
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin 19. tammikuuta 2006 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin aloitamme istunnon, puheenjohtajan on mielestäni tässä tilanteessa annettava lyhyt julkilausuma kahdessa Euroopan unionin maassa sattuneista surullisista tapauksista.
Kuten tiedätte, slovakialaisen sotilaslentokoneen maahansyöksyssä 19. tammikuuta kuoli 42 Naton rauhanturvatehtävistä Kosovosta palaamassa ollutta sotilasta. Tapauksesta muistuvat mieleen samankaltaiset surulliset tapahtumat, joita koettiin espanjalaisten sotilaiden ollessa Afganistanissa. Tällä kertaa sotilaat olivat slovakialaisia.
Näyttelyhallin katto romahti 28. tammikuuta Katowicessa, minkä seurauksena kymmeniä ihmisiä kuoli ja noin sata loukkaantui. Kadonneiden määrää ei tiedetä. Puolalaiset ovat järkyttyneitä tästä tapahtumasta, kuten kaikki muutkin eurooppalaiset.
Olen ilmaissut Euroopan parlamentin puolesta vilpittömän osanottomme ja myötätuntomme uhreille ja heidän perheilleen. Slovakian ja Puolan liput on laskettu parlamentissa puolitankoon suruajan merkiksi.
Olen välittänyt teidän kaikkien puolesta surunvalittelut Puolan ja Slovakian valtionpäämiehille. Nyt pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden uhrien muistoksi.
Puhemies.
   Onko huomautettavaa? Myönnän puheenvuoron jäsen Frassonille. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, asiani on todella yksinkertainen, lyhyt eikä mitenkään jännittävä: ilmoitan, että myös Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä haluaa allekirjoittaa Kuubaa koskevan päätöslauselman. 
Puhemies.
   Selvä. Näin tehdään.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osalta:
– yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan julkilausumasta: Yhteisen ulkopolitiikan mahdollisuudet vuonna 2006 ja
– Elmar Brokin laatimasta ulkoasiainvaliokunnan mietinnöstä (A6-0389/2005) neuvoston vuosittaisesta selvityksestä Euroopan parlamentille YUTP:n tärkeimmistä näkökohdista ja perusvalinnoista sekä niiden taloudellisista vaikutuksista Euroopan unionin yleiseen talousarvioon – 2004 (2005/2134(INI)).
Ennen kuin annan puhujille puheenvuoron, haluan kiittää Euroopan unionin vaalitarkkailijaryhmän puheenjohtajaa De Keyseriä ja Euroopan parlamentin 27 tarkkailijasta koostuvan valtuuskunnan puheenjohtajaa McMillan-Scottia työstä, jota he tekivät Palestiinan vaalien yhteydessä. He varmasti kertovat työstään keskustelun aikana, mutta tässä vaiheessa haluan korostaa, että parlamenttimme jäsenten työllä oli suuri merkitys, sillä saimme puolueettoman käsityksen palestiinalaisalueiden vaaliprosessin toimivuudesta.
Nyt on myös hyvä tilaisuus esittää toiveemme, ettei presidentti Mahmud Abbas näiden olosuhteiden vuoksi kieltäytyisi Euroopan parlamentin voimassa olevasta kutsusta vierailla luonamme milloin hän vain haluaa. 
Javier Solana,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi yhtyä esittämiinne kiitoksiin erityisesti jäsen De Keyserille, joka edusti Palestiinan vaalien tarkkailuprosessissa Euroopan parlamenttia ja koko EU:ta. Hän on meidän kaikkien hyvä ystävä ja myös minun hyvä ystäväni, ja haluan kiittää häntä näinä erittäin vaikeina aikoina tehdystä erinomaisesta työstä, johon kuuluu erittäin tärkeä vaalitarkkailutyö. En tiedä, onko jäsen De Keyser läsnä istuntosalissa, mutta haluan joka tapauksessa antaa hänelle tunnustusta ja ilmaista ihailuni häntä kohtaan sekä toistaa, että pidän häntä ystävänäni.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin aivan rehellisesti todeta, että mielestäni tätä helmikuun 1. päivän 2006 istuntoa on vaikea aloittaa. Kun muistelemme kuukausi sitten, 1. tammikuuta, vallinnutta tilannetta ja tarkastelemme, mitä on maailmalla on tapahtunut näinä 30 päivänä, on selvää, että meidän on erittäin hyödyllistä pohtia täällä parlamentissa sitä, mitkä ovat EU:n poliittiset valmiudet, EU:n kansainvälisen politiikan valmiudet ja meitä kaikkia koskevat velvollisuudet. Kun pohdimme tarkkaan, mitä näinä 30 päivänä on tapahtunut – puhun tästä hetken kuluttua – on tehtävä tiettyjä päätelmiä siitä, kuinka emme voi enää toimia ja kuinka meidän olisi todellisuudessa toimittava. Saanen siksi muistuttaa teitä hyvin pikaisesti siitä, mitä näiden 30 päivän aikana on tapahtunut.
Useat meistä yrittivät tammikuun 1. päivän 2006 yön pikkutunteina ratkaista meitäkin koskeneen erittäin vakavan ongelman: Ukrainalla ja Venäjällä oli ongelma, jota oli hyvin vaikea ratkaista, sillä maiden välillä ei ole energiasopimusta. Jos energiantoimituksia koskevan sovun sijasta erimielisyydet olisivat jatkuneet, tilanteella olisi ollut erittäin vakavia vaikutuksia useiden EU:n jäsenvaltioiden energiantoimituksiin. Tämä oli vuoden ensimmäinen yö.
Vuoden 2006 kolmantena yönä Iranin hallitus teki erittäin vakavan päätöksen: se päätti jatkaa uraanin rikastamista. Alle viikkoa myöhemmin se ryhtyi rikkomaan Wienissä sijaitsevan Kansainvälinen atomienergiajärjestön IAEA:n sinettejä, jotka oli kiinnitetty YK:n turvallisuusneuvoston ja IAEA:n hallintoneuvoston päätöslauselmien mukaisesti.
Muutama päivä myöhemmin Israelin pääministeri Sharon joutui sairaalaan Jerusalemissa, eikä hän ole valitettavasti vielä toipunut täysin. Haluan todeta pääministeri Sharonin perheelle meidän kaikkien puolesta, että toivomme hänen pikaista paranemistaan. Mahdollisista aiemmista erimielisyyksistämme, vaikeuksista ja väärinymmärryksistä huolimatta vaikeina aikoina on annettava tunnustusta niille, jotka ovat puolustaneet hyviä asioita ja tehneet kanssamme yhteistyötä.
Joitakin päiviä myöhemmin Palestiinan vaalien aloittamisessa ilmeni vakavia ongelmia, ja jälleen kerran jäsen De Keyser oli paikalla ratkaisemassa niitä. Palestiinan vaalit järjestettiin kuukauden lopulla, ja vaalitulos aiheutti epäjärjestystä.
Muutama päivä myöhemmin tilanne muuttui eräällä toisella EU:lle olennaisen tärkeällä alalla, kun Kosovon presidentti Rugova kuoli äkillisesti.
Kuukauden viimeisinä päivinä järjestettiin myös Afrikan unionin ratkaisevan tärkeä kokous. EU tekee tiivistä yhteistyötä Afrikan unionin kanssa pyrkien ratkaisemaan erään vakavan ongelman eli Darfurin ongelman.
Vain joitakin päiviä sitten tammikuun lopulla Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri kehotti meitä valmistautumaan päättämään siitä, voisiko EU osallistua muutaman kuukauden päästä Kongossa järjestettävien vaalien turvallisuus- ja suojelutehtäviin.
Hyvät parlamentin jäsenet, näitä 30:n viime päivän tapahtumia tarkasteltaessa voimme huomata, että niistä voidaan oppia paljon. Useat tapahtumista liittyvät EU:n vaikutusvaltaan nykymaailmassa, sillä EU:lla on keskeinen tehtävä kaikkien mainitsemieni asioiden ratkaisemisessa. Näitä ovat siis energian toimitusvarmuus, joka on keskeisen tärkeä asia ja jota käsittelemme koko vuoden 2006, Iranin kysymys, jonka parissa työskentelemme tulevina päivinä ja varmasti pidempäänkin – puhun tästä hetkisen kuluttua – Palestiinan vaalit ja niiden seuraukset, presidentti Rugovan poismeno ja sen seuraukset, jotka toivottavasti rajoittuvat vuoteen 2006, Kosovon asemaa koskevat lopulliset sopimukset sekä Afrikan unionissa tapahtuneisiin muutoksiin liittyvät kysymykset. Suhteemme Afrikan unioniin ovat lämpimät ja ystävällismieliset, ja ne perustuvat yhteistyöhön.
Arvoisa puhemies, sallinette, että kommentoin lyhyesti mainitsemiani asioita, sillä ne ovat tärkeimpiä viime kuukauden aikana esille tulleita aiheita, jotka ovat epäilemättä ensisijaisia parlamentin ja EU:n asialistalla koko vuoden 2006. Ensin haluan kuitenkin todeta vielä kerran parlamentin puhemiehistölle ja jäsenille, että EU on epäilemättä yksi kansainvälisen politiikan keskeisistä toimijoista, ja näin on oltava myös tulevaisuudessa. Kokemus on nimittäin osoittanut, että näin on oltava, halusimmepa sitä tai emme, ja viimeisten 30 päivän aikana olemme joutuneet käsittelemään niin monia asioita, että ne ovat hetkittäin estäneet meitä ajattelemasta järkevästi. Tilanne on ollut näin hektinen koko kuluneen kuukauden ajan. 
Hyvät parlamentin jäsenet, parlamentin ulkoasiainvaliokunta otti tänä aamuna vastaan kaksi vierailijaa Ukrainasta: ulkoasiainministeri Boris Tarasjukin ja ansioituneen parlamentaarikon Julija Tymošenkon. Ulkoasianvaliokunta on joutunut seuraamaan ystävämaamme Ukrainan erittäin vaikeaa tilannetta, mistä toivottavasti olette samaa mieltä kanssani. Ukrainalla on keskeinen merkitys koko Euroopan vakauden ja turvallisuuden kannalta. Yritimme kaikki, Euroopan parlamentti ja minä itse, ratkaista vuosi sitten erittäin vakavan ongelmatilanteen Ukrainassa. Nyt, vuotta myöhemmin, useat tuolloiset ongelmat eivät ole enää yhtä vakavia mutta valitettavasti kuitenkin riittävän vakavia siinä mielessä, että ne edellyttävät meiltä edelleen toimia erityisesti sen varmistamiseksi, ettei tämä suuri maa eksy tieltään vaan jatkaa talouskehityksen ja poliittisen kehityksen tiellä kohti turvallisuutta ja läheisiä suhteita EU:hun. Haluamme kaikki nähdä tämän tapahtuvan. Ne teistä, jotka kuuntelivat tänä aamuna ulkoasiainministeriä ja Julija Tymošenkoa, ymmärsivät, että ongelma on valitettavasti erittäin vakava ja että meidän on kiinnitettävä siihen erityistä huomiota.
Alustuspuheenvuoroani varten on varattu muutama minuutti, joten en käsittele asiaa tämän yksityiskohtaisemmin. Haluan kuitenkin todeta, että Ukrainassa järjestetään vaalit kahden kuukauden kuluttua eikä vasta vuoden kuluttua. Ne ovat erittäin tärkeät niin Euroopan unionin ja luonnollisesti Ukrainan kuin kaikkien muidenkin maanosamme itäisten valtioiden kannalta, sillä tulokset vaikuttavat niihin kaikkiin.
Meidän kaikkien kannalta olisi erittäin valitettavaa, jos viimevuotinen oranssi vallankumous ei enää olisikaan nimensä mukainen, vaan siitä tulisi toisenlainen vallankumous tai askel taaksepäin maan vuosi sitten ottamien useiden edistysaskelten jälkeen.
Arvoisa puhemies, haluan nyt käsitellä toista asiaa, jota minua pyydettiin kommentoimaan eli Iranin tilannetta. Arvoisat parlamentin jäsenet ovat varmastikin täysin tietoisia siitä, mitä Iranissa on tapahtunut 3. tammikuuta 2006 jälkeen eli aivan äskettäin ja etenkin, mitä on tapahtunut 13. tammikuuta jälkeen. Tuona päivänähän EU päätti Berliinissä kutsua kokoon IAEA:n hallintoneuvoston ylimääräisen kokouksen ja kehottaa hallintoneuvosta siirtämään Irania koskevan asian Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi. Tämän jälkeen on tapahtunut paljon, sillä päivät kuluvat sekuntien ja kuukaudet tuntien tapaan. Voin kertoa, että tällä hetkellä Kiinan ja Venäjän edustajat ovat Teheranissa YK:n turvallisuusneuvoston viiden pysyvän jäsenen ja EU:n valtuuttamina. Käsillä ovat nyt viimeiset hetket, sillä tavoitteena on päästä yhteisymmärrykseen 2. helmikuuta eli huomenna järjestettävässä kokouksessa. Voin kertoa, että toissayönä EU:n jäsenvaltiot ja Yhdysvallat neuvottelivat Venäjän ja Kiinan kanssa pikkutunneille asti päästäkseen sopimukseen päätöslauselmaluonnoksesta, mikä oli mielestäni erittäin tärkeää. Pääsimme sopimukseen, ja päätöslauselmaluonnos esitetään tänä iltapäivänä Wienissä huomista keskustelua varten.
Hyvät parlamentin jäsenet, kyseisessä päätöslauselmaluonnoksessa esitetään seuraavat kehotukset: ensinnäkin siinä kehotetaan Irania palaamaan aiempaan tilanteeseen eli lopettamaan pyrkimyksensä uraanin rikastamiseksi ja palaamaan neuvottelupöytään. Toiseksi siinä esitetään Venäjän ja Kiinan tuella esitettävän päätöslauselman hyväksymistä tänä iltapäivänä sekä sen ja kaikkien viime kuukausien aikana annettujen päätöslauselmien toimittamista YK:n turvallisuusneuvostolle. Turvallisuusneuvostoa kehotetaan puolestaan antamaan päätöslauselmansa vasta maaliskuussa järjestettävän IAEA:n hallintoneuvoston kokouksen jälkeen. Tarkoituksenamme on lähettää Iranin viranomaisille selkeä viesti ja saada samalla aikaan mahdollisimman laaja yksimielisyys kansainvälisen yhteisön keskuudessa.
Käsittelemämme aihe on olennainen, sillä se liittyy joukkotuhoaseiden leviämiseen. Kansainvälisen yhteisön jäsenten ja erityisesti IAEA:n hallintoneuvoston jäsenten onkin tärkeää päästä asiasta mahdollisimman laajaan yhteisymmärrykseen. En halua sanoa olevani optimistinen, sillä näissä asioissa on vaikea olla optimistinen, mutta mielestäni kansainvälisen yhteisön kaikki jäsenet ovat työskennelleet viime tuntien aikana erittäin ahkerasti, eikä ole epäilystäkään siitä, että ne ovat seuranneet niitä kantoja, joita EU on noudattanut jo useiden kuukausien ja vuosien ajan.
Toivommekin, että onnistumme järkeistämään Iranin kantaa ydinasioihin huomenna alkavassa ja epäilemättä yli päivän kestävässä keskustelussa.
Arvoisa puhemies, aikaa on vähän, mutta käsittelen vielä lyhyesti kolmatta asiaa eli Palestiinan vaaleja. Mainitsin jo EU:n tekemän kiitettävän vaalitarkkailutyön ja haluan nyt kommentoida muutamin sanoin vaalien tulosta. Hyvät parlamentin jäsenet, vaalitulos oli yllätys kaikille, niin Hamasille, Fatahille, Israelille kuin kansainväliselle yhteisöllekin.
Hamasin odotettiin saavan aiempaa enemmän kannatusta, mutta kukaan Hamasissa, Fatahissa tai kansainvälisessä yhteisössä ei arvannut Hamasin saavan tällaista murskavoittoa.
Mikä kanta meidän olisi nyt omaksuttava? En puhu henkilökohtaisesta kannastani vaan yleisten asioiden neuvoston ja ulkoasiainministerien maanantai-aamuna eli aivan äskettäin hyväksymästä kannasta sekä kvartetin eli EU:n sekä venäläisten ja yhdysvaltalaisten ystäviemme ja YK:n pääsihteerin tänä iltapäivänä hyväksymästä kannasta.
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme mielestäni perustellusti sitä mieltä, että presidentti Abu Mazenin tukemista on jatkettava. Hän edusti vaaleissa meidän edistämiämme arvoja, sillä hän kannattaa pyrkimystä kohti rauhaa, neuvottelemista Israelin kanssa, palestiinalaisten kansannousun päättämistä ja etenemissuunnitelman täytäntöönpanoa. Nämä ovat presidentti Abu Mazenin kantoja, joita suuri osa palestiinalaisista kannatti.
Tämän jälkeen järjestettiin vaalit, jotka Hamas voitti suurella enemmistöllä, peräti ehdottomalla enemmistöllä. Hamasin arvot eroavat jossain määrin presidentti Abbasin arvoista. Eri puolten kannat eli presidentti Abu Mazenin aiemmin edustamat ja Hamasin nyt edustamat kannat joutuvat epäilemättä ristiriitaan keskenään sen jälkeen, kun uusi hallitus muodostetaan todennäköisesti useita viikkoja kestävien neuvottelujen perusteella. Palestiinalaishallinnolla ei siis luultavasti ole toimivaa hallitusta ainakaan kahteen tai kolmeen kuukauteen.
Totesimme ulkoasiainministerien neuvoston maanantaisessa julkilausumassa, joka hyväksyttiin myöhemmin myös kvartetin kokouksessa, muutamia mielestäni tärkeitä asioita, jotka on hyvä tietää ja ennen kaikkea selittää. Totesimme selkeästi, että vaalitarkkailijoiden ja erityisesti johtavan tarkkailijan selvityksen mukaan vaalit järjestettiin avoimella, siistillä ja oikeudenmukaisella tavalla. Totesimme julkilausumassa edelleen, että EU on täysin valmis jatkamaan työskentelyä niiden palestiinalaisten ystäviensä kanssa, joiden kanssa se on tehnyt yhteistyötä usean vuoden ajan aina Oslon prosessista alkaen. EU on tänä aikana investoinut maahan EU:n varoja ja tarjonnut paljon poliittista ja psykologista tukea, ja se on valmis toimimaan näin jatkossakin. Ei ole epäilystäkään siitä, että jatkamme näitä toimia myös sillä aikaa, kun uutta hallitusta muodostetaan. Parlamentti joutuu kuitenkin pohtimaan asioita ja asettamaan joitakin edellytyksiä sitten, kun uusi hallitus on muodostettu, olettaen että sitä johtaa Hamas.
Euroopan parlamentin ja EU:n olisi vaikea olla toteamatta tiettyjä asioita erittäin selvästi palestiinalaisille ystävillemme. Tällaisista asioista mainittakoon erityisesti kolme: ensinnäkin se, ettei väkivalta ole yhdenmukaista demokraattisten vaalitulosten kanssa, sillä demokratiassa valittujen edustajien on hylättävä väkivalta ja toimittava demokraattisten sääntöjen mukaisesti.
Toiseksi haluamme sanoa palestiinalaisia ystäviämme kohtaan nyt ja aina tuntemallamme lämmöllä ja ystävyydellä, että jos Palestiina haluaa EU:n tukea, sen on toteutettava politiikkaa, joka noudattaa parlamentin ja EU:n jo Oslon vuoden 1993 sopimuksissa omaksumaa kantaa. Haluamme kahden valtion elävän ja vaurastuvan rauhanomaisesti rinnakkain ja haluamme ainoastaan rauhanomaisia neuvotteluja, joten kehotamme molempia osapuolia tunnustamaan toisensa, mikäli niin kerran haluamme. Parlamentti ei voi millään muotoa tukea mitään sellaista, mihin ei sisälly kaikkien Palestiinan viranomaisten avointa tunnustusta Israelin valtion olemassaolosta ja siitä, että Israelin kanssa on käytävä vuoropuhelua ja päästävä sopimukseen.
Kolmanneksi haluamme todeta palestiinalaisille ystävillemme, että olisi erittäin hyvä, jos vaalien jälkeen kolmen kuukauden kuluessa muodostettava uusi hallitus tunnustaisi kaikki palestiinalaishallinnon viime vuosina allekirjoittamat sopimukset. Olen todennut tämän henkilökohtaisesti useaan otteeseen vaalien jälkeen, ja minulla on mahdollisuus keskustella presidentin kanssa käytännössä milloin vain. Olisi täysin järjetöntä palata lähtöruutuun kaiken tämän työn jälkeen, jota me, samoin kuin useat teistäkin, olemme tehneet jo pitkän aikaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, kaiken tämän haluamme todeta, ja mielestäni kaikkien on ymmärrettävä tämä. Toivon, että palestiinalaiset ystävämme ymmärtävät puoluekannastaan ja näissä vaaleissa edustamastaan puolueesta tai liikkeestä riippumatta, ettemme pyri pakottamaan ketään mihinkään tai saamaan ketään toimimaan tahtonsa vastaisesti. Kyse on ainoastaan EU:n kannan selvästä ja yksinkertaisesta vahvistamisesta. EU ei yhtäkkiä ole omaksunut uutta kantaa, vaan tämä on ollut sen kanta jo siitä lähtien, kun Oslon sopimukset allekirjoitettiin vuonna 1993. Mielestäni meidän kaikkien on yhdistettävä voimamme ja pysyttävä kannassamme, kuten olemme tehneetkin yleisten asioiden neuvostossa ja kuten kvartetti teki yleisten asioiden neuvoston kokouksen jälkeisen yön tunteina. Tämä ei tarkoita sitä, että epäisimme apumme presidentti Abu Mazenilta näinä vaikeina aikoina, kun hänellä on valtava vastuu hallituksen muodostamisesta ja yhteyksien luomisesta kaikkiin poliittisiin ryhmittymiin. Meidän on tuettava presidenttiä kaikin keinoin juuri nyt, kun tilanne on hänen hallinnassaan, jotta Palestiina ei joudu konkurssiin näiden kolmen seuraavan kuukauden aikana, jotka varmasti kuluvat ennen kuin uusi hallitus saadaan muodostettua.
Mielestäni olisi erittäin vakava virhe jättää presidentti Abu Mazen nyt oman onnensa nojaan taloudellisesti: olisi virhe jättää varat käyttämättä tai toimittamatta. Tällöin olisi vaarana, että palestiinalaishallinto joutuisi erittäin vaikeaan tilanteeseen juuri tällä hetkellä.
Osoitan vetoomukseni kaikille ja koko Euroopan parlamentille ja pyydän, että kun komissio jossain vaiheessa esittää Euroopan parlamentille tätä asiaa koskevan pyynnön tai suosituksen, minkä toivon sen tekevän, Euroopan parlamentti tukisi presidentti Abu Mazenia näinä kuukausina ennen uuden hallituksen muodostamista, jotta hän saa vakiinnutettua asemansa, arvonsa ja merkityksensä. Meidän on sanottava vahvasti "kyllä", jotta näin tapahtuisi tulevaisuudessa.
Haluan todeta, että edessämme on nyt uudenlainen tilanne, joka tulee olemaan vaikea, mutta mielestäni meidän on päättäväisesti varmistettava, että rauhanprosessi etenee aiemmin mainitsemieni edellytysten mukaisesti. Edellytykset eivät ole mahdottomat täyttää, kuten sanoin. Niitä ei ole vedetty hatusta, vaan ne perustuvat palestiinalaisten ystäviemme kanssa tehtyyn useiden vuosien työhön ja yhteistyöhön, jolla on pyritty varmistamaan prosessin eteneminen.
Arvoisa puhemies, sanon nyt sanasen Kosovon tilanteesta presidentti Rugovan poismenon jälkeen. Ikävänä velvollisuutenani oli osallistua presidentti Rugovan hautajaisiin, vaikka osallistuin tietenkin mielelläni. Hänen perheensä pyysi minua puhumaan hautajaisissa EU:n puolesta, minkä teinkin. Puhuin kaikkien teidän ja kaikkien niiden Euroopan kansalaisten puolesta, jotka varmasti halusivat muistaa presidentti Rugovaa. Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että prosessista tulee vaikea. Se oli sitä jo presidentti Rugovan elinaikana, jolloin hän toimi eräänlaisena koko poliittisen operaatiomme yhteyshenkilönä, ja voimme vain kuvitella, kuinka vaikea prosessista tulee ilman häntä. Kehotin puheessani Kosovon poliittisia johtajia ja kansalaisia osoittamaan jalomielisyyttä, yhtenäisyyttä ja vastuullisuutta näinä aikoina, jotta edistystä tapahtuisi, ja käsittääkseni minun sanani ja muiden sanat on tietyssä määrin kuultu. Presidentti Rugovalla on nyt nimittäin seuraaja, vaikka pelkäsin, että seuraajan löytämiseen menisi huomattavasti pidempi aika. Kyseinen henkilö johtaa myös ryhmää, joka käy Suomen entisen presidentin Ahtisaaren johdolla neuvottelemaan yhdessä serbialaisten ystäviemme kanssa.
Toivokaamme siis, että etenemme oikeaan suuntaan suhteellisen nopeasti. Korostan vielä kerran, että meiltä vaaditaan paljon, jotta voimme varmistaa etenemisen tällä tiellä kohti Kosovon tilanteen lopullista ratkaisemista. Tämä olisi epäilemättä olennainen edistysaskel kohti koko Balkanin alueen ja niiden maiden vakauttamista, joille olemme tarjonneet EU:n jäsenyysmahdollisuutta Thessalonikin huippukokouksessa ja useissa muissa yhteyksissä.
Arvoisa puhemies, aikani taitaa olla loppumassa, mutta olisi hyvin valitettavaa jättää mainitsematta joitakin niistä muista aiheista, jotka halusin ottaa esille teidän kanssanne, kun otetaan huomioon 20:n viime päivän tapahtumat. Haluan todeta, että työskentelemme edelleen väsymättä Afrikan unionin kanssa ratkaistaksemme Darfurin rauhaa koskevan ongelman. Olemme saavuttaneet huomattavaa edistystä pohjoisen ja etelän välisissä neuvotteluissa ja päässeet sopimukseen, mutta edistystä ei valitettavasti ole tapahtunut Abujan prosessissa. Työskentelemme erittäin ahkerasti tässä yhteydessä. Afrikan unionin kokouksessa päästiin onneksi kompromissiratkaisuun, jonka mukaisesti Afrikan unionin puheenjohtajuus annettiin Kongon tasavallalle eikä Sudanille, mikä olisi ollut hyvin ongelmallista tulevien neuvottelujen kannalta. EU tekeekin mielellään kaiken voitavansa sen varmistamiseksi, että Abujan prosessi etenee, ja ryhtyy samalla suunnittelemaan vastuun siirtämistä tällä hetkellä paikalla toimivilta Afrikan unionin johtamilta joukoilta ennemmin tai myöhemmin, kuitenkin muutaman kuukauden kuluessa, YK:n sinibareteille, joiden kanssa jatkamme luonnollisesti yhteistyötä. EU joutuu ottamaan useita vastuutehtäviä tässä yhteydessä.
Arvoisa puhemies, haluan viimeiseksi todeta, että kuten hyvät parlamentin jäsenet tietävät, me, tai ainakin puheenjohtajavaltio ja minä, olemme saaneet YK:n pääsihteeriltä pyynnön osallistua tarkkailijoina Kongon demokraattisessa tasavallassa pidettäviin vaaleihin, joilla vauhditetaan lopullisesti Kongon demokratisointiprosessia. Jos vaalit onnistuvat, ne vakauttavat merkittävän osan Afrikan selkärangasta, joten asia on keskeisen tärkeä meille kaikille. Meiltä pyydetään apua, ja selvitysvaltuuskunta vierailee tänään Kinshasassa. Se antaa selvityksensä toivottavasti muutaman päivän kuluttua 7. helmikuuta. Selvityksen perusteella voimme pohtia, voivatko EU:n jäsenvaltiot viime kädessä päättää tukea YK:ta vastauksena tähän tarjoukseen tai pyyntöön. Myönteinen päätös olisi suositeltava.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopetan tähän. Haluaisin kertoa teille tänään helmikuun 2006 ensimmäisenä päivänä vielä useita muita asioita. Kuluva vuosi on alkanut todella vauhdikkaasti, ja me kaikki tulemme työskentelemään samalla vauhdilla sellaisella ahkeruudella, kyvykkyydellä ja sitoumuksella, jota harvoin nähdään EU:ssa.
EU:n on otettava johtava rooli kansainvälisessä toiminnassa, sillä tätä haluavat Euroopan parlamentin jäsenet, Euroopan kansalaiset ja kaikki EU:n hallitukset. Hyvät parlamentin jäsenet, kuten juuri kuulitte, meillä ei ole muutakaan vaihtoehtoa kuin omaksua tämä johtoasema, halusimmepa sitä tai emme, kun otetaan huomioon kaikki viime kuukauden tapahtumat. Emme voi sulkea silmiämme maailman ongelmilta, ja haluaisin sanoa, että maailma haluaa EU:n toimivan. Missä tahansa vierailemme, tapaamme kansalaisia ja poliittisia johtajia, jotka koputtavat EU:n ovelle sanoen: "Toimikaa, toimikaa. Pidämme toimintatavastanne, se sopii meille. Toimintatapanne on paras mahdollinen monenvälisessä maailmassa, johon EU:n kansalaiset uskovat."
Arvoisa puhemies, Eurobarometri kertoo meille joka päivä, joka kuukausi tai joka toinen kuukausi, aina niin halutessamme, mitä parlamentin jäsenet haluavat. Jatkakaamme siis tällä tiellä, varmistakaamme, että parlamentti ja kaikki toimielimet työskentelevät yhdessä, sillä meitä tarvitaan paremman maailman luomiseksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä jatkaa, mutta tiedän, ettei se ole mahdollista. Lopetan tähän ja kuuntelen parlamentin jäsenten minulle esittämiä kysymyksiä. Vastaan niihin parhaan taitoni mukaan osoittaen sitä samaa kunnioitusta ja ystävyyttä, jota olen aina osoittanut tälle parlamentille. Hyvät parlamentin jäsenet, kiitos teille.
Elmar Brok (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun otetaan huomioon, mistä lähtökohdista Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ryhdyttiin toteuttamaan useita vuosia sitten, voimme ainoastaan todeta, että toteuttamiseen osallistuneet ovat saaneet aikaan uskomattomia saavutuksia. Tähän asti mahdottomina pidettyjä tavoitteita on saavutettu Balkanin maissa EU:n troikan ansiosta ja useilla muilla aloilla. EU on laajentumispolitiikkansa, naapuruuspolitiikkansa ja Välimeren alueen politiikkansa avulla sekä useilla muilla keinoilla lisännyt merkittävästi koko maailman vakautta.
Parlamentti on jatkuvasti tukenut tätä työtä, ja se on hyvin tietoinen kyvyttömyydestään osallistua aktiivisesti ulkopolitiikkaan, joka on toimeenpanevan elimen vastuulla. Parlamentin on kuitenkin pystyttävä valvomaan ulkopolitiikkaa, mutta asemamme estää riittävän valvonnan, sillä meille ilmoitetaan pääasiassa jo tapahtuneista asioista eikä meitä pyritä ottamaan ensisijaisesti mukaan neuvotteluprosesseihin. Tässä on parantamisen varaa. Asioita on yhdenmukaistettava tämän 21 artiklaa koskevan tulkinnan mukaisesti, ja toivon, että saamme neuvoston ja komission suostumaan tähän rauhanomaisin keinoin.
Selvää on kuitenkin myös se, ettei parlamentti ole pystynyt esittämään tähän mennessä juuri muita kuin talousarvioon liittyviä väitteitä yrittäessään saada tahtonsa läpi. Jos parlamentin valvontaa aiotaan tehostaa ja sen kuulemista lisätä, tilanteeseen on saatava muutos.
Voitaisiin esimerkiksi kysyä, mitä Kongossa tapahtuu. Olemme kaikki lukeneet lehdistä suunnitelmista, jotka koskevat sotilaallista väliintuloa Kongoon, mutta kukaan ei ajatellut kertoa tästä etukäteen parlamentille tai sen asiaankuuluvalle valiokunnalle. Mielestäni emme voi jatkaa tähän malliin.
Vaikka totesin, että paljon hyviä asioita on saavutettu, lasia on mahdollista pitää joko puoliksi täytenä tai puoliksi tyhjänä. Tilanne on nyt huomattavasti vaikeampi kuin vuosi sitten, eikä tästä voida syyttää EU:n politiikkaa, vaan asiat nyt vain ovat näin. Korkea edustaja Solana antoi asiasta muutamia esimerkkejä vuoden alussa. Miettikääpä Iranin tilannetta: yritämme työläästi saada neuvotteluja jatkumaan eikä kenelläkään ei ole todellista käsitystä siitä, kuinka tilanteen kärjistyminen voitaisiin estää nyt, kun Irakissa voimaan saattaa tulla šiialainen hallitus, joka voi liittoutua Iranin kanssa, ja kun Palestiinan vaalit on voittanut Hamas, jolla on yhteyksiä Iraniin ja jota Iran tukee, puhumattakaan Hizbollahista ja kaikesta muusta. Kun tarkastellaan tätä skenaariota maailmanrauhan kannalta ja mahdollisesti myös EU:n energian toimitusvarmuuden kannalta ja kun otetaan samalla huomioon tapa, jolla poliittisesti henkiin herännyt Venäjä käyttää energiaa politiikan välineenä ja saa naapurimaamme pelkäämään itsenäisyytensä ja itsenäisen päätöksenteon puolesta, skenaario voi olla hyvinkin masentava. Tämä on vasta pienimuotoinen esimerkki. Koko skenaario osoittaa, että EU on ulkopoliittisesti huonommassa asemassa kuin vuosi sitten ja että meidän on siksi laadittava strategia tästä tilanteesta selviämiseksi. EU:n on toimittava ennakoivammin ja luotava yhteyksiä sillä tavoin, etteivät yksittäiset maat joudu kärsimään, ja yhdistettävä voimansa intressiemme puolustamiseksi, olipa kyse sitten Ukrainan tilanteesta tai energiapolitiikasta yleensä. EU:n jäsenvaltioiden ja naapurivaltioidemme on ymmärrettävä, ettemme pysty puolustamaan intressejämme, ellemme tee sitä yhdessä sen sijaan, että kukin huolehtisi itsestään. Kukaan ei pysty pelastautumaan yksin, vaan voimme puolustaa intressejämme ainoastaan yhdessä, ja tämä on tuotava selvemmin esille.
Me voimme kantaa kortemme kekoon, ja voimme tehdä niin esimerkiksi Balkanin maissa, sillä Montenegrossa järjestetään tänä vuonna kansanäänestys ja Kosovon asemasta neuvotellaan, joten tiedossa on tärkeitä päätöksiä. Serbian sisällyttäminen kaikkeen tähän on yksi suurista ja vaikeista kysymyksistä, joihin on löydettävä ratkaisu. Myös transatlanttisia suhteita on parannettava huomattavasti, jotta edellä kuvaamaani skenaarioon saadaan järjestys yhteisten arvojen pohjalta.
Tämä tarkoittaa myös sitä, että EU:n on oltava riittävän vahva vaikuttaakseen Yhdysvaltojen politiikkaan niin, että lujitetaan politiikan ennaltaehkäisevää ulottuvuutta ja sen vuoropuheluun perustuvaa luonnetta ja varmistetaan tällä tavoin parempi turvallisuus monenvälisessä maailmassa.
Tämä tarkoittaa joidenkin välineidemme toiminnan tehostamista. Haluaisimme, että Javier Solanasta tulisi EU:n ulkoministeri 1. tammikuuta 2007, mutta perustuslain hyväksymisen epäonnistuminen tarkoittaa sitä, ettei hänestä sitä tule. Toinen seuraus tästä epäonnistumisesta on se, että välineitä on parannettava, jotta voidaan varmistaa kaikkien toimielinten toiminnan tehokkuus sen sijaan, että ne toimisivat toisiaan vastaan.
Kuten korkea edustaja Solana totesi, monenvälinen lähestymistapa on yksi syy siihen, miksi maailma haluaa EU:n toteuttavan omaa ulkopolitiikkaansa. Kansalaiset haluavat sitä myös. Heidän mielestään on kaikkein tärkeintä, että EU toimii yhtenäisesti tällä alalla, minkä vuoksi olemme velvollisia yhdistämään voimamme kansallisten vastapuoliemme kanssa niin, että hylkäämme aiemmin toteuttamamme puolinaiset toimet ja sovimme tavoista turvata EU:n kansalaisten oikeus elämään.
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, korkea edustaja totesi lausunnossaan, että tämän vuoden – ja näin ollen myös Itävallan puheenjohtajuuskauden – 31 ensimmäistä päivää ovat olleet rauhatonta aikaa, mikä pitää paikkaansa. Osoituksena tästä voidaan pitää ensimmäisen puheenjohtajavaltio Itävallan johdolla kaksi päivää sitten pidetyn neuvoston kokouksen käsittelyjärjestystä. 
Neuvostossa oli tärkeää käsitellä kysymyksiä, joista moniin korkea edustaja Solana viittasikin, ja saada aikaan päätöksiä, joista välittyy selkeä viesti. On todella tärkeää, että Euroopan unioni puhuu maailmalle tärkeistä ajankohtaisista asioista selkeästi, yksiselitteisesti ja yksimielisesti. Näin tietysti teemmekin yhdessä komission kanssa pyrkien samalla vuoropuheluun teidän kanssanne täällä Euroopan parlamentissa. Haluan korostaa, että näiden Itävallan puheenjohtajuuskauden 31 ensimmäisen päivän aikana ulkoasiainministerillä, monilla muilla neuvoston puheenjohtajilla ja minulla itselläni on ollut useita tilaisuuksia tulla tänne keskustelemaan monista parlamenttia huolestuttavista kysymyksistä. Eilen minulla oli tilaisuus – mistä olen hyvin kiitollinen – tiedottaa ulkoasiainvaliokunnalle ulkopolitiikkaan liittyvistä seikoista, jotka olivat tulleet esille ensimmäisessä puheenjohtajavaltio Itävallan johtamassa neuvoston kokouksessa. Puheenjohtajavaltio Itävalta haluaa jatkossakin käydä keskustelua neuvoston puolesta ja toivoo, että vuoropuhelu parlamentin kanssa jatkuu. 
Haluan tässä lyhyessä lausunnossani keskittyä pääasiassa kahteen seikkaan. Ensimmäinen koskee neuvoston vuosittaista selvitystä Euroopan parlamentille yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan – johon tämä käsittelyjärjestyksen nimike juuri liittyy – tärkeimmistä näkökohdista ja perusvalinnoista. Toinen liittyy parlamentin ja neuvoston välisiin YUTP:n talousarviota koskeviin suhteisiin. 
Ensinnäkin vuonna 1999 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta täsmennetään, että neuvoston on laadittava selvitys, jossa esitellään YUTP:n tärkeimmät näkökohdat ja perusvalinnat sekä niiden taloudelliset vaikutukset yleiseen talousarvioon. Näin ollen neuvosto toimitti huhtikuussa 2005 parlamentille vuotta 2004 koskevan selvityksen, joka on tänään käsittelyvuorossa ja jossa neuvosto parlamentin pyynnöstä pohtimaan Euroopan turvallisuusstrategiaa. Selvityksessä kiinnitetäänkin erityistä huomiota tämän alan tärkeisiin kysymyksiin, etenkin sellaisiin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviin seikkoihin kuten kriisinhallintaan ja konfliktinestoon, terrorismin torjuntaan, aseistariisuntaan ja joukkotuho- ja pienaseiden leviämisen estämiseen ja ulkosuhteisiin eri maantieteellisillä alueilla. 
Neuvosto pyrki laatimaan laajan selvityksen, jossa esitetään kattavasti yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvät seuraukset ja toiminnot. Neuvoston velvollisuus on laatia näitä selontekoja, jotka auttavat tekemään YUTP:hen liittyvästä työstä näkyvämpää ja avoimempaa. Selvitykseen on pyritty sovittamaan myös Euroopan parlamentin näkökulmia, minkä vuoksi selvitys sisältää erityisen kappaleen, jossa luodaan yleiskatsaus tuleviin toimiin ja tehdään toimintaehdotuksia tulevalle vuodelle sekä ehdotuksia erilaisista toimista mahdollisten kriisien varalle. 
Siirryn nyt toiseen aiheeseeni, joka on yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan talousarvio. Haluan korostaa, että YUTP:n sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan ETPP:n luominen on epäilemättä yksi Euroopan unionin menestystarinoista. Kriisinhallintaoperaatiot Balkanilla, Afrikassa, Aasiassa ja Lähi-idässä ovat lisänneet Euroopan unionin näkyvyyttä kansainvälisellä areenalla. Tämän toiminnan jatkuminen Euroopan turvallisuusstrategian mukaisesti on ensisijaisen tärkeää, mutta se voi tapahtua tehokkaasti ainoastaan riittävän rahoituksen avulla. Eurooppa-neuvosto kehottaa tulevista rahoitusnäkymistä tehdyn sopimuksen päätelmissä budjettivallan käyttäjiä lisäämään merkittävästi YUTP:n talousarvion alaista rahoitusta vuonna 2007 alkavalla kaudella. Näin katetaan ennakoitavissa oleva resurssien tarve, joka on arvioitu neuvoston vuosittain tekemien ennusteiden pohjalta, ja jätetään riittävä liikkumavara odottamattomille toiminnoille. 
Kolmikantakeskusteluissa päätettiin muun muassa lisätä YUTP:n talousarviota 40 miljoonalla eurolla, jolloin se nousee yhteensä 102,6 miljoonaan euroon kuluvana vuonna 2006. Vaikka tämä onkin askel oikeaan suuntaan, edessämme on suuria haasteita. Mikäli Euroopan unionista tulee aktiivinen toimija Kosovossa, se edellyttää luultavasti tuntuvaa rahoitusta, jota YUTP:n tämänhetkinen vuoden 2006 talousarvio ei kykene tarjoamaan. Olemme aloittaneet selvitykset siitä, miten tämänkaltainen tilanne voidaan hoitaa. 
Puheenjohtajavaltion Euroopan neuvostolle laatimassa ETPP:tä koskevassa selvityksessä kehotettiin puheenjohtajavaltio Itävaltaa jatkamaan työskentelyä riittävän rahoituksen takaamiseksi ETPP:n siviilitehtäville YUTP:n talousarviosta. Puheenjohtajavaltio odottaa rakentavaa yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa tämän kysymyksen parissa ja toimittaa tälle piakkoin tarpeelliset tiedot vuoden 2006 talousarviosta käytyjen kolmikantakeskustelujen tuloksena saavutetun sopimuksen mukaisesti. Poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean on tarkoitus tiedottaa asiasta edustajansa välityksellä tämän vuoden maaliskuussa. 
Haluan lopettaa korostamalla vielä kerran, että puheenjohtajavaltio odottaa rakentavaa yhteistyötä parlamentin kanssa YUTP:n talousarvion kasvattamiseksi ja sen toteuttamisen tehostamiseksi, kun neuvotellaan tulevasta toimielinten välisestä sopimuksesta ja vuoden 2007 talousarviomenettelystä. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, vuosina 2004 ja 2005 koimme hirvittävän tsunamin, mutta olen samaa mieltä korkean edustajan Solanan kanssa, että tänä vuonna edessämme on erityisiä poliittisia haasteita.
Haluan aloittaa puhumalla Ukrainasta ja Venäjästä, mistä pääsen erittäin tärkeään aiheeseen. Kuten tiedätte komissio – komission puheenjohtaja Barroso, komission jäsen Piebalgs ja minä – on työskennellyt sekä taustalla että näkyvästi helpottaakseen Ukrainan ja Venäjän välistä vuoropuhelua. Tärkeää on ensinnäkin, että olemme niiden tavoin päässeet ratkaisuun. Toiseksi olemme myös oppineet tästä paljon, nimittäin sen, että energiakysymys on äärimmäisen tärkeä ja sen on asetettava ensisijaiseksi poliittisella asialistallamme. Energiakysymykseen sisältyy energian toimitusvarmuus, energiansaannin monipuolistaminen sekä se, millä tavoin kysymystä aiotaan käsitellä tulevaisuudessa. Komissio laatii siten tästä asiasta tiedonannon, jossa otetaan kaikki nämä kysymykset huomioon. 
Toinen asia, jota haluan korostaa koskee Palestiinan vaaleja. Haluan osoittaa kunnioitustani parlamentin jäsenelle De Keyserille. Tapasimme Gazassa kaksi viikkoa sitten vaikeissa olosuhteissa, kun turvallisuustilanne oli vielä epäselvä. Ajattelimme Hamasin saavan 30–40 prosenttia äänistä ja olimme kaikkien muiden tavoin tuloksesta hyvin yllättyneitä. Tärkeintä on mielestäni kuitenkin se, että vaalit olivat vapaat, oikeudenmukaiset ja suhteellisen turvalliset, mikä on jo saavutus. Se saa minut uskomaan, että vaalitarkkailuvaltuuskunnista on tulossa yhä tärkeämpiä. Se on nähtävissä muun muassa Sri Lankassa, Palestiinassa, Gazassa ja Afganistanissa. Tulevaisuudessa se on nähtävissä myös Kongossa ja Haitissa. Tämä on erittäin tärkeä väline, jota haluamme varmasti käyttää kaikkien eurooppalaisten ystäviemme eduksi Euroopan parlamentissa ja neuvostossa sekä EU:n kansalaisten eduksi. 
Palatkaamme Palestiinaan. Maanantaina meillä oli hyvin tärkeä neuvoston kokous, ja maanantai-iltana kokoonnuimme kvartettiryhmän kesken. Korkea edustaja Solana jo kertoikin pääsisällöstä eli kolmesta periaatteesta. Palestiinan on sitouduttava väkivallattomuuteen, uuden hallituksen on tunnustettava Israelin valtio ja sen on pidettävä kiinni nykyisistä velvoitteistaan, kuten Oslon sopimuksesta ja Lähi-idän rauhansuunnitelmasta. 
Edessämme on kuitenkin myös haaste. Väliaikainen hallitus voi olla vallassa kahdesta kolmeen kuukautta. Mitä teemme erityisesti taloudellisen tuen suhteen? Meidän on komissiossa keksittävä ratkaisuja. Olen jo sanonut, että yritämme vapauttaa 10 miljoonaa euroa infrastruktuurirahastostamme – siinä on jonkin verran rahaa käytettävissä. Sanoimme myös auttavamme julkisten palvelujen kanssa maksamalla niistä suoraan israelilaisille, mikä auttaisi myös hallitusta. 
Meidän on kuitenkin pohdittava myös, mitä Maailmanpankin rahastossamme oleville rahoille tehdään. Ne on jäädytetty, eikä niitä ole vielä maksettu, koska kriteerejä ei ole vielä täytetty. Maailmanpankin valtuuskunta aikoo vierailla paikalla ja katsoa, mitä on tehtävissä. Tämä tarkoittaa, että pyrimme työskentelemään johdonmukaisesti yhdessä puhemiehen, neuvoston, neuvoston pääsihteeristön ja korkean edustajan Solanan kanssa nähdäksemme, mitkä ovat parhaat käytettävät välineet, joilla ulkopolitiikasta saadaan mahdollisimman pian johdonmukaista, nopeaa ja tehokasta. 
Ulkopolitiikkakysymyksiin liittyy vielä Ukrainan vaalien lähestyminen. Tapasin juuri ulkoasiainministeri Boris Tarasjukin. Tiedämme kuinka tärkeät nämä vaalit ovat, ja jälleen kerran OECD:n vaalitarkkailuryhmällä on, ehkä teidän tuellanne, tärkeä asema. 
Voisimme myös sanoa, että vuonna 2005 saatiin paljon aikaan esimerkiksi markkinatalousaseman osalta, jonka eteen työskentelimme yhdessä ukrainalaisten kanssa. Voisimme työskennellä hyvin useissa muissakin tärkeissä asioissa, kuten viisumikäytännön helpottamisessa ja takaisinottosopimuksissa. Toivomme, että vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien jälkeen voimme tarjota Ukrainalle paremman sopimuksen, ehkäpä vapaakauppasopimuksen. Se asettaisi maan entistä parempaan asemaan ja lähentäisi meitä. 
Kaikki tämä johdattaa minut yleisluontoisempiin kysymyksiin. Sekä jäsen Brok että neuvoston puheenjohtaja Winkler ovat korostaneet Euroopan unionin käytössä olevien erilaisten välineiden välistä johdonmukaisuutta ensimmäisessä ja toisessa pilarissa. Olen täysin samaa mieltä. Mielestämme on erittäin tärkeää taata, että kaikki EU:n ulkopoliittiset välineet – kehitysapu, diplomatia, kauppapolitiikka, siviilikriisinhallinta ja sotilaallinen kriisinhallinta, hallintorakenteiden kehittäminen sekä humanitaarinen apu – ovat osa johdonmukaista kokonaisuutta aivan kuin hammasrattaat hyvin öljytyssä koneessa. Tämä on loppujen lopuksi perussyy siihen, että komissio on täysin mukana yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Se myös heijastaa suuntaa, johon perustuslakisopimus oli johtamassa meitä. Kuten jäsen Brokin mietinnössä korostetaan, edessämme olevat turvallisuushaasteet ulottuvat kaikkien EU:n kolmen pilarin kattamille aloille. 
Turvallisuus ei ole ainoastaan puolustusta ja sotilaallista läsnäoloa, vaan se on myös siviilikriisinhallintaa ja kahdenkeskisten suhteiden järkevää hoitoa – ja näitä suhteita meillä on paljon. Turvallisuus liittyy myös kansanterveyteen: ajatelkaa esimerkiksi lintuinfluenssaa. Se liittyy myös ympäristöön: ajatelkaa Kioton pöytäkirjaa. Se liittyy terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Eilen meillä oli konferenssi Afganistanin tilanteesta. Turvallisuus liittyy myös työskentelyyn yhdessä hallintorakenteiden kehittämiseksi tai huumeongelman torjumiseksi. Meillä on monia välineitä, joita voimme käyttää ja soveltaa yhdessä. Kyse ei ole vain energiatoimituksista ja hinnoista, vaan myös köyhyyden torjumisesta maailmassa ja kyvystämme kotouttaa maahanmuuttajaväestömme. 
Euroopan unioni joutuu yhä useammin täyttämään maailmanlaajuisia velvollisuuksia rauhan ja turvallisuuden alalla. Meillä on nyt käytössämme vaikuttava työkalupakki, jonka avulla voimme tehdä sen. Hienostakaan työkalupakista ei kuitenkaan ole mitään hyötyä, jos työkalut eivät toimi yhteen. Tämän on siis oltava tavoitteenamme. Tehokas kriisinhallinta edellyttää välineitä, jotka täydentävät toisiaan. Tarvitsemme vahvoja yhteisön välineitä yhdessä YUTP:n välineiden kanssa. Se on resepti, joka voi toimia. Esimerkiksi osallistuessamme Acehin rauhanprosessiin hyödynsimme sekä YUTP:n että yhteisön välineitä. Komissio rahoitti esimerkiksi presidentti Ahtisaaren rauhanneuvottelut hyödyntäen nopean toiminnan järjestelmää. Olemme siis pyrkineet olemaan joustavia. 
YUTP käynnisti Acehin tarkkailuoperaation rauhansopimuksen noudattamisen valvomiseksi. Samaan aikaan esimerkiksi komissio ja jäsenvaltiot laativat yhteistyössä kansainvälisen yhteisön kanssa pitkän aikavälin toimenpidepaketin rauhanprosessin tukemiseksi. Toinen esimerkki on rajavalvontaoperaatio Moldovassa ja Ukrainassa, missä komissio rahoittaa liikkuvien ryhmien läsnäoloa, jotta Moldovan ja Ukrainan raja- ja tulliviranomaiset saisivat neuvontaa ja työpaikkakoulutusta. 
Pitkän aikavälin tavoite helpottaa Transnistrian konfliktin ratkaisemista on sama kuin Euroopan unionin erityisedustajan tavoite. Rajavalvonnan avustusoperaatio ja EU:n erityisedustaja työskentelevät siten läheisessä yhteistyössä. Lähetystömme päällikkö toimii myös erityisedustajan vanhempana poliittisena neuvonantajana ja yksi tämän tiimeistä sijaitsee lähetystömme tiloissa. Alustavat tulokset ovat hyvin myönteisiä. Yhteisön apu tehostaa YUTP:n avun vaikutuksia ja päin vastoin. 
Kummassakaan tapauksessa Euroopan unionin panos ei olisi ollut kattava ja mielekäs ilman sekä yhteisön että YUTP:n välineiden käyttöä. Erityisesti sen käytännön vaikutus ihmisten elämään olisi ollut huomattavasti vähäisempi. 
Meidän on myös parannettava EU:n nykyisiä välineitä turvallisuustavoitteiden tueksi. Diplomatiassa tarvitaan keppi ja porkkana -lähestymistapaa olipa kyse sitten joukkotuhoaseista tai vakauden ja vaurauden edistämisestä naapurimaissamme. Pääsy maailman suurimmille sisämarkkinoille tai kattavat avustusohjelmamme ovat merkittävä porkkana. Tällaisen toisiaan täydentävän yhteisön ja YUTP:n välineiden käytöstä on tultava sääntö, ei poikkeus. 
Vuonna 2006 meidän kaikkien – parlamentin, neuvoston ja komission – tehtävänämme on työskennellä eri pilareiden ja politiikkojen johdonmukaisuuden parantamiseksi. Asiaa käsitellään EU:n ulkoista toimintaa koskevassa keskusteluasiakirjassa, josta komission puheenjohtaja Barroso ilmoitti Hampton Courtissa ja joka on tarkoitus laatia Eurooppa-neuvoston kesäkuun kokousta varten. Komissio keskittyy erityisesti kehittämään kriisinhallintavalmiuksiaan. Ulkosuhteiden pääosastossa "kriisiohjelmalla" parannetaan menettelytapojen sisäistä ja ulkoista koordinointia ja taataan myös hankkeiden ja operaatioiden tehokkaampi täytäntöönpano. Se täydentää nykyisiä välineitä, kuten pelastuspalvelumekanismia, humanitaarista apua ja nopean toiminnan järjestelmää. 
Haluamme myös kehittää edelleen katastrofivaroitusta ja -valmiuksia koskevaa strategiaa. Uusien rahoitusnäkymien mukaisesti vakausvälineellä taataan osaltaan myös jatkuvuus lyhyen ja pitkän aikavälin toimenpiteiden välillä. Tavoitteenamme on kehittää joustavia ja nopeita ratkaisuja kriisitilanteisiin ja siten toimia tehokkaammin kumppanina sotilaallisessa kriisinhallinnassa. 
Lopuksi totean, että vastaisuudessa teemme hyvin tiivistä yhteistyötä kahden budjettivaltaa käyttävän tahon kanssa taataksemme YUTP:lle riittävät resurssit. Komissio suhtautuu myönteisesti YUTP:n talousarvion tuntuvaan korottamiseen vuonna 2006 uusien konkreettisten vaatimusten täyttämiseksi. Tiedämme, että näitä ilmenee tulevaisuudessa. 
Ymmärsimme myös Eurooppa-neuvoston päätelmät tulevista rahoitusnäkymistä. Yhteisenä tavoitteenamme on oltava riittävät resurssit kaikkien ulkoisiin suhteisiin liittyvien ensisijaisten tavoitteiden rahoittamiseksi unohtamatta komission ehdottamaa 20 prosentin leikkausta otsakkeessa 4. Aikaisemmasta kokemuksesta voi päätellä, että yksi erityiskysymys on riittävän joustavuuden takaaminen odottamattomiin rahoitustarpeisiin vastaamiseksi. Toivon myös, että tuki vakausvälineellemme jatkuu, jotta voimme todella edistyä kriisinhallinnassa ja johdonmukaisuuden parantamisessa. 
Näin haluamme kohdata vuoden 2006 ja sen poliittiset haasteet.
João de Deus Pinheiro,
   . – Mikään edellä mainitusta ei ole minulle uutta, sillä olen jo vuosia ollut samaa mieltä siitä, mitä ystäväni Solana ja Ferrero-Waldner sanovat. Olen eri mieltä ainoastaan siitä, että resurssit olisivat riittävät, jotta EU voisi toimia kansainvälisellä areenalla, kuten korkea edustaja Solana asian ilmaisi, ja tätähän kumppanimme ja EU:n kansalaiset meiltä vaativat. Asia ei ole näin niin resurssien kuin organisoinninkaan osalta. Nyt olisi keskityttävä siihen, miten voimme parhaiten hyödyntää Nizzan sopimuksen tarjoamia välineitä niin, että kykenemme koordinoimaan tehokkaammin sisäisiä toimia ja organisointia. 
Resurssien puutteen käsittelemiseksi meidän asetettava ensisijaisia tavoitteita, ja tässä suhteessa toimielinten tuki on ratkaisevaa. Jos yksimielisyys halutaan saavuttaa, ratkaisevaa on lisäksi parlamentin tuki ja sen kuuleminen etukäteen niin, ettei sille ainoastaan ilmoiteta asioista jälkikäteen. Neuvoston ja komission näkökulmat suuntaviivoista eivät siten eroa paljonkaan toisistaan. Edes parhaimmat kokit, kuten Paul Bocuse tai Alain Ducas, eivät kuitenkaan pysty valmistamaan kunnollista munakasta, jos heillä ei ole tarpeeksi munia. 
