

Puhemies.
   Esityslistan ensimmäisenä kohtana esitän julkilausuman aiheesta "Kenraali Francon Espanjassa 18. heinäkuuta 1936 tekemän vallankaappauksen 70. vuosipäivä".
Kuten tiedätte, 200 parlamentin jäsenen ryhmä allekirjoitti vetoomuksen suullisen kysymyksen esittämisestä komissiolle ja neuvostolle. Vetoomuksessa pyydettiin nimenomaan keskustelua Francon hallinnon tuomitsemisesta Francon vallankaappauksen 70. vuosipäivänä.
Puheenjohtajakokous ei hyväksynyt pyyntöä vaan piti parempana vaihtoehtona puhemiehen julkilausumaa, jonka jälkeen poliittiset ryhmät voisivat esittää kantansa siitä, mitä kyseinen päivämäärä merkitsee. Näin me nyt siis teemme.
Tuo päivämäärä on jo kaukaista historiaa: jo 70 vuotta on kulunut heinäkuun 18:nnesta vuonna 1936. Vallankaappauksesta kulunut aika vastaa suurin piirtein sen espanjalaissukupolven eliniänodotetta, joka koki tämän demokratiaan siirtymisen, jota pidetään esimerkillisenä mutta jonka onnistuminen edellytti valikoivaa unohtamista ja muistamisen keskeyttämistä. Tämä muisti on nyt palautumassa muistinelvyttämisprosessissa, joka täyttää kirjakaupat ja joka on vahvistettu jopa laeissa.
Kuten sanoin teille kaksi vuotta sitten, kuulun tähän sukupolveen – kuten monet Euroopan parlamentin espanjalaiset jäsenet – ja on päivänselvää, että henkilökohtainen suhteeni menneisyyteen vaikuttaa muistiini. Tämä on kuitenkin toimielimen julkilausuma, jonka esitän parlamentin puhemiehenä, ja tänään pitämäni puheen on oltava poliittinen teko, joka ylittää henkilökohtaiset tunteet. Menneisyytemme esiin tuominen vaikuttamaan nykypäivään on tahdonalainen teko, joka liittyy ennen kaikkea siihen tulevaisuuteen, jota haluamme rakentaa. Haluamme rakentaa tulevaisuutta meidän kaikkien herkän ja katoavan muistin lisäksi myös ennen kaikkea historian varaan, jota ei muisteta vaan joka opitaan ja joka tästä syystä voidaan jakaa.
Historia kertookin meille, että kyseisenä päivänä osa Espanjan armeijasta – vain osa – nousi kapinaan toisen tasavallan hallitusta vastaan, jonka espanjalaiset olivat demokraattisesti valinneet vuonna 1931. Näin murskautui suuri toivo, koska tämän tasavallan mielessä oli demokratian vakiinnuttaminen ja tarpeellisten suurten uudistusten tekeminen, maatalouteen ja armeijaan liittyvät uudistukset, kirkon erottaminen valtiosta, sosiaaliturvan luominen, autonomisen aseman myöntäminen alueille sekä äänioikeuden myöntäminen naisille ja avioero-oikeuden myöntäminen, ja nämä kaikki erittäin patriarkaalisessa yhteiskunnassa.
Näistä uudistuksista tuli malli monille Euroopan maille. Niistä tuli Euroopan maille demokratian malli ja demokratian uusi raja Euroopassa, demokratian, joka noihin aikoihin eli vaikeita aikoja, koska se oli kaatunut Italiassa, Kreikassa, Puolassa, Unkarissa ja Saksassa. Tästä syystä Espanjan sotilasvallankaappaus ei pelkästään johtanut pitkään ja julmaan sisällissotaan Espanjassa vaan sen lisäksi se myös murskasi toiveet siitä Euroopasta, josta André Malraux oli puhunut.
Espanjan sota ei ollut pelkkä sota eikä se ollut pelkästään espanjalainen sota. Se oli kahden suuren maailmankatsomuksen välinen yhteenotto. Kyllä vain, Larran ja Machadon Espanjat syntyivät uudelleen, ja toinen näistä Espanjoista kylmäsi jokaisen espanjalaisen sydäntä. Pelkästään espanjalaisten välinen sota ei kuitenkaan olisi ollut niin pitkä, koska omat voimamme eivät olisi siihen riittäneet.
Sota oli ratkaiseva hetki maailman historiassa. Sillä oli valtavia kansainvälisiä vaikutuksia. Vuodesta 1936 vielä edessä olevan toisen maailmansodan eurooppalaiset osapuolet ottivat yhteen suoraan tai välillisesti Espanjan sisällissodassa. Espanja oli toisen maailmansodan ensimmäisen suuren taistelun näyttämö, tulevan Eurooppaa raunioittavan sodan koekenttä. Ensimmäistä kertaa maailman historiassa pommitettiin siviilejä. Muistamme kaikki Guernican, mutta Espanjassa oli paljon muitakin guernicoja.
Eurooppalaisia kuoli rintaman molemmilla puolilla, ja kuolleiden hautoja löytyy muun muassa Madridin, Jaraman, Belchiten, Teruelin, Guadalajaran ja Ebron hautausmailta, näistä myyttisistä paikoista, joissa niin monet eurooppalaiset lepäävät. Espanjan sisällissodan jälkeen eurooppalaiset lähtivät taistelemaan ympäri Eurooppaa vapauttaakseen sen. Tämä sota oli toisille viimeinen suuri taistelu oikean asian puolesta ja toisille ristiretki
Minä muistan ristiretken, piispat, jotka tekivät fasistitervehdyksen, muistan kirkkojen edustalla parveilevat kenraalit. Muistan myös hautausmaat täynnä ammuttuja uhreja rintaman molemmilta puolilta. Sota oli kaikkein intohimoisin sota, jossa ensimmäistä kertaa kohtasivat 1900-luvun ideologiat: demokratia, fasismi ja kommunismi. Se oli suuri uskon sota ja samaan aikaan luokkasota, vallankumous vastaan taantumus.
Kyse oli yhteenotosta, joka pitkittyi Euroopassa ja joka pitkittyi myös Espanjassa, kun sota oli päättynyt, koska kyse ei ollut pelkästä sodasta. Kyse oli myös pitkästä ja ankarasta sodan jälkeisestä ajasta. Sen jälkeisenä aikana ei ollut kyse vihollisen lyömisestä, koska sota oli jo voitettu, vaan kyse oli pikemminkin vihollisen tuhoamisesta sellaisen järjestelmän ylläpitämiseksi, joka pysyi voimassa pitkään ja esti Espanjan demokratisoitumisprosessin ja myös jälleenrakennusprosessin, joka oli käynnissä muualla Euroopassa.
Monet Itä-Euroopan maista kotoisin olevat parlamentin jäsenet muistavat eristyneisyyden, josta he saivat kärsiä Jaltan konferenssin seurauksena, sekä rautaesiripun, joka erotti heidät vapaasta, demokraattisesta ja vauraasta Euroopasta, ja juuri tätä se oli. Huonommin muistetaan kuitenkin se, että Etelä-Euroopassa oli maita – Espanja ja Portugali – jotka niin ikään jäivät tämän kehityksen ulkopuolelle ja jotka olivat pitkän aikaa sotilasdiktatuurien hallitsemia.
Muistan kerran kun eräs yhdysvaltalainen kongressiedustaja moitti minua siitä, ettemme me eurooppalaiset olleet kiitollisia siitä, mitä Yhdysvallat oli tehnyt Euroopan vapauttamiseksi. Minun oli muistutettava häntä, että Espanjan osalta nämä toimet loistivat poissaolollaan, koska Yhdysvallat unohti vapauttaa meidät juuri siksi, että sotilashallitus oli sille hyödyllinen kylmän sodan aikana.
Haluaisin tänään siteerata Salvador de Madariagaa, jonka nimi koristaa yhtä rakennuksistamme. Salvador de Madariaga sanoi vuonna 1954, että "Ennen vuotta 1936 kaikki espanjalaiset elivät Espanjassa ja vapaudessa. Tänään sadattuhannet espanjalaiset elävät vapaudessa Espanjan ulkopuolella ja loput elävät Espanjassa ilman vapauksia."
Vapaus koitti jälleen vuonna 1975. Aloimme rakentaa perustaa yhteiskunnalle, joka perustuu demokratiaan, vapauteen ja suunnitelmaan yhdistyä Eurooppaan. Uudet sukupolvet esittivät uusia poliittisia vaatimuksia, jotka liittyvät tulevaisuuteen ja menneisyyteen. He joutuivat kohtaamaan sodan ja diktatuurin, josta on päästy eroon. Kun Espanjassa tänään puhutaan uhreille myönnettävästä moraalisesta hyvityksestä, haluamme keskustella maamme ja yhteiskuntamme aktiivisesta muistista voidaksemme kantaa täyden vastuun menneisyydestämme, kunnioittaaksemme kaikkia kuolleita sekä kohdataksemme päivänselvät totuudet unohtamatta tapahtumia, jotka saattaisivat olla epämiellyttäviä, ja jottemme lohduttautuisi valheilla. Nämä kivuliaat haavat ovat alkaneet parantua Euroopassa, mutta ne ovat vielä monien ihmisten muistissa, koska näiden tapahtumien aikana niitä ei voinut manata pois.
Tämän nyt Euroopan parlamentissa meneillään olevan tilaisuuden tarkoitus on kohdata menneisyys, joka elää joidenkin mantereemme asukkaiden muistoissa, jottemme tekisi uudelleen samoja virheitä, tuomitaksemme selväsanaisesti syylliset, kunnioittaaksemme uhrien muistoa sekä antaaksemme tunnustusta kaikille niille, jotka taistelivat demokratian puolesta, kärsivät vainoista ja edistivät Espanjan paluuta Eurooppaan, yhteisen kansallisomaisuutemme piiriin.
Jaime Mayor Oreja,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän edustajana tämän Espanjan lähihistoriaan liittyvän julkilausuman jälkeen. Haluan korostaa, että meidän kantamme perustuu pääasiassa siihen, että kannatamme ja tuemme varauksetta sovintoa ja traagisen menneisyyden yli pääsemistä, jotka ovat meille arvoja, antoivat virikkeen demokratiaan siirtymiselle ja johtivat lopulta vuonna 1978 perustuslain hyväksymiseen.
Huomenna 5. heinäkuuta tulee kuluneeksi 30 vuotta sitä, kun Espanjan pääministeri Adolfo Suárez astui virkaansa ja otti vastuun demokratiaan siirtymisen eteenpäin viemisestä.
Joillakin meistä oli kunnia ja tilaisuus olla hankkeessa mukana ja kuulua Unión de Centro Democrático -puolueeseen, joka otti hallituksessa vastuun tämän demokratiaan siirtymisen käytännön toteuttamisesta muiden puolueiden avulla ja koko Espanjan yhteiskunnan sekä hänen majesteettinsa kuninkaan yksiselitteisellä tuella, ja meidän arvojamme, vapauden ja sovinnon arvoja, vaalitaan vuoden 1978 perustuslaissa, ja vetoomuksemme näiden kahden leppymättömän Espanjan välisen vastakkainasettelun lopettamiseksi kumpuaa sielujemme syvimmistä sopukoista. Espanjan viime vuosisadan historian suurin virhe, mielettömyys ja tragedia oli se luontevuus, jolla kaksi Espanjaa on kyennyt selviytymään – tämä maassamme aina esiintynyt ilmiö – tämä sama luontevuus, jolla nämä kaksi Espanjaa vakuuttuivat silloin demokraattisen yhteiselon mahdottomuudesta.
Kaikki me tunnemme Euroopan unionin syntyhistorian ja olemassaolon oikeutuksen, sen, että se perustuu samaan moraaliseen vahvuuteen kuin tämä Espanjan perustuslaki, niiden ihmisten moraaliseen vahvuuteen, jotka yhdistyvät, yhdistymisen moraaliseen vahvuuteen, jottei lähihistoria toistaisi itseään, jottei enää syttyisi Euroopan mantereella alkavia maailmasotia eikä enää syntyisi sotia, diktatuureja, kommunistihallituksia eikä sellaisia sisällissotia, josta me saimme Espanjassa kärsiä.
Me uudet eurooppalaiset kansat voimme tehdä virheitä selvittäessämme tämänhetkisiä tai tulevia ongelmiamme, mutta on yksi virhe, jota emme saa tehdä ja jota meillä ei ole oikeutta tehdä: emme saa toistaa historian virheitä emmekä saa olla oppimatta niistä.
Kaikista näistä syistä emme saa kyllästyä sovintoon ja harmoniaan. Emme saa muuttaa asennettamme, ja tästä syystä monet meistä espanjalaisista pitävät historiallisena vääryytenä toisen siirtymisen elvyttämistä aivan kuin se ensimmäinen olisi käynyt vanhaksi ja vanhentunut. On historiallinen vääryys rikkoa yksipuolisesti harmonisen peruslakimme ydintä ja on historiallinen typeryys aloittaa Espanjassa keskustelu itsemääräämisoikeudesta ja sellaisten uusien kansojen luomisesta Espanjaan, joita ei ole koskaan ollut olemassa. Se on historiallinen erehdys, koska se heikentää maamme harmoniaa.
Arvoisa puhemies, tästä syystä tämän 5. heinäkuuta 1976 käynnistyneen Espanjan demokratiaan siirtymisen 30. vuosipäivänä haluan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta päättää puheeni eläköön-huudolla sovinnolle, eläköön-huudolla vapaudelle ja eläköön-huudolla Espanjan perustuslaille.
Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, kuunneltuani puheenne haluaisin kysyä, millainen oli Francon ja hänen hallintonsa perusfilosofia. Tunnemme sen kaikki. Se on suvaitsemattomuuden ja ihmiskunnan halveksunnan filosofia, se on filosofia, joka murskaa demokraattisen instituutiot ja vihaa kaikkea sitä, mikä ei ole niin kuin se haluaisi. Francon ja hänen hallintonsa takana oli ihmiskunnan halveksuntaa ja leppymätöntä taipumusta väkivaltaan. Ehdoton alistuminen omalle ideologialle tai kuolema – tämä oli Francon hallinnon viesti. Se ei ollut kuitenkaan espanjalainen viesti, koska kun Franco kaappasi vallan 70 vuotta sitten, kotimaani oli jo kärsinyt Hitlerin diktatuurista kolme vuotta ja Mussolini oli hallinnut Italiaa jo 14 vuotta. Näihin aikoihin fasistinen liike, johon Franco pääasiassa sotilaallisessa mielessä kuului, oli jo olemassa ympäri Eurooppaa.
Sisällissota ei ollut pelkästään Espanjan sisällissota. Espanja oli sodan keskeinen näyttämö ja sen suurin uhri, mutta Espanjan kansa oli myös sen panttivanki erään suuremman sodan kenraaliharjoituksessa. Guernica ja kondorikotkalegioona ovat jääneet maani historian häpeäpilkuksi.
1930-luvun nuoriso edusti upeasti Euroopan ja maailman historiaa, se matkusti vapaaehtoisesti Espanjaan puolustamaan demokratiaa. Ernest Hemingway loi unohtamattoman kirjallisen monumentin tälle sukupolvelle. Kuuluisa amerikkalainen kirjailija Arthur Miller sanoi kerran, että 1930-luvulla sana "Espanja" oli räjähdys. Kyse oli papiston feodalismin voittamisesta sekä vapauden ja suvaitsevaisuuden hengen nostattamisesta suvaitsemattomuuden demonia vastaan.
Jos ajattelemme tämän päivän Espanjaa, me Euroopan vasemmistossa ajattelemme niitä lukemattomia uhreja, joita Espanjan sisällissota vaati omista riveistämme mutta ei pelkästään meidän riveistämme. Myös kristillisdemokraatit, liberaalit ja tasavaltalaiset vastustivat suvaitsemattomuutta. Erittäin monet ajattelijat ja kansat maailmanlaajuisesti vastustivat Francoa, ne vastustivat sitä totalitaarista halua alistaa valtaansa, joka liitettiin Francoon. Franco hävisi.
Jos me arvioimme tilannetta täällä parlamentissa nyt 70 vuotta myöhemmin, haluan kiinnittää huomionne siihen, että sen jälkeen, kun suorat vaalit otettiin käyttöön, kolme Euroopan parlamentin puhemiehistä on ollut espanjalaisia: yksi konservatiivinen kristillisdemokraatti ja kaksi sosialidemokraattia. Jos tänään, 70 vuotta sodan jälkeen, Kataloniasta kotoisin oleva espanjalainen Euroopan parlamentin puhemies voi sanoa 25.stä Euroopan unionin jäsenvaltioista valittujen edustajien puolesta, että Euroopan yhdentyminen on voitto suvaitsemattomuudesta ja orjuudesta, voimme nyt, 70 vuotta sodan jälkeen sanoa, että vapaus on voittanut ja Franco hävinnyt. Mitään parempaa ei voi tapahtua Euroopalle!
Bronisław Geremek,
   Arvoisa puhemies, Euroopan historia on rikas, ja vaikkei parlamentin pidäkään pyrkiä antamaan sellaista kuvaa, että se ainoana tietäisi totuuden historiasta, Euroopan unionin tulevaisuuden rakentamisen kannalta on kuitenkin tärkeää, että parlamentti tuntee olevansa vastuussa eurooppalaisesta muistista, joka on Euroopan yhtenäisyyden keskeisin tekijä.
Elämme vuotta 2006, muistamme Poznamin työläisten kansannousun kesäkuussa 1956, muistamme Unkarin kansannousun lokakuussa 1956, nämä dramaattiset taistelut leivän ja vapauden puolesta. Nyt on vuosi 2006, ja 70 vuotta sitten kenraali Franco pakotti maan diktatuurihallintoon, joka vastusta vapautta, demokratiaa ja oikeusvaltion periaatteita. Espanja, jonka olisi pitänyt kuulua Euroopan unionin perustajajäseniin, oli vastoin kansansa tahtoa puoli vuosisataa erossa muusta Euroopasta.
Näiden tapahtumien ymmärtämiseksi on syytä olla laskematta yhteen sisällissodan ja diktatuurin kaikkia epäoikeudenmukaisuuksia, vihaa, konflikteja, inhimillisiä kärsimyksiä. Jotta tällaiset tapahtumat eivät ikinä enää toistuisi, meidän on sen sijaan muistettava, että tämä Espanjan kokemus on Euroopan kokemus ja että kyse on yhdestä niistä kokemuksista, joka johti Euroopan unionin perustamiseen.
Euroopan on muistettava, että Espanja on pystynyt sulkemaan tämän historiansa dramaattisen luvun yksimielisesti sovinnolla ja rauhanomaisella vuoropuhelulla. Osoittakaamme kunnioitusta Espanjan kansan rohkeudelle ja viisaudelle.
Tänä juhlavuotena parlamentin ja koko Euroopan pitäisi iloita tästä vapauden tunteesta, johon parlamentin ja koko Euroopan olemassaolo perustuu. Euroopan pitäisi tuntea olevansa yhtenäinen yli kaikkien poliittisten jakolinjojen ja havahtua huomaamaan, että nyt me tiedämme, minkä takia Eurooppa on olemassa. Näin tekemällä osoitamme kunniaa myös tälle dramaattiselle kokemukselle, jota muistelemme tänään surullisina. Kiitos paljon.
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuoden 1936 Espanja on ennen kaikkea oppitunti, tai pikemminkin neljän oppitunnin sarja meille eurooppalaisille. Ensimmäinen oppitunti on Espanjan kansan rohkeus, uhrautuminen ja erinomainen mielikuvitus matkalla kohti vapautta ja demokratiaa. Kuka voisi unohtaa vapaan Katalonian erinomaiset sosiaaliset uudistukset? Kuka voisi unohtaa kaiken sen, mitä Espanjan kansa on yrittänyt tehdä tämän poikkeuksellisen ajanjakson aikana?
Toinen oppitunti on fasismin julmuus. Kuten äsken todettiin, Guernica on yksi tämän julmuuden symboleista: tappamisen, murhaamisen ja vangitsemisten symboli sekä myös kansainvälisen fasismin symboli, sillä on aivan selvä, että Espanjan fasismi ei olisi koskaan voinut voittaa ilman kansallissosialistien tukea. Vuonna 1936 fasistien suunnitelma Euroopan hallitsemiseksi oli jo nähtävissä.
Kolmas oppitunti on vaikeampi ymmärtää, sillä se on pelkuruuden oppitunti, eurooppalaisten pelkuruuden, ranskalaisten pelkuruuden – vaikka se olikin vaikeaa Léon Blumille – englantilaisten pelkuruuden…kaikkien niiden pelkuruuden, jotka ajattelivat, että jos Espanjan kansa joutuisi kärsimään, heidän ei tarvitsisi kärsiä. Münchenin vuoden 1938 tapahtumien tapaan tämä asenne osoittautui yhdeksi aikakauden suurista erehdyksistä ja läksyistä, joista meidän on otettava opiksemme. Se, joka luulee voivansa laskea päänsä, kun ukkonen menee vierestä ohi, on usein väärässä, kuten historia on osoittanut. Tämä on tärkeä läksy, joka monen eurooppalaisen oli erittäin pitkään erittäin vaikea hyväksyä. Joskus pasifismi tasoittaa tietä kauheudelle ja joskus se on rohkeuden symboli! On aina vaikea tietää, olisiko valittava pasifismi vai sen vastakohta. Jos puhumme pelkuruudesta, meidän on myös korostettava rohkeutta, jota osoitti esimerkiksi Léon Blumin hallituksessa ministerinä toiminut Pierre Cot, joka ministerinä ollessaan vei aseita Espanjaan. Muistettakoon, että sankarina näinä vaikeina aikoina toiminut Pierre Cot on kollegamme Jean-Pierre Cotin isä. Kiitän Jean-Pierre Cotia siitä, että hän muistutti minua isänsä toimista.
Neljäs ja viimeinen läksy on kommunistisen totalitarismin hirvittävä suvaitsemattomuus. Ei pidä nimittäin unohtaa, että tähän espanjalaiseen sisällissotaan liittyy kaksi suurta mielikuvaa. Ensimmäinen mielikuva on kansainväliset prikaatit, jotka halusivat pelastaa Espanjan kansan. Sitten on tämä mielikuva kommunististen prikaatien suvaitsemattomuudesta, sillä nämä prikaatit murhasivat Partido Orbrero de Unificación Marxista -puolueen trotskilaisia jäseniä sekä anarkisteja, koska nämä eivät olleet samoilla linjoilla heidän kanssaan. Myös tämä on yksi Espanjan sisällissodan läksyistä! Sen mukaan vapautuminen ei tarkoita sitä, että väheksytään kaikkien muiden mielipiteitä, vaan se tarkoittaa myös erilaisuuden ja demokratian hyväksymistä.
Hyvät kollegat, Euroopan unionin on muistettava nämä neljä läksyä. Näitä läksyjä on sovellettava, kun julmuutta esiintyy Bosniassa ja kun meidän on osoitettava solidaarisuutta sorrettuja kansoja kohtaan. Jos nämä läksyt on opittu, uskon, että tulevaisuus voi olla hieman valoisampi. 
