Vuosittaisen istuntokauden avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 2001-2002 uudelleen avatuksi.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)   

Helmer
Arvoisa puhemies, haluan kysyä, oletteko myös te huolestunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen hiljattaisesta päätöksestä Bernard Connollyn tapauksessa. Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että kyseessä on sananvapauden järkyttävä loukkaus ja että päätös on täysin niin sanotun perusoikeuskirjan vastainen? Voisitteko siinä tapauksessa kirjoittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle ja ilmaista huolestuneisuutemme asiassa?

Puhemies
Panemme huomautuksenne muistiin, jäsen Helmer.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, käytin tammikuussa puheenvuoron, koska Amsterdamissa peruutetaan yhä lentoja. Sanoin tuolloin, että joka toinen lento peruutetaan. Eilen oli jälleen sama tilanne: lento Amsterdamista peruutettiin jälleen. Haluaisin pyytää puhemiestä hoitamaan tämän asian paremmin Air Francen kanssa.

Puhemies
Teemme näin, jäsen Plooij-van Gorsel.

Päätös kiireellisestä käsittelystä
Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta torjuu neuvoston pyynnön kiireellisestä käsittelystä. Olemme sitä mieltä, että meillä on aikaa laatia kunnollinen mietintö. Emme hidastele mietinnön laatimisessa, sillä ryhmien kesken on sovittu, että mietintö on valmis toukokuuhun mennessä ja että se tuodaan istuntokäsittelyyn sitten toukokuussa, niin että jää riittävästi aikaa asioista sopimiseen. Emme halua kiireellistä käsittelyä senkään tähden, että, kuten tiedätte, emme Nizzassa saaneet aikaan maatalouskysymyksissä siirtymistä yhteispäätösmenettelyyn Euroopan parlamentin kanssa. Luopuisimme vaikutusmahdollisuuksistamme, sillä jos nyt puoltaisimme kiireellistä käsittelyä, emme voisi enää osallistua asian käsittelyyn. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että neuvosto on tässä asiassa erittäin erimielinen ja että Euroopan parlamentin on löydettävä ratkaisevat ehdotukset ja ratkaisevat kompromissin muodot, ja siksi pyydän teitä torjumaan kiireellisyyspyynnön.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön noudattaa kiireellistä käsittelyä.)

Esityslista
Puhemies
Muistutan teitä, että eilen parlamentti teki sellaisen periaatepäätöksen, että esityslistalle lisätään neuvoston ja komission julkilausuma suu- ja sorkkataudista. Koska esityslista on jo niin täynnä, ainoa mahdollisuus lisätä tämä kohta poistamatta sieltä mitään on lyhentää kyselytuntia. Ehdotan siis teille muiden toimielinten suostumuksella, että huomisen istunnon esityslistaa muutetaan seuraavasti:
17.30 - 18.15: neuvoston julkilausumat suu- ja sorkkataudista, jota seuraa 30 minuutin keskustelu. Ehdotan lisäksi, että keskustelun päätteeksi ei jätetä käsiteltäväksi päätöslauselmaesitystä;
18.15 - 19.00: neuvoston kyselytunti.
Annan nyt puheenvuorot yhtä puoltavaa ja yhtä vastustavaa kannanottoa varten.

Swoboda
Arvoisa puhemies, minusta se on hyvä ehdotus. Keskustelimme siitä eilen. Olimme melkoisen yksimielisesti sitä mieltä, että meidän pitäisi muuttaa puheenjohtajakokouksen alkuperäistä päätöstä ajankohtaisten syiden tähden. Kun tehdään jotain ajankohtaisista syistä, jonkin muun asian pitää tietysti kärsiä siitä. Se on selvä. Emme luovu mielellämme kyselytunnista, mutta jos se on ainoa vaihtoehto, tuen sitä täysin myös oman ryhmäni puolesta.

Posselt
Arvoisa puhemies, minäkään en keksi nyt kenties mitään muutakaan mahdollisuutta, mutta haluaisin siitä huolimatta esittää vastalauseeni siitä, että kyselytunti muuttuu yhä enemmän eräänlaiseksi suunnittelun vapaaksi riistaksi, mikä tarkoittaa sitä, että kyselytuntia lyhennetään joka kerta, kun aikataulu on tiukka. Pidän sitä vääränä keinona, sillä kyselytunnista on sovittu perustamissopimuksessa. Se on perustava parlamentaarinen oikeus. Minusta on mahdotonta, että aina säästetään tästä kohdasta. Parlamentin jäsenet jättävät kysymyksensä aikataulujen mukaisesti ja heillä on oikeus saada kysymyksiinsä vastaukset.

(Parlamentti hyväksyi esityslistan muutoksen.)

Liikenteen harjoittajia koskevat seuraamukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0069/2001) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston direktiivin antamiseksi ilman tarvittavia asiakirjoja jäsenvaltioiden alueelle tulevia kolmansien maiden kansalaisia kuljettavia liikenteenharjoittajia koskevien rahallisten seuraamusten yhdenmukaistamisesta [10701/2000 - C5-0470/2000 + 14074/2000 - C5-0005/2001 - 2000/0822(CNS)].

Kirkhope
Arvoisa puhemies, mietinnöstäni käytävä keskustelu on erittäin ajankohtainen, sillä se tapahtuu vain kaksi päivää ennen puheenjohtajavaltio Ruotsin ensimmäistä virallista oikeus- ja sisäasiain neuvoston kokousta. Kokouksen asialistalla on laittomia siirtolaisia kuljettavien liikenteenharjoittajien seuraamusten yhdenmukaistamista koskevan direktiivin ja puitepäätöksen laadinnassa saavutettu edistys.
Kun olin Yhdistyneen kuningaskunnan ministeri, joka vastasi ilman tarvittavia asiakirjoja maahan tulevia kansalaisia kuljettavien liikenteenharjoittajien rahallisista seuraamuksista ja muista maahanmuuttokysymyksistä, olin aina sitä mieltä, että tiukoista säännöistään huolimatta itse järjestelmää saattoi arvostella tietystä tasapainottomuudesta ja epäreiluudesta. Joihinkin liikenteenharjoittajiin ei kiinnitetty huomiota, ja EU:n jäsenvaltiot suhtautuivat kysymykseen eri tavoin, joten yhteistyön ja yhteensovittamisen sijasta syntyi porsaanreikiä ja heikkouksia.
Vastuuta ei selvästikään jaettu tasapuolisesti, joten meillä on nyt tilaisuus korjata tilanne. Puheenjohtajavaltio Ranska teki asiassa aloitteen, mutta toivon mukaan mietintöni pystyy parantamaan aloitetta reiluna ja järkevänä pidettävällä tavalla, kun otetaan huomioon ongelman hankaluus.
Mietinnössäni varmistetaan, että liikenteenharjoittajien vastuu ulottuu kaikkiin ilman tarvittavia asiakirjoja Euroopan unioniin kuljetettuihin kolmansien maiden kansalaisiin. Se on reilua, ja vaikka yksittäiset liikenteenharjoittajaryhmät eivät pidäkään vastuuseen asettamisesta, vastuun jakaminen kaikkien liikenteenharjoittajien kesken on heidän kaikkien parhaaksi.
Olen silti myös sitä mieltä, että liikenteenharjoittajien vastuuta pitäisi rajata. Jotkut ovat ehdottaneet, että heidän pitäisi palauttaa salakuljettamansa ihmiset tilanteen korjaamiseksi. Se olisi kuitenkin täysin kohtuutonta. Liikenteenharjoittajien pitäisi kuitenkin luonnollisesti ilmoittaa laittomista matkustajista poliisille tai muulle asianmukaiselle viranomaiselle, joka ryhtyy tarvittaviin toimiin.
Jos laiton matkustaja saa myöhemmin turvapaikan, on vain kohtuullista, että liikenteenharjoittajan saamat sakot maksetaan takaisin. Näin ei ole tähän mennessä tapahtunut, mutta ehdotus on mukana mietinnössäni.
Lopuksi, langetetut sakot pitää yhdenmukaistaa koko Euroopassa. Tätä nykyä joissakin valtioissa ei ole sakkoja ollenkaan, toisissa sakko on hyvin pieni ja toisissa ehkä liiankin ankara. Sakkojen yhteensovittaminen auttaa lopettamaan ihmissalakuljetuksen ja saa ihmiset tekemään yhteistyötä.
On tärkeää puuttua tilanteeseen. Liikenteenharjoittajia ei saa jättää yksin; myös viranomaisilla on velvollisuutensa. Haluamme toimia humanitaarisesti, mutta kysymys voidaan ja pitääkin ratkaista koko EU:n tasolla. Näillä perusteilla suosittelen mietintöäni parlamentille.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, laittomasta ihmiskaupasta on tullut yksi halveksittavimmista rikoksista, ja sen kitkemisessä on nojauduttava lainsäädäntöön ja hyödynnettävä kansainvälistä yhteistyötä.
Euroopan jäsenvaltioiden hallitukset ovat sitoutuneet tähän Tampereen sopimuksissa ja se edellyttää lisäksi yhteistyötä lähtömaiden ja erityisesti niiden toimijoiden välillä, jotka työskentelevät matkustajien kuljetuksen alalla.
Ongelmana on jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen ja erilaisten lähestymistapojen löytäminen. On selvää, että liikenteenharjoittajien tehtävänä on tarkistaa, että kuljetettavat henkilöt täyttävät maahanpääsyn edellytykset. Pidän melko hyvänä tässä aloitteessa ehdotettua mallia, jonka mukaan otettaisiin käyttöön rangaistuksen enimmäismäärä, joka olisi 5 000 euroa kuljetettua henkilöä kohti, vaikka olisi myös otettava käyttöön ei mahdollisena vaan todellisena seuraamuksena liikenteenharjoittajien käyttämien ajoneuvojen ja kulkuvälineiden takavarikointi.
On myös tärkeää, että sellaisten henkilöiden kuljettamisesta ei rangaista, joilla on Geneven yleissopimuksen nojalla mahdollisuus hakea turvapaikkaa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, todellisuudessa jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi tehdä kaikkensa sen hyväksi, että liikenteenharjoittajat, rajapoliisit ja tulliviranomaiset hoitaisivat velvollisuutensa riittävän koordinoidusti ja estäisivät näin rikollisverkostoja käymästä kauppaa ihmisillä.
Tämä ei ole ainoa keino, jolla voidaan taistella laitonta ihmiskauppaa vastaan. Kyse on siitä, että kannamme yhdessä vastuun tästä vakavasta ongelmasta, joka koskee väistämättä koko eurooppalaista yhteiskuntaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että tämä aloite, josta on keskusteltu useiden kuukausien ajan, voidaan toteuttaa mahdollisimman pian.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää kollegaamme Kirkhopea hänen tekemästään työstä ja hänen ponnistuksistaan kaikista niistä hankaluuksista huolimatta, joita tiedämme hänen kohdanneen tätä aloitetta laatiessaan. Mielestäni kollegamme Kirkhopen arvostelukyvyn puute ja hänen kohtaamansa hankaluudet johtuvat kuitenkin suurelta osin tekstin vaikeaselkoisuudesta ja neuvoston siihen tekemistä muutoksista, mikä todistaa, ettei kysymyksestä olla yksimielisiä. Tämä on vaikeuttanut selvästi paitsi kollegamme Kirkhopen myös koko parlamentin ja tietysti meidän kansalaisvapauksien valiokunnan jäsenten työskentelyä, jotka olemme pyrkineet parantamaan tekstiä.
On muistettava, että Tampereen Eurooppa-neuvostossa lokakuussa 1999 kuten kaikki tiedämme sovittiin, että turvapaikka ja maahanmuutto ovat erillisiä mutta toisiinsa läheisessä yhteydessä olevia asioita ja ne edellyttävät EU:n yhteisen politiikan kehittämistä. Samalla myös sovittiin, mitä sisältyy käsitteisiin kumppanuussuhde lähtömaihin, yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu ja maahanmuuttovirtojen hallinta.
Tampereella korostettiin, että on tarpeen omaksua kokonaisvaltainen lähestymistapa maahanmuuttovirtojen hallintaan ja sääntelyyn ottaen huomioon poliittiset, ihmisoikeus- ja kehityskysymykset ja tietysti myös laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjuminen lähtö- ja kauttakulkumaissa.
Kaiken tämän vuoksi on mielestäni välttämätöntä, että tämän aloitteen lisäksi myös niissä aloitteissa, joita käsittelemme myöhemmin tänään, ja niissä, joista varmasti keskustelemme tulevina vuosina, Euroopan unioni noudattaa selkeitä ja tasapuolisia periaatteita, joiden täytyy tietenkin olla Yhdistyneiden Kansakuntien vuonna 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen mukaisia.
Euroopan unionin vastaus laittomaan maahanmuuttoon ei saa rajoittua ainoastaan sen tiukkaan valvontaan. Emme saa paeta vastuutamme ihmisoikeuksien puolustamisessa ja edistämisessä. Nämä oikeudet täytyy ottaa huomioon myös tässä aloitteessa. Meidän on säänneltävä maahanmuuttovirtoja kaikin mahdollisin keinoin, mutta meidän on myös myönnettävä, että joka vuosi voidaan ottaa vastaan sellainen määrä henkilöitä, että se riittää estämään laittoman maahanmuuton ja vähentämään myös rikollisjärjestöjen toimintaa tällä alalla.
Haluaisin muistuttaa parlamentille, että Geneven yleissopimuksen 31 artiklassa viitataan tapauksiin, joissa on aihetta todelliseen ja perusteltuun pelkoon joutua vainon kohteeksi, ja tämän perusteella voidaan hyväksyä henkilön pääsy laittomasti maahan, josta turvapaikkaa haetaan.
Tällaisessa tapauksessa kyseinen henkilö voisi kenties turvautua väärennettyihin henkilöpapereihin, koska se on ainoa keino paeta välitöntä vaaraa, joka uhkaa hänen henkeään tai vapauttaan. Tämän vuoksi on taattava liikenteenharjoittajien vapauttaminen rangaistuksesta siinä tapauksessa, että hän on kuljettanut turvapaikanhakijoita, jotta voidaan luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Tavoitteenamme on parantaa muuttoliikkeen hallintaa tekemällä tiivistä yhteistyötä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa, tehostamalla laittoman maahanmuuton torjuntaa ja taistelemalla alalla toimivaa rikollisuutta vastaan takaamalla samalla uhrien oikeudet.
On valitettavaa, että tähän puheenjohtajavaltio Ruotsin esittämään tekstiin ei kuitenkaan sisälly mitään merkittäviä edistysaskelia Ranskan aloitteen alkuperäiseen tekstiin verrattuna. Valitettavasti maahanmuuttotilanne edellyttää kokonaisvaltaisia, yhdenmukaisia ja koordinoituja aloitteita eikä yksittäisiä toimia, kuten tässä aloitteessa on tehty. Siinä on nimittäin tehty vain hyvin rajallinen parannus Schengenin sopimuksen 26 artiklaan. Turvapaikkajärjestelmää on ehdottomasti suojeltava. On tärkeää vapauttaa rangaistuksesta ne liikenteenharjoittajat, jotka kuljettavat ulkomaalaisia, jos nämä hakevat vastaanottomaahan saavuttuaan turvapaikkaa, vaikka heidän hakemuksensa myöhemmin hylättäisiinkin. Emme voi myöskään velvoittaa liikenteenharjoittajia tarkistamaan turvapaikanhakijan motiiveja, sillä se on jäsenvaltioiden tehtävä.
Kaiken tämän vuoksi olemme katsoneet tarpeelliseksi pyytää tämän tekstin peruuttamista, jotta voitaisiin laatia parempi aloite, jonka avulla voitaisiin rakentaa todellista yhteisön politiikkaa tällä alalla.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, tässä ehdotuksessa on kaksi tärkeää asiaa. Ensimmäinen asia on ihmisten salakuljetuksen torjunta osana suurrikollisuutta. Lähes kaikki ovat yhtä mieltä, että meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme järjestelmällisesti toteutettavaa laitonta maahanmuuttoa. Saamme liian usein lukea ja nähdä, kuinka ihmisarvoa alentavalla tavalla ihmisten elämään suhtaudutaan. Doverin kiinalaisten esimerkki on jo aivan liian inhottava.
Toinen asia on oikeus turvapaikkaan. Ei voi syyttää mistään ihmisiä, jotka pakenevat köyhyyttä, kurjuutta tai sotaa. Mitä me tekisimme sellaisissa oloissa? Euroopalla on ikivanhat humanitaariset perinteet, ja niin täytyy olla tulevaisuudessakin. On siis löydettävä tasapaino yhtäältä pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen ja toisaalta rikollisuuden torjunnan välillä. Tähän liittyy tämän ehdotuksen yhteydessä vielä eräs muu asia. Tässä tapauksessa kysymys ei ole siitä, otetaanko liikenteenharjoittajille annettavat sakot käyttöön vai ei. Kaikilla Schengen-mailla on ollut tällainen järjestelmä jo monen vuoden ajan, ja ne myös soveltavat sitä. Kuitenkin myös Schengenin sopimuksen ulkopuolisissa maissa, esimerkiksi Isossa-Britanniassa ja Kanadassa, kuten esittelijä jo ilmoitti, on tämäntyyppinen sakkojärjestelmä. Tämänpäiväisessä ehdotuksessa on kysymys pelkästään näiden sakkojen yhdenmukaistamisesta.
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä on ennen kaikkea sitä mieltä, että näiden kahden asian välille on löydettävä parempi tasapaino. Siksi olemme esittäneet jäsen Watsonin ja paronitar Ludfordin tarkistusta 11 siltä pohjalta, että tätä sakkojärjestelmää ei sovelleta, kun henkilö etsii turvapaikkaa. Toivomme, että tämä tarkistus hyväksytään, ja pidämme siten yhdenmukaistamista kokonaisuutena hyväksyttävänä.

Sörensen
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, haluan huomauttaa jäsen Kirkhopen mietinnöstä, että tähän ongelmaan täytyy todellakin puuttua, mutta ryhmälläni ja minulla on kuitenkin joitakin epäilyksiä: on vältettävä sitä, että syyttömät joutuvat kärsimään, siis liikenteen harjoittajat ja rahtiliikenteenharjoittajat yleisesti. Heihin kohdistuu usein suuri sosiaalinen paine, heidän on noudatettava tiettyjä määräaikoja, ja lisäksi he eivät joskus tiedä kuljettavansa ihmisiä.
Liikenteenharjoittajat saattavat toimia välikäsinä, jotka ovat mukana rikollisverkostossa, ja silloin heitä on rangaistava ihmiskaupasta ja ihmisten salakuljetuksesta. He voivat kuitenkin myös olla mukana torjumassa rikollisverkoston toimintaa ilmoittamalla, että heidän rekoissaan kuljetetaan laittomia henkilöitä. Liikenteenharjoittaja saattaa kuitenkin olla taksinkuljettaja, joka ottaa ihmisiä kyytiin esimerkiksi Sangattessa tai Calais'n keskustassa. Täytyykö hänen sitten joskus myös tarkastaa näiden ihmisten asiakirjoja?
Lisäksi ongelmia voi koitua ihmisille, jotka matkustavat kyllä joskus asiakirjat mukanaan mutta joiden asiakirjat ovat vaikeasti tarkastettavissa. Sitten on myös sellaisia ihmisiä, jotka matkustavat mukana ja ilmoittavat olevansa menossa hakemaan turvapaikkaa mutta jotka eivät tee sitä välittömästi ja katoavat laittomasti. Haluaisin mielelläni saada selvyyden, kuka alkaa tulevaisuudessa tutkia kaikkia näitä asiakirjoja. Uskoakseni käytettävissä ei ole riittävästi ihmisiä tarkastamaan kaikkia asiakirjoja.

Frahm
Arvoisa puhemies, tässä ehdotuksessa käsitellään poikkeuksellisen vakavan sairauden oireiden hoitoa. Valitettavasti kyse on ehdotuksesta, joka ei pelkästään jätä ottamatta huomioon sairautta vaan joka myös pahentaa sekä sairautta että sen oireita. Ajatuksenahan on pelotella, mutta haluaisin tietää, ketä ehdotuksella uskotaan peloteltavan. Keiden uskotaan pelästyvän käsiteltävänä olevaa ehdotusta? Sitä pelästyvät humanitaariset järjestöt. Sitä pelästyy kirkkojen henkilöstö. Sitä pelästyvät sellaiset ihmiset, joilla on sydän paikallaan ja jotka joutuvat tekemään selkoa rahojensa alkuperästä ja siitä, kuinka he niitä käyttävät. Keiden uskotaan sitten hyötyvän tästä? Tästä hyötyy mafia. Tästä hyötyvät häikäilemättömät tahot.
Otetaan esimerkiksi sellainen maa kuin Afganistan, jonka vastaiset rajat naapurivaltiot ovat nyt lähes sulkeneet. Pakistan ei ota enempää pakolaisia. Lähialueille, kuten jotkut meistä niitä kutsuvat, ei mahdu enempää leirejä. Niille ei mahdu enempää pakolaisia, mutta jatkuvasti on ihmisiä, joiden on paettava, ja he joutuvat maksamaan päästäkseen ulos maastaan. Keille toivoisimme heidän maksavan siitä? Mafialle vai kirkolle ja humanitaarisille järjestöille? Jos kovennamme rangaistusta, hinta kasvaa. Pakolaiset joutuvat maksamaan kovan hinnan nyt käsittelemästämme ehdotuksesta. Rangaistuksen koventaminen merkitsee myös, että tarjonta näillä markkinoilla vähenee. Entistä harvemmat haluavat auttaa pakenevia ihmisiä. Jäljelle jää ainoastaan mafia. Se voi määrätä minkälaisen hinnan haluaa. Mafia saa vähitellen monopoliaseman tässä asiassa. Käsittääkseni eräät jäsenvaltiot ovat hyvin huolestuneita tästä ehdotuksesta. Käsittääkseni puheenjohtajavaltio Ruotsi on huolestunut ehdotuksesta. Kehotan niitä mitä lämpimimmin käyttämään veto-oikeuttaan neuvostossa ja pysäyttämään tämän ehdotuksen.
Haluan lisäksi kehottaa, että ehdotusta käsiteltäessä varmistetaan ainakin kaksi asiaa. Ensiksikin on erotettava toisistaan sellaiset järjestöt, jotka toimivat rahan vuoksi, jotka tavoittelevat voittoa, ja sellaiset järjestöt, jotka toimivat humanitaarisista, ihmisläheisistä syistä. Tämä syy on erittäin ratkaiseva sen kannalta, millaiseen tilanteeseen pakenevat ihmiset joutuvat toimintamme seurauksena. Toiseksi olen sitä mieltä, että on tärkeää, että emme siirrä vastuutamme tilapäisille liikenteenharjoittajille. Ei voi olla oikein, että väliaikainen Sabena- tai Air France- tai SAS-lentoyhtiön työntekijä joutuu tekemään päätöksen siitä, mitä turvapaikka-asiassa tapahtuu. Vastuu siitä kuuluu meille.

Andrews
Arvoisa puhemies, maailma on täynnä konflikteja ja diktatuureja, kurjuutta ja köyhyyttä, ja viattomat uhrit joutuvat kärsimään. Järjestäytyneet rikollisjengit, joilla on käytössään valtavat resurssit, saavat toimia rangaistuksetta. Tarvitsemme enemmän kansainvälistä yhteistyötä lakia valvovien viranomaisten kesken.
Ei ole mikään salaisuus, että joidenkin maiden poliitikot ja poliisi hyötyvät ihmisten salakaupasta ja varoittavat ihmiskauppiaita, kun näitä vastaan aiotaan ryhtyä toimiin.
Monet tämänaamuisista aiheista ­- kuten maahanmuutto, siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäinen suojeleminen ja ilman tarvittavia asiakirjoja maahan tulevia ihmisiä salakuljettaneiden liikenteenharjoittajien sakkojen yhteensovittamisen taso - liittyvät tähän synkkään ristiriitojen ja rikollisen hyödyntavoittelun maailmaan.
Kymmenen viime vuoden aikana pakon edessä tapahtuva ja vapaaehtoinen muuttoliike ovat molemmat lisääntyneet maailmassa ennennäkemättömästi. Konfliktit entisessä Jugoslaviassa ja Kosovossa sekä muualla johtivat äkisti suuriin väestöllisiin muutoksiin ja aiheuttivat tilapäisen suojan tarpeen. Samaan aikaan turvapaikkakysymyksistä on tulossa entistä tärkeämpiä. Viime vuonna 390 000 ihmistä haki turvapaikkaa Euroopan unionista. Yhdistyneet Kansakunnat arvioi nykyisen orjakaupan arvoksi 5 miljardia Englannin puntaa, ja 10 prosenttia laittomista Eurooppaan pyrkijöistä tulee Balkanin kautta.
YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) mukaan oma kotimaani, Irlanti, vastaanotti viime vuonna kokonaisväkilukuunsa nähden kolmanneksi eniten turvapaikanhakijoita Euroopassa Slovenian ja Belgian jälkeen. Turvapaikanhakijat tulivat Euroopan unioniin pääasiassa Jugoslavian liittotasavallasta, Irakista ja Afganistanista. Iranilaisten hakemusten määrä yli kaksinkertaistui. Näitä ihmisiä ei toivoteta yhtä lämpimästi tervetulleeksi Irlantiin kuin voisi odottaa, varsinkin kun ottaa huomioon, miten paljon irlantilaisia on lähtenyt siirtolaiseksi.
Meidän on vastentahtoisesti myönnettävä, että irlantilaiset eivät ole hyväksyneet järin halukkaasti alueellaan tapahtuvia väestömuutoksia. Ilmiö on meille uusi, mutta on surullista, että kunnollisina ja myötätuntoisina pitämäni ihmiset käyttäytyvät rasistisesti ja muukalaisia vieroksuvasti - ja tämä koskee monia ihmisiä omassa vaalipiirissänikin. Olen tästä erittäin surullinen.

Turco
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Boninon listan edustajien puolesta ilmoittaakseni, että äänestämme Kirkhopen mietintöä ja puheenjohtajavaltio Ranskan ehdotusta vastaan, joka on ties kuinka mones rajoittamiseen perustuva ehdotus maahanmuuttoasioissa.
Ei ole epäilystäkään, etteivätkö kollegojen Cerveira, Sörensen ja Frahm esittämät näkökohdat samoin kuin viimeinen puheenvuoro olisi perusteltuja, mutta kun puhutaan tästä mietinnöstä ja tästä ehdotuksesta, on otettava huomioon eräs periaatekysymys eli se, että maahanmuuttopolitiikkaa koskevassa ongelmassa olemme ajautuneet hajaannukseen, koska muutoin meidän täytyisi todeta, tai oikeastaan neuvoston täytyisi todeta, ettei se ole kyennyt hallinnoimaan tätä ilmiötä tai ettei se ole kyennyt ennakoimaan, mitä olisi voinut tapahtua, ettei se ole kyennyt toteuttamaan ehkäiseviä toimia ja ettei se vieläkään saa aikaan hallinnollisia ehdotuksia.
Neuvosto ja yksittäiset jäsenvaltiot pommittavat meitä ehdotuksilla, joissa yhtäältä tuetaan yhteisen laajan maahanmuuttopolitiikan luomista, mutta toisaalta liitetään yhteen ja yhteensovitetaan rajoittavia säännöksiä millään tavalla määrittelemättä, millaisille asioille tai kriteereille Euroopan tuleva maahanmuuttopolitiikka perustuu, tai pikemminkin, mille sen pitäisi perustua.
Me uskomme, että tämä mietintö ja tämä ehdotus eivät voi millään lailla edistää maahanmuuttopolitiikan luomista: päinvastoin, olemme sitä mieltä, että juuri nämä ehdotukset ovat osasyynä Doverin tapauksen kaltaisiin tapahtumiin, joissa ihmishenkiä menetetään. Näin edistetään mafioiden rikastumista.

Klamt
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa vielä kerran siitä, että käsiteltävänä olevan Ranskan aloitteen tavoitteena on laittoman maahanmuuton torjuminen, ja haluaisin kiittää jäsen Kirkhopea hänen tasapainoisesta mietinnöstään. Ajatuksena on estää laittoman maahantulon yritys heti alkuunsa yleensä kotimaassa. Liikkeenharjoittajat avustavat nyt epäsuorasti laitonta maahantuloa, koska matkustusasiakirjoja ei tarkisteta. Rajaviranomaiset voivat todeta laittoman maahantulon yrityksen vasta kolmannen maan kansalaisen saapuessa EU:n jäsenvaltioon.
Komissio ehdottaa siihen nyt yksinkertaista ja tehokasta ratkaisua. Liikkeenharjoittajien pitää jo matkalle lähdettäessä tarkastaa tarvittavat matkustusasiakirjat tai viisumit ja kieltäytyä tarvittaessa kuljettamisesta. Näiden tarkastusten takaamiseksi ja samalla tietoisen laittoman maahantulon avustamisen estämiseksi EU:ssa on otettava käyttöön yhdenmukaiset sakkorangaistukset. Vain niin taataan yhteinen ja yhdenmukainen suhtautuminen laittomaan maahantuloon. Ehdotus siitä, että sakkorangaistuksia ei määrätä, mikäli henkilö pyytää turvapaikkaa, ei sitä vastoin ole hyvä, koska sellainen pyyntö esitetään melkein aina. Siksi sakko pitäisi palauttaa liikkeenharjoittajalle vain silloin, kun turvapaikkahakemus hyväksytään.
Liikkeenharjoittajat voidaan aivan hyvin velvoittaa tarkastamaan matka- ja lentolipun yhteydessä myös kohdemaahan tuloon vaadittavat matkustusasiakirjat. Sen on koskettava kaikkia kuljetustapoja, myös rautateitä. Liikkeenharjoittajia ei sen sijaan voida velvoittaa huolehtimaan varsinaisesta takaisin kuljettamisesta. Se pitäisi jättää kansallisen poliisin tai vastaavan järjestyksenvalvojan huoleksi. Vain niin voidaan varmistaa todellinen ja asianmukainen palautus. Tästäkin ehdotuksesta puuttuu kuitenkin yksi asia: yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan järkevät näkökohdat olisi otettava huomioon kokonaissuunnitelmassa eikä niitä pitäisi ujuttaa lainsäädännölliseen menettelyyn liian aikaisin yksittäisenä toimena.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensinnäkin ryhmämme on huolissaan sellaisten toimien lisääntymisestä, jotka ovat yksipuolisia ja puutteellisia ja jotka eivät aina ole täysin perustamissopimustemme mukaisia ja jotka noudattavat aina sellaista yhteisön logiikkaa, että emme tiedä varmasti, ovatko ne jäsenvaltioiden vain neuvoston ehdottamia. Nämä toimet ovat viimeksi kuulemiemme puheenvuorojen perusteella mielestäni vaarallisia, sillä ne tarjoavat vääränlaisia ja yksinkertaisilta tuntuvia ratkaisuja ongelmiin, jotka ovat todellisia ja monimutkaisia.
Todellisuudessa tällaisia ehdotuksia joita näemme huomenna vielä lisää on mielestäni mahdoton toteuttaa ilman yleistä kehystä, jonka puitteissa Tampereen Eurooppa-neuvoston päätökset voidaan panna täytäntöön. Kaikki nämä päätökset on kuitenkin toteutettava, kuten komissio pyrkii tekemään.
Arvoisa puhemies, ongelmana on, että neuvoston toimet kehittyvät syrjivään suuntaan, koska tarpeellisen yhteisen maahanmuuttopolitiikan yleiset linjat eivät ole vielä selvillä.
Komissio on esittänyt asiakirjan, jossa pyritään käsittelemään ihmiskaupan ongelmaa. Haluaisin, että komissio toimittaisi meille myös asiakirjan, jossa määriteltäisiin sekä ihmiskauppaa koskeva rikos että siihen sovellettavat yhteiset rankaisutavat, ja että tämä sisällytettäisiin yhteiseen maahanmuuttopolitiikkaan.
Arvoisa puhemies, aiomme rangaista puutteellisin henkilöpaperein varustautuneita henkilöitä kuljettavia liikenteenharjoittajia. Hyvä on. Kaikki ihmiskauppaa harjoittavat tietävät tekevänsä rikoksen. Todellakin kaikki heistä tietävät sen. En usko, että voimme tällaisin ratkaisuin estää heitä toimimasta.
Esittelijän kanta tähän asiaan on valitettava, sillä yleensä valiokuntamme on osoittanut tiettyä yksimielisyyttä siinä, että se ei ole hyväksynyt tämäntyyppisiä ehdotuksia. Lisäksi minulla on myös muita erityisiä huolenaiheita, jotka on jo mainittu täällä: yksityishenkilöiden valvontavastuun kasvaminen sekä vakava ja todellinen pakolaisongelma. Mielestäni liikenteenharjoittajat eivät ole mitään suojelusenkeleitä, ja jos he auttavat todellisessa vaarassa olevia ihmisiä, he eivät anna periksi sen vuoksi, että heitä voidaan rangaista. Tämän kannattaa ottaa huomioon.
Arvoisa puhemies, kaiken tämän vuoksi ryhmäni enemmistö on päättänyt pyytää, että tämä ehdotus hylätään ja että puheenjohtajavaltiot Ranska ja Ruotsi pyytävät komissiota esittämään yleisen ehdotuksen unionin yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta tulevaisuudessa.

Lambert
Arvoisa puhemies, ensinnäkään en vastusta sinänsä yhteistyötä järjestäytynyttä rikollisuutta ja laitonta maahanmuuttoa vastaan, mutta periaatteen vuoksi olen täysin liikenteenharjoittajien sakkoja vastaan. Mielestäni kyse on maahanmuuttomenettelyn vaivihkaisesta yksityistämisestä ja, kuten muut ovat jo sanoneet, vastuu asiakirjojen tarkastamisesta siirretään vastaanottovirkailijoille tai kuljettajille virallisilta maahanmuuttoviranomaisilta, joiden pitäisi olla hyvän koulutuksensa ansiosta ei-rasistisia ja ihmisystävällisiä. On sääli, että neuvosto jätti tämän palvelun pois syrjinnänvastaisen direktiivin 13 artiklasta.
Vastustan jyrkästi "rahat takaisin" -mallia, jonka mukaan liikenteenharjoittajalle langetetut sakot maksetaan takaisin, jos salakuljetettu henkilö saa myöhemmin turvapaikan. Olen samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä tämä aloite on käytännössä väärä: se on vain osa hajanaista yritystä luoda yhteinen maahanmuuttopolitiikka, ja tällaisia on nähty parlamentissa jo aivan liikaakin. Ensin on luotava puitteet ja etsittävä mahdollisimman hyvä toteutustapa ja arvioitava, onko tällainen yhdenmukaistaminen edes tarpeellista. Näin epäyhtenäinen lähestymistapa ei ole yhtenäinen eikä järkevä.
Suosittelen, että parlamentti hyväksyy tarkistukset, joilla on kolmen ryhmän tuki: tarkistukset 10, 11 ja 13. Mietintöön on jätetty myös muita varteenotettavia tarkistuksia. Itse kannatan tarkistusta 12.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, jäsen Kirkhopen mietintö ei edusta edistyksellistä yhteistä turvapaikka- ja pakolaispolitiikkaa. Jo epäonnistunutta ja kirkollisten ja ihmisoikeusjärjestöjen täysin perustellusti ankarasti arvostelemaa Schengenin sopimuksen mukaista palautusvelvollisuutta laajennetaan ja tiukennetaan. Se pakottaa jo nyt lentoyhtiöiden henkilökunnan poliisien apulaisiksi. Jäsenvaltiot luovat olot, jotka varmistavat niin sanotuille ihmiskauppiaille hyvät voitot.
Voi jo nyt kuvitella, mihin se johtaa, mikäli liikkeenharjoittajat, jotka eivät noudata niin sanottuja velvollisuuksiaan, joutuvat tulevaisuudessa maksamaan jopa 5 000 euron sakot. EU lujittaa edelleen luonnettaan suljettuna yhteisönä. Eihän tämä voi olla tapa, jolla me käsittelemme pakolaisia ja maahanmuuttajia tulevaisuudessa. Rasismia vastustavan ihmisoikeusjärjestö Unitedin arvion mukaan unionin rajoilla kuoli viime vuonna yli 2000 ihmistä. Tilanne on aivan sietämätön.
Mikäli haluamme edetä turvapaikka-asioissa eurooppalaiseen puitelainsäädäntöön, meidän on huolehdittava myös siitä, että turvapaikkaa hakevat voivat kääntyä meidän puoleemme. Muuten kaikki direktiivit jäävät jätepaperiksi ja loukkaavat Geneven pakolaissopimusta, vaikka olisivatkin muodollisesti sen mukaisia.
Sallikaa minun tehdä lopuksi yksi kotimaatani koskeva huomautus. Saksan sisäministeri on nykyään valitettavasti yksi Euroopan sulkeutumispolitiikan tärkeimmistä esitaistelijoista.

Saksa estää pakolais- ja maahanmuuttopolitiikan inhimillistämisen lähes kaikilla aloilla. Saksan sisäministeri torjuu komission kaikki tämänsuuntaiset ehdotukset. Tätä ehdotusta, joka meillä tänään on käsiteltävänä, sisäministeri Schily kannattaisi varmasti varauksetta, sillä hän on täynnä torjuntaa ja valvontatiheyden lisäämistä.
Kehotan teitä kaikkia: älkää antako tämän Euroopan sulkemisen ja apua tarvitsevien ihmisten torjumisen hengen levitä. Äänestäkää tätä Kirkhopen mietintöä vastaan!

Ceyhun
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ei ole epäilystäkään, että me kaikki kannatamme maahanmuuton järkevää ohjausta ja valvontaa, myös unionin rajat turvaamalla. Luulen, että olemme kaikki yksimielisiä siitä ja ettei meidän tarvitse kiistellä siitä. Toisaalta olemme mielestäni yksimielisiä myös siitä varsinkin jäsen Kirkhope Ison-Britannian entisenä sisäministerinä on kanssani varmasti samaa mieltä , että näillä yksittäisillä toimilla ei lopulta saada paljon aikaan ja että toimimme alueella, jolla emme pyri ratkaisemaan perusongelmia, mutta haluaisimme saada pienillä askelilla aikaan edes jotain.
Vaikka asia olisikin niin, selvää onkin, että meidän pitäisi keskustella mahdollisimman vapaana ideologioista. Vaikka me olemme siis yksimielisiä siitä, että haluamme keskustella vapaana ideologioista, ja tiedämme, että laitonta maahanmuuttoa ei oikeastaan voida milloinkaan estää täydellisesti aivan sama siis, mitä päätämme, laitonta maahanmuuttoa esiintyy aina , meidän on tietysti myös myönnettävä, että pelkillä liikkeenharjoittajien rangaistustoimilla voidaan saavuttaa lopulta hyvin vähän. Jäsen Kirkhope, vaikka olemmekin yksimielisiä siitä, meidän on myös myönnettävä, että mikäli haluamme tehdä jotain, meidän on keskusteltava juuri kuljetusyritysten kanssa.
Käyn parhaillaan keskusteluja kansainvälisten kuljetusalan ammattijärjestöjen edustajien kanssa ja olen sitä mieltä, että yhteisten ratkaisujen etsimisessä on vielä käytettävissä pelivaraa. Jäsen Kirkhope, varsinkin näiden yrittäjien kanssa keskustellessa huomaa kuitenkin, että teidän ehdotuksenne eivät auta yhtään ja että te haluatte muuttaa vieläkin rajoittavampaan suuntaan Ranskan aloitetta, jonka kuljetusyrittäjät jo torjuivat. Sitten kysynkin jo itseltäni, miksi ylipäänsä käsittelemme tällaista mietintöä, jota kukaan ei tue.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikki, mikä on laissa sallittua, ei ole aina moraalisesti oikein. Eikä kaikki laiton ole aina moraalisesti väärin. Olemme puhuneet tänään jo paljon rikoksista. Minusta ei ole kuitenkaan rikos auttaa EU:n alueelle haluavia avun tarpeessa olevia ihmisiä matkustamaan EU:n alueelle vain, koska se on laitonta, vaan rikollista on EU:n rajojen sulkemispolitiikka. Jopa UNHCR on sitä mieltä. Se on todennut eräässä ihmisten salakuljetusta koskevassa tutkimuksessa, että ongelmana on EU:n linnoittautumispolitiikka ja että asialle voidaan tehdä jotain vain avaamalla rajoja edelleen, ei toimimalla niin sanottuja salakuljettajia vastaan.
Toinen ongelma, josta haluaisin puhua tämän mietinnön yhteydessä, jossa halutaan lisätä liikkeenharjoittajien vastuuta: se on johtanut Saksassa rasistiseen käyttäytymiseen, siihen, että viranomaiset ovat kehottaneet taksinkuljettajia käyttäytymään rasistisesti. On sanottu, että tehän huomaatte kyllä, onko joku laiton vai ei, jos hän on Saksan ja Puolan välisellä rajalla ja pyytää teiltä kyytiä. Taksinkuljettajillahan ei ole mitään laillista mahdollisuutta tarkistaa näiden ihmisten papereita. Heille on siis sanottu: nämä ihmiset tunnistaa kyllä! Yksikään ihminen ei ole laiton, eikä sitä varsinkaan voi havaita, onko ihmisestä tehty laiton vai ei.
Viimeinen asia, joka arveluttaa minua kovasti, on se, että kun 70-luvulla oli vielä olemassa DDR ja Saksan liittotasavalta, kaksi Saksaa, Saksan korkein oikeus teki päätöksen ja sanoi, että ihmisten salakuljettaminen oli laillista, siis sama asia, mistä puhuin teille äsken, ja että oli jopa oikein pyytää siitä rahaa. Silloin siis kehuttiin kaupallista pakolaisapua, josta nyt olette tekemässä niin rikollista toimintaa. Minä pelkäänkin, että koko tämä asia välineellistetään, että ei uskalleta ryhtyä toimiin pakolaisia ja laittomaksi julistettuja vastaan, ja siksi tarvitaan uusia uhreja. Siksi etsitään pakolaisten auttajia, samantekevää, saavatko he maksua vai ei. Juuri he tarvitsevat tukeamme, jotta yhä useammat ihmiset pääsevät rajan yli entistä halvemmalla.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi esittää menettelytapaa koskevan mielipiteen. Nämä täysistuntokeskustelut jäsenvaltioiden aloitteista ovat tietyssä mielessä epätäydellisiä, koska niistä puuttuu jotain. Aloitteen tekijä ei ole läsnä vastaamassa parlamentin esittämiin huomioihin.

Komissio on keskusteluissa suoraan sanottuna erittäin epämukavassa tilanteessa, koska se ei tee aloitteita. Sillä ei ole edes oikeutta antaa korjattua ehdotusta, vaan se saa ainoastaan osallistua keskusteluun. Komission on siksi vaikea puolustaa - tai vastustaa - ehdotusta, koska se on tietyssä mielessä syrjässä keskustelusta. Olen tietysti samaa mieltä kanssanne siitä, että epäyhtenäinen lähestymistapa ei ole riittävä tapa käsitellä laittoman maahanmuuton erittäin arkaa aihetta.
Olemme yrittäneet tukea yhteensovitettua ja yhdennettyä lähestymistapaa laittomaan maahanmuuttoon ja maahanmuuttoon laajemmassa mittakaavassa, mutta meidän on otettava kantaa nykyisen aloitteen kaltaisiin jäsenvaltioiden tekemiin aloitteisiin. Niinpä komissio tekeekin vain kolme päähuomiota. Ensimmäinen lienee itsestään selvä: liikenteenharjoittajien vastuu on erittäin arka ja monimutkainen kysymys. Eräiden aikaisempien puhujien tavoin komission mielestä liikenteenharjoittajia koskevat seuraamukset voivat auttaa merkittävästi laittoman maahanmuuton ehkäisemisessä, mutta liikenteenharjoittajia koskevien seuraamusten tehokkuus on pitkälti kiinni oikean tasapainon löytämisestä. Tämä on äärimmäisen vaikeaa, koska on otettava huomioon kaikkien osapuolten edut - ei vain jäsenvaltioiden, vaan myös humanitaarista suojaa tarvitsevien sekä kuljetusalan edut. Parlamentin tämänaamuinen keskustelu ja neuvostossa käytävä keskustelu ovat osoittaneet, että on erittäin vaikea löytää tasapaino, joka miellyttäisi kaikkia.
En usko, että olemme yksityistämässä laittoman maahanmuuton torjuntaa. Mielestäni kyse on jostain aivan muusta. Maahanmuuton hallinnointi on mielestäni jäsenvaltioiden ja julkisen vallan asia, mutta myös kansalaisyhteiskunnalla on oma vastuunsa. Tämä laaja käsite tuo liikenteenharjoittajien vastuun lisäksi myös kansalaisjärjestöjen osuuden maahanmuuttopolitiikan hallinnoinnin piiriin. Meillä on siis yksi selkeä mittapuu, jonka perusteella voimme arvioida Ranskan ehdotusta. Aloite on tervetullut, jos se antaa lisäarvoa yleissopimukselle Schengenin sopimuksen soveltamisesta ja 26 artiklan nykyisille määräyksille.
Tänään käsittelemämme luonnos on vasta ensimmäinen askel. Pitemmällä aikavälillä on tarpeen edetä entistä pidemmälle ja on tarkasteltava yhtenäisesti kaikkia kuljetusmuotoja rahtiliikenne mukaan luettuna. Siksi komissio ottaa omasta puolestaan vastuun kysymyksestä ja pyrkii tekemään tiivistä yhteistyötä kaikkien asianosaisten kanssa entistä yhdenmukaistetumman eurooppalaisen lähestymistavan löytämiseksi. Uskomme, että pystymme laatimaan kaikki kuljetusmuodot käsittävän ehdotuksen läheisessä yhteistyössä humanitaaristen järjestöjen, liikenteenharjoittajien ja tietysti lakia valvovien viranomaisten kanssa.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Tilapäinen suojelu tilanteissa, joissa EU:n alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiebengan laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0077/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakamisen edistämiseksi [KOM(2000) 303 - C5-0387/2000 - 2000/0127(CNS)].

Wiebenga
. (NL) Arvoisa puhemies, haluan yhtyä siihen, mitä komission jäsen Vitorino juuri sanoi, ja on oleellista, että Euroopan unionin jäsenvaltiot epäonnistuvat yhä edelleen eurooppalaisen turvapaikkapolitiikan sisällyttämisessä osaksi jäsenvaltion lainsäädäntöä. Tampereella vuonna 1999 hallitusten päämiehillä oli ehkä hyvää tahtoa, mutta Tampereella ei päästy toivomuslistan laatimista pitemmälle. Selkeämpi on Euroopan komission vuoden 2000 tulostaulu, jossa tarvittavat toimenpiteet esitetään mallina. Kuitenkin jo nyt vaikuttaa siltä, että sisä- ja oikeusministerien neuvosto jää jälkeen asetetuista tavoitteista. Tämä koskee myös siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottojärjestelmän perustamista. Edessämme oleva päätöslauselmaluonnos on kolmas Euroopan parlamentille esitetty ehdotus jo neljä vuotta sen jälkeen, kun ensimmäinen ehdotus tehtiin vuonna 1997. Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäiset kaksi ehdotusta, mutta ministerineuvosto ei kuitenkaan kykene saamaan asiasta aikaan päätöstä. Koskaan ei ole tullut tarkasti ilmi, mitkä jäsenvaltiot asettuvat poikkiteloin, koska koko käsittely tapahtuu suljetuin ovin. Ministerineuvosto vaikenee asiasta, mikä on jälleen kerran eurooppalaista turvapaikkapolitiikkaa huonoimmillaan.
Tämä kaikki on tuomittavaa, sillä mistä tässä on kysymys. Tässä ehdotuksessa on kysymys sellaisista tilanteista, kuten Bosniassa muutama vuosi sitten ja myöhemmin Kosovossa, joissa Euroopan unionin on otettava vastaan valtava siirtymään joutuneiden henkilöiden virta ja joissa ihmisiä ajetaan kodeistaan, kyliä ryöstellään eikä ihmisillä ole enää paikkaa, minne mennä. On kysymys sadoistatuhansista henkilöistä samanaikaisesti. Luonnollisesti heidät on otettava vastaan ihmisarvoisella tavalla. Luonnollisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden on jaettava rehellisesti vastuu tekemällä hyviä sopimuksia. Näin ei ole tyydyttävästi tapahtunut aiemmissa tapauksissa. Tämä on ennustettavissa uudelleen: jos vastaava murhenäytelmä tapahtuu pian Makedoniassa tai ehkä Algeriassa, Euroopan unioni ei ole taaskaan valmis.
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on tehnyt hyvää työtä. Edessämme oleva ehdotus on parempi kuin kaksi edellistä ehdotusta. Vastuun jakaminen jäsenvaltioiden kesken on nyt sisällytetty järjestelmään, eikä sitä voida enää irrottaa siitä. Tämä näkökohta tulee siis voimaan samalla järjestelmän loppuosan kanssa. On myös vielä muita erilaisia asioita, jotka ovat selvästi parempia kuin edellisissä ehdotuksissa mutta joita en nyt tarkastele lähemmin. Tässä olivat ne hyvät uutiset.
Sitten vielä pari asiaa, joita on parannettava. Ajattelen tässä aluksi sidosta Geneven yleissopimukseen, erityisesti sen tärkeimpään periaatteeseen, siis palauttamiskieltoperiaatteeseen, jonka mukaan pakolaisia ei saa ilman muuta palauttaa. Tämä asia täytyy ilmaista paremmin ehdotuksessa. Ministerineuvosto täytyy sitoa päätöksenteossa määräaikoihin, kun on kysymys siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäisen suojelun toteuttamisesta, ja Euroopan parlamentti - arvoisa puhemies, myös tämä on vanha moite - täytyy ottaa paremmin mukaan päätöksentekoon.
Ehdotus on yhdeltä kohdaltaan puutteellinen: se on vastuun jakamista jäsenvaltioiden kesken koskeva kohta. Aiemmin puhuimme taakan jakamisesta mutta nyt vastuun jakamisesta. Tässä on kysymys siitä, mikä jäsenvaltio tekee mitäkin ponnisteluja otettaessa vastaan suuria määriä siirtymään joutuneita henkilöitä. Bosnian ja Kosovon tapauksessa sellaiset maat kuin Saksa, Alankomaat ja Itävalta ottivat vastaan runsaasti siirtymään joutuneita henkilöitä, kun taas muut jäsenvaltiot tekivät liian vähän. Komissio asettaa nyt ensisijaiseksi sen, että saataisiin aikaan rahoitustaakan jakaminen käyttäen perustana pakolaisrahastoa. Arvoisa puhemies, olen esittelijänänne vakuuttunut, että tätä osuutta on todellakin vahvistettava. Kysymys on ennen kaikkea EY:n perustamissopimuksen täytäntöönpanosta. Siinä mainitaan selväsanaisesti, että neuvoston täytyy edistää tasapainoa jäsenvaltioiden ponnistelujen välillä tällä osa-alueella. Sana "tasapaino" tarkoittaa enemmän kuin sana "yhteisvastuullisuus", joka esiintyy nyt ehdotuksessa. Ennen kaikkea on saatava aikaan siirtymään joutuneiden henkilöiden jakaminen jäsenvaltioihin jakojärjestelmän mukaisesti. Tarkistukset 4 ja 11 edistävät sitä. Toivon todellakin, että parlamentti hyväksyy ne. Lisäksi täytyy poistaa kohta, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat kieltäytyä kokonaan siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotosta. Päinvastoin, kaikkien jäsenvaltioiden täytyy perustella hyvin vastaanottovalmiutensa, mikä sisältyy tarkistuksiin 31 ja 32.
Arvoisa puhemies, kaiken kaikkiaan edessämme on järkevä ehdotus, jonka toivon tämän parlamentin voivan hyväksyä.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän direktiiviehdotuksen uskomattoman monimutkaisen otsikon alle kätkeytyy suhteellisen yksinkertainen ongelma. Kyse on kansalaissotien pakolaisten vastaanoton rasitusten jakamisesta. Otsikon monimutkaisuus tavallaan kertoo, kuinka epämukava sen taakse kätkeytyvä kysymys on eurooppalaisille. Eurooppalaisten tähänastista rasitusten jakamisyritystä voi nimittäin kutsua vain täydelliseksi murhenäytelmäksi.
Ongelma on tunnettu jo vuosia. Olemme joutuneet kokemaan piinallisesti, mitä tapahtuu, kun esimerkiksi entisen Jugoslavian alueella puhkesi kansalaissotia, joita kymmenet- ja sadattuhannet ihmiset pakenivat he menevät tietysti sinne, missä heillä on toistaiseksi varma turvapaikka vainoa ja sotaa vastaan. Sellaisia paikkoja olivat erityisesti Itävalta, Italia, Alankomaat ja Saksa.
Kotimaani vastaanotti esimerkiksi Bosnian sodan aikana yli kaksi kertaa niin paljon pakolaisia kuin kaikki muut maat yhteensä. Siksi asianosaiset ovat jo vuosia vaatineet tämän asian ratkaisemista. Neuvostolta ei ole kuitenkaan vielä riittänyt eväitä pakolaisten vastaanoton yhteisvastuullisuutta koskevia julistuksia pitemmälle. Muistutan teitä komission jäsen Vitorinon edeltäjän Gradinin täysin epäonnistuneista yrityksistä. Kiinnostuneet vilkaiskoot niitä.
Komission jäsen Vitorino, siksi olen kiitollinen teille, että tartutte nyt Eurooppa-neuvoston Tampereen erityiskokouksen jälkeen energisesti kaikkiin näihin ongelmiin. Lisään siihen, että edellisestä esityslistan kohdasta poiketen kyse ei ole nyt yhden jäsenvaltion aloitteesta, vaan kyse on komission ja asiasta vastaavan komission jäsenen aloitteesta. Siksi te olette myös vastuussa siitä. Niin myönteisesti kuin periaatteessa suhtaudunkin toimiinne, minulla on runsaasti huomautettavaa yksityiskohdista.
Rasitusten jakaminen tiivistyy yhteen ongelmaan. Määrätäänkö siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden pitää ottaa vastaan pakolaisia, vai eikö määrätä? Arvoisa komission jäsen Vitorino, mikäli noudatatte niin sanotun molemminpuolisen vapaaehtoisuuden periaatetta, mikä tarkoittaa sitä, että pakolaiset saavat itse päättää, mihin jäsenvaltioon he menevät, ja jäsenvaltiot vastaanottavat pakolaisia vain vapaaehtoisesti, kaikki säilyy ennallaan, eikä mikään muutu. Vastaanottamisen kustannuksiahan ei voi tasata rahoituksella.
Ensimmäisenä pitäisi tapahtua niin, että jäsenvaltiot eivät voisi vetäytyä rahoituksen maksajiksi, vaan että kaikki olisivat todella velvollisia vastaanottamaan pakolaisia tietyn kaavan mukaan, jossa otetaan tietysti huomioon kunkin valtion vastaanottokyky ja kaikki muut ajateltavissa olevat näkökohdat ja joka huolehtii myös siitä, ettei perheitä tietenkään eroteta ja joka ottaa kiintiön yhteydessä huomioon tietysti myös itse pakolaisten toiveet. On kuitenkin vahvistettava jokaisen jäsenvaltion velvollisuus osallistua pakolaisten vastaanottamiseen. Tämä on luonnoksenne ensimmäinen heikkous. Sisäasioiden valiokunta onneksi korjasi sen, ja toivon, että täysistunto on samaa mieltä sisäasioiden valiokunnan kanssa.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, toinen kohta on perheiden yhdistäminen. Kaikkia jäsenvaltioita ei voida pakottaa hyväksymään rajatonta perhekäsitettä, jota te käytätte. Jos jokin jäsenvaltio haluaa vastaanottaa ydinperheen lisäksi myös kaikki muista perheenjäsenistä riippuvaiset sukulaiset, se voi tehdä sen. Jäsenvaltioita ei voi kuitenkaan pakottaa siihen, sen on oltava vapaaehtoista. Tämä on toinen tärkeä huomautuksemme.

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, haluan onnitella ensi töikseni esittelijä Wiebengaa hänen mietinnöstään, jossa käsitellään kohtaamamme ongelman ydintä: kaikkein vaikeimmissa olosuhteissa olevien ihmisten tilapäistä suojelua.
Ikävä kyllä jäsen Nassauer ei puhuessaan taakan jakamisesta ottanut huomioon, mitä esittelijä sanoi kielenkäytöstä: itse asiassa kyse on siitä, miten eri jäsenvaltiot hyväksyvät vastuunsa ja yrittävät kohdella vaikeissa olosuhteissa olevia ihmisiä reilusti.
Esittelijä viittasi myös varsin osuvasti Kosovon kriisiin, jossa jäsenvaltiot eivät kantaneet vastuutaan, ja Albanian tapaiset köyhät maat joutuivat vastaanottamaan suuren määrän pakolaisia. Uuden mekanismin ansiosta tämä pitäisi pystyä välttämään. Jos Euroopan unioniin tulee suuri pakolaisvirta, jäsenvaltiot ovat sopineet vastuun jakamisesta jo etukäteen.
Tilapäisen suojelun tulee kattaa paitsi suuri määrä yhteisön alueelle siirtymään joutuneita henkilöitä, jotka ovat lähteneet oma-aloitteisesti, myös henkilöt, jotka jäsenvaltiot ovat lennättäneet pois kriisialueilta tai joita ne ovat muuten vain auttaneet tulemaan Euroopan unioniin. Meidän on varmistettava, että riittävä valmius on olemassa.
Toinen erittäin tärkeä seikka, josta ryhmäni on esittänyt tarkistuksen - tarkistuksen 44 - koskee direktiivin hyväksymisnopeutta ja toimivuutta. Pakolaiskriisin sattuessa jäsenvaltioiden on toimittava mahdollisimman nopeasti. Olen tyytyväinen, että esittelijä ehdotti aikarajaa neuvoston päätökselle. Ryhmäni on kuitenkin esittänyt siihen tarkistuksen. Emme usko, että kolme kuukautta on tarpeeksi lyhyt aika. Mielestämme aikarajan pitäisi olla yksi kuukausi. Ymmärrän kyllä, mitä käytännön vaikeuksia järjestely aiheuttaa, mutta tarvittaessa on voitava toimia nopeasti, eikä neuvoston hätäkokous ole liian suuri hinta hädänalaisten turvaan saamiseksi.
Tarkistukset 45 ja 46 koskevat yksilöiden oikeuksia. Jäsenvaltioissa yksilöillä on oikeus turvapaikkaan ja suojaan. Meidän on pidettävä huoli siitä, ettei heitä pakoteta palaamaan kotimaahansa, jos se tietää heille ylettömiä vaikeuksia.
Jäsenvaltioiden on tehtävä aiempaa enemmän pakolaisten integroimiseksi yhteiskuntaan. Nuoret on pantava koulutukseen, ja aikuisille on tarjottava mahdollisuus päästä työhön mahdollisimman nopeasti, jotta he kokevat olevansa aktiivisia ja hyödyllisiä yhteiskunnan jäseniä.
Toivomme, ettei Kosovon kaltaisia tilanteita pääse tapahtumaan, mutta jos niin käy, meidän on varmistettava, että olemme valmiita sen varalta. Ryhmäni tukee äsken mainitsemillani tarkistuksilla korjattua ehdotusta.

Ludford
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen Wiebengan mietintöön ensinnäkin siksi, että siinä vahvistetaan vastuun jakamisen käytännön järjestelyjä Kosovon kriisin tapaisissa tilanteissa, mitä kansalaiset pitävät varmasti eurooppalaisen yhteisvastuullisuuden osoituksena, ja toiseksi, koska Wiebenga on pyrkinyt varmistamaan, ettei tilapäinen suojelu heikennä eikä korvaa Geneven yleissopimusta eikä pakolaisten oikeutta hakea turvapaikkaa. Wiebenga on tehnyt joitakin hyödyllisiä ja vahvistavia tarkistuksia komission ehdotuksessa jo olevaan lausekkeeseen: esimerkkeinä palauttamiskieltoperiaatteen noudattaminen, Dublinin yleissopimuksen soveltamatta jättäminen, vastaanottajamaan velvoittaminen käsittelemään turvapaikkahakemus ja UNHCR:n mukaan ottaminen. Kaikki nämä tarkistukset ovat kannatettavia.
Olen pahoillani, että PPE-DE-ryhmä esitti tarkistuksia perheiden yhdistämistä koskevaan artiklaan. Mielestäni avopuolisoita käsittelevä lauseke on hieman vääristynyt, sillä sen mukaan jäsenvaltio voi laskea maahan avopuolison, jos kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä suhtaudutaan avoliitossa eläviin pareihin samoin kuin avioliitossa eläviin. Eikö olisi varsin outoa kohdella heitä eri tavoin, jollei jäsenvaltion oma lainsäädäntökään tee niin?
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota Wiebengan ja Kirkhopen mietintöjen väliseen eroon. Wiebengan mietintö perustuu Tampereen kokouksen päätelmien ja yleisten tavoitteiden mukaiseen komission ehdotukseen. Sitä käsiteltiin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa rakentavasti ja varsin yksimielisesti, ja tuloksena oli mietintö, joka parantaa järkevästi komission ehdotuksia. Mikä valtava ero jäsenvaltioiden lukuisiin ehdotuksiin. Komission jäsen Vitorino sanoi kohteliaasti sen, mitä moni meistä parlamentin jäsenistä on sanonut paljon epäkohteliaammin: neuvoston ja jäsenvaltioiden on löydettävä yhteinen linja turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikassa. Wiebengan mietintö on hyvä esimerkki komission ja parlamentin rakentavasta yhteistyöstä. Nyt on enää saatava neuvosto toimimaan kanssamme yhtä rakentavasti.

Sörensen
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Wiebengaa hänen työstään. Entisestä Jugoslaviasta konflikteja ja niihin liittyviä vaaroja pakenevien ihmisten muodostamien suurten maahanmuuttovirtojen myötä Eurooppa joutuu kokemaan ensimmäistä kertaa toisen maailmansodan jälkeen väistämätöntä maahanmuuttoa, jonka mittasuhteet ovat sekä laadullisesti että määrällisesti vertailukelvottomat siihen verrattuna, mitä olemme tähän saakka kokeneet.
Laajaan maahanmuuttoon liittyvän tilapäisen suojelun oikeudelliset puitteet on kehitetty viime vuosikymmenien aikana, ja ne vaihtelevat jäsenvaltioittain, joilla on erilaiset järjestelmät sosiaalisista oikeuksista, joista ihmiset nauttivat tilapäisen suojelun aikana. Jotkin jäsenvaltiot tunnustavat oikeuden työntekoon ja perheiden yhdistämiseen, jotkin taas eivät.
Komission uuteen ehdotukseen sisältyvät kaikki Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta koituvat seuraukset, ja ehdotus heijastelee neuvostossa käytyjä keskusteluja ja jäsenvaltioiden vastausta Kosovon ja sen ympäristön pakolaiskriisiin. Ehdotus muodostaa osan komission hiljattain tekemiä aloitteita, jotka liittyvät uuden perussopimuksen mukaiseen turvapaikkapolitiikkaan.
Kansalaisjärjestöt ovat kuitenkin huolissaan siitä, että tilapäisen suojelun järjestelmä saattaa horjuttaa pakolaisten suojeluun tähtäävää kansainvälistä politiikkaa, jos ei taata, että väärinkäyttöä ehkäistään riittävästi. Komissio myöntää tämän riskin sanoessaan, että Euroopan unionilla on oleellisen tärkeä vastuu tilapäisessä suojelussa, mutta komission on tehtävä selväksi, että sen tarkoituksena ei ole horjuttaa pakolaisten suojelua.
Siksi olemme esittelijän kanssa yhtä mieltä, että ehdotus direktiiviksi sisältää runsaasti parannuksia verrattuna kahteen edelliseen ehdotukseen. Rasitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei ole enää irrallaan järjestelmistä. Haluaisin kuitenkin antaa yhden ajankohtaisen esimerkin: älkäämme unohtako Sangatten ja Calais'n pakolaisia, jotka todellakin tarvitsevat siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua.

Frahm
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen laatimastaan mietinnöstä ja komissiota siitä, että tämä ehdotus on vihdoinkin otettu käsittelyyn, ja toivon, että se pannaan pian toimeen. Ilahduin kovasti, kun kuulin jäsen Nassauerin käyttävän sanaa yhteisvastuullisuus. Pidin sitä hyvänä sanana, kunnes ymmärsin, mitä hän sillä tarkoitti. Kyse oli yhteisvastuullisuudesta meitä itseämme kohtaan. On mielenkiintoista, että jäsen Nassauer - ja olettaakseni PPE-ryhmä - on sitä mieltä, että tässä ehdotuksessa on ensisijaisesti kyse rasitusten jakamisesta. Luulin, että kyse olisi ensisijaisesti ollut ihmishenkien pelastamisesta. Sellaisten ihmisten pelastamisesta, jotka ovat sotien tai kansalaissotien uhreja tai muiden vastaavien tapahtumien uhreja, jotka johtavat suuriin pakolaismääriin ja avun tarpeeseen. Tämähän on oikeastaan järjetöntä: Aasiassa ja Afrikassa sijaitsevat maailman köyhimmät maat eivät tarvitse mitään suuria pakolaismääriä koskevia erityissääntöjä vaan niitä tarvitsemme me, jotka asumme rikkaassa hyvin järjestäytyneessä EU:ssa. Tilanne on nyt kuitenkin tämä. Maidemme viranomaiset eivät ole pystyneet olemaan tarpeeksi joustavia voimassa olevien sääntöjen puitteissa ja sen vuoksi tämä ehdotus on ehdottoman tarpeellinen.
Ehdotukseen liittyy edelleen muutamia ongelmia, mutta kaiken kaikkiaan haluan todeta, että ryhmäni tukee mietintöä ja siten myös tätä aloitetta, koska on todellakin aivan välttämätöntä, että se saadaan pian toteutettua. Teen joka tapauksessa kaikkeni vastustaakseni sitä, että rasitusten jakamiseen liittyvä kysymys johtaisi siihen, että katastrofien uhrit joutuisivat panttivankien asemaan meidän omissa sisäisissä riidoissamme ja itseämme kohtaan osoittamassamme yhteisvastuullisuudessa. Tässä maailmassa tarvitaan yhteisvastuullisuutta, ei meitä itseämme vaan muita kohtaan.

Hager
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella ja kiittää esittelijää hänen ongelmakeskeisestä mietinnöstään. Itävallalla on aina ollut tärkeä osa pakolaisten ja siirtymään joutuneiden vastaanottamisessa, ja se on myös pyrkinyt uutterasti vaikuttamaan heistä johtuvien ongelmien ratkaisemiseen. Haluaisin kiittää jäsen Nassaueria erityisesti siitä, että hän täydensi esittelijää tältä osin. Ongelma on kuitenkin ratkaistava lopultakin Euroopan laajuisesti, eikä siinä yhteydessä pidä tyytyä vain kaikkien jäsenvaltioiden yleisen yhteisvastuun vaatimiseen.
Komission ehdotuksessa puhutaan henkilöiden jäsenvaltioihin vastaanottamisen yhteydessä vain yhteisön yhteisvastuusta. Tätä käsitettä on konkretisoitava perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. 1 kohtaan on myös lisättävä, että siirtymään joutuneet on jaettava jäsenvaltioihin niiden vastaanottokyky sopivasti huomioiden. Jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuumekanismin on joka tapauksessa sisällettävä molemmat näkökohdat, nimittäin rahoituksellinen ja henkilökohtainen yhteisvastuu.

von Boetticher
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluaisin palata vielä niihin kahteen kohtaan, joihin komission ehdotukseen liittyvä arvostelumme kohdistuu. Toinen on ensinnäkin molemminpuolinen vapaaehtoisuus kansalaissotien pakolaisten jakamisessa, mikä tarkoittaa pakolaisen mahdollisuutta valita maa ja maan mahdollisuutta torjua jokainen pakolainen.
Euroopan unionin perustajat perustivat sen erityisesti yhteisvastuullisuudelle. Tätä yhteisvastuullisuutta ilmentää nykyäänkin esimerkiksi heikommassa asemassa olevien alueiden tukeminen yhteisistä varoista. Siksi vaatimus oikeudenmukaisuuden lisäämisestä pakolaisten vastaanottamisen rasitusten jakamisen yhteydessä ei ole vain oikeutettu vaatimus, vaan rasitusten jakaminen on osoitusta tästä Euroopan kansojen yhteisvastuusta. Aiemmin siihen viitattiin moneen kertaan vain muutamat valtiot kantoivat entisen Jugoslavian kansalaissotien aiheuttamat rasitukset. Kun jäsen Frahm puhui juuri suureellisesti, se oli hänelle helppoa tai oikeastaan ei ollutkaan, sillä hän on kotoisin juuri sellaisesta maasta, joka ei tähän asti ole juurikaan kunnostautunut tässä yhteisvastuullisuudessa.
Meidän pitää Nizzan huippukokoukseen osallistuneista hallituksista poiketen suoraan valittuina Euroopan parlamentin jäseninä unohtaa kansalliset vihamieliset asenteet ja tehdä päätös eurooppalaisesta ratkaisusta, joka perustuu pakolaisten kiintiöityyn jakamiseen kansallisen toimintakyvyn perusteella. Muuten molemminpuolinen vapaaehtoisuus tekee komission lähtökohdaltaan hyvän ehdotuksen turhaksi.
Toinen tärkeä kohta on perheiden yhdistäminen. Siinäkin on kyse yhteisömme perusperiaatteesta, nimittäin toissijaisuudesta. Tänään ratkaistaan kysymys siitä, päättääkö EU keskitetysti perheen määritelmästä ja sääteleekö se sitä keskitetysti vai annetaanko kaikille jäsenvaltioille perustaksi yhteinen käsite ydinperheestä ja muut määräykset jätetään jäsenvaltioiden harkinnan varaan. Viimeksi mainittu sisältyy esittelijä Wiebengan kompromissiesitykseen. Parlamentin perinteen mukaista on puolustautua Brysselin byrokratian ponnisteluja vastaan ottaa jäsenvaltioiden toimivaltaa itselleen. Tänään teillä on tilaisuus osoittaa, mitä toissijaisuus teille merkitsee. Äänestäkää parlamentin hyvän perinteen ja arvoyhteisömme perusperiaatteiden mukaisesti älkääkä asettako puhtaasti kansallisia etuja ja puoluepoliittista laskelmointia etusijalle. Äänestäkää näissä tärkeissä kohdissa esittelijä Wiebengan kompromissiesitysten puolesta.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijää niistä ponnistuksista, joilla hän on parantanut tätä mietintöä.
Viime vuosina Eurooppa on joutunut tilanteisiin, joita emme uskoneet enää koskaan näkevämme näillä seuduilla. Näiden tapahtumien vuoksi emme voi mielestäni enää laiminlyödä moraalista ja poliittista velvollisuuttamme luoda järjestelmiä, joiden avulla voimme selvitä inhimillisestä katastrofista, jos kaikki muut järjestelmät pettävät.
Euroopan unionin on tehtävä tämä yhteisvastuullisesti. Haluan sanoa ryhmäni puolesta, että kannatamme vastuun jakamista jäsenvaltioiden kesken. En aio käyttää tässä yhteydessä sanaa taakka, sillä nähtyäni Makedonian pakolaisleireillä niiden miesten ja naisten kasvot, jotka ovat meidän kaltaisiamme, arvoisa puhemies, on todella vastenmielistä kutsua heitä taakaksi. On luotava selkeät kehykset sille, miten aiomme lähestyä tätä ongelmaa, ja mielestäni on myös vaadittava vähimmäistason joustavuutta kuten esittelijäkin myöntää ja kuunneltava pakolaisten mielipidettä, ja estettävä näin se, että he muuttuvat tilapäisesti heikon asemansa vuoksi taakaksi, jonka voimme kuljettaa minne haluamme kuuntelematta lainkaan heidän omaa mielipidettään.
Haluan myös onnitella esittelijää siitä, että hän on selkeyttänyt määräaikoja. Hän on selventänyt, että erityisesti tässä tapauksessa on tärkeää kiinnittää huomiota päätöksenteossa noudatettaviin määräaikoihin. Onnittelen häntä myös siitä, että hän on kannattanut ryhmäni esittämiä tarkistuksia, joilla halutaan viimeinkin lyhentää näitä määräaikoja.
Perheen yhdistämisestä haluaisin sanoa jäsen Nassauerille, että en ymmärrä teidän päähänpinttymäänne tässä asiassa. Oikeisto on saanut meidät myös kaikkein vankkumattomimmat vasemmiston kannattajat vakuuttuneiksi, että perhe on erittäin tärkeä ja arvokas asia ja että perhe on tärkeä peruspilari yhteiskunnassamme. Koskeeko tämä siis vain eurooppalaisia? Jäsen Nassauer, jättäisittekö te äitinne tai veljenne kärsimään puutteesta, jos maassanne puhkeaisi väkivaltaisuuksia? Tarkoitatteko, että emme voi ottaa huomioon näitä erityisen vakavia ja mahdollisesti suurta kärsimystä aiheuttavia tilanteita ja tuoda näitä henkilöitä sekä heidän perhettään Euroopan unioniin antaaksemme heille tilapäistä suojelua? Olen todellakin sitä mieltä, että nämä tilanteet täytyy ottaa huomioon. Perheen määritelmää koskeva komission kanta, jonka mukaan jokainen jäsenvaltio soveltaa omaa perheen määritelmää, on mielestäni erittäin järkevä, ja kannatamme tätä kantaa.
Toivon, että neuvosto ei anna meidän odottaa jälleen neljä vuotta tehdäkseen päätöksen tässä asiassa. Jäsen Wiebenga ei tainnut tietää ottavansa näin suurta vastuuta laatiessaan ensimmäistä mietintöään, ja luulen, ettei häntä haittaa, jos hän ei olisi enää jatkossa esittelijänä tässä kysymyksessä.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää Wiebengaa hänen erinomaisesta työstään. Voin kertoa teille, että Alankomaissa on hyvin poikkeuksellista, että kaikki ryhmämme ovat yhtä mieltä pakolaispolitiikasta.
Vaikka kannatan lämpimästi tätä mietintöä pääpiirteittäin, ryhmäni esittää nyt myös muutamia reunahuomautuksia, joista minä otan esille kaksi.
Ensimmäinen liittyy 13 artiklan 1 kohtaan, josta on jo puhuttu paljon. Komissio ehdottaa, että jäsenvaltioiden, jotka rinnastavat kansallisessa lainsäädännössään avopuolisot aviopuolisoihin, on tehtävä niin myös perheiden yhdistämisessä. Ei ole siis kysymys perheoikeudellisen sääntelyn täytäntöönpanosta vaan yhdenvertaisesta kohtelusta jäsenvaltiossa. Tämä on mielestäni vaatimaton ehdotus, joka koskee tärkeää periaatetta. Siksi olen hämmästynyt, että tätä asiaa heikennetään mietinnössä tarkistuksella 22, joka tekee tämän vaatimattoman ehdotuksen tyhjäksi. Nyt tekstissä sanotaan, että jäsenvaltiot voivat yhdistää avopuolisot. Sitä varten ei tarvita mitään eurooppalaisia sopimuksia, koska se on mahdollista jo nyt. Komission ehdotuksessa lähtökohtana on jäsenvaltioiden välinen yhteisvastuullisuus ja vastaanottokapasiteetin avosydäminen käyttöön antaminen, mutta siihen ei sisälly mitään kannustinta. Esittelijä yrittää tehdä vastaanottojärjestelmästä sitovamman, ja tuen häntä siinä, mutta yhteisvastuullisuus ei saa konkreettista rahoitusta. Olen esittelijän ja muutamien muiden kanssa täällä vakuuttunut siitä, että rahoituksellisen vastuun jakaminen yhteisön tasolla on ehdottaman tarpeellista sen välttämiseksi, että jäsenvaltiot sysäävät vastuun toistensa niskoille. Lisäksi olen sitä mieltä, että ei ole järkevää siirrellä ihmisiä tarpeettomasti. 24 artiklan mukaan pakolaisrahaston on huolehdittava rahoituksellisesta yhteisvastuullisuudesta. Tällä rahastolla on kuitenkin vuosittain siirtymään joutuneita henkilöitä varten käytössään korkeintaan kymmenen miljoonaa euroa. Se riittää juuri ja juuri kahteen telttaan ja lämminvesipulloon. Niin kauan kuin tämä rahasto ei ole oleellisesti suurempi, pelkään Euroopan vieraanvaraisuuden puolesta.

Berthu
- (FR) Arvoisa puhemies, ehdotus direktiiviksi eurooppalaisen järjestelmän määrittämiseksi tilapäisen suojelun antamisesta tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle saapuu kolmansista maista suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, korvaa samaa aihetta koskevat yhteiset toimintaehdotukset, joista keskustelimme vuonna 1997. Niitä ei kuitenkaan toteutettu useiden jäsenvaltioiden vastahakoisuuden takia, ja tämä vastustus oli mielestäni oikeutettua.
Valitettavasti tämänpäiväistä ehdotusta vastaan voidaan esittää edelleen paljon ja merkittävää kritiikkiä, vaikka sen tiettyjä kohtia onkin pehmennetty. Ensin annetun kritiikin mukaan tällaisen tilapäisen suojelun käyttöönoton takia luotaisiin tosiasiassa toinen asema, joka vastaa vuoden 1951 Geneven yleissopimuksessa tunnustettua pakolaisen ja poliittisen turvapaikansaajan asemaa mutta joka on huomattavasti laajempi. Tosiasiassa tämä uusi järjestelmä ei koskisi vain henkilöitä, jotka täyttävät hyvin tarkat ehdot poliittisen turvapaikan saamiseksi, vaan myös kolmansien maiden monia kansalaisryhmiä, joiden on täytynyt lähteä kotimaastaan eri syistä.
On totta, että Amsterdamin sopimuksen 63 artiklan 2 kohdassa määrätään tällaisen järjestelmän käyttöönotosta, mutta kyse on tilapäisestä suojelusta. Vaikka komission ehdotuksessa suojelun enimmäiskesto onkin teoriassa rajattu kahteen vuoteen, se saattaa tosiasiassa aiheuttaa pitkäkestoisia tilanteita, koska asianomaisten henkilöiden on poistuttava maasta vapaaehtoisesti. Tässä mielessä komission ehdotus sisältää mielestämme siten suuria puutteita.
Toisen huomattavan kritiikin mukaan, vaikka suojelua saavien henkilöiden jakaminen vastaanottaviin valtioihin edellyttää jäsenvaltioiden suostumusta - mikä on edistystä aiempaan versioon verrattuna -, nykyinen teksti näyttää kuitenkin vähentävän jäsenvaltioiden vastuuta. Neuvoston olisi pitänyt tämän epäkohdan välttämiseksi tehdä tilapäisen suojelujärjestelmän käyttöönottoa koskeva periaatepäätös yksimielisesti. Komission ehdotuksessa määrätään kuitenkin vain aihetta koskevasta määräenemmistöpäätöksestä, mikä ei ole mielestämme oikeudellisesti tarpeellista, ja on pääasian kohdalla täysin epätarkoituksenmukaista näin vaikealla alalla.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, tässä sekavassa keskustelussa, joka koskee joitakin maahanmuuttoon liittyviä näkökohtia, käsittelemme hyvin merkittävää direktiiviehdotusta, sillä sen tarkoituksena on säännellä niiden ponnistusten tasapuolista ja yhteisvastuullista jakamista, joihin jäsenvaltioita velvoitetaan korostan vielä, että velvoitetaan kolmansista maista tulevien siirtymään joutuneiden henkilöiden tai pakolaisten vastaanottamiseksi.
On muistettava, että kyseessä on erittäin vakava humanitaarinen ongelma. Kukaan ei jätä kotimaataan, kulttuuriaan ja perhettään huvin vuoksi. Ensimmäisenä edellytyksenä on siis pohtia, miten yhteisvastuullisuus voidaan määritellä ja miten sitä pitäisi soveltaa käytäntöön, jotta näitä henkilöitä voitaisiin auttaa ja helpottaa heidän hirvittävää tilannettaan.
Sen lisäksi, että heidän humanitaariset tarpeensa on täytettävä välittömästi, nousee esiin myös heidän sijoittamiseensa liittyvä ongelma. Onko se ratkaisu oikea, että pakolaiset jaetaan kiintiöjärjestelmän mukaisesti ja laiminlyödään jäsenvaltioiden ja itse pakolaisten tahtoon liittyvää periaatetta? Minun mielestäni tämä ei todellakaan ole oikea ratkaisu. Eikö olisi yhteisvastuullisempaa soveltaa Espanjan ehdotuksen mukaisesti Euroopan pakolaisrahastoa, jolla olisi riittävästi varoja, eikä sillä tavoin kuin se tällä hetkellä toimii, jotta voitaisiin auttaa niitä maita, jotka ottavat vastaan eniten pakolaisia? Minun mielestäni olisi.
Toinen ongelma on se, että suuri määrä turvapaikkahakemuksista hylätään, koska hakijat eivät ole todellisuudessa poliittisia pakolaisia, vaan he muuttavat maahan taloudellisista syistä. Asiaa koskeva keskustelu kuten täälläkin voidaan todeta on vielä hyvin sekavaa eikä siinä tehdä eroa taloudellisista syistä johtuvan maahanmuuton ja humanitaarisista tai poliittisista syistä johtuvan turvapaikan hakemisen välillä. On ratkaistava ne ongelmat, joita nykyinen turvapaikkamenettely aiheuttaa. Tällä tavoin hakijamäärät olisivat järkevämpiä ja vastuun jakamista voitaisiin vähentää oikeudenmukaisesti.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen, että tilapäisen suojelun ulkopuolelle on jätetty sellaiset henkilöt, jotka ovat syyllistyneet rikokseen, vaikka tällä olisikin väitetty olevan poliittisia päämääriä. Tämä on jälleen yksi keino, jolla Euroopan unioni voi torjua terrorismia. Ryhmämme espanjalaisjäsenten ehdottama tarkistus takaa myönteisen kannan mietintöön, vaikka suhtaudummekin varauksellisesti joihinkin siinä esitettyihin näkökohtiin.

