
Puhemies
Meille on ilmoitettu toisesta Espanjassa tapahtuneesta terroristiteosta: eräs poliisi surmattiin eilen Bilbaossa. Haluaisin ilmaista, kaikkien meidän nimissämme, Euroopan parlamentin paheksunnan tapahtuneesta sekä solidaarisuutemme uhrin perheelle ja koko Espanjan kansalle. Ajattelemme kaikkia niitä, jotka henkensä vaarantaen taistelevat sosiaalisen yhteiselämän puolesta ja olemme johdonmukaisia kaikille päätöslauselmille, joita olemme tehneet terrorismin vastaisen taistelun alalla, aina kun oikeudenmukaisuutta loukataan Espanjassa tai jossakin muussa valtiossa.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

McMahon
Arvoisa puhemies, viittaan pöytäkirjan sivulla 14 olevaan kysymysluetteloon. Esitin kysymyksen työajasta, joka oli erityisesti osoitettu komissaari Kinnockille. Se näyttää olevan listalla kysymys numero 100, eikä se ole komissaari Kinnockille osoitettujen kysymysten joukossa. Tälle saattaa olla yksinkertainen selitys: se saattaa johtua pienestä kömmähdyksestä tai hallinnollisesta erehdyksestä. Alan olla melko vahvasti sillä kannalla, että salaiset voimat muuttelevat esityslistaa, koska myös Smithillä ja Oddylla on esitettävänään arkaluontoisia kysymyksiä ydinjätteen kuljetuksesta ja myöskin nämä kysymykset olivat samassa jaksossa kuin esittämäni kysymys. Minä toivon teidän vahvistavan, että näin ei ole, ja toivon apuanne, jotta tämä asia otetaan esille asianmukaisella tavalla.

Puhemies
Arvoisa edustaja McMahon, en ole tietoinen työtämme manipuloivista pimeistä voimista. Toivon luonnollisesti, ettei tällaisia voimia ole olemassakaan ja että osoittamanne virhe voidaan korjata.

Smith
Arvoisa puhemies, vahvistaakseni, mitä McMahon sanoi, minun kysymykseni käsitteli ydinmateriaalien kuljetusta. En tiedä, ovatko salaperäiset voimat vaikuttaneet siihenkin, mutta olisin kiitollinen, jos asiaa voitaisiin tutkia.

Puhemies
Voin vastata teille, että me emme päätä siitä, mikä komissaari vastaa kyselyihin. Päätös tästä kuuluu komissiolle, mutta toistan vielä, että mahdollinen virhe korjataan varmasti tekstiluonnoksen mukaiseksi.

Ahern
Arvoisa puhemies, salaperäiset voimat eivät ole vaikuttaneet minun kysymykseeni. Minun kysymykseni on samasta aiheesta, ja se on kuin onkin Kinnockin jaksossa. Jotain erikoista on siis tekeillä, onko kyse ehkä seksismistä?

Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta
Lange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin esittää vastustukseni kiireellisyyttä vastaan. Ensinnäkin neuvosto on käyttänyt kuukausikaupalla aikaa ja neuvotellut ottamatta huomioon meidän päätöksiämme. Toisekseen ohjelma muuttuu omavaltaisesti, sen mukaan mikä miellyttää ja kolmanneksi se pyytää sitten oikeudellista yksikköä selvittämään menettelyasiat. Oikeudellisen yksikön vastaus oli neuvostolle, että varokaa, neuvotelkaa mieluummin uudestaan parlamentin kanssa, koska olette tehneet niin merkittäviä muutoksia. Tällainen ei käy! Mielestäni valiokunnan on vielä kerran käsiteltävä asiaa kunnolla.
(Parlamentti hylkäsi vaatimuksen kiireellisen menettelyn noudattamisesta.)

Green
Arvoisa puhemies, pyydän teitä esittämään huomautuksen henkilökunnalle. Tämänpäiväiset istuntoselostukset - Strasbourgin muistio - antavat eilispäivän avajaisistunnosta täysin väärän käsityksen. Siinä annetaan täysin väärä kuva siitä, mitä eilen tapahtui BSE-tautia koskevan epäluottamuslauseäänestyksen siirtämisen yhteydessä. Muistiossa väitetään, että Pauline Green (PSE, Lontoo, pohjoinen) pyysi parlamenttia siirtämään päätöslauselmaehdotusta koskevaa äänestystä, jonka piti olla keskiviikkona klo 12.00. Tämä on täysin väärin. En esittänyt mitään sellaista. Tämä johtaa tiedotusvälineet ja ulkopuolisen maailman harhaan. Ryhmäni puolesta toivon, että oikaisette virheen välittömästi.

Puhemies
Kiitän edustaja Greeniä. Huomautus on aiheellinen: pöytäkirjalle hän ei voi luonnollisestikaan tehdä mitään, mutta otamme kuitenkin huomioon hänen huomautuksensa.

Sosiaaliturvajärjestelmät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Oomen-Ruijtenin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0018/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisöön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) nro 1408/71 sekä asetuksen (ETY) nro 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (ETY) nro 574/72 muuttamisesta työttömien hyväksi (KOM(95)0734 - C4-0116/96-96/0004(CNS)).

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, komission tekemän esityksen tarkoituksena on tehdä mahdolliseksi se, että työttömät henkilöt voisivat etsiä nykyisin voimassa olevaa kolmen kuukauden jaksoa pidemmän ajan töitä jossakin toisessa jäsenvaltiossa ilman, että he menettäisivät oikeutensa työttömyyskorvaukseen. Komissio teki jo vuonna 1980 tämän esityksen, joka takaisi vapaan liikkuvuuden ja mahdollisimman hyvät mahdollisuudet työpaikan saamiseen. Silloin esitys ei mennyt läpi. Mielestäni sillä on nyt mahdollisuus.
Arvoisa puhemies, työttömyyskorvauksen maksua koskevat ehdot muutettaessa toiseen maahan ovat erittäin tiukat. Sitä on todella haluttava; työnhaku toisessa, kauniissa ja aurinkoisessa maassa niin vain ei ole mahdollista. Sitä varten on oltava valmis tekemään uhrauksia, koska työn etsiminen toisessa jäsenvaltiossa tarkoittaa alhaisimman korvauksen ja lyhyimmän korvausjakson valitsemista. Näin estetään väärinkäytökset. Vain todella motivoituneita työnhakijoita autetaan. Esitykset, jotka on tehty korvausten määrästä ja kestosta ja velvollisuudesta olla kirjoilla työnhakijana ja hakea aktiivisesti työtä, voivat luottaa sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan ja tämän esittelijän täyteen tukeen.
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi pientä ongelmaa, jotka olen esittänyt tarkistuksina. Miten suhtaudumme henkilöön, joka työttömänä ollessaan opiskelee? Onko tällaisella henkilöllä samat oikeudet, mikäli hän on kirjoilla toisessa jäsenvaltiossa? Olen esittänyt tarkistuksen tästä asiasta.
Sitten tulen rajatyöntekijöihin. Myös näitä työntekijöitä koskee nyt vapaa valinnan mahdollisuus, vaikka ennen oli pakollista noudattaa asuinvaltion säädöksiä, nyt on mahdollista valita myös työskentelyvaltion säädösten noudattaminen. Hyvä asia, sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunta ja Euroopan parlamentti ja tämän esittelijä ovat mietinnössään vuodelta 1995 esittäneet tätä valinnanvapautta.
Arvoisa puhemies, sitten meillä on jotakin outoa. Tietyssä jäsenvaltiossa, jossa muuten on poikkeuksellisen paljon rajatyöntekijöitä - kyseessä on Luxemburg - on olemassa valinnan vapaus, mutta se koituu asuinvaltion rasitteeksi, joka taas on Belgia. Mielestäni esitys tekee kylläkin oikeutta itse rajatyöntekijälle, koska hän ei huomaa tästä mitään, mutta koko järjestelmän kannalta se on hullua, enkä voi hyväksyä järjestelmää, jossa jatkuvasti tehdään poikkeuksia. Sosiaaliasiain valiokunta on samaa mieltä esittelijän kanssa tästä asiasta. Siksi olen esittänyt tarkistuksen, jonka mukaan sovitun siirtymäkauden kesto saa olla enintään viisi vuotta, ottaen huomioon, että Luxemburgin valtiolle koituisi muuten yhtäkkiä hyvin paljon kuluja ja sitten haluan sanoa luxemburgilaisille kollegoilleni: teidän on myös ajateltava sitä, että henkilö, joka rajatyöntekijänä joutuu työttömäksi maassanne, on aina maksanut sosiaaliturvamaksunsa siellä. Siksi olen esittänyt asiaa koskevan tarkistuksen.
Arvoisa puhemies, haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja sanoa komission jäsen Flynnin kautta, että parlamentti on arvostanut kovasti ja arvostaa edelleen työntekijöidenne, etenkin suoraan asian kanssa tekemisissä olleiden, kanssa tekemäänsä yhteistyötä tämän hankalan asetusta 1408/71 koskevan asian parissa ja siksi haluan sanoa vielä kerran tältä paikalta, että kiitämme Rob Cornelissenia ja toivotamme hänelle onnea hänen uudessa työssään, tiedämme, että Verschuren, joka istuu toisella puolella teidän vieressänne, tulee tarttumaan tähän vaikeaan asiaan samanlaisella innolla. Arvoisa puhemies, haluan lausua komission jäsenen välityksellä hänelle ja hänen työntekijöilleen kohteliaisuuden.
Arvoisa puhemies, voinko tehdä vielä lopuksi yhden huomautuksen? Me olemme kohdanneet viime aikoina yhä enemmän ongelmia asetuksen 1408/71 suhteen, koska yksi jäsenvaltio toisensa jälkeen on tekemässä siitä, mitä asetuksessa 1408/71 sovitetaan yhteen sosiaalisesti, eli sosiaaliturvasta, säästötoimenpiteitä suorittaen verotettavan, eikä verotettavuutta ainakaan soviteta yhteen. Haluaisin siksi vielä kerran Flynnin välityksellä pyytää: kiinnittäkää huomiota tähän seikkaan ja katsokaa, milloin me todella, myös asetuksessa 1408/71 sovitamme sosiaaliturvan ja verotuksen yhteen rajatyöntekijöiden kohdalla ja huolehtikaa siitä, että meillä tulee olemaan valinnan mahdollisuus. Maastrichtin yliopisto on laatinut äskettäin työntekijä- ja työnantajajärjestöjen pyynnöstä selvityksen, jossa puolletaan valinnan mahdollisuutta. Yrittäkäämme nyt järjestää asia hyvin. Pyydän tätä tosissani, sillä näin voimme ratkaista tulevaisuudessa monia ongelmia, joita rajattoman Euroopan ideaa päivittäin toteuttavat rajatyöntekijät kohtaavat.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijä Oomen-Ruitjenia hänen erinomaisesta mietinnöstään. En ainoastaan hänen komission ehdotusta koskevan arviointinsa, jota tänään käsittelemme, vuoksi vaan etenkin hänen kaukokatseisuudestaan. Asianomainen esittelijä mainitsi jo esittämässään mietinnössä, joka hyväksyttiin 15. päivänä toukokuuta 1995 sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa, joitakin näkökohtia, kuten toisessa jäsenvaltiossa työskentelevien oikeudet työttömyysavustukseen.
Tähän asti ongelmana oli ollut sellaisten työntekijöiden oikeuksien määrittäminen, jotka joutuivat työttömäksi jäsenvaltiossa, jossa heidän työpaikkansa sijaitsi, mutta jotka olivat aina asuneet toisessa jäsenvaltiossa. Valittu vaihtoehto vaihteli työntekijätyypin mukaan. Kun toisessa jäsenvaltiossa työskentelevät kuuluivat automaattisesti asuinvaltion lainsäädännön piiriin, muilla työntekijöillä - etenkin väliaikaisilla työntekijöillä - oli mahdollisuus valita, kumman jäsenvaltion järjestelmään he kuuluivat. Tämä syrji vakavasti työntekijöitä, joiden täytyi joka aamu ylittää raja - usein ainoastaan keinotekoinen - työskennelläkseen naapuripaikkakunnalla. Yhtäältä näitä työntekijöitä koskivat kahden eri maan standardit. Toisaalta taas on muistettava, että tällainen raja muodostaa merkittävän esteen sisämarkkinoiden tosiasialliselle toteuttamiselle ja etenkin työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle.
Tässä mielessä komission ehdotuksessa annetaan myös toisessa jäsenvaltiossa työskenteleville mahdollisuus valita työntekovaltion ja asuinvaltion työttömyyspalvelujen välillä. Siten ehdotus on mielestäni erittäin myönteinen, koska se parantaa merkittävästi tämän yhteisön oloja. On totta, että on vielä ratkaistava joitakin näitä työntekijöitä koskevia näkökohtia, kuten heidän perheenjäsentensä terveyspalvelut. Siten saavutetaan sisämarkkinoiden peruspilari eli vapaa liikkuvuus. On myös totta, - ja tämä on sanottava ääneen - että ehdotus edistää merkittävästi monien Euroopan unionin työntekijöiden asemaa, ja että te, Oomen-Ruijten, olette olleet näiden työntekijöiden etujen ajamisen alkuunpaneva voima ja puolestapuhuja.
Lisäksi tässä mietinnössä viitataan työttömyysavustusta nauttivien henkilöiden liikkuvuutta käsitteleviin muihin tärkeisiin näkökohtiin. Mietinnössä ehdotetaan järjestelmää, jonka mukaan työttömyysavustusta saava työtön, joka haluaa siirtyä toiseen paikkaan työn hakemiseksi - tai joissakin tapauksissa seuratakseen puolisoaan - nauttisi oikeuksista kolmen ensimmäisen kuukauden ajan; hän säilyttäisi oikeutensa avustuksiin toimivaltaisen lainsäädännön mukaisesti eli sen valtion lainsäädännön nojalla, jossa viimeksi oli töissä. Sen jäsenvaltion laitos, jossa työtön hakee työtä, tilittäisi toimivaltaisen valtion laitoksen maksaman avustuksen. Jos työnhaku kestää yli kolme kuukautta, työtön voisi myös jäädä työnhakuvaltioon, ja saada edelleen avustusta tietyin kestoon ja määrään liittyvin rajoituksin.
Lopuksi, arvoisa puhemies kiitän esittelijää ja painotan, että asianomainen mietintö edistää merkittävästi työntekijöiden oikeuksia - parantamalla Euroopan unionin työntekijöiden liikkuvuutta - sekä yhtenäismarkkinoiden toteuttamista.

Pompidou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Hermangen puolesta kuten teille äsken ilmoitettiin.
Asetuksessa, jota tänään käsittelemme, taataan työntekijöiden todellinen liikkuvuus Euroopan unionissa turvaamalla sosiaaliavustusten jatkuvuus sekä sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen. Sen teksti ei kuitenkaan nykypäivänä ole riittävä, sillä työttömyydestä on tullut kiistatonta todellisuutta.
Nyt enemmän kuin koskaan on välttämätöntä antaa halukkaille mahdollisuus etsiä työtä jostain toisesta jäsenvaltiosta ja rikastuttaa kokemuksiaan sekä asettaa heidän käyttöönsä välineet, joiden avulla voidaan yksinkertaistaa menettelyjä ja suojella elin- ja työoloja. Presidentti Chirac on useaan otteeseen muistuttanut liikkuvuuden tärkeydestä ja kehottanut nuoria avartamaan suunnitelmiaan ja toteuttamaan ammatillista ja maantieteellistä liikkuvuutta.
Nuorille on annettava keinot toteuttaa liikkuvuutta, heidän haluaan löytää paikkansa Euroopan suurilla työmarkkinoilla ei pidä hillitä. Tästä syystä olen sitä mieltä, että asetuksen muuttaminen työttömien eduksi on tarpeellista. Nuorille on tehtävä mahdolliseksi etsiä työtä jostain toisesta jäsenvaltiosta ilman, että he menettävät oikeutensa saada työttömyyskorvausta. Nykyisin työttömyyskorvauksen maksu on rajoitettu kolmeen kuukauteen. Jostain muusta jäsenvaltiosta työtä etsivän henkilön on voitava vaikeuksitta nauttia asianmukaisista sosiaaliavustuksista sekä erityisesti terveydenhuoltopalveluista. Näin voimme vahvistaa sekä eurooppalaista sosiaalimallia että Euroopan talouden kilpailukykyä, joka siten perustuisi motivoituneeseen ja pätevään työikäiseen väestöön.
Haluaisin kiittää esittelijää hänen ehdotuksestaan, ja PPE-ryhmän puolesta tuen täysin tätä mietintöä.
Komission jäsen Cressonin esittelemää kansainvälisen liikkuvuuden esteitä koskevaa vihreää kirjaa koskevan lausunnon valmistelijana haluaisin vielä lisätä, että Hermangen mukaan asetuksen soveltamisala olisi kiireellisesti laajennettava koskemaan myös opiskelijoita, jotka valmistavat Eurooppaa tulevaisuuteen opiskelemalla ulkomailla jossain toisessa jäsenvaltiossa. Meidän tehtävänämme on antaa heille toivoa palauttamalla hyvinvoivan ja inhimillisemmän Euroopan edellytykset.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, mielestäni Oomen-Ruijten on antanut erinomaisen kuvan tämän säädöksen oikeudellisesta puolesta ja siihen liittyvistä seikoista ja siksi haluan rajoittaa puheenvuoroni muutamiin asioihin, jotka mielestäni ansaitsevat komission ja neuvoston huomion. Jotta nämä direktiivien muutokset onnistuisivat todella, kansallisten työvoimatoimistojen ja korvauksia maksavien laitosten tulisi tehdä hyvää yhteistyötä. Olen itse aikaisemmin saanut kokemusta jäsenvaltioiden työvoimatoimistojen tekemästä yhteistyöstä. Tässä tapauksessa kysymyksessä olivat Hollanti ja Belgia. Voin vakuuttaa, ettei ole helppoa saada aikaiseksi hyvää yhteistyötä näiden laitosten välillä, kun otetaan huomioon vaikkapa vain puutteellinen tietojen vaihdon mahdollisuus, koska automatisoidut tietojenkäsittelyjärjestelmät eivät ole samanlaisia. Myös siksi, että jäsenvaltiot eivät ota huomioon sitä, että etenkin rajaseuduilla tällainen yhteistyö tietää kustannuksia ja laitoksien on usein vaikeaa saada varoja tällaiseen, haluaisin pyytää teitä, herra Flynn, ottamaan asian esille neuvostossa.
Sen lisäksi toivon, ja siksi viittaan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietintöön, että tämä direktiivin muutos vaikuttaisi myös niihin asioihin, joita ei vieläkään ole ratkaistu, esimerkiksi siihen, että vaikka eläke on ansaittu, kummatkin maat kieltäytyvät maksamasta sitä; tällainen tilanne vallitsee esimerkiksi Belgian ja Hollannin välillä. Tuen sydämestäni Oomen-Ruijtenin vetoomusta verotukseen liittyen. Haluaisin jopa mennä niin pitkälle, että sanon, että kansallista lainsäädäntöä pitäisi muuttaa niin, että ennen kuin säädetään laki, sen vaikutus rajatyöhön pitäisi voida testata.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä vaikuttaa tekniseltä mietinnöltä, mutta se on todellisuudessa erittäin poliittinen mietintö, ja haluaisin myös kiittää Oomen-Ruijtenia siitä, että hän on ottanut askeleen oikeaan suuntaan. Tähän asti ovat rajahallinnot olleet valtava musta aukko sosiaaliturvajärjestelmässämme; Eurooppa merkitsee tässä suhteessa toisen palveluksessa oleville työntekijöille, että tähänastiset kansalliset sosiaaliturvajärjestelmät häviävät. Oomen-Ruijten ehdottaa, ja tätä me kannatamme, että saadaan aikaan vähintään yhden yhteisen nimittäjän hallinto. Se ei ole ei mitään. Me olemme kuitenkin sitä mieltä, että jotta rajoja ylittävää liikkuvuutta todella vaaditaan rajoituksitta, on lähdettävä liikkeelle tästä mallista pienimmän yhteisen monijakoisuuden malliin. Tämä tarkoittaa sitä, että molempien osapuolten edulliset säännökset todella ovat voimassa. Tämä on mahdollista rahoittaa ja se tekisi rajoja ylittävästä työnhausta yksinkertaisesti houkuttelevampaa. Siksi me olemme tehneet tarkistuksen. Me olemme sitä mieltä, että juuri rajoja - ja tämä olisi kysymykseni komissaari Flynnille - tulee muuttaa yhteys- ja ylimenorajoiksi riippuvaisille työntekijöille. Euroopan tulee pysyä alueena, jossa on enemmän yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja turvattua yhteiskunnallista solidaarisuutta eikä se saa jäädä mustaksi aukoksi, johon olemassa olevat sosiaaliturvajärjestelmät häviävät.

Flynn
Arvoisa puhemies, komissio on tyytyväinen, että Euroopan parlamentti suhtautuu myönteisesti tähän ehdotukseen. Parlamentti on samaa mieltä komission kanssa siitä, että työttömillä tulisi olla oikeus käyttää enemmän kuin kolme kuukautta työn etsimiseen toisessa jäsenvaltiossa menettämättä oikeuttaan työttömyyskorvaukseen. Te myös hyväksyitte ehdotuksen myöntää raja-alueiden työttömille oikeuden valita, haluavatko he käyttää sen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmää, jossa oleskelevat, vai sen jäsenvaltion, jossa he ovat viimeksi olleet työllistettyjä.
Oomen-Ruijten on saanut aikaan erittäin hyvän mietinnön, minä kiitän häntä siitä. Hän ehdottaa kolmea erittäin hyödyllistä tarkistusta. Ensimmäinen on samoilla linjoilla kuin komission vihreän kirja jäsenvaltioiden välisestä liikkuvuudesta koulutuksen, ammattikoulutuksen ja tutkimuksen alalla. Myöskin Pompidou viittasi erityisesti tähän asiaan. Toinen tarkistus pyrkii poistamaan Belgialle ennakoidun poikkeuksen. Tämä on minusta oikein, ottaen huomioon Euroopan tuomioistuimen suppean tulkinnan Spataron tapauksesta viime kesänä. Kolmanneksi kymmenen vuoden siirtymäaika, jonka aikana Luxemburgilla on oikeus saada naapurijäsenvaltiolta korvauksia tietyistä työttömyysmaksuista, voitaisiin itse asiassa lyhentää viiteen vuoteen.
Schörling ja Wolf ovat esittäneet tarkistusta, joka vaikuttaisi komission ehdotuksen tasapainoon, ja siksi emme voi hyväksyä sitä. Komissio on valmis välittämään eteenpäin tarkistetun ehdotuksen ja kannattamaan esittelijä Oomen-Ruijtenin ehdottamia tarkistuksia. Haluan myös kiittää häntä vilpittömästi hänen kauniista sanoistaan yksikölleni ja henkilökunnalleni: toimitan ne mielelläni eteenpäin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Sosiaaliturva
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Weilerin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0016/97) komission kertomuksesta sosiaaliturvasta Euroopassa 1995 (KOM(95)0457 - C4-0518/95) sekä komission tiedonannosta "Sosiaalisen suojelun tulevaisuus: taustaa eurooppalaiselle keskustelulle" (KOM(95)0466 - C4-0524/95).

Weiler
Arvoisa herra puhemies, hyvät kollegat, olen iloinen, että keskustelemme tänään aiheesta, jonka olisi jo pitkää pitänyt kuulua Euroopan esityslistalle, ja olen iloinen siitä, että komissio on antanut meille keskusteltavaksi erittäin hyödyllisen asiakirjan. Me olemme valiokunnassa käyneet erittäin perusteellisen keskustelun näistä aiheista asiantuntijoiden ja hallituksista riippumattomien järjestöjen kanssa, ja olen iloinen myös siitä, että Irlannin ja nyt Alankomaiden puheenjohtajuudet ovat käyttäneet hyväksi tilaisuuden järjestää meidän kanssamme yhteisiä konferensseja aiheesta.
Kiitän myös kaikkia kollegoja rakentavasta yhteistyöstä tämän mietinnön yhteydessä ja pyydän teiltä ymmärrystä sille, että en voinut ottaa kaikkia tarkistuksia huomioon. Muutamia en voinut ottaa huomioon siksi, että ne olisivat muuttaneet mietintöni selkeää linjaa ja osaksi siksi, että ne olisivat vieneet liikaa suuntaan, joka olisi merkinnyt sosiaaliturvan yksityistämistä. Toisaalta minulla on hyvin suuria sympatioita tarkistuksia 27, 28 ja 29 kohtaan, mutta niillä ei ollut mitään tekemistä mietinnössäni ja ne kuuluvat aivan toiseen yhteyteen.
Periaatteessa viimeisen puolen vuoden aikana käydyssä keskustelussa oltiin yksimielisiä siitä, että Euroopan sosiaaliturvamalli on myönteinen tekijä Euroopalle ja että me tarvitsemme yhdessä tämän järjestelmän uudistusta, emme kuitenkaan sen supistamista. Uudistus ei merkitse yhdenmukaistamista, tehdäkseni sen heti selväksi. Myös tulevaisuudessa kansalliset parlamentit päättävät edelleen niiden sosiaaliturvajärjestelmien muotoilusta. Mutta silti on välttämätöntä, että Euroopan parlamentti ja meidän toimielimemme puuttuvat selvemmin asiaan ja toimivat päättäväisemmin kuin ennen.
Meiltä on esim. vaadittu erittäin tarpeellisia direktiivejä, jotka turvaavat työntekijöiden vapaan liikkuvuuden. Meiltä on vaadittu yhteiskunnallista muotoilua, Euroopan uusien työjärjestöjen seurantaa, esim. epätyypillisiin työsuhteisiin liittyen, ei vain osa-aikaisiin, vaan kaikkien epätyypillisten työsuhteiden suuriin vaihteluihin ja variaatioihin, joita Euroopassa on. Meidän tehtävämme on myös - ja tämä on pääasia - taistella työttömyyttä vastaan yhdessä alueellisen ja kansallisen tason kanssa, koska me kaikki tiedämme, että pääsyy sosiaaliturvajärjestelmien rahoitusvaikeuksiin on työttömyys. Tämä on myös syy, miksi me vaadimme työttömyysluvun uudistettuun sopimukseen.
Eräs valiokunnan tärkeä vaatimus on tehdä järjestelmistä työllisyydelle ystävällisempiä eli vähentää kuormaa työtekijältä ja avata uusia rahoituslähteitä. Jäsenvaltiot voisivat, niiden pitäisi oikeastaan käyttää tilaisuus ekologiseen muutokseen, ekologiseen verouudistukseen. Me ehdotamme sitä. Jäsenvaltiot päättävät, aikovatko ne suunnitella näitä uusia lähteitä vai ei.
Me olemme laatineet vastauksia ja ratkaisuesityksiä Euroopan ongelmiin, jotka ovat kaikissa jäsenvaltioissa, kaikissa teollisuusmaissa samanlaisia. Tämä tarkoittaa esim. Euroopan vanhenemista, naisten oikeutettua toivetta ansiotyöhön, ja kuten jo sanoin, työjärjestöjen ja työjoustavuuden uusia muotoja. Tätä vuoropuhelua me haluamme käydä komission, neuvoston, työmarkkinaosapuolten, hallituksista riippumattomien järjestöjen ja jäsenvaltioiden hyvinvointijärjestöjen kanssa.
Hyvät kollegat! Olen esittänyt mietinnössäni joukon toimenpide-ehdotuksia. Olisin iloinen, jos te äänestäisitte sen puolesta, jos voisitte tukea sitä, että meidän tulee edelleen tehdä työtä tämän aiheen suhteen, että me haluamme tehdä työtä tämän aiheen suhteen, että me tarvitsemme eräänlaisen institutionaalisen elimen, jotta me pääsemme yhteiseen ratkaisuun ja voimme käydä keskustelua. Siksi pyydän teitä äänestämään mietintöni puolesta.

Melkert
Arvoisa puhemies, kiitos teille ja parlamentille siitä, että saan puhua tästä tärkeästä aiheesta, joka tänään on esillä.
Haluan aloittaa toivottamalla Weilerille ja komissiolle onnea edessämme olevan mietinnön johdosta, koska sisällöllisesti se on erittäin tärkeä Euroopan unionin tulevan kehityksen kannalta ja samalla se on valmistunut hetkellä, jolloin unionin ja sen jäsenvaltioiden on valmistauduttava laadullisesti uuteen sosiaalis-taloudelliseen vaiheeseen, etenkin siitä hetkestä lähtien, jolloin EMU astuu voimaan. Silloin on erittäin tärkeää, että toisaalta taloudellisen ja rahallisen yhdistymisen välinen toisiaan täydentävyys ja toisaalta jäsenvaltioiden välinen sosiaalistaloudellisen politiikan yhteensovittaminen saavat uuden muodon ja sisällön. Uutta muotoa ja sisältöä ei voida saavuttaa muuten kuin hallitusten ja Euroopan parlamentin välisen vuoropuhelun avulla. Weilerin mietintö antaa tähän tärkeän panoksen.
Euroopan unionin perustamissopimuksen tavoitteiden asettelussa on jo tehty selväksi, että työllisyyden säilyttäminen ja sosiaaliturva kuuluvat unionin perustehtäviin. Samalla meidän on todettava, että näiden perustehtävien toteuttaminen on vielä lapsen kengissä. Huolimatta viime vuosien aikana tehdystä tärkeästä työstä, jossa myös komissio on näytellyt tärkeää osaa, olemme vasta uuden vaiheen kynnyksellä, ja on erittäin tärkeää jatkaa eteenpäin.
Tässä yhteydessä kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä käsittelevä valkoinen kirja, Delorsin valkoinen kirja, on yhä ajankohtainen. Vaikka se onkin jo muutaman vuoden takainen, emme saa tehdä sitä virhettä, että unohdamme sen historialliseen arkistoomme, sillä olemmehan juuri aloittamassa siinä esitettyjen pääaiheiden kehittelemistä ja meidän on nähtävä näiden keskeisten teemojen sisällöllinen kehittäminen meille annettuna tehtävänä. Siitä syystä Hollanti on katsonut tärkeäksi käsitellä puolivuotisen puheenjohtajakauden aikana joitakin valkoisen kirjan teemoja. Olemme keskustelleet niistä tammikuun lopulla Amsterdamissa pidetyssä konferenssissa, jonka nimi oli " Sosiaalipolitiikka ja taloudellinen menestys" ja jonka aikana emme käsitelleet sosiaalipolitiikkaa ainoastaan sosiaalisesti toivottavana, vaan myös tuottavana tekijänä, tekijänä, joka saa aikaan kasvua, työllisyyttä ja hyvinvointia unionissa tuodaksemme sosiaalipolitiikan ja taloudellisen menestymisen välisen synteesin paremmin esille.
Komission jäsen Flynnin ja hänen pääosastonsa konferenssille antaman korkeatasoisen panoksen ansiosta voin sanoa, että olemme antaneet oman panoksemme keskusteluun, jota täällä käydään Weilerin mietinnön käynnistämänä. Puheenjohtajakautemme aikana haluamme panostaa asiaan enemmän ottamalla kaksi aihetta käsiteltäväksi piakkoin maaliskuussa Rotterdamissa pidettävän epävirallisen sosiaalineuvoston kokouksen aikana. Ensisijaisesti kysymys on niistä työllisyyspolitiikan indikaattoreista, joiden pitäisi mahdollistaa se, että jäsenvaltiot voivat benchmarking -menetelmää käyttämällä yrittää oppia eri jäsenvaltioiden parhaista kokemuksista ja joilla siten on Euroopan unionin tasolla hoidettavan politiikan yhteensovittamista edistävä vaikutus. Näin tulee olemaan mahdollista nopeuttaa työmarkkina- ja työllisyyspolitiikan lähentymistä, joka on välttämätön osa taloudellista ja rahallista yhdentymistä.
Toinen aihe, jota tulemme käsittelemään neuvoston epävirallisessa kokouksessa, on miltei kaikissa jäsenvaltioissa välttämättömäksi koettu työvoimakustannusten alentaminen, joka antaa alhaisen koulutustason omaaville työntekijöille paremmat mahdollisuudet. Komissio on todennut oikeutetusti unionin taloudellista tilaa käsittelevässä raportissaan, että työn korvaaminen pääomalla ja unionin sijoitustason alhaisuus ovat suurimpia syitä viime vuosien negatiiviseen työllisyystaseeseen, jonka muutos on välttämätön. Haluamme antaa panoksemme näihin kahteen asiaan ja näen sen samansuuntaisena sen kanssa, mitä Weilerin mietinnössä on esitetty, jotta niihin ehtoihin, joiden puitteissa kasvu ja työllisyys hoidetaan, kiinnitettäisiin laadullisesti parempaa huomiota unionin politiikassa.
Liittyen kasvun ja työllisyyden ehtoihin, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ehtoihin, haluan mainita lyhyesti vielä muutaman erityisen kohdan, joilla mielestäni pitää olla etusija politiikan kehittämisessä ja parlamentin keskusteluissa.
Ensiksi kyseessä ovat työmarkkinoiden joustavuuden ehdot. On selvää, että työmarkkinoiden jäykkyys estää työllisyyden kasvua ja että sopeuttamista tarvitaan. Mutta on myös selvää, että tätä sopeuttamista ei saa ymmärtää yksipuolisesti, sen tulee koskea sekä työnantajia että työntekijöitä. Tästä syystä joustavuuden ja varmuuden käsitteisiin kiinnitettiin huomiota Amsterdamin konferenssissa. Joustavuuteen, jota vaaditaan työntekijöiltä, jotta he olisivat työmarkkinoiden käytössä tavalla, joka edistää taloudellista kasvua, mutta toisaalta tarvitaan parempaa sosiaaliturvaa, eläketurvaa, eli työnantajilta odotetaan panosta työmotivaation aikaansaamiseksi, joka on tärkeää toisen ehdon täyttämiseksi eli korkeamman tuottavuuden tason aikaansaamiseksi. Työn tuottavuus tulee tulevaisuudessa yhä enemmän perustumaan koulutuksen, lisäkoulutuksen ja virkavapaan mahdollisuuteen, mutta myös työntekijöiden tiedotuksen ja neuvottelun merkeissä tapahtuvan työntekijöiden osallistumisen järjestämiseen. Viimeksi mainittuun seikkaan liittyen minulla on onneksi hyvät mahdollisuudet toivoa voivani saada aikaiseksi edistystä vielä puheenjohtajakauden aikana teeman " Työntekijöihin kohdistuva tiedotus ja neuvottelu" puitteissa tutustuttuani sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan aihetta käsittelevään mietintöön ja toivon piakkoin saavani tutustua Davignonin johdolla, komission ja neuvoston pyynnöstä, toimivan työryhmän aikaansaamiin tuloksiin tässä asiassa.
Kolmas kasvun ja työllisyyden ehto, jonka haluaisin mainita, liittyy sosiaalisen vakauden aikaansaamiseen, joka myös kulkee eri reittejä, tarkoitan erityisesti tasapainoisten työsuhteiden parantamista ja kunnioittamista. Tässä työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu on erittäin tärkeää. Toivon voivani saada jotakin aikaiseksi sosiaaliasiain neuvostossa työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun uudistamiseksi unionin tasolla. On välttämätöntä nostaa työtä etsivien osallistumisen tasoa, jotta työtä etsivien, myös eri etnisistä ryhmistä tulevien ja naisten kaikki kyvyt voitaisiin hyödyntää työmarkkinoilla. On välttämätöntä tehdä enemmän köyhyyden vastustamiseksi, jotta sosiaalinen osallistuminen ja sosiaalinen vakaus yhteiskunnassamme säilyisivät.
Nämä edellytykset on luotava huolimatta jäsenvaltioiden hyvinvoinnin tasosta. Kaikki jäsenvaltiot kohtaavat nämä kysymykset. Tässä unioni saakin tärkeän tehtävän sovittaa yhteen eri osat, saada aikaan työn ja tulojen jako, joka ei perustu pelkästään markkinaehtoihin tai jota markkinaehdot eivät yksinään sanele.
Lopuksi me neuvostona haluamme kehittää tätä strategiaa keskipitkällä ajanjaksolla, strategiaa, johon myös Delorsin valkoisessa kirjassa kiinnitettiin huomiota, tulemme keskustelemaan asiasta Rotterdamissa ja katsomaan, mitä osaa komissio voi näytellä tässä, komissio, jonka näen moottorina tämän tematiikan syventämiselle ja jäsenvaltioiden kokemusten yhdistämiselle siten, että niistä voidaan tehdä yhteisiä johtopäätöksiä, puheenjohtajavaltion toiveen mukaisesti myös Maastrichtin sopimuksen työllisyyttä käsittelevän kohdan pohjalta, josta keskustellaan HVK: n puitteissa. Näin voidaan saada kannatuspohja yhteensovittamiselle, jonka lopulta pitää luoda perusta täydentävyyden politiikalle, joka ei ole vain toivottavaa, vaan myös välttämätöntä, kun Euroopan unioni kohta saavuttaa talous- ja rahaliiton vaiheen, jonka vuoksi taloudellisen ja rahallisen yhdentymisen ja työllisyyden tulosten toisiinsa liittämisen välttämättömyys on kansalaisille selvää ja saavutettavissa olevaa ja jolloin tulee selväksi, ettei vahvan ja kansainvälisesti kilpailukykyisen yhtenäisvaluutan aikaansaaminen voi tapahtua ilman todellista taloudellista muutosta, ilman jäsenvaltioiden työmarkkinoiden muutosta.

Flynn
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää Weileria hänen mietinnöstään sekä myös ministeri Melkertia katsauksesta puheenjohtajamaa Alankomaiden kantaan tähän mietintöön liittyvissä asioissa. Meillä kaikilla on samanlainen lähtökohta tässä keskustelussa ja ymmärrämme, että sosiaalinen suojelu on eurooppalaisen sosiaalimallin kulmakivi. Weiler on ilmaissut tämän selvästi.
Yksi nykypäivän haasteista on kuitenkin löytää ratkaisu siihen, kuinka voimme modernisoida Euroopan sosiaalisen suojelun järjestelmät ja sovittaa ne uuteen tilanteeseen nopeasti muuttuvassa maailmassa hylkäämättä solidaarisuuden ja yhteenkuuluvuuden perusarvoja. Tämä on vaikea tehtävä, johon ei löydy ratkaisua hetkessä. Epävarman ja monimutkaisen tilanteen takia ehdotin vuoden 1995 lopussa uudentyyppisen sosiaaliturva-aloitteen käynnistämistä, joksi kutsuin tulevan sosiaalista suojelua koskevan eurooppalaisen keskustelun kehystä.
Ajatuksena oli, että jokaisen jäsenvaltion pitäisi löytää omat sen omiin järjestelmiin sopivat ratkaisumallit. Samalla kyky oppia toisilta ja reagoida nopeasti ovat menestyksen avaintekijöitä. Euroopan unionilla on arvokas rooli sen toimiessa katalysaattorina tässä prosessissa sekä oppimisessa ja omaksumisessa, ja olen kiitollinen Euroopan parlamentille sen osallistumisesta tähän keskusteluun. Olen tyytyväinen, että te olette reagoineet niin positiivisesti. Tämän päivän keskustelu muistuttaa meitä kahdesta asiasta: ensinnäkin siitä, että sosiaalisen suojelun tulevaisuus on monimutkainen kysymys, ja toiseksi siitä, että kyseessä on ratkaisevan tärkeä keskustelu, jota ei voi välttää.
Komission tiedonannossa on analysoitu sosiaaliturvan tulevaisuutta koskevan eurooppalaisen keskustelun puitekehyksessä monia kohtaamistamme yleisistä haasteista: kuinka työllisyys voitaisiin huomioida paremmin sosiaalisessa suojelussa, kuinka sosiaalisen suojelun järjestelmien rahoitusta voidaan parantaa, kuinka on suhtauduttava eurooppalaisten yhteiskuntien ikääntymiseen, varsinkin vanhuuseläkkeisiin, ja miten terveydenhuollon hallinnointia voidaan parantaa. On myös toinen suuri haaste, jolla on selvästi eurooppalainen ulottuvuus: kuinka sovitetaan yhteen sisämarkkinoiden täysimittainen toteutus ja kansallisten järjestelmien monimuotoisuus sekä kuinka sovitetaan paremmin yhteen tuo monimuotoisuus ja ihmisten liikkumisen vapaus unionissa ja palvelujen tarjoamisen vapaus.
Mielestäni vilkas keskustelu on hedelmällistä, ja suhtaudun siihen myönteisesti varsinkin, koska mielestäni unionissa vallitseva erilaisten kokemusten, kulttuurien ja mielipiteiden monimuotoinen kirjo on yksi unionin suurimpia vahvuuksia, ja tämä heijastuu tässä keskustelussa. Tämä rikkaus ja monimuotoisuus synnyttää paitsi ongelmia myös innovatiivisia ratkaisuja ongelmiin. Näin ollen meidän on kysyttävä - ja myöskin Weiler esittää tämän huomautuksen - mihin jatkamme tästä? Älkäämme unohtako, että meillä on jäsenvaltioiden selvä tuki tässä tehtävässä. Kaikki ne ovat sitä mieltä, että laadukas sosiaaliturvajärjestelmä on säilyttämisen ja kehittämisen arvoinen. Ne ymmärtävät kuitenkin myös, että sosiaalisen suojelun järjestelmien säilyttäminen edellyttää niiden uudistamista, ei vähiten siksi, että niin moni asia on muuttunut järjestelmän perustamisen jälkeen.
Vuonna 1992 neuvosto hahmotteli sosiaalista suojelua koskevassa suosituksessaan näiden kansallisten järjestelmien uudistamista koskevat yleistavoitteet. Weilerin mietinnön perustelujen V osassa todetaan, että tehtävänämme tänä päivänä on jatkaa keskustelua, ja yhdyn tähän mielipiteeseen. Mutta ei vain jatkaa keskustelua. Meidän on saatava siihen vauhtia, meidän on siirryttävä askel eteenpäin. Tästä syystä olen tyytyväinen nähdessäni täällä Melkertin antamassa katsauksen siitä, miten hän uskoo tämän keskustelun edistyvän Alankomaiden puheenjohtajuuden aikana. Hän on aivan oikeassa todetessaan, että ilmoitin Amsterdamissa viime kuussa pidetyssä sosiaalipolitiikkaa ja taloudellista suoritusta koskevassa konferenssissa, jonka Melkert järjesti puheenjohtajamaa Alankomaiden puolesta, että komissio esittelisi pian tiedonannon sosiaalisen suojelun järjestelmien kehittämisestä unionin alueella. Tiedonannon tavoitteena on kartoittaa prosessin seuraava vaihe.
Tiedonannolla on kaksi tavoitetta: viitoittaa modernisoinnin toteuttamistapa sekä ehdottaa joitain erityistoimenpiteitä Euroopan laajuisen tuen saamiseksi. Kaikessa tässä meidän on löydettävä käytännöllisiä ja toteuttamiskelpoisia ratkaisuja.
Tiedonantoa esittäessämme otamme tarkasti huomioon tähän mennessä parlamentin esittämät näkökohdat, kuten ne on esitetty Weilerin mietinnössä. Tämänpäiväinen keskustelu on osoittanut, että aihe on erittäin tärkeä kaikille toimielimille, erityisesti parlamentille, ja haluaisin erityisesti korostaa pitäväni tervetulleena aktiivista kiinnostusta, jota tässä keskustelussa on osoitettu. Toivon, että voimme luottaa parlamentin tukevan meitä täysin prosessin jatkamisessa. Uskon, että tämä on yksi aikamme suurista keskusteluista.

van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi toivottaa Hollannista tulevan ministerin tervetulleeksi tänne parlamenttiin, jonka jäsen hänestä melkein tuli kauan sitten, mutta ehdokkaat asettaneen lautakunnan mielestä hän oli liian nuori ja hänen piti saada enemmän kokemusta maan sisäisessä politiikassa ja sen me olemme huomanneet.
Mielestäni sosiaalipolitiikkaa ja taloudellista menestystä käsittelevän konferenssin parhaita puolia oli se, että ensimmäistä kertaa, kun sosiaalipolitiikka moneen vuoteen nostettiin esiin, kaikki puhujat eivät puolustautuneet oikealta laidalta tulevia hyökkäyksiä vastaan, vaan osoittivat itsetietoisesti miten tärkeää sosiaalipolitiikka sinällään on ja miten tärkeää se on myös taloudelle. Monista asiaa käsittelevälle valiokunnalle laadituista selvityksistä on käynyt ilmi, että oikeudenmukainen sosiaaliturvajärjestelmä ja menestyksekäs taloudellinen toiminta eivät ole toistensa vastakohtia, vaan päinvastoin tukevat toisiaan. Hyvä sosiaaliturva ei ole vain kakun koristeeksi laitettava kirsikka, vaan se on kakun olennainen valmistusaine. Näin sanoen arvostellaan itse asiassa ankarasti sitä tapaa, jolla Euroopan unioni on tähän asti toteuttanut suuria hankkeitaan. Oli sitten kysymys yhtenäismarkkinoista, EMU: sta, tietoyhteiskunnasta tai unionin laajennuksesta, sosiaalinen puoli laahaa yhä perässä. Siksi ei ole ihmeteltävää, että jäsenvaltioissa ja lopultakin myös Hollannissa käydään perusteellista keskustelua siitä, onko järkevää siirtyä EMU: un. Kaiken selvyyden vuoksi, olen EMU: n ja vakaussopimuksen kannattaja, mutta on oltava selvää, että sosiaalinen kehitys ja työllisyys ovat tavoitteita ja rahapolitiikka keino niiden saavuttamiseksi.
On tärkeää, että puhumme tänään Barbara Weilerin erinomaisen mietinnön pohjalta sosiaaliturvan tulevaisuudesta Euroopassa. Mutta meidän on ymmärrettävä, että sitä tulevaisuutta on nyt alettava rakentaa. Se tarkoittaa nykyisten sosiaaliturvajärjestelmiemme uudistamista, sillä muuten emme pysty kustantamaan niitä tulevaisuudessa. Uudistusta tarvitaan, koska järjestelmät eivät suuntaudu tällä hetkellä tarpeeksi työllisyyteen ja se tarkoittaa tasapainon etsimistä joustavuuden ja varmuuden välillä. Mutta sen pitäisi myös tarkoittaa yhteistä talouspolitiikkaa, jonka tarkoituksena ei ole ensisijaisesti EMU: n kriteereiden täyttäminen vaan myös työllisyyden parantaminen.
Sosiaalisia tavoitteita ja keinoja tarvitaan eurooppalaisella tasolla yksipuolisen rahapolitiikan tasapainottamiseksi. Se oli yksi Amsterdamin konferenssin johtopäätöksistä. Siksi on välttämätöntä sisällyttää työllisyyttä käsittelevä luku sopimukseen. Siksi sosiaalista pöytäkirjaa on parannettava ja sen on koskettava kaikkia unionin jäseniä. Monien sosiaaliturvan välttämättömien muutosten pitäisi olla kansallisten ja paikallisten viranomaisten asia. Mutta yhdistynyt Eurooppa loppuun vietyine yhtenäismarkkinoineen vähentää kansallisen edun tavoittelua. Tästä lähtien sosiaalinen yhteenkuuluvuus muissa jäsenvaltioissa on meidän kaikkien etujen mukaista. Eräs kuuma peruna sosiaali- ja työllisyysvaliokunnan mietinnöstä käymässä keskustelussa oli lähentyminen. On ollut paljon kiistaa, muun muassa Englannissa, siitä, että saako lähentyminen, edes sanana, esiintyä tekstissä. Mielestäni tällainen kiihkoilu on erittäin kummallista. Perustamissopimuksen 17 artiklassa, jonka Yhdistynyt kuningaskunta myös on allekirjoittanut, sanotaan selvästi, että yhtenäismarkkinat tulevat edistämään sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistamista ja että on välttämätöntä edistää vapaata liikkumista ja vastustaa epärehellistä kilpailua. Tämä asia on vielä kerran toistettu vuodelta 1992 peräisin olevassa suosituksessa, julkilausumassa, jossa vähitellen tapahtuvaa lähentymistä puolletaan samoin argumentein. On erittäin kyynistä, että julkilausuma on hyväksytty Englannin puheenjohtajakaudella ja sen on allekirjoittanut yksi kaikkein epäluuloisemmin Eurooppaan suhtautuvista konservatiiveista. Toivon, että kun äänestämme huomenna, kaikilla englantilaisilla olisi syy olla valittamatta tällaisista asioista.
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä riittää. Eri järjestelmien muuttaminen on mielestäni välttämätöntä. Tärkeintä on keskustelu siitä tavasta, jolla saamme Euroopan kansalaisten tuen asialle ja sen tuen suuruudesta.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, ei ole epäilyksiä siitä, että me kaikki tässä salissa haluamme korkean tason sosiaaliturvan koko Euroopassa ja, mikäli mahdollista, yhdenmukaistaa ajan kuluessa sosiaaliturvajärjestelmät. Tämähän on muutenkin vaatimuksena yhteismarkkinoiden ajatusmalleissa.
Emme kuitenkaan saa unohtaa eräitä parametrejä:
Ensimmäinen parametri on se, että jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmissä on suuria eroja: ne ovat organisaatioltaan erilaisia, ne ovat rahoitukseltaan erilaisia (esimerkiksi Saksassa, Ranskassa ja Belgiassa työnantajat maksavat pääasiassa kulut, kun taas Skandinavian maissa verot ovat tärkeämpi rahoituslähde), ja ne ovat erilaisia sosiaaliturvan tasoltaan. Skandinavian maissa sosiaaliturvamenot ylittävät 30 % BKT: sta, kun taas Portugalissa luku on vain 18 % ja Kreikassa 16, 5 % BKT: sta.-Toinen parametri - joka ei saa jäädä huomiotta, kun puhumme sosiaaliturvasta - on se, että nykyään toimivat sosiaaliturvajärjestelmät ovat täynnä ongelmia. Ongelmat syntyvät muun muassa työttömyyden kasvusta, mikä vaikuttaa siihen, että sosiaaliturvajärjestelmiin on sijoitettava enemmän varoja, naisten tulosta työmarkkinoille, ja keski-iän noususta. Viimemainittukin aiheuttaa vuorollaan ongelmia vakuutusjärjestelmässä, sillä pienempi määrä työtätekeviä pitää yllä yhä suurempaa määrää eläkkeensaajia. Kun 1995 jokaista eläkkeensaajaa kohti tarvittiin 4, 5 työikäistä, 30 vuoden kuluttua suhde tulee olemaan vähemmän kuin 1/3. Viime vuosina sosiaaliturvajärjestelmissä on ilmaantunut rakenteellisiakin ongelmia.Kolmas parametri liittyy seuraavaan tosiasiaan: kun vuonna 1970 sosiaaliturvan ylläpitokustannukset koko unionissa yltivät 19 %: iin BKT: sta, vuonna 1993 ne olivat nousseet 28 %: iin BKT: sta. Toisaalta tämä on hyvä kehitys, mutta samalla on nähtävä sen merkitys kilpailukyvyn kannalta silloin, kun olemme maailmanlaajuisen talouden edessä.
Siis, tietenkin korkea sosiaaliturva, tietenkin pyrkimys yhdenmukaisuuteen, mutta me emme saa unohtaa tiettyjä peruskysymyksiä, jotka liittyvät sosiaaliturvaan, kuten
ensiksi: talouden kilpailukyky, sillä ilman sitä Euroopan talous sortuu pitkällä aikavälillä ja sen mukana itse sosiaaliturva.-toiseksi: vastavuoroisuuden periaate (" correlativité), jonka on oltava sosiaaliturvajärjestelmien tärkeimpiä lähtökohtia.-kolmanneksi: yksityisten vakuutuksien roolia eli rinnakkaissäästämisjärjestelmää ei tule pitää torjuttavana sosiaaliturvajärjestelmissä poistamatta tietenkään julkista vakuutusjärjestelmää. Yksityisen järjestelmän vaikutusta on tutkittava kiirehtimättä tuomitsemaan dogmaattisesti yksityisen sektorin osallistumista vakuutusturvaan. Samaan aikaan on tietenkin tuettava työllistämispolitiikan vaihtoehtoja ja kannustettava työhön liittyviä joustoja, jotta voimme torjua työttömyysongelmaa.Näihin johtopäätöksiin perustuvat Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta esittämäni muutosehdotukset. Rouva Weller on työskennellyt pitkään tämän mietinnön parissa. Teknisesti se on oikeanlainen. Poliittiselta kannalta katsoen meillä on kuitenkin muutamia erimielisyyksiä, jotka toin esille.

Hermange
Arvoisa puhemies, sosiaalisen suojelun järjestelmämme joutuvat tällä hetkellä kohtaamaan useita haasteita: väestön vanhenemisen asettama väestötieteellinen haaste, työttömyyden asettama taloudellinen haaste sekä sosiaalinen haaste, joka ei ole haasteista vähäisin, sillä meidän on säilytettävä yhteisvastuun periaate Euroopassa.
Tällaisten haasteiden edessä Eurooppa ei voi enää tyytyä järjestelemään pelkästään nykyisiä oloja laatien sääntöjä, joilla pyritään liikkuvuuden esteiden poistamiseen, vaan sen on nyt kannettava vastuunsa. Sosiaalisen suojelun tulevaisuuden herättämät kysymykset ovat perustavanlaatuisia kansalaisten kannalta. Kansalaiset, jotka haluavat läheisemmän Euroopan, ovat tiedostaneet nämä kysymykset ja he ymmärtäisivät Euroopan ongelmat paremmin sosiaalisen Euroopan kautta.
Nyt on välttämätöntä aloittaa sosiaalisen suojelun tulevaisuutta koskeva Euroopan tason keskustelu, jossa pohdiskelujen rikastuttamiseksi käyty ajatustenvaihto mahdollistaisi, jollei nyt aivan heti säännösten lähentämistä, niin ainakin säännösten yhteensovittamisen erilaisia kansallisia kulttuureja kunnioittaen.
Olen sitä mieltä, että sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksia ei missään tapauksessa saa keskeyttää ja että uudistukset on tehtävä mukauttamalla sosiaalijärjestelmät uusiin työllisyysoloihin erityisesti joustavuuden ja liikkuvuuden osalta, kuten osa kollegoistamme on esittänyt.
Lisäisin vielä, että yhteisvastuun käsite sopii yhteen myös henkilökohtaisen osallistumisen, kansalaisten vastuun kanssa. Sosiaalisten ja taloudellisten muutosten vuoksi perheen suojelua on vahvistettava. Tästä syystä epäilen esittelijän ehdotusta, jossa hän perherakenteessa tapahtuneiden muutosten vuoksi suosittelee erillisiä järjestelmiä miehille ja naisille. Minun mielestäni erilliset sosiaalisen suojelun järjestelmät olisivat haitallisia yhteiskuntiemme yhteenkuuluvuudelle ja niiden sopusointuiselle kehitykselle.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, myös minä kiitän Hollannin ministeriä hänen läsnäolostaan ja haluan heti käyttää tilaisuutta hyväkseni ja puuttua asiaan, josta olen hyvin huolissani. Tarkoitan demokratian puutetta sosiaaliturvan ja työllisyyden ollessa kyseessä. Ministeri sanoi haluavansa käydä vuoropuhelua parlamentin kanssa ja luotan hänen sanoihinsa ja olen myös sitä mieltä, että hänen esityksensä sosiaalisten työmarkkinoiden ja työllisyyspolitiikan lähentymisestä ja työllisyyspolitiikan indikaattoreista ovat erittäin hyviä esityksiä. Mutta mitä takuita parlamentilla on siitä, ettei asia vesity Hollannin puheenjohtajakauden jälkeen, jolloin parlamentin mielipidettä ei juurikaan kuulla. Sillä välin juna kulkee eteenpäin ja tullaan, kuten Essenissä tapahtui, ottamaan ensimmäiset askelet kohti työmarkkinoiden uudistusta ja muuttamista. Haluan muistuttaa kollegoitani ja parlamenttia siitä, että mikäli jäsenvaltiot eivät pääse lähentymiseen, kuten van Velzen jo sanoi, ja niiden on tehtävä joissakin tilanteissa, kuten EMU: n ja vakaussopimuksen suhteen, valtavia harppauksia, voi olla mahdollista, että työllisyyslevottomuuksien takia eurooppalainen rakennelma osoittautuu paljon ajateltua heikommaksi. Siksi vetoan ministereihin, jotta he huolehtisivat siitä, että Hollannin puheenjohtajakaudella parlamentti ja neuvosto käyvät vuoropuhelua.
Kollegat, kysymys on siitä, haluammeko säilyttää vai uudistaa, ja mielestäni Weilerin mietinnön myötä on otettu muutamia hyviä askeleita, mutta olen myös sitä mieltä, että meidän tulee ennen kaikkea uskaltaa. Tekemäni ehdotukset, sekä sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa että esillä olevat tarkistukset, eivät käsittele niinkään sitä, pitääkö meidän purkaa jotakin, vaan sitä, haluammeko uudistaa. Tässä ajattelen eläkkeitä ja olen sitä mieltä, ettei meidän pidä pelätä pääomakattoisten järjestelmien käyttöönottamista verotuksella katettavien järjestelmien sijasta. Tämän tapaisista asioista on siis kysymys ja pyytäisin Weileria tutkimaan vielä kerran vakavasti tarkistuksiamme, jotta ryhmämme voisi tukea tätä muutamia hyviä kohtia sisältävää mietintöä.

Ojala
Arvoisa herra puheenjohtaja, kun puhumme sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta Euroopassa, puhumme samalla koko Euroopan tulevaisuudesta. Barbara Weilerin mietintö tuo mielestäni erittäin hyvin esiin sen, miten tärkeää meidän on uudistaa sosiaalisen suojelun järjestelmiä vastaamaan muuttuvan työelämän vaatimuksia ja miten meidän on myös pyrittävä löytämään sosiaaliturvalle uusia rahoituslähteitä varmistaaksemme sen korkean tason tulevaisuudessakin.
Weilerin mietinnössä kehotetaan määrittelemään EU: n yhteiset sosiaalisen suojelun vähimmäistavoitteet. Olen tästä asiasta aivan samaa mieltä. Kysymys ei kuitenkaan ole meille pohjoismaalaisille helppo, syistä joihin mm. herra Hatzidakis täällä viittasi. Me pelkäämme, että minimi voi helposti muuttua myös maksimiksi. Siksi on tärkeää varmistaa, että yhteiset minimit voidaan aina kansallisin päätöksin ylittää. Yhdyn myös mietinnössä esitettyyn näkemykseen siitä, että EU: n sosiaalipolitiikka tarvitsee vahvemman laillisen perustan. Sosiaalipöytäkirja on liitettävä perussopimukseen ja sen soveltamisesta on voitava päättää määräenemmistöllä.
Kun puhutaan sosiaaliturvan rahoituksesta, haluaisin korostaa sitä, ettei ole kyse vain menoerästä, kuten helposti ajatellaan. Sosiaaliseen suojeluun käytetyt varat maksavat itsensä moninkertaisesti takaisin. Tämä koskee niin yhteiskuntaa kuin myös yrityksiä. Työntekijät, jotka tuntevat itsensä sosiaalisesti turvatuiksi, kykenevät antamaan luovat voimavaransa paremmin yrityksen käyttöön. On paitsi inhimillisempää, myös taloudellisesti kannattavampaa tukea ihmisiä heidän kohdatessaan ongelmia kuin antaa ongelmien muuttua syrjäytymiseksi tai rikollisuudeksi. Siellä, missä sosiaalisesta suojelusta säästetään, joudutaan maksamaan moninkertaisesti enemmän vankiloiden ja vahvojen poliisivoimien ylläpidosta. Jos haluamme taata Euroopan kansalaisten turvallisuuden, ratkaisu löytyy ennemminkin sosiaaliturvan ja sosiaalisten palvelujen parantamisesta kuin poliisitoimen tehostamisesta.

Schörling
Herra puhemies! Sillä komission asiakirjalla, joka on Weilerin sekä työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunnan sosiaalisen suojelun tulevaisuutta koskevan mietinnön pohjana, todetaan, että on haluttu luoda puitteita debatille ja esittää lähtökohtia keskustelulle ja yhteisille neuvotteluille. Haluan onnitella Weileria siitä, että hän mielestäni tuo erittäin selvästi viestinsä tähän keskusteluun. Tulkintani mukaan on niin, että ellei yhteiskunnassa onnistuta jakamaan voimavaroja sosiaalisen turvallisuuden ja sosiaalisen solidaarisuuden luomiseksi, vaan niiden sijaan saadaan kasvavia kuiluja ja sosiaalista syrjäytymistä, on tässä yhteiskunnassa epäonnistuttu. Yhteiskunnallinen solidaarisuus on toden totta modernin ja demokraattisesti rakentuneen yhteiskunnan perusedellytys; meidän on tärkeä muistaa se tässä keskustelussa.
Olen täysin samaa mieltä myös talousvaliokunnan ilmausten ja pohdintojen kanssa siitä, että on aihetta olla syvästi huolissaan Euroopan sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta. Nykyisin aivan liian suuri osa unionin toimista keskittyy nimittäin markkinavoimien ja kilpailun edistämiseen. Julkisten menojen voimakkaat leikkaukset, EMU: n lähentymiskriteerit, vakautussopimus ja korkea työttömyys aiheuttavat sosiaalista levottomuutta ja sosiaalista syrjäytymistä. On vaarallinen tilanne, jos taloudellisen kasvun ja kilpailun pitää lisääntyä hinnalla millä hyvänsä, mutta sosiaalisen turvajärjestelmän kustannuksella. Siksi katson erityisen tärkeäksi muutosehdotuksemme nro 9, jossa osoitamme, että työttömyyskorvausten ja sosiaalietujen rajoitukset tähtäävät palkkatason alentamiseen. Ne eivät missään tapauksessa saa päätyä nykyisen toimeentulominimin alapuolelle. Sama pätee sosiaalivakuutusjärjestelmän etuihin.
Olen myös sitä mieltä, että sosiaalinen suojelu tulee ensi sijassa kattaa kollektiivisilla sosiaalivakuutuksilla, ts. valtion ylläpitämällä suojalla ja sellaisella järjestelmällä, joka pohjautuu työnantajien ja työntekijöiden välisiin kollektiivisiin sopimuksiin. EU: n sisällähän on rakenteeltaan ja tasoltaan tavattoman erilaisia sosiaaliturvajärjestelmiä. Olen siksi sitä mieltä, että yhdenmukaistaminen ei ole mahdollista eikä myöskään suotavaa. Yhdenmukaistamisesta mietintö sisältää muotoilun, joka Weilerin mukaan on käännösvirhe. Mutta kohtaa 19 lähemmin tarkastellen en voi todellakaan tukea sitä, koska siinä kannatetaan julistuksen 23 sisällyttämistä sopimukseen, ja tämä taas viittaa artiklaan 117, joka juuri haluaa edistää sosiaalijärjestelmien yhdenmukaistamista. Sitä vastoin katson, että tarvitaan sosiaaliturvan koordinointia ja muutamia vähimmäistasoja sekä jäsenmaiden välisiä sopimuksia asiasta. Näin vältämme sosiaalisen dumppauksen, edistämme työntekijöiden oikeuksia sekä henkilöiden vapaata liikkumista.
Tärkeää mietinnössä on myös vaatimus epätyypillisten töiden säätelystä sekä meidän muutosehdotuksemme sosiaalijärjestelmän rahoituksesta. On todellakin tarkasteltava vakavasti verotuksen painopisteen muuttamista, ts. verotaakan siirtämistä työstä ympäristöveroihin, esim. hiilidioksidiveroon.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, Weilerin mietintö on äärimmäisen tärkeä ja se tulee mielestäni hyvään aikaan. Kun keskustelemme tavallisten ihmisten kanssa, tulee esille yhä kasvava kaksijakoisuus. Kaksijakoisuus vapaan kaupan ja sosiaalisen vastuun välillä. Ihmiset sanovat rajattomien vapaiden markkinoiden yhä etääntyvän olennaisesta sosiaalisesta tehtävästä ja sitten he mainitsevat muutamia esimerkkejä. Asioiden hoito paikallisella tasolla on vähentynyt Euroopan unionissa, teknologisia tuotantotapoja suositaan työn kustannuksella, rajatyöläiset ovat eriarvoisessa asemassa. Myös jäsenvaltioiden sisällä on erilaisia kuiluja, jotka yhä kasvavat, kuten kuilu työssäkäyvien ja työttömien välillä, nuorten ja eläkeläisten välillä. Siksi tarvitaan kiireesti uutta yhteiskunnallista sisältöä rakentamaan uudestaan silta sosiaaliturvan ja aidon ja todellisen talouden välille. Siksi Weilerin mietintö on valmistunut juuri sopivaan aikaan.
Esittelijä ehdottaa sosiaalista mallia, joka on arvokas ja joka tulee suhtautumaan arvokkaisiin saavutuksiin yhteiskuntamme kulmakivinä. Meidän on luonnollisesti hyväksyttävä jotkin tosiasiat, joita viime vuosina on noussut esiin useimmissa jäsenvaltioissa. On syntynyt vakavia rahoittamisongelmia, on olemassa mätäpaiseita, useimmat sosiaaliturvajärjestelmistämme ovat jääneet yhteiskunnassamme tapahtuneiden muutosten jalkoihin. Tällä tarkoitan sitä, että 40-50 vuotta sitten oli kohtuullista, että sosiaaliturva rahoitettiin pääasiassa työstä saaduista tuloista. Silloin vallitsi miltei täystyöllisyys. Silloin ei edes ajateltu muita rahoitusmahdollisuuksia. Mutta yhteiskunta on muuttunut, suuri työttömyys, aleneva syntyvyys, muuttuneet perheolosuhteet vaikuttavat siihen, että on yhä vähemmän niitä ihmisiä, jotka pitävät järjestelmää pystyssä ja toisaalta velvollisuus rahoittaa sosiaaliturva työtä verottamalla on nostanut työn kustannukset kohtuuttoman suuriksi. Esimerkiksi omassa maassani ero työntekijän brutto- ja nettopalkan välillä on muuttumassa surrealistiseksi. Ero on kovin suuri ja tällainen tilanne on tuhoisaa työllisyyden kannalta ja se on alkuna helvetilliselle ympyrälle, joka lopulta vie sosiaaliturvajärjestelmältä perustan. Yksi Weilerin mietinnön keskeisistä kohdista on kohta 9, jossa käsitellään vaihtoehtoista rahoitusta ja tässä mielessä esitys on erittäin hyödyllinen.
Arvoisa puhemies, koko tilannetta ajatellen haluaisin huomauttaa vielä yhdestä kohdasta. Koko Euroopan rahaja talousliittoa koskevassa asetuksessa puhutaan vain rahallisesta puolesta ja aivan liian vähän sosiaalisesta. Eikö nyt olisi aika ajatella tätä asiaa konkreettisesti, Weilerin mietintö on tästä erinomainen esimerkki.

Lis Jensen
Arvoisa puhemies, lukiessani Barbara Weilerin mietintöä tulin ajatelleeksi tanskalaista laulua, joka kuuluu suunnilleen näin:
(Puhuja lauloi.) " Kulje tyttö varovasti, sillä maasto on kalteva."
Juuri niin minä tein, sillä tanskalaisena minusta on tärkeää painottaa varovaista etenemistä juuri sosiaalipolitiikassa. Sosiaalipolitiikka on - kuten mainittua - hyvin arka alue Pohjoismaissa. Olen samaa mieltä edustaja Hatzidakisin kanssa siitä, että on tärkeää, että meillä Euroopassa ja Euroopan unionissa on korkea turvataso. Mutta olen hyvin eri mieltä siitä, että meidän olisi yhdenmukaistettava sosiaalilainsäädäntöä. Tarkoitan, että on tärkeää edetä varovasti, kun mietinnössä muun muassa ehdotetaan, että sosiaalisia turvajärjestelmiä on asteittain yhtenäistettävä. Tarkoitan myös, että meidän on oltava varovaisia laatiessamme vähimmäisnormeja, koska suomalainen kollegani on suuressa määrin oikeassa siinä, että meidän on erittäin perusteltua pelätä, että vähimmäisnormeista tulee enimmäisnormeja. Tämän olemme kokeneet muun muassa Tanskassa työympäristöasioissa, missä meillä oli aiemmin varsin oivalliset tanskalaiset työympäristösäädökset, joista myöhemmin on tullut paljon huonommat juuri kilpailukyvyn takia. Tarkoitan, että on kaikki syyt pelätä, että yhtenäistäminen kilpailukyvyn takia heikentää sosiaalisia turvajärjestelmiä. Minusta tuntuu myös siltä, että on harvinaisen huono ajatus ottaa käyttöön sosiaalivakuutusjärjestelmiä yhteisötasolla enemmistöpäätöksin.
Muutoin olen sitä mieltä, että työvoiman vapaata liikkumista käytetään väärin antamaan Euroopan unionille suurempi lainsäädäntövalta kuin sillä nyt on. Minusta on liioiteltua uskoa, että Euroopan unionin kansalaiset haluavat muuttaa yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Olen toiminut myös sosiaalineuvojana ja uskon, että yksittäisen ihmisen - erityisesti perheellisen - on todellisuudessa hyvin vaikeaa nykäistä telttakepit ylös ja muuttaa maasta toiseen, jonka kulttuuri saattaa olla hyvin toisenlainen. Vaadinkin, että harkitsemme asiaa tarkoin, mieluiten hallitusten välisen kokouksen yhteydessä, ja että etenemme varovasti.

Puhemies
Teillä on hyvin kaunis ääni, arvoisa edustaja, mutta aiheutitte vaikeuksia useille tulkeille, jotka eivät pysyneet aivan puheenne mukana.

Lang Carl
Arvoisa puhemies, antanette minulle anteeksi, että vaikka haluan käyttää puheenvuoron, en voi laulaa kollegamme tavoin. Haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan.
Voimme olla tyytyväisiä komission toistamista vakuutteluista sekä Weilerin mietinnöstä, joka koskee eurooppalaisen sosiaalisen suojelun mallin, sosiaalisen rauhan välineen säilyttämistä.
Minusta näyttäisi olevan tarpeen varoittaa komissiota millään tavoin yrittämästä tasata sosiaalisen suojelun järjestelmiä alimman tason mukaan eurooppalaisen yhdenmukaistamisen tekosyyn varjolla. Koska kullakin jäsenvaltiolla on oma sosiaalinen perinteensä ja sosiaalinen historiansa, on tarkoituksenmukaista säilyttää kehittyneimmät kansalliset järjestelmät ja parantaa niitä sekä kehittää muita järjestelmiä.
Halu säilyttää ja kehittää sellainen sosiaalisen suojelun järjestelmä, jossa turvataan kaikille sairaus- ja työttömyysvakuutus ja eläkkeet sekä jolla edistetään ja tuetaan perheiden asemaa, on ilmettävä selkeästi nimenomaan kansallisella tasolla kunkin jäsenvaltion vastuun kautta.
Valtion halu tukea perheitä erityisesti vanhempainpalkan välityksellä pitäisi toimia syntyvyyttä elvyttävänä tekijänä. Emmehän me halua eläkejärjestelmiemme kaatuvan väestön vanhenemisen aiheuttaman taakan alla. Perhepolitiikan laatiminen on yhteiskunnallisesti kiireellinen ja elintärkeä asia Euroopan valtioille.
Haluan vielä lisätä, että kaikenlainen sosiaalijärjestelmiä rikkova kansallinen politiikka alistaisi kansalaiset markkinoiden ja yksityisten vakuutusten tiukoille lainalaisuuksille, joissa ei ollenkaan tunneta sosiaalista vastuuta. Jokaisen kansallisvaltion on turvattava sosiaalinen suojelu ja kannettava vastuunsa siitä sekä vahvistettava sosiaalista tehtäväänsä.
Haluan myös sanoa kollegoillemme, että jos he haluavat säilyttää toimivat sosiaalisen suojelun mallit, Euroopan on hylättävä äärimmäiseen vapauttamiseen, maailmanlaajuisuuteen ja vapaakauppaan perustuva talouspolitiikka.
Rajojemme avaaminen maailmanlaajuiselle kilpailulle ei mitenkään sovi yhteen sosiaalisen suojelun järjestelmien säilyttämisen kanssa. Sosiaalisten lausekkeiden puuttuminen Maailman kauppajärjestöstä on rikos Euroopan talouksia ja sosiaalijärjestelmiä kohtaan. Olisi kiireellisesti palautettava tullimaksut, joista saadut tulot käytettäisiin perhe- ja sosiaalipolitiikkoihin; olisi kiireellisesti alettava perimään tuontituotteista sosiaalista arvonlisäveroa, jotta voitaisiin pienentää sosiaalikustannusten eroista aiheutunutta taloudellista epävakautta; olisi kiireellisesti määriteltävä uudelleen kaupankäyntiä koskevat säännöt, koska nykyisin olemme enemmän niiden uhreja kuin edunsaajia. Arvoisa puhemies, koska näitä asioita ei ole toteutettu, hyvä tahto ja nykyisin eri tahojen edistämä sosiaalinen tietoisuus katoavat maailmanlaajuisen taloudellisen kilpailun tuhoisien vaikutusten alle.