Francis Wurtz,
   Arvosia puhemies, parlamenttimme tekee mitä sen pitääkin, kun se antaa tämän julkilausuman 70 vuotta sen jälkeen, kun Franco aloitti Espanjan sisällissodan.
Nuoren tasavallan murskaaminen koskee monellakin tavalla koko Eurooppaa. Ensinnäkin vuoden 1936 kapinalliset eivät olisi voittaneet kansanrintamaa ilman fasistisen Italian ja natsi-Saksan antamaa ratkaisevaa apua. Espanjassa Saksa myös kokeili tulevassa sodassa Ranskaa vastaan soveltamaansa salamasotaa. Guernica oli historian ensimmäinen esimerkki siviiliväestön murhaamisesta massiivisilla ilmapommituksilla, joista tuli kauhistuttava käytäntö koko toisen maailmasodan ajaksi.
Nämä synkät vuodet 1936–1939 olivat huomion arvoisia Euroopan kannalta myös toisesta syystä, siitä, miten Espanjan demokraattiset naapurivaltiot pettivät Espanjan tasavaltalaiset. Tilanteeseen puuttumatta jättäminen vuonna 1936 oli esimakua Münchenin vuoden 1938 tapahtumille, jotka johtivat mantereenlaajuiseen katastrofiin vuodesta 1939 alkaen. Mitä lisäksi pitäisi ajatella eurooppalaisten ja länsimaalaisten johtajien yleisesti ottaen suopeasta välinpitämättömyydestä Francon hallintoa kohtaan sodan jälkeen, heti kun Espanjan johtaja oli liittynyt taisteluun hyvän puolelle pahan valtakuntaa vastaan?
Espanjan tragedialla on vielä yksi eurooppalainen ulottuvuus eli se ainutlaatuinen kansainvälinen solidaarisuus, jota se herätti työläisten ja tavallisen kansan sekä tunnetuimpien eurooppalaisten intellektuellien parissa ja josta loistavan esimerkin tarjoavat 40 000 miehen voimin 50 eri maasta saapuneet kansainväliset prikaatit.
Vastaavasti Ranskan vastarintaliikkeen joukoissa oli paljon espanjalaisia tasavaltalaisia. Jotkut heistä osallistuivat Pariisin kapinaan elokuussa 1944 suuresti kaipaamani Henri Rol-Tanguyn johdolla. Jotkut heistä puolestaan osallistuivat Strasbourgin vapauttamiseen saman vuoden marraskuussa kenraali Leclercin johtamissa joukoissa.
Eurooppalaisuus ei varmaankaan olisi sellaista kuin se on ilman Francon hallinnon uhrien sanoinkuvaamattomia kärsimyksiä, ilman espanjalaisten vastarintaliikkeen jäsenten uljasta vastarintaa ja ilman nuorelle tasavallalle osoitettua solidaarisuuden määrää. Antakaamme julkilausumallamme heille kaikille se kunnia, jonka he ansaitsevat!
Brian Crowley,
   Arvoisa puhemies, minun on monesta syystä vaikeaa päättää, mitä minun pitäisi sanoa tänään, koska toisin kuin monet kollegoistani kuulun sukupolveen, joka ei ole itse kokenut tätä tragediaa, joka loi pohjan koko Euroopan unionin perustamiselle.
Luen kuitenkin historiaa, tiedän siitä jotakin ja ymmärrän sitä. Puhumme tänään Francon vallankaappauksen 70:nnestä vuosipäivästä. Euroopan mantereella tapahtunutta julmuutta ja tragediaa on muistettu historiankirjoissa joka ikinen päivä 227 vuoden ajan.
Oletankin näin ollen, että meidän pitäisikin keskittyä nimenmaan siihen, että fasismilla, kommunismilla, imperialismilla ja totalitaarisilla hallituksilla, joita mantereellamme on ollut, on yhteinen filosofia: ihmisten välisen erilaisuuden ja erilaisten ajatusmallien suvaitsemattomuus sekä suvaitsemattomuus niitä kohtaan, jotka haluavat kulkea erilaisia polkuja. Oli kyse sitten Potsdamista, Unkarista, Gdańskista, Siperiasta, Espanjasta, Portugalista tai Irlannista, ne, jotka ovat yrittäneet määrätä oman linjansa muille, ovat aina epäonnistuneet, koska ihmiskuntamme koko ydin perustuu haluun olla vapaa sen varmistamiseksi, että voimme elää ja olla vuorovaikutuksessa muiden kanssa.
Tästä syystä on äärimmäisen tärkeää oppia menneisyyden virheistä mutta myös varmistaa, ettei niitä koskaan toisteta. Sen sijaan, että kritisoimme ja osoitamme sormella sekä väitämme, että tämä tragedia oli dramaattisempi ja tuhoisampi ja että sillä oli suuremmat vaikutukset Euroopan politiikkaan kuin muilla tragedioilla, sopikaamme, että se on ohi, ja käyttäkäämme sitä esimerkkinä. Tämän päivän Euroopassa olemme kyenneet selviytymään näistä erimielisyyksistä, olemme löytäneet foorumin ja tavan, jolla eri maista olevat ihmiset, joilla on erilainen ideologia, erilainen historia ja erilaisia tulkintoja tästä samaisesta historiasta, voivat kokoontua ja löytää yhteisen perustan ja yhteisen asian.
Parasta mitä voimme Euroopan parlamentissa tänään tehdä, on kannustaa pääministeri Zapateroa hänen pyrkimyksissään löytää ratkaisu Baskimaan tilanteeseen ja saada neuvottelupöytään ne ihmiset, joiden mielipiteitä pidettiin ennen mahdottomina saattaa yhteen. Tämä ei tarkoita tehtyjen julmuuksien anteeksiantamista eikä sen väittämistä, etteikö vääryyksiä olisi tehty; tämä tarkoittaa sitä, ettei ihminen voi elää menneisyydessä eikä saa jäädä katkeraksi. Kun saamme tilaisuuden rauhan tekemiseen, meidän on käytettävä se hyväksi.
Jens-Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, "Heidät on pysäytettävä!" Näin huudahti nuoruusaikojeni suuri runoilija Gustaf Munch-Petersen seistessään vapaaehtoisena sotilaana Espanjan sisällissodassa yksin rintamalla, kun hänen toverinsa perääntyivät kohdattuaan vahvemmat joukot. Gustaf jätti vaimonsa, lapsensa ja perheensä kotiin Tanskaan. Hänen tekonsa ei ollut puolustettavissa eikä vastuullinen, eikä sillä onnistuttu pitämään fasismin vitsausta poissa Euroopasta. Hänen yksinäiselle protestilleen ei ollut järjellistä perustetta, mutta kuvitelkaa, jos kaikki olisivat toimineet yhtä rohkeasti. Kuoleminen ilman pelkoa oli hänen elämänsä viimeinen antinsa runoudelle.
Suurin osa ihmisistä jäi passiiviseksi, kun demokratia oli uhattuna, ja joutui monilla alueilla syrjäytetyiksi, kunnes muut rohkeat ihmiset pysäyttivät natsismin ja fasismin.
Monille tämän parlamentin jäsenistä vapauttaminen toi mukanaan uuden miehityksen, johon kuului rautaesirippu ja gulagit. Muistakaamme tänään niitä monia ihmisiä – rohkeita ihmisiä ja muitakin ihmisiä – jotka kuolivat. Osoittakaamme kunnioitusta niille, jotka vapaaehtoisina sotilaina Espanjan sisällissodassa panivat vastaan, osallistuivat demokratian puolustamiseen sekä osoittivat sekä rohkeutta että uhkarohkeutta maanalaisissa armeijoissa, jotka perustettiin vastustamaan hallituksen demokratianvastaista politiikkaa. Monet aktiivisesti vastarintaliikkeen toimintaan osallistuneet löysivät tiensä poliittisiin puolueisiin ja liikkeisiin, joita olen edustanut täällä parlamentissa jo 27 vuotta. He ovat melkein kaikki kuolleet. Kun rohkea naapurini Hans, joka oli ammatiltaan seppä, oli kuolemaisillaan, hän kertoi hurjan tarinan siitä, että brittiläiset pommittivat ranskalaista koulurakennusta Gestapon päämajan sijasta. Briteille työskentelevänä agenttina Hans oli toimittanut laittomat piirustukset. Erehdys ei ollut hänen, mutta ajatus kuolleista koululaisista ahdisti häntä loppuun asti.
Haluan myös muistaa nuoren yliopistomiehen, joka matkusti ympäri maata luodakseen ensimmäisen tanskalaisen vastarintaliikkeen, kun hallitus teki yhteistyötä saksalaismiehittäjän kanssa. Frode Jakobsenista tuli myöhemmin menestyksekkään maanalaisen hallituksen, Danmarks Frihedsrådin johtaja. Sodan jälkeen hänestä tuli hallituksen ministeri ja hän osallistui European movement -liikkeen suureen kokoukseen Haagissa vuonna 1948, jolloin Euroopan neuvosto ja Euroopan yhdentyminen saivat alkunsa. Monia vuosia hän oli European movement -liikkeen puheenjohtaja ja Tanskan parlamentin sosialidemokraattinen jäsen. Silti hän äänesti "ei" kaikissa EY:n ja EU:n perussopimuksia koskevissa äänestyksissä sekä oli EU:n demokratiavajeeseen perustuvan kritiikin alullepanija vuonna 1972.
Meillä on hänen mukaansa nimetty palkinto. Se myönnetään joka vuosi niille, jotka ovat osoittaneet poikkeuksellista poliittista rohkeutta ja tehneet jotain muiden kuin itsensä hyväksi aikana, jolloin tällainen toiminta ei ollut tarkoituksenmukaista, kannattavaa eikä todennäköisesti edistänyt heidän uraansa. Meillä ei koskaan ole ollut vaikeuksia löytää ehdokkaita. Aina on ihmisiä, jotka osoittavat poikkeuksellista poliittista rohkeutta, ja jotkut heistä ovat saaneet inspiraatiota niistä puolesta miljoonasta vapaaehtoisesta maailmankansalaisesta, jotka matkustivat Espanjaan sanomaan "No pasarán". Haluan kiittää niitä, jotka osoittivat henkilökohtaista rohkeutta ja kuolivat vapauden puolesta. "El pueblo unido jamás será vencido".
Maciej Marian Giertych (NI ). –
   Arvoisa puhemies, se, että meillä on tänään kaikkialla Keski- ja Länsi-Euroopassa demokratia, kansalaisoikeudet, yksityisomaisuus ja suvaitsevaisuus, on sen ansiota, ettei kommunismi saanut valtaansa mannertamme, vaikka se olisi hyvin voinut. Itä-Euroopassa kommunismin vastainen pato luotiin puolalaisten voitokkaassa taistelussa bolsevikkeja vastaan vuonna 1920 ja sillä, että katolinen Puola vastusti päättäväisesti väkipakolla tarjottua neuvostovaltaa.
Siitä, ettei kommunismi juurtunut Länsi-Eurooppaan, saamme pitkälti kiittää perinteisen Espanjan voitokasta sisällissotaa kommunistisia hallituksia vastaan. Vaikka Espanjan vasemmisto tuli valtaan demokraattisesti, se käyttäytyi samalla tavalla kuin vasemmisto bolsevistisessa Neuvostoliitossa, jossa hyökkäysten keskeisin kohde oli kirkkolaitos. Lähes 7 000 pappia murhattiin. Kirkkoja häpäistiin, teiden varrella olevia ristejä ja pyhiä patsaita ammuttiin. Katolisessa Espanjassa perinteitä kunnioittavat joukot vastasivat tähän hyökkäykseen välittömästi.
Bolsevistisen Neuvostoliiton organisoimat kansainväliset prikaatit tulivat auttamaan kommunistista Espanjaa. Kommunististen tapojen mukaisesti nämä prikaatit olivat täydellisesti kommunistipuolueen solujen ja sen salaisen palvelun hallinnassa kuten myös koko tasavaltalaisten hallinto. Kiitos Espanjan oikeiston, Espanjan armeijan, sen johtajien ja erityisesti kiitos kenraali Francon, kommunistien hyökkäys katoliseen Espanjaan torjuttiin. Samalla myös torjuttiin yritykset levittää kommunismin vitsaus muihin maihin.
Sen ansiosta, että Euroopan politiikassa oli Francon, Salazarin ja De Valeran kaltaisia henkilöitä, varmistettiin, että Eurooppa säilytti perinteiset arvonsa. Nykyään meillä ei ole tämänkaltaisia valtionpäämiehiä. Katselemme jossain määrin surullisena nykyistä historian uudelleenkirjoittamista, joka kuvaa kaiken perinteisen ja katolisen epäsuotuisassa valossa ja kaiken maallisen ja sosialistisen suotuisassa valossa. Muistakaamme, että Saksan natsismilla ja Italian fasismilla oli sosialistiset ja ateistiset juuret.
Sosialistisen ja antikatolisen ryhmittymän käyttämä valta täällä parlamentissa aiheuttaa suurta huolta. Näimme siitä selviä esimerkkejä äänestäessämme viime kuussa teksteistä, jotka koskivat suvaitsevaisuutta ja seitsemättä puiteohjelmaa. Kristitty Eurooppa on häviämässä taistelua sosialistista ja ateistista Eurooppaa vastaan. Tähän asiaan on saatava muutos!
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää hyväkseni mahdollisuuden esittää henkilökohtaisen lausuman keskustelujen päätteeksi. En juuri nyt muista, missä työjärjestyksen artiklassa niistä määrätään, mutta haluan, että soisitte minulle tämän henkilökohtaisen lausuman. Kuuntelin tarkasti kaiken, mitä edellinen puhuja sanoi. En aio käsitellä asiaa yksityiskohtaisesti, mutta haluan sanoa yhden asian omasta ja ryhmäni puolesta: kuulimme juuri Francon hengen puhuvan. Äskeinen puhe oli fasistinen puhe, jolla ei ole asiaa Euroopan parlamenttiin!
Zbigniew Zaleski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan jäsen Schulzin tapaan käyttää parlamentin jäsenen oikeuttani ja esittää lyhyen puheenvuoron.
Olen pahoillani, että te ja puheenjohtajakokous päätitte omistaa niin paljon aikaa keskustelulle Francisco Francosta, mutta ette suonut edes minuutin käyttämistä keskusteluun eräästä kauheasta verilöylystä, joka tapahtui Katyńissa. Pyysin sitä kaikkien puolalaisten puolesta ja niiden puolesta, jotka kuolivat siellä. Olen erittäin pahoillani päätöksestä olla suostumatta pyyntööni. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, katolisena haluan sanoa, että puolustamme ihmisarvon kunnioittamista, ihmisoikeuksia, oikeusvaltion periaatteita, demokratiaa ja vapautta. Emme pidä diktaattoreita ja totalitaaristen hallitusten kannattajia – oli tämä hallitus sitten fasistinen, kansallis-sosialistinen tai kommunistinen – oikeina ihmisinä puolustamaan ihanteitamme. Puolustamme omia ihanteitamme omalla vakaumuksellamme.
Puhemies.
   Haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita sekä jäseniä, jotka ovat kuunnelleet keskustelua ja erityisesti niitä, jotka eivät ole espanjalaisia, kiinnostuksesta, jota he ovat osoittaneet tätä historiallista tapahtumaa kohtaan, joka oli kiistatta tragedia. Haluan myös korostaa sitä, että seuranamme on lehtereillä ollut ihmisiä, joiden historiallinen muisti on tuonut heidät tänne.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
- aluekehitysvaliokunnan suosituksesta (A6-0224/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta (09077/2006 - C6-0192/2006 - 2004/0163(AVC)) (Esittelijä: Konstantinos Hatzidakis),
- aluekehitysvaliokunnan suosituksesta (A6-0226/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi koheesiorahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1164/94 kumoamisesta
(09078/2006 - C6-0191/2006 - 2004/0166(AVC)) (Esittelijä: Alfonso Andria),
- työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A6-0220/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Euroopan sosiaalirahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1784/1999 kumoamisesta (09060/4/2006 - C6-0188/2006 - 2004/0165(COD)) (Esittelijä: José Albino Silva Peneda),
- aluekehitysvaliokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A6-0225/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) ja asetuksen (EY) N:o 1783/1999 kumoamisesta (09059/4/2006 - C6-0187/2006 - 2004/0167(COD)) (Esittelijä: Giovanni Claudio Fava) ja
- aluekehitysvaliokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A6-0227/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi eurooppalaisesta rajaseutuyhteistyöyhtymästä (ERY) (09062/2/2006 - C6-0189/2006 - 2004/0168(COD)) (Esittelijä: Jan Olbrycht). 
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, kreikkalaisena minulla on mielestäni oikeus sanoa, että olemme tänään loppusuoralla niissä maratonkeskusteluissa ja -neuvotteluissa, jotka eivät alkaneet vasta vuonna 2004, kun komissio esitti ehdotuksensa yleiseksi asetusluonnokseksi, vaan paljon aikaisemmin, vuonna 2001, kun käynnistimme ensimmäiset keskustelut rakennerahastojen tulevaisuudesta kaudella 2007–2013.
Parlamentti oli mukana koko menettelyn ajan ja antoi olennaisen panoksen keskusteluihin ja neuvotteluihin: alun alkaen epävirallisiin kuulemistilaisuuksiin Euroopan komission kanssa, niiden jälkeen laadittuun kolmanteen koheesiokertomukseen sekä viime kesänä äänestyksessä hyväksyttyyn välikertomukseen. 
Parlamentin viesti kaikissa näissä keskusteluissa oli kaksiosainen. Ensinnäkin Euroopan unioni tarvitsee uskottavan koheesiobudjetin; mielestäni parlamentti oli yksi niistä vaikuttajista, jotka saivat kumottua tiettyjen puolueiden toimet uuden ohjelmakauden talousarvion supistamiseksi.
Toinen viesti oli, että tarvitsemme tehokkaan asetuksen, jossa ei ole tarpeetonta byrokratiaa ja toisaalta asetuksen, jolla Euroopan kansalaisten rahat saadaan hyötykäyttöön.
Tammikuussa käynnistimme neuvottelut vaikuttaaksemme Eurooppa-neuvoston päätöksistä seuranneeseen lopputulokseen ja liittääksemme mukaan joitakin perusnäkemyksiämme.
Korostan sekä Euroopan komission ja komission jäsenen Hübnerin että puheenjohtajavaltio Itävallan rakentavaa asennetta näissä neuvotteluissa ja kiitän molempia osapuolia yhteistyöstä Euroopan parlamentin kanssa.
Tänään meidän on hyväksyttävä tai hylättävä neuvoteltu teksti. Yleisasetuksen esittelijänä kehotan kollegoitani parlamentissa hyväksymään asetustekstin ja äänestämään "kyllä" seuraavista keskeisistä syistä:
Parlamentti varmisti rahoituskehyksestä käydyissä neuvotteluissa 300 miljoonan euron lisärahoituksen valtioiden väliseen ja alueiden väliseen yhteistyöhön ja onnistui myös kytkemään siihen vammaisten mahdollisuuksia parantavien hankkeiden rahoituksen. Asetuksessa säädetään ensimmäistä kertaa, ettei hankkeita rahoiteta, ellei ensin varmisteta vammaisten osallistumismahdollisuutta.
Onnistuimme lisäksi saamaan kansalaisyhteiskunnan mukaan. Neuvoston alustavasta vastustuksesta huolimatta seurantakomiteoihin osallistuu myös ympäristöalan kumppaneita, kansalaisjärjestöjä ja muita kansalaisyhteiskuntaa edustavia elimiä. Parlamentin lobbauksen ansiosta myös niiden alueiden infrastruktuuria, jotka eivät enää kuulu tavoite 1 -lähentymisalueisiin, voidaan rahoittaa komission suostumuksella. Kaikki kyseiset alueet ovat toivoneet tätä.
Onnistuimme sisällyttämään asetukseen myös erityisen kestävää kehitystä ja ympäristöä koskevan artiklan. Toisin sanoen saavutimme sen, mitä olemme vuosikausia nimittäneet ympäristöarvojen huomioon ottamiseksi rakennerahastoissa. Enempien rakennerahastoilla aiheutettujen ympäristövahinkojen estämiselle on vahva oikeudellinen perusta.
Samanaikaisesti olemme vahvistaneet kaupunkipolitiikkaa. Jäsenvaltioilla on velvollisuus laatia täsmällisemmät kaupunkikohtaiset ennusteet. Velvoitteeseen kuuluu luettelon laatiminen mukaan valituista kaupungeista niiden erityisongelmien käsittelyä varten. Allekirjoitimme myös komission kanssa yhteisen julistuksen väliarvioinnista, jossa tarkastellaan N+2- tai Ν+3-säännön perusteella vapautettujen varojen vaikutusta, sillä kyseinen sääntö saattaa tuottaa ongelmia. 
Tarkoittaako tämä, että olemme täysin tyytyväisiä? Rehellisesti sanottuna, ei tarkoita. Mainitsen esimerkiksi puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan lisähyvitykset, jotka ovat jonkin verran muuttaneet asetuksen yhtenäistä toimintalinjaa. Mainitsen myös, että emme onnistuneet saamaan läpi näkemystämme niin kutsutusta suoritusvarauksesta, jonka mukaan Ν+2- tai Ν+3-säännön perusteella vapautetut määrärahat käytetään uudelleen. Lisäviivästys lykkäisi kuitenkin myös ohjelmien käynnistämistä, mistä olisi haittaa alueille ja köyhemmille jäsenvaltioille. Tästäkin syystä parlamentin on siis pakko hyväksyä tämä asetus tänään. 
Tänään siirrymme teoriasta käytäntöön. Sanottakoon suoraan, että paraskin asetus voi tuottaa ongelmia, jos sitä ei sovelleta oikein. Näin ollen haastavinta on, että kaikki, varsinkin komissio, jäsenvaltiot ja alueet, huolehtivat asetuksen asianmukaisesta soveltamisesta. Tämä on haasteellista sekä vanhoille jäsenvaltioille, jotka eivät saa toistaa aiempia virheitä, että uusille jäsenvaltioille, joiden on vältettävä toistamasta tiettyjen vanhojen jäsenvaltioiden tekemiä, varojen käyttöönottoon ja käyttöön liittyviä virheitä. 
Parlamentti osallistuu koko tämän menettelyn ajan seurantaan ja vaatii sellaisia rakenteellisia toimia, jotka hyödyttävät aina Euroopan unionin köyhempiä jäsenvaltioita ja alueita. 

Alfonso Andria (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, runsaan vuoden jälkeen olemme saamassa päätökseen intensiivisen työrupeaman, joka on toteutettu tiiviissä yhteistyössä monien kollegojeni sekä neuvoston ja komission edustajien kanssa, joille olen kiitoksen velkaa. Kiitän myös puheenjohtajavaltio Itävaltaa ja esitän erityiskiitokseni komission jäsenelle Hübnerille, joka on aina ollut valmis kuuntelemaan parlamentin pyyntöjä sekä halukas keskustelemaan ja käymään rakentavaa vuoropuhelua; se on näiden kahden toimielimen neuvottelujen todellinen kantava taustavoima.