Swiebel
Arvoisa puhemies, siirtymään joutuneita henkilöitä koskeva direktiiviluonnos on uusi askel eurooppalaisen pakolaispolitiikan suuntaan. Olemme kuitenkin vielä kaukana lopullisesta tavoitteesta, emmekä vähinten siksi, että neuvosto ei ole tähän mennessä kyennyt saamaan aikaan päätöksiä komission ehdotuksista. Sikäli kuin tiedän, neuvoston työryhmässä ei ole vieläkään päästy sopuun perheiden yhdistämistä koskevasta direktiivistä. Ehkä tämä tilapäistä suojelua koskeva direktiivi saadaan nopeammin valmiiksi, koska tässä tapauksessa yhteispäätösmenettely ei ole neuvoston "esteenä". Voi kuitenkin vain ihmetellä, kuinka paljon pahemmiksi ongelmien täytyy vielä muuttua, ennen kuin neuvosto pääsee eroon keskinäisistä mielipide-eroistaan ja pääsee todelliseen eurooppalaiseen lähestymistapaan. Tässä on kuitenkin nyt nähtävillä kaksi myönteistä näkökohtaa.
Ensimmäinen on komission tehokkuus sen täyttäessä tehtäväänsä Euroopan unionin lainsäätäjänä ja huolellisuus sen säilyttäessä tasapainon jäsenmaiden etujen ja Tampereen huippukokouksen lopullisen tavoitteen välillä. Komission jäsen Vitorino ansaitsee kaiken tuen tässä ohjaustaidossa.
Toiseksi itse direktiivin sisällöstä. Se on harkittu ja siten päälinjoiltaan hyväksyttävissä. Etusijalla on, että siirtymään joutuneiden henkilöiden oikeuksien ja velvollisuuksien on lähennyttävä niiden ihmisten oikeuksia ja velvollisuuksia, joilla on muunlainen oleskeluoikeudellinen asema. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa käydyssä keskustelussa on lisäksi vaadittu siirtymään joutuneen henkilön oleskeluoikeudellisen aseman ja tavanomaisen turvapaikkamenettelyn välisen suhteen selkeyttämistä. Toinen ei saa sulkea pois toista. Tilapäisen suojelun soveltaminen on loppujen lopuksi ainoastaan hätätoimenpide, joka ei saa johtaa henkilökohtaisen turvapaikkaoikeuden horjuttamiseen.
Lisäksi olen iloinen, että selkeästi on todettu, että kaikkien jäsenvaltioiden on kannettava suhteellinen osuutensa siirtymään joutuneiden henkilöiden todellisessa vastaanottamisessa. Olen Wiebengalle kiitollinen, että hän on mukauttanut direktiiviä juuri mainitussa mielessä. Yhdyn kuitenkin myös jäsen Terrónin ja jäsen Buitenwegin kiivaaseen arvosteluun käsitteen "perhe" määrittelyyn liittyneen kompromissin takia, joka oli suuri pettymys ja jota ei oikeastaan saisi kutsua kompromissiksi. Kuulemme vielä tästä asiasta paljon.

Banotti
Arvoisa puhemies, italialaisilla on sanonta, josta olen aina pitänyt: tutto il mondo è paese ("ihmiset ovat kaikkialla samanlaisia"), ja tänään olemme keskustelleet erilaisista lainsäädäntöehdotuksista, jotka liittyvät yhteen Euroopan yhteisön kiistellyimmistä ja useimmiten riittämättömimmin säännellyistä kysymyksistä. Kansalaissodann repimien ihmisten surullinen kohtalo, joka on selvästi Wiebengan mietinnön pääaihe, on vain yksi käsittelemistämme kysymyksistä. Monen kollegan tämänpäiväinen puhe on perustunut heidän kokemukseensa siitä, miten näitä asioita käsitellään heidän kotimaassaan.
Komissio ja neuvosto, jotka kokoontuvat salassa ja tukevat usein toisiaan näissä kysymyksissä, ovat aivan liian kauan salanneet meiltä tarpeellisia tietoja muun muassa maahanmuuttoa, turvapaikanhakijoita ja pakolaisia koskevista yhteisön tulevista politiikoista.
Olen kotoisin pienestä, syrjäisestä maasta, joka on vaikeapääsyinen ja sen vuoksi emme useinkaan ole saaneet turvapaikanhakijoita emmekä pakolaisia. Siksi tunnen oloni joskus vaivautuneeksi keskustellessani aiheesta sellaisten kollegoiden kanssa, joilla on vastaavista tilanteista paljon enemmän kokemusta ja joiden valtiot joutuvat erittäin usein ottamaan suuren vastuun kansalaissotaa pakenevista ihmisistä, kuten tapahtui aivan hiljattain.
Haluamme tietysti ottaa oman osamme vastuusta. Meidän on pakko. Se on inhimillinen velvollisuutemme muita ihmisiä kohtaan, mutta meidän on ehdottomasti vaadittava koko maahanmuuttopolitiikaltamme ­- eikä vain kansalaissodan takia siirtymään joutuneiden suurten ihmisjoukkojen kohdalla - entistä paljon paremmin suunniteltua, paljon inhimillisempää ja anteliaampaa ja ennen kaikkea armeliaampaa suhtautumista avuntarvitsijoihin vastaavissa surullisissa tilanteissa.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Wiebengaa hänen tekemästään työstä ja siitä, että hän on selvästi halunnut parantaa meille esitettyä tekstiä. Mielestäni on syytä onnitella myös komission jäsen Vitorinoa, sillä direktiiviehdotus, tänään meille esiteltävä luonnos, on selvästi parempi kuin aikaisemmin parlamentille esitetyt ehdotukset.
Vaikka kollegani jo korostivatkin käsiteltävänä olevan aiheen tärkeitä näkökohtia, en haluaisi jättää mainitsematta eräitä näkökohtia, jotka ovat mielestäni todella merkittäviä.
Mielestäni on tärkeää, että siirtymään joutuneille taataan selvästi oikeus perheen yhdistämiseen samoin ehdoin kuin oleskeluoikeuden haltijoille, ja vaikka tämä onkin henkilökohtainen mielipiteeni, niin avoparien tilannetta ei ole otettu riittävästi huomioon. Ymmärrämme ne syyt, jotka ovat vaikeuttaneet ongelman tarkastelua, ja kannatamme sellaisia toimia, joiden avulla se voidaan ratkaista.
Toinen mielestäni tärkeä asia on selkeä vastuun jakaminen jäsenvaltioiden kesken, kun on kyse suurista määristä siirtymään joutuneita henkilöitä. Jäsenvaltioiden on toimittava tällaisissa tilanteissa yhtenäisesti ja solidaarisesti.
On tärkeää myös tehdä selväksi, että tilapäistä suojelua saavilla on myös oikeus turvapaikan hakemiseen ja siihen, että Geneven sopimusta noudatetaan erittäin tarkasti ja että palauttamiskieltoperiaate säilytetään.
Parlamentin osallistumista on vahvistettava, ja tilapäistä suojelua koskevissa tapauksissa parlamenttia on ehdottomasti kuultava. Meidän on yhdessä pyrittävä ehkäisemään viisumirajoitusten määräämistä, kuten Kosovon tapauksessa tehtiin, mikä oli häpeällistä meidän kaikkien kannalta.
Tässä vaiheessa parlamentti on mielestäni tehnyt osuutensa. Myös komissio on esittänyt mielipiteensä ja tehnyt oman osuutensa. Odotamme enää vain sitä, että neuvosto tekee velvollisuutensa.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, ehdotus komission direktiiviksi tilapäisen suojelun antamiseksi tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, kuuluu mielestämme eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luomista koskevaan kokonaisvaltaiseen näkemykseen. Euroopan unionilla on oltava käytössään poikkeuksellinen mekanismi, jonka avulla se voi reagoida nopeasti massiivisiin maahanmuuttoihin ja antaa välittömän suojan kotiseudultaan siirtymään joutuneille henkilöille. Tämä tilanne on meille tuttu Bosniasta ja Kosovosta.
Mekanismin tavoitteena on tukea turvapaikkajärjestelmän toiminnan jatkuvuutta ja varmistaa samalla sen johdonmukaisuus tavanomaisen turvapaikkamenettelyn ja Geneven yleissopimuksen noudattamisen kanssa.
Ehdotuksemme perustuu ajatukseen, jonka mukaan tilapäinen suojelu on annettava jäsenvaltioissa neuvoston määräenemmistöpäätöksen perusteella, jossa todetaan jäsenvaltioiden alueelle tullut suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä. Suojelun enimmäiskesto on kaksi vuotta, mutta neuvosto voi myös milloin tahansa tiettyjen ehtojen täyttyessä lopettaa yhteisesti suojelun.
Vaikka direktiivissä sallitaan yhtäältä jäsenvaltioille tietty joustavuus turvapaikkajärjestelmän hallinnassa tilapäisen suojelun aikana, mielestäni siinä toisaalta taataan myös asianomaisten henkilöiden ehdoton hyväksyminen turvapaikkamenettelyn piiriin, ja kaikissa tapauksissa tilapäisen suojelun määräajan päättyessä. Olemme lopultakin vahvistaneet tilapäistä suojelua saavia henkilöitä koskevien tasapuolisten oikeuksien lisäksi myös kotiinpaluuta säätelevät periaatteet.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet korostivat Tampereella tarvetta varmistaa jäsenvaltioiden välinen yhteisvastuullisuus tilapäisen suojelun alalla. Tiedämme, miten tärkeä tämä periaate on Euroopan parlamentille. Keskustelin muistaakseni tästä asiasta Nassauerin kanssa yli 7 vuotta sitten. Komissio on sen takia pyrkinyt havainnollistamaan selkeästi yhteisön yhteisvastuullisuutta koskevaa käsitettä ja syventämään 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan sisältöä, jossa käsitellään jäsenvaltioiden välisten ponnistelujen ja vastuiden tasapainoa.
Yhteisvastuullisuus koostuu ensiksikin rahoituksellisesta osiosta Euroopan pakolaisrahaston kanssa luotujen suhteiden ansiosta. Tiedän, että rahaston tuen määrä ei ole kovin suuri, mutta voisimme kuitenkin ehkä työskennellä tällä alalla järkevämmin pohtimalla, miten rahoituksellista yhteisvastuullisuutta voitaisiin lujittaa rahaston avulla. Samalla, ja haluan korostaa tätä asiaa, olemme säilyttäneet tässä ehdotuksessa vastuunjakoa koskevan periaatteen pakolaisten jakamisessa vastaanottaviin valtioihin. Tämä jäsenvaltioiden vastaanottoa koskeva yhteisvastuullisuus näkyy molemminpuolisen vapaaehtoisuuden periaatteessa.
Ymmärrän von Boetticherin ongelman ja olen jopa samaa mieltä hänen huomiostaan, jossa selvitellään ongelmien tilannetta. Molemminpuolisen vapaaehtoisuuden ajatus tuli esille Saksan puheenjohtajakauden aikana, ja se on vallannut alaa. Molemminpuolinen vapaaehtoisuus edellyttää tietenkin jäsenvaltioiden tahtoa ottaa vastaan pakolaisia sekä myös sellaisten tilapäistä suojelua saavien henkilöiden tahtoa, jotka eivät ole vielä jäsenvaltioiden alueella. Siksi tilapäisen suojelun antamista koskevassa päätöksessä täsmennetään heti alussa jäsenvaltioiden vastaanottokyky tai poikkeukselliset syyt, joiden takia ne eivät voi ottaa vastaan uusia kotiseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä. Haluan kuitenkin painottaa, että kyseessä on oltava todella poikkeukselliset syyt.
Perusajatus on, että kieltäytymisen uusien pakolaisten vastaanottamisesta tilapäisen suojelun antamista koskevan päätöksen tapauksessa on oltava täysin poikkeuksellista. Molemminpuolinen vapaaehtoisuus tuo mukanaan lisäksi avoimuutta koskevan järjestelmän. Tämä päätösten avoimuutta koskeva järjestelmä on olennainen tekijä, koska muiden jäsenvaltioiden painostuksella on merkitystä: kaikkien on siten ponnisteltava yhteisvastuullisesti pakolaisten vastaanottamiseksi, mukaan luettuna tilapäistä suojelua saavien jakaminen vastaanottaviin valtioihin.
En voi taata teille järjestelmän toimivuutta. Mutta olemme joka tapauksessa yrittäneet luoda välineen, jonka ansiosta voitaisiin taata sekä yhteisvastuullisuusperiaate henkilöiden jakamisessa vastaanottovaltioihin että rahoituksellinen yhteisvastuullisuus.
Haluan esittää monet kiitokset parlamentin jäsenille tähän keskusteluun osallistumisesta. Haluan korostaa erityisesti esittelijä Wiebengan osallistumista. Hänen mietintönsä on erinomainen. Olen tänään hieman hermostunut, koska olette opettaneet minulle paljon tästä asiasta, ja tietyllä tavalla tunnen olevani kuin opiskelija opettajansa edessä. Olen ammatiltani opettaja. Tiedätte siten, mistä oikein puhun. Joka tapauksessa haluan sanoa, että olemme merkinneet hyvin tarkasti muistiin kaikki ehdotetut tarkistukset. Mielestäni nämä tarkistukset, ja jopa yhteisvastuullisuutta koskevat tarkistukset, ovat innoituksen lähde niille muutaman viikon kestäville neuvotteluille, jotka odottavat meitä neuvostossa ja joiden tuloksena olisi päästävä lopulliseen ratkaisuun toukokuun lopussa - toivon, että saamme asian päätökseen neuvoston toukokuun istunnossa.
Tietyt tarkistuksistanne muuttavat tilapäistä suojelua saavien oikeuksien tasoa. Komissio pitää hyvin tärkeänä oikeudenmukaista tasoa, jota ei myöhemmin voida alentaa. Yhteisvastuullisuudesta panemme merkille tiettyjen määräysten vahvistamisen, etenkin jäsenvaltioiden välistä vastaanottoa koskevien määräysten tapauksessa. Tämän kysymyksen arkaluonteisuudesta huolimatta pyrimme parhaamme mukaan saavuttamaan realistisen, oikeudenmukaisen ja etenkin toteuttamiskelpoisen tuloksen. Siitä hetkestä alkaen, kun molemminpuolisen vapaaehtoisuuden periaatetta noudatetaan, tietyt tarkistukset voisivat edistää neuvottelujen loppuun saattamista, jos eivät tarkalta sisällöltään niin ainakin hengeltään, kuten aiemmin totesin.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Vitorino. Mitä tulee huomautukseenne opettajista ja oppilaista, eräs erittäin merkittävä napolilainen teatterimies - hän oli napolilainen, mutta myös italialainen ja eurooppalainen - sanoi, että oppia ikä kaikki.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Viisumit / Maastapoistamispäätösten vastavuoroinen tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöistä:
Deprez'n laatima mietintö (A5-0066/2001),
1. Suomen tasavallan aloitteesta asetuksen antamiseksi täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta [11834/2000 - C5-0559/2000 - 2000/0805(CNS)]
2. Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston asetuksen antamiseksi täytäntöönpanovallan pidättämisestä neuvostolle rajatarkastusten ja -valvonnan toteuttamista koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta [5736/2001 - C5-0044/2001 - 2001/0802(CNS)];
Frahmin laatima mietintö (A5-0075/2001) Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston asetuksen antamiseksi ajanjaksosta, jona kolmansien maiden kansalaiset, joita viisumipakko ei koske, voivat liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella [8210/2000 - C5-0286/2000 - 2000/0806(CNS)]
ja
Nassauerin laatima mietintö (A5-0065/2001) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston direktiivin antamiseksi kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta [10130/2000 - C5-0398/2000 + 13968/2000 - C5-0004/2000 - 2000/0819(CNS)].

Deprez
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meille tänään jätetyn Suomen tasavallan aloitteen päätavoitteena on varata täytäntöönpanovalta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen yhteydessä. Portugalin tasavallan aloite koskee tosiasiassa samaa tavoitetta eli täytäntöönpanovallan pidättämistä neuvostolle, mutta tällä kertaa rajatarkastusten ja -valvonnan tapauksessa.
Olennaisen ongelman kohdalla haluaisin vedota parlamenttiimme, jotta se hylkäisi nämä kaksi aloitetta, joihin sisältyy mielestäni neljä suurta poliittista virhettä. Ensimmäinen virhe on, että aloitteet ovat yhteisön ja Amsterdamin sopimuksen hengen vastaisia. Amsterdamin sopimuksessa päätettiin siirtää Schengenin säännöstö kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin, koska siinä haluttiin siirtää asianomainen ala hallitusten välisten käytäntöjen puitteista tavanomaisiin juridisiin ja institutionaalisiin puitteisiin. Varaamalla itselleen täytäntöönpanovallan neuvosto kiistää tosiasiassa Amsterdamin sopimuksen hengen jatkamalla aiempaa hallitusten välisten menetelmien käytäntöä.
Kutsuisin neuvoston toista virhettä institutionaaliseksi. Minun on muistutettava tosiasiassa kollegoitani, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 202 artikla ei ole mikä tahansa artikla. Se on olennainen osa perustamissopimukseen sisältyviä institutionaalisia määräyksiä, joilla on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen mukaisesti todellinen ensisijainen asema. Varaamalla itselleen täytäntöönpanovallan ja pitämällä asiaa erityistapauksena, mitä se ei sitä paitsi pysty perustelemaan seikkaperäisesti, neuvosto ottaa mielestäni vapauksia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen olennaisessa määräyksessä, eikä tätä mielestäni voida hyväksyä.
Neuvoston kolmas virhe koskee sen suhtautumista komissioon. Neuvosto perustelee aikomustaan varata itselleen täytäntöönpanovalta vetoamalla viisumikysymysten ja rajavalvontapolitiikan arkaluonteisuuteen. Tämä argumentti ei ole pitävä, etenkin kun tiedetään, että viisumien yhdenmukaista ulkoasua koskevassa asetuksessa varataan täytäntöönpanotoimet, jotka ovat sitä paitsi salaisia, komissiolle, vaikka kyse on luonnollisesti erityisen arkaluonteisesta alasta. Haluaisin sitä paitsi tietää, kuinka kauan Euroopan yhteisöjen komissio aikoo vielä seurata vierestä, kun neuvosto pyrkii anastamaan monia sen toimivaltoja. Neuvostolla ei ole vain aloitteentekovaltaa komission sijasta, vaan se pyrkii nyt riistämään siltä lisäksi komissiolle perustamissopimuksissa varatun täytäntöönpanovallan.
Neljäs virhe koskee suoraan parlamenttiamme. Varaamalla itselleen täytäntöönpanovallan - kaikkien kollegoiden on hyvä tietää tämä - neuvosto estää Euroopan parlamenttia saamasta kaikkea sitä tietoa, joka sillä olisi ollut oikeus saada niin sanotussa normaalissa komiteamenettelyssä. Tämä tiedonsaannin estäminen on sitäkin vakavampi asia, kun tietyt päätökset tehdään jo nyt ja niitä tehdään jatkossakin salaisissa menettelyissä. Siten esimerkiksi niin sanotun etukäteisen kuulemismenettelyn mukaisesti joiltakin kolmansien maiden asukkailta, jotka haluavat tulla yhteen unionin valtioon Schengenin alueelle, evätään pääsy tähän maahan, koska yksi valtio, jota emme koskaan saa tietää ja joka ei välttämättä ole määrämaa, on käyttänyt veto-oikeuttaan näitä henkilöitä vastaan syistä, joita emme koskaan saa tietää ja joita ei koskaan tarvitse perustella.
En tietenkään halua sekoittaa asioita väittämällä, että meillä on oltava oikeus valvoa kaikkia viisumihakemuksia koskevia yksittäisiä päätöksiä. En voi kuitenkaan hyväksyä, että neuvoston ei tarvitse tällaisilla kansalaisten olennaisia vapauksia koskevilla perusluonteisilla aloilla koskaan perustella kenellekään ensisijaisuuksiaan tai valintaperusteitaan. Kyse ei ole vain demokratiavajeesta vaan todellisesta demokratian kieltämisestä. Siksi pyydän parlamenttiamme kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tavoin, joka päätti asiasta yksimielisesti, yksinkertaisesti hylkäämään Suomen tasavallan ja Portugalin tasavallan aloitteet.

Frahm
. (DA) Arvoisa puhemies, tämä on varmasti yksi ohuimmista mietinnöistä, joita parlamentti on aikoihin käsitellyt, mutta toivottavasti tämä on myös viimeinen kerta, kun joudun tällaiseen tehtävään. Jos sosialistiryhmä ja PPE-ryhmä haluavat, niin pienetkin ryhmät voivat varmaan saada laatia mietintöjä kiinnostavista asioista. Tässä mietinnössä käsitellään Portugalin tekemää aloitetta, jossa kiinnitetään huomiota vain yhteen viisumipolitiikkaa koskevaan ongelmaan. Siitä huolimatta juuri tämä ehdotus, Portugalin aloite, aiheuttaa useita ongelmia, koska se ei ole aivan muun Schengenin säännöstön mukainen ja koska tilanne on sellainen, että komissio aikoo ymmärtääkseni melko lyhyen ajan kuluttua, huhtikuussa, tehdä aloitteen, jossa kiinnitetään huomiota kaikkiin niihin ongelmiin, joita jäsenvaltioissa matkustamiseen liittyy, ja koska komissiokin on minun tavoin huolissaan niistä ongelmista, joita mietintö aiheuttaa, pyytäisin erittäin lämpimästi, että äänestäisitte mietintöni puolesta ja vastustaisitte siten Portugalin aloitetta komission pian tekemän ehdotuksen hyväksi.
Kun kuitenkin käsittelemme näitä asioita, olisi mielestäni hyvä, jos arvioisimme välillä, mitä me oikeastaan teemme laatiessamme näitä aloitteita, joista jokaisen lähtökohtana on Schengenin sopimus ja ajatukset "demokratiaan, vapauteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta", josta puhumme niin paljon. Tänään käsiteltävänä olevat ehdotukset ja aiemmin käsittelemämme ehdotukset ovat suurelta osin asiaan liittyviä ehdotuksia, joissa kyse on tämän vapauteen, demokratiaan ja oikeuteen perustuvan alueen sulkemisesta, tai voidaan sanoa, että se on sulkeutumassa itsensä ympärille. Mehän olemme hyvin tietoisia, että maanosamme tarvitsee työvoimaa jo muutaman vuoden kuluttua. Olemme hyvin tietoisia, että useiden jäsenvaltioiden on jo nyt tunnustettava, että ne tarvitsevat huomattavan määrän maahanmuuttajia, jos ne haluavat ylläpitää elintasoa, joka edes muistuttaisi nykyistä elintasoamme. Tarvitsemme heitä myös, jos unelmoimme turvatusta vanhuudesta, mikä tarkoittaa, että jotkut muut tekevät töitä, kun me pidämme vapaata - toivottavasti. Sen vuoksi on aivan käsittämätöntä, että yritämme pitää ihmisiä pois alueeltamme, että hyväksymme sen, että ihmisiä menehtyy matkalla EU:hun, että hyväksymme sen, että näemme, miten EU:n rannikolle ajautuu niiden ihmisten ruumiita, jotka ovat joutuneet pakenemaan tai jotka etsivät onnea, että mielestämme on parempi, että he ovat kuolleita kuin että he olisivat alueemme kansalaisia tai hyödyllisiä yksilöitä alueemme kannalta. Sitä on äärimmäisen vaikea ymmärtää.
Oma maani Tanska on yksi pahimmista. Asiasta vastaavat ministerit esittävät pakolaisten sijoittamista autioille saarille, ja tällaiset ehdotukset saavat keskustelun vajoamaan kyseisten ehdotusten tasolle, ja yhtäkkiä mikään ei ole kiellettyä. Maassani sana kulttuuritaistelu on saanut sellaisen sävyn, että kaikkia ei-kristittyjä kulttuureja vastaan on taisteltava. Maani liberaalit ovat sitä mieltä, että kaikki pakolaiset pitäisi koota maailman köyhimpiin maihin perustettaviin leireihin. Sen vuoksi olen iloinen, että maani ei osallistu yhteiseen pakolaispolitiikkaan eikä se siten voi vaikuttaa niihin politiikkoihin, joita EU parhaillaan laatii, koska kaikesta huolimatta tilanne on hieman parempi näin, kuin että jos Tanska olisi voinut vaikuttaa niihin.
Kun muuri murtui vuonna 1989, uskoimme kaikki yhtenäiseen Eurooppaan, mutta olemme parhaillamme rakentamassa muureja. Emme rakenna niitä meidän välillemme vaan rakennamme ne ympärillemme. Meidän pitää kysyä itseltämme, miten on mahdollista, että me, maailman rikkain osa, valitsemme niin johdonmukaisesti ehkäiseviä ratkaisuja. Kuinka voimme uskoa rakentavamme demokratiaan, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, kun valitsemme johdonmukaisesti ehkäiseviä ratkaisuja, jotka ovat pakolaisten vastaisia?

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänä aamuna komission jäsen Vitorino valitti, että hänen piti ottaa kantaa aloitteeseen, joka ei ollut hänen tekemänsä. Nyt hän on taas samassa vaikeassa tilanteessa, sillä nyt puhumme Ranskan aloitteesta. Se koskee maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista, ja se on toinen malliesimerkki siitä, että ajatukselle komission yksinoikeudesta aloitteiden tekemisessä on hyvät perusteet. Komissio kykenee ilmeisesti yksittäisiä jäsenvaltioita paremmin ottamaan huomioon yhteisön edun, kun taas jäsenvaltiot ilmiselvästi keskittyvät omiin etuihinsa. Siksi tämä on lisätodiste siitä, että meidän pitäisi ajaa komission yksinoikeutta lainsäädäntöaloitteiden tekemisessä.
Tämä aloite on peräisin Ranskan puheenjohtajakauden lopulta, jolloin puheenjohtajakauden tulos alkoi jo näyttää hyvin laihalta. Silloin se teki tuloksen parantamiseksi hieman ennen kauden päättymistä vielä nopeasti useita aloitteita, jotka on kaikki tehty kovassa kiireessä. Asian juridisesta puolesta kiinnostuneille suosittelen ensimmäisen ja toisen luonnoksen lukemista rinnan. Ensimmäinen luonnos sisältää vain hyvää tahtoa ja politiikkaa, toisessa luonnoksessa juristit ovat ryhtyneet toimeen ja tehneet tästä kaikesta jotain sellaista, jota voi tietyllä tavalla kuvata lainsäädäntöaloitteeksi, eli lainsäädännöllisen laadun parantuminen ensimmäisestä toiseen aloitteeseen on huomattavaa.
Myös oikeuspoliittinen tavoite on aivan kunnioitettava. Se ei tarkoita enempää eikä vähempää kuin, että karkotusmääräys, joka annetaan sanokaamme Pariisissa, sitoo koko yhteisöä. Siinä on kyllä järkeä. Olisihan aivan järjetöntä kumota Pariisissa kerran tehty päätös vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella Helsingissä tai Berliinissä tai jossain muussa jäsenvaltiossa. Yhteisö tarvitsee tällaiseen menettelyyn kuitenkin oikeusperustan. Oikeuspoliittisesti kannatettava tavoite ei korvaa oikeusperustaa.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuinhan opetti meille sen juuri päätöksessään tupakkamainontaa koskevasta direktiivistä. Silloinkin oli kyse aivan keskustelun arvoisesta oikeuspoliittisesta tavoitteesta, mutta yhteisöjen tuomioistuin selvitti, että tälle menettelylle on oltava oikeusperusta unionin lainsäädännössä. Sisäasioiden valiokunta on ollut kaksi kertaa yksimielisen vakuuttunut siitä, että Ranskan aloitteella ei ole tällaista oikeusperustaa. Ranskan hallitus perustaa toimintansa EY:n perustamissopimuksen 63 artiklaan. Sieltä löytyy oikeusperusta unionin maastapoistamisoikeudelle. Se on kuitenkin hieman eri asia kuin kansallisella tasolla tehtyjen maastapoistamispäätösten vastavuoroinen tunnustaminen. Yhteisön maastapoistamislainsäädäntö tarkoittaisi direktiiviä, jossa yhteisö vahvistaa säännellyllä lainsäädäntömenettelyllä, minkälaisin edellytyksin laiton maahantulija voidaan palauttaa, mahdollisesti jopa karkottaa, mutta tässä kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi vastavuoroisesti tunnustaa, mitä niiden kansallisessa oikeusperustassa sanotaan karkotusmääräyksistä ja vastaavista päätöksistä. Se on laadullisesti aivan jotain muuta. Koska olemme viime aikoina käsitelleet hieman perusteellisemmin kysymystä siitä, saako Euroopan unioni ja erityisesti yhteisön osa tehdä kaikkea sitä, mitä se haluaisi, olemme päätyneet sisäasioiden valiokunnassa siihen selvään ratkaisuun, että tuemme tätä menettelytapaa oikeuspoliittisesti, mutta emme katso sille olevan oikeusperustaa. Siksi ehdotamme tämän aloitteen hylkäämistä.
Samalla olemme tehneet ratkaisuehdotuksen. On aivan selvää, että ongelmallinen tilanne voidaan ratkaista, kun on saatu aikaan unionin maastapoistamislainsäädäntö. Tämän tapahtuman seurauksena voi olla vain se, että kehotamme komissiota tekemään ehdotuksen direktiiviksi eurooppalaisesta, yhteisön ja yhteisöä sitovasta maastapoistamislainsäädännöstä. Sitten on ratkaistava kaikki tähän aloitteeseen liittyvät ongelmat.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon, miten tämänaamuinen keskustelu etenee, ihmettelen, onko tämä jokin seminaari, suuri konferenssi vai onko tämä parlamentti, jonka velvollisuutena on säätää lakeja ja esittää ratkaisuja tällä hetkellä eurooppalaista yhteiskuntaa vaivaaviin ongelmiin. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni on erittäin huolestuttavaa, että parlamentti hylkää kokonaisuudessaan sellaiset neuvoston esittämät aloitteet, joita tänään käsittelemme. Se on mielestäni osoitus vakavasta epäjärjestyksestä siinä lainsäädäntöprosessissa, johon perustamissopimukset meitä velvoittavat.
Esimerkiksi vapaa liikkuvuus on mielestäni hyvin keskeinen asia, joka vaatii selkeää lainsäädäntöä sekä Euroopan unionin että kolmansien maiden kansalaisiin liittyvissä asioissa.
Yhdyn jäsen Frahmin mietinnössään esittämiin syihin, joiden perusteella hän haluaa hylätä aloitteen ja odottaa, että komissio toteuttaa tulostaulussaan esitetyt tavoitteet. On nimittäin todella tärkeää tarkastella kaikkia niitä tilanteita, joihin jäsenvaltioissa liikkumiseen oikeutetut kolmansien maiden kansalaiset voivat joutua, ja oikeudellisen yhdenmukaisuuden vuoksi tärkeää on myös, että ehdotetut ratkaisut eivät ole ristiriidassa perussopimusten kanssa.
Toinen asia, jonka voisin sanoa kollega Nassauerin mietinnöstä, on, että hän on siinä esitellyt asioita mallikkaasti ja kritisoi aivan perustellusti sitä, että Ranskan hallituksen tekemän kolmansien maiden kansalaisia koskevan maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista koskevan aloitteen oikeusvarmuus on puutteellinen.
Meidän pitäisi pohtia vakavasti, antavatko unionin toimielimet eurooppalaiselle yhteiskunnalle sellaisen vastauksen, jota se tällä hetkellä pyytää, eli sellaisen muuttoliikettä koskevan politiikan, joka noudattaa vapauden, tasa-arvon ja oikeuden periaatteita, jotka yhdistävät eurooppalaista kulttuuria.
Muuttoliike ja kaikki siihen liittyvä edellyttää neuvoston, komission ja parlamentin välistä kolmenkeskistä sopimusta, joka antaisi tälle keskustelulle ryhtiä. Kuten jäsenvaltioissakin, parlamentin enemmistöryhmien pitäisi päästä sopimukseen niistä laajoista periaatteista, jotka ovat innoittaneet myös perustamissopimuksen IV osastoa ja sen pohjalta laadittua lainsäädäntöä. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen ja päätettävä, mikä on yhteinen mielipiteemme.
Hyvät parlamentin jäsenet, jos jatkamme tätä vastakkainasettelua, emme pysty ratkaisemaan ongelmaa, vaan me ainoastaan pahennamme sitä, ja sillä on vakavia seurauksia meille kaikille.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, voisin esittää todella lyhyen puheenvuoron. Se voisi olla niin lyhyt, että sanoisin vain yhden tavun: "Ei". Ei näille aloitteille. Koska olemme kuitenkin jälleen kerran keskellä keskusteluharjoitusta, jossa ehdotuksen laatijat eivät ole paikalla ja jossa komission jäsen ja me kuten hän muistutti keskustelemme rauhallisesti tästä asiasta, aion käyttää ne minuutit, jotka minulle sääntöjen mukaan täällä parlamentissa kuuluvat, ja esittää muutamia huomioita, jotka toivon merkittävän pöytäkirjaan ja jotka toivon välitettävän myös neuvostolle.
Ensinnäkin haluan kiittää esittelijöitä siitä, että he ovat tehneet huolellista työtä analysoidessaan ehdotuksia oikeudelliselta kannalta. Toisinaan itse ehdotusten laatijat jättävät nähtävästi tämän työn tekemättä.
Pidän Nassauerin mietintöä erillisenä kahdesta muusta mietinnöstä, sillä mielestäni niissä käsitellään eri aiheita.
Nassauerin mietinnön kohdalla haluaisin toistaa sen, minkä sanoin jo tänä aamuna. Liian usein meille tarjotaan yksinkertaisilta tuntuvia ratkaisuja todellisiin ja monimutkaisiin ongelmiin. On selvää, että kuka tahansa, joka ei tunne kovin hyvin tekstejämme ja jolle sanotaan, että yhdestä jäsenvaltiosta karkotettu henkilö täytyy karkottaa kaikista jäsenvaltioista, ajattelee, että se todellakin kuulostaa järkevältä ja johdonmukaiselta. Asiat eivät kuitenkaan ole näin yksinkertaisia. Jotta näin voitaisiin toimia ja jotta samalla kunnioitettaisiin henkilöiden yksilön oikeuksia, tarvitaan selkeää oikeuskehystä, tehokasta yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa, ja lisäksi meidän on tiedettävä, miten ja miksi karkotuspäätöstä täytyy soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa. Haluan onnitella jäsen Nassaueria siitä, ettei hän ole sortunut tähän neuvoston ehdotuksen näennäisen yksinkertaisuuden ansaan mikä ei ole typeryyttä.
Deprez'n ja Frahmin mietinnöistä toteaisin, että tilanne on hyvin huolestuttava. En pysty selittämään heitä paremmin niitä teknisiä kysymyksiä ja oikeudellisia syitä, joiden perusteella he haluavat hylätä ehdotuksen, mutta haluaisin viitata erääseen kysymykseen, jolla on mielestäni erittäin tärkeä poliittinen merkitys. Deprez'n tarkastelemassa ehdotuksessa on seuraava lause: "siksi, että jäsenvaltioilla on vahvistettu rooli viisumipolitiikan kehittämisessä". Tämä kuvastaa asian poliittista arkaluonteisuutta, mikä liittyy erityisesti poliittisiin suhteisiin kolmansien maiden kanssa, ja siinä perustellaan, että neuvoston pitäisi käyttää toimivaltaansa tässä asiassa. Tämä on mielestäni todella huolestuttavaa silloin, kun keskustelemme yhteisestä viisumiluettelosta ja kun jo sovellamme henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatetta.
Pitäisikö sekä parlamentin että komission puolustaa jälleen vapaan liikkuvuuden periaatetta ja yhteisön perusteita tämän periaatteen toteuttamisessa, ja palata taas vuonna 1992 pidettyihin keskusteluihin? Toivon, että neuvosto panee tämän merkille ja ettei tämä ole tarpeen.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Eurooppa on aina ollut paradoksien maanosa, sitä se on nykyäänkin. Samalla kun Euroopan sisäisiä muureja puretaan, rakennetaan uusia muureja, joiden avulla ihmisiä estetään ylipäänsä pääsemästä Eurooppaan. Samalla kun EU:n ulkoiset muurit kasvavat, yhä useammat ihmiset joutuvat häikäilemättömien ihmisten käsiin - välittäjien käsiin, jotka hyötyvät pakenevien ihmisten hädästä, pelosta ja eloonjäämisen halusta ja siitä, että he haluavat antaa perheilleen paremman tulevaisuuden.
Tiedämme, että sadat ihmiset ovat pelkästään viime vuonna menettäneet henkensä siinä toivossa, että he löytäisivät paremman tulevaisuuden maanosassamme - näin on käynyt Turkin rannikolla, Espanjan vesillä ja Doverissa; lapset, jotka takertuvat linja-autojen ja kuorma-autojen alustoihin. Jokin aika sitten poliisi ampui nuoren kurdimiehen keskikokoisessa ruotsalaiskaupungissa. Emme tarkkaan tiedä, mitä tapahtui. Tiedämme kuitenkin, että hänellä ei ollut voimassa olevia henkilöllisyyspapereita ja hänet aiottiin karkottaa.
Arvoisa puhemies, turvapaikkapolitiikka on EU:n yhteinen asia, mutta ne erilaiset, ja tietyissä tapauksissa epätoivoiset ehdotukset, joita Euroopan parlamentille tehdään, uhkaavat humanistisia arvoja. On oltava itsestään selvää, että jokaisen sellaisen pakenevan henkilön, joka haluaa jäädä EU:hun, asia tutkitaan perusteellisesti. Euroopan johtajien pitäisi pohtia, miksi Eurooppaan suuntautuva ihmissalakuljetus lisääntyy niin dramaattisesti.
YK:n pääsihteeri on arvostellut erittäin selkeästi EU:ta ja EU:n velvollisuutta suojella turvapaikanhakijan oikeuksia. Arvoisa komission jäsen, viisumin vaatiminen noin 130 valtiolta ei ole demokraattisen Euroopan arvolle sopivaa. Pääsääntönä on oltava, että ihmisillä on oltava vapaa pääsy EU:hun. Komission jäsen Vitorino, komission pitäisi toimia viisumiluettelon lyhentämisen puolesta - siitä Schengenin yhteistyössä pitäisi olla kyse.
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä on pahoillaan, että mitään yhteistä turvapaikkastrategiaa ei ole esitetty. Olemmekin pahoillamme, että sitä ei ole tehty työmarkkinapoliittisen ja siirtolaispoliittisen osan yhteydessä. Nykyisessä tilanteessa yleiskuva ja kokonaisnäkemys puuttuvat. Näitä ongelmia ei pohjimmiltaan ratkaista tiukempien otteiden, karkottamisuhan tai viisumivaatimusten avulla.
Kannatan lämpimästi EU:ta, ja olen pitkään kaivannut yhteisiä turvapaikka- ja pakolaispolitiikkaa koskevia sääntöjä, mutta me liberaalit emme ole valmiita hyväksymään mitään muurin ympäröimää Eurooppaa. Arvoisa puhemies, rautaesirippua ei saa korvata millään nykyaikaisella sähköisellä versiolla!

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, ottaessani osaa tähän keskusteluun ajattelen luonnollisesti, miten Espanjan kansalaiset kokevat tämän tärkeän maahanmuuttokysymyksen. Keskushallinto, jota parlamentti suurelta osin tukee ja muut poliittiset tahot vastustavat, sääti ulkomaalaislain, joka kieltää niin kutsutuilta laittomilta maahanmuuttajilta oikeudet, perusihmisoikeudet sekä muun muassa järjestäytymis- ja ammattijärjestöoikeudet. Samaan aikaan niemimaan etelärannoilta löydetään kuolleita, joista monet ovat naisia ja lapsia ja jotka ovat menehtyneet yrittäessään saapua toiseen maahan etsimään työtä ja sellaisia elinoloja, joita ei ole heidän omissa maissaan.
Ruumiit ilmentävät järkyttävällä tavalla sitä, että kyseessä on humanitaarinen ongelma, jota ei voida hoitaa arkailevin tai ulkomaalaisvastaisin toimin vaan järkiperäisesti, myötämielisesti ja tulevaisuuteen suuntautuen, kuten esittelijäkollegamme ovat tehneet. Yhdyn vetoomusvaliokunnan kantaan, joka koskee Nassauerin mietinnössä esitettyä Ranskan tasavallan aloitetta ja jonka mukaan tätä äärimmäisen tärkeää kysymystä ratkaistaessa Euroopan unioni pitää käsittää maahanmuuton yhteydessä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvana alueena eikä sellaisena ulkopuolelle sulkevana ja syrjintää harjoittavana yhteiskuntana, jota nämä meidät Afrikasta erottavilla rannoilla surmansa saaneet nuoret traagisesti ilmentävät.
Parlamentin ja komission on pidettävä ensisijaisena toimena maahanmuuttokysymyksen ja sen humanitaaristen, taloudellisten, kulttuuristen ja poliittisten näkökohtien kokonaisvaltaista käsittelyä. Toisaalta emme saa unohtaa, että unionin laajentuminen itään aiheuttaa väistämättä poikkeuksellisen suuria sisäisiä muuttoaaltoja ja synnyttää uuden yhteiskunnallisen tilanteen, jota ei voida hoitaa menestyksekkäästi, mikäli emme saa ratkaistuksi kolmansista maista suuntautuvan maahanmuuton aiheuttamaa vakavaa ongelmaa.

Boudjenah
- (FR) Arvoisa puhemies, miten voisimme parhaiten karkottaa kaikki epätoivotut henkilöt? Mitä esteitä voisimme lisätä Schengenin linnoitukseen, jotta voisimme suojautua ulkoisilta uhkatekijöiltä?
Nämä ovat kysymyksiä, jotka heräävät mielessäni niiden mietintöjen sisältämien tiettyjen näkökohtien takia, joista meidän on tänään äänestettävä, samalla kun hyväksyn kolme hylkäyspäätöstä.
Vajaa kuukausi murhenäytelmästä East Sea -aluksella, joka upposi Ranskan rannikolla lastinaan 908 vanhan purtilon ruumaan ahtautunutta henkilöä, joiden joukossa oli kolme matkan aikana syntynyttä vauvaa, vaarana on tosiaankin antaa edelleen kuva ulkomaalaisiin epäilevästi suhtautuvasta Euroopasta, joka haluaa ennen kaikkea tehostaa rajavalvontaansa, vaikka korostaakin tahtoaan torjua ihmiskauppaa.
Euroopan unioni ei voi jatkaa puhtaasti poliisivaltaista maahantulopolitiikkaa, kuten Ranskan ihmisoikeusjärjestön puheenjohtaja nimenomaan totesi muutama päivä sitten.
Uutiset välittävät meille päivä päivältä yhä enemmän kauhukuvia, jotka kaikki tuomitsevat ja jotka liikuttavat meitä kaikkia. Emme voi olla muuta kuin järkyttyneitä niistä kurdiperheitä koskevista kuvista, perheitä, jotka haaveilivat rauhasta ja vapaudesta sekä halusivat tulevaisuutta ilman vainoja. Näitä seuraavat kuvat niistä 58 kiinalaisesta maahanmuuttajasta, jotka pääsivät Doveriin asti mutta jotka löydettiin kuolleina tomaattikorien keskeltä, tai kuvat Bangladeshin, Pakistanin, Albanian, Irakin, Afrikan tai minkä tahansa kurjuuden ja sodan pesäkkeestä pakenevista ihmisistä.
Ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 14 artiklassa muistutetaan, että jokaisella vainon kohteeksi joutuneella on oikeus hakea ja nauttia turvapaikkaa muissa maissa. Siten on tullut aika vahvistaa turvapaikkaoikeutta Geneven yleissopimuksen mukaisesti, ja tilapäistä suojelua koskeva ajatus, joka ei vaaranna tämän aseman tunnustamista, on tämänsuuntainen.
Kaikki tietävät ihmiskaupan ja rikollisverkostojen olemassaolon, ja tämän kurjuuden hyödyntämisestä saatavista valtavista summista on sovittu. Näiden salakuljetusten vastainen tehokas taistelu edellyttää siten myös pahan juurien kitkemistä, koska pelkät rangaistukset eivät riitä. Vaikka salakuljetuksista vastuussa olevia onkin rangaistava ankarasti, on myös pureuduttava niihin syihin, joiden takia näitä raukkamaisen hyödyntämisen kohteeksi joutuneita pallotellaan maasta ja mantereelta toiseen - liberaalin maailmanlaajuistumisen velvoitusten mukaisesti - heidän etsiessään onnelaa.
Salakuljettajia ja uhreja ei pidä sekoittaa toisiinsa. Laittoman työn hyödyntäjät on etsittävä ja heitä on rangaistava. Maahanmuuttoverkostoa ei ole tosiasiassa olemassa ilman taloudellista verkostoa. Liikenteenharjoittajia koskevien seuraamusten yhdenmukaistamista koskeva ehdotus saattaa kuitenkin olla väärä keino, ja sitä saatetaan jopa käyttää niitä henkilöitä vastaan, jotka pyrkivät vain auttamaan hengenvaarassa olevia miehiä ja naisia. Meidän ei pidä rangaista yhteisvastuullisuudesta ja inhimillisyydestä!
Euroopan unionin kehitysapupolitiikassa halutaan nimenomaan korostaa inhimillisyyttä, ja siksi meidän on vakuutettava, että kehitys ei ole mahdollista ilman ihmisten, heidän osaamisensa, kulttuurinsa, samoin kuin kärsimystensä ja toiveidensa, liikkumista. Vapaa liikkuvuus on taattava. Oleskelulupia, viisumeja ja säilöönottopaikkoja vain kitsaasti ja valikoiden myöntävä yhteiskunta on suljettu ja rasistinen yhteiskunta. Haluammeko Euroopan, joka sulkeutuu maailmalta; haluammeko Euroopan, joka jaottelee pakolaiset hyviin ja huonoihin, hyväksyttäviin ja ikuisiksi ajoiksi pakolaisiksi tuomittuihin maahanmuuttajiin?
Milloin neuvosto aikoo antaa aloitteita ja direktiiviehdotuksia, joissa korostetaan maailmalle avautumista, vieraanvaraisuutta ja inhimillisyyttä pikemminkin kuin pelkästään poliisi- ja turvatoimia korostavaa näkemystä?
"Haluamme kulkea aina ihmisten, kaikkien ihmisten vierellä", kirjoitti Frantz Fanon. Toivon koko sydämestäni, että Eurooppa voisi vihdoinkin tarjota meille tämän vapauden.

Turco
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Boninon listan edustajien puolesta.
Katsomme, että edellisessä istunnossa tapahtui jotakin, mitä tapahtuu liian harvoin tässä parlamentissa, ja se tapahtui Ceyhunin mietintöä koskevassa äänestyksessä, kun parlamentti lähes yksimielisesti hylkäsi yhden jäsenvaltion ehdotuksen. Keskustelu näistä kolmesta mietinnöstä, kuten myös Kirkhopen mietinnöstä, nostaa esille erittäin yksinkertaisen ongelman: emme keskustele asiasta vaan menettelystä. Toivon siksi, että tässä istunnossa parlamentti seuraa vielä kerran esittelijöitä ja kansalaisvapauksien valiokunnan äänestystulosta, jonka mukaan neuvoston ja jäsenvaltioiden ehdotukset on hylättävä.
Toivon ennen kaikkea, että parlamentti on politiikassa tai oikeus- ja sisäasioissa löytämässä uudelleen sen arvokkuuden, joka kansalaisia edustavalla, demokraattisesti valitulla elimellä pitäisi olla jo pelkästään institutionaalisista syistä. Selitän tarkemmin: ensinnäkin parlamentilla on tällä alalla käytännössä samat valtuudet kuin kansalaisjärjestöllä. Me jäsenet unohdamme tai haluamme unohtaa tämän usein, mutta tiedämme, että perustamissopimuksen mukaan emme voi vaikuttaa millään lailla päätöksentekoon tai lainsäädäntöprosessin tulokseen.
Meistä on järkyttävää, että näin tapahtuu, varsinkin alalla, joka koskee Euroopan kansalaisten henkilökohtaisia vapauksia ja oikeuksia. Meistä on järkyttävää, että näissä asioissa demokraattista valvontaa harjoittavat neuvoston virkamiehet. Meistä on järkyttävää, että parlamentin työtä, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan työtä, käytännössä sabotoidaan ehdotuksin, joista meidän on pakko keskustella, ehdotuksin, jotka tulevat yksittäisiltä jäsenvaltioilta tai jäsenvaltioiden ryhmiltä, tai neuvostolta, neuvoston puheenjohtajan tehtäviä hoitavilta valtioilta, ja joilla ei ole asianmukaista oikeusperustaa. Usein, lähes aina, nämä ehdotukset ovat jäsenvaltioiden poliittisia mielenilmauksia, jotka ne esittävät täysin tietoisina siitä, ettei neuvosto koskaan tule hyväksymään ehdotuksia. Näin joudumme keskustelemaan kysymyksistä, jotka eivät koskaan näe päivänvaloa tai joita on tutkittava uudelleen, koska neuvosto ei koskaan saa laadittua niistä lopullista johtopäätöstä.
Näistä syistä, ja kiittäen esittelijöitä, jotka ovat asettuneet hylätessään neuvoston ehdotukset radikaalille kannalle - kannalle, joka perustuu mielestämme institutionaalisiin syihin - lupaamme sille äänemme ja toivomme, että jatkossa parlamentti ei tyydy vain protestoimaan ja että myös komission jäsen Vitorino ei tyydy vain toteamaan tilanteen, vaan että sen muuttamiseksi ryhdytään konkreettisiin toimiin.

Berthu
- (FR) Arvoisa puhemies, pidän puheenvuoron Ranskan tasavallan aloitteesta kolmansien valtioiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroiseksi tunnustamiseksi. Aloitteen tavoitteena on välttää karkotustoimen kohteena olevien ulkomaalaisten vapaa liikkuvuus, liikkuminen valvomattomasti unionissa. Aloite on mielestämme hyvin aiheellinen hetkellä, jolloin laittoman maahanmuuton paine lisääntyy koko ajan. Pahoittelemme, että Euroopan parlamentti aikoo ikään kuin vahingossa hylätä tämän aloitteen.
Ranskan tasavallan aloitteen tarkoituksena on tosiasiassa luoda eräänlainen tiettyjen oikeuspäätösten vastavuoroinen soveltaminen eli uudenlainen yhteistyön muoto, jonka periaatteeseen olisi kiinnitettävä enemmän huomiota. Kun jäsenvaltio on tehnyt sellaista kolmannen maan kansalaista koskevan maastapoistamispäätöksen, jonka katsotaan olevan uhka yleiselle järjestykselle ja jolla ei ole oleskelulupaa, tämän esityksen mukaisesti toinen jäsenvaltio, jonka alueella ulkomaalainen on, voisi omasta aloitteestaan panna maastapoistamistoimen täytäntöön tietenkin sillä varauksella, että tämä toteutetaan lain mukaisesti. Tämän ehdotuksen sisältämistä eduista huolimatta Euroopan parlamentin toimivaltainen komitea hylkää sen kahdesta syystä, jotka eivät mielestäni ole vakuuttavia.
Ensiksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan b alakohta ei olisi pätevä oikeusperusta. Tämä ei pidä paikkaansa, koska artiklassa määrätään nimenomaan yhteistyötoimista valtiossa laittomasti oleskelevien ulkomaalaisten palauttamiseksi kotimaahansa. Tässä on kuitenkin kyse tästä asiasta, koska vastavuoroinen tunnustaminen on tosiasiassa tähän ryhmään kuuluva toimi.
Toiseksi jälleen kerran meille sanotaan, että Ranskan aloite on liian rankaiseva ja että olisi luotava ensiksi eurooppalainen kokonaisvaltainen maahanmuuttopolitiikka. Tämä on luonnollisesti lykkäävä toimi, koska sen laatijat vetosivat täsmälleen samaan perusteeseen keskustellessamme äsken kolmansien maiden ulkomaalaisten tilapäisestä suojelusta.
Ranskan tasavallan aloite maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta on siten täysin hyväksymisen arvoinen.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa ilmaisemalla tukevani täysin kollegani Deprez'n mielipidettä, joka on kielteinen niin Portugalin kuin Suomenkin aloite-ehdotuksen kohdalla. Nämä kaksi ehdotusta kyseenalaistavat 202 artiklan, jossa yleisperiaatteena on, että ainoastaan komissiolla on toimivalta neuvoston antamien sääntöjen toimeenpanossa, vaikka neuvosto voi pidättää itselleen oikeuden käyttää välitöntä täytäntöönpanovaltaa perustelluissa erityistapauksissa.
Esitetty peruste, jonka mukaan neuvosto väittää varaavansa itselleen oikeuden käyttää täytäntöönpanovaltaa viiden vuoden ylimenokauden aikana siksi, että jäsenvaltioilla on vahvistettu rooli viisumipolitiikan kehittämisessä, mikä osaltaan viestii, että nämä asiat ovat arkaluonteisia, ei kuitenkaan ole yksinään riittävä syy rikkoa yhteisön oikeusjärjestyksen yleisperiaatetta. Se ei myöskään ole asianmukaista, sillä se on ristiriidassa pöytäkirjan sen periaatteen kanssa, jossa Schengenin säännöstön muodostavat päätökset sisällytetään osaksi Euroopan unionia ja jossa nämä kysymykset siirretään selkeästi Euroopan unionin juridisiin ja institutionaalisiin puitteisiin.
Mielestäni myös Frahmin mietintöä on tuettava, koska esittelijä suhtautuu Portugalin aloitteeseen kielteisesti. Muiden syiden lisäksi tämä mielipide on perusteltu siksi, että säännöstö, joka koskee kolmansien maiden kansalaisten liikkumista Schengenin sopimukseen liittyneissä valtioissa, muuttuisi epäyhtenäiseksi; nykyinen Schengenin säännöstö kattaa jäsenvaltioissa liikkumiseen oikeutettujen kolmansien maiden kansalaisten kolme eri luokkaa: viisumin tarvitsevat, viisumipakosta vapautetut ja oleskeluluvan haltijat. Tämä aloite kattaa vain keskimmäisen luokan, mikä hajottaa osiin kolmansien maiden kansalaisten liikkumisoikeuden osoittamatta missä määrin näillä säännöillä korvataan Schengenin säännöstä kokonaan tai osittain tai muutetaan sitä.
Nassauerin ehdotuksessa esitetään, ja aivan oikein, myös Ranskan aloitteen hylkäämistä. Näiden kolmen ehdotuksen, jotka aiomme hylätä, rinnalla tuntuu perustellulta vedota komission jäsen António Vitorinoon ja komissioon: tehköön komissio tätä asiaa koskevan ehdotuksen ja olkoon sen tehtävänä varmistaa yhteisön kaikkinainen johdonmukaisuus, jonka institutionaalinen vartija se on.

Karamanou
Arvoisa puhemies, valitettavasti johdonmukaisen ja integroidun turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan vuoksi olemme tilanteessa, jossa jäsenvaltiot tehtailevat aloitteita, joilla yritetään puuttua joihinkin asioihin ilman mitään yhteistä linjaa ja jotka usein sivuuttavat tai kiertävät Euroopan unionin institutionaalisen ja lainsäädäntökehyksen, kuten näissä Ranskan, Suomen ja Portugalin aloitteissa, jotka Euroopan parlamentti oikeutetusti hylkää, niin kuin ehdottavat esittelijämme, joita onnittelen.
Tässä salissa täytyy jälleen kerran korostaa, että neuvosto voi harjoittaa täytäntöönpanovaltaa komission sijasta vain erityistapauksissa ja perusteellisen tutkimuksen jälkeen. Nyt neuvosto esittää erityistapauksena viisumeja ja rajojen ylittämistä ja varaa itselleen komissiolle kuuluvan täytäntöönpanovallan. Samalla neuvosto tietenkin ohittaa Euroopan parlamentin ja edellytetyn kuulemismenettelyn, kun se muuttaa päätöksiä jättäen Euroopan parlamentin syrjään.
Tällä taktiikalla neuvosto ei nopeuta menettelyä yhteisen eurooppalaisen maahanmuuttopolitiikan laatimiseksi vaan päinvastoin se jarruttaa sitä eikä tee päätöksiä, Tampereen prosessi kulkee takapakkia, minkä vuoksi Euroopassa pysyy ilmapiiri, joka vahvistaa rasismia ja vieraisiin kansoihin kohdistuvaa pelkoa, ja tapahtuu Doverin tyyppisiä onnettomuuksia. Siitä ei ole epäilystä, että yhteisen eurooppalaisen turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi meidän on päästävä eroon jäsenvaltioiden yksipuolisesta aloitteiden tekemisestä ja edettävä yhtenäisiin uudistuksiin. Samojen sääntöjen ja velvoitteiden pitää koskea kaikkia, jotka ylittävät unionin rajat, jotta maahantulo ja oleskelu sujuisivat häiriöttä. Viisumihakemusten tarkastusta ei voida jättää kunkin jäsenvaltion omaan harkintaan ja erilaisten oikeusjärjestelmien varaan. Ei tarvitse tietenkään jälleen kerran korostaa, että rajojen linnoittaminen ja poliisitoimet eivät vähennä paineita ja laittomia rajanylityksiä niin kauan kuin omien maidemme ja naapurimaiden välillä säilyy hyvinvointikuilu.
Neuvoston olisi parasta valtuuttaa komissio ryhtymään Tampereen prosessin pohjalta yhteisymmärryksen hengessä tarvittaviin aloitteisiin mahdollisimman pian, jotta päästäisiin yhteiseen maahanmuuttopolitiikkaan, joka ratkaisisi kaikki avoimet kysymykset oikeudenmukaisesti ja perustuisi yhteisiin humaaneihin eurooppalaisiin arvoihimme ja demokraattiseen perinteeseemme.

Korakas
Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävänä olevat kolme mietintöä koskevat kaikki Euroopan unionin maahanmuuttopolitiikan soveltamista. Niissä vastataan Euroopan unionin jäsenvaltioiden vaatimuksiin, jotka koskevat suurempaa joustavuutta maahanmuuttajien oleskeluajoissa ja yhteisön lainsäädäntökehyksen höllentämistä, kuten Portugalin aloitteessa, tai maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista koskevien Tampereen päätösten nopeuttamista, kuten Ranskan aloitteessa. Asiasta vastaava valiokunta hylkää kaikki kolme aloitetta muodollisista syistä.
Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot pidättäytyvät äänestyksestä Deprez'n ja Frahmin mietintöjen kohdalla ja äänestämme Nassauerin mietinnön puolesta, jossa hylätään Ranskan aloite, koska olemme tietenkin eri mieltä aloitteen sisällöstä emmekä sen muodosta. Herää kysymys, miksi maahanmuuttokysymyksen parissa puuhastellaan jatkuvasti. Onko lainsäädäntö puutteellinen? Päinvastoin. Sekä unionin lainsäädäntö että kansalliset lainsäädännöt ovat muuttaneet Euroopan unionin alueen tiukasti vartioiduksi linnakkeeksi, jossa ei ole sijaa humaanisuuden ja solidaarisuuden periaatteille eikä edes Euroopan ihmisoikeussopimukselle.
Näinä aikoina kotimaassani Kreikassa keskustellaan tässä hengessä uudesta niin sanottua maahanmuuttopolitiikkaa koskevasta laista, jossa maahanmuuttoa kohdellaan ei enempää eikä vähempää kuin rikoksena ja niitä pidetään rikoskumppaneina, jotka eivät ilmianna maahanmuuttajia tai vielä pahemmassa tapauksessa auttavat heitä. Maahanmuuton syyt löytyvät mielestämme juuri kehittyneiden kapitalististen maiden ja Euroopan unionin politiikasta, kun ne ryöstävät maahanmuuttajien lähtömaiden kansojen rikkauksia ja työtä ja tuomitsevat ne alikehittyneisyyteen ja kurjuuteen. Juuri tämä tilanne kiihdyttää massiivista maahanmuuttoa. Maahanmuuton syitä ovat lisäksi imperialistiset interventiot, jotka lietsovat kansallismielisyyttä ja paikallisia sotia ja aiheuttavat valtavia maahanmuuttoaaltoja.
Aikamme massiivinen maahanmuutto, tämä nykyaikainen orjakauppa, sopii samalla mainiosti pääoman etuihin niissä maissa, joihin maahanmuutto suuntautuu. Arvoisa puhemies, voidaanko epäillä, että tässä yhdistyvät julmasti nykyaikaisten orjakauppiaiden, maahanmuuttajien, sotaa lietsovien imperialistien sekä niin kutsuttujen vastaanottajamaiden edut? Työttömyyden ja laittomien maahanmuuttajien verukkeella nämä nykyaikaiset orjavaltiot hyökkäävät äärimmäisen julmasti paikallisten työntekijöiden etuja ja saavutettuja oikeuksia vastaan. Tässä on syy siihen, miksi joukkoliikkeen ensimmäisiä ja kiireellisimpiä tehtäviä pitää olla maahanmuuttajien, sekä laillisten että laittomien, oikeuksien vahvistaminen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisessä yhteiskeskustelussa käsitellään jäsenvaltioiden neljää aloitetta, jotka koskevat maastapoistamispäätöksiä, viisumien myöntämismenettelyjä ja Schengenin ulkorajojen valvontaa koskevia täytäntöönpanovaltoja sekä lopuksi liikkumisoikeutta Schengenin alueella ilman rajoja.
Käsittelen ensiksi näkökohtia, jotka koskevat Schengenin kehykseen sisältyviä määräyksiä. Haluan ennen kaikkea onnitella Deprez' tä hänen tarkasta ja seikkaperäisestä selvityksestään, jossa käsitellään muun muassa institutionaalisia suhteita sellaisten neuvoston määrittämien sääntöjen täytäntöönpanovallan alalla, jotka ovat komiteamenettelyä koskevia toimivaltoja yhteisön perustamissopimuksen 202 artiklan mukaisesti. Komissio on tosiasiassa sitä mieltä, että yhteiseen konsuliohjeistoon diplomaatti- ja konsuliedustustoille, yhteiseen käsikirjaan ja Schengenin neuvotteluryhmän toimeksiantoon sisältyviä tiettyjä määräyksiä on voitava tarkistaa, mukauttaa tai päivittää komiteamenettelylle ominaisella yksinkertaistetulla menetelmällä. Kannatamme siten Suomen tasavallan ja Portugalin tasavallan aloitteita, mutta emme ole samaa mieltä ehdotetun määräyksen olennaisesta osasta, jossa varataan täytäntöönpanovalta neuvostolle osoittamatta kuitenkaan seikkaperäisesti, että kyse on perustamissopimuksessa määrätyn yleissäännön erityisestä poikkeustapauksesta.
Komissio yhtyy Deprez'n perusteluissaan esittämään analyysiin ja perusteluun. Yhteinen konsuliohjeisto diplomaatti- ja konsuliedustustoille, yhteinen käsikirja ja Schengenin neuvotteluryhmän toimeksianto on sisällytetty oikeusperustana Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 62 ja 67 artiklaan eli IV osastoon. Tähän osastoon ei kuitenkaan sisälly yhtään institutionaalista poikkeusta perustamissopimuksen 202 artiklaan verrattuna. Lisäksi useimmat näihin välineisiin liittyvät täytäntöönpanotoimet ovat luonteeltaan vain teknisiä. Ne ovat vain neuvoston poliittisluonteisten päätösten käytännön soveltamista, joita säännellään IV osaston olennaisilla määräyksillä.
Siten haluan ilmaista komission olevan täysin tyytyväinen parlamentin ilmaisemaan kantaan, joka vastaa Euroopan komission kantaa. Tällä hetkellä komissio ei vain painota olevansa asiasta samaa mieltä vaan myös toivoo, että neuvosto kuulee ja hyväksyy esittelijän perustelut, joita parlamentti toivoakseni kannattaa, sekä myös komission vastaavat perustelut. Erilaisen tulkinnan tapauksessa voitaisiin harkita epäilemättä muita toimia asiaan reagoimiseksi, ...

... toimia, joista komissio ja parlamentti voivat sitä paitsi olla samaa mieltä.
Komissio voi yhtyä Portugalin ehdotuksen sisältämään tavoitteeseen sellaisen asetuksen antamiseksi ajanjaksosta, jona kolmansien maiden kansalaiset, joita viisumipakko ei koske, voivat liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella. Tosiasiassa neuvostoa kehotetaan perustamissopimuksen 62 artiklassa säätämään viiden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta toimenpiteitä, joiden ehtojen mukaan kolmansien maiden kansalaiset voivat liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella enintään kolme kuukautta.
Perustamissopimuksessa on kuitenkin määrätty, ja tämä on selvästi ristiriidassa Portugalin ehdotuksen kanssa, enintään kolmen kuukauden ajanjaksosta, eikä se rajoitu mitenkään vain viisumipakosta vapautettuihin kolmansien maiden kansalaisiin. Siksi olen samaa mieltä esittelijänne Frahmin huomiosta, jonka mukaan ei ole suotavaa ratkaista vain yhden henkilöluokan tilannetta. Samoin mielestäni on selvää, ettemme voi pidentää oleskelua jäsenvaltioiden alueella kolmesta kuukaudesta kuuteen kuukauteen pelkästään vastavuoroisuussopimusten perusteella.
Komissio ymmärtää, ja voimme epäilemättä helposti yhtyä Portugalin aloitteen taustalla olevaan syyhyn, että päätavoitteena on säilyttää nykyiset jäsenvaltioiden ja esimerkiksi Yhdysvaltojen, Kanadan, Japanin tai Australian kaltaisten kolmansien maiden väliset tietyt kahdenväliset sopimukset.
Kuitenkin, ja luulen ilmaisseeni asian selvästi, tässä Portugalin aloitteessa käytetty menetelmä ei näytä olevan perustamissopimuksen mukainen, eikä rajoittuminen vain yhteen henkilöluokkaan näytä myöskään suotavalta.
Voimme vahvistaa omasta puolestamme komission aikomuksen esittää lähiaikoina matkustamisoikeutta Schengenin alueella koskevan kokonaisvaltaisen hankkeen pirstaleisen lähestymistavan välttämiseksi, mikä voi haitata avoimuutta, kansalaisten tiedonsaantia ja oikeusturvaa.
Käsittelen lopuksi puheenjohtajavaltio Ranskan viime heinäkuussa esittämää ehdotusta direktiiviksi maastapoistamispäätösten vastavuoroiseksi tunnustamiseksi. Jos tarkastelemme asiaa pitkällä aikavälillä, näyttäisi olevan toivottavaa edellyttää, että yhdessä jäsenvaltiossa tehty karkotuspäätös pantaisiin täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa tämän tarvitsematta tehdä uutta karkotuspäätöstä. Ranskan tasavallan aloitetta on pidettävä vain ensimmäisenä, epäilemättä kunnianhimoisena askeleena tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan kehyksessä ei vielä ole tähän päivään mennessä määritetty minkäänlaista yhteisön politiikkaa kotiinpaluusta. Siksi mielestäni olisi huomattavasti suotavampaa määrätä ensiksi yhteisiä standardeja ja periaatteita, joiden ansiosta voitaisiin sen jälkeen määrittää sitova oikeuskehys kaikkien oleskelun lopettavien toimien vastavuoroisen tunnustamisen alalla, etenkin kun on kyse karkotuspäätöksistä.
Komissio laatii tällaisen politiikan määrittämiseksi - jonka se on kirjannut vuoden 2001 työohjelmaansa - yhteistä kotiinpaluupolitiikkaa koskevan tiedonannon. Tällaiseen politiikkaan on sisällyttävä yhteiset periaatteet sekä yhteiset standardit ja toimenpiteet.
Tärkein yhteinen periaate on esimerkiksi vapaaehtoisen kotiinpaluun asettaminen pakollisen kotiinpaluun edelle. Euroopan pakolaisrahastossa on määrätty jäsenvaltioiden tällä alalla tekemiä ponnisteluja koskevista tukitoimenpiteistä. Tämän tiedonannon jälkeen käytävät keskustelut, joissa käsitellään kaikkia kotiinpaluuta koskevia näkökohtia, tulevat olemaan epäilemättä hyvin vaikeita. Tämä johtuu niistä jännitteistä, joita esiintyy jäsenvaltioiden tarpeissa päätösten täytäntöönpanon ja toisaalta selkeän inhimillisen ulottuvuuden välillä.
Mielestäni henkilöitä, jotka eivät täytä nyt tai enää määrättyjä ehtoja pysyvän tai tilapäisen oikeusaseman saamiseksi, olisi yleensä kehotettava poistumaan Euroopan unionin alueelta, jos jäsenvaltioiden jonkin oikeudellisen syyn takia ei pidä sallia näiden henkilöiden oleskelua alueellaan.
Jos haluamme luoda mahdollisimman kattavan yhteisön maahanmuuttopolitiikan, emme voi sivuuttaa kotiinpaluuta koskevaa kysymystä, joka on - jos näin voin sanoa - saman kolikon toinen puoli.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Rikollisuuden ehkäiseminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Angelillin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0070/2001) Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivan eurooppalaisen verkoston perustamisesta [13464/2000 - C5-0717/2000 - 2000/0824(CNS)].

Angelilli
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kaikki tutkimukset ja tilastot suurista yhteiskunnallisista ilmiöistä osoittavat, että oikeus turvallisuuteen on yksi Euroopan kansalaisten voimakkaimmista vaatimuksista. Kansalaiset pitävät oikeutetusti rikollisuutta sen kaikissa eri ilmenemismuodoissa paitsi fyysiseen koskemattomuuteen kohdistuvana vaarana myös todellisena, sietämättömänä uhkana, joka on aina läsnä ja joka haittaa oikeutta liikkua, tehdä työtä ja elää normaalia elämää. Tämä psykologinen levottomuus on lisännyt asteittain epäluottamusta toimielimiin ja lisännyt aina vain enemmän välinpitämättömyyttä toisia kohtaan. Tämä turvattomuuden tunne koskee aivan kaikkia: yrityksiä, perheitä, yksin eläviä, erityisesti naisia, vanhuksia ja lapsia.
Tässä yhteydessä on usein vaikeaa erottaa toisistaan merkittävä järjestäytynyt rikollisuus, suuret rikollisilmiöt, ja niin sanottu pienimuotoinen rikollisuus, jota ilmenee ennen muuta kaupungeissa, tarkoitan esimerkiksi huumeiden levittämistä ja kauppaa.
Arvoisa puhemies, aikoinaan ihmiset vaativat ensi sijassa rikosten nopeaa tukahduttamista ja varmuutta siitä, että rikollisia rangaistaan. Nyt tilanne on muuttunut: ihmiset haluavat ennen muuta turvallisuutta ja siten ennen muuta rikosten ehkäisemistä, ehkä siksi, että erityisen vastenmieliset rikolliset ilmiöt ovat lisääntyneet huolestuttavasti: haluan muistuttaa kaikkien pedofiliaan ja naisten ja alaikäisten seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvien rikosten lisääntymisestä. Rikosten ehkäisemisen on siksi katsottava tarkoittavan - ja sen katsotaan tarkoittavan - varmuutta siitä, että voi nauttia omista vapauksistaan, ja kansalaiset pyytävät meitä juuri toimimaan sen hyväksi, että rikollisten ilmiöiden leviämistä torjutaan kaikin mahdollisin keinoin.
Luulen, että parlamentti on useaan otteeseen korostanut rikollisuuden ehkäisemisen merkitystä, ja se on laatinut monia tämänsuuntaisia asiakirjoja. Tämä tunnustettiin yksiselitteisesti ja viisaasti Amsterdamin sopimuksessa, ja se on sen jälkeen otettu esille useaan otteeseen, myös neuvoston Tampereen huippukokouksessa, jossa esitettiin selkeä ehdotus kansainvälisen yhteistyön vahvistamisesta siten, että perustetaan rikollisuuden ehkäisemiseksi toimiva kansallisten viranomaisten verkosto. Tähän ehdotukseen tarttuivat sittemmin puheenjohtajavaltiot Ranska ja Ruotsi, jotka lainsäädäntöaloitteella aikovat perustaa tämän rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivan ja tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoon perustuvan verkoston. Tehtäviin kuuluisi myös mahdollisimman nopea tietojen ja uutisten vaihto tarkoituksena juuri tutkia rikollisten ilmiöiden syntyä, samalla tavoin kuin Lissabonin huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus omalla alallaan seuraa huumeiden levittämiseen liittyviä muutoksia heti niiden ilmenemisestä saakka. Kyse on siis siitä, että tutkitaan rikollisten ilmiöiden syntyä, niiden muuntautumiskykyä ja sitä todellista muodonmuutosta, jolla rikollisuus sopeutuu myös rikosten ehkäisemisen muotoihin ja löytää sitä kautta uusia ilmenemismuotoja.
Yhteenvetona, kyse on siis tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihtoon perustuvasta verkostosta. Kyse ei toki ole siitä, että tehtäisiin jäsenvaltioiden puolesta perustavia turvallisuuspoliittisia valintoja, jotka ilman muuta kuuluvat yksittäisille jäsenvaltioille ja siis yksittäisille kansallisille parlamenteille ja hallituksille. Uskon, että kansalaisille on vain osoitettava, että Eurooppa työskentelee todellisen vapauteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi.
Kiitän kaikkia kollegoita yhteistyöstä ja erityisesti jäsen Terrónia tarkistuksesta, joka on rikastuttanut ja täydentänyt tehtyä työtä.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo ilmoittaa, että viralliselle lehterille on saapunut entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian edustajakokouksen puhemies Stojan Andov. Toivotan puhemies Andovin parlamentin puolesta tervetulleeksi ja toivon, että hänen vierailunsa Euroopan parlamentissa sujuu mahdollisimman hyvin ja on hyödyllinen ja rakentava.