Theonas
Arvoisa puhemies, viime vuosina sosiaaliturvajärjestelmissä olevat ongelmat ovat kärjistyneet. Julkisen sektorin menojen supistamispolitiikka, yleistynyt yritysten muuttaminen pois Euroopan unionin alueelta, pääomien sijoittaminen lyhytaikaisiin ei-tuotannollisiin kohteisiin ja osakekeinottelu ovat vieneet Euroopan unionin ennennäkemättömään työttömyyteen.
Syrjinnän ilmiöt ja köyhyys levittäytyvät yhä laajempiin kansalaisryhmiin. Ennusteet vahvistavat tätä suuntaa. Sosiaaliturvajärjestelmien huonon tilan on syytä huolestuttaa meitä sekä sosiaalisista että taloudellisista syistä. Mikään kehitys ei voi perustua työvoiman kurjistamiseen ja sosiaaliturvan tuhoamiseen. Arvoisa puhemies, meidän on syytä olla huolissamme. On selvitettävä se vaara, että sosiaaliturvajärjestelmä murtuu täysin uusista rahoituslähteistä johtuen ja työmaksujen korvaamisella vaihtoehtoisilla veroratkaisuilla erityisesti tässä talouspolitiikan vaiheessa, jonka talous- ja rahaliitto aiheuttaa kaikissa jäsenvaltioissa.
Mielestäni komission on välttämätöntä ryhtyä kiireellisesti tutkimaan työtätekevien ja eläkkeensaajien välistä kielteistä kehitystä ja sen sosiaalisesti ennustamattomia seurauksia. Täytyy myös tutkia tuotantoa, työllisyyttä ja työaikaa koskevia tulevia kysymyksiä ja niiden vaikutusta sosiaaliturvajärjestelmään. On syytä tuoda esiin talousja rahaliiton sekä sen mukaisen niukan talouspolitiikan vaikutukset sosiaaliturvajärjestelmiin, terveydenhuoltoon ja koulutukseen. On ymmärrettävä, että kaiken siirtäminen markkinavoimille sisältää valtavia riskejä sosiaalisen eheyden kannalta. Markkinavoimat eivät ole koskaan aikaisemminkaan yksistään saaneet aikaan täystyöllisyyttä eivätkä sosiaaliturvaa eivätkä sosiaalisia instituutioita.
Meidän on aika nähdä tämä totuus ja olla huolissamme Euroopan kansojen hyvinvoinnista.

Cabezón Alonso
Arvoisa puhemies, Margaret Thatcherin ja Ronald Reaganin taannoin johtaman niin sanotun " konservatiivisen vallankumouksen" merkittävänä tavoitteena oli hyvinvointivaltion purkaminen. Onneksi he eivät tässä onnistuneet. En ole kuitenkaan niin naiivi, että ajattelisin tällaisten julkisen sosiaaliturvan purkamiseen tähtäävien yritysten kuuluvan jo historiaan. Puhe yhteisestä ajattelusta näyttää nykyään hukuttavan alleen ja tartuttavan kaiken. Siinä painotetaan todellisuuden typistämistä markkinoiksi, säännöstelyn purkamiseksi ja individualismiksi. Julkiselta sektorilta, poliittiselta elämältä ja valtiolta riistetään kaikki arvot yhteisön jäsentämiseksi. Vaikka uudessa keskustelussa tällaisesta yhteisestä ajattelusta on kadonnut menneisyyden perustavin pohja, siinä puolustetaan edelleen hyvinvointivaltion purkamisen kiireellisyyttä ja tarpeellisuutta. Perusteluna on se, että hyvinvointivaltiolla ei ole tulevaisuutta. Yhteisen ajattelun teesinä on epäilemättä se, että muut tahot hoitavat ennen julkisen vallan hallinnoimia asioita.
Miksi individualismi eikä solidaarisuus on sitten niin elinkelpoista? Miksi yksityinen eläkerahasto on elinkelpoisempi kuin julkinen sosiaaliturva? Kun vuosia sitten kotimaassani Espanjassa halusimme osallistua yhteiseen suunnitelmaan Euroopan rakentamiseksi, teimme sen siksi, että Eurooppa oli yhtä kuin vapaudet. Teimme sen myös siksi, että Eurooppa oli malli yhteisöstä, jonka periaatteisiin kuului hyvinvointivaltio; tämä eurooppalainen sosiaalinen malli oli meidän yhteisöjemme selkärankana vaikeina hetkinä ja institutionalisoi kansalaisten sosiaaliset oikeudet.
Valtion velkakriisiä ei voida ratkaista sellaisen asian purkamisella tai vähentämisellä, joka muodosti yhteisöjemme selkärangan: olisi parempi puhua uudistuksista, korjauksista, uudenaikaistamisesta, jotta oikeuksia sovellettaisiin todella niitä tarvitsevien kohdalla. Uudistaminen, korjaaminen ja uudenaikaistaminen ovat paras keino suojata hyvinvointivaltiota panettelijoilta. Konservatiivisuudesta pääsee myös parhaiten eroon, jos kohtaamme rohkeasti todellisuuden.
Yhteinen Eurooppa, jota me sosiaalidemokraatit puolustamme, perustuu ihmisoikeuksien puolustamiseen, kansanvaltaan ja sosiaaliturvaan. Vastataksemme edessämme oleviin haasteisiin, joita tämä mietintö käsittelee (hyvä mietintö ) - sosiaaliturvaa, joka liittyy kiinteästi työllisyyteen - emme voi toimia pelokkaasti tai varautuneesti. Hyvä työllisyystaso varmistaa julkisen sosiaaliturvan näkymät. Joustavuuden ja turvallisuuden puolustaminen on kompromissi. Pyrkimys sosiaaliseen lähentymiseen on myös kompromissi, ja sen eteen on tehtävä työtä samalla tavalla kuin ponnistelemme taloudellisen lähentymisen saavuttamiseksi.
Toivottavasti tämä mietintö - toistan, hyvä mietintö - ja tämä keskustelu edesauttavat rakentamisen jatkamista ja kehitystä eivätkä hajoita, vaikka tämän saavuttamiseksi onkin edelleen uskottava politiikkaan, yleiseen sektoriin, valtion rooliin, ideoihin ja arvoihin.

Hernandez Mollar
Arvoisa puhemies, luulen ettei ole liioiteltua todeta, että Euroopan unionin nykyiset turvatasot ovat pitkälti maailman korkeimpia. Meidän kaikkien on oltava ylpeitä siitä, että kuulumme nykyisistä yhteisöistä kaikkein yhteisvastuullisempaan. Mutta jotta voisimme säilyttää näin arvokkaan saavutuksen, meidän on huomattavasti nostettava työllisyystasoamme. Ainoastaan silloin, kun voimme nauttia vahvasta, kilpailukykyisestä ja työtä synnyttävästä eurooppalaisesta teollisuudesta, kykenemme säilyttämään sosiaaliturvajärjestelmämme. Muu on tyhjää puhetta ja pelkkää kansankiihotusta.
Viime vuosina useat ovat syyttäneet eurooppalaista sosiaaliturvajärjestelmää siitä, että se on vastuussa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn katoamisesta. On yritetty luoda dikotomia - mielestäni kaikessa suhteessa olematon - sosiaaliturvan ja talouksien kilpailukyvyn välille. Dikotomiaa kannattavien järkeily on seuraava: koska talous on koko ajan avoimempi ja maailmanlaajuisempi, Euroopassa valmistettu tuote tulee epäsuorasti kalliimmaksi kuin esimerkiksi Aasiassa valmistettu tuote. Siten aasialaiset tuotteet ovat edullisemmassa asemassa eurooppalaisiin verrattuna. Näiden syytteiden takana on kahdenlaisia kantoja: sosiaaliturvan purkamisen puolustaminen tai ratkaisujen hakeminen sosiaaliturvan säilymisen takaamiseksi pitkällä aikavälillä. Kannatan vahvasti viimeksi mainittua. On totta, että Euroopan unionin maiden työverotus haittaa sellaisen kilpailukyvyn tason saavuttamista, jonka avulla voimme säilyttää markkinaosuutemme kilpailussa muiden maiden kanssa. Tiedämme kuitenkin kaikki, että hinnan lisäksi on olemassa myös muita kilpailukykyyn vaikuttavia tekijöitä: laatu, muotoilu, innovaatio...
Euroopan on hinnan lisäksi pohdittava lisäkeinoja kilpailuun. Tällä välin, hyvät läsnäolijat, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin jatkaa ponnisteluja eurooppalaisen talouden kilpailukyvyn lisäämiseksi, jotta järjestelmä olisi kestävä. Meidän on edistyttävä markkinoiden sääntelyjen purkamisessa, energiakysymyksissä, teleyhteyksissä; meidän on parannettava työvoimamme koulutusta; meidän on sijoitettava enemmän tutkimukseen ja kehitykseen, ja meidän on saatava yksityinen sektori osallistumaan paremmin tällaisiin investointeihin. Meidän on lisäksi pyrittävä mahdollisimman monta maata käsittävään rahaunioniin, jotta laajempi osa eurooppalaista taloutta hyötyy unionin mukanaan tuomasta ensiluokkaisesta makrotaloudellisesta ympäristöstä. Mitä tulee komission mietintöön, josta nyt keskustelemme, haluan ilmaista siihen tyytyväisyyteni. Mielestäni se on hyvä alku syvällisemmälle, vakavalle ja tiukalle keskustelulle sosiaaliturvan tulevaisuudesta. Haluan myös ilmaista pettymykseni siitä, etten voi tukea tämän parlamentin sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan mietintöä. Emme voi tänään hyväksyä mietintöä, jonka tavoitteena on siirtää jäsenvaltioiden rahoitusvastuu Euroopan unionille. Tämä tarkoittaa sitä, että talon rakentaminen aloitetaan katosta. Ennen tätä on edistyttävä huomattavasti yhdenmukaistamisessa ja palvelujen samankaltaistamisessa. Tämä kaikki saavutetaan etenkin vapaan liikkuvuuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden avulla.
Lopuksi totean, arvoisa puhemies, että yhteisössä on marginaaliryhmiä, joilla on fyysisiä tai psyykkisiä vajavaisuuksia, ja jotka etsivät työtä sitä saamatta. Siitä huolimatta, niillä joilla töitä on, eivät joskus halua tehdä työtä ja pyrkivät siten toisten ponnistelujen kustannuksella hankkimaan sosiaalipalveluja. Tällaista on esiintynyt esimerkiksi joidenkin invaliditeettipalvelujen käytön ja hyödyntämisen kohdalla. Petoksia vastaan on taisteltava jatkuvasti, resursseja parannettava ja lisäksi kaikkien sosiaalisten toimijoiden välillä on vaihdettava jatkuvasti ajatuksia, kokemuksia ja ehdotuksia.

Podestà
Arvoisa puhemies, Weilerin mietinnössä käsiteltävät aiheet ovat hyvin monimutkaisia, sillä Euroopan unionin demografiselle todellisuudelle on tunnusomaista väestön yleinen vanheneminen ja syntyvyyden aleneminen. Emme saa myöskään unohtaa nuorten yhä myöhäisempää siirtymistä työelämään.
Kaikki tämä johtaa väistämättä nykyisen sosiaaliturvajärjestelmän kriisiin, jota kärjistävät vielä entisestään markkinoiden yhä laajempi globalisoituminen, eli yritysten sekä Euroopan kokonaisten talous- ja tuotantojärjestelmien kilpailukyvyltä vaaditaan yhä enemmän. Tästä olisi seurattava suurempaa joustavuutta työtä koskeviin säädöksiin, ei missään tapauksessa verojen korotuksia. Keskustelun aiheena ei ole yhteisvastuullisuuden periaate - me, jopa yksityiskohtaisella tavalla korostamme perheistä huolehtimisen tärkeyttä - mutta nykyinen sosiaaliturvajärjestelmä ei ole enää toimintakelpoinen tässä muodossaan: se on liian kallis ja liian tehoton.
Tämän vuoksi uskomme tarpeelliseksi kannustaa kansalaisia ottamaan yksityisiä, nykyistä turvaa täydentäviä lisävakuutuksia, jotta saataisiin aikaan kilpailua julkisen ja yksityisen järjestelmän välillä myös sosiaaliturvan alalla järjestelmän yleisen tehokkuuden lisäämiseksi, sillä on otettava huomioon myös uudet ja epätavalliset työmuodot. Neuvosto on päättänyt jo vuosia sitten tätä koskevan asiakirjan käsittelyn, mutta me olemme sitä mieltä, että nyt täytyisi saada aikaan näkyviä tuloksia.
Tämä mietintö luo hyvän keskustelupohjan. Koska emme kuitenkaan ole täysin tyytyväisiä muutamiin meille perustavanlaatuisiin kohtiin, emme voi hyväksyä mietintöä, vaikka se esittelee myös joitakin merkittäviä kohtia.
Haluaisin lopuksi vielä korostaa tarkistuksen 29 erästä kohtaa, jossa sanotaan, että monenvälisiin sopimuksiin on otettava mukaan ympäristö- ja sosiaalilausekkeita kansainvälisen työjärjestön mallin mukaisesti. Tätä kohtaa me tuemme voimakkaasti.

Lindqvist
Herra puhemies! Turvallinen sosiaalinen hyvinvointijärjestelmä on tärkeä demokratiassa; ensi sijassa se on jäsenvaltioiden vastuulla. EU voi olla mukana koordinoinnissa ja yhteistyössä. Vähimmäisnormit voivat olla yksi keino, mutta niissä on riskinsä - niistä voi tulla enimmäisnormeja. Ensi kädessä EU: n tulee tällä alueella koordinoida, ja päätökset tulee näkemykseni mukaan tehdä yksimielisesti, jotta ei muutettaisi jäsenmaiden sosiaaliturvajärjestelmää huonommaksi, mikä riski on olemassa.
Nykypäivän yhteiskunta asettaa muutosvaatimuksia. Tietotaso muuttuu koko ajan. Meidän täytyy luoda järjestelmä ja malleja, joissa jatkokoulutus saadaan elinikäiseksi nykyisen sijaan, joka kattaa vain ensimmäiset 7-10 vuotta. Meidän tulee saada aktiivinen työmarkkinapolitiikka, johon jatkokoulutus ja koulutus sisältyvät toisiaan täydentävinä koko elämän ajan. Kaikkia sosiaalisen dumppauksen muotoja on vastustettava.
Weilerin mietintö on hyvin positiivinen monessa mielessä. Eri turvajärjestelmiä on tarkasteltava ja eritasoisuutta estettävä. On oltava takeet peruseläkkeestä kaikissa jäsenmaissa, mutta on myös voitava rakentaa henkilökohtaisille vakuutuksille. Yksi hyvin tärkeä ehdotus on turvajärjestelmän rahoituksen muuttaminen verotuksen painopistettä vaihtamalla siten, että työn verotusta alennetaan sekä ympäristöresurssien ja energian verotusta nostetaan.

Ribeiro
Arvoisa puhemies ja mietinnön laatija kollega Weiler, jota onnittelen erinomaisesta työstä, jonka hän on tehnyt. Mietintö ansaitsee meidän tukemme ja sen täytyisi ansaita meidän kaikkien huomio.
Mutta itse asiassa olemme niin huolestuneita muista asioista, muista suunnitelmista, joita kutsutaan kansallisiksi, ja kun on taas kyse maiden välisistä asioista, niistä ei jakseta olla enää niin kiinnostuneita. Kun on kysymyksessä sosiaaliturva Euroopassa ja sen tulevaisuus, sen pitäisi provosoida keskustelua.
Komission kaksi tiedonantoa, jotka olivat mietinnön pohjana, antavat aihetta tälle keskustelulle, ja päätöslauselma, joka parlamentin täytyy muuttaa omaksi päätöslauselmakseen, hyödyntää hyvin näitä kahta tiedonantoa Weilerin mietinnön avulla. Eikä vähiten tärkeätä, vaan pikemminkin päinvastoin, on niiden motiivien selitys, jotka ovat tämän ehdotuksen mukana ja jotka antavat aihetta tarkkaan miettimiseen ja moneen keskusteluun.
Itse asiassa mihin lähtökohtaan perustuvatkaan Rooman sopimuksen 2 artikla, jota Maastrichtin sopimus ei muuttanut ja joka määrittelee jäsenmaiden yhdistymisen yleiset päämäärät, ja EY: n perustamissopimuksen 117 artikla, jota Maastrichtin sopimus ei myöskään onnistunut jättämään pois ja joka yksiselitteisesti määrää poliittisen suunnan periaatteen, se tuntuu melkein omituiselta sen ollessa aina yhä tärkeämpi. Sosiaalisen tasa-arvon kehittymisen periaate edustaa tai sen pitäisi edustaa peruskiveä ja filosofista pohjaa rakentaessamme Eurooppaa: mosaiikkia, jossa on erilaisia kansallisia tilanteita ja joka on yhteistyön ja kaikkien kesken vallitsevan ja kaikkia hyödyttävän solidaarisuuden tuote.
Onnitelkaamme Barbara Weileriä, kun hän korosti tätä juridista perustaa ja varsinkin sitä edistykselle tyypillistä muutoshalua, joka näyttää hävinneen, koska puhumme vain teknisten nimitysten yhdenmukaistamisesta ja vertailemme negatiivisista eroavuutta tai lähentymistä yhteiskunnallisella tasolla. Niin kuin on ilmeistä, tätä keskustelua ei ole käyty loppuun silloin kun siitä on tehty mietintö, eikä sen siihen pitäisi loppuakaan. Mutta on myönteistä, että heti voi muistuttaa, että nämä keskustelun aiheet ovat välttämättömiä ja kiireellisiä.
Teen vain yhden tietyn ajan salliman huomion. Kiinnittäisin huomiota esityksen kohtaan 21, joka on aiheena keskustelulle, jota täytyy jatkaa työn kehittämisestä ja sekä työ- että vapaa-ajasta. Talouskomission ja edustaja Theonasin mielipiteiden seuraaminen auttaa minua korostamaan sitä, mitä meidän täytyy alkaa pitää peruslähtökohtana kaikissa keskusteluissa, joilla on sosiaalisia tavoitteita, eli sitä, miten miesten ja naisten ajankäyttö järjestetään, ilmaisten selvästi, mikä on työaikaa ja mikä on jo mahdollista vapaa-aikaa ja mikä ei voi olla työttömyyden aikaa, koska se voi olla ja sen pitää olla myös elämisen aikaa.

Sainjon
Arvoisa puhemies, Euroopan ainutlaatuisuus Yhdysvaltoihin, Japaniin tai muihin maihin verrattuna perustuu sosiaaliseen malliin, jota vastaavaa muualla maailmassa ei ole.
Mitä merkitystä on sillä, että työttömyysaste Yhdysvalloissa on ainoastaan kuusi prosenttia, kun lähes 40 miljoonaa amerikkalaista ei lainkaan kuulu sosiaaliturvan piiriin? Älkäämme milloinkaan unohtako, että Euroopan sosiaalinen malli on historian muokkaamaa. Se on syntynyt kärsimyksestä ja niistä taisteluista, joita 1700-luvun lopun teollisesta vallankumouksesta lähtien käytiin kaivoksissa ja tehtaissa, kaikkialla missä miehiä, naisia ja lapsia riistettiin. Älkäämme milloinkaan unohtako sitä vaikeaa taistelua, jota ammattiliittojen täytyi käydä.
Siellä täällä kuulee nykyisin, että järjestelmä on vanhentunut, pölyttynyt, hajanainen tai liian kallis. Pöyristyttävää! Jotkut haluaisivat jopa purkaa koko järjestelmän.
Älkäämme käyttäkö tekosyynä Euroopan rakentamista ja sosiaalista sopusointuisuutta suositellaksemme saavutusten tuhoamista, mikä merkitsisi sosiaaliasioiden merkityksen vähättelyä. On epäilemättä vielä liian aikaista pyrkiä täydelliseen yhdenmukaistamiseen sosiaalisen suojelun, eläkkeiden, perhepolitiikan ja terveyden alalla mutta ei todellakaan ole liian aikaista sovittaa yhteen kaikkia pyrkimyksiä ja toteuttaa aitoja ja todella edistyksellisiä uudistuksia.
Hyvän sosiaalisen käyttäytymisen säännöt olisivat jo nyt toivottavia. Sellaiset on kyllä olemassa mutta niitä ei noudateta. Ison-Britannian hallitus ei ole hyväksynyt sosiaalista peruskirjaa eikä myöskään Maastrichtin sopimuksen sosiaalipöytäkirjaa. Pääministeri Major on itse asiassa käyttänyt sitä perusteena direktiivien määrän vähentämiselle Luxemburgissa sijaitsevan yhteisön tuomioistuimen esittämistä moitteista huolimatta. Mitä hyötyä on rakentaa viidentoista asukkaan talo, jos yksi arkkitehdeistä ei hyväksy sen pohjapiirrosta. Toivon koko sydämestäni, että Isossa-Britanniassa tapahtuu nopeasti poliittisia muutoksia, jotka selventäisivät tilannetta, kun epävarmuus maassa lisääntyy ja työttömyysluvut ovat olleet jopa työministerin mukaan tahallisesti aliarvioituja. Onko valehtelusta tullut yksi Ison-Britannian hallituksen opeista?
Mielestäni meillä on kolme suurta haastetta, jotka liittyvät sosiaalisen suojelun järjestelmiemme nykyaikaistamiseen ja yhdenmukaistamiseen. Ensimmäinen, eikä suinkaan vähäisin niistä on työttömyys. Työttömiä on 20 miljoonaa ja syrjäytyneitä 50 miljoonaa. Sosiaalikustannuksemme tulevat nousemaan jyrkästi. On pureuduttava ongelman ytimeen eli on laadittava todellinen Euroopan tason talouden elpymis- ja kasvupolitiikka, joka edistää työllisyyttä. Samoin on eläkejärjestelmien osalta. On todettu, että vuonna 2005 ei tule olemaan tarpeeksi nuoria rahoittamaan eläkkeitä. Siispä on perustettu eläkerahastoja ja muita rahoitusvälineitä milloinkaan kuitenkaan harkitsematta sellaista Euroopan tason perhepolitiikkaa, jossa luovuttaisiin vallitsevasta individualismista.
Toinen haaste on yhtenäisvaluutta. Kun valtiomme saavat käyttöönsä euron eli kun niillä on sama valuuttakurssi ja sama korkokanta, niillä on vain kaksi investointien houkuttelukeinoa: verotus ja sosiaaliturva. Molemmissa tapauksissa siirrymme kohti tasaamista alhaisimman tason mukaan, jos emme osaa pitää varaamme.
Kolmas haaste on sosiaalisen suojelun järjestelmien rahoitus, joka tukeutuu liikaa työtuloihin. Olen sitä mieltä, että ponnisteluja on jaettava ja että olisi laadittava järjestelmä, jonka rahoitus perustuu pääoman verottamiseen.

Berthu
Arvoisa puhemies, voidaanko Euroopan maiden erilaiset sosiaalijärjestelmät säilyttää tulevaisuudessa? Komission kertomuksessa sosiaaliturvasta Euroopassa 1995 epäröidään antaa selkeää vastausta tähän kysymykseen.
Kaikki ovat tietysti yhtä mieltä siitä, että Euroopan tason keskustelua ja kokemusten vaihtoa on kannustettava, mikä saattaa itsestään johtaa lainsäädäntöjen lähentymiseen. Mutta kysymys, jonka komissio esittää, ei tarkkaan ottaen liity siihen. Todellisuudessa komissio kysyy peitellysti, onko sosiaaliturvajärjestelmien tulevaisuudessa vastattava toisiaan eli siis onko niidenkin yhdennyttävä taloudessa, jonka se olettaa yhdentyneen.
Meidän mielestämme olisi järkevämpää suunnitella erilaisuuden säilyttämistä, jotta kansalaisten tarpeiden määrittäminen voisi edelleenkin kuulua jäsenvaltioiden toimivaltaan. Erilaisuudesta huolimatta on tietenkin käytävä pysyvää ajatusten ja kokemusten vaihtoa Euroopan tasolla. Erilaisuudesta huolimatta työntekijöiden vapaa liikkuvuus on säilytettävä ja ansaitut sosiaalietuudet on pystyttävä siirtämään maasta toiseen.
Komissio ei kuitenkaan näytä olevan täysin tyytyväinen tämäntyyppiseen vastaukseen, koska se esittää muitakin perusteita. Ensinnäkin, komission tekstissä sanotaan, että ylikansallisilla yrityksillä, joita on yhä enemmän, on kasvavia vaikeuksia määrittää eri maiden työntekijöiden palkat sekä siirtää henkilökuntaa maasta toiseen. Meistä näyttää, että tämä peruste ilmentää jonkun muun kuin meidän käsitystämme Euroopasta. Se ei ole ratkaiseva peruste eikä kansalliseen toimivaltaan kuuluvia vapauksia saa asettaa järjestelmällisesti siitä riippuvaiseksi.
Toiseksi, komissio on huolissaan erilaisten sosiaaliturvajärjestelmien aiheuttamasta kilpailun vääristymisestä, joka saattaa haitata niiden maiden yritysten toimintaa, joissa sosiaalisen suojelun taso on hyvä. Ongelma on aivan todellinen mutta olemme hämmästyneitä siitä, että komissio puuttuu siihen Euroopan tasolla eikä ota sitä esille useammin tasolla, jossa kilpailun vääristymät ovat moninkertaisesti räikeämpiä, maailmanlaajuisten kauppasuhteiden tasolla nimittäin. Juuri maailmanlaajuisten kauppasuhteiden tasolla komission toimista voisi olla eniten hyötyä.

Belleré
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Flynn, arvoisa Hollannin ministeri, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan pyyntö päätöslauselmaluonnoksen hyväksymisestä, joka koskee kahta edellä esitettyä asiakirjaa sekä tiedonantoa sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta sekä kertomusta sosiaaliturvasta Euroopassa, velvoittaa esittelijä Barbara Weilerin, jonka kanssa olen tyytyväinen tehtyyn työhön, selvittämään käsitettä "sosiaalinen suojelu" , jota ei saa ymmärtää ainoastaan sosiaaliturvaksi, eli kollektiiviseksi vakuutukseksi, vaan myös suojeluksi, jota hallitus tarjoaa sekä järjestöille, jotka perustuvat työehtosopimusneuvotteluihin että yksityisille sopimuksille.
Kaksi ajatusta ovat mielestäni mielenkiintoisia. Ensinnäkin on välttämätöntä selvittää Euroopan unionin rooli sosiaalisen suojelun alalla. EU: n olisi oltava aktiivisempi ja sen olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden kanssa yhdessä toteutettavat toimet sekä tuettava sosiaaliturvajärjestelmien asteittaista lähentymistä sellaisissa valtioissa, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisiä vähimmäisedellytyksiä ja pyrkivät välttämään kilpailun aiheuttamaa sosiaaliturvan asteittaista murentumista. Minun on hieman vaikea esittää asiaa tyhjentävästi kahdessa minuutissa, mutta toiseksi on löydettävä yhteisymmärrys sekä komission että esittelijän kanssa siitä, että sosiaaliturvajärjestelmät olisi sopeutettava työmarkkinoiden uusiin vaatimuksiin. On varmaan paikallaan muistuttaa suuntauksesta vähentää työnantajien ja työntekijöiden kustannuksia, erityisesti niiden osalta, joilla on pienimmät tulot ja pienimmät palkat.
Eläkejärjestelmän vahvistamista lisävakuutusten avulla pitää edistää ja monipuolistaa niin, että sosiaalisesti syrjäytyneiden määrä vähenee entisestään ja kaikille kansalaisille voidaan taata asianmukainen elintaso ja että he voivat tuntea elävänsä turvassa ja katsoa luottavaisesti tulevaisuuteen.
Jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten olisi puhuttava enemmän sosiaaliturvasta ja pysyttävä tiukasti tehtävässään työllisyyden pitämiseksi korkealla. On selvää, että siellä, missä on työttömyyttä, ei voi olla sosiaaliturvaa. Tästä kertovat ne lähes 20 miljoonaa eurooppalaista työtöntä.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, olin erittäin ilahtunut kuullessani ministeri Melkertin sanovan, että hänen mielestään on erittäin tärkeää, että myös Euroopan parlamentti alkaa keskustella sosiaalisesta suojelusta, sillä minun on sanottava, että hämmästyn yhä uudelleen joidenkin kollegoiden allergisia reaktioita, kun puhumme yhteisön politiikasta tällä alueella. Olen muuten sitä mieltä, että Wim van Velzen osui napakymppiin muistuttaessaan vuoden 1992 suosituksista. Silloin voitiin nähtävästi vielä keskustella lähentymisestä ja rahoituksesta eurooppalaisella tasolla. Nyt sanasta " lähentyminen" on tullut miltei tabu, vaikka eurooppalaisella tasolla tapahtuva yhteinen esiintyminen on mahdollista siten, että kunnioitetaan täysin historiallisesti syntyneitä eroja eri sosiaaliturvajärjestelmien välillä.
Haluaisin tämän kolmen minuutin aikana antaa kollegojeni pohdittavaksi muutamia asioita. Siitä, että työn kustannuksia on alennettava, vallitsee todellakin kasvava yksimielisyys, se koskee ennen kaikkea työmarkkinoiden alapuolta, alhaista koulutustasoa vaativia töitä. Hyvä, erinomaista. Eurooppalaisella tasolla ei kuitenkaan vallitse yhtä suurta yksimielisyyttä siitä, miten järjestelmien uudelleenrahoituksen pitäisi tapahtua. Päinvastoin, puhutaan järjestelmien " leikkaamisesta" , korvausten harkinnanvaraisuudesta, joidenkin riskien yksityistämisestä. Haluaisin sanoa tällaisia uudistuksia kannattaville seuraavaa: OESO: n toimeksiannosta on Belgiassa julkaistu erittäin mielenkiintoinen tutkimus köyhyyden, työmarkkinoiden ja sosiaaliturvan suhteesta. Haluaisin siteerata siitä kahta kohtaa. Ensiksi, on olemassa erittäin suuri yhteys sosiaalimenojen ja köyhyyden välillä. Se tarkoittaa siis sitä, että päämäärätietoinen sosiaaliturva maksaa rahaa, kollegat. Harkinnanvaraisuudella on muuten selkeät rajat. Toiseksi ei ole olemassa suoraa yhteyttä työttömyysasteen ja köyhyyden määrän välillä. On kylläkin olemassa suora yhteys alhaisten työttömyyskorvausten, alhaisten palkkojen ja köyhyyden välillä. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että ihmisten ei pidä käydä töissä, päinvastoin, kannatan korvausten aktivointia, vaan se tarkoittaa sitä, että meidän on heitettävä amerikkalainen malli lopullisesti roskakoriin.
Kannatan eurooppalaista lähentymisstrategiaa, joka ottaa toissijaisuuden periaatteen huomioon ja joka sisältää vähintäänkin seuraavat asiat: ensiksi, on suoritettava kiireellisiä toimenpiteitä sosiaaliturvan uudelleenrahoittamiseksi. Haluan rohkaista Hollantia tekemään läpimurron tässä erittäin tärkeässä asiassa, siitä tehtyjä ehdotuksia on odottamassa käsittelyä. Toiseksi, Euroopan on työskenneltävä sosiaalisten oikeuksien puolesta ja oikeus minimitoimeentuloon on yksi niistä. Ihmiset, joiden tulot ovat 50 % pienemmät kuin kansalaisten keskimääräiset tulot, ovat köyhiä. On siis selvää, missä alaraja kulkee. Kolmanneksi, unioni kuluttaa noin 28 % bruttokansantuotteestaan sosiaaliturvaan. Tähän sisältyy suuria eroja. Miksi emme ala ajatella eurooppalaisen sosiaalisen mallin kehittämistä, jossa vaadimme jäsenvaltioita kuluttamaan tietyn prosenttimäärän hyvinvoinnistaan sosiaaliturvaan.
Toivon, että tämä komission julkilausumasta käytävä keskustelu lopultakin voi olla sysäyksenä päämäärätietoiseen eurooppalaiseen toimintaan.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, komission tiedonanto sosiaaliturvan tulevaisuudesta ja sen kertomus sosiaaliturvasta Euroopassa vuonna 1995 ovat Weilerin laatiman päätöslauselman perusta. Yhteiskunnallinen rauha on mielestäni arvokasta omaisuutta. Etelä-Korean on täytynyt kokea tämä viime viikkoina katkerasti. Sitä ei siis pitäisi panna peliin kevytmielisesti.
Lisääntyvän työllisyyden ja vanhempien ihmisten kasvavan määrän aiheuttamat vaikeudet Euroopan erilaisissa sosiaaliturvajärjestelmissä on yksinkertaisesti hallittava. Euroopan tasolla käytävä keskustelu on tärkeää. Puhuminen ja keskustelut eivät kuitenkaan riitä. Tarvitaan toimintaa. Uudistukset ovat välttämättömiä. Niitä ei saa kuitenkaan ymmärtää vain leikkauksiksi ja vähennyksiksi sosiaalisessa verkostossa.
Työllistämismahdollisuuksien, erityisesti naisten, parantaminen ei tähän mennessä ole EU: ssa ollut kaikista julistuksista huolimatta kovin menestyksekästä, asian varovaisesti ilmaisten. Sopimuksen artiklan 117 mukaista elin- ja työolosuhteiden yhdenmukaistamista on edistettävä matkalla kohti kehitystä. Me emme ole valitettavasti kuitenkaan vielä kovin pitkällä.
Ratkaistavana on monia ongelmia. Esimerkiksi järjestelmien moninaisuus ja vapaa liikkuvuus. Ria Oomen-Ruijten esitti tänään mietinnön aiheesta. Neuvosto ei valitettavasti ollut läsnä. Herra ministeri, ehkäpä voisitte ottaa vielä kantaa tähän mietintöön. Se kiinnostaisi meitä kovin.
Sitten palkkojen sivukustannusten alentamiseen: vakuutusten ulkopuoliset kustannukset kuormittavat paljon palkkoja maksavia pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja tietenkin työntekijöiden osuuksia. Tässä asiassa on tehtävä jotakin!
Työaikojen joustaminen, kyllä, mutta ei niin, että siitä hyötyvät vain työnantajat eikä perheitä ja työntekijöiden tarpeita oteta huomioon. Jos joustetaan, niin vain molempien osapuolten edut huomioon ottaen.
Yhteinen työmarkkinakumppanuus voi mielestäni ratkaista monia ongelmia. Se ei kuitenkaan onnistu työnantajien share-holder-value -ajattelulla, jos he ajattelevat vain voittoja eivätkä mitään muuta. Ei myöskään käy, että ammattijärjestöt ajattelevat vain työntekijöitä eivätkä työttömiä. Sosiaaliturvan tulevaisuus on erittäin tärkeää Euroopan unionille. Sosiaaliturvapöytäkirja on lopultakin otettava mukaan sopimukseen. Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen ei Euroopan tasolla tule olemaan helppoa.
Tarkoitan yhteensovittamista, sillä yhdenmukaistaminen ei tule olemaan kovin nopeasti tavoiteltavissa, koska järjestelmät ovat kehittyneet yli sadan vuoden aikana. Maailmanlaajuistumisen vaikutukset vaikeuttavat tilannetta lisää. Lapsi- ja pakkotyön aiheuttama sosiaaliturvan polkumyynti on tulevaisuudessa suljettava pois kauppasopimuksissa erityisillä lausekkeilla eikä sitä saa pitää vain aivan normaalina. Singaporen konferenssi oli pieni askel oikeaan suuntaan, mutta valitettavasti vain pieni askel.
Esittelijä on tehnyt valtavan työn. Euroopan kansanpuolueen ryhmän päätös äänestää tämän päätöksen puolesta riippuu muutamien tarkistusten hyväksymisestä. Mikäli lähentyminen ei ole mahdollista näissä kohdissa, on meidän valitettavasti pakko hylätä tämä mietintö, mikä olisi minusta sääli.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön villaisten muotoilujen takana ja ennen kaikkea komission asiakirjoissa, joihin se perustuu, piilee itse asiassa huonosti verhoiltu toive eurooppalaistaa koko sosiaaliturvan alue. Muuten entisen komission puheenjohtajan Delorsin villien unelmien mukaisesti. Nyt voin flaamilaisena periaatteessa ja asioista perillä ollen sanoa, että sellainen olisi huono asia. Omassa maassani keskustelu sosiaaliturvan jakamisesta on poliittisesti erittäin ajankohtainen. Se tarkoittaisi konkreettisesti sitä, että molemmat kansat, flaamit ja vallonit voisivat hoitaa sosiaaliturvajärjestelmänsä itse paremmin kuin liittovaltio. Olemme voineet todeta omassa maassamme käytännön kautta, että flaamit ja vallonit antavat järjestäytyneelle solidaarisuudelle erilaisen muodon ja sisällön, painottavat eri asioita ja ovat suuresti eri mieltä sosiaaliturvajärjestelmän käytöstä ja sen rahoituksesta. Ongelmat, jotka saavat jokseenkin dramaattisia muotoja yhteisen belgialaisen sosiaaliturvan puitteissa, jossa on osallisena vain kaksi kansaa, joiden hyvinvoinnin taso on suunnilleen sama, voivat vain kasvaa, mikäli sosiaaliturvaa ryhdytään järjestämään eurooppalaisella tasolla.
Lyhyesti, aito sosiaaliturvajärjestelmä saadaan parhaiten aikaiseksi noudattaen toissijaisuusperiaatetta erillisesti kussakin jäsenvaltiossa ja kunkin kansan itsensä järjestämänä, eikä sillä ole mitään tekemistä itsekkyyden kanssa, eikä se sulje pois muita solidaarisuuden muotoja kansojen välillä.
Minun on vielä sanottava, että Euroopan eri sosiaaliturvajärjestelmien todellinen ja pitkälle menevä yhdenmukaistaminen viime vuosikymmenien aikana on tapahtunut ilman eurooppalaista byrokratiaa ja ilman eurooppalaista määräilyä, emmekä me ole tänään keksineet lämmintä vettä, kuten jotkut täällä näköjään ajattelevat.
Lopuksi on uskallettava sanoa, että se taloudellinen Maastrichtin pakkopaita, johon meidät puetaan, uhkaa johtaa monissa maissa sosiaaliturvan murtumiseen ja siinä on seikka, jota meidän on pohdittava vakavasti tänään.

Andersson
Herra puhemies! Haluan aloittaa kiittämällä Weileria erinomaisesta mietinnöstä. Suuri haaste on kyetä yhdistämään kasvu ja työllisyys sekä samaan aikaan pitää yllä ja mieluiten kehittää nykyisiä sosiaalisia järjestelmiä. Joskushan kysytään: Onko oikeastaan yhtä eurooppalaista sosiaalista mallia? Meillähän on kolme neljä erilaista sosiaalista mallia Euroopassa. Totta kyllä, on eroja, jotka perustuvat historialliseen traditioon, mutta on myös yhtäläisyyksiä, merkittäviä yhtäläisyyksiä. Ennen muuta kaikki sosiaaliset järjestelmät rakentuvat solidaarisuuden pohjalle, solidaarisuuden sairaita, työttömiä, työtapaturman uhreja kohtaan sekä myös solidaarisuuden vanhoja ja lapsiperheitä kohtaan.
Sen lisäksi on - ja juuri tämä tekee keskustelun kiinnostavaksi - joukko ongelma-alueita tai tulevaisuuden haasteita. Suurin haaste on tietenkin työttömyys, joka vaikuttaa järjestelmän kuluihin ja tuloihin. Mielestäni on luotava sosiaalinen järjestelmä, joka vastustaa sosiaalista dumppausta ja joka niin laajalti kuin suinkin helpottaa liikkuvuutta. En yhdy siihen käsitykseen, jota jotkut ovat keskustelussa esittäneet, että tulisi välttää vähimmäisnormeja. Mielestäni strategia, joka sisältää vähimmäisnormit ja mahdollisuuden pitää yllä parempaa sosiaalista tasoa on aivan erinomainen strategia sosiaalialalla. Olen sitä paitsi sitä mieltä, että on tärkeää tehdä määräenemmistöpäätöksiä suurissa osissa tätä aluetta. Sen näemme - emmekä vähiten - historiallisesta kehityksestä; meillä on yksi maa, joka jatkuvasti jarruttaa sosiaalialueella ja estää sosiaalista kehitystä myös muissa maissa.
Toinen haaste on väestötieteellinen kehitys. Se voidaan nähdä ongelmana, mutta myös mahdollisuutena. Saamme enemmän vanhuksia Eurooppaan, mutta se sisältää myös työtilaisuuksien luomisen mahdollisuuden.
Tämä liittyy yhteen kolmannen haasteen kanssa, joka on naisten tulo työmarkkinoille, naisten ja miesten mahdollisuudet yhdistää työelämä ja vanhemmuus, mikä myös tarkoittaa että meidän tulee kehittää vanhain- ja lastenhoitoa.
Eräs aikaisempi puhuja sanoi, että Weilerin mietinnössä puhutaan rahoituksen yhdenmukaistamisen puolesta. Se ei pidä paikkaansa. Sen sijaan Weiler tähdentää useita erilaisia rahoitusmahdollisuuksia. Tärkeimmän olen jo maininnut, nimittäin sen, että meidän tulee alentaa työttömyyttä vähentääksemme kustannuksia ja lisätä työllisyyttä kasvattaaksemme tuloja järjestelmän rahoittamiseksi. Mutta kyse on myös työajan lyhentämisestä ja verotuksen painopisteen siirrosta, jota innokkaasti tuen.
Toiset sanovat, että EMU on esteenä tälle työlle. En ole samaa mieltä. En tietenkään tue kokonaisuudessaan talouspolitiikkaa; se on mielestäni sisältänyt liian paljon säästöjä ja liian vähän kasvua elvyttäviä toimia. Mutta kaukonäköisesti katsoen on budjetin tasapaino tietenkin hyväksi myös sosiaalijärjestelmälle.
Lopuksi, herra puhemies: tämä keskustelu on tärkeä. En halua sellaista sosiaalista järjestelmää, joka sisältää vain joko perusturvan tai elintasoturvan, vaan sellaisen systeemin, joka sisältää sekä perusturvan että elintasoturvan, ja järjestelmän, joka valtaosin on solidaarisesti rahoitettu yksityisten ratkaisujen tarpeen minimoimiseksi.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että kansanedustajien suuri määrä osoittaa tämän keskustelun ja sen merkityksen tärkeyden. Harvoin näin monta kansanedustajaa osallistuu meitä koskettavan asian käsittelyyn eli sosiaalisen hyvinvoinnin tulevaisuuteen Euroopassa. Kuten muut kollegat ovat todenneet, se sisältää useita yhteisiä aineksia: kaikissa valtioissa on yleensä kollektiivinen ja julkinen sosiaaliturva sekä vähimmäistoimeentulo sitä eniten tarvitseville kansalaisille.
Meistä näyttää siltä, että nämä edut ovat vaaravyöhykkeessä. Todellisuudessa, joka on ankara, pyritään rajoittamaan sosiaalisen hyvinvoinnin joitakin näkökohtia. Tästä on seurauksena työttömyyttä, väliaikaista työtä sekä sellaisten yksinhuoltajaperheiden, joiden perheenpäänä on nainen, määrän selvää lisääntymistä. Kilpailukyvyn varjolla puretaan yrityksiä, ja pääomia vaihdetaan jatkuvasti pikemminkin spekulatiivisin kuin tuotannollisin tarkoitusperin.
Todellisuus on siten ankara - ja Euroopan unionin on siihen pystyttävä vastaamaan.
Me jaamme tähän liittyen eri esittelijöiden huolenaiheen siitä, että taloudelliset ja markkinoiden kriteerit ovat päällimmäisinä, ja että niillä on etulyöntiasema sosiaalisiin kriteereihin nähden.
Uskomme, että on tehtävä täyskäännös, ja että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden on oltava meidän ensisijainen huolenaiheemme.
Siten uskomme, että on oltava aktiivista työllisyyspolitiikkaa - työnteko on välttämätöntä, jotta pystytään vastaamaan kustannuksiin. Vähimmäistoimeentulo on turvattava sitä tarvitseville, ja julkisen sektorin on huolehdittava sosiaaliturvasta. On tarpeen perustaa eurooppalainen observatorio, jotta voidaan seurata, väheneekö vai lisääntyykö köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen. Uskomme, että valtioiden ja alalla työskentelevien ei-hallitustenvälisten järjestöjen on toimittava tässä suhteessa yhteistyössä.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, komission kaksi tiedonantoa sekä edustaja Weilerin mietintö saavat minut pohtimaan kahta perustekijää, jotka mielestäni ovat perusta keskusteluillemme: ensinnäkin demografinen kehitys, joka on välttämätön myös kaiken sosiaalisen edistyksen ja sen onnistumisen kannalta, ja toiseksi työn rakenteessa ja säännöissä tapahtuneet muutokset, mukaan lukien telematiikan alalla tapahtuvan vallankumouksen, jota hyödynnetään kaikissa tuotteissa, sekä globalisoitumisprosessit.
Näistä perustekijöistä on minun näkemykseni mukaan lähtöisin sosiaalivaltion kriisi ja siis meitä kaikkia koskeva välttämättömyys puuttua tähän kysymykseen kaikilla rintamilla. Sosiaalivaltion kriisi ei ole yksinomaan julkisen talouden kriisi vaan päinvastoin, ratkaisun avain löytyy sosiaalivaltion toisista kasvoista, joista kuvastui aiemmin korkea työllisyys: työttömyys on siis kriisin pääasiallinen syy. Kehitys on varmasti yksi vastaus, mutta ei ainoa. Juuri tästä johtuen se ei pysty nykyisissä olosuhteissa takaamaan automaattisesti työllisyyden elpymistä. Tässä on siis valtion puututtava asiaan sekä kansallisella että Euroopan tasolla.
Mielestäni ensimmäinen tehtävämme on kohdata realistisesti uudet ongelmat ja olla pelkäämättä omia ideoitamme. Ajattelen tässä sitä ujoutta, jonka huomaan tässä istuntosalissa, jonka huomaan Euroopan unionissa ja joka on havaittavissa myös keskusteluissa työajan lyhentämisestä ja aikamme politiikoista. Kuitenkin nämä ovat aiheita, joissa voisi olla hyödyllistä muuttaa sitovuutta ja tiukkuutta kohti suurempaa henkilökohtaisen valinnan vapautta ja mahdollisuutta.
Sanavarastoomme täytyy siis ottaa mukaan uusia sanoja, joita taivutetaan niin, että niistä tulee toimivia myönteisen sosiaalisen muutoksen suunnitelmassa: kuten jo aiemmin sanoin, työaikojen lyhentäminen, eri alojen politiikat, joustavuus. On hyvä tietää, että joustavuus ei ole tuskatonta eikä sitä saavuteta ilman kustannuksia ja että julkiset avustukset, joilla tähdätään inhimillisten voimavarojen tuottavaan elvyttämiseen ovat edelleenkin, oikein ja tiukasti tarkastettuina, ensiarvoisen tärkeitä. Siis, jos lähtökohtanamme on edelleen sosiaalinen oikeudenmukaisuus, tasa-arvoisuus ja demokratia, sana hyvinvointi, welfare , on määriteltävä uudelleen miesten ja naisten toimesta toiseen, työstä toiseen, paikasta toiseen sekä myös valtiosta toiseen siirtymisen helpottamiseksi. Tässä Eurooppa astuu kuvaan mukaan. Sen toiminta ei syrjäytä jäsenvaltioiden toimintaa, mutta on kuitenkin ensiarvoisen tärkeää.
Ajatus siitä, että vain tiukka talousarvio ja rahapoliittinen vakaus saisivat talouselämän pysymään pystyssä, on mielestäni vailla todellisuuspohjaa. Yhtenäisvaluutta ja vakaussopimus ovat kuin pakkopaita ilman vastaavaa kehityssopimusta, eivätkä siis voi motivoida Eurooppaa. Ilman kehityssopimusta ja ilman sosiaalista Eurooppaa Eurooppa ei pysy jaloillaan. Siksi asioista, joiden eteen on ponnisteltava vieläkin enemmän on mainittava erityisesti Eurooppa-katsomuksen elvyttäminen vahvistamalla - ja myös uudistamalla - sen sosiaalista mallia, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tekijöitä sekä ihmisistä huolehtimisesta ja inhimillisten voimavarojen hyödyntämistä. Tämä kaikki voisi johtaa uuteen, myönteiseen eurooppalaiseen identiteettiin.

Morris
Arvoisa puhemies, politiikassa on nykyään suosittua sanoa, että meillä ei ole varaa ylläpitää eurooppalaista sosiaalisen suojelun mallia.
Barbara Weiler sanoo selkeästi ja mielestäni aivan oikein, että meillä ei ole varaa olla ylläpitämättä tätä järjestelmää emmekä edes saa haluta olla ylläpitämättä sitä. On moraalisesti väärin poistaa tai vähentää tukea, jota ihmiset tarvitsevat esim. ikääntymisen, työkyvyttömyyden, sairauden tai työttömyyden vuoksi. Voimme toimia tehokkaasti ja ihmisystävällisesti ainoastaan, jos tuo tuki toteutetaan julkisin varoin ja julkisten laitosten kautta. Jos tuen maksamisen jätetään yksityisen sektorin huoleksi, ihmisten tarpeita ei voida täyttää yhtä tehokkaasti ja myös taloudellisesti tämä on tehottomampi ratkaisu - se tulee kalliimmaksi.
Euroopassa käytössä olevan sosiaalisen suojelun mallin hylkääminen olisi paitsi moraalisesti väärin myös käytännöllisesti katsottuna valtava virhe. Sosiaalinen solidaarisuus ei ole pelkästään epäitsekkyyttä: se takaa, että yhteiskuntamme voi toimia kunnolla ja edetä vaihe kerrallaan eteenpäin.
Lainatakseni esittelijän sanoja: " Sosiaalisen suojelun järjestelmät edistävät sosiaalista konsensusta, joka on pysyvän taloudellisen kehityksen tärkeä edellytys" . Minä kannatan erityisen paljon Weilerin mietinnön kehotusta, että Euroopan unionin ei vain tule keskustella tästä asiasta vaan varmistaa, että jäsenvaltiot kunnioittavat sitoumusta korkeatasoiseen sosiaaliseen suojeluun ja auttavat sosiaalisen suojelun järjestelmien lähentämisessä, jolla estetään haitallista kilpailua rapauttamasta sosiaalisen suojelun järjestelmiä. Meidän pitäisi pyrkiä tekemään järjestelmistämme työllisyyskeskeisempiä ja yrittää poistaa esteitä, jotka estävät siirtymisen etukeskeisestä järjestelmästä työkeskeiseen järjestelmään.
Weilerin mietinnön tärkein kohta - ja tässä puututaan todelliseen ongelmaan, todelliseen syyhyn siihen, miksi sosiaaliturvalasku on niin suuri - on se, että meillä on niin suuri määrä työttömiä, joten meidän kaikkien Euroopan unionin kansalaisten todellinen haaste on luoda Eurooppa, jossa vallitsee täystyöllisyys. Esittelijä selvästi tietää tämän sekä sen, että yhteiskunnan tekemien virheiden uhria ei saa rangaista vain siksi, että sosiaalimaksut nousevat. On puututtava todelliseen ongelmaan, joka on ihmisten saaminen takaisin työelämään.

Rocard
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa ilmaisemalla täyden tukeni ystäväni Barbara Weilerin erinomaiselle mietinnölle ja komission kertomukselle. Äänestän siis niitä.
Koska minulla on vain vähän aikaa, puutun vain yhteen ainoaan tarkasti rajattuun kohtaan, joka mielestäni on kuitenkin ensisijaisen tärkeä. Weilerin mietinnön 11 kohdassa sanotaan, että Euroopan parlamentti "varoittaa yksityistämästä sosiaalisia riskejä erityisesti terveydenhuollon alalla" .
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että koko sosiaalisen suojelun mallimme joutuu suureen vaaraan, jos emme varo suuntausta, jossa yhä useammat valtiot pienentävät terveydenhuollon kattavuutta ja siirtävät riskejä pakollisista järjestelmistä täydentäviin järjestelmiin taloudellisten syiden sekä hallinnoinnin parantamiseen ja käyttäjän vastuuseen liittyvien syiden varjolla; käytetyt tekosyyt ovat kyllä hyvin merkityksellisiä. Täydentävillä järjestelmillä saatetaan näin korvata perussairaanhoitoa kuten joissakin maissa ja esimerkiksi näönkorjauksen ja hammashoidon aloilla on jo tapahtunut. Siitä aiheutuvat kustannukset saattavat olla raskaita.
Arvoisa komission jäsen, toisin kuin pakollisia järjestelmiä, vaihtoehtoisia täydentäviä järjestelmiä ei ole säännelty millään tavoin. Niihin sovelletaan markkinoiden ja tuottavan kaupankäynnin lakeja. Vaarana on, että yhteisvastuuseen, syrjimättömyyteen ja keskinäisyyteen perustuvat elimet katoavat kaupallisten yritysten alta, joita kiinnostavat ainoastaan laajenevat markkinat, ja joiden toiminta perustuu riskien valintaan, syrjimiseen ja yksilöllisyyteen.
Muistanette, arvoisa komission jäsen, amerikkalaisen Blue Cross -järjestön raskaat kokemukset. Se oli niin kukoistava viisikymmentä vuotta sitten, ja nyt sitä ei enää ole. Tässä meillä on avain siihen, mitä amerikkalaiselle terveydenhuoltojärjestelmälle on tapahtunut.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teiltä hartaasti, että koko sairausvakuutusalalla velvoitettaisiin soveltamaan yhteisvastuun, syrjimättömyyden ja riskien valikoimattomuuden sääntöjä, jotta toimijat eivät voisi tehdä voittoa sairastamisella. Olen pyytänyt myös sosiaaliasioita käsittelevää valiokuntaa toimimaan tämänsuuntaisesti. Terveydenhuolto on yleistä etua koskeva ala eikä sitä voida pitää tuottavina markkinoina. Tämä koskee myös täydentäviä järjestelmiä.
Kehotan komissiota ottamaan huomioon tämän näkökohdan ja aloittamaan pakollisia ja täydentäviä terveydenhuoltojärjestelmiä koskevan keskustelun yleistä etua käsittelevissä kertomuksissaan.

Melkert
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut suurella mielenkiinnolla keskustelua, joka ainakin osoittaa, että jäsenvaltioidemme sosiaaliturvasta ja unionin tasolla tapahtuvasta yhteensovittamisesta käytävä keskustelun syventäminen saa yhä enemmän kannatusta. Saanen sanoa muutaman sanan siitä, mitä parlamentin jäsenet ovat esittäneet.
Huomioni kiinnittyi siihen, että sosiaaliturvan kannatuksesta käytävässä keskustelussa esitetään usein ristiriitaisuuksia, joita siihen ei pitäisi kuulua. On varmaa, että - toistan van Velzenin sanat - sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja sen saaminen korkeammalle tasolle on kaikkien etujen mukaista ja että sen ei sinällään tarvitse olla ristiriidassa jo olemassa olevien järjestelmien erilaisuuden hyväksymisen kanssa. Järjestelmien erilaisuuden ei pitäisi olla keskeisellä sijalla tulevien vuosien politiikkaa suunniteltaessa, vaan tavoitteiden asettelun yhteisöllisyyden.
Myöskään mainittujen ristiriitojen taloudellisen itsenäisyyden ja perheiden tukemisen välillä ei tarvitse olla ristiriitoja, mikäli yksilöllisen, miehiä ja naisia koskevan työmarkkinoiden valinnanvapauden ja perheeseen kohdistuvan vastuun mahdollisuuksien lisääminen asetetaan etusijalle; kun puhutaan ristiriidoista tällä alueella joudutaan nopeasti turhiin vastakkainasetteluihin.
Kolmanneksi, mainitun ristiriidan yksilöllisten ja solidaaristen sosiaaliturvajärjestelmien ja eläketurvan välillä ei tarvitse olla ristiriitaa. On totta, kuten Rocard oikeutetusti sanoi, että mikäli laissa ei ole säädetty maksuvelvollisuutta, yksityisten vakuutuslaitosten tulo sosiaaliturva- ja eläkemarkkinoille voi aiheuttaa riskejä, jotka lopulta kaivavat maata sosiaaliturvan yleisen hyväksymisen alta. Mutta on ajateltavissa erilaisia yhdistelmiä, ja jäsenvaltioissa, myös kotimaassani, kokeillaan julkisen ja yksityisen järjestelmän rinnakkaista toimintaa. On vaivan arvoista tutkia tähän johtavia mahdollisuuksia lainsäädännön asettamien reunaehtojen puitteissa.
Haluaisin varoittaa epätavallisten työn muotojen ja meille tuttujen, tavanomaisten työn muotojen, eli työmarkkinoiden perustana olevan kokopäivätyön, asettamista vastakkain. Eikö olekin niin, että jo termi " epätavalliset työn muodot" on oikeastaan lisääntyvässä määrin ristiriidassa sen kanssa, mikä tämän päivän työmarkkinoilla on yhä hyväksyttävämpää, ja josta täytyy tulla hyväksyttävämpi, jotta työmarkkinoilla laskettaisiin perusta työn oikeudenmukaisemmalle jaolle naisten ja miesten välillä? Tämän päivän epätavalliset työn muodot ovat ehkä huomisen tavallisia työn muotoja. Olisi hyvä, jos komissio kiinnittäisi huomiota myös tähän tämän keskustelun jatkuessa.
Lopuksi haluaisin todeta, että kun keskustellaan eurooppalaisesta sosiaalisesta mallista, emme pysty vielä tänä päivänä osoittamaan sen yhteisiä piirteitä, mutta tiedämme, että meidän on pyrittävä sitä kohti, jotta meillä olisi viiden tai kymmenen vuoden kuluttua järjestelmän ydin, jossa keskeisellä sijalla on tasapaino; tasapaino työnantajien ja työntekijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien välillä, tasapaino joustavuuden ja varmuuden välillä ja työmarkkinaosapuolten välinen institutionalisoitu luottamus yhtenä eurooppalaisen järjestelmän tunnusmerkkinä, jonka järjestelmän jäsenvaltiot tulevat ottamaan perustakseen, koska työllisyys- ja työmarkkinapolitiikan välttämätön muutos on edessä. Tässä mielessä Weilerin mietintö antaa tärkeän panoksen keskusteluun ja olisi erittäin tärkeää - mikäli saan vapauden sanoa tämän - että parlamentti kokonaisuudessaan tukisi tätä mietintöä, sillä kaikkein tärkeintä on tulla esitettyjä ristiriitoja vastaan perustelluin argumentein ja antaa poliittinen merkki, joka on neuvostolle ja komissiolle erittäin tärkeä. Näin tekisimme oikeutta Jacques Delorsin uraa uurtavalle työlle muutaman vuoden takaisen valkoisen kirjan merkeissä, joka osoitti tien yhteenkuuluvuuteen ja siihen kumppanuuteen luottamiseen, joka muodostaa huomisen Euroopan perustan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra ministeri.
Keskustelu on päättynyt.
Tehtävänäni on ilmoittaa, että teknisistä syistä tätä mietintöä ei ole saatavilla kaikilla kielillä.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tuotteiden hintojen ilmoittaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0015/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa. (C4-0530/96-95/0148(COD)) (Esittelijä: Oomen-Ruijtenin).

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esityksellä, joka koskee tuotteiden hintojen ilmoittamista käsittelevää direktiiviä, on pitkä syntyhistoria. Vuosien ajan, jo vuodesta 1979 on yritetty saada useiden direktiivien avulla säädös tuotteiden hintojen ilmoittamisesta. Kyseinen säädös oli monimutkainen, eikä toiminut. Kyseessä oli pakollisten ja vapaaehtoisten toimenpiteiden sarja, joka oli vahvistettu eurooppalaisella ja kansallisella tasolla. Tämän järjestelmän suhteen voitiin, sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla, tehdä poikkeuksia. Seurauksena oli monien asioiden sekasotku, eikä kuluttaja voinut enää vertailla hintoja, mikä kuitenkin oli lopullinen tavoite.
Kun komissio joulukuussa 1994, kuusi kuukautta ennen ylimenokauden umpeutumista, pyysi järjestelmälle jatkoaikaa, emme parlamenttina voineet hyväksyä sitä. Pyysimme silloin komissiolta uutta esitystä. Esitystä yksinkertaisesta, selkeästä järjestelmästä, joka koskisi kaikkia tuotteita. Järjestelmästä, joka helpottaisi kuluttajan suorittamaa hintavertailua hänen tehdessään valintoja.
Uudessa ehdotuksessa, jonka komissio teki huhtikuussa 1995, otettiin parlamentin suositukset huomioon, mistä kiitos. Esitykseen sisältyy myyntihintojen pakollinen ilmoittaminen, ja mikäli oleellista, hinta kappalemäärää kohti. Sanon, mikäli oleellista, sillä mikäli yksikköhinnan ilmoittamisella ei ole tuotteen laadun tai tarkoituksen kannalta mitään merkitystä tai mikäli tämän ilmoittaminen ei sisällä kuluttajan kannalta tärkeää tietoa, on mahdollista tehdä poikkeuksia tämän velvollisuuden suhteen.
Arvoisa puhemies, toinen asia, jota haluan selvittää, on keskustelu viinistä, viskistä jne. Tähän mietintöön on otettu selkeä määritelmiä koskeva tarkistus, jonka seurauksena tavallisten jäsenvaltioissa käytössä olevien vetomittojen, esimerkiksi viinin kohdalla 3/4 litraa, lisäksi ei tarvitse enää ilmoittaa litrahintaa. Lisäksi tässä on jätetty pois muutamia kohtia neuvoston tekstistä, koska ne ovat tarpeettomia tai voivat aiheuttaa sekaannusta.
Sen lisäksi muutamat alat on jätetty kokonaan pakollisen standardiyksikköhinnan ilmoittamisen ulkopuolelle ja esittelijänä halusin mennä tässä pidemmälle kuin neuvosto ja siksi ravintolat, sairaalat, kiertävä kauppa, automaatit, urheiluhallien kanttiinit jne. on jätetty direktiivin ulkopuolelle.
Arvoisa puhemies, hintojen ilmoittamisen yhteydessä on esiintynyt paljon epätietoisuutta. Mietintö ei kuulemma ota huomioon pikku yrityksiä. Tämä minun on ehdottomasti kiellettävä. Olemme ottaneet Marie-tädin kaupan kulman takana huomioon. Näitä liikkeitä koskee nimittäin - sanon tämän brittiläisille kollegoilleni - kuusi vuotta kestävä siirtymäkausi. Ja toistaiseksi ei pienten kauppojen tarvitse ilmoittaa hintoja hyllyillä, kuten suurten liikkeiden, pikkukauppias saa tukkukauppiaalta listan, jonka hän voi ripustaa seinälle kaupassaan ja asiakas voi tarkistaa, mitä hintoja on olemassa. En siis rasita pikkukauppiaita.
Sitten meillä on ongelma, josta etenkin britit ovat huolestuneita, eli mikä on pikkukauppias? Tässä asiassa olemme antaneet jäsenvaltiolle mahdollisuuden tarkistuksen avulla määritellä kuka on " pieni" ja kuka on " suuri" ja mitä poikkeuksia on tehtävä. Pyytäisin kollegoitani tutkimaan tarkistuksia 23 ja 24 vielä erittäin tarkasti, sillä ne eivät tee asiaa vaikeammaksi, vaan helpottavat sitä pikkukauppiaiden kannalta.
Arvoisa puhemies, on myös esiintynyt huolia euron suhteen. Jotkut kollegat sanoivat, että mikäli hintojen ilmoittaminen on pakollista, tullaan kohta tilanteeseen, jossa täytyy ilmoittaa yksikköhinta, tuotteen myyntihinta ja siirtymävaiheen aikana kaksi ylimääräistä hintaa. Tai, mikäli tuote on tarjouksessa, vielä kaksi ylimääräistä hintaa. Olen ottanut tässä huomioon talous- ja sosiaalikomitean esityksen sanomalla, että ensinnäkin, tulee ilmoittaa korkeintaan kolme hintaa. Korkeintaan kolme hintaa, se koskee myös suuria liikkeitä. Toiseksi: sanon vielä kollegoilleni, lukekaa koko mietintö, jolloin huomaatte, että euron käyttöönotto toteutuu joka tapauksessa ennen siirtymäkauden umpeutumista. Asian suhteen tullaan noudattaman kuuden vuoden siirtymäkautta ja sitten direktiivi on otettava osaksi jäsenmaiden lainsäädäntöä, se kestää noin kaksi vuotta, jolloin on kulunut kahdeksan vuotta ja olemme vuodessa 2005, jolloin euro on ollut käytössä jo kauan, mitä muuten toivon.
Arvoisa puhemies, kaikkiin ongelmiin on myös ratkaisut. Ihmiset voivat itse löytää ne, mikäli tutkivat direktiiviä tarkasti. Olen yhdessä valiokunnan jäsenten kanssa noudattanut talous- ja sosiaalikomitean neuvoa ja se on antanut yksimielisen lausunnon, joka tukee parlamentin tarkistuksissa esittämiä kantoja: siellä, missä tarvittiin joustavuutta ja missä se oli mahdollista, olen myös käyttänyt sitä. Toivon siis, että tarkistuksia tullaan tukemaan.

Whitehead
Arvoisa puhemies, jälleen kerran minulla on ilo kiittää Oomen-Ruijtenia, koska hän on niin innokkaasti ajanut kuluttajien etuja ja tuntenut niin suurta huolta tarkistuksista, jotka esittelemme täällä toisessa käsittelyssä.
Heti alussa haluan sanoa ryhmäni puolesta, että me kannatamme kaikkia ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämiä tarkistuksia. Kannatamme myös Oomen-Ruijtenin ja hänen ryhmänsä tarkistusta 24. Haluan kertoa, miksi suhtaudumme asiaan tässä vaiheessa näin luottavaisesti.
Se ei johdu siitä, ettei meillä olisi epäilyksiä, jotka koskevat ehdotettua lainsäädäntöä tai taakkaa, jonka se saattaa kohdistaa ihmisiin, joista osa on heikommassa asemassa olevia. Oomen-Ruijten on jo viitannut pienten vähittäiskauppojen asemaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja palaan tähän myöhemmin. Tämän ehdotuksen - sellaisena kuin se on tarkistettuna ja toivon, että parlamentti tulee tarkistamaan sitä - keskeinen periaate on suoda kuluttajille mahdollisuus vertailla hintoja nopeasti ja kätevästi, siten, että pakkauksilla ei johdeta heitä harhaan ja että he pystyvät arvioimaan, mitä he saavat rahojensa vastineeksi.
On ehdottoman tärkeää, että heille suodaan tämä. Direktiivi voi antaa sen heille, ja toivon näin käyvän. Siinä on kuitenkin otettava huomioon myös huolenaiheet, joita on ilmaistu paitsi minun kotimaassani myös muissa jäsenvaltioissa.
Yksi huolenaiheista on ollut yksikköhinnan määrittäminen ja se, kuinka voidaan merkitä paitsi kilo-, litra- tai metrihinta myös hinta kussakin jäsenmassa käytetyssä tilavuusmitassa ilmaistuna. Olen iloinen voidessani sanoa, että uskon varmasti, että niin brittileivän kuin muidenkin kotimaassani arvostettujen tuotteiden yksikköhinnat voidaan ilmoittaa asianmukaisella tavalla.
Parlamentti on myös ilmoittanut, että yksikköhintaa ei pidä soveltaa joihinkin tuotteisiin, joissa sen ilmoittaminen olisi järjetöntä, kuten huonekaluissa. Minulla on ilo todeta, että meillä on myös tarkistus, jolla suojellaan niitä, jotka myyvät tuotteita, joiden kokonaishinta ei ole yksikköhinta. Tämä kuluttajien, etenkin suoramyyntiä harjoittavien ja ovelta ovelle tuotteita kaupittelevien, esimerkiksi kosmetiikkamyyjien jne., on tiedettävä.
Viimeinen huomautukseni käsittelee pienkauppojen asemaa täytäntöönpanon osalta. On oikein, että annetaan kuuden vuoden siirtymäaika, että ennen tuota määräaikaa tehdään perusteellinen arviointi ja että kaikki jäsenvaltiot luetteloivat keskeiset ammattijärjestöt sen varmistamiseksi, että pienet vähittäiskauppiaat saavat hyvissä ajoin tarpeelliset tiedot määräyksistä etenkin tuotteiden hintojen hyllymerkintöjen osalta. Kaikki ei ehkä suju saumattomasti, mutta kuluttajalle saattaa koitua myös paljon hyötyä tästä menettelytavasta.

Jackson
Arvoisa puhemies, minusta oli hyvin mielenkiintoista kuulla, mitä Whiteheadilla oli sanottavaa esittelijän tarkistuksista, emmekä saa antaa hänen unohtaa sitä.
Tämä on hyvin vaikea direktiivi Euroopan parlamentille. Se vaikuttaa ilman muuta hyvältä direktiiviltä. Periaatteessa pitäisi olla hyvä ajatus, että kuluttajille annettaisiin lisää tietoa, mutta mielestäni Euroopan komissio ei ole ajatellut asiaa loppuun asti. Itse asiassa se merkitsee todennäköisesti, kuten Whitehead sanoi tuodessaan epäilynsä esille, että kuluttajien käytössä on lopulta vähemmän paikkoja ostosten tekoon, koska pienkaupat saattavat sulkea ovensa tämän direktiivin voimaanastumisen myötä.
Haluaisin kiinnittää huomiota myös seuraaviin tarkistuksiin, joita minun on vaikea hyväksyä. Muut brittijäsenet ovat kanssani samaa mieltä.
Tarkistus 5 on todella hyvin erikoinen. Tarkistus tarkoittaisi sitä, etteivät jäsenvaltiot voi myöntää poikkeusta yksikköhinnoitteluvelvoitteesta taide- ja antiikkiesineiden myynnin osalta. En ymmärrä, miten yksikköhinnoittelua voidaan soveltaa antiikkiesineisiin. Kysyn mitä hyväntahtoisimmin, mitä tämä merkitsee? Merkitseekö se sitä, että Chippendale-tuoleja myytäessä hinta on ilmoitettava vaikkapa hintana jalkaa kohden?
Tarkistus 7 on ratkaisevan tärkeä tarkistus, jolla mietinnössä pyritään poistamaan pienyrityksiä koskeva poikkeus. Olen pannut merkille sen, mitä esittelijä sanoi kuuden vuoden siirtymäajasta, mutta se olisi mielestäni vain kuuden vuoden ajanjakso, jonka kuluessa osa pikkukauppiaista päättäisi yksinkertaisesti heittää pyyhkeen kehään ja mennä töihin Hondalle - minun vaalipiirissäni - koska ei olisi enää mielekästä jatkaa kamppailua direktiivin aiheuttaman ylimääräisen sääntelyn kanssa.
Panin merkille, mitä esittelijä sanoi tarkistuksista 23 ja 24, jotka koskivat mahdollisuutta laatia luettelo tuotteista ja yksikköhinnoista. En usko, että tämä toimisi, sillä myös jotkin pienehköt kaupat myyvät runsaasti eri tuotteita.
Tarkistus 10 käsittelee kysymystä yhden vuoden jaksosta, jonka kuluessa komissio tutkii direktiivin uudelleen. Tuntuu aika erikoiselta, että komissio tutkii direktiivin uudelleen vuotta ennen sen voimaantuloa. Mitä tapahtuu, mikäli komissio havaitsee sen kuitenkin olevan kustannustaakka pienkaupoille? Komissio on jo tilannut selvityksen tästä aiheesta. Mitä sitten tapahtuu? Mielestäni komission teksti on huomattavasti parempi kuin tässä mietinnössä esitetty versio.
Yhdyn siihen, että tarkistus 13 sisältää monia hyviä ja järkeviä poikkeuksia, mutta myöskin tarkistus 18 on hyödyllinen siinä mielessä, että siinä kiinnitetään huomiota mainitsemaani Chippendale-tuoliongelmaan. Jos joistakin tuotteista on hyödytöntä ja itse asiassa tarkoituksetonta käyttää yksikköhinnoittelua, miksi ei voitaisi hyväksyä komission alkuperäistä tekstiä ja johdanto-osan kappaletta 7?
Yhteenvetona totean, etten tunne myötämielisyyttä tätä direktiiviä kohtaan. Kannatan aina lisätiedon antamista kuluttajille, mutta kuten sanoin, pelkään, että direktiivin tuoma lisääntynyt sääntely merkitsee todennäköisesti pienkauppojen sulkemista ja heikentää näin ollen kuluttajien etuja.