Euroopan unionin toimielinten yhtenäisyyden lisäksi on nyt toisaalta ratkaisevaa varmistaa strateginen kumppanuus merkittävimpien kumppaneiden kanssa, joista kaikkein tärkein on transatlanttinen kumppanuus. Seuraavana tulevat strategiset kumppanuudet Venäjän ja Kiinan kanssa sekä seuraavalla tasolla Intian, Brasilian, Indonesian ja Pakistanin kanssa. Strategisten kumppanuuksien takaaminen on elintärkeää, kun otetaan huomioon käsiteltävänä olevat kansainväliset ongelmat, kuten rahanpesu ja huumekauppa. Resursseja on kuitenkin saatava useista lähteistä, jotta tässä onnistutaan. 
Arvoisa puhemies, toinen kysymys, johon komission jäsen Ferrero-Waldner lyhyesti viittasi, on maahanmuutto. EU:n väestön ikääntyminen merkitsee sitä, että tulevina vuosikymmeninä on tapahduttava merkittävää maahanmuuttoa sekä etelästä että idästä. Meidän on tarkkailtava tilannetta niin ennakoivastikin kuin jälkikäteenkin. Lisäksi meidän on kehitettävä EU:n sisäisiä menettelytapoja, jotta voimme ottaa vastaan ja kotouttaa nämä maahanmuuttajat sopivalla tavalla sekä valvoa tehokkaammin ulkorajojamme, sillä rajat muuttuivat laajentumisen myötä.
Keskustelun kiistanalaisimmista kysymyksistä sanoisin sen verran, että toivoisin meidän olevan samaa mieltä niin Palestiinan kuin Iraninkin kysymyksestä. Meidän on toimittava varoen ja järkevästi mutta pidettävä samalla päättäväisesti kiinni periaatteistamme. Emme saa missään tilanteessa poiketa periaatteistamme, jotka ovat aina ohjanneet meitä. Erityisesti tämän kysymyksen osalta kyse on periaatteista, joita on noudatettu 1990-luvun alusta saakka. Meidän on myös jätettävä tilaa toisen puolen toimenpiteille. Tiukkuuden ja varovaisuuden on oltava avainsanoja Irania ja Lähi-itää koskevassa keskustelussa. Balkanin maissa avaintekijä on jo vuosia ollut Kosovo, jonka kohdalla painotamme edelleen, että alueellinen eheys on säilytettävä ja että vähemmistöjä on kunnioitettava. Mikäli näistä kahdesta periaatteesta ei pidetä kiinni Kosovossa, on erittäin vaikeaa saavuttaa minkäänlaista vakautta alueella. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, energian toimitusvarmuus on tietystikin tekninen kysymys, mutta siitä on tullut myös poliittinen kysymys, sillä samalla kun kysyntä jatkaa kasvuaan, tulevien vuosien trendi on tarjonnan tasaantuminen. Tämän seurauksena jännitteet lisääntyvät. Ehdotan, että koska suuret valtiot tarvitsevat elintärkeitä energiantoimituksiaan, voisimme toteuttaa perusteellisen ja kattavan tutkimuksen mahdollisista tulevaisuudenkuvista ja strategioista näiden skenaarioiden kohtaamiseksi. Jos emme tee tätä, meitä odottavat monet yllätykset. 
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Javier Solana esitti meille vakavoittavan selonteon siitä, millaisissa merkeissä vuosi 2006 on alkanut. Ministeri Winkler korosti pääasiassa tämänhetkisen puheenjohtajavaltion kantaa, jonka mukaan meitä odottavat tänä vuonna vaikeat ajat, ja komission jäsen Ferrero-Waldner oli suurelta osin samaa mieltä tästä. Edessämme on siis haasteita. 
Eurooppalaisten on oltava tietoisia siitä, että se, minkä komission puheenjohtaja Solana, ministeri Winkler ja komission jäsen Ferrero-Waldner esittelivät, ei ollut enempää eikä vähempää kuin Euroopan unionin naapuruuspolitiikka. Heidän kuvailemansa kriisialueet sijaitsevat aivan unionin lähialueilla. Ne ovat kehityksensä kannalta kriittisessä vaiheessa, ja tähän liittyvät riskit uhkaavat jokaista unionin kansalaista. Asiaa ei voida esittää toisinkaan. 
Jäsen Brokin mietintö, jossa tarkastellaan EU:n ulkopolitiikan nykytilaa toimeenpanoelimien käsissä, on puolestaan yhtä vakavoittava. Hän kuvailee esityksessään toimielimien ja meidän parlamentin jäsenien käytettävissä olevia välineitä. 
Euroopan unionin ulkopolitiikka on entistä selvemmin olennaisen tärkeä osa EU:n politiikkaa, ja kuten jäsen Brok perustellusti huomauttaa, on syytä panna merkille, että ihmiset haluavat ja kannattavat tätä. Meidän on kuitenkin myönnettävä rehellisesti, ettei meillä ole riittävästi välineitä, joita EU:n politiikka edellyttää ollakseen tehokas ja vaatimusten mukainen. Niinpä meidän parlamentin jäsenten on vaadittava parannuksia. 
Otetaan esimerkiksi Ukraina: vuosi sitten havaitsimme, miten tehokkaasti toimimme ollessamme läsnä paikalla. Koko toimintavalmiutemme henkilöityi tuolloin EU:n korkeaan edustajaan Javier Solanaan, jolla oli valtuudet puhua ja toimia kaikkien meidän puolestamme, sekä Puolan presidenttiin Kwasniewskiin, joka edusti Ukrainan lähinaapurivaltiota ja jolla oli hyvät mahdollisuudet vaikuttaa maan tapahtumiin. Muut hallitusten päämiehet, jotka voivat puolestaan vaikuttaa Euroopan unionin välityksellä muihin asianosaisiin – kuten esimerkiksi Venäjän hallitukseen – tukivat heitä jatkuvasti. Nämä miehet auttoivat oranssin vallankumouksen saattamisessa rauhanomaiseen päätökseen. Tästä on kulunut vuosi, ja nyt kuulemme parlamentissa vierailevilta ukrainalaisilta, että monet viime vuonna saavutetut asiat ovat taas uhattuina ja kiellettyjä. Minun ei tarvinne toistaa kuvausta energiatilanteesta aiheutuvasta uhasta, joka tietenkin kohdistuu myös Ukrainaan hyvin vakavana. 
Miten on mahdollista, että tilanne, jota juhlistimme innokkaasti vuosi sitten, on nyt – vuoden kuluttua – taantunut tällä tavalla? Tätä asiaa on syytä miettiä, ja ministeri Winkler on oikeassa todetessaan, että asiaa on mietittävä rahoitusnäkymien kannalta. On nimittäin aivan mahdotonta hyväksyä sitä, että neuvosto kuuluttaa jokaisen kokouksensa yhteydessä koko maailmalle, että meidän on tehtävä kansainvälisiä sitoumuksia, ja että sitten leikataan varoja, joita tällainen sitoutuminen edellyttää. 
On näin ollen päivänselvää – eikä vähiten rahoitustilanteen kannalta – että meidän on sitouduttava edistämään Lähi-idän vakautta. Hamasin on tosiaankin luovuttava väkivallasta, mutta EU:n on myös pidettävä sanansa, ja meidän on keskusteltava Hamasin kanssa, mikäli emme halua toistaa Algeriassa tehtyä virhettä; tällöin kieltäydyimme tunnustamasta legitiimiä vaalitulosta. Meidän on tehtävä tämä itsellemme selväksi, koska sanamme pitäminen edistää rauhan saavuttamista. Jos teemme niin, voimme myös vaatia muita, erityisesti Hamasia, pyrkimään kohti demokratiaa, ja siinä toivon meidän onnistuvan. 
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, liberaalidemokraatit pyrkivät yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, jolla edistetään eurooppalaisia arvoja maailmassa sekä rauhaa ja turvallisuutta naapurimaissamme. Siinä Euroopan johtajat eivät ilmeisesti kuitenkaan onnistu. 
Toimimalla yhdessä EU olisi voinut hyödyntää vaikutusvaltaansa edistääkseen demokratiaa ja vakautta. Sen sijaan unioni on tukenut politiikoillaan Tunisian, Egyptin ja Syyrian kaltaisia sortovaltoja. Emme missään vaiheessa asettaneet diplomaattisten suhteiden edellytykseksi sellaisten demokraattien kuin egyptiläisen Ayman Nourin vapauttamista. Emme myöskään edellyttäneet, että oppositiojohtaja Sam Rainsylle myönnettäisiin oikeus palata vapaasti kotimaahansa Aasiassa. Sam Rainsy on nyt maanpaossa, ja me rahoitamme samalla Hun Senin diktatuuria.
Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa korkea edustaja Solana, miksi hämmästelette Palestiinan vaalitulosta? Euroopan unioni on kaupitellut lupauksia demokratiasta, rauhasta ja ihmisoikeuksista Palestiinassa, samalla kun olemme tukeneet kehitysavullamme Fatah-liikettä, jonka jäsenet polttavat tällä hetkellä erään EU:n jäsenvaltion pääministerin kuvia, eivätkä rauhanneuvottelut ole edistyneet. Arvoisa korkea edustaja Solana, sen sijaan, että Euroopan unioni olisi toiminut avainasemassa, sen epäonnistumisen seuraukset ovat kaikkien nähtävissä. 
Lannistumaton Israel rakentaa muuria Itä-Jerusalemin ympärille rikkoen näin rauhansuunnitelman mukaisia velvoitteitaan ja kansainvälistä oikeutta. Palestiinalaiset, jotka ovat kyllästyneitä hitaaseen edistymiseen ja häpeällisiin sosiaalipalveluihin, kääntyvät vaaliuurnilla Hamasin puoleen. Ennuste on nyt huonompi kuin koskaan. Vaadittuaan ensin demokratiaa eräät EU:n jäsenvaltioiden johtajat puhuvat nyt arabimaailman harvoihin demokraattisesti valittuihin hallituksiin kuuluvan hallituksen torjumisesta! Hamasin on tietysti luovuttava väkivallasta ja sitouduttava kahden valtion ratkaisuun. Niin on kuitenkin Israelinkin tehtävä. Kuten palestiinalaishallinnon erityislähettiläs Leila Shahid totesi tänään, tangoon tarvitaan kaksi. 
Komission jäsen puhui ihmisoikeuksiin, oikeusvaltioperiaatteeseen ja demokraattisiin periaatteisiin perustuvista politiikoista, mutta miksi näitä hienoja asioita ei korosteta, vaan noudatetaan liian usein periaatteista riisuttua käytännönläheisyyttä? 
Kokonaisvaltainen pyrkimys ratkaista selkkaus rauhanomaisesti tarjoaisi tärkeän vastapainon Yhdysvaltain kovakouraiselle lähestymistavalle. Näin varmistettaisiin EU:n turvallisuus, vauraus ja hyvän maineen säilyminen maailmalla, ja näin EU saisi myös paljon suurempaa painoarvoa sellaisissa mikrovaltioissa kuin Malediiveilla ja Seychelleillä, joiden hallitukset polkevat ihmisoikeuksia siitä huolimatta, että ne ovat lähes täysin riippuvaisia tuestamme ja kaupankäynnistä. Tästä syystä liberaalidemokraatit katsovat, että on tullut aika luoda luotettava, asianmukaisesti rahoitettu ja arvojen ohjaama eurooppalainen ulkopolitiikka. Eurobarometrin mukaan 70 prosenttia kansalaisistamme on samaa mieltä. 
Arvoisa korkea edustaja Solana, liberaalidemokraatit vastustavat sitä, että parlamentin kannat sivuutetaan tai että niihin suhtaudutaan välinpitämättömästi, kun on kyse maailmanlaajuisesti tärkeistä asioista. Haluamme nähdä teidät harvemmin televisiossa ja useammin tässä parlamentissa. Olemme myös kyllästyneitä neuvoston salailuun ja siihen, että se halveksii parlamentin oikeutta tulla ennalta kuulluksi poliittisesti tärkeistä asioista. Nämä oikeudet sisältyvät perustamissopimuksen 21 artiklaan ja vuoden 1999 toimielinten väliseen sopimukseen. 
Joudumme vastaamaan moniin vakaviin haasteisiin: on demokratisoitava lähinaapurimme, erityisesti entiset neuvostotasavallat, jotka ovat tällä hetkellä Venäjän energiapolitiikan armoilla, on varmistettava, että Valko-Venäjän vaalit ovat vapaat ja oikeudenmukaiset, ja on varmistettava, että Kosovossa ja Montenegrossa toimitettavat kansanäänestykset eivät johda väkivaltaisuuksiin. 
Ulkopolitiikan merkitys ei kuitenkaan pääty tähän. Olen ymmärtänyt, että neuvoston tarkoituksena on taas ryhtyä myymään aseita Kiinaan, vaikka Kiina ei ole edelleenkään pahoitellut Tiananmenin aukiolla tehtyjä surmia eikä vangittuja ole vapautettu 16 vuoden kuluttua tapahtumasta. Arvoisa ministeri Winkler, pyydämme teitä näin ollen vakuuttamaan, ettei puheenjohtajavaltio Itävalta aio purkaa EU:n aseiden vientikieltoa. 
Iranin kysymys on kaikkein uhkaavin. IAEA:n hallintoneuvosto pitää huomenna kokouksen, jossa päätetään, tehdäänkö Iranin toimista selonteko turvallisuusneuvostolle. Meidän on estettävä Irania rakentamasta ydinaseita. Tästä syystä Euroopan on sitouduttava kunnioittamaan IAEA:n havaintoja, jotka esitellään maaliskuussa. Voimakkain ja vakuuttavin viesti, jonka voimme lähettää, on pyrkiä kohti nykyisten ydinvaltojen aseistariisumista tekemiemme sitoumuksien mukaisesti. Eurooppa, joka opettelee käyttämään voimiaan hyvän edistämiseksi, on varteenotettava voima. 
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa ministeri Winkler, hyvät parlamentin jäsenet, 
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa korkea edustaja Solana, hyvät parlamentin jäsenet, Palestiinassa ja Iranissa vallitsee parhaillaan todella vaikea tilanne, enkä kadehdi niitä, jotka yrittävät puuttua siihen. Mielestäni Euroopan unioni voi vain tehdä tosiasiat selviksi ja välttää kaikenlaista moniselitteisyyttä. Meidän on toimittava yksiselitteisesti. Hamasin vuoden 1988 ohjelmajulistus on todella pöyristyttävä ja puistattaa lukijoitaan, mutta Hamas on nyt valittu vaaleilla virkaansa. Näin ollen on tehtävä selväksi, että ulkopolitiikka ja Israelin-suhteet eivät ole Hamasin vaan presidentti Abbasin käsissä. Hänelle meidän on vihdoin annettava mahdollisuus. Meidän on kerta kaikkiaan sanottava Israelille, että hänelle on annettava mahdollisuus osoittaa, että Palestiinassa harjoitetaan muunkinlaista politiikkaa kuin Hamasin suosimaa politiikkaa. Jos epäonnistumme tässä, peli on menetetty. 
Hamasiin on suhtauduttava ehdottoman yksiselitteisesti, ei ainoastaan rauhan vaan myös fundamentalismin osalta. Maahan uhkaa kehittyä fundamentalistinen yhteiskunta. Ainoa tapa saada uskottavuutta on kuitenkin se, että emme kaunistele sanojamme puhuessamme Israelillekaan. Valloitetulla ja miehitetyllä Palestiinalla ei ole tulevaisuutta. Se Israelin on ymmärrettävä. Tällä politiikan alalla sen on muutettava lähestymistapaansa. Muuri, joka symboloi valloitusta, ei ole turvallisuutta edistävä muuri. 
Tarkasteltaessa menneisyyttämme – esimerkiksi teidän omaa menneisyyttänne – siitä hetkestä alkaen, jolloin osoititte mieltänne Natoa vastaan, aina siihen hetkeen asti, jolloin toimitte sen pääsihteerinä, tarkasteltaessa omaa menneisyyttäni ja Joschka Fischerin menneisyyttä, huomataan, että on tärkeää säilyttää toivo siitä, että ihmiset voivat muuttua. Sama pätee Hamasiin. 
 Emme kuitenkaan voi vain odottaa ja katsoa, mitä tapahtuu. Muutos on tarpeen oman turvallisuutemme kannalta, ja Hamas on pakotettava siihen. Tämä onnistuu vain, jos israelilaiset ja palestiinalaiset todella ymmärtävät, että Euroopan unionin kannalta asiasta ei edes keskustella: Israelin oikeudesta olemassaoloon ei enää keskustella, emmekä enää hyväksy siitä keskustelemista. 
Palestiinalaisten oikeudesta omaan valtioon ei enää keskustella, emmekä enää hyväksy siitä keskustelemista. Näitä kahta asiaa on mahdotonta erottaa toisistaan, ja jos saamme sen tosiasian hyväksytettyä, pystymme tekemään jotakin jopa tässä ongelmallisessa tilanteessa.
Noudatamme samaa kantaa Iraniin. Silläkin on oikeus turvata energian saanti. Vihreän puolueen jäsenenä en kannata ydinvoimaa, mutta emme voi hyväksyä tilannetta, jossa jotkin valtiot eivät suostu käyttämään mitään muuta energiamuotoa, kun samalla sanomme iranilaisille, etteivät he saa käyttää ydinvoimaa. Se on moraalitonta, pelkästään moraalitonta. Sanokaamme kaikin mokomin "ei" ydinpommille, mutta meidän on suotava Iranillekin mahdollisuus turvata oma alueensa, koska se on ollut Iranin suuri huolenaihe siitä lähtien, kun Irak hyökkäsi Iraniin. Se on tehtävämme, jossa selkeys ja turvallisuus auttavat meitä. 
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa ministeri Winkler, käytän tätä harvinaista tilaisuutta hyväkseni – kun Javier Solanakin on läsnä parlamentissa – tarkastellakseni joitakin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä näkökulmia, jotka ovat ryhmäni mielestä erityisen ongelmallisia. Huomautukseni perustuvat erityisesti neuvoston toimintaa koskevaan ohjelmaan vuodeksi 2006, koska se on kaikkein tuorein tausta-asiakirja. Mitä siitä voidaan huomata? 
Ensinnäkin on havaittavissa, että YUTP:n sotilaalliselle ulottuvuudelle annetaan suhteeton merkitys. Ohjelmassa luetellaan suorastaan ahneesti ja yksitellen sotilasjoukot, nopean toiminnan operaatiot, taisteluyksiköt, Euroopan puolustusvirasto sekä Euroopan unionin ja Naton välinen strateginen kumppanuus. Näin 25 jäsenvaltiota kuvittelevat leikkivänsä isojen poikien kanssa, mutta niiden omahyväisyys on kuviteltua ja sopimatonta. 
Toisaalta – ja tämä on toinen huomautukseni – YUTP:n toimintaohjelmassa sivuutetaan maailman herkimmillä alueilla ammottavat haavat, jotka edellyttävät Euroopan unionilta poliittista luovuutta Yhdysvaltain johtajien ja heidän liittolaistensa vastuuttoman lähestymistavan edessä. Niinpä tilanne on se, että neuvoston toimintaa koskevassa ohjelmassa vuodeksi 2006 Lähi-itää käsitellään pikaisesti alle kahdella ja puolella rivillä – kun sivuja on kaiken kaikkiaan 14 – joilla meille paljastetaan, että Euroopan unioni jatkaa pyrkimyksiään rauhansuunnitelman täytäntöön panemiseksi. Asiakirjassa ei mainita sanaakaan siitä, että Israelin johtajat ovat valinneet yksipuolisen strategian, joka on selvästi rauhansuunnitelman ja rauhanprosessien vastainen. Irak on puolestaan oikeutettu kolmeen riviin, mutta niillä ei mainita mitään sodasta tai presidentti Bushin katastrofaalisesta strategiasta, jonka vuoksi olemme kaikki joutuneet traagiseen umpikujaan. 
Pääsen näin pääasialliseen kritiikkiimme, jonka sain tilaisuuden esittää tässä samassa istuntosalissa jo kesäkuussa 2003, kun Euroopan turvallisuusstrategiaa koskeva selontekonne julkaistiin; arvoisa korkea edustaja Solana, se on edelleen voimassa. Selonteossa kuvaillaan maailmanlopun elkein uusia uhkia analysoimatta lainkaan niiden perussyitä, ja luin siitä varsin epäuskoisena, että tekemällä yhteistyötä Euroopan unioni ja Yhdysvallat voivat olla todellisia hyvän asian puolesta taistelijoita maailmassa.
Arvoisa korkea edustaja Solana, millaiseksi arvioitte tilanteen, kun tätä strategiaa on pantu täytäntöön nyt kahden vuoden ajan? Onko maailmasta tullut turvallisempi ja oikeudenmukaisempi paikka? Asiaa voidaan mielestäni hyvin arvioida käyttämällä mittapuuna Lähi-idän tilannetta, ja siihen kiinnitänkin nyt huomioni. 
Saanen tässä yhteydessä huomauttaa kollegoilleni, että yleisölehterillä on läsnä Leila Shahid, Palestiinan uusi erityislähettiläs Euroopan unionissa, ja haluan toivottaa hänet lämpimästi tervetulleeksi. 
Jo ennen Palestiinan vaaleja esitin, että parlamentin esityslistalle otettaisiin eurooppalaisten diplomaattien karu mutta oikeaan osuva selonteko Jerusalemista. Neuvosto kuitenkin salasi sen, ettei se vaikuttaisi neuvoston ja Israelin viranomaisten välisiin suhteisiin. 
Mihin asiat ovat nyt edenneet? Palasin juuri eräiden kollegojeni kanssa Palestiinasta, jossa tarkkailimme parlamenttivaaleja. Olimme kaikki tyytyväisiä ja liikuttuneita huomatessamme, miten esimerkillisellä tavalla vaalit toimitettiin, millainen juhlava ilmapiiri vallitsi kaduilla miehityksestä huolimatta ja miten meidät ulkomaalaiset toivotettiin tervetulleiksi. Halu näyttää ylpeästi maailmalle, että palestiinalaiset pystyvät rakentamaan demokratiansa, on tulevaisuuden kannalta tärkeä valttikortti, eikä tämän tosiasian pidä jäädä vaalituloksen varjoon. Sama pätee palestiinalaisten haluun tehdä rauha naapurimaan Israelin kanssa, jolloin tuloksena olisi kaksi kansaa ja kaksi valtiota. Nämä aiheet sisältyivät kaikkiin keskusteluihin, joita onnistuimme käymään. Niiden, jotka ottivat riskin näiden naisten, miesten ja lasten nälkiinnyttämisestä tai jopa heidän radikalisoitumisestaan epäämällä heiltä elintärkeän avun, pitäisi näin ollen kantaa raskas vastuu. Meidän on sen sijaan luotettava demokratian ja oikeudenmukaisen rauhan tavoittelijoihin; heillä on tällä hetkellä yliote Palestiinan yhteiskunnassa, ja palestiinalaishallinnon on otettava heidät huomioon. Vaakalaudalla on nyt näiden kahden alueen välisen kumppanuuden tulevaisuus. 
On pidettävä huoli siitä, että emme analysoi vaalitulosta pelkästään Palestiinan poliittiselta kannalta. Kansan torjuva suhtautuminen Fatah-liikkeeseen on varmasti aitoa. Kaikenlaiset ylivaltaa tavoittelevat liikkeet yleensä erkanevat yhteiskunnasta. Ei kuitenkaan voida olla huomaamatta, että kansalaiset ovat menettäneet luottamuksensa palestiinalaishallintoon, koska se ei ole onnistunut parantamaan heidän asemaansa tai tarjoamaan heille uusia tulevaisuudennäkymiä pysähtyneen rauhanprosessin vuoksi? Toiveiden oltua korkealla kymmenen vuotta sitten tunnelma on nyt äärimmäisen turhautunut jatkuvan miehityksen, siirtokuntien laajentumisen, muurin rakentamisen, "täsmämurhien", pidätyksien, ihmisten vangitsemisen, päivittäisen väkivallan ja alueiden eristämisestä johtuvan elinolojen huonontumisen vuoksi. Palestiinalaisvaltion ja Jerusalemin osalta palestiinalaishallinto näyttää hyväksyneen paljon ja saavuttaneen varsin vähän. 
Mitä sitten pitäisi tehdä? Kuten korkea edustaja Solana totesi, on selvää, että meidän pitäisi painostaa Hamasia, jotta se lopettaisi väkivaltaisuudet ja murhayritykset. Mitä te sen sijaan sanotte Israelin viranomaisille? En ole kuullut mitään tästä asiasta. Meidän on myös osoitettava selvästi olevamme sitä mieltä, että kansainvälisestä oikeudesta ei ole olemassa minkäänlaista "vaihtelevan geometrian" versiota. Kaikkien valtioiden tavoin Israelkin on velvollinen noudattamaan YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Sen on myös noudatettava kansainvälisen tuomioistuimen suosituksia. Sen on hoidettava rauhansuunnitelman mukaiset velvoitteensa. 
Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä on entistäkin selvempää, että meidän on omaksuttava seuraavanlainen asenne: on julkaistava välittömästi diplomaattiemme selonteko Jerusalemista, sen suosituksia on noudatettava ja yleiseensä on luotava todellinen vaihtoehto presidentti Bushin strategialle, joka on epäonnistunut Lähi-idässä. Meidän on reagoitava valppaasti hätähuutoihin, joita kantautuu epätoivon partaalla olevista yhteiskunnista. 
Puhemies.
   Uskon kaikkien puhujien olevan perillä siitä, että esityslistalla on tulossa kohta, jossa käsitellään erityisesti Lähi-idän tilanteen analyysia, Palestiinan vaalien tuloksia ja sitä, onko jäsen Wurtzin mainitsema kertomus julkaistava vai ei. Olette päättäneet järjestää keskustelun tällä tavoin jaettuna. Uskoakseni ymmärrätte, että muutatte nyt tosiasiassa esityslistaa keskustelemalla kohdista, joista meidän on tarkoitus keskustella myöhemmin. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, kun tarkkailin tasan viikko Palestiinan vaaleja tämän parlamentin edustajana, silmääni pisti Ramallahissa jättikokoinen juliste. Siinä oli kuvattuna Ajatollah Khomeini yhdessä Hamasin johtajien Jassinin ja Rantisin kanssa. Poliittinen viesti on selvääkin selvempi. Sen sijaan, että pyrimme kohti sovittelua tai rauhaa juutalaisvaltion kanssa, meidän on repäistävä sitä koskeva sivu irti historiankirjoistamme. Tätä Khomeini nimittäin vaati, ja Iranin presidentin Ahmadinejadin mukaan nämä olivat viisaita sanoja.
Kun asiaan liitetään Teheranin Mullahien hallinnon ydinpyrkimykset – joiden rauhanomaista luonnetta voidaan erittäin suuresti epäillä – länsimaiden, EU:n ja Yhdysvaltojen haaste on erityisen ankara. Historioitsija Dan Diner kommentoi Palestiinan parlamenttivaaleja todeten, että Hamasin päästyä valtaan Ramallahissa Iran on siirtynyt huomattavasti lähemmäs Israelia. Hän on oikeassa. Teheranista viime aikoina saatujen raporttien perusteella monet länsimieliset iranilaiset katsovat tämän kehityksen edustavan raakalaisuuden vähittäistä voittoa sivilisaatiosta. Toivon vilpittömästi, etteivät Euroopan unionin toimielimet yhdy tähän periksi antamisen tunteeseen vaan puolustavat vakaasti Israelin ja näin myös oman sivilisaatiomme olemassaolon oikeutta. 
Inese Vaidere,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiinnittää neuvoston ja komission huomion neljään aiheeseen, joiden suhteen nopea ja johdonmukainen toiminta on välttämätöntä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa.
Ensimmäinen painopistealue on naapuruuspolitiikka. Siitä mainitsen ensimmäiseksi Venäjän ja Ukrainan tulevaisuuden. Meidän olisi otettava huomioon, ettei Venäjällä ole tällä hetkellä hyviä suhteita mihinkään sen naapurimaahan, koska suhteet eivät perustu vastavuoroiseen kunnioitukseen ja etuun vaan kyseisen maan vaikutuspyrkimyksiin taloudellisten tai energiaan liittyvien pakotteiden avulla sekä kieltäytymiseen allekirjoittamasta laadittuja rajasopimuksia. Venäjä estää tällä hetkellä Ukrainan elintarvikeviennin. Näin ollen kehotan korkeaa edustajaa Solanaa ja komissiota toimimaan välittömästi tämän saarron poistamiseksi ja muistuttamaan samalla Venäjää siitä, että tällainen toiminta on selvästi Maailman kauppajärjestön WTO:n vaatimusten vastaista – onhan Venäjä ilmoittanut halukkuutensa liittyä järjestöön.
Toiseksi otan esiin kaasutoimituksia Ukrainaan, Moldovaan ja Georgiaan koskeneen kriisin, joka oli kuin herätyssignaali Euroopalle siitä, etteivät toimitukset ole varmoja ja että energiahuollon monipuolistaminen on välttämätöntä samoin kuin Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden energiapolitiikan ja turvallisuuspolitiikan yhteensovittaminen.
Kolmanneksi meidän on tässä yhteydessä mainittava pohjoiseurooppalaista kaasuputkea koskeva sopimus. Saksan entinen liittokansleri on saanut sen rakentamiseen liittyvän viran, mikä tuo esiin huolen poliittisesta korruptiosta. Koska Euroopan unionin toimielimet eivät arvioi tätä tapahtumaa omista lähtökohdistaan riittävän johdonmukaisesti, ne heikentävät EU:n kansalaisten luottamusta ja siinä sivussa estävät meitä ryhtymästä korruption kitkentään muualla maailmassa.
Haluan nyt ottaa esiin toisen alueen – Kiinan. Kiina kehittyy parhaillaan nopeasti ja on valmis asettamaan yhteistyön aloittamisen Euroopan unionin kanssa korkealle sijalle asialistallaan. Jollei meidän vuoropuhelumme Kiinan kanssa muutu rehellisemmäksi ja rakentavammaksi, maa voi hakeutua tiiviimpiin suhteisiin johonkin toiseen ilmansuuntaan.
Lopuksi mainitsen neuvoston ja parlamentin välisistä suhteista, ettemme halua olla pelkästään kuultavina vaan että Euroopan parlamentin mielipide on todella otettava huomioon – erityisesti silloin, kun halutaan puhua niin sanotusti "yhdellä äänellä". 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, terrorismin torjunnan on oltava yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan painopistealueita. Mietinnössä kiinnitetään aivan oikein huomiota ihmisoikeuksien ja kansalaisvapauksien kunnioittamisen tärkeyteen. Haluan tässä yhteydessä ilmaista täyden ja ehdottoman solidaarisuuteni Tanskan pääministerille, johon kohdistuu nyt valtava painostus ryhtyä toimiin niitä pilapiirtäjiä vastaan, jotka rohkenivat kuvata jopa profeetta Muhammedin.
Islamilaiset maat, myös EU:n ehdokasvaltio Turkki, vaativat anteeksipyyntöjä ja seuraamuksia ja kehottavat vieläpä boikotoimaan tanskalaisia tuotteita. Pääministeri Rasmussen on täysin oikeassa todetessaan, ettei demokratiaa voi olla ilman mielipiteenvapautta. Neuvoston, komission ja parlamentin tulisi yhtenä rintamana puolustaa vapauksiamme. Jolleivät ne näin tee, meidän tuskin kannattaa edes puhua turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta, sillä mitään puolustettavaa ei silloin enää ole. 
Bogdan Klich (PPE-DE ). –
    Arvoisa puhemies, aiemmin tänään korkea edustaja Solana totesi, että Euroopan unionin on oltava maailmanlaajuinen toimija. Tämän vuoksi yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa on vahvistettava, eikä perustuslaillinen kriisi varmastikaan auta asiaa. Koheesiota ei kuitenkaan saada aikaan pelkästään yhteisten toimielinten avulla. Se saadaan aikaan ennen muuta yhteisen poliittisen tahdon avulla. Sen vuoksi moni asia riippuu korkean edustajan Solanan ja komission jäsenen Ferrero-Waldnerin henkilökohtaisesta toiminnasta ja heidän tämän vuoden aikana osoittamastaan hyvästä arviointikyvystä ja luovuudesta.
Komission jäsen Ferrero-Waldner lupasi niin ikään erityisen tiedonannon Euroopan unionin energiahuollon varmistamisesta. Myös jäsen Brokin mietinnössä viitataan energiahuoltostrategian laadinnan tarpeeseen. Nämä ovat tosiasiassa vain puolinaisia hätäratkaisuja. Euroopan unioni tarvitsee todellisuudessa aidosti yhteistä energiahuoltopolitiikkaa, joka meidän on otettava tavoitteeksemme. Vasta silloin voimme ehkäistä sellaisen tilanteen, joka syntyi kaksi vuotta sitten venäläisten energiantoimittajien vaatiessa Valko-Venäjältä lunnasrahaa tai tämän kuun alussa Venäjän kiristäessä Ukrainaa. Tämä vaikutti myös Keski-Euroopan jäsenvaltioihin. Haluammeko todellakin joutua tällaisen kiristyksen uhriksi tulevaisuudessa ja jähmettyä paikallemme samaan tapaan kuin georgialaiset nyt kylmissään? Ainoa vaihtoehto on yhteinen Euroopan unionin energiapolitiikka.
Toiseksi haluaisin todeta, että meidän on muutettava Venäjän-politiikkaamme. Aihetta kritiikkiin on tiettyjen alojen edistymättömyyden vuoksi. Kahteen tähän liittyvään asiaan viitataan Brokin mietinnössä, nimittäin ihmisoikeusongelmiin ja Kaliningradin alueen aseriisuntaan. Luettelon pitäisi oikeastaan olla huomattavasti pitempi ja sisältää yhteinen ratkaisu alueellisiin konflikteihin, varsinkin Transnistriassa ja Etelä-Kaukasuksella, sekä koko Kaliningradin paketti. 
Pasqualina Napoletano (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on eurooppalaisina kunnioitettava Palestiinan vapaiden vaalien tulosta ja kannustettava valittuja edustajia muodostamaan hallitus, joka valitsee neuvottelutien, tunnustaa Israelin ja luopuu väkivallasta, kuten presidentti Abu Mazen itse totesi.
Vaalien tulos kuvastaa myös palestiinalaisten päivittäistä kärsimystä ja nöyryytystä miehitettyinä ja rajatarkastuspisteiden, muurin ja siirtokuntien väliin puristettuina. Samalla se sisältää ankaraa arvostelua palestiinalaisia poliitikkoja kohtaan. Yksipuolinen vetäytyminen Gazasta on sinällään heikentänyt presidentti Abu Mazenin asemaa ilmiselvistä syistä. Näin on syntynyt kaksi pakottavaa tarvetta: me emme saa hylätä neuvotteluihin perustuvan rauhan päämäärää ja meidän on kehotettava kumpaakin osapuolta luopumaan toimista, jotka voivat vaarantaa rauhan.
Olen siis yhtä mieltä niistä selkeistä ehdoista, joita korkea edustaja Solana on asettanut palestiinalaisille. Samassa hengessä tiedustelen kuitenkin häneltä, eikö hänellä ole esittää vastaväitteitä Israelille, joka ei ole missään vaiheessa hyväksynyt ajatusta tiekartan noudattamisesta. Tällainen keskustelu on käynnistynyt Israelin yhteiskunnassa. Lisäksi jopa Hamas on osoittanut kykynsä kunnioittaa neuvoteltua aselepoa kokonaisen vuoden ajan. Katson, että Israelin olisi lopetettava siirtokuntien rakentaminen ja pidättäydyttävä kaikista toimenpiteistä Itä-Jerusalemin liittämiseksi.
Taloudellisen avun suhteen olen kanssanne täysin samaa mieltä: on tärkeää estää romahdus ja arvioida tilannetta sitä mukaa, kun se paljastuu. Samassa hengessä haluan tiedustella korkealta edustajalta Solanalta sekä neuvostolta ja komissiolta, eikö meidän tulisi teidän mielestänne painostaa Israelin viranomaisia lopettamaan palestiinalaisten verotulojen jäädytys. Koska kyse on palestiinalaisten varoista, katson, että israelilaiset heittävät näin toimiessaan öljyä tuleen. 
Annemie Neyts-Uyttebroeck (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, luulin puheaikaani pidennetyn yhdellä minuutilla, mutta haluatte ehkä tarkistaa asian puheenvuoroni aikana. Arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, keskustelun alussa meille esiteltiin henkeä salpaava katsaus viimeisten 30 päivän aikaisiin tapahtumiin. Haluan onnitella korkeaa edustajaa Solanaa ja komission jäsentä Ferrero-Waldneria sekä neuvoston puheenjohtajaa väsymättömästä sitoutumisesta tapahtuneiden katastrofien ja kaikkien tuskallisten tapahtumien hoitoon. Haluan niin ikään liittyä onnittelemaan EU:n vaalitarkkailijavaltuuskuntaa yleisesti ja erityisesti Palestiinan alueella toimineita jäseniä, sillä heidän työnsä on varmasti ollut erityisen vaikeaa.
Katson, että voimme ottaa kahdessa asiassa opiksi korkean edustajan esittelemästä yhteenvedosta. Ensimmäinen läksy on, että Euroopan unioni on tehokas ainoastaan yhtenäisenä. Olinkin ilahtunut kuullessani toissapäivänä, että yleisten asioiden neuvosto oli päässyt yksimieliseen päätökseen edellytyksistä, joiden vallitessa palestiinalaishallinnolle voidaan myöntää jatkossa taloudellista tukea. Olin niin ikään erityisen tyytyväinen kuultuani, että neljä osapuolta olivat pitäneet hätäkokouksen vielä samana iltana. Kuvitelkaa, mitä olisi tapahtunut, jos yksi hallituksen päämies olisi todennut yhtä ja toinen ministeri toista ja kolmas pääministeri olisi antanut kokonaan toisenlaisen viestin.
On selvää, että tällainen olisi ollut erittäin vahingollista, mutta niin ei tapahtunut, ja toivoakseni asiat ovat näin myös vastaisuudessa. Lienee tarpeetonta sanoa, että tarvitsemme yksimielisyyttä kaikissa asioissa. Myös riittävästi varoja on annettava käyttöön. En ole yhtä luottavainen kuin komission jäsen sen suhteen, että tästä pidetään huoli vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä. Haluan hänen tapaansa tähdentää, että meidän on osoitettava riittävää joustavuutta. Lopuksi vakuutan, että niin kauan kuin korkea edustaja, komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja ottavat parlamentin säännönmukaisesti mukaan toimintaansa, he voivat luottaa tukeemme vastakin. 
Angelika Beer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa korkean edustajan Solanan viittauksesta Balkaniin. Hyödynnän tilaisuutta todetakseni, että me tuemme vilpittömästi hänen toimintaansa tässä kohdin, sillä me olemme välittömästi vastuussa rauhasta Euroopassa. Tässä kohdin kukaan muu ei voi meitä tukea, joten meidän on uskottavasti ja vakaasti kehitettävä kyseisen alueen eurooppalaisia tulevaisuudennäkymiä.
Haluan onnitella teitä maanantai-iltaisesta päätöksestänne, jossa yhdistitte onnistuneesti Euroopan unionissa esitetyt varsin erilaiset mielipiteet Iranista. Vetoan kaikkiin, että samalla kun jatkamme tällä tavoin viitoitetulla tiellä, jätämme riittävästi tilaa diplomaattiselle toiminnalle ja neuvotteluille. Tieto Iranin tapaamisten edistymisestä Kiinan ja Venäjän kanssa on hyvä uutinen, mutta emme saa unohtaa, ettei päätös siitä, onko punainen viiva ylitetty ja maailmanrauha vaarannettu, kuulu sen enempää jäsen Schüsselille kuin jäsen Steinmeierillekaan vaan yksinomaan Yhdistyneille Kansakunnille.
Emme voi hallita tilannetta yksin. Kun olemme tekemisissä Ahmadinejadin kaltaisen vihanlietsojan kanssa, on vaikea keksiä aina uusia keinoja saada hänet järkiinsä – järki kuuluu osana teidän määrittelemäänne Euroopan unionin turvallisuusstrategiaan, joka perustuu ydinsulkuun. Tiedämme, että jos tilanne kärjistyy Iranissa, se muodostaa suunnattoman uhan asioille, joiden puolustaminen on meidän etujemme mukaista. Meidän on esimerkiksi estettävä ydinaseiden päätyminen iranilaisten haltuun, pienennettävä Israeliin kohdistuvaa uhkaa ja parannettava sen turvallisuutta. Siksi toivon, että löydämme rauhanomaisen etenemismallin, niin vaikeaa kuin se onkin.
Saanen valtuuskunnan puheenjohtajan ominaisuudessa todeta, että Iranissa kuuluu toisenlainenkin ääni. En anna diplomaattisten suhteiden…
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, eilen Irakissa menehtyi sadas brittiläinen palvelusmies. Nämä urheat miehet ovat antaneet viimeisen uhrinsa antamalla henkensä oman maansa puolesta. Heidät on kuitenkin petetty. Heidät lähetettiin sotaan pääministeri Tony Blairin valheiden ja kuvitelmien perusteella. Tähän oli yksi yksinkertainen syy: Blairillä ja työväenpuolueen hallituksella ei ole käsitystä siitä, mikä on Britannian kansallinen etu.
Nyt pääministeri Blair haluaa sekoittaa Britannian kansakunnan taas uuteen valheeseen ja kuvitelmaan. Sen valheen mukaan Britannian kansallinen etu on niin sanotussa Euroopan unionin yhteisessä ulkopolitiikassa.
Eilistä leimasi toinenkin merkittävä tapahtuma. Korkea edustaja Javier Solana puhui Lontoossa Palestiinan kysymyksestä Euroopan unionin nimissä. Hän puhui Euroopan unionin ulkoministerin roolissa, joka hän on, vaikka Euroopan unionin yhteisen ulkopolitiikan tulisi olla kuollut ja kuopattu Euroopan unionin perustuslain hylkäämisen myötä. Tämä on selvä signaali siitä, että työväenpuolueen hallitus on luovuttanut ulkopolitiikan valvonnan Euroopan unionille.
Kansleri Bismarckin kuuluisan huomautuksen mukaan koko Balkan ei ole yhdenkään pommerilaisen sotilaan luiden arvoinen. Oli miten oli, koko Euroopan unionin yhteinen ulkopolitiikka ja suunniteltu Euroopan unionin armeija eivät ole yhdenkään brittiläisen palvelusmiehen tai -naisen luiden arvoiset. 
Ģirts Valdis Kristovskis (UEN ). –
   Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa korkea edustaja Solana, hyvät kollegat, tämänpäiväinen keskustelu koskee tarvetta entistä avoimempaan, tehokkaampaan ja vastuullisempaan Euroopan unionin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Voimme olla tyytyväisiä, että viime vuosina on saatu aikaan paljon myönteistä Euroopan siviiliarmeijan edistämisessä.
Valitettavasti kollega Brokin mietinnöstä ilmenee edelleen liian monia YUTP:n ratkaisemattomia puutteita ja ongelmia. Osa vakavista vaikeuksista johtuu Euroopan unionin yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (YTPP) ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETP) koskevien kantojen vahvistamiseen liittyvistä sisäisistä seikoista. Nämä politiikat kärsivät vakavasta resurssien puutteesta, ja lisäksi korostetaan demokraattisen parlamentaarisen valvonnan tarvetta. Nämä ovat vain muutamia tämänpäiväiseen keskusteluun liittyvistä ajankohtaisista aiheista.
Näin ollen meidän, Euroopan parlamentin, olisi kyettävä muuttamaan asioita parempaan suuntaan, ja tähän liittyy politiikan asianmukaisen yhteensovittamisen edellyttäminen, jotta varmistetaan tiivis vuoropuhelu Euroopan parlamentin ja neuvoston kesken näistä aiheista. Tiedämme, ettei tämä ole helppoa, mutta kyse on Euroopan parlamentin institutionaalisesta vaikutusvallasta ja kehityksestä. Koska Euroopan unionin kansalaiset kannattavat selkeästi yhteistä Euroopan unionin turvallisuuspolitiikkaa, Euroopan parlamentilla on velvollisuus kasvattaa institutionaalista vaikutusvaltaansa ja osallistumistaan päätöksentekoon. Turvallisuus lisääntyy vain, jos presidentti Chiracin, korkean edustajan Solanan tai liittokansleri Merkelin viestit tai joukkotuhoaseita, terrorismin torjuntaa tai energia-alaa koskevat päätökset ovat ennustettavissa eivätkä sisällä Euroopan parlamentille ennalta arvaamattomia kannanottoja. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, yhteisen ulkopolitiikan avulla olisi kenties voitu estää Itä-Euroopan energiakriisi. Se olisi niin ikään voinut merkitä, että Puolan huoli venäläis-saksalaisen kaasuputken rakentamisesta Itämeren halki olisi otettu huomioon ja Puolan edut tunnustettu koko Euroopan unionin eduiksi. Euroopan unionin ja jopa koko maailman kansalaiset odottavat, että meillä on yhteinen ulkopolitiikka ja että me puolustamme heikkoja, olipa meillä Euroopan unionin perustuslaki tai ei. Näin ollen emme voi sallia, että Israel hallitsee yksin ulkopolitiikkaa omassa maanosassaan. Hamas luopuu mielihyvin terrorismista ja väkivallasta, kun Palestiinan valtio perustetaan, mikä vähentää maailman terroriuhkaa. Olen kollega Cohn-Benditin tavoin ydinaseita vastaan, mutta en ymmärrä, miksi Israelilla saa olla ydinase mutta Iranilla ei. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun kuulen vastassamme olevien kriisien ja ongelmien litanian, kannan huolta siitä, että monen mielestä vastaus näihin ongelmiin on Euroopan unionin toimivallan lisääminen. EU:n ulkopoliittinen kunnianhimo ja omahyväisyys ulottuvat nyt joka alalle puolustuksesta maahanmuuttoon ja energiahuoltoon, eikä myönteisiä tuloksia juuri ole nähtävissä. Soisin kernaasti, että lähestymistapa olisi vaatimattomampi ja Euroopan unioni keskittyisi ainoastaan niille aloille, joilla se voi tuottaa aidosti käytännön lisäarvoa humanitaarisen avun ja kehitysavun, vaalitarkkailun ja muun vastaavan muodossa.
Haluan todeta myös, että näinä vaarallisina aikoina, kun uudet esiin tulleet voimat uhkaavat jopa vapaiden yhteiskuntiemme perusluonnetta, tarvitaan lisää demokratioiden välistä solidaarisuutta ja vähemmän EU:n itsetehostusta. Viime vuosien läksyistä on opittu, että jos länsimaisten demokratioiden mielipiteet ovat jakautuneet, niiden edut kärsivät. Demokratian viholliset hyödyntävät jakautumista omiin tarkoituksiinsa.
Olen juuri palannut vaalitarkkailutehtävistä palestiinalaishallinnon ja Itä-Jerusalemin alueilta. Vaalitulokset ovat hätähuuto kaduilta. Totesitte aivan oikein, ettei palestiinalaishallinnon uuden hallituksen tarkka kokoonpano selviä vielä vähään aikaan, mutta se kuvastaa varmasti Hamasin uutta valta-asemaa. On todellakin elintärkeää, ettemme tue kyseistä hallitusta, ellei se hylkää väkivaltaa, tunnusta Israelin olemassaolon oikeutta ja sitoudu myönteisesti rauhanprosessiin.
Olen aiemmin ilmaissut huoleni EU:n rahoituksen laadusta ja puutteellisista takuista varojemme väärinkäytön ehkäisemiseksi. Nämä huolet ovat nyt moninkertaiset. Meidän on ensinnäkin varmistettava, että taloudellinen avustaminen tapahtuu avoimesti ja ettei apua voida käyttää terrorismin ja ääriliikkeiden tukemiseen. Toiseksi meidän on ehdottomasti varmistettava, että rahamme käytetään tehokkaammin, jotta ne hyödyttävät suoraan Palestiinan kansaa.
Lopuksi katson, että meidän olisi varmistettava entistä tehokkaammin, ettei Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen lähestymistavassa ole eroa. Meidän etumme ovat yhteiset Lähi-idän rauhan ja vakauden suhteen.
Jan Marinus Wiersma (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme kuunnelleet erittäin kiinnostuneina korkean edustajan Solanan puheenvuoroa, erityisesti sen ensimmäistä osaa, jossa hän luetteli tammikuisia tapahtumia. Toivottavasti tammikuu ei ennakoi loppuvuoden kehityssuuntaa. Toivon silti, että ulkopoliittiselle asialistalle lisätään joka kuukausi uusia seikkoja. Panin merkille erityisesti hänen alussa tekemänsä huomiot Ukrainan ja muiden maiden kaasutoimitusten ongelmien jälkeen Eurooppaan syntyneestä tilanteesta.
Yksi tammikuun alun tapahtumien vaikutuksista on mielestäni ollut energiapolitiikan nousu painopistealueeksi. Olen tehnyt näistä hiljattaisista tapahtumista muutamia päätelmiä. Katson ensinnäkin, ettemme ole kuluttajina kovin hyvin järjestäytyneitä, koska energiahuoltomme on häiriöaltis, minun mielestäni liian häiriöaltis, koska odottamattoman energiapulan vaikutukset ovat täysin järisyttävät. Toiseksi olen pannut merkille, että osa jäsenvaltioista on muita haavoittuvampia, mikä jossain määrin heikentää Euroopan unionissa vaalimaamme solidaarisuusajattelua.
Osa välittömässä läheisyydessämme sijaitsevista valtioista on haavoittuvia – se ainakin on käynyt ilmi – ja keskinäinen solidaarisuus on ainakin naapureidemme keskuudessa selkeä puheenaihe. Asialla on luonnollisesti tekninenkin puoli. Voimme investoida entistä parempiin ja monipuolisiin energiahuollon keinoihin. Kolmanneksi haluaisin ottaa esiin kaikista tärkeimmän seikan eli sen, että energian toimituksia ja saantia käytetään poliittisena aseena – tässä tapauksessa sekä Ukrainaa että Moldovaa ja joiltain osin myös Georgiaa vastaan.
Olemme varoittaneet tästä jo aiemmin. Venäläiset ovat ennenkin uhanneet asialla, ja meidän on mielestämme tehtävä heille selväksi, ettemme hyväksy sellaista. Meidän on itsekin varmistettava, ettemme tule Venäjästä niin riippuvaisiksi, ettemme uskalla huomauttaa sille enää mistään vaan vaikenemme oman riippuvuutemme tähden.
Haluan lopuksi huomauttaa vielä tämän vuoden asialistasta. Se määrittelee itse itsensä. Euroopan unioni ei voi laiminlyödä vastuutaan. Pyydänkin erityisesti neuvostoa ja komissiota miettimään uudelleen sitä, miten voi olla mahdollista, että Georgiassa ja sitä ennen Serbiassa ja Ukrainassa saavutetun edistyksen jälkeen asiat uhkaavat taas kehittyä väärään suuntaan. Olemmeko tehneet virheitä? Sitäkin meidän olisi mielestäni arvioitava. 

Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että arvioidessaan omaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaansa Euroopan unioni voisi samalla hyvin tarkistaa sen perusperiaatteita. Katson, että turvallisuuden ja samalla rauhan vuoksi Euroopan unionin on tärkeä omaksua ihmisten turvallisuuden käsite. Se kattaa puuttumisen esimerkiksi sellaisiin aiheisiin kuin merkittävimpien sairauksien ehkäiseminen, nälänhädät, ihmisoikeusrikkomukset ja hyökkäykset demokratiaa vastaan.
Mielestäni toinen turvallisuuspolitiikan keskeinen osa, joka olisi turvattava, on energiahuoltopolitiikka. Haluan tähdentää, ettei Euroopan unioni ole tähän mennessä onnistunut ottamaan huomioon sitä, että energiasta voi tulla imperialistisen politiikan väline. Kyse ei ole kaasun tai öljyn puutteesta vaan valtavien energiavarojen käytöstä imperialistisen politiikan toteuttamisen välineinä. Oman näkemykseni mukaan tämä on suuri haaste Euroopalle, emmekä ole tähän mennessä onnistuneet vastaamaan siihen 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, olen lukenut mietinnön ja kuunnellut korkeaa edustajaa Solanaa tarkasti. En ole varma, ajetaanko tässä ensisijaisesti Euroopan unionin etuja. Minusta tuntuu, että ajamme edelleenkin Amerikan etuja, ja se on ongelma. Se johtaa meidät Venäjän vihan kohteeksi ja vihollisuuksiin Kiinan kanssa. Sama pätee myös Iraniin.
Meistä ei saa tulla amerikkalaisen ajattelutavan vankeja. Meidän on opittava sanomaan Yhdysvalloille "ei", jos me haluamme harjoittaa sisällökästä ulkopolitiikkaa, joka ei tietenkään voi olla yhteistä Ruotsille ja Kreikalle, Kyprokselle ja Virolle, koska kullakin valtiolla on erilaiset aiheet käsiteltävinään.
Kollega Schulz totesi, että Euroopan heikointa kohtaa uhkaa vaara. Uhka on todellakin olemassa. Τurkin Kreikkaa vastaan on uhka. Turkin sotilaskoneiden jatkuvat, päivittäiset Kreikan ilmatilan loukkaukset ovat uhka. Nikosian muuri on uhka. Jerusalemin muuri on uhka. Voimmeko siis vaatia, että kaikkien miehitysvoimien olisi poistuttava maista, joihin ne ovat tunkeutuneet, että miehittävän armeijan olisi lähdettävä Kyproksesta, että Israelin miehittävän armeijan...
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, tämän Euroopan unionin yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta käytävän keskustelun aikana on tuotu esiin monia kysymyksiä. Oma näkemykseni on, että ennen kuin kaikki eurooppalaiset voivat tuntea olonsa aidosti turvalliseksi, tarvitaan kolmenlaista turvallisuutta.
Aloitan energiahuollon varmuudella. Koko Euroopan unioni on erittäin huolestunut tästä aiheesta, kuten yksittäiset jäsenvaltiotkin, esimerkkinä Puola. Tahtoa yhteiseen toimintaan tällä alalla ei näytä olevan. Saksa paransi oman energiahuoltonsa toimitusvarmuutta allekirjoittamalla Venäjän kanssa sopimuksen pohjoisen kaasuputken rakentamisesta. Valitettavasti Saksan toiminta heikensi huomattavasti Puolan energiahuoltoa. Euroopan unioni ei ole toistaiseksi onnistunut vastaamaan tilanteeseen, vaikka on aivan selvää, että Venäjä käyttää energian raaka-ainetoimituksia tärkeänä välineenä, jolla se vaikuttaa muiden valtioiden politiikkaan. Venäjän päätös katkaista kaasutoimitukset Ukrainaan ja Georgiaan on nimenomaan osoittanut, kuinka tehokas tämä väline voi olla.
Seuraavaksi siirryn elintarviketurvallisuuteen. Elintarvikehuollon turvallisuus perustuu yhteiseen maatalouspolitiikkaan, mutta valitettavasti tätä politiikkaa vastaan hyökätään yhä useammin. Lopuksi haluan mainita fyysisen turvallisuuden, johon kohdistuu nyt aiempaa paljon suurempi uhka terrorismin vuoksi. Merkityksellistä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei voi olla ilman huomattavaa edistystä näillä kolmella mainitsemallani alalla. Luotan siihen, että korkea edustaja Solana ja komission jäsen Ferrero-Waldner pitävät huomioni mielessään. 
Alojz Peterle (PPE-DE ). –
   On selvää, ettei poliittinen tilanne eri puolilla maailmaa, maasta ja alueesta toiseen, aina vastaa omia arvojamme, pyrkimyksiämme ja odotuksiamme eikä rauhoitu tai demokratisoidu. Samaan aikaan Euroopan unionin toiminnan lisäämiseen kohdistuu entistä selvempiä pyyntöjä eri puolilta maailmaa. Mongoliassa Euroopan unionia kutsutaan kolmanneksi naapurivaltioksi. Kun vierailen Balkanin maissa, Latinalaisessa Amerikassa, Etelä-Kaukasiassa tai Keski-Aasiassa, kuulen saman pyynnön: lisää Euroopan unionin toimintaa.
Vaikka monet kumppanit kaipaavat lisää Euroopan unionin toimintaa, me sotkeudumme usein omiin hedelmättömiin puuhiimme ja unohdamme Schumanin ja muiden Euroopan unionin perustajien keskeiset ajatukset hamutessamme enemmän Eurooppaa vähemmällä rahalla. Minua ei yllätä, etteivät kumppanimme ja kansalaisemme ymmärrä slangiamme politiikan eri pilareista, mutta sen he aistivat tarkasti, milloin olemme yhtenäisiä ja milloin taas jakautuneita ja tehottomia.