Neuvoston ja komission kanssa käydyissä neuvotteluissa Euroopan parlamentti esiintyi yksimielisesti ylittäen poliittiset kytkökset ja alkuperämaat, ja onnistui siten vaikuttamaan voimakkaammin neuvottelutuloksiin ja parantamaan huomattavasti säännösten alkuperäistä rakennetta. Vaikka neuvosto hylkäsi joitakin parlamentin esittämiä tärkeitä ehdotuksia, olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että asiakirjat vastaavat laajentuneen unionin tarpeisiin asianmukaisesti. Kolmen toimielimen yhteisten toimien ansiosta tämänaamuinen äänestys takaa EU:lle mahdollisuuden käyttää uusia oikeusvälineitä, joilla on ratkaiseva merkitys solidaarisuuden sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiselle.
Koheesiorahastoasetuksen pääesittelijänä korostan talousarvion huomattavaa korottamista parlamentin vaatimusten ansiosta: ohjelmakauden 2000–2006 määrärahoja nostetaan seuraavalla ohjelmakaudella 18 miljoonasta eurosta hieman yli 61,5 miljardiin euroon. Näin merkittävällä lisäyksellä vastataan rahoitusta saavien jäsenvaltioiden mittaviin taloudellisiin tarpeisiin ympäristön ja liikenteen alalla. Samalla kiinnitetään erityistä huomiota kestävään kehitykseen jakamalla varoja tasapuolisesti mutta kuitenkin joustavasti, toisin sanoen siten, että rahaston käyttöä pystytään mukauttamaan kunkin jäsenvaltion tarpeisiin.
Euroopan laajuisten verkkojen lisäksi koheesiorahastoa voidaan käyttää liikennealan hankkeisiin, kuten kaupunki-, rautatie-, sisävesi- ja meriliikenteeseen sekä multimodaalisiin ohjelmiin ja toimiin, jotka edistävät kestävää kehitystä ja parantavat ympäristöulottuvuutta varsinkin energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden avainaloilla.
Parlamentin tekemä etevä työ on tuottanut myönteisiä tuloksia useissa kohdissa. Mainitsen niistä vain muutamia, jotka koskevat sekä koheesiorahastoasetusta että yleisasetusta, jonka esittelijä on jäsen Hatzidakis ja jonka varjoesittelijänä toimin ryhmäni puolesta. Yleisasetuksen 14 artiklassa on erityismaininta vammaisten mahdollisuuksista, joiden on nyt luonnehdittava kaikkea yhteisön varoista rahoitettavaa toimintaa. Olemme onnistuneet parantamaan ympäristönsuojelun ja kestävän kehityksen arvostusta, kuten jäsen Hatzidakis juuri korosti. Olen tyytyväinen näihin kahteen kohtaan, vaikka olisinkin halunnut selkeän maininnan niistä varsinaiseen koheesiorahastoasetukseen. Joka tapauksessa ne on mainittu yleisasetuksessa, mikä on jo huomattava ja tärkeä saavutus.
Mainitsen seuraavaksi kumppanuuden, johon osallistuu entistä enemmän kansalaisyhteiskuntaa edustavia elimiä, kansalaisjärjestöjä sekä naisten ja miesten yhtäläisten oikeuksien puolesta kampanjoivia järjestöjä myös koheesiopolitiikan alalla.
Lopuksi käsittelen Euroopan aluekehitysrahastosta annettavaa asetusta, jonka esittelijä on jäsen Fava ja jonka varjoesittelijänä toimin itse. Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että asetuksessa viitataan yleiseen turvallisuuteen lähentymistavoitteen yhteydessä, sillä näin estetään järjestäytyneen rikollisuuden soluttautuminen rakennerahastoihin liittyviin kulumenettelyihin. Parlamentin panoksen ansiosta on kiinnitetty suurempaa huomiota myös kaupunkiulottuvuuteen, joka on jäsen Beaupuylle, minulle ja monille muille parlamentin jäsenille hyvin tärkeä aihe. Lisäksi on korostettu sitä, miten kaupunkeja varten suunnitellulla järkevällä varojen investointi- ja hallinnointiohjelmalla voidaan jouduttaa taloudellista ja sosiokulttuurista elpymistä lähiöissä ja ympäröivillä maaseutualueilla, jotka ovat kestävän ja jatkuvan kehityksen varsinaisia toteuttajia alueilla.
Lopuksi yhdyn jäsen Hatzidakisin puheenvuoroon ja kehotan parlamenttia tukemaan koko tänään käsiteltävää asetuspakettia äänestämällä sen puolesta. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, menettely uuden asetuksen antamiseksi Euroopan sosiaalirahastosta ansaitsee parlamentin tuen.
Ensimmäisessä käsittelyssä esitimme 84 tarkistusta komission alkuperäiseen ehdotukseen. Korostan yhtä seikkaa näissä tarkistuksissa: komission alkuperäisessä versiossa säädettiin joukko rahoitettavia toimenpiteitä, joiden toimet kuitenkin vaihtelivat sen mukaan, kuuluuko rahoitusta saava alue lähentymistavoitealueisiin vai kilpailukyky- ja työllisyystavoitteen piiriin.
Vastustan periaatteessa tätä alueiden välistä eroa sillä perusteella, että käytännössä se johtaa kahden nopeuden sosiaalirahaston perustamiseen ja eräänlaiseen epäsuoraan syrjintään, koska työntekijöiden saama tuki vaihtelee sen mukaan, millä alueella he työskentelevät. Sekä komissio että neuvosto ovat hyväksyneet perusteluni.
Neuvosto ja komissio hyväksyivät lopulta muista merkittävistä tarkistuksista tekemämme ehdotukset, jotka koskivat Euroopan sosiaalirahaston varojen käyttöä työmarkkinaosapuolten toimien rahoittamiseen. Olen aina vastustanut komission alkuperäistä ehdotusta ja esittänyt joustavampaa mutta samalla tiukempaa vaihtoehtoista ratkaisua, jonka mukaan sopiva määrä Euroopan sosiaalirahaston varoja korvamerkitään työmarkkinaosapuolten asemaa vahvistaviin toimenpiteisiin. Täsmennän kuitenkin, että näiden toimien on liityttävä koulutukseen, verkostojen yhdistämistoimiin ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun parantamiseen. Sekä komissio että neuvosto hyväksyivät myös tätä kohtaa koskevan näkemyksemme.
Uuden asetuksen toisessa käsittelyssä käytettävä tavanomainen menettely vaarantaa vakavasti mahdollisuutemme saada ajoissa käyttöön ne oikeusperustat, joiden avulla jäsenvaltiot voivat hyödyntää Euroopan sosiaalirahaston määrärahoja 1. tammikuuta 2007 alkaen. Tämän asian merkityksen ymmärtänyt puheenjohtajavaltio Itävalta otti minuun yhteyttä aloittaakseen neuvottelut lainsäädäntöprosessin tavanomaisen keston lyhentämiseksi. Varjoesittelijöiden korvaamattoman tuen ansiosta pystyin arvioimaan tarkistuksia, joita neuvosto ei ollut käsitellyt, ja jättämään käsiteltäväksi viisi kohtaa, joita neuvosto ei ollut hyväksynyt ensimmäisessä käsittelyssä mutta jotka ovat mielestämme ratkaisevan tärkeitä.
Kohdat ovat seuraavat: sosiaalista integroitumista vahvistetaan, jäsenvaltiot sitoutuvat tukemaan ensisijaisia toimia, innovaatioalan toimia, valtioiden välisiä ja alueiden välisiä toimia sekä järjestämään riittävän rahoituksen työmarkkinaosapuolten koulutukseen ja verkottumiseen. Olin hyvin tyytyväinen huomatessani, että neuvosto oli samaa mieltä ehdotuksistamme. Arvoisa puhemies, edellisen perusteella ja edellyttäen että puheenjohtajavaltio Itävallalle annettua sitoumusta on noudatettu, kehotan parlamenttia hyväksymään yhteisen kannan ilman tarkistuksia.
Arvoisa puhemies, globalisaatio sekä teknologian kehitys ja väestökehitys ovat aiheuttaneet kauaskantoisia muutoksia monilla elämänaloilla yhteiskunnissamme. Tulevaisuuden tärkein poliittinen kysymys on se, miten päätetään näiden muutosten suunnasta, ja tässä suhteessa myönnän, että suuri osa tämän mietinnön sisällöstä on saatu aikaan paitsi kovalla työllä myös harkitsemalla tarkoin niitä arvoja, joihin suurelta osin tiivistyy näkemykseni politiikasta julkisena palveluna.
Arvoista puheen ollen kuulun niihin, joiden mielestä pelkillä vapailla markkinoilla ei koskaan pystytä edistämään vankasti kannattamani Eurooppa-hankkeen perimmäisintä olemusta. Eurooppa-hanke perustuu rauhan, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden, vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen arvoihin.
Haluankin teidän tietävän, että myös nämä asiat ovat toimineet innoittajina uudelle asetukselle Euroopan sosiaalirahastosta. Lopuksi esitän kiitokseni koko prosessin ajan osoitetusta erinomaisesta yhteistyöhengestä ja kiitän komission jäsentä Špidlaa, joka on tänään läsnä parlamentissa. Kiitän myös komission yksiköitä niiden avuliaisuudesta sellaisten ratkaisujen löytämisessä, jotka sisällytettiin lopulliseen versioon mutta jotka eivät alun perin kuuluneet suunnitelmiin. Lopuksi kiitän varjoesittelijöitä, jäsen Jönsiä, jäsen Schroedteriä ja jäsen Figueiredoa ja tuon julki arvonantoni varapuheenjohtaja Cocilovon avusta tässä asiassa. 
Giovanni Claudio Fava (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kulkeneet loppuun matkan, joka alkoi heinäkuussa 2004 uusia rakennerahastoja koskevien komission ehdotusten esittelyllä. Korostan, että parlamentti on aina kannattanut näitä ehdotuksia, pyrkinyt parantamaan niitä ja ainakin puolustanut niitä korostamalla tiettyjä tärkeinä pitämiään näkökohtia, jotka liittyvät laatuun, menoihin, kestävään kehitykseen, ympäristönsuojeluun, yhtäläisiin mahdollisuuksiin, vammaisten mahdollisuuksiin, yleiseen turvallisuuteen ja rajat ylittävään yhteistyöhön.
Parlamentti on työskennellyt komission ja neuvoston rinnalla varmistaakseen, että tämä matka saadaan nopeasti päätökseen, mutta toistan, myös parantaakseen joitakin ratkaisevia kohtia, joita pidämme tärkeinä siltä kannalta, miten alueemme ja paikalliset viranomaiset käyttävät tulevaisuudessa rakennerahastoja.
Kiinnitän nopeasti huomiota muutamia konkreettisia kohtia koskeviin näkemyksiimme. Tarkastelen ensinnäkin kuulemismenettelyä. Näimme vaivaa laajentaaksemme ja tukeaksemme menettelyä ja sisällyttääksemme siihen institutionaalisten ja hallinnollisten aiheiden lisäksi uusia tärkeitä käytännön aiheita, kuten kansalaisjärjestöt ja kansalaisyhteiskunnan. Mielestämme demokratia toteutuu käytännössä kuulemismenettelyssä, joka on valtava voimavara vastuukysymyksissä: vastuualueen laajentaminen rakennerahastojen hallinnoinnissa on yksi Euroopan unionin suurimmista poliittisista haasteista.
Olemme kiinnittäneet huomiota oikeudenmukaisuuteen, toisin sanoen siihen, että on välttämätöntä torjua kahden nopeuden Eurooppaa, joka pohjustaisi alueellisesti syrjiviä toimia. Tiedämme, että EU:n yhteenkuuluvuus on vaikea haaste ja että laajentuminen on kasvattanut Euroopan eri alueiden välistä kuilua. Mielestämme oli tärkeää kuroa umpeen tämä kuilu ja saavuttaa taloudellinen ja sosiaalinen tasapaino kaikkien Euroopan unionin maiden välillä sekä torjua kahden nopeuden Euroopan uhkaa.
Olemme keskittyneet muutamiin painopisteisiin ja noudattaneet komission ehdotusta, jonka mukaan rakennerahastoa ja aluekehitysrahastoa, joiden esittelystä vastaan, on varottava muuttamasta eräänlaiseksi ostoslistaksi, joka on jokaisen käytettävissä mitä erilaisimpiin tarpeisiin. Sen sijaan olemme keskittyneet tavoitteiden laatuun ja varmistaneet, että laatu asetetaan määrän edelle. Menettelymme perustuu myös niihin kokemuksiin, jotka jokainen meistä osaa ulkoa.
Olemme pitäneet kiinni täydentävyyden periaatteesta. Rakennerahastot tuovat eräänlaista lisäarvoa, eikä niiden pidä korvata jäsenvaltioiden nykyisiä tavanomaisia julkisia menoja. Tässä mielessä on kiinnitettävä enemmän huomiota näiden menojen laatuun, joka tuottaa eräänlaista lisäarvoa.
Lopuksi käsittelen Lissabonin strategiaa. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lissabon ei edusta ainoastaan kilpailukykyistä EU:ta, joka kykenee nostamaan oman taloutensa pohjalta ja saavuttamaan laadukkaan täystyöllisyyden tavoitteen, vaan myös sellaista EU:ta, joka kykenee vihdoin investoimaan osaamiseen, aineettomaan infrastruktuuriin, taitotietoon, prosesseihin ja teknologisiin innovaatioihin, kaikkeen siihen, mikä on nykyisin rakennerahastojen ydinaluetta.
Euroopan parlamentin panos on ollut käytännöllinen, ja siihen sisältyy muutamia konkreettisia kohtia, joissa kiinnitetään erityistä huomiota ympäristökysymyksiin, kestävään kehitykseen, kaupunkipolitiikkaan, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jotka ovat EU:n talouden selkäranka, sekä turvallisuuteen. Olemme tyytyväisiä ehdotettuun yhteiseen lausumaan, johon on sisällytetty pyyntömme erityishuomion kiinnittämisestä turvallisuuteen, jotta estetään järjestäytyneen rikollisuuden soluttautuminen EU:n menorakenteeseen.
Arvoisa puhemies, emme ole täysin tyytyväisiä, koska kuten te ja kaikki kollegani tiedätte, talousarviomäärärahat eivät ole mielestämme riittävät edessämme oleviin haasteisiin nähden. Määrärahoja ei saatu riittävästi huolimatta laajentumisesta ja huolimatta edellisen komission ehdotuksesta, joka oli kenties avokätisempi ja vastasi paremmin laajemman 25 jäsenvaltion EU:n tarpeita. Mielestäni on syytä korostaa vielä kerran Euroopan parlamentin vastuuntuntoa, kuten muut parlamentin jäsenet ovat tehneet. Parlamentti on aina yrittänyt tehdä kokonaisvaltaista ja tehokasta yhteistyötä muiden EU:n toimielinten kanssa, karttanut sovittelumenettelyä ja välttänyt vaarantamasta seuraavaa ohjelmakautta.
Kiitän Euroopan komissiota ja puheenjohtajavaltio Itävaltaa, jotka ovat toimineet komission jäsenen Hübnerin ohella samassa yhteistyöhengessä parlamentin kanssa. Nyt on jäsenvaltioiden vuoro toimia; meillä on asianmukaiset välineet ja meidän pitäisi pystyä käyttämään niitä hyvin.
Jan Olbrycht (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, vuosien 2007–2013 koheesiopolitiikan asetuspakettia koskeva lainsäädäntötyö saadaan päätökseen tänään. Muistamme kiivaat keskustelut, joita käytiin koheesiopolitiikan asemasta ja merkityksestä Euroopan unionissa Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiselle, sekä yritykset rajoittaa koheesiopolitiikkaa vähitellen ja jopa saattaa se uudelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
Tänään keskustelemme näistä asioista aivan kuin ne kuuluisivat menneisyyteen, mutta Euroopan parlamentin jäsenten on hyödyllistä muistaa, että solidaarisuusperiaatteen täytäntöönpano muun muassa koheesiopolitiikan avulla on olennainen osa Euroopan unionin toimintaa. Koheesiopolitiikka saattaa saada uusia muotoja ja sitä voidaan mukauttaa uusiin tavoitteisiin, mutta sen heikentäminen merkitsee yhteisön toimintaperustan romuttamista. Siksi koheesiopolitiikan täytäntöönpano ei edellytä pelkästään tiettyjen rahastojen rakenteen ja käyttötapojen määrittelyä vaan ennen kaikkea koheesiopolitiikan nykyisten tavoitteiden määrittelyä. Tämän jälkeen on vaiheittain mukautettava toimintamenetelmiä ja täytäntöönpanostrategioita sekä toteutettava konkreettisia toimenpiteitä.
Perustamissopimusten mukaan sosiaalista ja taloudellista koheesiopolitiikkaa voidaan toteuttaa yhteisillä rahoitusvaroilla. Sitä voidaan kuitenkin toteuttaa myös ilman niitä yhteisillä toimilla useissa jäsenvaltioissa, joilla on samanlaiset tavoitteet. Nykyisellä ohjelmakaudella yhteiset rajatylittävät toimet ovat osa yhteisön Interreg-aloitetta. Sillä edistetään raja-alueiden välistä, valtioiden välistä ja alueiden välistä yhteistyötä. Interreg-toimista saadut kokemukset osoittavat, että useiden jäsenvaltioiden paikallis- ja alueviranomaisten yhteisillä rajat ylittävillä aloitteilla on suuri merkitys näiden viranomaisten muodostaessa yhteistyöverkostoja ja vahvistaessa keskinäistä luottamustaan. Tästä voidaan päätellä, että näillä vain vähän rahoitusvaroja vaativilla toimilla saadaan huomattavaa lisäarvoa.
Uudella ohjelmakaudella on hyödynnettävä näitä myönteisiä kokemuksia. Interreg-ohjelmaan tyypillisesti kuuluvat aloitteet on sen vuoksi yhdistetty koheesiopolitiikan pääsuuntaukseen tavoite III -ohjelman yhteydessä. Lisäksi yhteistyökumppaneille on luotava uusia oikeudellisia ja organisatorisia mahdollisuuksia. Tähän perustuu myös innovatiivinen ajatus sellaisten uusien oikeusvälineiden kehittämisestä, joilla tuettaisiin kaikkia raja-alueiden välisiä, valtioiden välisiä ja alueiden välisiä toimia. Tämän aloitteen ydinajatuksena on tarjota yhteistyökumppaneille, jotka eivät aina käytä EU:n varoja, väline, jonka avulla niiden on helpompi organisoida erilaisia toimia, myös rajat ylittäviä julkisia palveluita.
Ehdotetun asetuksen mukaisesti ja heti kun yhteistyön tavoitteet ja periaatteet on vahvistettu, viranomaiset ja niiden avustuksella Euroopan unioniin perustetut julkiset elimet, toisin sanoen alueelliset, paikalliset ja kansalliset viranomaiset, voivat allekirjoittaa asianmukaisen sopimuksen, joka mainitaan asetuksessa nimellä "sopimus". Sen jälkeen ne voivat rekisteröidä uuden toimielimen eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymäksi. Yhtymällä on oikeushenkilön asema, joka tunnustetaan koko Euroopan unionissa, kunhan kaikille jäsenvaltioille on ilmoitettu siitä.
Uudessa asetuksessa esitetään uusi ennakkotapaus. Siinä käsitellään järjestelmään liittyviä kysymyksiä, ja siksi monet ovat suhtautuneet siihen pelokkaasti ja epäillen tai jopa vastustaneet sitä. Työ asetuksen parissa on ollut esimerkki jatkuvasti kehittyvistä kompromissiratkaisuista, jotka edellyttävät monia myönnytyksiä ja vaikeita päätöksiä. On syytä korostaa, että ehdotettu ratkaisu takaa jäsenvaltioille täyden määräysvallan EAYY:n perustamisen ja toiminnan suhteen. Kompromissi ei ole muuttanut uuden ratkaisun pääsisältöä eikä sen innovatiivista muotoa.
Tämänpäiväinen äänestys päättää lainsäädäntötyön ja avaa uusia mahdollisuuksia. Ennen kaikkea se on keino ilmaista arvonantoamme kaikille niille, jotka ovat vuosien ajan rakentaneet aidosti eurooppalaista, hajauttamiseen perustuvaa kansainvälistä yhteistyötä. Edellisen laajentumisen yhteydessä Euroopan unioniin liittyneestä jäsenvaltiosta kotoisin olevana esittelijänä minulla oli tilaisuus päästä käsiksi monimutkaiseen lainsäädäntöprosessiin. Siksi haluan erityisesti kiittää erittäin rakentavasta ja myönteisestä yhteistyöstä komission jäsentä Danuta Hübneriä, aluepolitiikan pääosaston edustajia, peräkkäisten puheenjohtajavaltioiden edustajia, varsinkin puheenjohtajavaltio Itävaltaa, aluekehitysvaliokunnan sihteeristöä, poliittisia neuvonantajia sekä puolalaisia työtovereitani ja asiantuntijoita. 
Puhemies.
   Minulla on suuri ilo toivottaa tervetulleeksi ensimmäistä kertaa Euroopan parlamenttiin puheenjohtajavaltio Suomen edustaja, Suomen hallituksen alue- ja kuntaministeri Manninen. 
Hannes Manninen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, on suuri kunnia saada esiintyä parlamentissanne EU:n puheenjohtajavaltion edustajana. Asian merkitystä korostaa mahdollisuus osallistua unionin yhtenäisyyden ja alueellisen kehityksen kannalta keskeisen asetuspaketin viimeistelyyn. Suomen puheenjohtajakauden tavoitteet tulee huomenna esittelemään pääministeri Vanhanen.
Ensimmäiseksi haluan kiittää Euroopan parlamenttia hyvästä yhteistyöstä neuvoston kanssa. Neuvottelut koheesiopolitiikan asetuksista ovat vaatineet kaksi vuotta tiivistä työskentelyä eri toimielimiltä. Mikäli parlamentin täysistunto tänään äänestää asetuspaketista valiokuntien suositusten mukaisesti, koheesiopolitiikan uudistus ja uuden ohjelmakauden toteutus voidaan käynnistää suunnitellusti vuoden 2007 alussa.
Euroopan parlamentilla on ollut keskeinen osuus unionin tulevan koheesiopolitiikan sisällön määrittelyssä. Parlamentti on linjauksissaan painottanut erityisesti kansalaisten ja kansalaisyhteiskunnan kannalta keskeisiä asioita, kuten kumppanuutta, ympäristöarvojen huomioimista ja vammaisten henkilöiden osallisuutta ohjelmien toteutuksessa. Parlamentti edellytti, että jäsenvaltioiden suhteen noudatetaan yhtenäisiä käytäntöjä yhteisön osarahoituksen laskentaperusteissa sekä arvonlisäveron kohtelussa. Parlamentti toimi aktiivisesti myös Euroopan alueidenvälistä yhteistyöyhtymää koskevien säädösten luomiseksi.
