir paremti bankus. 2010 m. Airijos biudžeto deficitas, bendras centrinės ir vietos bei visų pirma socialinės apsaugos administracijos biudžeto balansas, siek32 proc. bendrojo vidaus produkto (BVP). Jei Airijos vyriausybė, kuriai sudėtinga refinansuoti savo skolas rinkose, nori naudotis Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės ir Europos finansinio stabilumo fondo paskolomis, ji turės įgyvendinti reikalavimus imtis socialinių ir fiskalinių pokyčių, nors šioms sritims taikomas subsidiarumo principas. Mūsų nuomone, šiuo atveju nėra jokių prieštaravimų. Kaip gydytojas galėčiau pasakyti, kad ligoniui karščiuojant nėra jokios prasmės skirti vaistų karščiavimui mažinti kartu nesiekiant gydyti karščiavimo priežasties. Kiek tai sietina su šių lėšų paskirstymu, ši valstybturėtų gauti lėšų, kad galėtų panaikinti perviršinį deficitą ir ištaisyti praeities klaidas.
Šis taupymo planas turėtų padėti per ateinančius ketverius metus padidinti BVP 10 proc. Kaip subjektui, kuriam bankas suteiks asmeninę paskolą atsižvelgdamas į mokumo sąlygų įgyvendinimą, tačiau nesikišdamas į jo asmeninį gyvenimą ir valdymą, Europos Sąjunga gali suteikti Airijai paskolą remdamasi konsoliduotu mokumu. Nesikišdamas į asmeninį gyvenimą bankas ragins subjektą derėtis dėl, pvz., atlyginimo didinimo arba skolintis kitur. Taigi Europos Sąjunga, laikydamasi subsidiarumo principo ir remdamasi kartu su Tarptautiniu valiutos fondu (TVF) parengtu susitarimo memorandumu, mano, kad šiuo atveju siekiant užtikrinti mokumą būtina mažinti teisės aktų nustatytą minimalų darbo užmokestį ir koreguoti pensijų dydį kartu taikant ir fiskalines priemones. Airija turi pasirinkti, ar ji įgyvendins šias priemones. Šiuo atveju Europos Sąjungai nesuteikiama didelių galimybių kištis į sritis, kurios pagal subsidiarumo principą nepriskiriamos jos kompetencijai, kad ji galėtų nustatyti, pvz., Europos minimalų darbo užmokestį (ir tai daryti būtų labai pavojinga), tačiau pasitelkus abipusių garantijų procedūrą užtikrinama euro zonos stabilumo apsauga. Žinoma, būtina padėti Airijai kaip ir kitoms sunkumų patiriančioms valstybėms, nes tai padeda apsisaugoti mums patiems, tačiau nederėtų to daryti bet kokia kaina, ypač pamačius, kad valstybei nesugebant grąžinti paskolų jos ir visos Europos Sąjungos piliečiai tampa itin pažeidžiami.
Pirmininkas
Norėčiau jums visiems pasakyti, kad jei sakydami kalbas kalbėsite labai greitai, vertėjai žodžiu nespės jų versti. Kadangi esu atsakingas už klausimus, susijusius su daugiakalbyste, norėčiau pabrėžti, kad šiuo metu Europos Parlamento biure nagrinėjama nauja sistema.
Šiuo metu vertėjai žodžiu skundžiasi pirmininkui, kad nespėja versti Parlamento narių kalbų, tačiau pirmininkui sudėtinga įsiterpti į jūsų kalbas. Įdiegus dabar mūsų nagrinėjamą sistemą, kiekvieno iš jūsų vietoje bus įmontuota lemputė, kuriai užsidegus būsite įspėti, kad vertėjai žodžiu nebespėja versti jūsų kalbos, taigi pirmininkui nebereikės jūsų pertraukinėti ir būsite įspėti tiesiogiai.
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, susitarimo memorandumas dėl darbo rinkos problemų labai aiškiai grindžiamas supaprastinta ekonomikos teorija, kad mokant mažesnį atlyginimą bus galima "sutvarkyti rinką", kitaip tariant, sumažinti nedarbą. Tai - visiška ir absoliuti beprasmybė. Ši teorija nepagrįsta praktika. Be to, norėčiau atkreipti Komisijos dėmesį į praėjusių metų pabaigoje agentūros "Forfás" parengtą darbo sąnaudų konkurencingumo Airijoje apžvalgą, kurioje teigiama, kad įmonės paprastai teikia pirmenybę ne darbo užmokesčio mažinimui, o atleidimui iš darbo, nes taip patiriama mažiau moralinės žalos. Jei norite išnagrinėti, kodėl Airijoje atleista daugiau žmonių nei sumažinta atlyginimų, galite remtis šiuo teiginiu.