Energiahuollosta saadut kokemukset ovat osoittaneet, ettei pelkillä kansallisilla politiikoilla paranneta sisäistä turvallisuutta eikä kasvateta ulkoista vaikutusvaltaa. Minusta vaikuttaa siltä, että jo nyt tapahtumien kehitys edellyttää enemmän yhteistä poliittista toimintaa kuin ratifioidulla perustuslaillisella sopimuksella olisi voitu saada aikaan. Jos todellakin haluamme toimia vaikuttajina Balkanilla, itäisessä Euroopassa tai muualla, meidän on löydettävä keinot ilmaista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme nykyistä jämäkämmin. Sitä edistäisi varmasti Euroopan parlamentin roolin parempi huomiointi, onhan se osoittanut olevansa dynaaminen ja vastuuntuntoinen toimija. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, voin käytännössä jatkaa siitä, mihin kollega Peterle lopetti, sillä kuten korkea edustaja Solana totesi, monet eurooppalaiset pyytävät meitä toimimaan, joten toiminnan aika on nyt käsillä.
Haluan antaa kaksi esimerkkiä siitä, mitä haluan sanoa. En toki iloitse muiden kärsimyksistä, mutta totean, että suuri amerikkalainen aloite entistä laajemmasta Lähi-idästä on romahtanut ja ettei Irakiin meno ole millään tavoin parantanut asioita. Riittämätön ja epäröivä tuki rauhanpolitiikalle Lähi-idässä auttoi Hamasin vaalivoittoon. Mainitsen vain ohimennen, että Fatahin on ymmärrettävä olevansa tähän suurelta osin syypää. Iranin suhteen me tiedämme kaikki, että Yhdysvaltojen suurempi osallistuminen turvallisuuspolitiikkaan auttaisi merkittävästi Iranin vieroittamista oman ydinaseen kehittämisajatuksesta. Euroopan unionin on siis aika toimia – mieluummin yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa kuin sitä vastaan, mikä olisi järjetöntä – ja määritellä selkeästi, millaista kattava ulkopolitiikka Lähi-idässä voisi olla, alkaen määrätietoisesta rauhanpolitiikasta aina yksittäisten maiden kansalaisyhteiskunnan tukemiseen.
Toinen esimerkki on energiapolitiikka. Kuten sanottu, meidän on merkittävänä kuluttajana toimittava nykyistä yhtenäisemmässä rintamassa maailmanmarkkinoilla. Meidän on käytävä toimeen ja muodostettava liittoutumia muiden kuluttajien kanssa. Olemme selvästi nähneet, mitä tapahtuu esimerkiksi Irakissa, kun emme tee asiastamme yhteistä niiden kanssa. Jos Venäjä alkaa käyttää energiapolitiikkaansa kansallismielisen politiikan välineenä, meidän on kehitettävä omastamme – tai ainakin osasta sitä – entistä eurooppalaisempi.
Arvoisa komission jäsen, odotamme kertomusta innostuneesti. Tiedustelin tästä aiheesta teiltä jo kauan sitten, nimittämiseen liittyvän kuulemisenne yhteydessä. On äärimmäisen tärkeää, että saamme kertomuksen nyt käsiteltäväksemme ja pystymme sanomaan ääneen, että vaikka tarvitsemme kansallisia energiapolitiikkojamme, niitä on täydennettävä ja jatkettava vahvalla eurooppalaisella energiapolitiikalla, joka on samalla olennainen ulkopoliittinen väline. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, EU:n rooli kansainvälisenä toimijana on tärkeä, ja se on vahvistunut viime vuosina. EU saavuttaa tuloksia pehmeillä keinoilla – tarkoitan neuvotteluja, keskusteluja, suostutteluja ja kriisinhallintaa. Tämä on joskus hidasta, mutta luo vahvan pohjan kestäville ratkaisuille ja toimivalle yhteiskunnalle. EU korostaa ulkopolitiikassaan demokratiaa ja me haluamme viedä sitä eteenpäin. Haluaisin, että EU korostaisi tässä yhteydessä entistä voimakkaammin, että ilman lukutaitoa ei voi olla demokratiaa, eikä ilman naisten oikeuksien kunnioittamista voi olla demokratiaa. Olisi siis panostettava enemmän siihen, että lapset, nuoret ja naiset eri puolilla maailmaa osaisivat lukea. Se luo kestävän pohjan demokratialle, rauhalle ja ihmisoikeuksien kunnioittamiselle. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, perustuslaillisen sopimuksen hylkääminen Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä on johtanut siihen, ettei koko asiakirja ole enää merkityksellinen. Joidenkin on näköjään hyvin vaikea hyväksyä niinkin monta vuotta eteenpäin viedyn käsitteen katoamista. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka oli tärkeä osa edellä mainittua sopimusta, mutta haluan muistuttaa, että se torjuttiin yksiselitteisesti. Olemme siksi ihmeissämme, että edelleenkin yritetään viitata asiakirjaan, joka on täysin merkityksetön ja käytännössä kuollut. Kollega Brockin mietintö on esimerkki tästä lähestymistavasta. Siinä saatetaan parlamentti naurunalaiseksi ja poljetaan Euroopan yhteisön edistämät demokratian periaatteet maanrakoon. Sopimuksen katoamisen jälkeistä välttämätöntä harkinta-aikaa ei tule käyttää yksittäisten perustuslain lukujen hyväksyttämiseen takaoven kautta. Aika tulisi käyttää sen sijaan yhteisen toiminnan uudelleenarviointiin kansainvälisellä tasolla ja energiahuollon, epidemioiden ja terrorismin uhkan kaltaisten aiheiden painottamiseen. 
Janusz Wojciechowski (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionia on nykyisellään siunattu yhdellä toimivalla turvallisuuspolitiikalla, ja se on yhteinen maatalouspolitiikka. Tällä politiikalla on monien vuosien ajan taattu koko yhteisön ja sen kansalaisten, kansojen ja maiden elintarvikehuolto. Elintarvikehuolto on elintärkeää kaikille niille. Eurooppa on nyt tyydyttänyt nälkänsä, mutta sillä on pahaksi onneksi taipumus unohtaa, miten tähän tilanteeseen on päästy ja kenen ansiosta. Yhteistä maatalouspolitiikkaa vastaan hyökätään, ja siitä on tullut kokeilukenttä vastuuttomille uudistuksille, esimerkiksi sokerimarkkinoiden uudistukselle, jonka seurauksena Eurooppa on pian riippuvainen muun maailman sokerintuotannosta. Euroopan unionin maatalousmarkkinoiden suojaa puretaan, kuten maanviljelijämme liiankin hyvin tietävät. Puolassa tämä koskee kovimmin hedelmien kasvattajiin.
Aiotut leikkaukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan johtavat Euroopan koko turvallisuuden kannalta olennaisen elintarvikehuollon romahtamiseen. Meillä on vielä aikaa estää tämä, mutta poliittisen lähestymistavan maatalouteen on muututtava. Puolalaisten maataloustyöntekijäjärjestöjen kantamissa julisteissa esitetään usein iskulauseita, joissa viitataan elintarviketuotannon osuuteen Puolan pitkässä itsenäisyystaistelussa sekä järjestöjen taisteluvalmiuteen. Kun me keskustelemme ja päätämme maatalousasioista, meidän on aina muistettava, että juuri maanviljelijät ruokkivat meitä ja puolustavat meitä ja että he ovat Euroopan unionin turvallisuuden todellisia puolustajia. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkkaavaisesti ja luullut kuulleeni jo kaiken, mutta kun kuulin Daniel Cohn-Benditin kannattavan ydinvoimaa – joskin Iranissa – olin jossain määrin järkyttynyt. Kuka väittää Joschka Fischerin muuttuneen? Mielestäni "punainen Danny" on itse muuttunut aika lailla!
Tarkastelen asiaa institutionaaliselta kannalta ja otan esiin kolme seikkaa. Ensimmäinen niistä on, että YUTP ja puolustus ovat meille tulevaisuudessa keskeisiä aloja. Me olemme kaupan ja avun supervalta, mutta pysymme usein näkymättömissä YUTP:n ja puolustuksen alalla. Jotain on tehtävä, ja olen eri mieltä kollega Piotrowskin kanssa. Tarvitsemme ensimmäiseksi perustuslain.
Toinen huomioni on, että tarvitsemme kolmea asiaa: tarvitsemme ensinnäkin yhteisen puolustuksen – tarvitsemme turvatakuut, jotka perustuslakisopimuksella saisimme. Toiseksi meidän on puhuttava yhdellä äänellä. Sitä varten tarvitsemme presidentin ja ulkoministerin. Kolmanneksi meidän on kasvatettava YUTP:n talousarviota. Kaikki nämä seikat olisi pakattava yhteen nippuun. Jos saamme sen taakse hieman poliittista tahtoa, voimme ehkä juuri ja juuri saada aikaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan.
Kolmas asiani on, että meidän on todellakin ryhdyttävä ajattelemaan perustuslain eri kohtia ja tarkasteltava sitä kahtena osana. Osaa siinä olevista asioista me jo toteutamme, esimerkkeinä Euroopan puolustusvirasto, taistelujoukot ja terrorismia koskeva solidaarisuuslauseke. Muita seikkoja meidän on ryhdyttävä toteuttamaan heti, kun perustuslaki tulee voimaan. Näihin aiheisiin kuuluvat presidentti, ulkoministeri, ulkoasiainhallinto ja Euroopan parlamentin kuuleminen ennalta.
Viimeisenä kohtana tahdon korostaa, että komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin väliseen institutionaaliseen taisteluun keskittymisen sijaan meidän on YUTP:n aiheissa valmistauduttava, pantava työvaatteet päälle ja käytä yhdessä työhön. 
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, saatoin melkein tuntea hyvän ystäväni korkean edustajan Solanan tuskan, kun hän luonnosteli tämän vuoden ensimmäisen kuukauden tapahtumia pohtien, että jos jatko on samanlainen kuin ensimmäinen kuukausi, vuodesta ei tule helppo! Tämä ei kuitenkaan ole ainoa aihe, jota haluan käsitellä.
Uskoakseni totesitte pääasiassa sen, että vuonna 2006 maailman on jälleen kerran tehtävä perustava valinta: valinta ennalta ehkäisevän sodan ja ennalta ehkäisevän politiikan kesken. Minulle ei jäänyt pienintäkään epäselvyyttä siitä, että sanomanne perustuu selvästi kokemukseenne siitä, että me tarvitsemme vuonna 2006 ennalta ehkäisevää politiikkaa. Tämän Euroopan unionin arvojen ydin ulkopolitiikan alalla on ennalta ehkäisevä toiminta. Kun arvioimme komission jäsenen ystävällisesti nimeämiä välineitä, voimme rehellisesti sanoa, että valitsemamme vaihtoehto on kenties kaikkein vaikein mutta samalla historiallisesti arvioituna onnistuneeksi osoittautunut valinta. Meidän on muistettava se näinä vaikeina aikoina.
Arvoisa korkea edustaja Solana, haluan kertoa teille, että Palestiinassa juuri nyt monet ovat kääntämässä kurssia väärään suuntaan, ja siksi Palestiinan köyhän kansan on saatava taakseen vahva eurooppalainen puolestapuhuja. Sanoitte aivan oikein: me tarvitsemme kärsivällisyyttä, viisautta ja tasapainoa. Olin erittäin tyytyväinen, kun totesitte, ettei meidän pidä kuulua palestiinalaiset vararikkoon ajaviin tahoihin, sillä te ja minä tiedämme, että muut – Iran, Egypti ja muut valtiot – varmistavat, ettei näin käy. Tämä ei ole meidän asiamme, ja siksi luotan teihin. Olemme teidän rinnallanne varmistamassa yhdessä komission ja neuvoston puheenjohtajan Winklerin kanssa, että Eurooppa takaa oviensa pysymisen auki ja vuoropuhelun jatkumisen ja että toivottavasti ovet myös pysyvät auki seuraavien kolmen kuukauden ajan. 
Marek Maciej Siwiec (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen kiitollinen kaikesta siitä, mitä täällä on todettu Ukrainasta. Meidän on kuitenkin seurattava tapahtumia. Kahden lähikuukauden tapahtumista riippuu, kypsyvätkö oranssin vallankumouksen hedelmät valmiiksi vai putoavatko ne maahan raakileina. Ukraina tarvitsee huomattavasti lisää Euroopan unionin toimintaa seuraavien kahden kuukauden aikana. Euroopan toimielimille on tärkeää, että niiden läsnäolo on havaittava siellä. Meillä on käytävä jatkuvaa vuoropuhelua Ukrainan johtajien ja yhteiskunnan kanssa. Ukrainaan on perustettava eurooppalaismielinen rintama.
Venäjä on sekaantunut ennennäkemättömällä tavalla Ukrainassa parhaillaan meneillään oleviin tapahtumiin. Kaasua on käytetty aseena. Uusi perustuslaki on syntymässä, ja seuraava parlamentti päättää, suuntaako Ukraina täyttä höyryä kohti Euroopan unionia vai lähteekö se omille teilleen, kuten niin usein aiemmin on käynyt. Meidän on kannustettava poliittisten puolueiden johtajia, jotka taistelevat saadakseen edustuksen parlamenttiin, jotta he muodostavat vahvan eurooppalaismielisen rintaman ja jotta voimme luottaa hyvään kumppaniin seuraavien neljän vuoden ajan. 
Helmut Kuhne (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Kollega Wurtzin korkealle edustajalle Solanalle esittämä kysymys siitä, mikä on parantunut viimeisten kahden vuoden aikana, antaa vaikutelman siitä, että maailman tilanteen ratkaiseva kehitys olisi jollain tavoin Euroopan unionin päätäntävallassa ja toteuttavissa. Ne, jotka toivoivat moninapaista maailmaa ja sen ainoan supervallan mahdin vähentymistä, eivät varmaankaan ole yllättyneitä siitä, että näin juuri on käynyt. Eräiden jäsenten toteamukset näyttävät heijastavan heidän Eurooppa-keskisiä näkemyksiään ja pettymystään omaan paikkaamme tässä moninapaisessa maailmassa. Voin ainoastaan toivottaa heidät tervetulleiksi maailmaan, josta ei valitettavasti ole tullut yhtään miellyttävämpi moninapaisuuden vuoksi tai siksi, että se on synnyttänyt uusia maailmanlaajuisia tai paikallisia voimia.
Me eurooppalaiset emme ole lainkaan huonoissa kantimissa tässä tilanteessa, ja liitynkin korkean edustajan Solanan onnittelijoiden joukkoon, koska olemme päässeet Kiinan ja Venäjän kanssa yhteiseen päätökseen siitä, käsitelläänkö Iranin ydinsuunnitelmat turvallisuusneuvostossa. Vaikka voin vain toivoa, että tämä kantaa hedelmää, olen kaikkea muuta kuin tyytymätön nykyiseen lähestymistapaan. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Alkuhuomautuksissaan korkea edustaja Solana viittaisi joihinkin viime kuukauden tapahtumiin ja Euroopan kohtaamiin haasteisiin, myös Venäjän kaasutoimituksista syntyneeseen kiistaan, Palestiinan vaaleihin ja Lähi-idän tilanteeseen, Irakin synkkään tilanteeseen, Iranin ydinohjelman aiheuttamaan kriisiin ja Kosovon ratkaisemattomaan asemaan. Kaikilla näillä tapahtumilla ja ongelmilla on yksi yhteinen lanka: yksikään Euroopan maa, suurinkaan Euroopan maa, ei voi selvitä tällaisista ongelmista yksin. Toisin sanoen, jos haluamme ratkaista nämä ongelmat, meidän on yhdistettävä vahvuutemme ja kehitettävä yhteistä toimintaamme ulkoasioiden, turvallisuuden ja puolustuksen alalla. Juuri tätä monien maiden poliitikot tahtovat, ja sitä myös Euroopan kansalaiset tahtovat, kuten edelliset puhujat totesivat.
Kollega Brokin mietinnössä, josta äänestämme huomenna, viitataan edistykseen yhteisessä ulko- ja puolustuspolitiikassa mutta mainitaan myös lukuisia ongelmia, kuten parlamentin riittämätön osallistuminen ulkopolitiikan suunnitteluun. Haluan tämän johdosta vedota neuvostoon, että se noudattaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklaa ja kuulee aina parlamenttia vuoden alussa omasta edistymisestään ja suunnitelmistaan eikä ainoastaan esittele yhteenvetoja edeltävältä vuodelta. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, saanen palata muutamiin esitettyihin kysymyksiin.
Kuten monet teistä totesivat, tärkein asia on, että tarvitsemme tänään ulkopoliittisesti vahvemman Euroopan unionin. Jotta saamme aikaan ulkopoliittisesti vahvemman Euroopan unionin, meidän on tehtävä työtä yhdessä. Meidän on työskenneltävä yhdessä erityisesti tällä hetkellä erittäin ajankohtaisissa aiheissa. Niistä yksi ja monien mainitsema on energiapolitiikka. Kuten olen aiemmin todennut, valmistelemme sitä parhaillaan. Tämä tarkoittaa tietenkin, että meillä tulisi olla paremmin johdettu energiapolitiikka, ellei jopa yhteinen ulkoinen energiapolitiikka. Tiedän, että meidän on tähdättävä ainakin tähän, ja meillä on jo nyt aika monia arvokkaita välineitä, joilla se on mahdollista, kuten poliittiset vuoropuhelut ja erityiset energiavuoropuhelut. Lisänä ovat monenväliset vuoropuhelut: meidän on otettava mukaan OPEC, meidän on keskusteltava entistä enemmän OPECin ja Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston kanssa.
Kuten totesin, monipuolistamisstrategia on ratkaisevan tärkeä meille kaikille. Meidän on tarkasteltava naapurimaiden energiamarkkinoiden sisällyttämistä Euroopan energiamarkkinoihin vaikkapa Kaakkois-Euroopan energiayhteisön esimerkin mukaisesti. Meillä on myös monia rahoitusvälineitä, joilla kannustetaan energia-aiheiden lähentämistä toisiinsa. Aiemmin mainitsemani energiahuollon varmuus on ratkaisevan tärkeää. Siksi voin luvata, että me valmistelemme asiaa parhaillaan, ja heti kun tiedonanto on julkaistu, palaamme siihen.
Kuten jäsen Rasmussen mainitsi, on erittäin tärkeää huomioida ennalta ehkäisevä politiikka. Se on ratkaisevan tärkeää. Olen yhtä mieltä siitä. Sellainen diplomatia tietysti kysyy aika ajoin kärsivällisyyttä. Köyhyyttä ei voi poistaa yhdessä yössä, kaikkia erilaisia kriisinhallintamuotoja tai kriisin jälkitilanteiden hallintamuotoja ei voi käyttää yhtä aikaa ja saada aikaan muutosta välittömästi. Tähän tarvitaan kestävä ja yhtenäinen etenemistapa.
Muuttoliike on toinen erittäin tärkeä uusi ulkopoliittinen aihe. Siinäkin meidän on tehtävä yhteistyötä lähtömaiden, kauttakulkumaiden ja Euroopan unionin kesken, jotta löydämme oikean tavan tasapainottaa sisä- ja ulkopolitiikkamme.
Terrorismin torjunta ja huumeiden torjunta vaativat vielä monia vuosia, mutta taistoon on käytävä entistä yhtenäisempänä rintamana. Joukkotuhoaseet, demokratian tukeminen, oikeusvaltio sekä vapaat ja rehelliset vaalit mainitaan kaikki naapuruuspolitiikassamme, joten suhtaudumme niihin tietenkin erittäin vakavasti. Esimerkiksi Barcelonan ohjelmaan sisältyy tätä koskeva myönteinen kannustin. Tarvitsemme silti kaiken mahdollisen tuen, jotta voimme todella edetä tämän politiikan toteuttamisessa.
Strategiset kumppanuudet suurvaltioiden kanssa, esimerkkeinä transatlanttiset suhteet, suhteet Kiinaan, Intiaan ja Brasiliaan sekä erittäin hyvät suhteet Latinalaiseen Amerikkaan ovat kaikki erittäin tärkeitä, koska niiden yhteydessä meillä on mahdollisuus toimia yhdessä monenvälisesti, myös Yhdistyneissä Kansakunnissa, joka täällä jo mainittiinkin. On tietenkin tärkeää, että pystymme yhdistämään yhteisiä arvoja ajavan työmme monenväliseen strategiaan.
Naapuruuspolitiikka on merkittävä osa turvallisuusstrategiaa, koska yritämme todella viedä maailmalle vakautta tekemällä yhteistyötä Ukrainan, Etelä-Kaukasuksen ja Välimeren maiden kanssa. Siksi meillä on ylevä pyrkimys tehdä Euroopasta turvallisempi. Tiedämme, että haasteita on edessä useita, mutta mielestäni ainoa mahdollinen tapa on yrittää tehostaa kaikkia välineitämme ja rakentaa yhteistä Eurooppaa yhteisille arvoille muun maailman kanssa. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa korkea edustaja, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka en pystykään käymään yksityiskohtaisesti läpi käytettävissäni olevassa lyhyessä ajassa kaikkia keskustelussa mainittuja lukuisia aiheita, haluan vastata muutamiin kohtiin, jotka katson neuvoston edustajana tärkeiksi.
Korkea edustaja mainitsi ensimmäisenä – ja monet toistivat hänen viestiään – että Euroopan unionin ulkopolitiikalle on maailmanlaajuinen kysyntä. Sillä on merkitystä myös Euroopan unionin kansalaisille, ja meidän – siis neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin – on lyöttäydyttävä yhteen voidaksemme vastata tähän tarpeeseen. Kuten jäsen Watson aiemmin totesi, meidän on rakennettava Euroopan unioni yhteisten arvojen perustalle, ja tämä pätee ilman muuta ja erityisesti ulkopolitiikkaan, jonka alalla meidän on toimittava esimerkillisesti, jos haluamme saada maailmaan rauhaa ja vakautta. Voin olla tästä vilpittömästi samaa mieltä ja vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio Itävalta, kuten sitä edeltäneet ja seuraavatkin puheenjohtajavaltiot, on sitoutunut kuuden kuukauden puheenjohtajuuskautensa ajan ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja perusvapauksien kaltaisiin arvoihin sekä siihen, mistä yleensä käytetään nimitystä "ihmisten turvallisuus" – jäsen Geremekin puheenvuoroon viitatakseni – eli taisteluun terveyden puolesta ja aseita ja asevarustelua vastaan.
Euroopan unionin ulkopolitiikka on rauhanomaista politiikkaa; me emme ole tässä mielessä sotilaallinen valta. Ennalta ehkäisevä politiikka on olennaista. Sitoumuksellamme monenvälisyyteen pyrimme toimimaan Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan mukaisesti ja kansainvälisiä lakeja noudattaen. Ainoastaan tällä tavoin pystymme säilyttämään uskottavuutemme maailman silmissä.
Haluan lyhyesti kommentoida muutamia esiin otettuja seikkoja. Vastauksena energiapolitiikan maininneille monille puhujille haluaisin jatkaa komission jäsenen Ferrero-Waldnerin puheenvuoroa. On sanomattakin selvää, että komissiolla on tällä alalla aivan olennainen ja tärkeä rooli, ja neuvoston puheenjohtaja toimii erittäin tiiviissä yhteistyössä komission kanssa. Euroopan energiapolitiikka on maaliskuun Eurooppa-neuvoston keskeisiä aiheita, ja sen peruskivi valettiin jo Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella. Haluamme jatkaa aloitetulta pohjalta. Keskustelun aikana viitattiin myös energian toimitusvarmuuteen, joka on aiheena aivan ratkaiseva ja kattaa energialähteiden ja -verkostojen monipuolistamisen sekä tavoitteen vähentää yksipuolista riippuvuutta energiantoimittajista ja -verkostoista ja erityisesti uusiutuvan energian ja vaihtoehtoisten energianlähteiden tukemisen ja aktiivisen edistämisen. Tähän aiheeseen aiomme luonnollisesti kiinnittää huomiota.
Venäjä on mainittu tässä yhteydessä useita kertoja. Euroopan unionin yleinen naapuruuspolitiikka ja Euroopan unionin Venäjän-politiikka ovat kumpikin tärkeydeltään aivan perustavia. Venäjä on tärkeä kumppani, ja jatkaessamme vuoropuhelua sen kanssa meidän on korostettava mainitsemiani arvoja. On itsestään selvää, että ihmisoikeuskysymykset ovat toinen Venäjän kanssa esiin otettava asia, ja näin tehdäänkin erittäin laaja-alaisessa vuoropuhelussa. Katson silti, että meidän on ymmärrettävä Venäjä yhtä tärkeäksi strategiseksi kumppaniksi Euroopan unionille kuin Yhdysvallat.
Olen erityisen kiitollinen jäsen Beerille siitä, että hän otti esille Balkanin aiheen, kuten myös korkea edustaja Solana aloituspuheenvuorossaan. Puheenjohtajavaltio Itävalta pitää kuusikuukautisen puheenjohtajakautensa ajan Länsi-Balkania ehdottomana painopisteenä alueen vakauden edistämiseksi ja sitä kautta Euroopan rauhan ja vakauden edistämiseksi.
Euroopan unionin ulkopolitiikasta todettiin myös, että meidän tulisi keskittyä pääasiassa omiin naapureihimme. Näin me teemmekin, ja se on tärkeää, mutta nykyaikaisessa maailmassa ei ole sellaista kriisiä tai tilannetta, joka ei koskettaisi myös Euroopan unionin etuja ja vakautta. Juuri tämä tekee Euroopan unionista maailmanlaajuisen toimijan ja juuri siksi sen on hankittava itselleen tähän tehtävään riittävät resurssit. Korkea edustaja suihkii väsymättä – sanan varsinaisessa merkityksessä – eri puolille maailmaa edistääkseen rauhaa ja samalla Euroopan unionin uskottavan ulkopolitiikan etuja, meidän omia etujamme sekä Euroopan vakauden ja rauhan etuja.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä suurelle yleisölle erityisen merkittävää aihetta, joka on myös Itävallan painopistealueena sen toimiessa neuvoston puheenjohtajana. Tällä tarkoitan Euroopan unionin kansalaisten suojelua kolmansissa maissa, mistä me Euroopan unionissa kannamme vastuun, kuten viime aikojen tapahtumat ja kriisit ovat jo osoittaneet. Puheenjohtajavaltio Itävalta haluaa parantaa konsulaattien yhteistoiminnan organisointia ulkomailla oleskelevien kansalaisten suojelemiseksi ja antaa sen käyttöön asianmukaiset resurssit.
Saanen lopuksi palata siihen, mitä Kiinasta todettiin. Tahdon todeta aseidenvientikiellosta vain sen, ettei neuvosto ole tällä haavaa yksimielinen asiasta, kuten tietänettekin. Aihe ei ole asialistalla, mutta täysin riippumatta siitä, mikä tämän päätöksen tulos on, neuvostolle ja Euroopan unionin ulkopolitiikalle on periaatteellinen kysymys, ettei Kiinaan vietävien aseiden määrää lisätä. 
Javier Solana,
   . Arvoisa puhemies, haluan puhua lopuksi hyvin lyhyesti, koska toistin puheenvuorossani yleisin käsittein merkittävän osan siitä, millä kannalla me olemme. Yritämme toistaa eri sanoin sen, mitä valtaosa ihmisistä ajattelee Euroopan unionin ulkopolitiikasta. Mielestäni meidän olisi parempi keskittyä muutamaan aiheeseen ja käsitellä niitä perusteellisesti kuin käydä läpi pitkä lista aiheita joka kerran kokoontuessamme yhteen. Päivän loppuun mennessä olemme käyneet läpi kaikki maailman ongelmat parissa tunnissa ties kuinka monen puheenvuoron esittäjän kanssa. Me haluamme tehdä tästä keskustelusta hyödyllisen. Siksi kiitän jäsen Watsonia hyvästä suosituksesta, että minun tulisi näyttäytyä nykyistä vähemmän televisiossa ja tulla sen sijaan tänne parlamenttiin. Lupaan, että ilmoitan teille etukäteen aina, kun esiinnyn televisiossa, niin voitte kirjata, paljonko aikaa vietän televisiossa ja montako tuntia täällä. Pankaa tämä siis merkille.
Nyt kun olen sanonut tämän ystävällisesti ja sopuisasti hyvälle ystävälleni, haluaisin mahdollisuuksien salliessa järjestää keskustelun, jotta voimme käsitellä aihetta perusteellisesti, koska se on erittäin tärkeää. Yritän keskittyä muutamaan erittäin tärkeään aiheeseen.
Voimme puhua yhteisestä ulkopolitiikasta, mutta jos me epäonnistumme, yhteistä ulkopolitiikkaa ei ole. Jos epäonnistumme, voimme aivan yhtä hyvin lopettaa sen. Otetaan esimerkiksi Balkan: jollemme ole valmiita ja halukkaita järjestämään Balkanin asioita kuntoon, voimme puhua Iranista, voimme puhua mistä ikinä haluatte, mutta me epäonnistumme, enkä minä tahdo epäonnistua. Siksi näette minut aina työssäni. Siihen minä pyrin ja sitä minä teen myös vastaisuudessa.
Kiitän muutamien puhujien kauniista sanoista, jotka koskivat työtäni. Kiitän myös niitä, jotka eivät sitä arvosta. Lisäksi haluan kiittää Leïla Shahidia niistä kauniista sanoista, joita hän on käyttänyt minusta viime päivinä, kun olen puolustanut, kuten hänenkin on tarkoitus, presidentti Abu Mazenin asemaa. Myös meidän tulisi auttaa presidentti Abu Mazenia mahdollisimman paljon. Hän on mielestäni tärkein henkilö, jota meidän on nyt tuettava.
Muiden asioiden meidän on nyt vain annettava kehittyä. Meillä on lähitunteina todennäköisesti edessä erittäin tärkeitä päätöksiä. Olen valmis ja halukas, jos aika sallii ja olette valmiita kokoontumaan, tulemaan esittämään julkilausuman aina, kun jotain erittäin merkittävää tapahtuu. Arvoisa puhemies, jätän asian teidän päätettäväksenne. Jos haluatte ottaa sen esityslistalle, tehkää niin. Muussa tapauksessa jättäkää asia sikseen.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission lausunnot Palestiinan vaalien tuloksista ja Lähi-idän tilanteesta sekä neuvoston päätös olla julkistamatta Itä-Jerusalemia koskevaa kertomusta. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka esityslistan 4 kohdassa on sanottu jo paljon Palestiinan vaaleista, niiden seurauksista sekä etenemissuunnasta niiden jälkeen, haluan käsitellä useita seikkoja, joita neuvosto käsitteli istunnossaan maanantaina.
Ensimmäiseksi on sanottava – ja tässä yhteydessä haluan kiittää jäsen De Keyseria ja kaikkia vaalien tarkkailuun osallistuneita jäseniä – että vaalit sujuivat suunnitelman mukaan. Kaikki ovat yhtä mieltä tästä, ja katson vaalien olleen yksiselitteinen ja demokraattinen ilmaisu kansan tahdosta. Tämä on kiistatonta.
Puheenjohtajavaltion ja käytännössä kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkoministerien vastaus saatiin välittömästi, ja he toimivat toisistaan riippumatta tavalla, joka osoitti, että he noudattivat pääasiassa samoja periaatteita. Muistutan parlamenttia myös Lähi-idän kvartetin 26. ja 30. tammikuuta välisenä aikana antamista julkilausumista, joissa tehtiin selväksi, että kansainvälinen yhteisö katsoo edelleen kestävän ja rauhanomaisen ratkaisun Israelin ja palestiinalaisten väliseen konfliktiin olevan riippuvainen väkivallasta pidättäytymisestä, Israelin olemassaolon oikeuden tunnustamisesta sekä kaikkien kahdenvälisten velvoitteiden noudattamisesta.
Oli ja on edelleen erityisen tärkeää, että neuvoston ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden julkilausumat olivat lähes identtisiä kumppaniemme kvartetissa antamien julkilausumien kanssa. Niin kvartetti kuin Euroopan unionikin odottaa tulevilta Palestiinan hallituksilta selkeätä sitoutumista luettelemiini periaatteisiin, ja ne korostavat, että kansainvälinen tuki uudelle palestiinalaishallinnolle on aivan ehdottomasti riippuvainen näiden periaatteiden noudattamisesta.
Israelia ja palestiinalaishallintoa on jälleen kerran muistutettu niiden tiekartan mukaisista velvoitteista, ja tämän mukaisesti kvartetti on saanut merkittävää tukea neuvostolta, joka myös odottaa vastavalitulta Palestiinan lainsäädäntöneuvostolta, että se tukee hallitusta, joka sitoutuu rauhanomaisen ja neuvotellun ratkaisun hakemiseen jo tehtyjen sopimusten ja tiekartan perusteella konfliktissa Israelin kanssa sekä oikeusvaltioon, uudistuksiin ja asianmukaiseen varainhoitoon. Jos kaikki nämä asiat ovat kohdallaan, Euroopan unioni on valmis jatkamaan palestiinalaisten tukemista heidän talouskehityksessään ja demokraattisen valtion rakentamisessa.
Nyt olisi ennenaikaista tehdä päätöksiä, ja koska emme voi näin toimia, meidän on sen sijaan tehtävä selväksi, että Euroopan unioni, kuten muutkin avunantajat, on valmis jatkamaan tukeaan, kunhan tietyt edellytykset täyttyvät.
Tämä keskustelu käynnistyi alun perin Itä-Jerusalemin kysymyksestä, ja haluan nyt sanoa sen osalta muutaman sanan. Aiemmasta keskustelusta kävivät ilmi hyvin selkeät odotukset, että Euroopan unionin on valittava tasapuolinen lähestymistapa, johdonmukainen Lähi-idän politiikka, jota eivät ohjaa pelkästään Israelin tai palestiinalaisten edut, vaan jossa puolueettomuus on ehdoton edellytys.
Lisäksi Euroopan unioni on huolissaan Israelin toiminnasta Itä-Jerusalemissa ja sen ympäristössä, myös erottelevan muurin olemassaolosta ja sen laajentamisesta sekä palestiinalaisten kotien hävityksestä. Nämä toimet ovat kansainvälisen oikeuden vastaisia, tekevät Jerusalemin tilanteen lopullisen ratkaisun yhä epätodennäköisemmäksi ja uhkaavat tehdä mahdottomaksi kahden elinkelpoisen valtion rinnakkaiseloon perustuvan ratkaisun.
Edellä esittämäni vuoksi neuvosto on pyytänyt asiasta vastaavia neuvoston tahoja tuottamaan EU:lle yksityiskohtaisen analyysin Itä-Jerusalemin tilanteesta EU:n Jerusalemin ja Ramallahin valtuuskuntien toimittamien tietojen perusteella.
Muuttuvan tilanteen, erityisesti Israelin Knessetin vaalien, vuoksi neuvosto päätti kuitenkin 12. joulukuuta olla julkistamatta selvitystä ja tiedottaa sen sijaan Israelin hallituksen korkea-arvoisille edustajille Euroopan unionin huolista tällä alalla.
Tämän jälkeen on esitetty kaksi diplomaattista kannanottoa – yksi EU:n troikalta Israelin ulkoministeriölle 19. joulukuuta ja toinen puheenjohtajavaltiolta Israelin merkittävimmille poliittisille puolueille saman kuun 23. päivä.
Euroopan unioni on pannut hyväksyvästi merkille Israelin päätöksen sallia vaalien osan järjestämisen Itä-Jerusalemissa, mikä osaltaan edistää vaalien menestyksekästä toteutusta. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, kuten edellisessä keskustelussa totesimme, edessämme on uudenlainen todellisuus. EU:n ulkoministerit ja kvartetti tapasivat maanantaina keskustellakseen reaktiostamme siihen, että Hamas ilmestyi Palestiinan kansalliselle poliittiselle kentälle, ja sen vaikutuksista tukeemme Palestiinan itsehallinnolle.
Pitäkäämme mielessä kolme tekijää. Ensinnäkin mainittakoon omat periaatteemme, joiden on oltava täysin selvät. Tuimme vaaleja myöntämällä 18,5 miljoonan euron rahoitustuen. Lisäksi olemme kuulleet noin 240:stä jäsen De Keyserin johdolla toimineesta vaalitarkkailijasta. Olemme myös osoittaneet sitoumuksemme demokraattisten instituutioiden rakentamiseen. Mielestäni tämä on selkeästi periaatteellinen kanta. Olisiko meidän nyt hylättävä tämä kanta, koska emme pidä vaalien tuloksesta? Katson, että tämäkin olisi selvä virhe. Päinvastoin, meidän on kehotettava kaikkia kunnioittamaan demokraattisten vaalien tulosta. Vieraillessani Gazassa sanoin selkeästi, että olemme valmiit työskentelemään sellaisen hallituksen kanssa, joka pyrkii rauhaan rauhanomaisin keinoin. Kuten kvartetti esitti, tämä merkitsee yhteistyötä, selkeätä sitoutumista väkivallattomuuteen, Israelin tunnustamista sekä aiempien sitoumusten hyväksymistä tiekartta ja Oslon sopimus mukaan lukien.
Toinen tekijä on vastuu: pallo on nyt Palestiinan johtajilla. Heidän vastuullaan on toimia kumppanien tavoin ja noudattaa kansainvälisen yhteisön asettamia edellytyksiä. Ei ole selvää, kuinka Hamas omaksuu muutos- ja uudistusohjelmansa pohjalta vastuun, joka uuden palestiinalaishallinnon on otettava. Vie aikaa, ennen kuin tämä selviää. Olen molemmissa keskusteluissa puoltanut kansainvälisen yhteisön selkeää viestiä siitä, mitä me odotamme. Olen myös todennut, että Euroopan komissio on valmis tekemään työtä kaikkien hallitusten kanssa, jotka todella pyrkivät rauhaan rauhanomaisin keinoin.
Muistamme kuitenkin myös Palestiinan kansan taloudelliset ja humanitaariset tarpeet, jotka ovat todella merkittäviä. Olemme myös tietoisia palestiinalaisten asemaa itsenäisenä valtiona koskevista perustelluista toiveista. Meidän on muistettava, että avunantajien rahoituksella on ratkaiseva merkitys tavallisten palestiinalaisten ahdingon lievittämisessä sekä köyhyyden ja ääriliikkeiden noidankehän ehkäisemisessä. Olemme kuitenkin myös tietoisia sitoutumisestamme kahden valtion ratkaisuun ja Israelin turvallisuutta koskevista tarpeista.
Tämän vuoksi odotamme ennen kaikkea, että Palestiinan hallituksen tulevat jäsenet sitoutuvat näihin kolmeen periaatteeseen. Tämä koskee myös yhteisön ja palestiinalaishallinnon väliaikaista assosiaatiosopimusta. Siinä todetaan selvästi, että vapaata demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia on kunnioitettava. Lisäksi myös naapuruutta koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetään selvästi, että tiekartan on oltava tie rauhaan.
Vaikka Hamasin toimintaa järjestönä tullaan edelleen seuraamaan tarkkaan, uutta palestiinalaishallintoa on arvioitava ensisijaisesti sen toimien perusteella, ja tämä koskee myös turvallisuuden ja vakauden aikaansaamista.
Julkistalouden vakauttaminen on suuri ja välitön haaste. Olen valmis suhtautumaan rakentavasti palestiinalaishallinnon taloudellisiin ongelmiin – erityisesti väliaikaishallituksen ja virkamieshallituksen osalta – helpottamalla likviditeettiongelmia. Mutta muidenkin on tehtävä osansa. Tämä koskee myös Israelia, jota on kehotettu jatkamaan tullitulojen siirtämistä palestiinalaishallinnolle. Muiden kvartetin jäsenten tavoin minäkin aion henkilökohtaisesti puhua israelilaisille tästä asiasta.
Myös itse palestiinalaisten rooli on ratkaiseva. Maailmanpankki lähettää valtuuskunnan selvittämään, mitä se voisi tehdä ja kuinka palestiinalaishallinto voisi täyttää edellytykset, kenties supistaa talousarviota. Heidän on löydettävä keinot purkaa Maailmanpankin rahaston maksujen peruuttamispäätökset. Noin 35 miljoonaa dollaria odottaa edelleen. Niitä ei ole maksettu, koska niitä ei voida maksaa. Toivon voivani luottaa parlamentin tukeen lyhyen aikavälin ratkaisun löytämiseksi. On kuitenkin myös tärkeää, että uusi hallitus saa olennaiset uudistukset käynnistettyä. Tämän olisi tapahduttava samassa hengessä kuin yhteistyömme palestiinalaishallinnon kanssa aiemmin.
Tällä välin komissio aikoo jatkaa niitä tukiohjelmia, joilla tuetaan palestiinalaisten perustarpeita, mukaan lukien infrastruktuurihankkeiden rahoitusjärjestely, elintarvikeapu sekä humanitaarinen ja pakolaisapu.
Lopuksi haluan sanoa, että kuten me kaikki tiedämme, rauhanprosessi on hyvin kriittisessä vaiheessa. Vuotta 2005 leimasivat Israelin yksipuoliset toimet ja Palestiinan institutionaalinen halvaantuminen. Kansainvälisen yhteisön on nyt tarjottava konkreettisia kehitysnäkymiä ja toteutettava pyrkimyksiä molemmin puolin, niin israelilaisten kuin palestiinalaishallinnonkin osalta. Tässä yhteydessä myönnän, että meidän on tuettava Mahmoud Abbasia ja hänen auktoriteettiaan vakauden aikaansaamiseksi ja osoittaaksemme, että neuvotteluissa saadaan aikaan myönteisiä tuloksia. Tästä syystä haluan korostaa sen merkitystä, että vältetään kaikkia yksipuolisia toimia, jotka uhkaavat vaarantaa lopulliset asemaa koskevat neuvottelut. Tämä koskee terroristien hyökkäyksiä, siirtokuntien laajentamista ja rajan linjausta.
Meidän on siis tehtävä tiivistä yhteistyötä. Tulevat päivät ja kuukaudet ovat ratkaisevia Lähi-idän vakauden määrittämisessä ja näin ollen myös oman vakautemme määrittämisessä. 
Edward McMillan-Scott (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, minulla oli jälleen kerran kunnia toimia Palestiinan vaalien suurimman vaalitarkkailuvaltuuskunnan puheenjohtajana, Euroopan parlamentin valtuuskunnan. Aluksi haluan kiittää muita Euroopan parlamentin valtuuskunnan 26:ta jäsentä heidän työstään, erityisesti varapuheenjohtajaani Napoletanoa ja tietenkin jäsen De Keyseria, joka toimi Euroopan unionin tiimin päätarkkailijana. Haluan kiittää myös Euroopan parlamentin henkilöstöä, joka matkusti mukanamme ja joka teki erinomaista työtä hyvin vaikeissa olosuhteissa.
Kuulimme viime viikolla Palestiinan kaduilla äänekkäitä valintaa ja muutosta koskevia vaatimuksia. Kuulimme demokratian metelin. Totesimme, kuten eräs kollegani sen sanoi, että prosessi oli täydellinen. Äänestäjät menivät vapaaehtoisesti äänestämään, miehet ja naiset, nuoret ja vanhat. Äänestyspaikat, jotka olivat yleensä kouluissa ja joita hallinnoivat opettajat, olivat tehokkaita ja hyvin järjestettyjä. Yleensä ottaen Israelin joukot pysyttelivät pois tieltä. Prosessi oli täydellinen, eikä ole epäilystä siitä, etteikö vaalitulos heijastaisi kansan tahtoa, mutta se heijastaa enemmänkin heidän epätoivoaan Fatahin suhteen kuin heidän rakkauttaan Hamasia kohtaan. Itse asiassa tapaamamme Hamasin edustajat eivät olleet kovin rakastettavia.
Myös muualla arabimaailmassa, ei pelkästään Palestiinassa – esimerkiksi Egyptissä, jossa Muslimiveljeskunta menestyi hyvin marraskuussa ja joulukuussa, ja tulevissa Marokon vaaleissa – voimme nähdä fundamentalistisen islamilaisen politiikan saavan kannatusta, ja arabimaailmassa on 250 miljoonaa ihmistä. Tämä on haaste kaikille toimielimillemme. Meidän on tehtävä yhteistyötä, sillä katson, että vaikka kerroimme demokratiaprosessista, emme kertoneet niistä demokraattisista arvoista, joihin olemme Euroopan unionissa tottuneet. Demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojeleminen: näistä arvoista meidän on kerrottava. 
Véronique De Keyser,
   . Arvoisa puhemies, lämpimimmät ajatukseni koskevat niitä tarkkailijaryhmän jäseniä, jotka ovat edelleen paikan päällä. Olen saanut paljon kiitoksia, jotka haluaisin jakaa heidän kanssaan, sillä he tekivät erinomaista työtä. Sain paljon apua myös neuvostolta, Marc Ottelta, joka oli Palestiinassa, sekä Jeanettelta. Haluan kuitenkin kiittää erityisesti teitä, arvoisa komission jäsen. Jouduitte ohjaamaan minua vaikeissa päätöksissä.
Mainitsen niistä kaksi. Ensimmäinen oli ryhmämme sijoittaminen Gazaan vaarallisissa oloissa. Alusta alkaen olimme ainoa Gazaan sijoittautunut tarkkailijaryhmä. Arvoisa komission jäsen, seuraava hankala päätös oli tavata Muutos ja uudistus -ryhmän, Hamasin, ehdokkaat. Me luonnollisesti valitsimme ne ehdokkaat, jotka aioimme tavata, ja he olivat maltillisia ehdokkaita. Haluan kuitenkin myös sanoa, että olimme ainoa tarkkailuryhmä, joka tapasi Muutos ja uudistus -puolueen edustajia, ja että historia todistaa meidän toimineen oikein, sillä heitä äänesti 44 prosenttia Palestiinan väestöstä.
Nyt haluan korostaa, että meillä on edessämme kolme haastetta. Ensimmäinen haaste – jota minäkin pidän vaikeana – on kunnioittaa Palestiinan kansan valintaa, joka, kuten jäsen McMillan-Scott totesi, merkitsi kannatusta muutokselle eikä välttämättä radikaalille islamilaisuudelle. Ei ole kyse siitä, että kaikki palestiinalaiset tai edes puolet heistä olisivat muuttuneet radikaaleiksi islamisteiksi. He haluavat muutosta niin Palestiinan sisä- kuin ulkopuolellakin, kuten kauan kaivattua rauhaakin.
Arvoisa komission jäsen, toinen haaste on vastustaa yksipuolisuutta pyrittäessä rauhaan. Jitzhak Rabinin aikojen jälkeen emme ole nähneet vilaustakaan kahdenkeskisyydestä päätöksissä ja Israelin ja palestiinalaisten välisissä neuvotteluissa. Vetäytyminen Gazasta oli yksipuolinen päätös. Hamasin läsnäolo Palestiinan hallituksessa vahvistaisi tätä yksipuolisuutta eikä johtaisi rauhaan. Toivon Euroopan unionin työskentelevän tämän mukaisesti.
Kolmas haaste on osata erottaa toisistaan olosuhteista riippumatta Palestiinan hallitus, jonka on kannettava vastuunsa, sekä Palestiinan kansa, jota ei voida ottaa panttivangiksi sen tekemän valinnan perusteella. On totta, että kansa teki valintansa, mutta sillä on perustarpeensa, joiden täyttyminen meidän on varmistettava tapahtuipa tulevaisuudessa mitä tahansa. Muutoin suuntaamme kohti katastrofia.
Lopuksi kerron teille, mitä eräs palestiinalaisnainen sanoi minulle heti vaalien jälkeen. Kysyin häneltä, eikö hän pelännyt joutuvansa elämään sharia-lakien mukaan. Hän vastasi: "Ei, emme pelänneet sanoa ei israelilaisille, jotka ovat meitä vahvempia. Emme pelkää sanoa ei Fatahille, koska se petti meidät. Uskallamme sanoa ei myös Hamasille, jos se pettää meidät." Siinä teille kokonainen oppitunti parlamentaarisesta demokratiasta, jonka palestiinalaiset ovat ymmärtäneet täysimääräisesti.

Ignasi Guardans Cambó,
   . Arvoisa puhemies, vaalit ovat kuin kuva. Itse asiassa ne ovat kuin röntgenkuva yhteiskunnasta tiettynä ajankohtana. Nämä vaalit edellyttävät meiltä kaikilta realismia sekä kansainvälisen yhteisön tekopyhyyden loppua. Miljoonat palestiinalaiset ovat epätoivoisia. Heillä ei ole mitään menetettävää ja he äänestävät niitä, jotka lupaavat mitä tahansa muutosta, uudistusta ja korruption loppua.
Me puhumme liikaa Lähi-idästä ja aivan liian vähän miesten, naisten, lasten ja vanhusten todellisesta tilanteesta, sillä kokonaiset perheet ovat epätoivoisia. Meidän on kunnioitettava tätä tahtoa. Meidän on viestitettävä kunnioittavamme enemmistön päätöstä. Samassa viestissä meidän on kuitenkin korostettava, että tukemme edellyttää väkivallan, väkivaltaisen vastarinnan ja terrorismin päättymistä. Meidän on kuitenkin kunnioitettava kansan tahtoa.
Emme saa teeskennellä jatkavamme saman elokuvan esittämistä, saman käsikirjoituksen noudattamista siten, että vain yksi näyttelijöistä vaihtuu. Se olisi tie epäonnistumiseen. Edessämme on nyt uusi käsikirjoitus, joka edellyttää uusia ehdotuksia, uutta sitoutumista ja uusia paineita molemmin puolin. Nykytilanne on muodostunut juuri sen vuoksi, ettemme ole toimineet näin. Uuden paineen on kohdistuttava konfliktin molempiin osapuoliin. Meidän on pyrittävä rauhaan, mutta emme saa koskaan unohtaa, että kyse on oikeista ihmisistä. 
David Hammerstein Mintz,
   Arvoisa puhemies, katson, että Euroopan unionin välittäjän rooli on nyt tarpeellisempi kuin koskaan ennen. Nyt olisi pahin mahdollinen ajankohta hylätä alue ja Palestiinan kansa, ja samalla meidän on otettava opiksemme. Mitä olemme oppineet puuttumisestamme alueen asioihin ja avustamme Palestiinan kansalle? Mitä olemme oppineet siitä, että olemme vuosien ajan toistaneet ratkaisun olevan vaalit ja demokratia, että ne ovat askel eteenpäin ja rauhan edellytys, kun nyt näemme, että vaaleista tuli pikemminkin ongelma kuin ratkaisu?
En ole kuullut neuvoston tai komission esittävän itsekritiikkiä siitä, mitä teimme väärin investoituamme ensin miljardeja euroja.
Katson, että Hamasin voitto kuvaa tilannetta, jossa Israel on saanut politiikallaan aikaan itseään toteuttavan ennustuksen. Vuosia israelilaiset ovat toistaneet, ettei ole palestiinalaista rauhankumppania. Lopuksi he saavuttivat juuri tämän.
Euroopan unionin on nyt tehtävä täysin selväksi, että jos Hamas tahtoo jatkaa, sen on hyväksyttävä pelin säännöt ja Palestiinan hallituksen jo tekemät sopimukset, sen on tunnustettava Israel ja hajotettava aseelliset joukkonsa. Samanaikaisesti sen on tehtävä kovasti työtä avatakseen rauhan mahdollisuuden.
Yksi perustavaa laatua oleva syy Hamasin voittoon on se, ettei toivoa ole, ettei ole toivoa lopullisesta sopimuksesta Lähi-idässä. Lisäksi palestiinalaisten elämän laatu on heikentynyt vuosi toisensa jälkeen. Kvartetin paikan päällä tekemät sitoumukset siitä, että palestiinalaisten hyvinvointi lisääntyy, ovat edenneet etanan vauhtia, hyvin hitaasti, eikä monimutkaisista menettelyistä ja esteistä ole vakuuttavasti päästy eroon.
Katson, että meidän on toimittava välittäjänä ja tehtävä enemmän työtä kuin koskaan aiemmin rauhan mahdollisuuden löytämiseksi. 
Adamos Adamou,
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa kiittämällä vuorostani Véronique de Keyseria ja Eduard McMillan-Scottia heidän yhdessä muiden parlamentin jäsenten kanssa tekemästään työstä vaalitarkkailun aikana.
Vaalien tulos vahvisti Hamasille ensisijaisen poliittisen vallan, ja tulosta on kunnioitettava. Tuloksen ei myöskään pitäisi olla yllätys. Se on seurausta monista paikallisista ja kansainvälisistä tekijöistä.
Huolimatta lännen vakuutteluista palestiinalaiset eivät valitettavasti vielä ole nähneet itsenäisen valtion tavoitteen edistämistä. He ovat kuitenkin nähneet rasistisen muurinrakennuspolitiikan ja siirtokuntien laillistamisen. Tulos on viesti niin palestiinalaisille itselleen kuin kansainväliselle yhteisöllekin, erityisesti meille, sopimattomasta politiikasta, jossa ei onnistuttu painostamaan Israelia soveltamaan tiekarttaa ja YK:n päätöslauselmia poliittisen prosessin edistämiseksi ja jossa palestiinalaisia tuettiin vain taloudellisesti.
Valitettavasti en ole varma, onnistuimmeko vastaanottamaan viestiä, sillä tänään Euroopan parlamentissa kannatetaan päätöslauselmaa, joka on yksipuolinen.
Reaktiomme uuteen hallitukseen ei saa olla rauhanprosessin uudelleen käynnistämistä koskevien toimien lakkauttaminen, josta Yhdysvallat on ilmoittanut. Hamasin on kuitenkin luovuttava väkivallasta, tunnustettava Israelin valtion olemassaolon oikeus ja tehtävä yhteistyötä presidentti Abbasin kanssa rauhanprosessin jatkamiseksi. Myös Euroopan unionin ja muiden kvartetin jäsenten on vahvistettava uudelleen pyrkimys luoda Israelin valtion naapuriin itsenäinen Palestiinan valtio, jonka pääkaupunkina on Itä-Jerusalem. 
Mario Borghezio,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurooppa korjaa, mitä se on kylvänyt: Palestiinaan tuhlatut miljardit – väärin käytetyt rahat, joista ei ole pidetty asianmukaisesti kirjaa – saivat aikaan Hamasin hyökyaallon. Valtaan on näin noussut terroristijärjestö, jonka julkituotu strateginen tavoite – kuten järjestön johtajien valtuuskuntamme kysymyksiin antamien vastausten lukemattomat ristiriitaisuudet vahvistavat – on sharia-valtion luominen ja luopuminen rauhasta, ihmisoikeuksista sekä naisten ja vähemmistöjen oikeuksista. Hamas on antanut meille hyvin selkeän vastauksen hylätessään kaikki Lähi-idän kvartetin vaatimukset.
Sosialistinen internationaali on jäsen Schulzin kautta jo todennut, että se kannattaa neuvotteluja Hamasin kanssa, vaikkei se ole koskaan tuominnut palestiinalaishallinnolle annetun avun skandaalimaista käyttöä. Totuus on kuitenkin se, että ne, jotka luottavat Hamasin muuttuvan millään tavoin maltillisemmaksi, luovuttavat Palestiinan lopullisesti ääriliikkeiden haltuun, ja tämä on kohtalo, jota urhea, nöyrä, älykäs ja työtätekevä Palestiinan kansa ei todellakaan ansaitse. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, täysin erillään siitä, onko eurooppalaisten diplomaattien pahamaineinen kertomus virallinen, meidän on todettava, että kyseisen asiakirjan, josta on keskusteltu paljon, vaikutuksena on ainakin, että on saatu lisää näyttöä Euroopan unionin virallisten elinten aivan liian yksipuolisesta Palestiinaa puoltavasta kannasta. Euroopan edustajat väittävät jatkuvasti, kuten Bismarck aikoinaan, olevansa rehellisiä välittäjiä, mutta todellisuudessa he puolustavat pääasiassa palestiinalaisten vaatimuksia, mikä on haitallista EU:n riippumattomuuden kannalta.
Kun nyt asiasta puhutaan, voisimme yhtä hyvin myöntää, että miljardeja euroja eurooppalaisia verovaroja on ohjattu viime vuosina palestiinalaishallinnolle tukena, jolla on pääasiassa tuettu täysin korruptoitunutta järjestelmää. Olen esittänyt tästä neuvostolle ja komissiolle useita kysymyksiä, jotka on aina torjuttu, ja nyt saamme vastata seurauksista. Korruptio on unohdettu islamilaisen terroristiliikkeen Hamasin voitettua vaalit. EU:n vastuu tässä on musertava. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka Palestiinan hiljattain pidettyjen vaalien tulokset tuskin herättävät optimismia, katson, että yksi yleisesti ottaen Euroopan unionin ja erityisesti tämän parlamentin suurimmista virheistä olisi tehdä nyt liian nopeita johtopäätöksiä.
Nähdäkseni voimme ilman erehtymisen vaaraa sanoa, että Euroopan unionin vaalitarkkailuryhmän läsnäolo on ollut Euroopan komissiolle merkittävä menestys ja että – kuten komission jäsen Ferrero-Waldner totesi – se lisää unionin näkyvyyttä ja auttaa osaltaan vahvistamaan demokratiaa kaikkialla maailmassa. Meidän on tämän vuoksi syytä onnitella komissiota sekä kollegoitamme McMillan-Scottia ja De Keyseria sekä heidän mukanaan olleita muita parlamentin jäseniä.