Rikollisuuden ehkäiseminen (jatkoa)
Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänämme olevan aloitteen, joka koskee rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivan eurooppalaisen verkoston luomista, tarkoituksena on vastata lisääntyneeseen tarpeeseen ehkäistä rikollisuutta. On oltu erittäin tietoisia, että tällä alalla, erityisesti Euroopan unionin tasolla, on tarpeen tehdä enemmän ja parempaa kansainvälistä yhteistyötä. Tiedämme kuitenkin, että tuota yhteistyötä haittaa muun muassa se, että käytössä on monia eri määritelmiä, menettelyjä ja rakenteita. Näin ollen tarvitaan Euroopan unionin rikollisuuteen, rikosten uhreihin ja rikosoikeuteen liittyviä tutkimuksia, tilastotietoja, rankaisupolitiikkoja, rakennetekijöitä jne. koskevia vertailutietoja.
Suurena tavoitteena on arvioida eri toimia ja määritellä sellaiset ensisijaisia alueita koskevat avaintoimet, jotka ovat toivottavia ja joihin on mahdollista ryhtyä. Näin parannetaan sekä Euroopan unionin kykyä vastata rikollisuuteen että sen rikollisuuden ehkäisemiseen tähtäävien politiikkojen tehokkuutta niin kansallisella kuin kansainväliselläkin tasolla.
Nämä olivat Tampereen Eurooppa-neuvostossa päätetyt poliittiset suuntaviivat, joiden perusteella toukokuussa 2000 Portugalin Algarvessa järjestetyssä korkean tason konferenssissa tultiin siihen tulokseen, että rikollisuuden ehkäisemiseksi tarvitaan monialaista ja kumppanuuteen perustuvaa lähestymistapaa. On keskeistä taata rauhallisia oloja toivovien Euroopan kansalaisten turvallisuus, mikä yhä enenevässä määrin edellyttää, että rikollisuutta ei ainoastaan torjuta tehokkaasti, vaan että harjoitetaan järkevää ehkäisypolitiikkaa, johon liittyy myös kyky ymmärtää niitä psykologisia ja sosiologisia ilmiöitä, jotka aiheuttavat tai lisäävät turvattomuutta, sekä reagoida niihin.
Rikollisuuden ehkäisemisen, joka on tarpeen rikosten tai niiden syiden vähentämiseksi niin määrällisesti kuin laadullisestikin, on katettava kaikenlainen rikollisuus, myös järjestäytynyt rikollisuus, ja erityishuomiota pitää kiinnittää myös kaupunki-, nuoriso- ja huumausainerikollisuuteen. Kyseessä on tärkeä ja kunnianhimoinen hanke, sillä rikollisuus ei tunne rajoja. Niinpä verkoston tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tietojenvaihtoa, kerätä ja analysoida toimia ja parhaita ehkäisemistapoja koskevia tietoja, jotta niiden avulla voitaisiin harkita tällä alalla tulevaisuudessa tehtäviä päätöksiä.
Kansalaisvapauksien valiokunnassa oli tietyllä tapaa esillä kaksi eri näkökantaa: ensimmäisen mukaan tämän verkoston soveltamisalojen piti liittyä suoraan eurooppalaiseen ja kansainväliseen ulottuvuuteen, kun taas toisen mukaan painopisteenä piti olla yksinomaan kansallisen rikollisuuden. Pidän hyväksyttyä sopimusehdotusta hyvänä ratkaisuna, koska siinä ei jätetä pois kumpaakaan rikollisuuden ehkäisemisen ulottuvuutta. Tiedämme hyvin, että järjestäytynyt rikollisuus ja pienrikollisuus ovat kaksi eri asiaa, joihin on vastattava eri tavoin: ensimmäinen on yksi unionin ja sen jäsenvaltioiden ensisijaisista tavoitteista, kun taas jälkimmäisen yhteydessä ensisijaista toimivaltaa käyttävät paikalliset, alueelliset ja kansalliset toimielimet. Sen ehkäisemisessä unionin tehtävän pitää rajoittua jäsenvaltioiden viranomaisten välisen tietojenvaihdon edistämiseen, jotta mahdollistettaisiin parhaiden toimintatapojen ja tietojen vaihto toissijaisuuden periaatteen mukaisesti. Euroopan unionin kansoilla on oikeus vaatia, että unioni ryhtyy tehokkaisiin toimiin ratkaistakseen niiden vapauksia ja oikeuksia yhä enenevässä määrin uhkaavan rikollisuuden aiheuttamat ongelmat.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää ryhmäni puolesta esittelijä Angelillia hänen mietinnöstään. Haluaisin kiittää työstä myös valiokuntaamme, koska saimme juuri tällä alalla yhdessä aikaan tämän mietinnön.
Mielestäni voimme vain yhdessä torjua rikollisuutta siten, että edistymme sen torjunnassa. Tämän mietinnön pohjalta on kuitenkin mahdollista luoda tehokas verkosto, joka mahdollistaa yhtäältä Euroopan laajuisen rikollisuuden torjunnan koordinoinnin, muttei toisaalta rajoita toimintavapautta. Euroopan unioni ei pyri tässä ottamaan jäsenvaltioiden toimivaltaa vaan optimoimaan tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden viranomaisten kesken.
Tämän tavoitteen lisäksi mietinnössä käsitellään myös kansalaisyhteiskunnan elinten, yliopistojen ja unionin toimielinten, kuten Europolin tai Eurojustin, ottamista mukaan rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivaan verkostoon. Tämä vastaa meidän käsitystämme, sillä niin ei muuteta rikollisuuden torjunnan muotoja jäsenvaltioissa. Olemassa olevia voimavaroja käytetään vain paremmin. Se on ilahduttava asia.
Tämä rikollisuuden ehkäisemiseksi toimiva verkosto on tärkeä toisestakin syystä. Neuvoston ja komission on tarkoitus saada verkoston avulla tarvittavaa tietoa rikollisuuden ehkäisemisstrategioiden kehittämiseksi. Se on hyvä asia, koska silloin jäsenvaltioiden yhteyspisteet ovat kiinnostuneempia tiedonvaihdosta verkoston kanssa, varsinkin saadakseen omat asiansa esiin Euroopan laajuisesti.
Jäsenvaltioiden strategioiden yhteensovittamisprosessi voi näin nopeutua selvästi. Se on erittäin ilahduttavaa varsinkin järjestäytyneen rikollisuuden ja rikollisuuden nykyaikaisten muotojen tähden, koska jäsenvaltioiden yhteyspisteet usein valittavat, että he ovat rikollisia huonommassa asemassa, koska eivät voi riittävän nopeasti paneutua muuttuviin keinoihin ja rikollisuuden muotoihin. Nyt voidaan perustaa verkosto, joka sisältää kaikkien käytettävissä olevia tietoja ja joka voi selvästi parantaa rikollisuuden torjunnan toimintanopeutta.
Verkosto on erittäin tärkeä myös ehdokasvaltioiden kannalta, koska se voi helpottaa siirtymäaikojen aiheuttamien ongelmien hallitsemista. Tästä syystä puollamme tarkistuksillamme korjattua mietintöä, ja olemme erittäin iloisia, että parlamentti ja neuvosto lopultakin antavat tarvittavan tuen niille, jotka ovat vastuussa täytäntöönpanosta.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegoideni kanssa onnitella esittelijää mietinnöstä ja antaa tukeni suurimmalle osalle sen ehdotuksista. Euroopan unionissa on luotu Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä uusi yhteistyöohjelma tukemaan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Sopimuksessa määrätään yhteistoimien kehittämisestä poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa, mutta samalla jäsenvaltioilla on säilytetty vastuu lain ja järjestyksen sekä sisäisen turvallisuuden takaamisesta.
Ohjelman ohella Eurooppa-neuvosto laati kaksi toimintasuunnitelmaa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi tavoitteenaan poistaa kansallisten menettelytapojen erot ja tehostaa yhteistyötä oikeusasioissa. Useimmat suosituksista on toteutettu kokonaisuudessaan. Europolin entistä tärkeämpi rooli tässä tilanteessa on selvästi suuri edistysaskel.
Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät sisältävät vahvan poliittisen viestin ja tukevat unionin toivetta voittaa vaikeudet kaikkinaisen rajat ylittävän rikollisuuden saattamisessa oikeuden eteen unohtamatta yksilön ja taloudellisten toimijoiden vapauksia ja laillisia oikeuksia. On tärkeää, että kaikki EU:n toimielimet tekevät yhteistyötä yhtenäisen strategian löytämiseksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Järjestäytynyt rikollisuus keskittyy useimmiten talousrikoksiin. Talouspetosten torjunta kuuluu EU:n politiikassa perustamissopimusten ensimmäisen ja kolmannen pilarin alaisuuteen. Kannatan Europolin toimivaltuuksien laajentamista rahanpesun tutkimukseen. Tarvitaan Euroopan laajuinen poliittinen yksimielisyys varastettujen tuotteiden tunnistamista, haltuunottoa ja takavarikointia koskevasta puitepäätöksestä. Talousrikosviraston (Criminal Assets Bureau) perustaminen vuonna 1996 on ainakin Irlannin näkökulmasta osoittautunut erittäin onnistuneeksi toimeksi alan rikollisuuden ehkäisemisessä.
Turvallisuuden ja luottamuksen saavuttaminen tietoverkkorikollisuuden aikana on toinen ala, jossa tarvitaan maailmanlaajuista yhteistyötä, varsinkin kun otetaan huomioon Internetin maailmanlaajuisuus. Tietokoneisiin liittyvät rikokset eivät noudata valtioiden perinteisiä maantieteellisiä rajoja. On selvää, että tietoverkkojen ulkopuoliset laittomat toimet eivät muutu laillisiksi tietoverkoissa. Kansainvälisellä rintamalla on käynnissä jo huomattava määrä toimia tietoverkkorikollisuuden ehkäisemiseksi. Euroopan neuvosto viimeistelee parhaillaan maailman ensimmäistä tietoverkkorikollisuutta koskevaa yleissopimusta. Euroopan komissio on myös tehnyt Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskevan eurooppalaisen sopimuksen määräysten mukaisen lainsäädäntöaloitteen Internetissä välitettävästä lapsipornografiasta.
Kannatan Euroopan komission esittämää puiteohjelmaa ihmiskaupan torjumiseksi kehittämällä yhteistyötä Euroopan unionissa oikeusmenettelyissä ja luomalla läheisempiä suhteita jäsenyyteen valmistautuviin maihin.

Turco
Arvoisa puhemies, vaikuttaisi melkein siltä, että meidän on äänestettävä ongelmasta, jota ei ole olemassa, eli siitä, suosiiko vai vastustaako parlamentti rikollisuutta. Kyse on jostakin aivan muusta kuin siitä, mistä tähän asti on puhuttu: kyse on siitä, luommeko uuden byrokratiahirviön vai emme. Me vastustamme sitä. Vastustamme sitä, vaikka tiedämme, että kaikki täällä parlamentissa, eikä vain täällä, vaan oikeastaan kaikki täysjärkiset ihmiset, vastustavat rikollisuutta ja kannattavat sen ehkäisemistä. Byrokratiahirviö on asia erikseen. Me tiedämme, että silloin kun Euroopan unioni ei kykene antamaan hallinnollisia ratkaisuja, se turvautuu seurantakeskuksiin, verkkoihin ja tutkimuselimiin. Seurantakeskuksiin, verkkoihin, elimiin, jotka käytännössä polkevat kansalaisten demokraattisia oikeuksia, kun ne annetaan sellaisten elinten käsiin, jotka eivät kuulu demokraattisen valvonnan piiriin. On mainittu Lissabonin seurantakeskus. En haluaisi nyt aloittaa keskustelua Euroopan unionista, joka rahoittaa laajasti Yhdistyneiden Kansakuntien rikollisuuden ehkäisemisestä vastaavaa elintä. Yhdistyneet Kansakunnat on päättänyt toteuttaa sisäisen tutkimuksen näiden varojen käytöstä; Euroopan unioni ei tietenkään pidä tätä tarpeellisena. Mainitsimme sellaiset byrokratiahirviöt kuin Europol, Eurodac, Eurojust: juuri nämä elimet estävät nykyään rikollisuutta koskevien politiikkojen hallinnoinnin.
On olemassa toinenkin syy, minkä vuoksi vastustamme mietintöä. Vähättelemättä mitenkään esittelijän työtä, juuri Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan ehdotus edistää toissijaisuusperiaatteen vesittymistä tällä alalla. Emme vielä tiedä, mitä rikollisuuden ehkäisemisen käsite tarkoittaa, sillä sitä ei määritellä kertaakaan tässä ehdotuksessa eikä myöskään mietinnössä. Näistä syistä äänestämme mietintöä vastaan, ennen kaikkea siksi, että siinä kannatetaan tätä Euroopan laajuista verkkoa.

Mathieu
- (FR) Arvoisa puhemies, Ranskan ja Ruotsin aloite kansallisten elinten välisestä yhteistyöstä nuoriso-, kaupunki- ja huumausainerikollisuuden alalla on seurausta Tampereen huippukokouksesta.
Tämän eurooppalaisen strategian taustalla on periaate, jonka mukaan unionin toiminta antaa väistämättä lisäarvoa jäsenvaltioiden politiikalle. Meillä on kuitenkin nykyisin vastassamme mitä erilaisimpia ohjelmia ja todellinen toimenpiteiden suma, jotka eivät ole johdonmukaisia. Meille ehdotetaan nykyisin pelkästään oikeus- ja sisäasioiden alalla jo kuudetta ohjelmaa, Hippokratesta. Voimmekin oikeutetusti pohtia, tehostaako näiden ohjelmien lisääminen rikosten torjuntaa etenkin, kun näiden ohjelmien talousarviot ovat mitättömän pieniä. Mitä voimme oikein tehdä tähän ohjelmaan vuosittain myönnetyllä miljoonalla eurolla? Tämän lisäksi Hippokrates-ohjelma on sekava. Esimerkiksi rahoituksen alalla yhteisön talousarvion osuus olisi enintään 70 prosenttia kokonaiskustannuksista. Koska tiedämme, että komission yhteistyökumppaneita voivat olla yliopistot, hallinnot ja kansalaisjärjestöt, mistä saadaan jäljelle jäävä 30 prosentin rahoitus?
Ehdotettujen ehkäisytoimien ja järjestäytyneen rikollisuuden muotoja ei myöskään ole selkeästi määritetty. Aloitteeseen sisältyy myös varsin anekdoottimaisia toimia, kuten esimerkiksi 3 artiklassa mainittu vuosittaisten Euroopan rikostentorjuntapalkintojen jakaminen.
Luomme ja otamme käyttöön toimia harkitsematta niiden tärkeyttä ja tehokkuutta. Olisi aika pysähtyä tarkastelemaan asiaa, koska muuten vaarana on hyppiä sellaisten vaiheiden yli, jotka ovat välttämättömiä kansallisten ehkäisypolitiikoiden välisen tehokkaan yhteistyön rakentamiseksi.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensinnäkin haluaisin onnitella Angelillia hänen mietinnöstään ja keskustelumme ajankohdan huomioon ottaen hyvin yksinkertaisesti sanoa, että komissio kannattaa Ranskan ja Ruotsin aloitetta luoda eurooppalainen verkosto rikollisuuden ehkäisemiseksi. Tämä aloite on loistava esimerkki jäsenvaltioiden oikeudesta laatia aloitteita, koska se on tehty tiiviissä yhteistyössä komission kanssa. Olemme sitä mieltä, että tämän verkoston toiminta-alana pitää olla pääasiassa pienrikollisuus, eli kaupunki-, nuoriso- ja huumausainerikollisuus; lisäämme, että komission ehdotuksessa rikollisuuden ehkäisemistä koskevaksi tiedonannoksi ehdotetaan, että rikollisuuden ehkäisemiseksi perustetaan eurooppalainen foorumi, jonka painopisteenä pidetään järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemistä ja olemme sitä mieltä, että järjestäytyneen rikollisuuden ja pienimuotoisen kaupunkirikollisuuden kytkemisessä toisiinsa on vielä paljon tehtävää, ja juuri sen vuoksi pidämme myönteisenä, että parlamentti tukee tätä Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan laatimaa aloitetta.

Puhemies
Komission jäsen Vitorino, suuret kiitokset puheenvuorostanne, joka oli erittäin lyhyt ja ytimekäs, mutta täynnä asiaa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Siirrymme nyt äänestykseen.

ÄÄNESTYKSET
Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0069) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston direktiivin antamiseksi ilman tarvittavia asiakirjoja jäsenvaltioiden alueelle tulevia kolmansien maiden kansalaisia kuljettavia liikenteenharjoittajia koskevien seuraamusten yhdenmukaistamisesta

[10701/2000 - C5-0470/2000 + 14074/2000 - C5-0005/2001 - 2000/0822(CNS)]
Puhemies. Jäsen Watsonilla on työjärjestyspuheenvuoro.
Watson (ELDR). (EN) Arvoisa puhemies, äänestyksen ja mietinnön perusteella näyttää siltä, että olemme hylänneet neuvoston ehdotuksen.

Puhemies
Jäsen Watson, tämä muodostaa todellakin ennakkotapauksen Ceyhunin mietinnölle.
Ennen kuin siirrymme äänestykseen, joka koskee luonnosta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi, jäsen Terrón i Cusílla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, kuten viime kuussakin, joudumme toimittamaan kummallisen äänestyksen, joka koskee tätä jäsenvaltioiden tekemään lainsäädäntöaloitteeseen liittyvää uutta ja kummallista menetelmää. Hylkäsimme muutetun aloitteen. Nyt meidän on äänestettävä ensinnäkin ryhmämme esittämästä tarkistuksesta, jossa pyydetään sanomaan neuvostolle, että tämä aloite hylätään, ja jossa komissiota pyydetään tekemään aloiteoikeutensa nojalla uusi ehdotus. Sen jälkeen äänestämme luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi, ja meidän on äänestettävä sen puolesta sanoaksemme neuvostolle, että hylkäämme sen tekemän aloitteen. Tämä on monimutkaista, mutta tilanne on sama kuin edellisessä täysistunnossa, kuten jäsen Watson selitti. Toisin sanoen, seuraava tarkistus ei saa raueta, sillä meidän on sen jälkeen äänestettävä vielä hylkäämisen puolesta.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, minähän koin esittelijänä saman kohtalon viime kuussa. Nyt en kuitenkaan ymmärrä yhtä asiaa: tunnustimme väriä ja teimme päätöksen. Miksi neuvoston edustajat ylipäänsä ovat salissa? Heidän pitäisi ainakin ilmoittaa oma kantansa, ennen kuin jatkamme äänestystä.

Puhemies
Hyvä jäsen, olen kanssanne samaa mieltä, mutta en voi kuitenkaan pakottaa neuvoston jäseniä nousemaan ja esittämään mielipiteensä. Heidän vaitiolonsa on jo sinänsä merkki heidän kannastaan. Näin ollen kaikki läsnä olevat tietävät, miten neuvoston kanta ja vaiti oleminen täytyy tulkita.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 
Wiebengan laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0077/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakamisen edistämiseksi [KOM(2000) 303 - C5-0387/2000 - 2000/0127(CNS)]
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 
Deprez'n laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0066/2001):
I. Suomen tasavallan aloitteesta asetuksen antamiseksi täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta [11834/2000 - C5-0559/2000 - 2000/0805(CNS)]
II. Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston asetuksen antamiseksi täytäntöönpanovallan pidättämisestä neuvostolle rajatarkastusten ja -valvonnan toteuttamista koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta [5736/2001 - C5-0044/2001 - 2001/0802(CNS)]
Puhemies. Käsittelemme ensin Suomen tasavallan aloitetta käsittelevää tekstiä, johon ei ole esitetty yhtään tarkistusta.
Haluan muistuttaa, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ehdottaa aloitteen hylkäämistä. Näin ollen kansalaisvapauksien valiokunnan ehdotuksen mukaisesti meidän on äänestettävä aloitetta vastaan.
(Parlamentti hylkäsi Suomen tasavallan aloitteen.)
Puhemies. Neuvosto ei halua esittää puheenvuoroa.
Jäsen Watsonilla on puheenvuoro.

Watson
Arvoisa puhemies, tämän ja kahden seuraavan äänestettävän mietinnön kohdalla meidän tulisi äänestää lainsäädäntöpäätöslauselman puolesta neuvoston ehdotuksen hylkäämiseksi.

Puhemies
Toimitamme luonnosta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi koskevan äänestyksen kansalaisvapauksien valiokunnan puheenjohtajan esittämän kannan mukaisesti.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Puhemies. Siirrymme Portugalin tasavallan aloitetta koskevaan äänestykseen.
Noudatamme samaa menettelyä kuin edellä.
(Parlamentti hylkäsi aloitteen.)
Puhemies. Neuvosto on ääneti eikä halua esittää puheenvuoroa.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman näin muutettuna.)

 
Frahmin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0075/2001) Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston asetuksen antamiseksi ajanjaksosta, jona kolmansien maiden kansalaiset, joita viisumipakko ei koske, voivat liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella [8210/2000 - C5-0286/2000 - 2000/0806(CNS)]
Puhemies. Noudatamme samaa menettelyä kuin edellä. Toimitan ensimmäiseksi äänestyksen Portugalin tasavallan aloitetta käsittelevästä tekstistä, johon ei ole esitetty tarkistuksia.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta suosittelee tässäkin tapauksessa aloitteen hylkäämistä.
(Parlamentti hylkäsi Portugalin tasavallan aloitteen.)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 
Nassauerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0065/2001) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston direktiiviksi antamiseksi kolmansien valtioiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta [10130/2000 - C5-0398/2000 + 13968/2000 - C5-0004/2000 - 2000/0819(CNS)]
(Parlamentti hylkäsi Ranskan tasavallan aloitteen.)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 
Hatzidakisin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0040/2001) komission tiedonannosta radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta Euroopan unionissa käsittelevän pysyvän työryhmän kertomuksesta [KOM(1998)0155 - C4-0034/1999 - 1998/2083(COS)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 
Schwaigerin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0076/2001) Euroopan parlamentin suosituksista komissiolle WTO:n sisäänrakennettua työohjelmaa koskevista neuvotteluista
Tarkistuksesta 33

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, haluaisin peruuttaa tarkistuksen 33 lopun 29 ensimmäisen sanan jälkeen, niin että äänestämme vain 29 ensimmäisestä sanasta. Ilmoitin asiasta etukäteen esittelijälle.

Puhemies
Esittelijä pyytää puheenvuoroa.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata siihen, että kilpailupolitiikka on tärkeä politiikan haara, mutta että se ei kuulu sisäänrakennettuun työohjelmaan. Siksi en edelleenkään puoltaisi tätä tarkistusta.

Puhemies
Tarkistuksen esittäjä pyytää, että äänestys toimitettaisiin vain tarkistuksen ensimmäisestä osasta. Luen sen, jotta ei syntyisi mitään väärinkäsityksiä, sillä hänellä on täysi oikeus peruuttaa tarkistuksen osa: "Pyytää kansainvälisen kilpailujärjestelmän soveltamista WTO:ssa ja pyytää neuvostoa ja komissiota laatimaan WTO:n neuvottelujen yhteydessä monenvälistä kilpailua koskevat sitovat puitesäännöt". Esittelijä vastustaa tätä.
(Parlamentti hylkäsi tarkistuksen 33.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Jäsen van den Bosilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, en voinut olla täällä tänään ajoissa paikalla ennen äänestyksiä, koska lentoyhteys Amsterdamin ja Strasbourgin välillä toimi erityisen heikosti. Ikävä kyllä Air France ei kykene hoitamaan tätä yhteyttä ilman pahoja myöhästymisiä. Tämä aiheuttaa sen, että emme voi tehdä täällä työtämme ajoissa emmekä kunnolla. Esitän taas vastalauseen.

Puhemies
Panen vastalauseenne merkille ja se otetaan huomioon. Ääntenlaskentaan liittyvien seikkojen vuoksi myös kvestoreille ilmoitetaan tästä asiasta.

 
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Daulin mietintö (A5-0081/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, pyydän, että kuuntelette loppuun asti ne 60 sekuntia, jotka minulla on käytettävissäni äänestysselityksiä varten, ennen kuin ilmaisette näkemyksenne asiasta.
Tänä aamuna osallistuin jäsen Pronkin järjestämään tärkeään kokoukseen, joka koski Ranskan eläkeasioita. Ranskan eläkekassan (Caisse des retraites) johtaja selitti, miten eläkekassa toimii - tai pikemminkin ei toimi. Eläkeläisten täytyy Ranskassa kuten muuallakin Euroopassa kiristää nälkävyötä, he pääsevät eläkkeelle työskenneltyään 45 vuotta, ja heidän täytyy odottaa 70 vuoden ikään asti kaikkialla Euroopassa. Luultavasti tulee laki, jossa käsketään syömään vain yksi ateria päivässä. Äänestin siis sokeria koskevan asiakirjan puolesta siksi, että on tärkeää voidella makealla eläkeläisille tarkoitettu karvas pala, joka kaikkialla Euroopassa edellyttää paljon, paljon sokeria.

Puhemies
Kiitos, jäsen Fatuzzo, vaikka uskonkin useiden eläkeläisten käyttävän pikemminkin sakariinia.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esittelijä Daulin mietinnössä kannatetaan sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn jatkamista. Siksi en vastustanut sitä. Järjestelmällä ei ole mitään tekemistä markkinoiden kanssa, sitä voidaan tuotantokiintiöiden, vähimmäishintojen, tuontitullien ja vientitukien yhdistelmänä verrata pikemminkin suunnitelmatalouteen. Tätä kaikkea ei voi pitää myönteisenä asiana, vaan sitä on arvioitava erittäin kriittisesti, varsinkin koska se on erittäin kallista eurooppalaisille veronmaksajille. Valtiot jakavat sokerintuottajille tiettyjä alueita ja kiintiöitä, ja sen jälkeen tätä sokeria myydään suojatuilla kansallisilla markkinoilla. Kuvitelkaapa, että 100 kiloa valkosokeria maksaa maailmanmarkkinoilla 28 euroa ja että Euroopan unionin interventiohinta, takuuhinta, on 65 euroa. Se on liian paljon ja huono asia kuluttajien ja Euroopan unionin sokerin jalostajan kannalta. Tämä ei ole mikään kestävä ratkaisu!

Figueiredo
. (PT) Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä esittelijän kanssa komission ehdotuksen hylkäämisestä, erityisesti sokerikiintiöiden supistamisesta 115 000 tonnilla.
Olemme kuitenkin pahoillamme, että ehdotuksemme, jossa korjattiin komission tekemä vääryys, eli sen Portugalille myöntämä kiintiö, joka on nykyään vain 70 000 tonnia, vaikka tuotanto-oikeudet on myönnetty kokonaisuudessaan maanviljelijöille ja ne vastaavat ainoastaan 20:tä prosenttia maan kulutuksesta.
Niinpä Manner-Portugalin ainoan, Coruchessa sijaitsevan, juurikassokeritehtaan taloudellinen toimeentulo voi tulevaisuudessa vaarantua, mikäli sen valmistusmäärä ei nouse lähes 100 000 tonniin. Siksi ehdotettiin 30 000 tonnin lisäystä. Tämä korjaus tekisi mahdolliseksi, että Portugalin maanviljelijät saisivat oikeudenmukaista kohtelua ja että sokerijuurikastuotannon jota muuten voidaan ja jota pitää lisätä Alquevan padon aloittaessa toimintansa jatkuvuus turvattaisiin.
Lisäksi pidämme keskeisenä, että Azorien ainoan tehtaan, joka sijaitsee São Miguelin saarella, toiminta turvataan, sillä se on tuon syrjäisimmän alueen kannalta välttämätöntä.

Gill
. (EN) Äänestin muutettua ehdotusta vastaan, koska mietinnössä aiottiin säilyttää järjestelmä, jota ei ole arvioitu 32 vuoteen. Sokerialan yhteinen markkinajärjestely on kestämätön ratkaisu pitkällä aikavälillä, kun ottaa huomioon menoluokka I:n (maatalousmenojen) rajoitukset.
Lisäksi markkinajärjestelyllä on suuri vaikutus Euroopan veronmaksajiin, ruoan- ja juomantuottajien työpaikkoihin ja kuluttajiin. Vielä tärkeämpää on, että mietinnössä hylätään sokerialan markkinajärjestelyn hallinnoinnin parantaminen, hallinnoinnin pieni toimenpide oli komission ehdottama varastointimaksun lakkauttaminen.
Vastustan varastointimaksun palauttamista kolmesta syystä. Ensinnäkin, varastointimaksu siirretään kuluttajien maksettavaksi. Järjestelmän lakkauttaminen siis tarkoittaa, että sokerintuottajat joutuvat itse vastaamaan varastointikustannuksista. Toiseksi, varastointimaksujärjestelmän lakkauttaminen luo kilpailua erittäin vääristyneille markkinoille. Siitä hyötyvät sokeria käyttävä teollisuus ja kuluttajat, ja samalla voidaan arvioida rajatun kilpailun vaikutuksia EU:n sokerialalla. Lopuksi, järjestelmään talousarviossa osoitetut varat (300 miljoonaa euroa vuodessa) voitaisiin käyttää muihin maatalousmenoihin.
Toinen tärkeä huolenaihe mietinnössä on, että jäsen Daulin tarkistukset jatkavat nykyistä markkinajärjestelyä markkinointivuoteen 2005-06 asti toisin kuin komission ehdotuksessa, jonka väliaikainen markkinajärjestely kestäisi kaksi vuotta. Vastustan jälleen uutta viisivuotiskautta. Uudistuksen paine kasvaa. EU:n sokerinhinnat ovat 2,5-3 kertaa maailmanmarkkinahintoja korkeammat. Tällainen markkinajärjestely uhkaa vaarantaa EU:n uskottavuuden unionin tulevaa laajentumista ja WTO:n velvollisuuksia silmällä pitäen. Mietinnössä ei ole myöskään otettu huomioon tilintarkastustuomioistuimen taannoisen kertomuksen päätelmiä, joiden mukaan sokerialan markkinajärjestely on kallis ja huonosti hallinnoitu sekä aiheuttaa merkittäviä menoja EU:n budjettiin ja kuluttajille.
Tunnen suurta myötätuntoa maatalousalaa kohtaan, ja tiedän, että monet tuottajat ymmärtävät, että tarvitaan tuntuvia ja harkittuja uudistuksia sokerialan valmistamiseksi tulevaisuuden haasteisiin. Markkinajärjestelyn jatkaminen johtaisi sitä vastoin yhä uusiin kiintiöiden leikkauksiin, mikä kutistaisi EU:n teollisuuspohjaa ja aiheuttaisi työttömyyttä. Keinotekoisen korkeita hintoja ei voi myöskään ylläpitää. Niistä on haittaa sokeria käyttävälle teollisuudelle ja kuluttajille, ja sokerialalle on luotava vähitellen kilpailua.
Laajoissa tutkimuksissa etsittiin varteenotettavia vaihtoehtoja nykyjärjestelylle ja tutkittiin niiden vaikutuksia tuottajiin ja kuluttajiin. Tutkimustulosten avulla komissio voisi laatia entistä yksityiskohtaisempia ehdotuksia sokerialan markkinajärjestelyn uudistamiseksi edelleen.

Maaten ja Manders
. (NL) Haluamme luonnollisesti kiittää esittelijää saavutetusta tuloksesta. Erityisesti ELDR-ryhmää edustavan jäsen Jan Mulderin tarkistukset saattavat vaikuttaa siihen, että eurooppalaista maatalouspolitiikkaa lopultakin tarkastellaan. Vaikka emme hyväksy sisällöllisesti nykyistä sokeripolitiikkaa, olemme äänestäneet muutetun mietinnön puolesta, koska politiikassa on ennen kaikkea pidettävä kiinni tehdyistä sopimuksista, kuten tässä tapauksessa Agenda 2000:sta. Haluamme kuitenkin korostaa, että arviointi mahdollisine muutoksineen on todellakin toteutettava vuonna 2003. Pelkästään puhuminen muuttamisesta ja sen jälkeen päätöksenteon hidastaminen on mielestämme väärä strategia, joka loppujen lopuksi johtaa maatalouden yhteiskunnallisen perustan heikkenemiseen.
Nykyinen eurooppalainen maatalouspolitiikka ei sovi enää tähän aikaan. Varman tuotetuen aikakausi on muutettava pikaisesti toisenlaiseksi järjestelmäksi. Maaseutu, josta maatalousala suurelta osin pitää huolta, on pidettävä pystyssä, ja voimme kuvitella, että sitä varten tulotukia vahvistetaan. Euroopan kansalaiset ymmärtävät sen.
Lisäksi haluamme esittää yleisen huomautuksen esittelijöistä ja heidän mahdollisista intresseistään mietintönsä aiheessa. Pyydämme teitä sisällyttämään työjärjestykseen sellaisen velvoitteen, että mahdolliset intressit on ilmoitettava etukäteen, jotta jopa häilyvät olettamukset eturistiriidoista voitaisiin välttää.

Raymond
. (FR) Maatalous on erillistä taloustoimintaa, jossa tarvitaan pitkän aikavälin näkymiä. Hetkellä, jolloin maanviljelijöiden on vastattava uusiin haasteisiin (laadukkaiden tuotteiden toimituksen takaaminen) harjoittamalla ympäristön paremmin huomioon ottavaa maataloutta, heille on annettava keinot tulevaisuuteen valmistautumiseksi. Sokerin maailmanmarkkinat ovat hyvin epävakaat; tälle alalle olisi siten annettava tuottajillemme välttämättömät vakauttamisvälineet, jotka ovat kuitenkin tarpeeksi joustavia, jotta he voisivat hyötyä mahdollisimman hyvin suotuisimmista taloudellisista oloista.
AKT-valtiot ja Intia ovat kertoneet meille, miten tärkeä merkitys Cotounun sopimuksen tarjoamalla hintatakuulla on niiden sokeriteollisuuden kehittämiselle, jotta ne pystyvät vastaamaan talouden maailmanlaajuistumiseen. Euroopan unionin on pidettävä kiinni näille maille antamistaan sitoumuksista.
Tuemme komissiolle osoitettua pyyntöä WTO:n eri osioita koskevista vaikutustutkimuksista tämän tuotannon mahdollisten vaihtoehtojen esittämiseksi. Tulosten perusteella voitaisiin siten tarvittaessa harkita WTO:n tarkistamista. Tätä ei kuitenkaan pidä tehdä ennen vuotta 2006, jolloin WTO:ta tarkistetaan perinpohjaisesti.

Sacrédeus
. (SV) Ruotsalaisena kristillisdemokraattina olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan.
Kaikkia yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen tähtääviä aloitteita pitää tukea, jopa tätä komission esittämää vaatimatonta ehdotusta sokerikiintiöiden supistamisesta. Mielestämme EU:n on avattava maataloussektorinsa kolmannelle maailmalle.
Maatalousvaliokunnan kannanotto johtaa sen vuoksi väärään suuntaan, koska siinä puolustetaan nykyisen EU:n politiikan jatkamista, joka perustuu tukiin ja muun maailman vastaisiin tullimuureihin.

Tannock
. (EN) Muiden konservatiiviryhmän brittiläisen valtuuskunnan jäsenten tavoin minäkin äänestin tänään Daulin mietinnössä ehdotetun sokerialan nykyisen markkinajärjestelyn rajatun jatkamisen puolesta. Kannatamme kaikki yhteisen maatalouspolitiikan laajaa uudistamista, mutta se toteutuu paljon todennäköisemmin perusteellisesti ja järjestelmällisesti, jos muiden alojen uudistusta pidetään osana yhtä yleistä uudistuspakettia vuonna 2006. Muutenkaan ei ole mitään ehdottomia takuita siitä, että sokerialan markkinajärjestelyn aikaisempi lopettaminen tietäisi välitöntä sokerin kuluttajahinnan laskua. Lisäksi Britannian maanviljelijöiden nykykriisi edellyttää tämän uudistuksen lykkäämistä, jotta heidän taloudellinen tilanteensa ei pahene entisestään ja jotta maatalousyhteisöjemme vakaus säilyy.

Titley
. (EN) Vastustan jyrkästi jäsen Daulin sokerialaa koskevaa mietintöä, jonka tarkoituksena on jatkaa nykyistä markkinajärjestelyä muuttumattomana vuoteen 2006 asti.
Mielestäni komission jäsenen ehdottama sokerimarkkinoiden uudistus on paljon makeampi vaihtoehto. Sokerimarkkinoiden uudistaminen on tärkeää ylituotannon ja EU:n markkinoiden korkeiden hintojen korjaamiseksi. Lisäksi se on tarpeellinen WTO:n sääntöjen vuoksi. Se on tärkeä eurooppalaisille kuluttajille ja veronmaksajille. Haluan, että tuotantokiintiötä leikataan 115 000 tonnia vuosittain ja että varastojen pienentämisestä maksettavat korvaukset lakkautetaan. Vuonna 2003 tarvitaan suuria muutoksia, kun komissio suorittaa vilja-, öljynsiemen- ja maitoalojen arvioinnin.
Meidän on tehtävä leikkauksia maatalouden talousarvioon, joka kaipaa kipeästi uudistusta. Yhteistä maatalouspolitiikkaa on pakko uudistaa perusteellisesti. Tähän talousarvioon on tuhlattu aivan liikaa veronmaksajien rahoja, ja meidän on harkittava tarkkaan koko EU:n maatalouspolitiikan uudelleenjärjestelyä ja uudistamista.
En kannata tätä mietintöä, josta jää makean sijasta varsin karvas maku suuhun.
Kirkhopen mietintö (A5-0069/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten valtaosa meistä, äänestin tätä asiakirjaa vastaan, jolla pyritään yhteensovittamaan yhteisön sanktiot niitä kohtaan, jotka kuljettavat laittomia maahantulijoita unionin alueelle. Minusta on paljon tärkeämpää - ja samaa mieltä ovat kaikki eläkeläiset, jotka minut ovat lähettäneet Euroopan parlamenttiin - sekä paljon hyödyllisempää taistella Eurooppaan suuntautuvaa laitonta maahanmuuttoa vastaan vahvistamalla juuri Euroopan rajojen valvontaa; olisi järkevää suunnata enemmän välineitä ja rahaa Euroopan rajojen valvonnan parantamiseen sen sijasta, että rangaistaan ja langetetaan sakkoja niille, jotka jäävät kiinni Euroopan alueelle tultuaan.

Berthu
. (FR) Kannatin ehdotusta neuvoston direktiiviksi, jonka tarkoituksena on jäsenvaltioiden alueelle tulevia laittomia maahanmuuttajia kuljettavia liikenteenharjoittajia koskevien seuraamusten yhdenmukaistaminen. Päinvastoin kuin jotkut puheenvuoron käyttäjät väittivät keskustelun aikana, tarkoituksena ei ole käyttää liikenteenharjoittajia rajapoliiseina. On täysin selvää, etteivät he pysty tarkistamaan kuljetettavien henkilöiden oleskelu- tai matkustusasiakirjojen aitoutta. Tosiasiassa ehdotuksessa ei määrätä seuraamuksia kuin niiden laittomien maahanmuuttajien tapauksessa, joilla ei ole mitään asiakirjoja, joiden tarkistamista liikenteenharjoittajan ei tietenkään pitäisi laiminlyödä.
Euroopan parlamentti on tavanomaisen strategiansa mukaisesti aloittanut äänestämällä tarkistuksista, jotka kaatavat täysin ehdotuksen tasapainon. Se on etenkin vapauttanut liikenteenharjoittajat kaikista seuraamuksista, kun laiton matkustaja pyytää turvapaikkaa välittömästi määrävaltion alueelle saavuttuaan. Tätä erivapautta ei voida hyväksyä, koska varsin hyvin tiedetään, että suurin osa turvapaikkahakemuksista on perusteettomia ja että niiden avulla pyritään vain voittamaan aikaa. Äärimmäisessä tapauksessa voitaisiin jopa kuvitella, että liikenteenharjoittajille annetut sakot korvattaisiin, jos matkustaja tosiasiassa saa turvapaikan. Enempää ei kuitenkaan juuri voida tehdä rohkaisematta lukuisien turvapaikkojen perusteettomaan pyytämiseen.
Euroopan parlamentti hylkäsi tarkistetun tekstin sen tasapainottomuuden takia osoittaen näin olevansa tyytymätön siihen, että jäsenvaltiot esittävät tällaisia "rankaisevia" tekstejä käyttäen niillä vielä toistaiseksi tällä alalla olevaa aloiteoikeutetta. Katsoimme päinvastoin, että ehdotusta neuvoston direktiiviksi kannattaa tukea, koska Euroopan parlamentilla on tällä alalla onneksi vain neuvoa-antava asema.

Caudron
. (FR) Ensimmäinen teksti esitettiin Euroopan parlamentille puheenjohtajavaltio Ranskan aloitteesta syyskuussa 2000. Tämän menettelyn tarkoituksena oli ottaa huomioon ne murheelliset tapahtumat, joihin kurjuutta ja inhimillistä hätää hyödyksi käyttävät häikäilemättömät liikenteenharjoittajat ovat sekaantuneet. Olen tyytyväinen tähän menettelyyn.
Minusta on tosiaankin jo aika tarttua tiukasti tähän ongelmaan Douverin tai Saint Raphaëlin kaltaisten murhenäytelmien toistumisen välttämiseksi.
Tämän direktiivin tarkoituksena on täydentää Schengenin sopimuksen 26 artiklaa ja täsmentää kyseisen artiklan soveltamista koskevat edellytykset. Ranskan aloitteessa määritetään niiden liikenteenharjoittajien velvoitteet, jotka tuovat unionin alueelle sellaisia ulkomaalaisia, joiden turvapaikkahakemus on hylätty. Siinä ehdotetaan tarkistusvelvoitteensa laiminlyöneiden kuljettajien sellaisten rikosoikeudellisten seuraamusten yhdenmukaistamista, jotka vaihtelevat nykyisin huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen.
Minun on myönnettävä olevani pettynyt puheenjohtajavaltio Ruotsin esittämään tekstiin, joka on kovin arkaileva Ranskan aloitteen alkuperäiseen tekstiin verrattuna. Itse asiassa siinä rajoitutaan tekemään yksi vain osittainen parannus Schengenin sopimuksen 26 artiklaan liittyvään tilanteeseen, kun Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia laadittu pöytäkirja antaa mahdollisuuden edetä paljon pitemmälle.
Tämä kunnianhimon puute näkyy selvästi tekstin soveltamisalalla, joka ei koske kansainvälistä junaliikennettä, sekä velvoitteiden ja sakkojen määrittämisessä (vähintään 2000 euron varoitussakko henkilöä kohti).
Seuraamuksia koskevia poikkeuksia ei myöskään voida hyväksyä. Määräyksen mukaisesti liikenteenharjoittajalle ei määrätä sakkorangaistusta, jos kolmannen maan kansalainen hakee turvapaikkaa välittömästi määrämaan alueelle saavuttuaan, vaikka hakemus myöhemmin hylättäisiin. Hakijan kelpoisuuden tarkistamisesta ei kuitenkaan vastaa liikenteenharjoittaja vaan valtio. Samalla tavoin liikenteenharjoittajaa ei rangaista, jos kuljetetulle henkilölle myönnetään pakolaisasema tai oleskelulupa, johon liittyy muodoltaan toissijainen suojelu.
Vaikka olenkin täysin samaa mieltä puheenjohtajavaltio Ranskan aloitteesta ja menettelystä, mielestäni ehdotetun tekstin tiettyjä tarkistuksia ei voida hyväksyä. Siksi hylkäsin ne.

Evans, Robert
. (EN) Minä ja kollegani, PSE-ryhmän brittiläiset Labour-puolueen jäsenet, äänestimme osittain Kirkhopen mietinnön puolesta. Samalla totesimme, etteivät ehdotukset olleet täydellisiä, mutta niissä ainakin yritettiin korjata osittain, tosin vain osittain, nykyistä epätyydyttävää tilannetta.
Euroopan unionin ja yksittäisten valtioiden on tehtävä enemmän ongelmien ja olosuhteiden korjaamiseksi niissä maissa, joiden asukkaat tulevat etsimään turvaa Euroopan unionista. Tilannetta ei voi korjata hetkessä, mutta emme voi silti sysätä selkkauksia, vainoja tai muuta ahdinkoa ymmärrettävästi pakenevia, epätoivoisia ihmisiä rikollisten ja häikäilemättömien, ihmissalakuljetuksella elantonsa hankkivien ihmisten syliin.
Jokainen on vastuussa siitä, että ihmiskauppiaat eivät menesty. Olen useiden kollegoideni kanssa käynyt Calais'ssa katsomassa, mitä siellä tapahtuu. Olen nähnyt omin silmin monien rekkakuskien ja heidän yritystensä hyvin piittaamattoman asenteen. Näiden liikenteenharjoittajien on tehtävä enemmän - heidän pitää tarkastaa kunnolla kaikki ajoneuvot ja kuljetusmuodot uuden Doverin tapaisen murhenäytelmän välttämiseksi. Rekkoja ja muita ajoneuvoja omistavien yritysten ja kaikentyyppisten liikenteenharjoittajien on otettava vastuu toimistaan - yritysten vastuu alkaa huipulta alaspäin.
Eri maissa langetettavien sakkojen yhdenmukaistaminen on myös perusteltua yhteisen rintaman muodostamiseksi ihmissalakuljetusta vastaan. Se tarkoittaa puolestaan sitä, että kaikkien jäsenvaltioiden - Britannian, Ranskan, Belgian ja muiden - on pidettävä huoli, että tarvittavat järjestelmät ovat olemassa ja että lakien noudattamista valvotaan.
Kannattaessamme Kirkhopen mietintöä osittain olemme tietoisia kysymyksen monitahoisuudesta ja tavoitteenamme on yhä Euroopan unionin yhteinen ja kattava turvapaikkajärjestelmä, jonka ytimenä ovat inhimillisyys ja heikko-osaisten edut.

Hager
. (DE) Ilman tarvittavia asiakirjoja jäsenvaltioiden alueelle tulevia kolmansien maiden kansalaisia kuljettavia liikenteenharjoittajia koskevien rahallisten seuraamusten yhdenmukaistamisen yhteydessä haluaisin todeta Euroopan parlamentin sitoutumattomien ryhmän puolesta, että kannatamme tosin laittoman maahantulon vastaisia tehokkaita toimia, mutta niitä on käytettävä kunnioittaen jäsenvaltioiden kansallisia pakotejärjestelmiä. Vastaavasti äänestimme myös vähimmäisrangaistuksia vastaan kyseenalaistamatta kuitenkaan periaatteessa tavoitteena olevaa laittoman maahantulon tehokasta torjuntaa.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Olemme vastustaneet esittelijä Kirkhopen liikenteenharjoittajien vastuuta käsittelevää mietintöä ja kehotamme Ranskaa peruuttamaan aloitteensa, joka koskee ilman tarvittavia asiakirjoja matkustavia henkilöitä kuljettaville liikenteenharjoittajille määrättäviä sakkoja. Neuvoston aloite on jälleen yksi lisäys niiden hajanaisten ehdotusten sarjaan, joiden ainoana tarkoituksena on estää ihmisten pääsy Euroopan unioniin.
Mielestämme on mahdotonta ajatella, että vastuu passien tarkistamisesta alueelle saavuttaessa siirrettäisiin jäsenvaltioilta yksityisille liikenteenharjoittajille. Ei ole asianmukaista, että lentokenttien tai satamien lähtöselvityshenkilöstöllä, lentoemännillä tai konduktööreillä olisi oikeus päättää, kuka saa tulla Euroopan unionin alueelle. Juuri niin käy, jos Schengenin sopimuksen säännöt ja esittelijä Kirkhopen ehdotus seuraamusten määrästä toteutuvat.
Geneven yleissopimuksen mukaisen turvapaikkaoikeuden on oltava niin Schengenin yhteistyön kuin EU:n yhteisen pakolais- ja maahanmuuttopolitiikankin kulmakivi. Neuvoston ehdottamat tuntuvat pakotteet uhkaavat merkittävästi turvapaikkaoikeutta. Ne useat ihmiset, jotka onnistuvat nykyään pakenemaan sotia ja sortoa ja onnistuvat saapumaan EU:n ulkorajoille, eivät pysty koskaan matkustamaan tänne, jos liikenteenharjoittajien seuraamusten määrää uudistetaan tai korotetaan.
Unionin alueella tapahtuvan vapaan liikkumisen hintana ei saa olla se, että EU rakentaa ympäröivän maailman vastaisia muureja. Euroopan perinteisesti suvaitsevaisen pakolaispolitiikan, jossa turvapaikkaoikeus turvataan, on leimattava sitä yhteistyötä, jota jatkossa tehdään Schengenin ja yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan puitteissa.

Meijer
. (NL) Pitää paikkansa, että emme voi majoittaa koko ihmiskuntaa Eurooppaan ja että emme voi ratkaista maailman ongelmia siirtämällä kaikkia ihmisiä tänne. On kuitenkin harhakuvitelmaa, että voimme pitää Euroopan linnoituksen suljettuna ihmisiltä, joiden on päästävä pois tai jotka haluavat pois muualta maailmasta. Vaikuttaa siltä, että näillä ihmisillä on erityisen paljon rahaa ja että he ottavat erityisen paljon riskejä päästäkseen sisälle Eurooppaan. Voimme muuttaa tilanteen ainoastaan vaikuttamalla siihen, että tilanne muuttuu paremmaksi Euroopan ulkopuolella esimerkiksi sen myötä, että emme tuo sieltä halpoja raaka-aineita ja puolivalmisteita emmekä käy kauppaa sortoa harjoittavien valtakoneistojen kanssa. Vähimmäissakkojen määrääminen horjuttaa jäsenvaltioiden riippumattomuutta rikosoikeuden alalla, ja ehdotettu korotus 3 000 eurosta 5 000 euroon vain pahentaa asiaa. Kirkhopen mietintö johtaa pelkästään laittoman maahanmuuton lisääntymiseen ja mafian voittojen kasvuun. Tämä on seuraus, jos idealistisia auttajia rangaistaan ja laillisia maahantulomahdollisuuksia vähennetään. Kuten sanoin jo 15. helmikuuta laitonta maahanmuuttoa koskevan Ceyhunin mietinnön yhteydessä, on järjetöntä alkaa rangaista toimintaryhmien ja kirkkojen poliittisia pakolaisia ja sodan uhreja kohtaan osoittamasta solidaarisuudesta.

Sacrédeus
. (SV) Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit ymmärrämme ne ongelmat, jotka ovat johtaneet ehdotuksen tekemiseen, mutta haluamme kuitenkin palauttaa ehdotuksen neuvostolle ja komissiolle, ja kehotamme näitä toimielimiä laatimaan ehdotuksen, jossa EU:n turvapaikkapolitiikkaa tarkasteltaisiin kokonaisvaltaisemmin.
Nykyinen ehdotus on ongelmallinen, koska on vaarana, että turvapaikkaharkinta annetaan liikenteenharjoittajien tehtäväksi, vaikka heillä ei ole tarvittavaa asiantuntemusta tai viranomaisten toimivaltaa. Tämä saattaa johtaa siihen, että turvapaikan hakemisoikeus heikkenee erityisesti sen vuoksi, että pakolaisten on usein vaikea saada passia ja viisumia.

Titley
. (EN) Haluan onnitella edellistä puheenjohtajavaltiota Ranskaa sen suunnittelemista ankarista, EU:n laajuisista seuraamuksista liikenteenharjoittajille, jotka kuljettavat jäsenvaltioihin laittomasti kolmansien maiden kansalaisia.
Laiton maahanmuutto ja ihmiskauppa ovat Euroopan unionin avainkysymyksiä, ja meidän on tehtävä yhteistyötä tilanteen korjaamiseksi. Osa maahantulijoista on tietysti todellisia turvapaikanhakijoita, jotka käyttävät perinteisiä väyliä, mutta salakuljetettujen ihmisten virta brittiläisiin satamiin on hälyttävän suuri, ja taustalla ovat usein ihmiskauppaa käyvät jengit. Meidän on lähetettävä vakava viesti salakuljettajille, että seuraamukset ovat ankarat, toimivatpa he missä päin Eurooppaa hyvänsä. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Italian ehdotus EU:n poliisi- ja maahanmuuttoviranomaisten yhteistyöstä Länsi-Balkanilla onkin saanut rohkaisevan vastaanoton. Rekkakuskien on osallistuttava operaatioon ja tarkastettava huolellisesti ajoneuvonsa, jottei kukaan matkusta niissä salaa.
Vielä järkyttävämpi asia on kuitenkin ne karmeat olosuhteet, joissa nämä maahanmuuttajat joutuvat matkustamaan rekoissa ja kuorma-autoissa. Uhrit ovat tietysti valmiita ottamaan suuria riskejä päästäkseen Euroopan unionin valtioihin. Siksi meidän pitäisikin tarkastella myös muuttoliikkeen perimmäisiä syitä, olipa kyseessä maahanmuuttajien kotimaissa esiintyvä vaino, köyhyys tai jokin muu syy. Olemme kaikki erittäin onnekkaita, kun saamme asua vauraissa, demokraattisissa maissa, ja minä ainakin toivon, että voimme avata ovemme huonommissa olosuhteissa eläville. Nämä ovat vain yksinkertaisia ja järkeenkäypiä toimia, jotka auttavat ehkäisemään ihmisten salakuljettamista Euroopan maihin.
Britannian Labour-hallitus toteuttaa toimia turvapaikanhakumenettelyn nopeuttamiseksi ja pyrkii tekemään järjestelmästä entistä reilumman ja nopeamman, jotta ihmiset hakisivat turvapaikkaa mieluummin virallista tietä kuin asettaisivat itsensä hengenvaaraan matkustaessaan rekoissa, laivoissa ja junissa.
Wiebengan mietintö (A5-007/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tänä aamuna puhuin puhelimessa jäsen Fitton kanssa - joka on kollegamme, Euroopan parlamentin jäsen ja italialainen, kuten minäkin - joka on jättänyt meidät siirtyäkseen Italiassa sijaitsevan Puglian alueen maaherran tehtäviin. Hän on tietysti erittäin kiinnostunut siitä, mikä liittyy ihmisjoukkoihin, jotka virtaavat hänen alueelleen Pugliaan, joka sijaitsee lähellä Albaniaa, mistä on tullut Pugliaan suuria määriä maahanmuuttajia. Hän huusi minulle puhelimessa: "Nytkö te autatte jäsenvaltioita ja alueita, jotka ottavat ihmisjoukot vastaan? Ettekö voineet ajatella asiaa vuosi tai kaksi vuotta sitten, kun tämä tapahtui? Olette myöhässä, pahasti myöhässä!" Minusta hän teki oikein huutaessaan minulle Euroopan parlamentin sijasta, sillä minä todellakin haluaisin - ja pyydän sitä tässä yhteydessä - että Euroopan parlamentilla olisi valtuudet puuttua tällaisiin tilanteisiin nopeasti, ei kahden vuoden jälkeen.

Berthu
. (FR) Äänestin komission ehdotusta vastaan, joka koskee tilapäistä suojelua tapauksissa, joissa suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä pakenee erilaisia mullistuksia kolmansissa maissa. Tosiasiassa, vaikka esitinkin keskustelussa jo merkittäviä vastaväitteitä, Euroopan parlamentin tarkistukset samoin kuin sitä paitsi komission antamat selitykset pahentavat niitä entisestään.
Direktiiviehdotuksessa näytetään etenkin myönnettävän, että muut jäsenvaltiot eivät voi pakottaa yhtä jäsenvaltiota hyväksymään vasten tahtoaan pakolaiskiintiötä. Komission jäsen Vitorino antoi meille kuitenkin äsken asiasta hyvin erilaisen esityksen. Hänen mukaansa 25 artiklassa määrätään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta ilmoittaa, etteivät ne pysty vastaanottamaan näitä henkilöitä. Ilmoitus on kuitenkin perusteltava, ja sen on oltava todella poikkeuksellinen.
Sitä paitsi hän muistutti, että tilapäisen suojelujärjestelmän käyttöönotosta päätettiin määräenemmistöllä. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltiot, jotka ilmoittavat olevansa kykenemättömiä vastaanottamaan pakolaisia, eivät voi käyttää veto-oikeuttaan. Euroopan parlamentti on pannut vielä paremmaksi poistamalla kokonaan tarkistuksistaan jäsenvaltion mahdollisuuden jakaa pakolaiset eri vastaanottovaltioihin määräenemmistöpäätöksellä.
Euroopan parlamentti on sitä paitsi tukenut komission ehdotuksia, joiden tavoitteena on järjestää tilapäisten pakolaisten asema ikään kuin he jäisivät pysyvästi vastaanottomaahan, hyväksymällä muun muassa perheen yhdistämisoikeuden.
Mielestämme kunkin jäsenvaltion on voitava päättää omasta alueestaan, eikä sitä voi pakottaa ottamaan vastaan epätoivottuja ulkomaalaisia, ja tilapäistä suojelua koskevia tapauksia, jos ne ovat toisinaan tarpeellisia, on käsiteltävä pääasiassa kotiinpaluun näkökulmasta.

Boumediene-Thiery
. (FR) Maailmassa, jossa rajat avautuvat, pakolaisaallot eivät ole ehtymässä. Niiden, jotka ovat tyytyväisiä maailmanlaajuistumisen edistysaskeleisiin, mutta jotka pyrkivät lisäämään sen taloudelliseen osioon sosiaalisen osion, ei pidä unohtaa tavaroiden liikkuvuuden merkitsevän myös ihmisten liikkuvuutta.
Sitä, miten merkittävä asema järjestäytyneillä rikollisverkostoilla on laittomassa maahanmuutossa, kuvaa hyvin 910 kurdipakolaisen saapuminen Ranskan rannikolle 19. tammikuuta.
Tällainen suuri pakolaismäärä herättää kuitenkin ennen kaikkea välittömästi kysymyksen oikeudesta hakea nykyisin turvapaikkaa Euroopan alueella. Se nostaa esiin sellaisen todellisen ihmiskaupan olemassaolon rajojemme sisällä, joka tiettyjen asiantuntijoiden mukaan kilpailee nykyisin huumausainekaupan kanssa ja jota voidaan torjua vain luomalla todellisia laillisia maahanmuuttoväyliä.
Laillisten maahanmuuttoväylien luominen Euroopassa vähentäisi myös merkittävästi turvapaikan saamista koskevaa painetta, koska se on kotimaassaan vainojen kohteeksi joutuneiden henkilöiden ainoa tosiasiallinen keino hakea turvapaikkaa perheenyhdistämisen lisäksi. Oikeus hakea turvapaikkaa on Geneven yleissopimuksen (1951) mukaan henkilökohtainen ja luovuttamaton perusoikeus, jota on vahvistettava ja suojeltava kaikilta poliittisilta näkökohdilta. Sitä on vahvistettava, koska pakolaisia eivät vainoa vain valtiot, ja useimmiten vaino ei kohdistu vain yksilöihin vaan kokonaisiin perheisiin!
Vaikka meille tänään esitetyn ehdotuksen laajat suuntaviivat näyttävätkin tämänsuuntaisilta, suositellut toimet ovat kuitenkin vain hyvin rajallisia ottaen huomioon tavoitteet, jotka on asetettu luomalla todellinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä.
Euroopan on aika harkita tilapäistä suojelua koskevan oikeusaseman antamista henkilöille, jotka pakenevat maastaan sodan ja muiden kriisien takia. Sellaisen oikeusaseman antamista, joka ei estä turvapaikan saamista ja jossa noudatetaan Geneven yleissopimuksessa tarkoitettua palauttamiskieltoperiaatetta, jonka mukaan pakolaisia ei saa palauttaa lähtömaahansa.
Euroopan unionin on aika uudistaa välittömästi ja perusteellisesti turvapaikkaoikeutta, koska siirtymään joutuneiden henkilöiden tilanteen kiireellisyys ja vakavuus ei odota institutionaalisia määräaikoja koskevia keskusteluja!

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua koskeva yhteinen politiikka on myönteinen, erityisesti, jotta voidaan varmistua siitä, että kaikki jäsenvaltiot ovat mukana huolehtimassa ihmisistä, jotka joutuvat pakenemaan sota-alueilta. On kuitenkin tärkeää, että tämä tilapäinen suojelu, joka on voimassa korkeintaan kaksi vuotta, ei vaaranna oikeutta hakea turvapaikkaa.
Geneven yleissopimuksen mukainen oikeus turvapaikkaan, ja sen myötä pysyvään oleskelulupaan, on turvattava. Tilapäinen suojelu EU:n jäsenvaltioissa ei saa estää ihmisiä hakemasta turvapaikkaa jo vastuussa olevaan jäsenvaltioon saavuttaessa tai tilapäisen suojelun voimassaolon aikana.
Deprez´n mietintö (A5-0066/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minäkin äänestin Suomen tasavallan ja Portugalin tasavallan vetoomuksia vastaan, joissa esitetään viisumipakon ja rajavalvonnan sääntelemistä direktiivillä, koska näillä jäsenvaltioilla ei tosiasiassa ole valtuuksia esittää tällaisia asiakirjoja tällä tavalla. Tein sen kuitenkin raskain mielin, arvoisa puhemies, koska ongelma, jotka nämä valtiot ottivat esille, on oikea ja todellinen, ja pohdin, miksemme heti anna rajavalvonnan toteuttamisesta Euroopan rajoilla direktiiviä, joka tulisi välittömästi voimaan kaikkialla Euroopan alueella. Myös tässä asiakirjassa korostetaan tarvetta laatia eurooppalainen säännös, koska Euroopalla on yhteiset rajat.
ES
Frahmin mietintö (A5-0075/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Frahmin mietintö - sanon tämän niille, jotka kuuntelevat minua tällä hetkellä ja niille, jotka eivät osallistuneet äänestykseen - koskee niiden henkilöiden viisumipakkoa, jotka saapuvat Eurooppaan ja liikkuvat alueellamme, mutta eivät ole jäsenvaltioidemme kansalaisia. Myös tässä tapauksessa vastustin äänestyksessä Portugalin tasavallan aloitetta, koska tosiasiassa ei ollut syytä hyväksyä sitä. Pohdin kuitenkin itsekseni: "Miksi toimivaltainen valiokunta sitten ei tarkistanut ehdotusta siten, että parlamentti olisi voinut hyväksyä sen?" Onhan tärkeää säännellä hyvin ja yhdenmukaisesti Eurooppaan tilapäisillä viisumeilla tulevien kansalaisten liikkumista Euroopassa.
ES
Nassauerin mietintö (A5-0065/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kolmannen kerran äänestin sellaista Euroopan unionin jäsenvaltion vetoomusta vastaan, jossa esitetään direktiivin laatimista: tässä tapauksessa kyse on kolmansien maiden kansalaisten maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta. Minun on sanottava, että Ranskan tasavalta teki oikein esittäessään tämä aloitteen, vaikka se hylättiinkin. Miksi sanon näin? Koska on ilmeistä, arvoisa puhemies - olette varmasti samaa mieltä kanssani - että tarvitaan ehdottomasti kaikissa 15 jäsenvaltiossa voimassa olevat yhtenäiset säännöt siitä, ketkä on karkotettava ja keiden sen sijaan sallitaan jäädä Euroopan unionin alueelle. Vielä kerran tartun siis tämän direktiivin tarjoamaan tilaisuuteen vaatia, että asiaan puututaan laatimalla eurooppalainen säännös Euroopan unioniin ei-toivotusti saapuvien karkottamista koskevista muodollisuuksista, ehdoista ja säännöistä.

Boumediene-Thiery
. (FR) Täällä esitetyn aloitteen tarkoituksena on mahdollistaa ulkomaan kansalaista koskevan kansallisen hallinnollisen karkotustoimen täytäntöönpano, vaikka henkilö olisi kyseisenä ajankohtana toisen jäsenvaltion alueella.
Tämän ehdotuksen selkeänä tavoitteena on helpottaa kolmansien maiden kansalaisten maastapoistamistoimien täytäntöönpanoa. Ehdotukseen sisältyy siksi näiden päätösten vastavuoroista tunnustamista koskeva mekanismi. Siten yhdessä jäsenvaltiossa hyväksytty maastapoistamisilmoitus voidaan panna täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa.
Ensi näkemältä voisi vaikuttaa, että karkotustoimenpiteiden kohteena olevien ulkomaalaisten liikkumisen sääntelyä ja valvontaa jäsenvaltioissamme koskevat ponnistelut ovat hyvin kiitettävä asia. Siten voisimme hallita paremmin muuttovirtoja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmiin sisältyvien suositusten mukaisesti (lokakuu 1999). Aloitteen lähempi tarkastelu paljastaa kuitenkin nopeasti sen epämääräisyyden, ylimalkaisuuden ja juridiset puutteet.
Hetkellä, jolloin Euroopan unionin valtioiden on jo aika hyväksyä todellinen maahanmuuttopolitiikka, mitä voimme oikein ajatella tekstistä, jossa sen lisäksi, että siinä ei ratkaista mitenkään maastapoistamista koskevia kysymyksiä, näytetään myös vähät välittävän inhimillisestä todellisuudesta?
Maahanmuuttoa koskevan ongelman ratkaiseminen merkitsee myös rohkeutta ottaa huomioon ne yhteisön ulkopuoliset kansalaiset, jotka ovat karkotustoimien kohteena tai joita uhkaa karkotus ja jotka Schengenin tarkoin vartioidulle alueelle saavuttuaan joutuvat vastakkain vastahakoisten hallintojen kanssa.
Jos Euroopan unioni haluaa todella olla nyt ja tulevaisuudessa vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuva alue, sen on hyväksyttävä oikeudellisia välineitä, joissa niiden tehokkuuden lisäksi otetaan huomioon inhimillinen tekijä. Sen ei pidä tähdätä pelkästään turvatoimia korostavaan politiikkaan, joka estää ulkomaalaista - jota pidetään uhkana - nauttimasta oikeuksistaan ja vapauksistaan ja jossa oikeus jää pelkäksi tyhjäksi sanaksi.
Lisäksi ehdotuksen oikeusperusta eli yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohta näyttää olevan hankalasti perusteltavissa. Artikla koskee vain tarkoin määritellyissä oloissa toteutettuja toimia maahanmuuton alalla ja erityisesti niitä ehtoja, joiden mukaan kolmannen maan kansalainen voidaan palauttaa tai karkottaa tahtonsa vastaisesti kotimaahansa. Direktiiviehdotuksessa ei kuitenkaan käsitellä näitä kysymyksiä. Siinä tyydytään vain käsittelemään jo tehtyjen päätösten vastavuoroista tunnustamista koskevaa näkökohtaa. Ehdotuksen tarkoituksena ei ole siten määrittää yhteisön standardeja maastapoistamisen alalla.
Siten olisi vaarallista hyväksyä näin arkaluonteista aihetta kuin maahanmuuttoa koskeva aloite. Kaikissa alaa koskevissa määräyksissä on kunnioitettava eurooppalaisen rakennuksen ohjenuorana olevia humanitäärisiä ja yleismaailmallisia arvoja. Muuten yhteisön politiikoilla ei ole enää mitään mieltä.
Hatzidakisin mietintö (A5-0040/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, poliisi pysäyttää kuorma-auton Saksassa. Kuorma-auto pysäytetään, koska se ajaa liian kovaa vauhtia. Liikennepoliisi tarkistaa lastin: se on radioaktiivista ainetta, jonka kaikki luvat ovat kunnossa. Liikennepoliisi on erittäin väkirikkaan saksalaisen kaupungin Düsseldorfin keskustassa ja huomatessaan kuljetettavien radioaktiivisten aineiden vaarallisuuden hän kysyy kuljettajalta: "Mutta miksi ajat juuri Düsseldorfin läpi, jossa on paljon ihmisiä? Etkö voinut ajaa pidempää reittiä, jolla ei liiku ketään? Tämä lasti on erittäin vaarallinen!" "Herra liikennepoliisi," vastaa kuljettaja, "te ette tiedä, että juuri tänään Euroopan parlamentti on hyväksynyt Hatzidakisin - joka on erittäin merkittävä ja ansiokas parlamentin jäsen - mietinnön, jonka 2 kohdassa sivulla 8 kehotetaan jäsenvaltioita soveltamaan radioaktiivisten aineiden kuljetukseen lyhimmän kuljetusmatkan periaatetta. Minä valitsin lyhimmän reitin radioaktiivisen materiaalin kuljetukseen." Tästä syystä minun on sanottava, että kohta kaipaa tarkistusta: parempi pidempi, mutta vähemmän vaarallinen reitti, kuin lyhyt, mutta vaarallinen reitti.

Ahern
. (EN) Hiljattainen, hyvin hälyttävä tapaus, jossa brittiläisen ydinpolttoaineyhtiön BNFL:n omistamia radioaktiivisia ydinpolttoainepulloja kuljettanut juna suistui raiteilta Tornessin voimalan kohdalla lähellä Dunbaria, East Lothianin maakunnassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, osoittaa radioaktiivisten aineiden kuljettamisen jatkuvat vaarat.
Radioaktiivisuus on vakava vaara terveydelle ja ympäristölle. Ionisoiva säteily siirtää energiaa sellaisilla tasoilla, jotka voivat aiheuttaa muutoksia missä tahansa lävistämässään aineessa ja jopa vaurioittaa ihmissoluja pysyvästi.
Vaara riippuu altistumisen kestosta ja vahvuudesta sekä säteilyn tyypistä. Kun kyseessä on säteilyannos, joka on 10 000 mSv (millisievertiä) tai enemmän, kuolema on lähes välitön (näin korkeita pitoisuuksia on saavutettu vain ydinaseiden räjähdyksissä tai vakavissa ydinvoimalaonnettomuuksissa). Säteilyllä voi olla myös jälkivaikutuksia, kuten huomattiin Hiroshiman ja Nagasakin ydintuhojen jälkeen ilmaantuneissa syöpätapauksissa ja perimänmuutoksissa. Ihmisillä, jotka ovat saaneet 200 mSv:n tai sitä suuremman säteilyannoksen, on entistä suurempi vaara saada syöpä. Se tarkoittaa sitä, että muutaman mikrogramman plutoniumannoksen hengittäminen voi aiheuttaa keuhko- tai kielisyövän. Vastaavasti jos ilmaan leviäisi 1 200 grammaa jauhemaista plutoniumia, se aiheuttaisi hengitettynä kuolettavan säteilyannoksen yli 2 kilometrin alueella.
Ydinpolttoainetta valmistettaessa radioaktiivisen aineen karkaamisen vaara on kaikkein suurin kuljetusvaiheessa. Terroristit voivat valita kohteekseen ydinkuljetuksen ja varastaa erittäin radioaktiivisia aineita sisältävät pakkaukset. Alkeellisen ydinaseen valmistamiseen tarvitaan vain muutama kilo erotettua plutoniumia.

Caudron
. (FR) Kuten tiedämme, kaikella ydinenergiaa enemmän tai vähemmän sivuavalla keskustelulla on taipumusta olla hyvin tunteenomaista ja muuttua periaatekeskusteluksi. Tämä ei ollut aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tavoite. Ydinenergian eduista ja haitoista keskustellaan ensisijaisesti kussakin jäsenvaltiossa, ja keskustelu kulkee niissä omaa rataansa. Tämän mietinnön tarkoituksena oli keskittyä itse kuljetusta koskevaan kysymykseen ja sen eri näkökohtiin: järkiperäistämiseen, liikennelainsäädännön noudattamiseen, tiedottamiseen radioaktiivisten aineiden kuljetuksesta jne.
Radioaktiivisia aineita kuljetetaan säännöllisesti ja pitkiä matkoja Euroopan unionin sisällä, mutta myös Euroopan unionista muille mantereille. Ja vaikka useat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat päättäneet lopettaa jälleenkäsittelyn tai ydinvoiman käytön vaiheittain, kuljetukset jälleenkäsittelysopimukset allekirjoittaneisiin maihin on toteutettava vastakin tällä hetkellä jälleenkäsittelylaitoksiin varastoitujen jätteiden palauttamiseksi alkuperämaahan. Kuljetusten määrän kasvu yleensä sekä maanteiden, rautateiden, laivaliikenteen ja lentoliikenteen ruuhkaisuus lisää ennestään onnettomuuksien todennäköisyyttä ja radioaktiivisten aineiden kuljetusten turvallisuutta koskevia vaatimuksia. Turvallisuuden on myös oltava ehdottomasti etusijalla kannattavuuteen ja energiatarjontaan nähden, ja siksi ydinenergiateollisuuden on noudatettava tiukasti kansainvälistä liikennelainsäädäntöä.
Nämä huomautukset huomioon ottaen kannatan toimeenpanevan komission parlamentaarisen valiokunnan vaatimuksia selvityksen tekemisestä radioaktiivisten aineiden kuljetuksista Euroopan unionin sisällä ja sen rajoilla sekä arviointia niiden taloudellisista ja sosiaalisista (etenkin kansanterveydellisistä) perusteista keinojen ehdottamiseksi kuljetusten rationalisoimiseksi ja sekä itse kuljetusten että kuljetettujen aineiden määrän vähentämiseksi todettujen riskien perusteella ennalta varautumisen periaatetta noudattaen, jos kuljetusten riskit ovat niistä saatavaa hyötyä suurempia. Asianomaisten jäsenvaltioiden on lisäksi sovellettava radioaktiivisten aineiden kuljetukseen lyhimmän kuljetusmatkan periaatetta ja mahdollisuuksien mukaan vältettävä tällaisen aineksen kuljettamista tiheään asuttujen alueiden läpi.
Lopetan puheenvuoroni korostamalla avoimuuden tärkeyttä tällä alalla, sillä mahdollisista riskeistä on oltava saatavilla jatkuvasti ja hyvin laajasti kattavaa tietoa.

De Rossa
. (EN) Vastustan käytetyn ydinpolttoaineen jälleenkäsittelyä, ja mielestäni kaikki jälleenkäsittelylaitokset Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla pitäisi sulkea. Äänestin mietinnön puolesta, vaikka minulla on joitakin varauksia. Olen erityisesti sitä mieltä, että turvallisuuden pitäisi olla aina ensisijaista.
Ydinjätettä ei saisi koskaan kuljettaa tiheästi asuttujen alueiden halki. Lyhimmän kuljetusmatkan periaatteen pitäisi antaa sijaa turvallisimman kuljetusmatkan periaatteelle. Irlannin kansa ja kaikki muut eurooppalaiset ovat jatkuvasti huolissaan siitä, että ydinonnettomuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Ranskassa tai laivojen yhteentörmäys Irlannin merellä saattavat aiheuttaa katastrofin, jolla on välittömiä vaikutuksia meihin kaikkiin.

Markov
. (DE) Ei ole aivan tavatonta, että mietintö muuttuu tarkistusten vuoksi niin paljon, että esittelijä ei tunnista enää alkuperäistä aikomustaan ja vetäytyy tehtävästään.
Tällä kertaa menettelytapa ei ole kuitenkaan poliittisesti ymmärrettävissä. Kun ryhmät kirjaimellisesti yön yli nukuttuaan perääntyvät yhdessä neuvotelluista kompromissiehdotuksista ja allekirjoittavat aivan vastakkaisia lausuntoja, on syytä epäillä menettelyn vilpittömyyttä.
Ryhmäni on tietysti tietoinen siitä, että radioaktiivisten aineiden kuljetusta koskeva mietintö ei ole mikään ydinvoimaa yleisesti koskeva mietintö, mutta mahdollisimman suurta turvallisuutta tarvitaan, vaikkei kuljetettavana olisi mitään. Siksi tähän keskusteluun on liitettävä ydinpolttoainesauvojen tuotannon tai jälleenkäsittelyn supistaminen mahdollisimman pieneksi. Se, että vuosittain kuljetetuista säiliöistä alle viisi prosenttia, siis noin 75 000 säiliötä, liittyy ydinpolttoainekiertoon, kertoo vain määristä, mutta ei mitään vaaran laadusta.
Emme voi ymmärtää sitä, että ei hyväksytä ehdotusta, joka sisältää toissijaisuusperiaatetta noudattavan lainsäädäntöaloitteen radioaktiivisten aineiden kuljettamisen yhteisistä normeista EU:n sisällä ja sen rajoilla.
Emme ymmärrä myöskään sitä, miksi vaarallisten aineiden kuljetusta koskevien määräysten noudattamisen tarkempaa valvontaa ei voisi hyväksyä. Lisäksi olemme sitä mieltä, että kysymykseen säteilylle altistumisesta on kiinnitetty liian vähän huomiota. GUE/NGL-ryhmä torjuu mietinnön sen nykyisessä muodossa.

Meijer
. (NL) Muistan 1950-luvun, jolloin lähes kaikki ajattelivat, että atomin halkaiseminen tarjoaisi tulevaisuudessa rajattomasti puhdasta ja turvallista energiaa. Joissakin maissa on sen jälkeen rakennettu runsaasti ydinvoimaloita ja sähköntuotanto on tehty suurelta osin riippuvaiseksi atomien halkaisemisesta. Arvostelua on esiintynyt 1960-luvulta lähtien yhä enemmän, kun on käynyt ilmi, että ydinvoimalat voivat räjähtää ja että jätteet jäävät uhkaamaan ympäristöä hyvin pitkäksi ajaksi. Harrisburgin ja Tsernobylin onnettomuudet ovat jarruttaneet ydinenergian leviämistä laajemmalle, ja jotkin maat ovat jo luopuneet siitä kokonaan tai valmistautuvat luopumaan siitä. Kuitenkin myös sen jälkeen olemme vielä tuhansien vuosien ajan tekemisissä vaarallisen radioaktiivisen jätteen kanssa. Tämän jätteen kuljetukseen liittyvien vaarojen vuoksi nyt on parasta haudata jäte suljettaviin ydinvoimaloihin eikä enää kuljettaa sitä toiseen paikkaan. On oikein, että näiden kuljetusten lopettamiseksi ryhdytään monenlaisiin toimiin. Esittelijä osoittaa jonkin verran ymmärtämystä näitä toimia kohtaan mutta hyväksyy kuitenkin edelleen tällaiset kuljetukset ja antaa niille oikeutuksen. En hyväksy tällaista valintaa.
Schwaigerin mietintö (A5-0076/2001)

Vlasto
- (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin piti antaa tätä aihetta koskeva lausunto etenkin WTO:n seuraavan istunnon avaamisen aattona vallitsevan epäselvyyden takia. Euroopan parlamentti antaa selkeän viestin, johon sisältyy johdonmukainen näkemys WTO:n tulevaisuudesta. Äänestin siten Schwaigerin mietinnön puolesta, jossa kannatetaan WTO:n ja sen kokousten valmistelujen avoimuuden parantamista.
Olen tyytyväinen Euroopan komissiolle annettuun selkeään ja täsmälliseen toimivaltuuteen valitusasioissa, ennalta varautumisen periaatteeseen WTO:ssa maatalousalalla. Pahoittelen kuitenkin, ettei Euroopan parlamentti vaadi WTO:ta ottamaan huomioon maatalouden monitoimisuuden käsitettä, jota ei pidä hylätä teho- ja massamaatalouden hyväksi, mitä eurooppalaiset kuluttajat eivät nykyisin sitä paitsi enää selvästikään halua.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämä äänestysselitys tulee juuri oikeaan aikaan, lounasaikaan. Äänestin mietinnön puolesta, mutta mistä syystä? Arvoisa puhemies, koska pidän gorgonzolasta: gorgonzola-juustosta ja Bergamon laaksoissa valmistettavasta taleggio-juustosta. Te varmaan sanotte minulle: "Mutta mitä tekemistä tällä on Schwaigerin mietinnön kanssa?" On sillä, arvoisa puhemies: mietinnön 9 sivun 31 kohdan, jonka olemme hyväksyneet, mukaan parlamentti "pitää viinien ja väkevien alkoholijuomien maantieteellisten merkintöjen suojelun laajentamista kattamaan myös muut maataloustuotteet toivottavana". Minä pidän gorgonzolasta ja haluan, että myös gorgonzolaa suojellaan, ja siksi äänestin Schwaigerin mietinnön puolesta. Hyvää ruokahalua!

Alyssandrakis
. (EL) Seattlessa Maailman kauppajärjestön (WTO) neuvotteluita leimasivat kansan laajamittaiset vastareaktiot, jotka osoittivat, että WTO:n periaatteita ei hyväksytä. Mielenosoitukset, joissa oli osallistujia kaikkialta maailmasta, olivat ratkaiseva tekijä, joka aiheutti neuvotteluiden epäonnistumisen. Samalla ristiriidat ja kiistat maailmanlaajuisen imperialistisen järjestelmän sisällä aiheuttavat vaikeuksia ja viivästyksiä, joita joukkoliike voi käyttää hyväkseen.
WTO, joka luotiin kaupan täyden vapauttamisen nopeuttamiseksi, on yksi uuden maailmanjärjestyksen tärkeimmistä tukipylväistä. Se ei ainoastaan toimi globalisaation esiliinana, vaan yrittää antaa sille muodon ja lainvoiman. Tämän vuoksi emme usko, että uudella neuvottelukierroksella Euroopan unionin hallitukset puolustavat kansojensa etuja. Ne yrittävät päinvastoin tavoitella suurempaa osuutta eurooppalaisille monopoleille kilpailussa muita imperialistisia keskuksia, USA:ta ja Japania, vastaan.
Paljon puhuttu "eurooppalainen maatalousmalli", jota Schwaigerin mietinnössä puolustetaan, on kompromissi, joka on tehty Euroopan pienten ja keskisuurten tilojen ja Välimeren maataloustuotteiden kustannuksella. Sen välitön seuraus on maataloustulon pienentyminen sekä viljelijäväestön vähentyminen ja työttömyyden lisääntyminen. Kreikan ja muiden maiden maataloustuotanto uhrataan, jotta kansainvälisillä markkinoilla voitaisiin saavuttaa parempi asema Keski- ja Pohjois-Euroopan maiden teollisuustuotteille.
Kansainvälisissä taloussuhteissa ja kaupassa noudatettavien sääntöjen pitää palvella työntekijöiden etuja, ne eivät saa puuttua sosiaalisiin perusoikeuksiin, niiden on suosittava kehitysmaita, kunnioitettava ympäristöä ja kaikkien kansojen oikeutta hoitaa itse valvonta ja päättää omasta tulevaisuudestaan.
Päinvastoin kuin Schwaigerin mietinnössä väitetään, WTO:ta ei voida demokratisoida ottamalla siihen mukaan valtioiden valitsemia edustajia. Demokratisoituminen edellyttää työntekijöiden oikeuksien kunnioittamista ja suojelua. WTO:n ominaislaatu on sellainen, että se ei voi toimia tällä tavoin, koska se on imperialistinen rakennelma ja sitä kiinnostaa vain pääoman mahdollisimman suuri tuotto ja pääoman, erityisesti kauppa- ja pörssipääoman, mahdollisimman turvallinen, joustava ja esteetön liikkuminen.
Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot äänestivät Schwaigerin mietintöä vastaan, koska suurimmaksi osaksi se vastaa suurpääoman suunnitelmia markkinoiden täydestä vapauttamisesta ja on osa hyökkäystä työntekijöiden saavutuksia ja maailman kansojen oikeuksia vastaan.
Epäyhtenäisyydestään ja monimuotoisuudestaan huolimatta globalisaation ja WTO:n vastainen liike on ensimmäinen vastahyökkäys monopolipääoman diktatuuria ja sen taloudellisia etuja vastaan. Se on vastarinnan ja vastahyökkäyksen viesti miljoonille työntekijöille, työttömille ja pienviljelijöille, kaikille kapitalistisen maailmanjärjestyksen uhreille, jotka WTO haluaa alistaa.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin
Eurooppalaisella maatalousmallilla tarkoitamme yhteistä maatalouspolitiikkaa. Se ei kuitenkin tarkoita, että hyväksyisimme maatalouspolitiikan nykyisen muodon, joka on tuottajien säätelemä ja laaja-alainen ja joka perustuu suuriin tukiin. Emme voi myöskään asettua tukemaan kolmannen maailman vastaisia suojatulleja.
Sen sijaan haluamme kyllä yhteistä maatalouspolitiikkaa, mutta mielestämme on vaarallista, jos jokainen kansakunta muotoilee omat maataloustukensa. Uuden ja yhteisen maatalouspolitiikan lähtökohtana pitää olla maaseudun kehittäminen, ekologinen maatalous ja pienimuotoisuus. Alueelle on oltava ominaista ja tunnusomaista pitkällä aikavälillä kestävä kehitys, esimerkiksi ympäristön ja talouden kannalta.