Norėčiau paprašyti Komisijos laikytis Europos teisės aktų ir liautis kištis į Airijos darbo rinkos problemas. Kaip sakėte, Airijoje esama gilių socialinės partnerystės susitarimų tradicijų. Iš tikrųjų galima daryti prielaidą, kad dėl šių susitarimų Airijos gatvėse nekilo jokių neramumų: išvengėme smurto, nes socialiniai partneriai ir vyriausybsusėdo kartu ir susitarpakoreguoti darbo rinką bei sureguliuoti sąlygas, kad užtikrintų, jog neprarastume vilties išbristi iš dabartinės krizės.
Ši tradicija padėjo užtikrinti Airijos daromą pažangą, tačiau įgyvendinant šią programą apskritai nepavyksta pasiekti ja užsibrėžtų tikslų, t. y. padėti Airijos ekonomikai augti. Airijos ekonomika neauga. Iš tikrųjų ji smunka, todėl šią programą reikia apskritai persvarstyti. Visų pirma norėčiau pasiūlyti iš jos išbraukti klausimus, susijusius su darbo rinka. Kaip jau minėta, Airijos vyriausybė, kurios nariai yra mano partijos nariai, jau paskelbė, kad panaikins sprendimą sumažinti minimalų darbo užmokestį, kaip susitarta patvirtinant šią programą.
Galite būti nepatenkinti šiais pokyčiais, bet tai įvyks. Taip pat galite būti tikri, kad jūsų mėginimas įsikišti į daugiau kaip 50 metų galiojantį Registruotų darbo sutarčių įstatymą, kad ir kaip to norėtumėte, nebus sėkmingas, nes dabartinvyriausybyra apsisprendusi, kad užtikrinant mūsų socialinę taiką ir pažangą socialinės partnerystės vaidmuo, kaip įprasta, bus labai svarbus.
Ilda Figueiredo
(PT) Pone pirmininke, prisidengus krizės sąlygomis ES stiprėja tendencija daryti spaudimą valstybėms narėms siekiant mažinti atlyginimus ir labiau išnaudoti darbuotojus, kad ekonominės ir finansinės grupės galėtų gauti dar didesnį pelną ir daugiau naudos, taip atskleidžiant visą antisocialinį kapitalizmo žiaurumą.
Jei nebūtų buvę patvirtinti nelogiški Stabilumo pakto kriterijai ir pasiūlymai dėl vadinamosios ekonomikos valdysenos ir vadinamojo konkurencingumo pakto, ypač mėginimas neleisti didinti darbo užmokesčio didėjant infliacijai ir vėlinti teisės aktais nustatytą išėjimo į pensiją amžių, būtų kilę rimtesnių pasikėsinimų į darbo ir socialines teises.
Šioje srityje kai kuriose šalyse, pvz., Portugalijoje, Graikijoje ar Airijoje jau mažinamas darbo užmokestis ir įšaldomos pensijos (net mažiausios pensijos ir pensijos, neviršijančios skurdo ribos), ir šie pokyčiai yra labai rimti. Portugalijos atveju jau šių metų pradžioje buvo planuojama mažinti nacionalinį minimalų darbo užmokestį. Manyta, kad 500 EUR mėnesinis atlyginimas yra pernelyg didelis, todėl buvo nuspręsta jį sumažinti 15 EUR, nepaisant to, kad šį mėnesinį atlygį gauna daugiau kaip 13 proc. Portugalijos darbuotojų moterų, o darbuotojų vyrų - tik 6 proc. Tai - aiškus įsigalėjusios diskriminacijos pavyzdys ir vadinamųjų taupymo priemonių, kurias įgyvendina Komisija kartu su Taryba ir mūsų valstybių vyriausybėmis, padariniai, o dėl to didėja socialinnelygybė, diskriminacija, mažėja darbo vertir didėja skurdas, o nuolaidžiavimas finansinėms spekuliacijoms ir mokesčių rojui išlieka ir toliau. Todėl norėtume solidarizuotis su jaunais darbuotojais ir mokytojais, kurie ketina protestuoti kelis ateinančius savaitgalius, įskaitant šį šeštadienį, kovo 12 d., ir prisijungti prie Portugalijos darbuotojų generalinės konfederacijos (angl. General Confederation of Portuguese Workers (CGTP) kovo 19 d. Lisabonoje rengiamos didelės nacionalinės demonstracijos. Ši demonstracija bus tolesnis kovos su šia antisocialine politika etapas.