Arvoisa puhemies, uskon, että on ennenaikaista tehdä johtopäätöstä, jonka mukaan Lähi-idän haparoiva rauhanprosessi näiden vaalien seurauksena haudataan tai että vaalien tulos tietää Oslon sopimusten loppua. Katson, että meidän on annettava ajan hieman kulua ja katsottava mitä tapahtuu. Tehdyistä virheistä huolimatta meidän on erityisesti kohdeltava palestiinalaishallinnon presidenttiä laillisena neuvottelukumppanina, odotettava uuden hallituksen muodostamista muistaen, kuten jäsen De Keyser sanoi, että 75 prosenttia kansalaisista, jotka äänestivät tämän poliittisen muodostelman puolesta, eivät halua Israelin tuhoutuvan, ja, arvoisa puhemies, lopuksi meidän on arvioitava, mitä vaikutuksia vaaliprosessilla on Israelin vaaleihin.
Arvoisa komission jäsen, ennemmin tai myöhemmin Euroopan unionin on kuitenkin lyhyen aikavälin kiireisistä asioista huolimatta esitettävä mielipiteensä perustavaa laatua olevasta asiasta: ovatko Palestiinan kansan valtavat tarpeet – jotka juuri mainitsitte – yhteensopivia Hamasin olemassaolon kanssa, kun otetaan huomioon, että järjestön perustamissopimuksessa vaaditaan Israelin valtion purkamista ja tuhoamista ja että se mainitaan Euroopan unionin terroristijärjestöjen luettelossa.
Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä Euroopan unionin toimiin ei voida soveltaa kaksia sääntöjä: unionin on tuomittava terrori ja väkivalta poliittisessa toiminnassa tai peruttava Euroopan unionin toimet ja tuki. 
Pierre Schapira (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen McMillan-Scottia ja jäsen De Keyseria: vaalit sujuivat kaikin tavoin sulavasti. Ennen kaikkea nämä olivat historialliset vaalit, sillä tämä oli ensimmäinen demokraattinen muutos arabimaailmassa.
Palestiinan kansa ei äänestänyt Hamasin puolesta, se äänesti Fatahia vastaan. Hamas voitti korruption vastaiseen taisteluun ja PLO:n uudistukseen keskittyneen ohjelmansa ansiosta. PLO on ainoa neuvotteluihin oikeutettu järjestö. Ennen kaikkea Hamas voitti erityisesti Palestiinassa täytäntöön pantavan sosiaalisen ohjelmansa ansiosta. Nämä olivat erityiset vaikutelmani tavatessani tarkkailuryhmän ulkopuolella palestiinalaisia johtajia ja heidän yhdistystään, jota Hamas johtaa. Mitä apuun tulee, meidän on jatkettava Palestiinan kansan tukemista, varmistettava, että virkamiehille maksetaan palkkaa ja ennen kaikkea estettävä valtiota hajoamasta, sillä muuten palestiinalaishallinto joutuu toisen valtion käsiin.
Hyvät kollegat, meidän on odotettava, mutta välttäkäämme naiivia optimismia. Lukekaa Hamasin perustamisasiakirja: se on halveksittava ja häpeällinen. Se on kumottava, jotta uudesta hallituksesta voi tulla keskustelukumppani. Meidän on asetettava määräaika – aikataulu – jotta Hamas kantaa vastuunsa, sillä siitä on tullut demokraattisen valtion laillinen puolue. 
Frédérique Ries (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, sillä minulla on vain minuutti aikaa ilmaista pettymykseni siihen, että parlamentti on täällä istuntosalissa päättänyt varoa "puhumasta totta".
Tässä tekstissä Palestiinan vaalien tuloksesta on kuusi viittausta, seitsemän johdanto-osan kappaletta ja 12 artiklaa, eikä niissä onnistuta kertaakaan mainitsemaan – edes mainitsemaan – Hamasia sekä sen ideologian ja toiminnan taustalla olevaa vihan peruskirjaa. Jäsen Schapira totesi juuri, kuinka halveksittava – mielestäni hän käytti tätä sanaa – peruskirja on, ja jäsen Cohn-Bendit puhui vastenmielisestä peruskirjasta. Olen tietenkin samaa mieltä heidän kanssaan.
Minusta me ansaitsisimme Nobelin kliseepalkinnon, kun kyseisestä peruskirjasta huolimatta olemme itse asiassa kuulleet Lähi-idän kvartetin, eurooppalaisten ministerien, tiedotusvälineiden ja Javier Solanan vain hetki sitten kysyvän itseltään ratkaisevan kysymyksen: kuinka voimme tehdä yhteistyötä Hamasin kanssa ja jatkaa elintärkeän tukemme antamista palestiinalaisille, jos Hamas ei luovu terrorista ja tunnusta Israelia. Mahmoud Abbas puolestaan ei säästele sanojaan, mitä tulee vaatimusten esittämiseen islamisteille.
Kyllä, vaalit olivat demokraattiset – ainakin toteutuksen osalta. Kyllä, Hamas voitti. Kyllä, me haluamme edelleen auttaa palestiinalaishallintoa. Kyllä, viime kädessä Hamasin on nyt tehtävä ratkaisevat päätökset ja muututtava. Tämä on todellakin sanottava selvästi ja suoraan pragmaatikoille molemmilla puolilla: demokraattiset vaalit saattoivat valtaan epädemokraattisen ideologian. Tämä todella vaikea yhtälö meidän on tänään ratkaistava. 
Margrete Auken (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Palestiinan vaalit toteutuivat esimerkillisesti. Haluan onnitella palestiinalaisia ja esittää suuret kiitokseni kollegoilleni. Israelissa ja Palestiinassa on kuitenkin edelleen ongelmia. Palestiina on miehitetty. Tämä totuus tuodaan julki lukuisissa YK:n päätöslauselmissa, joissa kritisoidaan Israelin jatkuvia kansainvälisen oikeuden rikkomisia sekä siirtokuntia, kauheaa muuria ja pyrkimyksiä liittää Itä-Jerusalem itseensä – vain pahimmat ongelmat mainitakseni.
Palestiinan vaikea tilanne mainitaan yhteisessä päätöslauselmaesityksessä, jossa on monta rakentavaa kohtaa. Ehdotuksessa esitetään asiaankuuluvat ehdot Hamasille. Meidän on vahdittava huolellisesti, ettei Hamas jälleen turvaudu terrorismiin, kun se on nyt pitänyt yllä rauhaa yli vuoden. Meidän ei tietenkään pidä kumota palestiinalaisten Geneven sopimuksen mukaista oikeuttaan miehityksen vastaiseen aseelliseen vastarintaan, mutta meidän on määrätietoisesti ja huolellisesti harkituin toimin pyrittävä varmistamaan, ettei tilanne riistäydy hallinnasta. Niin Palestiinassa kuin israelilaisissa siirtokunnissakin kaikki muut kuin hallituksen joukot on riisuttava aseista. Meidän on torjuttava kaikki radikalisoituminen niin Palestiinassa kuin Israelissakin.
Nyt tarkasteltavana oleva päätöslauselmaehdotus voidaan hyvin nähdä yksipuolisena tunnustuksena, ja jos meidän on määrä auttaa rauhanpyrkimyksissä, se olisi luonnollisesti vaarallista. Tämän vuoksi pyydän kollegoitani äänestämään Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän esittämien tarkistusten puolesta, erityisesti 10 kohtaan esitetyn tarkistuksen puolesta, sillä siinä esitetään hyvin selvästi sanamuoto neuvoston päätöksestä olla julkistamatta Euroopan unionin edustustojen päälliköiden laatimaa Itä-Jerusalemia koskevaa kertomusta. Kun kertomuksessa esitetty kritiikki Itä-Jerusalemin tilanteesta sekä sen seurauksena esitetyt suositukset on selkeästi peruttu, päätöslauselmaesityksestä tulee asianmukainen väline Israelin ja Palestiinan välisen oikeudenmukaisen rauhan edistämiseksi.
Kehotan nyt johdonmukaisuuteen. Me emme ole palestiinalaisten silmissä riittävän uskottavia, mutta meidän olisi aika olla. 
Luisa Morgantini (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minun on kerrottava, että olen erittäin kiitollinen komissiolle sekä jäsen De Keyserille, jäsen McMillan-Scottille ja koko tarkkailijaryhmälle heidän ymmärtäväisyydestään ja älystään. Katson kuitenkin, että Itä-Jerusalemia koskevan kertomuksen julkistamatta jättäminen – mistä tässä keskustelussa itse asiassa on kyse – sekä se, ettei kyetty tehokkaasti toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä, auttoivat Hamasia. On selvää, että jotkut totuudet olisi lausuttava ääneen.
Uskon, että Hamasin voitto oli ennustettavissa. Tästä kuuluu suuri vastuu kansainväliselle yhteisölle, joka ei ole kyennyt Oslon sopimusten allekirjoittamisen jälkeen varmistamaan, että kansainvälistä oikeutta vaalitaan ja noudatetaan. Tämän vuoksi ei pantu täytäntöön kahden kansan ja kahden valtion periaatetta eikä taattu Mahmoud Abbasille riittävää tukea, sillä pelkkä rahoitus ei riitä – palestiinalaiset tarvitsevat poliittista tukea. Kansainvälinen yhteisö ei myöskään painostanut Israelia tarpeeksi estääkseen sitä kasvattamasta siirtokuntia ja liittämästä maa-alueita itseensä.
Erityisesti minusta tuntuu, että vaikka kansainvälisellä yhteisöllä oli painostuksen edellyttämää voimaa, se ei onnistunut varmistamaan neuvottelujen aloittamista uudelleen. Palestiinalaiset onnistuivat kuitenkin vastaamaan demokraattisella vaaliprosessilla, johon kansalaiset osallistuivat ja jossa he ilmaisivat elämää, oikeutta ja rauhaa koskevat tarpeensa.
Minulle naisena Hamasin voitto on kauhea lopputulos. Näen sen kuitenkin lähes varmana protestiäänenä Fatahia vastaan, sillä se hallitsi Palestiinan yhteiskuntaa monta vuotta mutta ei kyennyt täyttämään lupauksiaan, sekä korruptiota vastaan, vaikka tämä onkin jokseenkin demagoginen seikka. Minusta Euroopan komission ja kansainvälisen yhteisön tehtävänä on todellakin käynnistää vuoropuhelu uudelleen ja pitää se käynnissä. Näin varmistetaan se, että sekä Hamas että Israel voivat lopettaa väkivaltaisuudet ja tunnustaa käytännössä kahden kansan ja kahden valtion periaatteen. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Hamas on paha: se on vastuussa joistakin halpamaisimmista koskaan nähdyistä terrori-iskuista. Se, että sillä nyt on demokraattinen mandaatti, ei mitenkään muuta tai lievennä sen terroristipiirteitä. Pohjoisirlantilaisena voin puhua kokemuksesta, jossa terroristijärjestö – IRA – myös sai vaalivoiton. Silloin tehtiin perustavaa laatua olevia virheitä, koska toivottiin näin rohkaistavan järjestöä pois terrorismin poluilta. Demokratian arvoja vääristeltiin, tarpeettomia myönnytyksiä tehtiin yhä uudelleen, mutta jokaisen jälkeen tuli lisää vaatimuksia. Näin terroristijärjestöt ajattelevat ja toimivat käydessään pitkää monitasoista sotaansa.
Tämän vuoksi pyydän, että valitaan tiukka ja päättäväinen kanta, lopetetaan rahoitus eikä hievahdeta periaatteesta, jonka mukaan EU ei voi antaa tukea Hamasin terroristien johtamalle hallinnolle. Jos säännöstä poiketaan, häviäjiä olemme me ja demokratia. 
Antonio Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, unionin tavoitteena on oltava rauhan aikaansaaminen Lähi-idässä sekä terrorismin torjuminen myös poliittisin keinoin. Tavoitteena on taata niin Israelin olemassaolo ja turvallisuus kuin Palestiinan valtion luominenkin. Tähän suuntaan on viime aikoina otettu merkittäviä askeleita, kiitos Ariel Sharonin ja Abu Mazenin työn.
Onko Hamasin vaalimenestys mahdollisesti takaisku meille? Muuttaako se Palestiinan uudeksi teokraattiseksi fundamentalistijärjestelmäksi? Hamasin edustajan Mahmoud Zaharin sanat eivät varmasti lupaa hyvää, kuten eivät myöskään muut lausunnot Israelista. Zaharihan lupasi uuden palestiinalaishallinnon ilman maallisia jäseniä, koska "he tuovat mukanaan aidsin ja homoseksuaalisuuden".
Unionin velvollisuus on tuoda äänensä kuuluviin voimakkaiden poliittisten aloitteiden kautta, joilla Hamas pakotetaan sille polulle, jolle aiemmin on jo lähdetty. Unionin on saatava uusi hallitus ymmärtämään, että jos se aikoo uhata Israelin olemassaoloa, se menettää Palestiinalle aiotut varat. Jos Hamas valitsee suvaitsemattomuuden tien, se aiheuttaa kansalleen suurta haittaa ja sillä on kielteinen vaikutus Israelin vaaleihin. Tukekaamme siis Abu Mazenia ja sallikaamme hänen vierailunsa Euroopan parlamentissa. Tukekaamme myös kristittyjen palestiinalaisten oikeuksia: he ovat vähemmistö, jota uhkaa häviäminen Lähi-idässä, mutta he ovat tärkeä rauhan ja vakauden osatekijä.
Tehkäämme luottavaisesti työtä, jotta Anwar Zabounin ajatukset, joiden mukaan neuvottelut Israelin kanssa ovat eli uskonnon kieltämät, eivät saa kannatusta. Olen varma siitä, etteivät Palestiinan kansalaiset ajattele näin. 
Lilli Gruber (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Palestiinan uusi parlamentti muodostui vaaleissa, jotka kansainvälinen yhteisö on tunnustanut kansainvälisesti. Me kunnioitamme vaalitulosta ja tuemme presidentti Abu Mazenia hänen pyrkiessään kokoamaan hallitusta, joka puolustaa voimakkaasti kansainvälistä oikeutta ja vastustaa väkivaltaa.
Tämän vuoksi vaikuttaa järjettömältä, että uhan olisi nyt määrä lopettaa unionin rahoitus palestiinalaishallinnolle. Jos näin tapahtuisi, vaarana olisi, että vihamieliset valtiot ja ryhmittymät ottaisivat EU:n paikan ja al-Qaida alkaisi värvätä työttömiä palestiinalaissotilaita ja -poliiseja.
Meidän on muistettava, että EY tunnusti PLO:n Venetsian huippukokouksessa 13. heinäkuuta 1980. Tämä johti vuoropuhelun kautta siihen, että entinen terroristijärjestö lähti tielle, jonka tuloksena se tunnusti Israelin olemassaolon oikeuden ja osallistui rauhanprosessiin. Hamasin vaalivoitto on meille nyt vastaavanlainen haaste. On syytä panna merkille, että ennen vaaleja Yhdysvallat teki tiettäväksi, että Hamasin kanssa on keskusteltava, vaikka se onkin terroristijärjestöjen luettelossa.
Euroopan parlamentin on nyt tehtävä oma rakentava osuutensa ja kutsuttava Palestiinan vastavalitun parlamentin valtuuskunta mahdollisimman pian Brysseliin, sillä nyt tarvitaan kiireesti luottamusta luovia toimenpiteitä, ei uhkaavia eleitä. 
Sajjad Karim (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme viime viikkoina nähneet vastakohtien ja ristiriitojen kehän, josta on tullut tyypillinen EU:n suhteille Lähi-itään. Me vaadimme kumppaneiltamme legitimiteettiä ja avoimuutta, ja kuitenkin tukahdutamme totuuden, kun se oikeutetusti edellyttäisi meiltä toimia. Me autoimme demokraattisten vaalien järjestämisessä Palestiinassa, ja kuitenkin kyseenalaistamme kansan äänen sen kuultuamme. Me tuemme korruptoitunutta Fatahia vuosien ajan, ja kuitenkin epäilemme muutaman päivän kuluttua uuden palestiinalaishallinnon jäsenten lausumia humanitaarisista aikomuksista. Epäilemme uuden palestiinalaishallinnon halua rakentaa luottamuksen ja yhteistyön siltoja, ja katsomme läpi sormien Israelin jatkuvaa muurin rakentamista. Olemme perustellusti rahoittaneet Palestiinan demokraattisia instituutioita, ja kuitenkin hankaloitamme Itä-Jerusalemin myötä alistettujen kansalaisten itsemääräämisoikeutta. Vaadimme aivan oikein Hamasia luopumaan väkivaltaisuuksista tai vastaamaan sen seurauksista, ja katsomme sivusta, kun Israelin armeija ampuu viattomia lapsia Gazassa ja Ramallahissa ilman seuraamuksia. Vaadimme Hamasia tunnustamaan Israelin, mutta vaikenemme Israelin rikkoessa kansainvälistä oikeutta.
Palestiinalaiset kysyvät, onko EU:ssa kyse demokratiasta vai tukahduttamisesta. Onko EU:ssa kyse silloista vai muureista? Kunnioittaako EU kansainvälistä oikeutta vai uhmaako se sitä? Hamasin päätös vaihtaa luodit äänestyslippuihin saattaa olla strateginen käännös, joka voi johtaa neuvotteluihin Israelin kanssa. EU:n on toimittava käännöksen mukaan ja osoitettava kunnioittavansa merkittävää tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta, joita Palestiinan valtion luominen edellyttää rauhanomaisessa yhteiselossa Israelin kanssa. 
Jana Bobošíková (NI ).
   – Hyvät kollegat, meidän on välittömästi lakkautettava rahan virtaaminen Palestiinaan, jossa Hamas on ottanut vallan. Kyse on selkeästi terroristiliikkeestä, joka ei tunnusta Israelin valtiota, joka ei suostu luopumaan aseista ja joka noudattaa sharia-lakia. Kuinka Hamas aikoo käyttää EU:n veronmaksajien rahat? Polttaako se ihmisten silmiä, kivittääkö se naisia vai leikkaako se ihmisiltä käsiä? Kuinka paljon ihmisiä Hamasin aseet tappavat?
Hyvät kollegat, meidän on tunnustettava, että unionin on kannettava osansa vastuusta Lähi-idän ruutitynnyrin osalta haudattuaan tähän saakka päänsä hiekkaan ja noudatettuaan ristiriitaista politiikkaa. Olen tšekkiläinen ja kotimaani oli ensimmäisiä valtioita, jotka toimittivat aseita uudelle Israelin valtiolle vuonna 1948, jotta se voisi puolustaa aluettaan. Kyseisenä ajankohtana nykyiset EU:n jäsenvaltiot ilmaisivat kauhunsa holokaustin vuoksi ja tukivat juutalaisvaltion luomista. Kuinka ne ovat toimineet sen jälkeen? Kumpaa osapuolta unioni on yksiselitteisesti tukenut – Israelia vai palestiinalaisterroristeja? Lopettakaamme tämä harhaanjohtava puhe ja todetkaamme selvästi, että Hamas, joka on vuosien ajan saanut epäsuorasti rahaa unionilta, noudattaa epäoikeudenmukaista politiikkaa, eivätkä EU:n kansalaiset halua maksaa sille verovaroistaan. 
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, täällä me nyt reagoimme hämmästyneinä johonkin, mikä on itse asiassa itsestään selvää. Vaalit voitti puolue, joka antoi kansalaisille vaikutelman, että se välittää heistä, kun taas muista voidaan hankkiutua eroon korruptoituneiden roistojen joukkiona. Meidän on vedettävä tästä johtopäätöksemme. Meidän on tehtävä entistäkin enemmän työtä tehdäksemme EU:n tuen näkyväksi, sillä näin saamme välitettyä kansalaisille viestin, jonka mukaan rauhaa ja demokratiaa kannattaa tukea. Katson, että muidenkin kuin hallitusten on kuultava tämä.
Vaalitulos on katastrofi koko alueelle. Voidaan todellakin puhua viiden vuoden rytmistä. Rabin kuoli noin kymmenen vuotta sitten, ja terroristien toimet estivät Peresin valinnan. Viisi vuotta myöhemmin käynnistyi kansannousu, ja tässä me taas olemme. Asiat käynnistyvät aina uudelleen lähtöruudusta.
Sittenkään en usko, että meidän olisi luovuttava toivosta, jonka mukaan Hamas tekisi osuutensa kehityksessä, mutta meidän on saneltava edellytykset, joiden mukaan se on mahdollista. Jos Hamas ottaa vallan palestiinalaishallinnossa vaaleissa voittamiensa parlamenttipaikkojen perusteella, sen on suostuttava luopumaan väkivaltaisuuksista, tunnustettava Israelin olemassaolon oikeus ja hyväksyttävä jo tehdyt sopimukset, tai kaikki on jälleen aloitettava alusta.
Toivon, että tämä tapahtuu ennen Israelin vaaleja, jotta voimme välttää epäsuotuisat tapahtumat, jotka vaikeuttaisivat neuvottelujen jatkamista. Tämän ajanjakson aikana kvartetin on tehtävä selväksi, että jos tämä onnistuu, taloudellinen tuki jatkuu ja turvallisuus on taattu. Tästä syystä olen iloinen, että kvartetti vastasi viikonloppuna niin nopeasti.
Haluan myös ilmaista kiitollisuuteni jäsen De Keyserille ja hänen tiimilleen sekä jäsen McMillan-Scottin johtamalle parlamentin valtuuskunnalle heidän työstään. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan vuorollani ensin kiittää kunnioitettuja ystäviäni Véronique De Keyseria ja Edward McMillan-Scottia heidän merkittävästä panoksestaan Palestiinan vaalien tarkkailussa.
Palestiinan kansalaiset äänestivät demokraattisesti, ja uskon, että meidän kaikkien on nyt kunnioitettava Palestiinan kansan demokraattista tahtoa ja muotoiltava uusi eurooppalainen strategia, joka perustuu Lähi-idän ja Palestiinan uuteen poliittiseen todellisuuteen.
Valitettavasti Javier Solana ei ole tänään täällä, jotta voisin sanoa hänelle, että hänen viikkoa ennen Palestiinan vaaleja antamansa lausunto, jonka mukaan taloudellinen tuki Palestiinalle olisi jäädytettävä, jos Hamas voittaisi, oli hyvin vakava virhe. Hamas käytti tätä Solanan lausuntoa hyväkseen, ja se toimi bumerangina maltillisten palestiinalaisten edistysryhmien toiminnassa.
Koska näin on, Euroopan unionissa on mielestäni vakava puute. En ole nähnyt mitään lausuntoa, minkäänlaista ilmoitusta siitä, että olemme tietoisia Israelin hallituksen yksipuolisesta politiikasta, en ole nähnyt lausuntoja varapääministeri Olmertin politiikasta ja päätöksestä jäädyttää palestiinalaishallinnolle maksetut 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Pyydän komissiolta yhtä asiaa: kehottakaa Hamasia jatkamaan tulitaukoa. Tämä on tärkeä asia, toisin kuin erilaiset ehdot, jotka koskevat yksipuolisesti palestiinalaisia. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla oli vakavat epäilykseni siitä, että uudistumattoman Hamasin sallittiin asettaa ehdokkaita Palestiinan vaaleissa. Kenties presidentti Bush ja muut arvioivat, ettei Hamas voittaisi tai että se muuttaisi merkittävällä tavalla retoriikkaansa ja politiikkansa, jos se pääsisi mukaan vaaliprosessiin. Olen eri mieltä.
Hamas on edelleen terroristijärjestö, jolla on yhteyksiä Muslimiveljeskuntaan ja Hizbollahiin. Se on sitoutunut Israelin tuhoamiseen ja islamilaisen valtion perustamiseen Jerusalem pääkaupunkinaan. Hamasin peruskirjassa todetaan sen sitoutuneen maailmalaajuiseen jihadiin, myös itsemurhapommittajien käyttämiseen ja teokratian ja islamilaisen kalifikunnan perustamiseen kaikkialla. Jos se esittäisi tällaisia näkemyksiä missä tahansa EU:n jäsenvaltiossa, sen toiminta poliittisena puolueena kiellettäisiin varmasti.
Olen aina kritisoinut Arafatin johdon hillitsemätöntä korruptiota ja pyrin tutkimaan asiaa edellisessä parlamentissa, mutta valitettavasti työryhmäni tuloksista ei koskaan keskusteltu täysistunnossa. Nyt tavalliset palestiinalaiset ovat antaneet mahtavan protestiäänen. On kuitenkin selvää, ettei terroristijärjestönä kielletty Hamasin kaltainen järjestö voi olla EU:n laillinen neuvottelukumppani eikä saada senttiäkään veronmaksajien rahaa, ennen kuin se lupaa luopua väkivallasta ja tunnustaa Israelin valtion. Olen aina kannattanut turva-aidan rakentamista, koska se on pelastanut ihmishenkiä kauheilta itsemurhapommituksilta. Valitettavasti se on typistänyt yhteisöjä, mutta se ei muodosta tulevan palestiinalaisvaltion lopullista rajaa.
Hamasin voitto tekee kuitenkin maan vaihtamista rauhaan koskevan sopimuksen tekemisestä paljon vaikeamman toteuttaa. Myös Itä-Jerusalemin tilanteen ja paluuoikeuden lopullinen ratkaisu on lähes mahdoton, kun Hamas on palestiinalaishallinnon hallituksessa. 
Carlos Carnero González (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Hamasin vaalivoitto ei varmastikaan ole hyvä uutinen demokraateille ja edistysmielisille eikä vasemmistolle, mutta voitto saatiin oikeudenmukaisissa vaaleissa, ja meidän on tunnustettava tämä. Meidän onkin oltava tyytyväisiä yhteen seikkaan: Hamas on nyt mukana poliittisessa pelissä, ja se on edistystä. Sen saamiseksi yhä syvemmälle poliittisen pelin pauloihin meidän on kyettävä myös ottamaan se täysimääräisesti mukaan palestiinalaishallinnon ja Euroopan unionin välisiin suhteisiin.
Haluan korostaa, että ensimmäinen kerta, kun näissä vaaleissa valittu Hamasin edustaja kohtaa Euroopan unionin, voi hyvinkin olla parlamentaarisessa Euro–Välimeri-edustajakokouksessa 26. ja 27. maaliskuuta. Sitten Israelin vaalien jälkeen uudet Israelin parlamentin edustajat tulevat tänne. Ottakaamme siis kaikki osaa tuohon yhteiseen keskustelufoorumiin ja Hamasin demokraattiseen nykyaikaistamiseen, josta on hyötyä kaikille. 
Jana Hybášková (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tilastot ovat selkeitä: Hamasin yksi lisäpaikka kansallisella tasolla merkitsee useita paikkoja piirikuntien tasolla. Ihmiset luottavat Hamasiin paikallisesti, ja meidän on kunnioitettava heitä älykkäällä, avoimella ja vastuullisella tavalla. Onko meillä tällainen suunnitelma? Meillä on strategia: väkivallattomuus, aseista riisunta ja Israelin olemassaolo.
Väkivallattomuudesta: jos saamme jonakin päivänä julistuksen väkivallasta kieltäytymisestä ja seuraavana päivänä koemme terroristihyökkäyksen, mitä me sitten teemme? Hamas on vastarintaliike. Jos miehitys jatkuu, hallitus ei sulje pois väkivaltaista vastarintaa. Mitä me sitten teemme?
Israelin valtion olemassaolosta: onko neuvottelujen aloittaminen Israelin vaalien jälkeen riittävää?
Aseriisunnasta: haluammeko liittää Hamasin aseistetut joukot Palestiinan turvallisuus- ja poliisijoukkoihin? Millä ehdoilla? Onko meillä mitään suunnitelmia? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, epäilemättä virheitä on tehty menneisyydessä, mutta nyt on aika katsoa eteenpäin. Me emme saa tehdä ennenaikaisia päätelmiä, ja seuraavan vaiheen strategiaa on pohdittava asianmukaisesti.
Keskustelun aikana todettiin – aivan perustellusti – että meillä on tietenkin edelleen kumppani presidentti Abbasissa, jonka kanssa voimme edelleen keskustella ja jonka kanssa meidän on jatkettava neuvotteluja. Voimme edelleen luottaa häneen kumppanina, sillä uusi hallitus ei muuta eikä voi muuttaa voimaan tulevaa perustuslakia. Meidän ei pidä luopua toivosta. Päinvastoin, meidän on katsottava tulevaisuuteen.
Yksi asia on kuitenkin selvä – neuvosto puki sen sanoiksi maanantaina ja niin teki myös kvartetti – ja se on, että on periaatteita, joista me emme voi poiketa, eikä saa olla epäilystäkään siitä, että ne ovat väkivallattomuus, Israelin olemassaolon oikeuden tunnustaminen sekä rauhanprosessin jatkaminen.
On myös sanottu yhä uudelleen, että unionin politiikan on oltava puolueetonta, ja tästä voin olla vain samaa mieltä. Se on itsestään selvä tosiasia. Alkupuheenvuorossani tein myös selväksi, mikä on neuvoston kanta suhteisiimme Israeliin ja miten kriittisesti tähän kantaan suhtaudumme.
Tärkeää on nyt, että unioni puhuu yhdellä äänellä. Jos haluamme lainkaan vaikutusvaltaa, meidän on myös puhuttava samaa kieltä kuin kumppanimme kvartetissa, ja tämäkin on tärkeää. Olen erityisen kiitollinen komissiolle siitä, että se on laatinut huolellisesti harkiten ja hätiköimättä strategian Palestiinan kansan auttamiseksi. Kuten monet puhujat keskustelussa totesivat, Palestiinan kansa on kärsinyt paljon ja kärsii edelleen, emmekä me saa tuottaa heille pettymystä. Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, tiedän, että komission palestiinalaisia koskeva politiikka on erinomainen ja hyvin johdonmukainen, ja sen yhteydessä meidän olisi annettava palestiinalaisille tukemme. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, hyvät parlamentin jäsenet, 
 Aluksi kiitän teitä kaikkia ystävällisistä sanoistanne, mitä tulee vaaleihin ja niiden tarkkailuun. Kaikki kunnia kuuluu jäsen De Keyserille ja hänen tiimilleen sekä jäsen McMillan-Scottille ja hänen tiimilleen. Kunnia kuuluu myös Palestiinan kansalle, joka osoitti kykenevänsä toimittamaan vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit, vaikka me emme välttämättä olekaan tyytyväisiä tuloksiin.
Meidän on nyt kunnioitettava Palestiinan kansan tahtoa. Kuten totesimme kvartetin julkilausumassa, palestiinalaiset äänestivät muutoksen puolesta. Me tiedämme miksi. Samalla he toivovat rauhaa. Kyselyt osoittavat, että niukka enemmistö kannattaa rauhaa Israelin kanssa. Tämän on oltava tie eteenpäin. Olemme valmiit jatkamaan Palestiinan kansan tukemista. Toivomme voivamme tehdä niin, kuten olemme tähänkin mennessä tehneet. Mikään muu järjestö kuin Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan komissio ei ole tehnyt yhtä paljon palestiinalaisten eteen vuosien mittaan.
Valituksi tuleminen ja virkaan astuminen on kuitenkin myös poliittista vastuuta edellyttävä asia. Tämän vuoksi me pyydämme – ja jopa oletamme – Palestiinan uuden hallituksen vahvistavan sitoutumisensa rauhaan rauhanomaisin keinoin, erityisesti kvartetin julkilausumassa mainittujen kolmen edellytyksen mukaisesti: väkivallattomuuden, Israelin tunnustamisen sekä aiempien velvoitteiden, erityisesti Oslon sopimuksen ja tiekartan tunnustamisen. Nämä osoittavat selkeästi sitoutumista rauhaan ja kahden valtion ratkaisuun mutta myös palestiinalaishallinnon kunnianhimoiseen uudistussuunnitelmaan. Halusin erityisesti mainita tämän.
Haluan myös sanoa, että kvartetin politiikka – ja tässä yhteydessä teemme todellista yhteistyötä – on hyvin puolueetonta. Kuulin muutaman jäsenen sanovan, että toimimme puolueellisesti. Niiden, jotka eivät vielä ole nähneet kvartetin viimeisintä julkilausumaa, olisi syytä tutustua siihen. Tämän vuoksi haluan viitata viimeiseen kappaleeseen, jossa todetaan, että kvartetti toistaa sitoumuksensa tiekartassa ja aiemmissa julkilausumissa esitettyihin periaatteisiin ja vakuuttaa olevansa edelleen sitoutunut arabien ja Israelin välisen konfliktin oikeudenmukaiseen, kattavaan ja kestävään ratkaisuun YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 242 ja 338 mukaisesti. Minusta tämä osoittaa itsessään tukemme yhteisille velvoitteille.
Toistan vielä, että ensisijaisena tavoitteenamme on oltava sen varmistaminen, että Israel siirtää Palestiinan verotulot palestiinalaishallinnolle. Erityisesti on muistettava, että kyseessä ovat palestiinalaisten rahat. Katsomme, ettei olisi rakentavaa, jos Israel nyt kieltäytyisi tästä näin ratkaisevana aikana. Puhun tästä myös Israelin viranomaisille, ja tiedän, että muutkin kollegat kvartetissa aikovat tehdä niin. Toivon todellakin, että rahat siirretään pian, sillä ne kattaisivat suuren osuuden palestiinalaishallinnon työntekijöiden palkoista ja olisivat hyvin tarpeellista tuloa heidän perheilleen. Tämä olisi humanitaarinen ele, jonka Israel voisi tehdä ratkaisevana ajankohtana.
Myös Maailmanpankin pääjohtaja sai minut vakuuttuneeksi, sillä hän on samaa mieltä. Tapasin pääjohtaja Wolfowitzin eilen Lontoossa. Tänään hänen on todettu sanoneen, että koko prosessia auttaisi, jos tavallisten palestiinalaisten elämä paranisi, ja että meidän viimeisenä olisi sanouduttava irti. Olen hyvin iloinen tästä lausunnosta ja toivon sen auttavan. Tämä on kuitenkin myös syy, jonka vuoksi Arabiliiton jäsenten olisi mahdollisimman pian lunastettava tukilupauksensa. Lontoossa eilen pidetyssä Afganistania koskeneessa konferenssissa Itävallan ulkoministeri Ursula Plassnik ja minä tartuimme jokaiseen tilaisuuteen puhua eri arabiedustajien kanssa, jotta tämä olisi mahdollista.
Meidän on tämän vuoksi oltava hyvin valppaita tämän ajanjakson aikana. Ajanjakso on ratkaiseva, sillä myös Israelissa pidetään vaalit. Haluamme, että rauhanprosessi voi jatkua tulevaisuudessa. Tämän vuoksi kehotan parlamentin jäseniä edelleen sitoutumaan kanssamme. Vaikeuksista huolimatta haluamme tehdä tiestä rauhaan vähemmän kuoppaisen.
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Selviydyttyään Palestiinan vaalituloksen aiheuttamasta alkujärkytyksestään unionin on nyt tunnustettava vaalien laillisuus sekä uuden hallituksen legitimiteetti ja oltava iloinen Palestiinan korkeasta äänestysprosentista. Vain osoittamalla täyttä luottamusta ja jatkamalla yhteistyötä voimme vaatia uutta hallitusta sitoutumaan tiekartan noudattamiseen. Meidän on tietenkin oltava entistä tarkkaavaisempia juuri niiden vakavien jännitteiden vuoksi, joita on viime vuosina syntynyt nyt vallassa olevan puolueen ja niin kutsutun länsimaisen yhteisön välillä, mutta olen varma, ettei nyrkkien heristäminen ole oikea tapa poistaa erimielisyyksiä. Hamasille on pikemminkin annettava mahdollisuus osoittaa, että se voi noudattaa presidentti Abbasin itse moneen otteeseen tekemiä sitoumuksia noudattaa aikataulua, noudattaa voimassa olevia sopimuksia ja velvoitteita sekä pyrkiä neuvotteluratkaisuun konfliktissa Israelin kanssa. Palestiinalaishallinnon rahoituksen lakkauttaminen ei näin ollen ole oikea ratkaisu. Nyt on tarpeen – ja tässä meidän on pitäydyttävä – tukea seurantajärjestelmää, myös entistä tehokkaamman kansainvälisen yhteistyön kautta, jotta varmistetaan, että varat käytetään yksinomaan Palestiinan yhteiskunnan taloudelliseen, poliittiseen ja sosiaaliseen kehittämiseen eikä meidän yhteiskuntiemme tuhoamiseen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Graham Watsonin, Cecilia Malmströmin, Emma Boninon ja Marco Pannellan Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä EU:n kannasta Kuuban hallituksen toimiin (O-0112/2005 – B6-0675/2005). 
Cecilia Malmström (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Havannassa elää hieman Lähi-idän dramaattisten tapahtumien varjoon jäänyt parrakas diktaattori, joka on pitänyt maailmaa pilkkanaan jo vuosikymmenien ajan. Hän hallitsee maata, jossa loukataan ihmisoikeuksia, jossa ihmiset elävät suuressa köyhyydessä ja jossa toisinajattelijoita vangitaan ja vainotaan. Kuuba on Kiinan jälkeen maailman suurin toimittajien vankila.
Keväällä 2003 sortoaalto pyyhkäisi saaren yli. Demokratialiikkeen johtavia hahmoja pidätettiin, ja farssimaisten oikeudenkäyntien jälkeen 75 heistä tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Viime vuonna pidätettiin suuri joukko nuoria ennalta ehkäisevästi: ajatuksena oli, että he saattaisivat aiheuttaa hankaluuksia. Tämä osoittaa, miten paljon pelkoa saarella joudutaan kokemaan. Kun Euroopan parlamentti myönsi juuri ennen joulua Saharov-palkintonsa Ladies in White -ryhmälle eli vangittujen toisinajattelijoiden vaimoille ja tyttärille, liikkeen edustajien ei annettu lähteä saarelta Strasbourgiin.
Kuuba on kauhistuttava diktatuuri, ja äsken mainitsemani tosiasiat ovat hyvin tiedossa. Tilanne on pahentunut viime vuosina. Poliittisten vankien kannalta tilanne on erittäin vakava. Ystäväni Héctor Palacios, jolle langetettiin 25 vuoden vankilatuomio, on hyvin sairas, ja lääkärit pelkäävät hänen henkensä puolesta. Hän ei saa apua korkeaan verenpaineeseensa ja sydänkomplikaatioihinsa. Toisen esimerkin mainitakseni totean, että myös Adolfo Fernandez Seinz, 15 vuoden vankeuteen tuomittu toimittaja, on huonossa kunnossa, ja hän on laihtunut vangitsemisensa jälkeen 20 kiloa.
Myös vankiloiden ulkopuolella vainotaan toisinajattelijoita, kuten Saharov-palkinnon saanutta Oswaldo José Payá Sardiñasia ja sokeaa ihmisoikeusaktivistia Juan Carlos Gonzalez Leivaa, joka on ollut kotiarestissa huhtikuusta 2004 lähtien. On luonnollisesti täysin mahdotonta hyväksyä, että Kuubassa pidetään ihmisiä edelleen vangittuina näkemystensä vuoksi. On niin ikään mahdotonta hyväksyä, etteivät nämä vangit saa tarvitsemaansa apua, kun heidän terveydentilansa on hyvin heikko.
Kun ministerineuvosto päätti vuosi sitten muuttaa yhteistä kantaa, joka oli ollut voimassa useita vuosia, ja aloitti keskustelun Kuuban hallinnon kanssa, se kuvitteli, että maa voisi avautua jollakin tavoin ja että tämä voisi avata uusia mahdollisuuksia. Suurin osa parlamentistamme arvosteli tätä politiikkaa, ja nyt, vuotta myöhemmin, on tunnustettava, ettei politiikalla ole ollut minkäänlaista vaikutusta. Päätös oli väärä, ja sitä on arvioitava uudelleen. Mitä neuvosto aikoo tehdä nyt Kuuban toisinajattelijoiden tukemiseksi? Miten voimme tukea rakentavasti demokratialiikettä ja Kuuban kansaa? Meidän on lisättävä painostustamme Fidel Castroa kohtaan, ja samalla meidän on löydettävä strateginen tapa tunnistaa olemassa olevat myönteiset demokraattiset voimat. Miksi on niin vaikeaa tukea Kuuban demokraattisia voimia, kun sama onnistuu Valko-Venäjän osalta? Castroa ympäröi edelleen tietynlainen kiusallinen romantiikka. Haluaisin hyvin mielelläni kuulla neuvostolta vastauksia näihin kysymyksiin. 
Hans Winkler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Malmström, neuvosto on tyytyväinen parlamentin jatkuvaan kiinnostukseen Kuuban tilanteen parantamista kohtaan, ja pyrimme auliisti toteuttamaan yhteisiä toimia, jotta maassa saataisiin aikaan rauhanomainen muutos.
Sallinette minun lainata yhteistä kantaa, johon päädyttiin joulukuussa 1996 ja joka on edelleen voimassa. Siinä todetaan muun muassa seuraavaa: "Euroopan unionin tavoite sen Kuuban-suhteissa on edistää siirtymistä monimuotoiseen demokratiaan sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen sekä edistää Kuuban kansan elinolojen kestävää elpymistä ja kohentumista. Siirtyminen tapahtuu todennäköisesti rauhanomaisesti, mikäli nykyinen hallinto itse panee alulle tai sallii tällaisen kehityksen. Euroopan unionin politiikkaan ei kuulu pyrkiä saamaan aikaan muutosta painostuskeinoin, joiden tuloksena Kuuban kansan taloudelliset koettelemukset lisääntyisivät."
Edistääkseen rauhanomaista muutosta Kuubassa Euroopan unioni on aloittanut vuoropuhelun Kuuban viranomaisten ja Kuuban yhteiskunnan kaikkien alojen kanssa. Tämän vuoropuhelun yhteydessä Kuuban viranomaisia muistutetaan säännöllisesti heidän perustavasta vastuustaan ihmisoikeuksien, erityisesti vapaan mielipiteenilmaisun ja yhdistymisvapauden, alalla.
Ei ole mitään mieltä toteuttaa poliittisia toimia, jos niillä ei ole mitään vaikutusta ihmisten tilanteeseen paikan päällä. Neuvosto onkin muuttanut joitakin politiikkansa käytännön näkökohtia, jotta tällä politiikalla olisi todellista vaikutusta. Erityisesti olemme pyrkineet tehostamaan vuoropuheluamme rauhanomaisen opposition kanssa, ja oppositio onkin suhtautunut erittäin myönteisesti näihin läheisiin yhteyksiin.
Neuvoston 31. tammikuuta 2005 antamien päätelmien mukaisesti puheenjohtajavaltiot Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä ennen kaikkea Euroopan unionin Havannan-lähetystö ovat elvyttäneet suhteita oppositioon ja riippumattomiin tahoihin. Tässä yhteydessä on keskitytty muutosta koskeviin tärkeisiin keskipitkän aikavälin kysymyksiin, joita ovat esimerkiksi rauhanomaisen opposition tärkeiden edustajien kanssa käytävän vuoropuhelun kehittäminen erityisesti tulevaisuutta koskevien käytännön suunnitelmien osalta sekä muut keinot, joilla voidaan tukea riippumattomia ja kansalaisyhteiskuntaan kuuluvia järjestöjä.
Samalla neuvosto on tuominnut suorin sanoin Kuuban viranomaisten suhtautumisen paitsi maan sisäisiin asioihin myös eurooppalaisiin poliitikkoihin ja vierailijoihin. Tätä suhtautumistapaa on mahdotonta hyväksyä. Puheenjohtajavaltio on nostanut esiin kysymyksen pääsystä Havannan ministeriöihin ja tehnyt Kuuban hallitukselle selväksi, ettei se voi odottaa vuoropuhelua, jos se kieltäytyy myöntämästä tätä pääsyä Euroopan unionin jäsenvaltioiden suurlähetystöille ja jos se ei suostu tunnustamaan EU:n edustajia tai keskustelemaan heidän kanssaan.
Neuvosto on myös korostanut haluaan jatkaa rakentavaa, vastavuoroista ja syrjimätöntä vuoropuhelua Kuuban viranomaisten kanssa muun muassa hallitusten edustajien vierailuja varten myönnettävien viisumien osalta.
Euroopan unionin puheenjohtajavaltio on esittänyt virallisessa julkilausumassa pahoittelunsa siitä, että Kuuban hallitus on estänyt niin kutsuttua Ladies in White -ryhmää (Damas de Blanco) matkustamasta Strasbourgiin vastaanottamaan vuoden 2005 Saharov-palkintoa, jonka Euroopan parlamentti myönsi sille mielipiteenvapauden puolustamisesta.
Hallitus kielsi myös Osvaldo Payáa matkustamasta joulukuussa järjestettyyn kansalaisjärjestöjen ilmaisunvapausfoorumiin. Tällaiset tapaukset osoittavat, etteivät Kuuban viranomaiset kunnioita omien kansalaistensa oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. Tämä oikeus on määritelty ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 13 artiklassa. Neuvosto pitää valitettavana myös sitä, ettei poliittisten vankien vapauttamisessa ole edistytty, ja se on tuominnut rauhanomaisen opposition jäsenten viime kesänä jatkuneet pidätykset sekä Kuuban viranomaisten toimet vapaan mielipiteenilmaisun, yhdistymisvapauden ja lehdistönvapauden rajoittamiseksi.
Neuvosto vaatii jatkossakin Kuubaa vapauttamaan kaikki poliittiset vangit. EU on puuttunut tilanteeseen niiden vankien osalta, jotka ovat vastustaneet vankilaoloja ryhtymällä nälkälakkoon.
Lopuksi muistutan parlamenttia vielä EU:n aktiivisesta ja jatkuvasta osallistumisesta – tämän parlamentin avoimella avustuksella – Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan toimintaan. Viime vuonna EU oli yksi Kuubaa koskevan päätöslauselman allekirjoittajista. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra,
   . – Arvoisa puhemies, Kuuba on ainoa Latinalaisen Amerikan maa, jota ei ole yhdistetty Euroopan unioniin assosiaatio- tai yhteistyösopimuksen avulla. Tämä ei ole Euroopan unionin syy eikä niiden lukuisten parlamenttimme jäsenten syy, jotka ovat työskennelleet lujasti pitääkseen yllä keskustelukanavia Kuuban viranomaisten ja kansan kanssa.
Ladies in White -ryhmää ei päästetty Euroopan parlamenttiin, ja riippumattomat toimittajat kärsivät yhä voimakkaammista sortotoimista, kuten parlamentin huomenna hyväksymässä päätöslauselmassa todetaan. Lisäksi Toimittajat ilman rajoja -järjestö tuomitsi hiljattain sortotoimet, jotka kohdistuivat rauhanomaisiin joukkoihin ja ihmisoikeusaktivisteihin. Nämä valitettavat toimet osoittavat selvästi, että kyseisellä saarella loukataan järjestelmällisesti perustavimpia oikeuksia. 
Päätöslauselmassa todetaankin, että nämä tapahtumat tekevät tyhjäksi halumme parantaa Euroopan unionin ja Kuuban välisiä suhteita. Suhteiden parantaminenhan oli niiden muutosten ensisijaisena tarkoituksena, jotka neuvosto teki yhteiseen kantaan tammikuussa 2005. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, päätöslauselmassa kehotetaan neuvostoa toimimaan tilanteen edellyttämällä tavalla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan muistuttaa teitä siitä, että hyväksyessänne neuvoston yhteistä kantaa tukevien toimien tehostamisen vaaditte pidätettyjen ihmisten välitöntä ja ehdotonta vapauttamista. Nyt heidän tilanteensa on huonontunut.
Arvoisa puhemies, Andrei Saharov totesi, että kaikkein tärkeimpiä ääniä ovat usein ne, joita ei kuulla. Mielestäni tämän Euroopan unionin kansalaisia edustavan parlamentin tehtävänä on ollut jälleen kerran tuoda julki tukemme vapaudelle sekä puolustaa vapautensa ja ihmisarvonsa puolesta taistelevia kuubalaisia ja paljastaa heidän ahdinkonsa. 
Raimon Obiols i Germà,
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmämme on tyytyväinen asiayhteyteen, jossa tämä Kuubaa koskeva keskustelu käydään ja joka on omiaan takaamaan, että saavutamme laajan yhteisymmärryksen päätöslauselmaesityksestä. Olemme aina uskoneet, että tässä parlamentissa ja unionin muissa toimielimissä on olemassa laaja perusta yhteisymmärrykselle ja Kuuban-suhteidemme kehittämiselle oikeaan suuntaan.
Ryhmämme kanta on hyvin selvä: ensinnäkin voimme nykytilanteessa vain vahvistaa, etteivät Kuuban viranomaiset ole antaneet toivottuja merkkejä ihmisoikeuksien parantumisesta maassa. Toiseksi emme voi ojentaa Saharov-palkintoa Ladies in White -ryhmälle, joten meidän on kehotettava Kuuban viranomaisia sallimaan tämän ryhmän käynti Euroopassa vastauksena Euroopan parlamentin kutsuun. Samalla meidän on mielestäni kehotettava parlamentin puhemiestä tekemään kaiken voitavansa sen varmistamiseksi, että palkinto voidaan ojentaa asianmukaisesti.
Katsomme kuitenkin, että kun otetaan huomioon nykyinen suhdeilmasto, edistymisnäkymät ovat paremmat nyt kuin noudatettaessa neuvoston edellistä politiikkaa, joka vei meidät umpikujaan. Vähintäänkin samaa voidaan sanoa vuosikymmeniä jatkuneesta politiikasta, johon kuului pakotteiden ja kauppasaarron vaatiminen.
Mielestämme neuvoston nykyistä politiikkaa on jatkettava, ja tässä yhteydessä on pidettävä mielessä kaksi tavoitetta. Ensinnäkin on vaadittava edelleen voimakkaasti, että Kuubassa kunnioitettaisiin ihmisoikeuksia, vapautettaisiin mielipidevangit ja vangitut rauhanomaisen opposition edustajat sekä kunnioitettaisiin demokraattisia vapauksia. Toiseksi on ylläpidettävä ja tiivistettävä suhteita ja vuoropuhelua kaikkien niiden Kuuban poliittisten ja yhteiskunnallisten kerrostumien kanssa, joilla on tai jotka haluaisivat kehittää suhteita Eurooppaan, jotka osallistuvat Kuuban kehittämiseen ja jotka ovat mukana muutoksissa, joita Kuubassa väistämättä tapahtuu lähitulevaisuudessa. 

Raül Romeva i Rueda,
   – Olen yhtä mieltä siitä, että monet hälyttävät merkit osoittavat Kuuban hallinnon noudattavan edelleen politiikkaa, johon kuuluvat toisinajattelijoiden sortaminen, oppositioryhmien mielivaltainen vangitseminen ja kaikkien niiden jatkuva ahdistelu, joiden ilmaisemat mielipiteet eivät miellytä hallitusta. Huolestuttavia ovat myös sortotoimet hallinnon hylkimiä ryhmiä, kuten homoseksuaaleja ja tiettyjä älymystön edustajia, kohtaan.
Parhaillaan käsittelemämme erityistapaus eli se, ettei hallitus päästä Ladies in White -ryhmää maasta vastaanottamaan Saharov-palkintoa, on jälleen uusi esimerkki tästä huolestuttavasta tilanteesta. Kuten on jo todettu, saarto- ja eristämispolitiikka, jota monet länsimaat ovat harjoittaneet Kuubaa kohtaan vuosikymmenien ajan, on kuitenkin saanut hallinnon kovan linjan edustajat vain tiukentamaan otettaan. Siksi olen tyytyväinen, että Euroopan unionin neuvosto päätti kesäkuussa 2005 tarjota Kuuballe jälleen mahdollisuutta poliittiseen vuoropuheluun. Ajatuksena oli muun muassa ryhtyä valmistelemaan muutosta, jonka monet meistä toivovat johtavan demokratiaan.
Ne meistä, jotka ovat joutuneet kokemaan diktatuurin, tietävät, miten vaikeaa demokratian luominen on etenkin, kun ne ulkopuoliset, joiden pitäisi olla liittolaisia, kääntävät selkänsä. Tältä osin on lupaava merkki, että Kuubassa on muodostunut yhä useampia yhteiskunnallisia, akateemisia ja tieteellisiä ryhmiä niin maaseudulle kuin kaupunkeihinkin. Nämä ryhmät, joita ei ennen ollut, pitävät kiinnekohtinaan kirkkoja, oppilaitoksia ja yhteiskunnallisia keskuksia, ja ne voivat edistää työllään merkittävästi Kuuban poliittista kehitystä. Kuuban hallinnon on tullut aika hyväksyä, ettei nykytilanne voi jatkua enää tulevaisuudessa vaan että sen on suhtauduttava vakavasti ja uskottavasti muutokseen, jota ennen kaikkea kuubalaiset itse vaativat.
Euroopan unionissa meidän onkin tehtävä hyvin selväksi, että tarkoituksenamme on vain auttaa Kuubaa liittymään nykyaikaiseen maailmaan demokratian kautta. Siksi meidän on vaadittava edelleen kaikkien niiden ihmisten vapauttamista, jotka on tuomittu pitkiin vankeusrangaistuksiin hallinnon rauhanomaisesta vastustamisesta. 
Willy Meyer Pleite,
   – Arvoisa puhemies, haluan todeta vastustavani yhteistä aloitetta, josta äänestetään huomenna. Kyseinen aloite perustuu – ja tämä huokuu koko tekstistä – poikkeukselliseen kantaan, jota Euroopan unioni on noudattanut jo jonkin aikaa. Kuuba on maailman ainoa maa, jonka suhteen Euroopan unioni ylläpitää poikkeustilaa; muita vastaavia tapauksia ei ole. Mielestäni tämä kanta on kohtuuton, eikä sillä ole minkäänlaista vaikutusta. On selvää, että tämän kannan puolesta äänestetään huomenna, ja yhtä selvää on, ettei sillä ole mitään vaikutusta. Vaadin, että mainittu poikkeustila lopetetaan.
Euroopan unionin on kohdeltava Kuubaa samoin kuin mitä tahansa muutakin maailman maata. Meidän on omaksuttava kanta, joka mahdollistaa yhteisen vuoropuhelun käymisen kaikista kysymyksistä. Ennen kaikkea meidän on tietenkin vaadittava, että Yhdysvallat luopuu Kuubaan kohdistetusta saarrosta. Luonnollisesti meidän on keskusteltava myös terroristi Posada Carrilesia koskevasta luovutuspyynnöstä ja otettava iberoamerikkalaisen huippukokouksen asialistalle kaikki, mikä liittyy Euroopan unionin ja Kuuban välisessä iberoamerikkalaisessa huippukokouksessa käsiteltyihin kysymyksiin.
Kuubassa on todellakin paljon vikaa, mutta sen toiminta etelä–etelä-yhteistyön alalla on esimerkillistä. Kuuban yhteiskunta toimii esimerkillisesti myös kaikkien julkisten palvelujen osalta, kun otetaan huomioon, että se on köyhä maa.
Mielestäni Euroopan unionia ei pidä hallita Yhdysvaltojen ulkoministeriön sanelemalla tavalla. Näin ei saa käydä. Siksi vaadinkin riippumatonta kantaa, jolla tehdään loppu Euroopan unionin ja Kuuban välisestä poikkeustilasta. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun uuden Italian sosialistipuolueen puolesta. Tämä parlamentti on keskustellut usein – aivan liian usein – ihmisoikeuksien kunnioittamisen puutteesta Kuubassa. Sanoja, sanoja, sanoja, ja me kaikki odotamme myönteisiä merkkejä kuolevalta hallitukselta, jolla ei ole aikomustakaan muuttaa linjaansa.
Tammikuussa 2005 neuvosto teki joitakin myönnytyksiä ja toivoi näin edistävänsä erilaista asennetta. Kaikki odotukset haihtuivat nopeasti: ilmaisunvapaus on valitettavasti yhä pelkkä harhakuvitelma, mistä on osoituksena myös se, ettei Ladies in White -ryhmää päästetä vastaanottamaan vuoden 2005 Saharov-palkintoa.
Emme voi odottaa enää pidempään. Tässä tilanteessa meillä, Euroopan unionilla, on velvollisuus tehdä aiempaa enemmän ja tehdä se aiempaa paremmin ja nopeammin. Olen uudistusmielinen sosialisti ja uneksin yhteiskunnasta, joka perustuu vapauden, osallistumisen, demokratian ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden arvoihin. Olen myös tämän parlamentin nuorin jäsen, ja sydämessäni ja mielessäni jaan omanikäisteni kuubalaisten halun voida odottaa toiveikkaana maata, joka on vihdoinkin tähänastista avoimempi, nykyaikaisempi ja oikeudenmukaisempi. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen varoittanut tätä parlamenttia useaan otteeseen Kuubassa koettavasta kärsimyksestä. Erityisesti olen kiinnittänyt huomiota niiden ihmisten kärsimykseen, jotka puolustavat edelleen rauhanomaisesti demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Surullinen todellisuus pakottaa meidät valitettavasti esittämään yhä uusia tuomitsevia kannanottoja ja vastalauseita. Viime vuoden viimeisellä istuntojaksolla näimme, miten alas Fidel Castron hallinto oli suvaitsemattomuudessaan vajonnut. Kyse oli ryhmästä naisia, joiden ainoa rikos on ollut pyytää hallintoa vapauttamaan aviomiehet ja pojat, jotka ovat olleet poliittisia vankeja maaliskuun 2003 tehoiskusta lähtien. Näitä naisia ei päästetty parlamenttiimme vastaanottamaan Saharov-palkintoa, asiaankuuluvia onnitteluja ja eurooppalaisten lähettämiä kunnianosoituksia.