Garosci
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi sekä sen esittelijä, jota haluan kiittää tekemästään suuresta työstä, tähtäävät kahteen suureen päämäärään. Ensimmäinen on kuluttajien suojeleminen ja toinen on säännösten hallinnollinen yksinkertaistaminen. Nykyisellä kuluttajansuojalla ei ole käytettävissään avointa tietoa hinnoista, erityisesti mitä tulee myyntihintojen ilmoittamiseen tiettyinä määrinä myytävien valmistuotteiden osalta ja joiden hintaa kuluttaja ei voi verrata vastaaviin tuotteisiin. Toinen suuri tavoite, jolle uhraan hieman enemmän aikaa, on nykyisten säännösten yksinkertaistaminen.
Vaikka kyseessä on yksinkertaistaminen, tämä kuuluu läheisyysperiaatemenettelyn alaan, ja tästä syystä yksittäiset jäsenvaltiot voivat päättää, miten ne määrittelevät "pienet vähittäismyyntipaikat" . Voimme hahmotella kaksi järjestelmää: itsepalvelumyynti tai perinteinen eli mittatilausmyynti. Ilmeistä kuitenkin on, että 1 000 neliömetrin liike Kreikassa ei vastaa 1 000 neliömetrin liikettä Saksassa, ja täten on siis hyvä, että yksittäiset jäsenvaltiot voivat määrittää, mitä tarkoitetaan "pienillä vähittäismyyntipaikoilla" .
Lopuksi haluan vielä hieman huolestuneena korostaa, että on välttämätöntä tukea pienimuotoista julkisen talouden vähittäiskaupan jakelua, jotta sitä ei rasitettaisi teknisillä kustannuksilla, jotka lopulta heijastuvat aina tuotteen lopulliseen hintaan. Jokin aika komissio avasi kilpailun tuotteiden koodi- ja lukujärjestelmän kehittämiseksi. Toivokaamme, että tämä lukujärjestelmä on mahdollisimman lähellä markkinoita, jolloin voitaisiin välttää tietyntyyppisten teknologioiden käyttöönotosta aiheutuvat häiriöt ja eroavuudet pienimuotoisen ja laajan jakelun välillä sekä onnistuttaisiin kehittämään koko vähittäiskauppajärjestelmä muuttuvien markkinoiden vaatimuksia vastaavaksi.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, haluan kernaasti kiittää puheenjohtajaa hänen työstään tämän direktiivin yhteydessä. Minusta on tärkeää painottaa, että meidän on yritettävä yhdistää kaksi vastakkaista näkökantaa. Toinen on kuluttajien näkökanta ja toinen on yritysten. Eräät eri ryhmien puhujat ovat jo osoittaneet tämän ongelman. Me liberaaliryhmässä olemme hyvin tietoisia siitä, että kuluttajien on voitava hyödyntää sisämarkkinoita ja verrata hintoja. Siksi yhdymme direktiiviin ja tuemme myös valiokunnan tarkistusehdotusta. Tarkistusehdotukseen 24 ryhmämme suhtautuu myönteisesti.
Kun asia nyt tuli sanotuksi, haluan kiinnittää komission huomion kahteen kysymykseen. Ensimmäinen niistä on, että on olemassa joitakin direktiivissä mainitsemattomia tapauksia, mutta jotka ovat mielestäni tärkeitä. On olemassa muita näkökantoja kuin kuluttajanäkökanta, muun muassa kysymys rikosten estämisestä. Tarkoitan, että esimerkiksi kultasepänliikkeissä voi olla yleensäkin ongelmallista ilmoittaa hintoja näyteikkunoissa, sillä se voi kannustaa tiettyjä ihmisiä rikkomaan ikkunan ja varastamaan esille asetetut timantit, kultaesineet ja jalokivet. Jos hinnat on ilmoitettu, varkaiden on luonnollisesti helppo ottaa ainoastaan kalleimmat. Tämä on tärkeä kohta, ja kuulisin mielelläni komission mielipiteen siitä, miten tämä ongelma voidaan ratkaista.
Toinen on kysymys siitä, miten hinnat ilmoitetaan, nimittäin kysymys hintojen merkitsemisestä tai hintojen ilmoittamisesta . Hintamerkintä on teknisesti huono ratkaisu, jos joka ainoan tavaran hinta on merkittävä, kun sitä vastoin hintailmoitus voidaan antaa hyllyn reunassa tai muissa paikoissa. On tärkeää, että kehitämme järjestelmän, joka ei estä vähittäiskaupan teknologista kehitystä. Me kaikki täällä salissa olijat olemme kulkeneet Brysselin lentoaseman läpi, jossa on hyvin älykäs ja informoiva merkintä näyttötaulussa . Meidän on varmistettava, että tämä direktiivi mahdollistaa vähittäiskaupan teknologisen kehityksen sekä suurissa että pienissä yrityksissä.

Blokland
Arvoisa puhemies, ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti hyväksyi joukon tarkistuksia, joista osan komissio otti muutettuun esitykseensä. Nyt on pöydällä vielä muutamia tarkistuksia, joita komissio ei syystä tai toisesta hyväksy.
Me kaikki tiedämme, miten arkaluontoinen tämä asia on liikkeenharjoittajille. Heidän on loppujen lopuksi toteutettava se kaupoissaan. Olemme sitä mieltä, että esittelijä on tehnyt joukon hyviä ja käytännöllisiä esityksiä tuotteiden hintojen ilmoittamisesta. Etenkin tarkistus 15, jonka mukaan pitää ilmoittaa korkeintaan kolme hintaa euron käyttöönoton jälkeen, vaikuttaa minusta käytännölliseltä. Kuluttaja ei saa joutua sekaannukseen, koska tuotteessa on ilmoitettu liian monta hintaa. Siksi en ymmärrä, miksi komissio ei ole ottanut tätä tarkistusta esitykseensä. Ehkä komissio voi antaa selityksen tähän.
Lisäksi olen sitä mieltä, että on tehtävä selvä ero elintarvikkeiden ja muiden tuotteiden välillä. Henkilökohtaisesti en välittäisi, vaikka direktiivi koskisi ainoastaan elintarvikkeita. Päivittäistavaroiden kohdalla on yksikköhinnan ilmoittaminen kaikkein hyödyllisintä kuluttajan kannalta. Muiden kuin elintarvikkeiden kohdalla näyttelevät kaikenlaiset laatuerot osaa, jolloin vertailu on kuitenkin vaikeampaa. Pelkään, että tällaisten tuotteiden kohdalla komission järjestelmä aiheuttaa valtavan byrokratian, jonka yhteydessä ihmettelen, mitä etua tästä on kuluttajalle. Se menetelmä, jota komissio on esittänyt uudessa 6 artiklassaan, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulee laatia listoja yhteisön nimikkeistön mukaisesti, vaikuttaa minusta erittäin mutkikkaalta. Tässähän on kyse tuhansista eri tuotteista. Mielestäni vapaaehtoisuus on ratkaisu tähän. Onneksi 7 artikla tarjoaa joidenkin tuotteiden kohdalla mahdollisuuden välttyä velvollisuuksilta. Kuluttajan suojelussa voimme joutua toiseen äärimmäisyyteen. Silloin edusta tulee haitta.
Muilta osin kannatan mietintöä.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Oomen-Ruijtenia hänen mietinnöstään. Mietintö on erinomainen, ja tuen myös esitystä siitä, että komissaari Bonino valtuutetaan käynnistämään tiedotuskampanja, jonka päätavoitteena on käsitellä niitä vaikeuksia, joita euron käyttöönotto vuonna 2002 aiheuttaa.
On hyvin tärkeää, että kuluttajat ovat tietoisia hyvissä ajoin ennen valuutan fyysistä vaihtamista euron todellisesta arvosta verrattuna kansalliseen valuuttaan. Kuluttajille suunnatussa tiedotuskampanjassa tulisi käsitellä, kuten esittelijäkin mainitsee, kaksoishinnoittelun käyttöönottoa kaupoissa ja marketeissa siten, että hinnat ilmoitetaan sekä euroina että kansallisina valuuttoina. Tuen tätä esitystä ympäristö-, terveys- ja kuluttajasuojeluvaliokunnan jäsenenä.
Talous- ja rahaliiton aikataulu on laadittu ja, kuten kaikki tiedämme, ne maat, jotka osallistuvat EMU: n ensimmäiseen vaiheeseen, valitaan vuonna 1998 vuoden 1997 taloustilastojen perusteella. Olen tyytyväinen voidessani todeta Irlannin sijoittuneen hyvin tässä vertailussa. Irlannin valmistautumisen EMU: a varten käynnisti lähes kymmenen vuotta sitten entinen komissaari, silloinen valtiovarainministeri Ray MacSharry. Sattumoisin hänen apunaan toimi nykyinen komissaari Padraig Flynn, silloinen ministeri. Tämän ansiosta Irlannin talous on tänä päivänä vakaalla pohjalla ja valmis täyttämään EMU: n lähestymiskriteerit. Maiden keskuspankit lähentyvät Euroopan keskuspankin johtamana vuonna 1999. Vuonna 2002 lasketaan liikkeelle eurosetelit sekä -kolikot, joiden toivomme kilisevän runsaslukuisina Euroopan kansalaisten taskuissa.
Meidän on kuitenkin vältettävä tekemästä samoja erehdyksiä, joita tapahtui Irlannin siirtyessä kymmenjärjestelmään vuonna 1972. Monet, erityisesti vanhukset, olivat epätietoisia Irlannin uusien kolikoiden sekä setelien arvosta ja joutuivat häikäilemättömien välittäjien huijaamiksi. Meidän on otettava opiksi kymmenjärjestelmään siirtymisestä saamistamme kokemuksista sekä varmistettava, ettei samoja virheitä toisteta Euroopan siirtyessä yhtenäisvaluuttaan.
Suhtaudun luottavaisesti siihen, että sekä irlantilaiset että eurooppalaiset kuluttajajärjestöt tukevat ehdotusta ja että EMU toteutuu lähitulevaisuudessa huolimatta eräiden jäsenvaltioiden epäilyistä. Meidän kaikkien on hyväksyttävä tämä tosiasia sekä helpotettava tätä prosessia niin paljon kuin mahdollista.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, minun täytyy esittää vielä yksi huomautus komissiolle ja myös kollegoilleni. Ensiksi tämä. Olen sitä mieltä, että allekirjoittaneen esittämä tarkistus 24 pitäisi peruuttaa Garoscin tarkistuksen hyväksi, joka koskee 23 artiklaa ja joka selventää vielä toisen kerran pienyrityksiä koskevaa poikkeusasemaa.
Toiseksi: haluan ilmoittaa, että tarkistuksessa 15 on virhe euron kohdalla. Siinä sanotaan, että täytyy ilmoittaa kolme hintaa. Perusteluissa sanotaan: voidaan ilmoittaa. Haluaisin myös tarkistuksen 15 tekstissä käyttää sanaa voida sanan olla asemasta.
Kolmanneksi, pitääkö muiden kuin elintarvikkeiden kohdalla ilmoittaa yksikköhinta. Olen samaa mieltä niiden kollegojen kanssa, jotka huomauttivat tästä. Haluaisin viitata tässä tarkistukseen 18. Tarkistuksessa 18 sanotaan, että mikäli ei ole järkevää vertailla kappalemääriä keskenään, esimerkiksi huutokaupassa, naulojen kohdalla ja niin edelleen, standardimäärää ei tarvitse ilmoittaa.
Sitten loppuhuomautus. Haluaisin pyytää rouva Jacksonia vielä kerran tutustumaan koko direktiiviin ja sen seurauksiin. Hän ottaa nyt esille muutamia kohtia perusteluista, joita on käsitelty artikloissa. Minusta tuntuu, että mikäli hän tekee näin ennen kuin kello on 12.30, hän voi rauhassa äänestää muun ryhmän mukana.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, minulla on kysymys edustaja Oomen-Ruijtenille. En täysin ymmärtänyt, vedettiinkö tarkistusehdotus 24 takaisin? Äänestämmekö siis nyt tarkistusehdotuksesta 23? Mitä tarkoitetaan seuraavalla - sanon sen nyt englanniksi, sillä minulla on englanninkielinen painos: Member States shall specify which small retail businesses shall be permitted to defer application of this Directive ? Mitkä ovat kriteerit, jotka valitsemme? Asettaako jokainen jäsenvaltio omat kriteerinsä? Minusta edustaja Garosci aivan oikein huomautti, että 1 000 m2 on Kreikassa aivan eri asia kuin 1 000 m2 Saksassa. Miten varmistamme tasavertaisen kilpailun, ja miten varmistamme samanaikaisesti läheisyysperiaatteen? Siihen haluaisin mielelläni vastauksen.

Oomen-Ruijten
Sen tavan, jolla jäsenvaltiot tekevät säädökseen poikkeuksia, haluan todellakin jättää niiden itsensä harkittavaksi. Hyvä rouva, antamanne esimerkki oli hyvä. Tilanne on kreikkalaisessa kaupungissa monine pikku myymälöineen aivan erilainen kuin esimerkiksi Hollannissa. Haluan jättää jäsenvaltioiden itsensä harkittavaksi, mitä he pitävät suurena ja mitä pienenä.

Flynn
Arvoisa puhemies, tämä kuluttajalle tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamista koskevan direktiiviehdotuksen toinen käsittely antaa minulle mahdollisuuden sanoa, kuinka iloinen olen Euroopan parlamentin myötämielisestä asenteesta kuluttajasuojaan ja -informaatioon. Siitä juuri direktiivissä on kyse: kuluttajavalistuksen parantamisesta ja olemassa olevien mekanismien yksinkertaistamisesta.
Haluan erityisesti kiittää esittelijä Oomen-Ruijtenia siitä mittavasta työstä, jota hän on tehnyt asian puolesta.
Kuten aivan ensimmäisessä käsittelyssäkin, komissio tukee parlamentin kantaa. Näin ollen olen tyytyväinen voidessani ilmoittaa, että komissio on valmis hyväksymään enemmistön Euroopan parlamentin tarkistuksista.
Emme voi hyväksyä tarkistuksia 9, 15 ja 16, jotka koskevat hintojen ilmoittamista sekä kansallisena valuuttana että euroina yhtenäisvaluutan käyttöönoton aikaan. Tämä ei tarkoita, että komissio vastustaa kaksoishinnoittelua; päinvastoin haluan painottaa, että hintojen avoimuus on ensisijainen tavoite talous- ja rahaliitossa. Tässä vaiheessa on kuitenkin liian aikaista asettaa tällaisia yksityiskohtaisia sääntöjä, ja lisäksi liitännäistoimenpiteet pitäisi esitellä maailmanlaajuisesti.
Komissio ei myöskään voi hyväksyä tarkistuksia 23, 24 ja 25. Tarkistukset 23 ja 24 koskevat hintojen ilmoittamisen yksityiskohtaisia sääntöjä. Komission mielestä jokainen jäsenvaltio pystyy itse parhaiten määrittelemään nämä säännöt. Tarkistusta 25 ei voi hyväksyä, koska se on ristiriidassa komission hyväksymän tarkistuksen 6 kanssa.
Komissio on yhtä mieltä Jacksonin kanssa tarkistuksesta 5 - antiikkiesineiden yksikköhintaa koskevasta johdantoosan kappaleesta -ja ymmärtää Jacksonin huomautuksen. Haluan kuitenkin huomauttaa uudelleen, että tämä tarkistus viittaa vain johdanto-osan kappaleeseen ja että hänen huomautuksensa aihetta käsitellään enemmän tarkistuksessa 13, jonka komissio on valmis hyväksymään. Juuri tuo tarkistus saa aikaan sen muutoksen, jonka Jackson haluaa sisällytettävän 2. artiklaan eikä johdantokappaleeseen. Se tarkoittaa tietysti yksinkertaisesti sitä, että antiikkiesineet jätetään pois.
Toivon, että ehdotettujen tarkistusten ansiosta jäljellä oleva lainsäädäntömenettely, joka liittyy hintojen ilmoittamista koskevaan direktiiviehdotukseen, saadaan viedyksi eteenpäin joutuisasti.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijää hänen erinomaisesta työstään.

Oomen-Ruijten
Saisinko tehdä vielä yhden huomautuksen: olen keskustellut komission virkamiesten kanssa tarkistuksesta 9, 15. perustelusta ja euroa käsittelevästä artiklasta. Ympäristövaliokunnan jäsenten tarkoituksena on se, että kun euro otetaan käyttöön, emme saa järjestelmää, jossa vaaditaan kahden, neljän tai kuuden hinnan ilmoittamista, vaan enintään kolmen. Olen saanut komissiolta tekstin katsoakseni, miten tätä kolmen hinnan maksimia voitaisiin vähän väljentää. Komission tekemä esitys, jonka mukaan ei tehdä mitään asian hyväksi, johtaa siihen, että meillä on kohta kuusi eri hintaa. En halua sitä. Pyydän, että saan tutkia asiaa vielä kerran lakiasiantuntijoidenne kanssa. Olen tutustunut asiaan perusteellisesti ja olemme samaa mieltä, mutta tarkistuksen hyväksymättä jättämisen seuraukset ovat toisenlaiset, kuin mitä te ja minä haluaisimme.
Sitten tarkistus 25. Esittelijänä en ole tukenut sitä. Tarkistukset 23 ja 24 helpottavat pienyritysten mukaantuloa tähän järjestelmään. Siksi pyydän teidän huomiotanne niihin.

Flynn
Periaatteessa minulla ei ole mitään Oomen-Ruijtenin esittämää vastaan. Haluaisimme kuitenkin, että sitä käsiteltäisiin laajemmassa kontekstissa ja vähän myöhemmin siinä voitaisiin ottaa huomioon " osallistujat" , " kandidaatit" ja koko prosessin yleinen puitekehys. Tämä on ainoa varauksemme, ja pyydämmekin teitä harkitsemaan, eikö asiaa olisi parempi käsitellä hieman myöhemmin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin viideksi minuutiksi, jonka aikana odoteltiin äänestyksen alkamista.)

Äänestys
Santini
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tehdä pienen huomautuksen kollegoilleni, jotta äänestyksessä ei tapahtuisi enää väärinkäsityksiä, joita ilmeni jo edellisen äänestyksen yhteydessä. Äänestämme tänään - haluan vielä tarkentaa, vain näistä - kolmesta tarkistuksesta, joista on keskusteltu ja joihin esittelijät ovat löytäneet kompromissiratkaisun komission kanssa. Eräällä kollegalla voi olla vielä jäljellä ne kymmenen tarkistusta, jotka edeltävät näitä viimeisiä ja jotka äänestettiin hyväksytyiksi jo edellisellä kierroksella.
Pyydän siis arvoisaa puhemiestä antamaan äänestykseen ainoastaan kolme viimeistä tarkistusta, kaikki yhdessä, koska ne on jo hyväksytty ääntenenemmistöllä maataloutta ja maatalouden kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa.

Puhemies
Juuri tätä ehdotin.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Haluan onnitella erityisesti Matikainen-Kallströmiä, koska tämä on luullakseni hänen ensimmäinen mietintönsä edustajakokouksessamme. Onneksi olkoon.

Podestà
Arvoisa puhemies, johdantokappaletta f koskeva tarkistus on melko yksinkertainen: siinä käsitellään ainoastaan työttömyyttä koskevien tilastotietojen lykkäämistä, jotta voitaisiin ottaa mukaan mahdollisimman tuoreet käytettävissä olevat tiedot. Kohdassa f sivun 4 viimeisellä rivillä "työttömyysasteen" jälkeen lukee: "joka on 21, 3 prosenttia Etelä-Italiassa verrattuna 7, 1 prosenttiin pohjoisilla alueilla ja 10, 2 prosenttiin maan keskiosissa, jolloin kansallinen keskiarvo on 12, 2 prosenttia (tiedot ISTAT joulukuu 1996), kun yhteisön keskiarvo on noin 10, 8 prosenttia (tiedot EUROSTAT syyskuu 1996)" .

Puhemies
Kuten olettekin ymmärtäneet, se on samalla sekä melko yksinkertaista että melko monimutkaista. Kyseessä on itse asiassa vain työttömyyslukujen ajantasaistaminen, mutta koska lukuja on seitsemän tai kahdeksan, asia saattaa näyttää melko monimutkaiselta.

Schroedter
Käännöksissä on joitakin ongelmia ja siksi pyydän, että lähtökohtana olisi todellakin alkuperäisversio ja että erityisesti saksalaista versiota vielä tarkistetaan.

Puhemies
Jos ymmärsin oikein, vastustatte suullista tarkistusta.

Schroedter
Tämä koskee kirjallista versiota. Äänestyksessä pitäisi äänestää alkuperäisversiosta, koska käännökset eivät ole aina aivan kunnollisia, erityisesti saksaksi. Alkuperäinen on aivan selvä, ei kuitenkaan saksankielinen versio.

Puhemies
Yhteenvetona voidaan siis sanoa, että jos edustajakokous, jonka mielipidettä aion tiedustella, ei vastusta suullisen tarkistuksen huomioon ottamista, haluatte lukuja tarkistettavan alkuperäisen version ollessa siitä todisteena, jotta kaikki olisivat yhdenmukaisia.

McCarthy
Arvoisa rouva puhemies, mielestäni parlamentin velvollisuutena on laatia ajantasaisia mietintöjä, mutta haluaisin myös, että tilastoja ei tarkisteta pelkästään kansainvälisten ja alueellisten indikaattorien avulla vaan myös Eurostatin avulla. Näin voimme varmistaa, että meillä on viimeisimmät, ajantasaiset luvut eikä sellaisia lukuja, joita jotkin jäsenvaltiot käyttävät saadakseen tilanteensa näyttämään huonommalta rakennerahastojen kannalta.

Puhemies
Rouva McCarthy, voin kertoa teille heti, että suullisessa tarkistuksessa ilmoitetut luvut ovat Eurostatin lukuja.
(Parlamentti ei vastustanut äänestystä suullisesta tarkistuksesta.) - 4. kohta
Podestà
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa sanoakseni ainoastaan, että kohtaan 4 suunniteltiin, viimeiselle riville, joidenkin tietojen tarkistusta, joka piti suorittaa 31. joulukuuta 1996. Tarkistus suoritettiin ja ehdotetaan, että poistetaan kaikki, mikä seuraa italiankielisessä tekstissä kohtaa "muita huonommassa asemassa oleville Italian alueille" . Kohdan 4 viimeinen lause jätetään siis pois.

Puhemies
Herra Podestà, ehdotatte siis 4 kohdan loppuosan poistamista siitä kohdasta alkaen, jota lainasitte italiaksi. Kysyn edustajakokoukselta.
(Parlamentti ei vastustanut äänestystä suullisesta tarkistuksesta.) - Tarkistus 7
Podestà
Arvoisa puhemies, pyysin edustaja Dell'Albaa, joka on allekirjoittanut tarkistusesityksen, vetämään takaisin tämän tarkistuksen, lukuun ottamatta sen viimeistä lausetta " pyytää hallitusta kiinnittämään asiaan enemmän huomiota" . Tämä viimeinen lause olisi lisättävä alkuperäiseen tekstiin.

Puhemies
Toisin sanoen olisitte halunneet, että ARE-ryhmä tekisi suullisen tarkistuksen hänen tarkistukseensa. Tiedustelen asiaa Dell'Albalta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, ottaen huomioon esittelijän puheenvuoron pyytäisin teitä antamaan äänestykseen ensimmäisen osan, josta esittelijä on selvästi toista mieltä, ja äänestämään sen jälkeen lauseen jäljellejäävästä osasta.

McCarthy
Arvoisa rouva puhemies, ryhmälläni ei ole kopiota tästä tarkistuksesta, eikä sitä ole myöskään jättämieni tarkistusten joukossa. Siksi emme voi mielestäni äänestää siitä.

Puhemies
Todellakin, pelkäänpä, että tämä voi aiheuttaa sekaannusta.
Voimme ratkaista asian kahdella tapaa. Joko Dell'Alba hyväksyy suullisen tarkistuksen eli hänen tarkistuksensa rajoittuisi virkkeen loppuun, kuten Podestà esitti; tällöin tiedustelen edustajakokoukselta, hyväksyykö se suullisen tarkistuksen; tai Dell'Alba säilyttää tarkistuksensa muuttamattomana ja äänestämme siitä sellaisenaan.
Mitä mieltä olette tästä, herra Dell'Alba?

Dell'Alba
Hyväksyn suullisen tarkistuksen.

Podestà
Arvoisa puhemies, haluaisin vain pyytää, että koko alkuperäinen teksti pysyy muuttamattomana ja että lisätään ainoastaan juuri äsken lukemamme lause.

Puhemies
Kyseisen virkkeen teksti kuuluu siis " kehottaa hallitusta kiinnittämään enemmän huomiota tähän kysymykseen" .

Napoletano
Arvoisa puhemies, haluaisin, että toistatte tarkistuksen merkityksen, koska äänestämme parhaillaan tekstistä, ja meidän on oltava tietoisia siitä, mitä hyväksymme. Olkaa hyvä ja toistakaa, mihin kappaleeseen ja mihin tarkistukseen kyseinen lause lisätään.

Puhemies
Tilanne näyttää minusta nyt hyvin sekavalta.
Asetan tarkistuksen äänestettäväksi sellaisena kuin ARE-ryhmä sen esitti. Se on paljon yksinkertaisempaa ja voimme välttyä hankalilta sekaannuksilta.

McCarthy
Arvoisa rouva puhemies, aiomme vastustaa tuota. Tarkistusta ei tosiasiassa ole jätetty eikä sitä ole jaettu. On siis ilmeistä, ettei sitä ole jätetty määräaikaan mennessä, enkä ole vielä saanut tähän kovin selkeää selitystä. Tämän vuoksi emme halua, että se hyväksytään, ja aiomme äänestää sitä vastaan.

Puhemies
Rouva McCarthy, tarkistus on kyllä toimitettu. Minulla on tarkistus 7, jonka Euroopan radikaaliallianssi on asianmukaisesti toimittanut minulle. Podestà pyysi ryhmää peruuttamaan sen. Näin ei käynyt, mutta tarkistus on kyllä toimitettu.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Schroedter
Rouva esittelijä, myös tässä olisi syytä tarkastaa käännökset. Saksankielisessä tekstissä tulos on osaksi aivan erilainen. Siksi on tärkeää tarkastaa myös vielä alkuperäisen tarkistus, jossa on kyse seurantakomiteoiden koulutuksen rahoittamisen tukemisesta. Koska se on erityisen tärkeä tarkistus, joka vielä on mietinnössä välttämätön, pyydän, että se tarkistetaan vielä kerran ja että se myös saa parlamentin tuen.

Puhemies
Rouva Schroedter kiitän teitä ilmoituksestanne. On selvää, että jos näinkin tärkeä tarkistus, tai mikä tahansa tarkistus, tulkittaisiin väärin, se olisi erittäin vakavaa. Tutkimme asian huolellisesti.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Oomen-Ruijtenin mietinnössä otetaan esille rajatyöntekijöiden ongelma. Pohjois-Ranskan rajaseudun edustajana voin sanoa, että tilanne on lähinnä vain pahentunut viime vuosina.
Mitä pidemmälle Euroopan yhdentyminen etenee, sitä enemmän rajoja teoriassa katoaa ja sitä enemmän kansalliset tai jopa nationalistiset pyrkimykset monimutkaistavat ja vaikeuttavat rajatyöntekijöiden elämää. Tämä on sietämätöntä! Euroopan komission on puututtava valtioiden toimintaan ja Euroopan unionin on laadittava periaatteidemme ja perustamissopimustemme mukaisia sääntöjä.
On aika kummallista, että rajatyöntekijät, jotka ovat "ensimmäisiä eurooppalaisia" , tuntevat nykyisin Euroopan rakentamisen useimmiten heikentävän heidän tilannettaan. Tässä suhteessa Oomen-Ruijtenin mietintö on oikeansuuntainen ja onnittelen häntä siitä. Paljon työtä on vielä kuitenkin tehtävä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Euroopan parlamentin mietinnön puolesta komission ehdotuksesta pidentää kolmen kuukauden ajanjaksoa, jonka ajan toiseen EU-jäsenvaltioon matkustava työtön säilyttää oikeuden työttömyysturvaan.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti nykyisen kolmen kuukauden ajanjakson pidentämiseen, jonka ajan työttömällä on oikeus etsiä työtä toisesta jäsenvaltiosta. Ehdotuksessa on kuitenkin tiettyjä kohtia, joihin haluamme lisäselvitystä, jottei työttömän tilannetta heikennettäisi kolmen kuukauden jakson päätyttyä. Kyseessä on työttömän päivärahojen hallinto ja valvonta. Ehdotuksen mukaan se jäsenvaltio, jossa työtön etsii työtä, on velvollinen valvomaan työtöntä.
Oomen-Ruijtenin suositus toiseen käsittelyyn (A4-0015/97)
Díez de Rivera Icaza
Tämän suositusluonnoksen kaksi yleistä suuntalinjaa ovat toisessa käsittelyssä seuraavat: ensiksikin kuluttajansuoja, joka takaa kuluttajille asianmukaisen tiedotuksen tuotteiden hinnoista, ja toiseksi hintojen yksinkertaistaminen kaksinkertaisen hintamerkinnän, myyntihinnan ja yksikköhinnan, avulla. Tämä on kaikkein sopivin ja yksinkertaisin keino tiedottaa hinnoista kuluttajille, koska tällä tavoin kuluttajat voivat verrata haluttujen tuotteiden hintoja toisiinsa.
Yksikköhinnan merkitseminen on kuluttajan kannalta hyödyllistä, koska sen avulla kuluttajat voivat verrata eri määrinä myytyjä tuotteita keskenään.
Tämä uusi järjestelmä korvaa aiemman järjestelmän, jossa hinta merkittiin pakettiin ilman yksikköhintaa, ja antaa kuluttajalle parempaa tietoa sekä lisää kuluttajan valinta- ja vertailumahdollisuuksia.
Äänestän siten suositusluonnoksen puolesta.

Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Olemme päättäneet tukea mietintöä, vaikka lähtökohtamme onkin, että EU: lla ei ole tekemistä tämän asian kanssa, koska katsomme kuluttajansuojaa kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintamerkinnän yhteydessä hoidettavan parhaiten kansallisella tasolla. Olemme kuitenkin päättäneet tukea sitä, mikä on parasta kuluttajien näkökulmasta, ja siksi tuemme mietintöä.
Niitä muutosehdotuksia, jotka koskevat yhteistä valuuttaa, emme voi tukea, koska emme tue ajatusta yhteisestä valuutasta emmekä liioin usko sen toteutuvan. Kuluttajia ajatellen emme myöskään usko, että heidän on helppo pysyä selvillä kaikista niistä hinnoista, jotka tuolloin ilmoitettaisiin.
Santinin mietintö (A4-0337/96)
Martinez
Arvoisa puhemies, toivottavasti banaaniasia saadaan käsiteltyä loppuun tämän Santinin mietinnön myötä.
Muistutan teitä lyhyesti, että meille tuodaan 800 000 tonnia banaaneja Guadeloupesta, Martiniquelta, Madeiralta sekä entisistä Euroopan alusmaista - jos tätä ilmaisua uskaltaa käyttää - Afrikasta ja muualta. Keski-Amerikasta meille tuodaan banaaneja kaksi miljoonaa tonnia.
Yhdysvallat haluaa suojella Chiquitaansa, ja on päättänyt, että sille ei riitä kaksi miljoonaa tonnia, joista maksetaan tullimaksuja 825 ecun sijasta vain 75 ecua tonnilta. Tarkkoja syitä tähän ei juuri tiedetä, sillä Yhdysvallat ei tuota banaaneja. Ensin he saivat 2 200 000 tonnia, sitten 2 300 000 tonnia ja nyt he vaativat 2 500 000 tonnia. Saksalaiset kollegamme ja tarkkaan ottaen Saksan valtio ovat tukeneet paljon Chiquitan asemaa, luultavasti siksi, että Chiquita on lahjonut rahallisesti kaikkia saksalaisia poliittisia puolueita. Se on julkinen salaisuus.
Santinin mietinnön ansiosta olemme saaneet aikaan, jos nyt ei aivan edes keskinkertaista, niin ainakin jonkinlaisen kannan. Tämä asia on hyvin oireellinen. Rakentamamme Eurooppa alistuu pysyvästi Yhdysvaltain tahtoon.

Andersson, Hulthén, Theorin, Waidelich ja Wibe
Tullikiintiön lisäys on ehdottomasti ruotsalaisten kuluttajien edun mukaista. Toivomme vapaampaa banaanikauppaa maailmanmarkkinoilla. Tavoitteenamme on, että ruotsalaisille kuluttajille voitaisiin banaaniostoksilla tarjota valinnan mahdollisuus. Heille tulee tarjota parhaan laadun banaaneja mahdollisimman halpaan hintaan. Toivomme tietenkin kuluttajien voivan halutessaan valita banaaneja, jotka on tuotettu ekologisesti ja sosiaalisesti parhaalla tavalla.
EU: n nykyistä yhteistä banaanimarkkinoiden järjestelmää vastaan on täysi syy protestoida.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme EU: n nykyisen kauppapolitiikan vastustajia banaanien tuonnin osalta. Nykypolitiikka on byrokraattista, syrjii useita varsinkin Latinalaisen Amerikan maita ja johtaa korkeampiin kuluttajahintoihin. Emme voi siksi kannattaa ehdotusta, joka ei halua uudistaa nykyistä järjestelmää.
Tuemme niitä ehdotuksia, jotka haluavat suosia nk. fair trade -banaaneja, jotka on viljelty säädettyjen ekologisten ja sosiaalisten ehtojen mukaisesti. Katsomme kuitenkin, että kompromissimuutosehdotus (n: o 16) on aivan liian heikko tuki fair trade -banaanien tuonnille.
Olemme tästä syystä päättäneet äänestää tyhjää Santinin mietinnöstä.

Lindqvist
Meidän kuluttajien tulee saada ostaa mitä banaaneja haluamme, ja mitään kiintiöitä tai muita rajoituksia sen suhteen, mitä banaaneja tulisi suosia, ei voida hyväksyä.

Souchet
Riippumattomat Kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä vastusti maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan tarkistusten hyväksymistä, mutta kannatti Santinin mietinnön sisältämää päätöslauselmaehdotusta.
Ryhmämme mielestä päätöslauselmassa säilytetään olennaisilta osin AKT-maiden banaanintuottajille myönnetty kaupallinen suosituimmuusasema, kun taas maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan tarkistukset sisältävät kyseisten maiden etujen vastaisia säännöksiä.
Kauppavirtojen maailmanlaajuistuminen on rajua. Tämän tekstin ansiona on se, että siinä säilytetään yhteistyöpolitiikkamme olennainen ja tehokas väline eli tariffikiintiöt. Jo useita vuosia on kehitelty toimia, joiden tarkoituksena on syrjiä perinteisiä kumppaneitamme monikansallisten yritysten eduksi.
Tarkoituksena ei ole asettaa erilaisia taloudellisia etuja vastakkain vaan tarkoituksena on puolustaa hyväksi osoittautunutta kehitysyhteistyömuotoa. Tarkoituksena on myös suojella tuottajia, jotka noudattavat työskentelyssään monia muita tuottajia korkeatasoisempia sosiaalisia sääntöjä. Olen iloinen, että Santinin mietinnössä on painotettu joidenkin esimerkillisten tuottajien ponnisteluja.
Ryhmämme vastustaa periaatteessa AKT-maiden kiintiöiden siirtämistä muille tuottajille. Me vastustamme sitä siitäkin syystä, että poikkeuksellisten olosuhteiden määrittely, joka vaarantaa AKT-maiden Eurooppaan suuntautuvat banaanitoimitukset, ei meidän mielestämme voi toimia terveenä perustana kestävälle yhteistyösuhteelle.
Tarkoituksena näyttää olevan heikentää melkoisesti maailman köyhimpien talouksien eduksi laadittua etuusjärjestelmää. Jotta järjestelmä voisi toimia tehokkaasti, sen olisi voitava tukeutua ennakoitavuuteen ja luottamukseen eikä jatkuvaan epäilykseen.
Matikainen-Kallströmin suositus (A4-0041/97)
Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Tämän energiaperuskirjasopimuksen lähtökohta on myönteinen, ja ehdotuksessa on monia hyviä ehdotuksia ja näkemyksiä, joita tuemme.
Valitettavasti suurin osa myönteisestä putoaa mietinnöstä pois, koska ympäristömääräyksiä ei ole otettu mukaan, vaan ne ovat päätyneet liitteenä olevaan pöytäkirjaan. Sitä paitsi määräykset eivät ole sitovia, mikä merkitsee, ettei niistä ole voimaa eikä apua energiajärjestelmän kehittämiseksi ekologisesti kestävään suuntaan. Valitettavasti kokemus on, että ei-sitovat ympäristömääräykset merkitsevät, ettei päätöksiä toteuteta. EU: n sisällä on sitä paitsi suuri joukko esimerkkejä maista, jotka eivät ole noudattaneet edes sitovia ympäristöpäätöksiä, jotka on otettu käyttöön. Lähtökohta ei siten ole erityisen hyvä, ja olisimme toivoneet, että energiaperuskirjasopimus olisi sisältänyt sitovia ympäristömääräyksiä.
Podestàn mietintö (A4-0405/96)
Dell'Alba
Arvoisa puhemies, pyydän saada tehdä tämän äänestyspyynnön edustaja Podestàn mietinnöstä ennen kaikkea kiittääkseni häntä ja onnitellakseni häntä työstään tästä Euroopan parlamentin taholta tulleesta tärkeästä rakennerahastojen hallinto-ongelmien ratkaisemiseksi Italialle suunnatusta tuesta, mutta myös siitä, ettei hän painanut villaisella pettymystä siitä, että me, italialaiset edustajat, emme voi tehostaa tapaa, jolla rakennerahastoja on johdettu maassamme. Kuten tiedetään, viime tammikuussa järjestettiin tärkeä tapaaminen ministeri Ciampin ja komissaari Wulf-Mathiesin kesken, jossa kävi ilmi, että Italian viivästyneet maksut ylittävät vuoden 1996 loppuun mennessä puolitoista miljardia ecua, jotka jakautuvat tasaisesti eri rahastojen kesken.
Niin, tiukan talousarvion tilanteessa, tilanteessa, jossa Italia ja sen hallitus pyytävät uhrauksia kansalaisiltaan päästäkseen Eurooppaan, se tosiasia, että yksi yhteisön perustajajäsenistä on rakenteellisesti vakavissa vaikeuksissa, puhumattakaan sen kyvyttömyydestä hoitaa tällaisia rahastoja - jolle saamme jatkuvasti pyytää lisäaikaa, lykkäyksiä ja kansallisten hallintoelinten on pakko paikata alueellisen rahoituksen vajeita - on ehdottomasti kestämätön. Olisi toivottava, että Euroopan parlamentti olisi hieman kriittisempi, tiukempi suhteissaan hallituksiin, ei sekaantuakseen sisäisiin asioihin vaan yksinkertaisesti taatakseen toimielinten oikean toimivuuden.
Erityisesti arvelemme, että hallitus on tällä hetkellä sopimaton väline, tarvitaan sitovampi instituutio, jolla on enemmän toimivaltaa. Ainoastaan tällä tavalla voimme saada kiinni jälkeenjääneisyyden ja saavuttaa lopulta tiedostetumman ja johdonmukaisemman tavan hoitaa rahastoja ja sille annettuja vastuita ja velvollisuuksia. Tältä pohjalta ryhmäni on äänestänyt päätöslauselman näiden perustelujen mukaan Italian hallitukselle tehokkaamman toiminnan turvaamiseksi rakennerahastojen alalla.

Wibe
Asettamatta millään tavoin kyseenalaiseksi esittelijän objektiivisuutta katson periaatteessa arveluttavaksi, että parlamentin esittelijä tulee samasta maasta, jonka tukea arvioidaan. Periaatteellisista syistä parlamentin tulee aina pyrkiä valitsemaan esittelijä, jolla ei millään tavoin ole omaa intressiä käsiteltävässä kysymyksessä.
Botzin mietintö (A4-0002/97)
Wibe
Asettamatta millään tavoin kyseenalaiseksi esittelijän objektiivisuutta katson periaatteessa arveluttavaksi, että parlamentin esittelijä tulee samasta maasta, jonka tukea arvioidaan. Periaatteellisista syistä parlamentin tulee aina pyrkiä valitsemaan esittelijä, jolla ei millään tavoin ole omaa intressiä käsiteltävässä kysymyksessä.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 12.45 ja se jatkui klo 15.00.)

BSE
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu seuraavista aiheista:
Medina Ortegan BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0020/97), joka koskee BSE: n yhteydessä tapahtuneita väitettyjä rikkomuksia ja epäkohtia yhteisön oikeutta sovellettaessa; -seuraavat komissiolle osoitetut suulliset kysymykset: -de Villiers (B4-0004/97), Kansakuntien Eurooppa -ryhmän puolesta koskien BSE-tautia käsittelevää tutkintavaliokuntaa, BSE-taudin tarttumavaara tiettyjen farmaseuttisten tuotteiden kautta; -Martens ja Börge (B4-0006/97), Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta, BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan mietinnöstä koskien BSE: n yhteydessä tapahtuneita väitettyjä rikkomuksia ja epäkohtia yhteisön oikeutta sovellettaessa; -Green (B4-0007/97), Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, koskien BSE-tautia käsittelevää tutkintavaliokuntaa; -Barthet-Mayer ja Dell´Alba (B4-0008/97), Euroopan radikaaliallianssin ryhmä, koskien BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan mietintöä; -Graefe zu Baringdorf (B4-0009/97), Euroopan parlamentin vihreän ryhmän puolesta, koskien BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan mietintöä; -edustajat Santini, Rosado, Fernandez, Pasty ja Azzolini (B4-0010/97), Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta, BSE-tautia koskevista suosituksista; -Kofoed (B4-0011/97), Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta, koskien BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan päätelmiä; -epäluottamuslause (B4-0056/97) Euroopan komissiolle sen asenteesta BSE-kriisin hoidossa.
Medina Ortega
Arvoisa puhemies, vuoden 1992 Maastrichtin sopimukseen sisällytettiin mahdollisuus tutkintavaliokuntien perustamiseen, ja käytäntöä kehitettiin edelleen toimielinten välisellä päätöksellä vuonna 1995. Tähän päivään mennessä Euroopan parlamentti on asettanut kaksi tutkintavaliokuntaa: toisen käsittelemään petoksia yhteisön liikenteessä ja toisen Bovine spongiform encephalopathyä koskevaa kriisiä. Kalenterista johtuen Bovine spongiform encephalopathyä käsittelevä valiokunta on päättänyt työnsä aiemmin kuin ensin mainittu. Siten minulla on kunnia olla ensimmäinen esittelijä, joka pitää puheen tässä parlamentissa tutkintavaliokunnan puolesta.
Aika asetti omat rajansa tutkintavaliokunnan työlle, koska Bovine spongiform encephalopathy -kriisi on vaikuttanut hyvin voimakkaasti eurooppalaiseen yleiseen mielipiteeseen. Oli olemassa sosiaalinen hätä, joka välittyi parlamentille; tosiasiassa hätä oli välittynyt parlamentille jo jonkin aikaa, ja sen vuoksi Euroopan parlamentti päätti perustaa tämän tutkintavaliokunnan.
Tutkintavaliokunta perustettiin tietyksi ajaksi, jonka kesto oli aluksi kolme kuukautta. Tämä alustava aikataulu ei riittänyt, ja työlle annettiin lisäaikaa. Valiokunta päätti työnsä lopullisesti 6. päivä helmikuuta maratonistunnon jälkeen, jonka aikana käytiin läpi 250 tarkistusta. Tosiasiallinen työ on kestänyt noin viisi kuukautta. Kuten kaikkeen tietyssä määräajassa tehtävään työhön sisältyvät siihen omat hankaluutensa. Toivon että te, hyvät läsnäolijat, panette mietintöä lukiessanne merkille sen mahdolliset vajavaisuudet, jotta niitä voidaan mietinnön julkaisuvaiheessa tarkastella ja korjata.
Kuten kokouksen osallistujat tietävät, mietinnön ensimmäisenä osana on A-osa, joka sisältää ehdotukset ja valiokunnan erityismietinnön. A-osaan kuuluu liitteitä, jotka sisältävät vähemmistön kannat, kuulemiset ja joitakin lisäasiakirjoja. Olemme saaneet työmme aikana komissiolta, neuvostolta, valtiollisilta elimiltä sekä kansallisilta ja kansainvälisiltä tieteellisiltä laitoksilta runsaasti asiakirjoja. Olemme lisäksi koko tämän ajan pitäneet hyvin yksityiskohtaisia kuulemisia. Meillä on ollut etuoikeus kuunnella neuvoston ja komission puheenjohtajia, entisen ja nykyisen komission useita jäseniä sekä ennen kaikkea ottaa vastaan huomattavia tiedemiehiä, jotka ovat vaivautuneet tulemaan Brysseliin. He ovat antaneet meille lausuntonsa epäitsekkäästi sekä tukeneet meitä parhaalla mahdollisella tavalla. Uskon, että työmme Bögen tehokkaasti johtamissa kuulemisistunnoissa on arvokasta, ja että siitä on hyötyä kaikille sen ymmärtäville.
Tutkintavaliokunta toimittaa nyt parlamentille mietintönsä eli mietinnön A-osan, joka sisältää tutkimuksen tulokset, suositukset tulevaisuutta varten ja vähemmistön kannat.
Vähemmistön kantoja on seitsemän. En tarkastele niitä tässä lähemmin, koska niiden laatijat esittelevät ne henkilökohtaisesti. Huomautan kuitenkin, että läsnäolevat jäsenet hyväksyivät mietinnön äänestyksessä sellaisenaan yksimielisesti 6. päivänä helmikuuta. Siten vajavaisuuksien luonteesta riippumatta esittelijä on ne hyväksynyt, ja periaatteessa kaikki tutkintavaliokunnan jäsenet ovat samaa mieltä.
Ongelmana on, että tutkintavaliokunnalle annettiin yhtäältä tietty toimivalta kaikenlaisten rikkomusten ja epäkohtien havaitsemiseen - erityisesti koskien Bovine spongiform encephalopathyksen yhteydessä tapahtuneita väitettyjä rikkomuksia ja epäkohtia yhteisön oikeutta sovellettaessa. Toisaalta toimivaltaa taas rajoittivat huomattavasti kansallisten ja yhteisön tuomioistuinten lainkäytöt eli valiokunta ei voinut toimia tuomioistuimena. Tätä tarkoitusta varten meillä on yhteisön elimiä sekä niiden lisäksi kansallisia toimivaltaisia elimiä.
Tutkintavaliokunnan huolenaiheena oli siten määritellä toimielinten velvollisuudet. Asiaa tutkiessamme päädyimme siihen, että Euroopan unionin luonnollisen rakenteen - jossa vastuu on jaettu valtioiden ja yhteisten toimielinten välillä - takia meidän oli ensiksi keskityttävä valtiolliseen vastuuseen, ja etenkin Ison-Britannian hallituksen vastuuseen. Bovine spongiform encephalopathysta koskeva ongelma on epäilemättä saanut alkunsa tietyistä IsonBritannian hallituksen toimista. Nämä ovat aiheuttaneet valtavia - varmastikin ei-toivottuja ja odottamattomia - vahinkoja, mutta jotka kuitenkin nyt ovat tosiasia.
Lähtökohtana on eläinten lihoista ja luista valmistettujen jauhojen valmistusmenetelmän soveltaminen, niin sanottu Carver Grenfield -menetelmä. Kuten jotkut tiedemiehet asian meille selittivät, Ison-Britannian hallitus hyväksyi tietyllä hetkellä menetelmiä, jotka tekivät näiden jauhojen valmistamisen joustavammaksi siten, että sterilisointia ei suoritettu täydellisesti. Jotkut tutkintavaliokuntamme jäsenistä kävivät asianomaisissa laitoksissa IsossaBritanniassa. Laitoksissa oli todellakin käynyt niin, että sellaisia eläinjätteitä, joista suurin osa oli ehkä muun sairauden saastuttamaa, käytettiin rehujen valmistamiseen. Siten ne siirtyivät ravintoketjuun ilman minkäänlaista valvontaa.
Totesimme monta tunnistamiseen liittyvää ongelmaa. Kävimme esimerkiksi maatiloilla, joissa oli eläinravintoa sisältäviä säkkejä. Muutamissa säkeissä ei ollut minkäänlaisia merkintöjä tuotteen alkuperästä. Ei ollut mahdollista selvittää, miten säkit olivat sinne päätyneet. Tämä selittää hyvin sairauden muodon, käyttäytymisen ja kehityksen. Sairaus pohjautuu yksittäisiin tapauksiin, ja kehittyy kaukana toisistaan sijaitsevilla maatiloilla.
Ongelma olisi ehkä voitu hoitaa tietyllä hetkellä yhteisön toimielinten välisen tehokkaan yhteistyön avulla eli vuodesta 1989 alkaen. Silloin muun muassa saksalaisissa ja ranskalaisissa sekä erityisesti englantilaisissa laboratorioissa saatiin jo ensimmäiset tieteelliset tulokset siitä, että sairaudella saattoi olla vaikutuksia ihmisen terveyteen. Luulen, että jos Ison-Britannian hallitus olisi tällä hetkellä tarjonnut apuaan yhteisön toimielimille, ja ne olisivat toimineet yhteistyössä Ison-Britannian hallituksen kanssa vuosien 1989-1990 välisenä aikana, ongelmaan olisi pystytty jo vastaamaan ja mahdollisesti tällä hetkellä se olisi ratkaisuvaiheessa.
Toiseksi Ison-Britannian hallitus pyrkii kaikin keinoin estämään aivotulehduksen tutkimisen Englannissa. Vuosien 1990-1994 aikana komission virkamiehet tekivät Isossa-Britanniassa 37 eläintarkastusta, eikä missään näistä käsitelty Bovine spongiform encephalopathyksen vaikutuksia. Siten olemme päätyneet siihen johtopäätökseen, että Ison-Britannian hallitus toimi asiassa tarkoituksellisesti eikä komissio tehnyt tarpeeksi perusteellisia eläintarkastuksia. Mielenkiintoista kyllä, joissakin sen aikaisissa asiakirjoissa mainitaan esimerkiksi Kreikassa suoritetut suu- ja sorkkatautia koskevat hyvin tarkat tutkimukset ja niin edelleen. Mutta todella suurta kulkutautia - aivotulehdusta - joka alkoi vaivaamaan meitä Englannissa, yhteisö ei tutkinut.
En halua kuitenkaan paneutua asiaan sen tarkemmin, koska minulla ei ole paljon aikaa jäljellä. Haluan viitata toiseen vastuutahoon eli neuvostoon, joka on jäsenvaltioiden hallitusten edustajista koostuva toimielin. Sillä on lainsäädäntövallan lisäksi myös toimeenpanovaltaa, ja tämä on hyvin poikkeuksellista.
Yksi valtiosääntöjemme periaatteista on vallanjaon periaate.
Euroopan yhteisön jäsenenä olo edellyttää Euroopan yhteisön periaatteen noudattamista, mutta Euroopan yhteisö ei noudata vallanjaon periaatetta. On jopa todettu, että jos Euroopan yhteisö hakisi Euroopan yhteisön jäsenyyttä, sitä ei hyväksyttäisi, koska vallanjaon periaatetta ei noudateta. Tästä seuraa vakava ongelma: neuvosto, joka on lakiasäätävä elin, luovuttaa tiettyä toimeenpanovaltaa komissiolle, mutta pitää itsellään perusvallan. On kuin komissiolle heitettäisiin pallo, joka on sidottu naruun; siten joka heiton jälkeen komission on palautettava pallo takaisin neuvostolle. Tämän takia neuvostossa tehdyt toimenpidepäätökset viivästyttävät tiettyjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajista koostuvien komiteoiden, tässä tapauksessa pysyvän eläinlääketieteellisen komitean, toimintaa. Äänestys suoritetaan painotetun äänimäärän mukaan eli jokaisen hallituksen äänen paino riippuu hallitusten poliittisesta tahdosta, ei tieteellisistä perusteista. Siten sairautta käsiteltäessä päätetään, oliko Englannin, Kreikan vai Portugalin hallitus enemmän oikeassa.
Mielestäni tällaista järjestelmää on mahdotonta hyväksyä; järjestelmä rikkoo kaikkien jäsenvaltioiden valtiosääntöperiaatteita. Ei voida hyväksyä, että hallitusten välisen konferenssin seurauksena neuvosto säilyttäisi tällaisen toimeenpanovallan.
Kolmas vastuutaho asiassa on Euroopan komissio. Me parlamentissa moitimme komissiota heikkoudesta: tutkintavaliokunnan mielestä toimeenpaneva komissio tietyllä hetkellä jätti hyväksymättä toimenpiteitä, jotka olisi pitänyt hyväksyä. Kun jotkut jäsenvaltiot 36. artiklan nojalla yrittivät rajoittaa Ison-Britannian tuotteiden maahantuontia, komissio puuttui asiaan, ja uhkasi jopa haastaa jäsenvaltioita tuomioistuimeen. Tämä on mielestämme aivan oikein. Mutta toisaalta komission olisi pitänyt ryhtyä toimenpiteisiin asianomaista valtiota vastaan ja pakottaa se noudattamaan standardeja.
Tietyllä hetkellä tiedustelin silloin vastuussa olevalta komissaarilta erityisesti, oliko hän pyytänyt komission laillisilta osastoilta lausuntoja. Hän vastasi, että komissiolla ei sillä hetkellä ollut riittävästi poliittista valtaa neuvostoon nähden.
Politiikassa on, arvoisa puhemies, oltava mukana. Se on vaikeampaa kuin miltä se näyttää. Uskon, että kun kyse on jonkinasteisesta vallasta, perusteesta tai oikeudesta, toimielimen on sitä käytettävä. Erityisesti edellä mainitulla hetkellä komissio osoitti huomattavaa heikkoutta.
En halua paneutua kaikkiin komission vastuuseen liittyviin näkökohtiin. Haluan kuitenkin huomauttaa, että vuonna 1996 Ison-Britannian uhattua käyttää veto-oikeuttaan koko lainsäädännön kehittämisprosessia vastaan, neuvosto ja komissio osoittivat jälleen heikkoutensa. Ne menivät jopa niin pitkälle, että tekivät päätöksen liivatteen kauppasaarron purkamisesta. Päätös tehtiin kaikesta päätellen riittämättömän alustavan mietinnön perusteella. Mietintö kumottiin myöhemmällä mietinnöllä, jossa todettiin liivatteen saattavan tosiasiassa olla vaarallista - liivatteen käyttö ja kauppasaarron purkaminen saattaisivat vaarantaa ihmisen terveyden.
Yhtäältä Ison-Britannian kielteinen asenne yhteisön puheenjohtajuuteen ja toisaalta neuvoston vallan puuttuminen tai keskittyminen ja komission osoittama heikkous neuvoston ja hallitusten suhteen ovat syynä siihen, että meillä on nyt hoidettavanamme kriisi, joka on tietojen mukaan aiheuttanut 165 000 lehmän sairastumisen. Tämän lisäksi Englannissa on ilmeisesti puoli miljoonaa sairastunutta lehmää, 23 maanviljelijää on tehnyt Englannissa itsemurhan, tietojen mukaan 15 henkilöä on sairastunut Creutzfeldt-Jakobin oireyhtymään - joka luetaan tämän lehmän sairauden tiliin - ja lihamarkkinat ovat kaatuneet. Muistaakseni komissaari Fischler totesi kriisin olevan suurin katastrofi, jota Euroopan yhteisö koskaan on joutunut käsittelemään.
Tutkintavaliokunta olisi voinut rajoittua näiden rikkomusten tai epäkohtien toteamiseen, mutta meidän kokemuksemme ja oppimamme perusteella oli perusteltua, että antaisimme jonkinlaisia suosituksia.
Suosituksemme ovat luonteeltaan hyvin erilaisia. Yhdessä niistä suositellaan luonnollisesti avoimuuden lisäämistä koko alalla. Tällä hetkellä yhteisön kansalaiset pelkäävät joitakin salaperäisiä Brysselissä kokoontuvia toimielimiä, joissa ehkä on aktiivisia eturyhmiä; kansalaiset eivät ole varmoja siitä, ovatko heidän käyttämänsä elintarvikkeet ja terveystuotteet riittävän turvallisia.
Siksi yhteisön kansalaiset vaativat tällä hetkellä avoimuutta ja tietoa. Ehdotamme joitakin toimenpiteitä, joiden tavoitteena on tiedottaa kansalaisille kriisin tilanteesta ja siitä, mitä tulevaisuudessa tapahtuu.
Tutkintavaliokunta ehdottaa myös muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on valvoa kaikkea terveyteen liittyvää. Tällä hetkellä itse komission rakenne sekä tieteellisten ja muiden komiteoiden järjestelmän rakenne ei tue terveydensuojelua. Yhteisö on kehittyessään painottanut vahvasti taloudellisia näkökohtia ja unohtanut taloudellisen toiminnan perustavoitteen eli henkilöiden suojelun ja kykyjen kehittämisen mahdollisuuden. Jos vedämme viivan edelleen tiettyihin taloudellisiin työntekijäsektoreihin, tuomitsemme itse asiassa yhteismarkkinat eli vaarannamme kansalaisten yhtenäisyyden.
Tämän vuoksi tutkintavaliokunnan päätelmät perustuvat tällä hetkellä komission ja parlamentin välisen yhteistyön välittömään kehittämiseen, mukaan lukien yhteisen elimen perustaminen. Siten parlamentti ja komissio voivat yhdessä seuraavien kuukausien aikana pohtia kaikkia niitä toimenpiteitä, joiden avulla vahvistetaan kansalaisten luottamusta sekä tehostetaan kansalaisten terveydensuojelua ja yhteisön toimielinten toimintaa.
Luulen, että tällä tavoin, arvoisa puhemies, parlamentti edistää merkittävästi toimielinten kehittämistä ja Euroopan unionin kansalaisten hyvinvointia.

Böge
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä tutkintavaliokunta jäljitti kuusi kuukautta järjettömyyttä, sanan varsinaisessa merkityksessä. Haluaisin aluksi valiokunnan puheenjohtajana kiittää esittelijäämme Medina Ortegaa erittäin sydämellisesti siitä vaivasta, jonka hän on nähnyt tämän mietinnön kanssa. Haluaisin myös kiittää kaikkia kollegoja heidän osuudestaan ja erityisesti meidän valiokuntamme hyvin tehokasta sihteeristöä.
Hyvät kollegat, tämä oli meille kaikille uusi kokemus, ja varmasti oli kyse myös siitä, että muutamia tutkintavaliokuntaoikeuden toimielinten välisen sopimuksen hämäriä kohtia testattiin. Täysistunnon meille antaman tehtävän mukaisesti ja 19.4.1995 tehdyn sopimuksen perusteella, johon kaikki toimielimet ovat sitoutuneet, olemme yrittäneet saada selville totuuden ja määritellä vastuun tästä holtittomasta ja syyllisestä toiminnasta. Huolimatta rajoitetusta tutkintavaliokuntaoikeudesta on meillä nyt runsaasti tosiasioita ja todistusaineistoa, jotka tekevät pari asiaa selväksi.
Ensinnäkin: tälle parlamentille on aina mahdollista käyttää tutkintavaliokuntaoikeutta valvontavälineenä ja käyttää sitä muissa tapauksissa. Tämä on selkeä varoitus kaikille, ja ehkäpä jo siitä on paljon apua. Euroopan parlamentti on vastuussa kansalaisille ja vain kansalaisille. Vain aukottomalla selvityksellä, vastuiden toteamisella ja tarpeellisten poliittisten johtopäätösten tekemisellä voidaan onnistua palauttamaan kansalaisten kärsinyt luottamus.
Toiseksi: me kaikki haluamme tietenkin lopettaa tämän mielipuolisen BSE-tarinan ja huolehtia siitä, että tällaista ei enää tapahdu. Siihen kuuluu luonnollisesti, että meidän toimintamme keskipisteenä on kestävyyteen ja mahdollisimman eläinlajikohtaiseen tuotantoon perustuva maatalous. Tämä on sekä kuluttajien että maanviljelijöiden yhteisen edun mukaista. Me tarvitsemme myös komission, neuvoston ja parlamentin sitoumuksen huolehtia tästä asiasta asianomaisin aloittein ja lainsäädäntöesityksin talousarviopolitiikan mukaan ottaen.
Yksityiskohdat tästä pelottavasta ja merkillisestä sekoituksesta välinpitämättömyyttä, epäonnistunutta hallinnointia ja väärinarviointeja on otettu hyvin mukaan mietintöön monin hyvin esimerkein. Tietenkin on toisaalta selvää, että menneisyyden, vuosien 1989-1990, virheitä ja laiminlyöntejä täytyy arvioida toisin - myös uusien tieteellisten tietojen valossa maaliskuusta 1996 lähtien, joita ei aikaisemmin ollut käytettävissä. Mutta tämä ei poista politiikalta vastuuta asettaa ehkäisevä kuluttajansuoja toiminnan keskipisteeksi. Siinä on osoittautunut olevan vajeita. BSE: n vastaisessa taistelussa oli pahoja asiavirheitä. Monet vuonna 1996 päätetyistä toimenpiteistä tulivat pari vuotta liian myöhään ja menneisyyden mekaaniset virheet rasittavat ongelman selvittämistä tähän päivään asti eikä ainoastaan Yhdistyneessä Kuningaskunnassa. On ollut kyse kyvyttömyydestä, puuttuvista intresseistä asettaa ehkäisevä kuluttajansuoja sisämarkkinoiden keskeiseksi asiaksi. Minusta oli erityisen terveentullut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 12.7.1996 antama päätös, jossa määriteltiin sisämarkkinoiden säännösten uusi laatu suhteessa terveys- ja kuluttajapolitiikkaan.
Laiminlyönneistä vastaavat eri tahot, etusijaisesti tietenkin Yhdistyneessä Kuningaskunnassa ja toisekseen erityisesti aiemmassa komissiossa. Myöskään neuvosto ei ole erityisesti kunnostautunut menettelyn kaikissa vaiheissa toiminnallaan, ei vaikka yksittäiset jäsenvaltiot tekivät toistuvasti aloitteita. Tietenkin me tiedämme, puheenjohtaja Santer, että itse komissio voi olla monilla aloilla vain niin hyvä kuin jotkin jäsenvaltiot sallivat.
Puheenjohtaja Santer, sanoin teille heinäkuun keskustelussa: " Älkää peitelkö menneisyyden virheitä!" Mielestäni nykyisen komission vastuu keskittyy kahteen seikkaan: ensinnäkin tarkoitan sillä gelatiinista käytyä näennäiskeskustelua. Vaikka kukaan ei olisikaan mahdollisesti kärsinyt vahinkoa tästä päätöksestä ja tästä soutamisesta ja huopaamisesta, luuletteko todellakin, että kansalaiset ymmärtävät tällaista näytelmää ja pitävät sitä uskottavana politiikkana?
Toiseksi: käsitykseni mukaan arvioinnissa teihin vaikutti jonkin verran kielteisesti se, että aikoinaan vastuussa olleet virkamiehet tunsivat niin sanotusti myös tutkintavaliokunnan asioiden ja toimien käsittelyn ja niihin vastaamisen. Tämä oli strateginen virhe.
(Suosionosoituksia) Tämän sanoin kuvaamattoman 16. joulukuuta päivätyn lehdistötiedotteen esittäminen selvittelyjen päätteeksi aivan kuin tutkintavaliokuntaa ei olisi ollut olemassakaan; pidin sitä loukkauksena.
(Suosionosoituksia) Tähän kuuluu valitettavasti myös, että menettelyn lopussa ei BSE: n tieteellisen alaryhmän 8. tammikuuta 1997 pidetyn kokouksen kaikkia vaadittuja asiakirjoja toimitettu ajoissa ja määräajan puitteissa, vaan niitä annettiin vain valikoiden. Me saimme nämä asiakirjat sitten komissaari Fischlerin suostumuksella myöhään perjantai-iltapäivänä, mutta ensimmäistä kertaa seitsemän ja puolivuotisen parlamentissa oloaikanani ei peltiarkkuni tullut perille Strasbourgiin. Siksi en ole vielä voinut tarkistaa asiaa.
Mielestäni, herra komissaari Fischler ja herra puheenjohtaja Santer, teitä on neuvottu tässä asiassa huonosti. Kansalaiset ovat hämmentyneitä ja järkyttyneitä ja sanovat meille: "Mikäli tämä on Eurooppaa, on meillä sen tulevaisuuden edellytysten suhteen suuria epäilyjä." Pitäkää siksi tutkintavaliokunnan suosituksia myös mahdollisuutena parantaa asioita. Se, joka tunnistaa virheet ja vastaa niistä ja tekee niistä johtopäätöksensä, on vahvoilla ja toimii vastuullisesti, eikä se, joka vähentää keskustelujen määrää ja jättää huomiotta vähemmistön tahdon ja mielipiteen.
Tämän tutkintavaliokunnan suosituksen perusteella komissiosta ja parlamentista voi jälleen tulla luonnollisia liittolaisia. Tämän puolesta puhuivat tutkintavaliokunnan erittäin selkeät ja tiukat suositukset: uudelleen järjestäminen, vastuu mukaan lukien kurinpidolliset toimenpiteet, yhteinen konferenssi lihaluujauho-ongelman ratkaisemiseksi kerralla ja myös oikeudellinen perusta, puheenjohtaja Santer. Aina, kun komissiolla on tulkinnan varaa, tulisi sen tulla selvemmin parlamenttia vastaan jo ennen hallitusten välistä konferenssia oikeudellisen perustan määrittämisessä.
(Suosionosoituksia) Lisäksi se seikka, että Ison-Britannian maatalousministeri Hogg ei saapunut tänne, ei ole loukkaus vain parlamenttia kohtaan, vaan kaikkia Euroopan kansalaisia kohtaan.
(Suosionosoituksia) On tehtävä myös selväksi, että tämä on rikkomus kaikkien allekirjoittaman toimielinten välistä sopimusta vastaan.
Jos alusta alkaen olisi toimittu tehokkaasti, olisi se rajoittanut myös kansantaloudellisia vahinkoja ja olisi tullut hyvin paljon halvemmaksi kuin vähentämiskeskustelu, joka osoittautui viime kädessä epäonnen laukaukseksi.
Tällä hetkellä meillä on käsiteltävänä päätöslauselmateksti, jota monet ryhmistä kannattavat. Tarkastelkaapa tätä päätöslauselmatekstiä, josta me huomenna äänestämme, puheenjohtaja Santer, kehotuksena, mahdollisuutena kääntää asiat parempaan suuntaan. Parlamentin täytyy tutkia ja valvoa asioiden kulkua ja silloin, kun asiat taas sujuvat hyvin, saatte jälleen luottamuksemme. Ellei asioita muuteta kuitenkaan riittävästi, täytyy lähikuukausien aikana käydä hyvin vakava keskustelu ja tehdä hyvin vakavia aloitteita, joihin sisältyy myös sopimuksen 144 artiklan soveltaminen. Tämän me olemme velkaa Euroopan kansalaisille heidän etujensa valvojina.
(Suosionosoituksia)
Lalumière
Arvoisa puhemies, luvallanne puutun käsittelyjärjestykseen. Onko siihen jokin syy, miksi neuvosto ei ole suvainnut tulla paikalle osallistuakseen tähän tämäniltapäiväiseen erittäin tärkeään keskusteluun?
Neuvosto on poissa poliittisella tasolla. Komissio on vahvasti edustettuna ja kiitän sitä siitä. Neuvostolle asia näyttää olevan yhdentekevä.

Puhemies
Voin sanoa teille vain sen, että puhemiehistö otti yhteyttä neuvostoon, joka ilmoitti, ettei voinut tai pitänyt soveliaana olla läsnä tänään.
Muuta en asiasta tiedä, ja tässä on kaikki, mitä voin teille asiasta sanoa.
Hyvät läsnäolijat, käsittelemme erittäin tärkeää aihetta. Neuvostolle sanottavat asiat esitetään asianmukaisin menettelyin, ja jokainen voi sen tehdä. Meidän ei pidä kuitenkaan vaihtaa tämän keskustelun linjaa tämän kysymyksen käsittelemiseksi, oli se sitten miten tärkeä tahansa. Kysymys on tähän keskusteluun verrattuna sivuasia.
Luovutan puheenvuoron epäluottamuslauseen ensimmäiselle allekirjoittajalle, Happartille.

Happart
Arvoisa puhemies, Churchillin kerrotaan ennen sotaa sanoneen: "Teidän on valittava häpeän ja sodan välillä" . Herra Santer, teidän on valittava häpeän ja eroamisen välillä. Teidän olisi jo aika tehdä se, vielä ei ole liian myöhäistä.
Edustamamme toimielimen puolesta ja koska demokraattina välitän Euroopasta, jota olemme rakentamassa, pyydän teitä lopettamaan itsenne ja meidän nöyryyttämisen yrittäessänne puolustaa anteeksiantamattomia tekojanne. Oletteko ottaneet huomioon, että rakennatte Eurooppaa ilman kansalaisia; että rakennatte kansalaisten vastaista Eurooppaa rahaa varten? Tuhoatte lastemme Euroopan heti alkuunsa, ja kaikki tämä vain siksi, että kieltäydytte kantamasta vastuutanne, poliittista vastuutanne näinkin vakavasta asiasta kuin BSE-tauti.
Teidän asenteenne horjuttaa vielä entisestäänkin kansalaisten luottamusta. Herra Santer, teidän pitäisi olla ensimmäisenä edistämässä todellista, kansalaisia ja tulevaisuutta varten rakennettua Eurooppaa. Kun käsittelemme Medina Ortegan laatimaa komission yksiköiden vastaista sekä komission ja Ison-Britannian hallituksen toimintavirheiden vastaista mietintöä - joka mielestäni on oikea syytöspuhe - te muiden tavoin voitte todeta, että vastuun ottaminen edellyttää välitöntä ja ankaraa rangaistusta: komission eroamista.
Minulle vastataan, että nyt ei ole oikea hetki, että on muita asioita tehtävänä ja että komissiolle on annettava mahdollisuus korjata virheensä - olen tottunut siihen. Herra Santer, mielestäni perustelut ovat vääriä, sillä komission toimet, vakavat virheet tässä asiassa edellyttävät rangaistusta. Poliittinen vastuu on kannettava! Tietenkin on myös sovellettava niitä virkamiehiä koskevia hallinnollisia määräyksiä, jotka teidän käskystänne, koko komission käskystä ovat toteuttaneet toimia, jotka ovat vakavasti vaarantaneet satoja, jopa tuhansia ihmishenkiä.
Elämme aikaa, jona kaikesta on säästettävä - se näyttää olevan ajan henki. Kaiken on oltava kannattavaa, on oltava kilpailukykyisiä, mutta kehen verrattuna ja mihin verrattuna? Tietenkin verrattuna monetarismin ja suurpääoman tuottoihin, jotka ovat valvonnan ulkopuolella. Sallimalla joidenkin, lähinnä brittiläisten yritysten pelata väärin ja siten pienentää naudanlihan tuotantokustannuksia, on päädytty tilanteeseen, joka on nyt 10 vuodessa maksanut yhteisölle lukuisia, liian monia ihmishenkiä sekä miljardeja ecuja.
Herra Santer, tapa, jolla komissio kohtelee Euroopan parlamenttia, on sopimaton. Hyväksyitte siirtogeenisen maissin ilman valvontaa tapahtuvan tuonnin samalla, kun tutkintavaliokunta aloitti työnsä, joka kuten Medina Ortegan mietintö osoittaa, oli hyödyllistä ja valaisevaa. Teidän komissionne on antamassa hyväksyntänsä sellaisten uusien tuotteiden ja lääkkeiden tuotannolle, joiden vaarattomuudesta lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ei ole minkäänlaista varmuutta. Se on myös hyväksymässä, että tällaisten lääkkeiden tuotantoa laajennetaan Euroopan markkinoille.
Lakatkaa sanomasta meille, että on valittava teknisen kehityksen, kasvun ja nykyaikaisuuden sekä sellaisen pysähtyneisyyden välillä, joka johtaisi Euroopan yhteiskuntien taantumiseen. Mitä hyötyä on nykyaikaisuudesta ja rahan tekemisestä, jos se tapahtuu ihmisten terveyden tai jonain päivänä lapsillemme ja lapsenlapsillemme kuuluvan ympäristömme kustannuksella?
Herra Santer, en tiedä oletteko isä tai isoisä - toivottavasti olette - mutta pyytäisin teitä miettimään muulta kuin puhtaasti taloudellisen voiton kannalta, minkälaisen planeetan olemme jättämässä perinnöksi lapsillemme. Ettekö usko, että olisi jo aika uskaltaa vaihtaa suuntaa ja asettaa etusijalle ihminen ja sen tulevaisuus taloudellisten tai rahallisten etujen sijasta?
Mitä tulee tutkimukseen; jos sille päätettäisiin myöntää yhteisön rahoitus ja jos tutkimuksessa keskityttäisiin tuoton lisäämisen sijasta hyvinvointiin, Euroopan ja koko maapallon kansalaiset olisivat teille ikuisesti kiitollisia.
Herra Santer, tiedän, että kun pyydän teitä valitsemaan eroamisen, se on teille vieläkin vaikeampaa kuin tarkkailijoille tai muille kumppaneille.
Kollegoitamme Euroopan parlamentissa pyydetään huomenna ilmaisemaan kantansa tutkintavaliokunnan mietintöön liittyvästä päätöslauselmasta. Jos päätöslauselma on selkeä ja tulevaisuuden kannalta lupaava, äänestän sen puolesta, koska se tulee toimimaan teidän komissiotanne seuraavan komission toimintaohjeena ja sen antaman hallituksia koskevan julistuksen perustana.
Torstaina tulen pyytämään jokaista kollegaani Euroopan parlamentissa unohtamaan puolue-erot ja omat etunsa ja kuvittelemaan, että ehkä juuri heidän tyttärensä tai poikansa vuoden, viiden vuoden tai kymmenen vuoden päästä saa kauhean taudin, jota kutsutaan Creutzfeldt-Jakobin taudiksi. Kuinka he siinä tapauksessa äänestäisivät? Minä olen valintani tehnyt. Kerätessäni allekirjoituksia ja jättäessäni tämän epäluottamuslauseen olen hoitanut tehtäväni Euroopan edustajana ja täyttänyt velvollisuuteni. Jotkut saattavat puhua kansankiihotuksesta. En ole kansankiihottaja! Puolustan ainoastaan kansalaisten terveyttä ja tulevaisuutta. Meidän on tänään kuunneltava omatuntoamme enemmän kuin puolueen tai valtion esittämiä perusteluja.
Herra Santer, voitte valita häpeän jäämällä virkaanne tai voitte valita kunnian eroamalla virastanne!
Euroopan ja sen kansalaisten puolesta pyydän teitä eroamaan. Erotkaa, se on vielä mahdollista!