Berthu
. (FR) Äänestin lopulta Schwaigerin mietintöä vastaan sen hyvistä puolista huolimatta, koska olen hyvin tyytymätön eilen käytyyn keskusteluun ja etenkin komission jäsen Lamyn kolmeen kysymykseeni antamiin vastauksiin.
Ensimmäisen kysymykseen (Eikö sisäänrakennetusta työohjelmasta ole vaarallista neuvotella erikseen?) komission jäsen Lamy vastasi, että Genevessä parhaillaan käytävät maatalous- ja palvelukauppaneuvottelut eivät ole varsinaisia neuvotteluja, vaan pelkkiä neuvottelujen valmisteluja. Tämä ero pitää ehkä paikkansa abstraktista näkökulmasta, mutta käytännössä se ei mielestäni ole pätevä.
Toiseen kysymykseen (Eikö neuvotteluvaltuudet pitäisi määrittää uudelleen tapahtumien ja yleisen mielipiteen kehittymisen mukaisesti?) komission vastaus on kielteinen: Agenda 2000:n aikana määritettyjä valtuuksia ei muuteta. Euroopan parlamentti on sitä paitsi juuri vahvistanut tämän kannan hylkäämällä suoraan kaksi tarkistusta, joissa vaadittiin Blair House -sopimusta koskevia uusia neuvotteluja.
Kolmannen kysymyksen (Eikö neuvottelijoiden valvontaa pitäisi ensiksi paremmin määrittää ennen uusien neuvottelujen käynnistämistä?) yhteydessä komission jäsen Lamy mainitsi etenkin Euroopan parlamentin ja komission välisen puitesopimuksen. Tämä on tärkeä asia, mutta kysymykseni koski pääasiassa valvontaa, jota komissiolle neuvottelutavoitteet antavan neuvoston sekä mielestäni lopullisina päättäjinä toimivien kansallisten parlamenttien on harjoitettava. Nämä näkökohdat ovat kuitenkin edelleen epäselviä.
Pahoittelen etenkin, että vielä marraskuussa Nizzan alustavalle esityslistalle kirjattua pöytäkirjaa ei hyväksytty etenkään WTO:n neuvottelujen valmistelujen valvonnan kohdalla. Pöytäkirjassa todetaan, että puheenjohtajavaltio ja jäsenvaltiot voivat osallistua yhdessä komission kanssa WTO:n neuvotteluihin, että komission on toimitettava viipymättä kaikki sen hallussa olevat asiakirjat ja että sen on pakko järjestää jäsenvaltion toivoma kuulemistilaisuus, ja että neuvosto määrittää komission puolustaman yhteisen kannan ja voi milloin tahansa antaa komissiolle neuvotteluohjeita. Näitä määräyksiä on mielestäni ehdottomasti noudatettava tavalla tai toisella WTO:n neuvottelujen moitteettomaksi valvomiseksi.

Meijer
. (NL) Vapaakauppa on enemmän kuin rajojen poistaminen tai vanhanaikaisen protektionismin lopettaminen. Ennen kaikkea se tarkoittaa, että tuotteen hinnasta tulee kaikkia muita näkökohtia tärkeämpi asia. Halvimmalla toimittava voittaa markkinat ja karkottaa kalliimmat tuottajat. Yhä edullisempien kuljetuskustannusten myötä kaikkia halpoja raaka-aineita ja kaikkia halpoja lopputuotteita voidaan kuljettaa kaikkialle. Kilpailu pakottaa valitsemaan halvempien toimitusten tai toiminnan loppumisen välillä. Tämän mekanismin kannattajat kiljuvat, että se tekee tuottajista kekseliäitä ja tehokkaita ja että kuluttajat hyötyvät siitä. Siksi pitäisi saada aikaan rajoittamaton kilpailu ja loppujen lopuksi mieluiten maailmanlaajuisesti. On kuitenkin hyviä syitä lisätä tuotantokustannuksia ja suojata tätä tuotantoa halvempia kilpailijoita vastaan. Nämä syyt ovat seuraavat: työturvallisuus, kunnollinen palkka työntekijöille, lapsityön pois sulkeminen, työllisyyden hyvä alueellinen jakautuminen, ympäristöstä huolehtiminen, eläinten huonon kohtelun välttäminen, turhan liikenteen estäminen sekä sellaisten palvelujen tarjoaminen, jotka eivät tuota voittoa markkinoiden logiikan mukaisesti mutta jotka ovat kuitenkin hyödyllisiä ja toivottavia. Tämä on demokraattisesti valittujen viranomaisten tehtävä, mutta WTO-sopimukset alistavat ne markkinoiden sokeudelle. Vaikka pidän esittelijän ehdotusta riittämättömänä, en äänestä sellaista vastaan, mikä voi vaikuttaa tämän kehityksen jarruttamiseen.
(Istunto keskeytettiin klo 13.40 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Lopullinen sopimus jalkapalloilijoiden kansainvälisiä siirtoja koskevan järjestelmän uudistamisesta
Puhemies
- Hyvät kollegat, kehotan teitä istumaan paikoillenne. Lukumääränne parlamentissa ei ole vielä kovin suuri, teistä pystyisi juuri ja juuri kokoamaan jalkapallojoukkueen, mikä johdattaakin minut meitä kiinnostavaan kysymykseen.
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto lopullisesta sopimuksesta jalkapalloilijoiden kansainvälisiä siirtoja koskevan järjestelmän uudistamiseksi.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, muistanette, että pidin 7. syyskuuta puheenvuoron parlamentissa ilmoittaakseni sille komission kannasta kansainvälisiä siirtoja säätelevien kansainvälisen jalkapalloilun kattojärjestön, FIFAn, sääntöjen uudistamisesta.
Ilmoitin tässä yhteydessä komission aikomuksesta käynnistää keskustelut FIFAn ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa kollegani Mario Montin johdolla ja yhteistyössä Anna Diamantopouloun kanssa siten, että FIFAn säännöt saatettaisiin yhteensopiviksi yhteisön oikeuden kanssa kunnioittaen samalla toisaalta urheilun erityislaatua ja toisaalta urheilujärjestöjen riippumattomuutta.
Tämä lähestymistapa vahvistettiin sitä paitsi täysin urheilun erityispiirteitä koskevassa julkilausumassa, joka hyväksyttiin Nizzan Eurooppa-neuvostossa viime joulukuussa.
Olen tänään iloinen voidessani ilmoittaa teille komission yksiköiden, FIFAn ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa käytyjen vilkkaiden keskustelujen jälkeen saavuttamastamme tuloksesta. Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, tämä tulos kunnioittaa äsken mainitsemiani periaatteita, jotka ovat meille kaikille tärkeitä.
Komissiota on koko tämän asian aikana syytetty hyvin usein siitä, ettei se ymmärrä urheilua ja vielä enemmän, että se haluaa horjuttaa jalkapallon asemaa. Keskustelujen tulos osoittaa kuitenkin, että syytöksillä ei ole perustaa, ja mielestäni olemme voineet päinvastoin keskustelujen ansiosta osoittaa jälleen kerran, että yhteisön oikeus ja urheilun erityislaatu ovat täysin yhteensopivia. Siten yhteisön oikeutta ei mielestäni tarvitse muuttaa. Komissio on osoittanut tässä jutussa joustavuutensa sisällyttääkseen urheilun erityspiirteet nykyisiin teksteihin.
Keskustelujen ansiosta on edistetty selkeästi ainakin kolmella avainalueella. Ensiksi, ja sitä Euroopan parlamentti on aina halunnut, on suojeltu Euroopan unionissa liikkuvia nuoria pelaajia takaamalla heille asianmukainen yleissivistävä ja urheilukoulutus. Nämä periaatteet sisällytetään jalkapalloliittojen laatimaan käytännesääntöön, ja pidän tätä kohtaa erityisen tärkeänä, koska mielestäni on huomattavasti tehokkaampaa ohjata pelaajia kunnolla pikemminkin kuin rajoittaa heidän liikkuvuuttaan - mikä ei sitä paitsi ole yhteensopivaa vapaan liikkuvuuden periaatteen kanssa.
Meidän ei pidä unohtaa, että jalkapallon harrastajia on paljon, mutta vain harvat ovat valittuja, eikä kaikista pelaajista tule jalkapallotähtiä. Siten on tärkeää, että he saavat sekä urheilu- että ammattikoulutuksen. Komissio haluaa antaa uusien määräysten avulla vahvan signaalin kaikille näille urheilua harrastaville nuorille: kaikki eivät tule menestymään urheilussa, mutta kaikkia tuetaan inhimillisellä tasolla ja henkilökohtaisessa kehityksessä.
Toisena avainalueena on rohkaista ja korvata seurojen ponnisteluja sellaisten nuorten kouluttamiseksi, jotka siten antavat urheilulajille yhteiskunnallisen ulottuvuuden. Tämä sosiaalinen ulottuvuus on sitä paitsi urheilun eurooppalaisen ulottuvuuden erityispiirre. FIFAn on tämän takia otettava käyttöön sääntöjä, jotka koskevat ensiksi koulutuskustannusten korvausta 23-vuotiaaksi asti todellisten kustannusten perusteella, kuten yhteisöjen tuomioistuin määritti Bosmanin tuomiossa, ja toiseksi solidaarisuusrahaston luomista, jota rahoitetaan kustakin siirtokorvauksesta maksettavalla 5 prosentin osuudella. Tämä rahasto on perustettu kasvattajaseuroja varten, joille maksetaan siten osa pelaajan lisäarvosta.
FIFAn tehtävänä on nyt soveltaa näitä periaatteita yksityiskohtaisesti, ja komissio valvoo toimivaltuuksiensa mukaisesti, että nämä periaatteet todella sisällytetään FIFAn sääntöihin. Arvoisa puhemies, olen varma, että komissio ei jää yksin, vaan sitä tukevat tässä valvontatyössä sekä urheiluministerit että parlamenttien jäsenet kansallisella tasolla. Olemme siten vakuuttuneita, että pelaajan liikkuvuuden ja kasvattajaseuran tarpeellisen korvauksen välisen tasapainon saavuttaminen on mahdollista niissä rajoissa, jotka yhteisöjen tuomioistuin on määrittänyt Bosmanin tuomiossa.
Kolmas kohta koskee urheilukilpailujen vakauttamista niiden tasapuolisuuden ja säännönmukaisuuden takaamiseksi.
Mainitsen seuraavaksi mekanismit. Ensiksi sopimuksen yksipuolinen purkaminen sallitaan vain kauden lopussa. Siten kannattajalle taataan, että hän voi seurata saman joukkueen pelejä koko kauden ajan. Hän on ostanut vuosilippunsa nähdäkseen nimenomaan tämän, ei toisen joukkueen pelejä, joihin parhaat pelaajat eivät aina välttämättä osallistu.
Toiseksi on määrätty niiden pelaajien ja seurojen vastaisia urheilua koskevia rangaistuksia, jotka purkavat sopimukset ilman pätevää syytä kahden ensimmäisen sopimuskauden aikana.
Näitä periaatteita täydentävät toiset tärkeät kohdat, kuten tietynpituiset siirtoajat tai sopimusten kesto, jotka vaihtelevat yhdestä viiteen vuoteen.
Hyvät kollegat, tapasimme näiden keskustelujen aikana pelaajia edustavan kansainvälisen pelaajayhdistyksen FIFPROn, ja pelaajien tiettyihin vaatimuksiinsa suostuttiin. Siten FIFAn säännöissä ei kielletä enää pelaajia panemasta vireille oikeudenkäyntiä, vaan perustetaan myös kaikista osapuolista koostuva välitystuomioistuin, joka voi tehdä kiireellisiä päätöksiä ja ratkaista koulutuskorvauksia, siirtoja ja urheilua koskevia seuraamuksia käsitteleviä riitoja. Mielestäni yhdenvertainen ja riippumaton välitysmenettely on erityisen tärkeää. Tällaisen tahon, jonka puoleen voivat kääntyä sekä pelaajat että seurat, perustamisen ansiosta oikeusriidat voidaan ratkaista tasapuolisesti, nopeasti ja tehokkaasti. Haluan myös muistuttaa komission korostaneen koko tämän asian ajan, että sen FIFAn ja muiden asianomaisten osapuolien kanssa käydyt keskustelut eivät vaaranna mitenkään FIFAn tarkistamien sääntöjen yhteensopivuutta sovellettavan kansallisen oikeuden ja etenkin työoikeuden kanssa. FIFAn tehtävänä on varmistaa, että näiden sääntöjen soveltamisessa kunnioitetaan kansallisia lainsäädäntöjä, joista ne eivät tietenkään voi poiketa.
FIFA on ilmoittanut meille, että näin sovitut periaatteet pannaan täytäntöön FIFAn säännösten tarkistamisen yhteydessä sen Buenos Airesissa heinäkuussa järjestettävän maailmankongressin aikana. Komissio on kehottanut tätä täytäntöönpanoa varten FIFAa pyrkimään tiiviiseen vuoropuheluun muiden asianomaisten osapuolien ja tietenkin etenkin pelaajien kanssa.
Komission mielestä siirtoja koskeva asia on osoittanut selkeästi, että vuoropuhelu kaikilla tasoilla on tarpeellista ja että olisi tarkasteltava kaikkia keinoja sen järjestämiseksi, mukaan luettuina yhteissopimukset Euroopan tasolla. Diamantopoulou on sitä antanut tukensa pysyvän vuoropuhelun rohkaisemiseksi Euroopan tasolla.
Sallinette minun päättää tämän tiedonannon muistuttamalla teitä, että FIFA valmistelee kaksi vuotta tämän uuden sopimuksen voimaantulon jälkeen tämän järjestelmän toteuttamista koskevan kertomuksen. Meillä on silloin käytettävissämme määrällisiä ja laadullisia aineksia, joiden perusteella voimme tehdä asianmukaiset johtopäätökset.
Tällä välin meidän on mielestäni oltava tyytyväisiä näiden keskustelujen tulokseen. Arvoisa puhemies, sen saavuttaminen, ei kuitenkaan aina ole ollut helppoa. Tiettyjen valtion- ja hallitusten päämiesten harjoittama voimakas, mutta hyödytön ja ennen kaikkea haitallinen painostus on viivästyttänyt useamman kerran asian loppuun saattamista. Komissio on kuitenkin pitänyt pintansa ja pystynyt lopulta osoittamaan, että perustamissopimuksen sääntöjä ei ole tarpeen muuttaa urheilun erityislaadun kunnioittamiseksi, ja se on siten pysynyt tavoitteessaan noudattaen tiukasti toimivaltaansa. Tämän tuloksen ansiosta kollegani Mario Monti voi tehdä päätöksen siitä, ettei hän ehdota komissiolle FIFAn siirtosääntöjä koskevaa kielteistä päätöstä.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos, että olette tänään paikalla. Me kaikki oikeastaan iloitsimme, että pääsimme vihdoinkin kompromissiratkaisuun, ja olen oikeastaan aina ollut kanssanne samaa mieltä siitä, että on selvää, ettei komissio halua tuhota jalkapalloa. Olen kokenut kotonakin muutaman tukalan tappion, koska olen ollut niin kovasti teidän puolellanne, mutta tällä välin varmaan töykeä Beckenbauerkin on havainnut, että te ette tuhoa jalkapalloa. Siksi iloitsen kompromissista, vaikka kysynkin teiltä, ettekö pelkää ottamatta huomioon niitä, jotka ovat eri syistä tämän kompromissin voittajia nuoret urheilijat, pienet seurat, suuret seurat , että tämä kompromissi saattaisi johtaa alle ja yli 28-vuotiaita urheilijoita eri tavoin kohdellessaan, yhdenvertaisuusperiaatetta loukatessaan, siihen, että lopulta esiintyy entistä enemmän "Bosmaneja", mikä tarkoittaa siis sitä, että yleiset tuomioistuimet ovat eri kannalla kuin tämä kompromissi. Ettekö pelkää, että meihin kohdistuu suuri kannevyöry?

Reding
. (FR) Hyvä Pack, emme voi kieltää ketään kansalaista kääntymästä tuomioistuimen puoleen. Jos kansalainen, olipa kyse sitten jalkapalloilijasta tai muusta kansalaisesta, kuuluipa hän sitten seuraan tai muuhun elimeen, päättää pyytää lausuntoa tuomioistuimelta, hän on vapaa tämän tekemään. Olemme sitä paitsi vaatineet tämän vapauden määrittämistä sovitteluratkaisussa, koska vain jalkapalloasioista päättävä välitystuomioistuin edistäisi luonnollisesti kaikkien esille tulevien riitojen ratkaisemista. Kuitenkin haluaisimme, että nämä riidat voitaisiin ratkaista jalkapalloilun piirissä, ei välttämättä julkisesti. Kansalaisen vapaus merkitsee kuitenkin sitä, että jos ratkaisuun ei päästä jalkapalloilun piirissä, hän voi ottaa yhteyttä joko kansallisiin tai eurooppalaisiin tuomioistuimiin.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, komission jäsen Redingin esitys rauhoitti minua melkoisesti, koska näyttää siltä, että komissio on ponnistellut niiden kolmen periaatteen yhdistämiseksi, joita ovat yhteisön oikeuden tunnustamisen periaate, ammatillisten järjestöjen riippumattomuuden periaate ja urheilun erityispiirteitä koskeva periaate.
Minua rauhoitti myös viimeinen toteamus, jonka mukaan mahdollisuudet kansallisen tai tarvittaessa yhteisön lainsäädännön soveltamiseen pysyvät avoimina.
Haluaisin vain, että arvoisa komission jäsen selittäisi hieman tarkemmin, voisiko sääntöjen soveltamiseen liittyvien toimivaltuuksien siirtäminen FIFAlle ja muille ammatillisille järjestöille aiheuttaa mahdollisesti lainsäädännöllisen toimivallan siirtymiseen yhteisön toimielimiltä FIFAn, FIFPROn tai UEFAn kaltaisille valtiosta riippumattomille järjestöille.

Reding
. (FR) Amsterdamin sopimukseen lisätyssä julkilausumassa säädetään, että urheiluliitoilla on tietynasteinen riippumattomuus. Komissio on toiminut kunnioittaen täysin tätä julkilausumaa. Se on tehnyt tämän nojautumalla perustamissopimukseen ja ottamalla huomioon myös valtioiden ja hallitusten päämiesten toiveet, jotka he esittivät urheilua koskevan julkilausuman yhteydessä Nizzassa, joka on tehty yhdessä FIFAn kanssa. Se on samalla tunnustanut vain yhden urheilujärjestöjen riippumattomuutta koskevan aineksen ja tavan, jolla ne nyt määrittävät sen yksityiskohdat. Tässä mielessä komissio ei ole allekirjoittanut FIFAn ehdottamaa sopimusta, vaan se on todennut pääasiaa koskevan asiakirja-aineiston vastuuhenkilön Montin laatimassa kirjeessä Blatterille, että jos FIFAn ehdotukseen sisältyvät laajat periaatteet toteutetaan käytännössä, komissio ei välttämättä anna kieltävää lausuntoa.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, Irlannin näkökulmasta olen tyytyväinen korvauslausekkeeseen ja solidaarisuusrahastoon, koska irlantilaiset jalkapalloseurat lähettävät maailmalle monia nuoria jalkapalloilijoita, jotka pelaavat Englannin valioliigassa ja vielä ylempänä. Haluaisin esittää komission jäsenelle muutaman aiheeseen liittyvän kysymyksen.
Ensinnäkin, oletan, että solidaarisuusrahasto on yleinen rahasto. Onko mahdollista, että osa alle 23-vuotiaiden pelaajien siirtokorvauksista menisi suoraan heidät kouluttaneeseen seuraan? Lisäksi on syytä tarkastella Englannin jalkapalloakatemioita, joihin viedään Irlannista jalkapalloilijoita jo hyvin nuorena. Saammeko korvauksia näistä pelaajista?
Nuorten afrikkalaisten jalkapalloilijoiden järkyttävä hyväksikäyttö on ongelma, johon pyydän teitä perehtymään uudelleen, koska seurojen välisten siirtojen kiellolla ei tunnu mielestäni olevan siihen vaikutusta. Agentit keksivät yhä keinoja kiertää kiellon. Ymmärrän, että kyseessä oli vaikea kompromissi, jolla pyritään korjaamaan ongelma - täysin vapaiden siirtojen mahdollisesti tuhoisat seuraukset - mutta ymmärrän myös, että uutta lakia on noudatettava.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, sallinette minun kiittää Cushnahania hänen tuestaan; olemme tosiasiassa pystyneet puhtaasti yhteisön oikeutta koskevan ongelman ratkaisemisen lisäksi takaamaan vakauden lisäksi yhteisvastuullisuuden ja nuorten suojelun. Koska kyse on solidaarisuusrahastosta, kasvattajaseuroille voidaan maksaa korvauksia kahden solidaarisuusjärjestelmän avulla. Ensiksi koulutustyöstä maksetaan korvaus siirrossa nuoren kasvattajaseuralle 12-vuotiaaksi asti. Nämä korvaukset eivät voi kuitenkaan olla kovin korkeat kahdesta syystä. Ensimmäiseksi meidän on noudatettava Bosmanin tuomiota. Toiseksi, jos koulutuskorvaukset ovat liian korkeat, nuorten jalkapalloilijoiden, parhaimpia lukuun ottamatta, olisi vaikea siirtyä seurasta toiseen. Meidän on siten suojeltava samalla sekä jalkapalloilijoita että hyvin nuoria ihmisiä. Siksi koulutuskorvaukset eivät saa nousta liian korkeiksi.
Toinen tekijä on solidaarisuusrahasto. Solidaarisuusrahastoon maksetaan 5 prosentin osuus siirtokorvauksista. Tässä mielessä merkityksellistä on pelaajan arvo, ei koulutukseen käytetyt varat. Kasvattajaseuroilla on siten olemassa kaksinkertainen siirtojärjestelmä. Toivon - ja olen neuvotellut tämänsuuntaisesti -, että rahat palautuisivat perusseuroihin, koska niitä tarvitaan sosiaalisen ulottuvuuden antamiseksi eurooppalaiselle urheilulle. Näillä seuroilla on erittäin tärkeä sosiaalinen asema kylissämme ja pienissä kaupungeissamme, ja niille on annettava mahdollisuus jatkaa tätä tehtäväänsä.
Nuorten afrikkalaisten tapauksessa, tai kuten totesitte, kolmansista maista tulleiden nuorten tapauksessa, olemme pitäneet parempana olla rajoittamatta heidän vapaata liikkumistaan kunnioittaaksemme myös alaikäistemme vapaata liikkuvuutta, ja määrätä pikemminkin kasvattajaseuroja noudattamaan tiettyjä heidän kohteluaan koskevia ehtoja. Tosiasiassa ongelmana ei ole näiden nuorten matkustaminen, vaan heidän kohtelunsa vastaanottavissa valtioissa. Käytännesäännön tavoitteena on, että kasvattajaseurat ottavat vastuun näistä nuorista ja kohtelevat heitä sellaisina, eli toisin sanoen eivät tarjoa heille vain urheilukoulutusta vaan myös elämänkoulusta: tosiasiassa kaikista urheilukoulutuksen saavista nuorista ei tule jalkapallotähtiä eivätkä he välttämättä elä jalkapalloilusta. Euroopan unioniin vastaanotettuja nuoria kohdellaan tietenkin samalla tavalla, vaikka he tulisivat kolmansista maista. Tämän käytännesäännön mukaisesti eurooppalaisia ja ehdokasvaltioista tulevia nuoria ei vain kohdella samalla tavoin, vaan myös unionin alueelle laillisesti hyväksytyt nuoret saavat saman kohtelun. Voitte olla varma siitä, että komissio valvoo tarkasti tämän käytännesäännön laatimista ja soveltamista. Olen varma, hyvät kollegat ja parlamentin jäsenet, että valvotte myös kentällä tämän käytännesäännön soveltamistapaa.
Kolmansista maista tulevien nuorten vapaasta liikkuvuudesta FIFA on julistanut, ettei tämä kuulu toimivaltaamme, koska voimme antaa säädöksiä vain Euroopan unionissa. FIFA aikoo yksinkertaiseksi kieltää Euroopan unionin ulkopuolella ja yhteisöön assosioituneissa maissa alle 18-vuotiaiden nuorten siirrot. Tämä päätös kuuluu yksinomaan FIFAlle, jonka on siten sovellettava sitä kolmansista maista tuleviin kansalaisiin.

Andreasen
Kiitos arvoisa puhemies, ja onnitteluni komission jäsen Readingille jalkapalloon liittyvän pitkäkestoisen taistelun tuloksesta. Siitä me kaikki voimme varmasti olla tyytyväisiä. Mielestäni asiaan liittyy yksi yksinkertainen kiistanalainen kysymys, johon toivoisin komissiolta selvitystä. Merkitsevätkö uudet säännöt sitä, että 23-vuotiaiden pelaajien oikeudellinen asema on sama kuin ennen Bosman-tuomiota, jos seurojen välille syntyy riitaa korvaussummasta. Uhkaako pelaajia siinä tapauksessa sellainen vaara, että he eivät voi vaihtaa seuraa, vaikka sopimus onkin mennyt umpeen. Millainen on pelaajien oikeusturva tällaisessa tilanteessa? Onko olemassa se vaara, että seuran vaihto ei ole mahdollista tällaisen oikeusriidan aikana?

Reding
. (FR) Hyvä kollega, 23 vuoden ikäraja koskee ainoastaan koulutusta, sillä joitakin ikärajoja täytyi vahvistaa. Nämä ikärajat ovat FIFAn ehdottamia. Koulutus ajoitetaan 12-23 ikävuoden välille, ja siirtojen yhteydessä täytyy alle 23-vuotiaista pelaajista maksaa kouluttamisesta aiheutuneet kustannukset. Koulutuksen katsotaan päättyvän 23 vuoden iässä.
Sopimusten kestosta ja niiden purkamismahdollisuudesta olemme alusta lähtien sanoneet, että pacta sunt servanda (sopimukset on pidettävä), eli kun täysi-ikäinen tekee sopimuksen, sitä ei ole tarkoitettu rikottavaksi vaan noudatettavaksi, ja lisäksi on vielä urheilun säännöt. Jos seurat alkavat ostaa sarjakauden aikana pelaajia eri puolilta, niin ne vääristävät sarjan tasapainoa. Ja jos pelaajat lähtevät sarjakauden aikana joukkueestaan - olipa tähän hyvät syyt tai ei - niin se ei ole vain heidän oma asiansa, vaan he järkyttävät sillä koko joukkueen tasapainoa. Kaikki nämä urheilulle ominaiset näkökohdat saivat meidät vahvistamaan toimenpiteitä, joilla taataan sopimusten vakaus.
Näin ollen minkään ikäiset pelaajat eivät saa purkaa sopimusta sarjakauden aikana, eikä voimassa olevaa sopimusta voi purkaa kauden ulkopuolella kuin tarkoin määritellyistä syistä esimerkiksi, jos pelaaja loukkaantuu tai joukkueen järjestelmää muutetaan. Välitystuomioistuimen tehtävänä on päättää, kumpi on silloin oikeassa. Jos sopimus puretaan kahden ensimmäisen vuoden aikana ilman erityistä syytä, tästä määrätään urheilun harjoittamiseen kohdistuva rangaistus. Olemme pyrkineet rajoittamaan näitä rangaistuksia mahdollisimman paljon, sillä urheiluviranomaiset puhuivat aluksi vuoden, jopa kaksi vuotta kestävistä pelikielloista, jotka olisivat tuhonneet täysin ammattiurheilijoiden uran. Siksi sovimme, että rangaistus kestää neljä kuukautta, ja sitä voidaan pidentää kuuteen kuukauteen, jos kyse on rikoksenuusijasta tai henkilöstä, joka on toiminut vastaavalla tavalla jo useita kertoja.
Sovimme siis joukkueiden ja sarjan vakauden takaamiseksi tämänkaltaisista toimenpiteistä, joiden täytäntöönpanosta ei vastaa komissio, vaan siitä vastaavat kansalliset, eurooppalaiset ja kansainväliset liitot. Haluan sanoa vielä yhden asian: emme halunneet, että rangaistuksia määrätään vain pelaajille, sillä usein käy niin, että seurat myyvät pelaajiaan puhtaasti taloudellisista, ei urheiluun liittyvistä, syistä. Rangaistuksia voidaankin määrätä myös seuroille ja agenteille, jotka yllyttävät pelaajia jättämään joukkueensa, vaikka se rikkoisi sopimusta.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Reding. Muistutan lyhyesti säännöistä: mahdollisimman lyhyitä kysymyksiä ja vastauksia.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, kannatin kovasti komission yritystä lopettaa nykyinen siirtojärjestelmä, joka on mielestäni johtanut järjettömiin tilanteisiin. Siksi olen myös, toisin kuin kollegani, pettynyt neuvottelujen nykyisiin tuloksiin. Luonnollisesti ehdotukseen sisältyy hyviä kohtia, kuten esimerkiksi koulutuskustannusten hyvittäminen. Minulla on kuitenkin tästä asiasta kysymys, koska en pidä komission jäsenen edelliseen kysymykseen antamaa vastausta tyydyttävänä. Jos kysymys on koulutuskustannusten maksamisesta - myös sopimuksen päättyessä ja myös silloin kun seura haluaa eroon pelaajastaan - se on ristiriidassa asiassa Bosman annetun tuomion kanssa, jossa todetaan, että seuralle ei saa maksaa mitään korvausta sopimuksen päättyessä. Korvaus on joko liian pieni eikä siten mikään todellinen korvaus, tai sitten korvauksesta tulee todella suuri, mikä on vastoin Bosmanin asiassa annettua tuomiota, jonka mukaan seuralle ei saa maksaa mitään korvausta sopimuksen päättyessä.
Arvoisa komission jäsen, suurin pettymykseni on kuitenkin nykyisen siirtojärjestelmän keskeinen osa, nimittäin korvauksien olemassaolo. Teidän on myönnettävä, että komissio ei ole onnistunut muuttamaan tätä asiaa. Myös tulevaisuudessa on mahdollista, että seura tekee pelaajan kanssa yhteisen sopimuksen korvauksista, joilla ei ole ylärajaa ja jotka voivat nousta yhtä järjettömän korkeiksi kuin nykyisin. Mielestäni teidän pitäisi olla kyllin rehellinen sanoaksenne, että komissio on kärsinyt tässä asiassa pahan tappion ja että nykyisen järjestelmän keskeinen osa jää ennalleen. En voi nähdä FIFAn ehdotuksessa myöskään mitään muuta kuin nykyisen järjestelmän kaunistelua ja joissakin asioissa parantelua, mutta järjestelmän keskeinen osa, korvausten olemassaolo, jää ennalleen.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen on oikeassa. Emme ole korottaneet siirtokorvausten summaa, sillä meiltä ei pyydetty sitä. Meille ei ole osoitettu siitä mitään valituksia, meille valitettiin ainoastaan kansainvälisiä siirtoja koskevasta järjestelmästä, johon olemme puuttuneet.
Tällä hetkellä, jos sopimuksen päättymisen yhteydessä ei ole sovittu mistään siirtokorvauksesta, niin Bosman-tuomiossa määrätään maksettavaksi kouluttamista koskeva korvaus, sillä ehdolla, että tämä korvaus vastaa todellisia kuluja. Näin Bosman-tuomiossa määrätään ja FIFAn kanssa tehdyllä sopimuksella pyritään toteuttamaan käytännössä.

McCarthy
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen komission jäsenen henkilökunnan osoittamaan kärsivällisyyteen seitsemän viime kuukauden aikana. Monet meistä eivät ymmärrä, miksei asiaa olisi voitu hoitaa seitsemässä minuutissa, koska periaatteet ovat selvästi olemassa.
Monien kollegoideni tavoin olen kiinnostunut tämän asian vaikutuksesta jalkapalloseuroihin Luoteis-Englannissa, joka on sentään jalkapallon koti.
Emme ole vieläkään saaneet vastausta kysymykseen koulutuskorvauksista. Oman alueeni seurat ovat huolestuneita siitä, että pelaajien ostoon sijoitetut rahat eivät tuota voittoa, ja kuten jäsen Cushnahan sanoi, seuroja ei kiinnosta enää jalkapalloakatemioiden ylläpitäminen eikä paikallisyhteisöön sijoittaminen, jolleivät ne saa tuottoa sijoitukselleen. En ymmärrä vieläkään, miten koulutuskorvaus olisi ratkaisu ongelmaan.
Tämänpäiväisessä Times-sanomalehdessä Euroopan jalkapalloliitto UEFA ja FIFA antavat selvästi ymmärtää, että tämä johtaa entistä alhaisempiin siirtokorvauksiin, millä on tyrmäävä vaikutus, varsinkin oman alueeni pieniin jalkapalloseuroihin.
Hyvä komission jäsen, teillä on seurantalauseke, jota kokeillaan kahden kauden ajan - aiotteko sen jälkeen varmistaa, että raha saa liikkua vapaasti seurojen välillä vai jäävätkö toimet alan hallinnollisille yksiköille?
Nyt kun olemme käsittelleet asian loppuun, hyvä komission jäsen, haluan kutsua teidät Luoteis-Englantiin katsomaan jonkin valioliigamme joukkueen jalkapalloa. Luoteis-Englannin pelaajat ilahtuisivat kovasti vierailustanne.

Reding
. (FR) Hyväksyn mielelläni kutsun, sillä - uskokaa minua - ennen kuin tein mitään päätöksiä tässä asiassa, kävin tutustumassa tilanteeseen paikan päällä. Vierailin pienissä seuroissa ja koulutuskeskuksissa. Teoria ja todellisuus kentällä ovat todellakin kaksi eri asiaa. Totesin tämän juuri, kun sopimus oli maanantaina tehty. Tiistaina tapasin Englannin jalkapalloliiton ja toisen divisioonan seurojen edustajat. He pyysivät minua huolestuneina selittämään sopimuksen sisällön. Sen jälkeen he sanoivat, että tällainen sopimus ei aiheuta heille mitään ongelmia.
Vielä jää tietenkin nähtäväksi, kuinka kaikkea tätä sovelletaan seuroissa konkreettisesti. Vakuutan teille, että seuraamme tilannetta hyvin tarkasti. Haluan vielä tarkentaa teille, että Englannin jalkapalloliiton esittämä kritiikki ei kohdistunut komissioon vaan pikemminkin UEFAn johtajiin ja yleisesti Euroopan jalkapallon johtajiin, jotka väittivät, ettei heitä ollut missään vaiheessa kuultu. Englannin jalkapalloliitto ei käynyt mitään keskusteluja UEFAn kanssa, mutta itse uskon, että demokratiassa - jonka toivotaan toteutuvan myös urheilujärjestöissä - asianomaisten pitäisi aina keskustella keskenään. Haluan sanoa teille vielä tässä yhteydessä, että kollegani Anna Diamantopoulou, joka vastaa työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta, on erittäin järkyttynyt keskustelun puutteesta esimerkiksi seurojen ja pelaajien välillä. Hän tarjoutui auttamaan tällaisen Euroopan yhteisiä neuvotteluja koskevan keskustelun järjestämisessä. Avoimuuden täytyy levitä myös urheilun maailmaan.

Heaton-Harris
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte jatkuvan seurannan, jota aiotte harjoittaa seuraavan kahden vuoden ajan. Eikö olisi ollut sittenkin viisaampaa arvioida toimen taloudelliset vaikutukset pieniin seuroihin ennen sen toteuttamista? Monissa kotiseutuni pienissä seuroissa, joista ovat lähtöisin monet Luoteis-Englannin seurojen lahjakkaat pelaajat, ollaan erityisen huolestuneita.
Tänään parlamentissa on keskusteltu paljon jalkapallosta, mutta mainitsitte urheilun, ja tämä on erityisesti urheilukysymys. Muissakin urheilulajeissa on siirtokorvauksia, ja mietinkin, minkä muun urheilulajin yhteydessä asiasta on keskusteltu.
Mielestäni on kovin mielenkiintoista, että nyt pelaajien oikeudet vaihtelevat heidän ikänsä perusteella - 23 on tässä mielessä tärkeä luku. Hyvä komission jäsen Diamantopoulou, onkohan kyseessä ennakkotapaus Euroopan työllisyyslainsäädännössä?
Lopuksi, hyvä komission jäsen, mainitsitte muutokset FIFAn sääntöihin. Laskelma tehokkaan koulutuksen hinnasta nähtiin hiljattain FIFAn Internet-sivulla. FIFAn mukaan olisi mahdotonta suorittaa vastaava laskelma yksittäisen pelaajan kohdalla, joten se haluaa tehdä sen liigan ja seuratyypin perusteella. Tämä suositus tarkoittaa sitä, että mitä pienempi seura, sitä pienempi on rahallinen korvaus, jonka seura saa korvauksena koulutuskuluistaan. Luokat ovat seuraavat: ensimmäiseen luokkaan lasketaan huipputason seura, jolla on erittäin laadukas koulutuskeskus; toiseen luokkaan lasketaan alemman tason ammattilaisseura - esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan toisen divisioonan seurat; kolmanteen luokkaan kuuluvat kaikentyyppiset kolmannen divisioonan seurat Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan; neljänteen luokkaan lasketaan amatööripelaajat, kuten Vauxhall Conference -sarja ja muut amatöörijalkapalloilijat. Olemmeko luomassa jalkapalloon uudenlaista syrjintää, jota emme todellakaan tarvitse?

Reding
. (FR) En haluaisi puuttua kotimaanne sisäisiin asioihin, arvoisa parlamentin jäsen. Uskon, että maanne riippumattomien jalkapalloviranomaisten - ja tämä riippumattomuus on yleisesti tunnustettu - täytyy hoitaa asiat omassa maassaan. Komission mielestä nämä asiat täytyy hoitaa avoimesti, niiden yhteydessä täytyy keskustella kaikkien asianomaisten kanssa, niin varakkaiden seurojen, vähemmän varakkaiden seurojen, tärkeiden pelaajien, nuorten pelaajien kuin muidenkin kanssa. Toivon todellakin, että avoimuus ja demokratia leviävät tämän lajin sisällä.
Siirrytään sitten koulutuksesta aiheutuviin kustannuksiin. Meille asia on erittäin selkeä. Nämä kustannukset eivät voi rajoittaa toimintaa, muuten ne haittaisivat vapaata liikkuvuutta ja olisivat selkeästi Bosman-tuomion vastaisia. Tästä syystä niille määrätään yläraja. Toinen asia - jonka mainitsin jo alkupuheessani - on, että solidaarisuus on meidän mielestämme äärimmäisen tärkeää. Siksi koulutuskustannusten korvaamisen ja tukirahaston täytyy nimenomaan suojella yhdessä pieniä seuroja. Olen sanonut tämän hyvin selvästi, ja se on kirjattu myös Nizzan julkilausumaan. Meillä on urheilun alalla yhteinen vastuu, joka painottuu ennen kaikkea pyramidin alimpiin tasoihin.
Arvoisa puhemies, uskon, että olemme onnistuneet tällä sopimuksella kahdessa asiassa. Olemme onnistuneet vahvistamaan pyramidin alustaa leikkaamatta sen kärkeä. Se oli suuri haaste, se ei ollut helppoa, mutta toivotaan, että käytännössä - sillä nyt täytyy katsoa, kuinka se toteutuu käytännössä - tämä hieno saavutus myös säilyy.

Ribeiro e Castro
Arvoisa komission jäsen, te päätitte aloituspuheenvuoronne sanomalla tämän sopimuksen osoittavan, että perustamissopimusta ei ole tarpeen muuttaa sellaiseksi, että siinä kunnioitetaan urheilun ja jalkapallon erityispiirteitä, eli että itse asiassa myös komissio tunnustaa urheilun erityispiirteet. Haluaisin esittää teille seuraavan kysymyksen: jos asia on näin, miksei komissio ennen Nizzan kokousta kannattanut, että urheilun erityispiirteet sisällytettäisiin perustamissopimukseen selkeäksi periaatteeksi kulttuurin rinnalle, vaan se antoi pikemminkin merkkejä siitä, että se vastustaa sitä? Tämä asia ei ole samantekevä, koska se voi aiheuttaa epävarmuutta, sillä oikeusistuimen päätökset joistakin laissa säädetyistä tai vielä avoimena olevista kohdista ovat yhä horjuvia. Itse asiassa urheilun, erityisesti jalkapallon, erityispiirteitä ei ole suojattu niin kauan kuin niitä ei tunnusteta selkeästi perustamissopimuksissa. Siksi esitän teille seuraavan kysymyksen: onko komissio yhä sitä mieltä, ettei urheilun erityispiirteitä ole tarpeellista tai hyödyllistä tunnustaa perustamissopimuksessa selkeästi?

Reding
. (FR) Ryhdyin käsittelemään tätä asiaa urheilusta vastaavana EU:n komission jäsenenä kesällä 1999. Siitä lähtien on kaikissa komission politiikoissa otettu huomioon urheilun erityispiirteet. Jo joulukuussa 1999 pidetyssä Helsingin huippukokouksessa esitettiin valtioiden ja hallitusten päämiehille komission julistus urheilun sosiaalisesta ulottuvuudesta. Sen jälkeen mikään ei ole muuttunut, päinvastoin. Olemme tehneet urheilun erityispiirteistä enemmän kuin pelkän julistuksen: teimme siitä käytännön. On kuitenkin syytä pitää mielessä, että saamme tulevaisuudessa perustamissopimuksen, joka sisältää artiklan urheilun erityispiirteistä.
Se ei kuitenkaan mitätöi kilpailulainsäädäntöä, vapaata liikkuvuutta eikä mitään perustamissopimukseen kirjattua perusoikeutta, sillä urheilijat eivät ole perustamissopimuksen yläpuolella. Haluan tehdä tämän asian täysin selväksi. Urheilun erityispiirteiden tunnustaminen perustamissopimuksessa olisi minulle, urheilusta vastaavalle komission jäsenelle, erittäin hyödyllistä, sillä sen turvin voisin - vihdoinkin - laatia urheilulle oman ohjelman, mitä en pysty tällä hetkellä suoraan tekemään. Minun täytyy kulkea koulutuksen, terveydenhoidon ja kulttuurin kautta, eli kaikkien muiden perustamissopimukseen kirjattujen alojen kautta. Olemme siis aina kunnioittaneet urheilun erityispiirteitä. Joidenkin haluamaa urheilua koskevaa poikkeusta, jolla urheilu rajattaisiin perustamissopimuksen sääntöjen ulottumattomiin - sanon tämän selkeästi - me emme halua!

Martens
Arvoisa puhemies, myös minä olen iloinen, että neuvottelujen tuloksena on päästy sopimukseen, ja mielestäni on tosiaankin hyvä, että kahden vuoden kuluttua arvioidaan, olemmeko tosiaan edistäneet sitä, mitä olemme yrittäneet edistää. Olen erityisen iloinen koulutuskorvauksesta, nuorten pelaajien käytännesäännöistä ja solidaarisuusrahastosta. Minun kysymykseni liittyy solidaarisuusrahastoon. Komission jäsen sanoo tässä yhteydessä toivovansa, että se koituisi pienempien seurojen hyväksi. Haluaisin mielelläni kuulla, miten taataan, että solidaarisuusrahasto myös todellakin hyödyttää pieniä seuroja ja kouluttavia seuroja ja että se todellakin voi vaikuttaa urheilun sosiaaliseen tehtävään. Ajattelen tässä esimerkiksi järjestelmää ja perusteita rahojen myöntämiseksi. Tiedetäänkö tästä jo jotakin?

Reding
. (FR) Olemme saaneet FIFAlta hyvin selkeän ja tarkan tämänsuuntaisen sitoumuksen. Se on vakuuttanut, että tässä toteutuu eräänlainen kasautumisilmiö, joka ulottuu aina siihen seuraan saakka, joka on ottanut vastuulleen pelaajan 12-vuotiaasta lähtien, ja se on vakuuttanut, että viisi prosenttia siirtokorvauksista maksetaan tälle rahastolle. Aiomme tietenkin seurata, kuinka hyvin sitoumuksia noudatetaan käytännössä, ja mikäli ongelmia ilmaantuu, otamme niihin äänekkäästi kantaa.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun viedä tätä ajatusta hieman pitemmälle, sillä kyseessä on kaksi erittäin tärkeää päätöstä: enemmän ja vähemmän varakkaiden seurojen välinen solidaarisuus ja nuorten suojeleminen käytännesääntöjen avulla. Minun mielestäni - ja aion esittää tämänsuuntaisen ehdotuksen urheilusta vastaaville ministereille Belgian puheenjohtajakaudella - tämänkaltaisia toimenpiteitä voitaisiin hyvin laajentaa muihin urheilulajeihin, sillä nuorten suojeleminen ei kosketa vain jalkapalloa vaan kaikkia urheilulajeja samoin kuin solidaarisuus ensimmäisessä divisioonassa pelaavien seurojen ja pohjatyötä tekevien pikkuseurojen välillä. Kaikki tämä auttaa meitä lobbaamaan muiden urheiluviranomaisten ja muiden urheilulajien parissa, jotta ne tekisivät samansuuntaisia aloitteita.

O'Toole
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan onnitella komission jäseniä Reding, Monti ja Diamantopoulou. Olemme kaikki päässeet pitkälle sitten viime elokuun. Kumppanuus on ollut arvokas ja osoittanut, että asiassa on mahdollista saavuttaa jonkinlainen yhteisymmärrys. Sovitut periaatteet, varsinkin urheilun erityispiirteistä, ovat erittäin tärkeitä.
Olen kuitenkin edelleen huolestunut pelaajayhdistyksistä. Tiedän, että komission jäsenen mielestä asia saattaa kuulua urheiluväelle, mutta lopulta meidän on selvitettävä kysymys, sillä jos pelaajayhdistykset kieltäytyvät lähtemästä mukaan tai pelaajat ryhtyvät toimiin, sopimus voi olla mennyttä.
Ensinnäkin, mitä komission jäsen Reding aikoo tehdä pelaajayhdistysten mukaan saamiseksi, ja toiseksi, onko joitakin pelaajia koskevia erityisongelmia, jotka voisimme ratkaista?

Reding
. (FR) Kuten olen jo sanonut, haluaisimme, että seurat ja pelaajat, jotka ovat tässä kaksi työmarkkinaosapuolta, istuisivat saman pöydän ääreen ja aloittaisivat neuvottelut. Komission jäsen Diamantopoulou on hiljattain kirjoittanut seuroille ja pelaajille, jotta tämä sosiaalinen vuoropuhelu saataisiin viimeinkin käynnistettyä.
Toiseksi tästä asiasta vastaavat komission jäsenet ovat tavanneet säännöllisesti pelaajien edustajia, sillä meidän mielestämme olisi ollut luonnollista, että suuri jalkapalloperhe olisi kokoontunut yhteen. Niin ei valitettavasti aina ole tapahtunut. Sen takia olemme käyneet koko asian käsittelyn ajan keskusteluja eri tahojen kanssa.
Haluan myös kertoa teille, että olemme pyrkineet koko ajan turvaamaan perustamissopimuksissa työntekijöille annetut oikeudet, vaikka urheilulla on erityispiirteitä ja vaikka urheilun kunnollisen toiminnan vuoksi jalkapallon ammattilaispelaajaa ei voida kohdella samalla tavalla kuin terästyöläistä. Kaikki ymmärtävät tämän. Sitä paitsi jotkin sopimuksen kohdat ovat hyvin selkeät: nuorten suojelu kohdistuu nimenomaan nuoriin pelaajiin. Urheilun harjoittamiseen kohdistuvia rangaistuksia on lievennetty huomattavasti siitä, mitä alussa pyydettiin ja suunniteltiin. Se on urheilijoiden edun mukaista. Entä kuka hyötyy sarjojen ja joukkueiden vakaudesta? Ensinnäkin urheilu itse, sen jälkeen kannattajat ja katsojat mutta myös ammattilaiset. Olisiko heillä todellakaan mitään syytä pelata, jos itse urheilu tuhottaisiin?
Välitystuomioistuimesta: vaadimme, että tämä tuomioistuin koostuu puoliksi pelaajista ja puoliksi seurojen edustajista. Uskon, että tämä on suuri edistysaskel pelaajille, ja toivon, että kollegani Anna Diamantopouloun kädenojennukseen tartutaan, jotta tälläkin alalla voitaisiin käynnistää todellinen sosiaalinen vuoropuhelu.

Prets
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän komission jäsentä hänen panoksestaan neuvotteluissa. Minulla on kaksi lyhyttä kysymystä: missä aikataulussa on tarkoitus laatia koulutuskorvauksen laskentajärjestelmä ja kehittää eettiset säännöt? Minä nimittäin luulen, että tässäkin yhteydessä on erittäin tärkeää laatia muuttumaton ohjelma ja aikataulu. Toinen asia on siirtokorvausten suuruus, joka on edelleen rajoittamaton. Siksi nousee esiin kysymys, kuinka yhteisvastuumekanismin pitäisi toimia, jotta se todella koskettaa myös aivan pienimpiä seuroja. Te puhuitte 5 prosentin siirtosummasta, joka sitten jaetaan. Ratkaiseva kysymys on kuitenkin tämä: miten tämä summa jaetaan, ja yltääkö se sitten todella myös seurojen alimpiin kasteihin?

Reding
. (FR) Kysyitte minulta, milloin kaikki tämä pannaan täytäntöön. Voin kertoa teille, että FIFA järjestää kansainvälisen konferenssinsa heinäkuun alussa Buenos Airesissa, ja tuossa yhteydessä se pyrkii kirjaamaan sääntöihinsä kaikki ne keskeiset periaatteet, jotka olemme yhdessä päättäneet. Näiden keskeisten periaatteiden on tarkoitus ilmetä kansainvälisen jalkapallon uusien sääntöjen soveltamisessa.
Tarkemmin ottaen siirtokorvauksista puheen ollen olen jo vastannut yhteen kysymykseen tästä aiheesta. Meille ei ole esitetty yhtään valitusta siirtokorvausten määrästä. Minulla on asiasta oma mielipiteeni, kuten varmasti teilläkin. Liittojen riippumattomuuden ansiosta pitäisi olla suhteellisen helppoa järjestää asiat kuntoon vahvistamalla esimerkiksi vähimmäis- ja enimmäissummat. Voitaisiin esimerkiksi määritellä säännöt, joiden mukaan vain sellaiset seurat, jotka eivät ole roimasti tappiollisia saisivat tehdä kalliita siirtoja, mutta ei ole komission asia järjestää kaikkea ja kaikkialla. Vastuualat on jaettu selkeästi, ja kansallisten sekä eurooppalaisten liittojen täytyy kantaa oma vastuunsa tässä järjestelmässä.
Toistan lisäksi, että päätöksemme eivät korvaa kansallista lainsäädäntöä. Kansallisen lainsäädännön ja erityisesti työlainsäädännön sääntöjä voidaan mukauttaa jäsenvaltioissa urheilun erityispiirteisiin. Jotkut valtion- ja hallitusten päämiehet ovat osoittaneet suurta kiinnostusta jalkapalloa kohtaan. Jos tämä kiinnostus konkretisoituu jäsenvaltioissa tekoina, se näkyy jalkapallossa ja urheilussa yleensäkin.

Mantovani
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, olen tyytyväinen jalkapalloilijoiden siirtoja koskevan sopimuksen lopputulokseen. Sopimusehdot vaikuttavat hyviltä. Asiaa oli varmasti tarpeen säännellä.
Erityisen tyytyväinen olen siihen, että komission onnistui selkeästi taloutta ja sääntöjä koskevan sopimuksen yhteydessä korostaa myös näkökohtia, jotka liittyvät solidaarisuuteen pieniä urheiluseuroja kohtaan sekä sen työn arvostamiseen, jota ne tekevät nuoria kouluttaessaan.
Kiitän lisäksi komission jäsen Redingiä sekä komission jäsen Montia, jotka juuri tänä aamuna antoivat minulle mahdollisuuden esittää yhdessä Italian lehdistö- ja urheiluliiton ja jalkapalloseurojen kannattajien yhdistyksen kanssa ajatuksen, että perustettaisiin eurooppalainen urheilukomitea ja aikanaan Euroopan urheiluvirasto, jonka tehtävänä olisi edistää tervettä urheilua ja käsitellä Euroopan tasolla erilaisia teemoja, jotka liittyvät kulttuuriin, koulutukseen, henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, syrjimättömyyteen sekä väkivallan, rasismin ja dopingin ehkäisemiseen.
Valittu tie on siis oikea, mutta sitä kuljettaessa tarvitaan sinnikkyyttä, jota komission jäsen Redingiltä ei puutu. Mikä siis on seuraava etappi?

Reding
. (FR) Kyllä, arvoisa puhemies, parlamentin jäsen on aivan oikeassa: ei riitä, että ratkomme yhteisön oikeuden aiheuttamat ongelmat, meidän täytyy katsoa pitemmälle. Urheilu on erittäin tärkeää yhteiskunnallista toimintaa, se on koko yhteiskunnan kulttuuritoimintaa, ja ehdotankin, että hyödynnämme tässä mielessä Ateenan olympialaisia, jolloin kisat palaavat olympia-aatteen, tasapuolisen kilpailun ja reilun pelin alkulähteille.
Aion ehdottaa urheilua koskevassa julistuksessa, jonka esitän ensin komissiolle ja sitten parlamentille, että vuosi 2004 julistettaisiin Euroopan urheilun teemavuodeksi ja että painottaisimme sen yhteydessä koululaisille tätä urheilun toista ulottuvuutta, jolla ei ole mitään tekemistä "kaupallisen" urheilun kanssa, eli reilua peliä ja yhteiskuntamme todellisia arvoja. Voisimme myös esimerkiksi Nuoriso-toimintaohjelman yhteydessä tarjota nuorille vapaaehtoisille mahdollisuutta osallistua toimintaan olympialaisten aikana. Voin kertoa teille, että olen jo keskustellut "Ateena 2004" -järjestelykomitean puheenjohtajan kanssa siitä, että soihtu, joka on olympia-aatteen ja sen arvojen symboli, kävisi kaikissa Euroopan maissa, ennen kuin se saapuu Ateenaan, jotta soihdun äärellä voitaisiin jokaisessa Euroopan maassa keskustella urheilun todellisista arvoista ja siten kenties tuoda ne jälleen näkyviin myös käytännön tasolla.

Lynne
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen saavutetusta sopimuksesta. Nyt kaikki ovat tietysti kiinnostuneita sen yksityiskohdista, ja vaikka olimme aluksi erittäin innostuneita sopimuksen syntymisestä, uskon, että monien mielestä on varsin vaikea sanoa, hyödyttääkö sopimus pieniä seuroja - varsinkaan akatemiaseuroja - siinä määrin kuin toivoimme. Tiedän, että asiasta on jo keskusteltu, mutta Stoke Cityllä vaalipiirissäni on yhtä hyvä akatemiaseura kuin Manchester United, mutta pelkään pahoin, että seura saa vähemmän rahaa, koska se ei ole valioliigassa.
Haluaisin tietää, aikooko komission jäsen tutkia uudelleen, voisiko kaikkia seuroja kohdella tasaveroisesti. Tiedän, että FIFA on suosittanut sitä. Olen kuullut, että unkarilaispelaaja, jonka siirto on pantu jäihin, vie asian todennäköisesti oikeuteen. Mitä tapahtuisi, jos hän voittaisi oikeusjutun? Pitäisikö meidän silloin aloittaa kaikki alusta?

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, tehty sopimus ei vaikuta mitenkään yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltäviin tapauksiin. On selvää, ettei komissio sen enempää kuin parlamenttikaan tohtisi koskaan puuttua tuomareiden työhön. Onneksi demokratia perustuu vallanjakoon. Luxemburgin tuomioistuimen tuomarit päättävät siis itse, miten ne aikovat toimia.
Haluan kuitenkin tuoda esiin, että tuomarit käsittelivät viime vuonna kahta erittäin tärkeää urheiluun liittyvää juttua. Tuomiot osoittavat, että Luxemburgin tuomioistuin ottaa huomioon liittojen riippumattomuuden ja urheilun sosiaalisen ulottuvuuden. Kyseessä ovat Lehtosen ja Liègen kaupungin juttujen tuomiot. Balogin jutussa täytyy tutustua tuomioistuimen päätökseen.
En valitettavasti osaa kertoa teille enempää eri puolilla vallitsevasta pelosta siitä, että varojen siirtäminen varakkailta seuroilta vähemmän varakkaille ei toimi kunnolla. Tällainen järjestelmä haluttiin. Sen toimintatavasta on päätetty, ja vain täytäntöönpano osoittaa, toimiiko järjestelmä vai ei.
Arvoisa puhemies, odotan, että tästä asiasta kiinnostuneet parlamentin jäsenet ilmoittavat komissiolle, jos he huomaavat heidän omissa vaalipiireissään, etteivät asiat suju komission ja FIFAn tekemässä sopimuksessa tarkoitetulla tavalla. Meidän pitäisi mielestäni tehdä enemmän tällaista yhteistyötä, sillä haluamme kaikki suojella tehokkaasti urheilun sosiaalista ulottuvuutta, pieniä seuroja ja nuoria. Valvotaan siis yhdessä asioiden sujumista kentällä!

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, tämä on ollut hyvin vaikea ja pitkä prosessi, eikä se vielä ole loppunutkaan. Tätä voidaan nyt omalta osaltaan pitää ennakkotapauksena, jolloin tietysti herää kysymys, miten sitten kaikkia muita palloilu- ja yksilöurheilulajeja tulee jatkossa kohdella ja miten niiden sääntöjä tulee jatkossa mahdollisesti muuttaa, koska jokainen lajihan on erilainen ja niissä nämä ikä- ja koulutusrajat ovat hyvin erilaisia. Voidaanko tätä nyt pitää ennakkotapauksena niille? Samoin olisin kysynyt koulutuksen arvottamisesta ja sen rahallisen arvon määrittämisestä: miten vapaaehtoistyötä määritellään, minkälainen rahallinen arvo sille voidaan laskea? Kolmanneksi vielä, voidaanko puhtaasti kansallisissa lajeissa, joita ei pelata tai harrasteta missään muussa kuin yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa, myös jatkossa soveltaa omia sääntöjä vai onko odotettava tätä ennakkotapausta?

Reding
Jäsen Matikainen tuntee hyvin urheilun maailman, sillä hän on harjoittanut sitä erittäin korkealla tasolla, ja hän on aivan oikeassa sanoessaan, että tätä voidaan pitää ennakkotapauksena. Itse asiassa toivoisin, että näin tapahtuisi. Siksi Euroopan urheilufoorumissa - joka järjestetään nyt kymmenennen kerran - josta tulee tarvittavan laaja, johon parlamentin jäsenet on kutsuttu ja jossa kaikki urheilulajit ovat edustettuina, aion varmasti kehottaa muita urheilulajeja seuraamaan esimerkkiämme.
On totta, ettei vapaaehtoistyöstä puhuta tarpeeksi. Puhutaan valtavista siirtosummista, muttei puhuta sadoistatuhansista ihmisistä, jotka yksityiselämässään, omalla vapaa-ajallaan, auttavat nuoria ja heidän urheiluseurojaan. Juuri tämä on urheilun sosiaalinen ulottuvuus. Kuinka voisi olla eurooppalaista urheilua ilman näitä ihmisiä? Olette aivan oikeassa, jäsen Matikainen. Uskon, että kun puhumme nuorille tiedottamisesta kouluissa ja seuroissa, puhumme myös vapaaehtoistyöstä, sillä se on erottamaton osa urheilun sosiaalista ulottuvuutta Euroopassa.
Mitä laskuihin tulee, jäsen Matikainen, urheiluliittojen täytyy sopia realistisista summista. Vapaaehtoistyötä ei voida koskaan hinnoitella, sillä jos siitä pitäisi maksaa, urheilun harrastaminen olisi mahdotonta kylissä ja pikkukaupungeissa ja jäljelle jäisi vain ammattilaisurheilu. Sitä emme kuitenkaan halua. Haluan siis omalta osaltani ja varmasti kaikkien muidenkin puolesta kiittää lämpimästi kaikkia vapaaehtoistyön tekijöitä.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Reding.
Keskustelu on päättynyt.
Haluan kiittää kaikki puheenvuoron pitäneitä parlamentin jäseniä sekä komission jäsentä kattavista ja vakuuttavista vastauksista.

Todisteiden vastaanottaminen siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Marinhon laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0073/2001) Saksan liittotasavallan aloitteesta neuvoston asetukseksi todisteiden vastaanottamista koskevasta jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa (11808/2000 - C5-0519/2000 - 2000/0823(CNS))

Marinho
Arvoisa puhemies, ei ollut sattumaa, että oikeudellisten asioiden valiokunta hyväksyi vain yhden äänen vastustamana tämän Saksan aloitetta koskevan mietinnön, joka käsittelee yhteisön asetusta todisteiden vastaanottamista helpottavan jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisen yhteistyön edistämiseksi siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Valiokunta ei tehnyt sitä siksi, että sillä olisi ennakkoluuloja niitä aloitteita kohtaan, joita hallitukset tai valtiot ovat laatineet yhteisen oikeusalueen perustamisen alalla, niin kuin tarkkaamattomampi tulkitsija olisi voinut luulla tämänaamuisten tapahtumien perusteella. Päinvastoin, olen pikemminkin sitä mieltä, että maahanmuutto- ja turvapaikkakysymyksiä sekä viime kädessä henkilöiden liikkumavapauteen liittyviä kysymyksiä lukuun ottamatta tämänkaltaiset aloitteet ovat tietysti myönteisiä.
Näiden aloitteiden avulla ei kuitenkaan voida ja nimenomaan se on parlamentin huolenaiheena yrittää korvata jäsenvaltioiden epäyhtenäisiä lainsäädäntöjä aloitteentekijän halun ja huvin mukaisilla mutta kokonaisvastuuta välttelevillä osa-aloitteilla. Silloin yhdellä kaikkein arkaluonteisimmista aloista eurooppalaisen rinnakkaiselomalli ja sen keskeisiin vapauksiin, tässä tapauksessa henkilöiden vapauksiin, liittyvät näkökohdat jätetään unohduksiin aito yhteisöllinen kokonaisnäkemys, yhteinen vastuu sekä asianmukainen ja johdonmukainen lainsäädäntö, minkä komissio todistaa olevan mahdollista ja katson nyt komission jäsen António Vitorinoa.
Tämän sanottuani totean aivan erityisesti ja tähän mietintöön liittyen, että niissä asioissa, joissa sisämarkkinoiden toiminta on ristiriidassa Euroopan sosiaalisen alueen syventämisen kanssa, kaikki aloitteet myös jäsenvaltioissa valtioiden rajat ylittävien selkkausten ja kiistakysymysten poistamiseksi ja vähentämiseksi ovat tietysti myönteisiä, minkä luulen huomisen äänestyksenkin todistavan.
Mistä tässä Saksan aloitteessa on loppujen lopuksi kyse? Kyse on siitä, että siinä myönnetään jäsenvaltioille oikeus vaatia, että silloin, kun tietyt oikeudenkäynnissä käsiteltävät siviili- ja kauppa-asiat ovat tapahtuneet toisessa yhteisön valtiossa, tuon valtion oikeusistuin ryhtyy ponnistuksiin toimittaakseen todisteita pyytävälle valtiolle pääoikeudenkäynnin kannalta välttämättömät todisteet. Tähän mennessä kansainvälistä yhteistyötä todisteiden hankkimisen osalta on säädetty vuoden 1970 Haagin yleissopimuksella, jota ei sovelleta kaikissa Euroopan valtioissa, sillä mikäli minä tiedän, vain 11 jäsenvaltiota on ratifioinut sen.
Niinpä siis ilman sellaista oikeussäädöstä, joka kattaa kaikki sitä soveltavat unionin 15 jäsenvaltiota, kaikilla tuomioistuimiin vetoavilla kansalaisilla ei ole samoja lakiin perustuvia oikeuksia, vaan ne riippuvat siitä, onko heidän valtionsa tai todisteita pyytävä valtio ratifioinut yleissopimuksen vai ei. Uuden asetuksen avulla kaikki tuomioistuimet voivat soveltaa samaa lakia, ja kansalaiset saavat tietysti samanlaisen suojan, koska tämän yhteisön säädöksen etuna on suora yhteys eri maiden tuomioistuimien välillä. Keskeisenä ajatuksena on siis Euroopan oikeusalueen tiellä vielä olevien esteiden poistaminen, mikä tapahtuu niin ottamalla käyttöön eurooppalainen lomakemalli, joka pyynnön esittäneiden valtioiden tuomioistuinten on täytettävä vastaanottavien tuomioistuinten kielellä niiden välisen viestinnän helpottamiseksi, kuin perustamalla joka valtioon keskuselin, joka vastaanottaa ja toimittaa eteenpäin toisesta valtiosta tulevat kansallisen tuomioistuimen esittämät toteennäyttöpyynnöt sekä määräämällä periaatteeksi, että kaikkiin pyyntöihin on vastattava, minkä takia pyynnön vastaanottavat eurooppalaiset tuomioistuimet on velvoitettava suorittamaan toteennäyttö kuudessa kuukaudessa, jonka jälkeen niiden on annettava pyynnön esittäneelle tuomioistuimelle selitys, mikäli ne eivät ole toimittaneet toteennäyttöaineistoa.
Tähän Saksan liittotasavallan ehdotukseen tekemiini tarkistuksiin kuului muun muassa, että keskuselimet velvoitetaan laatimaan lainsäädännöllisiä oppaita, jotka tunnustetaan kunkin jäsenvaltion kaikissa tuomioistuimissa, samoin kuin se, että keskuselimet perustavat laillistettuja oikeudellisten käännösten toimistoja.
Lopuksi ehdotin näiden uudenlaisten ja kaikkien jäsenvaltioiden tuomioistuinten toimintanopeutta edistävien mielestäni tämä näyttää olevan yksi Saksan aloitteen keskeisistä huolenaiheista puitteiden osalta, että asetuksessa suunnitellun tuomioistuinten välisen suoran yhteydenpidon edelle pantaisiin ainoastaan poikkeustapauksissa perinteiset konsuliviranomaisten kautta tapahtuvat yhteydenotot, sillä mielestäni nämä ovat luonnostaan raskaita, byrokraattisia, hieman etäisiä toiminnassaan ja suuressa määrin vastuussa oikeudensaannin viivästymisestä näissä asioissa valtioiden rajat ylittävien konfliktien tai toimien ollessa kyseessä.
Tämä viimeinen näkökohta jäi ymmärtämättä joiltakin muiden ryhmien jäseniltä. He vastustivat tätä tarkistusta, jossa nähdäkseni ainoastaan painotetaan tiettyä Eurooppa-käsitystä, jonka tunnustan omakseni: käsitys yhteisöstä, jolla on oma oikeusjärjestys, yhteisön oikeus, ja joka on muutakin kuin diplomaattinen tai kansainvälistä oikeutta soveltava yhteisö. Siksi ehdotan uudestaan tätä tarkistusta toivoen, että enemmistö kollegoistani ymmärtäisi, mitä tämä yksityiskohta, joka ei ole pelkkä yksityiskohta, todella merkitsee.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, esittelijä Marinho, olen iloinen, että käsittelemme tätä mietintöä tänään. Kiitän teitä sydämellisesti aluksi erittäin tekniseltä vaikuttavan aineiston valmistamisesta, joka ja korostitte sitä juuri aivan perustellusti on aivan olennainen tekijä kansalaisten Euroopan muodostumisessa, sillä ylikansallinen taloudellinen toiminta lisääntyy. Meillä on Euroopan sisämarkkinat, meillä on yhteinen raha, jota käsittelemme pian myös kolikkoina ja seteleinä käsissämme. Sähköinen kaupankäynti lisää ylikansallisia sopimuksia huimasti, ja sopimusten tekemisen yhteydessä esiintyy valitettavasti myös vaikeuksia ja syntyy oikeusriitoja.
Oikeusriidan tärkein asia on useimmiten todiste, sillä lakiasiat on usein helppo selvittää, mutta kun on kyse tosiasioista, tulkintoja on usein kovin erilaisia. Mikäli täällä pitää selvittää asia, joka tapahtuu toisessa jäsenvaltiossa, nykyinen tilanne on yksinkertaisesti sellainen, että oikeusapu on ajoitukseltaan väärää, sitä annetaan Haagin yleissopimuksen mukaisesti diplomaattiteitse ja se on siksi erittäin monimutkaista, erittäin aikaa vievää eikä edes luotettavaa. Riitajuttu jumiutuu usein siksi, että jotain asiaa ei saada selvitettyä, koska oikeusapua ei yksinkertaisesti ole käytettävissä. Siksi on niin tärkeää, että Saksan liittotasavalta on tehnyt tämän ehdotuksen, siksi ryhmämme tukee voimakkaasti tätä pyrkimystä, sillä tämä aloite tarjoaa lisää turvallisuutta, oikeuden nopeamman täytäntöönpanon ja lopulta suuremman oikeudenmukaisuuden Euroopan unionin kansalaisille.
Tämä säädös auttaa myös tukahduttamaan suuntausta, johon suhtaudun yhä epäluuloisemmin. Tarkoitan taipumusta siirtyä ilman tavallista oikeudenkäyntiä tapahtuviin ratkaisumenettelyihin, jolloin ei siis mennä enää oikeuteen, vaan hankitaan puolueettomat välimiehet, annetaan asia jonkinlaisille välimieskeskuksille. Se on kehitystä, joka on oikeastaan täysin päinvastaista kuin oikeusvaltioajatus. Se on kehitystä sanon tämän nimenomaan parlamentille , joka on myös parlamentaarisen demokratian vastaista, sillä järjestelmämme on oikeastaan laadittu siten, että parlamentit päättävät laeista ja riippumattomat tuomarit soveltavat niitä. Mitkään näistä menettelyistä poikkeavat tavat eivät oikeastaan vastaa oikeusvaltion alkuperäistä kuvaa, joka meillä kaikilla on mielessämme.
Mikäli helpotamme ylikansallista oikeudellisten asiakirjojen sähköistä siirtoa, helpotamme myös yritysten ja kansalaisten mahdollisuuksia säilyä näiden jäsenvaltioiden takaamien järjestelmien piirissä. Sisämarkkinat tarvitsevat tehokasta oikeusjärjestystä, muuten koko pyrkimykseltämme luoda kilpailua ja lisääntyvää hyvinvointia Euroopan unioniin puuttuu pohja.
Lopuksi haluaisin tunnustaa teille, että minulla on hiukan epämiellyttävä tunne, kun käsittelemme jatkuvasti jäsenvaltioiden ehdotuksia. Voin sanoa tämän erityisen vakuuttuneena, koska tämä aloite tulee jäsenvaltiosta, josta minäkin olen kotoisin. Minusta on harmillista, että Euroopan parlamentti ei saa esittää tällaisia aloitteita, ja tämän mietinnönkin pitäisi antaa meille aihetta pohtia uudelleen, pitäisikö Euroopan parlamentilla olla aloiteoikeus varsinkin tällä kansalaisten kannalta tärkeällä alueella.

Crowley
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään.
Kyseessä oleva asetus koskee ainoastaan siviili- ja kauppaoikeudellisia asioita, joissa yhden jäsenvaltion tuomioistuin voi pyytää todisteita oikeustoimien suorittamisesta toiselta toimivaltaiselta tuomioistuimelta toisesta Euroopan unionin jäsenvaltiosta. Asetuksessa säädetään keskusviranomaisten nimittämisestä. Niiden vastuulla ei ole varsinainen asiakirjojen toimittaminen, vaan ne antavat tietoja pyyntöjä toimittaville ja vastaanottaville viranomaisille. On muistettava, että Euroopan unionin perustamissopimuksiin sisällytettiin tuomioistuinten välinen yhteistyö siviiliasioissa vuonna 1993. Asia kiinnostaa varmasti kaikkia jäsenvaltioita, ja sillä tuetaan todellakin sisämarkkinoiden toimintaa. Vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen perustaminen antaa tuomioistuimille keskeisen aseman unionin tehokkaassa toiminnassa.
Kysymyksen merkitys voi korostua entisestään, kun yhtenäisvaluutta otetaan ensi vuonna käyttöön. Kannatan tietysti tuomioistuinten välistä yhteistyötä EU:ssa, mutta en tue EU:n yleisen syyttäjän viran perustamista. En kannata sellaisen viraston perustamista, koska mielestäni kansalaistemme oikeuksia on suojeltava täysin. Britanniassa ja Irlannissa on erilainen oikeusjärjestelmä - vanha common law -järjestelmä - kuin useimmissa muissa jäsenvaltioissa. EU:n yleisen syyttäjän ongelmana on viran oikeusperustan määrittäminen. Sovelletaanko sääntöä, jonka mukaan henkilö on syytön, kunnes hänet on todistettu syylliseksi - jota käytetään common law -järjestelmässä - vai sovelletaanko toista oikeusperustaa, jota käytetään muissa unionin jäsenvaltioissa? En usko, että tähän kysymykseen löytyy vastausta.
Tuomioistuinten välinen yhteistyö on tärkeää, koska se tukee sisämarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan toimintaa, kuten jo totesin. Europol on tehokas, ja Europolia pitää tukea, jotta ihmiskaupan kaltainen rikollisuus, tietoverkkorikollisuus ja muu rikollisuus saadaan kuriin Euroopan alueella. Mielestäni yleisen syyttäjän viran perustaminen menee kuitenkin liian pitkälle. Se on mahdoton toteuttaa eikä se saisi tukea Euroopan unionin kansalaisilta.
Kannatan kuitenkin tänään tarkasteltavanamme olevaa asetusta. Uskon, että oikeudenkäynti- tai muiden asiakirjojen toimittamista siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan asetuksen toteuttaminen parantaa ja vauhdittaa varmasti rajat ylittävien oikeustapausten hoitoa.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, yhteistyö todistusaineiston vastaanottamisessa on konkreettinen esimerkki oikeudellisesta yhteistyöstä siviiliasioissa, josta puhutaan Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 65 artiklassa.
Sen jälkeen, kun tämä maininta liitettiin perustamissopimukseen, neuvosto liitti tämän kysymyksen Wienin toimintasuunnitelmaan Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä ja sisällytti sen komission toimintasuunnitelmaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi. Kuten esittelijä, jota haluaisin onnitella hänen loisteliaasta mietinnöstään, mainitsi puheenvuorossaan, tätä kysymystä on jo käsitelty jo aikaisemmin vuoden 1970 Haagin yleissopimuksessa todisteiden vastaanottamisesta ulkomailta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa, jonka kuitenkin ratifioi ainoastaan 11 Euroopan unionin jäsenvaltiota.
Henkilöiden liikkuvuuden lisääntyminen Euroopan unionissa on yksi valtioiden rajat ylittävien oikeuskäsittelyjen lisääntymiseen ratkaisevasti vaikuttavista tekijöistä. Se, että jokin jäsenvaltio saa haltuunsa sen oikeuslaitoksessa käsiteltävissä oikeuskäynneissä tarvittavia todisteita, edellyttää yhä enenevässä määrin toisessa jäsenvaltiossa asuvien todistajien kuulemista. Siksi on tarpeellista, että jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisessä yhteistyössä sovelletaan selkeitä ja tehokkaita sääntöjä todisteiden vastaanottamisen helpottamiseksi tällaisissa tilanteissa. Nämä säädökset merkitsevät epäilemättä, että niin yksityisten kuin yritysten tuomioistuimen eteen pääsyn parantamiseksi meneillään olevat valmistelut edistyvät merkittävästi, samoin kuin yleistavoitteemme, Euroopan oikeusalueen luominen siviiliasioissa.
Tämä asetus antaa siten lisäarvoa Euroopan kansalaisuudelle ja kansalaisten yksilöoikeuksien suojaamiselle ja turvaamiselle, minkä lisäksi sillä on myös taloudellista arvoa, jota ei pidä aliarvioida. Samalla kun asetuksella mahdollistetaan näytön vastaanottaminen ja helpotetaan sitä, sillä mahdollistetaan myös oikeuslaitoksen parempi hallinnointi taloudellisten tosiasioiden, sisämarkkinoiden, yhteisvaluutan ja sähköisen demokratian uusien tarpeiden mukaisesti.
Näiden näkökohtien takia komissiossa ollaan iloisia, että Saksa on tehnyt tätä asiaa koskevan ehdotuksen. Komissiolla ei sitä paitsi ole minkäänlaisia ennakkoluuloja jäsenvaltioiden tekemiä aloitteita kohtaan, erityisesti silloin, kun ne sisältyvät Tampereen Eurooppa-neuvoston määrittelemiin ensisijaisiin tavoitteisiin. Saksan ehdotus mahdollistaa myös, että me voimme edistää ja nykyaikaistaa vuoden 1970 Haagin yleissopimuksen määräyksiä ja antaa niille lisäarvoa, joka syntyy kaikkien 15 jäsenvaltion oikeusjärjestyksissä yhtäläisesti ja suoraan sovellettavan yhteisön säännöksen hyväksymisestä.
Kyse on ensimmäisestä vaiheesta, jonka keskeisenä tavoitteena on luoda tarvittavat menettelytavat keskinäisen luottamuksen vahvistamiseksi 15 jäsenvaltion oikeus- ja oikeudellisten järjestelmien välillä. Tämän ensimmäisen vaiheen pitää tehdä tilaa, sen jälkeen kun asetuksen soveltamista on analysoitu, kunnianhimoisemmille tavoitteille, erityisesti sellaisille, jotka mahdollistavat, että pyynnön esittävä tuomioistuin voi pyytää erityismenettelyä, jota käytetään pyynnön vastaanottavan tuomioistuimen oikeustoimen täytäntöönpanossa, samoin kuin sellaisille, jotka mahdollistavat pyynnön esittävän tuomioistuimen olevan osallisena pyynnön vastaanottavan tuomioistuimen oikeustoimen täytäntöönpanossa.
Näin ollen olemme iloisia siitä tuesta, jota aloite on saanut esittelijältä. Komissio yhtyy myös yleisesti ottaen hänen esittämiinsä huomioihin samoin kuin hänen ehdottamiinsa tarkistuksiin. Voinkin vakuuttaa, että omasta puolestamme seuraamme tarkkaavaisesti keskusteluja, joita ehdotuksesta käydään asiasta vastaavassa neuvoston komiteassa, jotta löytäisimme sellaiset sanamuodot, jotka vastaisivat tarkasti niitä huolenaiheita, jotka parlamentti tuo esiin Marinhon mietinnössä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Petostentorjunta (1999)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0078/2001) komission vuosikertomuksesta 1999 yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta [KOM(2000) 718 - C5-0066/2001 - 2001/2036(COS)].