(Kalbėtoja sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Hans-Peter Martin
Pone pirmininke, atsižvelgdama į tai, ką mums pasakėte, gal galėtumėte mums čia, šiame Parlamente, apibūdinti, kaip Portugalijoje pasikeitpožiūris į Europos Sąjungą? Ar sumažėjo žmonių, palankiai vertinančių narystę Europos Sąjungoje? Kaip pasikeitbendras požiūris į ES? Portugalija yra labai panaši į Airiją - iš pradžių, praėjusio amžiaus aštuntajame dešimtmetyje, Portugalijoje kilo dideleuforija dėl stojimo į ES galimybių, vėliau - dėl atitinkamo finansavimo. Ar Portugalijoje taip pat esama nekilnojamojo turto burbulų, panašių į Airijos nekilnojamojo turto burbulus?
Ilda Figueiredo
(PT) Pone pirmininke, klausimas šiuo požiūriu labai įdomus: akivaizdu, kad Portugalijoje taip pat smarkiai priešinamasi šiai ES vykdomai politikai, todėl kitą savaitgalį jaunimas ir mokytojai išeis į gatves ir surengs demonstraciją prieš šią politiką. Kovo 19 d. Portugalijos darbuotojų generalinkonfederacija dėl šios antisocialinės politikos ketina surengti didelę demonstraciją, kuri turėtų vykti Lisabonoje. Žinoma, Portugalijos žmonių elgesys atspindi susiklosčiusią padėtį, nes šalyje jau prasidėjo nuosmukis, darbuotojų ir žmonių gyvenimo sąlygos prastėja, o nelygybė, taip pat skurdas, didėja. Europos Sąjunga, Komisija ir Taryba...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Marita Ulvskog
(SV) Pone pirmininke, Komisija, nustatydama reikalavimus sumažinti darbo užmokestį, pažeidsocialinių partnerių derybų teisę ir padartiesioginę ir netiesioginę įtaką darbo užmokesčio formavimo sričiai, kuri, akivaizdu, nepriskiriama Komisijos kompetencijai. Tai - ne kas kita kaip išpuolis prieš socialinių partnerių daromą įtaką, be to, tokie veiksmai prieštarauja Pagrindinių teisių chartijos, į kurią įtraukta teissudaryti kolektyvines sutartis, nuostatoms.
Tai - ne pavienis įvykis, susijęs tik su Airija; tokie įvykiai kartojasi labai dažnai. Komisija, kalbėdama ne apie darbo užmokestį, o apie vieneto darbo sąnaudas, mėgina apeiti Sutartimi nustatytus apribojimus. Europos Komisija tiesiog iš naujo sudarplaną. Ji parengnaują planą ir naują taisyklių rinkinį, pagal kurį dabar valstybės narės ir socialiniai partneriai nebegali vykdyti savo užduočių, ir, kitaip nei visų taisyklių atveju, turi klausytis jiems diktuojamų nurodymų. Tai - šio ginčo esmė, ir jis tik prasidėjo.
Taip elgdamasi ES dar labiau tolsta nuo demokratinio pagrindo ir teisėtumo, nors tai kitomis aplinkybėmis, kai svarstome ES ateitį, paprastai yra esminiai aspektai. Girdėjome, kad yra keletas tvarkos drumstėjų, taip pat ir šiame Parlamente, kurie jau pradeda naudotis šia sumaištimi. Be abejonės, tai nėra šio klausimo esmė.
Cornelis de Jong
(NL) Pone pirmininke, Nyderlanduose labai nedaug žmonių suvokia, kad mes čia, Briuselyje, svarstome jų atlyginimo ir pensijų klausimą. Šiuo metu stebime, kas vyksta Airijoje, tačiau tuo pat metu girdžiu, kad Europos Vadovų Tarybai teikiama įvairių pasiūlymų panaikinti atlyginimų indeksavimą, iki aukščiausio lygio padidinti darbo užmokestį remiantis darbo našumo didėjimu ir t. t.