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ilmaisette tällä istuntojaksolla kantanne BSE-taudin tutkintavaliokunnan mietinnöstä. Mietintö on raskas kaikkien asianomaisten toimijoiden kannalta, komissio mukaan lukien. Mietinnön käsittelyssä pyritään tiettyihin toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on korjata ilmeisiä puutteita ja toimintavirheitä, ja se vaikuttaa meidän tulevaisuuteemme. En toista teille enää BSE-asian vaiheita enkä tee yksityiskohtaisia huomioita mietinnöstä, jonka valiokuntanne on laatinut Bögen johdolla esittelijä Medina Ortegan perinpohjaisen työhön tukeutuen.
Euroopan komission puheenjohtajana haluan kantaa kollegion vastuun ja kertoa teille, millaisina asiat näen. Keskityn siis komission asemaan. On itsestään selvää, että parlamentti ei voi jättää ottamatta huomioon kunkin toimielimen ja erityisesti jäsenvaltioiden osuutta. Kukin niistä on vastuussa oman toimivaltansa osalta. En kuitenkaan vuodata katumustani muiden rinnoille.
Tutkintavaliokunta esitti joitakin kysymyksiä, joihin yritän nyt vastata. Asettiko komissio markkinat etusijalle terveyden kustannuksella? Jos sitä arvioidaan meillä tällä hetkellä olevien tietojen perusteella, silloinen asenne antaa aihetta arvosteluun. On myös huomattava, että kysymystä ei ollut niin jyrkästä jaosta kuin " joko markkinat tai terveys" . Olisiko pitänyt kiinnittää enemmän huomiota joihinkin yksittäisiin varoituksiin, kun tutkijoiden enemmistö oli sitä mieltä, että vaikutukset ihmisten terveyteen olisivat hyvin epätodennäköisiä? Tietenkin olisi pitänyt. Mutta haluan myös sanoa, että vuosista 1989-1990 asti on toteutettu joitakin sekä kansallisia että yhteisön toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ollut kaikkien terveysriskien välttäminen. Halua vielä lisätä, että useita komission ehdotuksia terveydenalan vahvistamisesta sisämarkkinoilla jätettiin hyväksymättä. Jäsenvaltiot eivät halunneet sitä. Mitä tulee komissioon, se ei ole koskaan pitäytynyt pelkästään tutkijoiden suosituksissa. Komissio on useissa tapauksissa ollut suosituksia tiukempi, jotta kaikki terveysriskit voitaisiin välttää.
Toinen kysymys: salasiko komissio tietoja tai vääristelikö se jopa niitä? En voi tulkita joidenkin henkilöiden antamia julistuksia, mutta totean, että BSE-kysymyksestä pidettiin kaksi suurta tieteellistä konferenssia, joiden alkuunpanijana oli komissio ja joiden tulokset julkaistiin laajalti. Pysyvä eläinlääkintäkomitea, jossa kokoontuu jäsenvaltioiden edustajia, käsitteli ongelmaa 60 kokouksessa.
Teidän tavoin myös minä olisin halunnut lisää tutkimusta ja etenkin tutkimustuloksia. Vielä tänä päivänäkään tutkijat, jotka taistelevat monimutkaisen BSE-taudin parissa, eivät voi antaa meille varmoja tuloksia. Mutta se, että edistystä on tapahtunut ja että olemme nyt tietoisia BSE: n ihmisille aiheuttamasta vaarasta, on osaltaan myös joidenkin yhteisön osarahoittamien tutkimusten ansiota. On itsestään selvää, että nykyisten tietojen perusteella tutkimusponnisteluihin on saatava uusi ulottuvuus. Komissio on tehnyt tämänsuuntaisia ehdotuksia. On välttämätöntä, että sovittelumenettely ulotetaan seuraavan tutkimusta käsittelevän neuvoston toiminta-alaan. Tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden tutkimusta koskevalle tutkimusohjelmalle on saatava tarvittava rahoitus.
Kolmas kysymys: onko komissio hoitanut asian hyvin vain huonosti? Myönnän, että komission yksiköiden toiminnassa olisi ollut toivomisen varaa, myös nykyisen komission aikana. Esittelijän tavoin myös minä olen pahoillani, että BSE-tautia ei erityisesti valvottu vuosina 1990-1994, olivatpa syyt siihen mitkä tahansa. Olen yllättynyt tiedekomiteoiden hallintotavasta; niiden avoimuuden, yhteensovittamisen ja tiukkuuden puutteesta.
Mietintönne osoitti, että on tarpeen tarkistaa yksiköiden organisaatiota ja toimintaa sekä yleisemmin päätöksentekojärjestelmää ja päätösten valmistelujärjestelmää. Työnne tarjoaa meille tilaisuuden sen perusteelliseen toteuttamiseen.
Neljäs kysymys: taipuiko komissio Yhdistyneen kuningaskunnan painostukseen? Yritän vastata tähän kysymykseen selkeästi, sillä nykyisen komission tekemä päätös gelatiinia koskevan vientikiellon ehdollisesta kumoamisesta on tehty tästä näkökulmasta katsottuna. Tähän, kuten moniin muihinkin asioihin on liittynyt yhden hallituksen poliittinen menettely, mikä on aivan tavallista. Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri piti päätöstämme epäoikeudenmukaisena. Hän teki kaikkensa päätöksen kumoamiseksi ja vei asian jopa yhteisöjen tuomioistuimeen. Hän vaati vientikiellon kumoamista toistuvasti. Vastaukseni oli kohtelias, kuten pitääkin, mutta tiukka "ei" . Kaikki toimemme ovat perustuneet sellaiseen lähestymistapaan, että teemme päätöksemme viimeisimpien käytettävissä olevien tieteellisten tutkimustietojen perusteella. Tässä olen aina pitäytynyt. Samaa lähestymistapaa on käytetty perustana myös Firenzen puitesopimuksessa, joka hyväksyttiin sovitteluratkaisuksi valtionpäämiesten ja hallitusten päämiesten tasolla.
Arvostelette tapaa, jolla tutkijoiden kuuleminen toteutettiin. Hyväksyn arvostelun, kuten olen aiemmin sanonut. Toinen asia on väittää, että vaaransimme kansalaisten terveyden miellyttääksemme pääministeri Majoria. Se ei ole totta. Vientikielto on edelleenkin voimassa, ja komissio ei ole antanut yhtään vientilupaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevalle gelatiinille. Sen perusteella, mitä nyt tiedetään, komissio ei ole valmis poistamaan vientikieltoa.
Viimeinen kysymys: yrittikö komissio estää tutkintavaliokunnan työtä? Arvoisa puhemies, tämä syytös loukkaa minua, koska en missään vaiheessa jättänyt pienintäkään epäilystä siitä, ettenkö olisi halunnut komission jäsenten ja yksikköjen tekevän täysin vilpitöntä yhteistyötä tutkintavaliokunnan kanssa. Miten demokratia voisi muuten toimia? Olemme toimittaneet kaikki pyydetyt asiakirjat, joita on tuhansia sivuja. Joitakin asiakirjoja julkaistiin lehdissä ennen kuin tutkintavaliokunta sai ne käsiinsä. Myönnän, että se oli hyvin valitettavaa, mutta onko siinä todellakin tarpeeksi aihetta nostaa syyte komissiota vastaan? Me emme ole kieltäneet mitään. Kaikki tieto oli saatavilla, jopa joitakin erittäin luottamuksellisia sisäisiä asiakirjoja, joihin tutkintavaliokunnan puheenjohtaja saattoi tutustua paikan päällä.
Luin tutkintavaliokunnan mietinnöstä, että toimielinten välisen sopimuksen 3.3 artiklassa esitetyn perusteella komissio olisi rikkonut sopimuksen henkeä. Kyseinen 3.3 artikla on osa toimielinten välistä sopimusta ja on velvoittava sellaisenaan. Juuri 3.3 artiklassa määrätään virkamiesten saapumisesta tutkintavaliokunnan kuultavaksi. Artiklassa määrätään, että kuultavat virkamiehet tai asiamiehet puhuvat hallituksensa tai toimielimensä nimissä niiden antamien ohjeiden mukaisesti. Mutta voin vakuuttaa teille, että yksikään tutkintavaliokunnan kuulemista virkamiehistä ei saanut komissiolta ohjeita siitä, minkälaisia vastauksia heidän pitäisi antaa. Minulla on tässä komissaari Franz Fischlerin 30. syyskuuta 1996 kirjoittama kirje, joka on osoitettu pääjohtaja Legrasille ja johtaja Mansitolle. Kirjeessä sanotaan seuraavaa:
Ymmärrän, että teitä on pyydetty tällä viikolla antamaan tutkintavaliokunnalle lausunto BSE-taudista. Kuten tiedätte, komission ja oma mielipiteeni on, että komission virkamiesten antamien todistajalausuntojen tulee olla avoimia ja täydellisiä eikä niissä saa peitellä mitään heikkouksia, joita komissiossa on saatettu havaita tarkasteltavana olevana ajanjaksona, tai sen toiminnan perusteita.
(FR) Arvoisa puhemies, ennen kuin puhun tulevaisuudesta, haluaisin vastata suulliseen kysymykseen, joka koski erityisesti BSE: n torjuntatoimien soveltamista lääketeollisuudessa. Lääketeollisuudessa on vuodesta 1991 asti sovellettu tiukkoja toimenpiteitä. Komissio kielsi eläinkudosta sisältävien kosmeettisten tuotteiden, jotka aiheuttavat suuren tartuntavaaran, saattamisen unionin markkinoille, ja nyt se tutkii vastaavan kiellon mahdollisuutta lääkkeiden osalta. On selvää, että Lontoossa sijaitsevan lääkearviointijärjestön kokouksen tulokset tullaan julkistamaan. Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin nyt keskittyä siihen, mitä todella olemme oppineet tästä asiasta. Toivon, että ne vastaavat teidän tulevaisuutta varten antamianne suosituksia. Toteutettavilla toimenpiteillä on korjattava ne puutteet, joita mietinnössänne todettiin, kansalaisten ja kuluttajien etujen mukaisesti. Puutteita on ollut hallinnollisessa rakenteessa, tutkijoiden kuulemismenettelyssä, päätöksentekomenettelyissä, valvontakeinoissa ja yhteisön lainsäädännöllisissä perustoissa. Komissio tulee puuttumaan kaikkiin näihin epäkohtiin joko suoraan tai tekemällä ehdotuksia toimivaltaisille elimille. Komissio aikoo myös ottaa esille Euroopan unionin ensisijaisiin poliittisiin tavoitteisiin ja yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä peruskysymyksiä.
Komissio on jo alkanut toimia ja aloitti ensimmäiset toimenpiteet viime viikolla. Ravitsemusterveydestä vastaavien komissaarien ryhmä, jota itse johdan, turvaa vastedes tarvittavan poliittisen kannustimen ja yhteensovittaa kaikki komission toimet näillä aloilla. Olemme järjestäneet kansanterveydestä vastaavat yksiköt perusteellisesti uudelleen. Uudelleen järjestäminen tapahtui kolmea periaatetta noudattaen. Ensinnäkin; lainsäädännölliset vastuut erotettiin tutkijoiden kuulemiseen liittyvistä vastuista. Toiseksi; lainsäädännölliset vastuut erotettiin valvontavastuista ja kolmanneksi avoimuutta ja tiedon jakamista vahvistettiin koko päätöksentekomenettelyn sekä valvontatoimien osalta.
Kaikki toimivaltaiset tiedekomiteat vastedes kuuluvat uudistetun pääosasto XXIV: n alaisuuteen. PO XXIV vastaa myös kuluttajien terveydestä. Tiedekomiteoita valvoo useiden tieteenalojen edustajista muodostuva johtava komitea. Tutkijoiden lausuntojen ja lainsäädännön laatiminen on selkeästi erotettu toisistaan. Pääosasto XXIV: n uuden pääjohtajan suoraan alaisuuteen kuuluva kansanterveyden riskien arvioinnista ja elintarvikkeiden valvonnasta vastaava yksikkö antaa asiasta vastaavalle komissaarille, Emma Boninolle, mahdollisuuden toimia nopeasti.
On itsestään selvää, että asiasta vastaavan komissaarin osuus ei rajoitu vain tutkijoiden lausuntojen välittämiseen maataloutta ja teollisuutta edustaville kollegoilleen. Hän tulee kyseisten kollegojensa kanssa osallistumaan myös tutkijoiden lausuntoihin perustuvan lainsäädännön laatimiseen.
Olen pyytänyt komissaari Boninoa esittelemään lähiviikkoina uudistukset, jotka uudelleenjärjestelyjen vuoksi olisi tehtävä, mikä on vasta ensimmäinen askel. Uudistusten periaatteena on, että valitaan tarkasti parhaat tutkijat, joiden avulla voidaan turvata välttämätön riippumattomuus; liitetään yhteen eri komiteoiden työt; välitetään tiedekomiteoiden mielipiteitä laaja-alaisesti muun muassa Internetiin luotavan kaikille avoimen tietokannan kautta; otetaan huomioon vähemmistöön jääneiden tutkijoiden mielipiteet ja välitetään niitä eteenpäin.
Komissaari Bonino tulee kiireellisesti ottamaan yhteyttä Euroopan parlamenttiin, jotta näistä kysymyksistä voidaan keskustella ennen kuin ehdotuksia tarkennetaan.
Mitä tulee valvontaan, olemme päättäneet erottaa myös valvonnan lainsäädännön laatimisesta vastaavasta yksiköstä. Tästä syystä Irlannissa sijaitseva tarkastustoimisto liitetään pääosasto XXIV: ään. Olen edelleen sitä mieltä, että paras ratkaisu olisi erillinen yksikkö, kuten komissio ehdottaa. Pyydän neuvostoa harkitsemaan uudelleen nykyistä kielteistä kantaansa.
Minun on tässä yhteydessä joka tapauksessa painotettava yhtä asiaa. Riippumatta siitä, millaisia parhaillaan toteutettavat järjestelyt tulevaisuudessa ovat, unionin on järjestettävä asianmukaisen valvonnan suorittamiseen tarvittavat keinot ja henkilöstö. Komissio tulee osaltaan tekemään sen, mikä on tarpeen, mutta se tarvitsee apua talousarviosta vastaavalta elimeltä, siis teiltä itseltänne, kun se tekee lisätalousarviota koskevan ehdotuksen.
Hyvät naiset ja herrat, on selvää, että hallinnollisilla uudelleenjärjestelyillä on vaikutusta asianomaiseen henkilöstöön. Tehtäviä jaetaan uudelleen, muutoksia tehdään. Komissio on parhaillaan tutkimassa perinpohjaisesti käytettävissä olevaa henkilöstöä ja erityistä huomiota kiinnitetään PO XXIV: n virkamiesten pätevyyteen. Haluan tässä yhteydessä vielä lisätä, että jos rankaistavaa toimintaa todetaan harjoitetun, kyseisissä tapauksissa sovelletaan virkamiehiä koskevissa säännöksissä määrättyjä menettelyjä. Haluaisin tässä kuitenkin lainata Ranskan kansalliskokouksen edustajan Mattein laatiman mietinnön yhtä virkettä, joka hätkähdytti minua suuresti: "Toimintavirheet johtuvat ihmisten sijasta enemmänkin järjestelmän epäselvyydestä, joka ei voi olla aiheuttamatta seurauksia kansanterveyden alalle Euroopan yhtenäismarkkinoilla."
Minun mielestäni meidän on mietittävä tätä virkettä, ja meidän on kaikkien yhdessä pohdittava syvällisesti perusteellisempia muutoksia. Meidän on muutettava käsitystämme elintarvike- ja maatalousalasta perinpohjaisesti. On välttämätöntä pohtia syvällisesti yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuutta.
Onko järkevää väittää, että BSE on luonnon aiheuttama onnettomuus? Eikö kyseessä ole pikemminkin sellaisen maataloustuotannon seuraus, jossa tuotantoa on lisätty hinnalla millä hyvänsä? Eikö se, että kustannukset pyritään luonnon peruslaeista piittaamatta saamaan mahdollisimman alhaisiksi lopulta kuitenkin aiheuta paljon suurempia kustannuksia yhteiskunnalle? Mahtaisimmeko olla tässä nykyisessä tilanteessa, jos olisimme käyttäneet tervettä järkeä, joka sanoo, että märehtijät eivät ole lihansyöjiä eivätkä kannibaaleja?
(Suosionosoituksia) Hyvät naiset ja herrat, nyt voinkin sitten jatkaa ilmaisemalla tyytyväisyyteni siitä ajatuksesta, että komissio ja Euroopan parlamentti järjestäisivät yhdessä eläinjauhoja koskevan tieteellisen konferenssin. Komissio valmistelee jo yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevaa uudistusta, jonka se esittelee hallitusten välisen konferenssin jälkeen laajentumista silmällä pitäen ja osana tulevaa rahoituspakettia. Uudistus perustuu siihen ajatukseen, että unionin maataloudessa olisi keskityttävä enemmän laatuun, ympäristöön, eläinten hyvinvointiin, luonnonmukaiseen tuotantoon palaamiseen ja yhteisön lakien yksinkertaistamiseen.
Se ei aina ole itsestään selvää kaikissa jäsenvaltioissa. Tarvitsemme kaikki rohkeutta ja määrätietoisuutta, mikä ei kuitenkaan vielä riitä, sillä vastaukset esitettyihin kysymyksiin, jotka ovat tosiasiassa yhteiskunnallisia kysymyksiä, eivät koske ainoastaan maataloutta. Joudumme nyt ja tulevaisuudessa tekemään yhä vaikeampia uusiin tuotteisiin ja uusiin teknologioihin liittyviä valintoja, kuten esimerkiksi bioteknologian alalla.
Vetoan siihen, että vähitellen toteutettaisiin todellista elintarvikepolitiikkaa, jossa keskeistä on kuluttajien suojelu ja terveys. Tältä osin kannatan pakollisia ja järjestelmällisiä merkintöjä. Mielestäni olisi harkittava myös, että perustettaisiin yhteisön erityistarpeita vastaava riippumaton elin, jossa voitaisiin käyttää mallina Yhdysvaltojen Food and Drug Administrationin myönteisiä piirteitä. Me kaikki kannatamme toissijaisuusperiaatteen noudattamista, mutta sitä ei saa käyttää tekosyynä, jolla estetään uskottavan eurooppalaisen terveydensuojelujärjestelmän luominen, joka on sisämarkkinoiden väistämätön seuraus.
Nykyisin joudumme yhä useammin toteamaan, että päätöksentekomenettelymme eivät välttämättä ole valtavan tieteellisen kehityksen edellyttämällä tasolla. Vastauksia, joita näihin sekä eettisiä, tieteellisiä, sosiaalisia että taloudellisia näkökohtia sisältäviin vaikeisiin kysymyksiin annetaan, on saatava kaikilta yhteiskunnan osa-alueilta. Ehdotankin, että järjestäisimme yhdessä Euroopan parlamentin kanssa monitieteellisen konferenssin, jossa käsitellään elintarvikkeita ja terveyttä.
Samasta syystä unionin on kiireellisesti löydettävä tarvittavat toimintakeinot. Mielestäni se edellyttää kuitenkin kahta asiaa. Ensimmäinen niistä se, että parlamentti osallistuu tulevaisuudessa nykyistä paljon enemmän päätöksentekoon. Nykyisen perustamissopimuksen mukaisesti sekä komission sisäisissä uudelleenjärjestelyissä sovelletun ajattelutavan mukaisesti aiomme tulevaisuudessa perustaa ehdotukset, jotka liittyvät lähinnä eläinlääkinnällisiin ja kasvinterveyttä koskeviin kysymyksiin, ensisijaisesti nykyiseen 100 a artiklaan.
Aiomme pyrkiä hallitusten välisessä konferenssissa siihen, että jäsenvaltiot hyväksyisivät ehdotuksemme - joka on muuten yhtenevä teidän ehdotuksenne kanssa - yhteispäätösmenettelyn soveltamisesta kaikkien lainsäädännöllisten päätösten käsittelyssä. Toivon jäsenvaltioilla olevan rohkeutta soveltaa samaa periaatetta myös yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
(Suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, toinen edellytys on se, että yhteisölle myönnetään todellista toimivaltaa terveyden alalla. Komissio teki eilen hallitusten välisessä konferenssissa ehdotuksen 129 artiklan muuttamisesta merkittäviltä osin. Ehdotus sisältää kolme huomattavaa parannusta. Ensinnäkin se parantaisi jäsenvaltioiden toteuttamien politiikkojen yhteensovittamista, toiseksi se antaisi mahdollisuuden toteuttaa tarvittava kansanterveyden alan lähentäminen yhteisön tasolla ja kolmanneksi se mahdollistaisi yhteispäätösmenettelyn soveltamisen terveyden alalla.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mielestäni on nyt tullut aika luoda terveydenalan Eurooppa.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että BSE-kriisi on ollut yksi vaikeimmista kriiseistä, joita koko pitkän poliittisen urani aikana olen joutunut kohtaamaan. Sanoin tutkintavaliokunnan kuultavana ollessani, että kriisi on monilta osin opettanut minulle, ja toivon että myös monille teistä, vaatimattomuutta ja nöyryyttä.
Ymmärrän kriisin ihmisissä herättämiä tunteita. Virheitä tehtiin, myös komission taholta - se on tunnustettava - mutta on myös säilytettävä suhteellisuudentaju. Meidän kaikkien on otettava opiksemme kriisistä. On tehtävä uudistuksia, jotka tekevät unionistamme aiempaa demokraattisemman ja turvallisemman. Koko komissio haluaa päättäväisesti osallistua siihen ja toimia Euroopan ja sen kansalaisten hyväksi.
(Suosionosoituksia)
Green
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä kannattaa tutkintavaliokunnan mietintöä ja BSE-tautia koskevia suosituksia. Parlamentti on osoittanut tänään, että otamme Euroopan vaaleilla valitsemattomien toimielinten valvonta- ja seurantatehtävän erittäin vakavasti. Tämä on ensimmäinen kerta, kun parlamentti on käyttänyt Maastrichtin sopimuksessa sille annettuja valtuuksia tutkia rikkomuksia ja virkavirheitä tutkintavaliokunnassa. Ryhmäni haluaa osoittaa suosiota niille kollegoille, jotka ovat osallistuneet tutkintavaliokuntaan. He ovat työskennelleet lujasti tunnistaakseen ja paljastaakseen traagisen tapahtumaketjun, joka on ravistellut naudanliha-alaa kaikkialla Euroopassa ja tuhonnut monen maanviljelijän, maaseudun työntekijän ja elintarviketeollisuuden sivualojen työntekijän toimeentulon. Mikä pahinta, se on johtanut siihen, että moni ihminen on sairastunut heikkomielisyyttä aiheuttavaan ja kuolemaan johtavaan tautiin ja moni muu on altistunut sille.
Haluan tehdä selväksi, että ryhmäni ensisijainen huolenaihe on aina ollut Euroopan unionin kansalaisten terveys.
Tutkintavaliokunnan työ on kiistämättä osoittanut, että syypää BSE-kriisiin on selvästi nykyinen brittihallitus.
Juuri brittihallituksen itsepäinen, sokea ja ideologinen sitoutuminen sääntelyn poistamiseen johti niihin tuhoisiin päätöksiin, joiden tuloksena BSE-tauti sai alkunsa.
(Suosionosoituksia) Ryhmäni on pitkään uskonut, että yksioikoinen sitoutuminen sääntelyn purkamiseen on yhtä vanhanaikaista ja vaarallista kuin itse sitoutuminen sääntelyyn. Nyt tarvitaan asianmukaista sääntelyä: sisämarkkinoilla tarvitaan mielestämme välttämättä sääntelyä, jolla suojellaan ihmisten terveyttä ja kuluttajien turvallisuutta.
BSE-tragedia on surullinen ja dramaattinen esimerkki siitä, mitä tapahtuu, kun ihmisten terveys ja kuluttajien turvallisuus uhrataan joustavan liiketoiminnan ja suurempien voittojen alttarilla.
(Suosionosoituksia) Brittihallitus on syypää paitsi tapauksen vaikutuksiin Britanniassa, myös siihen, että se hoiti kriisiä huonosti ja sen sijaan, että se olisi pitänyt BSE-taudin Ison-Britannian sisäisenä, se salli saastuneen eläinrehun ja sairastuneiden vasikoiden edelleen päästä markkinoille ja muun Euroopan ravintoketjuun. Tämä oli tosiaankin pahimmanlaatuinen laiminlyönti. Olen varma, että kaikki kunnon britit tietävät, että jos jonkin muun Euroopan unionin jäsenvaltion hallitus olisi leikitellyt tällä tavoin heidän terveydellään ja turvallisuudellaan, he eivät antaisi sitä anteeksi. Brittiläisen iltapäivälehdistön on syytä miettiä tuota, ennen kuin se syyllistyy uusiin muukalaisvihan purkauksiin tämän asian tiimoilta.
(Suosionosoituksia) Mikä uskomaton näky Ison-Britannian maatalousministeri Douglas Hogg olikaan viime yönä vältyttyään juuri alahuoneen BSE-kriisin huonoa hoitoa koskevalta epäluottamuslauseelta, kiitos Ulsterin unionistipuolueen kanssa tehdyn kyseenalaisen poliittisen sopimuksen! Jos, kuten meille vakuutellaan, pohjoisirlantilainen ja tiettyjen brittikarjojen naudanliha ei ole samalla tavalla saastunutta kuin muualta Isosta-Britanniasta saatu naudanliha, miksei tätä tunnustettu jo kuukausia sitten, jolloin moni pohjoisirlantilainen maanviljelijä olisi säästynyt viime kuukausien katastrofaalisilta taloudellisilta tappioilta? Miksi brittihallitus suostuu niin kutsuttuihin erityistoimenpiteisiin vasta sitten, kun sitä uhkaa alahuoneen epäluottamuslause? Juuri tällainen kyyninen ja opportunistinen käytös tuhoaa luottamuksen Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa ja osoittaa, että brittihallitus ei aseta kansanterveyttä ja kuluttajien turvallisuutta - terveestä taloudellisesta järjestä puhumattakaan - kovinkaan korkealle tärkeysjärjestyksessään.
Onneton maatalousministeri Douglas Hogg kieltäytyi tukemasta ja antamasta todistusta tutkintavaliokunnalle, vaikka kaikki unionin hallitukset - mukaan lukien brittihallitus - ovat sitoutuneet tukemaan parlamentin tutkintavaliokunnan työtä. Ministeri Hogg sanoi eilen illalla alahuoneessa, että todistaminen olisi vastoin brittien suvereniteettia. Hän on yksi niistä, jotka väittävät, että demokratian suvereniteetti nojaa parlamenttiin. Minä olen yksi niistä, jotka uskovat, että suvereniteetti on kansalaisten käsissä.
(Suosionosoituksia) Neuvosto ei kuitenkaan voi paeta kritiikkiä tässä asiassa. Se antoi periksi brittihallituksen painostuksen edessä, se vesitti komission ehdotukset maatalousneuvostossa ja huolehti yleisesti neuvoston " eliittiklubissa" pikemminkin kansallisista intresseistä kuin unionin jäsenistä. Tämä vahvistaa ryhmäni käsitystä, että toimiessaan yhteisön toimielimenä neuvosto piiloutuu yksittäisten jäsenvaltioiden demokraattisen legitimiteetin taakse ja toimii yhdessä salailevalla ja tuomittavalla tavalla.
Haluan nyt sanoa komission puheenjohtajalle, että tämä katastrofi oli ennakoitavissa. Euroopan komissio on syypää: sitä oli kyllä varoitettu siitä, että sen elintarvikkeiden turvallisuutta ja kansanterveyttä koskevissa rakenteissa ja päätöksentekokyvyssä oli vikaa. Parlamentti totesi Rafteryn mietinnössä jo vuonna 1989: " Mikäli haluamme elintarvikkeille aidot yhtenäismarkkinat, meidän täytyy perustaa todellinen, riippumaton, voimakas ja avoin sääntelyelin, joka asettaa kuluttajien edut tuottajien, jalostajien, tukkumyyjien ja ateriateollisuuden etujen edelle."
Maaliskuussa 1992 elintarvikealan tiedekomitean uudistuksesta laatimassani mietinnössä parlamentti totesi niin ikään: " Euroopan kuluttajat arvioivat elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan tyydyttävän tieteellisen perustan luomisprosessia sen perusteella, onko se riittävän riippumaton, avoin ja tehokas" . Tuossa mietinnössä parlamentti vaati, että yksi ainoa Euroopan komission yksikkö vastaisi elintarvikkeista kuluttajapolitiikan yksikön alaisuudessa. Lisäksi se vaati yhteistä elintarvikepolitiikkaa, riippumatonta elintarvikealan tiedevaliokuntaa, riittävää kuluttajien edustusta tässä komiteassa, avoimuutta komiteassa tehtäviin nimityksiin sekä yhteisten etujen kunnollista huomioonottamista elintarvikkeiden ja kuluttajansuojan aloilla. Mitä muuta parlamentti olisi voinut tehdä osoittaakseen, että Euroopassa elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva päätöksenteko oli kriisissä? Komission ja sen virkamiesten kaoottinen päätöksenteko, vastuuvelvollisuuden puute ja välttely koko BSE-tapauksen aikana on johtanut siihen, että komissio on nyt heikko ja haavoittuvainen. On surullista, että tarvittiin näin valtava kriisi kylvämään muutoksen siemenet.
Mikäli komission puheenjohtajaan on uskomista, muutos on onneksi näköpiirissä, ja me pidämme tätä lausuntoa myönteisenä. Emme kuitenkaan tyydy lupauksiin. Tämän vuoksi sitoudumme tämän keskustelun päättävässä päätöslauselmassa seuraamaan tarkoin sitä, mihin toimiin komissio ryhtyy sen puheenjohtajan tänään tekemien lupausten täyttämiseksi. Jos ei saada aikaan uudistuksia, jotka ovat todellisia, asianmukaisia ja jotka toteuttavat riittävän nopeasti tutkintavaliokunnan suositukset, siinä tapauksessa ryhmäni yhtyy muihin ja ottaa osaa komissiolle esitettävään epäluottamuslauseeseen sopivana ajankohtana ennen tämän vuoden marraskuuta tai sen aikana.
Lopuksi totean, että ryhmäni ei kannata parlamentin Euroopan komissiolle tänään esittämää epäluottamuslausetta. Meistä ei ole poliittisesti tehokas strategia esittää komissiolle epäluottamuslause tässä vaiheessa, ennen kuin sillä on ollut mahdollisuus panna asiansa kuntoon. Me odotamme vakavamielisiä uudistusponnisteluja kansanterveyden alalla. Lisäksi olemme vakuuttuneita siitä, että epäluottamuslause, jos se menisi läpi, johtaisi tässä vaiheessa yksinkertaisesti institutionaaliseen kriisiin, joka kestäisi kuukausia eikä edistäisi julkista terveydenhuoltoa tai kuluttajansuojaa Euroopassa millään tavalla.
(Suosionosoituksia) Jotkut ovat sitä mieltä, että komission erottamisen tuoma julkisuus ja kohu puhdistaisi jollain tapaa järjestelmää. Ryhmäni mielestä näin ei ole. Se, että komission puheenjohtaja on tullut tänne tänään esittelemään joukon uudistuksia, jotka toteutuessaan todella auttaisivat jonkin verran puhdistamaan järjestelmää, on sekä kunnianosoitus tutkintavaliokunnassa työskenneille henkilöille että osoitus siitä, mitä parlamentti voi saada aikaan, jos se ottaa valtuutensa vakavasti.
Tutkintavaliokunta on tunnistanut virheet ja uudistukset, jotka ovat tarpeen virheiden poistamiseksi. Parlamentin poliittinen velvollisuus on nyt huolehtia, että uudistukset viedään loppuun, ja me todellakin aiomme tehdä niin.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Martens
Ensin ja ennen kaikkea haluaisin ylistää tutkintavaliokunnan puheenjohtajaa Bögeä, esittelijä Medinaa ja kaikkia tutkintavaliokunnan jäseniä. Ryhmämme tulee hyväksymään mietinnön johtopäätökset. Mietinnössä kuvataan vaikuttavalla tavalla sitä leväperäisyyttä, joka vallitsi BSE-kriisin ollessa huipussaan. Kyseessä on aika vuosien 1990-1994 välillä. Vuonna 1990 oli todistettu tieteellisesti, että taudin aiheuttaja voi siirtyä eläinlajista toiseen. Tämän olisi pitänyt johtaa tieteellisen tutkimuksen nopeuttamiseen. Vuodesta '90 lähtien tutkimusten tulokset olivat mitäänsanomattomia. Vuosien 1990 ja 1994 välillä lopetettiin eläinten BSE-tarkistukset Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Medinan mietinnön mukaan silloinen komissio yritti peitellä totuutta ja saada tarkastusten lopettamisen parlamentin syyksi, vaikka komissio oli itse tehnyt päätöksen brittien painostuksesta. Samalla ajanjaksolla yhteisön BSE-tautia koskevan lainsäädännön rintamalla ei tapahtunut mitään, yhtä poikkeusta, eli sikiöitä koskevaa asetusta lukuunottamatta.
Sen jälkeen, kun erityisessä neuvoston kokouksessa 6. ja 7. kesäkuuta 1990 oli käsitelty ensimmäistä BSE-kriisiä, neuvostossa ei vuosien 1990 ja 1994 välillä keskusteltu kertaakaan BSE-taudista. Silti tänä aikana todettiin 75 prosenttia Yhdistyneiden kuningaskuntien BSE-tapauksista. Ranska ja Saksa harkitsivat 1990-luvun puolivälissä tuontirajoitusten asettamista brittiläiselle naudanlihalle, mutta komission jäsen MacSharry uhkasi näitä maita Euroopan unionin tuomioistuimella. Medinan mietinnössä sanotaan myös, että on olemassa kirjallisia todisteita siitä, että silloinen komissio kannatti tietojen pimittämispolitiikkaa, ei vain yleisen mielipiteen suhteen, vaan siten, että tietojen salailusta tuli yhteisön laitoksille tapa. Sillä mikäli tiedon kulku estetään, eikä komissio enää hoida tehtäviään eikä tee lakiesityksiä, neuvosto jää myös paitsioon. Medinan mietinnön mukaan pääsyyllinen BSEkriisiin oli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Mietinnössä todetaan kuusi kertaa, että toisiaan seuranneet hallitukset ovat loukanneet perustamissopimuksen 5 artiklaa ja ovat kieltäytyneet noudattamasta lojaalin ja avoimen yhteistyön sääntöjä. Tiedätte, että sopimuksen 5 artikla sisältää maininnan yhteisön lojaalisuudesta. Mutta myös neuvosto on osaltaan vastuussa passiivisuudesta ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa esiintyneen epidemian hitaasta vastustamisesta, vääristä päätöksistä ja huonosta yhteensovittamisesta kansanterveyden suojelun yhteydessä ja tietojen pimittämisestä yleisöltä.
Tutkintavaliokunnan mietinnön mukaan ei ole epäilystäkään siitä, etteikö edellinen komissio vuosien 1990-94 aikana BSE-kriisin ollessa huipussaan olisi myös tehnyt vakavia virheitä ja laiminlyöntejä ja poliittinen vastuu tästä kuuluu komission jäsenille MacSharrylle ja Steichenille.
Mielestämme komission jäsen Fischlerin on puututtava keskusteluun ja annettava vastaus niihin kahteen syytöksen, jotka häneen on kohdistettu Medinan mietinnössä. Mutta kuten tutkintavaliokunta on päättänyt, poliittiset seuraukset liittyvät välttämättömyyteen saada menneisyydessä tehdyt rakenteelliset, poliittiset ja henkilökohtaiset karkeaa huolimattomuutta ja virheitä sisältäneet päätökset korjattua. Komission poliittinen vastuu on nyt näiden perustavanlaatuisten muutosten toteuttamisessa, sillä kuten Medinan mietinnössä todetaan, näin täytetään paremmin tutkintavaliokunnan toiveet kuin muuttamalla komission kokoonpanoa. Ryhmämme vahvistaa luottamuksensa siihen, että komissio tulee saamaan nämä uudistukset aikaan. Sen on kiireellisesti palautettava Euroopan unionin uskottavuus antamalla etusija kansanterveydelle ja kuluttajan suojelulle taloudellisten etujen kustannuksella.
Arvoisat kollegat, kuka tohtori Faustus on ikinä keksinyt ikivanhan tradition vastaisesti ryhtyä ruokkimaan märehtijöitä liha- ja luujauholla? Miten ikinä on uskallettu ottaa riskejä imeväisten ravinnon suhteen? On ehdottoman varmaa, että komissiolla on selvä laillinen oikeus käyttää valtuuksiaan kansanterveyden, 129 artiklan ja kuluttajan suojelun 129A artiklan, alueilla. Tässä on tärkeä tehtävä HVK: lle. Komission on tehtävä lyhyen ajan sisällä esityksiä riippumattoman " kansanterveyden suojelu" -yksikön muodostamiseksi. Parlamentille on annettava päätösvalta maatalouskysymyksissä. Märehtijöiden ruokkiminen liha- ja luujauholla on kiellettävä samoin kuin sairaiden teuraseläinten jätteiden syöttäminen toisille eläimille.
Hyvä komission puheenjohtaja, on suoritettava henkilökohtaisia ja kurinpidollisia toimenpiteitä virkamiesten toimiessa väärin. Vastuulliset on tuomittava virheistä. Kansalaisemme eivät ymmärrä, ettei mitään sanktioita ole olemassa. Poliittinen johtopäätöksemme kuuluukin: luotamme siihen, että komissio tulee suorittamaan nämä uudistukset, mutta mikäli kohtuullisen ajan kuluttua, ja joka tapauksessa tämän vuoden marraskuuhun mennessä, ei ole tapahtunut mitään, olemme pakotettuja sanomaan irti luottamuksemme komissioon.
Hyvä komission puheenjohtaja, olemme käyneet yhdessä Maastrichtin neuvotteluja uuden sopimuksen aikaansaamiseksi. Olemme jo silloin todenneet, että vajavaisuuksia on olemassa. Meidän piti hyväksyä sopimus, jota haluamme parantaa tulevan hallitusten välisen konferenssin aikana. Olemme tällä välin tulleet vaiheeseen, jossa monet kansalaiset eivät enää usko siihen, mitä teemme eurooppalaisella tasolla. Yhteiskunnallisen hädän, jonka ihmiset kohtaavat työttömyyden aikana ja silloin kun he eivät enää voi uskoa siihen, että heidän lapsillaan on tulevaisuus, hädän, jonka he kohtaavat, kun joutuvat tekemisiin kansainvälisen rikollisuuden, mafian ja huumeiden kanssa, hädän, jonka he kohtaavat, kun heidän terveytensä on pelissä, on saatava kaikki ne, jotka ovat vastuussa Euroopan unionissa ja jotka valmistelevat uutta sopimusta, tietoisiksi siitä, että ei ole tärkeää muuttaa vain päätöksentekomenettelyä, vaan että on tehtävä yritys päästä sisälle ongelmien ytimeen, niihin yhteiskunnallisiin kysymyksiin, joiden kanssa miljoonat kansalaiset kamppailevat, siihen pelkoon, jota he tuntevat ja että on annettava vastaus siihen kysymykseen, mitä me teemme tämän asian suhteen. Toivon, että tämä BSEtragedia on antanut tämän tietoisuuden kaikille niille, jotka ottavat vastuun uusien toiveikkaiden ja inhimillisten kasvojen antamiseksi Euroopan unionille.
(Suosionosoituksia)
Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan Unioni Euroopan puolesta -ryhmän nimissä onnitella lämpimästi BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan esittelijää Medina Ortegaa, sen puheenjohtajaa Bögeä sekä kaikkia tutkintavaliokunnan jäseniä heidän tekemästään työstä, joka oli poikkeuksellisen laadukasta, vaikka työn loppuun saattamista yritettiinkin monta kertaa estää anteeksiantamattomasti.
Meille tänään esitellyssä mietinnössä käsitellään aihetta perinpohjaisesti, tarkasti ja objektiivisesti eikä siinä tyydytä ainoastaan toteamaan Euroopan unionin toimielinten vakavia toimintavirheitä. Mietinnössä pyritäänkin hyvin vastuullisella tavalla esittämään ratkaisuja tehtyjen virheiden korjaamiseksi ja siten välttämään väärien menettelyjen soveltamisen jatkuminen. Sanoisin, että tutkintavaliokunnan jäsenet tekivät jopa vielä enemmän, sillä kun kuuntelin puheenjohtaja Santerin puhetta, minulle tuli tunne, että oli tapahtunut ihme. Komissio oli ollut sokea, ja äkkiä se näkikin selvästi, mitä sen yksiköissä tapahtui.
Tutkintavaliokunnan esittämät päätelmät ovat masentavia, kun kaikkien unionin toimielinten toimintaa ajatellaan kokonaisuutena. Kansalaiset ovat menettäneet luottamuksensa unionin toimielimiin, mikä onkin aivan oikeutettua, kun tällaisia toimintavirheitä paljastuu. Tarkoituksellisesti täydellinen avoimuuden puute Euroopan asioiden hoitamisessa ei anna enää kansanvaltaisille valvontaelimille, kuten parlamentille ja lehdistölle, mahdollisuutta harjoittaa niille annettua tehtävää.
Tiedon puute, joka on avoimuuden puutteen seuraus, sitä vastoin mahdollistaa sen, että kansalliset tai yksityiset edut voidaan asettaa yhteisön ja yleisen edun edelle. Kyseiset edut ovat kirjaimellisesti vallanneet tietyt komission yksiköt ja jopa jotkut komission neuvoa-antavat tiedekomiteat geometrialla, joka muuttuu sen mukaan, mitä etuja kyseisissä elimissä puolustetaan.
Vielä vakavampaa on se, että tutkintavaliokunnan päätelmistä ilmenee, että komissio ja jossain määrin myös neuvosto ovat itse asiassa luopuneet niille kuuluvista poliittisen elimen vastuista. Neuvosto on tosiasiassa siirtänyt valtaoikeuksiaan hallintokomiteoille, joilla ei ole minkäänlaista poliittista oikeutusta. Komissio puolestaan ei ole kyennyt vastustamaan tiettyjen jäsenvaltioiden poliittista painostusta.
Komissio ei toteuttanut Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosina 1990-1994 BSE-taudin torjumiseksi toteutettujen toimenpiteiden minkäänlaista eläinlääkinnällistä valvontaa ainoastaan siitä syystä, että se suututti maan viranomaisia.
Mietinnöstä ilmenee myös, että yhteisön politiikkojen toteuttamisessa on harmaita alueita, joilla toimivaltuudet on huonosti määritelty. Tämä johtaa lopulta siihen, että kukin toimielin siirtää toimintavastuun muille toimielimille tai jäsenvaltioille, ja lopputuloksena on toimielinten täysi kykenemättömyys.
Jos haluamme palauttaa Euroopan kansalaisten luottamuksen unionin toimielimiin, meidän on toimittava kiireesti. Onko se tehtävä rankaisemalla poliittisesti välittömän epäluottamuslauseäänestyksen kautta nykyistä komissiota - joka on kyllä osavastuussa todetuista toimintavirheistä mutta paljon vähemmän kuitenkin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset - vai rankaisemalla edellistä komissiota, jonka puheenjohtajan kuuleminen tutkintavaliokunnassa olisi ollut toivottavaa.
Olen sitä mieltä, että jos haluamme olla tehokkaita, meidän on vaadittava nykyistä komissiota toteuttamaan kiireellisesti ne tutkintavaliokunnan ehdottamat toimenpiteet, jotka kuuluvat sen vastuualueeseen. Kysymyksessä on ennen kaikkea avoimuuden toteuttaminen päätöksenteossa, mikä on kaiken kansanvaltaisen toiminnan perusta. Jos komissio ei tee sitä kohtuullisessa määräajassa, meidän on kylmästi annettava sille epäluottamuslause. Meidän on pidettävä puheenjohtaja Santerin tekemiä yksiköiden uudelleenjärjestämistä, kuulemismenettelyä ja tarkastusmenettelyä koskevia ehdotuksia hyvän tahdon ilmauksina, joista on saatava varmuus.
Lisäksi tutkintavaliokunnan mietintö olisi mielestäni esitettävä hallitusten väliselle konferenssille, jotta jäsenvaltioiden edustajat voisivat päättää sen seurauksista unionin toimielinten rakenteelle ja toiminnalle.
Jos päätetään, että kolmas pilari yhteisöllistetään, niin eikö niinkin merkittävillä aloilla kuin kansanterveys, ja tulevaisuudessa myös henkilöiden suojelu, olisi soveliasta tarkentaa täysin yksiselitteisesti, mitä kenenkin tehtäviin kuuluu, jotta voitaisiin poistaa ne harmaat alueet, jotka toimivat tekosyynä jättää toimimatta silloin, kun pitäisi?
Onko järkevää siirtää toimivaltuuksia varmistumatta etukäteen, että toimivaltuudet saavat elimet pystyvät ottamaan niistä vastuun? Voidaanko taata, että yhteisön mahdollisesti laajentuessa 30 jäsenestä muodostuva komissio pystyy toimimaan kollegio- ja riippumattomuusperiaatteen mukaisesti perustamissopimukseen liittyneiden jäsenvaltioiden suhteen?
Juuri edellä esitettyjen kysymysten vastausten osalta arvioidaan jäsenvaltioiden hallituksia, jotka joutuvat lähiaikoina suoriutumaan kansallisista vaaleista, ja vuonna 1999 pidettävien Euroopan parlamentin vaalien ehdokkaita.
Hyvät kollegat, toivottavasti osaamme hyödyntää seuraavia kuukausia ja löytää myönteiset vastaukset kansalaisten huolenaiheisiin, jotka BSE-kriisi erityisen hyvin paljastaa.
(Suosionosoituksia)
Kofoed
Arvoisa rouva puhemies, tutkimusvaliokunnan selonteko on nyt esitetty, ja siten näemme, mitä seurauksia selonteosta on. Olemme jo kuulleet komission puheenjohtaja Santerin reaktiot, ja niihin haluan palata.
Vuonna 1986 BSE-tauti oli täysin tuntematon. Kukaan ei tiennyt siitä paljoa, vaan uskottiin, että sillä oli samat ominaisuudet kuin lampaiden scrapiella eli kutkataudilla, ja ettei sairaus siksi olisi tarttuva eikä se siirtyisi ihmisiin. Tämä oli lähtökohta. Mutta 20. maaliskuuta 1996 Britannian hallitus myönsi, ettei voida sulkea pois mahdollisuutta, etteikö se voisi siirtyä ihmisiin. Samanaikaisesti oli syntynyt Creutzfeldt-Jakob -sairauden uusi tyyppi, johon varsinkin nuoret sairastuivat. Nämä tiedot aiheuttivat paniikkia kuluttajissa, ja naudanlihamarkkinat romahtivat. On selvää, että kuluttajat hermostuivat, koska sairaus - mikäli se pystyi siirtymään - näytti ensimmäiset merkit itsestään vasta 3-7 vuoden kuluttua. Komission menettely oli hyvin hapuilevaa, eikä parlamentti ollut tyytyväinen. Siksi tämän tutkimusvaliokunnan nimittäminen valittiin väliaikaiseksi ratkaisuksi; voitaisiinko tätä uutta valiokuntaa sopimuksen nojalla käyttää todellakin selvittämään ne komission ongelmat, joita pidettiin vielä ratkaisemattomina.
Liberaalin ryhmän puolesta voin sanoa, että valiokunta on ratkaissut tehtävän. Se on aiheuttanut hyvin voimakasta, mutta oikeutettua komissioon kohdistuvaa kritiikkiä, kuten selonteosta voidaan lukea. Myös Britannian hallitusta on arvosteltu voimakkaasti. On aivan käsittämätöntä, että Britannian hallitus, joka ensin teki oikeat päätökset, antoi viisi vuotta kulua ennen kuin toteutti ne. Se on syynä siihen, että BSE-tauti saavutti sen laajuuden, minkä se sai, ja kulkeutui Ranskaan, Sveitsiin ja Portugaliin. Mutta meidän tehtävänämme ei ole kaataa Britannian hallitusta, se jääköön muiden tehtäväksi.
Jäljellä on kysymys siitä, miten suojelemme kuluttajia. Voin sanoa, että ehdotuksemme erottaa kuluttajansuojaja eläinlääkärivalvonta toisistaan on oikea ratkaisu. Haluan kuitenkin varoittaa, ettei tätä ole kovin helppo toteuttaa, sillä päädymme helposti subsidiariteettiperiaatteeseen, ja sitä kansallisvaltion on tapana vaalia voimakkaasti. Mutta kannatan sitä, että saamme ylikansallisen elimen, joka voi valvoa kansallisia viranomaisia ja kertoa niille, mitkä ongelmat ovat.
Lopuksi tulemme kysymykseen luottamuksesta ja epäluottamuksesta. Parlamentti on osoittanut, että se on tehtäviensä tasalla valvoessaan komissiota. Parlamentilla on myös valta erottaa komissio, jos komissio ei parlamentin mielestä toimi oikein. Valiokunnan selonteko osoittaa, että olemme antaneet komissiolle joitakin ehdotuksia, ja edellytämme, että komissio tarkastelee niitä ja tekee ratkaisun ehdottamiemme periaatteiden mukaisesti. Voin nyt todeta, että komissio on valmis menemään pitkälle, pidemmälle kuin olin uskonut. Nyt se haluaa näyttää ennen syksyä, miten pitkälle se käytännössä voi mennä. Muutoin meillä on aseena 144 artikla, jonka mukaan voimme antaa epäluottamuslauseen milloin tahansa kesälomien jälkeen, jos komissio ei seiso omien sanojensa eikä niiden toiveiden takana, jotka me olemme muotoilleet. Niinpä totean, että parlamentti on saanut olennaista valtaa, ja sitä käytetään, mutta sitä on käytettävä järkevästi. Suurta valtaa, joka on saatu, ei pidä käyttää väärin. Sitä on käytettävä harkiten, ja uskon, että niin syksyllä tehdään, ellei komissio seiso omien puheidensa takana.

Puerta
Arvoisa puhemies, ryhmämme kansanedustajat ovat allekirjoittaneet epäluottamuslauseen saatuaan tiedon tutkintavaliokunnan päätelmistä. Mutta voin vakuuttaa, arvoisa puhemies - ja vakuutin sen myös komissiolle - että tätä epäluottamuslausetta ei ole annettu oletusten perusteella. Medinan mietintö osoittaa ne vakavat poliittiset ja hallinnolliset vastuut, jotka ovat langenneet ensinnäkin Ison-Britannian hallitukselle komission myötäavustuksella, mutta myös Euroopan komission vastuut niin Delorsin kauden kuin nykyisen puheenjohtajan Santerin aikana.
Mietintö ei jätä mitään arvailujen varaan. Euroopan unionin " hulluun lehmään" liittyvän vakavan ongelman hoito on ollut surkeaa. Se on puhjennut kriisiksi, jolla on mittaamattomia terveydellisiä, sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Euroopan komissio on vastuussa siitä, että se on asettanut taloudelliset ja poliittiset edut ihmisten terveyden ja kuluttajansuojan edelle. Aiempi komissio ei taannut eläintarkastuksia ja tiedetään hyvin, että se ei tehnyt perusteellisia tarkastuksia Isossa-Britanniassa vuoden 1990 toukokuusta vuoden 1994 kesäkuuhun.
Mitä nykyiseen komissioon tulee, sen tahrana ovat liivatteen kauppasaarron purkaminen, komission todellisuutta salaileva asenne sekä oman vastuun vierittäminen Euroopan parlamentille, kun tutkimusten toteuttamisesta tehtiin päätös. On erityisen raskauttavaa, että Euroopan komission huonolla hallinnalla oli vaikutusta ihmisten terveyteen, karjaan ja yhteisön talousarvioon. Tähän ei suurelta osin ole enää parannuskeinoa.
Siten meidän raskaana velvollisuutenamme on epäluottamuslauseen antaminen. Euroopan parlamentin on täytettävä velvollisuutensa ja käytettävä perussopimuksen sille antamaa valvontavaltaa. Englannin parlamentin alahuone valvoo Ison-Britannian hallitusta. Euroopan komission on vastattava tämän parlamentin edessä, parlamentin, jonka toimivallan lisäämistä olemme niin monta kertaa pyytäneet, ilman että sen nykyistä toimivaltaa kavennetaan.
Tutkintavaliokunnan päätelmät osoittavat, että epäluottamuslause on erittäin tarpeellinen. Siinä pyydetään kantamaan vastuu tekemättä jättämisestä ja siitä, mikä on tehty huonosti seitsemän hallintovuoden aikana Euroopan komission jatkuvuuden ja kollegiaalisuuden periaatteiden mukaisesti vaikka peräkkäisten maatalouskomissaarien toiminta onkin ollut kaikkein raskauttavinta.
Meidän pitäisi tänään poliittisesti arvostella menneisyyden, lähimenneisyyden, tapahtumia ennen kuin annamme suosituksia tulevaisuutta varten tai suhtaudumme myönteisesti Santerin puheeseen, joka tuntui pikemminkin optimistiselta virkaanastujaispuheelta.
Kunnioitamme niiden hyviä tarkoitusperiä, joiden päätöslauselmissa nykyisyys ja tulevaisuus sekoittuvat toisiinsa, ja jotka ilmoittavat mahdollisista epäluottamuslauseista muutaman kuukauden kuluessa - on puhuttu marraskuusta. Olemme painokkaasti eri mieltä heidän menetelmänsä kanssa, joka ei täytä Euroopan parlamentin valvontaan sekä ilman ehtoja ja ristiriitaisuuksia annettavan epäluottamuslauseen ensisijaisuuteen liittyvää perusvelvollisuutta.
Enemmistöt päättävät kansanvallassa, mutta vähemmistöt voivat olla oikeassa. Meidän järkeilymme ei tänään perustu ainoastaan moitteettomiin parlamentaarisiin menetelmiin eikä tämän parlamentin väistämättömiin velvollisuuksiin. Arvoisa puhemies, me haluamme asettaa suhdanteesta ja puoluekurista riippuvien vaikuttimien edelle asemamme kansanedustajina eli haluamme edustaa ja puolustaa meidät valinneiden eurooppalaisten kansalaisten terveyttä ja etuja.
Haluan lopettaa seuraavaan klassiseen lausahdukseen: " Platonin ystäviä, mutta ensiksi totuuden ystäviä." Euroopan parlamentin on oltava komission ystävä, mutta ensiksi totuuden ja eurooppalaisten kansalaisten ystävä.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, tutkintavaliokunta on työnsä tehnyt. Haluaisin kiittää erityisesti puheenjohtaja Reimer Bögeä ja esittelijä Medinaa heidän tekemästään hyvästä työstä. Meillä oli tutkintavaliokunnassa hyvä ilmapiiri. Tutkintavaliokunta pyrki kaikin voimin tuomaan totuuden päivänvaloon ja mietintö, jonka me laadimme, tuo tämän esille.
Kun me aloitimme työmme, olimme meitä vastaan tulleiden asioiden suhteen lähes sanattomia. Herra Santer, sanoitte, että silloin ei vielä voitu tietää, kuinka vaarallinen tämä BSE-tauti on. Mikäli sitä ei silloin vielä tiedetty, ei olisi saanut ryhtyä toimenpiteisiin, vaan olisi pitänyt todeta, että asiasta ei tiedetä tai asia arvioidaan toisin. Mutta näin ei tehty. Toimenpiteisiin ryhdyttiin, mutta niitä ei toimeenpantu. Eläinten lihaluujauholla ruokkimiskieltoa ei noudatettu.
Mitä tapahtui? Vuoteen 1995 asti eläimiä ruokittiin lihaluujauholla. Lähtökohtamme täytyy olla se, että kaikki hullut lehmät ovat vielä kerran kulkeneet ravintoketjun läpi lihaluujauhona ja ruokinnassa. Kyse on 700 000 eläimestä, miljoonasta, puolestatoista miljoonasta, kuka tietää kuinka monesta, eläimestä, jotka ovat altistuneet BSE: lle ja kulkeutuneet ihmisten ravintoon. Meille sanottiin, että ei ollut voimavaroja suorittaa tarkastuksia.
Lopulta selvisi, että vuosien 1990 ja 1994 välillä Isossa-Britanniassa tehtiin 37 tarkastusta, joissa vain BSE oli jätetty tarkastuslistalta pois eli Isossa-Britanniassa tutkittiin lihan laatua, ei enää BSE: tä. Komissiossa on ilmeisen tietoisesti unohdettu vuodelta 1990 oleva tutkintakertomus, joka julkisti Ison-Britannian teurastamojen häpeälliset olot; se ei koskaan päätynyt poliittiselle johdolle. Me emme ole tähän päivään mennessä pystyneet selvittämään, mihin kertomus jäi roikkumaan.
Tiedemiehiä yritettiin saattaa huonoon huutoon, vähemmistöäänestyksiä yritettiin tehdä naurunalaisiksi, WTO välineistettiin. Enempää minun ei tarvitse luetella. Te tunnette tutkintavaliokunnan mietinnön - se on joka tapauksessa uskomaton. Ja kaikelle tälle tekee oikeutta epäluottamuslause komissiolle.
Kun me olemme nyt sitä mieltä, että me emme halua toimeenpanna tätä epäluottamuslauseäänestystä, herra Santer, on kyse siitä, että me tiedämme teidän olevan julistamisen mestari. Te piditte tänään loistavan puheen, ja on jokseenkin vaikeaa irtisanoa teidät tämän puheen jälkeen. Mutta sanoman me kyllä kuulemme, vaikka meiltä puuttuu uskoa. Me emme halua sanoja, vaan tekoja. Siksi tutkintavaliokunnassa oltiin melko pitkään ja melko tiiviisti erimielisiä tästä epäluottamuslauseäänestyksestä. Ja minä ehdotin sitten ehdotukselle epäluottamuslauseäänestyksestä jatkoaikaa.
Me lähdimme siitä, että te sanotte tänään, että tämä ei kiinnosta teitä. Silloin olisimme toteuttaneet epäluottamusäänestyksen; ääniä on niin paljon, että olemme saaneet kokoon tarvittavan kymmenesosan allekirjoituksia. Meille oli selvää, että te tulette julistamaan tätä; eli me annamme teille aikaa vuoden ja katsomme sitten, mitä näistä vaatimuksista on toteutettu. Te käsittelitte niitä tänään, ja minun täytyy sanoa, että olen hämmästynyt, millä suopeudella ja myös millä päättäväisyydellä te julistatte uudistuksia. Mikäli ne toteutuvat, ei joulukuussa tule olemaan mitään epäluottamuslauseäänestystä, se on melko varmaa. Mikäli ei, niin me toteutamme tämän epäluottamuslauseäänestyksen.
Herra Santer, älkää pettykö! Te ette voi, kuten aiemmin, poimia rusinoita kuin kakusta täältä parlamentista, tehdä, mikä teille sopii ja jättää huomiotta se, mikä teille ei sovi. Tämä parlamentti on saanut uutta itsevarmuutta tämän tutkintavaliokunnan avulla. BSE: n jälkeen ei Euroopassa mikään ole niin kuin se ennen oli. Me osallistumme terveysasioihin, me osallistumme ravintoasioihin ja myös maatalousasioihin. Me emme enää salli, että hallinnon ylimielisyys, mitä vielä vain on olemassa, ja jolle te olette poliittisesti vielä näyttämässä mallia eli komission mielestä sen ei tarvitse ollenkaan ottaa huomioon Euroopan parlamentin ehdotuksia ja aloitteita. Jos Euroopan parlamentin ehdotukset olisi toteutettu, olisi meillä ollut tämän hullujen lehmien korkean suhdanteen aikaan yhteispäätösoikeus eikä meille olisi tullut tätä BSE-kriisiä tällaisissa mitoissa. Meidän ei mitä todennäköisimmin tarvinnut selvitellä näitä mahdollisia seuraamuksia tässä määrin.
Siksi mielestäni on ratkaisevasti kyse siitä, että me hyödynnämme tämän kriisin edistääksemme Euroopan parlamentin oikeuksia, joita se tarvitsee valvoakseen lainsäädännöllisesti hallintoa ohjatakseen komission oikeille raiteille. Herra Santer, olen erityisen iloinen siitä, että sanoitte meidän tarvitsevan maatalouspolitiikan perusluonteista tarkistusta. Tämä on aina ollut meidän vaatimuksemme. Mikäli me edistymme tällä tiellä, emme tule kokemaan seuraavaa kriisiä, vaan teemme hyvää Euroopan kansalaisten puolesta ja teemme kotiläksymme ja otamme poliittista vastuuta!

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, kun parlamenttimme voimakkaasta vastustuksesta huolimatta perusti tätä asiaa käsittelevän tutkintavaliokunnan, en uskonut, että se paljastaisi niin vakavia asioita. Lopullinen mietintö, jossa on tehty erinomaista työtä, on masentava. Huomasin, että kaikki iltapäivän aikana pidetyt puheet olivat erittäin vakavia.
Mitä pitäisi tehdä? Ovatko teot puheiden mukaisia? Mitä parlamentti voi päättää olosuhteissa, joilla on vaikutusta ihmisten terveyteen ja jotka osoittavat mihin järjettömyyksiin voi johtaa talousjärjestelmä, jossa tuottavuus asetetaan kaiken muun edelle. Reagoin näihin järjettömyyksiin ehkä voimakkaammin kuin muut, koska kun olin maani kulutusasioista vastaava ministeri vuosina 1981-1984, käsittelin vastaavia tapauksia, jotka eivät kuitenkaan olleet yhtä vakavia.
Haluaisimme rangaista päävastuullisia, joita, kuten mietinnössä osoitetaan, ovat neuvosto ja tietyt hallitukset, erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Perustamissopimus ei valitettavasti anna meille minkäänlaisia mahdollisuuksia rangaista jäsenvaltioiden hallituksia. Meillä ei ole tarpeeksi toimivaltaa nostaa siviili- tai rikosoikeudellista kannetta syylliseksi oletettuja henkilöitä vastaan. Ainoastaan uhrit tai heidän perheensä voivat tehdä sen.
Meillä on kuitenkin yksi poliittinen keino: voimme äänestää komissiolle epäluottamuslauseen, koska mietintö osoittaa myös sen tehneen vakavia virheitä. Tämä voimakas ja mahtava aseemme pelottaa, ja epäluottamuslauseesta tehtiinkin ehdollinen. Hyväksyn silti parlamentin valmistelemat komission toiminnan parantamista koskevat suositukset.
Sallinette minun kuitenkin sanoa, että epäluottamuslauseessa mennään samalla sekä liian pitkälle että ei kuitenkaan tarpeeksi pitkälle. Liian pitkälle mennään siltä osin kuin Euroopan parlamentti suosituksillaan puuttuu komission toimivaltaan rasittamalla komissiota voimakkaasti jatkuvalla epäluottamuslauseen uhalla. Tarpeeksi pitkälle ei mennä siltä osin kuin on syytä pelätä, että monet epäluottamuslauseen kannattajista eivät todellisuudessa ollenkaan halua äänestää siitä.
Lisäksi ehdollinen epäluottamuslause koskee ainoastaan komission tulevaa toimintaa, ei menneisyyden tekoja. Mietinnössä kuitenkin hyvin osoitetaan tehdyt virheet, yksiköiden kiistatta huonot järjestelyt mukaan lukien. Teidän, arvoisa komission puheenjohtaja, aloittamanne kuluttaja-asioista vastaavaa komissaaria hyödyttävät uudistukset, jotka ovat oikean suuntaisia, itse asiassa osoittavat hyvin, kuinka huonosti järjestettyä valvonta oli.
Mietinnössä osoitetaan hyvin myös, kuinka omaksutut toimintatavat ja pelkästään markkinoihin keskittynyt ja kuluttajien terveyden suojelun toissijaiseen asemaan asettava tuottavuusajattelu aiheutti vahinkoa myös komission sisällä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, koska haluamme Euroopan unionin toimielinten olevan vahvoja, haluamme niillä olevan myös poliittista vastuuta. Asioilla on keskinäinen yhteys.
Arvoisa puheenjohtaja, teidän tunnustuksenne, uudistuslupauksenne ja sitoutumisenne eivät riitä. Tarvitaan voimakkaampia poliittisia toimia, jotta menneisyyden virheistä päästään eroon. Meidän mielestämme komissio ei ole niin heikko elin, että sitä uhkaisi mureneminen sen joutuessa poliittiseen kriisiin. Päin vastoin, me tiedämme, että arvovalta, uskottavuus kansalaisten mielissä ja luottamus vain lisääntyvät, jos toimielin tunnustaa virheensä ja ottaa niistä täyden vastuun, myös uuden kokoonpanon toiminnan aloittamista edeltävältä ajalta. Vastuun kantamisen välttämättömyys koskee tietenkin myös parlamenttia, jonka olisi tässä asiassa äänestettävä epäluottamuslausetta. Jos emme äänestä, se olisi ristiriidassa omien periaatteidemme kanssa.

Nicholson
Arvoisa rouva puhemies, en uskonut ainakaan aluksi meidän tarvitsevan tutkintavaliokuntaa. Valitettavasti tänään kuulemani puheenvuorot ovat osoittaneet sen tarpeellisuuden. Olen kuunnellut keskustelua, joka on osoittanut pahimmat pelkoni todeksi.
Kukaan ei ole selvinnyt kunniallisesti tästä kriisistä, ei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus eikä Hogg - en puolustele heidän toimiaan hetkeäkään - ei myöskään komissio tai neuvosto. Kyllä, virheitä tosiaan tehtiin. Meidän on otettava opiksi niistä ja varmistettava, etteivät ne koskaan toistu. Emme auta ketään - emme varsinkaan kuluttajia tai viljelijöitä - välttelemällä tilannetta edelleen sekä antamalla omituisia lausuntoja, joita ei voida osoittaa toteen ja jotka ovat omiaan päätymään sanomalehtien otsikoihin.
Jälkiviisaus on mitä hienoin asia. Voimme istua täällä tänään, olla täydellisiä asiantuntijoita sekä välttää kaikki virheet. Yhdyn valiokunnan puheenjohtajan mielipiteeseen siinä, että meidän on voitettava BSE-tauti lopullisesti. BSE-tauti on hävitettävä, mutta se vaatii aikaa. Viime aikoina uusia tautitapauksia on todettu muissa maissa.
Haluaisin huomauttaa Santerille eräästä asiasta, koska hän totesi täällä tänään - ja minusta on tärkeää, että hän antoi lausunnon - että hän haluaa paremman ympäristön sekä korkeammat standardit elintarvikkeiden valvonnalle. Olen hänen kanssaan samaa mieltä, mutta voiko hän taata, että Euroopan unionin alueelle tulevat elintarvikkeet täyttävät samat korkeat standardit? Voiko hän myös taata, ettei Euroopan viljelijöiden käsiä sidota, kun muun maailman viljelijöiden sallitaan tuottaa samoja elintarvikkeita tavalla, joka on kielletty meiltä? Mikäli haluatte asettaa korkeita standardeja, varmistakaa, että myös muu maailma noudattaa niitä.
On valitettavaa, että Green päätti kääntää tämän hyvin tärkeän keskustelun puoluepoliittiseksi. Suhtaudun myönteisesti hänen Pohjois-Irlannin korkeita standardeja koskevaan tunnustukseensa. Suhtaudun myönteisesti hänen toteamukseensa siitä, että maanviljelijöitämme on kohdeltu epäoikeudenmukaisesti, sillä vientikieltoa ei olisi pitänyt koskaan asettaa. Komissaari Fischler ottaa tämän epäilemättä sydämenasiakseen. En aio olla tänään pikkumainen, mutta olen varma siitä, että Green ei kieltäisi miltään pieneltä puolueelta oikeutta ajaa äänestäjiensä parasta, ettehän, rouva Green?
Saanen vielä ehdottaa Greenille, että hän tarkastelee lukuja uudelleen, koska minun tänä aamuna näkemieni lukujen mukaan Blair hävisi 13 äänellä. Koska alahuoneessa on tällä hetkellä yhdeksän Ulsterin unionistia, ehkä Blairin olisi pitänyt saada koko työväenpuolueen väkensä liikkeelle, jos hän olisi halunnut voittaa.
Haluaisin myöskin lopuksi sanoa Greenille havainneeni, että monet hänen edustamansa puolueen entisistä johtajista olivat hyvin avuliaita puolueelleni heidän tullessaan keskustelemaan heidän kanssaan. Mielestäni ei ole pienintäkään epäilystä siitä, etteivät he jatkossakin tarpeen vaatiessa tulisi luoksemme. Kiitän teitä, arvoisa rouva puhemies, kärsivällisyydestänne ja haluan tehdä selväksi sen, että en aio millään muotoa kannattaa komissiolle esitettyä epäluottamuslausetta.

Martinez
Arvoisa puhemies, 167 000 nautaa on kuollut - mikä on ollut todellinen verilöyly - 800 000 tartunnan saanutta nautaa pääsi elintarvikeketjuun, yli 20 kasvattajaa on tehnyt itsemurhan, parikymmentä nuorta tyttöä ja poikaa, joiden aivot tuhoutuivat, ovat kuolleet. Ja kuuden kuukauden tutkinnan ja kahden tunnin keskustelun jälkeen tuloksena on yleinen tekopyhyys. Selitys, ehkä ainoa sellainen, tähän on kaiken takana oleva messianismi.
Mitä näemme? Yleistä tekopyhyyttä. Tekopyhyyttä, mitä tulee vastuuseen, sillä jokuhan ne jauhot valmisti. Eivät ne taivaalta tippuneet, kuten Yhdistynen kuningaskunnan hallituksen edustaja sanoi. Se joku oli Mulderin veljekset Isossa-Britanniassa. Heistä ei puhuta, paitsi ehkä Medina Ortega, kun hän joissakin kohdin ilmaisee epäilyksensä. Joku tai jotkut toivat jauhot Ranskaan. Tuojat olisi voitu löytää tulliasiakirjojen avulla. Nimet ovat tiedossa, Caillot ja Glon, mutta heistä ei puhuta.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli välinpitämätön. Se salli kaiken tapahtua, se salli viennin, se salli myrkyttämisen. Korvaukset aiotaan maksattaa yhteisvastuullisesti eikä lainkaan niillä, joille vastuu kuuluu. Britit, muka puhtaita kuin pulmuset, eivät hoida edes kansainvälistä vastuutaan. Heillä ei ole clean hands , heillä ei ole edes puhtaita käsiä.
Tekopyhyyttä on myös poliittisen vastuun osalta. Suon sen teille, herra Santer, te ette ole yksin. Jumalalle kiitos, että teidän lisäksenne on muitakin osasyyllisiä, sillä jos te ette tehneet mitään, niin mitään ei myöskään tehnyt ministerineuvosto. Ja mitä Euroopan parlamentti teki? Edustaja Happart varoitti parlamenttia edustajakokoukselle esittämissään kysymyksissä. Minä itse sanoin täällä 11. syyskuuta 1990 MacSharrylle, että oli olemassa eläintaudin vaara, että tartuntatauti leviäisi Ison-Britannian ulkopuolelle Eurooppaan ja että olisi toteutettava ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä. Parlamentti tiesi! Vasco Garcia oli laatinut asiasta mietinnön, mutta parlamentti ei sanonut mitään eikä tehnyt mitään. Kuuteen vuoteen joukkoviestimet eivät reagoineet. Libération-lehden vuonna 1996 julkaisema Castillen tiedote oli ilmestynyt vuonna 1990 kuluttajalehdessä Que choisir . Mutta mistä he halusivat kaikki vaieta? Mitä he salasivat? Miksi, rouva Bonino, kuten Italiassa sanottaisiin, omerta ?
Selityksenä on messianismi. Euro-obskurantismin lahko ja eurofederalismin uskovien lahko ovat kuin Jehovan todistajia. Nuoret kuolevat Creutzfeldt-Jakobin tautiin, mutta siitä vaietaan. Vuosina 1990-1994 vaiettiin, koska messias, yhtenäismarkkinat ja Maastrichtin sopimus, oli tulossa. Jos ranskalaiset olisivat vuonna 1992 tienneet, että lehmät söivät lampaita ja lampaat söivät tartunnan saaneita lehmiä, Ranskan tasavallan presidentti ei olisi turhaan valitellut eturauhastaan eikä Maastrichtin sopimusta olisi missään tapauksessa hyväksytty 20. syyskuuta 1992 järjestetyssä kansanäänestyksessä.
Tätä kaikkea suojelimme. Mitä tänään suojelemme? Kuuntelin sanojanne, herra Martens, te olette tavattoman lahjakas, mutta kuinka hyödynnätte lahjakkuuttanne? Sanoitte meille, että meidän olisi taas vaiettava, koska tällä kertaa pelissä on yhtenäisvaluutta. Myrkyttäminen sallittiin yhtenäismarkkinoiden ja Maastrichtin sopimuksen nimissä ja nyt se sallitaan taas yhtenäisvaluutan nimissä!
Santer puki ylleen sarkapuvun, jossa on brittiläisestä naudanlihasta tehty köysivyö. Hän saapui jalkojaan laahaten. Hän sanoi meille olevansa nöyrä ja pyysi anteeksi. Mutta muistattehan siirtogeenisen maissin. Sitä käsiteltäessä unohditte pukea yllenne sarkapuvun. Vastoinkäymisistä ei näytä olleen mitään hyötyä, sillä samoja vääriä menettelytapoja jatketaan. Epäluottamuslause olisi vähintä, mitä voisimme tehdä.
Hyvät kollegat, pelissä on Euroopan parlamentin uskottavuus ja poliittinen oikeutus. Jos ette halua ymmärtää sitä, koidutte kaikkien uskovaisten tapaan omaksi epäonneksenne.