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuosi 1999 oli petostentorjunnan kannalta suurten harppausten vuosi. Edellisen komission eroamisen jälkeen saatiin jo muutamassa viikossa aikaan yhteisymmärrys unionin uuden petostentorjuntaviraston OLAFin luomista koskevista lakiteksteistä. Parlamentin, neuvoston ja komission piti ja ne saattoivat niin todistaa, että unioni on toimintakykyinen petosten, korruption ja asioiden huonon hoidon torjunnassa. Nyt jo yli kaksi vuotta sitten päätettyjen asioiden täydellinen täytäntöönpano osoittautuu kuitenkin huomattavasti oletettua vaikeammaksi. OLAFin valvontakomitea varoitti siksi asiasta täysin perustellusti ensimmäisessä vuosikertomuksessaan.
Uusi johtaja Brüner on tosin ollut virassa jo yli vuoden, mutta hän ei ole kyennyt kokoamaan uutta johtoryhmää, ei myöskään eikä varsinkaan siksi, että komissio on kietonut hänet hallinnolliseen asemasotaan menettelyillä, joiden mukaan uusia johtajia on rekrytoitava. Lisäksi herää kysymys viraston ja johtajan riippumattomuudesta. Komission asenne tähän asiaan on ristiriitainen. Kun on kyse uusien johtajien rekrytoimisesta, komissio haluaa valvoa tarkasti jokaista vaihetta ja olla mukana päättämässä. Kun on kyse sellaisen henkilöstön ottamisesta takaisin, joka ei vastaa viraston uusia vaatimuksia, komissio käyttäytyy ikään kuin sillä ei olisi mitään tekemistä asian kanssa. Komissio kuitenkin yksinkertaisesti siirsi koko entisen UCLAFin henkilöstön OLAFiin ja synnytti siten suuren osan niistä ongelmista, joiden kanssa OLAFin johtaja nyt joutuu painiskelemaan.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, siirto tapahtui parlamentin nimenomaisista varoituksista huolimatta. Parlamentti jäädytti sitten tilanteen ja pani kuluvalle vuodelle varatut virat varaukseen. Nyt on komission tehtävänä ja vastuulla raivata tieltä kuvatut esteet. Varauksen poistaminen on järkevää vain sillä edellytyksellä.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, te ja koko komissio olette ymmärtäneet, että petostentorjunta jää puolinaiseksi ilman Euroopan syyttäjävirastoa. Kun unionin etujen vastaiset petokset ja muut rikokset on saatu paljastettua, niistä on myös seurattava rankaisu. Päädymme vaikeuksiin, mikäli vuoden tai kahden kuluttua käy ilmi, että silloin toivottavasti erittäin tehokkaasti toimiva petostentorjuntavirasto saa tosin selville huomattavasti entistä enemmän petoksia ja säännönvastaisuuksia, mutta vastuullisten rankaisemisessa on puutteita.
Komission vuosikertomuskin sisältää kuvaavasti useita tilastoja, muttei mitään tietoja niiden määrästä, jotka on tuomittu petosten seurauksena lainvoimaisesti. Olen varma, että jos tämä tilasto laadittaisiin, se näyttäisi nyt erittäin huonolta. Rankaisu ei kuitenkaan onnistu ilman syyttäjää, joka ajaa eurooppalaisten veronmaksajien etuja. Tämä koskee ennen kaikkea EU:n toimielimiä, jotka säilyttävät uskottavuutensa ainoastaan, jos selvästi osoitetaan, että paljon puhuttu nollatoleranssipolitiikka ei ole ontto fraasi vaan se myös pannaan täytäntöön. Tähän tarvitaan yleistä syyttäjää. Parlamentti vaatii toki edelleen, että syyttäjän toimivalta rajoittuisi yksinomaan unionin toimielinten jäseniin ja henkilöstöön. Tämä on ehdotus, jonka tekivät jo viisi riippumatonta asiantuntijaa toisessa kertomuksessaan komission uudistamisesta syyskuussa 1999. OLAFin valvontakomiteakin on jo usein hyvin selvästi ja yksiselitteisesti kannattanut tällaista kutsukaamme sitä tällä nimellä sisäistä yleistä syyttäjää.
Jotta ei syntyisi väärinkäsityksiä: tällainen yleinen syyttäjä ei voisi nykyisessä oikeustilassa toimia syyttäjänä kansallisissa tuomioistuimissa, vaan hän tukisi ja neuvoisi jäsenvaltioiden syyttäjäviranomaisia. Lisäksi hänen tehtävänään olisi valvoa OLAFin toimielinten sisäisiä tutkimuksia, jolloin hän olisi OLAFin johtajan työtoveri. OLAFin johtajan pitää nyt toimia yhteistyössä toimielinten pääsihteerien kanssa, mikäli OLAF haluaa tehdä sisäisiä tutkimuksia, minkä vuoksi häneen kohdistuu herkästi moite siitä, ettei hän voi toimia todella riippumattomasti. Toimielinten yleisen syyttäjän ansiosta tämä ongelma ratkaistaisiin.
Yleisen syyttäjän toimivalta ei automaattisesti laajene unionin toimielinten ulkopuolelle. Tämä edellyttäisi perussopimusten muuttamista. Useat jäsenvaltiot vastustivat sitä Nizzan Eurooppa-neuvostossa. Komissio ei voi eikä saa kuitenkaan hellittää varsinkaan nyt. Sen on nyt osoitettava suhtautuvansa petostentorjuntaan vakavasti ja menevänsä nykyisen 280 artiklan pohjalta mielikuvitusta ja poliittista rohkeutta osoittaen mahdollisen rajoille. Yhden asian on oltava selvää: keskusteluasiakirjat, vihreät ja valkoiset kirjat eivät riitä, niitä on jo riittävästi. Nyt tarvitaan konkreettista asetusehdotusta, joka olisi hyväksyttävä neuvoston ja parlamentin välisessä yhteispäätösmenettelyssä. Komission pitää toisin sanoen käyttää aloiteoikeuttaan. Tarvitsemme taas pitkää harppausta.

Stauner
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mahtailevat ilmoitukset nollatoleranssi petoksiin ja korruptioon kuulostavat edelleen hyviltä puolitoista vuotta Prodin komission virkaan tulemisen jälkeen, vanhan ja uuden komission jäsenen Kinnockin niiden lupausten säestäminä, että tästä komissiosta tehdään maailman paras hallinto. Vaatimukset ja todellisuus ovat valitettavasti Prodin komission puolentoista vuoden hallinnon jälkeenkin pelottavan kaukana toisistaan. Kun otetaan huomioon niin sanottujen vanhojen rasitteiden puutteellinen hoito ja uusien petosten estämättä jättäminen, voi vain kysyä komissiolta: miksi ette käytä hyväksenne tilaisuutta todelliseen uuteen alkuun?
Nyt ei valitettavasti ole havaittavissa raikkaita tuulia, jollei otetaan huomioon tuulta, jonka komission jäsen Kinnockin uudistuspapereista muodostuvat kasat tuottavat, uudistusten, jotka uhkaavat kaatua työntekijöiden sisäiseen vastustukseen. Ei puututa petosten ja korruption torjunnan todellisiin ongelmiin, kuten tarpeettomaan kurinpitomenettelyjen uudistukseen. Komissio on omavaltaisesti jättänyt huomiotta kaikki parlamentin niitä koskevat aloitteet. Samoin on käynyt parlamentin vaatimuksille Euroopan syyttäjäviraston perustamisesta ja petostentorjuntavirasto OLAFin riippumattomuuden takaamisesta.
Komission strategiana petosten torjunnassa ei saa olla salailu, naamiointi ja harhautukset. Esimerkki siitä, miten ei pitäisi toimia, on Fléchardin tapaus, joka sattui 1990-luvun alussa. Delorsin kabinetin mielivaltainen ja lainvastainen päätös tammikuussa 1994 synnytti lopulta edellytykset sille, että tuo yritys oli tärkeässä osassa ajankohtaisessa uudessa petosskandaalissa, joka liittyi väärennettyyn voihin ja tapahtui vuosina 19952000. Vielä ei ole selvitetty eikä pystytä arvioimaan sen laajuutta eikä seurauksia sekä taloudelliselta että laajojen kansanosien terveyden kannalta. Tapauksen käsittely on mielestäni kovin koetus, joka komission on kestettävä parantaessaan oloja. Tässä tapauksessa ei ensinnäkään ole kyse enää vain huomattavista taloudellisista menetyksistä, joita petos aiheutti yhteisölle, vaan lisäksi Euroopan ja kolmansien valtioiden kansalaisten terveyden vaarantamisesta. Nopea ja johdonmukainen toiminta on siksi todella paikallaan.
Komissio ei saa piiloutua yritysten taloudellisten etujen taakse, kuten se on usein tehnyt, vaan sen on tehtävä valinta näiden taloudellisten etujen ja kansalaisten terveyden suojelun välillä.
Talousarvion valvonta kuuluu niin Euroopan parlamentissa kuin kaikissa demokraattisissa eurooppalaisissa valtioissakin parlamentin jäsenten tärkeimpiin oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Komission ei pitäisi siksi estää tätä valvontaa tempuilla. Sen, jolla ei ole mitään salattavaa, ei tarvitse pelätä valvontaa. Mikäli komissio pimittää omavaltaisesti luottamuksellisiksi luokiteltuja asiakirjoja tai antaa niitä joillekin parlamentin jäsenille ja toisille ei, se loukkaa räikeästi sellaisia perustavia oikeusvaltioon kuuluvia periaatteita kuin tasavertaisen kohtelun periaatetta ja syrjintäkieltoa.
Kovassa kiireessä 5. heinäkuuta 2000 laadittua puitesopimusta, joka näyttää tarjoavan komissiolle oikeuden tällaiseen menettelyyn, pitää arvioida näiden demokratian perusperiaatteiden nojalla, ja sen pitää antaa lopulta kaatua niihin.
Kiitän erityisesti kollega Böschiä mietinnöstä ja toivon jatkossakin tässä niin tärkeässä asiassa hedelmällistä yhteistyötä yli puoluerajojen.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, OLAFin vuoden 1999 vuosikertomusta hallitsee luonnollisesti voita väärentäneen ja julkisia varoja kiristäneen rikollisjärjestön hajottaminen. Tämä järjestö piti päämajaansa Napolissa ja se oli levittäytynyt Euroopan keskiosiin.
Sen lisäksi, että haluan kiittää esittelijää hänen kerrassaan erinomaisesta mietinnöstään, minusta on täysin oikeutettua kiittää niin OLAFia kuin Italian ja Ranskan oikeuselimiä, joiden yhteistyö mahdollisti tämän rikollisverkoston paljastamisen. Viimeisimpien tietojen mukaan joidenkin napolilaiseen Camorra-rikollisjärjestöön kuuluvien perheiden kehittämän voinväärennysmallin puitteissa tuotettiin 130 000 tonnia kokonaan tai osittain väärennettyä voita. Oletan, että kyse on suurimmasta petoksesta, joka on koskaan kohdannut Eurooppaa yhteisen maatalouspolitiikan alalla.
Ensimmäinen mieleen juolahtava kysymys kuuluu, että kuinka on mahdollista, että maaseutuyhteisöjen ja maanviljelijöiden hyödyksi tarkoitetun politiikan avulla rahoitetaan lopulta järjestelmällisesti suuria maatalousteollisuuden yksikköjä ja että näiden suhtautuminen yhteisön talousarviota sekä niitä kuluttajia ja maanviljelijöitä kohtaan, joiden nimissä niitä rahoitetaan, on usein varsin häikäilemätöntä? Toisena tulee mieleen, että kuinka on mahdollista, ettei näin laajamittaista petosta, joka on huolellisesti suunniteltu ja pantu täytäntöön kolmen vuoden ajan ja johon on käytetty tähtitieteellisiä määriä yhteisön tukia, ole havaittu ja ettei komissio ole kyennyt havaitsemaan sitä, olipa se millainen tahansa? Sen jälkeen, kun kaiken aikaa on paljastunut petoksia, jotka liittyvät tukea saaneen maitojauheen käyttämiseen vasikoiden ravinnoksi, voin väärennettyyn maahantuontiin ja maitotuotteiden väärentämiseen, olemme nyt keskellä valtavaa skandaalia ilman, että komissio vaikuttaisi valmiilta maitotuotteiden tukijärjestelmän perinpohjaiseen uudistukseen.
Tämän petoksen jossa on ollut osallisena suuria maitoalan yrityksiä sellaisissa maissa kuin Belgia, Ranska, Italia ja Saksa yleiseurooppalaisuuden takia on mahdotonta hyväksyä, että elintarvikeväärennösten torjumisen kannalta tarpeelliset politiikat sälytetään pysyvästi jäsenvaltioille. Sen takia komission on ryhdyttävä entistä kiireellisemmin välittömiin toimiin sellaisten tuotteiden kuin öljyn, viinin ja maitotuotteiden väärentämisen ehkäisemiseksi. Komissio on kieltäytynyt paljastamasta nimiä ja asettamasta lukemattomia petokseen osallistuneita maitotuotteita valmistavia yrityksiä erityisvalvontaan tai ryhtymään niitä koskeviin erityistoimiin käyttäen perusteenaan oikeussalaisuutta ja syyttömyysolettamaa.
En kuitenkaan voi olla huomaamatta, että komission hienotunteisuus tässä tapauksessa on täydellisessä ristiriidassa sen tavan kanssa, jolla se on kohdellut erään komission entisen jäsenen neuvonantajan leskeä, jota vaaditaan nyt palauttamaan edesmenneen puolisonsa palkka 18 kuukauden ajalta. Jos on olemassa sellaisia maitotuotteita valmistavia yrityksiä, jotka ovat kyvyttömiä erottamaan kymmenientuhansien tonnien eläinjätteistä, öljystä ja kemikaaleista valmistettuja sotkuja oikeasta voista, miten kuluttajat voivat luottaa niiden pätevyyteen varmistaa tuotteidensa laatu? Kyse on myös sen selvittämisestä, pitääkö komissio meitä kaikkia tasa-arvoisina vai ovatko suurten yritysten ja suurten etujen ollessa kyseessä jotkut selvästi tasa-arvoisempia kuin toiset?

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Böschiä. Minun ryhmälläni on sellainen vaikutelma, että tämä mietintö on hänellä hyvissä käsissä. Tämä ei muuta sitä tosiasiaa, että olemme kuitenkin esittäneet muutamia tarkistuksia hänen mietintöönsä. Mielestämme tämä parlamentti ei ole mikään tuomioistuin, eikä sen tarvitse antaa arvioita tietyistä asioista. Meidän on ensin odotettava, mitä kertomuksissa sanotaan, ja sen jälkeen arvioitava, onko komissio hoitanut hyvin tehtävänsä. Siksi meillä ei ole tällä hetkellä vielä arviota voipetoksesta, joka on todennäköisesti hyvin laaja asia, eikä Espanjassa ja mahdollisesti myös muissa maissa tapahtuneesta pellavapetoksesta eikä uusiseelantilaisesta voista eikä myöskään Tukholman tapauksesta. Odotamme kaikkia kertomuksia ja tarkastelemme, kuinka komissio on toiminut näissä tilanteissa, ja annamme sitten arvion.
Kannatamme jäsen Böschin huomautuksia OLAFin roolista. Johtajan on käytettävä oikeuksiaan, ja mitä meihin tulee, parlamentti tukee häntä siinä. Riippumattomuus on suuri hyve. Kannatamme myös Euroopan syyttäjävirastoa koskevia huomautuksia, vaikka minun on myönnettävä, että ryhmämme vähemmistö ajattelee asiasta eri tavalla. Mielestämme taloudellisten etujen suojaamisen kannalta on tarpeen, että komissio tekee mahdollisimman pikaisesti sensuuntaisia ehdotuksia, ja olemme asettaneet sille tarkistuksessa viimeiseksi määräajaksi 1. kesäkuuta 2001. On tietenkin tarpeen, että komissio, jäsenvaltiot, EY:n tilintarkastustuomioistuin ja jäsenvaltioiden tilintarkastustuomioistuimet alkavat tehdä tiiviimpää yhteistyötä. On ehkä hyvä - olemme esittäneet tarkistuksen myös tästä - että komissio määrittelee ensin, mikä tarkalleen ottaen on katsottava petokseksi ja mikä on säännönvastaisuus. Tämä ero on poistettava. Voimme kannattaa jäsen Böschin Sveitsiä koskevia viimeisiä tarkistuksia. Sveitsi on keskeisessä asemassa Euroopassa petostentorjunnan alalla, ja siihen meidän on kiinnitettävä runsaasti huomiota. On harmillista, että Sveitsin kansa suhtautuu niin innottomasti Euroopan unioniin, mikä meidän on myös otettava huomioon.
Sitten viimeinen asiani. Mielestämme OLAFin asiakirjojen ei pidä olla rajoituksitta parlamentin saatavilla. OLAFin työn luonteeseen kuuluu, että tiettyjen asioiden täytyy jäädä luottamuksellisiksi ja ehkä jopa salaisiksi.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, aluksi luonnollisesti kiitän kollega Böschiä hänen hienosta ja huolellisesti laaditusta mietinnöstään. Mitkä ovat sitten ongelmat?
Ensinnäkin OLAFin ehdoton riippumattomuus. Tämä todellakin tarkoittaa, että OLAFin johtaja saa täyden riippumattomuuden ja valtuudet käynnistää tutkimuksia kaikissa yhteisön toimielimissä. Tämä tarkoittaa myös, että komissio pitäytyy kaikista sekaantumisista nimityksiin. Voiko arvoisa komission jäsen Schreyer kertoa minulle, kuinka komissio suhtautuu 3 ja 6 kohtaan?
Sitten toinen ongelma: Euroopan syyttäjäviranomainen. Tiedämme, että sitä varten on välttämätöntä muuttaa perustamissopimusta. Myös komission aloitteesta tehty yritys muuttaa sitä epäonnistui Nizzassa. Meidän on siis edelleen painostettava jäsenvaltioita. Se, mitä nyt pyydämme, ei mene todellakaan niin pitkälle. Haluamme 82 artiklan perusteella OLAF-asetukseen täydennyksen, joka tekee mahdolliseksi nimittää syyttäjäviranomaisen, jolla on valtuudet, jotka rajoittuvat Euroopan unionin henkilöstön jäsenten talousarvioon kohdistuviin rangaistaviin tekoihin. Kuinka suhtaudutte tähän, arvoisa komission jäsen Schreyer?
Sitten kolmas ongelma: jäsenvaltioiden välinen yhteistyö. Oikeudenkäynti Reynoldsia ja Philip Morrisia vastaan New Yorkissa tarjoaa itse asiassa hyvän esimerkin, kuinka Euroopan komissio nyt tarkalleen toimii tupakkajättejä vastaan. Olen erityisen iloinen, että monet jäsenvaltiot, niiden joukossa myös minun kotimaani, ovat yhtyneet tähän asiaan. Näin voidaan tehdä loppu mafiamaisesti toimivien tupakkajättien yhteen liittymisestä, joka aiheuttaa unionille vuosittain miljardien eurojen kustannukset.
Sitten neljäs ongelma: tietojen julkisuus. Olin yksi niistä, jotka hylkäsivät komission ja parlamentin välisen puitesopimuksen. Minun ei tarvitse käsitellä tätä asiaa laajemmin, ja yhdynkin täysin kollega Böschin vaatimuksiin.
Sitten lopuksi, olen pahoillani, että parlamentissa vaeltaa todella pahantahtoinen nationalismin ja sovinismin aave. Tässä mietinnössä täytyy saada erikseen mainita, mikä meni vikaan Espanjassa pellavan tapauksessa sekä Italiassa, Ranskassa, Belgiassa ja Saksassa väärennetyn voin tapauksessa. Siksi ryhmäni ei kannata tarkistuksia, joissa tätä asiaa vähätellään tai kaunistellaan.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, talousarvion valvontavaliokunnassa keskustellaan näinä aikoina komissiolle vuodelta 1999 myönnettävästä vastuuvapaudesta. Asia on vaikea. EY:n tilintarkastustuomioistuin ei ole katsonut voivansa sitä suosittaa. Parlamentti ottaa suuren poliittisen vastuun, jos se myöntää vastuuvapauden; sitä ennen pitää saada takeet siitä, että petoksia torjutaan ja syylliset löydetään.
On keskeneräisiä asioita, jotka puhuvat vastuuvapauden myöntämistä vastaan. Komissio tietää, mitä ne ovat. Talousarvion valvontavaliokunta on esittänyt epäselvyydet komissiolle yksityiskohtaisesti. Tärkein asia on niin sanottu Fléchardin tapaus, jonka poliittiset juuret ulottuvat 1990-luvun alkuvuosille. Tutkinta asiassa pitää ulottaa Delorsin kabinetista Prodin komissioon saakka. On väärennetty vientiasiakirjoja, on väärennetty voita, on hukattu pöytäkirjoja, on määrätty korvauksia, joita on annettu anteeksi, ja on jatkettu yhteistyötä petoksiin syyllistyneiden kanssa. Edelleenkin joitakin asioita salaillaan. Se ei käy. Herra Bösch on oikeassa: tämä asia on Prodin komission totuuden hetki.

Van Dam
Arvoisa puhemies, voista, pellavasta, savukkeista ja työnvälittäjistä tulee Euroopan unionissa petoksen synonyymeja. Miljoonien edestä yhteisön rahaa on maksettu laittomasti tai, kuten savukkeiden salakuljetuksen tapauksessa, menetetty tuloista. Tässä ei ole kysymys petoksista Euroopan unionin toimielimissä vaan jäsenvaltioiden maaperällä. Esittelijä Bösch on oikeassa huomauttaessaan, että näiden vakavien petostapausten selvittäminen on testi OLAFin tehokkuudesta. Tässä yhteydessä haluan kuitenkin huomauttaa, että näiden petostapausten täydellinen selvittäminen riippuu myös asianosaisten jäsenvaltioiden panoksesta. Komission on määrättävä seuraamuksia näihin ponnisteluihin pakottamiseksi. Siksi on mielestäni täysin oikein, että Alankomaat ei saa toistaiseksi lainkaan rahaa Euroopan sosiaalirahastosta, ennen kuin se laatii täydellisen selvityksen näiden rahojen laittomasta käytöstä. Millaiset seuraamukset oikeastaan pakottavat Espanjan selvittämään pellavapetoksia?
Petoksissa mukana olleet yritykset on pantava mustalle listalle, jotta ne eivät olisi uudelleen kelpoisia saamaan yhteisön tukia. Nämä vaikuttavat johdonmukaisilta askelilta, mutta eivät komissiolle. Niinpä Fléchard-nimisestä yrityksestä alkaa tulla osa eurooppalaista saippuasarjaa: jatkoa seuraa!
Henkilöstöpula saattaa OLAFin tehokkuuden vaaraan. Jos petostentorjunta on yksi tärkeimmistä asioista komission puheenjohtaja Prodille, hänellä ja komissiolla on velvollisuus ratkaista pikaisesti viivästyminen pätevän henkilöstön palkkaamisessa OLAFiin. Siinä yhteydessä komission on vältettävä kaikkia eturistiriitoja. Ei saa olla niin, että komission jäsenet, jotka ovat mahdollisesti sekaantuneet pellava- tai voipetoksiin, voivat vaikuttaa sellaisten virkamiesten nimityksiin, jotka alkavat tutkia heidän osuuttaan!
Vaaleilla valittuna kansanedustuslaitoksena tällä parlamentilla on muun muassa valvontatehtävä. Valitettavasti komissio estää tätä valvontaa kerta toisensa jälkeen. Avoimuus on tuntematon sana komissiolle. Parlamentti haluaa avoimuutta, ja sitä varten parlamentilla on oltava valtuudet tarkastella OLAFin kertomuksia!

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, petosten kasautuminen unionissa ja komission käytös on häpeällistä. Pelkän väärennetyn voin aiheuttamat taloudelliset vahingot lienevät yli 45 miljoonaa euroa. Olemme ilmeisesti lisäksi tekemisissä petosten uusijoiden kanssa. Komission suosituksesta yritykselle, jota epäillään nyt taas petoksista, annettiin anteeksi sille määrätty 17,6 miljoonan euron sakko. Petostentorjuntaviraston toiminnan aloittaminen ja nopea perustaminen on siksi erittäin tärkeää ja kannatettavaa. Siksi on myös tärkeää, että jäsenvaltioiden viranomaisetkin tukevat tämän uuden toimielimen toimintaa. Kun tutkii kertomuksia tarkkaan, siitä ei voi olla aina varma. Siksi niille jäsenvaltioille, jotka eivät tue OLAFin toimintaa, on määrättävä seuraamuksia siten, että komissio määrää niille sakkoja ja näin ollen taloudellisia korvauksia sallittujen petosten vuoksi.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, tämä mietintö liittyy UCLAFin ja OLAFin väliseen kehitykseen, ja kuten muut puhujat ovat sanoneet haluaisimme, että siirtyminen tapahtuisi nopeammin. Tarvitsemme riippumattoman OLAFin, joka tekee työnsä tehokkaasti.
Haluan onnitella Herbert Böschiä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Meille esittelemässään tekstissä hän on onnistunut ymmärtämään, että petostentorjunta ei ole riippuvaista puolueiden välisistä kiistoista eikä jäsenvaltioiden sisäpolitiikasta, vaan me kaikki taistelemme tasapuolisesti petoksia vastaan siellä, missä niitä tapahtuu, ja asetamme vastuuseen ne, jotka niihin syyllistyvät. Kaikki puolueryhmät haluavat, että rahat peritään takaisin ja että niiden hallinnointia valvotaan tehokkaammin. Uskomme myös, että olemme edistyneet petostentorjunnassa. Kansalaisille ei kannata antaa mitään muuta kuvaa tilanteesta. On totta, että Nizzan huippukokous vastasi pyyntöömme perustaa Euroopan syyttäjänvirasto, josta olisi ollut meille apua tänä vuonna tapahtuneen suuren petoksen selvittämisessä kyse oli väärennettyä voita koskevasta petoksesta. Kyse ei ollut ainoastaan yhteisön varoihin kohdistuneesta petoksesta, vaan se saa meidät myös vähitellen ymmärtämään, että meillä on vielä paljon tekemistä elintarviketurvan alalla.
Näin ollen tämä on hyvä mietintö. Haluan toistaa, että olemme kaikki sitoutuneet petosten torjumiseen ja rahojen takaisin perimiseen. Mielestäni olisi syytä vedota komissioon ja pyytää, että se antaisi meille joitakin viitteitä nimenomaan Euroopan syyttäjäviraston tehtävästä, jotta voisimme nähdä, voidaanko Nizzassa menetetty mahdollisuus saada takaisin muutamien konkreettisten ehdotusten avulla. Ei riitä, että kansalliset syyttäjänvirastot tekevät yhteistyötä, ja kuten muutamissa tapauksissa on todettu, kansalliset viranomaiset osaavat työskennellä koordinoidusti, joten olisi tärkeää, että komissiossa olisi joku, joka voisi johtaa tätä työskentelyä.

Ferreira
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ensiksi onnitella esittelijää hänen tekemästään työstä. Haluan kuitenkin myös korostaa niitä karikoita, joita tällaisessa tehtävässä piilee, sillä esittelijä Bösch joutui kohtaamaan joidenkin talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten halut keskittää mietintö vanhoihin asioihin, joita on lisäksi käsitelty jo muissa asiakirjoissa.
En jaa niiden jäsenten mielipidettä, jotka ovat ilmoittaneet, että Fléchardin tapaus on vastuuvapauskysymyksen keskeinen asia. Sitä se kyllä on, jos tarkastellaan aikaa ja energiaa, jotka komissio ja me käytimme siihen, mutta se ei ole sitä tärkeytensä puolesta.
Keskityn kuitenkin petosten ja säännönvastaisuuksien ongelmaan.
Erään aiemman mietinnön yhteydessä talousarvion valvontavaliokunta ilmoitti, ettemme saa enää suvaita pienintäkään petosta, joka liittyy yhteisön talousarvioon. Vaikka tämä vaatimus nollatoleranssista on mitä kiitettävin, ei voida kieltää, että sen toteuttaminen edellyttää merkittäviä henkilöstöresursseja, jotka on vaikea sovittaa yhteen toteuttamiemme toimien suuren määrän ja edustamiemme alueiden monimuotoisuuden kanssa.
Mietinnössä ehdotetaan petosten ja säännönvastaisuuksien välisen erottelun poistamista, ja perusteena on, että hetkellä, jolloin näistä ilmoitetaan, ei vielä tiedetä, johtavatko ne rikosoikeudellisiin jatkotoimiin.
Minua tällainen ehdotus huolestuttaa kahdesta syystä. Ensinnäkin meidän täytyy valvoa, ettei petostentorjunnassa ennakoida eri elinten tekemien tutkimusten johtopäätöksiä. Toiseksi saattaisimme viedä luottamuksen Euroopan unionin toteuttamiin politiikkoihin Euroopan unionin sisälläkin ilmoittamalla petosmääriä, jotka ovat paljon korkeampia kuin oikeudessa käsiteltävien tapausten todellinen määrä. Mielestäni meidän pitäisi päinvastoin antaa mahdollisimman todenmukainen kuva näistä rikollisista teoista, sillä pienistä hallinnollista virheistä aiheutuneita ongelmia ei voi sekoittaa laajalla mittakaavalla järjestettyihin petoksiin. Kannatan jäsen Mulderin ehdotusta säännönvastaisuuksien porrastamisesta.
Samassa hengessä meidän täytyy keskittyä työssämme niihin petoksiin, joiden ajankohtaisuus ja laajuus edellyttävät johdonmukaisia ja välittömiä toimia. Moni on tässä yhteydessä maininnut väärennetyn voin tapauksen. Komission täytyy voida auttaa meitä saavuttamaan tämä tavoite. Pahoittelen kuitenkin sen asennetta, sillä se vastaa toisinaan hitaasti tai puutteellisesti Euroopan parlamentin tiedusteluihin. Euroopan komission ja Euroopan parlamentin täytyy tehdä tiiviimpää yhteistyötä petostentorjunnassa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että Euroopan parlamentti luopuisi oikeudestaan rangaista komissiota, silloin kun se ei täytä tehtäviään erityisesti Euroopan unionin taloudellisen edun suojelemisessa. Yhteistyötä tarvitaan, sillä kyseessä on uskottavuutemme meihin luottaneiden eurooppalaisten kansalaisten silmissä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva komission kertomus havainnollistaa, kuinka laajalle EU:n varat jakaantuvat. Samalla se osoittaa, kuinka suuri osuus jäsenvaltioilla on EU:n budjetin hallinnoinnissa, koska ne muun muassa käyttävät kahdeksankymmentä prosenttia kaikista menoista.
Herra Bösch on laatinut ansiokkaan mietinnön ja siitä parhaat kiitokset. Mietinnöstä käy myös ilmi, miten tärkeää oli OLAFin perustaminen vuonna 1999. Petosten vastaisessa taistelussa olisi mielestäni tärkeää pitää mielessä eräät periaatteet. Ensinnäkin laillisuusperiaate: varojen käytössä ja epäselvyyksien selvittelyssä on noudatettava lakia, ja lopputulosta ei tulisi ennakoida ennen kuin laillinen päätös on voimassa. Hallintoa on yksinkertaistettava: byrokratian ja valvonnan lisääminen ei paranna loputtomasti varojen käyttöä. Henkilökohtaista vastuuta on lisättävä - tässä suhteessa komission reformi on avainasemassa - sekä Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden yhteistyötä on parannettava, se on myös avainasemassa tulevaisuudessa.

Turmes
Arvoisa puhemies, kun perustamme uusia virastoja, näiden virastojen pitäisi voida toimia tehokkaasti. Meillä EU:ssa toimielimet sijaitsevat eri paikkakunnilla tai ne voidaan siirtää uusiin paikkoihin. Siksi on järkevää sijoittaa uusia toimielimiä sinne, missä ne ovat maantieteellisestikin lähellä muita toimielimiä, joiden kanssa niiden pitää toimia tulevaisuudessa paljon yhdessä. Tämän osalta olen sitä mieltä, että Euroopan syyttäjävirasto toimii varmasti paljon yhteistyössä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kanssa, mutta sen pitäisi varmasti solmia läheiset yhteydet myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimeen. Sama koskee OLAFia, jonka on varmaankin työskenneltävä tiiviissä yhteistyössä sekä yhteisöjen tuomioistuimen että tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Siksi olen sitä mieltä, että näiden virastojen pitäisi sijoittua kokonaan tai ainakin osittain Luxemburgiin, jotta tämä maantieteellinen läheisyys ja virastojen tehokkuus varmistettaisiin.

Theato
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella esittelijä Böschiä hänen mietinnöstään. Hän on tehnyt todella hyvää työtä. Hänen johtopäätöksensä, että petostentorjunnassa ei ole vielä havaittavissa selviä parannuksia, on muuten sama kuin OLAFin valvontakomitean näkökanta. Kertomuksessaan komissio mainitsee itsekin useasti, että vuonna 1999 ei tapahtunut olennaisia muutoksia edellisiin vuosiin verrattuna, vaan laittomasti käytettyjen varojen määrä on jopa osittain kasvanut, esimerkiksi rakennerahastoissa. Korostan jatkuvasti: kyse on verovaroista. Meidän on parhaamme mukaan taattava niiden suojelu.
Jotta komission lupaama nollatoleranssi saavutettaisiin, vuonna 1999 perustetun petostentorjuntaviraston OLAFin riippumattomuutta on lisättävä. Sen henkilöstö on rekrytoitava ulkoapäin komission sekaantumatta asiaan. Tuen esittelijä Böschin ehdotusta siitä, että nimityskomitean johtajaksi nimetään riippumaton henkilö. Toiseksi johtajan pitää itse rajata tehtävät selkeästi. On selvää, ettemme halua vanhaa UCLAFia uudella nimellä OLAF. Emme valitettavasti vahvistaneet OLAFia Nizzassa perustamalla Euroopan syyttäjävirastoa ja alistamalla OLAF oikeudelliseen valvontaan.
Vaikka parlamentti on vaatinut tätä asiaa jo vuosia ja erityisesti komission jäsenet Barnier ja Schreyer ponnistelivat sen hyväksi, asia ei päässyt Nizzassa edes esityslistalle. Esitänkin nyt komissiolle muutaman kysymyksen siitä, esittääkö se Böschin mietinnön 912 kohdan mukaisesti viimeistään 1. kesäkuuta 2001 siirtymistä minun nimitykseni rajoitettuun syyttäjävirastoon.
Toinen kysymys komissiolle: kaikki jäsenvaltiot eivät ole vieläkään ratifioineet sopimusta unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi estäen näin sen voimaantulon. Mitkä maat eivät ole vielä ratifioineet sopimusta, voisitteko nimetä ne, ja mitä komissio voi tehdä tämän kestämättömän tilanteen ratkaisemiseksi?
Edelleen: mitä komissio tekee kertomuksenne 7 kohdan 1 alakohdan mukaisesti yhteisön oikeuden erilaisten kansallisten tulkintojen poistamiseksi omien varojen perimisen yhteydessä? Lopuksi laittomasti käytettyjen varojen takaisinperinnästä: komission kertomuksesta puuttuvat vuotta 1999 koskevat luvut. Voiko komissio ilmoittaa minulle, kuinka paljon se on vaatinut ja saanut takaisin laskettuihin menetyksiin verrattuna, erityisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston EMOTR:n ja rakennerahastojen omista varoista?

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella tämän mietinnön esittelijää, koska mielestäni siinä esitetään erittäin myönteisiä seikkoja ja yritetään välttää sekä liioittelua että välinpitämättömyyttä.
Keskittyäkseni oleelliseen aion puhua tarkasti ottaen vain yhdestä mietintöön sisältyvästä asiasta eli pellavasta ja mainita parlamentille joitakin lukuja. Näiden lukujen mukaan markkinointivuonna 19941995 kotimaassani Espanjassa viljeltiin 3 376 hehtaarin alalla pellavaa, kun taas markkinointivuonna 19981999 pellavan viljelyala oli jo 100 000 hehtaaria. Vuonna 19941995 aloitustuki oli 411 miljoonaa pesetaa, kun taas vuonna 19981999 se oli 10 miljardia pesetaa.
Kun Espanjan alueellisten viranomaisten petos paljastui, markkinointivuonna 2001 puuvillan viljelyala pieneni kuin ihmeen kautta 100 000 hehtaarista alle 1 000 hehtaariin, ja näin ollen tukisummakin laski alle 100 miljoonaan pesetaan.
Näistä tosiasioista huolimatta tuohon aikaan asiasta vastaava henkilö maatalousministeriössä väitti, että kyse oli vain opposition kampanjasta, ja vähän aikaa sitten hän tietenkin muutti mieltään ja sanoi, että asia ei ollutkaan näin, mutta oppositio oli silti pääsyyllinen tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä siihen, millaista vastuullisuutta parlamentti voi pyytää. Ensinnäkin rikosoikeudellista vastuuta. Sellaista rikosoikeudellista vastuuta, joka koskee tiettyjä jalostuslaitosten omistajia, joilla oli hallussaan etuoikeutettua tietoa joka ei liity lainsäädäntöön, sillä se on julkista, vaan siihen, miten lakia voidaan kiertää. Heillä oli riittävästi pääomaa yritysten toiminnan käynnistämiseen ja ennen kaikkea he olivat erinomaisessa asemassa maatalousministeriön korkeissa viroissa.
Juuri heidät ja tähän toimintaan osallistuneet tuottajat on ehdottomasti asetettava rikosoikeudelliseen vastuuseen. Tämä on parlamentin tehtävä ja se on myös asiasta vastaavien toimielinten tehtävä.
On myös toinen vastuu: se on hyvin selkeä poliittinen vastuu, ja sen vuoksi meidän on pohdittava, oliko jokin espanjalainen toimielin myöntänyt jollekulle tähän petokseen suoraan osallistuneista henkilöistä poliittisen aseman. On myönnettävä, että kyllä oli, että maatalousministeriössä oli kaikkein korkeimmassa asemassa, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston puheenjohtajana, henkilö ja hän itse myöntää asian jolla oli suora yhteys niihin yrityksiin, joissa puuvillaa jalostettiin.
Lopuksi on vielä hallinnollinen vastuu. Jos sitä on, pyydämme sitä komissiolta, kansallisilta viranomaisilta ja alueellisilta viranomaisilta, mutta emme aiheuta sekaannusta ja noudata esittelijä Böschin ehdottamaa linjaa, jossa vastuun ottamista vaaditaan hyvin tarkasti.

Kuhne
Arvoisa puhemies, näin monien esittelijä Böschiä kehuneiden puheiden jälkeen en tiedä enää, mitä sanoa. Luulen, että hän tietää minun arvostavan hänen työtään. Siksi haluaisin lisätä jotain eräisiin kohtiin, jotka olivat esillä keskustelussa.
Kohta 1: olemme iloisia siitä mitä ei ole vielä mainittu , että saimme OLAFin Fléchardin tapausta koskevan kertomuksen viime viikolla. Siihen pitäisi suhtautua myönteisesti ja se pitäisi ottaa mukaan jatkokeskusteluihin. Tässä mietinnössä ei vahvisteta eikä pyritäkään vahvistamaan Euroopan parlamentin kantaa tuohon tapaukseen. Se liittyy vastuuvapauden myöntämiseen, joka on esityslistalla kuukauden päästä.
Käytän kuitenkin tilaisuutta hyväkseni antaakseni komissiolle vielä yhden hyvän neuvon. Vastuuvapauskeskustelujen jatkon kannalta olisi erittäin tärkeää, että pohtisitte vielä tätä tapausta koskevia kantojanne ja käyttäisitte hyväksi esimerkiksi ensi viikolla pidettävän talousarvion valiokunnan kokouksen tarjoamaa tilaisuutta. Se voisi edistää selvästi vastuuvapauskeskusteluja.
Kaksi muuta kohtaa, joihin liittyy jollain tapaa väärinkäsityksiä: jäsen Mulder käsitteli ja jäsen Seppänen havainnollisti minun mielestäni yhtä väärinkäsitystä, nimittäin säännönvastaisuuksien ja petosten sekoittamista ja sotkemista. Meidän on tässäkin mietinnössä esittelijä Böschin itsensä tekemän esityksen ja jäsen Mulderin lisäksi tekemän esityksen mukaisesti täsmennettävä, että meitä ei hyödytä yhtään, että nämä käsitteet sekoitetaan. Valaisen asiaa yhden esimerkin avulla, nimittäin jäsen Seppäsen puheenvuorolla. Hän kutsui Fléchardin tapausta kirjaimellisesti säännönvastaisuudeksi ja asetti sen sitten yhteyteen sen kanssa, että tilintarkastustuomioistuin ei antanut komissiolle tarkastuslausumaa taloudenpidosta. Tällä tavalla me liitämme asioita toisiinsa ja saamme mahdollisesti lehtereillä olevissa katsojissa heräämään sen vaikutelman, että niin sanotusti jopa kirjanpitovirhe olisi petostapaus. Kenelläkään ei voi olla poliittista mielenkiintoa sellaiseen. Meidän on huolehdittava, ettei niitä sekoiteta keskenään.
Toinen mahdollinen väärinkäsitys ei koske väärinkäsitystä meidän kesken, vaan istuntosalin ulkopuolella vallitsevaa väärinkäsitystä, nimittäin pellavatapausta. Olen havainnut, että eräässä jäsenvaltiossa on esitetty talousarvion valvontavaliokunnan päätös sellaiseksi, että se tarkoittaisi vastuun siirtämistä kansalliselta tasolta alueelliselle tasolle. Painotan ryhmäni puolesta: haluamme kaikkien jäsenvaltioiden sisäiset rakenteet ennallaan säilyttäen varmistaa, että vastuu Euroopan unionin ohjelmien asianmukaisesta toteuttamisesta pysyy kansallisella tasolla.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä esittelijä, paljon kiitoksia mietinnöstä. Sen lähtökohtanahan on komission vuosikertomus 1999 taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta, jonka komissio esitteli 13. marraskuuta viime vuonna ja joka sisältää erityisesti tilastot siitä, mitä säännönvastaisuus- ja petostapauksia jäsenvaltiot, joiden velvollisuus on niistä ilmoittaa, ovat meille ilmoittaneet.
Muutamia kuukausia aiemmin komissio esitteli laajan strategiakertomuksen, jossa esitettiin, että petostentorjunta toimii useilla toimintatasoilla ja sisältää lukemattomia välineitä alkaen lainsäädännön tarkistamisesta, jotta siitä saataisiin vähemmän altis petoksille, aina Euroopan syyttäjäviranomaista koskevaan ehdotukseen, jonka komissio teki Nizzassa ja jota valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät valitettavasti hyväksyneet siellä.
Komissio esitti kertomuksessa myös, miten tärkeä rooli Euroopan petostentorjuntavirastolla OLAFilla kaiken kaikkiaan on, ja haluaisin tarkastella aluksi niitä OLAFiin liittyviä kohtia, joita te käsittelitte keskustelussa ja joita esittelijä Bösch käsitteli mietinnössään.
Neuvosto ja parlamentti loivat OLAFille oikeusperustan vuonna 1999, ja se on tietysti myös komission toiminnan perusta. Tämä oikeusperusta synnytti virastona OLAFin, joka on hallinnollisessa mielessä komission osa, eli OLAFin toimihenkilöt ovat komission toimihenkilöitä ja sen perussäännön alaisia. Tämä merkitsee edelleen, että jos OLAFissa esiintyisi esimerkiksi ongelmia tai säännönvastaisuuksia toimihenkilöiden käyttäytymisessä, siitä syytettäisiin komissiota. Ottaakseen tämän huomioon komissio on sanonut, että se aikoo noudattaa OLAFin johtohenkilöiden valinnassa yhtä avointa menettelyä kuin muutkin toimielimet tai komission muutkin osastot noudattavat. Tämä merkitsee sitä, että neuvoa-antava nimityskomitea käy ensin läpi hakemukset ja antaa suosituksia sille, joka tekee lopullisen päätöksen. OLAFin tapauksessa johtaja tekee lopullisen työhönottopäätöksen, henkilöiden nimityspäätöksen. Nimityskomitea on koottu siten, että selkeä enemmistö on niillä henkilöillä, jotka eivät suoraan liity komissioon tai kuulu OLAFiin. Nimityskomiteassa ovat edustettuina tilintarkastustuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin ja valvontakomitea, ja luulen, että nyt löydetty ratkaisu on erittäin hyvä ratkaisu. Muistutan vielä kerran, että tämä ratkaisu lisää johtohenkilöiden nimityksen avoimuutta, lopullisen nimityksen tekee OLAFin johtaja.
Toivon, että OLAFin muiden virkojen täyttämisessä päästään myös hyvään ratkaisuun hyvin pian, sillä voin vain toistaa, että on varsinkin minun etuni, mutta myös koko komission edun mukaista, että OLAF saa mahdollisimman nopeasti käyttöönsä kaikki ne virat, joista oikeastaan jo päätettiin. Olen sitä mieltä, että olisi monien asianomaisten edun kannalta tärkeää käydä keskustelua keskenään, koska valvontakomitea on asettanut nyt muitakin ehtoja, jotta korjaava ja täydentävä lisätalousarvio voitaisiin lopultakin esitellä ja tämä asia ratkaista.
Sallikaa minun tarkastella lyhyesti yhtä kohtaa, jonka mainitsitte mietinnössä ja josta puhuttiin täälläkin useaan otteeseen, nimittäin mahdollisuudesta tutustua OLAFin kertomuksiin. OLAFin perustamisen oikeusperustassa on säädelty selkeästi, että ensinnäkin tiedottamisesta päättää OLAFin johtaja eikä komissio. Toiseksi oikeusperustassa on määrätty, että OLAFin on tietysti otettava huomioon tietosuojaan, ammattisalaisuuteen ja tutkintaan liittyvät asiat, ja tämä on tietysti erittäin tärkeä kohta. Siksi komissio epäilee, että mietinnössä esitetty vaatimus ei vastaa oikeusperustoja. Euroopan parlamentissa on tietysti myös keskusteltava siitä, että jos OLAF tekee tutkimuksen esimerkiksi parlamentissa, pitääkö OLAFin kertomus toimittaa esimerkiksi talousarvion valvontavaliokunnalle, oikeudellisten asioiden valiokunnalle vai puhemiehelle. Siksi minusta nyt käsitellään asioita, jotka koskevat kaikkia toimielimiä, ja minusta olisi järkevää keskustella niistä joskus vastaavassa toimielinten välisessä kokouksessa kutsukaamme sitä kolmen osapuolen kokoukseksi.
OLAFin toimintakyvystä tai toiminnasta ja tähänastisista tuloksista sanon, että nyt voitapaukseksi kutsuttavien petosten, siis voin väärentämisen, havaitseminen on myös OLAFin ansiota. Havaitseminen johtui osittain siitä, että OLAF saattoi antaa tietonsa asiaa selvittäneille jäsenvaltioille ja vaikutti osaltaan ainakin OLAFin antamien tietojen mukaan siihen, että petokseen osallistuneet saatiin sitten selville suhteellisen lyhyessä ajassa.
Se, milloin OLAF tiedottaa, riippuu kuitenkin siitä, milloin OLAF saa luvan kertomuksen tekemiseen niiltä jäsenvaltioilta, joilla on pääasiallinen vastuu selvittämisestä. OLAFinhan on tietysti tehtävä kaiken aikaa läheistä ja hyvää yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Se on erittäin tärkeää koko OLAFin rakentamiselle, nimittäin myös OLAFin rakentamiselle tiedonvaihdon alustaksi.
Vuosilta 1991 ja 1994 peräisin olevaan Fléchardin tapaukseen komissio ottaa kantaa talousarvion valvontavaliokunnassa ja vastaa tietysti myös laadittuihin kysymyksiin kohtuullisessa ajassa.
Voitapauksesta toistan vielä, että sitä käsittelevä selvitystyö on parhaillaan käynnissä niissä jäsenvaltioissa, joita se koskee. Tukholman tapauksesta, jonka myös esititte mietinnössä, voin sanoa teille, että oikeus toimii siinäkin. Toivon hartaasti tietysti myös komission oman edun vuoksi , että ruotsalainen tuomioistuin ratkaisee asian nopeasti.
"Suppeaa syyttäjävirastoa" kutsun sitä tällä nimellä erotukseksi laajasta suunnitelmasta koskeva tutkimus on osoittanut, ja tämä on myös OLAFin lainopillinen arvio, että siltä puuttuu oikeusperusta, että perussopimuksia pitäisi muuttaa tältäkin osin.
Te käsittelitte tätäkin asiaa kutsun sitä nyt OLAFin oman toiminnan juridiseksi valvonnaksi. Sekin on varmasti avoin kysymys. OLAFin johtaja on luvannut esittää hyvin pian käsikirjan, jossa selvitetään, minkä sääntöjen mukaan OLAF etenee, milloin OLAF tekee ratkaisunsa selvityksen tai tutkimuksen aloittamisesta ja tutkimuksen lopettamisesta.
Haluaisin viitata vielä siihen, että komissio on viimeksi täällä käymämme keskustelun jälkeen nostanut kanteen kahta tupakkakonsernia vastaan oletetusta sekaantumisesta kansainväliseen salakuljetukseen. Siitä puhuttiinkin jo. Esittelijä Bösch, olen tietysti iloinen, että mietinnössänne tuettiin sitä. Komissio on myös nopeuttanut ennakkovaroitusjärjestelmän käyttöönottoa kirjanpidossa, jotta eri hallinnollisille elimille saataisiin mahdollisimman nopeasti tieto, mikäli esimerkiksi suunnitellaan sopimusta sellaisen tahon kanssa, jonka on jo havaittu harjoittavan säännönvastaisuuksia.
Jäsen Theaton esittämään kysymykseen, joka koski Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevan sopimuksen allekirjoitustilannetta, voin vastata, että siitä puuttuu edelleen allekirjoituksia. Voin mainita kolme valtiota, jotka eivät ole vielä ratifioineet sopimusta: Belgia, Luxemburg ja Irlanti esimerkiksi. On kuitenkin muitakin valtioita, jotka eivät ole ratifioineet koko sopimusta. Tästä syystä meillä oli jo parlamentissakin tilaisuus keskustella tästä asiasta komissio esittää nyt direktiiviehdotuksen, jotta tämän sopimuksen sisältö siirrettäisiin direktiiviin, mikä tarkoittaisi siis jäsenvaltioiden voimakkaampaa pakottamista sisällyttämään kansalliseen lainsäädäntöönsä unionin etuja vahingoittavien petosten yhtenäinen määritelmä. Se tapahtuu toivoakseni huhtikuussa. Komissio laatii OLAFin kanssa Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamista koskevaa vihreää kirjaa, sillä emme luonnollisesti jätä tätä aihetta, vaan käytämme nyt hyväksemme tilaisuutta käydä julkisempaa, laajempaa keskustelua. Tavoitteemme on aivan selvä, nimittäin perussopimusten uudistamisen yhteydessä vuonna 2004 niin laajan tuen saaminen ehdotukselle, että valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät enää voi jättää sitä vaille huomiota.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristöä koskevan tiedon julkinen saatavuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Korholan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0074/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta [KOM(2000) 402 - C5-0352/2000 - 2000/0169(COD)].

Korhola
. Arvoisa puhemies, alussa on tapana kiittää ja minulla mietinnön esittelijänä on nyt siihen kaikki syyt. Ympäristöä koskevan tiedon saatavuutta koskeva direktiivi oli jo komissiosta lähtiessään hyvä ja kunnianhimoinen esitys. Prosessin aikana yhteistyömme on ollut erinomaista, ja meidän on ollut helppo ymmärtää toistemme tavoitteita. Myös neuvoston edustajat - viittaan sekä Ranskan että Ruotsin edustajiin - ovat olleet rohkaisevia ja asiaan hyvin perehtyneitä. Kiitän myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suhtautumista, olin hyvin ilahtunut siitä, että kaikki kaksikymmentäviisi omaa tarkistustani otettiin valiokunnan nimiin, lisäksi valiokunnan jäseniltä tuli tärkeitä lisäyksiä.
Kyse on nyt mietinnöstä, jolla on merkitystä paitsi yksittäisen kansalaisen myös yhteisön ympäristöpolitiikan kannalta. Tiedonsaanti on huomattava horisontaalinen työväline EU:n ympäristöpolitiikassa, ja direktiivin uudistaminen on kestänyt jo pitkään. Direktiiviehdotuksella on kolme päätavoitetta: vanhan, vuodelta 1990 peräisin olevan direktiivin kokemuksien hyödyntäminen ja siinä havaittujen puutteiden korjaaminen, Århusin sopimuksen tähän liittyvien osien sisällyttäminen uuteen direktiiviin ja vanhan direktiivin mukauttaminen tietotekniikan kehitykseen.
Tärkeimpinä seikkoina omassa mietinnössäni pidän ensinnäkin velvoitetta rekisterien perustamisesta. Se on tämän direktiivin toimivuuden ennakkoehto. Kansalaisen on tiedettävä, mitä asiakirjoja on saatavissa ja mitkä viranomaiset asiaa hoitavat. Tyytyväisenä panin merkille, että toisaalla myös jäsen Cashman omassa avoimuutta koskevassa mietinnössään edellyttää aivan samaa.
Tarkensin myös tiedon epäämiseen liittyviä yksityiskohtia. Jos tiedonsaantia koskeva pyyntö evätään keskeneräisyyden vuoksi, pyytäjälle on kuitenkin ilmoitettava milloin aineisto on saatavilla ja kuka on asiasta vastaava viranomainen. Toinen tiedon epäämiseen liittyvä tarkennus koskee 4 artiklan 2 kohdassa mainittuja poikkeustapauksia. Kaupallisten tai teollisten salassa pidettävien tietojen kohdalla päästöt ovat muodostaneet poikkeuksen, niistä on ilmoitettava aina. Minä olen tehnyt tarkistuksen, jonka mukaan päästöistä on ilmoitettava silloinkin kun kyseessä on jonkin muunkaltaisen tiedon suojelu. Päästöjen haitallisuushan ei ole riippuvainen niitä synnyttäneen toiminnan luonteesta: kansalaisen terveyden ja turvallisuuden kannaltahan ei ole mitään eroa, mikä lähde on, onko kyseessä julkinen vai kaupallinen taho.
Katsoin tarpeelliseksi tehdä ympäristötiedon laatua koskevan kokonaisen uuden artiklan. Laatu on tietenkin keskeinen tekijä koko direktiivin mielekkyyttä arvioitaessa. Tätä direktiiviä tutkiessani olen törmännyt siihen tosiseikkaan, ettei kattavaa päästömittausten harmonisointia ole tässä suhteessa edellytetty. Onhan sillä toki merkitystä, mitataanko päästöjä putken päästä vai kilometrin päästä perhoshaavilla. Toisin sanoen: mittausmetodi on ilmoitettava.
Yksi hankala kysymys tässä direktiivissä koski viranomaisen määritelmää: koskevatko määräykset niin sanottua klassista viranomaista vai myös sellaista tahoa, jolle on delegoitu viranomaistehtävä, esimerkiksi yritystä, joka viranomaisen kanssa tekemänsä sopimuksen mukaisesti säilyttää hallussaan lain velvoittamaa tietoa? Olemme nyt löytäneet muotoilun, joka toivottavasti kelpaa useimmille jäsenvaltioille.
Tämän direktiivin ympärillä on vallinnut suuri yhteisymmärrys. Silloinkin kun olen torjunut tarkistuksia, olen tehnyt sen lähinnä tyyliseikoista johtuen. Tämä on puitedirektiivi, eikä sen tarkoitus ole toivottaa maailmalle kaikkea kaunista ja yksityiskohtaista hyvää mitä avoimuudelta voidaan toivoa. Lainsäädännöllisenä tekstinä se lienee myös tehokkaampi, jos se pysyy niukkana.
Jotkut valiokunnan jäsenet ovat halunneet kiristää viranomaisen vastaukselle annettuja määräaikoja. Komission ehdotuksessa määräaikaa lyhennetään kuukauteen ja, jos asian laajuus tai monimutkaisuus sitä vaatii, kahteen. Kaikissa tapauksissa vastausta edellytetään niin pian kuin mahdollista. Katson edelleen, että tämä tavoite on realistinen, ja joissakin tapauksissa määräajan lyhentäminen saattaa jopa vaikuttaa kielteisesti vastauksen laatuun. Siksi en tue valiokunnan esityksiä kiristetystä kannasta.
Kokonaisuutena voi arvioida, että tämä direktiivi asettaa jäsenvaltioille ympäristötiedon avoimuutta koskevan standardin. 8 artiklan 2 kohtaan tekemäni tarkistus lähtee siitä, että sama standardi tulisi saattaa koskemaan myös EU-instituutioita. Siten tämä direktiivi edistää myönteisesti avoimuutta koko EU:ssa.

Ludford
Arvoisa puhemies, yksi kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan tärkeimmistä panoksista tähän mietintöön on sen painottaminen, että ympäristötiedon saaminen on oikeus, ei myönnytys. Lisäsimme myös sen lauseen, jossa sanotaan, että jäsenvaltioiden standardeja olisi sovellettava myös EU:n toimielimiin. Valiokuntani myötävaikutus lopullisen mietinnön käytännön järjestelyihin käsittää lukuisia tarkistuksia, jotka ympäristövaliokunta ilokseni otti mukaan. Puhun esimerkiksi ydinpolttoaineen ja energian sisällyttämisestä sekä rahoitusta koskevien ja taloudellisten analyysien sisällyttämisestä, saatavilla olevaa tietoa koskevien helposti käytettävien rekistereiden tai luetteloiden perustamisesta, ajatuksesta, jonka mukaan hakijalta ei voida laskuttaa kuin kohtuullinen hinta, jolla katetaan tiedonhaun todelliset kustannukset, ja siitä vaatimuksesta, että poikkeuksia varten on oltava haittatesti, eli haittojen on oltava suurempia kuin paljastuksen hyötyjen.
Vaikka se ei minua yllättänytkään, olen kuitenkin melko pettynyt siihen ehdotuksen sovellusalaan liittyvään vihjaukseen, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, brittiläiset Labour-puolueen edustajat ja konservatiivit pyrkivät jättämään ulkopuolelle yksityiset yritykset, joiden toiminta vaikuttaa ympäristöön. Tämäntyyppiset porsaanreiät juuri sallivat sen, että edellinen konservatiivihallitus antoi poikkeusluvan yksityistetyille vesiyhtiöille. Näitä tarkistuksia ei hyväksytty, mutta olen huolissani siitä, että hyväksytty 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa koskeva tarkistus rajoittaa sovellusalaa. Yksi uuden ehdotuksen tarkoituksista oli tukkia nämä aiemmat porsaanreiät, jotka mahdollistivat sen, että yksityistetyt julkiset laitokset välttyivät tältä velvollisuudelta. Komission teksti kattoi selvästi yksityistetyt yhtiöt. Onko komission jäsen sitä mieltä, että 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaan tehdyt ympäristövaliokunnassa tarkistukset varmistavat, että yksityistetyt yhtiöt, jotka toimittavat kaasua, sähköä, vettä ja niin edelleen, ovat edelleen velvollisia toimittamaan nämä tiedot?

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa, koska sen lisäksi, että kannatan esittelijä Korholaa, joka on tehnyt tärkeää työtä, on mielestäni puolustettava myös jotain vielä syvällisempää kuin pelkkää ympäristöä koskevaa tiedotusta.
Mielestäni tämä keskustelun aiheena oleva työ on erittäin tärkeä, sillä se koskee sellaista kansalaisten oikeutta ja sellaisten Euroopan kansalaisten oikeuksien kehittämistä, jotka ulottuvat jäsenvaltioita, alueita ja kaikkia muita vallan valvontaan liittyviä intressejä laajemmalle.
Tiedon valvonta on todella vanha vallankäytön muoto, ja sen vuoksi meidän on pyrittävä siihen, että tiedon valvontaa ei samaisteta valtaan ja että kansalaisilla on oikeus saada tietoa.
Toiseksi yksi suurimmista ympäristöasioita koskevista ongelmista on se, että toissijaisuusperiaatteen vuoksi ympäristön suojelu on itse asiassa ainoastaan kansalaisten vastuulla. Kansalaisten täytyy saada tietoja ja komission on tiedotettava kaksin verroin sellaisista asioista, joissa sovelletaan toissijaisuusperiaatetta, jotta kansalaiset voivat nousta puolustamaan omia etujaan ja vaatia hallitustaan tekemään se, mikä niiden kuuluu tehdä. Näin ollen myös komission on ponnisteltava kovasti niissä asioissa, joihin sovelletaan toissijaisuusperiaatetta, jotta se voisi saada näitä tietoja ja määritellä, mitkä pelisäännöt tiedottamisessa vallitsevat, ja jotta se voisi velvoittaa kaikki valtiot niiden politiikkojen harjoittamistavoista riippumatta antamaan tietoja sekä kansallisella että alueellisella tasolla.
Viimeaikaiset katastrofit ovat osoittaneet, että kansalaisilla on yhä enemmän oikeuksia osallistua riskinhallintaan sekä puhua, pyytää ja vaatia sitoumuksia heidän omien etujensa kuten terveyden suojelemiseksi.
Näin ollen, jotta toissijaisuusperiaatetta voitaisiin toteuttaa moitteettomasti, meidän ei pidä asettaa valtaa kansalaisten yläpuolelle. Tiedonsaanti on kaikille yksilöille kuuluva oikeus, ja tämä merkitsee myös sitä, että yksilöt tuntevat järjestelmän heikkoudet, olipa kyse sitten sen tukemisesta, rahoitusta koskevasta päätöksenteosta tai monista muista asioista.

Malliori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tiedonvälitys on demokratian perusperiaate. Ympäristöä koskevan tiedon vapaa saatavuus, avoimuus ja levittäminen on jokaisen elin- ja työympäristönsä laadusta kiinnostuneen kansalaisen perusoikeus. Viranomaisten hallussa olevien ympäristöön liittyvien tietojen saatavuus on olennaisen tärkeää paitsi tietoisuuden lisäämiseksi vaan myös viranomaisia kohtaan tunnetun luottamuksen ja demokraattisen osallistumisensa takaamiseksi.
Direktiivin 90/313 täytäntöön panon aikana siinä havaittiin monia puutteita, jotka pakottivat uudistamaan sitä. Århus yleissopimuksen allekirjoittaminen ja tietotekniikan kehitys saivat komission laatimaan uuden direktiiviehdotuksen, joka kattaa edellä mainitut seikat suureksi osaksi. Esitettyjen tarkistusten tarkoituksena on kuitenkin laajentaa edelleen komission ehdotusta ja erityisesti viranomaisen käsitteeseen on välttämätöntä lisätä sellaiset elimet ja luonnolliset henkilöt, jotka hoitavat julkisia tehtäviä. Direktiivissä puhutaan ympäristöä koskevista tiedoista, ja siihen on sisällytettävä kaikki mahdolliset käytettävissä olevat kirjalliset, audiovisuaaliset ynnä muut menetelmät.
Jokainen henkilö tai elin voi pyytää ympäristöä koskevaa tietoa tarvitsematta osoittaa erityistä perustetta. Mitä tulee määräaikaan, jonka kuluessa hallinnon on vastattava pyyntöön saada ympäristöä koskevaa tietoa, mielestäni kaksi viikkoa on riittävä aika, jotta asianomaiset voivat ajoissa hyödyntää tietoa.
Mielestäni on erittäin tärkeää, että mietinnössä ei ole sitoumusta tietojen antamiseen tai poikkeusta silloin, kun kyseessä ovat erityisen merkittävät asiat kuten erilaiset päästöt tai levittämiset ympäristöön. Lisäksi joka kerta, kun viranomaiset kieltäytyvät joko poikkeusten nojalla tai ilman antamasta tietoja, heidän täytyy perustella kieltäytyminen tarkasti. Direktiivissä määrätään, että viranomaiset voivat periä maksun tiedon antamisesta. Mielestäni tämä maksu pitää rajoittaa tietojen kopioinnin todellisiin kustannuksiin, niin että tiedonsaannista tehdään mahdollisimman helppoa.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijä Korholaa merkittävästä mietinnöstä ja olen täysin vakuuttunut, että siitä tulee merkittävä väline, jolla edistetään kansalaisten aktiivista osallistumista ympäristöongelmien hoitamiseen.

Paulsen
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission edustaja, esittelijä Korhola on tehnyt erittäin hyvää työtä. Komission esitys oli hyvä ja se on parantunut entisestään ympäristöasioiden valiokunnan käsittelyn jälkeen. Toivon, että se paranee vieläkin täysistunnossa toimitetun äänestyksen jälkeen.
On selvää, että oman aikamme ja tulevaisuuden ympäristöongelmat on ratkaistava kaikilla tasoilla. Osa kysymyksistä on eurooppalaisia, osa on kansallisia, mutta suoraan sanottuna, suurin osa tulee olemaan paikallisia. Demokratiaan kuuluu, että kansalaisillamme on mahdollisuus vaikuttaa asioihin ja että heillä on itsestään selvä oikeus saada kaikki tarvittava tieto, jotta he voisivat olla juuri oman yhteiskuntansa kansalaisia. Haluamme sen vuoksi, että tarkistukset 6, 16 ja 30 hyväksytään huomisessa täysistunnossa. Niissä aikarajaksi asetetaan kaksi viikkoa, vaikeissa tapauksissa neljä viikkoa, kun kyse on määräajasta, jonka puitteissa viranomaisten ja yritysten on vastattava kysymyksiin. Tämä vastaa parlamentin kantaa niin kutsutussa Cashmanin mietinnössä, jossa käsitellään unionin avoimuutta.
Lisäksi on tärkeää, että hyväksymme tarkistukset 19 ja 20, joissa todetaan, että viranomaisilla on vastuu auttaa yksittäistä kansalaista tai järjestöä saamaan tietoa. Heidän on aivan yksinkertaisesti saatava apua löytääkseen oikean paikan, kirjoittaakseen oikein, puhuakseen oikein ja kysyäkseen oikeasta paikasta. On itsestään selvä asia, että demokraattisen valtion viranomaiset tarjoavat tällaisen palvelun.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä näihin kiitoksiin, joita esittelijälle on tässä keskustelussa ehditty antaa. Voin todeta, että tässä on malliesimerkki siitä, että valiokunta todella tekee työnsä loppuun asti ja tuo täysistuntoon lähes yksimielisen ehdotuksen, jossa erimielisyydet, kuten tässä tapauksessa, on rajattu aivan minimiin. Haluaisin korostaa sitä, että kyse on todellakin hyvin merkittävästä uudistuksesta, joka lähti liikkeelle Århusin sopimuksesta.
Esittelijä on nyt laatinut mietinnön, joka koskee tämän sopimuksen ensimmäisen tehtävän täytäntöön saattamista, joka liittyy kansalaisten oikeuteen saada ympäristöä koskevia tietoja. Seuraavat ovat sitten kansalaisten oikeus osallistua päätöksentekoon ja kansalaisten oikeus saada oikeutta tilanteessa, jossa häntä kohdellaan väärin. On syytä korostaa, että kyse ei ole siitä, että haluamme viranomaisten osoittavan hyvää tahtoa kansalaista kohtaan, vaan kyse on luovuttamattomasta perusoikeudesta, ja kansalaisen on voitava harjoittaa sitä, ilman että häneltä kysytään perusteluita siihen, miksi hän näitä tietoja haluaa.
Olen itse osallistunut tiiviisti Cashmanin mietinnön valmisteluun ja tutustuessani Korholan mietintöön olen pohtinut, pitäisikö Cashmanin mietintöön vielä lisätä sellainen kohta, jossa todetaan, että ympäristöä ja terveyttä koskevat tiedot eivät voi olla salaisia silloinkaan, kun niitä käsitellään liikesalaisuuksina. Voi olla, että paljon ympäristöä ja terveyttä koskevaa tietoa tullaan pitämään salassa kansalaiselta, mikäli tällaista rajausta ei tehdä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, minäkin aion yhtyä ylistyslauluun ja todeta yhtyneen vasemmistoryhmän puolesta, että kannatamme mietintöä ja että mielestämme hyvää ehdotusta on parannettu entisestään.
Oikeus ympäristökysymyksiä koskevan tiedon saamiseen ei ole ainoastaan oikeus vaan se on myös valtakysymys. Useissa ympäristökysymyksissä yleinen etu joutuu vastakkain voimakkaan taloudellisen yksityisen edun kanssa. Oikeus tiedon saantiin on olennaista mielipiteen muodostamiseen ja politiikkaan vaikuttamiseen liittyvien mahdollisuuksien kannalta. Sen vuoksi se, että ympäristökysymyksiä koskevaa tietoa voi saada hyvissä ajoin, on myös demokratiakysymys.
Nyt keskustelumme aiheena olevan ehdotuksen lähtökohtana on suureksi osaksi Århusin yleissopimus, joka on mielestämme harvinaisen myönteinen ja kaukokatseinen esimerkki tällä alueella tehtävästä kansainvälisestä yhteistyöstä. Nyt keskustelumme aiheena oleva lainsäädäntö ei kata EU:n toimielimiä, vaan niitä käsitellään myöhemmin tehtävässä ehdotuksessa. Kun otetaan huomioon avoimuutta koskevat asiakirjat - 255 artikla - näyttää valitettavasti, että sen tuloksesta tulee huomattavasti Århusin yleissopimuksessa esitettyjä ympäristöä koskevia määräyksiä heikompi, emmekä me todellakaan voi hyväksyä sellaista tulosta.
Lisäksi, kun kyse on tulevista säännöistä, on tärkeää, että Århusin yleissopimus kattaa muutkin toimielimet, esimerkiksi Euroopan investointipankin, koska sen toiminnalla on monin eri tavoin melko suuri vaikutus ympäristöalaan.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, on hyvä, että meillä on tänään niin monta ympäristöä käsittelevää mietintöä. Korholan mietintöä koskevat sanani liittyvät myös Oomen-Ruijtenin ja Myllerin mietintöihin, ja tämä keskustelu käydään hyvin sopivaan aikaan nyt, kun on Riossa vuonna 1992 pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristö- ja kehityskonferenssin kymmenes vuosipäivä. Käytän erittäin huolellisesti sanaa "vuosipäivä", koska en usko, että voimme puhua ensimmäisen ympäristökonferenssin vuosijuhlasta.
Yhdysvallat ja Euroopan unioni eivät äskettäin pystyneet pääsemään sopimukseen tulevista sallituista kaasupäästöistä, mikä on tietenkin kielteinen kehitystulos. Toivon, että Yhdysvallat ja Euroopan unioni pääsisivät asianmukaiseen sopimukseen, joka varmistaisi kasvihuonekaasujen tason kestävän alenemiseen. Asianlaitahan on niin, että mitä enemmän kasvihuonekaasuja vähennetään, sitä suurempi vaikutus sillä on ilmastonmuutokseen, jolla puolestaan on tuhoisat vaikutukset rannikko- ja saariyhdyskuntiin sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti.
Olen täysin tietoinen Euroopan unionin valmistelusta Etelä-Afrikassa vuonna 2002 pidettävää kestävää kehitystä koskevaa maailmanlaajuista huippukokousta varten, ja tuen Euroopan komission tätä huippukokousta varten laatimaa neljää toimintamallia. Euroopan unioni pyrkii suojelemaan luonnonvaroja, jotka ovat taloudellisen kehityksen perusta, edistämään ekotehokkuutta, edistämään veden, maan ja energian kestävää käyttöä sekä yrittää varmistaa, että köyhyyden ja ympäristön tuhoutumisen noidankehä saadaan rikottua, ja tähän päästään parhaiten Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa.
Rion kokouksesta on kulunut nyt kymmenen vuotta, eikä tavoitteisiin ole päästy. Ympäristöön kohdistuvat paineet ovat pahentuneet ja köyhyys leviää edelleen maailmassa. Meidän pitää kaksinkertaistaa ponnistuksemme, jotta ensi vuoden huippukokouksessa pystytään vastaamaan siihen haasteeseen, että varmistetaan kehityksen tapahtuminen kestävällä tavalla ja olemassa olevia yhteisöjä suojaavalla tavalla.
Yhteisön viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma suojaa ihmisiä ilmansaasteiden haitallisilta vaikutuksilta. Koska on selvää, että viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa asetettua tavoitetta ei saavuteta helposti, komissio on aivan oikein tehnyt päätöksen vaiheittaisesta lähestymistavasta, jossa asetetaan niin sanotut ympäristöä koskevat väliaikatavoitteet vuodelle 2010. Ympäristövaliokunta aikoo edelleen toimia tärkeässä koordinointitehtävässä tässä asiassa, ja haluan onnitella esittelijää mietinnöstä.

Bernié
Arvoisa puhemies, avoimuuden ylistäminen ja ympäristöä koskevan tiedon julkinen saatavuus ovat tavoitteita, joita tuen täysin. Korholan mietinnössä on kuitenkin paljon ansoja kaikille niille, jotka haluavat ymmärtää asiaa selvemmin. Pahoittelen muun muassa, ettei siinä ole menty pitemmälle. Pahoittelen myös, että tekstissä käsitellään vain asiakirjojen julkista saatavuutta, eikä sen lisäksi valtuuksiensa mukaisesti toimivien parlamentin jäsenten mahdollisuutta saada asiakirjoja.
Esitän todisteeksi kuvaavan esimerkin tapauksesta, jonka itse kohtasin. Helmikuussa 2000 julkesin pyytää, että vuosittain julkaistaisiin 613 miljoonan euron rahoituksesta nauttivan Life-ohjelman toimista tieteellinen, tekninen ja taloudellinen yhteenveto. Kun en ollut kuullut mitään elokuussa 2000, otin yhteyttä ympäristöasioiden pääosaston pääjohtajaan ja Euroopan komission pääsihteeriin saadakseni lisätietoja Life-ohjelmasta - Grandlieun järven suojelusta - joka oli ilmeisesti luokiteltu "valtionsalaisuudeksi". Yllätyksekseni minulle välitettiin vain joitakin merkityksettömiä asiakirjoja, ja tarkennettiin, että hankkeen kustannusten yksityiskohtainen erittely sisälsi henkilökohtaisia tietoja, minä takia niitä ei voitu antaa minulle.
Voisiko joku selittää minulle, miten julkisilla varoilla ostettujen maapalstojen ostohinnan kertominen loukkaa yksityisyyttä, eikä kuulu julkisten varojen oikeutettuun valvontaan, jota jokaisen itseään kunnioittavan kansanedustajan pitäisi harjoittaa? Myös tämän kuuluisan Life-ohjelman yhteydessä tehtyjä tieteellisiä tutkimuksia on mahdotonta saada, koska komissio väittää, ettei sillä ole niitä, mikä on kaiken huippu. Päätin kaiken tämän jälkeen ottaa yhteyttä suoraan asiakirjan laatijaan, jolla ei ole mitään velvollisuutta antaa minulle tietoja, eikä hän myöskään tehnyt sitä, mikä ei ole yllättävää, kun tiedetään, että ohjelma johti täydelliseen ympäristökatastrofiin.
Tämänkaltaisten väärinkäytösten estämiseksi äänestämme tämän tekstin puolesta, joka on oikeansuuntainen, mutta voidaanko todella odottaa, että yhteisön varojen käytöstä tulisi jonakin päivänä edes jossain määrin avointa?

Coelho
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa onnittelemalla kollegaamme Eija-Riitta Korholaa ja ympäristöasioiden valiokunnan jäseniä ehdotuksista, jotka he ovat tehneet meille esitellyn tekstin parantamiseksi. Onnittelen heitä myös siitä, että he hyväksyivät suurimman osan niistä asioista, jotka me hyväksyimme kansalaisvapauksien valiokunnassa, jonka varjoesittelijänä toimin paronitar Ludfordin työn yhteydessä.
Parlamentti on aivan oikein ollut eturintamassa lisäämässä viranomaisten toiminnan julkisuutta ja avoimuutta samoin kuin asiakirjojen saatavuutta. Ympäristöä koskevan tiedon julkista saatavuutta on pidettävä yhtenä toimivan ympäristöpolitiikan kulmakivistä, koska sen avulla voidaan saada kansalaiset tiedostamaan paremmin ympäristökysymykset, valvoa tehokkaammin, sovelletaanko yhteisön ympäristölainsäädäntöä täysimääräisesti ja tehokkaasti ja mahdollistaa, että kansalaiset voivat osallistua tehokkaammin heidän elämäänsä mahdollisesti vaikuttavien päätösten tekoon ympäristöasioissa.
Ehdotuksemme on, että vuoden 1990 direktiivi korvataan tällä aloitteella, jonka tarkoituksena on muun muassa sopeuttaa direktiivi tietotekniikan kehitykseen laatimalla toinen direktiivi, joka heijastaa nyky-yhteiskunnan tiedontuotantotavoissa tapahtuvia muutoksia.
Lopuksi haluaisin tähdentää kahta näkökohtaa: ensimmäinen on se, että viranomaiset on velvoitettava luovuttamaan pyydetyt tiedot mahdollisimman pian tai viimeistään kuukauden kuluessa. Toinen on se, että olemme rajoittaneet poikkeusten sovellusalaa: mikäli hyväksytään, että laillisia etujen suojellaan määräyksin, jotka estävät joidenkin tietojen paljastamisen, on kuitenkin keskeistä, että nuo poikkeukset määritellään täsmällisesti ja että niitä tulkitaan tiukasti, jotta ne eivät heikentäisi yleistä saatavuuden periaatetta ja että direktiivi todella täyttäisi tavoitteensa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, yhdyn kollegani Jonas Sjöstedtin puheenvuoroon, mutta haluaisin puolustaa jäsen Korholan mietintöä joka hyväksyttiin yksimielisesti ympäristöasioiden valiokunnassa nimenomaan vetoomusvaliokunnan näkökulmasta sekä kansalaisten roolia yhteisön oikeuden toteutumisessa.
Olen vetoomusvaliokunnan jäsen ja minun on sanottava, että 40 prosenttia vetoomuksista tulee sellaisilta kansalaisilta ja kansalaisjärjestöiltä, jotka puolustavat ympäristöasioita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, ja heidän olisi mahdotonta työskennellä, elleivät he saisi riittävästi tietoa tietyssä määräajassa. Kokemuksemme on, että monissa näistä vetoomuksista vetoomuksen esittäjät kohtaavat sellaisia vaikeuksia, jotka eivät liity ainoastaan yhteisön lainsäädännön ymmärtämiseen sillä se on toisinaan hyvin vaikeaselkoista ja sitä on usein hyvin hankala käsitellä vaan myös siihen, saavatko he paikallisilta, alueellisilta ja kansallisilta hallintoviranomaisilta riittävästi tietoa esittääkseen vetoomukset asianmukaisella tavalla vetoomusvaliokunnalle, ja toisinaan myös esittääkseen Euroopan komissiolle valituksia, jotka ovat komission jäsenellekin tuttuja. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että tämä direktiivi hyväksytään ja että se otetaan mukaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöön mahdollisimman pian, sillä yksi edelliseen direktiiviin 90/313/ETY liittyvistä ongelmista oli nimenomaan, että sen sisällyttäminen jäsenvaltioiden lainsäädäntöön viivästyi ja että sitä ei kaikkina näinä vuosina ole sovellettu kunnolla käytäntöön.
Tämä direktiivin uusi tarkistaminen merkitsee tietenkin, että noudatamme Århusin yleissopimusta, ja otamme lisäksi huomioon direktiivin 90/313/ETY puutteelliseen soveltamiseen liittyvistä tutkimuksista kerätyt kokemukset.