Valitettavasti tämä päätös ja sen taustalla oleva asenne eivät tulleet yllätyksenä. Myös vuoden 2002 Saharov-palkinnon voittajaa Oswaldo Payáa on estetty toistuvasti tulemasta Eurooppaan kertomaan omalla äänellään, mitä Kuubassa todella tapahtuu, ja keskustelemaan tilanteesta meidän kanssamme. Parlamentti onkin esittänyt hänelle avoimen kutsun tulla paikalle heti, kun hän saa luvan. Meidän on nyt laajennettava kutsu koskemaan myös Damas de Blanco -ryhmää ja puhuttava heidän puolestaan, jotta he pääsisivät vastaanottamaan henkilökohtaisesti lämpimät onnittelumme ja solidaarisuuden osoituksemme. Palkinto voitaisiin ojentaa Havannassa, mutta se ei saa riittää meille. Sen on oltava vähimmäisvaatimuksemme, mutta meidän on aina pyrittävä parempaan. Emme saa hyväksyä ohimeneviä tai salakähmäisiä elkeitä, eikä meidän pidä kumarrella diktatuurin oikkuja.
Oswaldo Payálle ja Damas de Blanco -ryhmälle on tarjottava julkinen foorumi, jolla he voivat tuoda julki rauhanomaisen kampanjansa vapauden ja oikeudenmukaisuuden puolesta. Heidän tarinansa ja esimerkillinen taistelunsa ihmisoikeuksien puolesta on saatettava eurooppalaisten ja erityisesti nuorten tietoon.
Toivon, että tämän keskustelun tuloksena kukaan ei epäröi hetkeäkään julman diktatuurin tuomitsemista. Toivottavasti neuvosto tunnustaa vihdoin virheensä ja lopettaa itsensä huijaamisen, joka johtaa vain sortotoimien ja epäoikeudenmukaisuuden lisääntymiseen, kuten olemme nähneet. Jatkamme toimiamme, jotta Euroopan unioni toimisi aiempaa määrätietoisemmin. Älkäämme antako kenenkään sanoa, että Euroopan parlamentti on epäröinyt tuomita itsevaltaisen hallinnon yksiselitteisesti. Tämä on vetoomukseni demokraateilta demokraateille. 
Miguel Angel Martínez Martínez (PSE ).
   – Haluan kiittää ryhmääni, joka antaa minun puhua, vaikka se tietää, etten kannata ryhmän kantaa. En aio äänestää päätöslauselman puolesta, sillä se on mielestäni epätasapainoinen, hyödytön ja lisäksi haitallinen Euroopan unionin julkisuuskuvalle kehitysmaissa. Myös se, että salissa on vain 20 parlamentin jäsentä, osoittaa, miten tärkeänä parlamentin jäsenet tätä keskustelua pitävät.
Pidin sosialistien ehdotusta alun perin hyvänä, mutta sitten tekstistä poistettiin perustavia näkökohtia, kuten Yhdysvaltojen kauppasaarto ja Guantánamo, joka edustaa kaikkein pöyristyttävintä ihmisoikeusloukkausta koko saarella. Epätasapaino on sitäkin merkittävämpi, kun otetaan huomioon, ettei päätöslauselmassa tunnusteta joitakin Kuuban toimia ja erityisesti yhteistyötä, jota se on tehnyt Karibian alueen, Latinalaisen Amerikan, Afrikan ja jopa Aasian kanssa.
Keskustellessamme viime viikolla vammaisuudesta ja kehitysyhteistyöstä korostimme, että Kuubassa leikattiin veloituksetta 208 000 näistä maista kotoisin olevaa sokeaa vuonna 2005. Tämä ei näytä olevan tärkeää tässä yhteydessä, mutta asia on hyvin tärkeä niille, joiden näkö on palautettu, ja heidän kotimailleen. Yli 20 000 kuubalaista lääkäriä ja lähes yhtä monta liikunnanohjaajaa ja opettajaa työskentelee tällä samaisella eteläisen solidaarisuuden osa-alueella. Tämä on osoitus jostakin, minkä monet täällä kieltävät tai josta he vaikenevat. Näiden parlamentin jäsenten puolueellinen lähestymistapa, joka johtaa tämänkaltaisiin päätöslauselmiin, on vahingoksi Euroopan unionin julkisuuskuvalle niiden eteläisten maiden ja kansojen keskuudessa, jotka tuntevat kunnioitusta ja kiitollisuutta Kuubaa kohtaan.
Lopuksi totean, että tällä päätöslauselmalla vain vahvistetaan Kuuban viranomaisten käsitystä siitä, ettei Euroopan unioni ole riippumaton neuvottelukumppani vaan pelkkä Bushin hallinnon etujen ja strategioiden puolestapuhuja. Päätöslauselmalla ei saada Kuuban viranomaisia tekemään mitään sellaisen kehityksen eteen, jota monet meistä haluaisivat maassa nähdä. Toisin sanoen päätöslauselma on tässäkin mielessä pohjimmiltaan hyödytön kaikille muille paitsi niille parlamentin jäsenille, joiden tarkoituksena on syrjiä Kuubaa, suhtautua siihen jatkossakin poikkeuksena ja kohdella sitä eri tavoin kuin muita maita, joissa on samanlainen hallinto. Kaikkein valitettavinta on, että omaksuessaan tämän lähestymistavan Euroopan unioni menettää entisestään merkitystään monissa kansainvälisissä yhteyksissä.
Kaikista näistä syistä toistan, etten aio äänestää päätöslauselman puolesta, ja toivon, että kollegani ainakin kuuntelevat perustelujani riippumatta siitä, miten he huomenna äänestävät. Aina parempi, jos he äänestävät samoin kuin minä. 
Erik Meijer (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, joillekin ihmisille, myös eurooppalaisille, Kuuba on paratiisi, kun se on toisille helvetti. Kun mittapuuna pidetään Euroopan nykyistä käsitystä monipuoluedemokratiasta ja yksilön ihmisoikeuksista, maalla onkin paljon parantamisen varaa. Sama liike ja sama johtaja ovat olleet vallassa jo lähes puoli vuosisataa. Kuubalaiset eivät voi matkustaa vapaasti ulkomaille, eivät edes vastaanottamaan heille myönnettyä palkintoa.
Oppositiovoimilla ei juuri ole mahdollisuuksia järjestäytyä, ja jos ne kaikesta huolimatta onnistuvat järjestäytymään, niille ei anneta tilaisuutta mittauttaa suosiotaan vaaleissa. Kuolemanrangaistus on Kuubassa edelleen käytössä, samoin kuin sen suuressa naapurimaassa Yhdysvalloissa, mikä voidaan ja mikä todellakin täytyy tuomita. Kuubaa on arvosteltu voimakkaasti, mutta en silti katso, että kyse olisi sellaisesta arkipäivän diktatuurista kuin täällä on väitetty. Maan saavutukset ovat merkittäviä, ja se on toiminut vuosia esimerkkinä muulle Latinalaiselle Amerikalle koulutuksen, terveydenhuollon ja muiden julkisten palvelujen aloilla sekä kaikkein haavoittuvimpien väestönosien suojelussa.
Demokratian ja ihmisoikeuksien osalta Kuuban tilanne ei ole todellakaan ollut muita Latinalaisen Amerikan maita huonompi. Kuuba on edelleen innoituksen lähde niille äänestäjille – äänestäjien enemmistölle – jotka kannattavat uudistuksia Venezuelassa, Boliviassa, Chilessä, Argentiinassa ja Uruguayssa. Euroopan unioni ei ole koskaan noudattanut Pohjois-Amerikan taktiikkaa Kuuban eristämiseksi, mikä onkin oikein, sillä juuri tällä taktiikalla vain pahennetaan monia Kuuban ongelmista. Jos haluamme Kuuban tilanteen kohentuvan, meidän on pyrittävä saamaan aikaan avoimet suhteet maahan. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, ihmisoikeustilanne Kuuban kommunistisessa diktatuurissa, stalinismin viimeisessä linnakkeessa, on pahentunut entisestään, mikä on luonnollisesti häpeällistä, mutta haluan kiinnittää parlamentin huomion omaan Euroopan komission jäseneemme, belgialaiseen komission jäseneen Louis Micheliin, jota voidaan ainakin osittain syyttää tilanteesta. Tehtyään varsin hiljattain neljän päivän mukavan vierailun Havannaan juuri Louis Michel esitti Eurooppa-neuvostolle voimakkain sanoin, ettei se harkitsisi minkäänlaisten diplomaattisten pakotteiden käyttämistä.
Juuri Louis Michel tiuskaisi myös ihmisoikeusjärjestöille, ettei Fidel Castron hallintoa pidä ärsyttää. Esimerkiksi Human Rights Watch kehotti Euroopan unionia olemaan normalisoimatta taloudellisia suhteitaan Kuubaan ainakaan ennen kuin poliittiset vangit on vapautettu ja demokraattisia uudistuksia toteutettu, mutta komission jäsen Michel totesi kannattavansa Cotonoun sopimuksen laajentamista ehdoitta koskemaan myös Kuubaa. Louis Michel on selvästikin hyvää pataa meidän aikamme Adolf Hitlerien, Stalinien ja Maojen kanssa: juuri tähän joukkoon Fidel Castro kuuluu. 
Peter Šťastný (PPE-DE ).
   –Kuuban tilanne on hyvin vakava. Ihmisiltä kielletään yhä useammin perustavat ihmisoikeudet, ja poliittisten vankien määrä on kasvussa.
Euroopan unioni voisi näyttää esimerkkiä muille. Olen hiljattain adoptoinut symbolisesti kuubalaisen poliittisen vangin yhdessä jäsen Pleštinskán ja jäsen Gaľan kanssa, ja Euroopan parlamentin jäsenenä haluaisin, että Fidel Castroa painostettaisiin nykyistä voimakkaammin kansainvälisen mielipiteen avulla. Haluaisin uskoa, että yksi ensimmäisistä julkisen paineen alla tehdyistä päätöksistä olisi poliittisten vankien vapauttaminen – vankien, joita kohdellaan huonosti ja jotka kärsivät vankiloiden epäinhimillistä oloista.
Tämä on yksi syistä, joiden vuoksi tuen päätöslauselmaluonnosta Euroopan unionin kannasta Kuuban hallituksen toimiin. Tämän luonnoksen 9 kohdassa viitataan Euroopan unionin neuvoston Kuuballe asettamien pakotteiden palauttamiseen. En tiedä, miksi nämä pakotteet lakkautettiin tilapäisesti 31. tammikuuta 2005, sillä luonnoksen 1 kohdassa todetaan selkeästi, ettei Kuuban ihmisoikeustilanne ole parantunut merkittävästi vuoden 2003 jälkeen. Oliko kyseessä palkinto välinpitämättömyydestä, vai liittyikö asiaan muita intressejä?
Haluaisin uskoa, että neuvosto palauttaa pakotteet nyt aiempaa tehokkaampina. Tämän varmistaminen edellyttää yhteistyötä. Ihannetilanteessa tämä tarkoittaisi ennen kaikkea yhteistyötä YK:n ja Yhdysvaltojen hallituksen kanssa. Käsittääkseni yhteisymmärryksen saavuttaminen YK:ssa on lähes mahdotonta, mutta tarvittava tulos saatettaisiin saada aikaan Yhdysvaltojen ja kenties Kanadan kanssa koordinoiduilla pakotteilla. Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ja sen toimielimet eivät voi suhtautua eivätkä koskaan tule suhtautumaankaan välinpitämättömästi miljoonien sorron alla elävien ihmisten kohtaloon ja järkyttävistä oloista kärsiviin vankeihin. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, vuonna 2005 Castro ja Roque nostivat itse esiin kysymyksen Castron jälkeisestä Kuubasta. Kuubalaiset ovat jo lopen kyllästyneet kamppailemaan pitääkseen päänsä veden pinnalla, ja niiden pienten kuubalaisten ryhmien, joilla on ollut rohkeutta aloittaa poliittinen ja yhteiskunnallinen toiminta, elämästä on tehty yhtä helvettiä. Euroopan unionin on vastustettava yksimielisesti Kuuban vakavia ihmisoikeusloukkauksia ja edistettävä viranomaisten kanssa käytävää keskustelua poliittisista ja taloudellisista uudistuksista. Vain näin voidaan estää vallankumouksen ensimmäisten vuosien saavutuksia valumasta hukkaan terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla.
Tämän keskustelun myötä on kuitenkin tehtävä loppu myös totalitaarisesta hallinnosta ja talousuudistusten estämisestä. Vain näin kuubalaiset voivat saada omien aloitteidensa, maataloutensa ja pienten markkinoidensa kautta toivon paremmasta ja väkivallattomasta tulevaisuudesta, joka ei odota Miamissa. Euroopan unionin on nyt pohdittava mahdollisuutta tarjota Castron jälkeiselle Kuuballe sosiaalisia, taloudellisia ja demokraattisia tulevaisuudennäkymiä. Korkean edustajan Solanan, komission ja neuvoston on aloitettava vuoropuhelu Kuuban kanssa. Meidän on yhdistettävä kaikki voimamme ja keskityttävä ihmisoikeuksiin ja vuoropuheluun, jonka kautta avautuu paljon mahdollisuuksia. Castron ja Roquen tehtävänä on osoittaa, mistä heidät on tehty, ja liittyä tähän vuoropuheluun.
Olin tammikuussa Kuubassa, josta Damas de Blanco -ryhmä lähettää meille lämpimät terveiset. Ryhmän jäsenet ovat iloisia palkinnosta, jonka olemme heille myöntäneet. 
András Gyürk (PPE-DE ).
   – José Martí, Kuuban 1800-luvulla käymän itsenäisyystaistelun sankari, totesi, että sortovallan suurimpana pelon aiheena ovat ne, jotka harjoittavat vapautta. Nämä sanat ovat edelleen yhtä ajankohtaisia kuin Martín lausuessa ne. Voimme lisätä niihin, että oman maansa opposition lisäksi diktaattorit pelkäävät myös niitä, jotka harjoittavat vapautta muissa maissa. Siksi meidän, eurooppalaisten demokratioiden edustajien, on oltava tietoisia erityisen suuresta vastuustamme, kun keskustelumme aiheena on yksi viimeisistä kommunistihallinnoista.
Sallinette minun lisätä tähän henkilökohtaisen ajatuksen. Nuorena unkarilaisena poliitikkona olen äärimmäisen tietoinen mainitusta vastuusta, sillä vanhempamme ja isovanhempamme kasvattivat oman sukupolveni samanlaisessa sosialistisen diktatuurin ilmapiirissä kuin mikä Kuubassa vallitsee. Olemme velkaa myös heille sen, että seisomme lujasti periaatteidemme takana.
Tähän mennessä on käynyt selväksi, ettei Kuuban vastaisten pakotteiden lakkauttaminen viime vuonna tuonut toivottuja tuloksia vaan että sillä saatiin Kuuban hallitus ainoastaan lisäämään sortotoimiaan. Pidätykset ovat jatkuneet, ja vuonna 2005 vangittiin noin 30 opposition jäsentä, mikä tarkoittaa, että poliittisten näkemystensä vuoksi vangittuja ja usein epäinhimillisissä oloissa pidettäviä ihmisiä on jo yli 300. Siksi kuvaukset koomisen oopperan tyylisestä diktatuurista, jota johtaa lupsakka vanha vallankumouksellinen, ovat erheellisiä. Ulkomaisia tarkkailijoita ei päästetä enää maahan, minkä olen itsekin saanut kokea hiljattain. Useiden muiden parlamentin jäsenten tavoin minullekaan ei myönnetty viime vuonna maahantuloviisumia, joka olisi mahdollistanut osallistumisen opposition kokoukseen. Ellemme ole tienneet sitä aikaisemmin, voimme nyt painaa mieleemme, ettei diktatuuri – oli se sitten oikeiston tai vasemmiston ylläpitämä – jätä tilaa kompromisseille. Tästäkään syystä emme voi tukea pakotteiden lakkauttamista.
Historia on yksiselitteinen: entisen sosialistiblokin oppositioliikkeet eivät olisi saavuttaneet tavoitteitaan ilman Länsi-Euroopan demokratioiden kannustusta. Nyt on yhdistyneen Euroopan tehtävä vahvistaa kaikkia niitä, jotka edustavat demokraattisia arvoja diktatuurin varjossa. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Puolassa on sanonta, jonka mukaan rikas ei voi ymmärtää köyhää. Niiden meistä, jotka tietävät, miltä tuntuu elää ilman vapautta, on kuitenkin helpompi ymmärtää, mitä Kuubassa tapahtuu tällä hetkellä. Ne, jotka vastustavat kovan linjan omaksumista Kuubaa kohtaan, perustelevat kantaansa sillä, että tällaisilla toimilla olisi kielteisiä seurauksia tavallisille ihmisille. Ihmettelen vain, ovatko näin ajattelevat mahtaneet vaivautua selvittämään, mitä kuubalaiset itse ajattelevat. Välittääkö Castro siitä, mitä kuubalaiset ajattelevat?
Puolan kommunistit vastasivat 1980-luvulla Yhdysvaltojen talouspakotteisiin, joilla oli tarkoituskin olla kielteisiä seurauksia tavallisille puolalaisille, ilmoittamalla, että he lähettäisivät kostoksi tuhat makuupussia New Yorkin kodittomille. Miten tavalliset puolalaiset reagoivat tähän? Lehtiin alkoi ilmestyä pieniä ilmoituksia, joissa tarjottiin mahdollisuutta vaihtaa tilava huoneisto Varsovassa makuupussiin New Yorkissa. Monet kuubalaiset näyttävät ajattelevan samalla tavoin, ja Havanna on paljon lähempänä New Yorkia kuin Varsova.
Jos Fidel Castron kaltaisia suuria vallankumouksellisia kohdellaan hellävaraisesti, he pitävät sitä heikkouden merkkinä. Eikö nyt ole todellakin aika osoittaa, ettei Euroopan unioni ole heikko? On aika ymmärtää, ettei Kuubaa voida kohdella kuin koskematonta totalitaarista linnoitusta. Jos Castro estää jatkossakin Saharov-palkinnon saajien pääsyn Kuubaan, meidän ei pidä matkustaa maahan kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Mielestäni meidän pitäisi kehottaa eurooppalaisia olemaan tekemättä Kuubasta matkakohdetta eli olemaan matkustamatta maahan turisteina. Kuuba ei ole sopiva paikka lomailuun. Kukaan ei mene lomalle Auschwitziin tai työleirille. Siinä ei olisi mitään järkeä. On aivan yhtä järjetöntä tukea turismia, jonka pönkittämässä hallinnossa ihmisoikeusloukkaukset ovat arkipäivää. 
Anna Záborská (PPE-DE ).
   – Kaksi joulukuussa 2005 sattunutta tapausta kuvaavat hyvin Kuuban tilannetta. Ladies in White -ryhmälle myönnettiin mielipiteenvapauden Saharov-palkinto, ja Kuuban viranomaiset estivät heitä lähtemästä maasta vastaanottamaan palkintoa henkilökohtaisesti. Mielipiteenvapaudesta ei palkita Kuubassa. Tämä on vahva osoitus siitä, että palkinto myönnettiin oikeille ihmisille. Saharov-palkinto myönnettiin sellaisten kuubalaisten poliittisten vankien vaimoille ja äideille, jotka olivat syyllistyneet vain vapaaseen ajatteluun.
Ladies in White -liikkeen keskeisenä vaatimuksena on edelleen kaikkien poliittisten vankien vapauttaminen Kuubassa. Kun monet maailman kolkat kärsivät nykyään väkivallasta, sodasta ja terrorismista, on hyvin rohkaisevaa nähdä, että ryhmä aseettomia naisia pystyy harjoittamaan merkittävää henkistä painostusta väkivallattomin keinoin.
Omaa kotiseutuani piti vielä muutama vuosi sitten vallassaan kommunistihallinto, joka sekin vangitsi vapaasti ajattelevia ihmisiä, ja voin vahvistaa, että demokraattisten maiden tuki on suunnattoman tärkeää. Kehotankin Euroopan demokraattisia toimielimiä käyttämään kaikki rauhanomaiset keinonsa Castron hallinnon painostamiseen, jotta sen olisi pakko vapauttaa ihmiset, jotka on vangittu yksinomaan riippumattoman ajattelunsa vuoksi. Välttely- ja myönnytyspolitiikan harjoittaminen tätä maailman epädemokraattisimpiin kuuluvaa hallintoa kohtaan vain pitkittää ihmisten kärsimyksiä ja ihmisoikeusloukkauksia Kuubassa.
Tukemalla Kuuban demokraattista oppositiota ja painostamalla jatkuvasti Castron hallintoa Euroopan unioni voi varmistaa demokraattisten periaatteiden kunnioittamisen tässä sosialistisessa maassa. Jos haluamme, että EU:n toimet demokraattisten muutosten hyväksi onnistuvat ja ovat tehokkaita, meidän on muotoiltava yksiselitteinen kanta siihen, miten nämä muutokset voidaan saada aikaan ja miten demokratia voidaan juurruttaa Kuubaan. 
Hans Winkler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä tästä keskustelusta. Olen kuunnellut tarkkaavaisesti ja pannut merkille monia näkökohtia itseäni ja neuvostoa varten. Näyttää siltä, että meitä kehotetaan puolustamaan edelleen aktiivisesti Euroopan unionin edustamia arvoja: ihmisoikeuksien kunnioittamista sekä toimintaa perusoikeuksien eli ilmaisun- ja yhdistymisvapauden hyväksi.
Olen pannut merkille myös parlamentin toiveen siitä, että jatkaisimme rauhanomaisen opposition aktiivista tukemista ja että painostaisimme hallintoa vapauttamaan vangit.
Meidän on kuitenkin tunnustettava, että vaihtoehtomme ovat vähissä, jos Kuuba ei osoita lainkaan hyvää tahtoa. Rehellisyyden nimissä on todettava myös, että vastakkainasettelu- ja kauppasaartopolitiikka, jota aiemmin on toisinaan ehdotettu, ei ole sekään tuonut toivottuja tuloksia. Siksi katsomme, että meidän on jatkettava kriittisen vuoropuhelun, osallistumisen ja uudistusten edistämisen politiikkaamme. 
Puhemies.
   Keskustelun päätteeksi totean, että olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Szabolcs Fazakasin, Terence Wynnin ja Jan Mulderin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä kansallisista hallinnointia koskevista ilmoituksista – Jäsenvaltioiden vastuu Euroopan unionin talousarvion toteuttamisesta (O-0102/2005 – B6-0347/2005). 
Terence Wynn (PSE ),
   Arvoisa puhemies, suullinen kysymys sisältää kuusi erillistä kysymystä, joihin toivon neuvoston puheenjohtajan vastaavan. On kuitenkin myös seitsemäs kysymys, joka on yhtä tärkeä, eli jo aiemmin esille tullut kysymys kansallisista ilmoituksista. Voiko neuvosto keskustella syvällisesti tästä asiasta parlamentin kanssa, jotta voimme pyrkiä yhteiseen tavoitteeseen? Tätä näkökohtaa ei ole käsitelty aiemmassa keskustelussa sen jälkeen, kun parlamentti äänesti vastuuvapauden myöntämisestä. Tuolloin esitimme suositukset, jotka mainitaan tässä suullisessa kysymyksessä.
Kehotimme jäsenvaltioita järjestämään asiansa ja vakuuttamaan meille, että niiden käyttöön ottamat valvontajärjestelmät ovat riittävät ja tarkoituksenmukaiset ja että EU:n varat käytetään asianmukaisesti. Ongelmana on se, ettei tilintarkastustuomioistuin ole pystynyt antamaan vuosikertomuksissaan myönteistä tarkastuslausumaa siksi, että jäsenvaltioiden toimissa on ongelmia. Emme saa tätä ongelmaa ratkaistuksi koskaan, ellei komissio ryhdy valvomaan virallisesti kaikkia EU:n varoin katettavia jäsenvaltioiden menoeriä.
Jäsenvaltioiden velvollisuutena on auttaa meitä varmistamaan, että eurooppalaisten veronmaksajien varat käytetään asianmukaisesti. Haluan kiittää erityisesti komission jäsentä Kallasia tavasta, jolla hän on rohkaissut parlamenttia suostuttelemalla komission ottamaan huomioon nämä suositukset ja laatimaan suunnitelman, jonka tarkoituksena on saada myönteinen tarkastuslausuma.
Tämän prosessin yhteydessä komissio ja edellinen puheenjohtajavaltio järjestivät kaksipäiväisen kuulemistilaisuuden siitä, kuinka tähän tavoitteeseen voitaisiin päästä. Osallistuin tilaisuuteen kumpanakin päivänä. Minua suretti joidenkin jäsenvaltioiden kielteinen suhtautuminen, sillä ne halusivat nykytilanteen jatkuvan ja väittivät, ettei ongelmia ole eikä mitään tarvitse muuttaa. Kuulemistilaisuudessa vahvistui kaksi asiaa: muita, pieniä ongelmia on voinut olla, mutta merkittäviä ongelmia on kaksi. Ensimmäinen niistä on, että jäsenvaltioiden ylimmät tarkastuselimet pelkäävät, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin yrittää tällä tavoin lisätä valtaansa. Tämä pelko on toivottavasti hälvennyt. Osallistuin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ja ylimpien tarkastuselinten vuosittaiseen kokoukseen Tukholmassa, ja käsittääkseni yksimielisyys vallitsee siitä, ettei tämä ole aikomus. Sain myös sen käsityksen, että ylimmät tarkastuselimet ovat valmiita auttamaan ongelman ratkaisemisessa.
Toinen keskeinen ongelma, joka kävi ilmi tässä kaksipäiväisessä tilaisuudessa ja joka on luultavasti kaikkein vakavin ongelma, on se, että olimme pyytäneet jäsenvaltioilta poliittista allekirjoitusta näiden kansallisten ilmoitusten antamiseksi. Joillekin jäsenvaltioille, esimerkiksi Alankomaille, tämä ei ole ongelma. Asiasta huolehtii ministeri, eikä kukaan väitäkään vastuun kuuluvan jollekin muulle taholle. Useille jäsenvaltioille tämä oli kuitenkin suuri ongelma. Asiaa pohdittuani minun on sanottava, että jos olisimme jättäneet vastuuvapautta koskevasta mietinnöstämme pois sanat "poliittinen allekirjoitus", emme välttämättä olisi pelästyttäneet neuvostoa samassa määrin. Olemme nyt tilanteessa, jossa neuvoston kanssa on sovittava siitä, kuinka jäsenvaltiot saadaan toimittamaan sellaiset kansalliset ilmoitukset, jotka itse asiassa tyydyttävät Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lisäksi myös komissiota ja jäsenvaltioita, jotta voimme osoittaa eurooppalaisille veronmaksajille, että heidän rahansa käytetään asianmukaisesti.
Toivon, että neuvoston puheenjohtaja antaa meille selkeät vastaukset suullisessa kysymyksessä esitettyihin kuuteen kysymykseen ja ettei hän anna samoja vastauksia kuin Ecofin-neuvosto antoi meille 8. marraskuuta 2005. Suoraan sanoen ne eivät johtaneet mihinkään. Haluaisin hänen vastaavan myös seitsemänteen kysymykseen, jonka esitän suullisesti: voiko neuvosto keskustella syvällisesti parlamentin kanssa tästä asiasta, jotta pääsemme siitä ratkaisuun?
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän tilaisuudesta selvittää neuvoston kantaa tähän tärkeään asiaan eli Euroopan tilintarkastustuomioistuimen yleisen talousarvion toteuttamisesta antamaan tarkastuslausumaan. Esitän aluksi melko ilmeisen huomautuksen siitä, että yhteisön talousarvion toteuttaminen on hyvin monimutkaista ja vailla vertaistaan koko maailmassa.
Talousarvion toteuttaminen käsittää useita hallinnon tasoja komission eri yksiköistä jäsenvaltioiden keskus-, alue- ja paikallishallinnon kautta lopullisiin yksittäisiin edunsaajiin. On kaikkien asianomaisten tahojen, myös budjettivallan käyttäjien ja vastuuvapauden myöntäjien, edun mukaista edistää osaltaan talousarviovarojen moitteetonta hoitoa.
Neuvosto on parlamentin jäsenten tavoin ilmaissut toistuvasti olevansa tyytymätön nykytilanteeseen erityisesti vastuuvapauden myöntämismenettelyn osalta. Neuvostossa ja sen elimissä käytyjen yksityiskohtaisten keskustelujen jälkeen neuvosto antoi 8. marraskuuta päätelmänsä suunnitelmaa koskevasta komission tiedonannosta, ja voin vakuuttaa, ettei se ollut helppoa.
Asiakirjassa esitetään yhteenveto komission kanssa järjestetyn kaksipäiväisen kuulemistilaisuuden keskusteluista, joita käytiin kaikkien jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ryhmässä, johon osallistuivat valtiovarainministerit, toimeenpanevat viranomaiset ja tarkastusviranomaiset. Tämä valmistelutyö loi hyvän perustan neuvoston elimissä käytäville yksityiskohtaisille keskusteluille, ja se osoittautui hyödylliseksi siinä mielessä, että edellä mainituista neuvoston päätelmistä päästiin sopimukseen. Oletan, että teillä on ollut mahdollisuus tutustua asiakirjaan, joten mainitsen nyt ainoastaan sen tärkeimmät kohdat.
Käsittelen yksittäisten jäsenvaltioiden vastuulla olevia ilmoituksia puheenvuoroni päätteeksi. Tiedän, että ne ovat teille erittäin tärkeitä, mutta pyydän kärsivällisyyttä.
Neuvosto korostaa päätelmissään, että lukuisia toimenpiteitä on jo toteutettu pyrittäessä kohti moitteetonta varainhoitoa: on muun muassa otettu käyttöön sisäinen valvonta, tiukennettu komission tilinpitäjän tilivelvollisuutta koskevia vaatimuksia sekä ryhdytty panemaan täytäntöön yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää.
Kun otetaan huomioon rakennerahastojen merkittävä osuus yhteisön talousarviosta, haluan kiinnittää huomionne toimiin, joita on toteutettu maksuviranomaisten perustamiseksi sekä rakennetoimien sisäisen valvonnan ja jälkivalvonnan laajentamiseksi edelleen. Yksi neuvoston päätelmissä ensisijaisesti mainituista seikoista on perustamissopimuksessa määrätty tasapaino yhteisön talousarvion toteuttamista koskevien komission ja jäsenvaltioiden toimivaltuuksien välillä. Toimivaltajako on otettava huomioon asiaankuuluvien tarkastusten ja valvonnan parantamisen yhteydessä.
Lisäksi neuvosto pitää olennaisen tärkeänä sitä, että parannukset toteutetaan nykyisten valvontarakenteiden pohjalta tavoitteena parantaa kustannus-hyötysuhdetta ja yksinkertaistaa järjestelmiä. Neuvoston mielestä tilien perustana olevien toimien virheriskin hallinnasta on mahdollista saada varmuus luomalla tehokas yhdennetty sisäisen valvonnan kehys, joka perustuu yhtenäistä tarkastusmallia koskevassa tilintarkastustuomioistuimen lausunnossa mainittuihin periaatteisiin.
Yksi neuvoston päätelmien tärkeimmistä huomautuksista liittyy valvontajärjestelmien parantamiseen. Jäsenvaltioiden ja komission on pyrittävä optimoimaan nykyisten valvontajärjestelmien tehokkuus, taloudellisuus ja toimivuus. Vaikka jäsenvaltioilla on erilaisia kansallisia hallinnollisia järjestelyjä, neuvosto tukee sisäistä valvontaa koskevien yhteisten yleisten periaatteiden ja osa-alueiden määrittelyä.
Neuvoston mielestä jäsenvaltioiden on jatkettava yhteistyötä komission kanssa yhteisesti hallinnoitujen varojen valvonnan toteuttamisessa ja parantamisessa. Tässä on otettava huomioon perustamissopimuksessa määrätyt toimivaltuudet, varainhoitoasetus ja alakohtaisten säädösten asiaankuuluvat säännökset.
Jotkin jäsenvaltiot ovat esimerkiksi valmiita toteuttamaan varotoimia rakennerahasto-ohjelmien yhteydessä ehdotettujen luottamussopimusjärjestelyjen mukaisesti. Jäsenvaltiot ovat asiasta yhtä mieltä neuvoston kanssa, joten puhun nyt myös jäsenvaltioiden enkä ainoastaan neuvoston puolesta.
Kuten tiedätte, komission yksiköt ovat julkaisseet alustavan analyysin komission sisäisen valvontakehyksen puutteista verrattuna valvontaperiaatteisiin, jotka sisältyvät tilintarkastustuomioistuimen ehdotukseen yhteisön sisäisen valvonnan menettelyistä. Hajautetusta hallinnoinnista neuvosto on kehottanut komissiota arvioimaan nykyisten säännösten täytäntöönpanoa otantatarkastusten, maksuviranomaisten ja toimien päättämisestä vastaavien viranomaisten osalta.
Neuvoston päätelmissä ehdotetaan, että komissio tekee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa arvion nykyisestä valvonnasta sektori- ja aluetasolla sekä laadittujen lausumien arvosta. 
Käsittelen seuraavaksi tarkastuksia. Sisäisten valvontarakenteiden määrittämisessä on tehtävä selkeä ero sisäisen varainhoidon valvonnan ja ulkoisten tilintarkastusten välillä. Kaiken riippumattomien ylimpien tarkastuselinten kanssa tehtävän yhteistyön on perustuttava perustamissopimukseen, sillä nämä elimet eivät kuulu sisäisiin valvontarakenteisiin. Tämä on tärkeä asia. Jotkin tarkastuselimet haluavat keskustella tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, kuinka ne voisivat tehostaa panostustaan. Voin vakuuttaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat ilmaisseet halunsa tehdä kaikkensa virheriskin vähentämiseksi ja tarkastusten tehostamiseksi.
Komission ja jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden yhdennettyä valvontakehystä koskeva lähestymistapa perustuu yhteisiin valvontastandardeihin, ja niiden olisi pohdittava keskenään, kuinka näitä standardeja voidaan soveltaa kaikkein tehokkaimmin.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi neuvosto kehottaa jäsenvaltioita keskustelemaan kahdenvälisesti tilintarkastustuomioistuimen kanssa tarkastuslausumien tuloksista järjestelmään liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Se kehottaa komissiota antamaan kertomuksen, jossa käsitellään useita jäsenvaltioita koskevien ongelmien ratkaisemista. Lopuksi todetaan erityisen tärkeä seikka eli se, että tilintarkastustuomioistuin on ehdottanut, että Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi päästävä yksimielisyyteen siitä, mitkä tilien perustana oleviin toimiin liittyvät riskit voidaan sallia.
Neuvoston päätelmissä korostetaan erityisesti tätä yksimielisyyttä, ja neuvosto odottaa kiinnostuneena, kuinka asiassa edetään.
Käsittelen seuraavaksi meille kaikille erittäin tärkeää asiaa eli yksinkertaistamista. Siihen on tarvetta niiden valvontaperiaatteiden, lainsäädännön ja valvontavaatimusten yhdenmukaistamisessa, jotka liittyvät ohjelmakautta 2007–2013 varten annettaviin säädöksiin. Neuvosto katsoo, ettei yksinkertaistamisen pidä missään tapauksessa johtaa nykyisten hallinto- ja valvontakustannusten nousuun. Lisäksi sen avulla olisi poistettava valvontajärjestelmään osallistuvien eri tahojen suorittama moninkertainen sisäinen valvonta.
Lopuksi haluan vielä puhua eräästä erittäin tärkeästä asiasta eli EU:n varojen hajautettuun hallinnointiin liittyvistä lausumista. Neuvosto katsoo, että nykyiset toiminnallisen tason lausumat voivat tarjota tärkeitä tarkastuskeinoja komissiolle ja loppuvaiheessa tilintarkastustuomioistuimelle. Niiden on oltava hyödyllisiä ja kustannustehokkaita, ja ne voidaan ottaa huomioon myönteisen tilintarkastuslausuman saamiseksi. On varmistettava, ettei komission ja jäsenvaltioiden nykyistä tasapainoa kyseenalaisteta.
Tiedän, että odotitte tässä suhteessa enemmän, mutta olette varmasti kanssani samaa mieltä siitä, että tekstiä voidaan pitää merkittävänä edistysaskelena. Neuvosto haluaa edetä tässä asiassa edelleen, ja se onkin ilmoittanut tarkastelevansa varainhoitovuotta 2004 koskevan vastuuvapausmenettelyn yhteydessä komission toimintasuunnitelmaa nykyisissä valvontapuitteissa olevien puutteiden korjaamiseksi. Neuvoston 8. marraskuuta antamien päätelmien perusteella toteutetaan luonnollisesti jatkotoimia vuonna 2006.
Kuten on jo todettu, myönteisen tarkastuslausuman saaminen on tärkeä ja erittäin kunnianhimoinen tavoite, jota ei saavuteta hetkessä. Mielestäni neuvoston päätelmät ovat kuitenkin merkittävä askel kohti tavoitteen saavuttamista. Niillä vahvistetaan myös neuvoston jatkuva tuki komissiolle sen pyrkiessä osallistumaan varainhoitoon aktiivisesti kaikilla tasoilla.
Jotkut teistä ovat ehkä sitä mieltä, että neuvoston olisi pitänyt mennä hieman pidemmälle, ja voin hyvin ymmärtää sen. Teidän olisi kuitenkin muistettava, että puheenjohtajavaltion toimia rajoitti tässä tilanteessa yksimielisyyttä koskeva vaatimus. Kiitos tarkkaavaisuudestanne. 
Siim Kallas,
   Arvoisa puhemies, olemme yhdessä pyrkineet saamaan myönteisen tarkastuslausuman jo tämän komission koko toimikauden ajan. Se ei kuitenkaan ole ollut mahdollista. Tämä on erittäin tekninen asia, joka on johtanut erittäin ikävään poliittiseen tilanteeseen, jonka perusteella nähtävästi kuka tahansa voi todeta, että Euroopan unionin varoja on käytetty epäasianmukaisesti. Tämähän ei luonnollisesti ole totta.
Olemme yhdessä pyrkineet löytämään ratkaisuja ja keinoja yhdistää toimemme riittävän näytön hankkimiseksi tilintarkastustuomioistuimelle, jotta se voisi todeta, että tilien perustana olevat toimet ovat luotettavat. Emme kiellä sitä, että jäsenvaltiot pyrkivät väsymättä varmistamaan valvontajärjestelmien asianmukaisuuden. Vierailin juuri eräässä jäsenvaltiossa, jossa tapasin kansallisen tarkastusviranomaisen. Siellä on pyritty kaikin tavoin varmistamaan, että kansalliset ja EU:n varat käytetään asianmukaisesti jaetun hallinnointivastuun aloilla.
Komissio ei kiellä vastuutaan talousarvion toteuttamisesta myös jaetun hallinnointivastuun aloilla. Ketjusta puuttuu kuitenkin yksi lenkki: kuinka valvonta- ja tarkastustoiminnan tuloksista saadaan luotettavat korkeimman tahon eli tilintarkastustuomioistuimen silmissä?
Komissio siis tukee vahvasti esittelijä Wynnin ja talousarvion valvontavaliokunnan neuvostolle esittämää ehdotusta poliittisen julistuksen eli kansallisen allekirjoituksen antamisesta. Se voisi mielestäni korvata tämän puuttuvan lenkin. Tämä ehdotus torjuttiin viime marraskuussa, ja nyt meidän on pohdittava seuraavia toimia, sillä ongelma ei poistu itsestään.
Komissio hyväksyi 17. tammikuuta toimintasuunnitelman, jonka se toimitti neuvostolle ja parlamentille. Siinä määritellään 16 käytännön toimea kaikilla tasoilla ja kaikilla aloilla. Toimessa 5 käsitellään juuri tämäniltaista aihetta, ja siinä todetaan, että jäsenvaltioiden olisi nimettävä kutakin politiikan alaa kohti kansallinen koordinointielin, joka antaa kaikille sidosryhmille yleiskäsityksen siitä varmuudesta, joka voidaan antaa yhteisön toimien toteuttamisesta jäsenvaltioissa jaetun hallinnointivastuun ja välillisen keskitetyn hallinnoinnin aloilla. Lisäksi todetaan, että jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä tällaisen säännöksen sisällyttämiseksi tulevaan lainsäädäntöön ja sen täytäntöönpanon ohjaamiseksi täytäntöönpanoa koskevilla säännöillä ja ohjeilla.
Ehkäpä tämä on ainakin väliaikainen ratkaisu, jolla tekninen taso, maksuviranomaiset ja tarkastukset saadaan liitettyä yhteen ja annettua pätevää näyttöä yleisen vastuuvapauden myöntämiseksi. 
José Javier Pomés Ruiz,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, odotimme todellakin teiltä enemmän. Odotimme puheenjohtajavaltio Itävallalta tässä asiassa enemmän. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun neuvosto ei parlamentin mielestä ole pystynyt vastaamaan sille esitettyihin kehotuksiin.
Meillä eurooppalaisilla on nyt vakava ongelma: parlamentti halusi, että rahoitusnäkymistä varattaisiin määrärahoiksi 1,14 prosenttia, mutta puheenjohtajavaltio ja pääministeri Blair alensivat luvun 1,04 prosenttiin. Tästä voitaisiin päätellä, että EU hallinnoi huonosti yhteisön politiikkoja, jotka ovat erittäin tehokkaita ja joiden ansiosta EU:ssa on saatu aikaan hienoa edistystä, ja että näin ollen paras toimintatapa on vähentää talousarviomäärärahoja, koska asioita ei hoideta asianmukaisesti. Tässä tapauksessa meidän pitäisi varmistaa, ettei toteuteta EU:n politiikkoja vaan kansallisia politiikkoja. Palauttakaamme yhteinen maatalouspolitiikka jäsenvaltioiden päätäntävaltaan ja käyttäkäämme jäsenvaltioiden rahoja. Perusteena tälle on se, että tilintarkastustuomioistuin on jo kymmenen vuoden ajan todennut, ettei se voi hyväksyä EU:n tilejä. Mitä nämä EU:n tilit kuitenkaan ovat, jos 80:tä prosenttia yhteisön talousarviosta hallinnoidaan jäsenvaltioissa, joissa nämä varat myös käytetään, ja jos ainoastaan viidesosaa hallinnoidaan Brysselistä käsin? Mitä oikein tapahtuu? Jotkin kansalliset viranomaiset haluavat maksaa vähemmän ja haluavat vähentää yhteisön politiikan tukea nyt, kun EU:ssa on 25 jäsenvaltiota ja pian 27 jäsenvaltiota. Ne toteavat, että muut hoitavat hallinnoinnin huonosti.
Mitä talousarvion valvontavaliokunta pyytää? Pyydämme saada tietää, missä rahaa tuhlataan. Jos tietty jäsenvaltio tuhlaa rahaa, on julkisesti todettava, että syy on kyseisessä jäsenvaltiossa, ei Brysselissä. Haluamme saada tietää, ovatko ongelmat peräisin Brysselistä vai jäsenvaltioista. Tässä yhteydessä olisi avuksi, jos jäsenvaltiot vahvistaisivat, miten yhteisön varat niissä käytetään.
Mielestäni yhteisön varoja käytetään paremmin ja tehokkaammin Brysselissä kuin jäsenvaltioissa keskimäärin. Huonosta hallinnoinnista syytetään järjestelmän vuoksi kuitenkin Brysseliä, ei jäsenvaltioita. Tiedän, että neuvoston on pidettävä yllä jäsenvaltioiden mainetta.
Vaadimme yhteisvastuuta ja hyväksyntää, jonka voi antaa mikä tahansa viranomainen, olipa se sitten valtiovarainministeri tai asianomainen tuomioistuin, ja josta käy ilmi, että varainhoito tapahtuu kussakin jäsenvaltiossa Euroopan kansalaisten haluamalla tavalla. Tällä tavoin syytä ei aina sälytetä komission varapuheenjohtajan Kallasin tai parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan niskoille vaan syytökset osuvat kohdalleen ja vastuussa olevat tahot paljastuvat.
Siksi pyydän teitä vahvistamaan, kuinka kukin jäsenvaltio käyttää EU:n kansalaisten varoja. 
Szabolcs Fazakas,
   Talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajana ja yhden uuden jäsenvaltion edustajana haluan ilmaista kiitollisuuteni siitä, että olen saanut mahdollisuuden keskustella kansallisia ilmoituksia koskevasta asiasta komission ja neuvoston jäsenten kanssa. Toivon todellakin, että saamme tämän keskustelun johdosta konkreettisia vastauksia jäsen Wynnin ja meidän muiden esittämiin kysymyksiin sen sijaan, että tulokseksi jää ainoastaan valtiosihteeri Winklerin ennalta laatima julkilausuma. Toivomme todellakin, että saamme nämä vastaukset, sillä Euroopan parlamentti on poliittisessa vastuussa EU:n kansalaisille sen varmistamisesta, että EU:n varoja käytetään lainmukaisesti ja moitteettomasti.
Tilintarkastustuomioistuin ei pysty antamaan myönteistä tarkastuslausumaa ilman kansallisia hallinnointia koskevia ilmoituksia, minkä vuoksi on syntymässä yleinen käsitys siitä, ettei EU:n varoja käytetä riittävän avoimesti ja sääntöjen mukaisesti. Tästä syystä kollegani Wynnin mietinnössä vaadittiin ottamaan käyttöön kansalliset ilmoitukset viime vuoden poikkeusmenettelyn yhteydessä. Mietintö sai parlamentin valtaenemmistön tuen, ja se vahvistettiin myös EU:n rahoitusnäkymiä käsittelevässä jäsen Bögen mietinnössä. Olemme iloisia siitä, että aihe otettiin esille myös yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksen kehittämistä koskevassa suunnitelmassa, jonka komission varapuheenjohtaja Kallas esitteli Euroopan komission puolesta. Tämä uudistus käsittää parlamentin, komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen, ja se perustuu keskinäiseen luottamukseen ja läheiseen yhteistyöhön. Tämän lisäksi tarvitsemme kuitenkin neuvoston ja neuvoston puheenjohtajavaltion tuen, sillä jotkin jäsenvaltiot vastustavat yhä kansallisten hallinnointia koskevien ilmoitusten käyttöönottoa. Unkarin edustajana haluan kiinnittää lisäksi huomiota siihen, etteivät uudet jäsenvaltiot ole ainoastaan valmistautuneet yhteisön säännöstön täytäntöönpanoon ja rakennerahastojen soveltamiseen, vaan tiedämme, että niiden piti myös perustaa maksu- ja valvontajärjestelmät legitiimiyttä, laillisuutta ja säännönmukaisuutta koskevien periaatteiden mukaisesti. Näin ollen ne pystyvät noudattamaan ongelmitta Euroopan parlamentin ja komission vaatimuksia, ja tällä tavoin ne toimivat aiempaa tehokkaamman, säännellymmän ja avoimemman EU:n puolesta. 
Jan Mulder,
   Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä käsiteltävänämme oleva mietintö ei kaipaa selityksiä. Se on suora tulos jäsen Wynnin varainhoitovuoden 2003 vastuuvapautta koskevasta päätöslauselmasta. EU:n varat on saatava paremmin hallintaan. Tiedämme kaikki, ettei tilintarkastustuomioistuin ole pystynyt antamaan myönteistä tarkastuslausumaa 11 viime vuoden aikana. Komission ansioksi voidaan lukea se, että se hyväksyi lähes kaikki parlamentin suositukset, mikä on myönteistä.
Jäsenvaltiot suhtautuvat asiaan valitettavasti toisella tapaa ja huomattavasti synkemmin. Siksi tänä iltana on tarkoitus keskustella pääasiassa neuvoston kanssa. Minun on tunnustettava, etteivät neuvoston puheenjohtajan Winklerin tämäniltaiset vastaukset ja toteamukset juurikaan vakuuttaneet minua. Tässä päätöslauselmassa esittämämme pyynnöt eivät itse asiassa juurikaan eroa siitä, mitä joissain tapauksissa jo tapahtuu. Viittaamme edelliseen lausumaan, jossa pyydämme korkeinta poliittista päättäjää allekirjoittamaan ilmoituksen.
Tuossa päätöslauselmassa emme vaadi muuta kuin alemman tason ilmoitusta. Jos tarkastellaan maatalousmenoja koskevia nykykäytäntöjä, voidaan havaita, että on jo perustettu riippumattomat sertifiointilaitokset, jotka valvovat maksuviranomaisia ja toimittavat riippumattomia tarkastuksia. En ymmärrä, miksi jäsenvaltiot voivat hyväksyä tämän maatalousmenojen alalla mutteivät muiden talousarviomenojen, kuten rakennemenojen, alalla. Tämäniltaiseen keskusteluun liittyy joitakin ehtoja. Oletan, että neuvosto on tutustunut rahoitusnäkymiä koskevaan jäsen Böge päätöslauselmaan.
Pyydämme neuvoston päätösten johdosta lisää määrärahoja mutta myös parempaa varainhoidon valvontaa, mikä on päätarkoitus tässä mietinnössä, jonka toivottavasti hyväksymme huomenna. 
Bart Staes,
   Arvoisa puhemies, tämä on todellakin ja ennen kaikkea neuvoston kanssa käytävä keskustelu. Haluan todeta, että ministerin puhe oli pettymys, sillä hän ei oikeastaan vastannut kysymyksiimme, vaikka juuri nyt kansalaisten luottamus EU:hun on ennenkuulumattoman heikko. Komission jäsen Wallström esittelee huomenna viestintää koskevan valkoisen kirjan, jolla on tarkoitus lisätä luottamusta EU:hun, mutta minun mielestäni tuhannetkaan valkoiset kirjat tai toimenpiteet eivät riitä, jos EU ei onnistu käyttämään varojaan viisaasti.
Siksi kysyn teiltä jälleen kerran, miksi pyritte saamaan aikaan järjestäytynyttä vastuunpakoilua? Miksi te neuvostossa annatte jäsenvaltioiden vastuulle 80 prosenttia EU:n varoista sen sijaan, että varmistaisitte, että varoja käyttävät yksittäiset jäsenvaltiot ja alueet voisivat todeta, että niiden varainkäyttöä valvotaan asianmukaisesti ja varoja käytetään viisaasti? En ymmärrä, miksei neuvosto voi taipua parlamentin tahtoon tässä tapauksessa. Mielestäni teette asiat parlamentille todella vaikeiksi. 
Jeffrey Titford,
   Kansalliset hallinnointia koskevat ilmoitukset! Arvoisa puhemies, haluaisin tiedustella komission jäsen Kallasilta, ovatko nämä kuten EU:n omat tilit, jotka komission pääjohtajat hyväksyvät varaumin, koska heillä ei ole mitään käsitystä siitä, mihin rahat ovat menneet. Nimittäin jos näin on, minusta tässä yritetään paikata katkennutta valtimoa laastarilla eli tehdään liian vähän liian myöhään.
Kuten kaikki tietävät, minä en usko Euroopan unioniin vaan pidän sitä demokratian vihollisena, joten lähestymistapani on päinvastainen. Yhdenkään valtion ei pitäisi syytää veronmaksajien rahoja korruptoituneeseen järjestelmään. EU:n omat tilintarkastajat ovat hylänneet EU:n tilit jo 11 vuonna peräkkäin, ja tämä heikkoluonteinen yritys muuttaa järjestelmää on minusta sama kuin valtava määrä kultapölyä kaadettaisiin siivilän läpi miettien: "Jaa, ehkäpä meidän pitäisi tukkia muutama näistä rei'istä". Kukaan ei pohdi, onko kultapölyä yleensäkään järkevää kaataa siivilään. Sen hukkaan heittäminen voidaan estää yksinkertaisesti lopettamalla sen kaataminen siivilään.
Kehotankin läsnä olevia jäseniä palamaan kotimaihinsa ja vetoamaan kiireellisesti maiden hallituksiin, jotta ne keskeyttäisivät rahan syytämisen EU:lle. Niiden pitää yksinkertaisesti lopettaa tämän hirviömäisen diktatuurin rahoittaminen, sillä se ei millään tavalla kunnioita hallituksia eikä Euroopan kansalaisia. Kotimaassani sanotaan, että oma suu on lähinnä. Säästetään rahat, jotka tällä hetkellä tuhlataan EU:hun ja joista suurin osa menetetään joka tapauksessa petosten ja korruption vuoksi. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Titford, pyydän teitä hillitsemään itsenne. Syytitte EU:n toimielimiä kahteen otteeseen rikoksista. Sanoitte "petos" ja "korruptio" kahteen kertaan. Pyydän, että muistatte tulevaisuudessa, että parlamentissa esitetyille syytöksille henkilöitä tai toimielimiä vastaan on oltava näyttöä. Muussa tapauksessa käytätte väärin parlamentin jäsenen puheoikeutta. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, on hyvin epätavallista, että parlamentin keskustellessa raha-asioista edelliset puhujat ovat puhuneet huomattavasti suorempaan kuin minä aion tehdä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vaikken edes uskalla uneksia kansallisesta vastuullisuudesta, en kuitenkaan ole unohtanut, mitä Itävallan liittokansleri totesi teidän paikallanne täällä parlamentissa EU:n varoihin perustuvista tuista. Liittokansleri Schüssel totesi neuvoston puheenjohtajan asemassa, että nämä tiedot olisi täysin perusteltua julkistaa, jotta ihmiset tietäisivät, minne rahat ovat todellisuudessa menneet. Toistan, että hänen mielestään nämä tiedot olisi täysin perusteltua julkistaa. Julkistakaa ne sitten!
Joissakin jäsenvaltioissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, asioihin suhtaudutaan yleensä huomattavasti kriittisemmin, mikä on täysin selvää. Antakoon Itävalta seuraamisen arvoisen esimerkin ja kertokoon vihdoinkin, mihin nämä 80 prosenttia menevät. Kuka saa mitä, kuinka paljon ja milloin.
Toinen pyyntöni lienee teistä hieman helpompi toteuttaa. Liittoutukaa oman poliittisen ryhmänne kanssa, erityisesti jäsen Gräßlen kanssa. Hän tekee muutoksia uuteen varainhoitoasetukseen, josta on tarkoitus tehdä käytännössä toteuttamiskelpoinen. Sen avulla pystytte helposti torjumaan perusteettoman arvostelun edellyttäen, että te itse toimitte avoimemmin. 
Paulo Casaca (PSE ). –
   Mielestäni tämä on ollut erittäin hyödyllinen keskustelu EU:n talousarvion valvontamenettelyistä. Keskeisintä on lainsäädännön selkeyttäminen. Mielestäni sekä rakennerahastojen että yhteisen maatalouspolitiikan osalta on niin, että asetuksista käy selvästi ilmi, että jäsenvaltioiden on toimitettava riippumaton etukäteis- ja jälkikäteistarkastus. Näitä asetuksia ei ole muutettu sen jälkeen, kun voimassa olevaa rahoitussuunnitelmaa ryhdyttiin soveltamaan. Mielestäni tässä yhteydessä on ensisijaisesti varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat asetuksia ja että komissio valvoo asetusten noudattamista. Muutoin vastuualueet hämärtyvät.
Haluankin kehottaa molempia toimielimiä selvittämään, kuinka hyvin yhteisön asetuksia on noudatettu etukäteen ja jälkikäteen toimitettavien tarkastusten osalta, jotta saadaan tarvittavat tiedot toimien toteuttamisen perustaksi.
Haluan lopuksi sanoa sanasen tiedoista, jotka koskevat yhteisön varojen saajia. Pyysin näitä tietoja mietinnössäni, jonka laadin muutama vuosi sitten, ja olen tyytyväinen, että komission jäsen Kallas on noudattanut aloitettani. Toivon, että arvostellessanne poliittisia päättäjiä toimien avoimuuden puutteesta muistatte, että parlamentti vaati avoimuutta jo muutama vuosi sitten laatimassani mietinnössä. 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, olen ottanut toteamuksenne tarkkaan huomioon ja välitän ilmaisemanne mielipiteet luonnollisesti neuvostolle. Haluan kuitenkin toistaa erään asian: olen täällä neuvoston ja jäsenvaltioiden edustajana. Toisin sanoen neuvoston puheenjohtajavaltion ilmaisemat mielipiteet ovat neuvoston yksimielisen äänestyksen perusteella ilmaistuja mielipiteitä. Pahoittelen, jos olen tuottanut pettymyksen joillekin teistä, mutta tässä vaiheessa en voi sanoa muuta. Voin kuitenkin toistaa, että olemme lupautuneet tutkimaan varainhoitovuoden 2004 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä komission laatimaa toimintasuunnitelmaa. Toivottavasti hyväksytte tämän. Voin vakuuttaa myös, että neuvosto jatkaa komission tukemista sen pyrkiessä osallistumaan aktiivisesti varanhoitoon kaikilla tasoilla.
On täysin selvää, että neuvosto omaksuu vastuunsa, jota sillä ei ole mitään aikomusta pakoilla. Jatkamme työskentelyä komission kanssa sellaisen ratkaisun löytämiseksi, jonka voivat hyväksyä kaikki, myös kaikki parlamentin jäsenet. Pelkäänpä, että tässä oli kaikki, mitä voin sanoa, sillä puheenjohtajavaltio Itävallan puheenjohtajuuskausi on vielä aivan alussa. 