Deja, atrodo, kad kai imama kalbėti apie susitarimus dėl europinių minimalaus darbo užmokesčio standartų, visada stoja mirtina tyla, be to, negirdėjau jokių pasiūlymų, kuriais būtų siekiama užtikrinti, kad darbuotojai galėtų dirbti darbą, kurį jiems dirbti apsimokėtų, arba kad jie galėtų dirbti darbą visą darbo dieną, o ne darbą, už kurį mokamas vienetinis darbo užmokestis ar sudarius sutartį dėl pakaitinio darbo. Man neramu dėl dabartinių diskusijų poveikio paprastiems žmonėms, tačiau man taip pat neramu ir dėl Europos Sąjungos įvaizdžio. Iš tikrųjų susidaro įspūdis, kad domimės tik finansų įstaigų interesais, spekuliantais ir stambiuoju verslu. Pone Komisijos nary, ar Komisija ketina imtis veiksmų, kad pakeistų šį Europos Sąjungos įvaizdį, ir ar ji ketina užtikrinti, kad būtų vertinama kaip institucija, atstovaujanti ir paprastų žmonių interesams?
Sylvana Rapti
(EL) Pone pirmininke, Komisijos nary, davėte mums receptą, pagal kurį turėtume padaryti du dalykus: pirma, panaikinti kolektyvines sutartis ir, antra, ir toliau mažinti minimalų darbo užmokestį.
Šis receptas nuolat skiriamas kiekvienam pacientui. Graikija - vienas iš šių pacientų. Neseniai lankėtės Graikijoje, viename socialistų partijos organizuotame renginyje. Matėte ir pajutote susiklosčiusią padėtį, todėl mano klausimas jums būtų toks: ar manote, kad Graikijai skirtas receptas veiksmingas? Buvau ten, be to, priklausau socialistų partijai, kuri šiuo metu valdo šalį ir daro viską, ką gali, kad padėtų įveikti labai sudėtingą padėtį, į kurią šalis pateko per dešiniųjų vyriausybės valdymą, be to, mūsų vyriausybė, spręsdama kolektyvinių sutarčių klausimą, turėjo eiti į kompromisus, ir galiu jums pasakyti, kad iki šiol nematome rezultatų. Sakote, kad imatės šių veiksmų Europos piliečių labui, vartotojų labui, tačiau jei vartotojai gaus mažesnius atlyginimus, jie neturės pinigų, kuriuos galėtų išleisti, taigi nepadės skatinti ekonomikos augimo. Žinote geriau nei aš, kad tai yra užburtas ratas, nes reikalaujate duoti mums receptą, kuris neduos jokių rezultatų, tik sunaikins darbuotojų orumą; receptą, kurio laikantis ilgainiui ims trūkti padorių ir perspektyvių darbo vietų. Prašau jūsų nagrinėjant ekonominius rodiklius atsižvelgti ir į socialinius rodiklius.
Jutta Steinruck
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nary, kartais man susidaro įspūdis, kad turėtumėte išmėginti visus šiuos sprendimus pačioje Komisijoje, kad pamatytumėte, kokį poveikį iš tikrųjų darote Europai. Po jūsų kalbos mane apėmjausmas, kad Komisija iš tikrųjų sėdi dramblio kaulo bokšte. Europos žmonės - darbuotojai, mažus atlyginimus gaunantys asmenys ir pensininkai - iš tikrųjų turi apmokėti šias sąskaitas, o jūs aiškinate teisės aktus ir kompetencijos sritis taip, kaip jums patinka.
Praėjusių metų spalio 19 d. gavau atsakymą į Komisijai pateiktą klausimą, kuriame aiškiai patvirtinta, kad minimalaus darbo užmokesčio nustatymas ir darbo užmokestis apskritai priskiriami valstybių narių atsakomybės sričiai. Gautame atsakyme šis teiginys ypač pabrėžtas. Perskaitykite jį. Nepriimtina, kad duodate man tokį atsakymą, kai tai palanku darbdaviams, o kai manote, kad kas nors galėtų būti naudinga kitai šaliai, tiesiog imate ir pakeičiate nuomonę. Europos žmonės tuo tikrai bus labai nepatenkinti. Mano kolega Parlamento narys ką tik tai minėjo. Jūs griaunate bendro sprendimų priėmimo procedūrą. Jūs silpninate profesines sąjungas. Šis būdas nepadės išbristi iš šios krizės, ir jūs tai puikiai žinote. Tie, kurie sukėlšią krizę, taip pat privalo už tai sumokėti.
(Plojimai.)