Doyle
Arvoisa puhemies, direktiivin 90/313/ETY yleistavoite mahdollistaa sen, että yhteisö ja jäsenvaltiot voivat noudattaa tiettyjä Århusin yleissopimuksen ehtoja, jotka koskevat tiedon saatavuutta, julkista osallistumista ja päätöksentekoa sekä oikeutta muutoksenhakuun ja vireillepanoon ympäristöasioissa.
Me Irlannissa olemme jo sisällyttäneet yleiset ehdot, mukaan luettuna tietenkin alkuperäisen direktiivin 90/313/ETY, kansalliseen lainsäädäntöömme ja tiedon julkista saatavuutta koskevaan lainsäädäntöömme.
Haluaisin ottaa esiin muutaman seikan, joissa voi tulla vaikeuksia. Yleisesti olen samaa mieltä 2 artiklan 2 kohdassa olevan tarkistuksen ehdoista sekä "viranomaisen" määritelmästä. Minulla ei ole tuon tarkistukseen sisältöön liittyviä ongelmia, mutta olen huolissani, että jotkin osapuolet voivat yrittää palata komission alkuperäiseen 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa koskevaan ehdotukseen, jossa sanotaan "huolehtia yleishyödyllisistä palveluista, jotka vaikuttavat tai todennäköisesti vaikuttavat ympäristön osa-alueiden tilaan". Jos tästä sovitaan - jos toisin sanoen palaamme alkuperäiseen komission kantaan - olisi erittäin vaikeaa, ellei mahdotonta, siirtää tämä osaksi kansallisia asetuksia. Siitä olisi luultavasti tuloksena se, että mukaan tuotaisiin tahoja, jotka eivät ole viranomaisia ja jotka saisivat samat oikeudet kilpailussa. Irlannissa esimerkiksi Telecom Éireann, joka on nyt nimeltään eircom, olisi mukana entisenä viranomaisena. Silloin meidän pitäisi ottaa mukaan yksityisen sektorin televiestintäyritykset ja muut televiestintätoimet. Tämä ei ole Århusin yleissopimuksen mukaista, joten se voi aiheuttaa ongelmia.
3 artiklan 2 kohtaa koskevassa tarkistuksessa 16 ehdotettu määräaika on kohtuuton. Koska tämä direktiivi koskee kaikkia ympäristöalan asiakirjoja, voivat nämä arkistot monissa tapauksissa olla säilytyksessä muualla eikä niitä ehkä ole tietokoneistettu. Komission ehdotus tiedon antamisesta "mahdollisimman pian tai viimeistään kuukauden kuluessa" on kohtuullinen. Se on 50 prosenttia vähemmän kuin nyt, ja se on saman suuntainen kuin Irlannin olemassa olevat tiedonsaantisäännöt.
Lopuksi, tarkistus 24 tuottaa minulle ongelmia. Harkintaa on voitava käyttää maksuissa, joiden suuruus riippuu tietenkin julkistamisesta ja etsimiseen käytetystä ajasta, erityisesti silloin, kun tietoja pyydetään toistuvasti. Suosittelisin, että etenemme tällä tavalla ja jätämme harkintavaltaa maksujen julkistamiseen.

Wallström
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, parhaat ympäristöalaan liittyvät tulokset saavutetaan, kun kaikille asianosaisille kansalaisille annetaan mahdollisuus osallistua prosessiin. Kansalaisten paremmat mahdollisuudet saada ympäristöä koskevaa tietoa lisäävät ympäristötietoisuutta. Kansalaisille on sen vuoksi annettava keskeinen asema ympäristöpolitiikassa, jos aiomme selvitä niistä muutoksista, joita kestävän kehityksen takaaminen vaatii. Jo Rion julistuksessa tuotiin esille, miten tärkeää on, että kansalaiset osallistuvat ympäristöpolitiikan muotoiluun ja toimeenpanoon. Jos kansalaisilla ei ole mahdollisuutta saada ympäristöä koskevaa tietoa, hänen on vaikea osallistua toimintaan ja harjoittaa painostusta. Sen vuoksi tämä ehdotus ympäristöä koskevan tiedon saatavuuden parantamisesta on niin tärkeä.
Vuonna 1998 jäsenvaltiot allekirjoittivat Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimuksen tiedon saamista, kansalaisten osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa - Århusin yleissopimuksen. Tämä yleissopimus merkitsi suurta edistystä Rion julistuksen 10:nnen periaatteen toteuttamisen kannalta ja sen avoimuusprosessin jatkamisen kannalta, joka aloitettiin direktiivissä 90/313/ETY, joka koskee ympäristöä koskevan tiedon saannin vapautta. Ennen kuin yhteisö voi ratifioida yleissopimuksen, yhteisön voimassa olevaa lainsäädäntöä on mukautettava. Se on myös yksi tämän ehdotuksen päätarkoituksista. Toinen päätarkoitus on korjata ne puutteet, joita on ilmennyt vuonna 1990 hyväksytyn direktiivin 90/313/ETY käytännön toteuttamisen yhteydessä.
Yksi komission uutta direktiiviä koskevan ehdotuksen tärkeimmistä asioista on antaa oikeus ympäristöä koskevaan tietoon sen vapaan saatavuuden sijaan. Ympäristöä koskeva tieto määritellään myös entistä laajemmin, ja ehdotuksessa viranomaisille asetetaan entistä lyhyempi määräaika, jonka puitteissa heidän on annettava tietoa. Lisäksi poikkeukset määritellään selkeästi, ja ehdotuksessa ehdotetaan, että viranomaiset voivat kieltäytyä antamasta ympäristöä koskevaa tietoa, jos se voi vahingoittaa yksityisiä tai yleisiä etuja, jotka ovat poikkeusten suojaamia, ja että viranomaisten on myös annettava kansalaisille aktiivisesti ympäristöä koskevaa tietoa.
Koska viranomaisia koskeva kysymys otettiin esille, voin sanoa, että komissio on hyväksynyt esittelijä Korholan tarkistuksen, joka sisältää "viranomaisten" määritelmän. Se on täysin Århusin yleissopimuksen mukainen. Kun julkisetkin palvelut yksityistetään, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa nyt tehdään, vastuullisten kansallisten viranomaisten on huolehdittava, että kansalaiset saavat jatkossakin ympäristöä koskevaa tietoa.
Komission ehdotus sisältää Århusin yleissopimuksen tärkeimmät velvoitteet ja siinä mennään tietyiltä osin niitäkin pitemmälle. Ehdotuksessa jäsenvaltioiden annetaan kuitenkin ratkaista, kuinka nämä velvoitteet käytännössä toteutetaan. Komission ehdotusta on todellakin parannettu viime kuukausien aikana, ja haluaisin kiittää esittelijä Korholaa ja Euroopan parlamenttia heidän tekemästään työstä. Hyvän työn ansiosta olen vakuuttunut, että yhteinen kanta voidaan hyväksyä neuvoston kokouksessa kesäkuussa.
Eräiden parlamentin tarkistusten tarkoituksena on muokata komission ehdotusta niin, että se vastaisi täysin Århusin yleissopimuksen muotoiluja. Komissio voi yleisesti ottaen hyväksyä nämä tarkistukset. Emme sitä vastoin voi hyväksyä niitä tarkistuksia, jotka poikkeavat merkittävästi Århusin yleissopimuksesta. Mielestämme eräät tarkistukset johtaisivat kuitenkin siihen, että ehdotuksen sisältämiä kysymyksiä säänneltäisiin liian yksityiskohtaisesti. Haluaisin korostaa, että kyse on puitedirektiivistä. Päätarkoituksena on määrätä perusehdot, jotta voisimme varmistua ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta. Olen sen vuoksi sitä mieltä, että jäsenvaltiollekin on annettava mahdollisuus tiettyyn joustavuuteen, kun direktiiviä toteutetaan kansallisessa lainsäädännössä.
Yksi keskustelun aikana esille nousseista kysymyksistä oli, kuinka me toimimme rekisterien suhteen. Ehdotus ennakoi, että jäsenvaltiot saavat mahdollisuuden luoda rekisterejä, mutta kyse ei ole velvollisuudesta - mitään sellaista sääntöä ei aseteta, joka pakottaisi jäsenvaltiot laatimaan rekisterejä.
Lopuksi haluaisin vain sanoa muutaman sanan sellaisen ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta, jota säilytetään EU:n toimielimissä, koska tätäkin kysymystä on käsitelty keskustelussa. Tutkin nyt eri vaihtoehtoja varmistuakseni, että yhteisönkin toimielimet täyttävät ne velvoitteet, jotka Århusin yleissopimuksessa on asetettu, ja aion palata asiaan mahdollisimman pian. Ensiksi meidän on tietenkin odotettava juuri nyt keskustelun kohteena olevan ehdotuksen käsittelyä. Komissio ei voi nyt hyväksyä niitä tarkistuksia, jotka koskevat tätä erityistä kysymystä, koska ne jäävät tämän direktiivin vaikutusalueen ulkopuolelle ja kohdistuvat jäsenvaltioihin.
Haluan myös sanoa jäsen Berniélle muutaman sanan Life-ohjelmasta ja erilaisista Life-hankkeista. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että on äärimmäisen tärkeää, että annamme tietoa ja olemme täysin avoimia, kun on kyse Life-hankkeista. Eteemme tulee kuitenkin se ongelma, että jäsenvaltioiden mukaan tämä on jäsenvaltioiden itsensä tuottamaa tietoa, minkä vuoksi ne eivät hyväksy sitä, että komissio julkistaa sen. Juuri tätä ongelmaa käsitellään 255 artiklasta käytävässä keskustelussa. Nämä ovat kysymyksiä, joihin meidän on palattava laatimalla ehdotus siitä, kuinka meidän on sopeutettava EU:n toimielimet Århusin yleissopimukseen, ja lupaan teille, että palaamme siihen mahdollisimman nopeasti.
Tiivistetysti komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistuksen 3 ja osittain tarkistukset 1, 11, 15, 19, 21, 24, 25, 26 ja 28. Komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 13, 17, 19, 20, 21, 23 ja 24. Komissio ei voi sitä vastoin hyväksyä tarkistuksia 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 16, 18, 22, 27, 29 ja 30.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle esitettävät kysymykset (B5-0018/01).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 47 (H-0191/01):
Aihe: Lihan alkuperän merkintä Kansalaisten tuki EU:n suunnitellulle itälaajentumiselle on helmikuussa tehdyn Eurobarometer-mielipidetutkimuksen mukaan huolestuttavasti vähentynyt monissa jäsenvaltioissa. Väestömäärältään suurimmissa jäsenvaltioissa Saksassa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa suurin osa vastaajista ilmoitti vastustavansa EU:n laajentumista. Nämä tiedot saadaan samanaikaisesti kun BSE-tauti raivoaa useimmissa jäsenvaltioissa. Kun EU laajentuu ja siihen liittyy uusia jäseniä, myös se maantieteellinen alue, jolta saamme maataloustuotteemme, laajenee huomattavasti. Tämä merkitsee, että EU:n kansalaisten on entistä vaikeampi tietää, mistä jokin tietty tuote on peräisin.
Voiko komissio, luottamuksen palauttamiseksi lihantuottajia kohtaan, harkita ehdottavansa otettavaksi käyttöön, joko kansallisesti tai alueellisesti, pakollista merkintää lihan alkuperästä, jotta kuluttajille annettavaa tiedotusta voidaan parantaa?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät heinäkuussa 2000 sellaisen naudanlihan pakollista merkitsemistä koskevat määräykset, jota markkinoidaan yhteisössä joko tuoreena tai pakastettuna, se oli merkittävä edistysaskel avoimuuden lisäämisessä ja kuluttajien luottamuksen palauttamisessa. Nyt, kun meillä on toinen vakava naudanliha-alaa koskeva kriisi, naudanlihan pakollinen merkintäjärjestelmä voi heti osoittaa toimivuutensa, sillä nyt jokainen naudanlihapala voidaan jäljittää, ja yhtä selvää on sekin, missä eläin on teurastettu ja paloiteltu. Merkintään lisätään sitten ensi vuoden alussa vielä eläimen syntymäpaikka ja kasvatuspaikka.
Komission on noudatettava naudanlihatuotteiden merkitsemisen yhteydessä, joka koskee kaikenlaisia naudanlihaa sisältäviä ruokia, asetuksen N:o 1760/2000 21 artiklassa esitettyä aikataulua, jonka mukaan sen pitää esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus ja mahdollisesti sopivia ehdotuksia näiden tuotteiden merkitsemisestä 14. elokuuta 2003 mennessä.
Komissio on kuitenkin laatimassa yleisten merkintämääräysten pohjalta ehdotusta kaikkien elintarvikkeiden liha- ja teurastuksen sivutuotteiden sisällöstä. Tämä ehdotus lisäisi näin edelleen selvästi avoimuutta lihatuotteiden alalla.

Sacrédeus
Kiitän komission jäsen Fischleriä tästä vastauksesta ja totean, että ensi vuonna syntymä- ja kasvatuspaikka on ilmoitettava, kun on kyse eläimen alkuperästä. Mainitaanko silloin yksittäisen tilan nimi vai ainoastaan paikkakunnan nimi? Esitän kysymyksen sen vuoksi, että yhä useampien kuluttajien luottamus maatalouselinkeinoon heikkenee. Tällä hetkellä kyse on erityisesti Euroopan lihateollisuudesta. Sen vuoksi on tärkeää, että tämä tieto lihan ja muiden elintarviketuotteiden alkuperästä saadaan mahdollisimman pian.
Sallikaa minun kertoa komission jäsen Fischlerille eräästä yrityksestä, joka sijaitsee kotiseudullani Morassa, Taalainmaalla. Yritys, jonka nimi on Siljanet - keksijä on Anders Lindberg - on ryhtynyt käyttämään tietokonemerkintää, jolle nyt haetaan patenttia ja joka koskee lihan jäljitettävyyttä yksittäiseen tilaan asti. Tämä tuli ajankohtaiseksi Brysselissä 6. maaliskuuta järjestetyssä konferenssissa.

Fischler
Arvoisa puhemies, asian selventämiseksi vielä kerran: miksi on olemassa tämä erottelu? Se, mikä tuli voimaan viime vuonna 1. syyskuuta, koskee merkinnöissä annettavia tietoja asioista, jotka voidaan todeta teurastuspaikalla. Jokaisella eläimellä on korvamerkki, ja kun annan sen lihan mukaan, voin seurata lihan tietä takaisin eläimeen. Toiseksi, tiedän tietysti teurastuspaikassa, missä eläin teurastettiin, ja voin myös todeta, missä se paloiteltiin.
Toinen ongelma, joka tulee ajankohtaiseksi 1. tammikuuta 2001, on, että haluamme merkitä muistiin myös tiedot kasvatuksesta ja syntymäpaikasta. Niitä en voi kuitenkaan todeta teurastuspaikalla, vaan eläimen on niin sanotusti tuotava menneisyytensä mukanaan, ja siihen tarvitaan vastaavaa tietokantaa ja vastaavaa tietojenkäsittelylaitteille rekisteröintiä, jotta kaikki toimii. Tässä on ongelmana ja tämä on myös syy, miksi tämä järjestelmä voidaan ottaa yleiseen käyttöön vasta myöhemmin , että kaikissa jäsenvaltioissa ei ole niin kauas taaksepäin ulottuvia tietoja, että kaikkien eläinten syntymäpaikka voitaisiin kirjata tietokoneelle.
Näitä tietoja ei ole kaikista eläimistä myöskään vielä 1. tammikuuta 2002, mutta silloin liha voidaan erotella tarkasti. Laatulihan ja sellaiseksi merkityn lihan merkinnöissä on nämä tiedot, jolloin merkintä on yleensä koodi eikä mikään kirjaimin kirjoitettu nimi. Muuta lihaa ei saa silloin enää markkinoida laatulihana. Näin me menettelemme.

Puhemies


Medina Ortega on ottanut nimiinsä Rosa Miguélez Ramosin
kysymyksen nro 48 (H-0193/01):
Aihe: EU:n tuet BSE-taudista kärsivien jäsenvaltioiden karjatalousalalle Viime vuosina on useissa EU:n jäsenvaltioissa löydetty BSE-taudista kärsiviä nautoja, jotka ovat sairastuneet sen jälkeen kun Yhdistyneestä kuningaskunnasta vietiin eläinperäistä rehujauhoa näihin valtioihin, vaikka rehun kaupallinen käyttö oli jo kielletty siellä.
Aikanaan Euroopan unioni myönsi merkittäviä tukia Yhdistyneelle kuningaskunnalle kriisin takia. Nyt kun muista valtioista on löytynyt hullun lehmän taudista kärsivää karjaa, yleisen mielipiteen mukaan EU:n on myönnettävä samanlaisia tukia kuin sille valtiolle, josta tämä tauti alkujaan lähti liikkeelle. Jos näin ei tapahdu, olemme taas siinä paradoksisessa tilanteessa, jota puheenjohtaja Prodi kuvasi Euroopan parlamentissa sanoilla "Eurooppa on yhä tarpeellisempi, mutta samalla yhä kaukaisempi" esitellessään ohjelmaa vuodeksi 2001.
Millä summalla EU on rahoittanut toimia BSE-taudin aiheuttaman kriisin ratkaisemiseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja mikä on sen osuus kokonaismenoista?
Kuinka paljon EU:lla on käytettävissä varoja uudesta BSE-kriisistä kärsivien valtioiden tukemiseksi ja kuinka suuri niiden osuus on kokonaismenoista ?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jotta ensimmäinen BSE-kriisi olisi saatu ratkaistua, kun elävien nautojen ja naudanlihan vienti Isosta-Britanniasta oli kiellettyä, siellä hävitettiin niin sanotun 30 kuukauden säännön mukaisesti niiden eläinten liha, jotka olivat teurastettaessa yli 30 kuukauden ikäisiä. Lisäksi tarjottiin palkkio vasikoiden aikaistetusta prosessoinnista, eikä pelkästään Isossa-Britanniassa vaan myös Ranskassa, Portugalissa ja Irlannissa.
Niinä neljänä vuotena 19962000, joina tämä 30 kuukauden sääntö on ollut voimassa Isossa-Britanniassa, sen EU:n talousarvioon aiheuttamat kustannukset ovat nousseet 1 275,4 miljoonaan euroon. Määrä vastaa 70 prosenttia näiden eläinten kauppahinnasta, sillä Iso-Britannia joutuu maksamaan 30 prosenttia kauppahinnasta ja kaikki hävityskustannukset. Summasta maksettiin 80 prosenttia, kun eläimet teurastettiin, ja loput 20 prosenttia, kun oli todistettu, että näistä eläimistä valmistettu liha- ja luujauho oli poltettu. On kuitenkin otettava huomioon, että Yhdistyneen kuningaskunnan piti maksaa eläinten tappamisesta ja vaarattomasta hävittämisestä johtuvat kustannukset.
Vasikoiden prosessointipalkkio rahoitettiin kokonaan yhteisön talousarviosta. Se johti neljässä mainitussa jäsenvaltiossa, joissa sitä maksettiin, yhteensä 326,6 miljoonan euron menoihin, ja siitä 235,4 miljoonaa meni Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Yhteisön toiminta ensimmäisen BSE-kriisin hoitamiseksi käsittää kuitenkin myös julkisen varastoinnin täydellisen rahoituksen ja vasikoiden aikaistettua markkinoille saattamista koskevan palkkion sekä lisäksi 1 309,9 miljoonan euron suorat tuet. Nämä suorat tuet vasikoiden aikaistettua markkinoille saattamista koskeva palkkio ja julkinen varastointi, jolloin varastoitiin yhteensä yli 700 000 tonnia lihaa ovat hyödyttäneet kaikkia jäsenvaltioita.
Nykyisen kriisin hoitamiseksi komissio ei ole vain vuonna 2001 antanut käyttöön 238 miljoonaa euroa interventioihin ja 700 miljoonaa eläinten hävittämiseen, vaan on lisäksi ehdottanut hiljattain neuvostolle ja parlamentille naudanliha-alaa koskevaa toimenpidepakettia, joka sisältää sekä interventio- että erityisiä markkinointitoimenpiteitä naudanlihan tuotannon vähentämiseksi vuosina 20012003.
Tämä johtaa vuoden 2001 talousarviossa jo hyväksytyn noin 1 miljardin lisäksi 157 miljoonan menoihin vuonna 2001, 1 145 miljoonan lisämenoihin vuonna 2002 ja 181 miljoonan lisämenoihin vuoden 2003 talousarviossa. Yhteisö maksaa 70 prosenttia myös markkinoilta poistamistoimista ja erikoissäätelystä; jäsenvaltioiden on maksettava kaikki muut kustannukset. Yhteisö maksaa entiseen tapaan kokonaan interventiovarastot.

Medina Ortega
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia antamistanne tiedoista. Koska yhteisön menot kasvavat tällä alalla voimakkaasti, oletteko sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, että ne varat, jotka näillä näkymin tulevat olemaan komission käytössä vuosina 20022003, riittävät vastaamaan niiden jäsenvaltioiden tarpeisiin, jotka kärsivät uudesta hullun lehmän taudin aiheuttamasta kriisistä?

Fischler
Arvoisa puhemies, liitimme esittämäämme toimenpidepakettiin myös rahoitusta koskevan selvityksen, fiche financière, ja se osoittaa aivan selvästi, mitä menoja syntyy ja miten me aiomme rahoittaa ne. Näin ajatellen nämä määrärahat on varmistettu. Oletamme nimittäin, että myös vuoden 2002 talousarviossa pysytään Berliinin Eurooppa-neuvoston asettamien rajojen alapuolella, ennen kaikkea dollarin ja euron välisen kurssikehityksen vuoksi, jota Berliinissä ei pystytty ennustamaan, ja ennen kaikkea myös siksi, että erityisesti vehnän vienti vetää edelleen erittäin hyvin eikä eräillä muillakaan aloilla synny oletetun suuruisia menoja. Tämä merkitsee sitä, että sen ansiosta kykenemme hyödyntämään yhtäältä pelivaraa, jota näin on kehittynyt, ja auttamaan ahtaalle joutuneita naudankasvattajia, ja noudattamaan toisaalta siitä huolimatta Berliinissä asetettua menojen ylärajaa.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa komission jäsen, Galiciassa ollaan todella huolissaan. Kyseessä on tavoitteen 1 alue, joka kärsii BSE:stä ja jossa toteutetaan esimerkillisellä tavalla tämän taudin torjuntasuunnitelmaa.
Haluaisin tietää, sisältyykö näihin komission jäsenen mainitsemiin toimiin, tai aiotaanko niihin sisällyttää, suoria tukia karjankasvattajille. Lisäksi kysyn lyhyesti tätä minulta pyydetään voidaanko tai aiotaanko hyväksyä 924 kuukauden ikäisiä naaraspuolisia nautaeläimiä koskevia erityistoimia ja muuttaa erityistä urospuolisten nautojen teurastuspalkkiota korvaamalla ikävaatimus 185 kilon painovaatimuksella? Minulta pyydetään tätä, ja se olisi tärkeää myös tämän taudin torjumisen kannalta.

Fischler
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että tämä kestää aina hieman, mutta tulkkaamiseen kuluu aikaa aina hieman enemmän kuin puheeseen. Haluaisin vastata jäsen Varela Suanzes-Carpegnan kysymykseen seuraavasti: ensinnäkin annamme jo kaikki käytettävissä olevat määrärahat niiden kohtien yhteydessä, joita olemme ehdottaneet. Vuoden 2001 talousarviossa ei ole käytettävissä enempää varoja, joita voisimme antaa esimerkiksi suorana tukena maanviljelijöille. Nyt on myös toisenlainen tilanne kuin ensimmäisen BSE-kriisin aikaan, sillä ensimmäisen BSE-kriisin aikana olivat vielä voimassa vanhat maatalouden suuntaviivat, jotka olivat paljon nykyisiä suurpiirteisempiä; nyt ovat voimassa huomattavasti tiukemmat Berliinissä laaditut menorajat, ja nämä rajat vahvistettiin vielä Nizzan huippukokouksessa. Tämä merkitsee sitä, että komissiolla ei ole mahdollisuutta ylittää näitä rajoja.
Tavoitteeseen 1 kuuluville alueille ei voida antaa operatiivista tukea, korkeintaan tukia, jotka liittyvät investointeihin tai maataloustoimiin tai niiden kaltaisiin asioihin. Siksi en näe mitään mahdollisuutta maksaa maanviljelijöille erityistä tulotukea tavoitteen 1 mukaisina tukina.
Kolmanneksi haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että tämä tosiasia tarjoaa tietysti yhden mahdollisuuden, mutta vain kansallisten tukijärjestelmien asettamissa rajoissa. Jäsenvaltiot voivat tarjota kansallista tukea järjestelmiensä asettamissa rajoissa. Kuitenkin niiden ehtona on, että niistä ensinnäkin ilmoitetaan ja toiseksi, etteivät ne ylitä kansallisissa tukijärjestelmissä vahvistettuja rajoja.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, esitin komission jäsenelle kaksi hyvin selkeää kysymystä. Toiseen hän vastasi, mutta siihen, joka koskee urospuolisten nautaeläinten teurastuspalkkiota, hän jätti vastaamatta. Kenties tätä kysymystä ei tulkattu hänelle, joten haluaisin esittää sen hänelle uudelleen: aiotteko hyväksyä 924 kuukauden ikäisiä naaraspuolisia nautaeläimiä koskevia erityistoimia ja muuttaa erityistä urospuolisten nautojen teurastuspalkkiota korvaamalla ikävaatimus 185 kilon painovaatimuksella? Tähän jälkimmäiseen kysymykseen en saanut vastausta.

Fischler
Arvoisa puhemies, on olemassa vain teurastuspalkkio. Teurastuspalkkiota säädellään markkinajärjestelyssä, ja se on sama kaikille eläimille. Siksi en voi antaa teille muuta vastausta ainakaan siihen asiaan, joka tulkkauksessa kysymyksenä esitettiin.

Puhemies


Mary Elizabeth Banotti
Kysymys nro 49 (H-0137/01):
Aihe: Lastensuojelusta vuonna 1996 tehty yleissopimus Lastensuojeluun liittyvissä tehtävissä toimivat pitävät lastensuojelusta vuonna 1996 tehtyä yleissopimusta hyvin arvokkaana välineenä, jolla on olennainen merkitys useilla lasten suojelun aloilla. On äärimmäisen tärkeää, ettei minkään uuden lastensuojelujärjestelmän kehittäminen EU:ssa estä vuoden 1996 yleissopimuksen täytäntöönpanoa.
Tiettyjä tätä asiaa koskevia toimivaltakysymyksiä on otettu esiin EU:ssa. Voiko komissio näin ollen taata, että jäsenvaltiot ratifioivat mahdollisimman pian 19. lokakuuta 1996 tehdyn Haagin yleissopimuksen, joka koskee toimivaltaa, sovellettavaa lainsäädäntöä, tunnustamista, täytäntöönpanoa ja yhteistyötä lasten huoltoa ja lastensuojelutoimenpiteitä koskevissa asioissa?

Vitorino
. (EN) Amsterdamin sopimuksen voimantulon seurauksena oikeudellinen yhteistyö siviiliasioissa siirtyi ensimmäiseen pilariin ja neuvosto hyväksyi toukokuussa Bryssel II- asetuksen (yleissopimuksen tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa). Tässä asetuksessa annetaan säännöt tuomioistuinten tuomiovallasta, automaattisesta tunnustamisesta sekä yksinkertaistetusta täytäntöönpanosta avioliittoasioissa sekä lasten huollossa.
Tämän tuloksena näillä alueilla lastensuojelusta vuonna 1996 tehdystä yleissopimuksesta, johon viittaatte, on tullut yhteisön toimivallan alainen asia. Tämä tarkoittaa sitä, että mainitsemissani asioissa jäsenvaltiot eivät voi enää itse jatkaa vuonna 1996 tehdyn Haagin yleissopimuksen ratifiointia.
Komissio on täysin tietoinen tarpeesta vahvistaa Euroopan unionin toimintaa tällä alueella, sekä sisäisesti että ulkoisesti, ja tehdä niin viipymättä, kuten arvoisa jäsen ehdottaa. Tästä syystä komissio aikoo hyväksyä tässä kuussa työasiakirjan, joka käsittelee lasten huoltoa koskevia asioita. Tätä taustaa vasten harkitaan tällä hetkellä yhteisön liittymistä Haagissa vuonna 1996 tehtyyn lasten huoltoa koskevaan sopimukseen.

Banotti
Voiko komission jäsen sanoa, tuetaanko vuoden 1996 Haagin sopimuksen ratifiointia yleisesti? Siltä varalta, että asiasta on jotakin sekaannusta, varmistaisin, että tässä ei ole kyseessä vanhempien tekemiä lapsikaappauksia koskeva Haagin yleissopimus, joka on vuodelta 1981. Puhun sitä seuraavasta sopimuksesta.
Käsittääkseni joissakin jäsenvaltioissa on joitakin ratifiointia koskevia ongelmia. Jos näin on, voisitteko kertoa meille a) mitä nämä ongelmat ovat ja b) mitä jäsenvaltioita ne koskevat?

Vitorino
. Meidän on selvennettävä, että vuoden 1996 yleissopimuksen tekeminen kuuluu osittain yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, koska se vaikuttaa myös Brysselin II -asetukseen, ja osittain sopimuksen tekeminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, koska yleissopimuksella on paljon laajempi sovellusalue, joka ulottuu Brysselin II asetuksesta johdettujen lasten huoltoa koskevien rajojen yli.
Komission tässä kuussa tuottamalla työasiakirjalla on kaksi tavoitetta. Ensimmäinen on seurata Brysselin II -asetusta, josta puhuimme aiemmassa tilaisuudessa, koska myönnämme, että on välttämätöntä mennä Brysselin II -asetusta pitemmälle lasten huollon takaamiseksi yhteisön tasolla. Toisaalta kuitenkin jäsenvaltiot voivat hyväksyä yleissopimuksen, ja siksi meidän on tehtävä niin viipymättä.
Meidän on myönnettävä, että on selvennettävä tapaa, jolla unioni voi liittyä sopimukseen, on parannettava jäsenvaltioiden edellytyksiä ratifioida ne yleissopimuksen osat, jotka eivät ole yhteisön vastuun alaisia.
Minulla ei ole mitään tietoja siitä, että vuoden 1996 yleissopimus aiheuttaisi jäsenvaltioille erityisiä ongelmia, mutta tiedän, että vain yksi jäsenvaltio - Alankomaat - on ratifioinut sen tähän mennessä.

Martin, David
Arvoisa puhemies, komission jäsen on tehnyt erittäin selväksi, että yleissopimuksessa on tavallaan kaksi osaa: yhteisön lain kattamat osat ja jäsenvaltioiden kattamat osat. Kuten jäsen Banotti sanoi, yleissopimus on kuitenkin kokonaisvaltainen asiakirja, ja olisi väärin, jos jotkin jäsenvaltiot soveltaisivat vain osaa siitä yhteisölakimenetelmän kautta eivätkä ratifioisi toista osaa. Tiedän, että se on osittain komission jäsenen vastuulla, mutta edistäessään vuoden 1996 yhteisöosan ratifiointia tekeekö hän selväksi jäsenvaltioille, että niiden kannattaa samalla ratifioida loput tuosta yleissopimuksesta, niin ettei ole mitään eroa yleissopimuksen ja sen välillä, kuinka sitä sovelletaan yhteisön eri jäsenvaltioissa.

Vitorino
. (EN) Olen täysin samaa mieltä tästä lähestymistavasta, mutta arvoisa jäsen varmasti myöntää, että asiaa auttaisi todella paljon, jos selkeytämme ensiksi kaikkia edellytyksiä, joilla yhteisö itsenään voisi liittyä sopimukseen. On joitakin oikeudellisia ongelmia, koska yleissopimuksen mukaan on mahdollista, että vain jäsenvaltiot voivat olla yleissopimuksen osapuolia. Meidän on siis sisällytettävä siihen se, että yleissopimuksen aiheiden yhteisöllistäminen antaa komissiolle ja yhteisölle yksinomaisen ulkoisen toimivallan. Tämän selkeyttäminen tasoittaa tietä jäsenvaltioille yleissopimuksen toisenkin osan ratifioimiseen komission täydellä tuella.

Puhemies


Juan de Dios Izquierdo Collado
Kysymys nro 50 (H-0149/01):
Aihe: Pankkisiirtojen kustannukset Katsooko komissio, että Euroopan unionissa euroalueella tehtävistä pankkisiirroista olisi perittävä sama hinta kuin kansallisista pankkisiirroista, kuten kuluttajajärjestöt ovat toistuvasti vaatineet?
Pitääkö komissio pankkisiirtojen nykyisiä kustannuksia liian korkeina, kun niistä peritään suuret maksut sekä lähtö- että kohdemaassa eikä oteta huomioon yhteiseen rahaan ja yhteismarkkinoihin liittyviä olosuhteitamme?
Mitä sääntely- tai neuvottelutoimia komissio aikoo toteuttaa, jotta pankkisiirtojen kustannukset saataisiin mahdollisimman alhaisiksi euroalueella ja Euroopan unionissa?

Bolkestein
. (EN) Haluaisin aloittaa kiittämällä arvoisaa jäsentä kysymyksestä. Myös komissio on huolissaan samoista asioista. Meidän poliittisena tavoitteenamme on lähentää rajojen yli suoritettavien siirtojen ja kansallisten siirtojen maksuja, niin ettei olisi yhtään kalliimpaa siirtää rahoja ulkomaille kuin siirtää niitä yhden maan sisällä.
Komissio on toistanut tätä lausuntoa ja tavoitetta monessa tilaisuudessa. Esimerkiksi tammikuussa 2000 annetussa tiedonannossa "Pienet maksut sisämarkkinoilla"; vastauksessani Peijsin 26. lokakuuta 2000 päivättyyn mietintöön sekä komission pyöreän pöydän konferenssissa "Yhtenäisen maksualueen luominen" 9. marraskuuta 2000.
Haluaisin korostaa, että ei voida hyväksyä sitä, että rajojen yli suoritettavat maksut ovat yhtenäisvaluutta-alueella monta suuruusluokkaa korkeammat kuin kotimaisten siirtojen maksut. Maksujen ja palkkioiden määrittäminen pitäisi jättää kilpailun ja markkinavoimien huoleksi: Euroopan lainsäädännöllä ei pitäisi pyrkiä hintojen sääntelyyn.
Euron käyttöönotolla on vain rajallisia vaikutuksia siirtomaksuihin. Syynä on se, että valuutanvaihtomaksut ovat vain yksi osa siirtojen kokonaiskuluista. Itse asiassa valuutanvaihtokulut ovat noin 20 prosenttia kokonaiskuluista. Loppuosa - loput 80 prosenttia - rajojen yli suoritettavien siirtojen edelleen korkeista maksuista johtuu pääosin riittämättömästä automaatiosta ja standardoinnista. Tässä komissio tukee ja itse asiassa edistää aloitetta, joka tähtää nykyisen tilanteen muuttamiseen ja parantamiseen.
Komissio jatkaa tilanteen seurantaa ja EU:n pankkien painostamista tehokkaamman järjestelmän luomiseksi pienten maksujen nykyistä tehokkaammaksi suorittamiseksi rajojen yli.

Izquierdo Collado
Arvoisa komission jäsen, tiedän toki, että olette esittäneet jo useita kysymykseeni liittyviä puheenvuoroja, mutta puhun kuluttaja- ja käyttäjäjärjestöjen puolesta. Ne eivät tyydy vain siihen, että puhumme asioista; yleensä ne ovat kiitollisia, että ratkaisemme ongelmat. Järjestöt ovat ottaneet tämän ongelman esille monissa yhteyksissä, mutta niiden jäsenet valittavat edelleenkin tästä tilanteesta, jota on vaikea hyväksyä. Pankkisiirtojen kustannukset ovat nimittäin korkeat sekä lähtö- että kohdemaassa, ja tällä hetkellä pankki perii perusteettomia maksuja, kun se lähettää pankkisiirron, ja vastaanottava pankki perii samansuuruisia perusteettomia maksuja, kun se ottaa rahat vastaan. Toisin sanoen tämä toiminta ei tunnu vastaavan sen yhteisen rahan tavoitteita, joka otetaan käyttöön 1. tammikuuta 2002.
Mitä konkreettisia neuvottelutoimia komissio voi toteuttaa vastatakseen kuluttajien tarpeisiin tässä asiassa?

Bolkestein
. (EN) Toistan ja painotan vielä kerran, että komissio ymmärtää kuluttajien vihastuksen. Kuten sanoin ensimmäisessä vastauksessani, ei voida hyväksyä, että rajojen yli suoritettavat maksut ovat niin paljon korkeampia kuin jonkin tietyn maan sisällä suoritettavat maksut, joten komissio jakaa arvoisan jäsenen huolen.
Minun täytyy kuitenkin toistaa, että komission tehtävänä ei ole hintojen säännöstely. Komissio ei voi määrätä pankkien perimiä maksuja. Komissio voi kehottaa pankkialaa ja kansallista hallintoa tehostamaan ponnistuksiaan seuraavilla alueilla: standardoinnissa, maksujärjestelmien infrastruktuurissa ja ilmoitusvelvollisuuden yksinkertaistamisessa.
Aloitan viimeisestä kohdasta: komissio on saavuttanut hiukan menestystä alle 12 500 euroa olevien summien siirron ilmoittamisessa. Parlamentti ja komissio haluavat kummatkin tuon rajakohdan nostamista 50 000 euroon siirrolta. Tein sen selväksi, kun puhuin Peijsin mietinnöstä. Ilmoitusvelvollisuuden yksinkertaistamisessa komissio on päässyt yhden askeleen eteenpäin.
Standardoinnista: on olemassa IBAN, kansainvälinen pankkitilinumero ja BIC, pankin tunnistuskoodi. Kummankin näistä koodeista pitäisi tehdä rahan siirtämisen yksinkertaisemmaksi, nopeammaksi ja halvemmaksi. Komissio toimii aktiivisesti, jotta kansalaiset tutustuisivat sekä IBAN- että BIC-koodeihin, jotta he käyttäisivät näitä koodeja niin kutsutussa suoraan läpi -käsittelyssä ja siten myös nykyistä halvemmissa siirroissa.
Infrastruktuurista: komissio on taas aktiivinen tällä rintamalla ja on ottanut käyttöön uuden arvoltaan pieniä maksuja koskevan maksujärjestelmän - erityisen järjestelmän pieniä maksuja varten -, jota Euro Banking Association -yhdistys kutsuu vaiheeksi 1. Se on ollut käytössä 20. marraskuuta alkaen, ja sen pitäisi osaltaan kasvattaa tehokkuutta ja siksi myös alentaa hintoja.
Tämän lisäksi jotkin sektorit ovat luoneet omia järjestelmiään, mutta vain noiden järjestöjen jäsenet tai kumppanit saavat käyttää noita järjestelmiä.
Vakuutan siis arvoisille jäsenille, että jaamme heidän huolensa. Ei ole komission asia säännellä hintoja - hintojen sääntely on muisto menneisyydestä. Kuten olen sanonut, komissiossa mietitään sellaisia asioita kuin standardointi, infrastruktuuri ja ilmoitusmenettelyiden ja velvoitteiden yksinkertaistaminen. Komissio pyrkii aktiivisesti parantamaan tilannetta. Epäilemättä hinnat laskevat, myös kilpailun seurauksena. Tällä hetkellä ne ovat kuitenkin liian korkeat, mitä on mahdotonta hyväksyä.

Titley
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä komission kanssa siitä, ettei ole sen tehtävä määrätä hintoja. Komission tehtävänä on kuitenkin varmistaa, että EU:n markkinoilla on oikeaa kilpailua. On väärin sanoa, että pankit ovat sopineet hinnoista ja pitävät hintoja tahallaan korkealla, koska maailmanlaajuistuminen on aiheuttanut sen, että pankkeja on yhä vähemmän, mikä tarkoittaa, että kilpailua on yhä vähemmän. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, että pankit eivät sovella kilpailun vastaisia hintoja pitääkseen pankkimaksunsa korkeina?

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, en voi tällä hetkellä olla samaa mieltä kuin jäsen Titley siinä asiassa, että pankkitoiminnassa olisi entistä vähemmän kilpailua. Se on asia, joka vaatisi lisätutkimuksia. Komission tehtävä kuitenkin lienee varmistaa, että oikeudenmukainen kilpailu säilyy. Kuten jäsen Titley tietää, kilpailusta vastaa kollegani komission jäsen Monti. Tiedän, että komission jäsen Monti on tehnyt tiettyjä selvityksiä, mutta ne ovat liittyneet enemmän valuutanvaihtoon. Tähän liittyy kaksi eri näkökohtaa: ensiksi rahan siirron kustannukset, joihin alkuperäinen minulle esitetty kysymys liittyi, ja toiseksi valuutanvaihdon kustannukset. Komission tätä asiaa koskevat tutkimukset eivät ole vielä valmistuneet. Valuutanvaihdon kustannukset ovat tietenkin muisto menneisyydestä 12:lle euroalueen maalle tammikuun 1. päivästä 2002 alkaen.

Puhemies


Laura González Álvarez
Kysymys nro 51 (H-0226/01):
Aihe: Työllisyyden turvaaminen Aceralian, Arbedin ja Usinorin fuusion yhteydessä Rauta- ja terästeollisuuden yritysryhmittymät Aceralia, Arbed ja Usinor ilmoittivat Brysselissä fuusioituvansa ja muodostavansa uuden yrityksen, jonka osuus Euroopan teräsmarkkinoista on 60 prosenttia. Uuden yrityksen hallituksen puheenjohtajan Francis Merin mukaan fuusion avulla saavutetaan yhteisvaikutus, joka mahdollistaa 300 miljoonan euron säästöt ensimmäisenä vuonna ja 600 miljoonan euron asteittaiset säästöt vuoteen 2006 mennessä kustannusten vähentämisellä ja tuotannon tehostamisella kohtuullisin aikanaan tapahtuvin henkilökuntavähennyksin. Nämä lausunnot ovat aiheuttaneet levottomuutta ammattijärjestöissä. Fuusiopäivänä Usinor ilmoitti Charleroin masuunin sulkemisesta. Espanjassa ollaan myös suunnattoman huolissaan työpaikkojen menetyksestä Asturiaksessa, Baskimaassa, Aragoniassa ja Valencian autonomiassa.
Koska Lissabonin huippukokouksessa hyväksyttiin sitoumus täystyöllisyyteen, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen, että uusi rauta- ja terästeollisuusryhmittymä säilyttää tuotantolaitoksensa ja nykyisen työvoimansa?

Toinen osa
Verheugenille osoitetut kysymykset
Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, on totta, että elämme teollisen muutoksen ja rakennemuutoksen aikaa. On totta, että joka päivä tapahtuu yritysostoja ja fuusioita ja että joskus rakennemuutos tarkoittaa samaa kuin työpaikkojen menetys. Tällä voi olla traagiset seuraukset minkä tahansa alueen sosiaaliselle kudokselle, mutta erityisesti niiden alueiden, joilla ei juurikaan ole mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja.
Komissio ymmärtää, että kansalaiset ja työntekijät haluavat tuntea olonsa turvatuksi näinä vaikeina aikoina. Uskomme, että avoimeen tiedotukseen perustuva vuoropuhelu on menestyksellisen muutokseen sopeutumisen avain kaikilla tasoilla.
Perusajatukset, joita komissio aikoo korostaa, ovat seuraavat: ensimmäinen ajatus on, että päätökset ja rakennemuutos ovat yrityksen johdolle sekä oikeus että velvollisuus. Tämä tarkoittaa, että kun harkitaan toimia, joilla on yhteiskunnallisia seurauksia, yritysten tulisi aina pyrkiä löytämään vähemmän negatiivisia ja vähemmän haitallisia ratkaisuja.
Toiseksi, kun irtisanomiset osoittautuvat välttämättömiksi, on tehtävä kaikki mahdollinen asianosaisten uudelleen työllistymisen edistämiseksi. Tämä vaatii näiden prosessien etukäteissuunnittelua, oikea-aikaista valmistelua ja tehokasta hallintaa. Kolmanneksi, mikään ei ole tärkeämpää kuin sosiaalinen vuoropuhelu. Työntelijöiden edustajille on tiedotettava, heidän kanssaan konsultoitava oikeaan aikaan, tehokkaasti ja kattavasti, ja tämän on tietenkin tapahduttava ennen kuin aloitteet käynnistetään tai niistä ilmoitetaan julkisesti.
Työntekijöiden osallistuminen ei ole pelkästään perusoikeus vaan myös välttämättömyys, jotta yrityksen rakennemuutos voidaan ylipäänsä hyväksyä. Voimassa olevan eurooppalaisen lainsäädännön mukaan fuusioituvien yritysten työntekijöiden edustajille on tiedotettava asioista ja heitä on kuultava ilmoitetun toimen mahdollisten sosiaalisten seurausten johdosta. On olemassa konkreettisia eurooppalaisia direktiivejä, jotka on siirretty joukkoirtisanomisia, yrityksen luovutuksia ja Euroopan työneuvostoja koskevaan kansalliseen lainsäädäntöön.
Ei ole kuitenkaan unionin tehtävä puuttua asiaan tässä vaiheessa direktiivien noudattamisesta puheen ollen. Ne on asianmukaisesti siirretty jäsenvaltioiden kansalliseen lakiin, ja asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten on arvioitava kaikkia konflikteja tai oikeudenkäyntejä.
Ensimmäisessä esiin ottamassani kohdassa keskityin sosiaaliseen vuoropuheluun ja olemassa olevien eurooppalaisten lakien toteuttamiseen. Toinen kohtani koskee juuri tähän fuusioon liittyviä kolmea yritystä, koska niillä on merkittävää kokemusta rakennemuutoksista ja sosiaalisten vaikutusten hoidosta ja sosiaalisesta vuoropuhelusta ja työmarkkinaosapuolista. Erityisesti silloin, kun sosiaalisiin toimiin tartutaan niiden työntekijöiden, joita vaikutukset koskevat, auttamiseksi, uudelleen työllistämiseksi, heille tilapäisen tuen tarjoamiseksi tai heidän poistamisekseen työmarkkinoilta varhaiseläkkeelle, ennen kuin EHTYn perustamissopimus vanhentuu 23. kesäkuuta 2002, komissio voisi, asianosaisen hallituksen pyynnöstä, tarjota lisätukea perustamissopimuksen 56 artiklan perusteella. Tämä apu tunnetaan yleisesti sopeuttamisavustuksena.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, haluan esittää kiitokseni komission jäsenelle hänen laajasta selityksestään. Olen monessa suhteessa samaa mieltä kuin hänkin. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että tarvitaan vuoropuhelua ja että on sovellettava direktiivejä, jotka liittyvät työntekijöiden oikeuksiin ja eurooppalaisiin yritysneuvostoihin.
Ymmärtänette kuitenkin huolestuneisuuteni, kun sanon asuvani Asturiassa. Asturia on alue, joka on kärsinyt hiilialan, kaivosteollisuuden, aseiden valmistuksen ja laivanrakennuksen uudelleenjärjestelystä. Työntekijöiden kanssa on käyty vuoropuhelua ja tehty sopimuksia, työntekijät ovat jääneet eläkkeelle ja varhaiseläkkeelle, ja tätä on ehdottanut yksi niiden yritysten johtajista, joista tänään keskustelemme muun muassa Charleroin masuunin tilanteen vuoksi, sillä se on niiden joukossa, jotka suljetaan ensimmäisenä.
Arvoisa komission jäsen, esitän konkreettisen kysymyksen, johon teillä kenties on jo vastaus: jos Lissabonin sopimuksessa puhuttiin täystyöllisyydestä, eikö ole hirvittävää käyttää toisaalta julkisia varoja tähän työpaikkojen luomiseen, kun toisaalta menetetään jatkuvasti työpaikkoja yritysten rakenneuudistusten, yksityistämisten ja fuusioiden vuoksi? Asturiassa, jossa työntekijöitä siirrettiin eläkkeelle ja varhaiseläkkeelle, ongelmana on, että nyt nuorisolla ei ole tulevaisuutta, koska yli 30 000 työpaikkaa on menetetty.

Diamantopoulou
. (EN) Olen tietenkin myös huolissani mainituista asioista, koska tällä alueella on suuria ongelmia. Tiedätte kuitenkin, että koko alue - Valencia ja Asturias - kuuluu tukikehyksen tavoitteen 1 alaan. Tässä kehyksessä Asturiasin hallinto voi ehkä tehdä joitakin muutoksia seuraaviksi kuudeksi vuodeksi ehdotettuun ohjelmaan, ja ehkä se voi hankkia hiukan rahaa Euroopan puiteohjelman toteuttamista koskevan säätelyn mukaisesti sekä hallinnollisten sääntöjen mukaisesti. Ei ole mitään syytä yhdistää sosiaalirahastoa, työllisyysstrategiaa ja työllisyysstrategian rahoitusta sekä Euroopan ja kansallisia - tuossa tapauksessa Espanjan - lakeja.
Pyrimme tässä tapauksessa löytämään toimien yhdistelmän tämän tiedotuksen ja kuulemisen kehyksessä. Tämä tarkoittaa, että me voimme järjestää koulutuskursseja ja voimme rahoittaa niitä; voimme tukea ihmisiä itsensä työllistämisessä tai pieniä yrityksiä. Joissakin tapauksissa - ja tässä tapauksessa se on täysin sallittua - käytössä on koko varhaiseläkejärjestelmä.
Meidän on siis löydettävä tämä yhdistelmä ja puututtava tilanteeseen. Tietenkään emme voi estää yhtiöitä fuusioitumasta tai tekemästä yritysostoja.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, tekin olette syntynyt Asturian alueella, ja sen vuoksi on ymmärrettävää, että olette huolissanne aluettamme koskevista asioista.
Yksi lisäkysymys komission jäsenelle: uskotteko, että komission tärkeimpänä tehtävänä tässä työpaikkojen luomisessa tai suuryritysten tukemisessa on riittävän tehokkaan ja kilpailukykyisen ympäristön luominen? Tarkoitan tätä: mielestämme on paljon yksinkertaisempaa taata työpaikkoja sellaisten yritysten avulla, jotka toimivat riittävän tehokkaassa ympäristössä voidakseen kilpailla muualla sijaitsevien yritysten kanssa, kuin harjoittaa rajoittavaa sosiaalipolitiikkaa, joka on monesti ristiriidassa itse työntekijöiden etujen kanssa.

Diamantopoulou
. (EN) Kysymyksenne on perimmäinen kysymys siitä, kuinka voimme yhdistää talouspolitiikan ja sosiaalipolitiikan. Tämä on meillä Euroopassa suurin ongelma: kuinka yhdistää kilpailukyky ja yhteenkuuluvuus.
Tähän fuusioon liittyy monia ongelmia. Kaikkialla Euroopassa on tehty suuria yritysostoja ja fuusioita. Lainsäädäntö ja työpaikkoja koskevat rajoitukset eivät ole ainoa tapa puuttua tähän. Jokaisen teollisuuden alan fuusion tai rakennemuutoksen jälkeen meidän on nähtävä menetettyjen työpaikkojen lisäksi myös säilytetyt työpaikat. Joissakin tapauksissa fuusiot, nykyaikaistaminen ja yritysostot ovat erittäin tärkeitä sektorin tulevaisuudelle. Nyt meidän on siis käsiteltävä molempia: tuettava yhtiöidemme kilpailukykyä ja puututtava näiden fuusioiden vaikutuksiin yhteiskunnissamme. Tämän olen juuri selittänyt.
Tässä tapauksessa on kolme pääosaa. Voidaan käyttää EHTYn perustamissopimusta. Toiseksi voidaan käyttää Euroopan puiteohjelmaa. Lopuksi, voidaan myös käyttää kansallista rahaa sosiaalipolitiikan järjestämiseen tai toteuttamiseen alueella.

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 52 (H-0134/01):
Aihe: Kyproksen miehitettyjen alueiden liittäminen Turkkiin Turkin hallitus on päättänyt toteuttaa suunnitelman Kyproksen miehitettyjen alueiden liittämisestä Turkkiin. Suunnitelmaan sisältyvät toimet koskevat esimerkiksi Turkin kansalaisuuden myöntämistä kyproksenturkkilaisille ja turkkilaisille siirtolaisille, miehitettyjen alueiden asuttamista ja jakamista sekä niin sanotun kyproksenturkkilaisen maarekisterin liittämistä Ankaran alaisuuteen. Myös Turkin ulkoministeri Cem on vahvistanut turkkilaisen sanomalehden haastattelussa nämä toimet, joihin on ryhdytty ajankohtana, jolloin laaditaan EU:n ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen sisältyvää kansallista suunnitelmaa. Suunnitelma edellyttää Turkilta myönteistä suhtautumista Kyproksen kysymykseen.
Katsooko komissio, että päätös liittää Kyproksen miehitetyt alueet Turkkiin noudattaa Helsingin ja Nizzan huippukokousten päätelmiä, EU:n ja Turkin assosiointisopimuksen tätä kysymystä käsitteleviä kohtia ja YK:n päätöksiä? Mitä komissio aikoo tehdä näiden toimien estämiseksi?

Verheugen
Arvoisa puhemies, komissio on tietoinen siitä, että Turkki on myöntänyt Kyproksen pohjoisosalle 350 miljoonan dollarin rahoituspöytäkirjan seuraaviksi kolmeksi vuodeksi. Summassa on kyse budjettirahoituksesta, jonka on tarkoitus mahdollistaa Kyproksen viime vuonna julki tuoman talousarvion vakautussuunnitelman täytäntöönpano. Päätös tehtiin Turkin ja Kyproksen pohjoisosan niin sanotun assosiointineuvoston neljännessä kokouksessa 12. tammikuuta 2001.
Tämän neuvoston kokouksen käsittelemät muut kohdat koskevat kaupan helpottamiseen tähtääviä toimia. Näidenkin toimien tarkoituksena on Kyproksen pohjoisosan taloudellinen tukeminen. Ennen kokousta Turkkia edustava ministeri Gürel selitti, että näiden toimien tarkoituksena on auttaa voittamaan Kyproksen pohjoisosan talouskriisi. Hän torjui sitä vastoin sen käsityksen, että tarkoituksena olisi Kyproksen pohjoisosan liittäminen Turkin 82. provinssiksi.
Komissio odottaa, että turkkilainen osapuoli ryhtyisi kaikkiin mahdollisiin ponnistuksiin osallistuakseen rakentavasti ponnisteluihin, joiden tavoitteena on Kyproksen kysymyksen laaja ratkaisu YK:n rauhanprosessin yhteydessä. Jotta lukkiutuneet YK:n neuvottelut saataisiin taas käyntiin, molempien osapuolten on osoitettava todellista valmiutta vuoropuhelun uuteen aloittamiseen ja konkreettisten neuvottelujen käymiseen. Komissio tukee rajoituksetta Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin ja kaikkien muidenkin osapuolien ponnisteluja kestävän rauhanratkaisun aikaansaamiseksi.
Tämä koskee sekä poliittista puolta että niiden tarvittavien yhteisön säännöstöä koskevien tietojen tarjoamista, jotka pitäisi ottaa huomioon Kyproksen kysymystä ratkaistaessa. Komissio käyttää kaikki tarjoutuvat tilaisuudet selvittääkseen kantaansa osapuolille. Kyproksen kysymystä käsitellään muiden asioiden ohella Euroopan unionin ja Turkin tiiviimmän poliittisen vuoropuhelun yhteydessä, jonka Eurooppa-neuvosto aloitti Helsingin huippukokouksessaan joulukuussa 1999.

Alavanos
Kiitän komission jäsentä, että hän puhui äidinkieltään. Joskus syntyy sellainen vaikutelma, että monikielistä parlamenttia vastassa on, kaikella kunnioituksella englantia kohtaan, englanninkielinen komissio.
En voi kuitenkaan erityisemmin kiitellä vastausta, jonka hän antoi. Mielestäni komission jäsen aliarvioi asiaa, sitä, että ulkoministeri Cem on selvästi ilmoittanut aikeista liittää Turkkiin sen armeijan miehittämä osa ajankohtana, jolloin Turkki on liittymässä unioniin, ja haluaisin kysyä komission jäseneltä, joka puhui ikään kuin molemmat osapuolet olisivat yhtäläisessä vastuussa: Kypros, Kyproksen tasavalta on ehdokasvaltioista ensimmäinen, joka on täyttänyt liittymistä koskevat asiakokonaisuudet. Mitä nyt tapahtuu? Kypros on teknisesti täysin valmis liittymään, mutta poliittista ongelmaa ei ratkaista. Ovatko molemmat osapuolet yhtä syyllisiä? Ovatko Denktash ja Kyproksen tasavallan presidentti yhtä suuressa vastuussa? Mihin aloitteisiin komissio ryhtyy? Turkin on otettava selkeä kanta tähän kysymykseen.

Verheugen
Saanen vakuuttaa parlamentin jäsenelle, että komissio ei millään lailla aliarvioi asiaa, päinvastoin. Komissiolla ei ole sitä tietoa, jota jäsenellä ilmeisesti on. Kävin vielä muutama päivä sitten perusteellisia keskusteluja Turkin ulkoministerin kanssa eikä hän kertonut mitään siitä, mistä te olette ilmeisesti jostain lukenut tai kuullut. Myöskään kukaan toinen Turkin hallituksen jäsen ei ole kertonut, että se suunnittelisi Pohjois-Kyproksen liittämistä. En ole kuullut sellaisesta. Mikäli niin tapahtuisi, se olisi kansainvälisen oikeuden vastaista ja siitä olisi vastaavat seuraukset. Olen viitannut siihen julkisesti jo useissa tilanteissa ja teen niin nytkin.
Te kysyitte: mitä nyt sitten tapahtuu? Me jatkamme ensinnäkin entisellä nopeudella neuvotteluja Kyproksen kanssa. On tärkeä periaate, että liittymisneuvottelumme Kyproksen kanssa eivät kärsi siitä, ettei poliittista konfliktia ole vielä ratkaistu. Samanaikaisesti tuemme, kuten jo sanoin, mahdollisuuksiemme mukaan rauhanprosessia, ja oletamme, että molemmat prosessit rauhanprosessi ja laajentumisprosessi tukevat ja vahvistavat toisiaan. Nyt on menossa, kuten tiedätte, suvantovaihe, mutta voin kertoa teille salaisuuksia paljastamatta, että monissa osissa maailmaa, monissa pääkaupungeissa ponnistellaan erittäin lujasti neuvottelujen saamiseksi taas käyntiin.
Käytän hyväkseni kysymyksenne tarjoamaa tilaisuutta vedotakseni voimakkaasti Kyproksen turkkilaisyhteisöön, että se jatkaisi keskusteluja ja olisi valmis myötävaikuttamaan Yhdistyneiden Kansakuntien ehdotuksiin ongelman konkreettisen ja kestävän ratkaisun aikaansaamiseksi.

Sacrédeus
Kiitos arvoisa puhemies, haluan vain ilmoittaa komission jäsen Verheugenille, että Euroopan parlamentti kehotti syksyllä esittelijä Morillonin Turkkia koskevassa mietinnössä Turkkia vetämään miehitysjoukkonsa Pohjois-Kyproksesta. Tämä tekemäni ehdotus hyväksyttiin ulkoasiainvaliokunnassa ja täysistunnossa. Haluan antaa komission jäsen Verheugenille tehtävän pyytää ulkoministeri Cemiltä selvitystä siitä, mitä hän on sanonut ja mitä aikomuksia hänellä ja Turkin hallituksella on. Pidän nimittäin täällä päivän kyselytunnin johdosta esiin tulleita tietoja erittäin vakavina.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, olen kiitollinen vihjeestä. Parlamentti edustaa täällä samaa kantaa kuin komissio ja neuvosto. Olen puhunut tästä hyvin usein kaikkien niiden kanssa, joita asia koskee, mutta noudatan mielelläni aloitettanne ottaa asia esille vielä kerran tavatessani Turkin hallituksen seuraavan kerran, mikä tapahtuu jo muutaman viikon kuluttua. Sanon teille myös mielelläni, että mikään ei muuta käsitystämme siitä, että Turkin joukkojen suorittama Kyproksen pohjoisosan jatkuva miehitys loukkaa kansainvälistä oikeutta.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 53 (H-0220/01):
Aihe: Puolaa ja Tsekkiä koskevat siirtymäjärjestelyt Mitä mieltä komissio on keskustelusta, jota tällä hetkellä käydään Puolaa ja Tsekkiä koskevista siirtymäkauden määräajoista vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja kiinteän omaisuuden hankkimisen osalta?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, liittymisneuvottelujen periaatteena on se, että ehdokasvaltiot tunnustavat niin sanotun yhteisön säännöstön, mistä ei voi neuvotella, ja soveltavat sitä liittymisestään alkaen. Siirtymätoimenpiteitä, joilla lykätään yhteisön säännöstön osien soveltamista, voidaan hyväksyä vain hyvin perustelluissa tapauksissa. Laajentumista koskevassa strategia-asiakirjassa, jonka komissio antoi 8. marraskuuta 2000 ja jonka puheenjohtaja Prodi ja minä esittelimme samana päivänä parlamentille, komissio esitti siirtymätoimenpiteitä koskevien pyyntöjen käsittelyä koskevat periaatteet.
Jäsenvaltiot hyväksyivät nämä ehdotukset, ja ne ovat nyt toimintamme perusta. Ne voidaan tiivistää seuraavasti: siirtymätoimenpiteiden ei pidä liittyä yhteisön säännöstön ominaisuuksiin, vaan ainoastaan sen soveltamisen lykkäämiseen tietyksi ajaksi. Ne eivät saa aiheuttaa mainittavia kilpailun vääristymiä. Niiden täytäntöönpanossa on sovellettava selviä aikatauluja, mahdollisten investointienkin kohdalla, eivätkä siirtymätoimenpiteet saa olla liian yleisiä sisämarkkinoihin liittyvillä aloilla, ja niiden pitää olla lyhytaikaisia.
Vapaa liikkuvuus, sijoittautumisvapaus ja vapaa pääomaliikenne ovat sisämarkkinoiden perustekijöitä. Neuvottelujen sovitun aikataulun mukaan Euroopan unioni on sitoutunut esittämään yhteisen kannan näistä luvuista viimeistään ensimmäisen vuosineljänneksen loppuun mennessä, mikäli ehdokasvaltioiden toimittamat tiedot sen sallivat. Näitä asioita, sekä eräitä siirtymätoimenpiteitä koskevia pyyntöjä, pohditaan parhaillaan yllä mainittujen periaatteiden nojalla. Tämä koskee myös Puolaa ja Tsekin tasavaltaa, ja viittaan lisäksi vielä siihen, että neuvottelustrategiaamme kuuluu, että komissiokin voi tehdä ehdotuksia siirtymätoimenpiteistä, mikäli se on koko unionin edun mukaista.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te tiedätte, että kannatan mahdollisimman pientä siirtymäkauden määräaikojen määrää ja mahdollisimman lyhyitä ja mahdollisimman joustavia siirtymäkauden määräaikoja, ja siksi olen erittäin iloinen vastauksestanne. Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä kahta konkreettista asiaa. Ensinnäkin, onko teidän mielestänne mahdollista, että näillä kahdella maalla ei ole mainituilla kolmella alueella ollenkaan siirtymäkauden määräaikoja? Toiseksi haluaisin kysyä: mikäli käytetään siirtymäkauden määräaikoja, onko mielestänne mahdollista, että toisen puolen henkilöryhmien vapaan liikkuvuuden poikkeusjärjestelyjä kompensoitaisiin toisen puolen henkilöryhmien sijoittautumisvapauden poikkeusjärjestelyillä?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kysymyksenne toiseen osaan voin vastata ehdottoman kielteisesti. En pidä sitä mahdollisena, ja meidän olisi ennen kaikkea mahdoton neuvotella siitä. Sitä vastustettaisiin päättäväisesti alusta alkaen, mutta minun on aivan rehellisesti vastattava teille, että en usko kenenkään yrittävänkään tällaista laajentumisprosessin hengen kanssa täydellisessä ristiriidassa olevaa asiaa.
Mitä pidän mahdollisena? Pidän mahdollisena, että voimme molemmin puolin määritellä mainitsemillanne kolmella alueella suojelemisen arvoisia ja suojelua tarvitsevia etuja, ja että saamme näiden suojelemisen arvoisten ja suojelua tarvitsevien etujen määrittelyn jälkeen todella aikaan erittäin joustavan, erittäin hienojakoisen ja erittäin yksityiskohtaisen siirtymäjärjestelyjen järjestelmän. En voi nyt tällä hetkellä ennustaa sitä tarkkaan. Te tiedätte, että näitä asioita koskevien mielipiteiden muodostaminen ja päätösten tekeminen ovat juuri alkaneet. Olemme vielä aivan alussa. Odotan kuitenkin ensimmäisiä päätöksiä jo kolmen tai neljän viikon kuluessa.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme jatkuvasti siirtymäkauden määräajoista ja ongelmista. Pidättekö mahdollisena, että harkitsisimme jo etukäteen periaatteessa negatiivisia siirtymäkauden aikoja, että alamme maiden kanssa tehtävin kahdenvälisin sopimuksin ratkoa ongelmia jo hyvissä ajoin ja kehittää sitä varten kannustejärjestelmää, että harkitsisimme tärkeimpiä alueita, jotka tunnemme jo ja jotka myös mainitaan jatkuvasti, koskevaa kannustejärjestelmää, joka koskisi sitä, miten nämä ongelmat voitaisiin ratkaista jo etukäteen, siis ennen liittymistä?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, meillä on nyt voimassa Eurooppa-sopimus kaikkien näiden kanssa, ja Eurooppa-sopimukset sallivat kaikkien jäsenvaltioiden ja kaikkien ehdokasvaltioiden solmia kahdenvälisiä sopimuksia vapaasta liikkuvuudesta. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin hyödyntäneet erittäin, erittäin vähän tätä mahdollisuutta mikäli tietoni ovat oikeat, vain Itävalta ja Saksa , niin että minun on pääteltävä, että siihen ei ole tähän asti ollut erityistä tarvetta. Koska Eurooppa-sopimukset ovat edelleen voimassa, kahdenvälisiä sopimuksia voidaan tietysti edelleen solmia.

Puhemies


Gary Titley
Kysymys nro 54 (H-0238/01):
Aihe: Paikalliset organisaatiot ja laajentuminen Kuinka komissio aikoo jäsenyyteen valmistautuvissa maissa ja jäsenvaltioissa järjestettävässä laajentumista käsittelevässä kampanjassa edistää laajentumista paikallisissa organisaatioissa kuten valtuustoissa ja kouluissa jne.? Onko esimerkiksi ystävyyskaupunkitoiminnan kaltaisia toimenpiteitä esitetty?

Redingille osoitetut kysymykset
Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, laajentumista koskevassa viestintästrategiassa komissio kannattaa painokkaasti paikallisten toimijoiden, kuten kuntien ja kaupunkien, alueiden edustajien, koulujen, kauppa- ja käsityökamarien, ammattijärjestöjen, kirkkojen, yhdistysten ja seurojen ottamista kansalaisyhteiskunnan uskottavina edustajina mukaan toimintaan.
Tiedotusstrategiaa toteutetaan hajautetusti. Lähetystömme ehdokasvaltioiden pääkaupungeissa ja edustustomme jäsenvaltioiden pääkaupungeissa valitsevat yhteistyökumppaninsa paikan päällä kansalliset ja alueelliset tiedotustarpeet huomioivan strategian mukaisesti. Paikallisten toimijoiden pitää tietysti olla etusijalla näiden yhteistyökumppanien joukossa.
Periaatteena on, että hankkeen ajallisesti ja sisäisesti rajoitetun luonteen vuoksi emme voi luoda aivan uusia rakenteita. Meillä ei ole myöskään riittävästi rahaa joukkoviestintävälineiden käyttämiseen emme voi siis ostaa mainoksia emmekä kirjoittaa tietoiskuja televisioon , niin että on aivan loogista, että käytämme yhteiskuntien olemassa olevia tiedotusrakenteita tavallaan viestimme kuljetusvälineinä. Kaikki mainitsemanne laitokset ja järjestöt sopivat mielestäni kuljetusvälineiksi.
Hyvä parlamentin jäsen, olen kuitenkin kiitollinen kysymyksestänne erityisesti siksi, että se antaa minulle tilaisuuden onnitella parlamentin jäseniä heidän tiedotusstrategiaa kohtaan tuntemastaan kiinnostuksesta ja viitata siihen, että kampanjointi jäsenvaltioissa kärsii tällä hetkellä siitä, eikä se ole vielä edes todella alkanut, että budjettikohdassa PRINCE tälle hankkeelle varattuja määrärahoja ei ole vielä vapautettu. Haluaisinkin siis samalla pyytää teitä auttamaan meitä, jotta tiedotuskampanjaan varatut määrärahat vapautettaisiin mahdollisimman pian voidaksemme myös aloittaa kampanjan konkreettisen toteuttamisen, sillä aika alkaa olla vähissä. Olisimme hieman myöhässä, jos tiedottaisimme jäsenvaltioiden ihmisille laajentumisesta, kun sopimukset on jo allekirjoitettu.
Sanoin jo, että komissio ei suunnittele mainoskampanjaa, vaan kyse on tiedottamisesta, viestinnästä sekä osallistumismahdollisuudesta. Tärkeimpiä ovat tietysti suuret kysymykset, kuten rauhan turvaamiseen liittyvät näkökohdat, vakauden alueen laajentaminen Euroopassa, yleisesti hyödynnettävissä oleva rauhanosinko kylmän sodan päättymisen jälkeen.
Me puhumme Keski- ja Itä-Euroopan Baltiasta Istriaan ulottuvan kestävän kasvuvyöhykkeen taloudellisesta hyödyntämisestä. Me puhumme saavutettavan kitkattoman työnjaon tehokkaasta hyödyntämisestä laajentuvilla sisämarkkinoilla, jotka saavat nyt mantereista ulottuvuutta ja joiden pitää pärjätä maailmanlaajuisessa kilpailussa Itä-Aasian ja Pohjois-Amerikan kanssa. Me puhumme sellaisten EU:n normien täytäntöönpanosta ehdokasvaltioissa, jotka ovat unionin kaikkien kansalaisten edun mukaisia esimerkiksi ympäristöalalla, liikenneturvallisuuden, kilpailulainsäädännön, sisäisen turvallisuuden ja elintarvikehygienian alalla ja monilla muilla aloilla.
Yksi tärkeä asia on inhimillisen pääoman, ehdokasvaltioiden ihmisten ainutlaatuisten historiallisten elämänkokemusten ja sosiaalisten kokemusten hyödyntäminen tulevassa yhdentymisprosessissa. Sallikaa minun sanoa se yhdellä lauseella: kyse on tietoisuuden luomisesta siitä, että meillä on historiallinen tilaisuus poistaa lopullisesti Euroopan ulkoapäin luotu jako.

Titley
Kiitän komission jäsentä erittäin perusteellisesta vastauksesta ja esitän hänelle kolme kysymystä.
Ensiksi, onko hän samaa mieltä kanssani siitä, että meidän on saatava erityisesti Euroopan unionin kansalaiset hyväksymään laajentuminen? Jollemme saa laajentumista hyväksyttyä, meille tulee ongelmia ratifioinnin kanssa.
Toiseksi kuinka nämä järjestöt saavat rahoituksensa? Täytyykö heidän saada hakemuksensa läpi komission kansallisissa edustustoissa? Onko saatavissa tietoa siitä, kuinka he tekevät sen?
Lopuksi, komission jäsen ei käsitellyt ystävyyshankkeita koskevaa näkökantaani. Onko mahdollista aloittaa ystävyyshankkeita, joilla yhdistetään esimerkiksi jäsenvaltioissa olevia kouluja jäsenyyteen valmistautuvissa valtioissa oleviin kouluihin ja myös jäsenvaltioiden paikallisia viranomaisia jäsenyyteen valmistautuvien valtioiden paikallisiin viranomaisiin, jotta voitaisiin keskustella laajentumisen vaikutuksista ja sen merkityksestä ehdokasvaltioille. Olisiko mahdollista edistää tämäntyyppisiä ehdotuksia?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, ensimmäiseen kysymykseen vastaan: kyllä, on välttämätöntä saada jäsenvaltioiden kansalaiset hyväksymään laajentuminen. Te tiedätte, että se on yksi minulle läheisimmistä ajatuksista, jonka puolesta itsekin ponnistelen aivan erityisesti. Siinä on jo edistytty hieman, mutta ei vielä tyydyttävästi, eikä aihe ole helppo. Ihmisille on selitettävä, mistä on kyse, ja meidän on paneuduttava laajentumiseen liittyvään hätään, huoleen ja pelkoon ja kerrottava kansalaisille vakavasti ja selvästi, mitä teemme, jotta heidän pelkäämänsä riskit eivät toteudu.
Toiseksi: hakemukset hankkeeseen mukaan pääsemiseksi pitää todellakin lähettää pääkaupungeissa oleviin edustustoihimme, koska koko hanke on hajautettu, kuten jo sanoin, ja koska haluamme tietysti myös hyödyntää synergiavaikutuksia jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa. Mehän emme ole ainoita, jota tekevät jotain tämän asian yhteydessä. Vastuu on jakaantunut hieman laajemmalle. Toisten on osallistuttava tiedotukseenkin, ja on vain järkevää, että me huolehdimme koordinoinnista ja synergiastakin. Siksi siis hajautettu hanke, ja mikäli tunnette järjestöjä tai ryhmiä, jotka haluavat olla mukana, oikea vastaus olisi, että heidän pitäisi kääntyä kulloisenkin pääkaupungin edustuston puoleen.
Ystävyyskaupungit, koulut, kunnallishallinto jne. sisältyvät mielestäni käsitteeseen "olemassa olevat tiedotusrakenteet". Minusta nimenomaan ystävyyskaupungit voivat olla erittäin hyödyllinen väline tässä yhteydessä, koska me voimme käyttää olemassa olevia yhteyksiä eikä meidän tarvitse luoda uusia. Pidän myös kunnallispoliitikkojen ja koulujen vaihtosuhteita erittäin järkevinä. Lähetystöillemme ja edustustoillemme pääkaupungeissa on annettu vastaavat ohjeet siitä, että tämän kampanjan yhteydessä voidaan tukea tällaisia ohjelmia.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin vain kysyä lisäkysymyksenä, miten strategiaanne sisältyvät niin sanotut euroalueet, ja miten paljon itse ehdokasvaltiot saavat määrärahoja tiedottaakseen itsestään meille, koska luulen, että meidän tehtävänämme ei ole vain tiedottaa näille maille, vaan meidän on myös annettava näille maille mahdollisuus lähentyä meitä. Tarkoitan sitä, että on olemassa Aschiin suunnitellun Eurooppa-keskuksen kaltaisia hankkeita ja monia muita. Haluaisin kysyä teiltä, kuuluuko suunnitelmiinne myös jotain sellaista.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, euroalueet kuuluvat tietysti mukaan. Ne ovat jopa olennainen osa, koska siellä on jo olemassa erittäin tiiviitä tiedotus- ja viestintäverkkoja, joita voimme hyödyntää. En usko, että komission olisi järkevää antaa ehdokasvaltioille rahaa niiden omaan suhdetoimintaan. Siihen haluan todeta aivan selkeästi: minusta silloin ylitettäisiin sellaisen sekaantumisen raja, jota meidän ei pitäisi ylittää. Kyse on poliittisesta rahasta, erittäin arkaluonteisesta rahasta, eikä minkään maan pitäisi ottaa vastaan ulkopuolisilta rahaa tiedotus- tai suhdetoimintatyöhön. Ehdokasvaltiot eivät ole vielä milloinkaan pyytäneet meiltä varoja tällaisiin tarkoituksiin, mutta te tiedätte, että ne toteuttavat silti tällaisia toimia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Koska aikaa on vähän, pyydän että ette esittäisi lisäkysymyksiä, ellei se ole välttämätöntä. Komission jäsen Reding on luvannut vastata yhteisesti kysymyksiin 56, 57 ja 58, kun niiden vuoro tulee.

Puhemies


John Walls Cushnahan
Kysymys nro 55 (H-0188/01):
Aihe: Afrikkalaisten jalkapalloilijoiden hyväksikäyttö Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä estääkseen eurooppalaisia jalkapalloseuroja ja -agentteja käyttämästä jatkuvasti hyväkseen nuoria afrikkalaisia jalkapalloilijoita?

Reding
. (FR) Arvoisa parlamentin jäsen esitti tämän kysymyksen, sillä hän tietää, että lehdissä on kirjoitettu paljon siitä, että jalkapalloseurat ja -agentit käyttävät hyväkseen nuoria afrikkalaisia jalkapalloilijoita ja että tämä hyväksikäyttö kattaa useita eri ongelmia, jotka on syytä erottaa toisistaan.
Mitä tulee pelaajien agentteihin, kilpailun sääntöihin perustuva menettely on parhaillaan kesken komission yksiköissä, ja aloitetut keskustelut ovat saaneet FIFAn muuttamaan ammatin harjoittamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Uudet säännöt ovat voimassa tämän vuoden tammikuun 1. Päivästä alkaen.
Jotkin jäsenvaltiot ovat myös halunneet säätää lakeja määritelläkseen selkeämmät rajat pelaajien agenttien toiminnalle. Ammatin moraalin vahvistaminen on julkisen vallan ja jalkapalloa edustavien elinten yhteinen huolenaihe. Ei pidä kuitenkaan moittia koko ammattikuntaa joidenkin agenttien huonosta käytöksestä.
Toinen ongelma on nuorilla pelaajilla käytävä kauppa. Komissiolla oli hiljattain tilaisuus ilmaista huolensa tästä asiasta. Helsingissä esitetyssä urheilua koskevassa kertomuksessa kuten myös lokakuussa 2000 Lillessä järjestetyssä Euroopan urheilufoorumissa käsiteltiin tätä ongelmaa. Lillessä omistettiin jopa kokonainen työpaja nuorten suojelemiselle. Toimivallan jaon vuoksi on kuitenkin jäsenvaltioiden asia säätää asiasta lakeja, jos ne pitävät sitä tarpeellisena. Yksi jäsenvaltio on jo tehnyt niin.
Yleisesti ottaen julkinen valta pohtii syvällisesti kaikkia nuorten afrikkalaisten jalkapalloilijoiden hyväksikäyttöön liittyviä kysymyksiä, ja Eurooppa-neuvosto ilmaisi joulukuussa 2000 annetussa Nizzan julkilausumassa "huolestuneisuutensa alaikäisiin urheilijoihin, myös kolmansien maiden alaikäisiin urheilijoihin, kohdistuvasta kaupankäynnistä siltä osin kuin se ei vastaa olemassa olevaa työlainsäädäntöä tai vaarantaa nuorten urheilijoiden terveyden ja hyvinvoinnin. Eurooppa-neuvosto kehottaa urheilujärjestöjä ja jäsenvaltioita tutkimaan kyseistä kaupankäyntiä ja valvomaan sitä sekä ryhtymään tarvittaessa asian edellyttämiin toimiin". Tämä vastaa meidän toimillemme vahvistamaa linjaa, ja tiedätte hyvin, jäsen Cushnahan - sillä sanoin tämän, kun keskustelimme jalkapallon siirtojen säännöistä - että tämä vastaa myös niitä uusia sääntöjä, jotka FIFA haluaa ottaa käyttöön suojellakseen nuoria.