Mainitsin edellä vain muutamia keskeisiä esimerkkejä parlamentin ajamista asioista. Suurin osa parlamentin esittämistä tarkistuksista on otettu huomioon tänään käsiteltävissä asetusehdotuksissa.
Asetusten hyväksymisen lisäksi tarvitaan myös yhteisön strategiset suuntaviivat koheesiopolitiikasta ennen kuin ohjelmien toteutuksen säädösperusta saadaan valmiiksi. Jäsenvaltiot laativat näiden suuntaviivojen mukaisesti kansalliset strategiset viitekehyksensä, jotka ohjaavat alueellisten kehittämisohjelmien valmistelua.
Olemme esittäneet kunnianhimoista aikataulua koheesiopolitiikan suuntaviivojen hyväksymiselle. Luotan eri osapuolten yhteistyöhaluun, ja toivon, että tuloksekas yhteistyö Euroopan parlamentin kanssa jatkuu. Parlamentin aluekehitysvaliokunta sai jo toukokuussa valmiiksi mietintönsä strategisista suuntaviivoista. Tavoitteenamme on saada neuvoston kanta valmiiksi heinäkuun aikana, jotta Euroopan parlamentti pääsee käsittelemään asiakirjaa heti syysistuntokauden alussa. Kaikkien osapuolten sitoutuminen nopeaan aikatauluun luo edellytykset saada koheesiopolitiikan strategiset suuntaviivat voimaan lokakuussa. Tällöin komissio voi hyväksyä ohjelma-asiakirjat siten, että niiden toimeenpano voi alkaa vuoden 2007 alussa.
Asetusten ja koheesiota koskevien yhteisön strategisten suuntaviivojen voimaan saattaminen on tärkein alueiden kehittämiseen liittyvä tavoite Suomen puheenjohtajakaudella.
Euroopan parlamentti on koheesiopolitiikan uudistuksessa työskennellyt määrätietoisesti ja joustavasti. Samanaikaisesti on voitu käydä neuvotteluja toimielinten välisestä sopimuksesta, asetuksista ja strategisista suuntaviivoista. Haluan kiittää teitä rakentavasta yhteistyöstä. Erityiset kiitokset haluan osoittaa aluekehitysvaliokunnalle asiantuntevasta otteesta.
Haluan kiittää myös edeltäviä puheenjohtajavaltioita sekä komissiota ja komissaareja ansiokkaasta toiminnasta koheesiopolitiikan uudistusten läpiviemisessä. Myös alueiden komitea ja talous- ja sosiaalikomitea ovat vieneet valmistelua kiitettävästi eteenpäin nostamalla esiin alueille ja kansalaisille läheisiä asioita.
Olen varma, että esitetty säädösperusta antaa hyvät lähtökohdat toteuttaa vaikuttavaa ja alueiden erityispiirteet huomioon ottavaa eurooppalaista koheesiopolitiikkaa.
Danuta Hübner,
   . Arvoisa puhemies, aluksi kiitän teitä jatkuvasta tuestanne ja kannustuksestanne sekä roolista, joka Euroopan parlamentilla on ollut koheesiopolitiikan uudistuksen valmistelussa.
Ensinnäkin haluan tuoda esiin, miten paljon arvostamme parlamentin osuutta huomattavien kokonaismäärärahojen turvaamisessa. Toiseksi arvostamme sen panosta uuden rakenteen ja uusien välineiden kehittämiseksi tälle politiikan alalle. Parlamentti vaati kunnianhimoisemman tavoitteen asettamista alueelliselle yhteistyölle. Tällä tavoitteella on merkittävää ja selkeää eurooppalaista lisäarvoa etenkin Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä. Olen varma, että valtioiden välisen ja alueiden välisen tehostetun yhteistyön tavoitteeseen tarkoitettujen varojen korottaminen neljällä prosentilla auttaa meitä liittämään Euroopan mantereen alueet tiiviimmin ja tehokkaammin toisiinsa – Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2005 tekemässä päätöksessä rajuimmat leikkaukset kohdistuivat juuri tehostetun yhteistyön tavoitteeseen.
Kiitän teitä myös siitä, että tuellanne kehitettiin ainutlaatuinen väline. Sen avulla on määrä ratkaista ongelmat, joita jäsenvaltiot, alueet ja paikalliset viranomaiset kohtaavat toteuttaessaan rajat ylittävään, valtioiden väliseen ja alueiden väliseen yhteistyöhön kuuluvia toimia riippumatta siitä, rahoitetaanko kyseiset toimet rakennerahastoista vai ei. Ensimmäistä kertaa EU perustaa asianmukaisen oikeudellisen kehyksen tehostetulle rajat ylittävälle, alueiden väliselle ja valtioiden väliselle yhteistyölle.
Kolmanneksi arvostan toimianne sen varmistamiseksi, että koheesiopolitiikkaa sovelletaan kaikkiin alueisiin ja jäsenvaltioihin ja että sillä edistetään uusia ja parempia työpaikkoja sekä nopeampaa talouskasvua. Näin ollen olen erittäin iloinen myös siitä, että suhtauduitte myönteisesti toimiimme "Jeremie"- ja "Jessica"-ohjelmien kaltaisten uusien tukivälineiden perustamiseksi. Näiden välineiden avulla saadaan mukaan uusia kumppaneita ja eurooppalaisten rahoituslaitosten asiantuntemusta. Näin otetaan huomioon todelliset markkina-arvot ja saadaan hyödynnettyä rakennerahastoja paljon tehokkaammin.
Käytän tilaisuutta hyväksi kiittääkseni henkilökohtaisesti esittelijöitä Hatzidakis, Andria, Silva Peneda, Fava ja Olbrycht sekä ilmaistakseni, kuinka suuresti arvostimme jäsen Krehlin työtä rahoituskehyksen esittelijänä ja yhteisön strategisten suuntaviivojen parissa. Kiitän myös jäsen Beaupuytä. Ilman hänen sitoutumistaan kaupunkiulottuvuus tuskin olisi saanut niin merkittävää asemaa uudessa politiikassamme.
Oli ilo työskennellä aluekehitysvaliokunnan puheenjohtajan Galeoten kanssa. Esitän hänelle suuret kiitokset asiaan paneutumisesta. Hän ylläpiti aina erittäin tuloksellista yhteistyöhenkeä, ja noudatimme samoja periaatteita ja painopisteitä koko neuvottelujen ajan.
Yhdessä olemme onnistuneet välttämään kaksoisstandardijärjestelmään perustuvat toimet soveltaessamme sellaisen alv:n, jota ei palauteta, tukikelpoisuutta koskevia sääntöjä ja tukikelpoisiin kokonaiskustannuksiin perustuvan osarahoituksen periaatetta.
EU:hun ei tule kahta erilaista koheesiopolitiikkaa, yhtä vanhoille ja toista uusille jäsenvaltioille. Se olisi nähdäkseni ollut vastoin pyrkimystämme kehittää tehokas ja johdonmukainen politiikka, johon kuuluvat avoimuus, moitteeton varainhoito ja yksinkertaistetut asetukset.
Parlamentti on yhtynyt vaatimukseemme kumppanuusperiaatteen vahvistamisesta. Olemme yhdessä lujittaneet kansalaisjärjestöjen, paikallisyhteisön ja kansalaisyhteiskunnan sekä ympäristöalan kumppaneiden asemaa toiminnassamme. Parlamentin tuella olemme myös vahvistaneet syrjimättömyyttä ja kestävää kehitystä koskevia säännöksiä. On kuitenkin useita kohtia, joiden lisäarvosta emme saaneet jäsenvaltioita täysin vakuuttuneiksi. Tarkoitan yhteisön varauksen käsitettä, komission aikomusta muuttaa toimien kaupunkiulottuvuus pakolliseksi sekä parlamentin ajatusta koheesiopolitiikassa mahdollisesti käyttämättä jäävien varojen uudelleenkäytöstä.
Parlamentin pyynnöstä komissio on laatinut yhteisen julkilausuman, jossa se sitoutuu arvioimaan rakennerahastojen ja koheesiorahaston talousarvion toteutumista ohjelmakaudella 2007–2013 sekä määrärahojen vapauttamista koskevan säännön täytäntöönpanon seurauksia.
Lähikuukausina suurimpana huolenaiheenamme on varmistaa, että uudet, laadukkaat koheesio-ohjelmat käynnistyvät ajoissa. Tehtävää on vielä paljon. Työskentelemme puheenjohtajavaltio Suomen kanssa varmistaaksemme, että neuvosto voi hyväksyä yhteisön koheesiopolitiikan strategiset suuntaviivat Euroopan parlamentin annettua lausuntonsa. Ymmärtääkseni se voi tapahtua syyskuun lopussa tai lokakuun alussa. Sitten jäsenvaltiot esittelevät virallisesti kansalliset strategiansa siitä, miten ne aikovat hyödyntää koheesiopolitiikkaa, minkä jälkeen käsittelemme yksityiskohtaisesti toimintaohjelmia, jotka komissio vahvistaa lopullisesti.
Ajan säästämiseksi komissio on jo käynnistänyt epäviralliset keskustelut. Olemme jo saaneet 21 jäsenvaltion ehdotukset kansallisiksi ohjelmiksi.
Olemme vähitellen saamassa päätökseen uuden sukupolven 2007–2013 ohjelmia, mutta meidän on ajateltava kaukonäköisesti varmistaaksemme, että koheesiopolitiikalla tuetaan jatkossakin lähentymistä sekä EU:n taloudellista ja sosiaalista nykyaikaistamista. Neljäs koheesiokertomus, joka on määrä julkaista ensi vuoden keväällä, ja tuolloin pidettävä koheesiofoorumi ovat tärkeitä toimia ja konkretisoivat tulevat ideat.
Odotan parlamentin keskustelua vakuuttuneena siitä, että voimme tämänpäiväisen päätöksen ansiosta saattaa onnistuneesti päätökseen uuden yhteisen koheesiopolitiikkamme valmistelut. 
Vladimír Špidla,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aivan kuten kollegani komission jäsen Hübner, haluan kiittää teitä viime vuosina antamastanne tuesta. Tänään, lähes kaksi vuotta komission ehdotuksen jälkeen, parlamentin on määrä äänestää koheesiota koskevasta asetuspaketista. Tukenne ja toimienne ansiosta tämä on tasapainoinen paketti, joka merkitsee aitoa uudistusta. Euroopan sosiaalirahasto (ESR), joka juhlii 50:ttä vuosipäiväänsä vuonna 2007, säilyttää asemansa. Sen avulla myönnetään jatkossakin suoraa tukea yksityisille kansalaisille, ja siksi se tuo unionia ratkaisevasti lähemmäs kansalaisia. Rahastoilla, ja erityisesti ESR:llä, on kuitenkin myös edistettävä yhteisön painopisteitä paljon aiempaa selvemmin. Komission toimet suunnataan siten, että niillä varmistetaan samanaikaisesti sekä rahastoista myönnettävän rahoituksen painopisteet että Lissabonin strategian elvyttäminen. Laajentumiseen, väestörakenteen muutokseen ja globalisaatioon liittyvien uusien tehtävien yhteydessä tämä on ratkaisevan tärkeää. Tässä suhteessa korostan uuden ESR-asetuksen kolmea päätekijää.
Ensinnäkin tarvitsemme tietysti strategisen lähestymistavan. Ohjelman suunnitteluprosessin aikana komissio sopii jäsenvaltioiden ja alueiden kanssa tärkeimmistä painopisteistä ja tavoitteista, jotka ovat täysin elvytetyn Lissabonin strategian mukaisia.
Toiseksi asetuksen uudessa versiossa vaaditaan selvästi voimavarojen keskittämistä Euroopan työllisyysstrategian mukaisiin yhteisön tavoitteisiin, myös työllisyyteen liittyviin tärkeisiin tavoitteisiin sosiaalisen osallisuuden, yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen alalla. Voimavarojen keskittäminen on menestyksen olennainen edellytys.
Kolmanneksi ESR:llä voidaan antaa huomattava panos osaamisyhteiskunnan kehittämiseen tukemalla inhimillistä pääomaa. Koulutetun, pätevän ja sopeutumiskykyisen työvoiman tukeminen on keskeistä, jos aiomme lisätä työllisyyttä, työn tuottavuutta, kasvua, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja sosiaaliturvaa.
Parlamentin vankan tuen ansiosta tässä asetuksessa asetetaan etusijalle myös instituutioiden valmiuksien parantaminen lähentymisalueilla ja niissä maissa, jotka voivat saada tukea koheesiorahastosta. Olen vakaasti sitä mieltä, että tällä painopisteellä parannetaan ratkaisevasti julkishallinnon toiminnan tehokkuutta, lisätään samalla kilpailukykyä ja tehostetaan toisaalta kestävien työpaikkojen kehittämistä ja sosiaalisen osallisuuden tukemista. Huomautan, että ESR:n tehtävänä on myös vähentää työllisyyseroja jäsenvaltioissa, alueilla ja paikallistasolla. Asianmukaisten pätevyysvaatimusten kehittäminen kaikilla näillä tasoilla on olennainen osa kehittämisstrategiaa ja edistää sitä. Nämä tekijät ovat tietenkin vain osa kokonaisuutta.
Parlamentin ansiosta sanamuotoa on tiukennettu monilla aloilla. Rahastolla voidaan vastedes vaikuttaa ratkaisevasti miesten ja naisten tasa-arvoon sekä yhtäläisiin mahdollisuuksiin toteuttamalla erityishankkeita ja soveltamalla näitä periaatteita kaikilla elämänaloilla. Rahastosta tuetaan myös hankkeita, joiden erityistavoitteena on syrjinnän torjuminen työpaikoilla. Tämä tavoite voidaan kytkeä heikommassa asemassa olevien kansalaisten sosiaalisen osallisuuden edistämisen painopisteeseen, jonka erityistavoitteena on heidän kestävän työllisyytensä varmistaminen. Näillä käytännön toimilla autetaan ihmisiä kehittämään yleishyödyllisiä toimenpiteitä ja osoitetaan, miten rahastolla edistetään Euroopan sosiaalisen mallin yhteisiä perusarvoja. ESR:stä myönnetään myös erityistukea lähentymisalueiden työmarkkinaosapuolille. Parlamentin ansiosta nykyinen sanamuoto on täysin yksiselitteinen, mikä on mielestäni myönteistä. Työmarkkinaosapuolten aktiivinen osallistuminen on näin ollen tasapainoisen, yhdenmukaisen sosioekonomisen kehityksen keskeinen edellytys. Kiitän parlamenttia myös siitä, että se varmisti aktiivisella tuellaan kumppanuutta koskevien erityissäännösten sisällyttämisen uuteen yleisasetukseen. Tämä on keskeinen periaate, jota sovelletaan kaikkiin käsittelemiimme rahastoihin. Sen avulla kansalaisyhteiskunnan toimijat, kuten työmarkkinaosapuolet, kansalaiset, kansalaisjärjestöt ja yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävät järjestöt voivat olla mukana kaikissa vaiheissa.
Lopuksi voidaankin todeta, että on saavutettu erinomaisia tuloksia. Näin ollen käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän Jan Anderssonin johtamaa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokuntaa, joka on antanut komissiolle suurta tukea. Ensimmäisessä käsittelyssä valiokunta laati asetukseen lähes 100 tarkistusta, joista useimmat komissio hyväksyi. Tässä yhteydessä kiitän pääesittelijä Silva Penedaa. Yhteistyömme avulla saavutimme määrätyn tuloksen, ja nyt kohdistan huomion tulevaisuuteen.
Lähikuukausina jäsenvaltiot esittävät komissiolle kansalliset strategiset puitteensa ja toimintaohjelmansa. Jäsenvaltiot tekevät siis tärkeitä strategisia päätöksiä tulevista investoinneista, jotka rahoitetaan julkisista varoista. Useimmat jäsenvaltiot ovat jo edistyneet hyvin näiden asiakirjojen laatimisessa. Yhteydenpito jäsenvaltioihin on kuitenkin paljastanut tietyn seikan, joka saattaa nähdäkseni aiheuttaa huolta. On käynyt ilmi, että huomattavan monet jäsenvaltiot investoivat ESR:stä suurimpaan voimavaraamme, nimittäin kansalaisiin ja heidän pätevyyteensä, hieman vähemmän kuin olisi suotavaa. Asia on äärimmäisen tärkeä, sillä investoinnit fyysiseen ja inhimilliseen pääomaan on saatava keskenään tasapainoon. Voimme vaikuttaa tulevaisuuteemme niillä investoinneilla, joita nyt teemme työntekijöidemme ammatilliseen koulutukseen mukauttaaksemme heitä uusiin haasteisiin, nuorten ja ikääntyneiden koulutukseen sekä työttömien tukemiseen edistämällä heidän omatoimisuuttaan. Tällä on lopulta suurin vaikutus kansalaistemme vaurauteen ja hyvinvointiin. Komissio tekee kaiken tarvittavan varmistaakseen, että jäsenvaltioiden kanssa käydyissä keskusteluissa saavutetaan yhteisön toimintalinjojen ja Euroopan kansalaisten yleisen edun mukainen tasapainoinen tulos.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ilmaisen vielä kerran kiitollisuuteni ja arvostukseni tuestanne ja onnistuneesta panoksestanne. Olen vakaasti sitä mieltä, että saavutamme tänään uutta edistystä, joka johtaa tehokkaaseen EU:n koheesiopolitiikkaan. 
Jacek Protasiewicz (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, laatiessamme työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausuntoa ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä jätimme käsiteltäväksi 32 suositusta.
Mielestämme kiinnitimme huomiota pääasiassa siihen, miten ottaa vammaisten tarpeet huomioon osittain rakennerahastovaroilla rahoitettujen hankkeiden täytäntöönpanossa. Vaadimme rahoituksen kelpoisuusehtojen laajentamista alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden ohjelmissa siten, että niissä otetaan huomioon tietyssä jäsenvaltiossa tarjottavan koulutuksen taso. Vaadimme myös rakennerahastojen käyttöön liittyvien hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistamista. Edunsaajille olisi maksettava suurempia summia etukäteen toimintaohjelmien täytäntöönpanoprosessin alussa. Prosessi, joka mahdollistaa ohjelmien rahoittamisen useammasta kuin yhdestä rahastosta (multifunding process), olisi säilytettävä. Ehdotimme myös pieniä muutoksia raportointimenettelyihin, sillä olemme vakuuttuneita siitä, ettei kohtuuttoman byrokratian avulla voida käyttää tehokkaasti EU:n varoja, jotka ovat kaikesta huolimatta kehityksen perusta monilla alueilla.
Kaikkia suosituksiamme ei tietenkään hyväksytty, mutta tämä on parlamentin tapa toimia ja tehdä kompromisseja, joihin Euroopan unionin kaltaisen monimuotoisen yhteisön päätöksenteko perustuu. Joka tapauksessa pidämme yhteistyön tulosta myönteisenä. Erityisen tyytyväisiä olemme vammaisia, sosiaalisia järjestöjä ja kansalaisjärjestöjä koskeviin ratkaisuihin sekä tiettyjen toimien alv-tukikelpoisuutta koskeviin erittäin järkeviin ehdotuksiin.
Edellä mainitun perusteella kannatan jäsen Hatzidakisin esitystä äänestää ehdotetun asetuksen puolesta. 
Gerardo Galeote,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän erityisesti alueellisten rahastojen neljää esittelijää, enkä ainoastaan kohteliaisuudesta vaan siksi, että he ovat tehneet erinomaista työtä määrätietoisesti ja ammattitaitoisesti. Heidän työnsä ansiosta neuvoston jo hyväksymään lopulliseen asiakirjaan on liitetty monia tarkistuksia. Minulla on ollut kunnia johtaa näitä keskusteluja ja siten todistaa välittömästi tätä menestystä.
On sääli, että tiettyjen jäsenvaltioiden hallitukset ovat olleet jyrkkiä ja että neuvosto ei ole pystynyt hyväksymään toimielinten julistusta, jonka tarkoituksena on yksinomaan keskustelun käynnistäminen koheesiopolitiikan väärinkäytöksistä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston keskusteltua viime joulukuussa rahoituskehyksestä ja nyt rahastoja koskevista asetuksista olemme alkaneet pelätä, että tietyt hallitukset haluavat asettaa kyseenalaiseksi koheesiopolitiikan, joka on EU:n politiikan aloista kaikkein näkyvin ja menestynein.
Olen vakuuttunut siitä, että eurooppalaisten valtaenemmistö kannattaa solidaarisuutta ja että Euroopan parlamentti osallistuu aina Euroopan komission – annan tunnustusta erityisesti komission jäsenen Hübnerin työlle – rinnalla tämän EU:n yhdentymisen ja kehittämisen keskeisen tukipylvään varmistamiseen. 
Constanze Angela Krehl,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Hübner, arvoisa komission jäsen Špidla, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti hyväksyy tänään asetukset koheesiopolitiikasta neuvoteltuaan ja keskusteltuaan niistä kahden kuukauden ajan. Mielestäni koheesiopolitiikka on yksi tärkeimmistä, myönteisimmistä ja ennen kaikkea näkyvimmistä Euroopan unionin politiikan aloista. Se asettaakin meille valtavan haasteen.
Yksittäisten maiden väliset erot ovat kasvaneet, ja meillä eurooppalaisilla poliitikoilla on sen vuoksi valtava vastuu kansalaisia kohtaan. Ihmiset pelkäävät työpaikkojen menettämistä ja globaalistumista. Jos aiomme saada mahdollisimman suuren hyödyn globalisaation Euroopalle tarjoamista mahdollisuuksista, meidän on kuitenkin autettava heikoimmassa asemassa olevia uusia ja vanhoja jäsenvaltioita.
Tässä yhteydessä tuon jälleen selvästi esiin myös koheesiopolitiikan sosiaaliset näkökohdat. Koheesiopolitiikkaa ei kehitetä inhimillistä pääomaa varten, kuten EU:n virkakielessä sanotaan, vaan ihmisiä varten. Se tarkoittaa, että on keskityttävä ihmisiin ja siten käytännössä sosiaalisten näkökohtien tuntuvaan vahvistamiseen.
Tarvitsemme korkeasti koulutettuja ihmisiä. Ihmisten on voitava osallistua elinikäisen oppimisen ohjelmaan. Heidät on otettava mukaan, heidän on tunnettava, että olemme heitä varten. Mielestäni Euroopan parlamentti on onnistunut neuvotteluissa erittäin hyvin. Tämän ansiosta osallistuminen on tulevaisuudessa aktiivisempaa, eikä jäsenvaltioita kohdella eriarvoisesti. Kestävä kehitys saa merkittävän aseman, eikä sitä enää pidetä vain välttämättömänä pahana.
Parlamentti on vahvistanut kaupunkiulottuvuutta, aivan kuten se on vahvistanut merkittävästi alueellista yhteenkuuluvuutta, yhtäläisiä mahdollisuuksia ja syrjimättömyyttä. Voimmekin hyvällä omallatunnolla sanoa, että Lissabonin strategia on koheesiopolitiikan ytimessä ja että unionin kansalaisilla on tulevaisuudessa todellisia valinnanmahdollisuuksia.