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Iš tiesų, ekonominės krizės sąlygomis šalys turi finansinių problemų vykdant priimtus įsipareigojimus ir, be abejo, turi skirtingas galimybes įveikti tas pasekmes, ir reikia ieškoti būdų, kaip subalansuoti biudžetą, kaip sumažinti biudžeto deficitą. Bet, pone Komisare, ar tikrai reikia tai daryti sunkiausiai gyvenančių žmonių sąskaita? Ar Europos Komisijai yra moralu spausti šalies vyriausybes mažinti minimalų darbo užmokestį, pensijas ar kitas socialines išmokas? Gerbiamas Komisare, jūs pasakėte nuomonę dėl Airijos memorandumo. Tačiau aš noriu priminti, kad tokį pat memorandumą jūs pasirašėte ir su Latvija, kur spaudėte Latvijos vyriausybę mažinti ir taip mažas pensijas. Pensijos Latvijoje buvo sumažintos, tačiau tos šalies Konstitucinis Teismas pasakė, kad to daryti neleidžia pagrindinis šalies įstatymas ir tos pensijos buvo atstatytos. Taigi, priimant tokius sprendimus, pasirašant tokius memorandumus, reikia labai gerai įvertinti ir teisines, ir socialines pasekmes.
Evelyn Regner
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nary J. Hahnai, šiuo metu svarstomi pasiūlymai yra tarsi didelnašta, kurią norime užkrauti ant pečių asmenims, patekusiems į ir taip gana sudėtingą padėtį, ir pasakyti jiems, kad su šia našta ant pečių jie turi bėgti dar greičiau. Kaip tai turėtų vykti? Pasiūlymai vesti decentralizuotas derybas dėl darbo užmokesčio yra nesąžiningi ir neįsivaizduojami, be to, jie atspindi apgaulingą taktiką, nes labai sudėtinga apmokestinti turtą ir finansines spekuliacijas, o valstybių ar vyriausybių vadovams nepavyksta įgyvendinti tikro makroekonomikos koordinavimo. Šiuo atžvilgiu Parlamente šią savaitę balsuodami dėl finansinių sandorių apmokestinimo jau matėme, kad taikomi labai skirtingi kriterijai.
Norėčiau jums visiems priminti socialinės rinkos ekonomikos principą, kuris nustatytas Lisabonos sutartimi. Visiškai kitaip suvokiu socialinės rinkos ekonomiką: ji neturėtų apimti decentralizuotų derybų dėl darbo užmokesčio; iš tikrųjų, mano nuomone, turėtų būti visiškai priešingai. Decentralizuotų derybų dėl darbo užmokesčio sistemos prieštarauja solidarumu grindžiamai darbo užmokesčio politikai, be to, šios sistemos, užuot padėjusios mažinti atotrūkį tarp turtingųjų ir nepasiturinčiųjų, jį tik padidins. Kitaip tariant, turėtume elgtis priešingai.
Todėl norėčiau aiškiai pakartoti savo kolegės J. Steinruck žodžius - jie niekada nebus kartojami pernelyg dažnai, - kad turime aktyviau imtis veiksmų ir kovoti su šios krizės priežastimis; priversti šią krizę sukėlusius asmenis geriau atlyginti padarytą žalą ir kuo daugiau dėmesio skirti šioms problemoms spręsti, įskaitant problemų sprendimą pasitelkus teisėkūros priemones.
Elena Băsescu
(RO) Pone pirmininke, dėl vieneto sąnaudų suderinimo su darbu ir našumo lygiu, manau, turėtume daugiau dėmesio skirti ne rodikliams, o pagrindinėms sąlygoms. Neaišku, ar įmanoma suderinti šiuos dalykus. Našumas visų pirma priklauso nuo tokių veiksnių kaip sukauptas akcinis kapitalas, kuris skirtingais atvejais labai nevienodas. Akivaizdžiai matyti Rumunijos ir Vokietijos skirtumai. Taip yra dėl laikui bėgant atsiradusių ekonominės politikos kokybės skirtumų. Iš tikrųjų šie skirtumai neatsiranda per naktį. Mano šalis stengėsi reformuoti pensijų ir socialinės paramos sistemą. Todėl norėčiau pasiūlyti į konkurencingumo paktą įtraukti keletą tokių nuostatų. Pritariu nuomonei, kad reikia nustatyti išėjimo į pensiją ir demografinių tendencijų tarpusavio priklausomybę. Reikia atsižvelgti į nuoseklios ir tikroviškos pensijų politikos poveikį viešiesiems finansams.