Cushnahan
Koska komission jäsenellä on kiire, en käytä oikeuttani lisäkysymyksen esittämiseen. Arvostan sitä, että komission jäsen antoi minulle tänään täyden ja yksityiskohtaisen vastauksen tähän ja muihin kysymyksiin. Haluaisin kiittää häntä siitä.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.

Astrid Thors
Kysymys nro 56 (H-0219/01):
Aihe: Euroopan kielten teemavuoden vaikutukset alueellisten kielten ja vähemmistökielten kannalta Vuosi 2001 on tunnetusti Euroopan kielten teemavuosi, joka on juuri virallisesti avattu. Millaista vaikutusta komissio odottaa kielten teemavuodella olevan alueellisten kielten ja vähemmistökielten kannalta, ja miten komissio aikoo huolehtia kielten teemavuoden seurannasta siten, että teemavuosi vaikuttaa pysyvästi näiden kielten asemaan?

Michl Ebner
Kysymys nro 57 (H-0239/01):
Aihe: Vähemmistökieliä koskeva monivuotinen ohjelma Monet vähemmistöjen edustajat ja järjestöt toivoivat ennen Nizzan huippukokousta, että tulevaisuudessa kulttuuriasioista päätettäisiin määräenemmistöllä, jolloin yksittäiset jäsenvaltiot eivät voisi lukkiuttaa vähemmistöille tai vähemmistökielille edullisia päätöksiä, kuten tähän mennessä on usein käynyt.
Voiko komission jäsen ilmoittaa, millaisena hän pitää nykyistä, Nizzan kokouksen jälkeistä tilannetta erityisesti vähemmistökielten ja niitä koskevan monivuotisen ohjelman kannalta?

Concepció Ferrer
Kysymys nro 58 (H-0245/01):
Aihe: Euroopan kielten teemavuosi 2001 Muistutettakoon, että Euroopan unioni on julistanut vuoden 2001 Euroopan kielten teemavuodeksi.
Euroopan kielten teemavuoden tavoitteena on edistää yhteisön virallisten kielten sekä iirin, letzeburgin ja jäsenvaltioiden nimeämien muiden kielten tuntemusta ja oppimista.
Euroopan unionin perusoikeuskirjan johdanto-osassa todetaan, että "Unioni edistää osaltaan näiden yhteisten arvojen vaalimista ja kehittämistä kunnioittaen Euroopan kansojen kulttuurien ja perinteiden monimuotoisuutta ..."
Voiko komissio ilmoittaa, mitä kieliä koskevia toimia jäsenvaltiot ovat esittäneet toteutettaviksi Euroopan kielten teemavuoden yhteydessä?

Barnierille osoitetut kysymykset
Reding
. (FR) Yritän vastata kaikkiin kolmeen kysymykseen kerralla. Ne eivät ole samanlaisia, mutta ne ovat samansuuntaisia.
On liian aikaista sanoa, mitkä tulevat olemaan Euroopan kielten teemavuoden vaikutukset, kun vuosi on vasta avattu. Voin kuitenkin jo sanoa teille, että asiasta käydään hyvin laajaa keskustelua ympäri Eurooppaa. Eri alueilla, yliopistoissa ja kansalaisten keskuudessa ollaan valtavan innostuneita tästä teemavuodesta, eikä ainoastaan virallisten kielten vaan kaikkien kielten puolesta, mikä on hyvin tärkeää. Useat vuonna 2001 rahoitetut tapahtumat ja hankkeet tukevat tätä keskustelua ja keskittyvät jopa yksinomaan alueellisiin kieliin ja vähemmistökieliin. Lisää tukea odotetaan Euroopan parlamentilta, joka on tilannut tutkimuksen alueellisista kielistä ja vähemmistökielistä, alueiden komitealta, joka valmistelee oma-aloitteista lausuntoa tästä aiheesta sekä komissiolta, joka on käynnistänyt tutkimuksen kielten säilyttämisen taloudellisista ja käytännöllisistä näkökulmista.
Kaikkien näiden aloitteiden, keskustelujen, analyysien ja tutkimusten ansiosta tilanne on paljon selkeämpi vuoden 2001 lopulla, ja voimme arvioida toiminnallemme ilmaantuvia vaihtoehtoja oikeudellisten, poliittisten ja käytännöllisten rajojen sisällä. Komissio vetää siis Euroopan kielten teemavuoden päätteeksi johtopäätökset kaikista näistä toimista määritelläkseen millaiset aloitteet voidaan käynnistää Euroopan kielellisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi.
Puhun nyt lyhyesti tästä kielellisestä monimuotoisuudesta. On hienoa nähdä, ettei yksikään jäsenvaltio sulkenut mitään kieltä pois, kun päätettiin Euroopan kielten teemavuodesta. Mitään kieltä ei suljettu ulkopuolelle. Kaikissa jäsenvaltioissa vallitsi täydellinen avoimuus. Tämä on mielestäni erittäin tärkeää ja erittäin hienoa, ja haluan tässä yhteydessä muistuttaa, että perusoikeuskirjan 22 artiklassa korostetaan kielellistä monimuotoisuutta. Jäsenvaltioissa tätä kielellistä monimuotoisuutta on Euroopan kielten teemavuoden yhteydessä toteutettu käytännössä.

Thors
Kiitos vastauksesta arvoisa komission jäsen, on selvää, että vielä on liian aikaista tehdä mitään johtopäätöksiä, mutta uskon, että voimme varmasti saavuttaa jonkinlaista edistystä niin kielen oppimisen menetelmiä koskevassa yhteistyössä kuin harvinaisten kielten säilyttämisessäkin.
Tiedän, että komissio on tietoinen niistä vaikeuksista, joita nykyään esiintyy, kun on kyse pienten kielten säilyttämiseen liittyvästä yhteistyöstä, ja toivon, että komissio voi käyttää osan saaduista kokemuksista toisiinsa liittyvien kulttuurien ja kielien säilyttämiseen ja kehittämiseen.

Reding
. (FR) Matkustan paljon Euroopan maissa tämän kielten teemavuoden aikana, ja aloitan puheeni aina luxemburgin kielellä osoittaakseni, ettei ole pieniä ja suuria kieliä. On vain äidinkieliä, ja ne muokkaavat yksilöä ja hänen ympäristöään. Voitte siis uskoa, että luxemburgilaisena aion puolustaa kiihkeästi Euroopan kielellistä monimuotoisuutta, kaikkien kielten kunnioittamista ja kaikkien kielten opetuksen edistämistä.
Mahdollisuuksia yhteistyölle on jo Sokrates-Comenius-ohjelman ansiosta, ja voin kertoa teille, että monet koulut hyödyntävät Comenius-hankkeen tarjoamia mahdollisuuksia painottaakseen alueellisten kielten oppimista.
Minulla on kaksi iskulausetta Euroopan kielten teemavuodelle: äidinkieli +2 ja naapurin kielen oppiminen. Alueiden Euroopassa - olen iloinen, että alueiden Euroopasta vastaava komission jäsen seisoo vierelläni - ja etenkin rajaseuduilla on tärkeää oppia naapurin kieli, jotta alueiden Eurooppa voisi toimia. Eli naapurin kieli ja äidinkieli +2, ja alueelliset kielet sisältyvät näihin.

Ebner
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella ja kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen panoksestaan tällä alalla. Hän on ollut erittäin kiinnostunut ja innostunut tästä asiasta. Valitettavasti kaikkialla ei tunneta niin kuin Luxemburgissa, ja asian hyväksi on tehtävä vielä paljon. Tästä syystä olin erittäin pahoillani, että Nizzan Eurooppa-neuvostossa ei onnistuttu siirtämään tätä alaa enemmistöpäätösten piiriin. Meidän on ratkaistava vähemmistötilanteet ennalta. Tarvitsemme ennalta ehkäisevän strategian. Meillä on Euroopan unionissa nykyään 60 vähemmistötilannetta. Mantereella niitä on yhteensä 300.
Vaikka yksimielisyysperiaate jäi voimaan ja tiettyjä politiikkoja on vaikea toteuttaa, minusta voisimme kuitenkin yrittää löytää ratkaisun rakennetukien avulla. Arvoisa komission jäsen, voisitteko kertoa minulle mielipiteenne vielä tästä asiasta.

Reding
. (FR) Vastauksena kollega Ebnerille haluan sanoa, että tietenkin luxemburgilaiset ovat kolmikielisiä, mutta niin voivat muutkin olla. Muiden ei tarvitse kuin ottaa mallia Luxemburgista, jossa aletaan oppia useita vieraita kieliä 5-6 vuoden iässä, ja se toimii.
Mitä tulee yksimielisyyteen ja enemmistöpäätöksiin, on totta, että kulttuuri vaatii aina yksimielisyyttä. On siis aika vaikeaa tehdä 15:n kesken kehittäviä päätöksiä. Tämä on myös se syy, miksi Euroopan kielten teemavuosi kuuluu opetuksen alaan. Sijoitin tämän teemavuoden täysin tietoisesti opetuksen alaan, opettavaisten asioiden, kielellisen monimuotoisuuden ja useiden kielten oppimisen alaan, sillä tällä alalla tehdään enemmistöpäätöksiä.

Ferrer
Arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluan kiittää teitä vastauksestanne, ja koska komissio vastaa kaikkien perussopimusten noudattamisesta ja koska perussopimuksissa määrätään, että yhteisön täytyy tukea jäsenvaltioiden kulttuurien vahvistamista ja alueellisen monimuotoisuuden kunnioittamista, pyydän teitä huolehtimaan, että ne jäsenvaltiot, joiden alueella puhutaan useita eri kieliä, jotka ovat myös maan virallisia kieliä, voisivat osallistua Euroopan kielten teemavuoden tapahtumien järjestelyihin. Toisin sanoen, sanoitte jo, että mikään jäsenvaltio ei ole jättänyt mitään kieltä teemavuoden ulkopuolelle. Tämä on jo sinänsä hyvä uutinen, mutta ei riitä, että nämä kielet voivat osallistua. On tärkeää, että tapahtumien järjestämisestä vastaavaan elimeen, sellaisena kuin se on kuvattu aikanaan hyväksymässämme mietinnössä, voivat osallistua myös niiden kansojen edustajat, jotka näitä kieliä puhuvat, jotta niiden läsnäolo ja rikastuminen voidaan taata.

Reding
. (FR) Vakuutan teille, jäsen Ferrer, ettei katalaania ole suljettu ulkopuolelle. Se olisikin ollut hämmästyttävää, sillä Euroopan kielten teemavuoden oikeusperustassa sanotaan, että jäsenvaltioissa tunnustetut kielet, vaikka ne eivät olisi EU:n virallisia kieliä, osallistuvat Euroopan kielten teemavuoteen.
Pidin hankkeiden valinnassa huolta siitä, että Euroopan kielellinen monimuotoisuus tuodaan esiin, ja olen erittäin iloinen, että asiat alkavat vapautua ja että ehkä juuri Euroopan kielten teemavuoden ansiosta tai ehkä siksi, että aika on kypsä, kielellistä näkökohtaa aletaan käsitellä joustavammin. Ensinnäkin, jos kielellistä näkökohtaa käsitellään oppimisen ja monikielisyyden pohjalta, ongelmia kohdataan vähemmän, kuin jos sitä käsitellään alueellisten erojen pohjalta.
Vastaus toiseen kysymykseen on, että vaikuttaa siltä, että meillä on tulevaisuuden kannalta kaikki kortit käsissämme. Arvoisa parlamentin jäsen muistaa varmaan, että mainitsin perusoikeuskirjan, jossa korostetaan kielellistä monimuotoisuutta. Juuri se tulee olemaan yksi keskeisistä tekijöistä Euroopan kielipolitiikkojen kehityksessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Reding, näistä vastauksista ja vahvistuksesta, että katalaanin kieli tulee olemaan vahvassa asemassa vuonna 2001.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 59 (H-0132/01):
Aihe: Suurten hankkeiden edistyminen ja työn laatu Voiko komissio antaa tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen ja töiden edistymisen perusteella uuden arvion siitä, milloin Kreikan niin sanottujen suurten hankkeiden on määrä valmistua? Arvioiko komissio, että hankkeiden loppuun saattamisen määräajoissa ja suunnitelluissa kustannusarvioissa pysytään? Onko saatu uusia, yksityiskohtaisia tietoja näiden hankkeiden laadunvalvonnasta (hankkeiden laadun mahdollisesta parantamisesta) ja sakoista, joita yrityksille ja elimille on määrätty? Missä vaiheessa ovat syyttäjälle jo toimitetut tapaukset (luettelot hankkeista, joissa työ on ollut erittäin huonolaatuista)?

Barnier
. (FR) Lisäisin äskeiseen keskusteluun huomiona jäsen Ferrerille ja muille parlamentin jäsenille, että saatoin itse todeta katalaanin tärkeyden käydessäni perjantaina Barcelonassa.
Siirryn nyt, jos suotte, jäsen Papayannakisin minulle esittämään kysymykseen yhteisön tukikehyksen yhteydessä Kreikassa ja erityisesti Ateenassa toteutetuista suurista hankkeista. Arvoisa jäsen, käsitteellä "suuret hankkeet" on äärimmäisen tarkka merkitys rakennerahastoihin liittyvissä asetuksissa, koska sillä tarkoitetaan hanketta, jonka budjetti on yli 50 miljoonaa euroa. Kreikassa tällaisia koheesiorahaston tai alueellisten rahastojen osittain rahoittamia hankkeita lähinnä liikenteen, ympäristön ja energian alalla on hyvin paljon, joten en voi nyt antaa muutamassa minuutissa kovin tarkkaa ja kattavaa vastausta.
Arvoisa parlamentin jäsen, haluaisin muistuttaa, että yhteisön yhteisrahoituksen myöntäminen hankkeelle ei vaikuta mitenkään siihen, että sen täytäntöönpano on yksin kansallisten viranomaisten vastuulla. Lisäksi komission käytössä olevat tiedot saadaan luonnollisesti juuri näiltä samoilta viranomaisilta. Voin vakuuttaa teille, että seuraamme tietenkin tarkasti näiden hankkeiden etenemistä ja niiden kustannusten kehitystä. Pidämme huolen - ja teemme muuten näin jatkuvasti - että yhteisön Kreikalle myöntämät taloudelliset voimavarat edistävät mahdollisimman paljon maanne kehitystä ja kansalaisten elämänlaatua, ja toimimme samalla tavalla kaikkien muidenkin jäsenvaltioiden kanssa.
Teidän maanne kohdalla suuret hankkeet jakautuvat kolmeen osaan, tai pikemminkin kolmeen luokkaan: niihin, jotka on jo toteutettu, kuten Ateenan metro ja Spatan lentokenttä, joka avataan ensi toukokuussa. Jotkin näistä hankkeista on lisäksi toteutettu toimilupasopimusten puitteissa ja pohjalta. Toinen luokka - ja olisin voinut mainita ensimmäisessä luokassa muitakin hankkeita - kattaa hankkeet, jotka ovat käynnissä ja jotka myöskin toteutetaan toimilupasopimuksilla. Näitä ovat muun muassa Ateenan kehätie ja Rio-Antirio-silta. Ateenan kehätien on tarkoitus valmistua vuoden 2003 lopulla ja sillan vuonna 2004. Luonnollisesti on muitakin hankkeita - enkä ehdi nyt luetella niitä - jotka toteutetaan yleensä toimilupasopimuksilla.
Arvoisa parlamentin jäsen, minun on vaikea puhua töiden päättymisen arvioidusta aikataulusta, sillä hankkeita on paljon, ja siten on myös paljon porrasteisia määräaikoja. Tarkoittaako tämä, että painostus näiden hankkeiden tai muiden, kun Ateenan metron laajentamisen, etenemiseen olisi laantunut? Ei varmastikaan. Haluan muistuttaa, että uuden rakennerahastoja koskevan asetuksen - jonka te tunnette, arvoisa parlamentin jäsen - mukaisesti näitä suuria hankkeita sisältävien ohjelmien kustannusten täytyy kehittyä samaan tahtiin ohjelman kanssa, ja jos näin ei tapahtuisi, jäsenvaltioille voitaisiin määrätä sakkoja.
Haluan siis rauhoittaa mielenne, arvoisa parlamentin jäsen, ja vakuuttaa teille, että komission yksiköt seuraavat tarkasti kyseisten hankkeiden ja ohjelmien etenemistahtia ja kustannusten kehitystä yleensäkin unionissa ja erityisesti teidän kotimaassanne. Mitä Ateenaan tulee, voin sanoa, että koska olen teidän tavoin sitoutunut vuoden 2004 olympialaisten valmistelujen onnistumiseen, seuraan tarkasti, että Euroopan rakennerahastojen rahoittamat hankkeet, jotka tukevat olympialaisten menestyksellistä järjestämistä, etenevät hyvin.
Puhuisin vielä lopuksi lyhyesti laadunvalvonnasta. Aivan hiljattain, 29. tammikuuta, komission yksiköt pyysivät Ateenan kaupunginhallitukselta tarkkoja tietoja riippumattomista tarkastuksista, joita on päätetty tehdä yhteisrahoitetuille hankkeille Kreikassa. Heti kun saan nämä tiedot, pystyn kertomaan niistä teille, arvoisa parlamentin jäsen.
Lisäksi Euroopan petostentorjuntavirasto on ilmoittanut, ettei Kreikan viranomaisilta ole saatu mitään ilmoitusta rakennepolitiikan rahoituksen epäsäännönmukaisuuksista ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperinnästä sekä tätä alaa koskevan tiedotusjärjestelmän perustamisesta annetun asetuksen 1681/94 pohjalta.
Tässä olivat ne tiedot, jotka saatoin kertoa teille tänään, arvoisa parlamentin jäsen.

Papayannakis
Kiitän teitä vilpittömästi, arvoisa komission jäsen. Kysymykseni tavoitteena oli kuitenkin saada teiltä luettelo siitä, mitä tällä hetkellä on suunniteltu. Minulla on kädessäni viisi vuotta vanha luettelo, jossa on esitetty määräaikoja. Luettelon on laatinut edeltäjänne, Monika Wulf-Matthies, eikä tuolloin esitettyjä määräaikoja ole noudatettu. Haluaisin siis tietää, mitä on tekeillä.
Kysymykseni toinen osa koskee luonnollisesti laatua. On jo pitkään kyselty, aiotaanko laatia musta lista huonosta laadusta vastaavista yrityksistä tai henkilöistä, jotta ne eivät voisi osallistua enää markkinoilla järjestettäviin kilpailuihin. Tämä on hyvin tärkeää. Hinnasta - verrannollisesta hinnasta - haluaisin tietää, kuinka paljon maksaa kilometri metroraiteita Barcelonassa, Ateenassa, Pariisissa jne. voidakseni analysoida eurooppalaisen rahan terveydentilan.
Arvoisa komission jäsen, sanon vielä lopuksi, etten ole kovin sitoutunut olympialaisiin. Minä pikemminkin vastustan niitä. Mutta kun metro oli luvattu ja se on pahasti myöhässä, haluaisin vastauksen kysymykseeni.

Barnier
. (FR) Arvoisa parlamentin jäsen, minun on helppoa tutkia, paljonko maksaa kilometri metroraidetta Barcelonassa, Ateenassa tai muissa kaupungeissa. Ne tiedot ovat luonnollisesti suhteellisia, sillä esimerkiksi Ateenan metrosta tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että rakennustöissä paljastui arkeologisia jäänteitä, jotka johtivat mittaviin kaivauksiin. Tällaiset hidasteet, jotka eivät ole välttämättä kielteisiä, aiheuttavat lisäkustannuksia. Ja syyt vaihtelevat eri paikoissa. Minulle ei kuitenkaan tuota mitään ongelmia etsiä yksikköni kanssa pyytämiänne vertailukelpoisia tekijöitä.
Palaan mainitsemaanne luetteloon, jonka sanoitte olevan Monika Wulf-Matthiesin laatima. Jos tätä luetteloa katsotaan objektiivisesti, suuret työt on kokonaisuudessaan käynnistetty ja jotkin niistä on saatu valmiiksi. Mainitsin ne jo äsken, enkä enää palaa niihin. Ateenan jätevesistä, vedenjakelusta tai kaasuputkesta en usko, että totuus on täysin musta, punainen tai vihreä. Viiveitä on todennäköisesti tapahtunut. Olemme voineet todeta myös joistakin raporteista, jäsen Papayannakis, että näillä työmailla on yleisesti laatuongelmia: huonolaatuiset materiaalit, riittämättömät valvontajärjestelmät jne. Kaikki nämä ovat tosiasioita. Pyrin olemaan objektiivinen ja täyttämään velvollisuuteni.
Siksi varasin esimerkiksi tarpeeksi aikaa ennen kuin aloin tällä viikolla hyväksyä ensimmäisiä toimenpideohjelmia varmistaakseni, että jokaisen suuria rahasummia, miljardeja euroja sitovan toimenpideohjelman taustalla on kunnolla toimiva hallintavirasto. Hyväksyn ohjelmat yksi kerrallaan - ja niitä on vielä monta hyväksyttävänä tässä kuussa - vasta kun minulla on varmuus tästä asiasta.
Panin muistiin esittämänne lisäkysymykset, ja jos teille sopii, lähetän teille mahdollisimman objektiivisia tietoja aivan lähiaikoina.

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 60 (H-0142/01):
Aihe: Terästehtaiden sulkeminen Walesissa Voiko komissio kertoa edistyksestä varojen asettamisessa kiireellisesti niiden työntekijöiden, perheiden ja yhdyskutien hyväksi, joita Corus-yhtiön terästehtaiden sulkeminen Walesissa on koskettanut?

Barnier
. (FR) Jäsen Kinnock, kuten tiedätte, pääosa Corus-yhtiön työpaikkojen vähennyksistä Walesissa koskee Newportin tehdasta ja läkkipeltitehdasta, joista ensimmäinen kuuluu tavoitteen 2 alueeseen East Wales, ja toinen tavoitteen 1 alueeseen West Wales and the valleys. Shuttonin tehdas, jossa tullaan myös irtisanomaan työntekijöitä, kuuluu tavoitteen 3 alueeseen East Wales.
Komissio ilmoitti 2. helmikuuta, heti kriisin kärjistyessä muutama viikko sitten lehdistötiedotteessa, että se on valmis neuvottelemaan kaikista ehdotuksista, heti kun Walesin parlamentti ja muut yhteistyökumppanit päättävät, että Euroopan unionin ohjelmia täytyy kohdentaa ja järjestellä uudelleen tilanteen kehittymiseen huomioimiseksi. Ilmoitin tässä samassa tiedotteessa selkeästi, että vaikka nykyisiä ohjelmia voidaan kohdentaa ja järjestellä uudelleen, meillä ei ole rakennerahastoihin ja muihin politiikkoihin liittyvien asetusten yhteydessä mahdollisuutta tarjota unionin taholta ylimääräisiä varoja.
Annoin saman vastauksen - jonka nyt vahvistan teille - hiljattain Portugalissa tapahtuneen luonnonmullistuksen sekä Kreikassa tapahtuneen maanjäristyksen yhteydessä. Meillä ei ole budjettikohtaa, josta voisimme irrottaa poikkeuksellisia ja suuria menoja, mutta voimme järjestellä uudelleen kriisien koettelemille alueille osoitettuja varoja ja määrärahoja, ja teemmekin niin.
Yksikkömme tapasivat 28. helmikuuta Walesin kansallisen parlamentin valtuuskunnan. Tuona päivänä tarkastellut ehdotukset koskevat koulutukseen myönnettävää tukea, yritysten kehittämistä, teollisuusalueiden puhdistamista, yhteisöjen tukemista ja infrastruktuureille myönnettävää tukea, ja odotamme saavamme näiden suuntaviivojen rajoissa yksityiskohtaisempia ehdotuksia alueellisen yhteistyön pohjalta.
Lisään vielä, jäsen Kinnock, että Euroopan sosiaalirahaston tukea voidaan myöntää tavoitteen 1 mukaiselle yhtenäiselle ohjelma-asiakirjalle, joka kattaa West Wales and the valleys -alueen ja jonka budjetti on 591 miljoonaa euroa. East Wales -alue kuuluu tavoitteen 3 ohjelmaan, jonka budjetti on 132 miljoonaa euroa. Nämä kaksi ohjelmaa sisältävät toimenpiteitä, jotka voivat liittyä koulutukseen ja irtisanottujen henkilöiden uudelleen kouluttamiseen, sekä toimenpiteitä, joilla pyritään auttamaan henkilöstöä elinikäisen oppimisen kautta. Lisäksi komissiolla on heinäkuuhun 2002 saakka käytössään myös EHTYn talousarviosta peräisin olevia voimavaroja. Tämänkaltaisia maksuja voitaisiin myöntää yksittäisesti irtisanotuille terästyöläisille helpottamaan heidän uudelleenkoulutustaan toiseen ammattiin. Summat eivät ole suuria, mutta henkilöä kohti kuitenkin enimmillään 3 000 euroa, ja asianomaisen jäsenvaltion täytyy maksaa yhtä suuri avustus.
Nämä tiedot halusin kertoa teille viime helmikuun 2. päivänä komission kanssa julkaisemani tiedotteen täydennykseksi.

Kinnock
Komission jäsen, kiitos teidän valtavasta tuestanne Walesille ja sitoutumisestanne siihen tänä erittäin vaikeana aikana, kun terästeollisuudessa vähennetään työpaikkoja.
Komission jäsen, oli erittäin mielenkiintoista kuulla teidän tavanneen Walesin kansalliskokouksen jäseniä, ja mietin, saitteko minkäänlaista käsitystä, kuinka pitkä aika ennakoidaan kuluvaksi, ennen kuin tehdään mitään ehdotuksia ohjelmiksi.
Toiseksi, komission jäsen, walesilainen Labour-kollegani ja minä kirjoitimme teille viime viikolla ja kutsuimme teidät Walesiin katsomaan itse, minkälaisia ongelmia siellä on, mitä niille pitäisi tehdä ja tapaamaan joitakin kansalliskokouksen ja muiden alojen avainhenkilöitä. Komission jäsen, vaikka en odotakaan teidän vastaavan nyt, toivon todellakin, että mietitte vakavasti tätä pyyntöä ja että näemme teidät Walesissa piakkoin.

Barnier
. (FR) Paljon kiitoksia kutsusta, jäsen Kinnock. Otan hyvin mielelläni vastaan teidän ja kolleganne esittämän kutsun, ja annan periaatteellisen vahvistuksen tulolleni, sillä minulla on joka tapauksessa aikomus vierailla Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla - vierailin muutama viikko sitten Skotlannissa - ja keskustella Walesin kansallisen parlamentin, paikallisten yhteistyöjärjestöjen sekä yhteiskunnallis-ammatillisten vastuuhenkilöiden kanssa. Hyväksyn siis periaatteessa kutsunne, mutten voi tässä vaiheessa ja tänään antaa tarkkaa päivämäärää.
Siirrymme suhteellisen nopeasti joidenkin ohjelmien uudelleensuuntaamisten täytäntöönpanoon ensimmäisen Walesin kansallisen parlamentin edustajien kanssa käymämme keskustelun jälkeen. Kerroin teille jo, että odotamme hiljattain hahmoteltujen suuntaviivojen rajoissa hyvin konkreettisia ehdotuksia. Lupaan toimia hyvin nopeasti heti, kun saan uudelleenkohdentamista, keskittämistä tai uudelleenjärjestelyä koskevat ehdotukset tarkoin määriteltyjen tukien osoittamiseksi alueella terästeollisuuden rakenneuudistuksista kärsiville miehille ja naisille. Tavoitteeseen 2 kuuluvasta East Walesista puhuttaessa toivon, että voimme lyödä lukkoon tavoitteen 2 ohjelman hyväksymisen ennen maaliskuun 31. päivää. Tämän päivämäärän halusin vahvistaa teille kysymyksenne yhteydessä.

Puhemies


Giorgio Celli
Kysymys nro 61 (H-0144/01):
Aihe: Rakennerahastoista ohjelmakaudella 1994-1999 myönnettyjen määrärahojen viivästynyt kohdentaminen Italia ei ole vielä kohdentanut 25 prosenttia sille rakennerahastoista ohjelmakaudella 1994-1999 myönnetyistä määrärahoista. Komissio on asettanut kyseisten määrärahojen kohdentamisen takarajaksi vuoden 2001 lopun. Vastaavanlainen tilanne koettiin ohjelmakauden 1989-1993 määrärahojen suhteen. Tällöin noin kolme prosenttia myönnetyistä määrärahoista jäi kohdentamatta. Määrärahojen kohdentamisen viivästyttyä Italian alueiden ja komission piti suunnitella investointeja uudelleen, jolloin oli mahdollista, että ne joutuivat rahoittamaan hankkeita, jotka ovat ristiriidassa ympäristöä kunnioittavan kehityksen ja luonnonvarojen järkevän käytön kanssa. Voiko komissio taata, ettei vastaavaa tapahdu enää ja että jos hankkeita täytyy suunnitella uudelleen, suunnitelmat kohdistetaan investointeihin, jotka edistävät kestävää kehitystä energiaan, kuljetukseen, luonnon monimuotoisuuteen, turismiin, maataloustuotantoon, inhimillisiin voimavaroihin jne. liittyvillä aloilla? Jos sellainen ei ole mahdollista, voiko komissio taata, että määrärahat perutaan? Voiko komissio vakuuttaa erityisesti, että määrärahojen ulkopuolelle jätetään epämääräiset investoinnit teiden infrastruktuuriin, vesirakentamiseen sekä vesiensuojeluun, esimerkiksi patojen ja kanavien rakentamisen muodossa, liittyvissä hankkeissa?

Barnier
. (FR) Vastaan mahdollisimman lyhyesti, ja kerron jäsen Cellille, että olemme sitoneet kaikki tavoitteisiin 1, 2 ja 5b sekä yhteisön aloitteisiin vuosiksi 1994-1999 varatut maksumäärärahat. On totta, että Italian valtiovarainministeriön tarjoamien tuoreimpien tietojen perusteella maksujen tilanne on paljon huonompi, ja voin eritellä lähiaikoina teille, arvoisa parlamentin jäsen, kirjeessä kunkin tavoitteen kohdalla täytäntöön pantujen maksujen tämänhetkisen tilanteen. Ne eivät ole hyviä etenkään yhteisön aloitteiden osalta. Olen ilmoittanut useaan otteeseen Italian viranomaisille, että määrärahojen kohdentamista on nopeutettava ja valvontaa vahvistettava, jotta hankkeet saadaan valmiiksi ja maksut suoritetaan suunnitelluissa määräajoissa.
Muistuttaisin teille, arvoisat parlamentin jäsenet, että ohjelmakauden 1994-1999 varainhoitoa koskevat säännöt kieltävät meitä suunnittelemasta uudelleen voimavarojen käyttöä kohdentamiselle asetetun määräajan umpeuduttua. Täten viimeiset ohjelmien uudelleensuunnittelut tehtiin vuonna 1999.
Alkaneesta ohjelmakaudesta 2000-2006 haluan sanoa, että koordinointia yksikköjen välillä on vahvistettu entisestään, jotta löydettäisiin paras tapa sovittaa yhteen luontotyyppidirektiivin soveltaminen ja rakennerahastojen ohjelmasuunnittelu. Arvoisa parlamentin jäsen, jaan huolenne ympäristön kunnioittamisen, luonnon monimuotoisuuden ja kestävän kehityksen turvaamisesta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Jäsenvaltioiden kuuluu tunnistaa ohjelmat ja hankkeet, joita rahoitetaan voimassa olevaa lainsäädäntöä noudattaen.

Celli
Arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää, ovatko kaikki nämä hankkeet, joita on tarkistettu ja kenties muutettu, todellakin sellaisten ympäristövaikutuksia koskevien tutkimusten mukaisia, jotka vakuuttaisivat meidät. Menneisyydessä eteemme on valitettavasti tullut eri yhteyksissä erilaisia tapauksia: Italiassa esimerkiksi Trasimeno-järven suojelu toteutettiin istuttamalla järven rannoille maissia, joka sitoo vettä ja laskee vedenpintaa. Meillä on ollut myös direktiivi 2078, joka mahdollisti tuholaismyrkkyjen käytön sen sijaan, että niiden käyttöä olisi vähennetty. Haluaisin siis tietää, ovatko kaikki tämänhetkiset hankkeet - joita ei ole tarkistettu, koska nämä määrärahat kohdennettiin vasta vähän ennen niiden voimassaoloajan päättymistä - olleet tällaisten tutkimusten mukaisia? Onko komissio todellakin valvonut sitä, ettei ympäristöä turmella juuri silloin, kun sitä nimenomaan pitäisi suojella?

Barnier
. (FR) Arvoisa parlamentin jäsen, en aio jakaa hyviä tai huonoja pisteitä kaikesta menneestä hallinnosta. En ole varma, onko kaikki hankkeet täällä ja muissa maissa toteutettu moitteettomasti, mutta toden sanoakseni en ole kovin tyytyväinen, että jouduin vuoden 1999 lopulla suunnittelemaan uudelleen ja kiireisesti ohjelmia erittäin huomattavien summien osalta teidän maanne ja muiden maiden kohdalla todettuani, etteivät alun perin esitetyt hankkeet olleet tai olleet enää toteuttavissa. En ollut kovin tyytyväinen tästä valtaisasta uudelleensuunnittelusta edellisen ohjelmointikauden 1994-1999 aivan viimeisinä kuukausina, mutta tein sen, etteivät rahat menisi hukkaan, ja aion pitää huolen siitä, ettei kuluvalla ohjelmakaudella ajauduta samaan tilanteeseen. Berliinin ohjesäännöt antavat meille mahdollisuuden määrätä kovia seuraamuksia ja pakotteita jäsenvaltioille ja välttyä siten vastaavanlaisilta ohjelmien uudelleensuunnitteluilta.
Siitä, mitä vuoden lopulla tehtiin, jäsen Celli, voin kertoa, että kaikkien rakennerahastojen toimien täytyy normaalisti olla johdonmukaisia yhteisön politiikkojen kanssa eli noudattaa muun muassa ympäristön alalla voimassa olevaa lainsäädäntöä. Mutta jos säännönvastaisuuksia tai rikkomuksia todetaan - joko siten, että te ilmoitatte niistä meille, siten, että teemme itse tutkimuksia ja arviointeja, tai siten, että jäsenvaltiot ilmoittavat niistä - komissio voi nykyisten säädösten nojalla puuttua sääntöjenvastaisuuksiin yhdessä jäsenvaltion kanssa ja harkita joidenkin taloudellisten tukien vähentämistä tai jopa lakkauttamista. Takaan teille, että ohjelmakautena, josta vastaan itse suoraan, eli vuosina 2000-2004, kiinnitetään jäsenvaltioiden kanssa äärimmäisen tarkasti huomiota ympäristökysymykseen, joka on aina ollut yksi minun tärkeimmistä poliittisista prioriteeteistani.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen Barnier.
Koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 62113 vastataan kirjallisesti.
Komission kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 20.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvat epäpuhtauspäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus (A5-0068/2001) toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta (KOM(2000) - C5-0562/2000 - 1998/0225(COD)) (Esittelijä: Oomen-Ruijten).

Oomen-Ruijten
. (NL) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia puheenvuorosta. Olen iloinen, että näin moni kollega on täällä läsnä käydäkseen keskustelua tästä tärkeästä aiheesta. Olen ymmärtänyt, että monet brittikollegat pitivät baarissa kokouksen estääkseen minua saamasta puheenvuoroa. Se ei onnistunut. Haluan kuitenkin kiittää tältä paikalta myös espanjalaisia kollegoitani: he ovat toimineet menettelyn kannalta todella korrektisti, ja pidän sitä kiitettävänä suorituksena, koska he ovat täällä paikalla, vaikka he eivät ole kanssani samaa mieltä sisällöstä. Kiitokset espanjalaisille. Brittikollegoitani en kuitenkaan voi enää lainkaan arvostaa, koska he yrittivät selkäni takana omassa ryhmässäni poistaa kaikki tämäniltaiset keskustelut.
Arvoisa puhemies, olemme toimineet jo syksystä 1998 lähtien tämän direktiivin parissa, jonka myötä suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvia saastepäästöjä koskevia sääntöjä on muutettava. Kaikesta tietyissä jäsenvaltioissa esiintyneestä vastarinnasta huolimatta sekä joidenkin sähköalan osapuolten varoituksista ja vastalauseista huolimatta voimme mielestäni ongelmitta muuttaa alkuperäistä asetusta.
Teknisiä mahdollisuuksia on runsaasti käytettävissä, ja monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa muutetut säännöt ovat jo voimassa, ja siten ne ovat normaalia politiikkaa. Joissakin jäsenvaltioissa suurille polttolaitoksille asetetaan usein tiukempia ympäristövaatimuksia, koska ympäristömme happamoituminen ei ole vielä pysähtynyt. Jos tässä yhteydessä ajatellaan vielä otsoniongelmia - tiedätte, että monilla ihmisillä on hengitysongelmia, jotka aiheutuvat myös liikenteestä ja tänään käsittelemältämme sektorilta peräisin olevista typpioksideista - silloin kaikille tämän parlamentin jäsenille pitäisi olla lähes kunnia-asia puuttua näihin ongelmiin, kun se on mahdollista yksinkertaisella ja tehokkaalla tavalla.
Komission alkuperäinen ehdotus vuoden 1998 direktiivin muuttamisesta ei ollut mikään suuri menestys. Normien asettaminen oli heikkoa, ja olemassa olevat laitokset jätettiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Parlamentti on näyttänyt ensimmäisessä käsittelyssä parhaat puolensa ja tehnyt sen, mitä kansanedustajilta voidaan odottaa, eli antanut sisällön ihmisistä, luonnosta ja ympäristöstä huolehtimiselle yleisesti.
Neuvoston yhteinen kanta saatiin aikaan erittäin suurten hankaluuksien jälkeen. Siinä vastataan EP:n toiveeseen siitä, että myös olemassa olevat laitokset kuuluisivat direktiivin soveltamisalaan, ja myös hieman tiukennetaan sääntelyä.
Oli ikävää - myös espanjalaiset kollegani pahoittelevat sitä - että kaikki maat vaativat jälleen omia poikkeuksiaan, ja jos asia riippuu ministerineuvostosta, vanhojen, nykyiseen tekniikkaan mukauttamattomien ja saastuttavien laitosten käyttämistä voidaan jatkaa hamaan tulevaisuuteen saakka. Yhteisessä kannassa ei ollut lainkaan näkemystä. Se oli vain kyhäelmä, jossa oli jotakin kaikille.
Ympäristöhygieenisten argumenttien lisäksi olen käyttänyt perusteluissa myös muita argumentteja nykyisen yhteisen kannan terävöittämiseksi. Kansanterveyden suojelun (otsonisumu) välttämättömyyden lisäksi olen esittänyt myös pari taloudellista vaihtoehtoa, koska haluamme toki rakentaa Euroopassa ympäristöteollisuutta. Jos vertaamme neuvoston päästötavoitteita Yhdysvalloissa tai Japanissa jo sovellettaviin sääntöihin, emme ole ensimmäisellä sijalla.
Sanotaan, että polttolaitoksille ei ole tarpeen asettaa vaatimuksia, koska saamme jäsen Myllerin mietinnön ansiosta päästöjen enimmäismäärät. Jos vastaamme energiamarkkinoiden vapauttamisen kannattajien toiveisiin - toisin sanoen, jos emme aseta mitään vaatimuksia tai jos sallimme poikkeuksia sähkön tuottamiseksi vanhoilla ja saastuttavilla laitoksilla - silloin markkinamekanismi häiriytyy, ja silloin palkitaan niitä, jotka jättävät huolehtimatta ympäristöstä käyttäen hyväksi matalien energianhintojensa antamaa etumatkaa. Tämä ei voi olla eurooppalaisen ympäristölainsäädännön tarkoitus.

Goodwill
Arvoisa puhemies, halusin puhua ennen keskustelun varsinaista alkamista, koska meidän oli annettu ryhmäkokouksessamme ymmärtää, että eräs muista poliittisista ryhmistä on jättänyt työjärjestyksen 146 artiklan mukaisen tarkistuksen, jossa ehdotetaan tämän keskustelun lykkäämistä seuraavaan istuntoon. Käsittääkseni sitä ei ole esitetty, ja siksi olisin halunnut esittää sitä tuolloin omalla nimelläni.
Koska olemme nyt aloittaneet keskustelun, emme voi tehdä niin, mutta haluaisin ilmaista huoleni siitä, että minä en saanut puheenvuoroa, ennen kuin keskustelu alkoi.

Puhemies
Hyvä kollega, jotta ei jäisi väärinkäsitystä: ennen kuin annoin esittelijälle puheenvuoron, annoin katseeni kiertää huolellisesti ympäri salia tutkien, pyydetäänkö työjärjestyspuheenvuoroja, koska tiesin, että pyyntöjä voi tulla.
(Välihuomautuksia)
Tuolloin niitä ei tullut. Nyt viittaan mahdollisuuteen, jota voitte kernaasti käyttää huomenna ennen äänestystä. Työjärjestyksen 144 artiklan 1 kohdassa sanotaan: "Poliittinen ryhmä tai vähintään 32 jäsentä voi pyytää asian palauttamista valiokuntakäsittelyyn esityslistasta päättämisen yhteydessä tai ennen keskustelun tai lopullisen äänestyksen alkamista." Olen pahoillani, mutta tämä on ainoa mahdollisuutenne huomenna. Se on tietysti käytettävissänne.
Vielä kerran: annoin katseeni varta vasten kiertää salissa. Mihail Gorbatsov sanoi kerran: "Elämä rankaisee sitä, joka myöhästyy." Olen pahoillani!

Oletan, että muut työjärjestyspuheenvuorot koskevat samaa asiaa. Onko näin? Näin näyttää olevan. Sitten minun ei tarvitse jakaa niitä.

Florenz
Arvoisa puhemies, en haluaisi rangaista ketään, vaan haluaisin päästä suhteellisen nopeasti asiaan. On hyvä, että Euroopan unioni onnistui saamaan polttolaitosasiassa aikaan eurooppalaiset pelisäännöt. Nämä eurooppalaiset pelisäännöt ovat tärkeät siitä yksinkertaisesta syystä, että meillä Euroopan yhteisössä on vapautettu sähkömarkkinat ja luonnollisesti myös esimerkiksi ilman saastumista koskevien sääntöjen pitää olla näillä vapautetuilla markkinoilla vertailukelpoiset Euroopan laajuisesti. Siksi komissio reagoi oikein keskittymällä erityisesti vanhoihin laitoksiin, joille ei ole valitettavasti ollut voimassa määräyksiä vuoden 1987 jälkeen ja joiden on arvioitu aiheuttaneen suhteellisen paljon saastumista Euroopan laajuisesti. Annan täyden tunnustuksen komission aktiivisuudelle tässä asiassa. Pidän sitä jopa erittäin hyvänä asiana ja olen sitä mieltä, että nyt otettiin askel oikeaan suuntaan.
Siitä voi tietysti kinastella, pitääkö aivan pienten voimaloiden joitakin poikkeusjärjestelyjä jatkaa vielä vuodella tai toisella. Se ei olisi ollut meille mikään ongelma kompromissin aikaansaamisen kannalta. Sääli, ettei kompromissia saatu aikaan. Suunta on oikea. Jos joku on sitä mieltä, että ja haluan sanoa tämän kaikesta siitä suuttumuksesta huolimatta, jota täällä on ilmaistu ympäristöpolitiikka on kansallinen tehtävä, hän erehtyy, sillä suurin osa voimaloiden aiheuttamista saasteista laskeutuu Ruotsiin, Suomeen, Tanskaan ja Norjaan. Minusta yhteisvastuu velvoittaa meitä vastaamaan tähän. Minusta olemme löytäneen siihen vastauksen, ja olemme löytäneet pientenkin laitosten kohdalla keinoja poikkeusjärjestelyjen aikaansaamiseen lähivuosina.
Minusta esittelijä on esitellyt hyvän mietinnön. Meidän tulisi jatkaa samoilla linjoilla.

Bowe
Arvoisa puhemies, meillä on nyt edessämme erittäin tärkeä laki. Se vaikuttaa ilman laatuun, veden laatuun, ympäristön yleiseen laatuun kaikkialla Euroopassa ja myös tulevina vuosina, jos toteutamme sen. Tämä riippuu tietenkin siitä, onko jäsenvaltioilla tahtoa tehdä niin. Ehdotus on nyt tullut toiseen käsittelyyn. Ensimmäisessä käsittelyssä vaadimme, että ryhdytään kaikkein tiukimpiin toimiin, jotta saataisiin koko unionin suurten polttolaitosten kaasupäästöt hallintaan, koska niistä muodostuu happamia kaasuja ja koska ne vaikuttavat ihmisten terveyteen.
Nyt olemme päässeet siihen vaiheeseen, että meillä on edessämme yhteinen kanta. Käsittääkseni neuvosto on työskennellyt erittäin kovasti tämän saavuttamiseksi ja se ehdottaakin uusia ja entistä parempia päästötasoja. Ryhmäni on kuitenkin sitä mieltä, että asiat voivat edetä. Ryhmäni on sitä mieltä, että yhdessä muiden tekijöiden kanssa, esimerkiksi seuraavana käsiteltävän Myllerin mietinnön kanssa, on mahdollista lisätä ehdotukseen jotakin muuta kuin siinä jo on. Voin suositella teille tarkistuksia, erityisesti niitä, jotka koskevat artikloja ja liitettä, joissa käsitellään suurten polttolaitosten päästöjen raja-arvoja.
Minusta näyttää, että meillä on tänä iltana edessämme erittäin vaikea valinta, koska meidän on päätettävä, onko tämäniltaisen äänestyksemme tulos neuvoston hyväksyttävissä. Neuvosto on antanut ymmärtää, että se ei ole halukas hyväksymään lisätarkistuksia parlamentilta. Jos saamme huomenna riittävästi ääniä, tuosta haluttomuudesta tulee velvoite, ja neuvoston on neuvoteltava parlamentin kanssa. Tämä ei voi olla huono asia sen tunnustamiselle, että parlamentilla on kyky saada korkeatasoinen ympäristönsuojelu Euroopan kansoille. Minusta näyttää, että voimme huomenna äänestyksessä ottaa muutaman askeleen eteenpäin saavuttaaksemme hiukan lisää hyötyä ympäristölle. Tätä on tasapainotettava suhteessa energiastrategioiden mahdollisiin vaikutuksiin ja Euroopan unionin energiateollisuuteen.
Olemme tästä erittäin huolissamme. Jos katsomme tänään niitä tarkistuksia, joita sosialistit aikovat tukea, huomaamme, että niissä on suhteellisen pitkät ajanjaksot näiden uusien asetusten saamiseksi osaksi EU:n lakia. Meidän on otettava tämä askel eteenpäin, mutta meidän on myös väistämättä otettava huomioon, että tämä askel on sopeutettava ympäristön lisäksi myös talouteen.
Teillä on edessänne mietintö tarkistuksineen, joista suurinta osaa sosialistiryhmä voi tukea, mutta joista osa menee mielestämme liian pitkälle. Suosittelisin kuitenkin mietintöä parlamentille.

De Roo
Arvoisa puhemies, jäsen Oomen-Ruijtenin mietintö on hyvä. Suuret polttolaitokset, osa kaksi, on myös tärkeä mietintö. On kysymys happamoitumisesta, perinteisestä ilman saastumisesta ja otsonisumusta. Happamoituminen oli tärkeä sana 80-luvulla. Silloin tämä kaikki alkoi. Moni kansalainen ajattelee, että happamoitumisen ongelma on nyt ratkaistu, mutta se ei pidä paikkaansa. On vielä pitkä tie kuljettavana.
Energiamarkkinat on samalla vapautettu. Tämä tarkoittaa, että ympäristösääntöjen säilyttämisestä tulee vaikeampaa. Esimerkiksi minun kotimaassani Alankomaissa eräs belgialainen yhtiö ostaa alankomaalaisia kaasuvoimaloita ja korvaa niitä hiilivoimaloilla. Ne saastuttavat monta kertaa enemmän ja ovat myös huonoja CO2-päästöjen kannalta.
Siksi tarvitsemme ympäristösääntöjä ja nimenomaan tiukkoja ympäristösääntöjä. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on onneksi kannattanut niitä, mutta valitettavasti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksia ei hyväksytä. Ne eivät todennäköisesti saa 314:ää ääntä. Haluamme kuitenkin vihreiden ryhmässä tietää, kuka tästä on sitten vastuussa. Vihreiden ryhmä kannattaa tuska sydämessään kristillisdemokraattien tarkistuksia, jotka ovat heikompia, koska ammoniakki jätetään virheellisesti ulkopuolelle. Tämä on tarpeeton myönnytys heidän kannattajilleen maanviljelijäpiireissä. Kannatamme kuitenkin näitä tarkistuksia, koska myös vihreät ovat aikuistuneet.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, epäilemättä täytyy olla joitain rajoja ilmansaastepäästöille ympäristön ja ihmisten terveyden suojelemiseksi. Kuitenkin yhteisessä kannassa ehdotetut toimet ovat yksipuolisia. Käytännössä ympäristönsuojelun nimissä ehdotetaan ruskohiilen sekä myös kivihiilen kieltämistä energialähteenä, kun taas muista suurista saastuttajista kuten esimerkiksi autoista vaietaan tai ne sivuutetaan. Samalla sivuutetaan se, että Yhdysvalloissa 70 prosenttia ja Japanissa 50 prosenttia uusista sähköntuotantolaitoksista käyttävät kiinteitä polttoaineita, pääasiassa kivihiiltä, koska tuotanto on halvempaa vaikka alkuinvestointi on suurempi. Lisäksi huomautamme, että jos rusko- ja kivihiilen käyttö loppuu, monia laitoksia suljetaan ja työttömyys pahenee entisestään aikana, jolloin voisimme keskustella lisäkeinoista ehkäistä saastumista, esimerkiksi suodattimista, alueellisista vihervyöhykkeistä jne. Yksipuolinen suhtautuminen kiinteisiin polttoaineisiin johtuu ehkä maakaasun erityisasemasta, koska se palvelee tiettyjä etuja Euroopan unionissa.
Kreikassa ruskohiili on yksi energian peruslähteistä, ja taloudellisessa mielessä se on tyydyttävä. Samalla painostamme ryhtymään tehokkaampiin suojelutoimiin silloin, kun se on mahdollista. Jos otetaan huomioon se asiantuntijoiden esittämä väite, että maakaasuvarat riittävät 100 vuodeksi ja kiinteät polttoaineet 250 vuodeksi, meidän pitää keskustella kaikkien energialähteiden paremmasta hyödyntämisestä eikä niiden käytöstä luopumisesta aikana, jolloin energiaongelma on hyvin merkittävä ja vaikuttaa työntekijöiden elinkustannuksiin.

Blokland
Arvoisa puhemies, suuret polttolaitokset aiheuttavat yhteensä 63 prosenttia rikkidioksidipäästöistä ja 21 prosenttia typpioksidipäästöistä Euroopan unionissa. Tällä alalla on siis saavutettavissa merkittäviä ympäristövoittoja. Esittelijä Oomen-Ruijten on tehnyt sitä varten hyviä ehdotuksia. Neuvosto on muuttanut direktiiviä kokonaisuudessaan, mutta on riittävät syyt tehdä vielä joitakin muutoksia.
Ensinnäkin päästöjen raja-arvoja on muutettava nykyisten teknisten mahdollisuuksien mukaisiksi. Jos ajattelemme, että jätteenpolttolaitosten ja sementtiuunien rikkidioksidipäästöt saavat olla vain 40 mg/Nm3, olen hämmästynyt raja-arvoista, jotka voivat olla polttolaitoksille jopa 2 000 mg/Nm3. Voin vielä ymmärtää, että suuriin polttolaitoksiin sovelletaan vähemmän tiukkoja sääntöjä, mutta 40-kertainen taso on mielestäni mahdotonta hyväksyä. Nykyisellä tekniikalla on aivan mahdollista pudottaa SO2-päästöt 100 mg/Nm3:n suuruisiksi.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdottamat arvot, jotka vaihtelevat 300 ja 1 200 mg/Nm3:n välillä olemassa oleville laitoksille, eivät siten varmasti ole liian tiukat. Uusiin laitoksiin voidaan kuitenkin soveltaa tiukkoja normeja, koska niissä voidaan käyttää uutta tekniikkaa. Yhdessä vihreiden ryhmän kanssa esittämissämme tarkistuksissa pyritään raja-arvoon 400 mg/Nm3 pienille laitoksille ja raja-arvoon 200 mg/Nm3 suurille laitoksille.
Sitten toiseksi, omituiset poikkeussäännöt on poistettava. On mahdotonta hyväksyä, että suurten vanhojen polttolaitosten sallitaan saastuttaa runsaasti 2 200 tunnin ajan vuodessa, samoin kuin sitä, että päästörajojen ylitykset sallitaan, jos polttoaine, kuten pahasti saastuttava ruskohiili, on peräisin omasta maaperästä. Myös Espanjan sekä Kreetan ja Rhodoksen saarten poikkeukset ovat mielestäni mahdottomia hyväksyä. Vapautettaessa energiamarkkinoita meidän on käytettävä yhtäläisiä ympäristövaatimuksia, ja siksi mainitsemistani poikkeuksista täytyy luopua kilpailun vääristymisen välttämiseksi. Samalla vanhoja, hyvin pahasti saastuttavia laitoksia on kannustettava parannuksiin tai uudistuksiin sen sijaan, että vakavan ilman saastuttamisen jatkaminen sallitaan.
Sitten kolmanneksi, myös offshore-kaasuturbiinien on täytettävä päästövaatimukset. Tiedän, että tiukkojen päästövaatimusten täyttäminen ei ole tiettyinä aikoina mahdollista, koska polttoaineen koostumus vaihtelee. Kuitenkin jos offshore-kaasuturbiinit jätetään siksi kokonaan soveltamisalan ulkopuolelle, kaikki kannustus parannuksiin poistetaan. Olen ehdottanut esittämissäni tarkistuksissa vaihtoehdoksi hyvin joustavia päästöjen raja-arvoja.
Neljäs asiani liittyy tämän direktiivin liittämiseen jätteidenpolttodirektiiviin. Jos erilaisia polttoaineita sekoitetaan, lopullinen päästöjen raja-arvo lasketaan molemmissa direktiiveissä eri tavalla. Tuloksen kannalta tällä ei ole juurikaan merkitystä, mutta käytännössä näiden kahden laskentatavan yhdistelmä ei ole pelkästään hyvin mutkikas vaan myös tarpeeton. Olen ehdottanut tähän muutosta tarkistuksessa 43.

Hulthén
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella puhemiestä, että hän hoiti tämän keskustelun avauksen niin hyvin, että meillä todellakin on asiakirja, josta voimme ylipäänsä käydä keskustelua. Haluan kuitenkin myös korostaa, että olen pettynyt niihin parlamentin jäseniin, erityisesti ympäristöasiain valiokunnan jäseniin, jotka eivät pysty hyväksymään sitä demokraattista prosessia, joka aloitettiin kolme vuotta sitten ja joka nyt aiotaan saattaa päätökseen, vaan että he viime minuuteilla yrittävät kariuttaa tämän asiakirjan.
Haluan myös kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, vaikka en olekaan aina ymmärtänyt hänen valitsemaansa etenemistapaa, sitä, miten hän on asiassa edennyt ja miksi tavoitteet näyttävät jääneen alkuperäisiä tavoitteita alemmalle tasolle.
Tiedämme, että fossiilisten polttoaineiden käyttömme ei ole kestävää energiankäyttöä. Siitä me kaikki olemme oikeastaan yhtä mieltä. Olemme olleet tietoisia tästä ongelmasta ainakin 30 vuotta, ja nyt sille on aika tehdä jotakin. Olen sanonut tämän aiemmin ja sanon sen jälleen: parlamentti antoi tukensa happamoitumisstrategialle kolme vuotta sitten. Nyt on aika toteuttaa tämä strategia. Siitä tässä direktiivissä on kyse.
Kyse ei ole pelkästään Ruotsissa, Norjassa tai Tanskassa tapahtuvasta happamoitumisesta. Kyse on siitä, että joka vuosi puoli miljoonaa ihmistä kuolee eripuolilla maapalloamme fossiilisten polttoaineiden käytön seurauksena. Kyse on kaikista niistä ihmisistä, jotka sairastuvat kroonisesti fossiilisten polttoaineiden polttamisen vuoksi, esimerkiksi krooniseen keuhkoputkentulehdukseen. Sen vuoksi kyse ei ole ainoastaan raja-arvojen tiukentamisesta, vaan kyse on yhtälailla kansalaistemme terveydestä. Sitä jäsenten ei pidä unohtaa.
On todellakin mahdollista säilyttää hyvä energiaa koskeva palvelutaso ja työskennellä samalla paremman ympäristön puolesta. Olemme menossa siihen suuntaan. Meillä on tilaisuus päättää vauhdista, jos 314 jäsentä ovat huomenna tarpeeksi rohkeita ottamaan kantaa kunnianhimoisemman vaihtoehdon puolesta.
Ei ole mikään yllätys, että neuvosto esittää kompromissin tekstissä, joka on heikompi kuin se teksti, jonka parlamentti hyväksyi ensimmäisen käsittelyn yhteydessä ja jollaista se olisi toivonut. On myös itsestään selvää, että meidän pitää toisessa käsittelyssä esittää nämä samat vaatimukset, jotta painostaisimme neuvostoa ja jotta loisimme meille hyvän neuvotteluaseman väistämättömän sovittelun kannalta. Me nimittäin tiedämme, että meidän on toimittava tänään, jos ylipäänsä aiomme saavuttaa jonkinlaisia tuloksia lähitulevaisuudessa. Meidän on uskallettava asettaa kaikkia laitoksia, niin uusia kuin vanhoja, suuria kuin pieniäkin, koskevat tiukat raja-arvot.
Neuvoston raja-arvot eivät ulotu yhtä pitkälle. Neuvosto on tuntunut menettävän uskonsa siihen, että voisimme ylipäänsä kehittää uutta tekniikkaa. On aivan ratkaisevaa, että tämä direktiivi kattaa jo olemassa olevat vanhat laitokset ja että tiukat raja-arvot koskevat myös niitä. Suunnitelmat eivät toteudu, jos myönnetään liikaa poikkeuksia. Suurista tavoitteista ei jäisi jäljelle mitään. Sen vuoksi direktiivin on katettava pienetkin laitokset.
On myös tärkeää huomauttaa, että direktiivissä määrätään puitteet sille energiamarkkinoiden vapauttamiselle, joka on parhaillaan käynnissä. Euroopan energiamarkkinat olisivat täydellisessä kaaoksessa ilman tällaisia puitteita. Ympäristöä koskevat vähimmäisvaatimukset ovat välttämättömiä, jotta voisimme laatia yhteiset pelisäännöt. Niiden vaatimusten, joita me nyt asetamme itsellemme unionissa, on oltava voimassa myös unionin tulevien jäsenten osalta. Meillä on tänään ja huomenna mahdollisuus vaarallisten päästöjen pysäyttämisen lisäksi myös parantaa kansanterveyttä ja luoda edellytykset sille, että unionin tuleva laajentuminen onnistuu.

Goodwill
Arvoisa puhemies, suurin tapahtuma Ison-Britannian jalkapallokalenterissa on FA-cupin loppuottelu. Puoliajalla miljoonat kattilat nostetaan liedelle - ainakin ne nostavat, jotka eivät ole ottelun alusta saakka juoneet olutta. Sähkön - hyödykkeen, jota ei voi varastoida - kysyntä nousee huippuunsa. Tähän kysyntään, tai vastaavaan kysyntään esimerkiksi kylminä talvipäivinä, vastaamiseksi otetaan käyttöön jotkin vanhemmista hiilivoimaloista. Yhteiseen kantaan tehdyt tarkistukset uhkaavat joidenkin tällaisten laitosten tulevaisuutta sekä niiden kaivostyöläisten työpaikkoja, jotka toimittavat hiilen. On teknisesti mahdollista nostaa niiden tasoa, mutta monissa tapauksissa on halvempaa rakentaa uusia kaasuvoimaloita ja jälkiasentaa näihin voimaloihin poistokaasun esipuhdistimet.
Ilmanlaatustrategiamme pääkohta täällä alueella on kansalliset päästöylärajat, ja niin kauan kuin niitä noudatetaan, jäsenvaltioilla pitäisi olla tietty joustovara. Uusi kaasuvoimala on jo myötävaikuttanut siihen, että Yhdistynyt kuningaskunta on päässyt tavoitteisiinsa. Tapa, jolla jäsenvaltio täyttää velvoitteensa, kuuluu toissijaisuusperiaatteen piiriin. Jotkin ehdotetuista tarkistuksista vaikuttavat kielteisesti. Esimerkiksi vuoden 2012 asettaminen loppupäivämääräksi aiheuttaa sen, että vanhoja voimaloita käytetään entistä enemmän jäljellä olevan ajan käyttämiseksi, mikä kasvattaa saastemääriä noiden neljän vuoden aikana.
Yhteinen kanta on jo kompromissi, ja siinä otetaan huomioon ensimmäisen käsittelyn tarkistukset lisäämällä olemassa olevia voimaloita koskevia toimia, jotka eivät sisältyneet komission ehdotukseen. Meidän ei pidä horjuttaa herkkää kompromissipakettia yrittämällä muuttaa lisää tätä direktiiviä, joka nykyiselläänkin tuo merkittäviä ja todellisia parannuksia ympäristöön.

Korhola
Arvoisa puhemies, direktiivi on EU:lle tärkeä sekä ympäristön, energiantuotannon että kilpailukyvyn kannalta. Suuria voimalaitoksia koskevia ajan tasalla olevia raja-arvoja tarvitaan sekä jäsenvaltioissa että hakijamaissa. Siksi on tarpeen esittää vilpitön kiitos vaikeasta tehtävästä mietinnön esittelijälle Oomen-Ruijtenille.
Valiokunta asettaa yhteistä kantaa huomattavasti tiukemmat rajat erottelematta riittävästi laitoksia niiden koon ja luonteen mukaan. Direktiivin edellyttämät kertainvestoinnit uuteen tekniikkaan ovat samat laitoksen koosta riippumatta. Tilanne uhkaa eritoten ekologiseksi tunnustettua yhdistettyä sähkön ja lämmön tuotantoa. Esimerkiksi omassa kotimaassani tämä saattaisi merkitä ekologisesti askelta taaksepäin. Huolen jakavat Suomessa useat eri tahot, muun muassa ympäristöministeriö. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistukset tarkoittaisivat ekologiseen hyötyyn nähden kustannustehottomia investointeja ja energiatehokkaan puun ja turpeen yhteiskäytön sekä sähkön ja lämmön yhteistuotannon vaikeutumista. Viimeksi mainittua tuotetaan pääsääntöisesti keskikokoisissa laitoksissa, joita nyt kohdeltaisiin suurten tapaan.
Turpeenkäyttö puolestaan on perusteltua. Se edistää puunkäytön lisäämistä voimalaitoksissa, sillä yhteispoltto parantaa polton hallintaa, vähentää korroosio-ongelmia ja tuo varmuutta polttoaineen saatavuuteen. Tätäkään biopolttoaineisiin suoraan liittyvää tavoitetta mietintö ei tue. Voisi jopa sanoa, että joidenkin tarkistusten osalta mietintö syyllistyy ympäristöahneuteen ja on siksi vaarassa aiheuttaa tukehtumista monissa tärkeissä ympäristötavoitteissa. Kuitenkin on tärkeätä, että mietintö tulee hyväksytyksi ja direktiivi saadaan voimaan, sillä se osaltaan estää päästöjen kaukokulkeutumisen ja happaman laskeuman toisen jäsenvaltion luontoon.
Oma ryhmämme pyrkii kompromissitarkistuksillaan muun muassa siihen, että sähkön ja lämmön yhteistuotanto pienissä ja keskisuurissa voimalaitoksissa voisi jatkua, samalla kun suuret pakotetaan investoimaan tiukemmat päästörajat toteuttavaan teknologiaan. Lisäksi kompromisseissa pyritään siihen, että erittäin vähän rikkiä sisältävän turpeen polttamisessa ei edellytetä rikkipitoisempiin polttoaineisiin verrattuna perusteettomia investointeja. Tämä sisältyy tarkistukseen 36. Olemme hyvin kiitollisia, että Oomen-Ruijten suostuu näihin kompromisseihin.
Olemme taas kerran tilanteessa, jossa lainsäätäjä kohtaa sen tosiseikan, että erilaiset ympäristöolosuhteet merkitsevät myös erilaisia ympäristövaikutuksia. Ellemme voi niitä ratkaista, viimeinen, mutta ei kovin hyvä oljenkorsi lienee oma direktiivi pohjoisen ulottuvuuden polttoaineille.

Doyle
Arvoisa puhemies, Irlannilla ei yleisesti ottaen ole ongelmia nykyistä tiukemmissa uutta laitosta koskevissa päästöraja-arvoissa, koska nämä voidaan yksinkertaisesti sisällyttää yhtenäisen pilaamisen torjuntalupiin (IPC-lupiin) ja ne auttavat pääsemään kansallisiin päästörajoihin. Meidän on kuitenkin kysyttävä, kannattaako yhteisen kannan tiukentaminen ja tuoko se mitään merkittävää ympäristöhyötyä. Yhteistä kantaa kehitettiin rinnakkain ehdotetun kansallisia päästörajoja koskevan direktiivin kanssa ja se edustaa yhtenäistä ja tasapainotettua lähestymistapaa ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi ajan mittaan. Ehdotetut tarkistukset eivät ole oikeutettuja ympäristöhyötyjen kannalta, ja niihin liittyvien kustannusten ja muiden vaikutusten kannalta ja ne häiritsevät saavutettua tasapainoa. Lisätiukennukset lisäävät kustannuksia ja vähentävät jäsenvaltioiden joustovaraa sovittujen kansallisten tavoitteiden saavuttamisessa ja nopeuttavat lisääntynyttä riippuvaisuutta luonnonkaasusta siihen liittyvine polttoaineturvaa koskevine huolineen, erityisesti Irlannin kaltaisissa maissa.
Suuria polttolaitoksia koskevat tiukennukset eivät ole oikeutettuja kansallisia päästörajoja koskevan direktiivin mukaisten jäsenvaltioiden sitoumusten kannalta ja yhtenäisen pilaamisen torjuntaa ja valvontaa koskevan direktiivin (IPPC-direktiivin) tulossa olevan soveltamisen kannalta. Joillakin tarkistuksilla voi olla jopa vastakkainen vaikutus. Esimerkiksi pienten laitosten tiukat ja epätaloudelliset päästöraja-arvot estävät yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon kehittämisen ja muut eivät tue integroitua lähestymistapaa ympäristöön. Ehdotukset päästöraja-arvojen tiukentamiseksi eivät ole suhteessa kustannuksiin ja hyötyihin eikä niissä oteta huomioon sitä, että yhteinen kanta on kompromissi ympäristön suorituskyvyn parantamisen ja liiallisten kustannusten ja muiden vaikutusten välttämisen välillä. Mitään kustannustehokkuusanalyysia ei tarjota päästöjen lisävähentämiselle niissä laitoksissa, joilla on jo alhaiset päästöpitoisuudet.
Minulle tuottaa vaikeuksia se tarkistus, jossa ehdotetaan NOx-päästöjen vähentämistä 650:stä 200:aan. Se on teknisesti toteutettavissa, mutta se vaatii kalliiden piipunpäävalvontalaitteiden asentamista. Tämä vaatii suurempaa energiapanosta ja johtaa lisääntyneisiin CO2 -päästöihin, suuremman raaka-ainemäärän käyttöön ja vaarallisen jätteen tuottamiseen. Neuvoston ehdottamiin päästöraja-arvoihin voidaan päästä ensisijaisin keinoin paljon halvemmalla. Kuten aikaisemmin huomattiin, nämä lisäkustannukset katetaan korottamalla sähkön hintoja. Ei kuitenkaan ole selvää, että NOx-päästöjen lisävähennykset olisivat hyödyltään suuremmat kuin niitä koskevat ympäristöön ja talouteen liittyvät kustannukset, eli tämä ei ole johdonmukaista ympäristöön kokonaisuutena liittyvän integroidun lähestymistavan kanssa.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, ilman saastuminen on todellinen uhka kansalaisten terveydelle ja hyvinvoinnille monissa Euroopan osissa. Meidän ekojärjestelmämme kärsii edelleen happamoitumisesta ja rehevöitymisestä. Tässä asiassa Eurooppa voi ja sen täytyy toimia, koska ilman saastuminen ei tunne rajoja ja tämän direktiivin panos on tärkeä ilman saastumisen vähentämisessä.
Siirryn puhumaan käsiteltävänä olevista avainasioista. Nykyisiä laitoksia koskeva kysymys on ollut tärkeänä näkökohtana tätä ehdotusta koskevassa keskustelussa, sekä ensimmäisessä käsittelyssä että nyt toisessa käsittelyssä. Erittäin vaikeiden neuvostossa käytyjen keskustelujen jälkeen yhteiseen kantaan päästiin yksimielisesti. Se sisältää nyt merkittäviä uusia ja tiukempia näitä laitoksia koskevia vaatimuksia, ja tämä johtaa rikkidioksidipäästöjen huomattavaan vähentymiseen nykyisten jäsenvaltioiden ja lopulta myös laajentuneen yhteisön suurissa polttolaitoksissa.
Vaikka olenkin sitä mieltä, että on välttämätöntä säilyttää joustovara nykyisiä laitoksia koskevassa lähestymistavassa, olen kuitenkin parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että olisi määrättävä lopullinen päivämäärä, jonka jälkeen kaikkien velvollisuudet ovat selvillä. Parlamentin osa on ollut erittäin tärkeä, kun se on antanut suuntaa sille, mitä nykyisille laitoksille tapahtuu, ja olen erittäin kiitollinen jäsen Oomen-Ruijtenille hänen panoksestaan esittelijänä.
Parlamentti on ehdottanut lukuisia tarkistuksia päästöraja-arvojen tekemisestä nykyistä tiukemmiksi sekä nykyisille laitoksille että niille laitoksille, joille myönnetään lupa uuden direktiivin tultua voimaan. Jo nyt yhteisellä kannalla vähennetään merkittävästi suurten polttolaitosten rikkidioksidipäästöjä. En siksi näe mitään syytä tiukentaa nykyisten laitosten rikkidioksidin päästöraja-arvoja.
Typpioksideissa vaikutus ei ole näin huomattava, koska nykyisiin laitoksiin sovellettavat standardit eivät ole kovinkaan vaativia. Tästä syystä voidaan perustella typpioksidien raja-arvojen tiukentamista. Uusissa laitoksissa noudattamisen kustannuksia alentavat tarkoituksenmukaiset järjestelyt mahdollistavat päästöraja-arvojen lisätiukentamisen.
Kotimaisia polttoaineita koskevasta kysymyksestä: on tullut aika poistaa kotimaisten kiinteiden polttoaineiden ja muiden polttoaineiden erilainen kohtelu, ja vaiheittaisen poistamisen prosessin on nyt alettava, erityisesti siksi, että suurten polttolaitosten kaupallinen luonne on muuttunut.
Näistä syistä komissio voi hyväksyä tarkistukset 3, 4, 7, osan tarkistusta 8; tarkistukset 9, 12, tarkistuksen 13 toisen osan; tarkistukset 14, 16, tarkistuksen 17 yli 300 MW:n laitoksista; tarkistukset 18 ja 19, kummatkin 100 - 300 MW:n laitoksista osalta; tarkistukset 21, 28 ja 29, kummatkin osittain; tarkistukset 39 ja 40. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistusta 6, ensimmäistä osaa tarkistuksesta 13, tarkistuksia 15, 24, 25, 26, 30 - 38, 43, 44, 49, 50 ja 51.
Haluaisin kommentoida lyhyesti muita ehdotettuja tarkistuksia. Saanen vakuuttaa teille, että komissio on harkinnut huolellisesti kaikkia 50:tä jätettyä tarkistusta. Voimme hyväksyä yhteensä 23 tarkistusta joko kokonaan, osittain tai periaatteessa. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 10 ja 11, jotka yksinkertaistavat jalostamoiden velvollisuuksia, sekä tarkistuksen 23 periaatteessa.
Komissio voi myös hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 1, joka koskee taloudellisia välineitä; tarkistuksen 2, joka koskee biomassan määritelmän yhdenmukaistamista äskettäin hyväksytyn jätteen polttamista koskevan direktiivin kanssa, sekä osia tarkistuksesta 5, jossa vaaditaan suurten polttolaitosten raskasmetallipäästöjen lisätutkimuksia sekä niiden päästöjä meriliikenteessä. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia 20, 22 ja 27, koska ne poikkeavat yhteisestä kannasta tai ne ovat epäjohdonmukaisia äskettäin hyväksytyn ja asiaan liittyvän jätteen polttamista koskevan lainsäädännön kanssa.
Kannattaa odottaa vuonna 2004 tehtävän uudelleentarkastelun tuloksia, ennen kuin sisällytetään tähän merellä sijaitsevat kaasuturbiinit. Emme ole vielä arvioineet kaikkia teknisiä vaikutuksia, mutta ne arvioidaan vuoden 2004 tarkastelussa. Tarkistuksia 42, 45, 46, 47 ja 48 ei voida siis hyväksyä.
Lopuksi haluaisin sanoa, että kummassakin käsittelyssä parlamentin panos paransi tätä lainsäädäntöehdotusta. Tällä on vaikutus sekä nykyiseen Euroopan unioniin että lopulta myös laajentuneeseen yhteisöön.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansalliset päästörajat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus (A5-0067/2001) toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kansallisista päästörajoista tietyille ilman epäpuhtauksille (10674/1/2000 - C5-0563/2000 - 1999/0067(COD)) (Esittelijä: Myller).

Myller
. Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, haluan lämpimästi kiittää kaikkia valiokunnan jäseniä tästä rakentavasta käsittelystä, joka tämän direktiivin osalle valiokunnassa tuli, ja haluan myös kiittää sihteeristöä. Olemme siinä mielessä hiukan erikoisessa tilanteessa, että toisessa käsittelyssä valiokunta on voinut jopa hieman parantaa ensimmäisen käsittelyn tulosta, ja tämä johtuu - kiitos jälleen valiokunnan jäsenten - hyväksytystä tarkistuksesta, joka yhdisti ensimmäisen käsittelyn ja neuvoston yhteisen kannan parhaat puolet. Täten täysistuntoa varten olemme saaneet varsin kunnianhimoiset tavoitteet päästörajoille vuoteen 2010 mennessä. Viimekesäisessä yhteisessä kannassa otettiin hyvin rajoitetusti huomioon parlamentin ensimmäisen käsittelyn tulokset. Sen sijaan valiokunta omassa äänestyksessään on selkeästi halunnut tukea tuon ensimmäisen käsittelyn tulosta, niinpä meillä nyt on hyvä ja tavoitteellinen kanta huomiseen äänestykseen. Toivon tämän kannan myös huomenna menestyvän.
Tällä direktiivillä pyritään vähentämään tiettyjen ilmansaasteiden eli rikkidioksidin, typpioksidin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä ja ammoniakkipäästöjä, niin että pitkällä aikavälillä päästäisiin siihen, ettei ihmisten terveydelle aiheudu vaaraa. Tähän pyritään asettamalla välitavoitteet vuodelle 2010. Näiden välitavoitteiden avulla päästään siihen, että alueet, joilla happamoitumisen kriittiset kuormitukset ylittyvät, vähenevät puolella, terveyteen vaikuttava otsonikuormitus vähenee kahdella kolmanneksella ja kasvillisuutta koskeva kriittisen tason ylittävä otsonikuorma vähenee kolmanneksella.
Näillä päätöksillä ei valitettavasti kuitenkaan vielä päästä niihin tavoitteisiin, jotka on hyväksytty yhteisön happamoitumisstrategiassa. Tästä syystä nyt käsiteltävänä olevassa parlamentin mietinnössä esitetään takarajaa vuodeksi 2015, jolloin kriittisiä kuormituksia ei enää saisi ylittää, sekä tavoitetta vuodelle 2020, jolloin kriittisiä tasoja ei myöskään enää saisi ylittää. Direktiiviehdotus sisältää myös vaatimuksen uudelleentarkastelusta vuonna 2004. Uudelleentarkastelun tavoitteena on ohjata paremmin kohti vuotta 2010, katsoa olemmeko oikealla tiellä ja mitä tehdä, jotta tavoitteet saavutetaan.
Käsittelyssä oleva direktiiviehdotus asettaa jäsenvaltioille vaatimuksia vähentää ilman epäpuhtauksia terveyden kannalta turvalliselle tasolle, mutta jäsenvaltiot voivat itse valita keinot tuloksiin pääsemiseksi. Suurimmat uhkat ja näin ollen myös haastavimmat kysymykset jäsenvaltioille ovat päästöt, joita tulee energiatuotannosta, ja tässä mielessä juuri käsitelty Oomen-Ruijtenin mietintö oli mitä merkityksellisin, ja toivon todella, että pääsemme huomenna äänestyksissä mahdollisimman hyviin tuloksiin, koska sillä on suora vaikutus siihen, miten tämän direktiivin päästökatot voidaan saavuttaa.
Muita huolenaiheita ovat teollisuus ja liikenne. Teollisuus on näistä ainut, joka on kyennyt vähentämään viime vuosikymmenten aikana päästöjään, sen sijaan liikenne näyttää vain jatkuvasti kasvattavan päästöjään. Näille on siis jäsenvaltioissa tehtävä jotakin. Liikenne on todella haasteellinen. Meidän on pystyttävä vähentämään liikennettä, meidän on pystyttävä muuttamaan käyttäytymistämme niin, että suosimme vähemmän saastuttavia vaihtoehtoja, raideliikennettä ja joukkoliikennettä, samalla kun tuemme sellaisia teknisiä kehityksiä, jotka vaikuttavat liikenteen puhtauteen muilla tavoin.
Lopuksi haluan vielä todeta, että tämän direktiivin kustannukset on eri yhteyksissä laskettu liian korkeiksi. Jos otamme huomioon sen, mitä on jo päätetty esimerkiksi Kioton sopimuksessa, tullaan siihen, että voimme puolittaa esitetyt kustannukset. Jos sitten vertaamme niitä hyötyihin, joita tämän direktiivin kautta saavutetaan terveydentilan parantumisessa, niin hyödyt ovat moninkertaiset kustannuksiin verrattuna.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, edessämme olevassa ehdotuksessa direktiiviksi, joka koskee kansallisia päästöjen enimmäismääriä, puututaan merkittävimpiin ilmansaastuttajiin. Siksi tämän direktiivin tärkeimpiä kohtia ovat mainittujen aineiden päästöjen vähentäminen kriittisten tasojen alapuolelle sekä verotus. Tämän direktiivin - tai oikeastaan tämän ehdotuksen eniten keskustelun kohteena ollut osuus - tärkein osa on luonnollisesti taulukko, jossa esitetään maakohtaisesti sallitut vuosittaiset eri aineiden päästöt. Keskusteltaessa tästä suuri merkitys oli sillä, että vastalauseita esitettiin runsaasti, kun 36 maata, niiden joukossa EU:n jäsenvaltiot, sopivat YK:n puitteissa samojen aineiden osalta toisenlaisista ja enimmäkseen vähemmän tiukoista säännöistä. Siksi ensimmäisessä käsittelyssä vaadittiin Euroopan komission taulukon, joka oli tuolloin kyllä kunnianhimoinen, korvaamista niin sanotulla YK:n Göteborgin taulukolla, joka sallii korkeammat enimmäismäärät.
Mainitsin jo ensimmäisessä käsittelyssä, että nämä perustelut eivät olleet vahvoja. Itse asiassa YK-sopimukset ovat tavoitetasoltaan aina matalampia, koska rikkaiden ja siten usein enemmän saastuttavien hyvinvointivaltioiden tilanteita on vaikea verrata kehitysmaiden tilanteisiin. Lisäksi omalla mantereellamme esiintyy enemmän suoria ympäristövaikutuksia, jotka aiheutuvat rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöistä, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöistä sekä, tosin vähemmässä määrin, ammoniakkipäästöistä.
Hyväksyimme PPE-ryhmänä ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan komission esittämän enimmäismäärän. Paransimme kuitenkin ammoniakkitaulukkoa myös siksi, että leviämisen mahdollisuus on pienempi.
Neuvoston SO2- ja NOx-päästöjä sekä haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä koskeva kompromissiehdotus johtaa mielestäni suurempiin päästöihin. Voin hyväksyä neuvoston kompromissin ainoastaan ammoniakin osalta. Komission jäsen tuntee meidän laillamme ongelmat, jotka liittyvät nitraattidirektiivin täytäntöönpanoon: oikeastaan yksikään jäsenvaltio ei täytä siinä mainittuja normeja. Komission ehdotukset ammoniakkipäästöjen enimmäismäärän vähentämiseksi edelleen eivät ole mielestäni toteutettavissa. Lisään tähän, että ammoniakkipäästöjen vaikutukset ovat osittain myös paikallisia ja että matalammat tavoitteet voivat siksi myös olla perusteltuja.
Tämä tarkoittaa, että olemme pääosin samaa mieltä esittelijän kanssa: kannatamme kahdeksaa ensimmäistä tarkistusta mutta emme tarkistusta 9. Taulukon osalta kannatamme SO2- ja NOx-päästöjen sekä haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen määriä mutta ammoniakin tapauksessa palaamme neuvoston ehdotukseen. Meidän on myös vaikea hyväksyä esittelijän ajatusta siitä, että meidän pitäisi oikeastaan saavuttaa jo vuonna 2004 se, mitä haluamme saavuttaa vuonna 2010. Tämä vaikuttaa meistä todella kunnianhimoiselta.
Muuten minun on pakko sanoa, että esittelijän kanssa oli todella hienoa työskennellä ja että suuriin polttolaitoksiin liittyvän työn koordinointi oli erinomaista. Kiitokseni siitä.