Valitettavasti olemme epäonnistuneet yhdessä asiassa: emme saaneet ehdottamiamme välttämättömiä voimavaroja emmekä myöskään onnistuneet sisällyttämään varojen kierrätystä, käyttämättä jääneiden varojen uudelleenkäyttöä, koheesiopolitiikkaan. Haluamme, että meillä on tehtävää vielä tulevina vuosina, ja siksi jatkamme toimintaa tämän asian puolesta. 
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, strategisten suuntaviivojen esittelijänä teen kollegojeni kanssa kaiken voitavani, jotta pystymme noudattamaan tiukkaa aikataulua ja hyväksymään nämä toimintalinjat lokakuussa.
Jean Marie Beaupuy,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Hübner, arvoisa komission jäsen Špidla, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, hyvät kollegat, voin todistaa, että muutamien viime kuukausien ja kahden viime vuoden aikana on käyty ponnekkaita ja monivivahteisia keskusteluja, joiden pohjalta on laadittu tänään käsiteltävät asiakirjat. Minä ja kollegani olemme sitä mieltä ja toivomme, että Euroopan parlamentti hyväksyy ne hetken kuluttua suurella äänten enemmistöllä.
Korostan, että ryhmäni on koko tämän keskustelun ajan kiinnittänyt mahdollisimman suurta huomiota näiltä asiakirjoilta vaadittuun tehokkuuteen. Juuri pidetyissä puheenvuoroissa on tuotu selvästi esiin lukuisat alat, joilla tätä tehokkuutta nimenomaan tarvitaan. 
Kuten jäsen Krehl juuri totesi, rakennerahastoilla osoitetaan solidaarisuutta kaikkein heikoimmassa asemassa olevia alueita kohtaan, jotta ne voivat saavuttaa keskimääräisen hyvinvoinnin tason. Kuten Irlannin, Espanjan, Portugalin ja muiden maiden esimerkit osoittavat, rakennerahastoista tukea saavien alueiden kehitys edistää koko Euroopan unionin kehitystä niiden investointien ansiosta, joita nämä alueet pystyvät tekemään.
Arvoisa komission jäsen Hübner, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, tänään siirrymme toiseen vaiheeseen. Siirrymme rakennerahastojen teoreettisesta laatimisesta valmisteluvaiheeseen. Luettelen kolme edellytystä – ne liittyvät koulutukseen, toiminnan vauhdittamiseen ja, saanen sanoa, houkutteleviin kannustimiin – jotka ovat välttämättömiä tämän valmisteluvaiheen onnistumiselle.
Arvoisa komission jäsen Hübner, tiedän, että olette avustajienne kanssa jo järjestäneet koulutukseen liittyviä tiedotuskonferensseja. Tätä tiedotusstrategiaa on todella kehitettävä, ja juuri julkaisemassanne asiakirjassa noudatetaan tätä linjaa. Hyviä käytäntöjä on myös tehtävä laajasti tunnetuiksi. Hankkeita valmistelevien jäsenvaltioiden, alueiden ja eri toimijoiden on todellakin oltava hyvin selvillä eri käytännöistä voidakseen valmistella hankkeitaan asianmukaisesti.
Toiseksi meidän on opeteltava käsittelemään erilaisia käytössämme olevia kannustimia. Tiedätte syystäkin, että rakennerahastojen yhteydessä on mahdollista hyödyntää teknisen avun rahastoja. Olemme aiemmin panneet merkille, että osa näistä rahastoista jäi käyttämättä, tai niitä käytettiin huonosti. Vuoden 2006 loppuun saakka ja vuoden 2007 aikana teknisen avun rahastoja on käytettävä varteenotettavien hankkeiden valmisteluun.
Kolmanneksi Ranskassa tunnetaan sanonta, jonka mukaan "poliisin pelko on viisauden alku". Muun muassa lukuisia jäsenvaltioita, hankeorganisaattoreita ja alueita on muistutettava, että jos ne eivät noudata asetuksissa annettuja säännöksiä, ne eivät voi saada tukea rakennerahastoista. Pahoittelen tietenkin sitä, että, kuten kollegani ovat huomauttaneet, tietyt jäsenvaltiot ovat hiljattain kieltäytyneet käyttämästä uudelleen varoja, joita ei pystytä käyttämään tiettyjen määräaikojen kuluessa.
Totean lopuksi, että voin parlamentin sisäisen ryhmän puheenjohtajana vain korostaa, että Euroopan unioni on vihdoin myöntänyt tarpeen ottaa rakennerahastot käyttöön kaupungeissa ja alueilla. Tämä myönnytys ja Lissabonin sopimus toimivat vakuutena paremmasta menestyksestä tulevaisuudessa.
Arvoisa komission jäsen Hübner, arvoisa komission jäsen Špidla, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, voitte olla varmoja siitä, että yhdessä muiden Euroopan parlamentin jäsenten kanssa edistämme rakennerahastojen menestymistä höllentämättä kuitenkaan valvontaamme. 
Elisabeth Schroedter,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, minäkin kiitän aluksi ryhmäni puolesta kollegoitamme ja eritoten esittelijöitä heidän tiiviistä yhteistyöstään. Mielestäni oli ratkaisevaa, että parlamentti puolusti neuvotteluissa yksimielisesti alueiden ja niillä asuvien ihmisten etuja.
Ennen kaikkea juuri parlamentti varmisti, että yhteenkuuluvuus on nyt ja jatkossakin rakennerahastojen todellinen tavoite, sillä jokainen, joka vaarantaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, iskee suoraan Euroopan unionin yhdentymisvalmiuden ytimeen. Kyllin monet ovat yrittäneet tehdä niin.
Jäsenvaltioista koostunut kuuden ryhmä on mainittava tässä yhteydessä ensimmäisenä. Sen jäsenet varmistivat rakennerahastojen tuntuvat leikkaukset ja asettivat siksi etunenässä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kyseenalaiseksi.
Sitten komissiokin tuli suurieleisesti mukaan. Komission puheenjohtaja Barroso tarvitsi rahaa Lissabonin strategiaa varten, joten hän otti sitä rakennerahastoista. Neuvottelujen loppuvaiheessa asiakirjojen joukkoon liitettiin yllättäen luettelo, joka velvoitti jäsenvaltiot käyttämään rakennerahastoja Lissabonin strategian täytäntöönpanoon. Rakennerahastojen varsinaisesta tavoitteesta, eli alueiden välisen yhteenkuuluvuuden ja niiden kestävän kehityksen edistämisestä, tulikin yhtäkkiä vain tilapäinen tavoite. Pidän häpeällisenä paitsi sitä, että parlamentti sivuutettiin liittämällä varojen korvamerkitsemistä koskeva luettelo asiakirjoihin parlamenttia kuulematta myös sitä, että komissio, joka valvoo perustamissopimuksia, rikkoi itse perustamissopimuksia uhraamalla taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden. Siksi parlamentti onkin onnistunut erityisen hyvin siinä, että edes kestävän kehityksen horisontaalinen tavoite on sisällytetty asetukseen. 
Painotan jälleen kerran myös kumppanuusperiaatetta, koska on äärimmäisen tärkeää, että kansalaisyhteiskunta otetaan mukaan työmarkkinaosapuolten rinnalle ja että jäsenvaltioita vaaditaan kuulemaan ympäristöjärjestöjä ja yhtäläisiä mahdollisuuksia puolustavia järjestöjä. Odotan komission valvovan tätä.
Lopuksi totean suhtautuvani myönteisesti komission jäsenen Kallasin esittämään avoimuutta koskevaan aloitteeseen. Hän voi luottaa tukeemme. Tulevaisuudessa jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava, mitkä tahot saavat rakennerahastovaroja ja miten tukipäätökset tehdään. 
Pedro Guerreiro,
   . – Vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä käytävien neuvottelujen alusta alkaen olemme korostaneet, että alueellisen epätasapainon tehokas vähentäminen EU:ssa ja jäsenvaltioiden välinen aito lähentyminen edellyttävät asianmukaisesti rahoitettua, aktiivista EU:n aluepolitiikkaa.
Yhteisön talousarviota ajatellen aluepolitiikan pitäisi olla kipeästi kaivatun oikeudenmukaisen tulonjaon väline, jolla vähintäänkin lievennetään sisämarkkinoiden vahingollista vaikutusta taloudellisesti heikoimmin kehittyneisiin maihin ja alueisiin. Näin ollen meidän on suhtauduttava kriittisesti tähän rakennerahastoista annettuun yleisasetukseen, jossa käsitellään juridiselta kannalta rakennerahastojen 2007–2013 määrärahoista, tavoitteista ja täytäntöönpanosäännöistä tehtyä toimielinten sopimusta. Kyseisellä sopimuksella rakennerahastovaroja leikataan vuosien 2000–2006 0,41 prosentista suhteessa yhteisön BKTL:oon 0,37 prosenttiin vuosina 2007–2013 huolimatta siitä, että yhteenkuuluvuuden tarve on entistä suurempi laajentumisen jälkeen ja siitä, että taloudellisten ja sosiaalisten erojen perusteella määrärahoja pitäisi pikemminkin lisätä kuin vähentää. Tästä johtuu myös se, että esimerkiksi niin kutsutut tilastovaikutusalueet, kuten Algarven alue Portugalissa, eivät saa täyttä korvausta, mikä on mielestämme kohtuutonta.
Vastustamme myös esimerkiksi koheesiopolitiikan alistamista niin kutsutun Lissabonin strategian tavoitteiden välikappaleeksi siten, että lähentymisalueilla vähintään 60 prosenttia ja muilla alueilla 75 prosenttia varoista osoitetaan Lissabonin strategiassa määrättyihin tavoitteisiin. Yhteenkuuluvuus jää siis toiseksi kilpailukykyyn nähden.
Lopuksi annan tukeni jäsen Heninin huomautuksille tietyistä raja-alueista, kuten Ranskassa ja Belgiassa sijaitsevasta Hainaut'sta, joka on eriyttänyt mahdollisuudet rakennerahastotuen saamiseen. Tilanne on oikaistava, jotta alue voi kehittyä tasapainoisesti. 
Mieczysław Edmund Janowski,
   – Arvoisa puhemies, Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän nimissä ilmaisen kunnioitukseni kaikille esittelijöille. Hyvä jäsen Hatzidakis, tämä maraton on vaatinut paljon vaivannäköä, mutta sen tuloksena on saavutettu järkevä kompromissi.
On jo sinänsä menestys, että olemme saavuttaneet poliittisen yhteisymmärryksen, jossa otetaan huomioon suurin osa Euroopan parlamentin esittämistä varaumista. Meidän on tiedostettava, että aika kuluu nopeasti ja että yksittäiset jäsenvaltiot tarvitsevat aikaa lainsäädäntöjärjestelmänsä valmisteluun, jotta ne voivat hyödyntää näitä varoja ennen rahoituskehyksen 2007-2013 voimaantuloa. Jäsenvaltioiden on yhteensovitettava nämä toimet kansallisten strategisten viitekehystensä kanssa. Unionin varoja käytetään yhdessä niin yksittäisten jäsenvaltioiden rahoitusvarojen kuin alueellisten ja paikallisten viranomaisten rahoitusvarojen kanssa. Jos suhtaudumme kyseisiin varoihin näin, huomaamme, että meille avautuu monia uusia mahdollisuuksia. Jotkut vertaavat näitä myönteisiä toimintamahdollisuuksia Marshall-avusta aikoinaan saatuihin etuihin. Tämä ei ole liioittelua. Kaikki jäsenvaltiot luottavat näihin uusiin mahdollisuuksiin, myös ne maat, jotka polkivat vuosia paikallaan ilman omaa syytään rautaesiripun takana. Erityisesti Puola itäisine voivodikuntineen kuuluu näihin valtioihin.
Euroopan unioni tarvitsee nyt todellista sisäistä solidaarisuutta. Se tarvitsee poliittista, taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Elämme alueilla, joiden kehityksen ja hyvinvoinnin tasossa on suuria eroja. On syytä muistaa, että noin 27 prosenttia Euroopan unionin väestöstä, 123 miljoonaa ihmistä, elää alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on alle kolme neljäsosaa Euroopan unionin keskiarvosta. Tietenkin joudumme kohtaamaan myös globalisaation, kilpailun sekä tieteen ja teknologian asettamat haasteet ja tulemaan toimeen väestörakenteen kriisin, ikääntyvän väestön, vammaisten kasvavan määrän ja maahanmuuton kanssa. Meidän on oltava varmoja siitä, että rakennerahastovarojen asianmukaisella käytöllä voimme edistää joidenkin näiden ongelmien ratkaisemista.
Lopuksi kiinnitän huomionne siihen, että annettua lainsäädäntöä on valvottava, ja tarpeen mukaan asioihin on puututtava nopeasti. Yhtään euroa ei pidä tuhlata eikä yhtään tilaisuutta jättää käyttämättä. Tämä on paras tapa lähentää EU:ta ja sen kansalaisia. 
Vladimír Železný,
   . – Arvoisa puhemies, tämänpäiväiset keskustelut päättävät yli 14-kuukautisen neuvotteluprosessin rahastovarojen käyttöönottoa koskevista yleisistä säännöistä. Olemme saaneet aikaan järkevän kompromissin. Tämä vähentää osarahoituksen tarvetta uusissa jäsenvaltioissa, mikä on tehnyt rahastovarojen tehokkaan käyttöönoton mahdottomaksi. Tämä vähentää esimerkiksi Tšekin tasavallan rahoitusta 15 prosenttia. Osarahoitus saatetaan kattaa osittain yksityisistä varoista. Arvonlisävero, jota ei voida palauttaa, luetaan tulevaisuudessa tukikelpoisiin kustannuksiin, ja järjettömästä N+2-säännöstä tulee ainakin joksikin aikaa N+3-sääntö. Suoraan ympäristöön vaikuttavat sosiaalisen asuntotuotannon hankkeet voivat saada tukea rahastoista. Nämä vaikuttavat vakioedellytyksiltä, joita alkuperäiset Euroopan yhteisön jäsenvaltiot sovelsivat kymmeniä vuosia. Kymmeneltä uudelta jäsenvaltiolta ne kuitenkin evättiin kenties siinä toivossa, että EU:n varojen käyttöönottoprosessista voitaisiin tehdä vieläkin mutkikkaampi, vaikka nämä varat kuuluvatkin lupauksiin, joita annettiin jäsenyysehdoista käydyissä neuvotteluissa.
Uusien jäsenvaltioiden onneksi parlamentti ei ole ainoa elin, joka on jaettu epäoikeudenmukaisesti uusiin ja vanhoihin jäsenvaltioihin, vaan tämä koskee myös neuvostoa, joka on sisällyttänyt kompromissin uusiin sääntöihin. Jos kuitenkin vastuu järkevien kompromissien laatimisesta jätetään pelkästään neuvostolle, parlamentista tulee tarpeeton toimielin, joka ainoastaan käyttää hyväkseen yksittäisten valtuuskuntien äänestysoikeuksia ajaakseen läpi sääntöjä, jotka hajottavat EU:ta entisestään. Pitkä ja Euroopan parlamentissa tuloksettomaksi jäänyt 14 kuukauden neuvotteluprosessi on vain osoittanut, miten asiat EU:ssa sujuisivat, jos hyväksyisimme Euroopan perustuslain enemmistöpäätöksellä, joka on toki pätevä parlamentissa. Alkuperäisten jäsenvaltioiden muodostama parlamentin enemmistö pakottaisi heikot, pienet, köyhät ja uudet valtiot noudattamaan sääntöjä. Yksimielisyyttä ja veto-oikeutta suosiva päätöksentekoprosessi, joka johtaa järkeviin kompromisseihin neuvostossa, sivuutettaisiin. 

Jana Bobošíková (NI ).
   – Hyvät kollegat, olen tyytyväinen rakennerahastoja koskeviin tarkistuksiin, jotka neuvosto hyväksyi äskettäisissä neuvotteluissa. Toisin kuin parlamentti, neuvosto osoitti paljon suurempaa todellisuudentajua ja ymmärrystä jäsenvaltioiden todellisia tarpeita kohtaan. Suhtaudun hyvin myönteisesti siihen, että neuvosto aikoo maksaa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) alv:n, jota ei palauteta. Samoin on mielestäni kansalaisten kannalta hyvä uutinen, että EAKR:sta rahoitetaan asuntokantaan liittyviä kustannuksia, vaikkakin vähäisemmässä määrin. Kolmanneksi ja viimeiseksi on valitettavasti jälleen kerran neuvoston ansiota, että ilman eri toimenpiteitä tapahtuvaan vapauttamiseen on tehty muutoksia, toisin sanoen vanhasta tutusta N+2-säännöstä on siirrytty N+3-sääntöön. Jäsenvaltioiden on nyt paljon helpompi toteuttaa hankkeita ja saada rahoitusta.
Hyvät kollegat, tästä voidaan tehdä ainoastaan se johtopäätös, että neuvosto on osoittanut rakennerahastoista käytävissä neuvotteluissa paljon suurempaa solidaarisuutta kuin parlamentti. Olen vakaasti sitä mieltä, että meidän on tuettava neuvoston kantaa sen sijaan, että mietimme taitavia tapoja sääntöjen ja talousarvion muuttamiseksi rahoitusprosessin aikana. 
Rolf Berend (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, varjoesittelijänä käsittelen pääasiassa Euroopan aluekehitysrahastoa.
Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti hyväksyi suuren määrän tarkistuksia, joilla muutettiin olennaisesti komission ehdotusta varsinkin niiltä osin, jotka koskevat kaupunkiulottuvuuden vahvistamista, ympäristönsuojelun ja kulttuuriperinnön parantamista, syrjimättömyyttä sekä vammaisten kohtelua. Useimmat näistä aloista on tuotu esiin myös Hatzidakisin mietinnössä. Lisäksi hyväksyttiin EAKR:n varojen käyttö sosiaalisen asuntorakentamisen tukitoimiin.
Neuvoston yksimielisesti hyväksymä kanta on siten tyydyttävä kompromissi. Suurin osa Euroopan parlamentin esittämistä tarkistuksista hyväksyttiin joko kokonaan, osittain tai periaatteessa. Yksi tärkeimmistä muutoksista, joka lisäksi ilmentää rahoituskehyksestä vuonna 2005 pidetyn huippukokouksen tulosta, on varmastikin sellaisen arvonlisäveron, jota ei palauteta, tukikelpoisuus yksityisen osarahoituksen yhteydessä. Kaksoisstandardien välttämiseksi – ja tämä on yksi asia, jossa parlamentti on onnistunut – tätä tukea sovelletaan tulevalla kaudella kaikkiin jäsenvaltioihin.
Ryhmäni katsoo, että asetus EAKR:sta ja koko rakennerahastoasetuspaketti on asian kiireellisyyden vuoksi annettava mahdollisimman täsmällisesti, ettei alueiden asukkaille tärkeiden toimintaohjelmien valmistelu enää viivästy ja että alueilla toteutettavat hankkeet saadaan alulle pikaisesti.
Koska parlamentti on menestynyt neuvotteluissa erittäin hyvin, kehotamme hyväksymään yhteisen kannan ilman enempiä tarkistuksia. 
Alain Hutchinson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Hübner, arvoisa komission jäsen Špidla, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Manninen, hyvät kollegat, esitän aluksi yleisen huomautuksen: haluan kiinnittää huomiota suurenmoiseen yhteishenkeen, joka hallitsi aluekehitysvaliokunnan työtä sen tarkastellessa kolmea asetusten tarkistamista koskevaa ehdotusta, jotka tänään jätetään täysistunnon käsiteltäviksi.
Vaikuttaa siltä, että niukka rahoituskehys vuosiksi 2007-2013 ei ole estänyt meitä parantamasta tähän uudistukseen liittyviä säädöksiä. Uudistus on olennainen meille eurooppalaisille sosialisteille, koska se on osoitus alueiden välisestä solidaarisuudesta.
Työmme ansiosta on voitu korostaa sitä, että kaupunkien kestävän kehityksen tukeminen alueillamme on välttämätöntä, minkä jäsen Beaupuy vähän aikaa sitten totesi. Tässä suhteessa on syytä korostaa eurooppalaisten yhä suurempaa keskittymistä kaupunkeihin. Olemme myös pystyneet ottamaan paremmin huomioon konkreettisen tilanteen niillä alueilla, jotka kärsivät tilastovaikutuksen raskaista seurauksista ja jotka hyötyvät siirtymävaiheen tukimekanismista.
Uudistuksen heikon budjettiperustan lisäksi haluan kertoa teille kaksi pettymyksen aihetta. Ensimmäinen niistä on vain puolittainen pettymys, sillä se koskee asuntotuotannon kustannusten osittaista tukikelpoisuutta – tukikelpoisuutta, jonka toteuttamiseksi näin paljon vaivaa. Tätä on syytä juhlia, mutta on valitettavaa, että tukikelpoisuus koskee vain niitä maita, jotka liittyivät unioniin 1. toukokuuta 2004 jälkeen. Mielestäni tällainen kansallinen erottelu on vaarallista. Se on myös epäoikeudenmukaista, sillä asuntopula on polttava tietyissä suurkaupungeissa myös muissa jäsenvaltioissa.
Toisen pettymyksen aiheutti se käsittämätön seikka, että kautta, jonka aikana rakennerahastoista tukea saanut yritys voi uudelleensijoittautua, on lyhennetty. Komissio määräsi alkuperäisessä ehdotuksessaan kyseisen kauden pituudeksi seitsemän vuotta ja parlamentti vahvisti tämän äänestyksessään. Viimeaikaisten tapahtumien ja erityisesti toiminnan siirroista Euroopassa aiheutuneiden työpaikkojen menetysten perusteella kehotan komissiota käsittelemään uudelleen toiminnan siirtoja koskevaa mietintöä, jonka parlamentti hyväksyi maaliskuussa. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   – Asetukseen eurooppalaisesta alueellisen yhteistyön yhtymästä on tehty monia muutoksia koheesiosäädöspakettia koskevissa keskusteluissa. Ymmärrettävää kyllä, tämä on uuden sukupolven säädös sellaisten rajat ylittävien aluekumppanuuksien tukemiseksi, joille kansallisten lainsäädäntöjen erot asettavat omat rajoituksensa.
Kuitenkin vasta käytännön kokemusten kautta saadaan lopullinen vastaus siihen, onko tämä asianmukainen tapa edistää maantieteellistä yhteenkuuluvuutta. Vastaus riippuu kunkin maan olosuhteista. Onko niillä keskitetty vai federalistinen hallintojärjestelmä? Ovatko maat pieniä vai suuria? Ovatko ne osallistuneet kumppanuuksiin jo vuosien ajan vai ovatko ne vasta aloittamassa rajat ylittävää yhteistyötä?