George Sabin Cutaş
(RO) Pone pirmininke, labai gerai suprantu, kaip veikia subsidiarumo principas, tačiau manau, kad pensijos nebėra nacionalinės svarbos klausimas, nes šiandien jas svarstome ES lygmeniu. Dabar svarstome pensijų sistemas, kurios dėl bendrų problemų, pvz., dėl finansų krizės, taip pat dėl senėjančios visuomenės ir mažėjančio gimstamumo, tapo netvarios. Kyla pavojus, kad kartų solidarumo principas taps atgyvena, o piliečiai bus priversti kaupti pensijas privačiuose pensijų fonduose. Tačiau kas atsitiks tiems, kurie nebespės sukaupti pensijų privačiuose pensijų fonduose? Europos piliečiai taip pat yra priklausomi nuo valstybės mokamų pensijų. Rumunijoje bendrasis nacionalinis minimalus darbo užmokestis yra apie 160 EUR. Todėl manau, kad investavimas į privačius pensijų fondus ar taupymas yra tik utopija. Manau, Europos Komisija turi aktyviau siūlyti nustatyti minimalų ES darbo užmokestį ir pensijų lygį. Lyginamosios pensijų sistemos analizės parengimas galėtų būti pirmasis žingsnis šia linkme.
Marisa Matias
(PT) Pone pirmininke, Komisijos nary, susirinkome čia tam, kad aptartume atlyginimus ir pasiūlymus dėl išėjimo į pensiją amžiaus. Šie pasiūlymai, švelniai tariant, visiškai nesąžiningi. Šie pasiūlymai nesąžiningi, nes juose primygtinai reikalaujama eiti keliu, kuris, kaip ne kartą įrodyta, veda į nesėkmę. Įvykiai Airijoje, Graikijoje, Portugalijoje, Ispanijoje, Italijoje ir dar nežinia keliose šalyse, nes šis sąrašas begalinis, skiriasi, tačiau šios valstybės, be abejonės, turi kai ką bendro. Vienas iš šių mums bendrų dalykų yra beprecedentis darbo vertės perleidimas finansiniam kapitalui. Negalime tam pritarti. Kitas mums bendras dalykas yra tai, kad darbuotojai ir pensininkai, kurie moka už šios krizės padarinius, taip pat laikinus darbus dirbantys darbuotojai, visuomenėje, kurioje gyvena, neturi jokių garantijų. Todėl, pone pirmininke, Komisijos nary, norėčiau baigti kalbą pasakydama, kad negalime ir toliau pasmerkti šių žmonių gyventi skurde. Nuoširdžiai tikiuosi,...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pone pirmininke, šiuo metu Europoje stiprėja dešiniųjų populizmo, kurio pagrindinis aspektas yra opozicija ES, tendencijos. Kas kursto šias ES priešiškas nuotaikas? Jas skatina tai, kad rinkos Europa nustelbsocialinę Europą. Visi šiandien Komisijos pateikti pasiūlymai yra išpuoliai arba prieš darbo užmokesčio, arba prieš pensijų sistemą. Susidaro įspūdis, kad darbo užmokesčio lankstumas tam tikru požiūriu galėtų būti naudingas. Taip nebus: priešingai, darbo užmokesčio lankstumas sukels defliaciją.
Labai svarbu, kad į visus teisės aktus būtų įtraukta privaloma nuolatinsocialinsąlyga, kad socialinės Europos samprata vėl taptų pačia svarbiausia. Svarbu suvokti, kad galima vėlinti išėjimo į pensiją amžių, jeigu tobulinamas profesinis gyvenimas, tačiau negalima vėlinti išėjimo į pensiją amžiaus tvirtinant teisės aktus "iš viršaus".
Alfreds Rubiks
(LV) Pone pirmininke, deja, nei Airija, nei Graikija nėra vienintelės [sunkumų patiriančios] valstybės. Latvija, galbūt, buvo pirmoji šiuos bankų veiklos sukeltus išmėginimus patyrusi valstybė. Latvijoje buvo sumažintas minimalus darbo užmokestis, ir jis yra mažesnis nei nustatytas minimalusis gyvenimo lygis. Buvo sumažintos pensijos, taip pat minimalus neapmokestinamas pajamų dydis. Žmonės protestuoja. Šiuo laikotarpiu Latvija neteko penktadalio savo gyventojų; penktadalis gyventojų emigravo ir dirba užsienyje. Tarptautinis valiutos fondas, kuris tariamai gelbėja Latviją, nustatlabai griežtas sąlygas. Jis leido naudoti pinigus bankams gelbėti, šiek tiek pinigų reikėjo palikti kitoms galimoms bankų gelbėjimo operacijoms, tačiau jis neleido...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Frédéric Daerden
(FR) Pone pirmininke, Komisijos nary, norėčiau pareikšti savo paramą P. De Rossai. Deja, Tarptautinio valiutos fondo Airijai pateiktos rekomendacijos atspindi tarp mūsų aukščiausiojo lygmens politikos kūrėjų paplitusią tendenciją priversti Europos darbuotojus sumokėti už ne jų sukeltos krizės padarinius.