Puhemies
Olen saanut kahdeksan työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan nojalla esitettyä päätöslauselmaehdotusta.

Fayot
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, Euroopan parlamentin pyynnöstä puheenjohtaja Santer antoi 16. kesäkuuta 1996 komission puolesta BSE-tautia koskevan julkilausuman. Hän yritti rauhoittaa tilannetta, vaikka komission yksiöt selvästi halusivat antaa meille harhaanjohtavia tietoja tai pitää asiat omana tietonaan, mitä oli tapahtunut niin edellisten komissaarien kuin nykyisenkin komissaarin aikana.
Puheenjohtaja Santer julisti kyllä tiukasti, että ihmisten terveys on ehdottoman välttämätöntä. Todellisuudessa piti kuitenkin odottaa parlamentin suorittamaa huolellista tutkintaa ennen kuin komissio saatiin pakotettua toimimaan. Santer julisti silloin, niin kuin nytkin, haluavansa osallistua asiaan henkilökohtaisesti. Toivon koko sydämestäni, että hän onnistuu, mutta ei pidä peitellä parlamentin ja kansalaisten syvää epäilystä komission kyvystä vaihtaa suuntaa.
Käsiteltävänä oleva mietintö paljastaa sisämarkkinoiden tärkeimpien toimijoiden eli Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, komission ja myös neuvoston hoitaneen asiaa kauhistuttavalla tavalla. Mietintöä on suositeltava laajalti tulevien Euroopan kansalaisten yhteiskuntaopilliseksi ohjekirjaksi. Siinä itse asiassa kuvataan erittäin hyvin, kuinka niin ylistetyt suuret sisämarkkinat saattavat johtaa huonoihin suuntauksiin, jos markkinat ovat ainoa sääntelykeino ja jos terveyttä ja kuluttajien suojelua koskevia säännöksiä ei sovelleta.
Sallinette minun esittävän neljä tätä mietintöä ja tutkimusta koskevaa päätelmää. Ensinnäkin, jo pelkästään tämän asiakirjan olemassaolo on kiistaton asia sekä komissiolle että neuvostolle ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle. On toistettava kansalaisten mielipiteitä ja sanottava, että Euroopan parlamentin tutkintaoikeus ja tapa, jolla tutkinta suoritettiin, merkitsevät edistysaskelta eurooppalaiselle kansanvallalle. Se osoittaa, että kansallisen ja unionin byrokratian tietojen salaamisen sijasta tarvitaan avoimuutta. Se osoittaa, että Euroopan kansanvaaleilla valitut edustajat pystyvät saamaan totuuden voitolle julkeasta lokeroimisesta huolimatta.
Toinen päätelmistäni on se, että mietinnöstä paljastuvaa pelottavaa totuutta ei pidä peitellä. Etusijalle asetettiin voitto ja talouden lainalaisuudet kuluttajien terveyden kustannuksella, koska poliittiset toimijat, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, komissaarit ja ministerineuvosto sitä halusivat. Tilanteen korjaaminen on erittäin vaikeaa. Teiltä vaaditaan paljon rohkeutta ja tarmoa, herra Santer, jotta onnistutte. Teidän on tukeuduttava erityisesti sellaisiin eurooppalaisiin poliittisiin voimiin, joiden mielissä ei ensimmäisenä ole voitto, sääntelyn purkaminen ja vapauttaminen; jotka haluavat vauraan Euroopan, jossa kunnioitetaan ihmisten ja luonnon arvoja.
Kolmanneksi, huomaan täällä olevan paljon jäseniä, jotka käyttävät BSE-kriisiä hyväkseen hajoittaakseen Maastrichtissa sovitun Euroopan. Sekä äärivasemmalla että äärioikealla on useita henkilöitä, jotka haluavat hyödyntää tätä asiaa ajaakseen Euroopan kriisiin, joka lopullisesti heikentäisi Euroopan pysyvästi ja yllyttäisi jälleen nationalismiin, taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen lopettamiseen ja siten lopulta myös uusiin yhteenottoihin Euroopan kansakuntien välillä ja Euroopan lopulliseen heikentymiseen. Sosialistiryhmä ei kuulu siihen joukkoon. Sosialistiryhmä ei hyväksy epäluottamuslausetta, koska se on suoraan uudistushalun vastakohta. Haluamme antaa Santerille ja komissiolle sekä neuvostolle tilaisuuden korjata virheensä. Muutaman kuukauden kuluttua voimme arvioida, mitä ne ovat saaneet aikaan.
Neljäs päätelmä: kansalaisilla on epäilemättä oikeus kysyä, miten Euroopan parlamentti aikoo hyödyntää tutkintavaliokunnan työtä. Toisin sanoen, mitä keinoja parlamentaarisella toimielimellä on käytettävissä päävastuullisten painostamiseksi? Kansallisten parlamenttien on tietenkin ensin kannettava vastuunsa kansallisista hallituksista. Mutta jäsenvaltioiden on myös lakattava suojelemasta kansallisesta hallinnosta korkeaan Euroopan unionin virkaan siirtyneitä virkamiehiä. Jos komission johtaja ei vihdoin voi palvella yhteisön etuja haluamallaan tavalla kyseisten virkamiesten kanssa, ei milloinkaan voida velvoittaa omaksumaan muunlaista toimintamallia.
Arvoisa komission puheenjohtaja, minä uskon teidän onnistuvan. En tiedä riittääkö, että te itse pyritte siihen kaikin voimin. Teidän on löydettävä pysyviä liittolaisia komission sisältä. Emme saa toivoa, että komission puheenjohtaja ei onnistuisi. Jos niin käy, komissio menettää maineensa, heikkenee ja sen valtaoikeuksia vähennetään. Se ei ole kenenkään edun mukaista. Siitä vain, herra Santer, toimikaa ja älkää tällä kertaa epäröikö iskeä kovaa!

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, se, mistä tänään keskustelemme, ei ole vain mikä tahansa niistä poliittisista tai teknisistä ongelmista, enemmän tai vähemmän merkittävistä, joita tavallisesti käsittelemme, vaan tapaus, joka lähestulkoon varmuudella on tähän mennessä maksanut ainakin 16 ihmisen hengen ja on ensimmäinen suuren luokan kriisi sisämarkkinoilla niiden perustamisesta lähtien.
Tässä ei taktisinkaan politiikka tai oman puolueen tuki ole tärkeää: tärkeää on ainoastaan tehdä kaikki voitava tosiasioiden totuudenmukaisuuden varmistamiseksi ja tapahtumien toistumisen estämiseksi, ennen kaikkea omaa omatuntoa kuunnellen. Tämä oli periaate, joka innoitti tutkintavaliokunnan työtä, ja siitä todisteena ovat tänään parlamentille esitetyt tulokset.
Perusajatukseni, jonka aion esittää näiden tulosten pohjalta on, että Yhdistynyt kuningaskunta, sekä Euroopan unionin komissio ja neuvosto, tapahtumasta pääasiallisesti vastuussa olevina, ovat asettaneet kaupalliset hyötynäkökohdat eläinten terveyden ja ennen kaikkea ihmisten terveyden edelle.
Kaikki, mitä olemme todenneet, tekee ilmeiseksi sen, että perustavanlaatuinen muutos tällaisten kriisien käsittelyssä on välttämätön. Yhdistyneen kuningaskunnan osalta tällainen muutos on alkanut hahmottua myönteisellä tavalla vasta viime aikoina; nyt on Euroopan unionin vuoro. Järjestöjen rakenteellinen muutos on suunnattava toimivaltaisiin pääosastoihin: aloittaa todella keskustelut itsenäisen yleisen terveydenhuollon yksikön perustamisesta, joka kokoaisi tähän asti eri hallinnon yksiköille uskotut toimet.
Lisäksi on myös vahvistettava eläinlääketieteen osastoa antamalla sille se, mitä sillä ei tähän saakka ole varmasti ollut, nimittäin pysyvä toiminta ja riittävä itsenäisyys. Vastaavanlaista vahvistamista tarvitaan myös BSE: n ja Creutzfeldt-Jakobin taudin eri muotojen tieteelliseen tutkimukseen, jota Euroopan unioni on tukenut erittäin vähän.
Olen tyytyväinen myös siihen, että edetään välittömästi komitologian täydelliseen tarkastukseen niiltä osin, missä se nähdään tarpeelliseksi, yhdessä hallitusten välisen konferenssin kanssa. Siinä keskitytään hallinnon avoimempaan ja tehokkaampaan tulevaisuuteen, mikä on välttämätöntä, sillä Euroopan kansalaiset osaavat vaatia toimielimiltään luotettavuutta.
Lopuksi, naudanlihamarkkinoiden uudelleen henkiin herättämiseksi ja kuluttajien rauhoittamiseksi otetaan mahdollisimman pian käyttöön etikettipakko, joka mahdollistaa ostetun naudanlihan alkuperän ja laadun tunnistamisen.
Kaikki esittämäni aloitteet kuuluvat uudistuksiin, jotka komission puheenjohtaja on tänään luvannut toteuttaa, ja tämä antaa toivoa. Viittaukset osoittavat kuitenkin selvästi, nyt vielä aivan erityisesti, koskien Euroopan toimeenpanovallan vastuuta, ettei tätä ole voitu, tai vielä pahempaa, haluttu hoitaa tällaisten kriisien aikana.
On nähtävissä, että emme voi antaa nykyiselle komissiolle epäluottamuslausetta, koska sillä on vain nimellinen osuus vastuusta, joka kuuluu suurimmaksi osaksi edellä mainituille toimeenpaneville elimille. Samoin on totta, että voimme kuitenkin vaatia niiltä, määräten samalla tarkan aikarajan, uudistavan ja korjaavan politiikan täytäntöönpanoa, mikäli ne eivät halua joutua myös itse rikostovereiksi, kuten monet ennen niitä, Yhdistynyt kuningaskunta etunenässä, tämän kriisin kokonaisuudessaan huonosta hoitamisesta.
Pyytäen Euroopan komissiota noudattamaan tutkimuskomission esittämiä suosituksia ja peläten poliittista sensuuria, jos toimeenpanoelimet eivät hyväksy esitettyjä suosituksia, yhteisön järjestelmälle ei haluta antaa epäluottamuslausetta, vaan pikemminkin lujittaa sitä. Itse asiassa vain avoimempi komissio ja neuvosto, lisätty huomio kansalaisten suojeluun, lisätty vapaus lobbaukseen ja kansallisille hallituksille sekä Euroopan parlamentti, joka valvoo demokraattisesti muiden toimielinten toimintaa, voivat olla tukeva perusta sille Euroopalle, jonka me kaikki haluamme.

Santini
Arvoisa puhemies, sillä, joka käyttää puheenvuoron kahden tunnin keskustelun jälkeen, on selvästi vaikeuksia löytää asiasta jotain uutta sanottavaa. Minä haluaisin tehdä sen esittämällä valituksen, joka on kuultu, uskonpa niin, ei ainoastaan minun suustani, vaan myös monien muiden tutkintavaliokuntakollegojeni suusta, nimittäin siitä, että ei ole kuunneltu niitä, jotka olisivat voineet antaa todenperäisimmät tiedot eikä niitä, jotka ovat vastuussa lähimenneisyyden ja vähän kaukaisemmankin menneisyyden tapahtumista. Viittaan komission entiseen puheenjohtajaan Jacques Delorsiin, jota kukaan meistä ei ole halunnut kuunnella. Hänen kutsumisestaan järjestettiin äänestys, ja me, esittäjät, hävisimme äänestyksen äänin seitsemän - kuusi. Uskon, että olisimme saaneet asiaan paljon valaistusta, jota nyt haemme nykyiseltä komissiolta, jo tältä valtavalta persoonallisuudelta, joka luultavasti pelkästä kunnioituksesta ei halunnut sekaantua asiaan.
Jos joskus selvitätte tämän tapauksen vastuukysymyksiä ja teette siitä kirjallisen selostuksen, minulla on tilaisuus, koska pyydän puheenvuoroa näin myöhään, osoittaa suoraan sormella tulevaisuuteen ja jättää jälkeeni muutamia konkreettisia ehdotuksia. Arvoisa komission puheenjohtaja, pyydän teitä siis ennen kaikkea soveltamaan perustamissopimuksen 169 artiklaa, jonka mukaan se komissio, jonka puheenjohtajana kyseinen henkilö toimii, voi vaatia Yhdistyneeltä kuningaskunnalta muille valtioille aiheutettujen vahinkojen suuruuden mukaan määritellyn sakon muodossa eräänlaista korvausta - toivon ettei ainoastaan moraalista -, joka suunnataan Euroopan kansalaisille. Tähän haluan vielä tehdä tunnetuksi perustamissopimuksen 215 artiklan sisällön, jossa selvitetään kansalaisille, kuinka tehdä valitus komissiota ja muita toimielimiä vastaan korvausten saamiseksi vahingoista, joita he katsovat kärsineensä Euroopan toimielinten huonon toiminnan vuoksi.
Uskon, että nämä huomautukset toimeenpanevan komission osalta voivat auttaa kansalaisia ymmärtämään, että vahinkoja voidaan torjua. Uskon, loppujen lopuksi, että jos on totta, että jotkut vaativat korvauksiaan heti, monien muiden tapausten kohdalla nähtäväksi jäävät nykyiset esitykset tilanteen korjaamiseksi.
JOSPA saataisiin aikaan 175 artiklaa sopivampi ja kohtuullisempi sovellus, jonka mukaan Euroopan parlamentti voi tehdä valituksen komissiota vastaan välinpitämättömyydestä, vaikkapa jos komissio ei ole vaatinut artikla 169 soveltamista.
Kaikki tämä pätee selvästi eikä sulje pois - olen sen varta vasten tarkistanut oikeusosastolta - artiklan 144 mahdolliseen soveltamiseen. Kuten UPE-ryhmä, olemme mekin epäluottamuslauseen myöhemmäksi lykkäämisen kannalla, myös aivan käytännön syistä. Itse asiassa, kotiin lähettämisenkin kohdalla, joka on tullut esiin useaan otteeseen tänään, komissiolla olisi vielä yksi tapa estää se antamalla välitön ja konkreettinen täytäntöönpano ratkaisevassa vaiheessa olevalle edustaja Medina Ortegan mietinnölle. Me vaadimme välitöntä asiaan puuttumista ja kysymme, kuinka se voidaan toteuttaa ilman toimivan komission läsnäoloa.
Tässä katson suoraan komissaari Boninon silmiin. Julkinen tervehdys: tämä lepää teidän harteillanne, en kadehdi teitä, toteuttakaa se!
Vaadin kaikilta Euroopan unionin toimielimiltä rohkeutta tehdä päätöksiä käsitellä käytettävissä olevia tieteellisiä faktoja tärkeän aiheen, kansanterveyden hyväksi. Täytyy ensi tilassa yrittää vastata peruskysymyksiin: millainen syy-seuraussuhde on nykyään BSE: n ja Creutzfeldt-Jakobin taudin sekä uuden että vanhan muodon välillä?
Tutkimuksen alussa, noin kuusi kuukautta sitten, tiedemiesten vastaus näytti kamalalta Pontius Pilatuksen muotoon tehdyltä iskulauseelta: " Ei ole tieteellistä varmuutta taudin siirtymisestä ihmiseen, mutta ei myöskään varmuutta siitä, etteikö tauti siirtyisi myös ihmiseen." Hyvä, näin huonosti ovat asiat! Kuuden kuukauden työn jälkeen on saatu hieman rohkaisevampia tuloksia, ja voimme korjata lausetta enemmän tai vähemmän tähän malliin: "Ei ole varmoja todisteita siitä, että Creutzfeldt-Jakobin taudin vanhempi muoto on peräisin BSE: stä, mutta meillä on yhä epäilyksiä horisontaalisten ja vertikaalisten, eri eläinten välillä tehtyjen tartuntakokeiden jälkeen." Kunnioitus kasvaa entisestään taudin uutta muotoa kohtaan, joka on jo vienyt viidentoista ihmisen hengen muutamassa kuukaudessa, neljätoista uhria Yhdistyneessä kuningaskunnassa, yksi Ranskassa. Onko kyseessä vain yksittäinen tilastollinen tapaus? En halua uskoa niin! Epäilyksen kasvaessa tulemme varovaisiksi vanhoja tilastoja kohtaan. Viimeisen viiden vuoden aikana Euroopan unionin alueella on tavattu 302 tämän taudin "vanhan muodon" aiheuttamaa kuolemantapausta yksistään Englannissa, kun taas yhteisön keskiarvo on 30-50 tapausta. Onko kyseessä jälleen satunnainen yksittäistapaus? En usko myöskään, että kyseessä on tilaston erehdys.
Tutkimuksen tekeminen on siis erittäin kiireellinen, ja huomenna äänestämme myös tästä esityksestä. Äänestämme lievästä epäluottamuslauseesta ylihuomenna, torstaina äänestämme välittömiin erottamisiin johtavasta epäluottamuslauseesta.
Sallinette minun vielä muistuttaa, että olipa päätöksemme mikä tahansa, meidän on oltava tietoisia siitä, että päätöksestämme riippuvat Euroopan kansalaisten valinnat ainakin viideksitoista vuodeksi eteenpäin. Arvoisa puhemies, tämä aika, jonka tiedemiehet ovat ilmoittaneet tarvitsevansa saadakseen selville BSE: n mahdollisen tartunnan Creutzfeldt-Jakobin taudin välityksellä, on itse asiassa pelottava määräaika miljoonille ja miljoonille Euroopan kansalaisille, ei ainoastaan briteille!

Teverson
Arvoisa rouva puhemies, olen ehdottoman varma, että epäluottamuslauseäänestyksen toimittaminen nykyistä komissiota vastaan tässä vaiheessa on väärin. Siitä ei ole hyötyä, koska syylliset ovat muualla, ja virheet on jo tehty. Sanottuani tämän ja viitaten komission puheenjohtajan tämänpäiväiseen puheeseen totean, että jos epäluottamuslausetta ei esitetä ja tässä mietinnössä vaaditut asiat toteutetaan, komission tuomitseminen jää toiseen kertaan. Mikäli tämä parlamentti päättää nyt valita " pehmeän vaihtoehdon" , meidän on esitettävä epäluottamuslause, jos asettamamme tavoitteet todellakin jäävät saavuttamatta.
Yksi niistä asioista, joka on tehnyt minuun erityisen vaikutuksen tämän kuulemisen aikana, on tilanne vuosina 1990-1994, jolloin BSE-kriisi oli kärjistynyt. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus sääti tarvittavat lait hyvässä uskossa, mutta epäonnistui niiden täytäntöönpanon valvonnassa. Myöskään komissio ei valvonut kyseisten säännösten täytäntöönpanoa. On tosiaankin ironista, että samaan aikaan, kun Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa tehtiin tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tuontielintarvikkeet olivat kunnollisia, meillä Euroopan unionissa oli omiin eläimiimme liittyvä suuri ongelma ja terveysriski.
Toinen asia, joka on kärsinyt erityisesti, on hallituksen uskottavuus. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiedemiehet vakuuttelivat meille vuosikausia, ettei tauti ollut uhka ihmisten terveydelle, ja sitten yhtäkkiä näistä vakuutteluista luovuttiin. Vaaraa taudin siirtymisestä sikiöön ei niin ikään pitänyt olla, kunnes tästäkin väitteestä luovuttiin. Tästä on seurannut, että kuluttajat ja yleensäkin kansalaiset eivät luota hallituksen tiedotukseen sekä julkisuuteen annettavaan tieteellisen todistusaineistoon.
Olen erityisen huolestunut siitä, ettei Douglas Hogg tullut valiokunnan eteen antamaan lausuntoaan. Oman vaalipiirini äänestäjien mielestä tämä oli osoitus pelkuruudesta. Heidän mielestään hän ei tuonut riittävästi esille brittihallituksen näkökantaa, ja hänen katsottiin täten myös myöntävän syyllisyytensä.
Pelkään, että raportointi ei vieläkään ole riittävän kattavaa Euroopan unionin muissa osissa. Meidän on varmistettava, että ongelma nähdään Euroopan ongelmana eikä vain Ison-Britannian ongelmana.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ryhmäni, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän - Pohjoismaisen vihreän vasemmiston - puolesta mietinnön esittelijää Medinaa ja tutkintavaliokunnan puheenjohtajaa Bögeä sekä kaikkia niitä kollegoita, joiden kanssa minulla oli ilo tehdä yhteistyötä ja viettää monet työtunnit BSE-tautia käsittelevässä tutkintavaliokunnassa.
Arvoisa Santer, tutkintavaliokunnan mietintö osoittaa hyvin selkeästi Euroopan komission vastuun luonteen vakavuuden BSE: n hoidossa, ja sen julkiselle terveydelle aiheuttamat vaarat. Euroopan komissio ei BSE: n kehittyessä täyttänyt pitkään aikaan lainsäädännöllisiä tehtäviään eikä valvontatehtäviään; poliittiset ja taloudelliset edut asetettiin julkisen terveydensuojelun edelle, ja seurauksena oli vakavia inhimillisiä, sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Lisäksi Euroopan komissio käyttäytyi joskus tutkintavaliokunnan edessä epälojaalisti salailemalla tietoa sekä estämällä monta kertaa tutkintavaliokuntaa tehostamasta työtään.
On erittäin vakavaa, että Euroopan komissio on yrittänyt sen lisäksi siirtää vastuuta Euroopan parlamentille. Muistutan teitä Santerin kuulemisesta tutkintavaliokunnassa BSE: n yhteydessä sekä keskustelusta, joka meillä oli hänen kanssaan Euroopan parlamentin kieltäytyessä tutkimuksen rahoittamisesta.
Euroopan komissio toimii yhtenä miehenä, ja toimielinten jatkuvuuden periaatteen mukaisesti se on vastuussa kaikista teoistaan komissaarikollegion kokoonpanon ollessa riippumaton. Väitetään, että kaikilla komissaareilla ei ole yhtä paljon vastuuta; Euroopan komission kollegiaalisuuden luonteesta johtuen he ovat kuitenkin kollektiivisesti vastuussa.
Euroopan parlamentin on toimielinten välisessä toiminnassa vaadittava vastuunkantoa. Hyvät läsnäolijat, jos luette tarkkaan tutkintavaliokunnan mietinnön, uskon, että ette epäröi vaatia komissiolta mahdollisimman paljon poliittista vastuuta. Tutkintavaliokunnan suositusten laajuus on myös ollut välttämätöntä Euroopan komission, neuvoston ja luonnollisesti Ison-Britannian hallituksen vastuiden vuoksi.
Uskoakseni vain osa Santerin puheesta käsitteli tutkintavaliokunnan suosituksia. Joka tapauksessa, hyvät läsnäolijat, esitän teidän edessänne seuraavan kysymyksen: miksi nyt aivan viime hetkellä nämä suunnanmuutokset, toimenpiteet, hallinnolliset muutokset, halukkuus avoimuuteen asioiden parantamiseksi? Miksi nyt, arvoisa Santer, ottaen huomioon BSE-kysymyksen vakavuuden? En epäile, etteivätkö tutkintavaliokunnan tulokset ja mahdollisen epäluottamuslauseen antamiseen liittyvä painostus olisivat vaikuttaneet siihen, että Euroopan komissio antaa meille nyt näitä ehdotuksia.
Toisaalta en halua tuomita tämän parlamentin enemmistön hyvää tahtoa, joka pyrkii antamaan uudenlaisen, riippuvan ja ehdonvaraisen epäluottamuslauseen. Siitä huolimatta haluaisin - ja ryhmäni antaa uskollisen tukensa tälle kokoukselle, jotta tutkintavaliokunnan suosituksiin paneuduttaisiin tarkemmin ja vaadittaisiin niiden täytäntöönpanoa - käsitellä joitakin ehtoja, jotka ovat olennainen osa epäluottamuslauseen luonnetta.
Epäluottamuslause voidaan antaa, kun vaaditaan vastuuta tapahtuneesta. BSE-tautia koskevat epäkohdat ovat peruuttamattomia, ja tutkintavaliokunta on mietinnössään selkeästi osoittanut Euroopan komission BSE: n hoitoa koskevien vastuiden luonteen vakavuuden ja sen julkiselle terveydelle aiheuttamat vaarat.
Siksi, hyvät läsnäolijat, tämä on mielestäni perustavaa laatua oleva kysymys. Luulen, että mikä tahansa muu kokouksen valitsema vaihtoehto kiertää BSE: n yhteydessä vaadittavan vastuun ongelmaa. Euroopan komission on täytettävä velvollisuutensa, eikä sen tule toimia epäluottamuslauseen tai jonkun muun ehkäisevän keinon painostuksen alaisena. Toisaalta uskon, että tämän parlamentin tehtäviin ei kuulu tämänkaltainen painostaminen. Parlamentin ei pidä tehdä tässä kysymyksessä opportunistisia poliittisia harkintoja. Jos lankeamme tähän ansaan, hyvät läsnäolijat, käyttäydymme samalla tavoin kuin mistä Euroopan komissiota syytetään. Kun kyseessä ovat vakavat vastuut, parlamentin ainoa käytettävissä oleva keino on mielestäni epäluottamuslauseen antaminen. Siksi ryhmäni puolsi epäluottamuslauseen antamista.
Arvoisa Santer, puheenne loppupuolella teitte virheen todetessanne, että nyt on aika rakentaa terveyden Eurooppaa. Luulen, että tämä lipsahdus, arvoisa Santer, osoittaa kaikessa julmuudessaan ja selkeydessään tämän keskustelun dilemman: koskaan ei olisi pitänyt asettaa kyseenalaiseksi sitä, että Euroopan rakentamisen perusperiaatteena on julkinen terveys ja kansalaisten puolustaminen. Siksi, arvoisa Santer, uskon, että tänään on nostettava eurooppalaisen poliittisen elämän arvostusta ja jätettävä eroanomus. Jos te jätätte eroanomuksen, ja huomenna neuvosto....
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Green
Arvoisa rouva puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Mielestäni parlamentin pitäisi olla tietoinen siitä, että vain muutama minuutti sitten alahuoneessa Ison-Britannian pääministeri John Major vastasi tänään iltapäivällä keskustelun aiheenamme olevaa tutkintavaliokunnan mietintöä koskevaan kysymykseen ja viittasi siinä mietintöön ilmaisulla " liuta hölynpölyä" . Koska hölynpöly tarkoittaa samaa kuin roska, Ison-Britannian pääministerin mielestä siis mietintö, josta keskustelemme tänään iltapäivällä, on täyttä roskaa. Ehkäpä jokainen nyt ymmärtää, mistä on kyse, kun Nicholson syyttää minua puoluepolitiikan sotkemisesta asiaan.

Böge
Sallikaa minun käyttää maatalouden ilmaisua "lanta" tarkkojen tulosten suhteen: on tosiaan myös Euroopan suuren yleisön odotusten mukaista, että me edistämme Euroopan yhdentymisen suuria tavoitteita, mutta juuri siellä, missä se on tarpeen, otamme lantatalikon ja luomme lannan tallista pois. Juuri tästä on kyse myös tässä yksityiskohdassa.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, viimeisen puheenvuoron huomioon ottaen voi vain toivoa, että pääministerin poliittinen ura hautautuu jonain päivänä lantaan.
Puheenjohtaja Santer, sanoitte tänään, että missä me olimme, kun menneisyydessä olisi pitänyt toimia järkevästi. Varmasti me eläisimme demokraattisemmassa, sosiaalisemmassa ja ekologisemmassa Euroopassa sen sijaan, että markkinavoimat on laskettu valloilleen ja teknokratia hallitsee.
Euroopan parlamentin tehtävä ei kuitenkaan ole hyvästellä haikeana järkevyyttä, vaan vaatia sitä ja rankaista sen hylkäämisestä. Herra puheenjohtaja, tarvitsitteko te todella 16 kuollutta, 23 tuhoon tuomittujen maanviljelijöiden itsemurhaa Englannissa? Oliko välttämätöntä tuhota tarpeellisesti, muttei vähemmän raakalaismaisesti yli miljoona nautaa? Tarvitsitteko te todella 10 miljardin ecun vahingot todetaksenne EU: n politiikasta puuttuvan järkevyyttä, havaitaksenne politiikan tarpeen kesyttää taloudelliset intressit ihmisen arvon puolustamiseksi?
Järki ei kuitenkaan ole yksinkertaisesti loppunut Euroopasta, vaan vastuullisissa viroissa olevat ihmiset olevat lakanneet olemasta järkeviä. Myös komissio asetti taloudelliset edut ja poliittiset mielipiteet järkevyyden edelle. Kuka, herra puheenjohtaja, pakotti komission alun alkaen toimimaan järkevyyden vastaisesti BSE-ongelman suhteen - kuten mietinnössä sanotaan - asettamaan naudanlihamarkkinat etusijalle ennen ihmisten terveyttä, harjoittamaan vääristelevää politiikkaa, joka lopulta rajoitti yhteisön kykyä laatia lainsäädäntöä, jättää huomiotta tiedemiesten varoitukset ja luottamaan sokeasti teollisuuden lobbareihin? Kuka on pakottanut komission tehottomuuteen, poliittiseen heikkouteen, salailupolitiikkaan ja jarruttamiseen parlamenttiin nähden? Ehkäpä se tosiasia, että myös komissio on sisimmältään tunnustanut uusliberalismin aggressiivisen ideologian ja on velvoittautunut siihen?
Tämä taloudellisten etujen diktatuuri yli järkevyyden ja ihmisarvon, eikö se vallitse koko maatalouden alalla? Emmekö me voi havaita saman suhtautumistavan rahaliiton lähentymiskriteerien brutaalissa toteuttamisessa, jonka vastapainoksi saamme räjähdysmäisesti kasvavat työttömyysluvut, lisääntyvän köyhyyden ja sosiaaliset kriisit? Emmekö me voi havaita saman suhtautumistavan komission päätöksessä vapauttaa geenimanipuloitu maissi, kun se samalla tavoin jätti huomiotta varoittavat äänet ja osoitti samanlaista kuuliaisuutta teollisuutta kohtaan? Emmekö me voi todeta saman suhtautumistavan komission roolissa hallitusten välisessä konferenssissa, jossa ei saatu aikaan tehokkaita ehdotuksia EU: n kattavasta demokratisoimisesta, Euroopan sosiaalisen alueen kehittämisestä ja ekologisesta liittoutumisesta?
Älkää menkö harhaan, herra puheenjohtaja. Kun vihreät ehdottavat tänään ehdollista epäluottamuslausetta, he eivät tee sitä siksi, että tämä komissio ei olisi ansainnut sitä, vaan koska ei näyttänyt olevan mahdollista saada tarvittavaa enemmistöä ja koska te olisitte tulkinneet kaatuneen epäluottamuslause-esityksen vapauttavaksi päätökseksi ja koska meillä olisi ollut ehdollisessa epäluottamuslause-esityksessä pieni mahdollisuus raottaa ovea järkevyydelle, joka voisi palata maanpaosta Euroopan unionin politiikkaan.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, mietintö on masentava Yhdistyneen kuningaskunnan sekä neuvoston kannalta, mutta mietintö osoittaa myös komission toimimattomuudellaan ja laiminlyönneillään toimineen äärimmäisen vapaan järjestelmän hyväksi eläinten ja ihmisten terveyden kustannuksella. Syy tähän kriisiin piilee äärimmäisen vapaassa järjestelmässä. Ihmisiä on kuollut, emmekä uskalla välittömästi käyttää meillä olevaa oikeutta epäluottamuslauseen antamiseen! Kuinka paljon karjaa on teurastettava? Kuinka paljon kuolleita tarvitaan, jotta epäluottamuslauseen välitöntä jättämistä ei enää pidetä vain eleenä, mihin osa kollegoistamme on anteeksiantamattomasti syyllistynyt.
Älkää sekoittako menneisyyttä ja tulevaisuutta. Ei pidä jahkailla aikaan sidotulla epäluottamuslauseella. Tehtyä ei saa tekemättömäksi. Olkaa torstaina paikalla antamassa komission jatkamiselle selkeä epäluottamuslause, vaikka teitä painostettaisiinkin. Älkää tuottako pettymystä Euroopan kansalaisille, joiden edustajia kotimaassamme, alueillamme ja vaalipiireissämme olemme. Kansalaiset odottavat meidän puolustavan heitä rohkeasti ja määrätietoisesti. Älkää antako kansalaisille jälleen syytä epäillä poliitikkojen toimintaa. Kansalaisten on voitava luottaa meihin, jotta he voivat vielä uskoa Eurooppaan.

Des Places
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, tämän päivän puheellani viittaan teidän viime heinäkuussa pitämäänne puheeseen, ja näin muutama tunti ennen epäluottamusäänestystä se osoittaakin varsin hyvää huumorintajua. Arvoisa puheenjohtaja, pinnistelkää muistianne. Viime kesäkuun 16. päivänä Philippe de Villiers uhkasi hallussaan olevien tietojen perusteella teitä epäluottamuslauseella, jollei perustettaisi tutkintavaliokuntaa. Samana päivänä eräiden kollegojemme epäröinnistä huolimatta perustettiin BSEtautia käsittelevä tutkintavaliokunta. Nyt tutkintavaliokunta on saanut työnsä päätökseen; minkälaisia päätelmiä voimme siis tehdä?
Arvoisa puheenjohtaja, komissio teki vakavia virheitä BSE-asian hoidossa. Se asetti sisämarkkinat aina etusijalle. Se ei missään vaiheessa välittänyt kuluttajien terveydestä. Lisäksi se pilasi maineen kasvattajilta, jotka aivan oikeutetusti olivat ylpeitä kannastaan, ja velvoitti Euroopan veronmaksajat kuluttamaan huomattavia summia, jotka olisivat olleet hyödyllisempiä muilla, työllisyyttä tukevilla aloilla. Kun sanon, että komissio teki vakavia virheitä, tarkoitan sillä tietenkin sekä edellistä, Jacques Delorsin johtamaa komissiota että nykyistä komissiota.
Medina Ortegan mietinnön päätelmät ovat kyllä masentavia Delorsin komissiolle, mutta haluan muistuttaa teitä siitä, että te itse annoitte kesäkuun 1996 alussa luvan gelatiinin vientikiellon purkamiselle. Kun esitin kysymyksen teille henkilökohtaisesti, arvoisa puheenjohtaja, te vastasitte, että 10. kesäkuuta annettu vientikiellon purkamista koskeva päätös on ehdollinen, ja tarkensitte sitten, että olitte noudattaneet suurta varovaisuutta asian käsittelyssä.
Arvoisa puheenjohtaja, miksi sitten tutkintavaliokunnalta salattiin, että gelatiinin vientikiellon purkaminen mahdollisti Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevien gelatiinia sisältävien elintarvikkeiden sekä kosmetiikka- ja farmasiatuotteiden vientikiellon purkamisen? Miksi, arvoisa puheenjohtaja, piti odottaa lehdistön paljastuksia, että saatiin tieto komissaarien kollegion 8. toukokuuta pitämän kokouksen sisällöstä? Miksi, arvoisa puheenjohtaja, komission yksiköt eivät tarkoituksellisesti olleet avoimia tutkintavaliokunnan edessä torjuessaan vastuun kuulemisissa? Uskoakseni siksi, että komissiolla ei ollut tarpeeksi uskaliasta johtajaa velvoittamaan niiden henkilöiden irtisanomiseen, jotka eivät hoitaneet tehtäviään.
Arvoisa puheenjohtaja, pystyttekö vahvistamaan, että Lontoossa sijaitseva lääkearviointijärjestö on arvioinut esimerkiksi rokotusten kaltaisten farmasiatuotteiden sisältämän Creutzfeldt-Jakobin taudin tartuntavaaran, ja pystyttekö varmistamaan, että arviointitöiden selosteet julkistetaan? Voitteko kertoa meille, aikooko komissio toteuttaa toimenpiteitä tartuntavaaran sisältävien tai saastuneiden tuotteiden tuhoamiseksi?
Mitä tulee tutkintavaliokunnan päätelmiin, haluaisin varoittaa kollegojani siitä, että jotkut yrittävät hyödyntää tätä institutionaalista kriisiä saattaakseen yhteisen maatalouspolitiikan huonoon valoon. Jotkut ovat jo pyytäneet komission tukea sille, että hallitusten välisessä konferenssissa hyväksyttäisiin yhteispäätösmenettely maatalousasioihin. Lopuksi haluaisin sanoa epäluottamuslauseen osalta, että kuten olette voineet todeta, arvoisa puheenjohtaja, suurin osa ryhmämme jäsenistä allekirjoittaa sen. On sanomattakin selvää, että äänestämme sitä, mikä on, kunnes toisin todistetaan, osoitus suuresta poliittisesta vastuusta. Toivon, että teidän ja meidän näkemyksemme poliittisesta vastuusta ovat yhteneviä.

Parigi
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kansallisen allianssin delegaatio hyväksyy kaikki päätelmät, jotka tutkintavaliokuntamme on tehnyt. On todellakin kaiken epäilyksen ulkopuolella, että tutkintavaliokunta olisi aliarvioinut tartunnan laajuuden, olisi antanut etusijan markkinoiden eduille kansalaisten terveyden kustannuksella, ei olisi ottanut huomioon Euroopan yleistä etua, ennen kaikkea englantilaisten etua, olisi tehnyt huolimattomasti johtopäätökset tiedemiesten lausunnoista ja mielipiteistä eikä olisi viimeistellyt niitä poliittisilta päätöksiltä edellytettävällä tavalla.
Muistakaamme, että komissio, huolimatta varoituksista ja tutkinnoista - muistutan niistä erityisesti edustaja Muscardinin vuonna 1994 päivätyn - ei halunnut tai voinut antaa käyttöön eläinjauhomarkkinoita koskevia tietoja hetkellä, jolloin ne todettiin BSE-tautia levittäviksi; ei halunnut tai voinut lähettää eteenpäin eurooppalaiselta lehdistöltä saatuja tietoja ja varoituksia mahdollisista yhteyksistä karjan kaatavan taudin ja sen ihmiseen tarttumisen välillä; on hoitanut vähintäänkin epäilyttävästi ja joskus jopa pimeästikin, poliittisten viranomaisten ja englantilaisten lääkäreiden kanssa laaditut kertomukset; on osoittanut äärimmäistä haavoittuvuutta eläinjauhon valmistajien ja naudanlihateollisuuden taholta tuleville paineille.
Mutta tämä kuuluu komission menneisiin menettelytapoihin, ja vain suuret Maastrichtin professorit selviäisivät komissiota huonommin.
Vakavaa on se, että tällainen laiminlyövä suhtautuminen, huolimatta siitä, että se kirjattiin pöytäkirjaan ja vielä kaikkien uusien komissaarien läsnäollessa, toistui vähintään joidenkin niiden komission virkamiesten ja osastojen menettelytavoissa, jotka ovat toimittaneet vain osan pyydetyistä asiakirjoista ja antaneet lausuntoja huolehtien enemmän työtovereidensa henkilökohtaisten asemien puolustamisesta kuin totuuden löytämisestä.
Arvoisat kollegat, tässä ahdingossa pelataan meidän uskottavuudellamme, Euroopan parlamentin uskottavuudella, jonka ensisijaiset tavoitteet, valtuudet ja edustavuus ovat joko tuntemattomia tai niitä ei pidetä oikeassa arvossaan Euroopan kansalaisten keskuudessa. Jos nykyinen komissio - jolla ilmiselvästi ei ole minkäänlaista poliittista vastuuta aiempien komissaarien teoista - ei erota lopullisesti niitä virkamiehiään, jotka eivät ole ainoastaan hairahtaneet kaidalta tieltä vaan ovat jopa tähän päivään asti säilyttäneet petollisen ja harhautuneen asenteensa, on kokoustamme kohdannut äärimmäisen kova vastaisku Euroopan julkisen mielipiteen taholta.
Kansallisen allianssin delegaatio siis tuomitsee edellisen komission käytöksen, pitää nykyiselle komissiolle esitettyä epäluottamuslausetta sopimattomana ja liioiteltuna, mutta ehdottaa, että Euroopan parlamentin on, mikäli komissio ei kannata Medina Ortegan mietinnön sisältöä, pantava täytäntöön koko joukko toimia, myös jarruttavia, joilla pyritään jäädyttämään ja määrittämään uudelleen komission samojen etuoikeuksien laajuus yhteisön säännöstön osalta.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, lehdistössä on puhuttu usein tämän päivän aiheestamme, "hullun lehmän tapauksesta" . Käsitellystä aiheesta sanoisin, että se on ollut hyvin ruma tapaus. Uskon, että teidän tehtävänne, puheenjohtaja Santer, on saada meidät ymmärtämään tämän päivän aikana, tuleeko tästä rumasta tapauksesta hyvä tilaisuus komission tulevaisuudelle. Enemmän kuin mitkään muut puheet, lukuisat ja usein ymmärrettävät korkeantason virkamiehistä tavallisiin työläisiin, peruspilareista tai lähentymisestä, tämän päivän keskustelu on kohtalon kysymys meidän tahdostamme saada kuuluviin Euroopan kansalaisten huolestuneisuus. Uskomme riippuu teistä, herra puheenjohtaja.
Tiedän hyvin, että päävastuu lankeaa vanhan kokoonpanon puheenjohtajalle, mutta hän edustaa kuitenkin instituutiota, joka elää jatkuvuudestaan, ja jonka tänään, ennen kaikkea, monien tapausten juhlallisuudella on aloitettava itsekriittinen tarkastelu noudattamastaan menettelystä BSE: n alalla. Otan huomioon, että tänään, ensimmäistä kertaa, olette puhuneet "virheestä" myös komission menettelyssä. Tämä toisaalta on välttämätön edellytys uskottavuuden säilyttämiseksi ja sen antamiseksi tuleville aloitteille, uusille sitoumuksille, joista kannatte huolta, jotta voisitte antaa Euroopan julkiselle mielipiteelle viestin, jota se odottaa.
Kuulun niihin, jotka arvostavat joitakin tekemiänne tulevaisuutta koskevia päätöksiä. Nämä voisivat olla ensimmäiset askeleet. Minulla on kuitenkin kaksi hyvin vakavaa epäilystä. Ensimmäinen on, että valvonnan ja valiokuntien siirtäminen PO XXIV: een ei ratkaise kaikkea, sillä se jättää lainopillisten asiakirjojen tutkimisen PO VI: lle ja PO III: lle. Tämän on vaara paljastua vain osittaiseksi korjaukseksi eikä perustavanlaatuiseksi valinnaksi, jonka sen pitäisi olla, ja jota jo vuosien ajan olisi tarvittu, muun muassa, tiukkaa logiikkaa normaalien hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti. Keskeistä ei ole ainoastaan tietää, ketkä hoitavat asioita, vaan kuka tietoja pyytää, ja mihin ne sen jälkeen käytetään. Toinen epäilykseni on, että ajatus komissaariryhmän asettamisesta hoitamaan kansanterveysasioita tai ylikomissaarinviran perustamisesta, niin kuin niitä henkilökohtaisesti arvostankin, vievät enemmän aikaa kuin pystyvät säästämään. Tarvitsemme vahvaa poliittista johtoa komission taholta kaikessa monimutkaisuudessaan.
Puheenjohtaja Santer, tämä on teidän tehtävänne, vain ja ainoastaan teidän! Voitte vapaasti järjestää sen niin kuin parhaaksi näette. Tärkeää on, että komissio vastaa poliittisesti tehtäväänsä. Ja komission jatkuva puolueettomuus on taattava. BSE-kriisin hoito, myös sen johdossa, ainakin niiltä osin, mikä koskee gelatiinin vientikiellon purkamista, osoitti, kuinka hauras tämä perustamissopimuksessa vahvistettu puolueettomuus on ja kuinka Englannin konservatiivihallitukselta poistettiin kaikki poliittiset paineet vetoamalla käsitteeseen voimasuhteiden Realpolitik Breydelin kokouksessanne; nämä kaikki on jätettävä komission ovien ulkopuolelle.
Epäluottamuslauseen panettelijat ovat oikeassa pelätessään riskiä, että antamalla syyn komission niskoille ylikansallisuuden symbolina, annetaan samalla liikaa tilaa hallituksille, jotka eivät pysty tekemään yhteistyötä keskenään. Me tutkintavaliokunnassa olevat tiedämme, että eräs englantilainen ministeri ei osoittautunut tapaamisen arvoiseksi. Tämä perustelu kuitenkin pitää komission käynnissä, kun se päivästä toiseen yrittää olla ylikansallinen, erityisesti peruskysymysten kohdalla, joihin ei tehdä myönnytyksiä. Jos näin ei tehdä, meistä tulee euroskeptikkoja. Miksi täytyy pitää käynnissä koko tämä koneisto, jos se pyörittää vain teknokraattista yhteisöä siellä, missä halutaan rauhallista hiljaiseloa?
Edustaja Medina Ortegan eriomainen mietintö on tuonut esiin tosiasian, että suurin vastuunkantaja on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. John Major halusi äskettäin antaa vanhalle Euroopallemme opetuksen osoittamalla oman maansa sosiaalipolitiikan mallin paremmuuden eurooppalaiseen verrattuna. Riittää, että hänelle muistutetaan vain tästä rumasta BSE-tapauksesta, jotta hänet saadaan huomaamaan, mitä hänen sosiaalipolitiikan mallinsa maksaa. Tämä ei ollut satunnainen tapaus, vaan se on seurausta villistä sääntelyn purkamisesta, joka köyhdytti suunnattomasti julkisia palveluita sekä terveydenhuollon ja eläinlääketieteen palveluita.
Mutta myös komissio menetteli roolissaan puutteellisesti, arvoisa puheenjohtaja. En näe komission menettelyssä yhtään sen enempää vastuullisuutta kuin Englannin hallituksen menettelyssäkään. Tästä syystä pidän kiistanalaisena halua puolustaa, toisaalta heidän eilisten ja tämänhetkisten kollegoidensa toiminnan erinomaisuutta ja toisaalta julistaa valintojen ja muutosten uskottavuutta. Emme voi odottaa, että on vain tämä BSE-tapaus. Aihe koskee myös geenimanipuloituja kasveja; soijaa ja maissia. Seikka, että yksi komissaari paljastaa kiireellisiä päätöksiä, ei ainakaan rauhoita eurooppalaisia kuluttajia.
Lisäksi kyseessä on koko yhteinen maatalouspolitiikka. Ongelmana on parlamentin yhteispäätösmenettely. Mutta ongelma numero yksi on "päätösongelma" . Liian paljon komissaari Fischlerin tiedonantoja, liian vähän näiden tiedonantojen mukaisia päätöksiä. Kauniita asiakirjoja Madridista Corkiin, mutta kuitenkin niin hyödyttömiä. Näiden tosiasioiden perusteella minusta tuntuu, että marssi taaksepäin on jo alkanut. Täytyy siis olla selkeitä. Jos koko markkinapolitiikan varustusta ei kevennetä, on vaikeaa myöntyä muihin ensisijaisiin tavoitteisiin, kuten ympäristöön ja kuluttajien terveyden suojeluun. Läheisyys ei toimi. Jos kaikki halutaan pitää keinotekoisesti hengissä, on vaarana, että vanha kuoletetaan ikävällä tavalla eikä tilalle saada syntymään uutta.
Haluaisin sanoa onnitteluni ystävälleni ja kollegalleni Medina Ortegalle hänen mietinnöstään. Kyseessä on teksti, joka todistaa, että Euroopan parlamentti on osannut yhdistää demokraattiset ja tehokkaat voimansa toiminnassaan. Parlamenttimme tehtäväksi siis jää toimia laissa meille annettujen valvontavaltuuksien turvin niin, että tutkintalautakunnan työstä ei tule vain kaunista, mutta hyödytöntä kannanottoa!

Lordi Plumb
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää Bögeä siitä, miten taitavasti hän toimi puheenjohtajana useissa valiokunnan kokouksissa. Haluaisin myös kiittää Medina Ortegaa siitä, että hän pohti mietinnössään valiokunnan jäsenten eri näkökantoja - joista joitain olemme kuulleet kerrattavan lukemattomaan otteeseen tämän päivän aikana. Minä olen eri mieltä monesta kohdasta.
Henkilökohtaisista syistä en valitettavasti ollut paikalla lopullisessa äänestyksessä. Puhemies ymmärsi tilanteeni. Olisin äänestänyt mietintöä vastaan, mikäli olisin ollut paikalla. Olen laatinut oppositiomietinnön, jossa kartoitetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuoden 1986 jälkeen tehdyt toimenpiteet. En normaalisti ryhtyisi tällaiseen oltuani kyseisen valiokunnan jäsen. Itse asiassa, kuten monet jäsenet myöntänevät, yritin edistää asiaani valiokunnassa argumenttien ja tarkistusten avulla. Kun lopputuloksena kuitenkin oli teksti, jonka lähestymistapa oli niin kapea-alainen, jonka väitteet olivat niin virheellisiä ja - minun on sanottava tämä - joka sisälsi niin kohtuutonta kritiikkiä maassani eri tasoilla tehtyjä BSE-taudin nujertamisyrityksiä kohtaan, päätin oikaista asian. Ajan puutteen vuoksi en pysty antamaan mietinnöstä yhteenvetoa, mutta haluan huomauttaa muutamasta kohdasta.
Heti alussa totean sidokseni asiaan. Puhun maanviljelijänä, jonka nautakarjassa on esiintynyt BSE-tautia. Niinpä minulla on henkilökohtaista kokemusta toimintaohjelmasta ja siitä, kuinka tiedemiehet ja eläinlääkärit ovat tehneet parhaansa saadakseen ihmiset ymmärtämään tämän ongelman ja sen ratkaisukeinot. Ihmisen terveys on tietysti ehdottomasti tärkein asia. Kotimaassani vuosina 1989 ja 1990 suoritetut toimet tähtäsivät ihmisten terveyden suojelemiseen. On kerta toisensa jälkeen korostettava, ettei kukaan tiedemies ole vielä pystynyt todistamaan selvää yhteyttä BSE-taudin ja Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muodon välillä.
Mietinnöstä käy ilmi, kuinka paljon tutkimukseen on käytetty rahavaroja. Medina on viitannut tähän. Myöskin lihaalan hygieniasta vastaava yksikkö on tutkinut tautia sekä käyttänyt rahaa ongelman selvittämiseksi. Koko tämän tutkimusalan hyväksi täytyy tehdä enemmän, kuten Santer itsekin tunnusti. Niille väitteille, joiden mukaan tiedemiesten tielle olisi asetettu esteitä, ei kuitenkaan löydy tukea kuulemistani todisteista, ja on loukkaus maanviljelijöitämme kohtaan väittää, että on tehty liian vähän tai ei mitään ongelman poistamiseksi maatiloiltamme. Se on loukkaus kaikkien hävitysohjelmaan osallistuneiden henkilöiden ammattiylpeyttä kohtaan. Väite, jonka mukaan komission sisällä olisi toiminut jonkinlainen brittien salaliitto, on täysin tuulesta temmattu eikä ansaitse omaa mietintöä.
Koskaan aikaisemmin maatalouden historian aikana - ja minä olen toiminut alalla jo melko pitkään - ei niin lukematonta määrää terveitä eläimiä ole hävitetty näin lyhyessä ajassa. Kuten tiedämme, uusi teurastus on tulossa, ja se poistaa esteet Firenzen sopimuksen viiden kohdan ohjelmalta. Yleisöllä on oikeus odottaa, että valiokunnan työssä selvitetään tosiasiat sekä tunnustetaan käytettyjen keinojen tehokkuus. Tehtyjen virheiden kritisointi on tietenkin tärkeää. Voimme kaikki hyötyä siitä siinä mielessä, että tunnustamme tämän tärkeyden. Sääli, ettei useampi valiokunnan jäsen ole katsonut voivansa käydä Britanniassa katsomassa, miten paljon on päästy eteenpäin, ja mitä on saavutettu viimeisen kymmenen kuukauden aikana. Niihin, jotka kävivät paikan päällä, uudistukset tekivät myönteisen vaikutuksen. Tänään suhtaudun myönteisesti komission puheenjohtajan ehdotukseen järjestää eri tieteen alojen välinen konferenssi, jotta kuluttajat voivat suhtautua luottavaisesti siihen, että meidän kaikkien kannattamat laatustandardit täytetään, sekä Eurooppaan, jossa terveysnäkökohdat otetaan kunnolla huomioon.

Hyland
Arvoisa puhemies, yleisön terveydestä huolehtimisen on oltava kaikkien elintarviketeollisuuden parissa työskentelevien ensisijainen huolenaihe. Tältä osin viljelijöiden ja tuottajien rooli on ratkaisevan tärkeä. Lainsäädäntö ja sen voimaansaattaminen sekä elintarvikkeita ja kansanterveyttä koskevien asetusten täytäntöönpano ovat myös keskeisiä tekijöitä turvallisessa elintarviketeollisuudessa. BSE-kriisi on katastrofi sekä kuluttajille että tuottajille. Kuluttajien luottamus lihatuotteita kohtaan on pohjalukemissa. Kuluttajat odottavat meiltä enemmän, ja heillä on oikeus odottaa meiltä enemmän. Tutkintavaliokunta on osallistunut merkittävällä tavalla tähän keskusteluun, tässä suhteessa, ja tältä osin meidän on onniteltava esittelijää, puhemiestä sekä valiokunnan jäseniä.
Ryhmääni kuuluvat irlantilaiset eivät tule äänestämään komissiota vastaan suunnatun epäluottamuslauseen puolesta. Vaikka olenkin samaa mieltä kompromissiehdotuksen yleisen linjan kanssa, haluaisin esittää varaukseni 4 ja 5 kohtien osalta. Mielestäni viittauksia manipulointiin ja syyllisyyteen tulee muuttaa. Yhteys liha- ja luujauhon sekä BSE-taudin välillä on selvästi osoitettu. Kiellon täytäntöönpano on keskeistä BSE-taudin hävittämisessä. Vielä tärkeämpää on ottaa käyttöön tehokas jäljitysohjelma aina tuottajalta kuluttajalle asti kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi.
Tämä nostaa esille kysymyksen lihanjalostusalan teurasjätteiden turvallisesta hävittämisestä. Tällä on valtavia vaikutuksia ympäristöön sekä kustannuksiin. Tämän keskustelun alussa suosittelin kiireellistä tutkimusohjelmaa näiden materiaalien käytön turvallisuuden takaamiseksi. Esitän nyt toistamiseen tämän kehotuksen.
Olin tyytyväinen puheenjohtaja Santerin myöntäessä, että komissio on tehnyt virheitä. Tietenkin virheitä on tehty. Myös tämä parlamentti on tehnyt virheitä. Olemme kaikki ihmisiä ja kuulumme ihmisistä koostuviin toimielimiin. En usko, että yksikään komissaari, MacSharrystä nykyiseen komissaari Fischleriin, eikä myöskään yksikään komission virkamies, ryhtyisi tarkoituksellisesti kampanjaan, jolla pyrittäisiin vahingoittamaan kansanterveyttä. Mikään tässä keskustelussa kuulemani ei saa minua muuttamaan mieltäni. Komission toiminnan arvioinnin on perustuttava tapahtuma-aikana vallinneisiin olosuhteisiin. On helppoa arvostella jälkiviisaasti menneitä. Uskon, että kaikilla meillä, jotka olemme sitoutuneet tämän kysymyksen ratkaisemiseen, on perustava velvollisuus tehdä tiivistä yhteistyötä, jossa otetaan huomioon sekä kuluttajien että tuottajien edut. Olemme käyttäneet aikaa tämän kriisin alkuperän selvittämiseksi, mikä on oikein. Nyt on aika päättää laaja-alaisesta strategiasta, jolla tämä ongelma pyritään tulevaisuudessa ratkaisemaan.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluan myös onnitella tutkintavaliokuntaa, mutta haluan laajentaa onnentoivotukset koskemaan kansallisia parlamentteja, brittien alahuone mukaanlukien, sillä kaikki kansalliset parlamentit ovat ratifioineet Maastrichtin sopimuksen, joka on mahdollistanut tällaisen tutkintavaliokunnan asettamisen. Mielestäni voimme todeta, ettei ainoakaan kansallinen tutkintavaliokunta olisi voinut saavuttaa sitä, mitä tämä eurooppalainen tutkintavaliokunta on saavuttanut, olen siis sitä mieltä, että kyseessä on ollut selvä parlamentin välttämättömien valtuuksien laajentaminen. Myös minä olen sitä mieltä, että kansanterveys on aina asetettava markkinoiden edun edelle. Jokainen on jo todennut sen: on tehty paljon virheitä; mielestäni nyt ei ole oikea hetki antaa epäluottamuslausetta. Mikäli se on aivan välttämätöntä, on mahdollista tehdä niin myöhemmin tänä vuonna.
Olen samaa mieltä siitä, mitä komissio on sanonut, että vastuu politiikan tekijöiden ja sen valvojien välillä on aina jaettava. Toivotan Santerin suunnitelmat tervetulleiksi ja odotamme innolla oikeita suunnitelmia. Olen myös sitä mieltä, että eurooppalaisella tasolla on tehtävä enemmän tutkimusta. Menneisyydessä - BSE: n kohdalla niin on tapahtunut liian suuressa määrin - sitä tehtiin vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja se voi nostattaa epäilyjä yksipuolisuudesta tulosten tulkitsemisessa. Kannatan myös laatupolitiikkaa maataloustuotteiden suhteen. Toivon vain, että niistä maksettava ylimääräinen hinta koituu maanviljelijöiden hyväksi, sillä läheskään aina näin ei ole.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomautus; olemme havainneet, että komission suljettu päätöksentekomenettely, ympyrässä neuvosto-komissio, hallintakomiteat ja niin edelleen, ei ole ollut riittävä estämään naudanliha-alan suurinta mahdollista kriisiä Euroopassa. Avoimuus on ainoa resepti, ja se tarkoittaa päätösvallan antamista myös parlamentille.

Pailler
Arvoisa puhemies, tutkintavaliokunnan päätelmät ovat masentavia, ja niissä ilmoitetaan vastuut selvästi. Sanokoon lordi Plumb mitä tahansa, vastuu on kuitenkin ensisijaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksella, joka syyllistyi kyynisyyteen ja vei ulkomaille omalla alueellaan kiellettyjä, saastuneita eläinjauhoja. Vastuullisia ovat valmistajat, mutta niiden lisäksi myös hallitukset. Neuvosto ei näköjään ole läsnä tänään. Mietintö on todellinen syytöspuhe komissiota vastaan: välinpitämättömyyttä, toimintavirheitä, tietojen salailua ja erityisesti selviä kyynisiä valintoja.
Herra Santer, vetositte kuulemisenne aikana tutkijoiden näkemyksiin perustellessanne tehtyjä valintoja. Tutkijat eivät kuitenkaan tee päätöksiä. Kuten Guy Debord sanoo, siltä osin kuin tutkijat osallistuvat päätöksentekomenettelyyn, he voivat vaikuttaa päätöksiin ainoastaan liittymällä johonkin kuppikunnista tai voittamalla luottamus joltain poliittis-byrokraattisista koplista, jotka kiistelevät vallasta ja käyttävät tieteellisiä ja teknisiä perusteluita silmänlumeena ja jotka useammin kuitenkin tarvitsevat asiantuntijoita perustelemaan tieteellisesti muilla perusteilla tehdyt valinnat.
Vaihtoehtojen motiivit on tunnustettu. Puhun tunnustamisesta, koska kyseessä on rikos; mahdollisesti rikos koko ihmiskuntaa kohtaan, jos muutaman vuoden kuluessa syntyy epidemia. Motiivina oli sisämarkkinoiden perustaminen. Se on ollut komission ensisijaisena tavoitteena vuodesta 1989 alkaen. Tavaroiden vapaan liikkuvuuden oppi muuttui nautojen ja ihmisten vapaan tartuttamisen opiksi.
Santer sanoi kuulemisensa aikana, että kansanterveys oli yksi komission huolenaiheista. Kansanterveys ei ole huolenaihe vaan velvollisuus ja, kuten filosofi Emmanuel Levinas sanoi, velvollisuus ei katoa hetkeksikään, se panee tutkimaan asiat perinpohjaisesti.
Tästä syystä ryhmämme turvautui käytettävissään oleviin menettelytapoihin ja esitti yhdessä muiden ryhmien jäsenten kanssa epäluottamuslausetta. On aloitettava yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen ja luovuttava rahoitusmenettelyistä, jotka johtavat ympäristölle ja tuotteiden laadulle haitalliseen ylitehokkuuteen. Kaikki ihmisten ja eläinten terveyden alaan liittyvien julkisten palvelujen vapauttamistoimenpiteet ja sääntelyn purkamistoimenpiteet on lopetettava. On myönnettävä rahoitus uhreille maksettaviin korvauksiin. Erityisesti on jatkettava tutkimusta, sillä ainoa tapa, jolla sairaille voidaan korvata heidän menetyksensä, arvoisa puheenjohtaja, on se, että heidät pystytään jonain päivänä hoitamaan terveiksi.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies! Herra Fischler, minulla on vielä minuutti aikaa jäljellä ja haluaisin omistaa sen teille. On kyse toisenlaisen maatalouspolitiikan käyttöönotosta, sellaisen, joka vahvistaa maatalousalaa. Näin lukee tutkintamietinnössä, ja herra Santer on vahvistanut tämän. Nyt haluaisin muistuttaa teitä siitä, että me parlamentissa olemme tehneet joitakin päätöksiä, esim. Kleegrasin päätöksen peltojen kesannoinnista. Te tiedätte, että vauvanruokaa saa valmistaa vain biologisesti viljellyistä tuotteista. Tiedätte, että parlamentti ei halua biologisen ravinnon alalle geenitekniikkaa. Te tunnette parlamentin kannan geenimaissiin. Te tiedätte, että siemenlaissa on vielä joitakin erimielisyyksiä. Kaiken kaikkiaan te tuette sosiaalis-taloudellista maaseutualueita koskevaa aloitetta; siksi mielestäni meidän täytyy ottaa parlamentin päätökset vakavasti ja meidän on aloitettava yhteistyö ja erityisesti maidon osalta. Mikäli saamme uudistuksella aikaan sen, että lehmät pääsevät laitumelle, kantaa sonni jälleen Lady Eurooppaa, siitä olen varma!
(Naurua, suosionosoituksia)

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hullun lehmän tauti on kymmenen vuoden pituinen yhdistelmä ehdotonta huolimattomuutta, rikollista piittaamattomuutta yhä lisääntyvän rahallisen edun hyväksi. Pääsyyllinen on tietenkin Yhdistynyt kuningaskunta, joka salli liha- ja luujauhon tuottamisen erittäin epäilyttävien ehtojen vallitessa. Päätöksiä tehtiin puolueellisten neuvojen ja tutkimusten pohjalta, jotka lihateollisuus oli tilannut ja rahoittanut. Tämä on jo sinällään uskomatonta, ja ministerineuvosto antoi kaiken tapahtua. Myös komissio hyväksyi vuosien ajan sen, että eläimille ei tehty BSE-tarkistuksia, mutta myös nykyinen komissio on vastuussa asiasta.
Huippuvirkamiehet ovat sanoneet antaneensa periksi poliittiselle paineelle. Tutkintavaliokunnan työtä jopa vaikeutettiin ja gelatiinia koskevista tosiasioista vaiettiin.
Arvoisa puhemies, jokaisessa normaalissa demokratiassa tällaisista virheistä vastuussa olevat lähetetään kotiin. Siksi esitämme epäluottamuslauseen, mutta kaikkein pitkälle menevämmästä tekstistä ei edes äänestetä, koska isot ryhmät eivät halua sitä, ja siksi myös se on parlamentaarinen pako. Arvoisa puhemies, päättelen, että puheenjohtaja Santer on ripittäytynyt julkisesti. Toivon, että siitä julkisesta ripistä tulee lopultakin totuus.

van der Waal
Arvoisa puhemies, tutkintavaliokunnan mietinnössä brittien hallitus ja komissio saavat suurimmat syytteet BSE-kysymyksessä. Komissio on kiinnittänyt liikaa huomiota markkinoihin, liian vähän kansanterveyteen, puolueettomia tieteellisiä lausuntoja ei ole hankittu, ongelmaa on pitkään vähätelty. Näistä seikoista voidaan tosin syyttää edellistä komissiota, mutta nykyinen komissiokaan ei ole syytön. Kun tutkijat vaativat varovaisuutta, komissio poisti brittiläisten nautojen gelatiinin, talin ja sperman vientikiellon. Luottamuksen osoitus meidän puoleltamme ei ole paikallaan. Jälkikäteen on helppo tuomita.
Määräävää on se, kuinka pitkälle komissio nyt täyttää velvollisuutensa raportoitujen laiminlyöntien suhteen. Aiottu organisaatiouudistus uuden kuluttajapolitiikkaa ja kansanterveyttä yhteensovittelevan pääosaston perustamiseksi on askel hyvään suuntaan. Mutta on vielä tapahduttava paljon parannuksia politiikan avoimuuden ja tutkimuksen ja kansallisten laitosten kanssa tehtävän yhteistyön valvonnan suhteen.
Medinan mietinnön suositukset antavat tätä varten hyvät puitteet. Mutta emme tue kaikkea, mitä siinä sanotaan. Vaatimus päätösvallan jakamisesta parlamentin kanssa yhteisön maatalouspolitiikan suhteen lisäisi parlamentin valtuuksia, mutta sillä ei ole mitään tekemistä BSE-problematiikan kanssa. Myös suositus yhteisön maatalouspolitiikan uudelleen järjestämisestä edistämällä laaja-alaista maanviljelyä ei ole oikealla paikalla keskusteltaessa naudanliha-alasta. Tätä koskeva keskustelu on käytävä laajemmissa puitteissa, joissa myös ravintotalous, maanviljelijöiden tulot ja ympäristönsuojelu otetaan huomioon.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, BSE-tapaus on maksanut lukuisia ihmishenkiä ja vaarantanut tai jopa kokonaan tuhonnut lukuisien naudankasvattajien elannon. BSE-tapaus on saanut koko Euroopan kuluttajat epävarmoiksi, ja se on maksanut miljardeja ecuja Euroopan veronmaksajille. BSE: n tutkintavaliokunta, jolle haluaisin tässä antaa suuren tunnustuksen sen tekemästä erinomaisesta työstä, on mietinnössään esittänyt neuvostolle ja komissiolle Ison-Britannian laiminlyönnit. Tutkintamietintö vahvistaa tämän lukuisin esimerkein.
En halua puhua tarkemmin tutkintamietinnön yksityiskohdista. Se osoittaa erityisesti Euroopan nykyisen suunnitelman suuret puutteet. Mielestäni on kyse siitä, että todetut puutteet ovat oire järjestelmän sisäisestä sairaudesta. On kyse siitä, että BSE: n tutkintamietintö osoittaa, että toimielinjärjestelmä ei nykyisessä muodossaan pysty toimimaan. On kyse siitä, että valvontajärjestelmät eivät toimi, jos niitä edes on olemassa.
On kyse siitä tosiasiasta, että komissio on ottanut itselleen itse asiassa lainsäädännöllisen toimivallan ilman, että se olisi saanut siihen Euroopan kansalaisilta demokraattisen valtuuden. Mielestäni on kyse siitä, että EU: n komissaarit ja virkamieskunta toimivat ilman avoimuutta, että ne antavat tietoja mielivaltaisesti tai eivät ollenkaan. Ja mielestäni on kyse toimivallasta, joka on monimutkainen kuin labyrintti, niin että lopulta kukaan ei enää ole vastuussa. Viime kädessä on kyse siitä, antavatko nämä kaikki tutkintamietinnössä todetut epäkohdat mahdollisuuden saattaa komissio ja kaikki muut toimijat poliittiseen vastuuseen.
Olen syvästi pahoillani siitä, että komissiolle esitettävä epäluottamuslause-esitys tämän oikeudellisen tilanteen mukaisesti koskee myös asiassa ei-vastuussa olevia komissaareja. BSE: n tutkintavaliokunnan tulokset vaativat kuitenkin johtopäätöksiä. Vain niin Euroopan parlamentti voi tehdä oikeutta vaatimalleen itseymmärrykselle. Tästä syystä me tuemme José Happartin epäluottamuslause-esitystä.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies! Herra Santer, arvostamani kollega ylisti teitä rohkean puheenne johdosta. Minun täytyy myöntää, että mielessäni kävi, että hän oli saanut teiltä puheen tekstin, jota minä en ollut saanut. Minä myös kuuntelin teitä huolellisesti. Siksi, että huomisesta lähtien teidän ja komission pään päällä heiluu epäluottamusäänestyksen Damokleen miekka, pidin sanomaanne puhtaana julistuspuheena. Te ette sanonut kertaakaan mitään konkreettista. Tämän haluaisin todistaa teille muutamilla esimerkeillä.
Te sanoitte esimerkiksi, että komission yksikköjä organisoidaan uudelleen, henkilökuntaa jaetaan uudelleen ja paikkoja vaihdetaan. Sanoitte esimerkiksi, että myös maatalouden pääosaston vastuullisilla paikoilla tulee tapahtumaan muutoksia ja nimenomaan sellaisilla paikoilla, joiden henkilöt ovat olleet menneisyydestä tähän päivään asti vastuullisia asiassa. Oliko tämä julistus? Sanoitte, että talousarvion varat tutkitaan, jotta rouva Bonino, joka tulee tekemään työnsä erinomaisesti, voi sen myös tehdä. Mitä tarkoittaa tutkitaan? Miten hänen on se määrä tehdä, jos te ette vakuuta, että talousarviossa asetetaan varat käyttöön!
Toisessa kohdassa sanoitte - anteeksi, puutuin juuri talousarviovaliokunnan puheenjohtajan toimivaltaan ja siksi vedän tämän lauseen pahoitellen takaisin, mutta te ja herra Samland tiedätte, mitä tarkoitan - pelkkiä sanoja me emme tarvitse, vaan me tarvitsemme sekä tehtävien että rahan - cash - uudelleen sijoittamista, sanoaksemme sen selvästi.
Sanoitte myös, että rouva Boninon on määrä osallistua lainsäädäntöön. Minusta tämä on erinomaista! Mihinkään ette saa minulta enemmän tukea. Sanoitteko esimerkiksi, kuinka aiotte menetellä selvittääksenne jotakin niin arkipäiväistä kuin ristiriidan tulevaa elintarvikepolitiikkaa, jota komissio on jo yli vuoden julistanut, koskevasta paperista, jota me vielä odotamme? Miksi me vielä odotamme sitä? Koska komissio ei pysty päättämään Bangemannin, Fischlerin ja Boninon välillä. Voin kertoa teille, kuinka te pääsette ratkaisuun: voisitte ratkaista asian jo tänään, herra Santer. Se kuuluu rouva Boninolle! Hänen alansa on kuluttajapolitiikka, hän edustaa kuluttajien etuja, enemmän kuin Fischler - anteeksi, herra Fischler - on tähän asti tehnyt, ja joka tapauksessa enemmän kuin Bangemann tekee. Eli sanokaapa jotain konkreettista, herra Santer!
Sanoitte, että elintarvikeviraston, FDA: n, mahdollisuus tutkitaan. Olette sanonut niin jo usein. Te olette muotoillut asian jo kerran samaan tapaan: asiaa harkitaan! Minä kuuntelen teitä melko tarkkaavaisesti, herra Santer. Se ei ole aina pelkkää huvia, mutta teen kuitenkin niin. Sanoitte asian jo kerran aiemmin. No, tehkää sitten niin! Tehkää niin ja sanokaa: " Me perustamme FDA: n, Food and Drug Agency n, tai Food Agency n!" Tehkää niin! Me parlamentissa olemme vaatineet sitä jo kauan. Tehän tiedätte, että tämä parlamentti on useimmiten valovuosia komissiota edellä. Niin myös tässä tapauksessa.
Sanoitte myös, että tulette toimimaan hallitusten välisessä konferenssissa sen puolesta, että maatalousalan oikeudellista perustaa muutetaan, poistetaan 43 artikla, otetaan mukaan 100 a artikla, ja sanoitte, että tulette toimimaan sen puolesta, että terveyspolitiikalle laaditaan oma oikeudellinen perusta. Tiedän, että te voitte saada tämän läpi hallitusten päämiehillä vain komission ja meidän tuella. Vakuuttakaa ensin oma komissionne! Vakuuttakaa herra Fischler siitä, että 43 artikla ei ole oikea oikeudellinen perusta ja vakuuttakaa myös herra Bangemann. Mutta ennen kaikkea vakuuttakaa herra Flynn siitä, että me tarvitsemme oman oikeudellisen perustan terveyspolitiikalle. Sillä hän vastasi kieltävästi, kun kysyin toimivaltaisessa valiokunnassa tämän tarpeellisuudesta. Tehkää tämä, herra Santer, ja sanokaa myös, mitä aiotte konkreettisesti tehdä asiassa.
Sanokaa minulle myös, herra Santer, miten olette aikoneet muuttaa yhteistä maatalouspolitiikkaa? Sanokaa, että aiotte toimia sen puolesta, että tukia myönnetään periaatteessa enää vain laadun eikä enää määrän perusteella, että vuodesta 1998 lähtien talousarvio laaditaan yhdessä meidän ja neuvoston kanssa toisin. Sanokaa niin! Nämä ovat konkreettisia asioita, joita te voisitte sanoa. Jos olisitte tästä luettelosta maininnut edes kaksi asiaa, olisin hiljaa ja kiitollinen. Te ette kuitenkaan tehnyt niin. Tehkää minun mielikseni, herra Santer: Te henkäilitte täällä täysistunnossa kovin vienosti ja puhaltelitte kovin kevyesti; yrittäkääpä saada aikaan kunnon myrsky, joka puhaltaa päät selviksi komission kaikilta jäseniltä ja myös ministerineuvostossa. Sitä nimittäin tarvitaan!