Asetuksen mukaiset uudet yhtymät perustetaan todennäköisesti yhteistä etua koskevien erityisalojen varaan. Aiempiin rajat ylittäviin kumppanuusjärjestelyihin verrattuna yhtymät ovat parempia siksi, että velvoittavan lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset ovat niissä tiukemmat, mikä lisää kumppanuuteen osallistuvien elinten vastuuta ja rajaa samalla tarkemmin taloudellista vastuuta yhteisten varojen hallinnoinnista.
On syytä olettaa, että talousarvion lisämäärärahoilla edistetään merkittävästi Euroopan unionin alueellista yhteenkuuluvuutta. 
Gisela Kallenbach (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, koheesiorahasto on ihanteellinen tapa saada yksi Euroopan unionin tärkeimmistä perusperiaatteista, jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus, välitettyä ihmisille sinne, missä he ovat. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että tätä tukea on suunnattu enemmän kestävään kehitykseen ja että kestävää kaupunkiliikennettä, energiatehokkuutta ja uusiutuvan energian käyttöä pidetään avainaloina.
Minulle ratkaisevaa on kuitenkin edelleen se, miten nämä periaatteet toteutetaan käytännössä. Luotan tässä asiassa vahvasti komissioon. Yhdessä alueellisten toimijoiden kanssa kiinnitämme huomiota siihen, ovatko tukikelpoiset ympäristön ja liikenteen alat todella tasapainossa, ovatko hankkeet ristiriidassa ympäristösäädösten kanssa, noudatetaanko Göteborgin tavoitteita ja osallistuvatko tärkeimmät kumppanit todella ohjelmien ja hankkeiden suunnitteluun sen sijaan, että ne vain muodollisesti kutsutaan mukaan. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
Olen tyytyväinen Favan ja Olbrychtin mietintöihin ja kiitän kaikkia esittelijöitä. Suhtaudun erityisen myönteisesti toimiin, joilla vahvistetaan asetusten sosiaalisia näkökohtia ja ympäristönäkökohtia. Käsitellessämme näitä varoja olemme yleensä nähneet paljon vaivaa vahvistaaksemme kansalaisjärjestöjen asemaa, ottaaksemme ympäristön paremmin huomioon ja korostaaksemme vammaisten mahdollisuuksien merkitystä.
Olen tyytyväinen rajaseutuyhteistyöyhtymiä koskevaan Olbrychtin mietintöön ja korostan, että tästä on valtavasti hyötyä rajaseuduille ja kotimaani kaltaisille jaetuille valtioille. Rakennerahastojen on oltava yhteisöpohjaisia ja -vetoisia, ja kaikkien yhteisön osien on oltava kokonaisvaltaisesti mukana prosessissa.
Omassa vaalipiirissäni voimme oppia paljon siitä, miten muut maat kehittävät paikallisten yhteisöjen ja paikallisdemokratian mahdollisuuksia. Odotan innokkaasti pääseväni seuraamaan uusien rajaseutuyhteistyöyhtymien kehitystä. Irlannissa niillä on erityisen suuri merkitys raja-alueiden kreivikunnille ja luoteisalueelle, jotka ovat kärsineet puutteesta, liian vähäisistä investoinneista ja työttömyydestä. 
Puhemies.
   Tiedoksi parlamentille, että tällä kertaa ongelma ei johtunut tulkeista. Jäsen de Brún aloitti puheensa iirin kielellä. Iiri on nyt virallinen kieli. Eilen puheenjohtajisto päätti, että iirin kieltä voidaan puhua myös täysistunnossa, mikäli siitä ilmoitetaan etukäteen. 
Guntars Krasts (UEN ).
   Tässä tapauksessa komission, puheenjohtajavaltion ja parlamentin työtä sekä niiden keskinäistä yhteistyötä voidaan ehdottomasti arvioida myönteisesti. Tänään voidaan hyvällä syyllä toivoa, että on ollut perusteetonta pelätä rahoitussuunnitelmasta käytyjen keskustelujen pitkittymisen viivästyttävän rakennerahastojen täytäntöönpanoa. Korostan, että on erityisen tärkeää hyväksyä yhteisön koheesiopolitiikan strategiset suuntaviivat sekä saattaa loppuun valtiontukea koskeva työ ja julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskeva lainsäädäntö. Mielestäni koheesiorahastosta saavutettu kompromissi ja EAKR:n laajat siirtymäkauden hankkeet, joissa sovelletaan N+3-periaatetta, eivät riitä, ja niitä on jatkettava vuoden 2010 jälkeen vielä vuoteen 2013 saakka. Siksi en ole samaa mieltä koheesiorahastoasetusta koskevassa parlamentin mietinnössä esitetystä lausunnosta, jonka mukaan N+2-periaatetta on sovellettava kaikkiin rahastoihin, myös koheesiorahastoon. On otettava huomioon, että uusilta jäsenvaltioilta puuttuu tällaisten hankkeiden hallinnoinnissa tarvittavaa käytännön kokemusta ja inhimillisiä voimavaroja, ja siksi N+2-periaatetta on vaikea panna täytäntöön. Kannatan koheesiopolitiikan ja Lissabonin strategian tiiviimpää yhteensovittamista. Näiden molempien politiikan alojen tavoitteena on lisätä talouskasvua ja työllisyyden kilpailukykyä. 
Graham Booth (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kun viimeksi näin painetun version rakenne- ja koheesiorahaston talousarvioista vuosiksi 2007–2013, sen suuruus oli 336 miljardia euroa, ja kaikille 25 jäsenvaltiolle sekä kahdelle ehdokasvaltiolle, Bulgarialle ja Romanialle, oli budjetoitu tarkat määrärahaosuudet. Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta talousarvio ei ollut mukavaa luettavaa, joten esitän aluekehitysvaliokunnalle seuraavan kysymyksen.
Olen tutkinut tarkasti vuosien 2007–2013 talousarviota, jonka kokonaismäärä on 336 miljardia euroa ja jota kutsun A-suunnitelmaksi. Havaintojeni mukaan 139 miljardia euroa kokonaismäärästä on varattu kahdeksalle uudelle jäsenvaltiolle, 22 miljardia euroa Bulgarialle ja Romanialle sekä vaivaiset 12 miljardia euroa Yhdistyneelle kuningaskunnalle kyseisenä aikana. Onko teillä B-suunnitelmaa sen varalle, että Yhdistynyt kuningaskunta päättäisi erota EU:sta ja siten peruuttaa jäsenmaksuosuutensa? Asia on tietenkin vaiettu kuoliaaksi, mutta tällainen tilanne on täysin mahdollinen.
Kun Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset lopulta tajuavat, mihin kaikki heidän rahansa hupenevat ja kun erityisesti terveydenhuollon rahoitusvaje on suuri, saattaa yleinen erovaatimus olla hyvinkin todennäköinen. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n yhdentymisprosessi on vielä täysin kesken. Uusien jäsenvaltioiden alueiden taloudellinen ja sosiaalinen kehitystaso laahaa vielä vuosia "vanhan unionin" perässä. Samanaikaisesti Euroopan unionin on kohdattava globalisaation haasteet. Siksi meidän on kiireesti mukautettava politiikan alaamme muuttuvaan todellisuuteen.
Olen tyytyväinen siihen, että Euroopan sosiaalirahastossa painotetaan koulutusta ja työssä esiintyvän eriarvoisuuden poistamista, kuten komission jäsen muistutti. Sen avulla on myös päätetty investoida inhimillisiin voimavaroihin ja turvata vammaisten mahdollisuudet. Uudet rahastoasetukset – rahastot ovat aina antaneet ihmisille syytä optimismiin – osoittavat, että unioni pystyy toimimaan tehokkaasti jopa ilman uutta perustuslakia noudattamalla nykyisiä perustamissopimuksia. 
Ambroise Guellec (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten parlamentin puhemies totesi, tämä keskustelu saattaa olla arkipäiväinen, mutta se on tärkeä. Onhan keskustelumme aiheena yli 35 prosenttia EU:n talousarviosta, ja mielestäni tällaiselle aiheelle olisi kannattanut omistaa koko aamu. Näin olisi vältetty myös se, että joillakin jäsenillä on vain minuutti aikaa selviytyä mahdottomasta tehtävästä. Minulla on kaksi minuuttia aikaa, ja olen kiitollinen niille, jotka myönsivät minulle tämän ajan.
Kuten tiedämme, aluepolitiikka on elintärkeää uusille jäsenvaltioille. Se on tärkeää myös muille, mutta nyt täytäntöönpano ratkaisee, kuten yleisesittelijämme Hatzidakis ja komission jäsen juuri äsken totesivat. Täytäntöönpano on tietenkin toteutettava, mutta ei välttämättä yhdenmukaisesti: alueellisten painopisteiden on oltava yhtä monimuotoisia kuin kehityksen esteiden.
Kannatamme kaikki Lissabonin strategiaa, mutta keinot, joilla se saadaan onnistumaan – mitä ei vielä ole tapahtunut – eivät todellakaan voi olla yhdenmukaiset koko alueella. Tämä pätee kaikkiin jäsenvaltioihin, ei vain uusimpiin. Reuna- ja erillisalueiden saavutettavuus on jatkossakin välttämätön edellytys kilpailukyvylle ja sille, että kyseiset alueet saadaan täyttämään EU:n yleiset tavoitteet.
Siksi olisi mielestäni virhe noudattaa tiukasti määrärahojen korvamerkintäkäytäntöä, joka saattaa entisestään kasvattaa alueiden välisiä ja niiden sisäisiä eroja. Aluepolitiikan on välttämättä oltava näkyvää ja suosittua kansalaisten keskuudessa, jotta vältetään lisäpettymykset, kun heiltä kysytään unionin tulevaisuudesta. Lyhyesti sanoen heidän on voitava tuntea osallistuvansa aluekehityksen edistämiseen. Tässä suhteessa meillä on vielä paljon tehtävää. 
Iratxe García Pérez (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, parlamentin työ äärimmäisen tärkeiden koheesiopolitiikan kysymysten parissa huipentuu tämänpäiväiseen keskusteluun. Tähän politiikan alaan käytetään yli 300 000 miljoonaa euroa, mikä osoittaa selvästi sen kuuluvan Eurooppa-hankkeen painopisteisiin. Tämä työ on perustunut alueiden välisten erojen poistamiseen ja infrastruktuurien sekä ihmisten ja alueiden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tukemiseen.
Parlamentti teki merkittäviä muutoksia koheesiopolitiikan täytäntöönpanoasetuksiin, joilla sen sisältöä on parannettu huomattavasti ympäristön, vammaisten mahdollisuuksien ja kansalaisyhteiskunnan osallistumisen kannalta.
Olemme tunnistaneet Euroopan unionin alueiden väliset erot: maaseutualueiden, kaupunkialueiden, saarien, syrjäisimpien alueiden, väestökadosta kärsivien alueiden ja niin edelleen. Kukin niistä tarvitsee erityisaloitteita.
Meidän pitäisi olla tyytyväisiä EAKR:n yhteydessä toteutettavaan teknologiarahastoon, jonka tavoitteena on kuroa umpeen teknologinen kuilu, sekä koheesiorahaston siirtymäsäännöksiin, joilla edistetään lähentymistä. Myönnettäköön samalla, että vaikka ne maat, joilla on suurimmat tarpeet, tarvitsevat erityiskohtelua, on muitakin alueita ja jäsenvaltioita, joissa samansuuntainen kehitys on tarpeen.
Tämä on riittävä syy tukea kokonaisvaltaisesti tätä toimintalinjaa ja ainoa tapa edistää ajatusta suuremman yhteenkuuluvuuden EU:ta vahvistavasta vaikutuksesta. 
Marian Harkin (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi kiitän kaikkia esittelijöitä siitä, että he paneutuivat ja sitoutuivat tehtäväänsä. Olen jäsen Hatzidakisin kanssa aivan samaa mieltä siitä, että tämä on heiltä kaikilta maratonin veroinen suoritus.
Yleisesti ottaen myönnän olevani jokseenkin pettynyt lopulliseen talousarvioon. Se jää todellakin jälkeen komission ja parlamentin suosituksista. Katson tämän vaikuttavan rahastojen lähentymistavoitteisiin. Parlamentin työhön olen kuitenkin tyytyväinen. Se on onnistunut saamaan aikaan monia parannuksia. Haluan erityisesti mainita kumppanuustoiminnan, joka on ratkaisevan tärkeää, koska siihen osallistuvat kansalaisyhteiskunta, ympäristöalan kumppanit ja kansalaisjärjestöt tiiviissä yhteistyössä kaikkien osapuolten kanssa. Tämä osoittaa käytännössä, miten EU:ta voidaan tuoda lähemmäs kansalaisia ottamalla kansalaiset mukaan ohjelmien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, joskin olen samaa mieltä jäsen Kallenbachin kanssa siitä, että heidän on saatava osallistua tosiasiallisesti eikä vain näennäisesti.
Olen myös erityisen iloinen siitä, että varoilla lisätään vammaisten mahdollisuuksia ja edistetään tasa-arvonäkökohtien huomioon ottamista. Tämä on käytännön esimerkki 13 artiklan toteuttamisesta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, tänään Euroopan parlamentti ja komissio saavat päätökseen hyvän työrupeaman. Sen sijaan neuvoston ja erityisesti muutamien jäsenvaltioiden – kuten valitettavasti oman jäsenvaltioni – työtä ei voi kehua. Hyvät kollegat, vakuutan, etten aio alkaa pyydellä anteeksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen lyhytnäköistä häikäilemättömyyttä, koska minulla on vain minuutti puheaikaa.
Tämä ei ole haluamamme paketti, mutta siinä on kuitenkin enemmän hyviä kuin huonoja puolia. Kumppanuusperiaatteen vahvistamista on edelleen tuettava. Tilastovaikutuksella on ratkaiseva merkitys Euroopan alueille. Vammaisten mahdollisuuksien parantaminen ja erityisesti kaksoisstandardien poistaminen niin kutsuttujen "vanhojen" ja "uusien" jäsenvaltioiden väliltä ovat kaikki myönteisiä asioita.
EU ei enää perustu hiileen ja teräkseen eikä myöskään maatalouteen ja kalastukseen. Tärkeintä on yhteisvastuu ja yhteenkuuluvuus sekä lisäarvo, jota EU tuottaa aluekehitykselle koko EU:ssa. Tämä paketti vie meitä eteenpäin, ja ryhmäni tukee sitä. 
Kyriacos Τriantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin nykyinen rakennepolitiikka tuottaa vain niukasti tuloksia, sillä pohjimmiltaan se ilmentää Lissabonin ja Göteborgin strategioiden mukaiseen vapaan kilpailun talousmalliin perustuvaa sosiaalipolitiikkaa.
Vuoden 2004 laajentuminen aiheutti kiireellisen tarpeen muuttaa nykyisiä määrärahojen myöntämistä koskevia sääntöjä, jotta voitaisiin ottaa huomioon lisääntyneet sosiaaliset ja taloudelliset erot 25 jäsenvaltion välillä. Erot ovat kasvaneet jo siihen mittaan, että kriteerit eivät enää päde alueisiin, joilla on yhä samoja rakenteellisia ongelmia.
Valitettavasti komissio ja neuvosto eivät ole toteuttaneet tämänsuuntaisia merkittäviä toimia. On muistettava, että kun EU:ssa oli 15 jäsenvaltiota, Euroopan komissio huolehti pääasiassa vanhojen jäsenvaltioiden toiveiden täyttämisestä päätettäessä määrärahojen jakamisesta ja kunkin jäsenvaltion maksuosuuksien laskemisesta.
Merkittävin kysymys, joka uusissa ehdotuksissa jätetään huomiotta, on kuitenkin rakennerahastojen peruslähtökohdan muuttaminen avustustoiminnasta aidoksi taloudellisen ja sosiaalisen kehittämisen välineeksi, jotta niiden kautta voidaan toteuttaa aitoa sosiaalipolitiikkaa sekä korjata maiden ja alueiden välistä eriarvoisuutta. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, käyttämällä puheenvuoron rakennerahastomenoista annettua asetusta koskevassa keskustelussa haluan kiinnittää huomiota kolmeen vakavaan laiminlyöntiin asiaan liittyen. Ensinnäkin 1B jaksossa maksusitoumuksiin varatut määrärahat, nimittäin kasvu- ja työllisyysmenot, ovat yli 30 miljardia euroa aiemmin ehdotettua pienemmät. Tämän on täytynyt aiheuttaa huomattavia leikkauksia kunkin maan määrärahoihin. Puolan määrärahoja leikataan yli kolme miljardia euroa.
Toiseksi neuvoston sisällä kuukausia jatkunut kiista viivästytti vakavasti rahoituskehyksen hyväksymistä. Tämä on osaltaan vaikuttanut siihen, että keskustelemme rakennerahastoasetuksista vasta vuoden 2006 toisella puoliskolla. Kolmanneksi viivästys lykkää niin kutsutun yhteisön strategisen tukikehyksen laatimista elokuuhun 2006 ja yksittäisten jäsenvaltioiden kansallisten strategisten viitekehysten laatimista vuoteen 2007. Mainitun tilanteen vuoksi tiettyjen rahastovarojen ohjelmointimenettelyt viivästyvät huomattavasti. Tästä syystä vuosi 2007 valuu valitettavasti suurelta osin hukkaan rakennerahastojen tehokkaan hyödyntämisen kannalta. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kaikki nämä asetuspaketit jäävät pohjimmiltaan kuolleeksi kirjaimeksi, ellei Maastrichtin indikaattoreita höllennetä. Erittäin tiukkoja Maastrichtin indikaattoreita voidaan verrata vesilasin tarjoamiseen henkilölle, jonka kaulaan on pujotettu hirttosilmukka.
Kotimaani on ainoa Euroopan maa, jota valvoo eräänlainen valuuttarahaston kaltainen elin. Tämän takia emme pysty osallistumaan pakettien rahoitukseen voidaksemme hyödyntää niitä. Meiltä jäi saamatta kolmasosa kolmannesta paketista sillä seurauksella, että myymme omaisuutta, kiinteistöjä ja yrityksiä voidaksemme pitää valtion pystyssä. Maahani kohdistuvan valvonnan takia emme myöskään pysty saamaan varoja neljännestä paketista.
Höllentäkäämme vihdoin Maastrichtin indikaattoreita voidaksemme ottaa käyttöön määrärahoja, jotta kansalaiset ja valtiot voivat toimia aktiivisesti. Tämä on lahja, joka ei oikeastaan ole mikään lahja. Määrät, joita emme saaneet kolmannesta paketista, vastaavat tällä hetkellä puolta maani koulutus- ja terveydenhuoltomenoista.
Parantakaa ihmeessä elintasoamme! 
Peter Baco (NI ).
   – Hyvät kollegat, tänään keskustelemme huolellisesti laadituista, kauden 2007-2013 rakennerahastoja koskevista mietinnöistä ja huomenna meidän on määrä hyväksyä kyseiset mietinnöt. Tässä tilanteessa ja Euroopan unionin uuden jäsenvaltion Slovakian kansalaisena ymmärrän taloudellisesti vahvojen jäsenvaltioiden uusille jäsenvaltioille antaman rakennetuen merkityksen. Arvostamme todella Slovakian tasavallalle annettua tukea: olemme kiitollisia siitä ja tunnen jääväni kiitollisuudenvelkaan. Erityisen mielissäni olen siitä, että Euroopan parlamentin ja neuvoston välisellä sopimuksella tuetaan uusien jäsenvaltioiden ehdottamia toimenpiteitä, niin kutsuttuja N+3-sääntöjä, jotka koskevat muun muassa alv:tä ja asuntotuotantoa. Tämä on hyvä ja kauan kaivattu ratkaisu, mistä todistaa se, että kaikki uusista jäsenvaltioista kotoisin olevat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät näiden ehdotusten puolesta parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä. Tästä syystä vihreiden ryhmän mietintö koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä vaikuttaa asiakirjalta, jota ilman tulisimme paremmin toimeen, enkä suosittele sen hyväksymistä. 
Markus Pieper (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, EU:n rakennepolitiikan tulevaisuudennäkymät ovat vakaat vuosina 2007-2013. Vihdoinkin! Kompromissi oli pitkä ja yksitoikkoinen prosessi, mutta tulokset ovat ilmeiset: heikoimmassa asemassa olevat alueet hyötyvät EU:n solidaarisuudesta. Taloudellisesti vahvemmilla alueilla tuemme alueiden kilpailukykyä. Raja-alueilla EU painottaa rajat ylittävän yhteistyön tukemista.
Tällä tavoin EU pyrkii auttamaan asianomaisia alueita selviämään rakennemuutoksesta ja pääsemään eroon korkeasta työttömyydestä. Tämä on haastavaa, etenkin kun kasvu on monissa maissa ollut odotettua hitaampaa ja käyttöön otetut varat ovat suuruudeltaan vain muutama prosenttiyksikkö tuensaajamaiden bruttokansantuotteesta.
Sitä suuremmalla syyllä meidän on nyt vaadittava EU:n varojen käyttämistä unionin vaatimalla tavalla. Varoja ei pidä tuhlata kulutusmenoihin eikä niillä pidä rahoittaa poikkeuksellisia etuja yritysten siirtyessä EU:hun. Myöskään valtiolliset tai puolivaltiolliset elimet eivät saa väärinkäyttää varoja kohdentamalla niitä muihin kuin rakennepoliittisiin tarkoituksiin.
Siksi tarvitsemme rakennerahastojen täytäntöönpanoasetusta, jolla taataan avoimuus. Meidän kaikkien on saatava tietää – ja haluamme tietää tarkasti – mihin eurooppalaisten veronmaksajien rahoja käytetään. Parlamentin on tuettava komission järkevää aloitetta, sillä rakenne- ja aluepolitiikka voi onnistua vain, jos valvomme EU:n varojen käyttöä ja kohdennamme niitä tarkoin kaikkein pakottavimpiin ongelmiin. 
Karin Jöns (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Špidla, arvoisa komission jäsen Hübner, se, että komissio ja neuvosto ovat hyväksyneet useimmat sosiaalirahaston uudistamista koskevat parlamentin tarkistukset, on todella osoitus parlamentin erinomaisesta työstä. Myös kaikista kiistanalaisista kohdista lopulta saavutettu järkevä kompromissi osoittaa puheenjohtajavaltio Itävallan johtaneen neuvotteluja erittäin hyvin. Kaikki 25 jäsenvaltiota voivatkin olla erittäin tyytyväisiä tämän uudistuksen tuloksiin.
Perus- ja jatkokoulutusta sekä uudelleenkoulutusta lupaaviin ammatteihin tuetaan edelleen tulevaisuudessa. Ensimmäistä kertaa tuen avulla yritetään myös löytää parempia tapoja perhe-elämän ja työn yhteensovittamiseen, sillä kuten kaikki tiedämme, naisten osuuden lisääminen työelämässä edellyttää muutakin kuin vain riittävästi päiväkoti- ja iltapäivähoitopaikkoja. Tarvitsemme siis uusia työskentelytapoja ja uusi tukimuotoja, jotka on suunnattu nimenomaan tähän tarkoitukseen.