Kitas pavyzdys - Komisijos parengta metinaugimo analizė, kurioje rekomenduojama vėlinti teisės aktais nustatytą išėjimo į pensiją amžių susiejant jį su gyvenimo trukme. Neseniai Parlamentas savo pranešime dėl Žaliosios knygos dėl pensijų pareišknepritarantis šiam klausimui. Dar vienas pavyzdys - siūlomas konkurencingumo paktas, kuriame raginama panaikinti atlyginimų indeksavimą infliacijos sąlygomis, įskaitant mano šalyje, Belgijoje.
Atsižvelgdamas į šią padėtį, palankiai vertinu profesinių sąjungų įsitraukimą, pvz., vakar Vengrijoje ar rugsėjo 29 d. Briuselyje. Atėjo laikas mūsų Komisijos nariams atsižvelgti į Europos darbuotojų siunčiamą žinią, jeigu jie nenori dar labiau padidinti atotrūkio tarp savęs ir piliečių, kurie vis mažiau ir mažiau tiki Europos projektu.
Johannes Hahn
Komisijos narys. - Pone pirmininke, visų pirma norėčiau padėkoti visiems už jų indėlį į šias diskusijas. Patikėkite, labai rimtai atsižvelgiame į visas pastabas. Pirmiausia leiskite pasakyti keletą žodžių dėl socialinio dialogo aktualumo ir svarbos.
Visiškai pripažįstame socialinio dialogo ir dalykiškų darbo santykių svarbą. Nuolat dirbame su socialiniais partneriais ir ES lygmeniu, ir pavienėse šalyse. Pvz., lapkričio mėn. pradžioje Komisijos narys O. Rehn asmeniškai susitiko su Airijos profesinių sąjungų lyderiais, o vėliau, lapkričio mėn. pabaigoje, kai vyko derybos dėl šios programos, su jais susitiko Komisijos, ECB ir TVF pareigūnai. Jie ir toliau dirbs kartu per kitą susitikimą, kuris vyks balandžio mėn., ir tam tikrais atvejais vėliau. Beje, priešingai kai kuriems nepagrįstiems tvirtinimams, Komisija nevertAirijos mažinti minimalaus darbo užmokesčio ar socialinių išlaidų. Šias priemones kartu su kitomis fiskalinėmis ir struktūrinėmis priemonėmis, kuriomis siekiama užtikrinti ekonomikos stabilumą ir augimą bei darbo vietų kūrimą, savo nacionaliniame ekonomikos atkūrimo plane jau buvo pateikusi ankstesnAirijos vyriausybė.
Ekonominės politikos sąlygų nustatymo teisinis pagrindas yra Tarybos reglamento (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė, 3 straipsnio 5 dalis ir Tarybos įgyvendinimo sprendimo 2011/77/ES dėl Sąjungos finansinės paramos Airijai suteikimo 2 straipsnio 2 dalis. Pakartosiu, kad abi šios straipsnio dalys grindžiamos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 122 straipsnio 2 dalimi. Negalima abejoti teisės akto teisiniu pagrindu tik todėl, kad susitarimo memorandumu nustatytos konkrečios ekonominės politikos sąlygos siejamos su įvairiais socialinės politikos klausimais. Atrodo, šiuo atveju nėra jokių prieštaravimų 152 straipsniui ar 153 straipsnio 5 daliai. 152 straipsnyje pateikiama bendra nuostata, pagal kurią nedraudžiama taikyti konkrečių priemonių, galinčių turėti socialinių padarinių. Be to, pagal šią nuostatą socialiniams partneriams nesuteikiama subjektyvių teisių. 153 straipsnio 5 dalyje nustatyti priemonių, kurias galima patvirtinti pagal 153 straipsnio nuostatas, t. y. socialinės politikos priemonių, turinio apribojimai. Kadangi susitarimo memorandumas patvirtintas remiantis ne 153 straipsnio nuostatomis, šis apribojimas jam netaikytinas.