Siim Kallas,
   Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä keskustelusta. Aihe vaikuttaa hyvin tekniseltä. On erittäin vaikea selittää yleisölle, mitä tämä tarkastuslausuma itse asiassa tarkoittaa. Meidän on kuitenkin löydettävä yhdessä ratkaisu, joka ei johda sellaiseen erittäin kielteiseen poliittiseen tilanteeseen, jossa joudutaan myöntämään, ettei varanhoito ole hallinnassa. Toivonkin, että neuvosto ja jäsenvaltiot ottavat huomioon nämä uudet perusteet työskentelynsä yhteensovittamiselle. Maksuviranomaiset ja muut toimeenpanevat viranomaiset toimivat jo näin. Antakaamme yksi yhdennetty lausuma, joka tarjoaa myönteistä näyttöä myös tilintarkastustuomioistuimelle. Pyrkikäämme löytämään ratkaisu.
Kuten aiemmin mainitsin, komissio on täysin tietoinen niistä komission sisäisistä aloista, joilla tilintarkastustuomioistuin on havainnut paljon sisäisten politiikkojen sekä tutkimuksen ja kehittämisen virheitä. Toimintasuunnitelma sisältää 16 toimea, joista ainoastaan yksi on kohdennettu suoraan jäsenvaltioille. Toivon kuitenkin, että yhteistyö kantaa hedelmää.
Haluan tehdä tosiseikkoihin pohjautuvan huomautuksen väitteestä, jonka mukaan tilintarkastustuomioistuin on hylännyt tilimme. Tämä ei ole totta. Virkakauteni aikana tilintarkastustuomioistuin ei koskaan ole hylännyt tilejämme. Se ei aina pysty varmuudella toteamaan tilien perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta, kuten perustamissopimuksessa määrätään. Tämä tarkoittaa, ettei se pysty menemään takuuseen siitä, että miljoonat tapahtumat on asianmukaisesti tarkastettu. Tämä on totuus.
Toimittajia tavatessamme on lisäksi erittäin tärkeää antaa oikea kuva asian monimutkaisuudesta. Varainhoito ja sen valvonta ovat valtava kokonaisuus. Talousarvion toteuttamista koskeva vastuuvapaus sisältää miljoonia yksityiskohtia. Parempi käsitys kokonaisuudesta auttaa varmasti. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan pitää työjärjestyspuheenvuoron 145 artiklan perusteella. Pelkäänpä, että vallitsee väärinkäsitys siitä, mitä teemme täällä. Luulin, että puhumme hallinnointia koskevista säännöistä, ja vaadimme näitä sääntöjä siksi, että rahaa on mennyt hukkaan.
Talousarvion valvontavaliokunnan jäsenenä tehtävänäni on aina ollut selvittää, missä yhteyksissä rahaa on tuhlattu tai käytetty väärin ja missä on tehty virheitä – komission jäsenen Kallasin sanoin. Olin siinä luulossa, että vaadimme näitä ilmoituksia siksi, että jäsenvaltiot voisivat selvittää, missä tuhlausta ja petoksia ja ehkä jopa korruptiota on tapahtunut. Puheenvuorossani ilmaisemani mielipiteet koskivat näitä asioita. 
Terence Wynn (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron 108 artiklan nojalla. Kyse oli kuusi kysymystä sisältävästä suullisesta kysymyksestä. Lisäsin siihen tänä iltana suullisesti seitsemännen kysymyksen, mutta emme ole vielä saaneet vastausta yhteenkään niistä. Voisiko puheenjohtajavaltio antaa meille vastaukset edes kirjallisina? 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Wynn, saatte vastaukset kirjallisina.
Hyvä jäsen Titford, kunnioitan täysin kaikkia tässä parlamentissa ilmaistuja poliittisia mielipiteitä. Siksi en keskeyttänyt teitä vaan annoin teidän puhua loppuun. Huomautin ainoastaan, että parlamentissa käyttämämme kielen olisi ilmennettävä mielipiteitämme ja poliittisia kantojamme. Huomautin ystävällismielisesti tämän istunnon puhemiehenä, että meidän pitäisi käyttää kieltä ja sanoja, jotka eivät ole tarpeettoman loukkaavia ja epäkunnioittavia. Hyvä jäsen Titford, muilta osin teillä on täysi oikeus ilmaista mielipiteenne täällä. 
Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Morillonin laatima kalatalousvaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle Välimeren kalavaroihin sovellettavien hoitotoimenpiteiden hyväksymisestä (O-0095/2005 – B6-0346/2005). 
Philippe Morillon (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, tänä iltana keskustelun aiheena oleva suullinen kysymys ja ehdotukset, joista parlamentti äänestää huomenna, pohjautuvat havaintoon siitä, että ainoa Välimeren kalavarojen hoitoa koskeva säädös on vuodelta 1994. Kyseinen säännös ei kuitenkaan enää sovi yhteen luonnonvarojen tilanteen eivätkä muita EU:n merialueita koskevien päätösten kanssa. Päätösten tarkoituksena on toteuttaa sellaista yhteistä kalastuspolitiikkaa, jolla varmistetaan kestävä kehitys talouden tällä sektorilla ja suojellaan luonnonvaroja, joita Euroopan unionin on voitava jatkossakin käyttää merialueitaan hyödyntäessään, jotta se voi tuottaa tarpeeksi ruokaa kansalaisilleen.
Aikaa on kulunut näinkin paljon ensinnäkin siksi, että Välimeri on tunnustetusti monimuotoisimpia ja monimutkaisimpia alueita sekä biologisesta ja ekologisesta että yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta näkökulmasta. Sen vuoksi parlamentti ei päässyt asiasta yhteisymmärrykseen viime vaalikaudella, ja jäsen Lisin mietinnössä päädyttiin tunnustamaan tämä epäonnistuminen. Siksi tämä aihe otettiin uudelleen ensisijaisena asialistalle tällä vaalikaudella ja siitä saavutettiin hyvin herkkä kompromissi esittelijä Carmen Fragan työn päätteeksi. Haluan ilmaista täällä parlamentissa kunnioitukseni hänen henkilökohtaista sitoutumistaan kohtaan.
Fragan mietintö hyväksyttiin viime kesäkuussa, ensin valiokunnassa, sitten täysistunnossa. Neuvosto ei ole vielä tehnyt päätöksiä siinä suositeltujen toimien täytäntöönpanosta. Tunnemme osan syistä neuvoston odottavaan kantaan, mutta itse kerroin kollegoilleni toimista, joilla yritetään saada hyväksytyksi joitakin tarkistuksia, joiden tarkoituksena on välttää tietynlaisten, alueen kalastajien perinteisesti käyttämien verkkojen käytön kieltäminen.
Tämä asia koski ja koskee edelleen 75:tä alusta, joista 350 perheen toimeentulo riippuu ja joiden liikevaihdosta 80 prosenttia tulee -nimellä tunnettujen ankkuroitujen verkkojen käytöstä. Tällaisen kalastuksen haittapuoli oli, että pyydyksiin joutui delfiinejä. Näin oli ennen kuin alalla otettiin käyttöön ohjelma, jonka ansiosta delfiinien pyydyksiin joutumista voidaan vähentää 80 prosenttia äänikarkottimien ja aluksilla säännöllisesti suoritettavien tarkastusten avulla.
Tuon tämän asian uudelleen esille, koska suositeltujen toimien sosioekonomisia seurauksia on todellakin syytä pohtia syvällisemmin. Tämän vuoksi kannatan ja poliittinen ryhmäni kannattaa Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän esittämää päätöslauselmaehdotusta, jonka 4 artiklassa vaaditaan kunnollista korvausta kalastajille, jotka joutuvat muuttamaan kalastusmenetelmiään uuden lainsäädännön vuoksi.
Kalastusasioista vastaava komission jäsen Joe Borg saattoi havaita valiokuntamme eilisessä kokouksessa, kuinka raivostuneita espanjalaiset ystävämme ovat aikomuksesta kieltää verkot, joita käytetään tietyillä alueilla lähellä Espanjan rannikkoa. Kiellon seurauksena 1 500 ihmistä elättävän 80 aluksen laivaston tulevaisuudennäkymät olisivat epävarmat. Tämä tapaus on täysin vastaava kuin se, joka koskee pienimuotoista kalastusta Välimeren rannikolla Ranskassa.
Arvoisa puhemies, vaikka ymmärrän, että joistakin jäsen Fragan mietinnössä esitetyistä päätöksistä kannattaa vielä keskustella ja että myös vaikutustenarvioinnin tekeminen saattaa olla tarpeen, tämä ei kuitenkaan riitä perustelemaan mietinnön koko sisällön täytäntöönpanon lykkäämistä toistaiseksi. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että mietintö on hyvä kompromissi. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa jäsen Morillon, te haluatte tietää, noudattaako Euroopan yhteisö kansainvälisissä elimissä tekemiään sitoumuksiaan, kun otetaan huomioon, ettei neuvosto ole vielä hyväksynyt ehdotusta neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä.
Välimeren yleinen kalastuskomissio, jonka jäsen Euroopan yhteisö on, hyväksyi helmikuussa 2005 sitovat suositukset Välimeren suojelu- ja hoitotoimenpiteiden parantamiseksi. Puheenjohtajavaltio sisällytti nämä suositukset kompromissiehdotukseen, joka esitettiin maatalous- ja kalastusneuvostolle sen kokouksessa 19.–20. syyskuuta viime vuonna. Koska keskustelujen perusteella oli selvää, ettei ehdotusta kannatettu riittävästi, puheenjohtajavaltio kuitenkin totesi, että neuvoston oli mahdotonta tehdä poliittista sopimusta teknisiä hoitotoimenpiteitä Välimerellä koskevasta asetusehdotuksesta, johon Välimeren yleisen kalastuskomission suositukset sisältyvät. Neuvosto jatkaa nyt keskusteluja hoitotoimenpiteitä Välimerellä koskevasta ehdotuksesta tiiviissä yhteistyössä komission kanssa, ja puheenjohtajavaltio aikoo ottaa asian neuvoston huhtikuun kokouksen asialistalle. 
Carmen Fraga Estévez,
   Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunnan esittelijänä olen täysin tietoinen tähän ehdotukseen liittyvistä vaikeuksista. Parlamentti on toiminut tehokkaasti ja vaikuttanut ratkaisevasti siihen, että ehdotuksessa on pystytty jälleen edistymään sen jälkeen, kun se vähän yli kaksi ja puoli vuotta sitten esitettiin. Parlamentin menettelyn ansiosta voitiin myös saavuttaa kompromissi komission ja parlamentin välillä ja siten voittaa ehdotukseen liittyvät vaikeudet. Parlamentilla on lisäksi ollut kalastusalan ja kansallisten hallintoelinten enemmistön tuki takanaan.
Kun on olemassa näin laaja yhteisymmärrys, on käsittämätöntä, että neuvosto on viivyttänyt viime vuoden huhtikuusta lähtien tämän hetken luultavasti kiireellisimmän, teknisiä toimenpiteitä sisältävän paketin hyväksymistä. Tällä vastuuttomuudella on monia seurauksia: Välimeri on nyt ainoa EU:n alue, jossa ollaan vielä kaukana vastuullisen kalastuksen ja kestävän kehityksen vähimmäisvaatimusten täyttämisestä. Yhteisön muilla vesillä on toteutettu tällä alalla paljon voimakkaampia toimia.
On häpeällistä, että valtaosa Välimeren kalastajista on ymmärtänyt neuvostoa paremmin tarpeen antaa kalastusvesiä koskevaa lainsäädäntöä huolimatta hinnasta, jonka he joutuvat siitä maksamaan.
Neuvoston uskottavuus joutuu näin ollen perinpohjin kyseenalaistetuksi. On myös vaara, ettemme noudata kansainvälisiä velvoitteita, joihin olemme sitoutuneet Välimeren kahdessa alueellisessa kalastusjärjestössä.
Arvoisa puhemies, kuinka kehtaamme jälleen kerran ehdottaa yhteisön ulkopuolisille maille entistä tiukempia hoitotoimenpiteitä, joita me emme pysty toteuttamaan alueellamme?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sen lisäksi että kerrotte meille aikataulusta, pyytäisin teitä vastaamaan kysymykseen, johon ette vielä ole vastannut, ja selittämään parlamentille, miksi neuvosto ei kykene tekemään päätöstä tästä asiasta, vaikkei asiaa vastustavaa määrävähemmistöä ole. 
Rosa Miguélez Ramos,
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jo pitkään on katsottu, että valtaosaa Välimeren kalavaroista ylikalastetaan. Joidenkin kantojen taloudellinen arvo on suuri: tarkoitan erityisesti tonnikalaa, jonka määrä on kaikkien asiantuntijoiden, myös ympäristöjärjestöjen ja kalastajien, mielestä alle vähimmäistason.
Vaikka yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ovat Välimerellä samat kuin muillakin yhteisön vesillä, näyttää siltä, että Välimerellä suojelutoimenpiteet ovat kehittyneet hyvin eri suuntaan, ja nykytilanteessa ainoita tähän mereen sovellettavia hoitotoimenpiteitä on pidettävä täysin vanhentuneina. Välimerta koskevan lainsäädännön puute on johtanut eurooppalaisten kalastajien hyvin selvään epätasa-arvoisuuteen sen mukaan kalastavatko he Välimerellä vai muilla yhteisön vesillä.
Arvoisa puhemies, mielestäni – enkä usko erehtyväni –velvollisuutemme on varmistaa, että Välimeren kalataloutta koskevaa lainsäädäntöä kehitetään samalle tasolle muiden yhteisön alueiden lainsäädännön kanssa. Tämän vuoksi meitä tietysti huolestuttaa suuresti neuvoston passiivinen suhtautuminen asiaan, koska sen kiinnostuksen puute Välimerta kohtaan tuntuu täysin käsittämättömältä. Kyseessä on suunnattoman tärkeä meri ja alue, johon tosin liittyy myös ongelmallisiakin seikkoja, muun muassa geopoliittisesti, mutta mielestäni neuvoston pitäisi ajatella tämän olevan pikemminkin kannustin kuin este. Neuvoston suhtautuminen on vielä käsittämättömämpää, kun otetaan huomioon, mitä jäsen Fraga juuri sanoi: tämä mietintö hyväksyttiin kalatalousvaliokunnan sekä kalastus- ja meriasioiden pääosaston läheisen yhteistyön ansiosta, mitä parlamentti piti hyvänä.
Kaikkien näiden syiden vuoksi pyydän teitä vauhdittamaan ehdotuksen lopullista hyväksymistä, ymmärtämään, kuinka tärkeästä asiasta on kysymys, olemaan perääntymättä suunnitelmissa ja estämään mietinnön sisällön vesittäminen oikopolkuratkaisuilla. 
Marie-Hélène Aubert,
   . Arvoisa puhemies, minäkin haluan korostaa – jotta voitte nähdä tästä asiasta todella vallitsevan yhteisymmärryksen – että tästä umpikujasta on päästävä pois hyvin pian, koska Välimeren kalavarojen tilanne on erittäin hälyttävä. Tämä koskee erityisesti tonnikalaa, mutta myös muita lajeja, kuten kollegani totesi. Viivyttelytaktiikka, pattitilanteet ja päätöksenteon välttely ovat todella katastrofaalisia Välimeren tulevaisuuden kannalta.
Lisäksi haluamme säilyttää pienimuotoisen kalastuksen, joka on todella tärkeää kyseisillä alueilla, joilla tuhannet ihmiset saavat siitä elantona, kuten on jo todettu. Tämä ei kuitenkaan onnistu siten, että pienimuotoinen kalastus jätetään joidenkin järkevien toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle. Kalastajia on sen sijaan autettava ennen kaikkea sopeutumaan tilanteeseen ja heitä on tuettava niin, että he voivat jatkaa toimintaansa säädösten mukaisesti, ja näiden säädösten on oltava ne, jotka mietinnössä mainitaan.
Meidän on näin ollen suojeltava Välimerta: tämä on ratkaisevan tärkeää kalastuksen tulevaisuuden kannalta, mutta myös kulttuurin kannalta. Neuvoston on oltava täysin tietoinen tästä ja pyrittävä päättäväisesti purkamaan pattitilanne niin pian kuin mahdollista. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Välimeren alue on hyvin tärkeä osa Euroopan unionia. Välimeren kalastus on hyvin tärkeä osa yhteisön kalastusta. Haluamme, että Välimeri on elävä, ei kuollut meri. Monille meistä meri on elinehto. Tahdomme, että kalakantoja suojellaan. Emme toivo ylikalastusta vaan kestävää kehitystä Välimerelle.
Euroopan parlamentti ja komissio ovat hyväksyneet suunnitelman kalavarojen säilyttämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä. Vaadimme, että se pannaan nopeasti täytäntöön ja toimet, joista on päätetty, toteutetaan. Mielestäni ei olisi liioiteltua sanoa, että asian pitkittäminen on suorastaan rikollista. Vaadimme, että toimia laajennetaan tulevaisuudessa, tosin sanoen että me painostamme Välimeren alueen kolmansia maita ottamaan käyttöön samat toimenpiteet kuin meillä on käytössä. Tämä on velvollisuutemme, jotta voimme suojella Välimerta, joka elinehtomme. Ennen kaikkea pyydämme kuitenkin, että neuvosto aloittaa sovittujen toimien täytäntöönpanon tänään, ei huomenna. 
Stavros Arnaoutakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, on selvää, että nyt on kulunut vuosi siitä, kun mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä hyväksyttiin, mutta neuvosto ei ole päättänyt sen täytäntöönpanosta.
Kalatalousvaliokunnassa kuulimme suureksi yllätykseksemme myös, että kalatalousrahaston määrärahoja on jo supistettu 20 prosenttia. Tästä luonnollisesti seuraa, että kalatalousasioita koskevia päätöksiä jää tekemättä, alalla ammattilaisina ja harrastajina toimivat kansalaiset ovat huolestuneita sekä tilanne monimutkaistuu ja kehittyy mielestäni huonompaan suuntaan.
Samaan aikaan Välimeren alueen asukasluku kasvaa jatkuvasti, minkä seurauksena tilanne huononee koko ajan teollisuus- ja yhdyskuntajätteen sekä muun jätteen vuoksi, sillä ne vaikuttavat suoraan ja hyvin haitallisesti kalatalouteen.
Asiaa koskevista asetusehdotuksista ja mietintöluonnoksista on tietenkin ennen niiden täytäntöönpanoa tehtävä tieteellisiä tutkimuksia, jotta ympäristön pilaantumisen, geologisten muutosten, väestömäärän muutosten ja kalankulutuksen vaatimusten vaikutukset voidaan selvittää.
Ei tule kysymykseenkään, ettei päätettyä politiikkaa panna täytäntöön ja että samaan aikaan kalatalouteen liittyviä kysymyksiä, jotka koskevat lähinnä kalastusmenetelmiä, kantojen vähentymistä ja ammatti- ja harrastajakalastajien välillä yhä olevaa kuilua, jää ratkaisematta. Meidän on tämän vuoksi hyödynnettävä käytettävissämme olevia poliittisia keinoja, jotta neuvosto hyväksyisi mietinnön ja jotta aloitettaisiin vuoropuhelu aihetta käsittelevien virastojen kanssa voimassaolevan lainsäädännön välittömäksi parantamiseksi. 
Iles Braghetto (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni Välimeren kalavarojen hoitotoimenpiteiden hyväksymistä koskeva päätöslauselma, josta parlamentti äänestää huomenna, on erittäin tärkeä taloudellisesti, yhteiskunnallisesti ja ympäristön kannalta.
Kuten on jo mainittu, nykyinen lainsäädäntö on peräisin vuodelta 1994 ja sitä pidettiin jo silloin vanhentuneena. Arvoisa puhemies, kuinka kehtaamme edelleen syyttää kalastajia kalatalouden kestävän kehityksen vaarantamisesta, kun sitä koskevat säännöt ovat vanhentuneita sekä nykyisessä tilanteessa riittämättömiä ja kun Euroopan parlamentin vuosi sitten hyväksymän kannan täytäntöönpanossa ei ole edistytty?
Kalastusala ei halua epätasa-arvoisuutta. Sen sijaan se haluaa, että Euroopan unioni on kalastajien puolella ja tietoinen alan erityispiirteistä. Pohtikaamme Adrianmeren ja Atlantin rannikoiden merenpohjan suuria muoto- ja syvyyseroja, kysymystä monilajikalastuksesta ja pitkäaikaista ongelmaa kalojen koosta vasta sitten, kun verkonsilmien ja verkkojen kokoja koskevia sääntöjä jo noudatetaan. Viimeinen, mutta yhtä tärkeä muistettava asia on, että niissä maissa, jotka eivät ole Euroopan unionin jäseniä, on voimassa erilaiset säännöt ja että tämä johtaa eriarvoiseen tilanteeseen samoilla kalastusvesillä, koska tasapainoisia kahdenvälisiä sopimuksia ei ole tehty. Meidän olisi jo kauan sitten pitänyt korjata nämä ilmeiset ristiriidat.
Toivomme siis, että tämä päätöslauselma saa neuvoston – jota kunnioitamme ja johon luotamme – vihdoin toimimaan ja mahdollisimman pian. 
David Casa (PPE-DE ).
   – Kiitos, arvoisa puhemies. Olen varma, että kaikki, jotka työskentelevät läheisessä yhteistyössä kalastusalan kanssa toimijoiden ja erityisesti ne, jotka ovat tekemisissä Välimeren kanssa, tietävät varsin hyvin, että Välimeren alue on hyvin monitahoinen. Alueen eliöiden ja ympäristön monimuotoisuus on hyvin ilmeistä ja sillä on suuri sosioekonominen vaikutus alueen asukkaisiin. Valitettavasti ministerineuvosto ei ole sitoutunut kunnolla tunnustamaan tätä monimuotoisuutta ja toteuttamaan tarpeellisia toimia. Tämä tilanne huolestuttaa meitä tämän päätöslauselman esittäjiä, koska tiedämme, että neuvoston toimettomuus on asettanut meidät tilanteeseen, jossa olemme kaukana tavoitteemme – kestävän kehityksen – saavuttamisesta. Olemme umpikujassa, josta pääsemme pois vain ottamalla käyttöön vastuullisempia ja selkeämmin yhteiseen kalastuspolitiikkaan perustuvia sääntöjä, joiden avulla voimme edistää tavoitteidemme saavuttamista. On muistettava, että ainoat kalavarojen hoitotoimenpiteitä koskevat säännöt ovat olleet voimassa yli kymmenen vuotta eivätkä nekään ole kovin hyviä. Meidän on hyvin tärkeää muistaa vaara siitä, ettemme noudata kalavarojen hoitotoimenpiteitä koskevia kansainvälisiä sopimuksia, joihin olemme sitoutuneet erityisesti alueellisissa kalastusjärjestöissä ja varsinkin kansainvälisessä Atlantin tonnikalojen suojelukomissiossa (ICCAT) sekä Välimeren yleisessä kalastuskomissiossa. Niinpä kehotan neuvostoa ryhtymään viipymättä kaikkiin tarvittaviin toimiin, jotta Välimerelle saadaan ihanteellinen tasapaino ja jotta kalastajien toimeentulo voidaan turvata. Sen jälkeen voimme keskittyä muihin hankkeisiin Välimerellä – alueella, jota todellakin on kauan laiminlyöty. Paljon kiitoksia. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin lopuksi todeta, että neuvosto on hyvin tietoinen tämän kysymyksen tärkeydestä. Ei ole myöskään totta, että neuvosto olisi toimeton asian suhteen tai etteivät Välimeren kalakannat ja kalastus kiinnostaisi sitä. Sopimukseen ei ole vielä päästy syistä, joihin puheenjohtajavaltio ei ota kantaa.
Puheenjohtajavaltio Itävalta on nyt ottanut asian hoidettavakseen ja aikoo toimia aktiivisesti ratkaisuun pääsemiseksi. Kuten jo totesin, asiaa on tarkoitus käsitellä neuvoston kokouksessa kuluvan vuoden huhtikuussa. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kolme työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Sebastiano (Nello) Musumeci (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, totesin Välimeren kalavarojen säilyttämisestä käydyssä keskustelussa, että parlamentin ja komission kompromissi ei ehkä ollut mielestämme kovin innostava, mutta että se oli epäilemättä parempi kuin alkuperäinen ehdotus.
Nyt ei ole oikea hetki puhua kompromissin hyvistä ja huonoista puolista. Totean ainoastaan, että pidän sitä – ainakin toivon mukaan – askeleena kohti Välimeren kalavarojen järkevää hoitoa ja sellaisen tärkeän tuen myöntämistä, jolla parannetaan epävarmaa työllisyyttä kalastusalalla, josta tuhannet perheet rannikoilla ovat riippuvaisia.
Arpa on heitetty. Emme voi perääntyä. Siksi toivon, että neuvosto ei päätöstä tehdessään hae innoitusta pyhän Augustinuksen Tunnustuksista, joissa hän kertoo nuoruudessaan rukoilleensa Jumalaa: "Herra, anna minulle siveyttä, mutta ei vielä!"
Voimme toki odottaa asetuksen hyväksymistä vielä muutaman kuukauden, mutta älkää viivytelkö liikaa, sillä kalastajamme ovat jo malttamattomia. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
James Nicholson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda parlamentin tietoisuuteen tällä viikolla ilmestyneen raportin, jonka mukaan kolme maailman suurimpiin kuuluvaa öljy-yhtiötä ei enää suoraan omista bensiiniasemia Pohjois-Irlannissa. Niiden lähdön syynä on ilmeisesti rajan yli tapahtuva polttoaineen salakuljetus ja merkitsemisaineen poistaminen polttoaineesta.
Viime vuonna Euroopan parlamentti tuomitsi suorin sanoin Sinn Féinin – eli IRA:n –jatkaman rikollisen toiminnan. Selvästikin ne kymmenet miljoonat Yhdistyneen kuningaskunnan punnat, jotka tämän laittoman polttoaineen kaupan arvellaan vuosittain tuottavan, riittävät takaamaan, että poliittisen siiven edustajat vähät välittävät tästä kritiikistä. Itsenäisen valvontakomission IMC:n tänään julkaistun kahdeksannen raportin mukaan IRA:n jäsenillä on edelleen merkittäviä yhteyksiä polttoaineen salakuljetukseen, ja salakuljetuksen määrä on pysynyt suunnilleen ennallaan. Se Sinn Féinin väitteistä, joiden mukaan se on ihan tavallinen poliittinen puolue.
On pöyristyttävää ajatella, että vuonna 2006 Euroopan unionissa, joka on ylpeä sitoutumisestaan sekä vapaaseen kauppaan että vapaaseen liikkumiseen, jäsenvaltion vitsauksena voi olla niin häikäilemätön järjestö, etteivät maailman suurimmat öljy-yhtiötkään kestä sen uhkaa. Luotan siihen, että parlamentti tuomitsee jatkossakin ne, jotka eivät jaa sitoutumistamme perusvapauksien kunnioittamiseen. 
Marianne Mikko (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uutta jäsenvaltiota Viroa edustavana sosiaalidemokraattina olen edelleen huolissani kaksinaismoralismin lisääntymisestä ja vahvistumisesta Euroopan unionissa.
Viime maanantaina astui voimaan yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia koskeva direktiivi. Sillä luotiin järjetön tilanne, jossa uusien jäsenvaltioiden kansalaiset eivät ole työmarkkinoilla edes toisen luokan kansalaisia. Valitsevan tilanteen vuoksi on nyt niin, että Euroopan unionin työmarkkinat ovat avoimet joidenkin yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisille, mutta ei toisten, samat vaatimukset täyttävien yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisille. Keitä me oikein suojelemme ja keneltä tässä 25 jäsenvaltion Euroopan unionissa?
Olen jo vaatinut selitystä Itävallan talous- ja työministeriltä Martin Bartensteinilta ja kysynyt, koska voimme odottaa Itävallan työn Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona tuottavan tuloksia työmarkkinoiden avaamisen osalta. Ministeri ei kyennyt antamaan viime keskiviikkona suoraa vastausta kysymykseeni. Haluan korostaa, että työmarkkinoiden avaamiseen liittyvät kysymykset kuuluvat jatkossakin tärkeimpinä pitämiini asioihin. Ihmisten vapaa liikkuminen on yksi Euroopan unionin neljästä perusvapaudesta. Tätä vapautta voidaan rajoittaa vain poikkeustapauksissa. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   – Moskovan niin sanottu vakoiluskandaali on osoittanut, että Kremlin todellisena aikomuksena on tukahduttaa kansalaisjärjestöt Venäjällä ja entisissä neuvostoblokin maissa.
Venäjä käyttää hyväkseen Euroopan maiden riippuvuutta venäläisestä energiasta ja painostaa niitä energiantoimitusten avulla sekä myöntää yhä enemmän varoja selviin propagandakampanjoihin.
Itä-Euroopan maissa nämä kampanjat on ennen kaikkea kohdistettu kansalaisjärjestöjä, erityisesti G. Sorosin tukemia säätiöitä vastaan. Tavoitteena on horjuttaa yhteiskunnan luottamusta järjestöihin, jotka levittävät länsimaisia arvoja, ja pitää yhteiskunta Venäjän kulttuurisessa ja poliittisessa vaikutuspiirissä. EU:n pitäisi aktiivisemmin edistää demokratiaa entisen Neuvostoliiton alueella ja EU:n itäisissä naapurimaissa. Sen on ilmaistava mielipiteensä lännenvastaisesta propagandasta, eikä sen pidä soveltaa kaksinaismoralistista lähestymistapaa Venäjään, vaikka se onkin riippuvainen venäläisestä energiasta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Elektroniikka- ja sähkölaiteteollisuuden portugalilaiset työntekijäjärjestöt ovat kertoneet, että viimeisten kolmen vuoden aikana alan monikansalliset jätit kuten Lear, Vishay, Philips, Yazaky Saltano, Alcoa Fujikura ja Delphi, ovat irtisanoneet yli 8 000 ihmistä, mikä on johtanut työllisyysasteen merkittävään alenemiseen. Tilanne huonontuu entisestään, jos uhka tilausten ja monikansallisten yhtiöiden siirtymisestä muualle toteutuu. Monikansallisten yhtiöiden siirtyminen muihin maihin on aiheuttanut 6 000 työpaikan menetyksen.
Tämän prosessin aikana monikansalliset yhtiöt ovat jopa kiristäneet työntekijöitä muun muassa pienentämällä palkkoja, lisäämällä työajan joustoa ja huonontamalla työehtoja. Nyt on toteutettava jo pitkään suunnitellut toimenpiteet, jotta voidaan lopettaa tämä kilpajuoksu kohti mahdollisimman suuria voittoja ja mahdollisimman suurta riistoa, jossa sosiaalisia näkökohtia ei juuri huomioida ja jota joskus käsittämättömästä syystä tuetaan myös komission varoin. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan esittää vastalauseen sen johdosta, että tiedotusvälineet eri puolilla EU:ta ovat pitäneet Puolan hallitusta ja pääministeriä koomisen oopperan hahmoina. Myös -lehti on uusimmassa numerossaan alentunut tälle tasolle. Liberalismin voimat kieltäytyvät hyväksymästä kansan tahtoa. Puolalaiset uskoivat vapaissa vaaleissa vallan katolisille, joille Jumala, totuus ja hyvyys ovat tärkeämpiä kuin vapaat markkinat. Silti liberaalit vainoavat ja arvostelevat uusia johtajiamme tiedotusvälineissä.
Demokratiaa käytetään suojaverhona myös sille mediaterrorismille, jota nykyään rankaisematta harjoitetaan Puolassa. Sen kohteena on pappi, joka johtaa -radioasemaa, jota miljoonat puolalaiset kuuntelevat. Liberaali lehdistö on julkaissut ainakin 18 000 loukkaavaa artikkelia viimeisten kahdeksan vuoden aikana. Herää kysymys, miksi EU:n virastot, joiden tehtävänä on puolustaa demokratiaa ja ihmisoikeuksia sekä vastustaa suvaitsemattomuutta, reagoivat vain tietyntyyppisiin ihmisoikeusloukkauksiin ja sulkevat silmänsä ja korvansa, kun kyse on katolisista. Nämä virastot itse asiassa jopa mukailevat kyseisten perinteisiä arvoja vastustavien tiedotusvälineiden käytöstä. Haluan muistuttaa parlamentin jäseniä siitä, että demokratia, joka ei perustu totuuteen, muuttuu vääjäämättömästi relativismiin perustuvaksi diktatuuriksi. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Puolan tiedotusvälineissä on kerrottu, että Euroopan unioni on päättänyt olla myöntämättä koheesiorahastosta tukea Racibórz Dolnyn tulvantorjunta-altaan rakentamiseen Oder-joelle. Oderin jokilaakson asukkaat ovat uutisesta syvästi pettyneitä ja ovat menettäneet suuren osan uskostaan EU:n toimielimiin.
Oder-joki tulvi heinäkuussa 1997 tuhoisin seurauksin. Viisikymmentäneljä ihmistä kuoli ja aineelliset vahingot ylsivät lähes viiteen miljardiin euroon. Puolan hallitus aloitti välittömästi alueen jälleenrakennustyöt. Vaikka Puolalla oli suuria taloudellisia vaikeuksia, tulvavallien rakennusohjelmaa ollaan toteuttamassa johdonmukaisesti ja tehokkaasti. Yli tuhat kilometriä tulvavalleja on rakennettu uudelleen ja tulvatasangon pinta-alaa on lisätty yli 150 miljoonalla neliömetrillä. Koko hankkeen ajan maani on tehnyt läheistä yhteistyötä naapureidensa, nimittäin Saksan ja Tšekin tasavallan kanssa.
Puola täyttää liittymisehtonsa, jotka koskevat vesipolitiikan puitedirektiivin noudattamista Oderin laakson rajat ylittävällä alueella. Haluan sen vuoksi kysyä, miksi Puolalle ei myönnetty tukea tähän hankkeeseen ja onko siihen mahdollista myöntää pikaisesti varoja koheesiorahastosta. 
Milan Gal'a (PPE-DE ).
   Haluan kiittää teitä kaikkia myötätunnosta ja surunvalitteluista, joita olette ilmaissut Slovakian kansaa kaksi viikkoa sitten järkyttäneen traagisen tapauksen vuoksi. Kuten te kaikki tiedätte, 19. tammikuuta syöksyi maahan slovakialainen sotilaskone, jossa oli 43 sotilasta ja armeijan henkilökuntaan kuuluvaa ihmistä. Valitettavasti vain yksi selvisi onnettomuudesta hengissä.
Lentokone oli lähtenyt matkaan Prištinasta, Kosovosta, missä slovakialaiset sotilaat ovat osallistuneet yhdessä muiden kansainvälisen yhteisön joukkojen sotilaiden kanssa Naton rauhanturvaoperaatioon. Slovakiassa 23. tammikuuta oli kansallinen surupäivä.
Haluan kiittää Euroopan parlamentin puhemiestä päätöksestä, jonka mukaan parlamentin rakennuksen edessä oleva Slovakian lippu laskettiin tuona päivänä puolitankoon. Nämä myötätunnon osoitukset ovat hyvin tärkeitä Slovakian kansalle. Onnettomuudessa ei menetetty vain erinomaisia ammattisotilaita, vaan myös nuoria uransa ja henkilökohtaisen elämänsä alussa olevia poikia, aviomiehiä ja isiä, joita 36 orpoa jäi suremaan. Rauha heidän sielulleen. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Davosissa järjestetyssä maailman talouskokouksessa Ranskan pääministeri Dominique de Villepin syytti EU:n pahoinvoinnista laajentumista. Hänen mukaansa päätöksenteosta on tullut vaikeampaa kymmenen uuden jäsenvaltion liittymisen vuoksi, ja Itä-Euroopan valtioiden hyväksymistä EU:hun on maanosan länsipuolella usein pidetty kohtuuttoman raskaana taloudellisena taakkana. Pääministeri de Villepinin lausunto on tyrmistyttävä ja sitä on mahdoton hyväksyä. Ilmeisesti Euroopan unionin perustajavaltion Ranskan pääministeri ei ole tietoinen edes perusprosesseista. Euroopan unionin kriisi – se todellakin on vaikeassa tilanteessa – ei ole uusien jäsenvaltioiden syytä, päinvastoin. Laajentuminen maksaa jokaiselle vanhojen jäsenvaltioiden kansalaiselle 20 euroa vuodessa, ja siksi pääministeri de Villepinin kommentti kohtuuttoman raskaasta taloudellisesta taakasta on käsittämätön. Lisäksi Ranskan talouden pysähtyneisyys on alkanut jo 1990-luvun puolivälissä. On valitettavaa, ettei paikalla ollut puhemies Borrell puolustanut uusia jäsenvaltioita. 
Meidän ei pitäisi joutua Ranskan nykyisen kriisin syntipukeiksi. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan lehdistössä on viime aikoina kirjoitettu puheenjohtajavaltio Itävallan Salzburgissa isännöimästä kokouksesta. Kokouksessa oli ilmeisesti tarkoitus keskustella siitä, kuinka EU voisi lähentyä kansalaisiaan. Tilaisuus sattui olemaan suunnilleen samaan aikaan kuin kuolemattoman ja loistavan Wolfgang Amadeus Mozartin syntymän 250-vuotisjuhla. Mozart esitettiin tuossa kokouksessa jonkinlaisena eurooppalaisen federalistin prototyyppinä vain siksi, että hän matkusti lyhyen uransa aikana paljon Euroopassa.
Mutta mitkä olivat Mozartin poliittiset näkemykset, jos hänellä niitä oli? Kun hän kuuli Yhdistyneen kuningaskunnan vapauttaneen Gibraltarin ja voittaneen Ranskan laivaston Trincomaleessa hän kirjoitti isälleen Leopoldille: "Olen tosiaan kuullut Englannin voitoista ja olen niistä hyvin iloinen, sillä, kuten tiedät, olen täysiverinen englantilainen". Tiesikö puheenjohtajavaltio Itävalta juhlivansa englantilaiseksi julistautuneen miehen syntymää? 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, viime perjantaina Pohjois-Irlanti koki kaksi kovaa iskua, kun se menetti kaksi tehdasta, jotka eivät pystyneet kilpailemaan halpatuonnin kanssa. Colerainessa sijaitseva pitkäikäinen siipikarjan käsittelylaitos ilmoitti lopettamisestaan ja 350 työpaikan menetyksestä, kun taas Lisburniläisen mukana tekstiilialalta katosi 85 työpaikkaa.
EU:n tuotanto- ja jalostusteollisuus kärsivät nyt halpatuonnista. Komission jäsenen Mandelsonin asenne WTO:ssa vaikuttaa siltä, että komissio haluaa kiirehtiä vielä eteenpäin tällä tuhon tiellä. Vaadin eri puolilla Eurooppaa työpaikkansa menettäneiden nimissä, että suhtautumisemme halpatuontiin arvioidaan perusteellisesti uudelleen, niin että sosioekonomiset vaikutukset otetaan asianmukaisesti huomioon.
Emme voi enää sallia eurooppalaisten työpaikkojen häviämistä ja soveltaa lähestymistapaa, jota on täysin mahdoton hyväksyä. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että neuvosto pääsi vihdoin joulukuussa sopimukseen tulevista rahoitusnäkymistä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudellaan käyttämä "uudenvuodenlahjamenetelmä" on vastuuton eikä sillä edistetä EU:n koheesiopolitiikkaa. Myöskään rakennerahoitusmenojen suuret leikkaukset eivät todellakaan auta solidaarisen EU:n rakentamisessa. On myös esitetty huolia siitä, ettei koheesiorahaston käyttämättömille varoille perustettavan vararahaston käytölle ole asetettu selkeitä kriteerejä. Tästä todennäköisesti seuraa, että vahvistumisen sijasta EU jakaantuu entistä enemmän.
Itävallan puheenjohtajakauden ensimmäinen kuukausi on kulunut ja nyt uuden neuvoston pitäisi jo olla valmis aloittamaan yksityiskohtaiset keskustelut parlamentin kanssa. Neuvotteluvaltuuksien puuttuminen on saanut meidät huomaamaan, että aika todella on rahaa. Mitä kauemmin meidän on odotettava kompromissin syntyä, sitä todennäköisemmin saamme huonommat täytäntöönpanoaikatauluja koskevat ehdot uusiin hankkeisiin ja erityisesti niihin, jotka liittyvät laajentuneen EU:n rakennepolitiikkaan. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Kahtena viime päivänä on keskusteltu Lissabonin strategiasta ja sen tarkistamisesta. Tämä on erittäin tärkeä asia. Kansallisten parlamenttien jäseniä on osallistunut keskusteluun, mikä on varmasti kiinnittänyt huomion jäsenvaltioiden todelliseen tilanteeseen.
Jotta kuusi vuotta sitten Lissabonin huippukokouksessa asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa, sekä komission että neuvoston on nyt otettava huomioon kaikkien jäsenvaltioiden tilanne – työttömyyden lisääntyminen ja edelleen yleinen sosiaalinen syrjäytyminen. Jotta sosioekonomisia olosuhteita voidaan parantaa ja EU:n taloudellista ja yhteiskunnallista yhtenäisyyttä onnistuneesti lisätä, on myös tarpeen sanoutua täysin irti uusliberalistisesta politiikasta, johon kuuluvat yksityistämiset, liberalisointi ja Bolkesteinin direktiiviehdotus. 
Puhemies. –
   Minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista ovat päättyneet. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Maria Carlshamren laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö (A6-0404/2005)naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnan nykytilasta ja mahdollisista tulevista toimista (2004/2220(INI)). 
Maria Carlshamre (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, miesten naisiin kohdistama väkivalta ei ole pieni ongelma, joka koskee vain yhteiskuntamme marginaaliryhmiä. Tällaista väkivaltaa esiintyy kaikkialla ja se vaikuttaa suoraan ja välillisesti koko yhteiskuntaan. Olen kiitollinen siitä, että käsittääkseni yhä useammat ymmärtävät tämän ongelman laajuuden. Haluan kiittää kollegojani naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa siitä arvokkaasta avusta ja tuesta, jota sain tämän työn aikana. Olen myös iloinen siitä, että komission jäsen Franco Frattini on sitoutunut tähän asiaan voimakkaasti ja vilpittömästi. Meillä on nyt vakavasti otettava tilaisuus tunnustaa kaikki ne naiset, jotka ovat joutuneet kokemaan väkivaltaa mutta jotka eivät ole saaneet oikeutta.
Mietintöni ydinajatuksena on, että tarvitaan täsmällisiä lukuja. Meillä ei ole EU:n laajuisia luotettavia tutkimuksia. Kolme kansallista tutkimusta, jotka tehtiin Suomessa vuonna 1999, Ruotsissa vuonna 2001 ja Saksassa vuonna 2004, osoittavat kuitenkin, että aikaisemmissa arvioissa ongelman laajuutta on pahasti aliarvioitu. Kun lähtökohtana pidetään YK:n määritelmää naisiin kohdistuvasta väkivallasta, mainitut tutkimukset osoittavat, että kyseisissä maissa 40–50 prosenttia naisista on joskus elämässään joutunut miehen harjoittaman väkivallan kohteeksi. Korostan, että osuus on todellakin 40–50 prosenttia kaikista 16–67-vuotiaista naisista. Vastaava luku koko EU:n osalta olisi uskomattoman suuri eli 80–100 miljoonaa.
On itsestään selvää, että tehokkaiden toimien on perustuttava tosiasioihin ja täsmällisiin lukuihin. Tämän vuoksi vastaavien tutkimusten tarve muissa jäsenvaltioissa on todellinen. Ongelman suuruus osoittaa, että kaikki jäsenvaltiot rikkovat toistuvasti kansalaisoikeuksia koskevia perussääntöjä ja oikeusvaltion periaatteita paljon laajemmin kuin vielä ymmärrämmekään. Tämä voi vaikuttaa teistä liioittelulta. Sitä se ei kuitenkaan ole.
Palautan mieliin klassisen liberalismin edustajan brittiläisen filosofin John Locken, joka esitti jo yli 300 vuotta sitten seuraavan perustavaa laatua olevan ajatuksen: valtiota on pidettävä välineenä, joka puolustaa perusoikeuksia, joista tärkein kansalaisoikeus on oikeus elämään ja fyysiseen koskemattomuuteen. Tämä on valtion moraalinen, normatiivinen perusta, sen olemassaolon oikeutus. Kansalaiset suostuvat noudattamaan lainsäädäntöä, mutta edellyttävät, että valtio täyttää perustavaa laatua olevan velvollisuutensa suojella kansalaistensa henkeä, vapautta ja omaisuutta. Valtio, joka ei täytä mainittuja velvollisuuksia, rikkoo sopimusta. Naisiin kohdistuvan väkivallan alalla valtion velvollisuudet jäävät merkittävästi täyttämättä Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa. Kaikki väkivallan muodot asettavat haasteen yhteiskunnalle ja oikeusvaltiolle, mutta miesten naisiin kohdistama väkivalta asettaa erityisen haasteen sille sopimukselle, jota kaikki yhteiset toimet ilmentävät.
Yhteiskunnassa vallitsee järjestelmällinen sukupuolten eriarvoisuus sen osalta, kuinka väkivaltaan suhtaudutaan. Mies joutuu useimmiten toisen, usein vieraan, miehen harjoittaman väkivallan kohteeksi julkisessa ympäristössä, kun taas naisiin kohdistuvaa väkivaltaa harjoittaa yksityisessä ympäristössä tyypillisesti läheinen miestuttava, useimmiten mies, jonka kanssa naisella on tai on ollut suhde. Poliittisesti tärkein ero on siinä, että viranomaiset eivät ryhdy kotona naiseen kohdistuvan väkivallan vuoksi yhtä tehokkaisiin toimenpiteisiin kuin julkisessa ympäristössä mieheen kohdistuvan väkivallan vuoksi. Miesten naisiin kohdistama väkivalta ei ole pieni ongelma, joka koskisi vain yhteiskuntamme marginaaliryhmiä, vaan ongelma, johon vaikuttaa myös historiallinen perintö.
Vieraan harjoittama katuväkivalta – joka kohdistuu ensisijaisesti miehiin – on kriminalisoitu Euroopassa jo satoja vuosia sitten, kun taas kotona harjoitettu väkivalta on kriminalisoitu melko äskettäin. Vielä 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla Euroopan eri maiden lainsäädäntö kohteli eri tavalla miehiä, jotka pahoinpitelivät naisia kotona. Tämä perintö vaikuttaa edelleen Euroopan unionissa oikeuskäytännössä, asenteissa ja mielikuvissa siten, että perheväkivalta on luonteeltaan vähemmän vakavaa.
Miesten naisiin kohdistama väkivalta ei ole pieni ongelma, joka koskisi vain yhteiskuntamme marginaaliryhmiä. Miesten naisiin kohdistama väkivalta on ollut myös keino, jolla miesten valta-asema ylipäätään säilytetään.
YK:n yleiskokous hyväksyi vuonna 1993 naisiin kohdistuvan väkivallan poistamista koskevan päätöslauselman, jossa YK käytti ensimmäisen kerran miesten naisiin kohdistamaan väkivaltaan liittyvää sukupuolen valta-asemanäkökulmaa. Päätöslauselmassa väkivalta liitetään selkeästi miesten valta-asemaan ja naisten alempaan asemaan. Nyt meidän on ryhdyttävä toimiin. Ensin on hankittava täsmälliset luvut ja sitten edettävä asianmukaisiin ratkaisuihin. Miesten naisiin kohdistama väkivalta ei ole pieni ongelma, joka koskisi vain yhteiskuntamme marginaaliryhmiä, vaan ongelma, joka koskee meitä kaikkia. Vaadin, että miesten naisiin kohdistamaan väkivaltaan sovelletaan nollatoleranssia. 
Franco Frattini,
   – Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä mietinnössä esitettävistä ja esittelijän juuri esittämistä näkemyksistä. Naisiin kohdistuva väkivalta on luultavasti nykyään maailmanlaajuisesti yleisin ihmisoikeusrikkomus. Kyse on väkivallan muodosta, joka ei tunne maantieteellisiä esteitä tai ikärajoja uhriensa suhteen eikä erottele yhteiskuntaluokan, kulttuurisen alkuperän tai perhetaustan perusteella. Kyse on todella maailman laajimmalle levinneestä rikoksesta, jonka voimakas vastustaminen on Euroopan komission ja Euroopan unionin toimielinten institutionaalinen ja moraalinen velvollisuus.
Olen erityisen tyytyväinen käsiteltävänä olevaan mietintöön sen vuoksi, että siinä tarkastellaan tärkeimpiä kysymyksiä, joita Euroopan toimielinten on käsiteltävä. Komissio on käynnistänyt useita aloitteita, joilla voidaan auttaa jäsenvaltioita toteuttamaan ehkäiseviä toimia ja vastatoimia, joiden tavoitteena on poistaa naisiin kohdistuva väkivalta. Kehitämme oikeusvälineitä, jotta voidaan edistää jäsenvaltioiden välistä tiivistä yhteistyötä poliisitoiminnassa, rikoksien määrittelemisessä, koska määritelmät eivät useinkaan ole yhtenäisiä, ja tietysti niiden toimien vahvistamisessa, joiden tavoitteena on hävittää ja poistaa tällaiset rikokset yhteiskunnasta ja suojella väkivallan uhreja entistä tehokkaammin.
Suurin osa mainituista aloitteista liittyy meille kaikille tuttuun Daphne-ohjelmaan. Ne käsittävät uhrien tukemiseen ja koulutukseen liittyviä toimenpiteitä, ohjelmia väkivallan uhrien liittämiseksi uudelleen yhteiskuntaan, selvitys- ja tutkimushankkeita, EU:n toimien kehittämisen, tietojen keräämisen ja vielä valitettavasti puuttuvien indikaattorien määrittelemisen.
Daphne-ohjelma, jota komissio aikoo jatkaa ja kehittää, koskee kaikenlaista väkivaltaa, myös perheväkivaltaa, joka on yksi vakavimmista väkivallan muodoista. Valitettavasti nämä rikokset eivät näy oikeudellisissa tilastoissa, koska useimmissa tapauksissa uhrit eivät ilmoita viranomaisille kotona tapahtuneista väkivallanteoista. Kyseisten toimenpiteiden avulla torjutaan myös määrätietoisesti naisten sukuelinten silpomista, kauhistuttavaa käytäntöä, josta on rangaistava ankarasti, ja niin sanottuja kunniarikoksia. Meidän olisi nimettävä nämä uudelleen "kunniattomuusrikoksiksi", sillä rikosta, jossa mies pahoinpitelee naista tuollaisen syyn vuoksi, ei voida kutsua "kunniarikokseksi".
Mietinnössä todetaan, että on kerättävä tietoja ja laadittava tilastoja, koska luotettavat tilastot ovat yksi perusedellytyksistä tehokkaampien päätösten tekemiselle Euroopan unionissa. Komissio työskentelee parhaillaan tämän asian hyväksi. Olemme kehittäneet yhteistyössä Eurostatin kanssa rikoksia ja rikosoikeutta koskevan EU:n tilastojärjestelmän. Naisiin kohdistuva väkivalta on tietysti yksi niistä aloista, joista julkaisemme pian tilastoja, jotka on laskettu toimenpiteiden ja jäsenvaltioiden meille toimittamien tietojen perusteella. Uskon, että kesäkuuhun 2006 mennessä voimme julkaista ensimmäisen sarjan EU:n tilastoja rikoksista ja oikeuslaitoksen vastauksesta niihin. Näihin tilastoihin sisältyy tietysti naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskeva osa.
Naisten sukuelinten silpomisen estämiseksi komissio on rahoittanut Daphne-ohjelman yhteydessä useita hankkeita, joilla on saatu myönteisiä tuloksia. Lisäisin vielä, että maahanmuuttoa ja turvapaikan hakemista koskevien EU:n toimien alalla sovellettavassa direktiivissä, joka koskee pakolaisaseman myöntämisen vähimmäisvaatimuksia, naisiin kohdistuva seksuaalinen väkivalta määritellään riittäväksi perusteeksi pakolaisaseman myöntämiseen. Lisäksi voin vakuuttaa esittelijälle, että vaikka kyseisessä direktiivissä ei nimenomaisesti mainita naisten sukuelinten silpomista, komissio pitää sitä seksuaalista hyväksikäyttöä varten tehtynä väkivallantekona, ja se sisältyy mielestäni tämän vuoksi syihin, jotka riittävät perusteeksi pakolaisaseman myöntämiseen.
Arvoisa puhemies, esitin tämän esimerkin painottaakseni tarvetta torjua naisiin kohdistuvaa väkivaltaa Euroopan unionin laajuisesti ja kaikista mahdollisista näkökulmista. On tarkasteltava kaikkea ihmiskaupasta maahanmuuttopolitiikkaan ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin – syrjimättömyyttä on näin ollen korostettava. Yleisesti ottaen on käytettävä tuomioistuimia sekä työllisyys- ja sosiaalipolitiikan toimia konkreettisina täytäntöönpanovälineinä. Katson, että nämä tavoitteet sitovat minua institutionaalisesti, poliittisesti ja myös moraalisesti ja ne ovat tämän vuoksi erityisiä ensisijaisia tavoitteita työssämme tulevien kuukausien aikana. 
Piia-Noora Kauppi,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijää hänen työstään ja tästä mahdollisuudesta keskustella naisten jokapäiväisessä elämässään kohtaamasta väkivallasta.
Naisiin kohdistuva väkivalta ei ole vähäpätöinen ongelma: väkivallan uhreiksi voivat joutua mitä tahansa yhteiskunnallista ryhmää edustavat naiset. Joskus urallaan pitkälle edenneet ja paljon saavuttaneet naiset luulevat olevansa väkivallan ulottumattomissa. Jokainen nainen voi kuitenkin joutua pahoinpitelyn kohteeksi. Ei voida sanoa, ettei tämä ole meitä tai EU:n naisia koskeva ongelma.
Vaikka mietinnössä keskitytään miesten naisiin kohdistamaan väkivaltaan ja erityisesti perheväkivaltaan, on syytä muistaa, ettei tämä ole ainoa väkivallan muoto, vaikka se kieltämättä onkin yleisin. Valitettavasti perheväkivalta kohdistuu usein myös lapsiin ja miehiin. Vaikka he eivät ole tänään keskustelumme kohteena, emme saa unohtaa, että tällaistakin väkivaltaa esiintyy.
Mitään perheväkivallan muodoista ei voida hyväksyä. Esittelijä mainitsee, että EU:ssa 100 miljoonaa naista on joutunut miesten harjoittaman väkivallan kohteeksi. Komissio arvioi, että Euroopassa kuolee vuosittain lähes 1 000 naista kumppaninsa harjoittaman väkivallan vuoksi. Pelkästään Suomessa poliisi tekee 80 000 kotikäyntiä, joista 17 000 tehdään perheväkivallan vuoksi – ja kotimaani sijoittuu viidenneksi maailman tasa-arvovertailuissa.
Nämä ovat pöyristyttäviä lukuja. On ryhdyttävä toimiin. Mitä voimme siis tehdä? Ensinnäkin on varmistettava, että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin perheväkivallan torjumiseksi. Tehokkaampi lainsäädäntö ja sen todellinen täytäntöönpano ovat tärkeitä, samoin kuin alan kaikkien toimijoiden työn koordinointi. Olisi otettava huomioon myös Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset, joiden mukaan eläinrääkkäyksen ja perheväkivallan välillä on selvä vastaavuussuhde. On osoitettu, että monia perheväkivaltatapauksia on edeltänyt eläinrääkkäys. Me täällä Euroopan unionissa voisimme ehkä ottaa tästä oppia.
Naisiin kohdistuvan väkivallan perinteisten muotojen lisäksi viime aikoina on tullut esiin yhä enemmän kunniarikoksia ja naisten sukuelinten silpomistapauksia. Oli hyvä kuulla, että komissio painottaa tähän asiaan liittyvää ihmisoikeutta entistä enemmän. Jokaisella naisella on oikeus päättää omasta ruumistaan. Se on hyvin tärkeää. 
Anna Hedh,
   Arvoisa puhemies, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijää siitä, että voimme keskustella tänä iltana tästä EU:ssa erittäin tärkeästä asiasta. Miesten naisiin kohdistama väkivalta ei ole pelkästään rikos ja ihmisoikeusrikkomus vaan myös vakava yhteiskuntapoliittinen ongelma kaikkialla maailmassa. Me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä olemme sitä mieltä, että miesten naisiin kohdistama väkivalta liittyy naisten ja miesten epätasa-arvoisiin valtasuhteisiin ja että ongelma pahenee, jos jäsenvaltiot eivät vastusta tällaista väkivaltaa voimakkaasti ja selkeästi lainsäädännön avulla.
Miesten naisiin kohdistamalla väkivallalla on tietysti huomattavia sosiaalisia ja inhimillisiä seurauksia. Olen aina ollut sitä mieltä, että jokaiseen naisten pahoinpitelytapaukseen liittyy useimmiten lapsia, jotka paitsi kärsivät huomattavasti fyysisesti ja henkisesti myös luulevat, että asioiden kuuluu olla näin. Tämä näkemys voi pitkällä aikavälillä johtaa siihen, että he omaksuvat kasvaessaan itse saman käyttäytymismallin. Tämä noidankehä on murrettava. Lapset myös usein unohdetaan tällaisissa tilanteissa. On tärkeää, että äitinsä pahoinpitelyn silminnäkijäksi joutunutta lasta pidetään uhrina ja että hänellä on oikeus oikeudenkäyntiin.