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet. Haluan ensiksi kiittää valiokuntamme puheenjohtajaa Bögeä tehdystä työstä ja esittelijä Medinaa erinomaisesta mietinnöstä.
Edessämme on kuitenkin tänään laaja poliittinen keskustelu, joka on mielestäni hyvin merkityksellinen. Pyrin välttämään jo tässä kokouksessa mainittujen asioiden toistoa. Keskustelu on merkityksellinen sen aiheen, BSEtaudin vuoksi; siitä ei tiedetä lähes mitään, ei sen syntyperää, ei tarttumistapaa. Keskustelu on merkityksellinen myös sen tähden, ja mikä tässä parlamentissa on harvinaista, että se koskee koko Euroopan unionia. Hyvät läsnäolijat, se koskee ihmisen terveyttä, ja tämä on erityisen vakava asia. Keskustelu on merkityksellinen myös sen kehityksen vuoksi, tutkintavaliokunnan perustamisesta aina komissiolle annettavaan ensimmäiseen epäluottamuslause-ehdotukseen asti, jonka syynä oli tutkimuksessa esiin tulleiden tapahtumien vakavuus. Tämän parlamentin ensimmäinen epäluottamuslause, hyvät läsnäolijat, ei ole mikään naurun asia.
Ongelmalla on kolme ajallista ulottuvuutta: menneisyys, nykyisyys ja tulevaisuus, joihin tulen viittaamaan. Ongelmalla on menneisyys, jossa jokaisella tekijällä on ollut selkeä tehtävä ja vastuu. Iso-Britannia toimivana tekijänä, neuvosto hiljaisena tukijana ministerineuvostossa ja komissio toimielimenä, joka ei ainoastaan siirtänyt tehtäviään muille vaan jätti tekemättä sellaista, mikä olisi pitänyt tehdä.
Ongelmalla on lähinykyisyys, ja sallinette minun selventävän asiaa. Käsittelemme aihetta, jonka tiedämme vaikuttavan ihmisen terveyteen, ja tässä, hyvät läsnäolijat, tässä aiheessa hiljaisella tukemisella ei ole arvoa, ei myöskään tekemättä jättämisellä tai pään kääntämisellä toiseen suuntaan eikä myöskään poliittisilla suhteilla. Etusijalle on asetettava kansalaisten terveydensuojelun takaamisen velvollisuus. Jos emme arvioisi tapahtunutta eurooppalaiset toimielimet, parlamentti etunenässä, antaisivat huonon esimerkin ja mikä pahinta, käyttäisimme väärin äänestäjiemme meille luovuttamaa demokraattista toimivaltaa.
Esimerkiksi liivatetta koskevassa keskustelussa - tai kummituskeskustelussa, kuten Böge sitä kutsuu - osoitettiin jälleen kerran se, että poliittiset päätökset ovat etusijalla ja tieteellisten komiteoiden vastaisia. Pahimmassa tapauksessa syyt ovat puhtaasti taloudellisia. Mutta mikä mielestäni on vielä vakavampaa, erittäin vakavaa, on kollegion ja joidenkin sen komissaarien, sen osien, avoimuuden puute ja yhteistyöhaluttomuus; he eivät ole tähän päivään, äänestyspäivään, mennessä toimittaneet kaikkia puhemies Bögen pyytämiä asiakirjoja.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tästä ei ole aiempi komissio vastuussa. Siitä on vastuussa nykyinen komissio, ja sen on vastuu. Kaikki tiedämme, miten komissaarikollegio toimii; ja jos näiden asiakirjojen saamista helpottavaa toimielinsopimusta on laiminlyöty - ja sitä on laiminlyöty - on siihen syynä sattuma tai muut syyt. Oli kysymyksessä sitten sattuma tai ei, tätä ei voida missään nimessä hyväksyä. Jos tämän aiheen kanssa on menetelty tällä tavoin, mitä ajattelettekaan te, hyvät läsnäolijat, ja Euroopan unionin kansalaiset pääosasto VI: ssa vallitsevasta yhteensovittamisen, tiedottamisen, valvonnan ja avoimuuden puutteesta sekä osaston virkamiesten, jotka siirtelevät vastuuta edestakaisin, motivaation puutteesta.
Komission olisi pitänyt tehdä ele, antaa esimerkki suuruudestaan, auliudestaan ja uhrautumisestaan kantamalla vastuu olemassa olevista poliittisista vastuista. Sen olisi pitänyt määrittää vastuut ja alistaa henkilökohtaiset edut toimielimen käyttöön ja hyödyksi. Koska joskus, arvoisa puhemies, on hävittävä jokunen taistelu sodan voittamiseksi. Tässä tapauksessa eurooppalaiset toimielimet ja erityisesti komissio menettivät huomattavasti tämän surullisen tapauksen yhteydessä jo saavuttamaansa uskottavuutta ja antoivat valttikortin eurooppalaisen yhdentymissuunnitelman arvostelijoille, jotka syyttävät komissiota nimenomaan joidenkin sen esittämien politiikoiden tunteettomuudesta.
Pinnan kiillottamisen sijasta on tulevaisuutta varten laadittava konkreettinen, uskottava ja toteuttamiskelpoinen suunnitelma, todellinen uudistus.
Pääosaston muuttaminen ei näytä olevan riittävää. Älkää lisätkö byrokratiaa. Taistelkaa sitä vastaan kaikin voimin älkääkä odottako ihmeitä tai yksittäisiä pelastajia. Täyttäkää tehtävänne, ja vaatikaa kaikilta samoin. Tämä on teidän haasteenne, arvoisa Santer, ja velvollisuutenne. Joka tapauksessa tämä parlamentti osaa hyödyntää oikein komission kykyjä ja velvollisuuksia, ja ensimmäisenä vaatimuksena on kuluttajien terveyden takaaminen. Tätä me tällä hetkellä pyydämme teiltä kaikille Euroopan unionin kansalaisille.

Puhemies
Teidän ansiostanne Redondo, hyvät läsnäolijat, tämän istunnon puhemieheltä ei jää huomaamatta, miten tärkeä meneillään oleva keskustelu on, ja miten vaikeata on tiivistää mielipiteet meille varatun lyhyen ajan rajoihin. Mutta minun on pyydettävä parlamentaarisuuden asianmukaisen kunnioittamisen nimissä, että pyrkisitte pysyttäytymään ajan asettamissa rajoissa, koska muuten se vie aikaa muilta puheenvuoroilta.
Tarkoitukseni ei ole mitenkään arvostella kansanedustajien puheiden tärkeyttä. Mutta minun on pyydettävä, että pysyttäydytte teille varatun ajan rajoissa ja kun kuulette nuijan äänen, tiedätte, että vastuu tästä ei ole enää puhemiehellä vaan teillä.
Sanottuani tämän - eikä se koske erityisesti Rosado Fernandesia - luovutan hänelle puheenvuoron kolmeksi minuutiksi.

Rosado Fernandes
Arvoisa komissaari, jos en olisi allekirjoittanut asiakirjaa, joka teki epäluottamuslauseen mahdolliseksi - kokoonnuin melkein yksikseni -, olisin pyytänyt teiltä anteeksi niistä sanoista, joita tonnikaupalla teille syydettiin ja joihin teidät hukutettiin täällä, tässä parlamentissa. Itse asiassa olemme sanatehdas! Ja myös te herrat ja rouvat komissiossa, usein te ette ole tekojen tehdas. Ja tässä mielessä minun täytyy sanoa, tänä totuuden hetkenä, että minulle tulee lähinnä mieleen espanjalainen tai portugalilainen näytelmä; täällä salissa on adrenaliinin haju, tässä salissa, jossa ihmiset pelkäävät toisiaan.
Tietysti olen ehdottomasti sitä mieltä, että komissiota pitäisi rankaista, koska elimenä se on kaikkien hallitusten lähetystö ja samalla sekä hallitus että komissio. Ja sitä ei ole luonnollisestikaan valittu äänestämällä. Sen täytyisi olla sopimusten vartija ja tehdä työnsä. Mutta jo nyt on sensuroitu aivan liikaa. Jopa parlamenttia voi sensuroida, sekin on nähty: lehmien tappaminen tiettynä ajanjaksona on vähemmän raakaa kuin luottamuslauseen esittäminen heti.
Parlamentissa on ollut pelkoa. On vedottu väitteisiin, että Euroopan hallituksessa ei ollut ketään (että Euroopalla ei ole hallitusta) ja että oli enemmän markkinoita ja vähemmän terveyttä, vaikka me kaikki tiedämme, että komissio olisi voinut puolustaa sekä markkinoita että yleistä terveyttä, kumpiakin yhtä huolellisesti ja yhtä aikaa. Kumpikaan ei sulje toista pois pelistä.
Totuus on, että itse asiassa Euroopan unionissa oli ja on vielä tänäkin päivänä rankaisemattomuuden käytäntö, enkä hyväksy, että jotkut halunnevat tehdä Yhdistyneestä kuningaskunnasta ainoan syntipukin. Totuus on, että muut maat olisivat voineet tehdä jotain! Totuus on, että komissio olisi voinut tehdä jotain! Totuus on, että kun komissaari MacSharry - jota nyt myös syytetään - kielsi muita maita ryhtymästä kauppasaartoon, muut olisivat voineet tehdä sen silti. On olemassa poliittista vastuuttomuutta, ja sille ei voi tehdä mitään. Sen vuoksi koko juttu haisee adrenaliinille! Ja tietysti vaikuttaa siltä, että olemme Minotauruksen sisällä. Tunnustan kyllä, etten näe yhtäkään labyrinttiä minun ovellani, enkä näe tarvetta Adrianan lankaan päästäkseni Minotauruksesta, ja tietysti kannatin epäluottamuslausetta.
Olen sitä mieltä, että tämän parlamentin on aika ryhdistäytyä ja unohtaa pelkonsa ja unohtaa adrenaliinin haju. Tiedän, että se on vaikeata. Minulle henkilökohtaisesti se ei ole niin vaikeaa, vaikkakin minulla on sympatioita monia komissaareja kohtaan.

Goerens
Arvoisa puhemies, epäluottamuslauseen antaminen komissiolle ei tällä hetkellä ole soveliasta.
Epäluottamuslause on sekä valitettavaa että epähedelmällistä parlamentin imagolle, sillä vaikka parlamentti ensin rehentelee kovasti, me kaikki tiedämme, että se jänistää lopulta. Kaiken lisäksi pääkohde on väärä.
Tarinan konna ei oikeastaan ole komissio, eikä ainakaan virassa oleva kollegio. Tältä osin väliaikaisen tutkintavaliokunnan mietintö on muodollinen.
En tietenkään yritä vähätellä niitä vakavia toimintavirheitä, joita komission yksiköissä tehtiin Jacques Delorsin ollessa komission puheenjohtajana. Kuten kaikki tietävät, tarinan konna on ensisijaisesti yhden jäsenvaltion hallitus, jonka suhteen meillä ei ole toimivaltaa. Tämän vaalikampanjaa käyvä hallitus voi olla iloinen, että syytettyjen penkillä istuu komissio ja että sen rikokset, joista ollaan kyllä hyvin perillä, jäävät unohduksiin. Tästä syystä epäluottamuslauseen antaminen ei ole soveliasta eikä asianmukaista vaan se on kohtuutonta ja liiallista.
Komissio on myöntänyt virheensä asioiden hoidossa ja toteuttanut kokonaisen sarjan sisäisiä uudistuksia, joiden avulla pitäisi olla mahdollista välttää asioiden hoidossa ja kriisin vakavuuden arvioinnissa tehtyjen virheiden toistuminen tulevaisuudessa.
Kyseessä on toimielimen uskottavuus, ja mielestäni parlamentti on täysin onnistunut tehtävässään saadessaan monia asioita muuttumaan ja asettaessaan asiat oikeaan järjestykseen. Arvoisa puhemies, minulla on hyvä syy toivoa, että vastaavaan tilanteeseen jouduttaessa ihmisten terveyteen liittyvät velvoitteet vastedes voittavat muut näkökohdat.
Mitä tulee ensisijaisten tavoitteiden muistamiseen kaikissa tilanteissa, tällainen järjestyksen palauttaminen merkitsee voittoa parlamentille, joka pääsi tavoitteeseensa olennaiselta osin.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisat komissaarit, arvoisat jäsenet, kerron pikaisesti, että tämä esitys kannattaa epäluottamuslausetta komissiolle ja Medina Ortegan mietinnön loogisen politiikan seurausta.
Se on hyvin perusteltu muun muassa seuraavista syistä:
1.Tutkintavaliokunnan BSE: tä koskeva kertomus näyttää kestävät johtopäätökset ja tosiasiat ja selvästi komission poliittisen ja hallinnollisen vastuun.2.Epäluottamuslause on ainoa parlamentin käytettävissä oleva keino vaatia komissiolta vastuun ottamista ja ainoa keino saada takaisin tehokkuutensa ja uskottavuutensa omien toimien kontrolloinnissa.3.Komissiolla on selkeitä poliittisia vastuualueita jäsenvaltioiden, varsinkin Yhdistyneen kuningaskunnan, suhteen. Vain komission toimielimet ovat päteviä tekemään toimintapäätöksiä.4.Ei ole hyväksyttävää tuomita yhteiskunnan vastuussa olevia täytäntöön panevia ja hallinnon virkamiehiä BSEkriisistä ilman, että tuomitsisimme niitä, jotka vaikuttivat ja antoivat määräyksiä näille virkamiehille.5.Koska komissio on hallinnollinen elin, ei ole mahdollista antaa henkilökohtaisia epäluottamuslauseita.6.On myös selvästi osoitettu tämänhetkisen komission poliittinen vastuu.7.Epäluottamuslauseen esittäminen ja hyväksyminen voi auttaa osoittamaan selkeästi, että parlamentti on poliittisesti riippumaton komissiosta, hallituksista ja kansallisista äänestysstrategioista, ja se voi auttaa antamaan tälle parlamentille poliittista ja yleistä uskottavuutta ja edustajille taas uskottavuutta äänestäjiensä edessä.Epäluottamuslause on sitä paitsi ainoa poliittinen keino huomioida uhrien perheiden tuska.

Macartney
Arvoisa puhemies, Westminsterin palatsissa liikkuu karmaiseva vitsi, jonka mukaan brittihallituksen tulkinta BSE-taudista on " Blame Someone Else" eli " syyttäkää jotakuta toista" . Kuinka kukaan voi mitenkään luottaa Yhdistyneen kuningaskunnan nykyiseen hallitukseen? Ensinnäkin Hogg on boikotoinut tämän parlamentin asettamaa tutkintavaliokuntaa. Niin on tehnyt myös Michael Forsyth, Skotlannin asioista vastaava ministeri, joka on boikotoinut Brysseliä kuukausikaupalla. Hänen ainoa toimenpiteensä on ollut yrittää estää Euroopan lipun käyttö Skotlannissa Euroopan rauhan päivänä. On myöskin ihmisiä, joiden mielestä meidän tulisi syyttää komissiota eikä heitä.
Hogg totesi eilen: " Pohjois-Irlannin tilanne on vaikea. Tapaus on vakava ja kehotan komissiota toimimaan asianmukaisesti." Samana päivänä hänen alaisensa lordi Lindsay totesi Brysselissä: " Kiellän ehdottomasti sen, että Pohjois-Irlannin kanssa olisi tehty mitään erityissopimusta." Tänään saimme kuulla epävirallisten kanavien kautta, että Pohjois-Irlannin tukemiseksi on käytetty 9, 4 miljoonaa puntaa. Haluaisin komission vahvistavan nämä yksityiskohdat, jos se voi.
Viisi kuukautta sitten samainen lordi Lindsay rohkeni kertoa skotlantilaisille viljelijöille, että Skotlanti voi lopettaa koko Yhdistyneen kuningaskunnan naudanlihan vientikiellon. Tällainen vastuuttomuus sekä ristiriitaisuudet on kirjattava aikakirjoihin ja parlamentin pöytäkirjaan. Minua huolestuttaa eniten se, kuka maksaa laskun tästä kyvyttömyydestä. Tietenkin edustamani Aberdeenshiren ja Angusin vientinaudanlihan tuottajat sekä PohjoisIrlannin viljelijät. Heistä tehdään syntipukkeja. On aika osoittaa oikeat syylliset.

Whitehead
Arvoisa puhemies, Paisleyn poissa ollessa, joka on pantu asianmukaisesti merkille, haluaisin todeta tämän olevan merkittävä päivä sekä parlamentille että toimielimille, joita olemme perustamassa. Sekä valiokunnan puheenjohtaja että esittelijä tulivat tilanteen tasalle. Pääministerimme on kuvannut mietintöä tänään brittiparlamentin alahuoneessa sanoilla " liuta hölynpölyä" . " Liuta hölynpölyä" on mielestäni lapsellinen solvaus, jolla ei ole mitään sijaa mietintöä koskevissa pohdinnoissamme. Meidän tehtävämme on saada komissio panemaan asiansa järjestykseen sekä viestittää ministerineuvostolle, että BSE-taudin kaltaista katastrofia vastaan on taisteltava normaalein keinoin eikä turvautumalla kansalliseen painostukseen, olipa se miten voimakasta tahansa, tai kansallisiin ennakkoluuloihin, olivatpa ne kuinka jyrkkiä tahansa. Emme halua myöskään noitavainoja tai sensaatioita, kun etsimme syyllisiä.
BSE-tauti on järkyttänyt maatani vakavasti, enkä kiellä Yhdistyneen kuningaskunnan vastuuta syyllisiä etsittäessä. Olen valiokunnan ainoa brittijäsen, joka on valmis lausumaan ilman jälkiviisautta ja huolellisesti harkiten, mitä meidän olisi tullut tehdä vuonna 1989 Southwoodin mietinnön jälkeen. Meitä voidaan syyttää siitä, ettemme ryhtyneet toimenpiteisiin saastunutta lihaa vastaan, poistaneet sitä eläinten ravintoketjusta, keskeyttäneet vientiä, luopuneet siitä ylenkatseesta, jolla suhtauduimme riippumattomista lähteistä saatuihin tieteelliseen todistusaineistoon. Ennen kaikkea meitä voidaan syyttää siitä, että emme tutkineet BSE-taudin ja CreutzfeldtJakobin taudin välistä yhteyttä, jota Ison-Britannian pääministeri kuvasi mielikuvituksen tuotteeksi vain kuusi kuukautta ennen kuin hänen oli myönnettävä näiden yhteyksien todennäköisyys. Emme voi olla ylpeitä kuluneista kymmenestä vuodesta. Tilanne on muuttunut huhtikuun 1996 jälkeen, mikä onkin asianmukaista. Ministerin kieltäytyminen saapumasta valiokunnan kuultavaksi sekä niin sanottu pihvisota Euroopan unionia vastaan ovat kuitenkin tarpeettomasti kuluttaneet arvokasta hyvää tahtoa.
Sanottuani tämän totean, ettemme havainneet minkäänlaisia todisteita salaliitosta brittivirkamiesten ja heidän komissiossa toimivien maanmiestensä välillä. Sen sijaan havaitsimme komissiossa kauhistuttavaa välinpitämättömyyttä - muistioita uusien BSE-kokousten tarpeettomuudesta ja niin edelleen. Komission puheenjohtajan on otettava tämä huomioon toimissaan. Meidän on saatava komissio sitoutumaan institutionaaliseen uudistusohjelmaan, joka erottaa kuluttajien intressit tuottajien intresseistä. Äänestän epäluottamuslausetta vastaan, mutta puheenjohtaja Santer tietää nyt, että hänen tänään esittämäänsä uudistusohjelmaa seurataan. Haluamme nähdä, että kaikkialla Euroopassa vastuu elintarvikkeista sekä terveydestämme on sellaisten viranomaisten käsissä, jotka eivät ole liiaksi sidoksissa suurtuottajien painostusryhmiin, niin oikeutettuja kuin ne ovatkin. Näistä syistä haluan sanoutua irti niistä, joiden mielestä on joko esitettävä komissiolle välittömästi epäluottamuslause tai Yhdistyneeltä kuningaskunnalta on vaadittava korvauksia pohtimatta toimenpiteiden laillisuutta tai järkevyyttä.
Pyrimme löytämään eurooppalaisen ratkaisun tilanteeseen, joka on - halusimme tai emme - eurooppalainen ongelma. Tarvitaan voimakasta kuluttaja-asioiden pääosastoa sekä Boninon henkilökohtaista sitoutumista ihmisten ja eläinten terveyden valvontaan, jota tuetaan sellaisilla maatalouspoliittisilla muutoksilla, joilla voidaan saada aikaan inhimillisesti ja tehokkaasti hoidettu maataloussektori.
Haluan yhtyä kollegaani Roth-Behrendtiin ja todeta, että todellinen koe on se, kuinka paljon valtaa komission puheenjohtaja on valmis antamaan kuluttaja-asioiden pääosastolle. Nähdessämme, mikä sillisalaatti elintarvikepolitiikkaa koskeva vihreä kirja oli, meidän ei ole kysyttävä vain: " Mitä hän sanoo?" vaan myös " Mitä hän tekee?" . Sanon hänelle tänään, että olemme kuulleet tarpeeksi vihreää retoriikkaa, nyt on tositoimien aika.

Bébéar
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa puheenjohtaja Santer, arvoisat komission jäsenet, olennaisin osa puheestani on puheenjohtaja Santerille ja hänen ryhmälleen osoitetun kirjeen muodossa - en nyt sentään sano sitä pamfletiksi - mutta haluaisin ensin puhua parlamentin puhemiehelle.
En usko, että epäluottamuslausekeskustelun päivän ja kellonajan valinta lisää parlamentin jäsenten ja poliittisten vastuuhenkilöiden arvostusta. Keskustelun pitäminen torstai-iltapäivällä on minun mielestäni selvää yllytystä, kun tiedämme, että suurin osa jäsenistä lähtee Strasbourgista torstaina puolilta päivin järjestettävän äänestyksen jälkeen. Mielestäni annamme itsestämme jälleen kerran sellaisen kuvan, että olemme laskelmoivia poliittisia juonittelijoita.
Herra Santer, olette suuri eurooppalainen; optimistinen ja asiastanne vakuuttunut. Ja lisäksi tiedän teidän pitävän Bordeauxin viineistä. Tästä syystä olen suopea teitä kohtaan ja haluan tehdä teille palveluksen. Pyydän kollegojani parlamentin jäseniä äänestämään teille ja komissiolle esitettyä epäluottamuslausetta. Miksikö? Siksi, että vaikka Isolla-Britannialla on suuri vastuu ja vaikka Jacques Delorsin johtaman komission vastuu onkin ilmeinen, myös teidän komissionne on osavastuussa.
Maataloudesta vastaava komissaari, Fischler, istuu vieressänne. Hän salasi asiaa ainakin kaksi vuotta. Näinä kuutena kuukautena hän muuttui ensin suopeammaksi ja perääntyi sitten. Tiedätte, että toisinaan hän peitteli joitakin merkittäviä tekijöitä.
Herra Fischler, edustatte samaa poliittista ryhmittymää kuin minä. Olette kunnian mies. Jos olette, kuten luulen, Eurooppaan uskova kansalainen, eroatte. Tekisitte palveluksen meille ja Euroopalle, johon uskotte.
Herra Santer, mietintö on mielestäni masentava. Euroopan unioni on mielestäni epäonnistunut kansanterveyden ja kansalaistensa suojelussa. Koko Eurooppa tietää sen. Euroopan kansalaiset eivät ymmärtäisi, että tällainen virhe jätetään rankaisematta.
Tässä olivat syyt, joiden vuoksi äänestän epäluottamuslausetta. Jos siis te ja teidän komissaarinne eroatte, niin Euroopan kansalaiset voivat luottaa rohkeaan ja avoimeen unioniin. Eroamalla annatte Euroopalle, johon uskotte, mahdollisuuden ottaa askeleen eteenpäin. Voitte olla rauhallisin mielin, sillä hyvin nopeasti, muutamien viikkojen kuluessa te ja useimmat teidän komissaareistanne palaatte, koska hallitukset haluavat teidän palaavan (olette hyvä hallinnoitsija ja hyvä poliitikko). Esimerkiksi komissaari Bonino, joka on hoitanut tehtävänsä erinomaisesti, ja jopa de Silguy ja Sir Leon Brittan myös palaavat. Kaikki eivät kuitenkaan palaa, esimerkiksi Fischler ja ehkä muutama muukin, koska he ovat rajatapauksia ja koska muutosta tarvitaan. Silloin Euroopan unioni voisi aloittaa alusta, ja sen imago paranisi teidän ansiostanne. Tällä tavoin haluan tehdä teille palveluksen, herra Santer, ja siksi äänestän epäluottamuslausetta.
Ehkä tämä on vain haave, arvoisa puheenjohtaja, mutta toimikaa kuitenkin niin, ettei kaikki muutu painajaiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Bébéar. Sallinette, Bébéar, että annan teille alustavan vastauksen parlamentin puhemiehelle osoittamaanne kirjelmään. Muistutan teitä, että asetuksen 34 artiklan 5 kohdassa määrätään, että äänestys epäluottamuslauseista pidetään aikaisintaan 48 tunnin kuluttua keskustelun alkamisesta. Minusta näyttää, että kalenteri oli varsin tiukka. Toiseksi - ja tämän, Bébéar, totean jo tietyllä nöyryydellä - ei pidä unohtaa, että myös torstai ja perjantai ovat yhtä arvokkaita täysistuntopäiviä kuten muutkin arkipäivät.
Sanottuani tämän, hyvät läsnäolijat, luovutan puheenvuoron nyt puoleksitoista minuutiksi Brinkhorstille.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, tällä keskustelulla voi olla historiallinen merkitys. Näin on siinä tapauksessa, mikäli, kuten komission puheenjohtaja Santer on sanonut, maatalouspolitiikan ympärillä 40 vuotta ollut rautainen rengas lopultakin rikotaan. Näin voi olla, mutta tämän keskustelun pohjalta emme voi vielä sanoa niin. Tämä komissio on lopultakin ymmärtänyt, että valta ja vallan kontrolli ovat kaksi eri asiaa. Kuluttajat on jätetty liian pitkäksi aikaa oman onnensa nojaan. Siitä syystä monet parlamentin jäsenet sanovat: " Ei sanoja, vaan tekoja." Mutta onko meidän todellakin odotettava marraskuuhun asti? Ei ole sen paremmin komission kuin parlamentinkaan etu, että odotamme yhdeksän kuukautta konkreettisia toimenpiteitä. Kun konkreettiset toimenpiteet on suoritettu, komissio tulee nauttimaan uudelleen luottamusta. Tämän on kollega Roth-Behrendt jo sanonutkin. Kuinka moni henkilö käsittelee asiaa? Minkälainen on talousarvio? Kuka suorittaa valvontaa? Kansalaisten epäusko ei katoa ennen kuin olette suorittaneet tarvittavat toimenpiteet, ja toivon, että voimme yhteisesti päättää, että näin tapahtuu syyskuuhun eikä marraskuuhun mennessä. Näen täällä Hollannin puheenjohtajiston edustajan. Hollantilaisena edustajana minua harmittaa erittäin paljon, ettei Hollannin puheenjohtajisto ole itse läsnä täällä. Näin se herättää vaikutelman, että se peittelee brittien hallituksen vastustavaa ja estävää politiikkaa. Neuvoston poissaolo on osoitus vallan röyhkeydestä. Olisin odottanut omalta puheenjohtajavaltioltani muuta.

Svensson
Herra puhemies! Monet jakavat vastuun BSE-katastrofista, mutta syvempi vastuu on yhteisellä maatalouspolitiikalla, ja siitä ovat kaikki EU: n instituutiot vastuullisia, myös parlamentti. Yhteinen maatalouspolitiikka on luonut tuotanto-olot, jotka ovat luonteeltaan äärimmäisiä, pakottavia ja keinotekoisia. Se on purkanut kansallisia rajatarkastuksia ja helpottanut tautien leviämistä eläinten ja elintarvikkeiden välityksellä. Se on suosinut teurastamotoiminnan tasapainotonta sijoittumista ja sen seurauksena kohtuuttomia eläinkuljetuksia. Se on lyhyesti sanottuna rakentunut uskolle, että kasveja, eläimiä ja maata voidaan käsitellä kuin elotonta ainetta.
BSE on ensimmäinen suuri varoitus niille, jotka ovat ajaneet tätä politiikkaa vuosikymmenten ajan. Rajattomat maatalousmarkkinat on vanhentunut idea; siitä tulee luopua kertakaikkiaan, ennen kuin kohtaamme suurempia katastrofeja.

Féret
Arvoisa puhemies, tänään kaikki haluavat tuomita ankarasti yhteisön toimielimet vakavista toimintavirheistä, mutta objektiivisuuden vuoksi on muistutettava, että komissio ehdotti jo vuonna 1989 jäsenvaltioiden markkinoille suuntautuvan eläinjauhojen viennin kieltämistä. Neuvosto kuitenkin hylkäsi ehdotuksen. Vaara oli kuitenkin olemassa, ja se tiedettiin. Komission olisi pitänyt omaksua toinen, varovaisempi lähestymistapa, mutta pääsyyllisyyden vierittäminen sen niskoille tässä asiassa on mielestäni järjetöntä ja jopa väärin.
Ensimmäinen ja tärkein syyllinen on tietenkin Yhdistynyt kuningaskunta. On selvää, että jos se olisi vuodesta 1988 alkaen toteuttanut kaikki tarvittavat teurastustoimenpiteet ja eläinvalkuaisainepohjaisten jauhojen markkinoille saattamisen kieltämiseksi tarvittavat toimenpiteet, eläintaudin leviäminen olisi estetty.
Hullun lehmän kriisi on ensisijaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan rangaistavan edesvastuuttomuuden syytä. Yhdistyneelle kuningaskunnalle Eurooppaa ei ole olemassa muuta kuin silloin, kun se palvelee maan omia etuja. Toiseksi hullun lehmän kriisi on tiettyjen asiasta vaienneiden jäsenvaltioiden syytä. Ne antoivat pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa olleille asiantuntijoilleen ohjeet olla kertomatta asiasta eteenpäin. Näistä syistä välittömän epäluottamuslauseen antaminen komissiolle on väärin. Ehdollinen epäluottamuslause olisi sopivampi. Mutta ketä itse asiassa pitäisi rangaista ja miten?
On rangaistava Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joka on syyllistynyt sisämarkkinoiden sääntöjen vakavaan rikkomiseen ja tehnyt suuren mittakaavan talousrikoksen. Rikkomisia olisi käsiteltävä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. On rangaistava myös niitä jäsenvaltioita, jotka ovat syyllistyneet Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevien eläinjauhojen kauppaan. Yksi näistä jäsenvaltioista on Belgia, joka toimi kaupan keskuksena, kuten Ranskan kansalliskokouksessa esitelty Mattein mietintö osoittaa.
Asiat on tutkittava perinpohjaisesti, on tunnistettava todelliset syylliset ja rangaistava niitä. Kyseessä on se arvonanto, jota Euroopan parlamentti ja Eurooppa nauttivat kansalaisten keskuudessa. Kansalaisethan meidät viime kädessä tuomitsevat.

David
Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedämme, Ison-Britannian maatalousministeri Douglas Hogg selvisi viimeöisestä epäluottamuslauseäänestyksestä vain erittäin täpärästi. Sitä aiheellisemmin meidän on tänään selitettävä brittihallituksen eurooppalaisesta näkökulmasta raskauttava välinpitämättömyys BSE-kriisin käsittelyssä.
Ei voi olla epäilystäkään siitä, ettei Medinan mietinnössä selvästi tuomittaisi Ison-Britannian hallituksen toimia sekä tuotaisi voimakkaasti esille komission tekemät virheet.
Kuten Whiteheadkin, suhtaudun varauksellisesti joihinkin mietinnön suosituksiin, mutta myönnän kuitenkin mitä selväsanaisimmin, että mietintö osoittaa Ison-Britannian hallituksen reagoineen hitaasti kriisin puhjetessa. Mietintö osoittaa, että toimenpiteet toteutettiin vain puolittain, ja siinä korostetaan Douglas Hoggin horjuvan hallinnon silkkaa kykenemättömyyttä.
Viime viikolla Ison-Britannian hallitus teki hyvin kiihkeän hyökkäyksen Medinan mietintöä vastaan. Tässä oli merkittävää se, ettei siinä yritettykään kieltää yhtä mietinnön keskeistä kohtaa, nimittäin sitä, että Ison-Britannian hallitus oli pääasiallinen syyllinen BSE-tautiin, koska lihanjalostusteollisuuden sääntely oli purettu 1980-luvun alussa.
Samoin minun on sanottava, että en ole vieläkään kuullut järjellistä selitystä siihen, miksi Douglas Hogg ei voinut saapua tutkintavaliokunnan kokoukseen. Ottaen huomioon sen, että pysyvä sihteeri Packer, joka osallistui kokoukseen Hoggin sijasta, totesi BSE-taudin puhkeamisen olleen Jumalan tahto, meidän pitäisi ehkä olla kiitollisia siitä, ettei Douglas Hogg ottanut osaa kokoukseen. Jos kerran Packer syytti Jumalaa tapahtuneesta, niin herra tietää, ketä Hogg olisi syyttänyt!
Mietintö osoittaa, että vastuu on Ison-Britannian hallituksen. Kuten Financial Times eilisessä numerossaan toteaa, hallitus väitti 11 pitkän vuoden ajan brittilihan olevan täysin turvallista päinvastaisten todisteiden löytymisestä huolimatta.
Surullisena tuloksena on, että 15 ihmistä on kuollut Creutzfeldt-Jakobin tautiin, viljelijät ja maataloustyöntekijät ovat kokeneet ennennäkemättömiä vaikeuksia, Ison-Britannian veronmaksajien on täytynyt maksaa 3, 3 miljardia puntaa ja lisäksi yli miljoona päätä karjaa on jouduttu hävittämään.
Ison-Britannian hallituksen kieltäytyminen yhteistyöstä oli, kuten kaikki tiedämme, farssi. Douglas Hoggin hyökkäys kautta koko Euroopan oli katastrofi, ja Ison-Britannian hallituksen väitteet siitä, että Firenzen sopimus oli milloin hyvä, milloin huono ja sitten taas hyvä, aiheuttivat vain sekaannusta ja tyrmistystä.
Huolimatta kaikesta tästä on brittilihan vientikielto edelleen voimassa. Tämän opetus Ison-Britannian kansalle on varmastikin se, että vientikiellon poistamiseksi konservatiivihallituksen on vaihduttava. Toivottavasti tämä tapahtuu lähitulevaisuudessa.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, yksi Euroopan parlamentin tärkeimmistä tehtävistä on komission tehtävien valvonta. Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta suoritti työnsä BSE-taudin eri osa-alueista, jotka liittyvät niin Yhdistyneisiin kuningaskuntiin kuin neuvostoon ja komissioonkin, menestyksekkäästi huolimatta rajoitetusta ajasta ja huolimatta siitä, että yhteistyö komission eräiden tahojen kanssa ei aina sujunut parhaalla mahdollisella tavalla. Varsinkin tärkeiden asiakirjojen luovuttaminen kangerteli, ja moni on jäänyt vielä luovuttamattakin. Euroopan parlamentin tutkintavaliokunnan tekemä selvitystyö on ollut ennakkoluuloton, ja sen tulokset näkyvät selvästi laaditussa mietinnössä. Siinä esitetään kaikki tosiasiat, asetetaan vastuuseen oikeat tahot ja lopuksi esitetään keinoja, joilla voidaan välttää toistamasta samoja ilmiöitä ja virheitä Euroopan komission toiminnassa. Haluaisin muistuttaa tässä yhteydessä, että yksi Herkuleen urotöistä oli Augiaan tallin puhdistaminen. Olen sitä mieltä, että valiokunnan puheenjohtaja, esittelijä ja sen jäsenet onnistuivat tekemään vastaavanlaisen Herkuleen urotyön.
Arvoisat kollegat, meidän on pantava arvojärjestykseen Euroopan unionin ensisijaiset tehtävät ja pohdittava, miten palvelemme paremmin Euroopan kansalaisia, joille olemme vastuussa varsinkin tässä unionin kannalta ratkaisevassa vaiheessa, tänä vuonna, jolloin hallitusten välinen konferenssi saadaan päätökseen. Meidän on toimittava oikeudenmukaisuusperiaatteen mukaisesti, jotta voimme tyydyttää kansalaisten oikeustajua. Meidän on myös autettava Euroopan komissiota uudella tiellä, joka perustuu sen toimintojen uuteen rakenteeseen ja uusiin perusarvoihin. Näistä syistä oikeudenmukaisempi toiminta, joka yhdistää pakotteet uusiin toimintatapoihin, ilmenee epäluottamuksena. Tutkintavaliokunnan mietinnön hyväksyminen on samalla vastuun jakamista BSE: sta Euroopan parlamentin osalta Yhdistyneelle kuningaskunnalle, neuvostolle, Euroopan komissiolle ja myös korkeille virkamiehille. Pidän tärkeänä sitä, että Euroopan parlamentin kanta on ankaran tuomitseva, mutta se voisi samalla olla rakentavakin, sillä se asettaisi Euroopan komissiolle seuraavat velvoitteet: ensimmäiseksi sen on pantava omat asiansa järjestykseen ja annettava tarvittavat rangaistukset kaikille henkilöille, jotka ovat vastuussa asioiden huonosta käsittelystä, olivatpa nämä sitten kuinka korkeassa asemassa tahansa. Toiseksi sen on esitettävä hallitusten väliselle konferenssille ehdotuksia yhteispäätöksen soveltamisesta yhteisessä maatalouspolitiikassa. Kolmanneksi sen tulee välittömästi uudistaa perusteellisesti tieteellisten toimikuntiensa rakennetta ja toimintaa puhtaasti tieteellisiä kriteereitä noudattaen. Neljänneksi sen on uusittava yleisosastonsa yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa niin, että olisi olemassa sopiva elin ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi. On keskeistä omaksua se periaate, että ihmisen terveyttä pidetään kaikkein tärkeimpänä ja että se asetetaan ensisijaiseksi yhteismarkkinoiden taloustavoitteiden suhteen.
Mielestämme nämä asiat ovat perusedellytys, jotta Euroopan kansalaiset saisivat takaisin luottamuksensa Euroopan komission toimintaan, ja jotta he voisivat olla varmoja siitä, että komissio suojelee paitsi perussopimuksia myös ihmisten terveyttä ja ympäristöä. Mikäli komissio ei ryhdy välittömästi tarpeellisiin toimenpiteisiin tutkintavaliokunnan suositusten mukaisesti, voitte olla varma, arvoisa komission puheenjohtaja, että joulukuu on komissionne viimeinen toimintakuukausi. Älkää uskoko, että saatte meidät vakuuttuneeksi puolinaisilla toimenpiteillä. Vaadimme täydellistä valiokunnan suositusten noudattamista ja välitöntä gelatiinin myyntikiellon peruuttamispäätöksen purkamista. Lupa myyntikiellon peruuttamiselle on vielä voimassa. Pyydämme tämän päätöksen välitöntä purkamista.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin keskittyä kolmeen kohtaan. Ensinnäkin monien tämän parlamentin jäsenten ja komission välinen luottamussuhde on luonnollisesti kärsinyt kolauksen. Tärkeintä on kuitenkin, että tästä koko skandaalista tehdään todella poliittiset johtopäätökset ja että ryhdytään uudistuksiin. Tässä asiassa haluaisin puhutella henkilökohtaisesti maatalouskomissaari Fischleriä. Minusta tuntuu toisinaan, että te olette jotenkin suojatussa asemassa, koska epäluottamuslause ei voi kohdistua yhteen komission jäseneen. Mutta juuri teistä otetaan mittaa, pystyttekö täyttämään kaksi asiaa. Ne ovat minun toinen ja kolmas kohtani.
Se ei kerta kaikkiaan käy, että jokin maa, jokin hallitus aiheuttaa jättivahingot eikä sen tarvitse maksaa siitä. Vahinkojen korjaamiseen on mennyt paljon rahaa. Se on saatava takaisin, vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kanteella. Tämä on hyvin tärkeää. Lisäksi teidän pitäisi keskittyä vielä erääseen seikkaan - puheenjohtaja Santerkin mainitsi sen puheessaan: tämän kehityskulun päävirhe oli väärä maatalouspolitiikka. Ja te, herra Fischler, vastaatte siitä, että tässä tapahtuu muutos, luovutaan teollisesta maatalouspolitiikasta ja otetaan tilalle ekologinen politiikka. Tässä teistä otetaan mittaa, tähän liittyy meidän luottamuskysymyksemme!

Görlach
Arvoisa puhemies, herra Santer, huolimatta puheenne epätarkkuuksista tulevat varmasti useimmat parlamentin jäsenet liittämään puheenne päätökseen, jonka me huomenna toivottavasti hyväksymme suurella enemmistöllä, koska me voimme muutaman kuukauden aikana laskeskella, mitä näistä julistuksista on tullut.
Mielestäni tässä parlamentissa on suuri yksimielisyys komission kanssa siitä, että kansalaisten terveyden suojelussa ei voida myöntää alennuksia. Näin on ollut aina, tästä periaatteesta ei vain aina ole pidetty kiinni. Politiikka ei ole toiminut sen mukaan. Ison-Britannian hallitus on tämän pettämisen kausaalisen ketjun alkupäässä, myös komissio on pettänyt. Ministerineuvosto ei ole juurikaan paistatellut maineessa ja myös meidän pitäisi harjoittaa hieman itsekritiikkiä: huolimatta valiokuntien varoituksista me emme ole saaneet aikaan enemmistöä esimerkiksi maatalouspolitiikan perusluonteiseen muutokseen.
Oliko BSE sitten sattuma? Oliko se tapaturma? Ei. Ison-Britannian hallituksen täysin väärin ymmärtämä säännösten purku ja myös joskus komission ja osan parlamentista väärin ymmärtämä säännösten purku oli siihen syynä. Väärä maatalouspolitiikka oli toinen. En puhu nyt minkään kauniin, kivan pienmaatalouden puolesta. Meillä on suuria yksikköjä; jos meillä on suuria karjoja, kuuluu myös suuri pinta-ala siihen. Myös ne voivat olla ekologisesti järkeviä, mutta näin ei ole!
Herra Fischler, olen varma, että te tarvitsette uuden pääjohtajan! Sillä mikäli joku vastaa ehkäisevästä palontorjunnasta, eikä hän ole tehnyt työtään kunnolla, ei häntä voi heti pistää vastuuseen palontorjunnasta! Se ei käy, uskokaa minua!
Sanon vielä selvästi, että me parlamentissakaan emme voi vain vaatia. Meidän on tehtävä osuutemme tulevissa uudistuksissa, enkä minä laiminlyö vedoten tässä kollegoihin. Jos me pyrimme maatalouden uudistukseen eikä vain Euroopassa, muistuttaisin sanoista, jotka sanoitte täällä BSE: stä. BSE ei ollut sattuma! Unionin on tehtävä osuutensa. Meidän on muutettava ensin meillä Euroopassa sitä, mitä ei enää voida perua, esim. tapaa tuottaa lihaa. Me syömme lihaa! Me olemme kertakaikkiaan sekasyöjiä. Okay, mutta meidän täytyy ottaa joitakin seikkoja huomioon eläinten ja myös ihmisten terveyden suhteen. Meidän on tehtävä se myös maailmanlaajuisesti. Mikäli EU ei vahvoilla markkinoillaan ja yleisellä voimallaan yritä kansainvälisissä sopimuksissa muuttaa tätä maataloustuotteiden tuotantotapaa, ei BSE ollut vain kivulias ja paha varoitus, vaan vielä pahempaa seuraa, sillä mikäli me toimimme edelleen samoin kuin tähän asti, pahempaa on luvassa!

Gillis
Arvoisa puhemies, tutkintavaliokunnan jäsenenä äänestin asian puolesta ja kannatan täysin tutkintavaliokunnan perusteluja ja suosituksia. Brittihallitus todettiin syylliseksi siihen, että tauti sai alkunsa ja että se ei ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin taudin nopean leviämisen estämiseksi ja taudin hävittämiseksi. Toivon, että asia on nyt korjaantunut.
Erityisesti havaittiin, että BSE-tauti sai alkunsa siitä virheestä, että Britanniassa päätettiin muuttaa valmistusprosessia siten, että eläinten rehuvalmisteissa käytetyn liha- ja luujauhon sterilisaatiostandardit laskivat. Polttoaineen käytössä ehkä säästettiin paljonkin, mutta kuluttajat, veronmaksajat ja erityisesti maanviljelijät ovat saaneet maksaa tästä vastuuttomasta muutoksesta miljoonakertaisen hinnan. Brittihallitus epäonnistui täysin yrityksissään toteuttaa liha- ja luujauhon käyttökielto. Vielä tuomittavampaa on, että se salli saastuneen liha- ja luujauhon rajoituksettoman maastaviennin, ja näin karjat saastuivat myös läheisissä EU-maissa.
Pidän puheenjohtaja Santerin tämänpäiväistä lausuntoa myönteisenä, mutta vuoden 1989 jälkeen Euroopan komissiolla kesti kauan huomata tilanteen vakavuus eikä se valvonut reaktiota Britanniassa. Komissio salli saastuneen liha- ja luujauhon vapaan kauppaamisen kaikkialla Euroopassa. Lisäksi komissio ei suorittanut käytännöllisesti katsoen mitään eläinlääkinnällisiä tarkastuksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa ajanjaksona, jolloin tuossa maassa tuhannet eläimet sairastuivat vuosittain.
Komission tehoton toiminta vuoden 1989 jälkeen BSE-taudin osalta lienee yksi julkishallintomme lähihistorian suurimmista epäonnistumisista. Useimmat virheet, mutta eivät kaikki, ovat edellisten komissioiden aiheuttamia, kuten mietinnöstä selvästi ilmenee.
Tutkintavaliokunnan mietintöön sisältyy joukko tarkistuksia, jotka jätin, koska uskoin BSE-taudin leviävän IsonBritannian ulkopuolelle pääasiassa saastuneen luu- ja lihajauhon viennin kautta. Siksi sisällytin mietintöön pyynnön lainsäädännöstä, jolla varmistettaisiin, ettei liha- ja luujauhoa koskaan enää käytetä märehtijöiden rehuun ja että märehtijöiden rehua ei enää saa valmistaa tiloissa, joissa käsitellään liha- ja luujauhoa. Valiokunta hyväksyi myös ehdotukseni, jonka mukaan liha- ja luujauhoa saa myydä vain erityisluvalla ja että kaikissa rehuvalmisteissa on lisäksi oltava täydellinen luettelo valmistusaineista. Näitä määräyksiä on tietysti noudatettava kaikissa jäsenvaltioissa ja niiden tueksi on hyväksyttävä vahva lainsäädäntö.
Puhuakseni tulevaisuudesta meidän on tulevaisuudessa kaksinkertaistettava ponnistuksemme tämän taudin viimeisten rippeiden pois kitkemiseksi ja yleisön luottamuksen palauttamiseksi elintarvikkeidemme laadukkuuteen. Meidän on työskenneltävä lakkaamatta vakuuttaaksemme kuluttajillemme sekä vientimarkkinoiden kuluttajille, että naudanlihamme on turvallista ja terveellistä. Komission on pantava täytäntöön kaikki mietinnössämme esitetyt suositukset, ja tehtävä se tehokkaasti ja nopeasti.
Kannatan ehdollista epäluottamuslausetta, jos komissio ei suostu vaatimuksiimme. Kantamme on hyvin selkeä. Vaadimme valvonnan tehostamista ja nykyisten tukahduttamistoimien vahvistamista. Vaadimme komission henkilökunnan uudelleenjärjestämistä ja politiikan uudelleensuuntausta. Vaadimme, että Irlantiin perustetaan välittömästi eläinlääkintävirasto, joka valvoo tarkasti tätä työtä.

Anttila
Arvoisa herra puheenjohtaja, tutkintavaliokunnan mietintö kuvaa hyvin BSE-kriisin aiheuttamia suuria ongelmia, kriisiin johtaneita tapahtumia ja sen syitä. Siitä haluan kiittää valiokuntaa.
BSE-kriisi on ymmärrettävästi järkyttänyt kuluttajien luottamusta naudanlihaan. Luottamuksen palauttaminen on komission tärkein tehtävä BSE-kriisin jatkohoidossa. Mietinnön mukaan edellinen komissio on vähätellyt BSEongelmaa ja salannut sen vakavuuden. Komissio on laiminlyönyt eläinlääkintävalvontasäädösten noudattamisen valvonnan sisämarkkinoilla. Unionin perussopimusten mukaan komission vastuulla on yhteisölainsäädännön noudattamisen valvonta jäsenmaissa. Komission vastuulla on tehdä aloite oikeustoimiin ryhtymisestä sellaista jäsenmaata vastaan, joka on rikkonut yhteisölainsäädäntöä. Kysynkin, miten komissio aikoo huolehtia tästä vastuustaan. BSE-kriisi on jo nyt aiheuttanut yli kahden miljardin ecun kustannukset unionin koko elintarvikeketjulle. Laskun maksajiksi ovat joutuneet kriisiin syyttömät maanviljelijät, joiden tukia on leikattu ja leikataan jatkossakin. Mikä on virheitä tehneiden oma vahingonkorvausvastuu?
Kannatan ehdollista epäluottamusta, jotta komissio saadaan tekemään ne välttämättömät päätökset, joiden avulla se kykenee valvomaan jäsenmaiden yhteisölainsäädännön noudattamista. Kysymys on yhteismarkkinoiden toimivuudesta. Se on erityisen tärkeää silloin, kun kyseessä on elintarviketurvallisuus ja ihmisten terveys. Tarvittaessa komission on otettava käyttöön kovat uhkasakot seuraamuksina yhteisölainsäädännön rikkomuksesta aina, kun kysymys on ihmisten terveyden vaarantamisesta.

Guigou
Arvoisa puhemies, hullun lehmän tauti on uudenlainen erittäin vakava tauti, jolla on myös arvaamattomia seurauksia ihmisten terveyteen. Epidemia levisi näin laajaksi, koska kaikkia tarvittavia toimenpiteitä ei toteutettu. Voitaisiinko kuvitella sikaruttoepidemiaa, jota terveysviranomaiset eivät päättäväisesti yrittäisi hävittää? Hävittämistoimiin olisi pitänyt ryhtyä myös hullun lehmän taudin osalta jo heti alussa.
Kollegamme Manuel Medina Ortegan tutkintavaliokunnan puolesta laatimalla mietinnöllä on kaksi ansiota. Ensinnäkin, siinä osoitetaan selvästi kriisin kaikkien toimijoiden vastuut. Toiseksi, siinä esitetään ratkaisuja, joiden avulla vastaavan kriisin toistuminen voitaisiin välttää.
Vastuu on selkeästi Thatcherin ja Majorin johtamilla Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivihallituksilla. Nämä hallitukset suosivat sääntelyn purkamista kansanterveydellisten näkökohtien kustannuksella. Tauti ensinnäkin kehittyi siitä syystä, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset heikensivät eläinjauhojen valmistusolosuhteita koskevaa sääntelyä, jotta kustannuksia saataisiin alhaisemmiksi. Taudin syntyminen ei vaivannut viranomaisia eikä elintarviketeollisuutta, jotka eivät missään vaiheessa tunnustaneet mitään kriisiä olevan tai taudin aiheuttavan mitään vaaraa ihmisille.
Yhdistynyt kuningaskunta ei myöskään valvonut riittävästi hävittämistoimenpiteiden toteuttamista. Kun jauhot vihdoin kiellettiin, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei edes yrittänyt estää jauhojen viemistä muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivihallitus painosti voimakkaasti komissiota luopumaan kaikesta valvonnasta, ja vaikka BSE-kriisi keväällä 1996 muuttui kansanterveydelliseksi kriisiksi, se osoitti uskomattoman vähän halukkuutta taudin hävittämistoimenpiteiden soveltamiseen.
Myös Euroopan komissio on vastuussa kriisistä, vaikkakin vähemmän kuin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Tutkintavaliokunta totesi komissaari MacSharryn ja komissaari Steichenin sekä joidenkin heidän yksiköidensä työntekijöiden tehneen vakavia virheitä, mutta nykyinenkään komissio ja erityisesti Fischler eivät ole vapaita vastuusta. Ensin komissio vastusti Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan lihan ja lihajauhon vientikieltoa ja sitten se jarrutti yksinkertaisia varotoimenpiteitä jauhojen inaktivoimiseksi. Lopulta komissio lopetti gelatiinin vientikiellon. Kuuntelin teitä, kun puhuitte hetki sitten, herra Santer. Päätös tehtiin, ja jos se ei toteutunutkaan, syynä oli se, että teollisuus päätti jatkaa vientikieltoa. Tämä on mielestäni asia, josta aiheutuu komission poliittisen vastuun ongelma. Älkäämme kuitenkaan unohtako, että myös ministerineuvosto on osavastuussa.
Tutkintavaliokunnan havaitsemat asiat edellyttävät, että rangaistuksia annetaan. Emme voi pysähtyä tähän. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivihallitus on tuomittava maksamaan vahingonkorvauksia. On rangaistava myös niitä, jotka ovat syyllistyneet virheisiin komission sisällä. Ei riitä, että rangaistaan menneisyyden virheistä, on pystyttävä estämään vastaavan skandaalin toistuminen tulevaisuudessa.
Arvoisa puheenjohtaja, äskeisessä puheessanne ilmoititte uudistuksista. Terveyden suojelu siirretään komissaari Boninon vastuualueelle; mainiota! Hallitusten välisessä konferenssissa käsitellään uudistuksia, mitä myös minä pyysin kolme viikkoa sitten; mainiota! Mutta se ei mielestäni vielä riitä. Myös havaituista laiminlyönneistä on rangaistava ja Yhdistynyt kuningaskunta on asetettava taloudelliseen vastuuseen, kuten tutkintavaliokunnan mietinnössä vaaditaan.

Goepel
Arvoisa puhemies, kun meidän parlamenttimme sai Maastrichtin sopimuksessa oikeuden kollektiiviseen epäluottamuslauseeseen parlamentaariseksi aseeksi, pitäisi jokaisen tämän ylimmän eurooppalaisen kansanedustuslaitoksen jäsenen toimia sen suhteen vastuullisesti. Äänestyksessä Medinan mietinnöstä 16 tutkintavaliokunnan jäsentä äänesti sosialistisen ryhmän erittäin pehmeää esitystä vastaan eli mietintö, jota tänään käsittelemme, hyväksyttiin ilman kaavailtua suositusta ehdolliseen epäluottamuslauseäänestykseen. Lehdistö tiesi siitä. Nyt me korjaamme sen asianmukaisilla päätöslauselmilla, joista me äänestämme huomenna.
Tämä - aivan oikein, myös minun - hylkäävä kanta ei ollut pinnaamista eikä myöskään puuttuvan rohkeuden ilmaisu, vaan päinvastoin! Kyseisestä esityksestä tuli vielä kärjistetympi epäluottamuslauseäänestys, koska sitä ei oltu määritelty ajallisesti, sillä siitä oli määrä poistaa päiväys joulukuu 1997. Ja se, joka uhkaa tutkintatoiminnan alussa epäluottamuslauseäänestyksellä, hyvät naiset ja herrat, sama minkä tyyppisellä, ja saa lopussa aikaan vain erityisen pehmeitä muotoiluja, ei vahingoita vain itseään, vaan koko meidän parlamenttiamme, sillä kaikki aavistavat syyn tällaiseen horjuvuuteen! Komissaarien enemmistö, joiden täytyisi lähteä, olisivat sosiaalidemokraattisen ryhmän riveistä.
Muuten, herra puhemies, ensisijaisesti ei ole kyse nykyisen komission syyllisyyden tai syyttömyyden osoittamisesta. Meillä valituilla kansanedustajilla täytyy olla kyse, on oikeastaan velvollisuutemme palauttaa Euroopan kuluttajille varmuus, jota he vaativat ja jonka he ansaitsevat. Toisin sanoen, meidän europarlamentaarikkojen pitäisi muodostaa yhdessä komission kanssa - eikä sitä vastaan - vastapaino neuvostolle, ja näin erityisesti paraikaa meneillään olevan hallitusten välisen konferenssin neuvottelut huomioon ottaen. Tämä ei sulje pois sitä, että sanotaan mielipide suoraan ja avoimesti. Nimenomaan tästä on kyse tänään täällä parlamentissa.
Mitä on tehtävä? Medinan mietinnön ja parlamentin päätöslauselman perusteella komission pitäisi nyt mitä pikimmin korjata laiminlyöntinsä ja poistaa tutkintavaliokunnan osoittamat epäkohdat. Puheenjohtaja Santerin lausunnot antavat ymmärtää, että komissio on tähän valmis. Mikäli tätä ei vastoin odotuksia toteuteta sopivan ajan kuluessa eli tämän vuoden loppuun mennessä, ei meidän pitäisi vain nostaa varoittavaa sormeamme kuten tehtiin tutkintavaliokunnan äänestyksessä, vaan meidän velvollisuutemme olisi nimenomaan järjestää EY: n perustamissopimuksen 144 artiklan mukainen epäluottamuslauseäänestys!

Kirsten Jensen
Hullun lehmän taudista voidaan sanoa monia myönteisiä asioita. Ilman sitä olisi ollut paljon vaikeampaa saada eläinten hyvinvointia johtavaksi periaatteeksi uuteen EU-sopimukseen. Jos eläinten hyvinvointiin olisi kiinnitetty huomiota, se olisi voinut estää EU: ta ja Isoa-Britanniaa painamasta villaisella satojen tuhansien sairaiden eläinten epidemian. Ilman hullun lehmän tautia olisi ollut vaikeampaa vahvistaa, että eläinten on saatava vain rehua, jota ne voivat sietää, toisin sanoen ettei kasvissyöjistä saa tehdä kannibaaleja, kuten tehtiin silloin kun liha- ja luujauhoautoja lähetettiin tehtailta karjatiloille. Ilman hullun lehmän tautia huomiota ei olisi kiinnitetty siihen tosiasiaan, että Iso-Britannia on jahkaillut anteeksiantamattomasti valvoessaan liha- ja luujauhoyrityksiä eikä ole varmistanut vientikiellon noudattamista ja on vastustanut sitä, että EU-tarkastajat tutkivat hullun lehmän tautia vierailullaan Isossa-Britanniassa. Ilman hullun lehmän tautia yhtä suurta huomiota ei olisi kiinnitetty outoon valiokuntajärjestelmään, jolla on paljon määräysvaltaa maatalouspolitiikassa, ja siihen, että tieteellisiä asiantuntijoita pidetään todellisuudessa viranomaisten jatkeena. Ilman hullun lehmän tautia yhtä suurta huomiota ei olisi kiinnitetty siihen, että EU päättää maatalouspolitiikasta paljon suljetummin kuin muusta politiikasta, vaikka maatalouspolitiikka on yksi kaikkein vanhimmista yhteistyöalueista ja vie yhä puolet EU: n budjetista. Maatalouspääosasto kaipaa kipeästi kunnollista tuuletusta. Aikaa on kulunut 43 artiklasta, johon Euroopan parlamentilla ei ole vaikutusvaltaa. Komission todistajat ovat koko ajan puhuneet sisämarkkinoiden huomioonottamisesta, mutta he ovat tehneet ehdotuksensa 43 artiklan perusteella. Se on ristiriitaista.
Ilman hullun lehmän tautia ei olisi tullut tätä kreivin aikaa, jota on hyödynnettävä avoimuuden ja demokratian hyväksi. Meidän ei olisi pitänyt tarvita tutkimusvaliokuntaa, joka on voinut hankkia paperipinoja, vaan meidän olisi pitänyt saada ne automaattisesti. Avoimuuden on vallittava EU: n hallinnossa, ja hullun lehmän tauti auttaa valaisemaan avoimuuden tarvetta. Ilman hullun lehmän tautia ei olisi ollut samaa drivea todellisen kuluttajapolitiikan hyväksi. Ymmärrys siitä, että merkintäsääntöjen on oltava kunnossa, on kasvanut.
Meidän pääasianamme on nyt uudistus, missä maataloudesta vastaavat aivan tosissaan ottavat huomioon kansanterveyden, kuluttajien oikeudet ja eläinten hyvinvoinnin eivätkä saa tekosyytä siirtää vastuuta pois itseltään. Maataloudesta vastaavat on tehtävä osavastuullisiksi elintarvikepolitiikasta. Elintarvikkeiden tuottaminen on kaikesta huolimatta maatalouspolitiikan päämäärä, ja siksi ei saa olla mahdollista vetäytyä vastuusta siitä, että elintarvikkeet ovat terveellisiä. Kun kansanterveys ja kuluttajien oikeudet on pääasia, niin jokainen järkevä ihminen voi ymmärtää, että meidän on otettava riittävästi aikaa saadaksemme komission ja neuvoston muuttamaan rutiinejaan ja hallitusten välisen kokouksen muuttamaan oikeusperustaa. Epäluottamuslause nyt siirtäisi huomiota EU: ssa tarvittavasta uudistuksesta pinnalliseen keskusteluun syntipukeista, ja se merkitsee kuulaa kalloon.

Thyssen
Arvoisa puhemies, tutkintavaliokunnan jäseninä olemme jättäneet työmme pystyssä päin, olemme keränneet tosiasioita, olemme paljastaneet väärinkäytöksiä, osoittaneet asiasta vastuulliset ja muotoilleet suosituksia. Kun nyt täysistunnossa päätämme noudatettavasta politiikasta, toivon, että käytämme tervettä järkeä.
Välitön epäluottamuslause komissiolle sen noudattamasta politiikasta puhuttelee luonnollisesti joitakin, jo ainoastaan siitä syystä, että he toivovat tästä mediatapahtumaa, mutta se olisi valitettavasti tuhoisa hetkellä, jona meidän on annettava kansalaisille rakentavalla tavalla syyt luottamukseen. Lisäksi ne virheet, jotka ovat aiheuttaneet ongelman laajentumisen, eivät ole nykyisen komission syytä, vaan Yhdistyneen kuningaskunnan, edellisten komissioiden ja neuvoston, jonka puheenjohtaja loistaa poissaolollaan. Lopuksi välittömän epäluottamuslauseen esittäminen vaatii toisenlaista menettelytapaa, johon ei sisälly asian lykkääminen.
Kollegat, nyt ei ole kysymys leivän ja sirkushuvien hankkimisesta väestölle, vaan siitä, että todistamme pystyvämme käyttämään vallan välineitämme siihen, mihin ne on tarkoitettu, huolehtimaan politiikasta, joka antaa parhaan mahdollisimman takuun laaturavinnolle. Siitä, mitä siihen tarvitaan, on täällä jo keskusteltu laajasti. Mikäli jokainen käsittää, että maanviljelijän ja kuluttajan pitkän tähtäimen edut ovat samoja ja myös toimii sen mukaan, olemme oikealla tiellä.
On myös aika antaa etiikalle kunniapaikka. Eettiset periaatteet helpottavat elämää, sillä ne sulkevat joitakin valintoja jo etukäteen pois. Kollegat, tämä ei ole itseni keksimä filosofinen periaate, vaan periaate, jonka sain edellisen komission puheenjohtajalta bio-etiikkaa käsittelevässä konferenssissa 1980-luvun lopulla. Jätän teidän tuomittavaksenne sanojen ja tekojen välisen eron.
Arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät komission jäsenet, tyydymme toistaiseksi teidän lausuntoonne, mutta odotamme teiltä myös tekoja. Teidän menestyksenne tulee määräämään yleisestä edusta kannettavan huolen palauttamisen. Siksi meidän on seurattava haukan silmin teidän toimianne, mutta meidän on myös toivottava, että onnistutte toteuttamaan aiotut uudistukset ja Euroopan parlamentin antamat suositukset; luottamuksemme vuoden lopulla riippuu siitä.

Myller
Arvoisa herra puheenjohtaja, herra Manuel Medinan ansiokas mietintö oli järkyttävää luettavaa. Se paljasti sen sekavan vyyhdin, johon ovat sotkeutuneet tavalla tai toisella kaikki mukana olevat toimijat. Kaiken takaa henkii kuitenkin yhden jäsenvaltion hallituksen kiihkeä halu vähätellä BSE-ongelmaa aina muiden toimielinten kiristämiseen saakka. Onnetonta on, että ainakin edellisen komission virkamiehet ja neuvosto mm. tästä syystä useissa tilanteissa suorastaan peittelivät esiin tulleita epäilyjä ja näin estivät oikea-aikaiset toimet ongelman ratkaisemiseksi. Komission neuvontaa ja valvontaa varten perustamat tutkimuselimet paljastuivat myöhemmin hyvin yksipuolisiksi ja myös niiden tieteellinen pätevyys on parlamentin tutkimusvaliokunnan toimesta asetettu kyseenalaiseksi. Suurin vastuu BSE-kriisistä kuuluu brittihallitukselle. Suuren vastuun peittelystä ja asioiden välinpitämättömästä hoidosta kantaa myös edellinen komissio.
Nyt on välttämätöntä ryhtyä nopeasti niihin toimiin, joita parlamentin tutkimusvaliokunta esittää. Nykyistä komissiota on ennen muuta arvioitava sen perusteella, kuinka vakavasti se ottaa sille nyt asetetun vastuun ja kuinka nopeasti ja tehokkaasti se tarttuu tutkimusvaliokunnan esittämiin ehdotuksiin hallinnon ja valvonnan tehostamisesta. Tärkeintä on eurooppalaisten terveys. Hullun lehmän taudista on päästävä eroon ja samalla on varmistettava, ettei vastaavaa pääse tapahtumaan tulevaisuudessa.
Epäluottamuslauseen esittäminen komissiolle ei edistä näiden tavoitteiden toteuttamista. Ihmisten ja eläinten terveyteen liittyvät yhteiset päätökset ja tarvittava yhteinen lainsäädäntö on tulevaisuudessa voitava perustaa niin vankkaan ja puolueettomaan tieteelliseen tietoon kuin se on objektiivisesti mahdollista. Tehdyistä päätöksistä on pidettävä kiinni ja päätösten pitävyyttä on kyettävä valvomaan riittävän tehokkaasti. Läheisyysperiaate ei saa tarkoittaa sitä, että yhdellä jäsenmaalla on oikeus pettää muut, olla välittämättä ihmisten terveyttä koskevasta yhteisölainsäädännöstä ja samalla kuitenkin edellyttää muilta budjettisolidaarisuutta, niin että muut tulevat maksumiehiksi.
Tämä on vakava muistutus myös hallitusten väliselle konferenssille siitä, missä asioissa joustavuutta ei tule missään tapauksessa sallia. Täällä on jo useaan kertaan todettu, mistä pohjimmiltaan on kyse eli maatalouspolitiikasta, jossa kuvitellaan jopa voitavan muuttaa luontoa, tehdä märehtijöistä lihansyöjiä.

Funk
Arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa Karl Valentinin sanoin: " Kaikki on kyllä jo sanottu, mutta kaikki eivät vielä ole sanoneet sitä!"
Epäluottamuslause-esitys nykyistä komissiota vastaan ilman jossia ja muttia ei ole sopiva poliittinen keino tehdä oikeutta tutkintavaliokunnan aikaansaamille tuloksille. Tilapäinen tutkintavaliokunta totesi tosin pahoja rikkeitä kuluttajansuojaa vastaan, mutta samalla tuli selväksi, että oli ponnisteltu liian vähän tartunnan leviämisen ja sen katastrofaalisten seurausten estämiseksi. Monien Euroopan maanviljelijöiden olemassaolo on sen vuoksi vakavasti vahingoittunut, osittain jopa täydellisesti tuhoutunut! Tätä ei tänään ole vielä sanottu. Lihanjalostusyritykset ovat tehneet konkursseja, koska naudanlihan kauppa on osittain kokonaan lakannut. Lisäksi on havaittavissa kuluttajien epävarmuutta sellaisessa laajuudessa, ettei ennen ole nähty.
Kyse on kokonaisvastuusta. Kärjessä on jäsenvaltio, jolla on suuri osasyy nykyiseen onnettomuuteen. Toki myös komissio ja ministerineuvosto sekä tiedekomiteat ovat räikeästi laiminlyöneet huolellisuusvelvollisuutensa, herra komission puheenjohtaja.
Tutkintavaliokunta on selvästi todistanut asianomaisten viranomaisten kyvyttömyyden toimeenpanna tehokkaita toimenpiteitä tartunnan leviämisen estämiseksi. Päätöslauselmaesityksellämme me haluamme kuuluttaa uutta alkua tällaisten katastrofien välttämiseksi tulevaisuudessa. Vaikka parlamentti esitti jo vuosina 1989-1990 herra Bögen ja minun ja monien muiden kollegoiden komissiosta ja neuvostosta kanssa tarkkoja ehdotuksia, ei niitä otettu huomioon. Euroopan parlamentti vaatii siksi täydellistä yhteispäätösoikeutta kaikilla maatalouspolitiikan aloilla, sillä tehokkaaseen tartunnan vastaiseen taisteluun kuuluvat eläinten merkitseminen, selvät direktiivit ja rehun valmistuksessa käyttötodisteet sekä tiukat kontrollit.
Sisämarkkinat voivat toimia vain asiaomaiselta lainsäädännölliseltä pohjalta. Meidän päätöslauselmallamme komissio saa tilaisuuden ottaa käyttöön parempi toimintasuunnitelma tartunnan vastaisessa taistelussa, ihmisten ja eläinten terveyden suojelussa. Tämä mahdollisuus teillä on nyt, herra komission puheenjohtaja, eli mahdollisuus tehdä juuri tämä yhdessä parlamentin kanssa.
Lopuksi kiitokseni herra Medina Ortegalle ja kollega Bögelle. Te olette tehneet esimerkillisen erinomaista työtä, ja me olemme tehneet osuutemme mielellämme. Nyt olemme matkalla tekemään jotain järkevää!

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, kuten aiempien puhujien, minun täytyy kiittää sekä tutkintavaliokunnan puheenjohtajaa Bögeä että Medinaa hänen valiokunnassa tekemästään työstä.
Uskon, että BSE: n yhteydessä tapahtuneiden väitettyjen rikkomusten tai epäkohtien tutkimisen tavoite on täysin saavutettu, ja että tämän mietinnön A-kohdan lukeminen on paras vastaus sen tarpeellisuuteen. Ei voida myöskään jättää syrjään samaiseen mietintöön sisältyvää huomiota, jossa viitataan toimeenpanevan komission ja itse Ison-Britannian maatalousministerin estelyihin. He olisivat varmasti voineet avustaa paremmin joidenkin kohtien selvittämissä.
Esittelijän työstä on nostettava mielestäni esille kolme kysymystä. Ensiksi Ison-Britannian viranomaisten vastuut sekä eläinten että ihmisten terveydelle asetettujen tiukkojen toimenpiteiden suhteen: sen täydellinen eläinjauhojen valmistusta koskeva valvonnan puute, kiinnostamattomuus vientituotteiden kohtalosta ja komission sekä muiden neuvoston jäsenten painostus - minun hallitukseni on nimenomaan joutunut tällaisen painostuksen kohteeksi - lihan ja myöhemmin liivatteen, talin ja siemennesteen kauppasaarron purkamiseksi ja höllentämiseksi.
Kuten esittelijä asian hyvin ilmaisi, kyse ei ole niinkään standardien tai lainsäädännöllisten toimenpiteiden puutteesta vaan kieltäytymisestä noudattaa tiettyjä lojaalin yhteistyön ja avoimuuden pelisääntöjä, joilla säännellään jäsenvaltioiden suhteita Euroopan unionin alueella.
Toiseksi, haluan painottaa itse neuvoston vastuuta. Kolmanneksi, toimeenpanevan komission vastuuta, pääasiassa BSE-kriisin aliarvioimisen takia. Tämä liittyy tiiviisti komissaari MacSharryyn ja siihen, että hän asetti lihamarkkinat ihmisen terveyden edelle, salasi selvästi tietoja ja tiedotti mahdollisimman vähän asioista. Toimivaltaisten palvelujen välinen selvä yhteensovittamisen yleinen puute, yhteisön ja Euroopan unionin terveydensuojelun tärkeyden laiminlyöminen. Tarkastusten puute.
Komissio on tosiaan jättänyt paljon parantamisen varaa BSE-kriisin hoidossa tekemällä vakavia virheitä ja huolimattomuuksia.
Allekirjoitamme siten esittelijän kaikki suositukset tulevaisuutta varten, mutta mielestämme on kuitenkin olennaista käsitellä ainakin kahta niistä. Ensiksi toimeenpanevan komission ja parlamentin välisen valiokunnan perustamisen tarpeellisuutta. Valiokunnan avulla voidaan seurata ja valvoa toimenpiteitä, jotka on hyväksyttävä, mukaan lukien puheenjohtaja Santerin meille tässä parlamentin kokouksessa tänään esittämät toimenpiteet. Toiseksi sitä, että varmistetaan tieteellisten lisäkomiteoiden keskustelujen avoimuus ja muutetaan toimintasääntöjä yleensäkin niin, että niiden avulla taataan komiteoiden riippumattomuus ja avustava tehtävä.
Ainoastaan jos teemme päätelmiä nykyisen kriisin hallinnasta, pystymme tulevaisuudessa välttämään tehdyt virheet.
Lopetan, arvoisa puhemies. Kuten esittelijä muistuttaa, yhteisön perustamisesta lähtien yksikään keskustelu ei ole koskettanut tällä tavoin ihmisten jokapäiväistä elämää. Meidän on korjattava vahingot, jotka BSE-kriisi on aiheuttanut eurooppalaiselle ajatukselle eurooppalaisessa julkisessa mielipiteessä.