Negalima neatsižvelgti į 10 antraštinės dalies, socialinės politikos, nuostatas. Į jas turi būti atsižvelgta, tačiau tai nereiškia, kad dėl 153 straipsnio 5 dalies nuostatų negalima patvirtinti jokių priemonių, galinčių turėti poveikį darbo užmokesčiui, remiantis 122 straipsniu. Airijai skirtomis priemonėmis, kurios patvirtintos pagal 122 straipsnio nuostatas, nereglamentuojami jokie klausimai. Šiomis priemonėmis nustatomos Europos Sąjungos paramos suteikimo sąlygos. Pagal 122 straipsnio 2 dalį aiškiai leidžiama tai daryti. Todėl, kiek tai sietina su suteikimo principu, nekyla jokių teisinių problemų.
Apskritai ekonominės politikos sąlygų nustatymo klausimas nėra siejamas su ES kompetencija socialinės politikos ar darbo užmokesčio srityse. Į šią programą įtrauktos sąlygos apima daug įvairių politikos sričių, ir už daugumą iš jų atsakinga valstybnarė. Šios programos ekonominės politikos sąlygos yra valstybės narės, ES ir TVF sutarti įsipareigojimai, pagal kuriuos valstybnarturi įgyvendinti tam tikras priemones, kad gautų ES ir TVF finansavimą.
Galiausiai Komisija visiškai pripažįsta, kad bet kokia finansinės paramos programa, be abejonės, turi socialinių padarinių. Tačiau pagrindinis konkrečių tokia programa nustatytų ekonominės politikos sąlygų tikslas - padėti išvengti daug rimtesnių socialinių padarinių grąžinant šalį į tvaraus augimo ir darbo vietų kūrimo kelią.
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, norėčiau jūsų paprašyti padėti nustatyti, kas yra kas: Komisijos narys stovi čia, šiame Parlamente, ir sako, kad, viena vertus, Airija nebuvo verčiama mažinti minimalaus darbo užmokesčio ar socialinės apsaugos lygio, o kita vertus, kad šis susitarimas yra pagalbos gavimo sąlyga; kad šios sąlygos nustatytos norint gauti pagalbą - argi tai nėra didžiausias prieštaravimas ir klaidinantis...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Pirmininkas
Atleiskite, pone P. De Rossa, žinote, kad labai jus gerbiu ir man labai patinkate, tačiau negalime atnaujinti šių diskusijų. Reikėtų gerbti ir jūsų, ir Komisijos nario nuomones šiuo klausimu, tačiau kiekvienas iš mūsų turi spręsti bet kokius galimus prieštaravimus.
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Silvia-Adriana Ţicău
Eurostato duomenimis, 2011 m. sausio mėn. minimalus mėnesinis uždarbis svyravo nuo 123 EUR Bulgarijoje ir 157 EUR Rumunijoje iki 1 758 EUR Liuksemburge. 20 iš 27 valstybių narių minimalus uždarbis nustatytas teisės aktų arba nacionalinių sektorių susitarimų nuostatomis. 11 valstybių narių minimalus mėnesinis uždarbis svyruoja tarp 100 ir 400 EUR, 5 valstybėse narėse - tarp 550 ir 950 EUR, o 6 valstybėse narėse jis yra didesnis nei 1 100 EUR.
Plėtojant ir stiprinant vidaus rinką įmonėms suteikiama galimybpasiekti daugiau kaip 500 mln. Europos vartotojų. Tačiau esami valstybių narių minimalaus užmokesčio lygio skirtumai yra kliūtis, neleidžianti Europos įmonėms pasiekti Europos vartotojų, o Europos vartotojams - įsigyti geros kokybės produktų ir gauti geros kokybės paslaugų. Manau, siekiant visiems Europos piliečiams užtikrinti socialinį teisingumą ir deramą gyvenimo lygį, labai svarbu palaikyti socialinį dialogą.
Raginame Komisiją ir valstybes nares užtikrinti, kad tarptautinėje darbo rinkoje už vienodą darbą būtų mokamas vienodas darbo užmokestis, panaikinti kliūtis, trukdančias laisvam darbuotojų judėjimui, ir išnagrinėti galimybę mokėti tokį teisės aktų nuostatomis nustatytą ar kolektyvinėmis derybomis pagrįstą minimalų darbo užmokestį, kad Europos piliečiams būtų užtikrinamas deramas gyvenimo lygis.