On kuitenkin myös tiivistettävä yhteyksiä Euroopan työllisyysstrategiaan ja vähennettävä sosiaalista syrjäytymistä. Koska Euroopan unionissa on yhteensä 20 miljoonaa työtöntä ja 68 miljoonaa köyhyydessä elävää ihmistä, tulevaisuudessa kiinnitetään erityishuomiota myös sosiaalisesti heikommassa asemassa olevien ryhmien integrointiin. Sama koskee vammaisia ja parlamentin peräänantamattomuuden ansiosta nyt myös turvapaikanhakijoita eikä ainoastaan pakolaisaseman saaneita henkilöitä.
Korostettakoon tässä vaiheessa myös, että tulevaisuudessa on jälleen mahdollista toteuttaa hankkeita muukalaisvihan ja rasismin torjumiseksi koulutuslaitoksissa ja työpaikoilla. 
Kunnollinen yleissivistävä koulutus on kuitenkin hyvän ammattikoulutuksen perusedellytys, ja tästä syystä sosiaalirahaston varoja voidaan nyt käyttää myös koulutusjärjestelmien uudistamiseen. Uusien jäsenvaltioiden kannalta on mielestäni erityisen tärkeää, että olemme sisällyttäneet tavoitteisiin työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ja siten myös työmarkkinaosapuolten vahvistamisen. Tulevaisuudessa kukaan ei pysty salaisesti hyötymään. Kokemus puhuu puolestaan. Työllisyysohjelmat on hyväksytty paremmin silloin, kun työmarkkinaosapuolet ovat osallistuneet konkreettisesti niiden suunnitteluun.
Paavo Väyrynen (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, rakennerahastoja koskevan lainsäädännön uudistamisessa päästiin tyydyttävään lopputulokseen. Tehtävä ei ollut helppo, koska oli sovitettava yhteen uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden näkemykset ja edut. Toisaalta vanhojen jäsenvaltioiden osalta oli otettava huomioon sekä eteläisten että pohjoisten alueiden tarpeet.
Valiokunnan pohjoisimpana jäsenenä pyrin huolehtimaan erityisesti siitä, että Ruotsin ja Suomen pohjoiset harvaan asutut alueet pääsevät oikeudenmukaiseen asemaan. Valiokunnassa saatiin aikaan kannanotto, joka tuki pohjoisimpien alueiden rinnastamista syrjäisimpiin alueisiin. Komission, neuvoston ja parlamentin yhteistyöllä saatiin aikaan rahoitusratkaisu, joka turvaa pohjoisten harvaan asuttujen alueiden aseman seuraavalle rahoituskaudelle. Jatkossa on huolehdittava tämän tuen pysyvyydestä, sillä sen perusteena olevat luonnonolosuhteet ovat pysyvät. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestämme varojen tehokkaamman uudelleenjakamisen puolesta niiden suositusten perusteella, joita esittelijämme ovat yrittäneet kehittää huippuunsa varojen jakamisen ja tärkeimpien tavoitteiden suhteen etenkin näin budjettivajeiden aikana. 
Laajentumisen myötä tukea tarvitsevien heikommin kehittyneiden alueiden määrä on noussut, ja siksi EU:n vanhojen jäsenvaltioiden heikommin kehittyneille alueille on tarjolla aiempaa vähemmän varoja. Tätä ei pidä aliarvioida, kuten usein tehdään.
Joidenkin ehdotusten osittaisesta hyväksymisestä huolimatta vaikuttaa siltä, että tavoitetta kilpailukykyyn, työllisyyteen, ympäristönsuojeluun ja vammaisten tukemiseen perustuvien alueellisten toimien tukemiseksi on riittävän tarkasti kohdennettu.
Myös Euroopan laajuinen liikenneverkko kuuluu edelleen ensisijaisiin toimiin. Tässä yhteydessä minun on valitettavasti huomautettava, että kotimaani kannalta on epäselvää, pystyykö nykyinen hallitus asettamaan kaikki samalle viivalle, niin ettei Italiaa suljettaisi Euroopan laajuisten liikenneverkkojen ulkopuolelle. Mikäli näin kävisi, Italia jäisi sivustakatsojaksi Välimeren alueella.
Äänestän varojen uudelleenjakamisen puolesta, sillä kaikesta huolimatta aluekehitys-, sosiaali- ja koheesiorahastot tarjoavat edelleenkin mahdollisuuksia Etelä-Italialle. 
Oldřich Vlasák (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuukausia kestäneiden loputtomien neuvottelujen jälkeen olemme nyt saaneet aikaan lopullisen ehdotuksen asetukseksi rakennerahastoista. Silti on myönnettävä, että kompromissin saavuttaminen näistä asiakirjoista oli ristiriitaisten kansallisten etujen takia jokseenkin hankalaa. Siksi haluan kiittää esittelijöitä, varsinkin keskustelujen vaikeinta osaa johtaneita jäsen Hatzidakisia ja jäsen Olbrychtia, heidän vaivannäöstään, avuliaisuudestaan ja kyvystään ottaa huomioon kaikkien osapuolten edut.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että jos ihmisten on määrä samastua EU:hun, heidän on oltava täysin selvillä sen panoksesta kussakin jäsenvaltiossa. Asunto-olosuhteet ovat tärkeysjärjestyksessä aivan kärkipäässä, kun on kyse ihmisten elämään liittyvistä tarpeista. Ellei korkealaatuisia ja turvallisia asuntoja pystytä tarjoamaan, ihmiset eivät voi työskennellä kunnolla. Siksi olen tyytyväinen, että saimme neuvoston ja komission kanssa käydyissä neuvotteluissa läpi tarkistuksemme, jotka koskevat sosiaalisin perustein tuotetun asuntokannan peruskorjaukseen tarkoitettujen menojen tukikelpoisuutta. Mielestäni on myös olennaista luoda perusta terveydenhuoltojärjestelmään tehtäville lisäinvestoinneille. Tässä pätee yleinen periaate, jonka mukaan vain terveet ihmiset voivat olla taloudellisesti aktiivisia. Entisenä pormestarina olen tyytyväinen myös siihen, että komissio korostaa rakennepolitiikan kaupunkiulottuvuutta, jota on vahvistettu uusissa säädöksissä. Loppujen lopuksihan omilla kaupungeillamme on parempi käsitys siitä, mitä loppukäyttäjien kannalta edullisia toimia ja hankkeita kannattaa tukea. Pelkään kuitenkin, että kaupunkiulottuvuutta ja kumppanuusperiaatetta vaalitaan vain paperilla. Tšekin tasavallan tapauksessa tiedän, miten haluton valtio on ottamaan kaupunkejamme mukaan tulevien toimintaohjelmien suunnitteluun, ja tämä koskee myös alueita. Olenkin sitä mieltä, että komission olisi hyödyllistä analysoida, missä määrin kaupunkiulottuvuus toteutuu kussakin jäsenvaltiossa. 
Zita Gurmai (PSE ).
   – Robert Schumanin ja Jacques Delorsin unelma on käymässä toteen. Euroopan unionissa ei ole enää rajoja, jotka erottavat kansoja ja kansakuntia ja aiheuttavat selkkauksia, haittaavat kaupankäyntiä sekä poliittista lähentymistä ja kulttuurien lähentymistä.
Euroopan kansalaisilla on yhä useammin mahdollisuus elää luonnollisten alueiden rajojen sisällä. Näitä alueita ei ole muodostettu poliittisen sorron avulla ja siirtämällä rajoja sotien jälkeen, vaan ne ovat pikemminkin luonnollisen historiallisen kehityksen tulos. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti alueet käyttävät usein rajat ylittävää yhteistyötä tavanomaiseen asiointiin. Tämä on yksi EU:n suurimmista saavutuksista.
Rajat ylittävän yhteistyön merkitys Unkarille vain korostuu Romanian ja Bulgarian liittyessä EU:hun vuonna 2007 ja Kroatian liittyessä unioniin myöhemmin. Unkarin lähellä mutta sen rajojen ulkopuolella elävien unkarilaisyhteisöjen – Romaniassa ja Slovakiassa sekä muissa naapurimaissa elävän monimiljoonaisen unkarilaisväestön – kannalta yhteisillä kehittämistoimilla edistetään huomattavasti rajojen muuttamista vain näennäisiksi rajoiksi.
Yhteiset suunnitelmat ja täytäntöönpano vahvistavat näiden yhteisöjen identiteettiä ja yhteistyötä sellaisten kansojen kanssa, jotka ovat eläneet rinnakkain vuosisatoja. Ne auttavat hälventämään ennakkoluuloja, jotka ovat aiheuttaneet etnisiä ongelmia ja vähemmistöongelmia jo pitkään. Historialliset alueet, joilla Keski-Euroopan kansat ja kansakunnat ovat eläneet yhdessä vuosisatoja, herätetään henkiin. Taloudelliset tarpeet lujittavat yhteenkuuluvuutta yhteisessä eurooppalaisessa perheessä elävien kansakuntien välillä.
Rajat ylittävä yhteistyö Euroopassa on johdonmukainen ja järkevä ratkaisu mielekkään yhteistyön vakiinnuttamiseksi moninaisten kansalaisjärjestöjen sekä paikallisten viranomaisten ja elinten välille lukuisilla alueilla sekä yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen laajentamiseksi. Voin vain kannattaa tätä yhteistyötä, ja olen tyytyväinen, että Euroopan unioni myöntää siihen huomattavasti tukea. 
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin olen iloinen esitellystä lähes 308 miljardin euron paketista. Pelkästään se muodostaa yli neljänneksen EU:n kokonaisbudjetista.
Vaikka jotkut parlamentin jäsenet pahoittelevat sitä, että neuvosto hylkäsi suoritusvarauksen, jonka avulla olisimme pystyneet vahvistamaan taloudellista vipuvaikutusta, voimme tänä aamuna todeta, että täysistunnolle esitellyt mietinnöt ovat tyydyttäviä sikäli, että niillä pystymme edistymään ollaksemme toimintavalmiita tammikuussa 2007. Tehtävämme on nyt varmistaa, että määrärahat käytetään mahdollisimman tehokkaasti. Tehtävämme on myös edistää hankkeita, joista aiheutuu kaikkein eniten lisäarvoa, ja varsinkin lisätä niiden avoimuutta osoittaaksemme kansalaisille, mitä EU tekee heidän puolestaan.
Koska joudumme puhumaan hyvin lyhyesti, muistutan lopuksi, että rahoituskehyksestä käydyn pitkän kädenväännön jälkeen meidän on nyt voitettava taistelu EU:n omista varoista. Vaatimuksemme lisävaroista perustuvat monien jakamaan vankkaan näkemykseen, jonka mukaan rakentamamme Eurooppa ei perustu vain rauhan ja laajentumisen jälkeiseen yhteenkuuluvuuteen. Nykyään se on myös kaikkein tarkoituksenmukaisin alue torjua globalisaation vaikutuksia edistämällä paitsi kasvua myös Euroopan kansalaisten työllisyyttä. 
László Surján (PPE-DE ).
   – …ja hyvien esittelijöiden ansiosta olemme onnistuneet pysymään aikataulussa. Nyt riippuu kansallisista hallituksista, voidaanko uusi aluepolitiikka käynnistää vuonna 2007. Niiden tehtävänä on varmistaa, että kansalliset kehittämissuunnitelmat ovat valmiita ja perustuvat yksimielisyyteen. Varsinkin uusissa jäsenvaltioissa hallitusten on hyvitettävä viime vuosien puutteellinen kehitys. Tähän mennessä ne eivät ole vielä onnistuneet siinä, mutta nyt se on mahdollista.
Olen tyytyväinen siihen, että "joululahjat", joita uusille jäsenvaltioille annettiin neuvoston joulukuussa käymien neuvottelujen aikaan vain ääntenkalastelumielessä, ovat nyt myös EU:n 15 vanhan jäsenvaltion saatavilla. Nämä edut kuuluvat nyt kaikille jäsenvaltioille. Olen tyytyväinen siihen, että parlamentti on löytänyt myös uuden tavan tukea järjestelmällisesti niiden kaupunginosien elvyttämistä, joissa asuu heikommassa asemassa olevia ihmisiä. Samalla se on onnistunut puuttumaan nimenomaan asuntokannan hätäiseen ja kohtuuttomaan yksityistämiseen monissa uusissa jäsenvaltioissa.
Kannatan kaikkia toimia täydellisen avoimuuden takaamiseksi. Tukien käyttöön liittyy myös korruption vaara. Avoimuus on erityisen tärkeää maissa, joita on hallittu yksipuoluejärjestelmällä vuosikymmeniä. On vältettävä kaikkea sellaista, mikä vähänkin viittaa siihen, että hallituspuolueet jatkaisivat aiemman yksipuoluejärjestelmän hallinto- ja rahanjakokäytäntöä.
Laadimme hyviä säädöksiä, mutta kauden puolivälissä on tarkasteltava uudelleen, miten menestyksekästä koheesiopolitiikka on. Olemme tarvittaessa valmiit kehittämään sitä vieläkin paremmaksi. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   – Olen kollegojeni tavoin tyytyväinen neuvoston ja parlamentin rakentavaan yhteistyöhön.
Mielestäni on myönteistä, että neuvosto ja parlamentti eivät ole Euroopan sosiaalirahaston rajoissa vain tukeneet tehokkuutta ja kilpailukykyä lisätäkseen työllisyyttä, vaan edistäneet myös heikossa asemassa olevien ryhmien integroimista yhteiskuntaan. Itse asiassa kilpailukykyä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta voidaan pitää vain yhteisenä päämääränä, ja siksi kuulumme EU:hun. Näin voimme varmistaa, ettei Eurooppa jakaudu erimielisyyksien takia uusiin ja vanhoihin jäsenvaltioihin, kuten monet ovat ennustaneet, ja samalla huolehtia siitä, että myös kussakin jäsenvaltiossa päästään eroon köyhyydestä ja toivottomuudesta.
Puiteasetuksen perusteella voimme nyt kysyä, miten taata eurooppalainen elämänlaatu jokaiselle Euroopan kansalaiselle. Yritän itse auttaa löytämään vastauksen tähän. 
Antonio López-Istúriz White (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komission ja neuvoston ehdotus, josta tänään keskustelemme parlamentin toisessa käsittelyssä, on tulosta selvästä sitoutumisestamme Euroopan unionin laajentumiseen.
Tästä huolimatta voin ja koen velvollisuudekseni ilmaista huoleni siitä, että Euroopan unionin saarialueiden pyyntöjä niiden rakenteellisten ongelmien tunnustamisesta ei ole otettu huomioon. Nämä ongelmat johtuvat saarialueiden maantieteellisistä, pysyvistä luonnonolosuhteista ja erityispiirteistä, jotka hidastavat niiden taloudellista kehitystä.
Amsterdamin sopimuksen julistuksessa N:o 30 myönnetään, että rakenteellisista puutteista kärsivien saaristoalueiden hyväksi on toteutettava erityistoimenpiteitä, jotta ne voidaan yhdentää sisämarkkinoihin samoin edellytyksin kuin EU:n muut alueet ja niiden pääsyä mantereen markkinoille voidaan parantaa. Lisäksi niiden taloudellinen toiminta on saatava alueellisesti, alakohtaisesti ja ajallisesti tasapainoon.
Silti erityistoimet näiden saarialueiden luonnonhaittojen sekä rakenteellisten, maantieteellisten ja pysyvien haittojen korvaamiseksi ovat tässä tapauksessa jääneet jälleen kerran toteuttamatta. Nimenomaan näiden ongelmien pysyvyyden takia tarvitaan välttämättä erityistoimia, joilla huojennetaan ja tasapainotetaan saariasemasta väistämättä aiheutuvia ylimääräisiä kustannuksia.
Arvoisa puhemies, kaikkien näiden syiden takia paheksun sitä, ettei rahastoasetuksia laadittaessa ole otettu huomioon väistämätöntä tarvetta toteuttaa tehokkaampaa koheesiopolitiikkaa luonnonhaitoista kärsivillä alueilla, kuten saarilla. Näin on tehty erityiskohtelua saavilla syrjäisimmillä alueilla.
Pyydämme, että muillakin saarialueilla, jotka eivät sijaitse kovin kaukana Manner-Euroopasta, toteutetaan samanlaisia toimia kuin syrjäisimmillä alueilla. Emme halua näille saarialueille etuoikeuksia vaan hyvitystä niiden ilmeisistä vaikeuksista. 
Bernadette Bourzai (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän aluksi esittelijöitä ja kollegoita, joiden uurastuksen ansiosta komission ehdotusta on voitu parantaa kumppanuuden, syrjimättömyyden ja ennen kaikkea vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden alueiden välisen tasapainon näkökulmasta.
On silti valitettavaa, etteivät tälle EU:n tärkeälle politiikan alalle myönnetyt määrärahat vastaa tavoitteitamme.
Vaikka monissa keskusteluissa onkin paneuduttu seikkaperäisesti kaupunkipolitiikkaan, samaa ei voi sanoa maaseudusta, jonka tulevaisuus kytkeytyy nyt YMP:n toiseen pilariin, vaikka sen määrärahoja onkin leikattu jyrkästi. Siksi on varmistettava, että rakennerahastot sopivat käytännössä hyvin yhteen uuden maatalouden ja maaseudun kehittämisrahaston kanssa.
Lopuksi totean, että valitettavasti neuvosto on päättänyt kohdentaa aluepolitiikan määrärahoja laajamittaisesti Lissabonin tavoitteisiin, oikeastaan vieläpä kuulematta parlamenttia menojen luokittelusta.
Meidän on aktiivisesti huolehdittava siitä, että alueillamme toteutettavissa toimintaohjelmissa otetaan riittävän joustavasti huomioon rakenteelliset investoinnit, joita edelleen tarvitaan, sekä sosiaalinen solidaarisuus.
Lopuksi muistutan, että vaikka uudistuksella tietenkin edistetään kilpailukykytavoitteita, sillä edistetään ennen kaikkea taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. 
Francesco Musotto (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään EU on päättänyt investoida monia mahdollisuuksia tarjoavaan koheesiopolitiikkaan myöntämällä 308 miljardia euroa tavoitteisiin, jotka liittyvät lähentymiseen, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen.
Euroopan unionin 25 jäsenvaltiossa 123 miljoonaa ihmistä, eli 27 prosenttia kokonaisväestöstä, elää alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Näistä ihmisistä kaksi viidesosaa elää vanhoihin jäsenvaltioihin kuuluvilla alueilla. Koheesiopolitiikan avulla jaetaan EU:n taloudellisen kehityksen hyötyjä ennakoimalla muutoksia ja auttamalla sellaisia alueita, joiden asema on vaikea usein rakenteellisista tai maantieteellisistä syistä. Koheesiopolitiikan avulla hillitään globalisaation kielteisiä vaikutuksia.
Äskettäinen rakennerahastouudistus ansaitsee kaiken tuen, sillä rakennerahastot ovat koheesiopolitiikan keskeinen väline, joilla lisätään tehokkuutta, avoimuutta ja vastuullisuutta. Hallinnointijärjestelmää on yksinkertaistettu ottamalla käyttöön eriyttäminen ja suhteellisuus osana moitteetonta varainhoitoa. Näin on otettu huomioon pyynnöt, joita koheesiopolitiikan tärkeimmät toteuttajat, jäsenvaltiot, ovat esittäneet yksinkertaistamisen puolesta.
Uudistus perustuu Lissabonin ja Göteborgin painopisteisiin: työllisyyteen ja tutkimukseen, innovaatioihin ja kestävään kehitykseen. Tavoitteena on investoida inhimilliseen pääomaan, innovointiin ja osaamisyhteiskunnan edistämiseen, yrittäjyyteen, ympäristönsuojeluun ja niiden ohella muihin aloihin. Itse asiassa uudistukseen sisältyy lukemattomia uusia osatekijöitä, kuten kolmen uuden tavoitteen kehittäminen: rakennerahastojen määrän vähentäminen, kumppanuuden vahvistaminen ja lisävarojen myöntäminen saarille ja maantieteellisistä haitoista kärsiville alueille. Lisäksi suojellaan "phasing-out" -alueita, jotka eivät pian enää kuulu tukikelpoisiin lähentymistavoitealueisiin. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, rakennerahastouudistusta koskeva kahden vuoden työ huipentuu tämänpäiväiseen keskusteluun. Tänään voimme todeta, että rahoituskehystä ja koheesiopolitiikan säädöspakettia koskevien vaikeiden neuvottelujen jälkeen olemme saavuttaneet hyvän kompromissin. Vuosina 2007-2013 lähes 36 prosenttia Euroopan unionin talousarviosta on korvamerkitty rakennerahastoille. Tosiasiassa näiden varojen kokonaismäärä, 308 miljardia euroa, on pienempi kuin toivoimme, mutta sen pohjalta voidaan laatia pitkän aikavälin kehittämissuunnitelmia, jotka ovat erityisen tärkeitä Euroopan köyhimmille alueille.
Uusien asetusten avulla on helpompi noudattaa yksinkertaisempaa koheesiopolitiikkaa, joka on lähempänä kansalaisia ja jossa otetaan huomioon erityisesti uusien jäsenvaltioiden ongelmat. Näihin ongelmiin kuuluvat alv:n tukikelpoisuuskriteerit, kunnalliset kysymykset, vammaisten yhtäläisten mahdollisuuksien varmistaminen ja heidän tarpeidensa huomioon ottaminen. Alueellisen yhteenkuuluvuuden aikaansaaminen suurten kehityserojen leimaamassa Euroopan unionissa ei ole helppo tehtävä. Vaikka meillä on käytössämme oikeudellinen kehys ja korvamerkityt varat, kansallisten ja alueellisten hallitusten on silti varauksetta sitouduttava hyödyntämään parhaalla mahdollisella tavalla ainutlaatuista tilaisuutta, jonka avulla aiomme yhdessä tukea aluekehitystä EU:ssa. Kiitän kaikkia esittelijöitä. Tämä on jälleen yksi huomattava edistysaskel EU:n historiassa. 
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, euroalueen työttömyys saattaa hyvinkin olla historiallisen alhainen, mutta se on silti edelleen 8,8 prosenttia, ja tästä syystä rakennerahastoa ja sosiaalirahastoa on käytettävä Euroopan kansalaisten työllistettävyyden parantamiseen. Olen kiitollinen tehdyistä tarkistuksista ja kiitän myös esittelijä Silva Penedaa, joka on paneutunut keskusteluun erittäin antaumuksellisesti ja energisesti. 
Sosiaalirahastossa keskitytään nyt globalisaatioon ja ihmisten työllistettävyyden parantamiseen. Rahaston avulla parannetaan heidän mahdollisuuksiaan työnsaantiin, ehkäistään työttömyyttä, pidetään ihmiset pidempään työelämässä ja saadaan yhä useammat – erityisesti naiset ja ikääntyneet – mukaan työelämään. 
Gábor Harangozó (PSE ).
   – Koheesiopolitiikka voisi symboloida eurooppalaista ajattelutapaa, koska se perustuu Euroopan kaikki alueet kattavaan avoimeen solidaarisuuteen, etenkin jos rahastoja täydennetään asetuksilla, joiden avulla jopa Euroopan köyhimmät alueet voivat hyödyntää tarjolla olevia kehittämismahdollisuuksia. 