Stenzel
Arvoisa puhemies, eläinten massakasvatus, massakulutus, massateurastukset, tämä tie kohti syvyyksien uumenia on pysäytettävä. Ei ole epäilystäkään siitä, että BSE: n kriisinhallinnassa on epäonnistuttu pahasti. Lähinnä Ison-Britannian hallituksessa ja, kuten ryhmämme puheenjohtaja Martens sanoi, komissiossa vuosina 1990-1994. Siksi on välttämätöntä, että komissio asetetaan instituutiona vastuuseen ja nimenomaan PPE: n ja PSE: n yhteisen päätöslauselman tarkoittamassa mielessä. Tässä ei puhuta syyllisyydestä, vaan vedotaan erityisesti Euroopan komission vastuuseen toteuttaa tutkintavaliokunnan suositukset. Lisäksi on tehtävä henkilökohtaisia sekä kurinpidollisia toimia virkamieskunnan suhteen. Se, komission puheenjohtaja Santer, että te olette itse myöntänyt virheitä tapahtuneen, vahvistaa oletustamme, että tämä komissio on halukas ja se pystyy tekemään kaikkensa virheiden toistamisen estämiseksi, sen osoittautumaan luottamuksen arvoiseksi, jota ryhmämme puheenjohtaja Martens lupasi komissiolle PPE: n viidentoista valtuuskunnan puolesta. Kuluttajansuojan ja terveyspolitiikan etusijan tunnustaminen EU: ssa on tärkeä signaali, myös Itävallan kansalaisille.
Erityisesti korostan komission aikomusta turvautua vastaisuudessa tiedemiehiin, joiden riippumattomuudesta voidaan olla varmoja. Myös erottaminen valvonnan ja lainsäädännön välillä on tervetullut uudistus. Otamme tyytyväisinä huomioon, että Euroopan parlamentti saa kansalaisten edustajana paremmat yhteispäätösoikeudet terveys-, kuluttajansuoja- ja maatalousasioissa, samoin kuin sen, että hallitusten välisessä konferenssissa muutetaan 129 artiklaa siten, että kansalaisten terveyden on mentävä kaikkien etujen edelle. Me olemme tänään mahdollisesti todistajia Euroopan parlamentin ja Euroopan komission välisten suhteiden käännekohdassa. Mahdollisesti nämä suhteet voidaan nyt BSE-kriisin aiheuttaman parantavan sokin johdosta saattaa uudelle perustalle.
Kuten myös sosiaalidemokraattien ryhmän johtaja, rouva Green, olemme myös me valmiita antamaan komissiolle luottamuksemme, mutta me pysymme valppaina kansalaisten palvelijoina.

Graenitz
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kehitys riippuu siitä, tunnustavatko kansalaiset Euroopan yhdentymisen, koska he kokevat, että heidän etujaan ajetaan. Politiikka, joka asettaa talouden ihmisten edelle ja markkinoiden toimivuuden yli kansanterveyden, pettää Euroopan kansalaiset ja herättää siten kysymyksen, mitä uskottiin tuettavan.
Puheenjohtaja Santer, te puhuitte tänään terveysunionista ja julistitte monia muutoksia. Nämä muutokset, tai ainakin osa niistä, puheenjohtaja Santer, olisivat olleet mahdollisia toteuttaa jo komissionne toimikauden alussa.
Tarvittiinko todellakin BSE-tartunnan tapaista kriisiä saamaan teidät tekemään uudistuksia ja toimimaan?
Tutkintavaliokunnan mietintö, jonka laatimisesta haluan kiittää sydämellisesti herra Medinaa, on esittänyt laiminlyönnit, virheet ja puutteet ja - yhtä tärkeänä - tehnyt ehdotuksia tulevaisuutta varten. Uudistuksia, jotka ovat välttämättömiä kansanterveyden suojelemiseksi, kansalaisten luottamuksen palauttamiseksi ja demokraattisen valvonnan mahdollistamiseksi. Tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että toimivalta elintarvikeasioissa ja kaikki tarpeelliset voimavarat annetaan kuluttajansuojasta vastaavalle komission jäsenelle! Tämä merkitsee sitä, että 100 a artiklasta tulee oikeudellinen perusta kaikille elintarvikealan säädöksille! Tämä merkitsee suuren yleisön pääsyä päätöksenteon perustoihin, avoimuutta tiedekomiteoissa ja neuvoa-antavissa elimissä, avoimuutta tutkimuksissa ja seminaarien organisoinnissa. Tämä merkitsee Amerikan Food and Drug Agency a vastaavan eurooppalaisen elimen luomista ja sen välttämätöntä riippumattomuutta.
Minä odotan siksi, että vihreä kirja elintarvikkeiden tulevaisuudesta, jota on kuulutettu jo vuoden ajan, ja josta muutamat kollegani jo puhuivat, sisältää jo nämä tarpeelliset uudistukset, sillä muuten ei olisi mitään järkeä keskustella siitä. Odotan nyt, että asiassa toimitaan nopeasti ja että hallitusten välisessä konferenssissa puhutaan jäsenvaltioiden kanssa toimielinten tarpeellisesta uudistamisesta. Tästä syystä vastustan epäluottamuslausetta tällä hetkellä. Se, että päät putoilevat, ei tarkoita, että uudistuksia todella tulee, mutta ilman näitä uudistuksia, joista nyt puhutaan ja joista toivon, että ne eivät jää pelkäksi puheeksi, ja parlamentti tulee seuraamaan hyvin tarkasti, ei Euroopan unionin voi kehittyä edelleen. Mutta sitähän me kaikki loppujen lopuksi haluamme!

Böge
Arvoisa puhemies, ennen keskustelun loppua haluaisin todeta, että meillä on kaiken kaikkiaan ollut keskustelu, joka on ottanut hyvin huomioon kriisin vakavuuden ja myös tutkintavaliokunnan tulokset. Kun lehmä on korvien välistä sairas, puheenjohtaja Santer, ette te voi väittää kenellekään, että liha voi olla hyvää, vaikka niin olisikin.
Oli yksinkertaisesti aliarvioitu sitä, että Euroopan kansalaiset reagoivat ravintoasioissa - tämän kanssahan he ovat päivittäin tekemisissä - hyvin, hyvin tunneperäisesti, joskus myös äärimmäisen tunneperäisesti, paljon, paljon voimakkaammin kuin monilla muilla aloilla, joilla terveysriskit voivat mahdollisesti olla paljon suuremmat.
Te, puheenjohtaja Santer, olette jo päättäneet monista erittäin tarpeellisista uudistuksista, tämä on minusta erittäin myönteistä, ja lisäksi olette tehneet tärkeitä julistuksia. Tätä pidän erittäin myönteisenä. Juuri siksi haluaisin muistuttaa siitä, että tämä on tulosta komission pitkän soutamisen ja huopaamisen jälkeen niin Avopacinin kiellon suhteen että vauvanruuan raja-arvojen arvioinnissa. Tämä on niin sanotusti BSE: n tutkintatyön sivuvaikutuksia, joita me pidämme positiivisina. Mutta yhtä lailla minun on todettava, puheenjohtaja Santer, että on olemassa tietty ristiriita suhteessa toteamiemme virheiden tunnustamisen ja lukuisien julistusten välillä.
Sanon selvästi, että me olisimme voineet säästyä kahden kuukauden tutkintavaliokuntatyöltä, jos me olisimme jo syyskuussa saaneet tietää koko totuuden tässä näennäiskeskustelussa, kun ensimmäisiä vastauksia gelatiinista annettiin. Samoin me olisimme voineet tehdä työmme vakuuttavammin, jos meille ei olisi annettu salailevaa vastausta vuosien 1990-1994 valvontojen puutteista. Tässä me olisimme voineet säästää hyvin paljon aikaa. Tämä oikeuttaa edelleenkin kritiikkiin saamiemme tulosten käsittelyssä.
Mutta siksi on niin tärkeää - olen jo lopussa, herra puhemies -, että me emme vapauta itseämme parlamentissa velvollisuudesta yhteisyyden periaatteen mukaisesti nyt myös viedä asioita yhdessä eteenpäin emmekä toisekseen vapauta komissiota erityisestä vastuusta yhteisen päätöslauselman kohdan 7 mukaan.

Lambraki
 Arvoisa puhemies, seurasin tarkasti herra Santeria ja mieleeni tuli seuraava kuva: on myrsky, laiva on vaarassa haaksirikkoutua ja sen sijaan, että kapteeni yrittäisi hälyttää apua ja keksiä jotakin, hän istuu tyynesti hytissä ja kirjoittaa lokikirjaan listaa tarvikkeista, joita ottaa mukaan satamasta, mikäli saapuu sinne. Perustelut, jotka herra Santer esitti meille tämän komission poliittisesta vastuusta gelatiinikysymyksessä, hän esitti meille myös joulukuun viimeisessä istunnossa, mutta ei yksikään tutkintavaliokunnan jäsenistä tullut niistä vakuuttuneeksi. He pitivät yksimielisesti komissiota vastuullisena. Joudun kysymään, miksi hän ei esitä tänään jotain ilmoittamistaan toimenpiteistä, nimittäin gelatiinipäätöksen purkamista. Päätöstä ei ole noudatettu, mikä ei ole tapahtunut komission ansiosta, vaan koska Ison-Britannian hallitus ei ole pyytänyt vientilupaa. Sanon tämän, jotta tiedämme, mistä täällä puhutaan.
Komissio viittasi muutoksiin toiminnassaan. Se ei kuitenkaan puhunut meille komission jäsenten erimielisyyksistä näiden muutosten suhteen eikä se ilmoittanut meille, mitä muutoksia se tekee VI yleisosastossaan. Olemme samaa mieltä, että voimavaroja ja rahaa uusien tautien, eikä ainoastaan BSE: n, tutkimiseen tarvitaan. Kuten tunnettua, olemme tuhonneet luontoa talouskehityksen nimissä ja joka päivä joudumme kohtaamaan uusia ongelmia ja uusia tuntemattomia sairauksia, joiden torjumiseen tarvitaan tutkimusta.
Näiden tutkimusten aikana toinenkin traaginen tapahtuma oli minulle yllätys: kaikki 15 jäsenvaltiota ovat perustamissopimuksen mukaan tasa-arvoisia, mutta saimme havaita, että jotkut jäsenvaltiot ovat tasa-arvoisempia kuin toiset, kuten esimerkiksi Iso-Britannia, joka käytännössä kielsi komission tutkimukset, ja samalla komissio hyväksyi tämän. Sinä aikana kun BSE oli tuhoamassa Ison-Britannian karjaa, 40: stä tarkastajasta - haluaisin palauttaa tässä yhteydessä mieleen komission vakuutuksen, että sillä ei ole tarpeeksi tarkastajia - 34 oli pitkäaikaisesti Kreikassa. Ja mitä he tekivät? He olivat tutkimassa - hyvä kun tutkivat sinänsä - sikojen sairautta Kreikassa. Heitä ei kuitenkaan olisi tarvittu niin paljon, sillä tämä tauti on tunnettu Kreikassa, kuten myös Saksassa, ja alusta alkaen kaikkia alueita koskeva lihanmyyntikielto oli voimassa.
Herra puheenjohtaja, kuukausi sitten tapasimme Strasbourgissa erään 19-vuotiaan britannialaisen nuorukaisen äidin. Nuori mies oli kuollut Creutzfeldt-Jakobin tautiin. Tämä äiti sanoi meille hyvin kunnioittavasti: " Pyydän vain yhtä asiaa parlamentiltanne, sillä en saa oikeutta Ison-Britannian hallitukselta. Voitteko sanoa minulle, kuka on vastuussa tästä?"
Käsittääkseni herra Medinan erinomainen mietintö antaa vastauksen tähän. Valiokunnan puheenjohtajan, herra Bögen, johdolla vaivoja säästämättä keräämämme aineisto on sellainen, jota jokainen asiasta kiinnostunut voi käyttää rikos- tai siviilioikeudessa tuomion saamiseksi. Meillä ei tähän ole valtuuksia.

Paisley
Arvoisa puhemies, haluan merkittäväksi pöytäkirjaan, että yksi osa Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kärsinyt suurta vääryyttä tässä kauheassa sotkussa, johon olemme sekaantuneet, ja se on Pohjois-Irlanti.
Missään yhteisön osassa ei ole yhtä tehokasta jäljitysjärjestelmää kuin Pohjois-Irlannissa. Missään muualla ei ole yhtä korkeita terveyslukuja eikä mikään osa yhteisöstä ole noudattanut komission ohjeita yhtä tarkasti. Kuitenkin niin brittihallitus kuin yhteisökin on tehnyt vääryyttä tälle osalle Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Toivon, että yhteisö ottaa sanani huomioon.
Olen puhunut tästä komissaarille, ja hän oli samaa mieltä John Humen, Nicholsonin ja minun itseni kanssa, että olimme eläinten terveyttä koskevassa kysymyksessä askeleen muita yhteisön osia edellä. Toivon, että tämä Pohjois-Irlantia kohdannut vääryys korjataan.

Puhemies
Kiitos teille, Paisley. Hyvät läsnäolijat, Paisleyn puheenvuoro oli meille varattujen puheenvuorojen viimeinen, ja minulle on ilmoitettu, että komissio haluaa käyttää puheenvuoron. Ensimmäiseksi puheenvuoron käyttää komissaari Fischler, sen jälkeen komissaari Bonino ja viimeiseksi kuuntelemme puheenjohtaja Santeria.
Siten minulla on kunnia luovuttaa puheenvuoro Fischlerille.

Fischler
Arvoisat parlamentin jäsenet, olemme nyt päässeet loppuun keskustelussamme, jota mielestäni leimasi neljä asiaa: se oli hyvin selkeä keskustelu, monia asioita käsitellyt hyvin rakentava keskustelu, mielestäni korkeatasoisin keskustelu, jonka olen tällä parlamentissa kuullut - ja äärimmäisen jännittävä keskustelu.
Hyvät naiset ja herrat, puheenjohtaja Santer esitti komission politiikan selvästi eikä minun tarvitse nyt toistaa sitä kaikkea. Tämä meidän politiikkamme on samalla myös vastaus useimpiin täällä esitettyihin kysymyksiin. Pyrin vastaamaan myös muutamiin kohtiin lyhykäisesti ja ottamaan myös selvästi kantaa niihin.
Herra Martens osoitti minulle kaksi kysymystä. Ensiksi gelatiinipäätökseen: herra Böge sanoi itse puheessaan, että siinä oli kyse näennäiskeskustelusta. Voin olla siitä vain samaa mieltä, sillä yksikään gramma brittiläistä gelatiinia ei ole lähtenyt eikä lähde Yhdistyneestä kuningaskunnasta, ennen kuin sen turvallisuus on täysin varmistettu. Gelatiinipäätös, tämän olen jo sanonutkin täällä parlamentissa, on pantu jäihin. Komissio tukeutui päätöksessään eläinlääkintäalan tiedekomitean lausuntoon, joka laajensi silloin saatavissa olevia tieteellisiä tuloksia. Nämä tiedot ovat sillä välin kuitenkin muuttuneet. Siksi vientikielto pysyy voimassa, kunnes myös kaikki uudet kysymykset on selvitetty.
Toinen kysymys: tutkintavaliokunnan tieto. Hyvät naiset ja herrat, puheenjohtaja siteerasi täällä ohjeita, joita olen antanut. Minulla ei ole niihin omasta puolestani enää mitään lisättävää. Mutta herra Böge viittasi myös siihen, mistä tänään pohjimmiltaan on kysymys eli siihen, että meidän kaikkien on otettava opiksemme tästä keskustelusta! Siitä olen sisällöllisesti täysin samaa mieltä ja haluaisin jopa korostaa, että tänään on kyse paljon enemmästä kuin vain BSE: stä.
Olen jo joidenkin vuosien ajan - myös jo aikaisemmassa toimessani - noudattanut uutta suunnitelmaa ja uutta aloitetta maatalouspolitiikassa, mikä - tämä minun on sanottava - ei ole aina kohdannut jakamatonta myötämielisyyttä. Sallikaa minun mainita joitakin periaatteita, joita pidän tulevaisuudelle perusluonteisina. Ensiksi: minä rakennan politiikkani kuluttajien ja maanviljelijöiden koalitiolle. Toiseksi: mielestäni meille kaikille on oltava selvää, että laatu on tärkeämpää kuin määrä! Kolmanneksi: ympäristönsuojelun ja terveydensuojelun tulee olla kaikkialla. Mitä sillä tarkoitan? Kuluttajalla on tänä päivänä oikeus siihen, että navetasta tai pellolta kuluttajien pöytään saakka tehdään jatkuvaa valvontaa ja turvataan laadunvarmistus. Lisäksi on kyse siitä, että maatalous tunnustaa kestävyyden periaatteen, ja tähän sisältyy myös lajikohtainen eläinten hoito ja eläintensuojelu.
Hyvät naiset ja herrat, nämä ovat vain toteamuksia ja julistuksia. Myös käytännössä olen saattanut alkuun jo jonkin verran. Saanen muistuttaa teitä hormoneja käsitelleestä konferenssista, saanen muistuttaa teitä Corkin konferenssista, saanen muistuttaa teitä orgaanista maanviljelyä koskevan asetuksen laajentamisesta koskemaan eläinperäisiä tuotteita, saanen muistuttaa aloitteestani koko eläinlääkintäalan lainsäädännön yksinkertaistamisesta tai vasikkahäkkien kieltämisestä. Olen iloinen siitä, että nämä kaikki ehdotukset on otettu parlamentissa vastaan myönteisesti, ja rakennan tässä myös tulevan yhteistyön varaa, kuten on vaadittu.
Vielä sananen BSE: stä. Haluaisin todeta, että komissio on myös saanut aikaan joitakin tärkeitä aloitteita. Saanen muistuttaa teitä siitä, että ennen kuin viime vuoden maaliskuussa oli puhuttu kriisistä, olin jo asettanut niin sanotun viisaiden miesten ryhmän käsittelemään uusia tutkimussuunnitelmia koko tälle alalle. Saanen muistuttaa teitä siitä, että komissio otti käyttöön vientikiellon maaliskuussa. Komissio oli myös se, joka esitti Yhdistyneelle kuningaskunnalle toimeenpantavaksi toimenpidepakettia ja parlamentissa on myös käsiteltävänä ehdotus eläinten merkitsemisen parantamisesta ja lihatuotteiden paremmasta merkitsemisestä kaupoissa. Mutta yhdestä asiasta olen täysin samaa mieltä: me tarvitsemme paljon, paljon enemmän avoimuutta. Uskon, että myös tässä meidän mallimme, kuinka me esimerkiksi järjestimme hormonikonferenssin, voi olla lähtökohtana sille, kuinka tulevaisuudessa tulisi toimia julkisuudessa tällaisten asioiden suhteen.
Maatalouden neuvoa-antavien valiokuntien uudistaminen on edessä välittömästi samoin kuin terveysalan valvonnan kehittäminen, kuten puheenjohtaja Santer jo mainitsi.
Mielestäni komission ja parlamentin on kuljettava tätä maatalouspolitiikan uutta tietä yhdessä. Yhden asian on oltava selvä: me tarvitsemme teidän meille tänään antamaa luottamusta ja minä tulen omalta osaltani tekemään kaiken tehtävissäni olevan ottaakseni tämän huomioon.

Bonino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koska keskustelu on lopuillaan, puhun melko lyhyesti. Haluan tänään jakaa ajatukseni teidän kanssanne: ei ole olemassa ihmeratkaisua, ja se meidän kaikkien on tiedostettava. Mutta komissio on tiukkaan sitoutunut poliittisesti, ja se haluaa avoimuutta ja hyvää tahtoa.
Komissiolla ja parlamentilla on valtava haaste voitettavanaan. Meidän on kehitettävä eurooppalainen kansanterveyden ja valvonnan malli. Se on haaste, koska valmista mallia ei todellakaan ole olemassa. Meidän on oltava kekseliäitä ja vastuuhenkisiä.
Tämä asia on saanut minut tajuamaan, että meidän valvonta- ja tarkastusvalmiutemme ovat hyvin kehittymättömiä. Epäilen, että voisi olla tarpeen muuttaa tarkastuskautta. Ihmettelen myös lainsäädännöllistä menettelyä, sillä tarvitaan kokonaisjohdonmukaisuutta, eikä riitä, että PO VI: n yksiköt siirretään PO XXIV: n alaisuuteen.
Ratkaistavana olevat ongelmat ovat hyvin laajoja. On ryhdyttävä toimiin. Meillä on kaikki tarvittavat ainekset, mutta ensin on varmistettava, että niitä on riittävästi. Sitten voimme muuttaa ne politiikaksi, mikä ei suinkaan ole pikku juttu. Mielestäni olemme ottaneet ensimmäisen askeleen hallinnollisella tasolla. Hallinnollisella tasollapa juuri, kuten puheenjohtajakin sanoi.
Muilta osin olemme hahmotelleet päälinjat. Niitä on vielä tarkennettava ja on laadittava niiden soveltamiseen tarvittavat menettelyt, mikä on toinen haaste. Sisäinen tarkastus on aloitettu, ja siinä määritetään tarvittavien voimavarojen laajuus. Haluan ilmoittaa teille, että olen aivan valmis pitämään teidän kanssanne ensimmäisen kokouksen maaliskuun puolivälissä, kun tarkastus on päättynyt. En kuvittele turhaan, että ajatukseni tulisivat kolmen viikon päästä olemaan täysin selkiytyneitä, päinvastoin. Tästä syystä haluan kysyä teidän, parlamentin jäsenten, mielipidettä siitä, millaista valvontapolitiikkaa meidän olisi toteutettava. Ennen kuin virallinen tiedonanto, josta puheenjohtaja teille kertoi, annetaan, aion tulla parlamentin kuultavaksi huhtikuussa, jotta voimme yhdessä pyrkiä määrittelemään mallin, jonka avulla voimme voittaa meillä olevat haasteet.
Kysymys ei ole ainoastaan BSE-taudista. On useita muitakin asioita, joihin viittasitte ja joihin kiinnitämme tarkasti huomiota ja joita voisi jopa sanoa huolenaiheiksemme. On olemassa lainsäädännöllinen ongelma. Ongelmia on aina vihreästä kirjasta tuotevastuuseen asti, en kuitenkaan ryhdy nyt luettelemaan niitä kaikkia. Tiedätte, kuinka monimutkainen asia on. Meidän on käytettävä kaikki tarmomme, kekseliäisyytemme ja vastuuntuntomme. Useilla teistä on jo kokemusta tällä alalla. Pidän velvollisuutenani hyödyntää kaikkia kokemuksia sekä kuluttajajärjestöjen tasolla että ministeritasolla, kuten olette jo voineet todeta. Kun olin parlamentin kuultavana kaksi vuotta sitten, minulta kysyttiin, oliko minulla muita erityistaitoja. Minulla ei ollut. Tästä syystä olisi kansalaisten kannalta viisasta, että saisimme sovittua valvontamallista.
Kuten aluksi sanoin, ihmeratkaisua ei ole olemassa. Ihmettä ei tapahdu myöskään tulevaisuudessa, se on syytä tiedostaa. Me tarvitsemme voimavaroja ja jos haluamme laatia tietyn politiikan, meillä on oltava politiikan keinot. Luotan teidän tukeenne, koska on olemassa luonnollisia liittoja, kuten Böge sanoi. Ne on saatava kannattamaan loppuun asti. Kiitos ja pikaisiin näkemisiin, mikäli ymmärsin oikein.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti tähän tärkeään keskusteluun osallistuneita lukuisia puhujia. Komissaarit Fischler ja Bonino vastasivat joihinkin huomioihin ja kertoivat, mitä ajatuksia heillä itsellään on tässä tilanteessa.
En haluaisi enää puuttua keskusteluun, joka mielestäni oli rakentava mutta samalla hyvin tiukka. Haluaisin aivan ensimmäiseksi sanoa, että olette hoitaneet työnne esitellessänne tutkintavaliokunnan mietinnön ja järjestämällä keskustelun siitä. Myös komission on hoidettava työnsä, ja luulen voivani sanoa, että se hoitaa sen nyt ja jatkossakin kansalaisten etujen mukaisesti.
Teidän tavoin minäkin olisin halunnut, että neuvosto, joka toimielimenä on myös ollut osallisena asiassa, olisi ollut täällä tänään ilmaisemassa kantansa. Poliittisista mielipide-eroista huolimatta koko parlamentti on huolissaan siitä, otetaanko ihmisten terveyteen liittyvät näkökohdat tulevaisuudessa paremmin huomioon yhteisön politiikkoja laadittaessa. Olen asiasta yhtä huolissani kuin tekin. Sanoin niin hetki sitten ja ilmoitin puheessani linjat, joita olisi noudatettava.
Komissio ottaa työnne tulokset huomioon ja tekee kaikki, mitä se institutionaalisten etuoikeuksiensa nojalla ja Euroopan yleisen edun kannalta pitää tarpeellisena. Toivon, että myös Euroopan parlamentilla on rohkeutta rikkoa tiettyjä tabuja, kun puhumme elintarvikepolitiikasta ja yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta.
Arvoisa puhemies, sanoin puheessani, että haluan kantaa kollegion vastuun. Se ei ole joutava sana minulle. Minun on sanottava teille kunnian ja omatunnon kautta, että juuri niin olen tehnyt ollessani kaksi vuotta kollegion johdossa. Sitä osoittavat kaikki komission toimet, joita on toteutettu sen jälkeen, kun Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti viime maaliskuussa ilmoitti uusista tieteellisistä tiedoista. Yhdistyneen kuningaskunnan voimakkaasta vastustuksesta huolimatta päätimme välittömästi täydellisestä vientikiellosta, joka on edelleenkin voimassa. Niiden tieteellisten tietojen perusteella, joita meillä silloin oli käytettävissämme, teimme periaatepäätöksen vientikiellon ehdollisesta lopettamisesta joidenkin johdannaistuotteiden osalta. Haluan tarkentaa, että päätöstä ei sovellettu käytännössä syistä, jotka Franz Fischler juuri mainitsi. Lopulta tehtiin ehdotus puitesopimukseksi, jonka Firenzessä kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi sovitteluratkaisuksi. Sopimuksessa määrätään erittäin tiukat säännöt mahdollisten vientikiellon kokonaista tai osittaista poistamista koskevien pyyntöjen käsittelyyn.
Lopuksi haluan vielä toistaa, kuten komissaari Boninokin sanoi, että komissio haluaa määrätietoisesti tehdä yhteistyötä teidän kanssanne toimivaltuuksiemme edellyttämällä tavalla. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän yhteistyötarjouksesta, sillä sellaisena näen juuri esitellyn mietinnön, josta tämän iltapäivän ajan olemme keskustelleet. Kuten komissaari Bonino sanoi, komissio on valmis tiedottamaan Euroopan parlamentille säännöllisesti työnsä edistymisestä.
Toivottavasti paha saa aikaan jotain hyvää, ja Euroopasta tulee parempi paikka sen kansalaisille. Hyvät naiset ja herrat, se on hartain toiveeni.

Puhemies
Paljon kiitoksia, puheenjohtaja Santer. Hyvät läsnäolijat, päätän BSE-kriisiä koskevan yhteisen keskustelumme tähän puheenjohtaja Santerin puheenvuoroon. Äänestys Medina Ortegan mietinnöstä ja kahdeksasta päätöslauselmasta toimitetaan keskiviikkona klo 12.00. Epäluottamusäänestys toimitetaan torstaina klo 15.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.40 ja se jatkui klo 21.00.)

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti komissiolle (B4-0001/97).

Puhemies
Kysymys nro 44 Gary Titley (H-0014/97):
Aihe: Jäsenvaltiot eivät tunnusta toistensa korkeakoulu- tai ammatillisia tutkintoja
Eräs vaalipiirini asukas, joka on erittäin pätevä nykykielten opettaja ja naimisissa ranskalaisen kanssa, on todennut, että Ranskan viranomaiset eivät tunnusta hänen pätevyyttään. Näin ollen hän ei ole kyennyt löytämään sopivaa työtä kieltenopettajana ranskalaisissa kouluissa. Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa kieltenopettamisen edellyttämän pätevyyden vastavuoroiseksi tunnustamiseksi? Mitä huomautuksia komission jäsenellä on Ranskan viranomaisten suhtautumisesta asiaan?

Monti
Komissio tuntee arvoisan parlamentin jäsenen esiin nostaman ongelman. Komission virkailijat ovat saaneet lukuisia valituksia vaikeuksista, jotka ovat kohdanneet Ranskassa muista jäsenmaista lähtöisin olevia opettajia.
Mitä opettajiin tulee, heihin itse asiassa sovelletaan direktiiviä 89/48/ETY, joka käsittelee yleisperiaatetta korkeakoulututkintojen tunnustamisessa ja joka määrittää ammatillisen koulutuksen vähimmäispituudeksi 3 vuotta. Saman direktiivin perusperiaate on, että jäsenvaltion, jossa työtä tehdään, tulee sallia unionin kansalaisen harjoittaa ammattia alueellaan, vaikka henkilöllä ei olekaan tarkoitukseen määriteltyä kansallista tutkintoa, kuitenkin sillä ehdolla, että hänellä on toisen jäsenmaan tutkinto, joka pätevöittää hänet harjoittamaan samaa ammattia.
Tunnustaminen oikeuttaa vierastyöntekijän harjoittamaan kyseistä ammattia samoin ehdoin kuin kansallisen tutkinnon omaavat. Opettajavalinnan tapahtuessa haun kautta - kuten Ranskan tapauksessa julkisen opetuksen suhteen - tunnustaminen pätevöittää ulkomaalaiset osallistumaan hakuun takaamatta kuitenkaan valituksi tulemista. Ranskan viranomaiset voivat lisäksi asettaa ulkomaalaisille opettajille koeajan samoin ehdoin kuin Ranskan kansalaisille. He eivät voi kuitenkaan vaatia, että unionin kansalaiset, jotka jo ovat opettajia toisessa jäsenvaltiossa, hankkisivat ranskalaisten vaatimusten mukaisen tutkinnon.
Tämä on tausta, ja johtopäätös taustasta on, olosuhteet huomioon ottaen, että komissio on käynnistänyt oikeustoimet Ranskaa vastaan Maastrichtin sopimuksen 169 artiklan normin rikkomisesta, sillä opettajiin ei ole sovellettu kaikkia osapuolia sitovaa normia tutkintojen keskinäisestä tunnustamisesta.

Titley
Minua ilahduttaa kuulla, että komissio ryhtyy toimiin tässä asiassa, sillä vaalipiirissäni asuva henkilö, johon viittasin, on suorittanut korkeimman arvosanan ranskan ja saksan kielessä englantilaisessa yliopistossa ja hänellä on maisterintutkinto saksan kielessä. Hän teki sen virheen, että hän meni naimisiin ranskalaisen kanssa ja muutti asumaan Ranskaan, missä hän ei saa toimia opettajana siitä huolimatta, että hänellä on huomattavan paljon opettajakokemusta. Itse asiassa hän saa toimia Ranskan yksityiskouluissa ainoastaan apuopettajana, joka on paljon ala-arvoisempi ammatti.
Tilanteesta on tullut niin vaikea, että tämä nainen harkitsee nyt palaavansa lapsensa kanssa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan töitä etsimään, jättävänsä aviomiehensä Ranskaan ja vierailevansa tämän luona vain koulun loma-aikoina. Yhdentymistä on kestänyt neljäkymmentä vuotta ja huolimatta kaikista hienoista puheista tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta tällainen perheen hajoaminen on mahdollista.
Voin siis vain kehottaa komissiota ryhtymään tehokkaisiin ja ripeisiin toimiin. Neljäkymmentä vuotta on kulunut Rooman sopimuksesta, ja tilanne ei ole tyydyttävä, jos hajotamme perheitä tällä tavalla.

Monti
Korostaisin jälleen parlamentin jäsenen huomautusten jälkeen, että komissio on ryhtynyt perustamissopimuksen mukaisiin toimenpiteisiin. Parhaillaan on käynnissä kaksi perustamissopimuksen 169 artiklan mukaista rikkomismenettelyä, eikä komissio epäröi saattaa asiaa tarvittaessa tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Spiers
Arvoisa puhemies, minäkin ilahduin kuullessani komissaarin vastauksen. Tarkastellaksemme asiaa hieman laajemmin, mahtaisikohan hän voida sanoa, mitä edistystä - jos mitään - on saatu aikaan muilla aloilla viranomaisten kokoamisessa yhteen ja taivuttelemisessa tunnustamaan kunkin jäsenvaltion tutkintotodistukset.
Ongelmallisia tuntuvat olevan etenkin yliopistoarvosanat. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esimerkiksi myöntävät, että brittiyliopistossa suoritettu oikeustieteen arvosana vastaa osin lakimiehen ammattipätevyyttä, mutta ei välttämättä ranskalaisen yliopiston oikeustieteen arvosanaa. Oikeusjärjestelmien erojen vuoksi oikeustiede ei ehkä ole paras esimerkki. Tilanne saattaa kuitenkin olla sama arkkitehtikoulutuksessa ja muilla aloilla. On selvää, että jos todistuksia ei tunnusteta kaikkialla Euroopan unionissa, tämä rajoittaa työvoiman liikkuvuutta ja vahingoittaa sisämarkkinoita.

Monti
 Niin, tämä on hyvin yleinen ja tärkeä kysymys. Annan siihen yleisen vastauksen sanomalla, että kyseessä on tosiaankin ihmisten vapaan liikkuvuuden ja unionin todellisen kansalaisuuden kannalta keskeinen asia. Puutumme tämäntyyppiseen ongelmaan yhdistämällä kolme eri toimintatapaa: tiedotuksen, täytäntöönpanon ja tarvittavien lisälainsäädäntötoimien kartoittamisen. Mitä tiedotukseen tulee, kaikki te tunnette "Kansalaiset ensin" -ohjelman, jonka kautta välitämme kansalaisillemme todellista tietoa toisissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa työskentelemisestä. Se on hyödyllinen ohjelma, koska se tarjoaa kansalaisille tietoa ja antaa käyttökelpoista palautetta heidän käytännössä kohtaamistaan esteistä.
Mitä rikkomuksiin tulee, mainitsin juuri yhden erästä jäsenvaltiota koskevan tapauksen.
Lopuksi kolmas toimintatapamme on selvittää, mitä muita lainsäädäntötoimenpiteitä tarvitaan. Saanen muistuttaa parlamentin jäseniä siitä, että henkilöiden vapaa liikkuvuus kuuluu Simone Veilin johtaman korkean tason ryhmän toimialaan. Hänen ja hänen kollegoidensa avulla otamme selvää, tarvitaanko tällä alalla lisää lainsäädäntötoimia.

Puhemies
Kysymys nro 45 Per Stenmarck (H-0044/97):
Aihe: Tax free -myynti EU: ssa
Esitin kirjallisessa kysymyksessä (E-3061/96), että ennen kuin tax free -myynti EU: n jäsenvaltioiden välillä liikennöivillä lautoilla lakkautetaan, olisi tehtävä arvio lakkauttamisen seurauksista. Kysyin komissiolta, olisiko se valmis tekemään arvion, jossa otetaan huomioon muutama eri näkökulma.
Komissaari Mario Montin antaman vastauksen (20.1.1997) mukaan tax free -myynti lakkautetaan 30. kesäkuuta 1999. Tutkimusta siitä, miten tämä vaikuttaa työllisyyteen, vientiteollisuuteen, tavaroiden hintoihin ja matkailuun, ei ole tarkoitus tehdä.
Päättäjien on niin suuressa määrin kuin mahdollista pyrittävä arvioimaan päätöksestä koituvat seuraukset ennen päätöksen tekemistä.
Mitä seurauksia tax free -myynnin lakkauttamisesta 30. kesäkuuta 1999 lähtien on yllä mainituille aloille?

Monti
Tämä on toistuva, merkittävä kysymys, johon komissio voi ainoastaan toistaa antamansa vastauksen arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3061/96. Komission tulee pitäytyä neuvoston päätöksessä, joka poistaa 30. kesäkuuta 1999 alkaen verovapaan myynnin unionin sisällä.
Komissio ei näe tarvetta tehdä tutkimusta aiheesta. Pikemminkin komissio valittaa sitä, että toistaiseksi asianomainen toimiala ei ole hyödyntänyt käytössään olevaa pitkää ajanjaksoa kehittääkseen sopeutumiskeinoja tästä myynnistä koituvien taloudellisten etujen poistuessa, vaikka on kulunut jo viisi vuotta mainitun päätöksen tekemisestä.
Voin lisätä, että komissio on vakuuttunut, koska tutkimus on tarpeeton, että pelkkä ilmoitus sen tekemisestä antaisi asianomaiselle elinkeinolle vääristyneen, epätarkoituksenmukaisen signaalin, joka saattaisi edelleen hidastaa välttämättömiä sopeutumistoimenpiteitä mukautumiseksi vuosia sitten tehtyyn päätökseen, joka astuu voimaan 30. kesäkuuta 1999.

Stenmarck
Herra komissaari! Olen esittänyt tämän kysymyksen ja joukon muita kysymyksiä samalta alueelta yrittääkseni selvittää, elämmekö puheidemme mukaisesti, olemmeko valmiit tekemään loogiset johtopäätökset siitä, mitä kaikissa yhteyksissä väitämme tärkeäksi. Kun tax free -myynti poistetaan, asialla on seurauksensa - sitä on turha yrittää hämätä. Siitä huolimatta mitään nimensä ansaitsevaa vaikutusanalyysia ei ole tehty, ennen kuin asiasta jo on päätetty. Pyydän juuri tätä tehtäväksi ennen kuin päätös astuu voimaan, ja tätä analyysia odottaessa lykkäämään voimaantuloa. Täytyyhän meidän kohtuuden nimessä tietää, mitä teemme.
Joukko EU: n jäsenmaita on tehnyt analyysinsa siitä, mitä voi tapahtua. Jos ne lasketaan yhteen, kyse on liikevaihdon supistumisesta ehkä 4 miljardilla eculla; kyseessä on suuruusluokaltaan 100 000 työpaikkaa koko EU: n alueelle, jotka voivat hävitä. Vaikka tämä lukuarvo olisi liian korkea, puoletkin siitä on katastrofi, etenkin sitä taustaa vasten, että ponnistelemme vähentääksemme emmekä lisätäksemme työttömyyttä. Kysymys kuuluu: olemmeko valmiita ottamaan vastaan seuraukset, samalla kuin kaikissa yhteyksissä sanomme, että teemme kaikkemme vähentääksemme työttömyyttä?

Monti
Minun on täsmennettävä arvoisalle parlamentin jäsenelle, että päätös, josta puhumme, on sitova päätös, että aikoinaan otettiin huomioon kaikki tarpeelliset osatekijät selkeän päätöksen tekemiseksi, että on pidettävä ristiriitaisena periaatteen tasolla yhteismarkkinoita, joiden sisällä olisi verovapaata myyntiä, ja että, kuten usein käy taloudellisissa asioissa, jos joillekin on etuja verovapaan järjestelmän olemassaolosta, toisille on siitä erittäin merkittäviä haittoja: esimerkiksi tavanomaisin ehdoin käytävä kauppa kärsii varmasti vahinkoa siitä tosiasiasta, että tietyissä paikoissa on verovapaata myyntiä. Verovapausjärjestelmä esimerkiksi muuttaa kilpailuasetelmaa liikennevälineiden välillä ja niin edelleen. Nämä kaikki ovat käsityksiä, joilla aikoinaan päätöksiä tehtäessä oli painoarvoa. Se, mitä voidaan todeta, on se, että varsinkin kun myönnettiin erityisen pitkä sopeutumiskausi, joka käytetään hyödyllisesti, ei tekemällä yhä uusia tutkimuksia hyvin tunnetusta tilanteesta, vaan siten, että asianomaiset toimijat muovaavat ne sopeutumismallit ja korjaustoimet, joita uusi ja aikaa sitten etukäteen ilmoitettu tilanne edellyttää.

Andersson
Herra puhemies! Minulla on myöhempi kysymys, joka koskee samaa alaa. Siksi yhdyn Stenmarckin kysymykseen. Olen samaa mieltä komissaarin kanssa siitä, että kysymys on sisämarkkinoiden periaatteista. Jos periaatteita noudatetaan, on oikein, että tax free -myynti katoaa eikä sitä ole sisämarkkinoilla. Mutta joskus todellisuus ja periaatteet ovat ristiriidassa. Kysymykseksi jää tällöin, onko pidettävä kiinni periaatteista vai pitääkö sopeutua vallitsevaan todellisuuteen.
Tässä tapauksessa Ruotsin merenkulkulaitos on tehnyt selvityksen, joka on minulla kädessäni. Se osoittaa, että suuri määrä työtilaisuuksia häviää Ruotsista niiltä paikkakunnilta, jotka ovat riippuvaisia merenkulusta. Mitä pitäisi minun, joka olen kotoisin satamakaupungista, taistelen Euroopan työllisyyden puolesta ja sanon, että Euroopan unionilla on tässä asiassa jotakin annettavaa, sanoa merenkulun alalla työskenteleville, kun samalla olemme lakkauttamassa tax free -myyntiä? Eiväthän he usko sanaani, että haluan torjua työttömyyttä. Tässä tapauksessa ajattelen, että periaatteiden tulee taipua todellisuuden edessä, ts. toistaiseksi työllisyyskysymykset ovat Euroopan unionille tärkeimpiä.

Monti
Kuten tiedätte, ponnistelulla yhteismarkkinoiden luomiseksi on yksi olennainen päämäärä: saattaa Euroopan talous kilpailukykyisemmäksi ja edistää siten työllisyyttä. Todellisuus, jonka näen, on todellisuus, jossa jotkut tiettyjen alojen tämänhetkiset työpaikat saavat tukea verovapauden olemassaolosta. Emme voi kuitenkaan unohtaa, että näiden työpaikkojen vuoksi työpaikkoja puuttuu toisilta aloilta, toisista liikennevälineistä, kaupasta yleensä, millä tarkoitan kaikkea verollista kauppaa. Niinpä tarvitaan nimenomaan sellaiset Euroopan yhteismarkkinat, jotka saisivat meidät poistamaan ne vääristymät, jotka tekevät niistä huonommin toimivat. Vääristymiä edustaa varmasti verovapaus.
Tahdon lisäksi sanoa, että esimerkiksi lentokentiltä ei varmasti poistettaisi verovapautta unionin ulkopuolisilta lennoilta, ja korostan mielelläni, että yksi lentokentillä sijaitsevien puotien ja liikkeiden eduista taloudellisen edun ohella on niiden kyky houkutella yleisöä, jolla on vapaa-aikaa lentoa odottaessa ja joka tekisi hankintoja myös taloudellisen edun poistamisesta riippumatta.

Sjöstedt
Haluan ensiksi sanoa, etten ole mikään tax free -myynnin suuri ystävä sinänsä, mutta olen aika huolestunut seurauksista, mikäli se lopetetaan.
Annan yhden hyvin konkreettisen esimerkin: Itämerta halkoo koko joukko erilaisia lauttalinjoja. Kaikilla varustamoilla on kannattavuusongelmia, ja tax free -myynti edustaa suhteellisen suurta osuutta näiden varustamoiden tuloista. Tukholman seudun pohjoispuolella on vain yksi ympärivuotinen linja Ruotsin ja Suomen välillä, nimittäin Uumajasta Vaasaan. On hyvin kyseenalaista, pysyykö tämä linja ylipäätään hengissä, jos tax free -myynti poistetaan. Se merkitsisi näiden alueiden läheisen yhteistyön katkaisemista, jotka sitä paitsi saavat tukea EU: lta Interregin kautta juuri voidakseen tehdä yhteistyötä mm. liikenneyhteyksien välityksellä. Seurauksena on myös, että kuorma-autoliikenne joutuu ajamaan satoja, ehkä tuhansia lisäkilometrejä.
Aikooko komissio tehdä jotakin, jotta erityisen tärkeät liikenneyhteydet, joita EU jo nyt tukee eri tavoin, selviävät tax free -myynnin poistamisesta, kun siihen on erityisiä syitä?

Monti
Usein esitetään väite, että verovapaa myynti on yksi kuljetusten infrastruktuurien tai tiettyjen kuljetusmuotojen rahoittamisen keino, koska kyseisissä infrastruktuureissa toimivien myyntipisteiden pitäjät joutuvat maksamaan toiminnan harjoittamisestaan korkeita maksuja erityisesti lentokentillä mutta myös muissa infrastruktuureissa.
Mitä tulee verovapaaseen myyntiin esimerkiksi lautoilla, on kiistatonta, että se muodostaa merkittävän osan meriliikenneyhtiöiden tuloista ja antaa niille mahdollisuuden tasapainottaa toimintakulujaan ja jopa ylläpitää tappiollisia linjoja. Verovapaa myynti voidaan siis katsoa yhdeksi liikenteen alan toimintatuen muodoksi.
Jos alalle halutaan yhteisön tukea, komission mielestä siihen olisi etsittävä erityisratkaisuja, jotka ovat välillisestä verotuksesta riippumattomia. Luullakseni kannatamme kaikki avoimuutta. Jos valtiontukia pidetään välttämättöminä, niitä olisi haettava, hyödynnettävä ja tarvittaessa myös myönnettävä valtiontukina eikä muussa muodossa verotuksen kautta, mikä olisi vastoin yhtenäismarkkinoiden periaatteita.

Puhemies
Poikkeuksellisesti ja vastoin työjärjestystä, ettei kahta pääpuhujaa saa olla, annan puheenvuoron herra Wattsille. Teidän on hyvä tietää, herra Watts, että työjärjestys määrää, että paitsi kysymyksen esittäjällä, vain yhdellä tai kahdella toisella on oikeus esittää kysymys.

Watts
Komissaari viittasi tax free -myynnin haittoihin ja mainitsi useita aloja, joilla hän uskoi olevan kielteinen vaikutus esimerkiksi vähittäismyynti- ja liikennealaan.
Voisiko komissaari tuoda parlamentin saataville tutkimuksia, jotka tukevat näitä väitteitä?

Monti
Esitin joukon väitteitä, jotka perustuivat useista eri lähteistä ajan mittaan kerättyihin tietoihin. Vakuutan, että komissiolla ei ole aikomusta tehdä uusia tutkimuksia. Tämä oli toisaalta myös se kanta, joka tuli esille, kun asiaa käsiteltiin hiljattain ECOFIN-neuvostossa.

Puhemies
Rouva Jensenin kysymys nro 46 putoaa pois, koska se koskee esityslistaa. Se esitetään seuraavana perjantaina.
Koska tekijät puuttuvat, rouva Jensenin kysymys nro 46, herra Sturdyn kysymys nro 47 ja herra Gallagherin kysymys nro 48 jäävät pois.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin konsultoida teitä työjärjestystä koskevasta ongelmasta. Haluaisin tietää, voidaanko toisen kansanedustajan toteuttamaa kysymystä kannattaa? Eikö?
Sovittu.

Puhemies
Kysymys nro 49 Mark Watts (H-1041/96):
Aihe: Kanaalitunnelin turvallisuus
Komissio lienee tietoinen kanaalitunnelissa 19. marraskuuta 1996 sattuneesta vakavasta tulipalosta.
Mihin toimiin komissio on ryhtynyt kanaalitunnelin osalta SEU: n 75 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti liikenneturvallisuuden parantamiseksi?
Mihin toimiin komissio on ryhtynyt Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan hallitusten suuntaan kanaalitunnelin turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä, ja onko tässä yhteydessä erityisesti otettu esille rahtivaunujen rakenne?
Onko komissio huolissaan siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus kieltäytyy julkaisemasta kanaalitunnelia koskevia turvallisuusraportteja, ja aikooko neuvosto ryhtyä toimiin tämän todistusaineiston avaamiseksi julkisuudelle?
Aikooko komissio antaa lausunnon kanaalitunnelin tulipalosta?

Kinnock, Neil
Kuten arvoisa jäsen muistanee, totesin liikenne- ja matkailuvaliokunnan kokouksessa 18. joulukuuta, että komissio pitää erittäin tärkeänä sitä, että rautatieliikenteessä ylläpidetään mahdollisimman korkea turvallisuustaso. Turvallisuus on luonnollisesti tärkeä tavoite yhteisessä liikennepolitiikassa, ja on olennaista, että kaikki rautatieliikenteen muodot, muun muassa kanaalitunneli, ovat vähintäänkin yhtä turvallisia kuin tavalliset rautatiet.
Tällä hetkellä komissio ei tiedä, onko olemassa todisteita siitä, että tunnelissa sattunut onnettomuus olisi antanut aihetta tarkastella uudelleen yhteisön asiaa koskevaa lainsäädäntöä. Kun eri tutkimusten tulokset tulevat saataville, yhteisön toimintaa koskevaa kysymystä saattaa olla tarpeen harkita uudelleen.
Kuten arvoisa jäsen tietänee, rautateillä tapahtuvia onnettomuuksia koskevat tutkimukset kuuluvat tiukasti jäsenvaltioiden lailliseen toimivaltaan. Voin kuitenkin ilmoittaa parlamentille, että hiljattain vaarallisten tavaroiden rautatiekuljetuksista annetulla direktiivillä sallitaan varta vasten tavallista tiukemmat turvallisuusstandardit kanaalin alittavaa tunnelia varten. Rahtivaunujen suunnittelu ei kuitenkaan ole komission asia.
Lopuksi totean, että komissio ei tiedä, onko Yhdistynyt kuningaskunta kieltäytynyt antamasta tietoja, kuten arvoisa jäsen antoi ymmärtää. Tunnen arvoisan jäsenen hyvin läheisen ja aktiivisen kiinnostuksen kaikkiin kanaalin alittavaan tunneliin liittyviin asioihin, ja tulen toki antamaan hänelle kaikki tiedot kaikista häntä kiinnostavista kehityskuluista.

Watts
Kiittäisin komissaaria laaja-alaisesta vastauksesta. Ymmärrän, että hän on tehnyt komissaarina kaiken voitavansa tämän asian valvomiseksi siltä osin kuin se kuuluu hänen vastuualueelleen. Uskon kuitenkin hänen ymmärtävän, että minua huolestuttaa hänen aikomuksensa kommentoida asiaa sitten, kun kertomukset valmistuvat. Olemme hyvin huolissamme siitä, että esimerkiksi tutkintaraporttia ei julkaista tai tuoda yleisön saataville ja että kanaalitunnelin turvallisuusviranomaisen päätelmiä ei välttämättä tuoda kokonaan ihmisten saataville, varsinkaan kaikkea tausta-aineistoa niiden puoliavoimien vaunujen hyväksymisestä, jotka olivat avainasemassa tulen syttymisessä ja leviämisessä.
Voisiko komissaari yhtyä minuun, kun vetoan brittihallitukseen, jotta se vapauttaisi tapausta koskevat asiakirjat ja sallisi yleisön päätellä itse, onko kanaalitunneli turvallinen? Tämä merkitsee kaikkien kanaalitunnelin turvallisuusviranomaisten asiakirjojen julkaisemista. Väittäisin, että ilman niitä emme voi päätellä, onko tunneli turvallinen vai ei.

Kinnock
Arvoisa puhemies, kiitän arvon herraa. Luulen, että kaikkia kanaalitunnelissa tapahtuneita tuonkaltaisia suuria onnettomuuksia koskevien tutkintaraporttien historia osoittaa, että mahdollisimman suuri avoimuus on viranomaisten, samoin kuin suuren yleisön ja liikenneyhtiöiden, edun mukaista. Se on ainoa keino, joka takaa paitsi sen, että kokemuksista opitaan, myös sen, että muutkin näkevät, että niistä opitaan.

Puhemies
Koska tekijä puuttuu, herra Torres Couton kysymys nro 50 jää pois.
Kysymys nro 51 Nuala Ahern (H-23-97):
Aihe: Rannikolla sijaitsevien asuinalueiden turvallisuus radioaktiivisten kuljetusten aiheuttamien vaarojen varalta
Kun ensimmäinen korkea-aktiivinen lasitettu ydinjätelasti kuljetettiin Ranskasta Japaniin vuonna 1995, kuljetusreitistä ei annettu mitään tietoja. Lastin saapuessa määränpäähän todettiin, että yksi kanistereista oli syöpynyt ja päästi säteilyä.
Ajatellen tällä hetkellä tapahtuvaa korkea-aktiivisen lasitetun ydinjätelastin kuljetusta, joka lähti Ranskasta tammikuussa 1997, millainen vastuu jäsenvaltiolla (eli Ranskalla) on ilmoittaa komissiolle lastin reitistä, onko Ranska ilmoittanut reitin ja mihin toimenpiteisiin komissio on ryhtynyt ilmoittaakseen asiasta reitin varrella oleville rannikolla sijaitseville asuinalueille ja suojellakseen niitä Pacific Teal -aluksella mahdollisesti tapahtuvan onnettomuuden varalta?

Kinnock, Neil
Euroopan unionissa jäsenvaltioille ja komissiolle annettava ilmoitus radioaktiivisen jätteen kuljetuksista on taattu seuraavilla määräyksillä: ensinnäkin neuvoston direktiivillä 92/3 Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta. Siinä säädetään menettelystä, jolla taataan, että radioaktiivisen jätteen kuljettaminen edellyttää kaikkien jäsenvaltioiden etukäteen antamaa lupaa. Tämän direktiivin soveltamisessa käytettävistä vakiolomakkeista ja asiakirjoista päätettiin komission lokakuussa 1993 tekemällä päätöksellä. Tietojen antaminen komissiolle taataan direktiivin täytäntöönpanoa koskevilla kertomuksilla, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kahden vuoden välein.
Toiseksi meritse kuljetettavia radioaktiivisia aineita, myös radioaktiivista jätettä, koskevasta ilmoitusvelvollisuudesta säädetään myös direktiivissä 93/75. Tämä direktiivi velvoittaa liikenneyhtiöt ja vaarallisia tai saastuttavia aineita kuljettavista aluksista vastaavat henkilöt välittämään määräjäsenvaltion tai lähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtaiset tiedot aluksen suunnitellusta reitistä ja lastista. Komissio ei saa suoraa tietoa yksittäisistä radioaktiivisen aineen kuljetuksista, eikä komission tehtävä myöskään ole ilmoittaa rannikkovaltioille merellä sattuvista hätätilanteista. Kyseisellä jäsenvaltiolla on kuitenkin direktiivin nojalla velvollisuus antaa tällaiset tiedot.

Ahern
Kiitos, komissaari, vastauksestanne, joka oli varsin selkeä. Ymmärtääkseni Australian hallitukselle on ilmoitettu tästä kuljetuksesta. Voitteko vahvistaa tai kieltää tämän? Jos näin on - ja vastauksenne tuntuu viittaavan siihen, että Euroopan unionin jäsenvaltiot saisivat etukäteen tiedon rannikoillaan sijaitsevilla valtateillä ja sivuteillä kuljetettavista lähetyksistä ja antaisivat niihin luvan - voitteko vahvistaa, että tässä tapauksessa kanaalin, Biskajanlahden, Irlanninmeren, Pohjanmeren ja Euroopan unionissa sijaitsevan Atlantin rannikon kautta kuljetettavista lähetyksistä ilmoitetaan ja että niihin pyydetään jäsenvaltioiden lupa? Vahvistaisitteko tämän erikseen?

Kinnock, Neil
Kiitän arvoisaa jäsentä. Jos hänellä on erityistietoja Australiasta, olisin hyvin tyytyväinen, jos hän kirjoittaisi minulle niistä erillisen selostuksen. Vaikka meillä ei selvästikään ole tällä alueella toimivaltaa, olemme toki kiinnostuneita siitä. Otamme mielellämme vastaan kaiken tiedon, joka hänellä on antaa.
Mitä tulee koko kysymykseen kauttakulkulähetyksistä, komissio hyväksyi joulukuussa 1993 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi Euroopan alusten raportointijärjestelmästä eli ns. Eurorepistä. Sillä pyritään laajentamaan direktiiviin 93/75 sisältyvää ilmoitusvelvollisuutta kaikkiin aluksiin, jotka kuljettavat vaarallista tai saastuttavaa lastia ja jotka kulkevat Euroopan satamien kautta Euroopan unionin ulkopuoliseen maahan. Koska neuvostossa ei ole saatu aikaan poliittista sopimusta komission tekstistä, Eurorep on edelleen neuvoston käsiteltävänä. Se, että yhteisö ratifioi Yhdistyneiden kansakuntien merioikeutta koskevan yleissopimuksen, luo vahvemman oikeudellisen perustan ehdotuksellemme kansainvälisen oikeuden osalta ja mahdollistaa toivottavasti ehdotusta koskevien keskustelujen uudelleenaloittamisen yhteisössä. Odotan kuulevani pian arvoisasta jäsenestä.

Ahern
Toteaisin vain komissaari Kinnockille, että kirjoitan toki hänelle selostuksen Australiaa koskevista tiedoista. Voiko hän kuitenkin kertoa minulle, mitkä reitin varrella sijaitsevat jäsenvaltiot ovat todellisuudessa antaneet luvan kauttakulkua varten? Hänen vastauksensa perusteella vaikuttaa siltä, että niiden on täytynyt antaa siihen lupa. Ovatko ne tosiaan antaneet luvan? Voiko komissaari kertoa meille tämän?

Kinnock, Neil
Tutkin tuota erityiskysymystä ja annan arvoisalle jäsenelle tarkan vastauksen.

Puhemies
Kysymys nro 52 Florus Wijsenbeek (H-0030/97):
Aihe: Tuki vallonialaiselle liikenneyhtiölle
Onko komission mielestä sopivaa sekä yhdistelmäliikenteen että yhtäläisten kilpailuedellytysten tavoitteiden kannalta, että TTS (Bierset) -maantieliikenneyhtiölle myönnetään Vallonian hallituksen tukea, joka on määrältään 200 miljoonaa Belgian frangia, ylimittaisen liikkuvan kaluston ostamiseksi autonosien kuljettamiseksi Saksasta?

Kinnock, Neil
Komission henkilökunta pyytää ensin kyseessä olevia jäsenvaltioita toimittamaan kaikki asiaa koskevat tiedot viidentoista arkipäivän kuluessa. Jos vastausta ei saada tai se on epätäydellinen, jäsenvaltiota pyydetään uudestaan toimittamaan yksityiskohtaiset tiedot seuraavan viidentoista arkipäivän kuluessa ja komissio varoittaa sitä tässä yhteydessä siitä, että komissiolla on oikeus määrätä kieltomääräys.
Saatuaan yksityiskohtaiset tiedot sisältävän vastauksen komissio voi päättää olla vastustamatta tukea tai se voi päättää käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen oikeudenkäynnin epäilysten tai puuttuvan tiedon vuoksi. Jos jäsenvaltio ei ole toimittanut pyydettyjä tietoja, komissio voi asettaa kieltomääräyksen tietojen saamiseksi. Kieltomääräyksellä voidaan myös määrätä jäsenvaltio suspendoimaan tukimaksut tutkimusten tulosten saamiseen asti. Määräyksellä voidaan myös vaatia jäsenvaltiota toimittamaan tiedot, jotka komissio tarvitsee tapausta koskevan päätöksen tekemiseksi.

Wijsenbeek
Tuo oli paras epävastaus, jonka olen koskaan komissiolta saanut. Tunnen menettelyt varsin hyvin. Toin tämän asian erityisesti komission tietoon ja annoin tarvittavat tapausta koskevat tiedot, koska haluaisin komission ottavan siihen kantaa ja kertovan meille, parlamentin jäsenille, kannattaako se tämänkaltaista valtion tukea vai ei. Jos näin ei ole, sen on ryhdyttävä välittömiin toimenpiteisiin. Haluaisin siis kuulla komissaarin kannan siihen, pitääkö hän tällaista tukea asianmukaisena.

Kinnock, Neil
Komissio ei ollut tietoinen tuollaisen rahoituksen olemassaolosta, mutta se lähetti tiedustelun Belgian viranomaisille selvittääkseen, oliko mahdollista, että valtion tukea oli jätetty ilmoittamatta. On vaikea hyväksyä sitä, että kun komissio antaa täyden ja asiapitoisen vastauksen koko valtion tukea koskevaan menettelyyn, sitä syytetään epävastausten antamisesta. Tarkka, totuudenmukainen tieto on aina tarkkaa, totuudenmukaista tietoa.

Puhemies
Kysymys nro 53 Sören Wibe (H-0043/97):
Aihe: Bothnia-radan rakentaminen Pohjois-Ruotsissa
Ruotsin hallitus päätti hiljattain rakentaa uuden rautatien. Ensimmäinen rataosuus kulkee Sundsvallista Uumajaan. Rata parantaa Pohjois-Ruotsin yhteyksiä ja tulevaisuudessa se yhdistää myös Ruotsin ja Pohjois-Suomen. Myös Murmanskin alueelle on suunniteltu yhteyttä.
Onko Ruotsin mahdollista saada EU-tukea radan rakentamiseen, ja mikä on tällaisessa tapauksessa EU-budjetin kohta, josta tukea voidaan hakea?

Kinnock, Neil
Bothnia-rata ei kuulu tällä hetkellä Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon eikä parlamentti tai neuvosto pyytänyt sen liittämistä siihen sen menettelyn yhteydessä, jolla otettiin käyttöön Euroopan laajuisia verkkoja koskevat suuntaviivat. Koska sitä ei pidetä yhteistä etua koskevana hankkeena, se ei voi lainsäädännön nojalla saada rahoitustukea Euroopan laajuisten verkkojen talousarviosta. Lisäksi koska liikenneinfrastruktuuri ei kuulu tämän alueen aluerahastojen alaisuuteen ja koska käytettävissä olevat varat eivät riitä lähimainkaan hankkeen todennäköisten kustannusten kattamiseen, niitäkään ei voida käyttää tämän hankkeen rahoituksen osana.

Wibe
Kiitän komissaaria vastauksesta, vaikka se olikin aika kielteinen. Kyseessä on rautatie, joka sijaitsee tavattoman kaukana, ehkä jopa 2000 kilometrin päässä täältä. Se on kuitenkin tavattoman tärkeä vaikutusalueelleen, varsinkin tavaraliikenteen osalta. En ymmärrä komissaaria, kun hän sanoo, ettei se kuulu yhteisiin kuljetuksiimme. Kyseessähän on rata, jota aivan ilmeisesti käytettäisiin yhdistämään sekä Pohjois-Ruotsia että Pohjois-Suomea sekä jatkossa myös Luoteis-Venäjää Euroopan muuhun rataverkkoon. Sen puuttuminen nykyisistä suunnitelmista johtuu yksinkertaisesti siitä, että päätös tämän radan rakentamisesta on tehty melko hiljattain.
Luonnolliseksi jatkokysymyksekseni herra Kinnockille tuleekin, onko aivan poissuljettua näin ex post facto lisätä myös tämä erittäin tärkeä rata transeurooppalaiseen rautatieverkkoon.

Kinnock, Neil
Kiitän arvoisaa jäsentä. Ajatusta Bothnia-radan liittämisestä Euroopan laajuiseen verkkoon ei ole - Wiben sanoja lainatakseni - hylätty siitä yksinkertaisesta syystä, että suuntaviivoja on tarkistettava vuonna 1999. Huomauttaisin hänelle myös, että jotta voidaan harkita jonkin hankkeen liittämistä Euroopan laajuiseen verkkoon, jolloin se on oikeutettu saamaan tukea talousarviosta, kyseisen jäsenvaltion on tuettava tai ehdotettava hanketta.
Se, että Bothnia-rata ei sisälly Euroopan laajuisia verkkoja koskevaan ehdotukseen, johtuu ensinnäkin siitä, ettei kyseinen jäsenvaltio ole ehdottanut sitä, ja toiseksi siitä, että sitä ei liitetty parlamentaarisena harkinta-aikana, ja kolmanneksi siitä, että neuvosto ei asiaa harkittuaan liittänyt sitä. Jos Ruotsin hallitus tekee ehdotuksen ja noudatetaan asiaa koskevia menettelyjä, radan liittäminen on mahdollista. Tämä riippuu kuitenkin täysin jäsenvaltion aloitteesta.

Puhemies
Kysymys nro 54 Hans Lindqvist (H-0047/97):
Aihe: Scandinavian Express Loop
Ruotsissa ja Norjassa keskustellaan parhaillaan mahdollisuudesta yhdistää joukko Ruotsin ja Norjan kaupunkeja toisiinsa entistä tehokkaammin rautatien avulla. Rautatiehankkeella on työnimi Scandinavian Express Loop, ja se tulee muodostamaan rengasrautatien Tukholma-Östersund-Trondheim- Oslo-Tukholma. Osana tähän sisältyy aiemmin käsitelty Atlantbanan-rata. Reitit ovat jo olemassa, mutta ne täytyy varustaa pikajunaliikennettä varten. Mitä mieltä komissio on EU: n mahdollisuuksista tukea hanketta taloudellisesti?

Kinnock, Neil
Atlantbanan-rata sisältyy yhteisön Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämistä koskevista suuntaviivoista tehdyn päätöksen liitteeseen I. Kuten arvoisa jäsen tietää, linjan eteläosa kuuluu Pohjoiseen kolmioon, joka on yksi Essenin Eurooppa-neuvostossa vahvistetuista ensisijaisista hankkeista ja joka sisältyy parlamentille esiteltyyn ja sen hyväksymään lailliseen päätökseen.
Rata kuuluu yhtenä osana kunnianhimoiseen hankkeeseen nimeltä Scandinavian Express Loop. Radan Ruotsin osuus voisi saada yhteisön rahoitustukea Euroopan laajuisten verkkojen budjettikohdasta yhteistä etua koskevana hankkeena, mutta tähän mennessä asianomaiset kansalliset viranomaiset eivät ole pyytäneet komission tukea.
Käytettävissä olevan tiedon perusteella vaikuttaa siltä, että tähän hankkeeseen ei voida käyttää yhteisön varoja. Vaikuttaakin siltä, että linjan Ruotsin osuus jää kokonaan kansallisen rautatieinfrastruktuuriviranomaisen Banverketin rahoitettavaksi.

Lindqvist
Kiitos vastauksesta - sehän ei ollutkaan niin kamalan huono. Sehän tarkoittaa, että käynnissä oleva suunnittelu, joka on jo meneillään Ruotsin ja Norjan välillä, voi jatkua, minkä se olisi ehkä tehnyt joka tapauksessa. Yhtä kaikki on myönteistä, että rata sisältyy siihen suunnitteluun, joka voi tuoda rahaa. Kyseessähän on rata, joka tekee silmukan Tukholmasta Östersundiin, sitten kohti Norjaa Trondheimiin, sieltä Osloon ja sitten takaisin Tukholmaan.
Jatkokysymykseni komissaarille on: Mitä Ruotsin hallituksen tulisi tehdä saadakseen edelleen hankituksi riittävän rahoituksen tälle radalle? Onko Norjalla mitään mahdollisuutta jouduttaa tätä hanketta, sen Interreg-yhteistyön lisäksi, jota maiden välillä on ja johon mm. tämä rata kuuluu?

Kinnock, Neil
Olen pahoillani, mutta Norjan kansalaisten päätöksen vuoksi Norja ei kuulu Euroopan unioniin. Tämän vuoksi emme voi esittää Norjalle mitään vaatimuksia infrastruktuurin täydentämiskehityksen osalta, vaikka tiedänkin, että Norjan ja muiden maiden välisten hyvien suhteiden ansiosta infrastruktuuripolitiikkaa koskevat mielipiteet ovat pitkälti yhteneviä. Valitettavasti äänestystuloksen seurauksena myönteisten viestien välittäminen Norjalle ei kuitenkaan kuuluu komission tehtäviin.
Mitä Euroopan laajuisten verkkojen rahoitustukeen tulee, kuten aiemmassa vastauksessani huomautin, Ruotsin hallituksen olisi otettava välttämätön askel eli tehtävä hakemus. Sitä olisi harkittava tarkoin. Koska kyseisen hankkeen katsotaan kuitenkin olevan yhteistä etua koskeva, sen kypsyysasteen mukaan sillä pitäisi olla ainakin yhtä suotuisat mahdollisuudet saada rahoitustukea kuin muilla vastaavilla hankkeilla.

Wijsenbeek
Onko mitään mahdollisuuksia sisällyttää Euroopan laajuisiin verkkoihin tämänkaltaisia merkitykseltään Euroopan laajuisia hankkeita? Jos on, kuinka kahden asianomaisen hallituksen tulisi reagoida tähän?

Kinnock, Neil
Kuten Wijsenbeek varmastikin tietää, niiden tulisi tehdä myönteistä yhteistyötä nykyisen lainsäädännön määräyksiin sisältyvien ehtojen vuoksi, vuonna 1999 tehtävän tarkistuksen vuoksi ja sen vuoksi, että näille hankkeille on ominaista pitkä suunnittelu- ja kehitysvaihe. Toivon, että voimme tulevaisuudessa ottaa hankkeet, joilla on todellista Euroopan laajuista arvoa, nykyistä laajemmin mukaan. Siksi toivon, että jäsenvaltioiden hallitukset pitävät mielessään, että niillä on vastuu sellaisten alustavien ehdotuksien tekemisestä, joissa otetaan huomioon nykyisen lainsäädännön asettamat puitteet, Euroopan laajuisten verkkojen ensisijaisten hankkeiden luonne ja lopulta koko verkkosuunnitelman takana oleva filosofia.

Puhemies
Koska tekijät puuttuvat, herra Svenssonin kysymys nro 55, herra Holmin kysymys nro 56 ja rouva Billinghamin kysymys nro 57 jäävät pois.
Kysymys nro 58 Birgitta Ahlqvist (H-0032/97):
Aihe: " Oppiminen tietoyhteiskunnassa: koulutusta koskevan eurooppalaisen aloitteen toimintasuunnitelma"
Samalla kun komissiota voidaan onnitella edellä mainittua toimintasuunnitelmaa (KOM(96)0471) koskevasta aloitteesta, on kuitenkin syytä tähdentää, että siitä puuttuu kokonaan tiettyjä tärkeitä näkökohtia. Vammaisten osalle ei ole suunniteltu mitään, vaikka heidän voidaan katsoa kuuluvan tietoyhteiskunnasta eniten etua saavien joukkoon, koska uudet tietoteknologiat antavat mahdollisuuden vähentää, jopa poistaa, tiettyjen vammojen aiheuttamat rajoitukset.
Helios-ohjelman päättyessä komissio lupasi sisällyttää sen tavoitteet kaikkiin politiikkoihinsa. Eikö siksi olisi mahdollista liittää tämä ulottuvuus edellä mainittuun toimintasuunnitelmaan varaamalla sitä varten tarkoituksenmukaiset määrärahat?

Cresson
Koulutusta koskevan eurooppalaisen aloitteen toimintasuunnitelma on tarkoitettu peruskoulu- ja lukio-opetukseen. Sen kohderyhmänä ovat kaikki kyseisen tason oppilaitosten oppilaat, vammaiset mukaan lukien. On selvää, että koulutukseen mukautetuilla uusilla tieto- ja tietoliikennetekniikoilla voidaan tukea tehokkaasti vammaisten, erityisesti koulunkäynnin estäviä fyysisiä haittoja omaavien oppilaiden sekä myös henkisiä haittoja omaavien oppilaiden oppimista. Toimintasuunnitelman toteuttaminen tukeutuu päätösten, menettelyjen ja määrärahojen osalta ensisijaisesti Socrates-ohjelmaan mutta myös muihin olemassa oleviin ohjelmiin, kuten Esprit, Leonardo da Vinci ja telemaattisia sovelluksia koskeva ohjelma.
Mitä tulee Socrates-ohjelmaan, neuvoston ja Euroopan parlamentin tekemän ohjelman hyväksymistä koskevan päätöksen useissa luvuissa määrätään vammaisten erityistarpeiden huomioon ottamisesta. Komissio antoi 30. kesäkuuta 1996 tiedonannon, jossa hyväksyttiin uusi yhteisön toimintamalli vammaisten osalta. Kyseisen tiedonannon ja siinä esiintyneen valtavirtaistamisen käsitteen mukaisesti sekä neuvoston 20. joulukuuta 1996 antaman vammaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan päätöslauselman mukaisesti vammaisten tarpeet otetaan huomioon koulutusta koskevan eurooppalaisen aloitteen toimintasuunnitelman toteuttamisessa. Tämä näkökohta otetaan huomioon myös tietoyhteiskunnan sosiaalisia näkökohtia koskevan vihreän kirjan seurannassa.

Lööw
Olen hyvin kiitollinen siitä, että saan ottaa vastauksen vastaan. Rouva Ahlqvist makaa korkeassa kuumeessa 2000 kilometrin päässä täältä. Hän on kovin pahoillaan, ettei voi olla täällä.
Hän halusi sanoa tällä kysymyksellä, että hän kaipaa muuten hyvään eurooppalaisen aloitteen toimintasuunnitelmaan toimenpiteitä vammaisten hyväksi. Olen kiitollinen vastauksesta kysymykseen. Mielestäni komissaari Cresson todellakin osoittaa, että ollaan valmiita sisällyttämään myös ne mahdollisuudet, joita uusi teknologia tuo vammaisille. Toisaalta fyysisesti vammaiset voivat parantaa mahdollisuuksiaan ja lisätä liikkuvuuttaan työmarkkinoilla, toisaalta mentaalisesti vammaiset, kehityksessään häiriintyneet, voivat saada kontaktia ulkomaailmaan aivan toisella tavalla.
Toivon, että tämän toimintasuunnitelman tarjousmenettelyssä todellakin otetaan huomioon se tosiseikka, että jos nämä näkökohdat otetaan ajoissa käsittelyyn, tämä teknologia voidaan hyvin edullisin kustannuksin soveltaa vammaisten hyödynnettäväksi.