On myös osoitettu, että naisiin kohdistuva väkivalta vaikuttaa merkittävästi siihen, että naiset ja tytöt päätyvät ihmiskaupan uhreiksi ja prostituutioon. Haluan tässä yhteydessä myös huomauttaa, että meidän olisi torjuttava sellaista näkemystä, jonka mukaan prostituutio on verrattavissa ammatinharjoittamiseen. Tätä väkivallan muotoa ja ihmisten vakavaa loukkaamista ei voida mitenkään hyväksyä. Prostituutio, ihmiskauppa ja naisiin kohdistuvan väkivallan kaikki muodot, myös sukuelinten silpominen ja kunniarikoksiin liittyvä väkivalta, kuuluvat yhteen. EU:n on näytettävä hyvää esimerkkiä ja asetuttava vastustamaan näitä ilmiöitä, jotka ilmentävät sukupuoleen perustuvaa syrjintää sekä naisten ja miesten eriarvoisuutta vallan jakautumisessa. Lisäksi on tärkeää tehdä ennalta ehkäisevää työtä edistämällä tutkimusta, tiedottamista ja tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden välillä. Useimmiten toimissa keskitytään tietysti uhreihin, mutta tarvitaan myös väkivallan tekijöihin ja potentiaalisiin väkivallan tekijöihin kohdistuvia ehkäiseviä strategioita.
Lopuksi haluan tuoda lyhyesti esille yhden esittämistäni tarkistuksista, joka koskee alkoholin ja väkivallan välistä suhdetta. Alkoholilla on usein osuus väkivallantekoihin, ja on tärkeää, ettei oikeudenkäynneissä katsota humalatilaa lieventäväksi asianhaaraksi miesten naisiin kohdistamassa väkivallassa. Kun tarkistetaan alkoholiin liittyvien haittojen vähentämistä koskevia strategioita, on kuitenkin ehdottomasti otettava huomioon, että alkoholi antaa usein sysäyksen miesten naisiin kohdistamaan väkivaltaan.
Raül Romeva i Rueda,
   – Arvoisa puhemies, minua surettaa hyvin paljon se, että meidän on käytävä tämä keskustelu naisiin kohdistuvasta väkivallasta, koska tämä tarkoittaa, että puhumme edelleen vaikuttavasta ja esiintyvästä ilmiöstä.
Jäsen Carlshamre, jota kiitän hänen työstään, muistuttaa mietinnössään muun muassa, että naisiin kohdistuva väkivalta on vitsaus, joka ei tunne kansallisia, uskonnollisia, sosiaalisia tai taloudellisia rajoja. Päinvastoin, kuten on todettu, kyse on yleismaailmallisesta ilmiöstä, joka liittyy yhteiskunnassamme vallitsevaan naisten ja miesten eriarvoisuuteen vallan ja roolien jakautumisessa. Juuri tämän vuoksi vastatoimien on oltava lujia niin täällä Euroopassa kuin muissakin maissa, kuten Meksikossa tai Guatemalassa, joissa tilanne on niin paha, että puhutaan jopa naismurhista. Korusanojen ja tuomitsemisen aika on kuitenkin jo ohi. Nyt on aika toimia, tukea uhreja, soveltaa aktiivisia ja ehkäiseviä strategioita sekä luoda tehokkaita, oikeasuhtaisia ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia. Jotta nämä toimet olisivat tehokkaita, niitä varten on varattava kuitenkin myös tarvittavat inhimilliset ja taloudelliset resurssit.
Espanjassa vietettiin muutama päivä sitten sukupuoleen perustuvaa väkivaltaa koskevan lain ensimmäistä vuosipäivää. Tuo päivä antaa meille mahdollisuuden todeta, kuten Carlshamren mietinnössäkin todetaan, että naisiin kohdistuvaa väkivaltaa on pidettävä selkeänä rikkomuksena perusihmisoikeuksia vastaan ja että vastatoimien lisäksi on luotava kokonaisvaltaisia ohjelmia, joilla voidaan vaikuttaa toden teolla roolien jakautumiseen yhteiskunnassa ja etenkin edelleen monilla miehillä olevaan käsitykseen, jonka mukaan naiset ovat heidän käytössään olevia objekteja, minkä vuoksi heillä on oikeus lyödä naisia tai kohdella heitä huonosti ja joskus jopa oikeus tappaa heidät.
Lyhyesti sanottuna pelkään, että todellinen ongelma on monien miesten päässä, minkä vuoksi toimilla olisi vaikutettava juuri heihin. 
Ilda Figueiredo,
   . – Naisiin kohdistuva väkivalta, myös ihmiskauppa, prostituutio, perheväkivalta ja työpaikoilla esiintyvä väkivalta, on erittäin vakava asia.
Näistä ilmenemismuodoista perheväkivalta on yleisintä ja koskee miljoonia naisia Euroopan unionissa. Esittelijä, jota haluan kiittää hänen työstään, on esittänyt meille joitakin lukuja, vaikka tiedämme, ettei yhteisön laajuisia tutkimuksia ole tehty. Arvoisa komission jäsen, on ryhdyttävä heti toimiin, jotta tästä ilmiöstä saadaan tarkempi kuva. Onhan todella kauhistuttavaa, että EU:ssa kuolee vuosittain ihmisiä väkivallan uhreina, myös yli 100 000 naista ja monia lapsia. Myös tämä asia on otettava huomioon.
Näin ollen toivon, ettei tilanne vain jatku entisellään tämän keskustelun jälkeen. Toivottavasti välineitä todella vahvistetaan, kuten on luvattu, toimia toteutetaan ja on poliittista tahtoa saada aikaan tehokkaita muutoksia tällä alalla. 
Urszula Krupa,
   . – Arvoisa puhemies, en halua vähätellä tämän merkittävän kysymyksen tärkeyttä. Siitä huolimatta haluan naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan jäsenenä huomauttaa, ettei väkivalta ole vain miesten käyttäytymiseen liittyvä piirre. Väkivalta on osoitus persoonallisuudesta, joka ei ole kehittynyt kunnolla, ja tällaista käytöstä voi esiintyä sekä naisilla että miehillä. Naisten harjoittama henkinen väkivalta ei ole yhtä helposti havaittavissa, mutta se voi olla yhtä vahingollista, kuten samaa sukupuolta edustavien henkilöiden välisissä suhteissa esiintyneitä väkivaltatapauksia tarkasteleva tutkimus vahvistaa. On korostettava, että sosiaalisilla tekijöillä on merkittävä osuus väkivallan leviämisessä. Tarkoitan tiedotusvälineissä esiintyvää aggressiota sekä nykyisin suosittavaa hedonistista ja liberaalia elämäntyyliä, jota eivät koske mitkään rajoitukset, säännöt tai kiellot. Tällaiselle elämäntyylille on luonteenomaista yhteiskunnan ylenpalttinen seksuaalistuminen ja loputon pornografian tulva sekä käsitys, jonka mukaan ihmiset ovat objekteja, joita voidaan ostaa ja myydä. Lopuksi toteaisin, että viime aikoina kannatusta saanut sukupuolten välinen sota, joka palaa takaisin kommunistiseen luokkasotaan, on pikemminkin antanut uutta vauhtia aggressioille kuin vähentänyt niitä. 
Irena Belohorská (NI ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijä Carlshamrea mietinnöstä, jossa korostetaan naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnan hyvin tärkeitä näkökohtia. Olen hänen kanssaan samaa mieltä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että me kaikki sovellamme nollatoleranssia kaikenlaiseen väkivaltaan.
Sanotaan, että ketju on yhtä vahva kuin sen heikoin lenkki. Yhteiskuntamme on siis ilmeisesti heikko, koska se ei pysty suojelemaan heikointa lenkkiään eli lapsia. Naisasialiikkeet ovat aina nostaneet esiin naisiin kohdistuvan väkivallan ja taistelleet naisten oikeuksien puolesta. Koska uhrit ovat yhä nuorempia, yhteiskunnalla on oltava rohkeutta suojella nuoria tyttöjä väkivallalta ja pahoinpitelyltä. Todellisuudessa syylliset paljastuvat kuitenkin vain silloin tällöin ja tavallisesti liian myöhäisessä vaiheessa.
Valitettavasti traagisista tarinoista saa hyviä lehtiartikkeleita, jotka lisäävät iltapäivälehtien tuloja. Ikävä kyllä tämä on uhrin kannalta traagista. Nuoret tytöt eivät saa tavallisesti mahdollisuutta elää koko lapsuuttaan – väkivallan vuoksi heistä tulee naisia ja usein myös äitejä liian aikaisin. Tästä syystä minäkin korotan ääneni tänään, jotta tähän asiaan kiinnitetään huomiota. On edistettävä toimia, joilla pyritään lopettamaan väkivalta, jota me kaikki tiedämme yhteiskunnassamme esiintyvän, vaikka usein luotammekin siihen, että muut torjuvat väkivaltaa meidän puolestamme.
Mielestäni on hyvin tärkeää antaa lakeja, suosituksia ja sääntöjä, mutta meidän on myös edistettävä niiden johdonmukaista täytäntöönpanoa ja noudattamista jokapäiväisessä elämässämme. Kadulla melko lähellä Euroopan parlamenttia on nuori nainen, jolla on yksi tai kaksi lasta ja joka ojentaa ohikulkijoille kupin rahaa kerjätäkseen. Koska nainen edustaa eri etnistä ryhmää kuin me, olemme kuin asia ei koskisi meitä, annamme hänelle pari senttiä ja jatkamme matkaamme. 
Anna Záborská (PPE-DE ).
   – Haluan ensimmäiseksi esittää kiitokseni esittelijä Carlshamrelle ja kaikille kollegoille, jotka auttoivat laatimaan tämän mietinnön.
Väkivalta on toisen osapuolen harjoittamaa valta-aseman väärinkäyttöä. On kuitenkin todettava, että väkivallan estämisessä epäonnistuminen on myös väkivaltaa. Perusasenteemme on oltava, että sovellamme nollatoleranssia naisiin kohdistuvan väkivallan kaikkiin muotoihin. Kaikki ratkaisut perustuvat siihen, että opetetaan kunnioittamaan muita ihmisiä ja tehostetaan hallitusten, kansanedustuslaitosten ja kansalaisjärjestöjen välistä yhteistyötä. Näiden tahojen olisi yhdessä kehitettävä menettelytapoja tämän ilmiön torjumiseksi.
Tilastot ovat tarpeellisia, mutta onnistuminen riippuu pääasiallisesti tehokkaista ehkäisevistä toimenpiteistä etenkin sen vuoksi, että jokainen perheissä sattunut väkivallanteko vaikuttaa myös lapsiin ja siirtyy tuleville sukupolville. On kiinnitettävä huomiota myös yhteisöihin ja etnisiin vähemmistöihin, joilla on erilainen kulttuuri ja omat väkivallan muotonsa. Euroopan unionin jokaisessa jäsenvaltiossa on säädettävä perheväkivaltaa koskevia kokonaisvaltaisia ja tehokkaita lakeja, joissa kriminalisoidaan tietyt väkivallan muodot. Tavanomaiseen käytäntöön kuulumista sen paremmin kuin alkoholiakaan ei saisi pitää lieventävänä tekijänä. On osoitettava selkeästi, ettei väkivaltaa voida mitenkään hyväksyä yhteiskunnassa.
Arvoisa puhemies, olen vakaasti sitä mieltä, että perheväkivalta on häpeäksi sille demokraattiselle ja kehittyneelle yhteiskunnalle, jossa elämme, koska kyse on ihmisarvoon kohdistuvasta väkivallasta. Naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemisen on oltava meidän kaikkien yhteinen tehtävä. 
Iratxe García Pérez (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tänään keskustelun kohteena olevan mietinnön ansiosta saamme tilaisuuden vedota voimakkaasti Euroopan unionin toimielimiin ja jäsenvaltioihin, jotta ne torjuisivat jotain hyvin todellista, nimittäin naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, jonka perusteena on ainoastaan se, että naiset ovat sukupuoleltaan naisia. Emme voi vain pysytellä sivussa tällaisessa tilanteessa. Velvollisuutemme on käyttää kaikkia tarvittavia keinoja tämän yhteiskunnallisen vitsauksen lopettamiseksi. Naisiin kohdistuva väkivalta loukkaa ihmisoikeuksia, perusoikeuksia, kuten oikeutta vapauteen, tasa-arvoon, elämään ja syrjimättömyyteen. On pyydettävä jäsenvaltioita tiukentamaan rikosoikeudellisia seuraamuksia ja panemaan täytäntöön lainsäädäntöä kokonaisvaltaisesti tähän todellisuuteen vastaamiseksi. Tässä suhteessa Espanja on hyvä esimerkki koko Euroopan unionille. Kotimaassani hyväksyttiin nimittäin viime vuonna laki naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi. Vaikka tällaisesta väkivallasta ei tietystikään päästä eroon yhdessä yössä, laki on selkeä osoitus siitä, että sitoudumme torjumaan väkivaltaa päättäväisesti kaikin tarvittavin keinoin.
On selvää, että tämä ongelma tiedostetaan nykyään paremmin naisten järjestöjen ansiosta, jotka ovat pyrkineet torjumaan naisiin kohdistuvan väkivallan kaikkia muotoja. Nyt voidaan todeta, ettei kyse ole enää näkymättömästä rikoksesta vaan pikemminkin rikoksesta, jota yhteisö ei enää hyväksy. Uhrien suojelun kaltaisten tärkeiden toimien lisäksi on toteutettava muita toimia, kuten erityisiä ohjelmia työnsaannin varmistamiseksi tai sosiaalisin perustein myönnettävän asunnon saamiseksi. Näin tilanne voidaan hoitaa kokonaisvaltaisesti, ottaa huomioon koulutukseen, oikeusapuun ja terveyteen liittyvät näkökohdat sekä pitää mielessä, että tällaiset väkivallanteot vaikuttavat usein myös alaikäisiin perheenjäseniin.
Ei ole mitään veruketta, jonka perusteella naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ei olisi torjuttava päättäväisesti ja sitoutuneesti. Yhteiskunnassa ei voida edistyä niin kauan kuin sen näin merkittävän osan eli naisten oikeuksia loukataan. Kyse on vakavasta yhteiskunnallisesta ongelmasta, ja kaikkia toimiamme tarvitaan, jotta ongelmasta päästään eroon. Askel, jonka otamme tänään, on yksi askel kohti lopullista tavoitettamme. Meidän on tehtävä kaikki mahdollinen ja vielä enemmänkin tuon lopullisen tavoitteen saavuttamiseksi. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa on esiintynyt ihmiskunnan koko historian ajan. Jotta tämän vakavan yhteiskunnallisen ongelman poistamiseksi voidaan luoda tehokkaita strategioita, on välttämätöntä, että ymmärrämme ilmiön ja siihen liittyvät, kullekin kansakunnalle ominaiset piirteet perinpohjaisesti.
Entisissä kommunistisissa maissa, kuten Slovakiassa, tämä asia on jätetty pitkään huomiotta. Vahvojen perinteiden mukaisesti perheväkivalta on aina pidetty piilossa suljettujen ovien takana. Lisäksi asiaan on vaikuttanut se, että väkivallan tietyt muodot koskevat hyvin arkoja asioita. Tästä syystä uhri ei useinkaan ilmoita väkivallanteosta erityisesti pelosta väkivallantekijää kohtaan, pelosta lastensa puolesta tai lojaalisuudesta perhettään kohtaan. Kyseisissä maissa tehtiin tyypillisesti hyvin vähän ilmoituksia etenkin seksuaalisesta väkivallasta. Arvioidaan, että tapausten todellinen määrä on neljästä kymmeneen kertaan suurempi kuin ilmoitettujen tapausten määrä.
Naisten on hyvin usein vaikea puhua väkivallasta joko kokemansa sokin tai häpeäntunteen vuoksi eivätkä he usko, että kukaan voisi auttaa heitä. Jotkut eivät edes myönnä, että kyse on väkivallanteosta. Näistä syistä olen samaa mieltä esittelijä Carlshamren kanssa. Hän painottaa mietinnössään, että ensisijaisesti on parannettava yleistä tietoisuutta tästä ongelmasta koko yhteiskunnassa. Mietinnössä kehotetaan jäsenvaltioiden hallituksia ja kansanedustuslaitoksia ryhtymään toimiin, joiden tavoitteena on poistaa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa edelleen ympäröivä salailun ilmapiiri. Väkivalta ei voi olla yksityisasia. Siitä on tultava julkinen asia, meidän kaikkien yhteinen asia.
Ainoa keino pureutua tämän vakavan ongelman ytimeen ja kohdentaa ongelman poistamiseen pyrkivät toimet on kerätä tarkkoja tietoja ongelmasta. Tähän työhön voivat osallistua paitsi kansalaisjärjestöt, tiedotusvälineet sekä tutkimus- ja koulutuslaitokset myös me kaikki, jotka kieltäydymme hyväksymästä näin vakavaa yhteiskunnallista ongelmaa, joka estää demokraattisen yhteiskunnan kehittämistä. Lopuksi haluan esittää kiitokseni esittelijälle hänen tekemänsä työn johdosta. 
Marianne Mikko (PSE ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, valitettavasti minäkään en ole tähän keskusteluun osallistuva mies vaan nainen. Haluan kiittää jäsen Carlshamretia hyvin ajoitetusta mietinnöstä. Mietinnössä todetaan oikeutetusti, että naisiin kohdistuva väkivalta liittyy yhteiskunnassamme vallitsevaan miesten valta-asemaan. Mietinnössä kiinnitetään paljon huomiota kunniamurhien ja naisten sukuelinten silpomistapausten huolestuttavaan lisääntymiseen Euroopan unionissa. Nämä ovat perinteitä, joita maahanmuuttajat tuovat mukanaan maista, joissa valta jakautuu sukupuolten välillä vielä epäsuhtaisemmin kuin Euroopan unionissa.
Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät voi jättää huomiotta tällaista ihmisoikeuksien rikkomista vain sen vuoksi, että kyse on perheen sisällä harjoitettavasta väkivallasta. Kuten mietinnössä todetaan, tarvitaan voimakkaita toimia ja oikeasuhtaisia, harkittuja rikosoikeudellisia seuraamuksia, joilla on ehkäisevä vaikutus. Välittömän rankaisemisen lisäksi tarvitaan toimia, joiden tavoitteena on tasapainottaa vallan jakautumista naisten ja miesten välillä. Haluan painottaa vielä erästä väkivallan muotoa, joka liittyy ja symboloi vallan epätasa-arvoista jakautumista paremmin kuin mikään muu. Tarkoitan naisten ruumiin myymistä. Seksin ostaminen on väkivaltaa ja väkivallan harjoittamista. Prostituutio liittyy läheisesti naisten työttömyyteen ja naisille maksettavien palkkojen pienuuteen. Prostituutioon liittyvän jatkuvan väkivallan ja sosiaalisten ongelmien vuoksi naisia on hyvin vaikea integroida työmarkkinoille. Yhdyn kollegani Figueiredon esittämään näkemykseen, jonka mukaan prostituutio ei ole tasa-arvoista osallistumista työmarkkinoille.
Yritän kriminalisoida seksin ostamisen kotimaassani. En halua naisiin kohdistuvan väkivallan ja sukupuolten välisen epätasa-arvon jatkuvan. En halua, että prostituutioon liittyvä kaupunkejamme uhkaava asuinympäristön heikkeneminen jatkuu. Euroopan parlamentin olisi keskusteltava vakavasti siitä, että seksin ostaminen säädettäisiin rangaistavaksi teoksi koko Euroopan unionissa. Se olisi askel kohti sukupuolten välistä tasa-arvoa ja edistäisi huomattavasti naisiin kohdistuvan väkivallan poistamista. Kiitos mielenkiinnostanne. 
María Esther Herranz García (PPE-DE ).
   – Asiat voisivat olla huonomminkin: olemme keskustelleet tästä kysymyksestä jo lähes vuosikymmenen, mutta se, että olemme täällä tänään ja että keskustelemme asiasta edelleen ja että nykyään naiset tekevät ilmoituksen kärsimästään väkivallasta, osoittaa, että tilanne on paranemassa. Tällaista väkivallan muotoa on esiintynyt pitkään, ja naiset ovat kärsineet siitä hiljaisuudessa eivätkä pelkästään yksin, vaan heillä on ollut tässä hiljaisuudessa liittolaisinaan perheensä, naapurinsa ja koko yhteiskunta. Kuten täällä on tänään todettu, tämä vitsaus koskee kaikkia yhteiskunnallisia ryhmiä, niin rikkaita, köyhiä, koulutettuja kuin vähemmän koulutettujakin. Jokainen meistä tuntee jonkun, joka on kärsinyt tällaisesta väkivallasta. Sen lisäksi, että olisi tutkittava perheväkivallan luonnetta, kannattaisi tutkia myös sitä, harjoittaako väkivaltaa kotonaan harjoittava henkilö väkivaltaa myös työpaikalla eli syyllistyykö hän työpaikkakiusaamiseen ja yrittääkö hän tuhota ympärillään olevat ihmiset fyysisesti tai henkisesti. Loppujen lopuksihan on kyse siitä, että näin toimivat henkilöt ovat sairaita eivätkä osaa ilmaista itseään muulla tavoin kuin väkivallan avulla.
Tämän vuoksi on harkittava, mitä toimia Euroopan unionissa on toteutettava. On oikein hyvä, että säädetään lakeja, mutta on myös hyvin tärkeää tarjota väliaikaista apua, järjestää koulutusta ja toteuttaa Daphne-ohjelman kaltaisia ohjelmia, koska näiden kaikkien avulla voidaan vähitellen päästä eroon tästä yhteiskuntamme vitsauksesta ja häpeätahrasta.
On tietysti myös totta, että on laadittava tilastoja ja seurattava niiden kehitystä. Jos todella varataan resursseja sekä ollaan aidosti sitoutuneita asiaan ja tarjotaan riittävästi varoja näiden tärkeiden ohjelmien toteuttamiseen, on voitava myös seurata, miten ohjelmissa edistytään, jotta voidaan tehdä korjauksia ajoissa ja toimia mahdollisimman tehokkaasti. Kyse on julkisista varoista, joiden käytölle on oltava asianmukaiset perusteet. Ennen kaikkea varat on käytettävä siihen tarkoitukseen, johon ne on tarkoitettu eli nimenomaan naisiin kohdistuvan väkivallan lopettamiseen sekä täällä Euroopan unionissa että yhteisön ulkopuolisissa maissa, joita autamme vaatimatta, että täällä sovellettavia lakeja noudatettaisiin myös siellä. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vähätellään usein tai se unohdetaan yksinkertaisesti kokonaan. Kyse on kuitenkin ongelmasta, joka koskee joka kolmatta naista kaikkialla maailmassa. Miesten naisiin kohdistama väkivalta on rikos ja loukkaa perustavaa laatua olevia ihmisoikeuksia, kuten oikeutta elämään, turvallisuuteen, arvokkuuteen ja fyysiseen koskemattomuuteen. Tällainen väkivalta on yleensä laissa kiellettyä, mutta ikävä kyllä sitä siedetään yhteiskunnassa ja tilastojen mukaan maailmassa lyödään, pakotetaan harjoittamaan sukupuolisuhteita vastoin tahtoaan tai pahoinpidellään muilla tavoin edelleen noin miljardia naista.
Tämä ei ole pelkästään kehitysmaiden ongelma. Jopa Euroopan unionin jäsenvaltioissa kuolee keskimäärin kolme naista joka päivä perheväkivallan johdosta. Tämä tarkoittaa, että perheväkivaltaa harjoittavien murhaajien uhrit ovat eläneet keskuudessamme eivätkä jossain kaukana meistä. Perheväkivalta on suuri yhteiskunnallinen ongelma, joka on seurausta kautta aikojen jatkuneesta naisten ja miesten eriarvoisuudesta vallan jakautumisessa. Nykyaikana jokaisen valtion olisi suojeltava kaikkien kansalaistensa oikeuksia ja näin ollen torjuttava naisiin kohdistuvaa syrjintää ja väkivaltaa laatimalla ja panemalla täytäntöön asianmukaisia säännöksiä. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Carlshamrea mietinnöstä, jonka hän on laatinut innostuneesti ja varmistaen, että yksi sivistyneen yhteiskunnan ongelmista pysyy esillä.
Euroopan komission asiaa käsittelevän pääosaston laatimasta menetelmäkertomuksesta, joka on julkaistu joulukuussa 2005, ja Euroopan neuvoston tutkimuksesta käy ilmi, että naisiin kohdistuva väkivalta on 16–44-vuotiaiden naisten tärkein kuolinsyy.
Vaikka naisiin kohdistuvalle väkivallalle ei ole yhteistä määritelmää, kuten komission jäsen totesi, tämä ilmiö ylittää rajat, eikä uhrin sosiaalinen asema estä sen esiintymistä. Kuka tahansa nainen voi joutua kokemaan väkivaltaa, ja kaikenlainen väkivalta loukkaa ihmisoikeuksia ja oikeuksia elämään, turvallisuuteen, arvokkuuteen sekä fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen. Väkivalta estää demokraattisen yhteiskunnan kehittämistä. Väkivalta eristää naiset yhteiskunnasta ja työmarkkinoilta sekä saattaa johtaa syrjäytymiseen ja köyhyyteen. Tämä ongelma on poistettava, jotta yhä useampia naisia voidaan integroida työmarkkinoille.
Henkinen väkivalta – nöyryyttäminen, uhkaaminen ja loukkaaminen – on yksi väkivallan muoto, joka horjuttaa naisen persoonallisuutta ja käytöstä jopa niin paljon, ettei hän pysty enää toimimaan yhteisönsä hyväksi.
Toiminnan tuloksellisuuden varmistamiseksi väkivallanteot on kuitenkin tuotava julki, minkä vuoksi luottamusta viranomaisiin, asiasta vastaaviin laitoksiin ja oikeuslaitokseen on lisättävä. Toimet on koordinoitava. Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä siitä, että olette osoittanut olevanne valmis toteuttamaan nämä toimet etsimällä sopivan oikeusperustan ja jatkamalla ohjelmaa väkivallan torjumiseksi erillään muista kysymyksistä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Estrelan laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö (A6-0401/2005) miesten ja naisten tasa-arvosta Euroopan unionissa (2004/2159(INI)). 
Vladimír Špidla,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan kiittää jäsen Estrelaa hänen mietinnöstään ja päätöslauselmaesityksestä sukupuolten tasa-arvosta Euroopan unionissa. Sukupuolten tasa-arvo on yksi Euroopan unionin perusarvoista ja asia, jossa EU on aina näyttänyt esimerkkiä ja ollut askeleen yhteiskunnallisen kehityksen edellä. Naisten asemaa Euroopassa ovat huomattavasti parantaneet lainsäädäntöön ja rakennerahastoihin liittyvät yhteisön laajuiset toimet sekä se, että tasa-arvokysymykset on sisällytetty kaikkeen yhteisön politiikkaan. Kun tasan vuosi sitten juhlittiin Pekingin toimintaohjelman kymmenvuotispäivää, jäsenvaltiot ilmaisivat selvästi, että ne tukevat varauksettomasti sukupuolten tasa-arvoa. Vaikka tasa-arvo on kiistatta lisääntynyt, meillä on vielä paljon tärkeää tehtävää. Komissio tähdentää tätä sukupuolten tasa-arvoa koskevassa kertomuksessaan, joka esitetään vuosittain valtioiden ja hallitusten päämiesten keväthuippukokouksessa. Tasa-arvoon liittyviä oikeusperustoja on vahvistettava määrätietoisesti. Päätöslauselmaesityksessä tähdennetään tämän tärkeyttä ja erityisesti sitä, että tasa-arvoa on edistettävä seuraavien kolmen periaatteen mukaisesti:
1. On oltava lainsäädäntö, jolla taataan miesten ja naisten tasavertainen kohtelu ja kaikkien perusoikeudet niin, että samalla varmistetaan tällaisen lainsäädännön tehokas täytäntöönpano.
2. Tasa-arvokysymykset on sisällytettävä kaikkeen politiikkaamme, erityisesti Lissabonin strategiaan ja sosiaaliseen osallisuuteen tähtääviin toimiin. Tämän tukemiseksi on sovellettava hyvän hallintotavan ja korkeimman tason poliittisen sitoutumisen periaatteita.
3. On toteutettava erityistoimia, joilla tuetaan tiettyjä ryhmiä ja edistetään tiettyjen tavoitteiden saavuttamista, kuten naisten pääsyä päätöksentekoasemiin ja maahanmuuttajanaisten ja etnisiä vähemmistöjä edustavien naisten integroitumista yhteiskuntaan.
Komissio on noudattanut ja noudattaa vastakin tätä lähestymistapaa. Komission sitoutumisen tasa-arvoon vahvistavat sukupuolten tasa-arvoa koskevat suuntaviivat, joista komission puheenjohtaja Barroso ja minä ilmoitimme kuukausia sitten ja jotka komissio aikoo esittää maaliskuussa. Suuntaviivoissa määritetään miesten ja naisten tasa-arvoa tukevat tehtävät ja toimet vuosiksi 2006–2010 sekä täsmennetään se, miten nämä kysymykset otetaan huomioon EU:n politiikoissa. Useimmat päätöslauselmaesityksessä mainitut toimet määritetään suuntaviivoissa ensisijaisiksi toimiksi. Niihin kuuluvat lisäksi naisten ja miesten taloudellisen riippumattomuuden tukeminen, yhtäläinen pääsy päätöksentekoasemiin, tasavertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen sekä perheväkivallan ja ihmiskaupan torjunta. 
Edite Estrela (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat. Komission kertomuksessa sukupuolten tasa-arvosta EU:ssa kuvataan tasa-arvossa saavutettu edistys, mutta siinä todetaan lopuksi, että paljon on vielä tehtävä, jotta kaikenlainen syrjintä voidaan lopettaa ja jotta naisten ja miesten tasa-arvo toteutuu sekä julkisessa että yksityisessä elämässä. Lisäksi perhe- ja työelämä on sovitettava yhteen, naisten työmarkkina-asemaa on parannettava, lasten ja muiden huollettavien hoitomahdollisuuksia on lisättävä ja sukupuolten tasa-arvo on otettava huomioon kaikessa maahanmuuttoon ja yhteiskunnalliseen integraatioon liittyvässä toiminnassa.
Kaksi tasa-arvopolitiikan suurinta haastetta ovat sukupuolten palkkaerojen poistaminen sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen niin miesten kuin naistenkin osalta. On mahdotonta hyväksyä sitä, että naisilla on miehiä huonommat mahdollisuudet saada töitä ja että heidät irtisanotaan ensimmäisinä, vaikka he ovat tehokkaita ja sitoutuneita työntekijöitä. Miesten ja naisten työllisyysasteen ero on 15,8 prosenttia. Naisista 30,4 prosenttia käy osa-aikatyössä ja miehistä vain 6,6 prosenttia. Pienten lasten äitien työllisyysaste on 13,6 prosenttia pienempi kuin lapsettomien naisten. Sen sijaan pienten lasten isien työllisyysaste on 10 prosenttia suurempi kuin lapsettomien miesten.
Koska naiset tekevät suurimman osan kotitöistä, heillä on miehiä vähemmän aikaa palkkatyöhön. Perheissä, joissa on enintään kuusivuotiaita lapsia, miehet tekevät alle 40 prosenttia talousaskareista ja vastaavat 25–35 prosentista lastenhoitoa. Sopivien lastenhoitomahdollisuuksien järjestäminen on keskeinen keino mahdollistaa naisten pääsy työmarkkinoille ja siellä pysyminen. Kaikilla ammattialoilla ja etenkin perinteisillä miesten aloilla on pula naisista. Lisäksi naiset ovat todistetusti hyviä johtajia, ja heidän luomis- ja innovaatiokykynsä kaupunkisuunnittelussa ja rakentamisessa tunnustetaan laajalti. Eräs menestyksekäs italialainen naisarkkitehti sanoi kerran, että miehet suunnittelevat liian pieniä kävelyteitä eivätkä ota huomioon arkkitehtuurista johtuvia esteitä, koska he eivät käytä korkokenkiä eivätkä työnnä lastenvaunuja.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan tässä yhteydessä esittää joitakin huolenaiheita, joita on syytä pohtia hieman tarkemmin. Poliittisten päättäjien on voitava tunnistaa ennusmerkit, jotta he voivat estää tilanteen pahenemisen. Uusimmassa mietinnössäkin mainittu perheväkivalta tuli äsken jo esille, ja haluan kiinnittää huomiota myös nuorisoväkivaltaan ja sen lisääntymiseen. Kaikkialle maailmaan levinneet kuvat äskettäisistä tapahtumista Ranskassa ovat herättäneet pohtimaan, mikä saa sadat nuoret turvautumaan väkivaltaan, jotta heidän ongelmiinsa kiinnitettäisiin huomiota. Perheiden, poliittisten päättäjien ja koko yhteiskunnan on käytävä vuoropuhelua keskenään tehtyjen virheiden ja niiden syiden selvittämiseksi. Ongelma ei rajoitu Ranskaan, vaan nuorisoväkivaltaa esiintyy paljon kaikkialla, minkä vuoksi tämä on erittäin vakava ongelma. Mikä saa 13–17-vuotiaat nuoret hyökkäämään puolustuskyvyttömien ihmisten kimppuun ja jopa tappamaan heitä huvin vuoksi? Tapauksista saadut tiedot ovat järkyttäviä. Nuorisojoukko ryösti kerjäläisiä ja maahanmuuttajia vain huvin vuoksi ja tallensi kaiken matkapuhelimiinsa voidakseen rehvastella asiasta jälkeenpäin koulutovereilleen. Toinen joukko heitti bensiiniä kodittoman naisen päälle ja sytytti hänet tuleen. Nainen kuoli palovammoihinsa. Emme voi ummistaa silmiämme tällaiselta julmuudelta. Pelkän tuomitsemisen lisäksi tarvitaankin toimia, jotta myöhemmin ei tarvitse katua ja sanoa yhden tapauksiin osallisen nuorukaisen isän lailla, että tuntee epäonnistuneensa isänä.
Pääsyy on asiantuntijoiden mukaan vanhempien poissaolo. Tuhannet nuoret Euroopan unionissa ovat jo lapsesta saakka joutuneet viettämään aikaansa television ja Internetin parissa sekä kadulla. Vanhemmat ovat poissa kotoa yli 12 tuntia päivässä, minkä vuoksi lapset joutuvat olemaan yksin ja altistuvat kaikenlaisille kielteisille vaikutteille. Tämä johtaa huonoon koulumenestykseen, koulunkäynnin keskeyttämiseen, saamattomuuteen, huumeidenkäyttöön ja syrjäytymiseen. Toinen syy on toimettomuus. Jos nuorilla ei ole mitään tekemistä ja jos he eivät opiskele tai käy töissä, heistä tulee vastuuttomia. Lisäksi salliva kulttuuri asettaa ihmisille vain vähän tai ei lainkaan velvollisuuksia ja antaa heille kaikki heidän haluamansa oikeudet. Toisin sanoen kuri on olematonta, ihmisiltä ei vaadita mitään eikä työtä tai saavutuksia arvosteta.
Toivon komission, neuvoston ja parlamentin perehtyvän tähän ongelmaan ja toteuttavan asianmukaisia toimia ajoissa. Toivottavasti komission seuraavassa kertomuksessa kuvataan sitä, miten tasa-arvo on edelleen kehittynyt. Haluan kiittää naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan jäseniä ja sihteeristöä mietinnön laatimiseen saamastani avusta. 
Edit Bauer,
   Usein vaikuttaa siltä, ettei miesten ja naisten tasa-arvosta ole mitään uutta sanottavaa. Hyvin usein vain toistamme jatkuvasti samoja asioita. Valitettavasti tämä ei tarkoita sitä, ettei aiheesta ole enää mitään sanottavaa. Toisin sanoen puhumme jatkuvasti samoista huolenaiheista, koska käytännön edistys on suhteellisen hidasta ja koska edistysaskeletta seuraa joskus askel taaksepäin. Parhaiten tilannetta kuvastaa se, että se ei ole muuttunut kovin nopeasti, vaikka Rooman sopimuksen hyväksymisen jälkeen on laadittu lukemattomia sukupuolten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia direktiivejä ja ehdotuksia.
Mietinnössä, josta kiitän esittelijää, huomautetaan toistuvasti, että tasan 30 vuotta sitten annetussa direktiivissä 75/117/EY kielletään miesten ja naisten palkkaerot. Samalla mietinnössä kuitenkin mainitaan, että miesten ja naisten palkkaerot ovat uusimpien tilastojen mukaan yhä keskimäärin 15 prosenttia (4–25 prosenttia). Toinen kysymys on se, kuinka moni valtio on todellisuudessa pannut täytäntöön uusimman direktiivin 2004/113/EY. Entä miten on käynyt Barcelonassa vuonna 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tekemille sitoumuksille perhe-elämän ja ammattiuran yhteensovittamiseksi? Näillä kaikilla on vaikutusta naisten työllisyysasteeseen, mutta ne voivat myös merkitä käännekohtaa väestönkehityksen kriisissä.
Euroopan unionin lainsäädännön luotettavuus heikentyy jatkuvasti. Asetuksia voidaan rikkoa jatkuvasti ilman seuraamuksia. Euroopan unionin toimielimien toimivalta heikentyy, jos EU:n sitoumukset pätevät vain paperilla. Luotan siihen, että komissio valvoo säännösten täytäntöönpanoa tulevaisuudessa entistä tarkemmin. 
Justas Vincas Paleckis,
   Arvoisa puhemies, tästä tärkeästä kysymyksestä ja edellisestä mietinnöstä on toistaiseksi kuultu enimmäkseen naisten puheenvuoroja. Niinpä minulla on kunnia tasapainottaa tätä epäsuhtaa ja korostaa, että sukupuolten tasa-arvo voi toteutua vain miesten tuella ja aktiivisella osallistumisella. Toivon, että Euroopan unionin miesten ehdoton enemmistö on tästä samaa mieltä ja suhtautuu mietintöön ylipäätään myönteisesti.
Mietinnön tärkeimpiä tavoitteita ovat sukupuolten palkkaerojen poistaminen ja naisia syrjimättömän eläkejärjestelmän luominen. Pohjoismaiden esimerkit osoittavat, että korkein elintaso ja elämänlaatu voidaan saavuttaa sellaisissa valtioissa, joissa naiset hallitsevat ylimpiä poliittisia virkoja täysin tasavertaisesti miesten kanssa.
Meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota vastenmielisen ja huolestuttavan yleiseen naiskauppaan, joka on tavallaan verrattavissa huumekauppaan ja jolle on valitettavasti suuri kysyntä vanhoissa ja uusissa jäsenvaltioissa. Tällaiset rikokset ansaitsisivat entistä kovemmat rangaistukset kaikissa EU:n jäsenvaltioissa.
Sukupuolten tasa-arvo on aina ollut uusien jäsenvaltioiden mielestä yksi tärkeimmistä eurooppalaisten arvojen ilmentymistä. Haluan mielelläni korostaa, että Liettua ja muut uudet jäsenvaltiot ovat monessa tapauksessa ohittaneet vanhat jäsenvaltiot.
Olen kollegoideni tavoin tyytyväinen siihen, että perustetaan Euroopan tasa-arvoinstituutti. Instituutin perustamiselle johonkin uuteen jäsenvaltioon on hyvät perusteet. Liettua on monessa suhteessa edelläkävijä tasa-arvoa edistävien toimien toteuttamisessa, ja se on täysin valmis perustamaan instituutin Vilnaan.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijä Estrelaa. 
Raül Romeva i Rueda,
   Arvoisa puhemies, voin jälleen tyytyväisenä kiittää jäsen Estrelaa siitä, että hän on laatinut mietinnön, joka auttaa edistämään miesten ja naisten tasa-arvoa Euroopan unionissa. Eri sukupuolten kohtelu on näet etenkin palkkauksen, tunnustamisen ja mahdollisuuksien osalta valitettavasti edelleen täysin epäoikeudenmukaista.
Epäoikeudenmukaisuuden määrä vaihtelee kuitenkin jäsenvaltioittain. Siksi komission on valvottava tarkasti yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvän yhteisön lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa ja toteutettava tarvittavat toimet, jos lainsäädäntöä ei noudateta.
Minusta tulee kahden kuukauden kuluessa isä, joten olen huolestunut myös siitä, miten vähän edelleenkin yleensä kiinnitetään huomiota työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen ja varsinkin siihen, että miesten on monissa valtioissa vaikea ottaa vastuullisen isän rooli. Tämä merkitsee sitä, että naisten on otettava paljon vastuuta perheessä oman työuransa kustannuksella.
Lyhyesti sanottuna meidän on tuettava toimia työelämään sekä tavaroiden ja palvelujen saantiin ja tarjontaan liittyvän tasa-arvon takaamiseksi. 
Věra Flasarová,
   . – Hyvät kollegat, sekä Lissabonin strategiassa että jäsen Estrelan mietinnössä tähdennetään, että yhtenäinen yhteisö perustuu vapauteen, yhteisvastuullisuuteen ja tasa-arvoon. Silti miesten ja naisten välillä esiintyy yhä epätasa-arvoa useilla aloilla. Kannatan varauksettomasti vaatimuksia miesten ja naisten palkkaerojen kaventamisesta ja EU:n lainsäädännön täytäntöönpanosta. On kuitenkin syytä muistaa, että naiset ovat miehiä huonommassa asemassa palkkauksen lisäksi myös siksi, että heihin kohdistuu usein syrjintää. Esimerkiksi työnantajat kohtelevat raskaana olevia naisia usein kylmäkiskoisesti. Tšekin tasavallassa naiset kärsivät niin sanotusta hiljaisesta syrjinnästä. Työnantajat pitävät raskaina olevia naisia usein heikkoina ja puolustuskyvyttöminä. Tšekin tasavallassa ei ole vielä otettu käyttöön naisia suojelevia syrjinnänvastaisia lakeja. Joissakin valtioissa työntekijöihin kohdistuu hiljaista syrjintää, joka perustuu varsinkin ikään, äitiyteen, terveyteen ja vammaisuuteen. Nyt on tullut muutoksen aika. 
Urszula Krupa,
   Arvoisa puhemies, olen nainen ja olen kasvanut Puolassa, missä kristilliset arvot ovat yleisesti tunnustettuja. Voin vakuuttaa parlamentille, että minua ei ole koskaan syrjitty kotona, koulussa, yliopistossa eikä töissä. On kuitenkin surullista, että Euroopan unionin politiikat ovat altistaneet naiset syrjinnälle. Näin ollen en voi ymmärtää Euroopan unionin miesten ja naisten tasa-arvoa koskevan mietinnön laatijan esittämää huolenaihetta siitä, että 15–24-vuotiaiden naisten työllisyysaste ei ole noussut. Tämänikäisten nuorten naistenhan olisi opiskeltava tai kenties alettava perustaa perhettä.
Vuosi 2007 on nimetty Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodeksi. Tämän vuoksi haluan vaatia yhtäläisiä mahdollisuuksia myös lapsille. Lapsille olisi ainakin tarjottava samanlainen mahdollisuus kiintyä äiteihinsä kuin meillä oli. Lapsia ei pidä erottaa äideistään pian syntymän jälkeen ajamalla äidit töihin ja lapset päiväkoteihin. Suunnitelmat äitiysloman myöntämisestä naisten sijasta miehille tuntuvat lääketieteelliseltä kannalta melko oudoilta. Naiset todella tarvitsevat äitiysloman toipuakseen synnytyksestä, ja lapset opettelevat sinä aikana sopeutumaan kohdun ulkopuoliseen elämään.
On erityisen tärkeää, että lapsi viettää elämänsä ensimmäiset kuukaudet rakastavan äidin lähellä, koska vastasyntyneiden vauvojen ja pienten lasten kunnollinen kehitys edellyttää äidin huolenpitoa. Sen sijaan, että miehille myönnettäisiin isyysloma, olisi tarkoituksenmukaisempaa lisätä perhe-etuuksia ja ottaa lastenhoitoon kulunut aika huomioon eläkeoikeuksia määritettäessä. Miehillä ei ole äidinvaistoa, ja heidän vastuuntuntonsa isänä kehittyy melko myöhään. Vetoan vielä kerran vastuun ja naisten arvokkaan ja kunnioittavan kohtelun puolesta sekä sen puolesta, että lapsia ei alisteta sosiaalisille kokeille. 
Rolandas Pavilionis,
   – Haluan kiinnittää huomionne useisiin näkökohtiin. Uskon, että tasa-arvonongelmaan löydetään sopiva ratkaisu. Ensiksi kouluissa ja yliopistoissa on alettava antaa tasa-arvokasvatusta. Toiseksi meidän ei pidä enää tyytyä hallitusten ja ministerien laatimiin muodollisiin kertomuksiin, vaan hallituksia on vaadittava osoittamaan käytännön tuloksia tasa-arvoa edistävien toimien toteuttamisesta. Kolmanneksi perusteilla olevan Euroopan tasa-arvoinstituutin on tilastotietojen keräämisen lisäksi nimitettävä puolueettomia tarkkailijoita, jotka pystyvät arvioimaan jokaisen Euroopan unionin maan tilanteen. Tukisimme luonnollisesti ehdotusta siitä, että tasa-arvoinstituutti perustetaan Liettuaan. Neljänneksi on otettava huomioon Euroopan komission huomautus siitä, että tasa-arvoa edistäviä toimia toteuttavat Baltian valtioiden kansalaisjärjestöt eivät ole jättäneet yhtään hankehakemusta, koska niillä ei ole yhteisrahoitukseen tarvittavia varoja. Näin ollen järjestöjä ei myöskään hyväksytä rakennerahasto-ohjelmiin. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, miehillä ja naisilla on yhteisön lainsäädännön nojalla täysin yhtäläiset oikeudet. EU pitääkin tämän varmistamista yhtenä tärkeimmistä tehtävistään, joka liittyy ihmisoikeuksien käytännön toteuttamiseen. Varmasti kaikkien mielestä näin pitääkin olla. Kannatamme tietenkin kehitystä aloilla, joilla miehiä ja naisia kohdellaan yhä eriarvoisesti. Naisten ei tietenkään pidä sietää miesten heihin kohdistamaa väkivaltaa, vaikka myös miesten pahoinpitelyt ovat nykyään yleisiä. Naisten on tietenkin myös saatava samaa palkkaa samanarvoisesta työstä.
Kotimaassani naiset suorittavat miehiä enemmän jatko-opintoja ja korkeakoulututkintoja. Se, miksi naiset eivät kuitenkaan jatka opintojaan vieläkin pitemmälle tai toimi merkittävissä asemissa liike-elämässä tai poliittisessa elämässä, ei nähdäkseni johdu syrjinnästä. Naisilla on yksinkertaisesti muita tavoitteita elämässään. Heillä on saavutettavanaan paljon merkittävämpiä ja kiireellisempiä tavoitteita kuin miehillä. On syytä pitää mielessä, että aika vaikuttaa miehen ja naisen elämässä jokseenkin eri tavoin. Naisten on synnytettävä lapset tietyssä elämänvaiheessa. Tämän vastapainoksi naiset elävät miehiä pitempään. Mikään ei esimerkiksi estä äänestäjiä äänestämästä naisia Euroopan parlamenttiin. Ei ole meidän vikamme, että naiset haluavat äänestää miehiä. Itse äänestin vaalipiirimme parasta ehdokasta, joka sattui olemaan nainen.
Maailmamme perustuu siihen, että ihmiset jakautuvat miehiin ja naisiin. Hyvät kollegat, luoja tai luonto, ihan miten halutaan sanoa, on määrännyt, että vaikka miehet ja naiset ovat tasa-arvoisia, he eivät ole samanlaisia. Miehet ja naiset ovat fyysisesti erilaisia, ja heillä on erilainen rooli yhteiskunnassa. Valitettavasti myös taloudelliset olot eroavat, ja tämä olisi korjattava. Sukupuolten välillä on myös psyykkisiä eroja. Kehotankin naisia tunnistamaan naiseuden myönteiset puolet ja ymmärtämään, että kaiken sen saaminen, minkä miehet saavat, ei aina merkitse samojen asioiden saamista. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, jäsen Estrelan mietinnön aihe liittyy olennaisesti EU:n demokratian laatua koskeviin huolenaiheisiimme. Se liittyy suoraan myös kehitystavoitteisiimme ja erityisesti Lissabonin strategiaan, joka oli viime päivinä pidetyn parlamentin ja kansallisten parlamenttien kokouksen aihe.
Kiitän jäsen Estrelaa hänen mietinnön laatimisessa osoittamastaan aloitteellisuudesta, sillä mietintö on ensimmäinen, jossa käsitellään 25 jäsenvaltion EU:n tasa-arvotilannetta, ja se on näin ollen erityisen tärkeä.
Kuvailevasta näkökulmastaan huolimatta mietintö antaa hyödyllistä tietoa tilanteesta ja osoittaa tarpeen kiinnittää huomiota epätasa-arvon ilmentymiin. Tiedoista ilmenee, että naisten työllisyys lisääntyy talouden taantumasta huolimatta. Nykyinen 55,1 prosentin keskimääräinen työllisyysaste valaa uskoa siihen, että Lissabonin 60 prosentin tavoite voidaan saavuttaa vuoteen 2010 mennessä. Syvällisempi ja tarkempi analyysi kuitenkin osoittaa, että naisten työmarkkina-asema on epävarma: työttömyys lisääntyy naisten kustannuksella, naiset tekevät paljon miehiä enemmän osa-aikatöitä, sukupuolten palkkaeroja esiintyy yhä kaikilla aloilla ja maahanmuuttajien kaltaisiin ryhmiin kohdistuu työmarkkinoilla erityistä syrjintää.
Perhe- ja työelämän yhteensovittaminen muodostaa edelleen suuren ongelman etenkin naisille, joilla on pieniä lapsia. Valiokuntamme kannatti käsittääkseni yksimielisesti jäsen Estrelan mietinnössä tehtyjä ehdotuksia. Pidän myös itse tarpeellisena kansallista strategiaa, joka sisältää hyvin yhteensovitetut jäsenvaltiokohtaiset tavoitteet. Jäsenvaltiot sekä edistäisivät sukupuolinäkökohtien huomioon ottamista kaikessa politiikassa että toteuttaisivat toimia eri aloilla ilmenevän syrjinnän poistamiseksi. Toisaalta myös valtion virastojen, työmarkkinaosapuolien ja kansalaisjärjestöjen, varsinkin naisjärjestöjen, on tehtävä erittäin hyvään yhteistyötä. Komission on puolestaan valvottava yhteisön säännöstön soveltamista sekä tarkasteltava aihetta entistä syvällisemmin ja analysoitava sitä entistä paremmin. 
Marian Harkin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijää erittäin perusteellisesta mietinnöstä. Joistakin muista puhujista poiketen pidän mietintöä tarpeellisena ja ajankohtaisena. Esitän vain kolme näkökohtaa.
Sukupuolten palkkaerot ovat koko EU:ssa peräti 16 prosenttia, mitä on mahdoton hyväksyä. Irlannissa palkkaerot ovat noin 15 prosenttia, mikä vaikuttaa merkittävästi naisten elintasoon, naisten perheisiin ja niiden elintasoon. Kysymykseen on puututtava kansallisesti ja EU:n laajuisesti.
Toiseksi tuen esittelijän vaatimusta siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden on varmistettava naisten yhtäläinen pääsy sosiaaliturvajärjestelmään. Yrittäjien ja maanviljelijöiden puolisot eivät Irlannissa tavallisesti kuulu sosiaalivakuutuksen piiriin omien ansioidensa perusteella, vaikka he työskentelevät maatilalla tai yrityksessä. Näin ollen he menettävät monia etuuksia ja oikeuksia. Tämä on syrjintää, ja tilanteeseen on tultava muutos.
Lopuksi totean, että poliittinen järjestelmä tarvitsee ehdottomasti naisten edun mukaista positiivista syrjintää, jota poliittisten puolueiden on harjoitettava kaikilla tasoilla ja etenkin ehdokkaiden valinnassa. Naisten osuuden on mielestäni oltava 50 prosenttia. On pötypuhetta väittää, että tällä tavalla ei aina saada valittua parhaita henkilöitä, sillä 51 prosenttia väestöstä on naisia. Tästä määrästä saadaan yhtä paljon osaamista kuin miesten 49 prosentin puoliskosta. Olen ehdottomasti tätä mieltä, koska lastenhoito, perheväkivalta, naiskauppa ja monet muut naisten kysymyksinä pidetyt asiat ovat yhteiskunnallisia kysymyksiä. Niihin reagoidaan poliittisin toimin kokonaisvaltaisesti vasta, kun päätöksentekoon osallistuu riittävästi naisia. 
Vladimír Špidla,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä tästä mielenkiintoisesta keskustelusta, johon osallistui suhteellisen paljon miehiä. Pidän tätä merkkinä siitä, että olemme edistyneet yhtäläisten mahdollisuuksien alalla. Sukupuolten tasa-arvo on yhteiskunnallisen kysymyksen lisäksi taloudellinen kysymys. Jos tasa-arvo sisällytetään kaikkiin politiikkoihimme, niiden tehokkuus lisääntyy. Tasa-arvon on perustuttava laajaan lähestymistapaan, joka sisältää erityistoimia ja joka ulottuu kaikkiin politiikkoihimme. Tasa-arvopolitiikkaa on edistettävä korkeimman tason poliittisella sitoutumisella, johon kuuluu lainsäädännön ja hyvän hallintotavan noudattaminen kaikilla vallan tasoilla. Pyrimme etenemään määrätietoisesti tähän suuntaan, ja olen varma siitä, että tasa-arvokysymyksiä koskevat suuntaviivamme, jotka esitämme maaliskuussa, ovat merkittävä edistysaskel.
Jos sallitte, vastaan yhteen esitetyistä kysymyksistä. Direktiivi 2002/73/EY tuli voimaan 5. lokakuuta 2005, ja useimmat valtiot ovat saattaneet sen osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio analysoi tilannetta parhaillaan ja käynnistää tarvittaessa asianmukaiset menettelyt. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Zita Gurmai (PSE ). –
   Jäsen Estrelan mietintö merkitsee EU:n miesten ja naisten tasa-arvoon liittyvää aloitetta, jolla on olennainen merkitys tasa-arvoasioiden monialaisessa käsittelyssä. Tarkoituksena oli esittää toinen tasa-arvoa koskeva vuosikertomus ja ottaa siinä ensimmäistä kertaa huomioon 25 jäsenvaltion laajentunut EU. Olen hyvin varma siitä, että näkyviin tuloksiin päästään vain järjestelmällisellä työllä. Aloitteen tärkeä viesti on se, että kertomus esitetään vuosittain. Mietinnössä mainitaan tasa-arvopolitiikan strategiset suuntaviivat. Haluan korostaa kahta tärkeintä asiaa, jotka on taattava kaikille: hyvä työpaikka ja sama palkka samanarvoisesta työstä. Katson, että Lissabonin strategian laaja-alainen tavoite kasvun ja työpaikkojen lisäämisestä Euroopan unionissa saavutetaan naisten avulla. Tärkein tehtävä on lisätä kohtuuhintaisia lastenhoitopalveluja Ruotsin ja Tanskan antamien hyvien esimerkkien mukaisesti. Tähän keskitytään PSE-ryhmän kasvu- ja investointistrategiassa, jonka EU:n sosiaalidemokraattiset hallitukset ovat hyväksyneet. Viimeisin muttei vähäisin näkökohta on se, että mainitut tavoitteet saavutetaan vain, jos miehet osallistuvat aktiivisesti sukupuolten tasa-arvon edistämiseen. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraava Markus Ferberin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A6-0390/2005) postidirektiivin soveltamisesta (direktiivi 97/67/EY sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/39/EY) (2005/2086(INI)). 
Markus Ferber (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan aluksi haluan kiittää erittäin lämpimästi komissiota siitä, että se on laatinut hyvin kunnianhimoisen kertomuksen postidirektiivin soveltamisesta. Tämänpäiväinen keskustelu ja huominen Euroopan parlamentin äänestys pohjautuvat kyseiseen kertomukseen.
On käynyt hyvin selväksi, että matka, jonka aloitimme vuonna 1992 laatimalla vihreän kirjan postipalvelujen kehittämisestä Euroopan unionissa, on jatkunut menestyksekkäästi tähän päivään saakka. Tämä todetaan myös liikenne- ja matkailuvaliokunnassa hyväksymässämme päätöslauselmassa. Olemme onnistuneet saavuttamaan kompromissin yhtäältä kattavien ja laadukkaiden postipalvelujen tarjoamisen ja toisaalta alan lisääntyvän kilpailun välillä: nämä tavoitteethan ovat pohjimmiltaan vastakkaisia. Tästä kompromissista on konkreettisesti kyse vuonna 2006, jos myös nykyisessä postidirektiivissä säädettyjä velvoitteita halutaan noudatettavan. Arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen, että komissio on esittänyt hyvin kunnianhimoisen aikataulun, että direktiivissä määritelty kartoittava tutkimus on nyt tilattu ja että voimme aikanaan tehdä lisäpäätöksiä tämän kartoittavan tutkimuksen perusteella.