Hulthén
Kiitos, arvoisa puhemies, monet niistä asioista, jotka aikaisemmassa keskustelussa on mainittu, ovat olennaisia myös tämän direktiivin kannalta. Nämä kaksi asiakirjaa muodostavat perustan sille happamoitumisen estämistä koskevalle strategialle, jonka hyväksyimme kolme vuotta sitten.
Kotipaikkakunnallani viime maanantaina tehdyissä mittauksissa todettiin, että happamoitumisaste oli korkeampi kuin pitkään aikaan. Happamoituminen on edelleenkin ongelma, jota emme voi jättää huomioimatta.
Haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Mylleriä, joka on tehnyt uskomattoman perusteellista työtä, ja ympäristövaliokunnan kollegoita, jotka ovat vaikuttaneet siihen, että meillä on nyt erittäin hyvä ehdotus. Ongelmana on kuitenkin se, että valiokunnasta parlamenttiin johtava tie on ajoittain melko vaikea. Mitä lähemmäksi pääsemme sitä päivää, jolloin päätös olisi tehtävä, sitä enemmän jotkut meistä pelkäävät. Jälleen kerran voimme havaita teollisuuden, työllisyyden ja ympäristön välisen ristiriidan. Monet niistä, jotka ovat aiemmin taistelleet ympäristön puolesta, muuttuvat kansallisten tai alueellisten etujen puolustajiksi. He puolustavat kotiseutunsa vanhoja hiilivoimaloita. Yhtäkkiä ei enää kanneta vastuuta ja käytetä pitkän aikavälin näkökulmaa, kun kyse on siitä, kuinka meidän olisi toimittava, jotta elinympäristömme säilyisi hyvänä myös jatkossa.
Parlamentin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä kannatimme komission ehdottamia päästörajoja. Tässä yhteydessä on korostettava, että komission esittämät rajat ja luvut perustuivat todellakin jäsenvaltioiden omiin kertomuksiin, joita ne olivat laatineet komissiolle. Luvut eivät olleet tuulesta temmattuja tai keksittyjä. Jotkut tuntuvat tänään kieltävän nämä luvut. Luvut eivät kertoneet mistään ylioptimismista, ja aivan kuten esittelijä Myller aikaisemmin sanoi, kävi ilmi, että taloudelliset arviot vastasivat todellakin hyvin todellisuutta.
Kun sitten neuvosto vaikuttaa asiaan antamalla omat näkökantansa, tulos on tälläkin kertaa aivan oletetusti paljon heikompi ja se on hyvin lähellä Göteborgin pöytäkirjan lukuja. Tässä yhteydessä haluan myös muistuttaa siitä, että komissio - ainakin aluksi - kieltäytyi allekirjoittamasta Göteborgin pöytäkirjaa, koska se oli komission mielestä täysin ala-arvoinen, eikä siinä esitetty tarpeeksi korkeita tavoitteita. Toivon todellakin, että komissio osoittaa nyt, että se tukee parlamentin, etenkin ympäristövaliokunnan, esittämiä näkemyksiä. Jos valitsemme neuvoston linjan, kannatamme todellakin kansalaistemme terveyden huonontamista tilanteessa, jossa lapset ja astmaatikot kuuluvat kaikkein suurimpaan riskiryhmään. Valitsemme myös kriittisten kuormitustasojen ylittämisen monen sadan tuhannen lisämaahehtaarin alueella. Luetteloa voidaan jatkaa paljon pitemmälle. Toivon, että olemme huomenna tarpeeksi rohkeita hyväksymään ympäristövaliokunnan ehdotuksen.

Davies
Arvoisa puhemies, ensimmäisessä käsittelyssä liberaaliryhmä tuki komission ehdotuksia. Haluamme ilman saasteiden vähenevän merkittävästi ajassa, joka kuvastaa edessämme olevia merkittäviä ympäristöongelmia. Komissio väitti, että taloudelliset hyödyt olisivat paljon suuremmat kuin kustannukset, mutta jäsenvaltiot olivat eri mieltä ja sanoivat, etteivät ne voi mennä Göteborgin pöytäkirjassa sovittujen tavoitteiden yli. Parlamentti oli siis oikeassa tukiessaan komissiota. Olen iloinen siitä, että neuvotteluissa komissio pystyi lopettamaan jäsenvaltioiden vastustuksen ja sopia entistä kunnianhimoisemmista tavoitteista.
Toisessa käsittelyssä olemme kuitenkin melko toisenlaisessa tilanteessa. Komissio on sanonut, että se on tehnyt lujan sopimuksen neuvoston kanssa ja pitää siitä kiinni. Se sanoo, ettei se ei mene pitemmälle. Se ei aio tukea PPE-DE-ryhmän tai sosialistiryhmän jättämiä tarkistuksia. Haluaisin jäsenvaltioiden olevan kunnianhimoisempia. Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti tuki ehdotuksia, jotka perustuivat komission malliin, jota pidän pirullisen mutkikkaana. Koska komissio ei meitä nyt tue, emme mielestäni voi ehdottaa kunnianhimoisempia tavoitteita yksittäisille maille, koska olemme lainsäätäjiä emmekä teknisiä asiantuntijoita. Joutuisimme vetämään luvut hatusta, mikä on minusta onneton ja amatöörimäinen tapa säätää lakeja. Olen siis hyväksynyt sen, että tällä hetkellä emme voi mennä tämän pitemmälle.
Olen myös tietoinen, että tässä pelataan pokeria ja että minä olen huono pokerinpelaaja. Jäsenvaltioilla voi olla hihassaan kortteja, joita ne ovat valmistautuneet käyttämään, jos niitä painostetaan sovittelussa. Voi olla, että komission jäsen toivoo salaa, että parlamentti ajaisi edelleen alkuperäistä kantaansa.
Jos käy ilmi, että asia on näin, olen käsittänyt pelin väärin. Odotan kiinnostuneena kuulevani komission jäseneltä, onko hän varonut näyttämästä joitakin korttejaan vai onko hänen julkinen kantansa edelleen sama.

De Roo
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Mylleriä hänen erinomaisesta mietinnöstään kansallisista päästörajoista. Kysymys on neljästä saastuttavasta aineesta. Kahden aineen, rikkidioksidin ja typpioksidin, tapauksessa voidaan löytää asianmukainen vastaus jäsen Oomen-Ruijtenin mietinnöstä, joka koskee suuria polttolaitoksia. Ammoniakkiongelma täytyy ratkaista paikallisella ja kansallisella tasolla. Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden osalta jäämme oikeastaan vielä kaipaamaan lainsäädännön osuutta. Haihtuvista orgaanisista yhdisteistä, joita vapautuu tankattaessa autoihin polttoainetta, on olemassa nyt säännöt, samoin kuin tämäntyyppisistä aineista teollisuudessa, mutta kotitalouksissa käytettävistä haihtuvista orgaanisista yhdisteistä, jotka aiheuttavat kolmanneksen päästöistä, tällaisia sääntöjä ei ole vielä olemassa. Siksi kysyn Euroopan komissiolta, milloin se aikoo laatia maaleja koskevan EU-direktiivin. Meidän on siirryttävä vesipohjaisiin maaleihin, ja on aika laatia sensuuntaisia sääntöjä.
Göteborgin pöytäkirjan on hyväksynyt 36 maata. Siihen sisältyy veto-oikeus. Yhteinen kanta ei ole juurikaan kunnianhimoisempi kuin Göteborgin pöytäkirja. Veto-oikeus ympäristöasioissa on poistettu yhteisössä. On häpeällistä, jos emme Euroopan unionina kykene vahvistamaan oleellisesti tiukempia ympäristönormeja kuin Göteborgin pöytäkirjassa. Parlamentilla on huomenna tilaisuus välttää tämä häpeä. Toivon, että vähintään 314 kollegaani äänestää jäsen Myllerin erinomaisen mietinnön puolesta.

Jackson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää sekä kysyä, kuinka pitkälle voimme luottaa neuvostoon. Tämä ei ole henkilökohtaista. Tämä on yksi harvoista muistamistani ehdotuksista, jotka ovat tulleet hintalapulla varustettuna. On totta, että tämä on painettu alkuperäisten ehdotusten sivulle 112. Sitä ei näy enää Internetissä olevassa versiossa, mutta se oli alun perin parlamentille jaetussa versiossa. Tästä näemme ehdotetun kansallisia päästörajoja koskevan direktiivin toteuttamisen varsinaiset kustannukset. Valiokuntani belgialaisille jäsenille oli uutinen, että tämä ehdotus maksaisi Belgialle 1 000 miljoonaa euroa vuodessa. Näytimme sitä belgialaisille jäsenille, eivätkä he pitäneet siitä yhtään.
Voiko komission jäsen sanoa, onko ehdotusten kustannuksista keskusteltu neuvostossa, ja mitä esimerkiksi belgialaiset ovat siitä sanoneet? Entä ranskalaiset, joille tämä toimi maksaa 916 miljoonaa euroa lisää vuodessa? Entä kreikkalaiset? Komission arvion mukaan tämä maksaa heille 338 miljoonaa euroa lisää vuodessa. Kuinka suuret kustannukset he siis ovat valmiita maksamaan käytännössä?
Jäsen Myller on tarttunut tähän ongelmaan. Hän hylkää esittämissään tarkistuksissa 1 ja 6 sanan "laajasti", ja sanoo, että jäsenvaltioiden on saavutettava tavoitteet. Jos parlamentti hyväksyy tämän, meillä on vielä suurempi oikeus kysyä, kuinka pitkälle jäsenvaltiot suostuvat noudattamaan näitä ehdotuksia. Kun komission jäsen tulee vastaamaan, voisiko hän kenties sanoa jotain tarkistuksesta 8? Sovelletaanko tähän toissijaisuusperiaatetta? Jos sitä sovelletaan, meidän on varmaankin odotettava ehdotuksia Euroopan komissiolta. Jos näin on, välineet eivät voi olla veroja, koska niihin ei suostuttaisi. Mitä ne siis olisivat?

Sterckx
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, mielestäni meillä on edessämme tärkeä mietintö. Pidän direktiivin tavoitetta, ilmansaastumisen merkittävää vähentämistä, erittäin hyvänä asiana. Pidän myös hyvänä asiana sitä, että vahvistamme uudeksi määräajaksi vuoden 2020. Epäilykseni koskivat - kuten jäsen Jackson jo huomautti - liitteen 1 taulukkoa ja erityisesti laskentatapaa ja sen seurauksia jäsenvaltioille, joiden pinta-ala on pieni ja väestötiheys suuri.
Arvoisa komission jäsen, sallinette minun olettaa, että saamme aikaan - kuten myös sanoitte ensimmäisessä käsittelyssä käydyn keskustelun aikana - vuonna 2004 tehtävässä muutoksessa oikeudenmukaisemman rasitusten jaon myös pienten jäsenvaltioiden kannalta. Siksi myös äänestän tarkistusta 10 vastaan, jossa otetaan uudelleen käyttöön komission vanha taulukko liitteessä 1.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, metsien, maan ja vesistöjen happamoituminen on kotimaani suurin yksittäinen ympäristöongelma. Muiden Euroopan valtioiden energiantuotannossa käytettävien fossiilisten polttoaineiden palaminen aiheuttaa lähes kaikki happamoittavat laskeumat. Happamoituminen on siten ongelma, joka "tuodaan" maahamme.
Suurin osa pohjoisen EU:n luonnonympäristöstä on erittäin herkkää. Sen vuoksi happamoittavat laskeumat ovat erittäin vahingollisia Tanskan, Ruotsin ja Suomen kannalta. Joka vuosi tehdään mittavia toimia vahinkojen vähentämiseksi järviä ja vesistöjä kalkitsemalla. Vaikka minulla ei olekaan käytettävissäni tarkkoja lukuja, uskallan väittää, että Ruotsi on vuosien saatossa panostanut enemmän happamoitumista torjuvaan kalkitsemiseen kuin eräät jäsenvaltiot ovat panostanet happamoittavien päästöjen vähentämiseen.
Jotkin alueet, kuten Lounais-Ruotsi, Pohjois-Ruotsin eräät tunturialueet ja erityisesti Etelä-Norja, ovat erittäin arkoja happamille laskeumille. Käännyn kaikkien teidän eri jäsenvaltioita edustavien parlamentin jäsenten puoleen. Jotta me pystyisimme pelastamaan näiden alueiden arvokkaan luonnon, tarvitsemme apuanne. Vetoamme teihin, jotta tarkastelisitte kysymystä Euroopan näkökulmasta ja auttaisitte meitä selviämään suurista happamoitumisongelmista. Palamisesta aiheutuvien päästöjen vähentäminen on lisäksi tärkeä terveyttä koskeva kysymys monissa EU:n valtioissa. Monet niistä kotimaani henkilöistä, jotka ovat kiinnostuneita ympäristöstä, asettavat toivonsa Euroopan unioniin. YK on osoittautunut huonoksi järjestöksi ajamaan Euroopan ympäristöongelmia.
Verot ovat mielestäni kansallinen kysymys. Kansallisten parlamenttien on valittava paras mahdollinen kulkukelpoinen tie, jotta voisimme saavuttaa nyt ehdotetut kansalliset päästörajat. Sen vuoksi en voi tukea ehdotusta, jossa käsitellään päästöjä koskevia EU:n veroja.
Haluan myös kommentoida työttömyyteen liittyvää argumenttia. Kaiken kaikkiaan hyvä ympäristö ja parempi terveys eivät johda työttömyyteen. Hyvän ympäristön ja paremman terveyden puolesta tehtävät toimet ovat kannattava sijoitus pitkällä aikavälillä. Kustannukset vähenevät ja toimet johtavat taloudellisen tilanteen paranemiseen. Venäjän nykyinen tilanne olisi paljon parempi, jos se ei olisi joutunut perimään romahtaneen kommunistisen järjestelmän jälkeensä jättämää ympäristökatastrofia ja huonoa terveydentilaa.
Neuvoston yhteinen kanta on merkillinen. Tavoitteet ovat alhaiset, eikä neuvosto halua asettaa toimien voimaantuloa koskevaa päivämäärää. Tästä voimme päätellä, kuinka direktiiviä tullaan noudattamaan: sitä ei yksinkertaisesti tulla noudattamaan lainkaan.
Parlamentin on sen vuoksi omaksuttava uudelleen se happamoitumista koskeva tavoitetaso, jonka komissio asetti niin kutsuttujen päästörajojen osalta. Koska parlamentti ja komissio ovat samaa mieltä tästä kysymyksestä, neuvoston kanta on lähinnä kiusallinen jäsenvaltioiden hallitusten kannalta. Haluan lopuksi kiittää esittelijä Mylleriä niistä toimista, joita hän on tehnyt päästäkseen tuloksiin tässä tärkeässä ympäristöasiassa.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, olen täysin samaa mieltä edellisen puhujan kanssa siitä, että happamoituminen, rehevöityminen sekä maaperän otsonitasojen kasvu ovat ongelmia, joihin meidän tulee koko Euroopassa puuttua tehokkaasti. Tärkeimmille saastuttajille tulee siten asettaa tehokkaat kansalliset päästörajat.
Neuvosto saavutti pitkien ja vaikeiden neuvotteluiden jälkeen yhteisymmärryksen kansallisista päästörajoista. Komissio tukee omalta osaltaan neuvoston yhteistä kantaa. Neuvoston yhteinen kanta merkitsisi merkittävää päästöjen alenemista. Se ei ehkä ole niin kunnianhimoinen kuin parlamentti ensimmäisessä käsittelyssään halusi, mutta ehkä se on tässä tilanteessa paras mahdollinen kompromissi. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntamme on valitettavasti päätynyt esittämään joitakin niin merkittäviä ja kunnianhimoisia ehdotuksia, että ne toteutuessaan vaarantaisivat saavutetun yhteisymmärrykseen. Tässä mielessä yhdyn siis herra Daviesin aiemmin esittämiin näkemyksiin.
Kun päästörajoja käsiteltiin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä viime vuoden maaliskuussa, korostin, ettei uusia tavoitteita tule asettaa ennen aiemmin asetettujen saavuttamista. Komission tulee jatkuvasti tarkkailla, että kehitystä tapahtuu jatkuvasti kaikissa jäsenvaltioissa, ja edistää toimenpiteitä, joilla teollisuutta autetaan tarpeellisten muutosten tekemisessä. On tärkeää, että ympäristötavoitteet saavutetaan mahdollisimman kustannustehokkaasti. Siksi myös rouva Jacksonin kysymys on enemmän kuin aiheellinen.
Niin arvokkaita kuin ympäristövaliokunnan päästörajoitusten tiukennukset ovatkin, meidän tulisi olla tietoisia toiveidemme ja äänestyskäyttäytymisemme mahdollisista haittavaikutuksista. Tämän direktiivin viivyttäminen ja pitkälliseen sovitteluun joutuminen - tämmöinen pokeripeli, josta oli puhetta - olisi varmasti ympäristön kannalta huonoin vaihtoehto. Sitä paitsi tiukennuksilla saavutettavat ympäristöhyödyt olisivat kustannuksiin verrattuna erittäin vähäiset.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijää hänen työstään tämän tärkeän ehdotuksen parissa. Tiedän että teillä on paljon tekemistä kuudennessa ympäristön puiteohjelmassa ja muissa asioissa. Kansallisia päästörajoja koskeva direktiivi pyrkii puuttumaan yhtä aikaa happamoitumiseen, rehevöitymiseen ja alailmakehän otsonitasoihin. Se on siksi on erittäin tärkeä kahdelle niistä komission kuudetta ympäristöpuiteohjelmaa koskevassa ehdotuksessa määritetystä neljästä painopistealueesta: luonnosta, luonnon monimuotoisuudesta sekä terveydestä ja ympäristöstä. Unionissa on edelleen tärkeitä alueita, joilla luonto ja sen monimuotoisuus kärsivät happosateiden ja rehevöitymisen vaikutuksista, ja kansalaiset kärsivät alailmakehän otsonitasoista, kuten parlamentin jäsenet ovat jo sanoneet. Meidän on ratkaistava nämä ongelmat.
Tarkistuksissa 10 ja 13 pyritään palauttamaan komission alkuperäiset ylärajoja koskevat ehdotukset. Yhteisessä kannassaan jäsenvaltiot vahvistivat sekä ehdotuksen pitkän aikavälin tavoitteet että sen väliaikatavoitteet. Ne ovat tarkastelleet uudelleen Göteborgin pöytäkirjassa tekemiään sitoumuksia ja sitoutuneet lisätoimiin. Ne kaikki ovat kuitenkin sitä mieltä, että olemassa on epävarmuustekijöitä ja muita tekijöitä, jotka voivat muuttaa asioita muutaman vuoden kuluessa: energiasuunnitelmia, liittymisiä ja niin edelleen. Tästä syystä jäsenvaltiot ovat sopineet näiden asioiden uudelleentarkastelusta vuonna 2004. Komissio voi hyväksyä tämän ensimmäisenä askeleena, jos tavoitteemme on korvata vajaus vuonna 2004.
Olen erittäin huolissani siitä, että voi olla liian vaikeaa käydä menestyksekkäitä neuvotteluja neuvoston kanssa tarkistuksista 10 ja 13. Jokaista jäsenvaltiota koskee eri vaatimukset, ja neuvostossa on 15 mielipidettä. Komissio ei siksi voi hyväksyä tarkistuksia 10 ja 13. Komissio voi kuitenkin hyväksyä tarkistukset 11 ja 12. Meidän on todellakin vuonna 2004 tarkasteltava uudelleen komission alkuperäistä päästörajoja koskevaa ehdotusta ja päättää, onko parempi jakaa taakka eri tavalla viimeisimmän kehityksen perusteella. Tarkistuksissa 11 ja 12 tämä selitetään erittäin selvästi.
Vastauksena jäsen De Roon esittämiin kysymyksiin haluan sanoa, että komissio on saanut valmiiksi kaksi haihtuvia orgaanisia yhdisteitä koskevaa tutkimusta. Teemme nyt valmistelevaa työtä ja odotamme itse asiassa voivamme keskustella mahdollista ehdotuksista asiantuntijoiden kanssa ennen kesää. Tämä on ehkä tärkeää tietoa. Jäsen Jackson, kuinka suuret kustannukset jäsenvaltiot haluavat maksaa? Kuten tiedätte, kustannuksista keskusteltiin neuvostossa pitkään. Jäsenvaltiot uskovat, että me voimme päästä tavoitteisiin, ja ne ovat sitoutuneet tekemään sen, mitä ne nyt voivat tehdä. Ne haluavat tarkastella kustannuksia uudelleen vuonna 2004, ennen kuin tekevät lisäsitoumuksia. Tietenkin joidenkin maiden kustannukset ovat korkeampia kuin muiden riippuen siitä, mistä saastepäästöt tulevat. Kaikki päästöt eivät ole samanarvoisia, koska säämallit ovat erilaisia. Tämä otettiin myös huomioon neuvostossa käydyissä keskusteluissa.
Jäljellä olevista tarkistuksista sanoisin, että tarkistukset 1 ja 6 liittyvät tarkistukseen 10. Neuvosto lisäsi sanan "laajasti" sen tunnustamiseksi, että yhteisen kannan päästörajat eivät riitä vuodelle 2010 asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja siksi komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Tarkistuksessa 4 asetettaisiin päivämäärät, joihin mennessä tämän direktiivin pitkän aikavälin tavoitteet pitäisi saavuttaa, ja komission kanta on edelleen, että mikä tahansa päivämäärä on pelkkä arvaus, eikä sitä pitäisi sisällyttää lakitekstiin. Komission on sen vuoksi hylättävä tarkistus 4. Toivon, että meillä on selkeämpi ennuste, kun tarkastelemme direktiiviä uudelleen vuonna 2004, mutta silloin - sallinette pienen vitsin - jotkin päästörajat on temmattava tuulesta.
Komissio on täysin samaa mieltä siitä, että kansainvälisestä meriliikenteestä tulevat päästöt ovat tärkeitä, ja niihin on puututtava tehokkaasti. Myös lentokoneiden päästöjä on tarkasteltava. Komissio voi hyväksyä täysin tarkistuksen 2 osittain ja periaatteessa tarkistuksen 3. Meistä on kuitenkin parempi lainata tätä suoremmin direktiiviä 99/30. Emme voi hyväksyä tarkistusta 5 emmekä tarkistuksen 7 ensimmäistä osaa. Kansainvälisen meriliikenteen päästöjä ja matkanopeutta lentävien lentokoneiden päästöjä ei voi sälyttää yksittäisille jäsenvaltioille. Sen sijaan meidän on jatkettava Kansainvälisen merenkulkujärjestön aloittamia toimia ja päätettävä, mitä muuta tarvitaan. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 8 osittain ja periaatteessa. Taloudellisia välineitä koskevien ehdotusten esittäminen on osa vuonna 2004 tehtävää direktiivin uudelleentarkastelua. Hyväksymme osittain ja periaatteessa tarkistuksen 7 ja tarkistuksen 9. Tässäkään komissio ei voi hyväksyä vaatimusta ehdotusten esittämisestä. Kaikkia parlamentin korostamia asioita on harkittava uudelleentarkastelussa. Kiitän parlamenttia sen ajasta, ja odotan innokkaasti edistymistä tässä erittäin tärkeässä asiassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristötarkastukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jacksonin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0041/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista (C5-0001/2001 - 1998/0358(COD)).

Jackson
- Arvoisa puhemies, esittelen mietintöni parlamentille pitkän eikä täysin tyydyttävän tarinan lopuksi. Euroopan parlamentin valtuuskunta halusi nähdä tämän ympäristötarkastuksia koskevan suosituksen direktiivin muodossa. Ajoimme tätä voimakkaasti ja yritimme saada komission hyväksymään kantamme. Se ei sitä hyväksynyt. Yritimme saada ministerineuvoston olemaan kanssamme samaa mieltä, eikä se ollut. Tämä on erittäin surullista, mutta tässä valitettavassa tilanteessa meidän oli hyväksyttävä nyt käsiteltävänä olevat tekstit, koska muuten meillä ei olisi edes suositusta.
Monet kollegoistani - toivoakseni kaikki kollegani - ovat sitä mieltä, että kyseessä on erittäin valitettava tilanne. Itse asiassa lisäämme koko ajan Euroopan ympäristölainsäädännön taakkaa hyvänä tarkoituksenamme ympäristön parantaminen, mutta jäsenvaltiot hyväksyvät lainsäädäntöä, jota ne eivät monissa tapauksissa pysty toteuttamaan siinä muodossa, jossa ne sen hyväksyvät. Ne ehkä lopulta saavuttavat ne standardit, jotka ne ovat hyväksyneet, mutta meidän on kysyttävä, kuinka kauan tämä kestää. Joissakin tapauksissa komissio ei vieläkään tiedä, noudattavatko jäsenvaltiot todellakin lainsäädäntöä, koska jäsenvaltiot kertovat erittäin hitaasti toteuttamisen tilanteesta niissä raporteissa, joita ne ovat velvollisia lähettämään Brysseliin.
Jos tämä siis halutaan sanoa kaikkein dramaattisimmalla tavalla, Euroopan parlamentti on osallisena Euroopan kansojen pettämisessä. Kerromme heille, että meillä on hyvin edistyksellinen ympäristölainsäädäntö, mutta sellaisissa tapauksissa kuin nitraattidirektiivi ja kaupunkien jätevesidirektiivi huomaamme, että jäsenvaltioilta kestää vaadittua paljon kauemmin, ennen kuin ne alkavat noudattaa lainsäädäntöä. Esimerkiksi se, että Kreikan hallitus maksaa edelleen sakkoa Brysseliin siitä, että sen ei onnistunut noudattaa jätedirektiiviä, osoittaa, että voi kestää neljännesvuosisadan, ennen kuin jäsenvaltio edes viedään oikeuteen 1970-luvulla hyväksytyn lainsäädännön noudattamatta jättämisestä.
Parlamentin mielestä tässä asiassa oli toimittava niin, että otetaan alkuperäinen suositus ja käytetään keinona pakottaa kaikki jäsenvaltiot noudattamaan yleisiä standardeja ylentämällä se direktiiviksi , jonka toivoimme jäsenvaltioiden huomaavan paremmin. Kuten sanoin, jäsenvaltiot vastustivat tätä. Oli erittäin valaisevaa käydä sovittelukomitean kokouksessa, jossa oli aivan selvää, että joidenkin jäsenvaltioiden valtuuskunnat eivät olleet ollenkaan kiinnostuneita aiheesta saati siitä kokouksesta, jossa tuona iltana kävimme. Ainoastaan vähemmistö jäsenvaltioista on aidon kiinnostunut lainsäädännön noudattamisesta. Enemmistön tärkeysjärjestyksessä se on erittäin alhaalla.
Pelkäänpä, että olemme tyytyneet toiseksi parhaaseen. Toivomme edelleen, että voimme palata tähän asiaan. Itse asiassa aiommekin palata, koska vaikka meillä onkin suositus, niin sen sisällä on tarkistuslauseke, joka tarkoittaa, että komissio palaa parlamenttiin tällä vaalikaudella - käsittääkseni 2003 - jotta voisimme yrittää arvioida, kuinka jäsenvaltiot suoriutuvat suhteessa juuri tähän suositukseen.
Tämä tarkoittaisi, että jäsen Davies ja minä, jos säästymme suu- ja sorkkataudilta, BSE:ltä ja kaikilta muilta Yhdistynyttä kuningaskuntaa vaivaavilta asioilta, voimme varmistaa, että siirrymme direktiiviin, jos meistä tuntuu, että suosituksella ei päästä minnekään. Toivomme, että komissio tukee meitä siinä, että tuohon vuoden 2003 tarkistukseen suhtaudutaan vakavasti. Olen varma, että komission jäsen Wallström, joka on erittäin kiinnostunut tehostamaan noudattamista, haluaa tukea meitä tässä.
Onnistuimme myös sisällyttämään suositukseen sen ajatuksen, että tarkastuskertomusten täytyy olla yleisesti saatavilla kahden kuukauden kuluessa niiden valmistumisesta ja jättämisestä komissiolle. Haluamme varmistaa, että yhä useammat ihmiset ovat kiinnostuneita noudattamisesta - yhä useammat ihmiset kaikkialla jäsenvaltioissa, ei pelkästään tietyissä pohjoisissa valtioissa. Lopuksi saanen kiinnittää huomiota siihen, että vaikka emme voikaan virallisesti kirjata tätä, niin olemme sanoneet, että aiomme lisätä direktiiveihin standardilausekkeen, jossa sanotaan, että "jäsenvaltiot sitoutuvat siihen, että niillä on direktiivin voimaantulopäivään mennessä ympäristötarkastusjärjestelmät, joiden avulla ne voivat noudattaa täysin tämän direktiivin säännöksiä". Jäsenvaltiot eivät voi mielestämme mitenkään vastustaa tätä.

Scheele
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää. Minusta parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta ponnisteli ankarasti ja hyväksyi raskain sydämin sovittelun tuloksen, myös minun ryhmäni, ja hyväksyy sen myös täysistunnossa. Emme voi kuitenkaan olla tyytyväisiä sovittelutulokseen. Euroopan parlamentti halusi sitovaa direktiiviä eikä herttaisia suosituksia. Jäsenvaltiot estivät sen, ja niiden on myös otettava vastuu siitä, että unionissa ei edistytä ympäristöpolitiikan täytäntöönpanossa.
Tällä hetkellä on käynnissä yli 150 menettelyä voimassa olevan ympäristölainsäädännön rikkomisesta tai noudattamatta jättämisestä. Vaikka parlamentti iloitsee valtavasti kaikesta ympäristöpoliittisesta edistyksestä, on syytä epäillä unionin ympäristöpolitiikan vakavuutta, kun oikeaa askelta, nimittäin täytäntöönpanon, soveltamisen valvontaa ei tapahdu. Paraskin lainsäädäntö on hyödytöntä, jos sitä ei panna täytäntöön.
Meidän ehtomme, tarkastusten koordinointi jäsenvaltioiden kesken, kun on kyse rajat ylittävästä ympäristörikollisuudesta, on parannus, samoin tarkastuskertomusten julkaiseminen kaksi kuukautta tarkastusten jälkeen. Esittelijä Jacksonin laatima tarkastuslauseke on minusta kuitenkin parlamentin tärkein vaatimus, siis että komissio toimittaa parlamentille kahden vuoden kuluttua kertomuksen suosituksen soveltamisesta ja toimivuudesta ja esittää myös direktiiviehdotuksen minun oletukseni mukaan , mikäli se ei toimi.
Koska en oikein luota tämän tarkastuslausekkeen erittäin lieviin sanamuotoihin komission ei pitäisi esittää kertomusta kahden vuoden kuluttua vaan mahdollisimman pian , pyytäisin komission jäsen Wallströmiä vielä kerran vahvistamaan, että hän pyrkii siihen, että tämä kertomus esitetään meille hieman yli kahden vuoden kuluttua. Toivon tietysti, että suosituksen toimivuus on tällöin todistettu, että ympäristölainsäädäntö on tehokkaampaa, että on havaittavissa edistystä. Nyt en kuitenkaan usko siihen, vaikka kuulenkin viestin.

Davies
Arvoisa puhemies, en tunne ketään, joka on eri mieltä siitä, että ympäristölainsäädäntöä on vahvistettava tasapuolisesti ja tehokkaasti kaikkialla unionissa. Tämä mietintö antoi meille tilaisuuden tehdä joitakin käytännön toimia. Minusta näyttää siltä, että olemme yli puolentoista vuoden ajan käyneen kuurojen vuoropuhelua, jonka tuloksena meillä ei ole mitään vaivan arvoista. En syytä komission jäsentä, joka peri tämän edeltäjältään, mutta komission suositus oli pahasti puutteellinen, eikä siitä pidetty ollenkaan jäsenvaltioissa, jotka tukivat sitä vain, koska se ei ollut sitova ja koska se voitiin siten sivuuttaa.
Monet parlamentin jäsenet olivat lopulta samaa mieltä jäsenvaltioiden kanssa siitä, että se on liian ohjaileva. Koskaan ei kuitenkaan ollut tilaisuutta neuvoston ja parlamentin väliseen vakavaan keskusteluun siitä, mitkä olisivat parhaat keinot saavuttaa tavoitteet, joiden olisi pitänyt olla yhteisiä. Ehkä tämä johtui siitä, että me emme tehneet aloitetta.
Toisaalta jäsen Jacksonin erilainen mutta erittäin järkevä ja sovittelukomitean tukema kompromissiesitys ei saanut mitään kannatusta puheenjohtajavaltiolta tai komissiolta. Ehkä siis mahdollisuutta yksimielisyyteen ei ollutkaan olemassa. Komissiolta saatu sinänsä tervetullut sitoumus harkita direktiiviä muutaman vuoden kuluessa olisi ollut tulossa joka tapauksessa eikä se niin ollen lisää mitään uutta aikaisempiin lausuntoihin, koska komissio on ilmaissut tukevansa sitä, että me valvomme tehokkaasti sääntöjen ja lakien noudattamista.
Pidän koko tätä lainsääntötoimintaa epäonnistuneena. Toimielinten välillä ei kerta kaikkiaan ollut asianmukaista keskustelua. Minusta tuntuu, että olemme pettäneet kaikki äänestäjämme kaikkialla Euroopan unionissa. Jälkiviisaasti sanoisin, että olisi ollut parempi, jos parlamentti olisi antanut sovittelumenettelyn kaatua. Liberaaliryhmä äänestää tämän suosituksen hyväksymistä vastaan. Toivon vain, että me kaikki onnistumme paremmin ensi kerralla.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, tiedotan säännöllisesti parlamentille toteuttamisesta ja noudattamisen edistymisestä. Tämä on yksi tärkeimmistä asioista, joiden parissa meidän on työskenneltävä muutamana seuraavana vuonna ja tästä syystä se on myös ilmoitettu yhdeksi kuudennen ympäristötoimintaohjelman painopistealueista. Meidän on keskityttävä toteuttamiseen. Tulen tietenkin parlamenttiin ja esitän tarvittaessa lainsäädäntöä, niin sanottua giljotiinilähestymistapaa. Painostamme jäsenvaltioita. Uskon, että kun ihmiset tulevat sovittelumenettelyyn, he käyttävät paljon aikaa, vaivaa ja energiaa siihen, ja he haluavat saada sovinnon aikaan, joten se kannattaa.
Asiaa auttaa, että Euroopan kansalaisille tiedotetaan toteuttamisesta, ja ehdotamme erilaisia tiedottamistapoja. Kaikki uudet ideat siitä, kuinka pääsemme tähän ja voimme jatkaa jäsenvaltioiden painostamista, ovat tervetulleita.
Mielipide-ero koski sitä oikeudellista välinettä, jolla parhaiten päästäisiin tavoitteisiin. Olen iloinen, että olemme päässeet sopimukseen välineen muodosta ja sanamuodosta sisällyttämällä siihen parlamentin tarkistukset.
Tuen jäsen Jacksonin ehdotusta, että tämä lause tulisi lisätä kaikkiin ehdotuksiin tästä lähtien. Se on hyvä muistutus kaikille jäsenvaltioille. Tarkistukset tiukentavat suosituksen vaatimuksia. Esimerkiksi kertomukset paikalla tehdyistä tarkastuksista pitäisi olla saatavilla kahden kuukauden kuluessa tarkastuksesta. Meidän on nyt varmistettava, että suositusta toimeenpannaan täysin.
Haluaisin antaa tunnustusta Euroopan unionin ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa edistävän verkon (IMPELin) osuudelle. Sen työ tarkastusten minimivaatimusten parissa auttoi suosituksen laatimisessa, ja ne ovat erittäin hyvä väline. IMPELillä on nyt suosituksessa oleva valtuutus tarkastaa tarkastuspiirejä ja tarkastuskäytäntöjä sekä parhaita käytäntöjä tarkastajien kouluttamisessa ja pätevyysvaatimusten määrittämisessä.
Suosituksessa vaaditaan nyt jäsenvaltioita raportoimaan komissiolle toiminnastaan kahden vuoden kuluessa. Komissio harkitsee sitten, esittääkö se kattavaa direktiiviä, joka koskisi tarkastuksen elinkaarta. Palaamme tähän varmasti, ja toivon että me voimme parantaa yhteisön ympäristöä koskevan säännöstön toteuttamista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen lämmityslaitteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus (A5-0055/2001) toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen lämmityslaitteista, neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 78/548/ETY kumoamisesta (7074/1/2000 - C5-0615/2000 - 1998/0277(COD)) (Esittelijä: Miller).
Nyt käy ilmi, kuinka ratkaisevaa työtä me teemme täällä Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta.

Miller
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa ottamalla esiin teknisen korjauksen. Tämä on asia, joka olisi pitänyt huomata valiokunnassa, mutta sitä ei valitettavasti huomattu. Kyseessä on liitteen IV 2 kohdan 2 alakohta, jossa manometripaine on 500 hPa, kun sen pitäisi itse asiassa olla 0,5 hPa. Jos tämä pieni tekninen korjaus voidaan tehdä, olisin erittäin kiitollinen. Uskon, että kaikki autojen lämmitysjärjestelmien valmistajatkin olisivat. Tähän on vielä kaksi tarkistusta. Kumpikin on erittäin tekninen, ja alan teollisuus on niitä minulle ehdottanut. Kun katsoin niitä, en nähnyt niissä mitään ongelmia. Olen jättänyt ne valiokunnalle, ja se on hyväksynyt ne.
Juuri se, että olen täällä noussut puhumaan ja sanonut vastaanottaneeni kaksi tarkistusta lisää alan teollisuudelta, korostaa sitä ongelmaa, joka parlamentilla on edessään tämäntyyppisissä direktiiveissä. Viime kuussa esittelin mietinnön, jossa käsiteltiin bussien muuttamista helpommin käytettäväksi vammaisille. Tietyt ihmiset kritisoivat tuota mietintöä, koska se oli aivan liian tekninen. Itse asiassa olin poistanut siitä paljon teknisiä yksityiskohtia. Tätä mietintöä käsitellessämme ihmettelen kuitenkin, mitä olen tekemässä, kun seison täällä tiistaina klo 22.30 väittelemässä teknisistä seikoista. Tämä ei ole parlamentin tehtävä. Meidän tulisi ohjata politiikkaa tiettyyn suuntaan, mutta meidän ei pitäisi keskustella teknisistä seikoista, joita olisi parempi käsitellä jossakin muualla.
Haluaisin ehdottaa komissiolle, että jotkut meistä kokoontuisivat lähitulevaisuudessa tekemään lopun tämäntyyppisten mietintöjen pääsystä parlamentin esityslistalle. Tässä tuhlataan komission ja meidän aikaamme. On aika ryhtyä tutkimaan tapoja näiden teknisten mietintöjen - jotka eivät ole ollenkaan poliittisia - poistamiseksi esityslistalta. Niistä pitäisi keskustella asianmukaisilla foorumeilla, joilla insinöörit, teknikot, tiedemiehet tai muut tekniset asiantuntijat tarkastelisivat näitä teknisiä tietoja enkä minä. Minä en ole insinööri; olin ensimmäiseltä ammatiltani maitomies. En ymmärrä, miten minun odotetaan tietävän, mikä ero on 0,5 hPa:lla ja 500 hPa:lla. Vetoan komissioon tämän asian uudelleen käsittelemiseksi. Toivon, että saamme tulevaisuudessa nukkua öisin.

Harbour
Arvoisa puhemies, voin ainoastaan toistaa, mitä ystäväni ja kollegani Miller sanoi. Hän ja minä vuorottelemme puolelta toiselle oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa näiden teknisten mietintöjen esittelijänä ja varjoesittelijänä. Voin myös paljastaa hänelle, että minut on nimitetty tähän tehtävään oikeudellisten asioiden valiokunnassa ja että minulla on lisäksi tällä hetkellä pöydälläni kuusi muuta teknistä asetusta - kun istun toisella pallillani - menossa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan käsittelyyn. Ehkä se johtuu siitä, että olin aikaisemmassa elämässäni insinööri.
Vakavasti puhuen, meidän on ennen kaikkea pohdittava koko sitä tapaa, jolla tätä työtä olisi tehtävä. Meillä on tässä tärkeä direktiivi. Meidän ei pidä aliarvioida sen tärkeyttä. Kiitän jäsen Milleriä siitä työstä, jonka hän on tehnyt erotellessaan pienimmät yksityiskohdat pois, vaikka se ei oikeastaan olekaan työ, jota meidän olisi tehtävä, kuten hän sanoi.
Komission jäsen Liikasen yksiköiden on varmistettava, että he poistavat pienimmät yksityiskohdat. Hänen pitäisi käsitellä nämä pienet osat - ne tekniset yksityiskohdat, joista autojen tai komponenttien valmistajat kertoivat meille - ennen kuin ne tulevat meidän käsittelyymme. Itse asiassa nyt kun komissio on liittynyt Genevessä sijaitsevaan Euroopan talouskomissioon, jossa suurin osa moottoriajoneuvoihin liittyvästä lainsäädännöstä käsitellään, meillä on edessämme toisentyyppiset asiat - joista suurinta osaa käsitellään tällä hetkellä teollisuusvaliokunnassa. Näihin parlamentilla ei ole tarkistuksen teko-oikeutta, kuten meillä on tämäntyyppiseen direktiiviin. Tämä on todennäköisesti oikein, mutta silti meidän on harkittava tiettyjä poliittisia osatekijöitä.
Itse asiassa jäsen Millerin pitäisi saada minulta kutsu, joten olen iloinen voidessani sanoa, että olen jo ennakoinut, mitä hän oli aikonut pyytää minua tekemään tänä iltana. Hän saa minulta kutsun ensi viikolla pidettävään kokoukseen, johon teollisuusvaliokunta on pyytänyt minua kokoamaan ryhmän asiasta kiinnostuneita parlamentaarikkoja. Tiedän, että komission jäsen Liikasen moottoriajoneuvokollegat ovat edustettuina, ja he, sekä moottorialan ammattijärjestöt ja Euroopan ja Japanin komponenttivalmistajat, ovat innokkaita tulemaan vaihtamaan mielipiteitä kanssamme ja katsomaan, kuinka me hoidamme tämän kasvavan ja tärkeän asian ja kuinka me suhtaudumme siihen poliittisesti.
Pohjimmiltaan olemme etsimässä jonkinlaista strategiaa sekä avainkysymyksiä, joihin tarvitaan poliittista panosta, jolloin voisimme sitten jättää teknisen puolen komissiolle. Silloin EY-asetuksissa voisi yksinkertaisesti olla veto-oikeus lopussa, tai me voisimme kerta kaikkiaan olla hyväksymättä sitä, ennen kuin se tulee takaisin lopullisessa valmiissa muodossaan, jos meistä ensiksi on tuntunut, ettei työtä ole tehty kunnolla.
Toivottavasti siihen mennessä kun tulemme näiden menettelyjen toiselle kierrokselle, jäsen Miller ja minä emme ole täällä myöhään tiistai-iltana puhumassa lämmitinten, renkaiden tai muiden sellaisten teknisistä ominaisuuksista, vaan meillä on ollut tilaisuus antaa poliittinen kokonaispanos moottoriajoneuvoja koskevan asetuksen sovellusalaan. Tiedän, että komission jäsen Liikanen on kiinnostunut tämän prosessin virtaviivaistamisesta sekä teknisissä yksityiskohdissa että niiden tapojen kohdalla, joilla teollisuutta itseään voidaan rohkaista kehittämään omia teknisiä asetuksiaan yleisessä poliittisessa kehyksessä, ja itse asiassa turvallisuuden kaltaisissa keskeisissä asioissa myös nousemaan niiden yläpuolelle ja käyttämään sen omia teknisiä resursseja, jotta me saisimme käyttöömme entistä parempia, turvallisempia ja ympäristöystävällisempiä ajoneuvoja.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Millerille, jäsen Harbourille ja minulle on tullut tavaksi viettää iltamme täällä parlamentissa, ja olen iloinen nähdessäni niin monta parlamentin jäsentä, jotka odottavat pääsevänsä osallistumaan keskusteluun - jäsenet McNally, Wijkman ja Chichester.
Haluaisin kiittää esittelijä Milleriä hänen mietinnöstään. On kysytty sitä, miksi tätä esitystä on esitetty. Vastaus on, että kyseessä on direktiivin sovellusalan laajentaminen. Toivon todellakin, että me voimme löytää joitakin ratkaisuja niin, että komissio, neuvosto ja parlamentti voivat keskittyä poliittisesti merkittäviin asioihin. Ulkopuolisten mielestä on vaikea ymmärtää, miksi käytämme aikaamme tämänkaltaisiin direktiiveihin.
Moottoriajoneuvojen lämmitysjärjestelmiin liittyvän neuvoston direktiivin muuttamiseksi tehdyn ehdotuksen tarkoituksena on laajentaa sovellusalaa niin, että siihen kuuluisi kaikki ajoneuvot eivätkä pelkästään autot. Polttolämmittimiä koskevat määräykset on esitetty, jotta varmistettaisiin se, että nämä laitteet noudattavat korkeita, nykyisen teknologian mukaisia turvallisuus- ja ympäristöstandardeja.
Teollisuus tukee tätä, koska tämä harmonisointi hyödyttää sisämarkkinoita.
Olen siksi iloinen, että esittelijä on suurimmaksi osaksi samaa mieltä yhteisen kannan sisällöstä. Hän on ehdottanut kahta teknistä tarkistusta, jotka koskevat polttomoottorien erityisvaatimuksia. Komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset, koska ne eivät liity ehdotuksessa oleviin nykyisiin turvallisuusmääräyksiin.
Komissio aikoo tutkia lisää erityisvaatimuksia, joiden avulla voitaisiin lisätä nestekaasulla toimivat polttolämmittimet liitteeseen VIII. Se aikoo myös ottaa huomioon toisen tarkistuksen vaikutuksen. Tämä mietintö nopeuttaa direktiivin hyväksymistä.
Yhteenvetona sanoisin, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 1 ja 2.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Energiatehokkuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wijkmanin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0054/01) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Toimintasuunnitelma energiatehokkuuden parantamiseksi Euroopan yhteisössä (KOM(2000)247 - C5-0567/2000/2265(COS)).
Olen varma, että moottoriajoneuvojen lämmityslaitteet ovat erittäin tärkeitä tässä yhteydessä.

Wijkman
. (SV) Arvoisa puhemies, komission ehdottama toimintasuunnitelma energiatehokkuuden parantamiseksi on myönteinen. Esittelijänä voin samalla todeta, että alkuperäisessä suunnitelmassa on monia puutteita. Toivon, että parlamentin päätöslauselman sisältämät ehdotukset täydentävät suunnitelmaa arvokkaasti ja että asiasta vastaava komission jäsen de Palacio ottaa ehdotuksemme omakseen.
Toimintasuunnitelman käsittelyn yhteydessä on käynyt hyvin selvästi ilmi, kuinka energiansäästöä laiminlyödään politiikan alueena ja yhteiskunnassa ylipäänsä. Monet ovat kyllä tietoisia, että meidän on muutettava energiapolitiikan suuntaa, että meidän on vähennettävä suurta riippuvuuttamme fossiilisista polttoaineista. Jos kysytään, miten tämä pitäisi toteuttaa, vastaukset jäävät kuitenkin harvalukuisiksi. Osa ehdottaa uusiutuvaa energiaa. Äärimmäisen harvat ilmoittavat, että muutos saataisiin aikaan erityisesti tehokkaamman energiankäytön avulla. Tämä johtuu tietenkin siitä, että ihmisillä ei ole tarpeeksi tietoa toimintamahdollisuuksista. Lisäksi ei ole olemassa riittäviä taloudellisia kannustimia, jotka helpottaisivat tehokkaampaan energiankäyttöön tehtäviä investointeja.
Yhtenä suurena ongelmana on, että energian säästäminen on niin näkymätöntä. Kun investoimme tuulivoimaloihin, jokainen näkee, mihin rahat käytetään. Vastaavien rahojen sijoittamista energian taloudelliseen käyttöön pidetään huomattavasti epämääräisempänä kohteena. Sen vuoksi toivon, että hyväksymme sen ehdotuksen, että teemme EU:n kaikista toimielimistä, toisin sanoen niistä rakennuksista, joissa toimimme, hyvän taloudenhoidon symboleja. Mehän voimme aloittaa tästä talosta.
Energian säästön ja taloudenhoidon mahdollisuudet ovat EU:ssa erittäin suuret. Komissio on käsitykseni mukaan liian varovainen arvioissaan. Järkevän käytön avulla voisimme säästää vähintään 30 prosenttia nykyisestä energiankäytöstä. Jos hintoihin sisällytettäisiin lisäksi energiantuotannon ja kulutuksen ympäristökustannukset, mahdollisuuden olisivat vieläkin paremmat. Tätä taustaa vasten meidän on tarkasteltava mietinnössä esitettyjä vaatimuksia ympäristökustannusten muuttamisesta sisäisiksi ja ongelman ratkaisemisesta erilaisten verojen, erityisesti raskaiden ajoneuvojen tonni-/kilometriperusteisen maksun ja ajopolttoaineiden hiiliveron avulla. On myös tärkeää, että verotuksen avulla edistetään sellaisten polttoaineenkulutukseltaan alhaisten ajoneuvojen ja rakennusten tai varusteiden käyttöä, jotka edistävät taloudenhoidon parantamista.
Tässä asiassa on tehtävä paljon työtä, jotta saisimme lisättyä energian taloudellisemman käytön kannustimia. Veropolitiikkaa on ylipäänsä tarkistettava, jotta edistettäisiin ympäristönäkökulmasta katsottuna hyviä ja myönteisiä asioita, eikä päinvastaisia asioita. Tämä on tärkeää nykyisessä tilanteessa, jossa sähkömarkkinoita vapautetaan. Vapauttaminen on loistava asia, mutta se on johtanut niin alhaisiin hintoihin, että ongelmia on ilmennyt esimerkiksi vastapainevoiman kanssa.
Mietinnössä esitetään vaatimuksia monista uusista direktiiveistä eri alojen energian käytön tehokkuuden kannustamiseksi. Kyse on rakennusalasta, lämmön ja sähkön yhteistuotannosta, erilaisista elektronisista laitteista ja liikennealasta. Eräs tärkeä ehdotus on lisäksi järkevän energian käytön liittäminen niin kutsuttuun Lissabonin prosessiin. Lissabonin kokouksessa asetettiin tavoitteeksi, että EU:sta tehtäisiin maailman kilpailukykyisin ja tuottavin talous. Ohjelma ontuu pahasti, jos ympäristönäkökulmat eivät sisälly siihen. Ne voitaisiin sisällyttää siihen vaatimalla, että esimerkiksi unionin energiatehokkuutta pitäisi nostaa vuosittain 2,5 prosenttia. Vaikka ympäristönäkökulmia ei otettaisikaan huomioon, monet asiat puhuvat sen puolesta, että energiatehokkuus liitetään Lissabonin prosessin esityslistaan. Energia- ja luonnonvarojen tehokkaampi käyttäminen lisäisi loistavasti unionin kilpailukykyä ja tuottavuutta.
Arvoisa puhemies, emme saa myöskään unohtaa muuta maailmaa. Jos nämä näkökohdat ovat meille tärkeitä, tärkeää on myös se, että ne otetaan esille laajentumisprosessin yhteydessä ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa, ja tämä koskee tietenkin myös myöntämäämme avustusta. Työskennellessäni mietinnön parissa minulle on selvinnyt, kuinka tärkeää on, että näiden kysymysten parissa työskennellään pitkällä aikavälillä ja järjestelmällisesti. Olen sen vuoksi yhdessä kolmen jäsenen, McNallyn, Turmesin ja Van der Laanin, kanssa laatinut "Energy Intelligent Europe" -aloitteen, joka on jo saanut paljon tukea monilta eri ryhmien ja jäsenvaltioiden edustajilta.
Tavoitteena on kannustaa eri tavoin energian taloudelliseen käyttöön ja jättää ehdotuksia aloitteista, joita EU:n ja jäsenvaltioidemme on tehtävä, jotta energian käyttömme olisi järkevämpää. Näihin kysymyksiin on siis syytä palata.

Kronberger
ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, meidän pitäisi vastaavasti ottaa huomioon toinenkin näkökohta, nimittäin se, että suunniteltu 18 prosentin säästökin olisi valtava sysäys taloudelle. 18 prosentin energiansäästö tarkoittaisi kulutuksen pienentymistä 1900 terawattitunnilla. Se tarkoittaa 124 miljardin euron säästöä, jotka voitaisiin käyttää alueelliseen lisäarvon tuottamiseen Euroopan unionissa. Tämän perusteella voidaan arvioida, että ohjelmaa johdonmukaisesti toteuttamalla voitaisiin luoda Euroopan unioniin noin miljoona uutta työpaikkaa.
Toinen kysymys koskee luonnonvarojen säästämistä. Meidän pitää jo tietää, että 90 prosenttia raakaöljystä, jota nyt tuotetaan, on löydetty yli 20 vuotta sitten, mikä tarkoittaa sitä, että se saadaan lähteistä, jotka ovat yli 20 vuotta vanhoja. Vain 10 prosenttia nyt tuotettavasta raakaöljystä on löydetty viimeisten 20 vuoden aikana. En halua jättää nyt taaskaan mainitsematta sitäkään, että raakaöljyn tuotanto liittyy erottamattomasti sotilaalliseen vallankäyttöön. Näemme sen Keski-idässä, näemme sen Kaukasuksella ja näemme sen Afrikassa.
Tärkeintä tässä asiassa on tiedon lisääminen, älykkäiden mallien kehittäminen lämmön ja sähkön yhteistuotantoon, contracting-mallien käyttö älykkääseen rahoitukseen. Mikäli olemme vakavissamme, on ratkaisevaa tehdä näistä mietinnössä muotoilluista tavoitteista sitovia. Muuten työmme on ennemminkin tilastollista eikä tehokasta. Meidän on poistettava verotukseen, byrokratiaan ja rahoitukseen liittyvät esteet.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun puhumme tänään energiatehokkuudesta, ajattelemme tietysti ennen kaikkea energiahuollon varmuutta, ja energiahuollon varmuus on varmasti yksi tärkeimmistä asioista Euroopan unionissa. Siksi haluaisimme pyrkiä energiatehokkuuden vähentämiseen. Poliittinen tavoite on nyt 2,5 prosentin vähennys vuodessa. Tällöin on tietysti otettava huomioon unionin 15 jäsenvaltion erilaiset lähtötilanteet. Siksi kannatamme myös sitä, että tavoite on sitova, ja meidän pitäisi aloittaa siitä maasta, jossa tehokkuus on suurin ja jossa parannus voidaan parhaiten ottaa huomioon.
Meidän mielestämme lämmön ja sähkön yhteistuotannon markkinaosuutta voitaisiin myös lisätä 18 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä ja 25 prosenttiin vuoteen 2015 mennessä, koska samalla sähköntuotanto saataisiin varmalle pohjalla. Juuri lämmön ja sähkön yhteistuotantoahan voidaan harjoittaa sekä fossiilisilla polttoaineilla että uusiutuvilla energialähteillä. Panostamme erityisesti uusiutuviin energialähteisiin, ja siitä on myönteisenä esimerkkinä esimerkiksi pelleteillä lämmitys, jossa voi myös käyttää erittäin tehokkaasti tätä lämmön ja sähkön yhteistuotantoa.
Edelleen on tärkeää, että Euroopan komissio koordinoi näitä asioita entistä paremmin. Eurooppalaisten aloitteiden koordinointi on erittäin haastavaa, kun ajattelee esimerkiksi Save- ja Altener-ohjelmia sekä viidettä TTK-puiteohjelmaa. Käytettävissä on useita ohjelmia, mutta tärkeää on niiden tarkka kohdentaminen.
Viimeinen asiani koskee julkisia tarjouskilpailuja ja keskitettyjä hankintoja. Niissä pitäisi ajatella erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sillä kustannukset pitäisi laskea koko käyttöiältä, siis laskea ostohinta ja energiankulutus.

McNally
Arvoisa puhemies, onnittelut esittelijälle, joka on saanut aikaan melko huomattavan yksimielisyyden koko parlamentissa. Tämä yksimielisyys liittyy hänen mainitsemaansa yhteiseen aloitteeseen, josta ilmoitamme huomenna. Tämä on epätavallisen hyvää yhteistyötä. Kiitän myös komission jäsentä, joka työskentelee erittäin puutteellisen perustamissopimuksen rajoissa. Perustamissopimuksessa ei ole energialukua. Tämä on suuri puute, ja meidän täytyy jatkaa jäsenvaltioiden painostamista, jos haluamme yhtenäistä politiikkaa. Tämä tuottaa pettymyksen tässä toimintaohjelmassa. Se ei näytä olevan sellaisen yhtenäisen energiapolitiikan osa, johon liittyisi lyhyen aikavälin, keskipitkän aikavälin ja pitkän aikavälin strategioita. Se on palasista koostuva lähestymistapa, jonka painopiste vaihtelee julkaisun mukaan.
Energiatehokkuus on selvästi ja kiistattomasti välttämätöntä. Se täyttää kaikki energiapolitiikan tavoitteet: ympäristövaikutus, toimitusten varmuus ja kilpailukyky. Energiatehokkuus auttaa kaikkia näitä. Jos tämä kerran on niin itsestään selvää, niin miksi me tarvitsemme toimintasuunnitelmaa? Miksi tämä ei tapahdu automaattisesti? Me tiedämme, mitä esteitä tällaisen järkeenkäyvän ratkaisun hyväksymiselle on. Tosiseikkoja ei tunneta kotitalouksien ja pienten yritysten tasolla. Kannustimia ei ole - energia on Euroopan unionissa keinotekoisesti halpaa, koska tavanomaisia energiantuotantomuotoja tuetaan. Näin tapahtuu, vaikka se usein kielletään. Ulkoisia kustannuksia ei oteta mukaan. Monissa jäsenvaltioissa ei vaadita edes sitä, että tarkasteltaisiin kysyntäpuolen hallintaa. Komission jäsen, mitä on tapahtunut rationaalisen suunnittelun direktiiville? Edistäkää taas sen käsittelyä. Se ei ole vielä käynyt läpi lainsäädäntöprosessia. Liikenne on tietenkin erityisen vaikea alue, ja toimintaa tarvitaan.
Tämä komission toimintasuunnitelma ei ole kovinkaan kunnianhimoinen. Yhden prosentin vuosittaiseen parannukseen on helppo päästä. Tarvitsemme kuitenkin vähintään 2,5 prosenttia, joka on myös saavutettavissa. Haluamme harkita vakavasti energiaohjelmatoimistoa, jonka tehtävänä olisi tuottaa mainitsemani yhtenäinen energiastrategia. Voimme tarkastella laitteiden energiatehokkuutta. Suhtaudun kuitenkin epäillen vapaaehtoisiin sopimuksiin. Kuudennessa puiteohjelmassa meille annetaan mahdollisuus tarkastella tutkimusta, ja, arvoisa komission jäsen toivon, että te huomenna liitytte meihin ja alatte odottaa älykkäämpää energian käyttöä Euroopan unionissa.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, on varmaa, että Euroopan unionissa on kaikilla talouden aloilla ja myös yksityisten käyttäjien taholla suuret mahdollisuudet parantaa energiatehokkuutta. Siksi on oleellisen tärkeää, että kehitetään tehokas strategia. Euroopan komission tehtävänä on laatia ehdotuksia rakennusmääräysten parantamiseksi, sähkölaitteiden energiatehokkuuden edistämiseksi - tätä varten on muun muassa päätettävä uusista normeista valmiustilatoiminnon osalta - sekä, mikä tärkeää, tehdä ehdotuksia toimenpiteistä, joiden avulla saadaan aikaan kestävää liikennejärjestelmää koskeva yhteinen politiikka. Euroopan parlamentin on mielestäni myös näytettävä esimerkkiä. Miksi ei esimerkiksi voitaisi asentaa aurinkopaneeleja Euroopan parlamentin rakennuksiin sekä tänne että Brysseliin? Tuotettu energia itse asiassa jo riittäisi sähkön toimittamiseen Euroopan parlamentin satoihin tietokoneisiin.
Energiatehokkuudessa kysymys ei ole pelkästään tehokkaamman tekniikan käyttöönotosta. Siinä on kysymys ennen kaikkea myös käyttäytymismalleista. Sen sijaan, että tuijotettaisiin sokeasti verojen korottamiseen tai CO2-verojen käyttöönottoon, jäsenvaltiossa on keskityttävä juuri kannustimien luomiseen energiatehokkuuteen investoimiseksi esimerkiksi alentamalla energiaa säästävien laitteiden ja palvelujen alv-kantaa, vähentämällä kiinteistöveroa rakennuksilta, jotka täyttävät tiukat energiatehokkuusnormit ja myöntämällä erityisiä verohelpotuksia erityisesti sähkön ja lämmön yhteistuotannolle. Tällaiset toimenpiteet kannustavat merkittävästi energiatehokkuuden edistämiseen, ja mielestäni meidän täytyy vaatia, että tässä asiassa ryhdytään todellakin toimiin.

Chichester
Arvoisa puhemies, energiatehokkuus on kiistatta köyhä sukulainen kokonaistarjontatilanteessa. Olemme kaikki sitä mieltä, että se on hyvä asia. Me kuitenkin olemme kuin pyhä Augustinus, joka rukoili Jumalaa tekemään hänet hyväksi ihmiseksi, mutta ei ihan heti: meilläkin on taipumus lykätä tähän asiaan puuttumista. Haluaisin onnitella esittelijää hänen määrätietoisesta pyrkimyksestään korjata tämä asia, sekä mietinnössään että siinä energia-älykästä Eurooppaa koskevassa aloitteessa, johon kollegani viittasi - vaikkakin minä pitäisin tehokkuutta ja säästämistä pikemminkin järkevänä kuin älykkäänä toimintana.
Kaikkialla täällä energiarikkaudessa, jossa elämme Euroopassa, ja erityisesti Yhdysvalloissa, voi nähdä esimerkkejä energian liikakäytöstä, jopa tuhlaamisesta. Haasteena on saada yleisö vakuuttuneeksi, että sen on muutettava tapojaan. Esittelijä luettelee monia alueita, joilla voi toimia nykyistä paremmin: viranomaiset, teollisuus, liike-elämä ja yksittäiset kuluttajat voivat parantaa toimintaansa. En kuitenkaan usko, että on välttämätöntä saada perustamissopimukseen energiaa koskeva luku tai määrätä rangaistustoimia nykyistä paremman tehokkuuden saavuttamiseksi. On parempi edetä yhdistämällä entistä korkeampia standardeja ja tarjoamalla verokannustimia ja lisäksi kampanjoimalla sen puolesta, että ihmiset muuttaisivat tapojaan. Ennen kaikkea, meidän on muutettava asennettamme ja rohkaistava ihmisiä katsomaan maailmaa eri tavalla. Tällä tavoin parannetaan energiatehokkuutta.

Linkohr
Arvoisa puhemies, komissio on tehnyt hyvän ehdotuksen. Haluaisin kiittää myös esittelijää komission ajatusten olennaisesta kehittämisestä ja rikastamisesta. Nämä ajatuksethan eivät ole sinänsä mitään uusia. Me puhuimme niistä jo 1015 vuotta sitten. On olemassa kertomuksia, tutkimuksia me tiedämme oikeastaan kaiken, mitä haluamme tietää. Kysymys kuuluu, miten voimme toteuttaa asiat? Miten käytettävissä oleva tekniikka voidaan kytkeä rahaan, joka on myös käytettävissä? Ja kysyn itseltäni, eikö Euroopan investointipankki voisi olla tärkeämmässä asemassa.
Toinen ongelma, josta haluaisin puhua, liittyy hallinnollisiin asioihin. Esitän pienen esimerkin osavaltiosta, josta olen kotoisin: siellä on useita yliopistoja, mutta ottakaamme esimerkiksi niistä yksi. Sen rakennukset piti eristää paremmin, energiajärjestelmää piti parantaa. Kesti useita vuosia, ennen kuin ne saatiin kuntoon. Miksi? Koska rakennukset kuuluivat valtiovarainministeriölle, mutta niiden käyttöoikeus oli tiedeministeriöllä. Tämä tarkoittaa sitä, että yhden ministeriön olisi pitänyt investoida ja toinen ministeriö olisi hyötynyt siitä. Koska niillä on erilliset kirjanpidot, ne eivät toimineet yhdessä. Kesti useita vuosia, ja tarvittiin muuten yksi EU:n tutkimuskin, kunnes ne saattoivat toimia yhdessä. Järjetöntä, mutta sellaista todellisuus on!
Sivumennen sanoen myös kaupungissa, josta olen kotoisin, myydään nyt erittäin paljon autoja, jotka kuluttavat erittäin paljon bensiiniä, kun taas sellaisille autoille, jotka kuluttavat vähän bensiiniä, ei tahdo löytyä ostajia. Tämä on kolmas ongelma, ja se on käyttäytymisongelma. Tarvitaan myös kuluttajien panosta, ei pelkästään lainsäätäjien. Kun kaikki kolme saadaan toimimaan yhdessä, voimme saada aikaan jotain, ja odotankin uteliaana komission ehdotuksia. Arvoisa komission jäsen, voin vakuuttaa teille, että tuemme teitä, ja teemme itsekin samansuuntaisia aloitteita.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kollega Wijkman on tehnyt arvokasta ja ansiokasta työtä mietintöä valmistellessaan. Tässä on kysymys hyvin tärkeästä asiasta, puhummehan ympäristönsuojelusta ja samalla energiansaannin turvaamisesta.
Jäsenvaltiota, joka haluaa ohjata päästöjään puhtaampaan suuntaan verotuksen keinoin, on pidettävä yhteisvastuullisena koko unionin ja yhteisen ympäristömme kannalta. Meidän tulee osaltamme huolehtia siitä, ettei vapaan kilpailun nimissä tueta kilpailun vääristymistä ympäristöstä huolehtimisen kustannuksella. Jäsenvaltio, joka hoitaa esimerkiksi hiilidioksidipäästönsä vastuullisesti, ei saa joutua tilanteeseen, jossa vastaavasti enemmän saastuttavilla polttoaineilla energiansa tuottavat saavat kilpailuedun siihen nähden. Tällä perusteella harmonisoidut ympäristöverot ovat perusteltuja.
Edellä kuvaamani esimerkki kuvaa selkeää kilpailun vääristymistä. Tämä skenaario voi johtaa pitkällä tähtäimellä siihen, että ympäristönäkökohdat eivät muodostu määrääviksi energiapolitiikasta päätettäessä. On olemassa uhka, että sähkömarkkinoiden vapautuessa päästövelvoitteensa hoitavat jäsenvaltiot voivat menettää sähkömarkkinansa maille, jotka eivät hoida omia velvoitteitaan.
Energiatehokkuuden kannalta sähkön ja lämmön yhteistuotanto on tärkeä asia. Tässä tulevat esiin myös pienten ja syrjäisten maiden erityisolosuhteet. Jäsenvaltioiden ilmastolliset erityisolosuhteet on pystyttävä ottamaan huomioon yhteisön tasolla. Toivon näillä perusteilla, että Rübigin tarkistus saa kannatusta kollegoiden keskuudessa.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vain vähän aikaa sitten komissio avasi uuden keskustelun energiahuollon varmuudesta Euroopan unionissa. Komission jäsenen alulle panema vihreä kirja on tärkeä väline Euroopan unionin energiapolitiikassa ja siinä selvennetään muutamia alan tärkeimmistä tavoitteista. Siinä ehdotetaan muun muassa päättäväistä toimintaa energiakysynnän osalta. Jos energiatehokkuutta onnistutaan parantamaan 2,5:een tai 1 prosenttiin, kuten komissio ehdottaa, olemme onnistuneet kantamaan jälleen yhden korren kekoon saavuttaaksemme energiapolitiikan tavoitteet, joita ovat ympäristön kunnioittaminen, kilpailukykyisten markkinoiden luominen ja energiahuollon varmuuden lisääminen.
Tässä mielessä voin vain onnitella komissiota sen tekemistä ehdotuksista uusiutuvien energialähteiden, energiatehokkuuden, energiahuollon varmuuden ja biopolttoaineiden kehittämiseksi, sekä esittelijä Wijkmania hänen viittauksistaan tuleviin direktiiveihin, jotka koskevat rakennuksia sekä lämmön ja sähkön yhteistuotantoa. Luotan myös siihen, että neuvosto antaa riittävän sysäyksen kaikille näille ehdotuksille.
Euroopan unionin BKT:n kasvu on keskimäärin 3 prosenttia, ja me Euroopan kansalaiset nautimme kasvavasta hyvinvoinnista. Emme halua luopua tästä hyvinvoinnista, mutta voimme tehdä siitä kestävämpää, erityisesti rakennus- ja kuljetusalalla.
Nyt ei liene oikea aika ryhtyä jälleen keskustelemaan hiilidioksidipäästöjen verotuksesta, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden soveltamien verokantojen väliset erot sekä niiden vaikutukset inflaatioon. Lisäksi se ei vaikuta millään tavoin energiatehokkuuteen.
Meidän ei pidä myöskään erottaa tätä kysymystä muista lisätoimenpiteistä, joilla taataan sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta.
Lopuksi on tehtävä ehdottoman selväksi, että energiatehokkuuden parantaminen ei vähennä hiilidioksidipäästöjä, vaan se ainoastaan parantaa niiden tilannetta, sillä nämä päästöt vähenevät vasta sitten, kun fossiilisten polttoaineiden käyttöä vähennetään. On tärkeää, että samalla kun keskustelemme tästä asiasta, pohdimme myös muiden energiamuotojen kehittämistä ja yhdenmukaisten politiikkojen toteuttamista muilla aloilla.

De Palacio
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijä Wijkmania ja kaikkia tänään puhuneita parlamentin jäseniä siitä, että he ovat osallistuneet keskusteluun.
Kuten kaikki tiedämme, energiatehokkuus on kysymys, josta on tullut hyvin keskeinen kysymys energiapolitiikkamme laatimisessa. Kuten jäsen Ayuso hetki sitten sanoi, sitä onkin lähestyttävä juuri tällä yhdenmukaisella tavalla. Energiatehokkuus on yksi osa-alue yhdenmukaisessa ja järkevässä energiapolitiikassa. On kuitenkin sanottava, että se on myös yksi niistä tekijöistä, joiden avulla voimme saavuttaa Kioton tavoitteet, ja tämä voi taata meille ajan myötä kestävän kehityksen ja sen lisäksi se voi auttaa meitä myös parantamaan pitkällä aikavälillä energiahuollon varmuutta.
Kuten komissio viime joulukuussa esittämässään vihreässä kirjassa energiahuollosta ja Kioton sitoumuksista osuvasti sanoo, energiatehokkuus ja energiansäästö tukevat energiapolitiikkaa, sillä jokainen säästetty kilowatti merkitsee sitä, että energiaa tarvitsee tuottaa yksi kilowatti vähemmän.
Tiedän, miten vaikeaa jäsen Wijkmanin mietinnön laatiminen on ollut ja miten kovasti hänen on täytynyt ponnistella saadakseen aikaan tämän selkeän ja ytimekkään asiakirjan, jonka hän tänään esitteli meille. Haluan sanoa Wijkmanille ja kaikille teille parlamentin jäsenille, että yleisesti ottaen olen täysin samaa mieltä siitä, mitä asiakirjassa sanotaan.
Mietinnön laajuus ja siinä esitettävät rakentavat mielipiteet auttavat meitä varmasti vauhdittamaan ja vahvistamaan energiatehokkuuden parantamista koskevan toimintasuunnitelman soveltamista.
Tiedän, että jotkut teistä parlamentin jäsenistä pitävät energiatehokkuuden parantamista 1 prosenttiyksiköllä jatkuvasti kymmenen seuraavan vuoden aikana vähemmän kunnianhimoisena tavoitteena. Hyvät jäsenet, teidän on ymmärrettävä, millaisia ponnistuksia vaaditaan, että kymmenen seuraavan vuoden aikana energiatehokkuutta parannetaan jatkuvasti 1 prosentilla. Tästä noin 18 prosentin säästömarginaalista, jonka olemme suunnitelleet saavuttavamme energiatehokkuuden avulla, voitaisiin saavuttaa vuoteen 2010 mennessä 2/3, eli energiatehokkuus paranisi noin 12 prosenttia. Kyse on jatkuvasta 1 prosentin parannuksesta: 1 prosenttiin ei pyritä vain yhtenä vuonna, vaan siihen pyritään jatkuvasti.
Olen iloinen, että jäsen Wijkman esittää mietinnössään johtopäätöksen, että voimme jatkossakin pitää talouskasvun ja energiankulutuksen toisistaan erillään. Toisin sanoen voimme kasvattaa talouttamme, ja samanaikaisesti pystymme hillitsemään energiankysynnän kasvua.
Olen täysin samaa mieltä jäsen Wijkmanin vaatimuksista lisätä energiatehokkuutta rakennuksissa. Yksiköille on jo jaettu direktiiviehdotus, jolla säännellään nimenomaan energiatehokkuutta ja Euroopan unionin alueella rakentamista koskevia määräyksiä, joilla taataan energiatehokkuus aivan erityisesti julkisissa rakennuksissa.
Komissio voi esitellä lähiaikoina tämän direktiivin, johon toivon myös teidän tukeanne.
Lisäksi pyrimme esittämään puitedirektiivin, joka koskee rakennuksissa olevia sähkölaitteita. Tähän mennessä on laadittu vain alakohtaisia määräyksiä tai sellaisia määräyksiä, jotka koskevat vain tietynlaisia laitteita myös jäsen McNally toi esille nämä asiat ja pyrimme saamaan aikaan kattavat määräykset, joiden piiriin kuuluisivat kaikki sähkölaitteet, joita käytetään kaikenlaisissa rakennuksissa kotitalous-, teollisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin.
Haluan sanoa teille myös, että ne ehdotukset, jotka sisältyvät liikennepolitiikkaa koskevaan valkoiseen kirjaan jonka voin toivottavasti esitellä teille pian ovat täysin johdonmukaisia sen kanssa, mitä sanomme täällä ja mitä vihreässä kirjassa sanotaan. Tässä mielessä toivon, että voin jälleen kerran luottaa teidän tukeenne ja kannatukseenne kaikissa näissä aloitteissa.
Jäsen Wijkmanin esittämä ajatus, että komission ja jäsenvaltioiden on muutettava tärkeimmät julkiset rakennukset tässä asiassa symbolisiksi esimerkeiksi, on mielestäni tarkoituksenmukainen, ja se on tullut esille jo muutamassa yhteydessä. Toivon, että rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin avulla voimme ottaa tässä asiassa askeleen eteenpäin.
Haluan sanoa olevani myös täysin samaa mieltä jäsen Wijkmanin kanssa Save-ohjelman merkityksestä. Ohjelman tulevaisuuden takaamiseksi ja sen suuntaviivojen ja laajuuden määrittämiseksi alamme pian valmistella ehdotusta päätökseksi ohjelman toteuttamisesta vuodesta 2003 alkaen, ja Wijkmanin täällä esittämät ja keskustelun aiheena olevaan mietintöön sisältyvät ehdotukset tullaan luonnollisestikin ottamaan siinä huomioon.
Euroopan energiaohjelmavirastoon liittyvä kysymys on yleisesti ottaen monimutkaisempi, kuten hyvin tiedätte, mutta joka tapauksessa tärkeää ei ole niinkään, millaisen elimen tai millaisen hallinnollisen järjestelmän avulla tätä toimintaa harjoitetaan, vaan että toimintaa ylipäätänsä harjoitetaan. Tästä olemme täysin samaa mieltä.
Lopuksi haluan todeta, että Wijkmanin mietinnössä esitetyt vaatimukset ja johtopäätökset sekä kaikki hänen huomionsa tullaan ottamaan huomioon jotkin niistä hyvin lyhyen ajan kuluessa, kuten esimerkiksi rakennuksia koskeva direktiivi. Mielestäni ne ovat täysin yhdenmukaisia komission esittämän yleisen energiapolitiikan kanssa, ja tästä, hyvät parlamentin jäsenet, olette jo saaneet konkreettisia todisteita: direktiivi uusiutuviin energialähteisiin perustuvasta sähköntuotannosta, energiansäästöä koskevat tiedonannot kuten tämäkin , vihreä kirja ja lähiaikoina esiteltävä direktiivi energiatehokkuudesta rakennuksissa.
Tänään hyväksymme jotain, joka ei liity energian säästämiseen vaan koko järjestelmän tehokkuuteen: sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapauttamiseen. Tämä ei ole lainkaan ristiriidassa sen kanssa, että meillä on liitännäistoimenpiteitä, joilla meitä kannustetaan säästämään energiaa ja käyttämään sitä järkevämmin.
Ihmisen toiminnalla on keskeinen merkitys. Kuten eräät jäsenet sanoivat muiden muassa jäsenet Chichester ja Beysen on tärkeää kouluttaa ihmisiä ja lisätä heidän tietoisuuttaan siitä, että meidän on käytettävä energiaa todella säästäväisesti, sillä vaikka pystyisimmekin maksamaan siitä, itse energian hinnan lisäksi on olemassa muitakin kustannuksia, joita emme saa koskaan unohtaa. Emme voi haaskata energiaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Kiitän teitä kaikkia, että noudatitte niin hyvin puheaikoja. Siten voimme sammuttaa salin valot 45 minuuttia suunniteltua aikaisemmin ja säästämme melkoisen määrän energiaa. Paljon kiitoksia!
(Istunto päättyi klo 23.14.)