Cresson
Kannustamme kaikkea kehitystä, joka tällä alalla voi tapahtua. On olemassa esimerkiksi sokeille tarkoitettuja tietokonejärjestelmiä, joiden avulla sokeat voivat ilmaista itseään pistekirjoituksella. Myös liikuntakyvyttömille ihmisille on olemassa järjestelmiä, jotka ovat yhä suorituskykyisempiä.
Kuten sanoitte, olen siis aivan varma siitä, että komissio voi menetellä siten, että vammaisten osallistumista yleisen tietojärjestelmän sekä tietoverkkojen käyttöön voidaan lisätä merkittävästi ja tyydyttävällä tavalla äsken mainitsemissani teksteissä esitettyjen päälinjojen mukaisesti.
Kehitettävää on tietenkin aina, ja kehittämisen alalla onkin käynnistettävä hankkeita. Esimerkiksi koulutusohjelmistojen alalla, jossa meillä on aloittanut työnsä pieni yksikkö, voidaan löytää erityisratkaisuja erilaisille ihmisryhmille, koska esteitä on vain yksi.

Puhemies
Kysymys nro 59 Joan Vallvé (H-0034/97):
Aihe: Socrates-ohjelman soveltaminen
Käännyin komission puoleen vuoden 1996 helmikuussa ja kysyin Socrates-ohjelmaa käsittelevän päätöksen johdanto-osan 11 kappaleen tarkoitusta. Kyseinen kappale koskee niiden kielten, joilla on kansallisiin säädöksiin perustuva asema vaikka eivät olekaan Euroopan unionin virallisia kieliä ja joita käytetään merkittävästi yliopistoissa - niin kuin on katalonian kielen laita - mukaanottamista Socrates-ohjelman vuoden 1996 hakijan oppaaseen. Vastaukseksi sain, että asiasta voitaisiin mainita nimenomaisesti vuoden 1997 hakijan oppaassa.
Onko komissio ryhtynyt tarpeellisiin toimenpiteisiin tämän toteuttamiseksi? Se edistäisi ohjelmaa koskevan päätöksen soveltamista ja tavoitteita, jotka on esitetty Euroopan yhteisön kielten ja katalonian kielen tilannetta koskevassa Redingin mietinnössä, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi joulukuussa 1990.

Cresson
Socrates-ohjelman toteuttamisen osalta komissio toivoo, että yhteisön ohjelmien hakijan oppaat ovat yksinkertaisia ja selkeitä. Vuoden 1997 oppaassa viitataan osallistujamaiden opetuskieliin mainitsematta kieliä. Komission yksiköt toteuttavat parhaillaan tarvittavia toimia, jotta vuoden 1998 oppaassa voitaisiin yliopistojen välisen yhteistyön kehittämiseksi mainita Euroopan unionin 11 virallisen kielen lisäksi muitakin kieliä, kuten esimerkiksi katalaani, galician kieli ja baskin kieli.
Muiden kielien puuttuminen oppaasta ei kuitenkaan ole tähän asti estänyt Katalonian yliopistoja osallistumasta aktiivisesti Socrates-ohjelman eri toimiin. Jos haluatte esimerkin, voin sanoa, että kyseiset yliopistot lähettivät muihin yliopistoihin 3 000 vaihto-opiskelijaa ja vastaanottivat saman verran vaihto-opiskelijoita muiden jäsenvaltioiden yliopistoista.

Vallvé
Olen erittäin tyytyväinen antamaanne vastaukseen. Puhun ranskaksi, jotta sanani ymmärrettäisiin välittömästi. Toivon, että antamallanne lupauksella, että vuoden 1998 opas tulee sisältämään Socrates-ohjelman johdanto-osan 11 kappaleessa esitetyt tiedot, olisi paremmat mahdollisuudet toteutua kuin suunnilleen vuosi sitten helmikuussa 1996 antamallanne lupauksella. Silloin lupasitte, että kyseiset tiedot sisällytettäisiin jo vuoden 1997 oppaaseen. Näin ei kuitenkaan käynyt. Toivon, että asia otetaan tällä kertaa vakavasti ja että vuoden 1998 hakijan oppaassa mainitaan selkeästi katalaani, mikä olisi vuonna 1990 hyväksymämme Redingin laatiman päätöslauselman mukaista.

Cresson
Arvoisa jäsen, voin täysin sitoutua siihen, että äsken mainitsemani eri kielet, erityisesti katalaani, sekä muitakin kieliä tullaan todellakin mainitsemaan seuraavassa oppaassa.

Posselt
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi pientä lisäkysymystä rouva komissaarille. Ensinnäkin: olisiko mahdollista saada poikkileikkauskatsaus kaikista niistä hänen vastuullaan olevista ohjelmista, joissa parlamentin käsittelemät vähemmistökieliä koskevat asiat on otettu huomioon? Euroopan unionissahan on hyvin suuri väestöryhmä, jota tämä koskee. Katalania ei ole oikeastaan vähemmistökieli, vaan se on oikeastaan yksi suuremmista kielistä.
Toiseksi: mehän olemme päättäneet täällä assosiointisopimusten lisäpöytäkirjoista, että Sokratesin ja muiden ohjelmien toiminta-alaa voitaisiin laajentaa Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Olin asian esittelijä, ja haluaisin kysyä teiltä, kuinka pitkälle tässä on jo päästy, ja kuinka laajalti vaikutukset ovat jo näkyvissä?

Cresson
Voin sanoa teille, että minun on vaikea antaa teille tänään luetteloa aiheista tai olosuhteista, joissa vähemmistökielet otetaan huomioon. Mutta jos haluatte, voin toimittaa teille niistä kirjallisen luettelon.
Mitä tulee Socrates-ohjelmaan Keski- ja Itä-Euroopan maiden osalta, toimet on vasta juuri aloitettu. Toimet edistyvät ja asiat ovat tapahtuneet tyydyttävästi ja sopivaan tahtiin. Keski- ja Itä-Euroopan maista tulee yliopistoihimme paljon opiskelijoita. Vastavuoroisesti myös jonkin verran opiskelijoita on lähtenyt Keski- ja ItäEuroopan maiden yliopistoihin. Mutta näiden toimien toteuttaminen, jossa voidaan hyödyntää ainakin Phareohjelmaa ja muitakin ohjelmia, on vasta alullaan.

Puhemies
Kysymys nro 60 Hubert Pirker (H-0036/97):
Aihe: Leonardo da Vinci -ohjelma
Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä niiden esteiden poistamiseksi, jotka estävät EU: n laajuisen oppipoikien ja kouluttajien (yrityksissä toimivat opettajat ja kouluttajat) vaihdon ammatillista koulutusta ja liikkuvuutta koskevan Leonardo da Vinci -ohjelman yhteydessä?

Cresson
Kysymyksenne koski Leonardo-ohjelmaan liittyviä useita esteitä. Ohjelma on kohdannut useita esteitä, jotka vaikuttavat nuorten ja kouluttajien kansainväliseen liikkuvuuteen. Tästä syystä komissio julkaisi vuonna 1996 koulutuksen ja tutkimuksen alalla olevia kansainvälisen liikkuvuuden esteitä koskevan vihreän kirjan. Vihreän kirjan tarkoituksena oli virittää laaja julkinen keskustelu sekä myös kehittää toimintapisteitä, joilla pyritään esteiden poistamiseen.
Yleisesti ottaen voidaan yksilöidä kaksi esteryhmää, jotka haittaavat Leonardo-ohjelman osana tapahtuvaa opiskelijavälitystä ja -vaihtoa. Ensimmäinen niistä liittyy oppisopimusoppilaiden oikeudelliseen asemaan sekä avoimuuskysymykseen ja ammattitutkintojen tunnustamiseen. Se, että unionin kansalaisten oleskelu ilman oleskelulupaa toisessa jäsenmaassa on rajoitettu kolmeen kuukauteen, estää liikkuvuutta. Etusijalle olisi kuitenkin asetettava pidemmät oleskelut, jotka olisivat nuorille hyödyllisempiä ammattitaidon kannalta. Komissio tulee tekemään ehdotuksia oleskeluoikeuteen, sosiaaliturvaan ja verotukseen liittyvien näkökohtien parantamiseksi.
Neuvoston vuonna 1985 antaman ammattitutkintojen vertailukelpoisuutta koskevan päätöksen mukaisesti ammattitutkinnot olisi tunnustettava koko yhteisössä. Alalla ei kuitenkaan ole tapahtunut todellista kehitystä, mikä on mielestäni hyvin huolestuttavaa. Olen asiasta yhtä huolissani kuin tekin. Leonardo-ohjelma parantaa osaltaan avoimuutta ja tutkintojen tunnustamista, edellyttäen että ohjelman osana tapahtuvaan opiskelijavälitykseen ja - vaihtoon liitetään todistuksia ja laillistamista koskevia toimia. Leonardo täyttää siis täysin innovatiivisen tehtävänsä, minkä ansiosta voimme tehdä todellisen oppisopimusoppilaiden asemaa Euroopassa koskevan ehdotuksen.
En kiellä, etteikö ongelma olisi erittäin monimutkainen ja etteikö nuorten liikkuvuus Euroopan unionissa olisi paljon vaikeampi asia kuin tavaroiden tai pääoman liikkuvuus, vaikka Eurooppaa onkin rakennettu kansalaisia varten. Leonardoon ja oppisopimusoppilaisiin liittyy useita ongelmia, mutta ongelmia liittyy myös esimerkiksi opiskelijoihin ja työttömiin nuoriin, jotka kotimaastaan lähtiessään eivät saa enää avustuksia. Myös pienen korvauksen saamiseen liittyvät esteet, johonkin muuhun maahan harjoittelijoiksi lähtevien nuorten ongelmat sekä nuorten tutkijoiden ongelmat ovat yleisiä.
Minun mielestäni parlamentin olisi tuettava täysin sitä, että kansalaisten ja erityisesti nuorten liikkuvuus on välttämätöntä Euroopan kansalaisuuden tiedostamisen kannalta. Useita esteitä aiheuttaa myös ongelmien laajaalaisuus, sillä ongelmat koskevat useita ministeriöitä: työministeriötä, sosiaaliministeriötä, joskus myös sisäministeriötä ja opetusministeriötä. Jäsenvaltioita on siis vaikea saada laatimaan tyydyttäviä säännöksiä.
Jos haluamme saada oppisopimusoppilaille uskottavan aseman, jos haluamme, että kiertävästä oppisopimuskoulutuksesta saadaan Erasmus-toiminnan kaltaista toimintaa, kuten tavoitteenamme on, meidän kaikkien on aloitettava toiminta asian hyväksi. Luotan siihen, että parlamentti edistää asiaa, joka on ratkaisevan tärkeä Euroopan koulutuspolitiikan kannalta.

Pirker
Madame Cresson, arvoisa puhemies, kiitän puheenvuorostanne. Käytännössä minäkin ymmärrän, kuinka suuria ongelmia tämän suurenmoisen Leonardo-ohjelman toteuttaminen tuo mukanaan. Minusta on kuitenkin äärettömän tärkeätä, että tehdään kaikki mahdollinen sen hyväksi, että innovaatioita voidaan vaihtaa, että ne saadaan liikkeelle, ja että tehdään kaikki mahdollinen jatkokoulutuksen ja harjoittelijakoulutuksen hyväksi, koska nämä kaikki ovat mahdollista työttömyyttä ehkäiseviä toimenpiteitä. Siksi olen iloinen omistautumisestanne asialle ja siitä, että näette myös, missä ongelma on.
Näen myös muita ongelmia, koska käytännössä jo tietojen vaihto ylipäätään on vaikeaa sellaisten yritysten välillä, jotka ovat valmiita ottamaan osaa näihin liikkuvuusohjelmiin ja jotka ovat valmiita vaihtamaan sekä harjoittelijoita että kouluttajia eri maiden välillä. Käytännössä näen myös hyvin suuria ongelmia siinä, lasketaanko vaihtoaika lomaksi vai oikeaksi koulutukseksi. Näettekö te mahdollisuuksia tämän esteen poistamiseksi?

Cresson
Luulen, että tarkoittamanne ongelma koskee sitä, että yritykset - sikäli kuin ymmärsin oikein - tunnustaisivat oppisopimusoppilaan jossain muussa unionin jäsenvaltiossa tekemän työn ja työjakson pituuden.
On selvää, että ammattitaidon laillistamisen ongelma on hyvin ajankohtainen ja että se ei koske vain oppisopimuskoulutusta. Kysymys on siitä, kuinka voidaan mitata jonkun ammatin ammattitaitotasojen vastaavuutta eri maissa.
Jos teillä on ollut mahdollisuus tutustua koulutusta ja kognitiivista yhteiskuntaa käsittelevään valkoiseen kirjaan, tiedätte, että pyrimme yhdessä eri ammattialojen kanssa laatimaan ammattitaidon laillistamisjärjestelmiä. Teemme yhteistyötä esimerkiksi Euroopan pankkiliiton ja useampien ammattiliittojen kanssa, jotta ei ainoastaan ammatillista peruskoulutusta suorittavien oppisopimusoppilaiden vaan myös sellaisten palkansaajien tai työntekijöiden, jotka haluaisivat työskennellä jossain toisessa unionin jäsenvaltiossa, pätevyydet voitaisiin hyväksyä koko heidän elinikänsä ajan. Hyväksymisen olisi tapahduttava siten, että pätevyystaso on mahdollista kartoittaa oikein, vaikka opintojen päättymisestä olisi kulunut jo useita vuosia. On siis aloitettu melkoisen ongelmakentän tutkiminen ja se ei koske pelkästään oppisopimuskoulutusta vaan myös palkansaajia koko heidän elinikänsä ajan.

Puhemies
Kysymys nro 61 Marie-Paule Kestelijn-Sierens (H-0037/97):
Aihe: Euroopan tasolla suoritettavan kliinisen tutkimuksen merkitys terapeuttisen strategian määrittämisen kannalta
Euroopan tasolla suoritettavan riippumattoman kliinisen tutkimuksen merkitys terapeuttisen strategian määrittämisen kannalta edistää merkittävästi syövän ja muiden monitieteellistä lähestymistapaa edellyttävien tautien hoidon mahdollisimman korkeaa tasoa
Aikooko komissio sisällyttää tämän tutkimuksen osaksi tutkimuksen ja kehittämisen viidettä puiteohjelmaa? Onko komissio valmis kannustamaan jäsenvaltioita yksinkertaistamaan ja sovittamaan paremmin yhteen kansallisia - ja usein erittäin poikkeavia - oikeudellisia velvoitteita, jotka koskevat tätä kliinistä tutkimusta, terapeuttisen edistymisen varmistamiseksi?

Cresson
Mitä tulee kliinisiin kokeisiin, syöpätutkimuksessa kuten monien muidenkin tautien tutkimuksessa, joka edellyttää monitieteellistä lähestymistapaa, voidaan erityisesti hyödyntää Euroopan tasolla suoritettuja riippumattomia kliinisiä kokeita. Tämän tyyppisillä kokeilla on aina ollut tärkeä sija unionin lääketieteellistä tutkimusta koskevissa ohjelmissa.
Riippumattomilla kliinisillä kokeilla olisi edelleenkin oltava merkittävä sija viidennen puiteohjelman osana toteutetussa lääketieteellisessä tutkimuksessa. Kliinisiä kokeita olisi tehtävä virus- ja tartuntatautien voittamiseksi tehtävissä toimissa sekä elollisten ja ekosysteemin luonnonvarojen tutkimista koskevan ohjelman osana tehtävässä rappeuttavien sairauksien torjuntaa tukevissa tutkimuksissa. Kyseinen ohjelma olisi yksi komission viime vuonna 12. helmikuuta antaman tiedonannon mukaisen viidennen puiteohjelman kuudesta tärkeimmästä ohjelmasta.
Jäsenvaltioiden kliinistä tutkimusta koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisen ongelma on erilainen lääkekokeiden ja hoitomenetelmien, kuten kirurgian, sädehoidon sekä näiden syövän hoidossa laajalti käytettyjen yhdistelmien osalta. Lääkekokeita koskevat säännökset on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla osana lääkkeiden markkinoille saattamista koskevia säännöksiä. Yhteisöllähän on muodollinen toimivalta lääkkeiden markkinoille saattamisessa.
Näin ei kuitenkaan ole muiden kliinisten kokeiden kohdalla; niiden sääntely on jäsenvaltioiden vastuulla. Koska komissio ei voi toimia suoraan, se voi ainoastaan kannustaa jäsenvaltiota lähentämään säännöksiään, kun nämä tekevät yhteistyötä syöpätutkimuksen ja muiden vakavien tautien tutkimuksen alalla, mitä komissio muuten tukee merkittävästi puiteohjelman välityksellä.

Kestelijn-Sierens
Kiitos teille arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Esitin tämän kysymyksen erään laitoksen puolesta, nimittäin eurooppalaisen syövän hoitoa tutkivan järjestön puolesta. Se on eurooppalainen laitos, joka toimii Brysselissä ja suorittaa kliinistä syöpätutkimusta. Kliininen tutkimus on välttämätöntä, jotta voitaisiin löytää tehokkaimmat ja kaikkien up to date syövän hoitomuodot, eikä tämä koidu vain potilaiden eduksi, vaan se avaa myös näköaloja tehokkaaseen varojen käyttöön syövän hoidossa. Kliininen tutkimus on siis tärkeää ja arvokasta, sekä lääketieteen että kansanterveyden alalla. Olen siis sitä mieltä, ja kiitän komission jäsentä sen tunnustamisesta, että osa tästä tutkimuksesta kuuluu tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmaan. Mitä jäsenvaltioiden erilaisiin lainsäädäntöihin tulee, olen samaa mieltä, että komissio voi vain puuttua asiaan rohkaisemalla jäsenvaltioita. Luotankin siihen, että komissio tulee tekemään näin aktiivisesti.

Cresson
Kyllä, näin on. Tiedän kyllä järjestön, josta puhuitte. Sen toiminta on vilkasta ja hyvin mielenkiintoista.
Kliinisten kokeiden eettisyyden arviointia säännellään kussakin maassa erilaisella lainsäädännöllä ja erilaisilla säännöksillä. Pitää paikkansa, että kyseessä on kansalliseen toimivaltaan kuuluva ala.
Voin kertoa teille, että alalla tapahtuvan ajatusten vaihdon edistämiseksi Brysselissä pidetään 9.-10. syyskuuta 1997 kansainvälinen konferenssi, jossa käsitellään erityisesti kliinisiin kokeisiin liittyvien tutkimuskäytäntöjen eettisyyden arviointia.
Lisäksi biolääketieteellistä ja terveyden tutkimusta koskevan ohjelman osana tutkijoita on kannustettu esittämään aiheeseen ja erityisesti lääketieteellisen tutkimuksen eettisiin, sosiaalisiin ja oikeudellisiin näkökohtiin liittyviä tutkimushankkeita.
Minun mielestäni tämäntyyppinen kansainvälinen konferenssi, josta varmasti puhutaan paljon, voi onnistuessaan antaa mainitsemanne kaltaisille aktiivisille järjestöille mahdollisuuden levittää jäsenvaltioiden hallituksiin ajatusta, että lähentäminen on ehdottoman välttämätöntä, jotta riittävä tiedonvaihto olisi todella mahdollista.

Puhemies
Kysymyksiin nro 62, Bernd Posselt, nro 63, María Izquierdo Rojo, ja nro 64, Hugh Kerr, vastaukset annetaan kirjallisesti.
Kysymys nro 65 Ioannis Theonas (H-0909/96):
Aihe: Jatkuva metalliteollisuuden ja erityisesti terästeollisuusyritys Chalivourgikin kutistuminen Kreikassa
Taloudellinen kriisi on koetellut erityisesti metalliteollisuutta Kreikassa, missä on nähtävissä jatkuva tuotannon ja työllistettyjen määrän väheneminen. Maamme liityttyä EHTY: n jäseneksi suljettiin Kreikan ainoat, Chalivourgiki-nimiselle osakeyhtiölle kuuluneet 2 masuunia, sitten suljettiin saman yrityksen sähköuunit, raudantuotanto-osasto siirtyi toimimaan vuoroittain ja nyt suljetaan myös teräsbetonin tuotanto-osasto, lopputuloksena yli 2500 työpaikan katoaminen.
Komissiolta kysytään, aikooko se edistää erityistoimia metalliteollisuuden, ja erityisesti häviämisvaarassa olevan terästeollisuuden säilyttämiseksi ja kehittämiseksi Kreikassa sekä työllisyyden ylläpitämiseksi? Aikooko se tutkia, ovatko työnantajat, joiden väitetään ylläpitävän vastaavia teollisuuslaitoksia Walesissa ja Sveitsissä, mahdollisesti syyllistyneet laittomiin toimiin?

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää herra komission jäsentä hänen vastauksestaan. Käsitykseni mukaan sekin vahvistaa alkuperäisessä kysymyksessä esitettyä asiaa, että sellaiset yritykset kuten Chalivourgiki joutuvat Kreikassa vakaviin vaikeuksiin tämän Euroopan unionin politiikan vuoksi - EEC: n aikaisemman ja EU: n nykyisen - vähentää tuotantoa Euroopan unionissa. Tällä on hyvin vakavat kielteiset seuraukset maalleni, koska ainoa yritys, joka siellä toimi tällä alueella, koki vaikeuksia sillä seurauksella, että tuotantoa suljettiin asteittain ja tuhansia työpaikkoja menetettiin.
Nyt kuitenkin tämä yritys muuttuu nopeasti tuotannollisesta kaupalliseksi sillä aikaa, kun maassani toteutetaan valtaisia töitä, joissa tarvitaan kaiken kaikkiaan ainakin rautaa niiden toteuttamiseksi, rautaa, jota tuodaan Turkista. Siksi haluaisin, että komissio näkisi tämän toiminnan seuraukset, näkisi, että kun yritys joutuu kilpailuongelmien eteen, se muuttaa toisiin maihin, Sveitsiin, Walesiin, jopa Yhdysvaltoihin, jonne se luo tuotantolaitoksia.

Bangemann
Lisäkysymys ei tuonut yhtään uutta näkökulmaa. Minähän sanoin jo, että me totesimme yhdessä teollisuuden kanssa, johon lukeutui myös Kreikan teollisuus, että meillä on 19 miljoonan tonnin ylituotanto. Tästä ylituotannosta koituu ongelmia. Se painaa hintoja alas. Jopa erittäin kilpailukykyiset yritykset ovat tehneet tappiota. Neljä vuotta sitten käytännössä kukaan ei enää ansainnut riittävästi kulujensa kattamiseksi. Suurimpana ongelmanamme oli siis poistaa tämä ylituotanto. Emme päättäneet sitä, mistä tuotantoa olisi pitänyt supistaa. Komissio ei rohjennut sanoa, että Kreikassa, Ranskassa tai Saksassa se tai tämä tuotanto lopetetaan. Siitä päätti teollisuus itse kilpailukykynsä mukaisesti.
Olen pahoillani, jos juuri Kreikan terästeollisuudella ei ollut tällä alalla vaadittavaa kykyä vastata muiden maiden kanssa käytävään kilpailuun, mutta komissio, joka on jo vastuussa yhtenäisistä toimintaedellytyksistä unionin alueella, ei tietenkään voi kohdella eri maita eri tavoin. Emme voi sallia Kreikalle valtion tukia, koska Kreikan terästeollisuus haluaa säilyttää työpaikat. Silloin Isossa-Britanniassa, Ranskassa tai Saksassa menetettäisiin työpaikkoja. Meillä on kokonaisvastuu. Otamme sen tosissamme, ja jokaisen täytyy itse pitää huolta siitä, että on kilpailukykyinen. Kreikkalaistenkin yritysten täytyy pystyä siihen.

Puhemies
Kysymys nro 66 Caroline Jackson (H-1039/96):
Aihe: Elintarvikkeiden lisäaineet ja kansalaisille tiedottaminen
Direktiivin 94/36/EY 8 artiklassa todetaan, että komissio ryhtyy toteuttamaan kansalaisille suunnattua tiedotusohjelmaa, jonka tarkoituksena on tehdä paremmin tunnetuksi tiettyjen elintarvikkeiden lisäaineiden merkinnässä yleisimmin käytettyjä E-numeroita. Komission jäsen Bangemann totesi heinäkuussa 1996, että tätä asiaa käsitellyt tutkimus on valmistunut. Mitä sille on tapahtunut ja mitä komissio aikoo tehdä seuraavaksi tässä asiassa?

Bangemann
Tiedän, että edustaja Jackson on oikeassa - hän on muuten aina oikeassa. Ja tietysti hän kysyy aivan oikeutetusti, miksi me emme ole vielä aloittaneet tätä kuluttajatiedotusohjelmaa. Antamamme direktiivin tekstin mukaan meidän olisi pitänyt aloittaa se jo viime vuonna. Ongelma on - ja pyydän Jacksonilta todellakin ymmärrystä tähän - että on äärettömän monimutkaista toteuttaa sellainen kuluttajien tiedotusta koskeva kampanja tällä alalla.
Jotta emme tekisi virheitä, annoimme eräälle toimistolle tehtäväksi auttaa meitä tutkimalla sitä, miten meidän täytyisi toteuttaa tämä ja mihin meidän pitäisi panostaa. Tämä tutkimus - en tiedä, onko Jacksonilla sitä, mutta annan sen hänelle mielelläni - tulee siihen tulokseen mitä pelkäsimmekin: emme tiedä, miten me toisimme tämän asian lähelle kuluttajaa. On olemassa erilaisia lisäaineita. Kuluttaja hyväksyy tietyt lisäaineet, toisia hän ei hyväksy ollenkaan.
Otetaan esimerkiksi väriainekysymys. Kuluttajat pitävät väriaineita, jotka ovat sallittuja tietyssä määrin - myös parlamentin päätöksen mukaan - yleisesti ottaen aivan turhina. He kysyvät, miksi elintarvikkeita värjätään. Tai otetaan esimerkiksi säilyvyys. Säilyvyyskysymys voidaan ehkä vielä selittää kuluttajalle, mutta hän sanoo: " OK, jos joku tuote ei säily, sitten se täytyy poistaa myynnistä. Minä en halua säilöntäaineita."
Tämä tarkoittaa, että meillä on vastassamme ongelma siinä, ettemme käytännössä pysty selittämään kuluttajalle sitä, mistä me olemme yhdessä päättäneet ja mitä me pidämme järkevänä. Asia on vain näin eikä sitä voi muuksi muuttaa. Nyt voitaisiin tietysti sanoa: " Hyvä on, kielletään kaikki väriaineet, säilöntäaineet jne." Tästä seuraisi hintatason merkittävä nousu esimerkiksi säilyvyyden takia. Kuluttajien pitäisi maksaa huomattavasti enemmän. Siihenkään he eivät varmasti suostuisi.
Toisin sanoen: emme saaneet teettämästämme tutkimuksesta järkeviä neuvoja siihen, millainen toimintamalli meidän pitäisi valita. Vilpittömästi sanottuna, Caroline, tämä on ongelma. I hope you can advise me. I do not know what to do.

Jackson
Kuulostaa siltä kuin saisin kahta palkkaa - yhden komissaarilta ja yhden Euroopan parlamentin jäsenen tehtävästä.
Eikö komissaari olekin samaa mieltä siitä, että komissio rikkoo teknisesti katsottuna lakia? Direktiivin 94/36 8 artiklassa todetaan aivan selvästi, että komissio ryhtyy toteuttamaan julkista tiedotusohjelmaa. Komissaarin vastauksen mukaan se on aivan liian vaikeaa. Pyytäisin häntä laatimaan asiaa koskevan suunnitelman vuoden 1997 loppuun mennessä. Voiko hän antaa meille lupauksen, että hän esittelee julkista tiedotusohjelmaa koskevan ehdotuksen vuoden 1997 loppuun mennessä, ja lupautuuko hän näin tehdessään kuulemaan kuluttajajärjestöjä paremman kuluttajille suunnatun tiedon sisällyttämisestä tähän kampanjaan yleisimpien elintarvikkeiden lisäaineiden osalta?
Komissaari näyttää olevan täysin neuvoton saatuaan virastolta itse tilaamansa kertomuksen. Komissaarin ei todellakaan pitäisi siirtää tätä kysymystä takaisin minulle ja sanoa, ettei hän tiedä, mitä tehdä, sillä asia ei ole niin vaikea. Komission laillinen velvollisuus on tehdä jotain.

Bangemann
En kiellä, ettei laillista velvoitetta olisi. 8 artiklassa muuten sanotaan, että komission on käynnistettävä yhdessä kuluttajaelinten, Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden ja elintarvike- ja vähittäismyyntialan kanssa tiedotusohjelma, jolla tiedotetaan kuluttajille elintarvikkeiden lisäaineiden arvioinnista ja luvista. Pyrimme tekemään niin. Koska emme tienneet, miten lähestyä ongelmaa, pyysimme neuvoja ammattilaisilta. Heiltä kuulimme selostuksen jäsenvaltioiden toimista, jotka olivat aiheuttaneet täydellisen sotkun.
En halua käynnistää ohjelmaa - vaikka minulla onkin velvoite tehdä se, mitä en kiellä - tavalla, jolla haaskataan veronmaksajien rahoja. Tämän vuoksi pyysimme neuvoja. Voisin tietysti käynnistää ohjelman vaikka huomenna. Se olisi mahdollista, mutta tuskin kovin järkevää. Siksi komissio on ehdottanut kaikille mainituille tahoille - jäsenvaltioille, elintarvike- ja vähittäismyyntialoille sekä etenkin kuluttajajärjestöille - että ne keskustelisivat tutkimuksen tuloksista ja pyrkisivät löytämään ratkaisun ongelmaan.
Voin luvata, että olemme valmiit käynnistämään ohjelman koska tahansa, mutta minä haluan aloittaa ohjelman järkevästi. On helppoa olla aktivisti. Ei ole yhtä helppoa olla järkevä ja pyrkiä saamaan jotain aikaan. Poliittisen urani alussa olin aktivisti, koska siitä oli etua, mutta poliittisen uran myöhemmässä vaiheessa sitä ajattelee, että asiat pitäisi tehdä järkevämmin.

Puhemies
Kysymys nro 67 Alan Donnelly (H-1043/96):
Aihe: Internetin palvelujen tarjoajia edustavat järjestöt
Ottaen huomioon komission edistymisen lainsäädäntöesityksen julkaisemisessa Internetiä koskevista eri asioista, eikö komission mielestä ole välttämätöntä tukea itse alaa avustamalla niiden järjestöjen välisten yhteyksien solmimista, jotka edustavat Internetin palvelujen tarjoajia EU: n jäsenvaltioissa ja muualla Euroopassa?

Bangemann
Arvoisa puhemies, Alan Donnelly on aivan oikeassa siinä, että me menestymme muunkin infrastruktuurin suhteen kuin vain Internetin, jos aineiston tarjoajat, ennen kaikkea juuri palveluiden tarjoajat, ottavat niille kuuluvan roolin. Ongelma tämän teollisuuden alan kanssa kosketuksiin pääsyssä on seuraava: se ei ole alana vielä niin yhtenäinen ja tiivis kuin esimerkiksi laitteistojen valmistajat tai operaattorit. Ne ovat järjestäytyneet jo kauan sitten. He tietävät, mitä he tahtovat, ja heillä on myös vakiintuneet suhteet komissioon. Näin ei ole vielä palveluiden tarjoajien kohdalla. He ovat kuitenkin järjestäytymässä. Olin juuri viime viikolla kaksi päivää konferenssissa tärkeimpien palveluiden tarjoajien kanssa nähdäkseni, millaisia edellytyksiä sellaisten palveluiden tarjoaminen vaatii. Tämä oli kuitenkin vasta ensimmäinen, epävirallinen yhteydenotto, ja tarvitsemme virallisia yhteyksiä.
Perustimme jäsenvaltioiden edustajista työryhmän, joka koostuu verkon hoitajista, laitevalmistajista, ohjelmistojen tarjoajista, Internet-palvelun tarjoajista sekä muiden palveluiden tarjoajista. Tämän työryhmän mietintö sai parlamentin 28. marraskuuta antamassa päätöslauselmassa myönteisen vastaanoton. Tämän perusteella voimme vahvistaa ensimmäiset suuntaviivat ja aiomme ensitilassa kutsua tämän työryhmän uudelleen kokoon.
Enempää en voi tällä hetkellä sanoa. Mutta Donnelly on aivan oikeassa sanoessaan, että tarvitsemme tässä virallisia yhteyksiä, erityisesti Euroopan parlamentin kanssa. Kun pystymme esittämään sen mietinnön, jota laadimme laittomista ja haitallisista aineistoista, parlamentti saa toivottavasti mahdollisuuden ottaa enemmän kantaa erityisesti kysymyksiin itsevalvonnasta, vastuusta, suodatintekniikasta, arviointijärjestelmistä jne. Saksan hallitus on myös tarjoutunut pitämään näitä kysymyksiä käsittelevän konferenssin kesällä. Komissio tekee yhteistyötä Saksan hallituksen kanssa pystyäkseen hyödyntämään myös tämän konferenssin herättämät ajatukset, joilla tämä ongelma voitaisiin ratkaista.

Donnelly, Alan
Kiitän komissaaria hänen vastauksestaan ja siitä, että viime viikkoina on edistytty epävirallisten yhteyksien solmimisessa palvelujen tarjoajiin. Haluaisin kuitenkin kiinnittää hänen huomionsa kolmeen seikkaan. Ensinnäkin olemme aina katsoneet, että työpaikkojen luonti tietoyhteiskunnassa tapahtuu palvelujen tarjoajien välityksellä. Toiseksi myönnämme, että aina kun yritämme toimia perinteisen sektorin pkyritysten kanssa, sanomme, että niitä on hyvin vaikea tavoittaa. Tästä pääsenkin kolmanteen seikkaan. Koska kyseessä ovat orastavat markkinat, meidän olisi varmastikin yritettävä löytää palvelujen tarjoajien kansalliset verkot, jotta voimme käydä niiden kanssa todellista vuoropuhelua.
Yhdistyneellä kuningaskunnalla on hyvin tehokas palvelujen tarjoajien verkko. Se on tarjoutunut toimimaan keskuksena. Kysyisin komissaarilta, emmekö voisi Euroopan parlamentin avulla yrittää järjestää uutta kokousta näiden ihmisten kanssa, vaikkapa ennen kesätaukoa, käyttäen Yhdistynyttä kuningaskuntaa keskuksena?

Bangemann
En epäröi järjestää tällaista yhteistyökonferenssia yhdessä Euroopan parlamentin kanssa Ison-Britannian kokemusten tarkastelemiseksi. Tiedän myös omasta kokemuksestani, kiitos aktiivisten parlamentin jäsenten kutsujen - enkä siis sanonut parlamentin työväenpuolueen jäsenten vaan aktiivisten parlamentin jäsenten - että Isossa-Britanniassa toimitaan tällä alalla hyvin myönteisesti. Olen siis enemmän kuin valmis järjestämään konferenssin, jopa ennen Ison-Britannian vaaleja.

Puhemies
Kyselytunti on päättynyt.
Niihin kysymyksiin, joita ei ehditty käsitellä, annetaan kirjalliset vastaukset.
Arvoisa komission jäsen, kiitämme teitä läsnäolostanne ja vastauksistanne.

Tuki rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteelle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Taminon liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima suositus toiseen käsittelyyn (A4-0011/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston asetuksen antamiseksi tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen annetun asetuksen (ETY) N: o 1107/70 muuttamisesta (C4-0584/96-95/0204(SYN)).

Tamino
Herra puhemies, tahdon muistuttaa lyhyesti, että kyseessä on asiakirja, jonka komissio on työstänyt niinkin myöhään kuin heinäkuussa 1995 ja joka pyrki pitämään voimassa vuosina 1996 ja 1997 vuodelta 1970 olevan asetuksen 1107 sopimuksista yhdistelmäliikenteen alalta rautateitse, maanteitse ja vesitse.
Tuossa asiakirjassa osoitettiin tarve ja kiire saada lyhyessä ajassa myöntymys tähän pidennykseen ja oikeutettiin peruste, jolla aputoimia tulisi edelleen myöntää. Tahdon lisäksi muistuttaa, että tuossa asiakirjassa sanottiin liikennemaksujen heijastavan sosiaalikustannuksia, mikä tosiasiassa merkitsi tappiota yhdistelmäliikenteelle maantieliikenteeseen verrattuna, ja siten aiheutui kiireinen tarve jatkaa tukimekanismia liikennemuotojen välisille palveluille. Asiakirjassa siis osoitettiin näiden aputoimien tarve.
Nyt parlamentti on ensin liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, sitten täysistunnossa pitänyt erityisen kiireellisenä pyrkiä saamaan asetusehdotus hyväksytyksi: itse asiassa vuoden 1995 lopussa liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi erään useita muutoksia sisältävän ehdotuksen. Euroopan parlamentin täysistunto hyväksyi muutokset vuoden 1996 helmikuussa.
Tuossa tilanteessa tehdyt muutokset koskivat ennen kaikkea muutamia näkökohtia, kuten tarvetta suosia ympäristöystävällisempiä liikennejärjestelmiä ja osoittaa, kuinka rahoituksen tasapainoa eri liikennejärjestelmien välillä ei ollut tosiasiassa vielä saavutettu.
Nämä kaksi tarkistusta hyväksyttiin yhteisesti, mutta todellisuudessa ei hyväksytty muita tarkistuksia, jotka kuitenkin esittelijänä olin esitellyt ja joita pidin huomattavan tärkeinä, varsinkin tarkistusta, joka pyrki osoittamaan vuoristoliikennettä koskevat erityisnäkökohdat, kuten sinänsä hyvin tunnetussa Alppien tapauksessa. Tätä tarkistusta ei hyväksytty yhteisessä kannanotossa eikä varsinkaan tarkistuksia, jotka koskivat vuoden 1970 asetuksen 1107 4 artiklan kumoamisesta aiheutuvaa ongelmaa.
Ennen kuin puhun 4 artiklasta, tahdon tehdä alustavan huomion. Kovassa kiireessä, Euroopan parlamentin juuri oikein ajoitetun päätöksen jälkeen olemme päätyneet uudelleen keskustelemaan tästä järjestelystä vuotta myöhemmin - siis 1997 alussa -, jolloin tarkoituksena oli jatkaa määräaikaa vuosiksi 1996 ja 1997. Täytyy sanoa, että tämä hämmentää hieman, ja kysynkin nyt itseltäni, mitä mieltä on jatkaa vain vuoteen 1997. Olemmeko varmoja, ettei tarvitsisikin jatkaa vuoden 1997 jälkeenkin? Tästä nouseekin ongelma, säilyttääkö 4 artikla vai ei. Jos on totta, kuten väitetään, että direktiivi 91/440 tosiasiassa kumoaa 4 artiklan, on totta, että 4 artikla koskee näkökohtia, jotka mahdollistavat nämä yhdistelmäliikenteen aputoimet. Vuoden 1970 asetuksen 1107 4 artiklan poistaminen - jos sitä ei korvata mitenkään - vaikeuttaa tai tekee mahdottomaksi aputoimien jatkamisen lähitulevaisuudessa.
Toisaalta itse komissio on osoittanut, että rahoitustasapainoa ei ole vielä saavutettu ja että on kuitenkin välttämätöntä tukea ympäristöystävällisempiä järjestelmiä. Herääkin kysymys, eikö komission pitäisi yksilöidä, miten voisimme saavuttaa tämän päämäärän.
Liikenne- ja matkailuvaliokunta ei ole pitänyt tarpeellisena tässä tilanteessa hyväksyä esittämiäni tarkistuksia: siksi saavumme täysistuntoon samoin ehdotuksin kuin komissio. Kannatan tätä toimenpidettä, mutta pidän tarpeellisena, nimenomaan saadakseni myös komission vastaamaan, esittää uudelleen eräitä tarkistuksia, erityisesti ymmärtääkseni, kuinka lähitulevaisuudessa aiotaan edetä aputoimien saamiseksi yhdistelmäliikenteelle.

Castricum
Arvoisa puhemies, ryhmäni haluaa mielellään täyttää komission kiireellisen pyynnön hyväksyä yhteinen kanta. Kyseisen säädöksen pidennyksen on astuttava voimaan hyvin nopeasti, sillä muuten aiottu voimassaoloaika, vuodet 1996 ja 1997, on kokonaan ohi. Tulemme kunnioittamaan tässä tilanteessa esittelijän päättäväisyyttä, jolla hän pitää kiinni joistakin tarkistuksista, joista hän juuri äsken mainitsi ja joista olemme periaatteessa samaa mieltä, kuten jo ensimmäisessä käsittelyssä annoimme ymmärtää.
Yhdistetyn liikenteen on kuljettava eteenpäin kirjaimellisesti ja sitä koskevat perustelut ovat kaikille tuttuja ja niistä on puhuttu eri tilaisuuksissa eri tavoin. Esittelijä ja me voimme iloita siitä seikasta, että komissio ja toivon mukaan myös neuvosto ovat keskenään täysin samaa mieltä. Joka lukee komission yhdistettyä tavaraliikennettä, 2. sopimusta, koskevaa toimintaohjelmaa käsittelevän tiedonannon, ja joka muistaa vielä rautateitä käsittelevän valkoisen kirjan sisällön, ei voi muuta kuin kannattaa sydämestään aktiivisen politiikan välttämättömyyttä tällä alueella. On muuten mietittävä sitä, että puhutaanko liian helposti teistä/rautateistä, kun puhutaan yhdistetystä liikenteestä ja että kiinnitetäänkö vesiliikenteeseen tässä yhteydessä liian vähän huomiota. Ei voida painottaa tarpeeksi sitä, että hyvälaatuinen ja tehokkaasti toimiva sisävesilaivasto voi olla ilman suuria kustannuksia tai investointeja paljon tärkeämpi ympäristöystävälliselle kuljetukselle kuin nykyään.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin kysyä komission jäseneltä, koska voimme odottaa asetuksen 1107/70 kokonaisvaltaista uudistusta. Tämä kysymys liittyy jonkin verran esittelijän tekemiin huomautuksiin. Jo olemassaolevan käytännön jatkaminen takautuvasti on oikeastaan huolimatonta ja meidän pitäisi tulevaisuudessa välttää sellaista niin pitkälle kuin mahdollista. Voidaan muuten kysyä, myös komission 2. sopimusta koskevan ilmoituksen valossa, eikö olisi selkeämpää ottaa kaikki yhdistetyn liikenteen tukimuodot yhteen säädökseen ja ehkä asetuksen 1107/70 uudistus voisi olla johdantoa tähän. Avoimuus voidaan joskus toteuttaa paljon helpommin kuin me kaikki luulemme.

McIntosh
Haluan Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta toivottaa komission ehdotuksen tervetulleeksi samoin kuin itse komissaarin, ja onnittelen myös sen esittelijää Taminoa ehdotuksen käsittelyn johdosta.
Asetuksessa 1107/70, sellaisena kuin se on vuonna 1992 tarkistettuna, asetetaan mekanismi yhdistetylle liikenteelle annettavaa tukea varten viime vuodeksi ja täksi vuodeksi, joten nyt helmikuussa meidän on tosiaankin korkea aika tarkastella tämän asetuksen voimassaolon jatkamista.
On tärkeää huomata, että muut liikennemuodot kuin maantieliikenne ovat heikommassa asemassa, ei vähiten sen vuoksi, että infrastruktuurimaksut jakautuvat epätasaisesti liikennemuotojen ja käyttötapojen kesken. Yhdistetty liikenne kärsii tästä erityisesti, ja Euroopan kansanpuolue ymmärtää sen. On tärkeää tarkistaa nykyistä mekanismia liikennemuotojen välisten palvelujen tukemiseksi. Erilaiset kansalliset tilanteet on otettava huomioon.
Komission ehdotuksella jäsenvaltioiden sallitaan vastakin toissijaisuusperiaatteen nojalla valita sopivin ja kansallisiin prioriteetteihinsa parhaiten soveltuva tukimuoto. Ehdotuksissa suodaan siis mahdollisuus antaa kansallista tukea eri liikennemuodoista koostuvan yhdistetyn liikenteen infrastruktuurille ja siinä tarvittavalle erityiskalustolle.
Koska yhdistetylle liikenteelle annettava tuki olisi vapautettu perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesta tiukasta lupamenettelystä, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava tuista komissiolle kunkin vuoden alussa tehtävällä vuosittaisella arviolla sekä varainhoitovuoden lopussa annettavalla kertomuksella.
Uuden asetuksen hyvä puoli on, että sekä jäsenvaltioiden että komission edellyttämä byrokratia vähenee. Tämä on tervetullut muutos. Ehdotus antaa jokaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden päättää, mitä tukimuotoa - jos mitään - se haluaa käyttää. Vaikka Euroopan unioni korostaakin yhdistettyä liikennettä, toivon, että tällä toimenpiteellä tuetaan sekä yhdistettyä liikennettä että perinteisiä kuljetustoimintoja.
Ryhmäni tukee komission ehdotusta, jossa määritetään lailliset tukiluokat niiden erityisten puutteiden korjaamiseksi, joita on havaittu liikennemuotojen välisen tai yhdistetyn liikenteen kehittämisessä. Vaikuttaa siltä, että tukia käytetään vain lyhyellä aikavälillä ja että niillä on myönteinen ja hyödyllinen vaikutus yhdistetyn liikenteen kehitykseen.
Ehdotus asetuksen 117/70 voimassaolon jatkamisesta ansaitsee parlamentin tuen, sillä uskomme, että juuri tämäntyyppinen tuki on Euroopan unionin tulevan liikennepolitiikan mukaista. Se on myös keino vahvistaa rautateiden ja sisävesien asemaa Euroopan liikennemarkkinoilla, ainakin siihen asti, kunnes eri liikennemuotojen välinen kilpailu otetaan huomioon tukien myöntämisessä ja ehdotetuissa yhdenmukaistamisehdoissa, nämä tuet ovat vaatimaton kompensaatiokeino kestävän liikennepolitiikan etujen nimissä.
Lopuksi onnittelemme esittelijää hänen mietinnöstään. Minua ilahduttaa, että neuvosto on yhteistä kantaa hyväksyessään sisällyttänyt siihen kaksi keskeistä Euroopan unionin tarkistusta. Tältä pohjalta meidän tulisi nyt hyväksyä yhteinen kanta, ja minulla on ilo suositella sitä parlamentille.

Wijsenbeek
Myös minun ryhmäni tukee, kuten me kaikki, nyt esillä olevia ehdotuksia ja toivottaa esittelijälle onnea asiassa. Emme vastusta periaatteessa hänen tekemiään tarkistuksia, mutta kuten kollega Castricum äsken sanoi, tämä hetki ei ole sopiva, ei etenkään kun komission jäsen, ehkä hän muuten haluaa sanoa tästä jotakin, on saanut neuvostolta tehtäväkseen jatkaa neuvotteluja Sveitsin kanssa Alppien yli kulkevasta liikenteestä. Ryhmäni on todennut tyytyväisyydellä, että nykyisessä common position issa sanotaan, että harkitaan tuen lakkauttamista vuoden 1997 jälkeen.
Miksi? Ensinnäkin siksi, että olemme huomanneet, että yhdistetyn liikenteen jatkuva tukeminen on sama kuin vetäisi kuollutta hevosta. Yhdistetyn liikenteen osuus liikenteestä näyttää yhä uudelleen pienenevän, eikä kasvavan. Näyttää siis siltä, että liikennöitsijän vapaa valinta saa voiton. Tämän koetaan ryhmässämme erittäin hyvänä asiana ja näemme mielellämme vapaata liikennevalintaa kehiteltävän pidemmälle. Se ei poista sitä, että ryhmäni näkisi myös mielellään ympäristöystävällisten liikennemuotojen valtaavan enemmän alaa. Näyttää siltä, että rautateiden vapauttaminen ei edisty, lastauskustannukset ovat suuret ja lopuksi, hyvä komission jäsen, haluaisin teidän kommentoivan tätä, liikennöitsijöiden on mahdotonta itse omalla vastuullaan toteuttaa rautateitse tapahtuvan kuljetuksen määräpaikassa tavaroiden uudelleen lastausta ja purkua. Haluaisin yhdessä kollega Castricumin kanssa tulevaisuudessa saada tätä koskevan lainsäädännön.

Sindal
Arvoisa puhemies, yhdistetyt kuljetusmuodot tai oikeastaan yksi järjestelmä, jossa käytetään vuorotellen jokaista kuljetusmuotoa, ei ole vain eurooppalainen kapasiteettia ja hintoja koskeva kuljetushanke kuljetuspalvelujen ostajia varten. Se on myös ympäristöhanke. Se on hanke, joka ehkäisee pullonkauloja ja joka voidaan toteuttaa taloudellisin perustein. Tuen kollegani Castricumin tavoin komission aloitteita ja toivon, että neuvosto noudattaa niitä, mutta toivon myös aloitteiden laajentamista.
Jäsenvaltioiden on osallistuttava enemmän toimintoihin, ne on saatava ymmärtämään, että tämä on yksi yhteiseurooppalainen hanke, ei joukko paikallisia hankkeita. Strategia on tähän asti ollut, että jäsenvaltiot ottavat itse osaa panostusalueiden osoittamiseen, ei Euroopan tasolla, vaan paikallisesti. Tämän on muututtava tulevaisuudessa. Edelleenkään ei ymmärretä, että siellä, missä meri, rautatiet ja maantiet kohtaavat, on usein hyviä liikenteen solmukohtia. Otsikosta puuttuu termi - short sea shipping . Se on tärkeä osa kehitystä Euroopan yhdistetyiksi kuljetusmuodoiksi, ja toivon, että voimme olla yhtä mieltä ohjelman pidentämisestä siten, että sitä jatketaan tämän ja ensi vuoden jälkeen. Sillä asiahan on niin, että liikennettä syntyy, ja yritämme sitten jälkikäteen säädellä sitä. Olisi mukavaa, jos voisimme yrittää yhteiseurooppalaisella tasolla säädellä liikennettä, ennen kuin se syntyy, ja tehdä joitakin uusia tarjouksia. Markkinavoimathan eivät ratkaise tätä pulmaa itsestään. Voimme pitää kaikki haluamamme maljapuheet tästä yhdistetystä kuljetushankkeesta, mutta mitään ei tapahdu ennen kuin olemme yhtä mieltä eurooppalaisella tasolla.
Siksi kysymys ei ole pelkästään kilpailun vapauttamisesta tai yksityistämisestä tai mistä tahansa muusta. Kysymys on siitä, onko meillä rohkeutta laatia säädöksiä näiden haluamiemme kuljetusmuotojen puolesta. Toivotan komissaarille ja neuvostolle onnea eri ministerien vakuuttamiseen siitä, että näihin hankkeisiin kannattaa panostaa.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät komission jäsenen kollegat ja hyvät jäljellä olevat kollegani, puheenaihe itsessään on riittävän tärkeä keskusteltavaksi vakavasti. Olen samaa mieltä suurimmasta osasta siitä, mitä kollegani sanoivat. Me kristillisdemokraatit tuemme yhteistä kantaa ja toivomme, että komission jäsen myös todella pian esittää tästä seuraavat toimenpiteet, jotta meidän ei tarvitse vuonna 1999 puhua vuonna 1998 seuraavista toimenpiteistä.
Sallinette minun nostaa erityisesti kaksi kohtaa esiin. Luulen, että tukijärjestelyiden jatkaminen yhdistetyn liikenteen edistämiseksi on erittäin tärkeää, koska meidän kaikkien tavoitteena on saada pitkän matkan tavaraliikenne siirtymään yhä enemmän ja enemmän rautateille ja sisävesireiteille - ja olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa - lautta- ja rannikkoliikenteeseen, jotta pystyisimme parantamaan liikenneturvallisuutta yhteisön teillä sekä suojelemaan luontoa paremmin. Olemme samaa mieltä myös yhteisen kannan toisesta kohdasta ja komission ehdotuksesta yksinkertaistaa tukisääntelyä tällä alalla. Mutta, herra komissaari, meillä on toki vielä joitain epäilyksiä. Epäilykset koskevat sitä, että meidän täytyy varmistaa kaksi asiaa, ja kysynkin teiltä, voitteko te taata ne, herra komissaari, jos te vastauksessanne käsittelisitte näitä molempia uusia seikkoja. Ensimmäinen kysymys kuuluu näin: miten te aiotte varmistaa, että komissio harjoittaa tukien sääntelyä yhtä huolellisesti, jos erillisluvat eivät ole välttämättömiä tälle tukitavalle? Erillislupien vapauttaminen ei saa tarkoittaa tukien valvonnan vapauttamista, ja tähän haluaisin mielelläni teidän vahvistuksenne siitä, että aiotte huolehtia tästä omalla tahollanne.
Toinen kysymys kuuluu näin: jos erillisluvista luovutaan, kuinka voidaan varmistaa, ettei myönnetyllä tuella rasiteta toista yritystä, toista kaupunkia tai toista aluetta, ilman, että ne pystyvät edes puolustautumaan? Käytännössä kanssakilpailijat sanovat, etteivät he saa edes tietää, mitä tukea on anottu. Sitä ei julkisteta missään. Kuinka sitä vastaan voi esittää mielipiteensä, jos saa tietää siitä vasta vuotta myöhemmin? Siksi, herra komissaari, meidän täytyy mielestäni miettiä myös yksinkertaistettua mallia varten tapa, jolla kanssakilpailijoille tiedotetaan ts. jolla heille annetaan myös mahdollisuus esittää vastalauseita, mikä on kilpailukyvyn edun mukaista eikä kilpailun vääristämistä.

Stenmarck
Herra puhemies! Tahdon aloittaa kiittämällä Taminoa hyvin kirjoitetusta mietinnöstä. Pohjaltaan on poliittinen vakaumukseni se, että vapaa kauppa ja vapaa kilpailu ovat parhaat edellytykset myös Euroopan eri kuljetusongelmia ratkottaessa. Siksi olen perusluonteisesti epäileväinen kaikkia taloudellisia tukia ja avustuksia kohtaan.
Nyt kun olemme päässeet tämän asian toiseen käsittelyyn ja on olemassa ministerineuvoston yhteinen näkökanta, uskon myös voitavan sanoa, että tällä on kaikki edellytykset hyväksi päätökseksi. Taminon mietintö käsittelee yhdistettyjen kuljetusten vahvistamista. Niillä on kiistatta suuri merkitys: on siis kaikki syyt kannustaa niitä. On myös tärkeää, miten tämä tehdään. Panostukset yhdistettyihin kuljetuksiin eivät voi tapahtua veroja jatkuvasti korottamalla ja vielä korkeammilla ja epätasaisemmin jakautuneilla rahdin hinnoilla. Tämä suuri ja jatkuvasti kasvava ero ei saa enää kasvaa. Tästä johtuu, että tärkein tapa yhdistettyjen kuljetusten kannustamiseen ei voi olla suora taloudellinen tuki. Sen sijaan on työskenneltävä enemmän siihen suuntaan, joka on esitetty muun muassa siinä valkeassa kirjassa, joka on asetettu parlamentin pöydälle Euroopan rautateiden elvyttämiseksi.
Suuri ongelma on , että Euroopan rataverkon tavarakuljetukset menettävät jatkuvasti markkinaosuuksiaan. Mutta keino tämän torjumiseen koostuu vähemmän puhtaasti taloudellisesta tuesta ja enemmän muunlaisista kiihokkeista. Tärkein kiihoke ovat yksinkertaisempi tavarankuljetus EU: n kansallisten rajojen yli sekä vapaampi kilpailu kuin nykyisin koettu. Siksi tärkeimmät päätökset, joita voimme tällä alueella tehdä, ts. sekä rautatiekuljetusten että yhdistettyjen kuljetusten kannustamiseksi, eivät ole täällä tänään tekemämme, vaan edessämme olevat.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, saanko ensimmäiseksi kiittää parlamenttia ja esittelijä Taminoa hänen erittäin hyödyllisestä työstään sisämaan liikenteen valtion tukea koskevan asetuksen 1107/70 tarkistuksesta. Näiden ponnistelujen tarkoituksena on korostaa jälleen parlamentin vahvaa sitoumusta yhdistetyn liikenteen edistämiseen ja se, jos mikä, on myönteinen asia.
Hyväksymällä tämän yhteisen kannan parlamentti varmistaa, että yhdistetyn liikenteen valtion tukea koskeva asetus 1107/70 säilyy voimassa tämän vuoden. Koska säännösten voimassaolo kuitenkin lakkaa 31. joulukuuta, meidän on luonnollisesti valmisteltava uusi järjestelmä, joka täyttää tulevaisuuden tarpeet.
Juuri tästä syystä henkilökuntani laatii parhaillaan kertomusta jäsenvaltioiden valtiontukimenettelyistä niiden komission kyselyyn antamien vastausten perusteella. Tämän työn tulos luo ilman muuta kunnon perustan asetuksen 1107/70 tarkistamiselle juuri Castricumin tarkoittamalla tavalla. Luonnollisesti käyn aikanaan mielellään parlamentin kanssa yksityiskohtaisen keskustelun sellaisen laillisen puitekehyksen perustamismahdollisuuksista, joka sallii yhdistetyn liikenteen jatkuvan ja asianmukaisen edistämisen. Tuossa yhteydessä olisi hyvä keskustella Castricumin ajatuksesta, joka liittyy yhdistetyn liikenteen hanketoimintaan.
PACT-ohjelman soveltamisalaa laajennetaan kattamaan lyhyet merikuljetukset, ja toivon Sindalin pitävän tätä todisteena komission kestävästä sitoumuksesta tuon yhdistetyn liikenteen hyvin merkittävän osa-alueen kehittämiseen. Vaikka minun onkin sanottava Jarzembowskille, että olen hänen kanssaan yhtä mieltä tehokkaan valvonnan ja oikeudenmukaisten edellytysten merkityksestä, olen varma, että komissio ei tätä ennen vain pidä yllä tämänhetkisiä ponnistuksiaan vaan etsii myös jatkuvasti tehokkaita ja osuvia tapoja saavuttaa juuri Jarzembowskin haluamat tavoitteet.
Parlamentin käsiteltävänä olevan nimenomaisen mietinnön osalta huomaan, että Tamino, kuten hän sanoi, on esittänyt uudelleen kaksi tarkistusta, jotka sekä komissio että neuvosto hylkäsivät ensimmäisessä käsittelyvaiheessa. Minun on ilmoitettava arvoisille jäsenille, että komission mielestä tarkistuksia ei voi edelleenkään hyväksyä. Toivon siksi, että hän luopuu niistä ja yhtyy liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositukseen hyväksyä yhteinen kanta ilman tarkistuksia Wijsenbeekin esittämään tapaan.
Ilmaisen kiitollisuuteni arvoisten jäsenten jatkuvasta rakentavasta asenteesta heidän tukiessaan yhdistetyn liikenteen kehitystä, ja odotan kovasti seuraavaa vaihetta, joka liittyy tulevaisuuden varmistamiseen.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, esitin komissaarille kaksi erityistä kysymystä purkaustilanteesta sekä Sveitsiä koskevasta asiasta. Toivon, että saan myöhemmin yksityiskohtaisemman vastauksen.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, tulen puhumaan Sveitsistä yksityiskohtaisesti valiokunnan kokouksessa, jossa tiedän arvoisan jäsenen olevan läsnä ensi viikolla. Uskon, että voin säästää hänelle sitä varten myöhäisen ystävänpäivälahjan tai aikaisen pääsiäislahjan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sijoittajille tarkoitettu korvausjärjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Janssen van Raayn Euroopan parlamentin valtuuskunnan sovittelukomitean puolesta laatima mietintö (A4-0047/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sijoittajien korvausjärjestelmistä (C4-0058/97-00/0471(COD)).

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siitä, että komission jäsen Monti on saapunut komission jäsen Kinnockin viereen. Hyvä ystävä, sali näyttää tyhjältä, mutta vakuutan teille, kävelin juuri parlamentin läpi ja näin, että 300 edustajaa seuraa toimistoissaan televisioruudusta kiinnostuneena keskusteluamme, komission jäsen Monti. Tämä oli kohta yksi. Saamme siis parlamentin kaiken huomion.
Toiseksi, tärkein huomautus, jonka aion tehdä, on Maastrichtin välitysmenettelyn suuri menestys. Pidän tärkeänä sitä, että Irlannin puheenjohtajakaudella - kyseessä oli viimeksi tapahtunut välitysmenettely, jonka komission jäsen Montin ja Irlannin ministerin henkilökohtainen puuttuminen mahdollisti - saavutettiin onnistunut kompromissi. Koska sikarutto koettelee Hollantia, olen seurannut kiinnostuneena tänään iltapäivällä käytyä keskustelua hullun lehmän taudista. Ajattelin itsekseni, että jos Amsterdam I: n tai Maastricht II: n seurauksena olisi se, että tätä Maastricht I: n välitysmenettelyä voitaisiin soveltaa kaikilla yhteiskuntamme alueilla, olisimme astuneet suuren harppauksen eteenpäin. Sillä se, mitä ministeri Van Aartsen sanoi, on epäloogista; hän ei voi ensin iloita Englannin kohdalla suoritetuista toimenpiteistä ja sitten valittaa teidän komissiollenne, herra Monti, joka komissio minun vilpittömän hollantilaisen vakaumukseni mukaan on suorittanut täysin oikeutettuja toimenpiteitä maani suhteen kansanterveyden ja kuluttajan etujen ollessa kyseessä. Ainoa, mitä ministeri Van Aartsenin olisi pitänyt tehdä, on sikaloiden omistajien vapauttaminen vastuusta. Mutta komissionne ansaitsee sulan hattuunsa teiltä itseltänne, herra Santerilta, päinvastoin kuin edellinen komissio. Mitä haluan sanoa: olisipa meillä silloinkin ollut käytössä välitysmenettely, suorassa yhteistyössä komission kanssa ja suhteessa neuvostoon, niin olisi ollut helpompi löytää ratkaisu.
Sanoin jo teille: olemme erittäin tyytyväisiä. Tiedätte, että olemme neuvotelleet viime minuutteihin asti saadaksemme parlamentin kannan tulemaan esille. Toisessa käsittelyssä neuvosto on teidän ansiostanne hyväksynyt suuren joukon parlamentin tarkistuksia. Mistä minun mielestäni aina on kysymys, on se, että me olemme the House of Representatives ja ministerineuvosto on senaatti ja komissio täyttää uskomattoman tärkeän osan siinä välillä. Meidän on kahdestaan huolehdittava siitä, että säädetään eurooppalaisia lakeja, jotka kaikki voivat hyväksyä.
Delorsin paketin osat eivät vaikuta kohta kohdalta niin tärkeiltä. Myöskään sijoittajille tarkoitettu korvausjärjestelmä ei vaikuta ensi silmäyksellä kovin tärkeältä. Mutta koska se on suuren lakipaketin kulmakivi, olemme tekemisissä kuluttajille ja sijoittajille erittäin tärkeän lainsäädännön osan kanssa. Tietenkin meistä on valitettavaa, että vientikieltoa ei ole poistettu. Olisimme mieluummin nähneet, että ne maat, joissa on korkein sijoittajien suoja, olisivat voineet kilpailla, eivätkä maat, joissa ei ole sitä. Tiedättehän, komission jäsen Monti, että olemme viime hetkeen asti sanoneet, esittäkää se tarkistus. Mutta kun Euroopan unionin tuomioistuimen julkinen asiamies Saksaa koskevassa asiassa sanoi komissiolle, neuvostolle ja meille, että näin ei voida menetellä, sanoimme, että luovumme taistelusta. Luotamme kylläkin, ja tämä on tärkein kohtani, komissioon, että se sijoittajien etujen mukaisesti mahdollisimman pian, tämä on yksi niistä tarkistuksista, jotka on hyväksytty puheenjohtajavaltio Irlannin kanssa tehdyn kompromissin seurauksena, huolehtii siitä, että sijoittajiin kohdistuva suurin mahdollinen suojelu tule voimaan kaikissa Euroopan unionin maissa, tässä tapauksessa myös Kreikassa. Luotamme täysin yhteistyöhönne. Kiitän joka tapauksessa komission jäsen Montia sydämellisesti siitä henkilökohtaisesta osasta, jota hän näytteli kompromissin saavuttamiseksi puheenjohtajavaltio Irlannin kanssa.

Oddy
Onnittelisin esittelijää siitä, että hän on ansiokkaasti luotsannut tämän säädöksen kolmen parlamenttikäsittelyn ja sovittelumenettelyn läpi. Huolimatta siitä, että tänään on paikalla vain vähän parlamentin jäseniä, tämä on hyvin tärkeä säädös. Sillä suojellaan piensijoittajia ja heidän säästöjään.
Piensijoittajat ovat pankkialan selkäranka. Piensijoittajat pihistävät ja säästävät. Euroopan taloudessa pelätään nykyään monia asioita: pelätään työpaikan menetystä, sitä, mitä tapahtuu vanhuuden tullen, sitä, mitä tapahtuu sairauden sattuessa ja sitä, mitä tapahtuu lapsille. Säästöjä tehdään vanhuuden, sairauskausien varalle, lasten auttamiseksi opiskeluissa ja lastenlasten auttamiseksi. Säästöjen menetys saattaa olla henkilökohtainen tragedia perheille, joihin ne kohdistuvat. Tällä säädöksellä suojellaan noita piensijoittajia. Ilman säästöjä ei ole investointeja. Näin ollen tämä säädös on ehdottoman välttämätön sekä Euroopan vauraudelle yleensä että kyseessä olevien yksittäisten perheiden vauraudelle.
Kiitän esittelijää ja komissiota siitä, että se asetti tämän suojadirektiivin Euroopan kuluttajien suojelun edelle.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tiedämme kaikki, millaisia ongelmia sosiaaliturvajärjestelmällä on tällä hetkellä vastassaan kaikkialla Euroopassa. Eläketurvakysymys on arka aihe, joka askarruttaa tänä päivänä niin saksalaisia kuin yhä suurempaa määrää unionin muitakin kansalaisia. Valtioiden vaatimusta sosiaaliturvan yhä yksityisemmästä rahoituksesta ei voi sivuuttaa. Tämä johtaa helposti siihen, että jotkut sijoittavat lupaaviin arvopapereihin ja jotkut taas herkkään ja riskialttiiseen rahoitusalaan.
Tässä valossa direktiivi sijoittajien korvausjärjestelmistä saa ajankohtaista lisäarvoa. Tämä koskee etenkin piensijoittajien suojaa. Siksi neuvoston ja Euroopan parlamentin välisen sitkeän kamppailun pitäisi päättyä kompromissiin, jolla direktiivin voimaan astuminen mahdollistettaisiin. Yhteispäätösmenettely on jälleen kerran todistanut toimivuutensa sovittelukomitean puitteissa.
Piensijoittajien täytyy pystyä asioimaan yhteisön sijoitusyritysten haarakonttoreiden kanssa tai hankkimaan rajojen yli liikkuvista palveluista sijoituspalveluja aivan yhtä luotettavasti kuin kansallisten rajojen sisälläkin. Siksi kaikissa jäsenvaltioissa täytyy olla sijoittajien korvausjärjestelmiä, jotka takaavat ainakin piensijoittajille yhtenäisen vähimmäissuojatason siinä tapauksessa, että joku sijoitusyritys ei pysty täyttämään sijoittajiaan koskevia velvollisuuksiaan.
Luottolaitoksille tällainen suoja on ollut säädettynä laissa jo kauan - vaikkakin aivan erilaisten järjestelmien mukaisena. Yhtenäinen vähimmäisturvataso 20 000 ecua sijoittajaa kohden on sopiva, jotta piensijoittajien etua voidaan suojella. Olisi myös kohtuullista antaa jäsenvaltioiden määrätä sijoittajien korvaavan osan mahdollisista tappioista. Mutta kilpailu kuuluu yhteismarkkinoihin, ja tästä pääsenkin direktiivin pääasialliseen kritiikin aiheeseen. Esittelijähän jo käsittelikin tätä perusteellisesti.
Neuvoston käsityksen mukaan eri korvausjärjestelmien tarjoaman suojatason suuruudesta ja kattavuudesta ei saa tehdä kilpailuvälinettä. Neuvosto pelkää häiriöitä markkinoilla, jos sijoitusyritysten haarakonttorit tarjoavat korkeamman suojatason kuin tietyssä maassa rekisteröitynä olevat yritykset. Euroopan parlamentti näkee neuvoston ehdottaman sääntelyn sellaisten sijoitusyritysten palveluiden vientikieltona, joiden kotimaiset järjestelmät tarjoavat korkeamman suojatason kuin niiden haarakonttoreiden maat. Yksinomaan se seikka, että tämä sääntely, nimittäin vientikielto, on voimassa vain 31. joulukuuta 1999 saakka, on saanut Euroopan parlamentin suostumaan kompromissin etsintään tässä asiassa.
On korostettava sitä, että Euroopan parlamentti on saavuttanut sovittelukomiteassa sen, että sijoitusten kulloinenkin markkina-arvo korvataan ja että korvauksien käsittely tapahtuu nopeasti. Näin löydetty kompromissi kattaa sekä sijoittajien turvan että säilyttää luottamuksen rahoitusjärjestelmään. Tämä on tärkeä lisä yhtenäismarkkinoiden toteutumiseen, ja puolueryhmäni suosittelee siksi tämän kompromissin hyväksymistä.

Wijsenbeek
En voi todellakaan yhdessä minuutissa käsitellä laajasti esittelijän mestarillisesti saavuttaman kompromissin sisältöä. Onnitteluni.
John Kenneth Galbraith sanoi kerran Yhdysvaltain senaatin kuulemistilaisuudessa, ettei silloinen nousu pörssissä voinut jatkua pitkään. Sillä hetkellä pörssissä tapahtui romahdus. En usko, että minulla on samanlaista vaikutusta, mutta nykyisen pörssikuumeen vallitessa voimme olettaa, että se ei jatku ja että jonakin päivän tapahtuu suurehko lasku. Nyt kun sijoittaja on löytänyt tiensä pörssiin, nousun apuna on usein sijoituslaitos. Siksi on hyvä asia, ja kiitän tästä vielä kerran esittelijää ja myös komission jäsentä, että tällä tavalla omaisuuden muodostus ja riskien jakautuminen tulevat myös niiden osalle, joiden osalle ne eivät ennen tulleet. Voin iloita siitä liberaalina ja olen iloinen siitä, että nyt on saatu jonkinlaiset takuut piensijoittajille.

Ullmann
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, ensinnäkin haluaisin kiittää parlamentin valtuuskuntaa ja erityisesti esittelijää. Sovittelumenettelyn tuloksena syntyi järkevä kompromissi. Syythän ovat tiedossa. EY: n perustamissopimuksen 7 a artiklan 2. kohdassa mainitun pääomien vapaan liikkuvuuden puitteissa direktiivi piti antaa viipymättä, ja sitten piti laatia sitä vastaava sijoittajaturvajärjestelmä.
Vastustajien ydinongelmana oli direktiivin välttämättömyys toissijaisuusperiaatteen ja vientikieltokysymyksen valossa. Etenkin kiista viimeksi mainitusta on mielestäni paras perustelu direktiivin puolesta.
Mahdollista markkinoiden vääristymistä vastaan pitäisi toimia. Kun vientikielto ehdotettiin rajoitettavaksi vuoteen 1999, syntyi tässäkin asiassa hyväksyttävä kompromissi. Ainoa oikea vastaus tähän tasapuoliseen ehdotukseen on parlamentin hyväksyntä.

Monti
Herra puhemies, kuten arvoisa Janssen van Raay sanoi, ehkä tämä sali ei liene erityisen täynnä tänä iltana, mutta minusta näyttää siltä, että käytetyt puheenvuorot ovat valottaneet todellakin kaikkia näkökohtia tästä erittäin tärkeästä ja hyvin ratkaistusta ongelmasta. Tahdon ilmaista kunnioittavasti komission nimissä onnittelut hallinnon puolesta ja henkilökohtaiset onnitteluni: hallinnon puolesta, koska olemme saaneet hyvän esimerkin sovittelumenettelyn toimivuudesta, henkilökohtaiset esittelijälle, arvoisalle Janssen van Raaylle, ja kaikille hänen valtuuskuntansa jäsenille loppuunsaatetusta työstä, jossa päästiin sopimukseen neuvoston kanssa viime joulukuussa erittäin tärkeästä, periaatteita koskevasta asiakirjasta.
Tämän direktiivin merkitys perustuu tosiasiaan, että se tulee yhdessä sijoituspalveluja ja pankkien sekä sijoitusyritysten pääomaa koskevien direktiivien kanssa - jo voimassaolevien direktiivien - muodostamaan erään yhteismarkkinoiden kulmakivistä, mitä tulee sijoitusalaan. Minusta näyttää siltä, että arvoisan Oddyn, arvoisan Mosiek-Urbahnin, arvoisan Wijsenbeekin ja arvoisan Ullmannin puheenvuorot ovat valaisseet eri osa-alueita yhteismarkkinoista, joita parhaillaan rakennamme kansalaisille. Markkinat voivat siten tämänkaltaisten direktiivien ansiosta nähdä kansalaisten vapaan liikkuma-alan lisääntyvän, säästäjien, myös piensäästäjien, jotka sijoittavat. Toisaalta tämä voimistaa säästöjen ja sijoitusten kiertoa, siten se saa Euroopan talouden kasvamaan tulevien sukupolvien hyväksi ja herättää luottamusta. Se on siis näennäisesti tekninen ja harmaakin toimenpide, mutta minusta se vaikuttaa taloudellisesti ja sosiaalisesti hyvin merkittävältä. Iloitsen siksi vielä parlamentin kanssa van Raayin päättäväisestä roolista, joka on johtanut tähän tulokseen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.20.)