Emme tietenkään voi olla tyytyväisiä siihen, mitä olemme tähän mennessä saavuttaneet, vaan meidän on varmistettava, että sisämarkkinat toteutuvat myös tällä alalla. Postimarkkinoilla ei ole kuitenkaan kyse tietoliikenteestä, sähköstä eikä kaasusta. Siksi meidän on perehdyttävä tähänastista paremmin siihen, miten voimme saavuttaa lisäkehitystä tällä alalla. Arvoisa komission jäsen, mietinnössämme olemme pyrkineet nostamaan esiin joukon kysymyksiä, joihin haluaisimme tietenkin kovasti myös vastauksia, kun esittelette tälle vuodelle suunnittelemienne tutkimusten tuloksia. Näin saamme aineistoa, jota päätöksenteossa tarvitaan.
Kysymys on siitä, miten voimme varmistaa, että postipalvelut toimivat kautta Euroopan unionin – ei vain suurissa kaupungeissa, kuten Suur-Lontoossa, Ruhrin alueella, Berliinissä, Madridissa ja Roomassa vaan kaikkialla EU:n alueella. Miten voimme taata pysyvästi korkean laadun, josta nykyään nautitaan myös rajat ylittävässä postiliikenteessä, ja miten voimme tehdä tämän alalla, joka kasvaa jatkuvasti, kuten komission tiedonannossakin todetaan? Muistan edelleen tässä salissa käydyt keskustelut, joissa yleisenä mielipiteenä oli, että postipalvelut näivettyvät joka tapauksessa, koska voimme käyttää fakseja ja sähköpostia. Postipalvelut ovat kasvava ala. Miten voimme siis saada markkinavoimat kehittämään uusia tuotteita ja luomaan näin uusia työpaikkoja alalle?
Näihin kysymyksiin me valiokunnassa odotamme komission vastaavan tämän vuoden aikana. Olemme sisällyttäneet kysymykset myös tähän mietintöön.
Jos komissio, Euroopan parlamentti ja neuvosto – joka ei ole tällä hetkellä kovin aktiivinen mutta liittyy mukaan jossakin vaiheessa – onnistuvat tekemään tänä vuonna hyvin tiivistä yhteistyötä, voimme taata edellytykset lisäkehitykselle tällä alalla, joka loppujen lopuksi mukautuu kaikkiin näihin ehtoihin.
Olen hyvin kiitollinen kaikille kollegoilleni, jotka ovat työskennelleet erittäin sitoutuneesti tämän aiheen parissa. Postipalvelut vaikuttavat meihin kaikkiin: jokaisessa vaalipiirissämme on paljon postipalvelujen käyttäjiä ja useita postitoimistoja ja lajittelukeskuksia, joita ylläpitävät joissakin tapauksissa useat postipalvelujen tarjoajat. Siksi aiheesta käydään aina hyvin vilkasta keskustelua sekä valiokunnassa että täällä parlamentissa. Kiitän lämpimästi kaikkia, jotka auttoivat minua tämän mietinnön laatimisessa. Haluan todeta myös selvin sanoin, että esittelijällä on aina syytä tyytyväisyyteen, kun tarkistuksia esitetään vain vähän. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämä tarkistus auttaa varmasti parantamaan sanamuotoa kohdassa, joka ei ollut valiokunnan äänestysten jälkeen kovin onnistunut. Toivon, että tarkistus saa taakseen laajan kannatuksen. Jos näin käy, olemme laatineet kaiken kaikkiaan perusteellisen mietinnön, jonka avulla Euroopan parlamentti voi suoriutua menestyksekkäästi tulevista lainsäädäntötehtävistään. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen voidessani kertoa parlamentille yhteisön postipolitiikan tilasta lyhyesti komission näkökulmasta ja jakaa kanssanne ajatuksiani siitä, miten uskon politiikan kehittyvän vuonna 2006. Ensin haluan kuitenkin kiittää jäsen Ferberiä mietinnöstä, joka on hyvin ajoitettu, rakentava, tasapainoinen ja sisällöltään täsmällinen. Mietinnön havainnot vastaavat todellakin omia käsityksiämme. Mekin olemme vakuuttuneet siitä, että Euroopan unionin postialan uudistus on tuonut myönteisiä tuloksia kaikille osapuolille ja edistänyt merkittävästi Euroopan unionin kilpailukykyä.
Tällä direktiivillä viitoitetaan jo tietä tulevaan, sillä siinä kehotetaan komissiota esittämään tänä vuonna kolme aloitetta: kolmas kertomus postidirektiivin soveltamisesta, kartoittava tutkimus kilpailukykyisten postimarkkinoiden vaikutuksesta yleispostipalveluihin ja ehdotus EU:n tulevasta postipolitiikasta. Viimeksi mainitun ehdotuksen muotoon vaikuttavat monet tekijät. Yksi – ja kenties kaikkein tärkein – niistä on yhteisön säännöstön vaikutus postialaan.
Tarkistetussa postidirektiivissä määritellään tasapainoiset periaatteet, jotka mahdollistavat kilpailun vähittäisen lisäämisen niin, että samalla säilytetään välttämättömät takeet yleispalvelujen tuottamisesta. Tässä yhteydessä on todettava, ettei tähänastinen kehitys anna aihetta muuttaa postidirektiivissä säädettyjä määräaikoja. Vuosi 2009 on näin ollen edelleen työmme viiteajankohta.
Komissio aikoo varmistaa, että perustamissopimuksen sisältämien kilpailusäännösten täytäntöönpanossa seurataan vapauttamisprosessin etenemistä. Valtiontukisäännösten osalta komissio hyväksyi heinäkuussa 2005 toimenpidepaketin, jonka tarkoituksena on tarjota lisätietoa periaatteista, joiden mukaan komissio arvioi yleistä taloudellista etua koskevista palveluista maksettavia julkisen palvelun korvauksia.
Komissio on lisäksi täysin tietoinen postipalvelujen yhteiskunnallisesta merkityksestä ja kiinnittää erityistä huomiota kunkin jäsenvaltion tilanteeseen, jotta voimme päästä yksimielisyyteen asiassa. Kartoittavan tutkimuksen tulokset auttavat meitä tässä, ja ne ovat arvokas lisä analysoitaessa toimivien postialan sisämarkkinoiden edellytyksiä.
Lisätietoa saadaan myös hiljattain toteutetun eurooppalaisten postipalvelujen tulevaisuutta koskevan julkisen online-kyselyn tuloksista. Komissio jatkaa valmistelutyötään täysin avoimesti ja käy vuoropuhelua kaikkien asianosaisten kanssa.
Tämä Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteinen mietintö muodostaa erittäin hyvän pohjan tuleville keskusteluille. Pidän aloitetta hyvin myönteisenä ja kiitän jäsen Ferberiä ja hänen kollegoitaan liikenne- ja matkailuvaliokunnassa lämpimästi erinomaisesta työstä. 
Georg Jarzembowski,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee täysin jäsen Ferberin Euroopan komission seurantakertomuksesta laatiman lausunnon sisältöä. Esittelijän lausunnon avulla haluamme varmistaa, että komissio hyödyntää tämän vuoden loppuun asti tiedossa olevia toimenpiteitä, arvioi perusteellisesti kaikkia postimarkkinoiden avautumiseen liittyviä taloudellisia, teknisiä, yhteiskunnallisia ja maantieteellisiä näkökohtia ja kertoo meille avautumisen seurauksista.
Meidän tietojemme ja esittelijän tietojen perusteella kaikki jäsenvaltiot eivät ole toistaiseksi panneet postidirektiiviä täytäntöön asianmukaisesti ja suunnitellussa aikataulussa. Arvoisa komission jäsen, haluan muistuttaa teitä tästä, ja olen kiinnostunut kuulemaan vastauksenne asiaan. Mielestäni komission velvollisuutena on valvoa hyvin huolellisesti tähänastisten toimenpiteiden täytäntöönpanoa kussakin jäsenvaltiossa, huolehtia siitä, että jäsenvaltiot noudattavat velvoitteitaan, ja tarvittaessa haastaa ne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Yhteisön lainsäädäntöä on sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa. Sovittelun nimissä totean kuitenkin, että koska postimarkkinoiden kehitys on ollut tähän saakka yleisesti ottaen myönteistä ja hyödyttänyt kuluttajia, komission olisi mielestäni pidettävä kiinni yhteisestä päätöksestä, jonka mukaan postipalvelut vapautetaan vuoteen 2009 mennessä.
Kehotan teitä todellakin paneutumaan vielä kerran yleispalvelujen yksityiskohtiin. Tiivistetysti yleispalvelujen pitäisi tarkoittaa, että voimme odottaa laadukkaita palveluja edulliseen hintaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on tavoitteemme, mutta asiaan on syytä perehtyä huolella. Annan teille esimerkin. Jos Saksakin poikkeaa nyt periaatteesta, jonka mukaan vakiokirjeen postimaksun on oltava sama riippumatta siitä, onko kyseessä kotimaan lähetys vai lähetys johonkin 24 muusta jäsenvaltiosta, meidän on pohdittava, mitä tämä tarkoittaa. Vakiokirjeen lähettäminen Saksan sisällä maksaa tällä hetkellä 55 senttiä, mutta saman kirjeen lähettämisestä toiseen EU:n jäsenvaltioon joutuu maksamaan nyt ensimmäistä kertaa 70 senttiä. Miten yleispalvelut ovat perusteltavissa, jos esimerkki tarkoittaa, että veloitettava postimaksu riippuu etäisyyden ja lähetystyypin mukaan määräytyvistä kustannuksista? Miten kilpailun rajoittaminen säännellyllä varatulla alueella on enää perusteltavissa?
Meidän on arvioitava huolellisesti kysymystä siitä, mitä yleispalvelujen alalla tarkoitetaan, mitä haluamme sen avulla taata ja tarvitsemmeko tähän varattua aluetta. Odotankin arviotanne ja mielipidettänne hyvin kiinnostuneina. Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. 
Gary Titley,
   . – Arvoisa puhemies, meidän on ilmeisen tärkeää käydä tämä keskustelu tänään, koska varatun alueen supistamisessa otettiin viimeisin askel 1. tammikuuta asettamalla raja 50 grammaan ja koska odotamme komission tutkimusta sisämarkkinoiden toteutumisesta vuoteen 2009 mennessä. Tutkimus julkaistaan toivottavasti kesällä.
Postialalla on edessään paitsi suuria haasteita myös suuria mahdollisuuksia. Postin on pysyttävä muun kehityksen mukana, mikä koskee erityisesti siirtymistä kuluttajien välisestä postiliikenteestä yritys- ja kuluttajakeskeiseen liiketoimintaan mutta myös yhtenäismarkkinoita. Euroopan unionin kannalta on tuomittavaa, että nyt, 13 vuotta yhtenäismarkkinoiden perustamisesta, rajat ylittävään postitoimintaan, kasvaviin sähköisen kaupankäynnin markkinoihin ja varsinkin sanoma- ja aikakauslehtien julkaisuun liittyy edelleen valtavia esteitä.
Jotta tämä prosessi edistyisi asianmukaisesti, on varmistettava avoimuus, selkeys, toimitusvarmuus sekä postipalvelujen käyttäjien ja kuluttajien selkeä osallistuminen. Tunnustamme tietenkin kaikkien postimarkkinoiden yksilöllisyyden, mutta sillä ei voida perustella vakavaa lainsäädännöllistä epäsymmetrisyyttä, joka johtaa markkinoiden vakaviin vääristymiin. Meillä on oltava rakenne, jonka rajoissa kansalliset lainsäädäntöviranomaiset tekevät yhteistyötä. Meidän on lisättävä lupamenettelyn selkeyttä ja avoimuutta, ja tämä onkin yksi niistä aloista, joihin komission on keskityttävä. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja pantava täytäntöön CEN:n laatimat laatunormit, jotta voimme vertailla vastaavuuksia. Meidän on varmistettava, että niin pienet kuin suuretkin postipalvelujen käyttäjät osallistuvat koko tähän prosessiin.
Tämän uskaliaan hankkeen onnistuminen tai epäonnistuminen riippuu viime kädessä siitä, miten onnistumme saamaan ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että eristyksissä asuvat pienet vanhat äitimme voivat käyttää yleispalveluja myös jatkossa. Jos tähän haasteeseen onnistutaan vastaamaan, hanke onnistuu. 
Nathalie Griesbeck,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan heti aluksi yhtyä kiitoksiin, joita muut ovat esittäneet kollegallemme Ferberille hänen laatimastaan valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Sallinette minun esittää oman käsitykseni kahdesta näkökohdasta.
Ensinnäkin olen edustamani Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän tavoin tyytyväinen, että voimme vastedes keskustella tämän mietinnön pohjalta oikeuskehyksestä, joka unionin on pantava täytäntöön vuoteen 2009 mennessä postipalvelujen vapauttamisen sääntelemiseksi. Toiseksi kannatan ehdotettua menettelyä, joka mahdollistaa meille hallitun ja tasapainoisen lähestymistavan tämän alan uudistusprosessiin.
Hyvät kollegat, kuten juuri olemme kuulleet, postipalvelujen avaamisen tarkoituksena on uudistaa kyseistä toimialaa ja parantaa asiakkaille tarjottavia palveluja, mutta keneltäkään ei ole jäänyt huomaamatta, millaisista panoksista uudistuksessa on kyse ja millaisia oikeutettuja pelkoja kansalaisillamme on siitä, ettei laadukkaita palveluja voida enää ylläpitää ja etteivät palvelut kata jatkossa enää kaikkia alueita, myöskään kaikkein syrjäisimpiä alueita. Siksi odotan erittäin kiinnostuneena taloudellisia vaikutuksia koskevaa tutkimusta, jonka tulokset Euroopan komission on määrä esitellä tämän vuoden aikana. Tämän tutkimuksen on perustuttava luotettaviin taloudellisiin tietoihin ja kaikkien asianosaisten kuulemisesta saatuihin tuloksiin. Keskusteluun on otettava mukaan kaikki asiaankuuluvat työmarkkinaosapuolet ammattiliitoista kauppa- ja teollisuuskamareihin.
Kiinnitän komission ja neuvoston huomion myös tarpeeseen torjua kaikenlaista kilpailun vääristymistä. Mielessäni ovat erityisesti arvonlisäverovelvollisuus ja verotuksen yhdenmukaistaminen.
Lopuksi totean luottavani siihen, että komissio ehdottaa merkityksellisiä ja oikeudenmukaisia suunnitelmia yleispalvelujen rahoittamiseksi ryhtymättä arvailemaan parlamentin edessä olevia valintoja. Hyvät kollegat, viime kädessä on nimittäin epäilemättä parlamentin, demokraattisen toimielimemme, vastuulla selittää 450 miljoonalle eurooppalaiselle, että vahva unioni, jota haluamme yhdessä rakentaa, kuuluu heille. 
Eva Lichtenberger,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on aloitettava keskustelu postipalvelujen tulevaisuudesta pohtimalla, mitä pyrimme saavuttamaan. Sisämarkkinoiden toteutuminen ei saa olla itsetarkoitus, vaan niiden on hyödytettävä unionin kansalaisia, kuten kaikissa ohjelmanjulistuksissa todetaan.
On kuitenkin jo nähtävissä, että jäsenvaltioissa, joissa palveluja on heikennetty, vaikutukset ovat olleet valtavia syrjäisten ja harvaan asuttujen alueiden kannalta. Vaikeapääsyisilläkään alueilla asuvia ihmisiä ei saa sulkea palvelujen ulkopuolelle. Kuten esittelijä totesi valiokunnassa, monet klassiset esimerkit ovat osoittaneet virheelliseksi ajatuksen siitä, että markkinoiden avaaminen takaisi automaattisesti palvelujen tarjoamisen vaikkapa vuorilla asuvalle vanhukselle.
Nyt laaditun kaltaisissa tutkimuksissa ei tämän vuoksi saa esittää kysymyksiä, joihin sisältyy käytännössä oletus toivotusta vastauksesta. Näin on käynyt esimerkiksi kohdassa 13. Kyseisestä kohdasta ilmenee selvästi esittelijän halu saada tietty vastaus – itse asiassa niin selvästi, että koko tutkimuksen tarpeellisuus kyseenalaistuu. Jos tilaamme tutkimuksen, meidän on oltava valmiit kohtaamaan koko totuus. 
Georgios Toussas,
   . – Arvoisa puhemies, postipalvelujen vapauttaminen on pala yleisessä palvelujen vapauttamisen ja yleispalveluyritysten yksityistämisen palapelissä, joka on vahingoksi kaikille työntekijöille.
Luotettavien, nykyaikaisten postipalvelujen yhteiskunnallista tarvetta käytetään hyväksi, jotta voidaan varmistaa suuryritysten voittojen kasvu.
Irtisanomiset ja postialan työntekijöiden työsopimuksiin tehtävät muutokset ovat saamassa valtavat mittasuhteet uusien toimenpideohjelmien varjolla.
Mietinnössä tasoitetaan tietä yleispalvelujen määrittelyn uudelleenarvioinnille käyttämällä jälleen verukkeena viestintäkäytäntöjen muuttumista. Mietinnössä pyritään poistamaan palveluntarjoajan velvollisuus taata kaikille käyttäjille vaivaton pääsy riittävän tiheään postiverkkoon – niin kansallisiin kuin rajat ylittäviinkin palveluihin – kiinteiden keräys- ja jakelupisteiden kautta.
Kuten mietinnössä todetaan, nämä tarkistukset ovat osa postipalvelujen vapauttamista ja postipalveluiden sisämarkkinoiden toteuttamista vuoteen 2009 mennessä, ja niillä annetaan tarkoituksella yksityisille postitoimistoille mahdollisuus riistää julkisilta postitoimistoilta leijonanosa postimarkkinoista. Tällä on kipeät seuraukset postipalvelujen käyttäjille ja kaikille työntekijöille. Siksi vastustamme mietintöä ja äänestimme sitä vastaan. 
Michael Henry Nattrass,
   . – Arvoisa puhemies, ranskalaiset ja alankomaalaiset hylkäsivät Euroopan unionia varten laaditun perustuslakiehdotuksen. Myös tietokoneella toteutettuja keksintöjä ja satamapalveluja koskevat direktiivit hylättiin. Näistä hylkäyksistä huolimatta yhdenmukaistamisvimma jatkuu herkeämättä. Se jatkuu, vaikkei sillä ole mitään tekemistä kaupankäynnin tai EU:n tehokkuuden kanssa ja vaikka se on haitaksi kansalaisille.
Tässä meillä on siis jälleen uusi toisen luokan säädös, postidirektiivi. Postiala ei kuulu EU:lle, ja kehotan EU:ta myös pysymään erossa siitä. Postidirektiivissä pyritään langettamaan arvonlisävero postilähetyksille aikana, jona sähköposti haastaa toden teolla kirjeiden kirjoittamisen. Yhdistynyt kuningaskunta ei halua tätä. Maamme postilaitos on nyt 371-vuotias, ja postimerkki otettiin käyttöön ensimmäisenä juuri Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1840. Ensimmäisen postimerkin aiheena oli kuningatar Victoria.
Nyt EU haluaa tyrkyttää tehottomuutta postilaitoksellemme. Tämä on hävytöntä filateelista häirintää, jonka taustalla ovat vain välinpitämättömyys brittiläistä perinnettä kohtaan ja halu hävittää kirjeiden kirjoittaminen kokonaan. Penny Black -merkistä EU:n hyökkäykseen 166 vuodessa. Onko tämä edistystä?
Vuonna 2004 Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen pääjohtaja totesi yksiselitteisesti, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus halua langettaa arvonlisäveroa postimerkeille. Royal Mailista kerrottiin minulle juuri tällä viikolla, ettei se halua arvonlisäveroa, sillä se olisi haitaksi pienille yrityksille, hyväntekeväisyysjärjestöille ja asiakkaille. Britit eivät halua sitä. He maksavat jo EU:n yhteisestä maatalouspolitiikasta.
Mitä Stanley Gibbons olisi lausunut Lontoon Strandista, jos hän olisi vielä elossa? Luultavasti hän olisi julkaissut kirjan, jossa olisi kuvia Euroopan parlamentin jäsenistä pelleilemässä brittiläisillä postiperinteillä. Kirjan nimenä voisi olla vaikkapa Stanley Stamps Gibbon Catalogue.
Äänestettäessä tästä mietinnöstä Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue äänestää Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten toiveiden mukaan. Toivon, että brittiläiset parlamentin jäsenet pitävät kotimaansa puolia. Ihmiset seuraavat, kuinka eurointoilijat antavat lyödä jäsenvaltioihin taas uuden merkin EU:n liiallisesta toimivallasta. Kiitoksia, arvoisa puhemies, ja kaikkea hyvää tulkeille. 
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Nattrass, tiedoksenne ilmoitan, että ryhmänne voi käyttää tänään puheenvuoroihin viisi minuuttia, jotka jakaantuvat seuraavasti: yksi minuutti jäsen Krupalle, yksi minuutti jäsen Bloomille, jälleen puolitoista minuuttia jäsen Krupalle ja puolitoista minuuttia teille. Käytettävissänne ei siis ollut kahta ja puolta minuuttia. Jos jäsen Farage on "myynyt" teille viisi minuuttia, hän on myynyt sellaista, mikä ei kuulunut hänelle. 
Seán Ó Neachtain,
   . – Arvoisa puhemies, postidirektiivin on palveltava kaikkien kuluttajien ja erityisesti maaseudun asukkaiden tarpeita. Palvelujen vapauttaminen hyödyttää hyvin usein tiheään asuttujen alueiden asukkaita niiden kuluttajien kustannuksella, jotka asuvat harvaan asutuilla alueilla.
Länsi- ja Luoteis-Irlantia edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä taustallani on vaalipiiri, joka muodostuu pääasiassa maaseudusta. Kokemukseni mukaan monilla direktiiveillä on ollut vuosien mittaan kielteinen vaikutus maaseutualueisiin ja niiden kehitykseen, koska ne ovat tarkoituksettomasti tai tarkoituksella hyödyttäneet tiheään asuttuja alueita, joilla vapauttamistoimia on ollut helpompaa toteuttaa.
Maaseutuyhteisöissä paikallinen postitoimisto on elintärkeä taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen instituutio, eikä maaseudun asukkaiden oikeutta postipalveluihin voida sivuuttaa laadittaessa suunnitelmia näiden palvelujen vapauttamiseksi EU:ssa. Maaseudun kestävässä kehityksessä on pohjimmiltaan kyse juuri näiden palvelujen tarjoamisesta ja käytettävyydestä.
On syytä korostaa, ettei postipalvelujen avaaminen aina edesauta työllisyyden parantamista. Pyydänkin komissiota käsittelemään tätä aihetta perusteellisessa tutkimuksessa, jossa otetaan huomioon postialan tasapuolisuus, tehokkuus ja asiakaslähtöisyys ennen kaikkea syrjäisillä alueilla.
Postidirektiivin taustalla oli hyvä tarkoitus, mutta kuten hyville tarkoituksille on tyypillistä, käytännön sovellus ei ollutkaan enää niin hyvä. Kehotan komissiota ja esittelijää edistämään sellaisen postipalvelujärjestelmän luomista, joka on tasapuolinen kaikille ja edustaa yleispalveluja. 
Armando Dionisi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viime vuosina alkanut postialan vähittäinen vapauttaminen on merkinnyt myönteistä muutosta, sillä se on kannustanut palveluntarjoajia parantamaan palvelujen ja tuotantomenetelmien laatua ja tehokkuutta.
Jäsen Ferberin mietintö postidirektiivin täytäntöönpanosta on tasapainoinen: siinä korostetaan tähänastisen vapauttamisen myönteisiä vaikutuksia, mutta siinä nostetaan esiin myös tarve arvioida, mitä sosiaalisia ja työllisyyspoliittisia vaikutuksia sisämarkkinoiden toteuttamisen seuraavalla vaiheella on, kun otetaan huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden erityispiirteet. Tämä seuraava vaihe on täysin riippuvainen komission tutkimuksen tuloksista: tutkimuksen tarkoituksena on arvioida, mitä vaikutuksia sisämarkkinoiden toteuttamisella on yleispalveluille kussakin jäsenvaltiossa. Siksi ei ole tarkoituksenmukaista arvailla tämän tutkimuksen tuloksia.
Parlamentin tehtävänä on tässä vaiheessa korostaa, että yleispostipalvelujen vapauttamisen vaikutuksia on arvioitava suhteessa kansallisiin eroihin ja etenkin maantieteellisiin, yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin tilanteisiin ja että vapauttamista koskevat poliittiset päätökset on tehtävä täysin suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteiden mukaisesti.
Postipalvelut ovat elintärkeä kansalaistemme välinen yhdysside tietyillä alueilla. Nykyisten yleispalvelujen tason ylläpitäminen edellyttää asteittaista lähestymistapaa. Italian valtuuskunta ei näin ollen voi tukea jäsen Ferberin ehdottamaa tarkistusta, sillä siinä kyseenalaistetaan epäsuorasti yleispalvelujen tarpeellisuus. Omasta mielestäni yleispalvelut ovat jatkossakin Euroopan postialan perusteltu ja väistämätön velvollisuus. 
Gilles Savary (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, totean hyvin lyhyesti, etteivät postipalvelut ole samanlaisia kuin muut palvelut. Niillä on inhimillinen ulottuvuus, kuten on korostettu, mutta lisäksi niillä on myös yhteiskunnallinen ja alueellinen ulottuvuus, mikä tarkoittaa, että tarjottavat palvelut poikkeavat merkittävästi eri jäsenvaltioiden välillä.
On hyvin erilaista tarjota palveluja tiheässä asuvalle väestölle, jonka asuinalue erittäin tasainen, kuten Alankomaissa, kuin samankokoiselle väestölle, joka on levittäytynyt tuhansille saarille, kuten Kreikassa, tai hyvin vaihteleville alueille, kuten Ranskassa.
Toivonkin, että komission suunnittelema arviointi on tasapuolinen ja ettei se perustu siihen joidenkin parlamentin jäsenten jakamaan käsitykseen, ettei kehystä tarvita, koska markkinoissa – nimenomaan koko markkinoissa – on kyse vain postipalvelujen sääntelystä. Toivon myös, että tämän arvioinnin avulla voidaan varmistaa, että postimarkkinoiden avaaminen, jota Euroopan unioni tarvitsee, toteutetaan kunnioittaen sitä, mitä postipalvelut edustavat: yleispalveluja, joiden alueellinen ja yhteiskunnallinen ulottuvuus on korvaamattoman tärkeä. 
Guntars Krasts (UEN ).
   – Postialan vapauttaminen vuoteen 2009 mennessä on todellinen ja saavutettavissa oleva tavoite. Tämän vahvistavat niistä jäsenvaltioista saadut tulokset, joissa postialan uudistus on tapahtunut muita nopeammin. On vaikea ymmärtää, miksi mietinnössä painotetaan, ettei aiempaa työllisyystasoa ole aina voitu säilyttää postialan kilpailun vuoksi. Postialan uudistuksen tarkoituksena ei ole säilyttää työpaikkoja, joskaan niitä ei tietenkään pyritä vähentämäänkään. Työpaikkoja voidaan menettää myös ilman vapauttamista esimerkiksi toteutettaessa teknologisia uudistuksia. Me emme saa tarkastella postialan uudistusta liiketoiminnallisesta näkökulmasta. Postiliiketoiminnan kehittäminen ja sen sopeuttaminen uusiin markkinaehtoihin ovat yritysten johdon vastuulla.
Postialan uudelleenjärjestelyn perimmäisenä tavoitteena on vastata aiempaa paremmin kuluttajien vaatimuksiin takaamalla Euroopan unionin asukkaille mahdollisuus käyttää yleispalveluja. Postipalvelut eivät saa kuitenkaan olla enää ala, jonka tarkoituksena on pelkästään yleispalvelujen ylläpitäminen. Emme saa unohtaa, että useimmat postipalvelujen käyttäjät – itse asiassa yli 90 prosenttia – ovat yritysasiakkaita, joiden postialaa koskevat vaatimukset voivat olla erilaisia. Meidän on kehitettävä laaja valikoima laadukkaita postipalveluja, jotta ala voisi paitsi selvitä hengissä myös kehittyä.
Postipalvelut ovat lisääntyvässä määrin vuorovaikutuksessa muiden alojen, esimerkiksi rahoituspalvelujen, mainosalan ja kaupan, kanssa. Postipalvelujen tulevaisuus riippuu tämän vuorovaikutuksen tuloksellisuudesta. Postialan kehittäminen on yksi Euroopan unionin talouskehityksen, tuottavuuden ja kilpailukyvyn moottoreista. Valitettavasti matka kohti Euroopan unionin yhteisiä postimarkkinoita etenee yhä hitaasti. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   – Käymme jälleen keskustelua, joka koskee erästä eurooppalaisen yhteiskunnan tunnusomaisimmista julkisista palveluista. Postipalveluilla on suuri vertauskuvallinen arvo, ja ne henkivät suurta luottamusta. Tähän perustuvat niiden monimuotoisuus ja vahvat juuret. Lisäksi postipalvelut ovat välttämättömiä, kun otetaan huomioon niiden työvoimavaltaisuus: ne edellyttävät työvoimaa, jonka koulutus ja omistautuminen palveluille ansaitsevat suurta kunnioitusta ja tunnustusta.
Lisäksi postipalvelujen kyky edistää sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta on elintärkeä laajentuneessa ja yhä individualistisemmassa Euroopan unionissa. Alkamassa olevassa uudessa vaiheessa – tässä kohden haluan kiittää myös Simpsonia, jonka olisin toivonut olevan paikalla ja jonka toivon saapuvan myöhemmin – haluankin todeta komissiolle, että uudella prosessilla on välttämättä oltava todellinen ja hyväksyttävä oikeutus ja että sen on oltava täysin uskottava. Meille nimittäin sanotaan, että palvelut paranevat, mutta tänään näemme, että meille ollaan ehdottamassa työllisyyden osalta yhä suurempaa epävarmuutta ja että näihin palveluihin liittyy vielä paljon kysymysmerkkejä.
Tämän vuoksi meidän on tehtävä selväksi, että on välttämätöntä taata kaikki yleispalvelut ja niihin liittyvät laatu- ja hintaehdot. Lisäksi meidän on vaadittava, että muutoksessa otetaan huomioon sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus sekä nykyisten järjestelmien monimuotoisuus ja hyvät puolet. Kaikkea ei voida yhdenmukaistaa. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijä Ferberiä erinomaisesta mietinnöstä, jossa selkeytetään postipalvelujen yhteiskunnallista ja taloudellista merkitystä tilanteessa, jossa on nähtävissä merkkejä työttömyydestä ja palvelujen keskittymisestä. Mielestäni on välttämätöntä estää näiden julkisten palvelujen muuttuminen vapautumisen myötä pelkäksi taloudelliseksi toiminnaksi, jossa vain yhteiskunnan hyväosaisille suodaan perusoikeus lähettää kirje ja jossa palvelujen yleinen saatavuus kielletään yhteiskunnan vähäosaisimmilta ja syrjäseutujen asukkailta.
Kehotankin komissiota eriyttämään tulevissa alaa koskevissa analyyseissään yleispalvelujen rahoittamisesta aiheutuvat kustannukset erityisesti maantieteellisten ja väestötieteellisten rajoitteiden osalta, jotta voidaan taata kaikille mahdollisuus käyttää näitä yleishyödyllisiä palveluja.
Esittelijän tavoin katson, että postipalvelut ovat elintärkeitä EU:lle ja että ne vaikuttavat myönteisesti moniin yhteiskunnan osa-alueisiin, kuten kauppaan, palveluihin ja työpaikkoihin. Investoimalla uudistuksiin voidaan parantaa kilpailukykyä, laatua ja tehokkuutta, mikä puolestaan mahdollistaa alhaisempien hintojen veloittamisen kansalaisilta ja yrityksiltä. Näin voidaan edistää ratkaisevasti Lissabonin tavoitteiden saavuttamista, kun alalla pystytään luomaan työpaikkoja ja kasvua. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Hélène Goudin (IND/DEM ).
   – Pidän myönteisenä, että mietinnössä korostetaan, että lupamenettelyssä on noudatettava toissijaisuusperiaatetta. Olen tyytyväinen myös siihen, että Euroopan parlamentti korostaa, että komission on kiinnitettävä erityistä huomiota seurauksiin, joita postimarkkinoiden vapauttamisesta aiheutuu harvaan asutuille alueille (9 kohta).
Olisin kuitenkin halunnut nähdä tiukkoja sanamuotoja, joissa olisi tehty selväksi, ettei Euroopan eristyneillä alueilla voida hyväksyä muita huonompia palveluja. Komissio ei ole omaksunut kantaa muutoksiin, jotka koskevat postin jakelutavasta annettuja säännöksiä (katso suullinen kysymys H-1135/05). Myöskään Euroopan parlamentin kanta tähän kysymykseen ei ole selvä.
Eräs perusedellytys sille, että harvaan asuttujen alueiden asukkaat voivat käyttää postipalveluja, on palvelujen hinnoittelu samalla tavoin kuin muuallakin maassa. Euroopan parlamentti ei ota mietinnössä kantaa tähän kysymykseen. Myöskään komissio ei ole tehnyt niin.
Lisäksi suhtaudun kielteisesti siihen, että Euroopan parlamentti arvostelee kansallisen arvonlisäveron käyttämistä postimarkkinoilla (18 kohta), ja ehdotukseen, jonka mukaan Euroopan komission pitäisi tutkia, miten julkisten postioperaattoreiden eläkevastuita käsitellään (17 kohta). Näitä kysymyksiä on käsiteltävä kansallisesti.
Äänestän tätä mietintöä vastaan. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Toubonin laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A6-0412/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi valmispakkauksiin pakattujen tuotteiden nimellismääristä sekä neuvoston direktiivien 75/106/ETY ja 80/232/ETY kumoamisesta ja neuvoston direktiivin 76/211/ETY muuttamisesta (KOM(2004)0708 – C6 0160/2004 – 2004/0248(COD)). 
Günther Verheugen,
   Arvoisa puhemies, valmispakkauksia koskeva direktiiviehdotus vaikuttaa erittäin tekniseltä asiakirjalta. Tosiasiassa se on kuitenkin osa keskeistä poliittista aloitetta, joka koskee parempaa sääntelyä ja yksinkertaistamista ja jota toimielimemme tukevat vahvasti.
Valmispakkauksista on voimassa yhteisön lainsäädäntöä, mutta nykyinen oikeudellinen tilanne ei ole tyydyttävä eikä selvä. Meillä on Euroopan unionissa viinejä ja tislattuja väkijuomia koskeva vakaa oikeuskehys, jonka nojalla tuotteita myydään sovittujen määrien mukaisesti kaikkialla yhteisössä. Voimassa olevalla lainsäädännöllä on otettu käyttöön noin 70 muun tuotteen vapaaehtoinen yhdenmukaistaminen, jota jäsenvaltiot ovat toteuttaneet eri tavoin. Jotkin jäsenvaltiot, kuten Belgia ja Alankomaat, ovat purkaneet pakkauskokoja koskevan sääntelyn kokonaan. Muissa maissa, kuten Ruotsissa, valmistajat voivat halutessaan noudattaa pakkauskokoja koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Muut jäsenvaltiot ovat tehneet sääntelystä sitovaa, kuitenkin ainoastaan kotimaan tuottajille. Jotkin kansalliset säännöt perustuvat täysin voimassa oleviin valinnaisiin yhteisön direktiiveihin, kun taas muissa maissa, kuten Saksassa, kansalliset säännöt eroavat yhteisön säännöksistä. Oikeudellisesti tarkasteltuna tilanne onkin lievästi sanottuna melko sekava.
Tuotteet liikkuvat samalla vapaasti maasta toiseen, ja kuluttajilla on markkinoilla valinnan varaa. Tähän mennessä yksikään kuluttaja ei ole valittanut liian suuresta valikoimasta. Komission ehdotuksen tarkoituksena on yksinkertaistaa oikeudellista tilannetta samalla, kun kuluttajille jätetään valinnan vapaus. Komissio ehdottaa yhtä oikeuskehystä, joka pannaan täytäntöön kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se ehdottaa pääasiassa, että kuluttajille jätetään nykyinen valinnanvapaus ja että säännellään ainoastaan muutamien alojen pakkauskokoja, erityisesti viinien ja tislattujen väkijuomien alalla.
Komissio huomauttaa, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta tukee periaatteessa tätä lähestymistapaa. Näkemykset eroavat kuitenkin siinä, kuinka useisiin aloihin yhteisön nimellismäärät asettavaa sääntelyä olisi sovellettava.
Kaikissa jäsenvaltioissa toteutetun kuluttajien laajan kuulemisen ja Euroopan kaupan alan järjestöjen kuulemisen perusteella komissio katsoo, että ainoastaan viinien ja tislattujen väkijuomien alaa olisi säänneltävä. Parlamentille aiemmin antamansa sitoumuksen mukaisesti komissio on kuitenkin sisällyttänyt ehdotukseensa myös liukoisen kahvin ja valkoisen sokerin.
Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta tukee yleistä lähestymistapaa, mutta se ehdottaa myös muiden alojen sääntelyä, kuten kulutukseen tarkoitetun maidon, voin, paahdetun kahvin, makaronivalmisteiden, riisin ja tumman sokerin sääntelyä. Komissio ei pidä näiden alojen sääntelyä perusteltuna. Kahvialaa lukuun ottamatta eurooppalainen tuotannonala ei kannata sitä, eivätkä kuluttajat ole pyytäneet valintamahdollisuuksia supistavaa sääntelyä. Ehdotettu tarkistus tarkoittaisi sitä, että markkinoilta poistuisi useita nykyisin kaupan pidettyjä tuotteita. Se tarkoittaisi lisäksi sitä, että jäsenvaltioiden, joissa sääntelyä ei ole ollut tai jotka ovat purkaneet sen, joutuisivat ottamaan uudelleen käyttöön pakkauskokoja koskevan lainsäädännön. Tämä on ristiriidassa parempaa sääntelyä ja yksinkertaistamista koskevien poliittisten tavoitteiden kanssa, eikä tällä tavoin suojata kuluttajia. Komissio arvostaa sitä, että parlamentti on toteuttanut vaikutusten arvioinnin näiden tarkistusten osalta. Tämä aloite on yhdenmukainen komission tärkeänä pitämien paremman sääntelyn ja yksinkertaistamisen tavoitteiden kanssa.
Lopuksi totean, että komission mielestä kuluttajansuojan ei nykyisin pitäisi perustua kuluttajien valintamahdollisuuksien supistamiseen, vaan siinä olisi keskityttävä asianmukaisen tiedon antamiseen kuluttajille ja harhaanjohtavien käytäntöjen kieltämiseen niin, että kuluttajat voivat tehdä valistuneita ja harkittuja valintoja.
Voidaan sanoa, että komissio ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin pitävät molemmat vertailukohtana keskivertokuluttajaa, joka on suhteellisen valistunut ja suhteellisen valpas ja varovainen. Nimellismääriä koskevat säännöt eivät paranna heikommassa asemassa olevien kuluttajien asemaa, vaan sen tekee voimassa olevan kuluttajansuojaa koskevan yhteisön lainsäädännön, kuten pakkausmerkintöjä ja harhaanjohtavien pakkausten kieltämistä koskevan säännöstön, parempi täytäntöönpano. Komissio pyrkii kansallisten viranomaisten kanssa panemaan nämä yhteisön säännöt paremmin täytäntöön, jotta heikommassa asemassa olevien kuluttajien suojaa saadaan tosiasiallisesti parannettua. 
Jacques Toubon (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta esittelemälläni mietinnöllä on merkittävästi muutettu komission ehdotusta. Mietintö hyväksyttiin 28 äänellä puolesta yhden äänestäessä tyhjää.
Ehdotan vakiokokojen sääntelyn purkamista, mihin komissiokin on päätynyt asiassa Cidrerie Ruwet vahvistetun oikeuskäytännön mukaisesti. Komissio ehdottaa myös pakollisten pakkauskokojen säilyttämistä tietyillä aloilla, kuten viinien, tislattujen alkoholijuomien, liukoisen kahvin ja valkoisen sokerin aloilla. Komissio kehottaa soveltamaan tätä poikkeusta 20 vuoden ajan.
Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenet kyseenalaistivat välittömästi ehdotuksen merkityksen ja vaikutustenarvioinnin, johon ehdotus perustuu. Tästä syystä ehdotinkin, että pakollisia pakkauskokoja sovellettaisiin myös muihin perustuotteisiin, kuten kahviin, voihin, riisiin, makaronivalmisteisiin ja kulutukseen tarkoitettuun maitoon. Ehdottamiani kokoluokkia on useita, puhumattakaan siitä, että pienintä kokoluokkaa pienempiä ja suurinta kokoluokkaa suurempia kokoja ei rajoiteta mitenkään. Ehdotan myös, että järjestelyä voidaan tarkistaa kahdeksan vuoden päästä eikä 20 vuoden päästä, kuten komissio ehdotti.
Miksi sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on tehnyt tämän ehdotuksen? Ensinnäkin siksi, että sen avulla voidaan suojata kuluttajia ja etenkin heikoimmassa asemassa olevia, kuten vanhuksia ja näkövammaisia, jotka eivät ole täysin ymmärtäneet vuonna 1998 käyttöönotettua yksikköhinnoittelua. Toiseksi siksi, että otetaan huomioon valiokuntamme teettämä riippumaton vaikutustenarviointi, jossa vahvistettiin, että sääntelyn purkaminen toisi mukanaan haittoja kuluttajille eikä se lisäisi tuottajien ja jakelijoiden välistä kilpailua. Kolmanneksi siksi, että parempi sääntely ei tarkoita sitä, että kaikki sääntely puretaan. Kuten Lacordaire totesi 1830-luvulla, vahvojen ja heikkojen välillä on vapaus, joka sortaa, ja laki, joka vapauttaa. Tämän merkityksettömältä vaikuttavan teknisen tekstin ansiosta voimme esittää tärkeitä kysymyksiä.
Lopuksi haluan korostaa kolmea tekijää: ensinnäkin vaikutustenarviointia, joka on parlamentin itsensä rahoittama eikä ole riippuvainen komissiosta tai painostusta harjoittavista ryhmistä, toiseksi sellaista paremman sääntelyn käsitettä, jonka taustalla on ainoastaan kansalaisten etu eikä ideologia, ja kolmanneksi huolta kansallisten kulttuuriemme säilymisestä, sillä kansakuntamme ovat erityisen kiintyneitä ruokaperinteisiinsä ja kulutustapoihinsa. 
John Purvis (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta kiittää komissiota aloitteesta purkaa pakkauskokoja koskevaa sääntelyä ja vapauttaa alaa. Valiokuntani katsoo, että vapaat markkinat ovat kuluttajan edun mukaiset. Meidät saatiin vakuuttuneiksi komission ehdotuksen hyväksymisestä eli poikkeuksien soveltamisesta alkoholijuomiin, liukoiseen kahviin, valkoiseen sokeriin – lisäsimme johdonmukaisuuden vuoksi myös tumman sokerin – ja aerosoleihin. Johdonmukaisuuden nimissä ehdotimme tislattujen alkoholijuomien pulloille 750 cl:n vakiokokoa, joka on laajalti hyväksytty viinipullojen vakiokooksi. On lähes harhaanjohtavaa, että viinipullon vakiokoko on 750 cl, kun taas tislattujen alkoholijuomien pullon vakiokoko on 700 cl. Tästä syystä pahoittelemme, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta hylkäsi tämän ehdotuksen.
Arvostamme sitä, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta ja sen tunnollinen esittelijä, hyvä ystäväni Toubon ovat pohtineet näitä asioita perusteellisesti. Teollisuusvaliokunta on kuitenkin pettynyt siihen, että kyseisen valiokunnan ehdotuksilla pyritään ottamaan käyttöön yhdenmukaistetut ja pakolliset vakiokoot koko joukolle peruselintarvikkeita, joita ei aiemmin ole yhdenmukaistettu tällä tavoin. Voimassa ovat jo pakkausmerkintöjä koskevat vaatimukset, ja harhaanjohtava mainostus on kielletty. EU:n lainsäädännössä edellytetään yksikköhinnan ilmoittamista niin, että esillä on tietyn vakiomäärän hinta, mikä auttaa kuluttajia vertailemaan hintoja oikein. Mahdollisuus päättää vapaasti pakkauskoosta on pienyritysten, markkinoille tulevien uusien yritysten, innovatiivisten yritysten ja sitä kautta myös kuluttajien edun mukaista. Perinteisiä pakkauskokoja voidaan pitää kaupan entiseen tapaan, eikä mikään estä perinteisten mittojen, kuten pint- ja naulamittojen, käyttämistä. Komission ehdotuksessa ei edes mainittu maitoa. Nykytilannetta ei tarvitse muuttaa millään lailla.
Teollisuusvaliokunta ehdottaa, että parlamentti tukee komission kiitettävää pyrkimystä vähentää tarpeetonta sääntelyä ja äänestää sisämarkkinavaliokunnan ehdotusta vastaan eli torjuu pakollisten pakkauskokojen ulottamisen näihin ylimääräisiin tuotteisiin. 
Malcolm Harbour,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Toubonia hänen tekemästään työstä ja erityisesti hänen omaksumastaan lähestymistavasta. Sen ansiosta sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on parlamentin ensimmäinen valiokunta, joka on teettänyt vaikutusten arvioinnin aloilla, joilla ehdotamme enemmän sääntelyä kuin komissio, tässä tapauksessa kuluttajien edun hyväksi.
Vaikutusten arviointiraportti on toimitettu kollegoille. Siitä kävi ilmi, että vaikka tilanteesta tulisi hieman monimutkaisempi, talousanalyysin perusteella kilpailuun kohdistuvat vaikutukset jäisivät suhteellisen vähäisiksi, kun taas vastapainona kuluttajat hyötyisivät, kuten esittelijäkin totesi. Tästä keskustellaan vielä, mutta haluan kuitenkin tässä yhteydessä kiittää komissiota yleensä siitä, että se pyrkii etenemään oikeaan suuntaan. Tähän kiitettävään ehdotukseen sisältyvien poikkeuksien lisäksi on useita muita eri tuotteita, emmekä saa unohtaa tätä, kun keskustelemme joistakin erityisaiheista.
Kuten komission jäsen hyvin tietää, kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan lehdistössä on esitetty jonkin verran täysin harhaanjohtavia väitteitä tästä ehdotuksesta. Mainittakoon tämä tänä iltana pöytäkirjaan kirjaamista varten. Otan ensiksi esille oletuksen siitä, että olemme yksimielisiä kulutukseen tarkoitetun maidon sisällyttämisestä. On selvästikin erittäin tärkeää, että annetaan täysi suoja niille perinteisille maitopullojen koille, joissa maito toimitetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kollegani hyväksyvät varmasti tämän täysin, ja näin ratkaistaan mahdolliset kysymykset perinteisen brittiläisen pint-mitan häviämisestä.
Toiseksi vielä tärkeämpi asia eli se, että leipä on hyödyke, jota säännellään jäsenvaltioissa usein eri säännöksin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kulutetaan suuria määriä valmispakattua viipaloitua leipää. Mielestäni on erittäin perusteltua sulkea leipä koko säädöksen ulkopuolelle niin, että Yhdistynyt kuningaskunta saa pitää tämän erittäin tärkeän kulutustavaran nykyiset säännönmukaiset pakkauskoot. 
Evelyne Gebhardt,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Toubon, suurkiitokset esittelemästänne mainiosta mietinnöstä. Haluan sanoa jäsen Harbourille, että jäsenvaltioiden kulttuurien ja perinteiden kunnioittaminen on erittäin tärkeää. Lainsäädännössä olisi aina tehtävä näin. Käsittääkseni myös ryhmäni tukee tarkistuksia, eikä mitään ongelmaa siis ole.
Arvoisa komission jäsen Verheugen, totesitte juuri, että tarvitsemme parempaa sääntelyä ja ennen kaikkea yhteisön lainsäädännön tehokkaampaa täytäntöönpanoa. Olen täysin samaa mieltä kanssanne, mutta muistutan myös, että komission tehtävänä on varmistaa yhteisön oikeuden täytäntöönpano käytännössä. Kehotan teitä suhtautumaan näihin asioihin erittäin tiukasti, sillä eurooppalaisena haluan, että EU:ssa tehdyt päätökset todellakin pannaan täytäntöön.
Toisaalta totesitte myös, että pidätte vertailukohtana keskivertokuluttajaa, kuten yhteisöjen tuomioistuinkin. Tämä on ymmärrettävää, sillä meillä kaikilla on oltava vertailukohta, johon työmme perustuu. Sosiaalidemokraattina vertailukohtani on kuitenkin tällaisissa tapauksissa juuri kuluttaja, joka poikkeaa tavanomaisesta siksi, että hän on vammainen tai vanhus, tai joka mistä tahansa syystä hyödyntää jäsenvaltioiden ja yritysten tarjoamia mahdollisuuksia. Juuri näissä tapauksissa luotettavuus on erityisen tärkeää, kun ostetaan peruselintarvikkeita, kuten leipää ja maitoa. Tämän vuoksi on varmistettava, että kauppamme ylläpitävät luotettavuutta, ja siksi kannatamme esittelijän ehdotuksia. 
Toine Manders,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Toubonia hänen sitoutumisestaan työhönsä ja hänen työskentelytavastaan. Haluan myös kiittää komissiota ja komission jäsentä Verheugenia parempaa sääntelyä ja sääntelyn purkamista koskevasta ehdotuksesta. Siksi onkin hieman kummallista, että parlamentti vastaa esittämällä joukon poikkeuksia. Alankomaissa, joka hylkäsi perustuslain, me katsomme, ettei EU:n ole tarpeellista sotkeutua kahvin ja maidon kaltaisiin asioihin, sillä tätä varten on sisämarkkinat, joilla mitat ja tuotteet on tarkoitus tunnustaa vastavuoroisesti.
Olemme siksi erittäin tyytymättömiä näihin lisäpoikkeuksiin tai lisätuotteisiin, joita otetaan nyt mukaan yhdenmukaistamisprosessiin. Äänestämme tästä syystä näitä poikkeuksia vastaan, ja jos niitä ei hylätä ja jos komission ehdotusta ei noudateta, liberaalit äänestävät koko ehdotusta vastaan, mikä on hyvin ikävää, sillä ehdotus voisi loppujen lopuksi olla esimerkillinen. Toivon, ettei meidän tarvitse käsitellä tätä nyt, ja toivon, etten joudu kotimaahani palattuani myöntämään jossain perustuslaista järjestettävässä tulevassa kansanäänestyksessä, että parlamentti sekaantuu yksityiskohtiin, joista päättäminen pitäisi jättää tavallisille ihmisille.
Lainsäädännössä säädetään jo selvästi litran tai kilon yksikköhinnasta kuluttajan hyväksi. Tämä tieto sisältyy jo hintaan, eikä meidän pitäisi aliarvioida EU:n kansalaisia tai holhota heitä ja kohdella heitä kuten lapsia tai toisen luokan kansalaisia. Mielestäni meidän olisi uskottava yksilöihin, jotka pystyvät tekemään omat valintansa, ja meidän tehtävänämme on tarjota heille valinnanvaraa. Samoin olisi mielestäni valitettavaa, jos emme voisi nauttia muissa Euroopan maissa turisteina tai muuten matkustaessamme niissä käytettävistä erilaisista paino- ja mittayksiköistä, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan pint-mitasta.
Mielestäni on valitettavaa, ettemme ole päättäneet noudattaa komission ehdotusta paremmasta sääntelystä ja sääntelyn purkamisesta, ja pahoittelemme poikkeusehdotuksia. 
Carl Schlyter,
   Arvoisa puhemies, totta puhuen en kovinkaan usein voi todeta olevani samaa mieltä komission kanssa jostakin vapauttamista koskevasta hankkeesta, mutta tämä on esimerkki järkevästä vapauttamisesta. Jäsen Toubon on tehnyt ahkerasti töitä ja toteuttanut vaikutustenarvioinnin, mutta se ei riitä syyksi säädösten antamiseen EU:n tasolla. Jos jokin valtio haluaa säännellä leipien ja makaronivalmisteiden kokoja, se voi tehdä niin, muttei EU:n tasolla. EU on vaarassa saattaa itsensä naurunalaiseksi tällaisia asioita suunnitellessaan.
Kuluttajat odottavat luonnollisesti, että heitä suojataan vaarallisilta lisäaineilta ja että käytettyjä lisäaineita valvotaan. He haluavat myös selkeitä pakkausmerkintöjä, jotka ovat riittävän isoja lukea ja jotka on kirjoitettu heidän omalla kielellään, jotta kuluttajat ymmärtävät, mitä ainesosia kyseiset tuotteet sisältävät. Harhaanjohtavan markkinoinnin torjumista koskevat säännöt käsittävät kaikki ongelmat, joita kuluttajat voivat kohdata sekaannusta aiheuttavien pakkauskokojen kanssa. Juuri tällaisella lainsäädännöllä on todellista vaikutusta kuluttajien tarpeisiin.
Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että alkoholi on asia erikseen. Tällä alalla kulutusta on valvottava toisella tapaa, ja voimassa olevat säännöt ja komission ehdottamat säännöt ovat asianmukaiset tähän tarkoitukseen. Kyseisen alan sääntelylle on syynsä. Mielestäni komission ehdotus siitä, ettei EU:n lainsäädännön määrää pidä lisätä, on tasapainoinen. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, hyvä jäsen Toubon, suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen pakkauskokojen sääntelyn purkamisesta. Toivon, että keskustelun jatkuessa parlamentin näkemystä saadaan lähennettyä komission näkemykseen, jotta valinnan saavat tehdä kuluttajat poliittisten päättäjien sijasta.
Esittelijä Toubon on osoittanut olevansa valmis ja halukas hyväksymään tarkistukseni Ruotsissa käytettävien maitotölkkien pelastamisesta, jotta ihmiset saisivat edelleen juoda kahvin kanssa maitoa työpaikoillaan. Voita ja makaronivalmisteita koskevaa sääntelyä on vielä purettava ja liian yksityiskohtaista sääntelyä on yleensäkin pyrittävä vähentämään. Kilpailu ja kuluttajat kärsisivät, jos pahentaisimme tilannetta pk-yritysten kannalta ja lisäisimme suuryritysryhmittymien markkinaosuutta poliittisin keinoin. Pienten jäsenvaltioiden edustajat eivät voi hyväksyä mietintöä tässä muodossaan. Olemme saaneet tarpeeksemme kurkkuja ja mansikoita koskevista väittelyistä. Välttäkäämme väittelyt "maitovarkauksista" ja neuvotelkaamme sen sijaan asioista, joilla pyritään lisäämään kuluttajien valinnanvapautta. Paljon on vielä tehtävä ennen kuin tämä asia saadaan tyydyttävästi päätökseen. 
Anna Hedh (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, useiden maiden näkökulmasta jäsen Toubonin tekemät muutokset komission ehdotukseen tarkoittavat sitä, että EU:n tason sääntely lisääntyy jo toimivilla markkinoilla. Me Ruotsin sosiaalidemokraatit emme katso, että esittelijän tarkistukset olisivat kuluttajien edun mukaisia, päinvastoin. Jos esittelijän lähestymistapa hyväksyttäisiin, siitä aiheutuisi paljon siirtymiskustannuksia useille eurooppalaisille yrityksille, ja tämä tapahtuisi, vaikka edustamamme ryhmät eivät tarvitse tai välttämättä edes halua tällaisia uudistuksia.
Olemme kuulleet esimerkiksi Ruotsin kuluttajaliitolta, joka toimii aktiivisesti useiden yhteistyöryhmien ja -liittojen kanssa juuri näissä pakkauksiin liittyvissä asioissa, ettei se ole koskaan kuullut kuluttajilta heidän toivovan pakollisia pakkauskokoja. EU:n toimielimet eivät lisäksi noudattaisi tavoitettaan, joka koskee lainsäädännön laadun parantamista välttämällä liian yksityiskohtaista sääntelyä. Me Ruotsin sosiaalidemokraatit emme millään lailla vastusta tiukkojen vaatimusten asettamista yrityksille, jotta ne suojelisivat kuluttajia paremmin, päinvastoin. Kuten kuitenkin on huomautettu, sääntely on tässä yhteydessä tarpeetonta, ja tästä syystä äänestämme mietintöä vastaan. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
David Martin (PSE ). –
   Suhtaudun myönteisesti mietintöön valmispakkauksiin pakattujen tuotteiden nimellismääriä koskevista säännöistä.
Kannatan peruselintarvikkeiden yksittäisten määrien säilyttämistä, sillä mielestäni brittiläisen kuluttajan edun kannalta on tärkeää säilyttää nimellismäärät. Mietinnössä säilytetään olennaiset osat voimassa olevasta lainsäädännöstä ja hylätään erityisesti komission perusteeton pyrkimys lakkauttaa määritetyt pakkauskoot 20 vuoden kuluessa. Kun otetaan huomioon yksikköhinnoittelun monimutkaisuus, tällainen suojaava lainsäädäntö varmistaa sen, ettei nykyinen brittiläinen maitopullon pint-koko joudu uhatuksi. Brittiläisen kuluttajan valinnanvapaus on suojattu toisin kuin kerrotaan virheellisissä, euroskeptisissä kauhujutuissa, jotka ovat aiheuttaneet paljon polemiikkia kuluttajien keskuudessa. 