Kaksi vuotta sitten Euroopan yhteisöön liittyi kymmenen uutta jäsenvaltiota, joille ovat tyypillisiä köyhät alueet. Kyseisten maiden alueet ovat kehittyneet eri tavalla kuin läntisten jäsenvaltioiden alueet. Näin ollen niillä on myös ollut erilaisia ongelmia ratkaistavanaan. Kuluneiden kahden vuoden aikana tekemäämme työhön on sisältynyt tärkeitä keskusteluja ja toimia, ja olemme sen avulla onnistuneet laatimaan joustavia ja tehokkaita säädöksiä, joilla voidaan myös ratkaista uusien alueiden ongelmat. Meillä on täysi syy juhlia tätä yhteisymmärrystä.
Jos voitamme huomisen äänestyksen, pystymme suunnittelemaan vertaansa vailla olevia tukevaisuudennäkymiä kaikille Euroopan alueille. Pystymme luomaan työpaikkoja, rakentamaan teitä ja uudistamaan asuntokantaa. Itse asiassa voimme alkaa rakentaa uutta Eurooppaa ja lähentää sekä toimintalinjoja että kansalaisten elämänlaatua Itä- ja Länsi-Euroopassa. 
Lambert van Nistelrooij (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, aluepolitiikka on EU:n tärkein investointi yhdentymiseen ja Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden saavuttamiseen heti maatalousbudjettien jälkeen. Esimerkiksi tavoite 2 -alueilla kilpailupolitiikan mukaisesti maksettavat varat sekä tutkimus- ja kehittämisbudjetit muodostavat koheesiopolitiikan kehittämisen perustan vuoteen 2013 saakka ja mielestäni myös sen jälkeen. 
Kuten tänään kuulimme, avoimuus ja tulosten aikaansaaminen ovat keskeisellä sijalla tulevina vuosina, etenkin vuoden 2010 puolivälin uudelleentarkastelua koskevassa keskustelussa. Tästä huolimatta eurooppalaiset haluavat EU:lta tulevaisuudessa näkyvyyttä ja käytännönläheisyyttä. Tähän tähdätään K-suunnitelmalla, jossa "K" tarkoittaa kehittämistä. Suunnitelman tarkoitus ei ole vain varojen pumppaaminen rahastoista, vaikka jäsenvaltiot niin väittävätkin kerätessään samalla rahaa kantamatta tilanteesta juurikaan vastuuta. Niinpä EU:n kehittämisestä ei ole tietoakaan.
Esitän kysymyksen komission jäsenelle Hübnerille: voiko hän laatia lisää aloitteita kansalaisten puolesta, kuten alueet ja kaupungit ovat juuri tehneet? Aluepolitiikassa kansalaiset ja kumppanit… 
Stavros Arnaoutakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän esittelijöitä erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet koko tämän ajan. Koheesiovälineillä, toisin sanoen rakennerahastoilla, lähennetään EU:ta ja kansalaisia.
On erityisen tärkeää, että Euroopan parlamentti pystyi pitkien ja vaikeiden neuvottelujen aikana esittämään tärkeitä laadullisia muutoksia asetusteksteihin. Näiden muutosten avulla parannetaan kansalaisten elämänlaatua ja toteutetaan toimia ja suunnitelmia, jotka eivät aiheuta eriarvoisuutta. Näillä muutoksilla myös edistetään kestävää kehitystä ja demokraattisia menettelyjä, jotta rahastojen käytössä voidaan hyödyntää laajennettua kumppanuutta ja kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistumista.
Kriisien ja euroskeptisyyden aikana tällaiset saavutukset ovat tärkeitä, ja kaikkien on tehtävä töitä paitsi niiden edistämiseksi myös niiden asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.
Uusi ohjelmakausi on vaikea. Yhteenkuuluvuuteen myönnetyt varat ovat riittämättömät ja kehityserot ovat silmiinpistäviä. Siksi hajautetut, joustavat menettelyt, joihin kuuluu mahdollisimman vähän byrokratiaa, ovat erittäin tärkeitä. Niillä varmistetaan, että nämä varat päätyvät oikeille loppukäyttäjille vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden heikommin kehittyneillä alueilla ja ettei niitä palauteta rikkaille maille. 
Hannes Manninen,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäseniä monipuolisista ja ansiokkaista puheenvuoroista. Se osoittaa, että parlamentti on paneutunut perusteellisesti ja monipuolisesti asioihin.
On ollut mieluisaa todeta, että laajasti yhdistävänä tekijänä on ollut ajatus siitä, että koheesiopolitiikkaa ei tehdä itsetarkoituksellisesti, vaan ennen kaikkea pyritään tasa-arvon saavuttamiseen ihmisten välillä ja ihmisten hyväksi sekä konkreettisten tulosten aikaansaamiseen.
Toinen keskeinen asia, jonka mainitsin jo avauspuheenvuorossani, on kumppanuus ja kansalaisyhteiskunta, ja kolmantena asiana voidaan mainita ympäristö, kestävä kehitys ja turvallisuus. Kaikki nämä tekijät tuovat Euroopan unionin lähelle kansalaisia, heidän avukseen, ja ne antavat mahdollisuuden lähentää kansalaisten ja Euroopan unionin välistä suhdetta.
Tämän lisäksi haluan lyhyesti kommentoida lähinnä kahta asiaa, jotka ovat käyttämättä jäävien varojen kierrätys sekä Lissabonin tavoitteet ja rakennerahastot.
Käyttämättä jäävien varojen kierrättämistä koskevaan asiaan neuvosto otti ensimmäisen kerran kantaa neuvoteltaessa toimielinten välisestä sopimuksesta ja tuo kanta oli kielteinen. Aluekehitysvaliokunnan toistuvien pyyntöjen vuoksi silloinen puheenjohtajavaltio toi asian uudelleen käsiteltäväksi neuvoston pysyvien edustajien komiteaan. Pysyvien edustajien komitea hylkäsi tuolloin Euroopan parlamentin ehdotuksen lähes yksimielisesti. Valtuuskunnat hylkäsivät myös mahdollisen lausuman asiasta.
Käsittääkseni parlamentti ja komissio tulevat antamaan yhteisen julkilausuman tästä asiasta. Tämä on mielestäni hyvä tapa. Neuvosto ei voi kuitenkaan yhtyä tähän lausumaan, koska jäsenvaltioissa ei ole aitoa halua keskustella käyttämättömien varojen kierrätyksestä kesken ohjelmakauden.
Lissabonin kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevia tavoitteita ei tule mielestäni pitää sosiaalisen ja alueellisen ulottuvuuden vastakohtina. Päinvastoin, oikein toteutettuina Lissabonin tavoitteet varmistavat alueelliset erityispiirteet huomioon ottavan ja tehokkaan koheesiopolitiikan harjoittamisen myös tulevaisuudessa.
Yksityiskohtaisemmin näkemyksistäni on mahdollista keskustella aluekehitysvaliokunnan kokouksessa ensi maanantaina Brysselissä, jossa olen läsnä. Pyydän lopuksi vielä saada lämpimästi kiittää kaikkia erinomaisesta yhteistyöstä.
Danuta Hübner,
   . Arvoisa puhemies, haluan käsitellä kanssanne lyhyesti viittä kohtaa.
Ensinnäkin totean, että prosessi, jonka avulla olemme päässeet koheesiopolitiikan seuraavan sukupolven valmistelussa tähän vaiheeseen, on selvä osoitus yhteisömenetelmän toimivuudesta ja EU:n toimielinten kyvystä saavuttaa tarvittava yhteisymmärrys.
Toiseksi panen tänään merkille, että olemme kehittäneet koko Euroopan unionin aluetta varten sopivan toimintalinjan, jolla vastata globalisaation, laajentumisen ja suuremman moninaisuuden asettamiin haasteisiin. Toimintalinja on myös kohtuullisuusperiaatteen mukainen, mukautuu hyvin erilaisiin alueellisiin taustatekijöihin ja vastaa alueiden ja kaupunkien tarpeisiin.
Kolmanneksi päätän tämän keskustelun täysin tietoisena huolenaiheistanne: ne liittyvät määrättyjen alueiden konkreettisiin tilanteisiin, useiden näkökohtien edellyttämään joustavuuteen sekä Lissabonin toimintaohjelmaa ja koheesiopolitiikkaa yhdistäviin tekijöihin. Komissio pitää ne mielessä sekä neuvotellessaan ohjelmista että niiden täytäntöönpanovaiheessa. 
Neljänneksi olen varma siitä, että Euroopan parlamentin jäsenet edistävät aktiivisesti tätä politiikkaa vaalipiireissään käymällä vuoropuhelua kansalaisten ja kaikkien kumppaneiden kanssa. Laskemme erittäin paljon teidän varaanne.
Viidenneksi haasteena on edistää oikein ajoitettua täytäntöönpanoa, tehostaa hallintorakenteita ja varainhoidon valvontarakenteita jäsenvaltioissa ja alueilla aiempien kokemusten ja opetusten jakamista varten, hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti hyvien kokemusten tuomat edut ja estää ongelmien toistumisen vaara.
Komissio on näillä toimilla antanut merkittävän panoksen K-suunnitelmaan, ja se on halukas jatkamaan yhteistyötä parlamentin kanssa. 
Vladimír Špidla,
   .  Hyvät parlamentin jäsenet, olen kiinnostuneena osallistunut keskusteluunne ja suhtaudun lämpimän myönteisesti sosiaalisen yhteenkuuluvuuden korostamiseen. Mielestäni tärkeimpänä painopisteenä on nyt pohjustaa EU:n rakenne- ja koheesiopolitiikan mahdollisimman tehokasta käytännön täytäntöönpanoa. Kansalaisten kanssa on ylläpidettävä mahdollisimman avointa vuoropuhelua ja kehitettävä mahdollisimman kauaskantoista kumppanuuskäsitettä. Itse asiassa tätä on korostettu ja tuotu esiin ehdotuksissa. Minusta vaikuttaa siltä, että siirtyessämme täytäntöönpanovaiheeseen aloitamme uuden tärkeän jakson, nimittäin lisästrategioiden valmistelun. Odotan innokkaasti näiden strategioiden toteuttamiseen ja valvontamekanismien kehittämiseen sekä uusien strategioiden etsimiseen liittyvää yhteistyötä parlamentin kanssa. Elämähän on jatkuvaa muutosta, ja uusia haasteita tulee varmasti. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan muutaman minuutin kuluttua.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Alueet ovat Euroopan rakennuspalikoita. Kulttuurierot ja alueiden monimuotoisuuden edistäminen kuuluvat unionin tärkeimpiin piirteisiin. Siksi olen tyytyväinen siihen, että yli kolmasosa unionin talousarviosta on suunnattu rakennerahastoihin tulevalla kaudella 2007–2013.
Alueiden identiteettiä tuetaan samalla, kun koko EU:n alueella pyritään lähentämään kehitystä ja parantamaan kasvu- ja työllisyysolosuhteita. Tämä on itse asiassa olennainen edellytys Lissabonin tavoitteiden saavuttamiselle ja talouden edistämiselle varsinkin paikallis- ja aluetasolla, sillä tosiasiassa juuri alueelliset olosuhteet ohjaavat Euroopan markkinoita. Talouden elpymistä voidaan tukea ainoastaan siten, että alueiden kilpailukykyä ja omavastuuta vahvistetaan edistämällä aluetason julkisten, yksityisten ja valtiosta riippumattomien toimijoiden kumppanuutta. Toivon, että alueet vastaavat tähän haasteeseen ja pystyvät muuttamaan näiden toimielinten ehdotukset ja voimavarat selkeiksi taloudellisen ja sosiaalisen kehittämisen suunnitelmiksi, joiden tavoitteena on ennen kaikkea täystyöllisyys sekä tarjolla olevien runsaiden ja laadukkaiden inhimillisten ja taiteellisten resurssien sekä luonnonvarojen järkevä, kestävä käyttö. 
Richard Corbett (PSE ).
   – Rakennerahastot ovat olennainen väline sen varmistamiseksi, että EU:n yhtenäismarkkinoiden synnyttämä vauraus jaetaan tasaisemmin ja että epäedullisemmassa asemassa olevia alueita autetaan saamaan muut kiinni.
Euroopan laajuisten markkinoiden perustaminen edellyttää Euroopan laajuista vastuuta siitä, että kaikki alueet hyötyvät näistä markkinoista.
Oma Yorkshiren ja Humberin vaalipiirini on hyötynyt valtavasti EU:n rakennerahastoista. Etelä-Yorkshire on kuulunut korkeimman tavoitetason tavoite 1 -alueisiin. Suuri osa alueen muistakin osista on hyötynyt. Toivotamme komission jäsenen Hübnerin tervetulleeksi alueelle myöhemmin tänä vuonna tutustumaan joihinkin rahoitusta saaneisiin merkittäviin hankkeisiin.
Vaikka uusien jäsenvaltioiden liittyminen onkin merkinnyt näiden varojen uudelleenkohdentamista, olen iloinen siitä, että seuraavalle seitsenvuotiskaudelle sovitussa paketissa jatketaan edelleen Yorkshiren ja Humberin alueiden huomattavaa rahoitusta, joskin sen määrää on vähennetty. 
Bogdan Golik (PSE ).
   – Annan tukeni komission ehdotukselle, jolla perustetaan yhteisön oikeudellinen väline, eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymä. Kannatan varauksetta tätä aloitetta. Se juontaa juurensa tarpeesta parantaa nykyisiä ratkaisuja ja päästä eroon alueelliseen yhteistyöhön liittyvistä hankaluuksista, jotka johtuvat erilaisista oikeusjärjestelmistä ja -menettelyistä.
Olen vakuuttunut siitä, että uusi aloite helpottaa ja tehostaa rajat ylittävää, alueiden välistä ja valtioiden välistä yhteistyötä. Perustamissopimuksen tavoite suuremmasta sosiaalisesta ja taloudellisesta yhteenkuuluvuudesta sai erityistä merkitystä 1. toukokuuta 2004 jälkeen, kun Euroopan unioniin liittyi 10 uutta jäsenvaltiota, niiden joukossa Puola. Euroopan unionin köyhimmät alueet ovat juuri näiden uusien jäsenvaltioiden rajojen sisällä. Silti näitä alueita ei voida tarkastella pelkästään taloudelliselta kannalta. On kiinnitettävä huomiota niiden kulttuuriperintöön ja siihen, miten paljon annettavaa niillä on yhteistyökumppaneilleen. Oikeudellisten ja hallinnollisten ongelmien ei pitäisi estää kehitystä ja ne pitäisi ratkaista tähänastista tehokkaammin.
Toivon, että lähes kahden vuoden lainsäädäntötyön vaatinut asetus eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymän perustamisesta, neuvoston yhteinen kanta ja jäsen Olbrychtin erinomaiset mietinnöt, jotka Euroopan parlamentti on hyväksynyt, auttavat meitä saavuttamaan tämän päämäärän ja kehittämään solidaarisuuteen ja yhteenkuuluvuuteen perustuvan yhdentymismallin Euroopalle. 
Margie Sudre (PPE-DE ).
   – Eurooppa-neuvosto laski joulukuussa 2005 perustan vuoteen 2013 kestävälle rakennerahasto-ohjelmakaudelle. Ranskan neljälle merentakaiselle departementille tarkoitettu paketti on 2,83 miljardin euron rahoituksen ansiosta säilytetty samantasoisena kuin ohjelmakaudella 2000–2006.
Korostan, että nämä määrärahat on säilytetty lähes ennallaan, mikä johtuu Ranskan merentakaisten departementtien lähentymistavoitteen mukaisesta tukikelpoisuudesta ja niiden syrjäisen alueen asemasta. Samaan aikaan kaikkien Manner-Ranskan alueiden ja monien EU:n alueiden tukea on ikävä kyllä leikattu rajusti.
Ranska, Espanja ja Portugali onnistuivat saamaan lisämäärärahoja, jotka on tarkoitettu syrjäisimpien alueiden haitoista johtuvien kulujen kattamiseen. Mielestäni on valitettavaa, että tämä uusi toimenpide on saanut niin vähän näkyvyyttä yleisasetuksessa.
Kyseisen tuen täytäntöönpanomenettelyt on säädetty EAKR:sta annetussa asetuksessa. Kehotan Euroopan komissiota suhtautumaan tämän tuen täytäntöönpanoon verrattain joustavasti, sillä näitä toiminnasta aiheutuvia lisäkustannuksia ei oikeastaan voida arvioida määrällisesti.
Merentakaiset departementit suoriutuvat erityisen hyvin EU:n rakennetuen hallinnoinnista sikäli, että ne käyttävät niille myönnetyt varat säännönmukaisesti ja hyvin. Niiden tehtävä on jatkaa näiden varojen hyötykäyttöä. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Diana Wallis (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, esitän vain pienen tarkistuksen, jotta saamme korjattua johdanto-osan G kappaleeseen jääneen virheen. Pyydämme korvaamaan sanalla "yritys" sanat "asiaa käsittelevä sääntelijä". Tällöin johdanto-osan kappale kuuluu nyt seuraavasti: "katsoo, että tutkintavaliokunnan käsittelemillä aiheilla on yleistä merkitystä, sillä ne koskevat myös muita kysymyksiä kuin niiden Euroopan kansalaisten erityisiä huolenaiheita, joita asia suoraan koskee, erityisesti sisämarkkinoiden riittävää toimintaa vakuutustuotteiden osalta, yhteisön lainsäädännön asianmukaista täytäntöönpanoa ja kansalaisten käytössä olevien oikeussuojamenettelyjen riittävyyttä varsinkin rajatylittävissä tapauksissa, joissa yritys toimii kansallisen valvonnan alaisena." 


Joseph Muscat (PSE ),
   Lisätään lauseen "vaatii näin ollen, että asetetaan" jälkeen sanat "vuoden 2006 loppuun mennessä asiantuntijakomitea". Siitä virke jatkuu normaalisti: "sekä raportoida tästä kuuden kuukauden kuluttua komitean perustamisesta". Tarkistus tehdään sen jälkeen, kun asiasta on tiedotettu asiaa käsitteleville kabineteille. 


Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, haluaisin vain lisätä tarkistukseen sanat "rakenne- ja koheesiopolitiikassa". Nämä sanat pitäisi löytyä äänestysluetteloistanne. Periaatteessa olemme samaa mieltä siitä, että eristyneillä alueilla on ongelmia. Katsomme kuitenkin, että ongelmat saataisiin ratkaistua paremmin rakenne- ja koheesiopolitiikkojen avulla, ja siksi esitän tämän suullisen tarkistuksen. 

Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, katsotaan, onko minulla parempi onni tämän suullisen tarkistuksen kanssa. Haluaisin poistaa tarkistuksesta sanan "mahdollisesti". Nykyisellään tarkistukseen sisältyisi sanat "mahdollisesti typen oksidien päästöihin", mutta haluaisin poistaa sanan "mahdollisesti". Tarkistuksen esittänyt GUE/NGL-ryhmä hyväksyy tämän. 

Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, olen vahvasti sitä mieltä, että ilmailuala on syytä sisällyttää EU:n päästökauppajärjestelmään jo sen alkuvaiheessa. En kuitenkaan voi antaa tukeani lopulliselle päätöslauselmalle, koska sen tietyissä kohdissa mainitaan eri liikennemuotojen yhtäläinen kohtelu ja kerosiiniveron käyttöönotto. Näin ollen pyydän, ettei minua enää nimetä tätä päätöslauselmaa koskevan lausunnon valmistelijaksi. 
Chris Davies (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan vain selventää, ettei tämä ole koko ALDE-ryhmän kanta.
Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Eurooppaan suuntautuva laiton maahanmuutto ja siihen liittyvä rikollisuus ovat entistä ajankohtaisempia ongelmia, sillä tänne virtaa siirtolaisia tulvimalla. On vain yksi tapa välttyä siltä, että maahanmuuttajat menehtyvät surkealla tavalla matkallaan tänne tai elää kituuttavat EU:ssa orjatyöläisinä. Heidän kotimaissaan on järjestettävä koulutusta, ja meidän on pysyttävä tiukkoina siinä, että laittomat maahantulijat lähetetään takaisin kotimaahansa. Tätä meiltä nyt vaaditaan, kuten voidaan päätellä jäsen Cavadan mietinnöstä. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, salakuljetusta vastaan on toimittava päättäväisesti. Salakuljettajien tulot ovat nyt samaa luokkaa kuin huumekauppiaiden tulot. Euroopan unioni on toteuttanut lukuisia toimenpiteitä torjuakseen salakuljetusta, mutta ne eivät riitä. Olenkin tyytyväinen, että Euroopan unioni neuvottelee nyt Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa ja on allekirjoittanut lisäpöytäkirjan, jolla taataan, että salakuljetuksen torjumiseksi toteutetaan tulevaisuudessa yhteisiä toimenpiteitä muiden, Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kanssa.
Näin ollen kannatin sitä, että Euroopan unioni allekirjoittaa lisäpöytäkirjan, sillä siitä saadaan uusi väline salakuljetuksen torjuntaan ja siten myös järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ilmoitukseni liittyy toiseen aihe-alueeseen, eli ihmiskauppaan. Aivan kuten maahanmuuttajien salakuljetuksestakin, Euroopan unioni on allekirjoittanut lisäpöytäkirjan myös ihmiskaupasta. Ihmiskauppa on toinen nykyajan merkittävä rikostyyppi, ja siitä saadaan miljoonien tulot yksityisten ihmisten kustannuksella.
Euroopan unioni toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä muttei pysty selvittämään ongelmaa yksin, ja siksi sen on aloitettava yhteistyö unionin ulkopuolisten maiden kanssa. Yhdistyneiden Kansakuntien pöytäkirja on meille uusi kansainvälisen oikeuden väline, ja sen ansiosta kaikilla valtioilla, joita ongelma koskee, on mahdollisuus toteuttaa entistä tehokkaampia toimenpiteitä ihmiskaupan torjumiseksi. Toisaalta otamme näin käyttöön inhimillisen säädöksen ja toisaalta saamme erittäin tehokkaan lisävälineen järjestäytyneen rikollisuuden kansainvälistä torjuntaa varten. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   . Ihmiskauppa on yleistynyt hälyttävästi. Arvioiden mukaan noin 700 000 ihmistä eri puolilta maailmaa joutuu vuosittain ihmiskaupan uhriksi.
Ilmiö on rajat ylittävä, ja kansainvälisen yhteisön on reagoitava asiaan yhtenäisesti ja eri sidosryhmien yhteistyön on oltava koordinoitua. Järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi on tehtävä tehokasta yhteistyötä ja esimerkiksi yhtenäistettävä kansallisten oikeusjärjestelmien määritelmät yksittäisistä rikoksista, annettava keskinäistä oikeusapua ja tehtävä yhteisiä tutkimuksia.
Kansainvälinen yhteisö otti merkittävän harppauksen eteenpäin, kun se hyväksyi järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen. Sopimuksen on ratifioinut 121 valtiota ja Euroopan yhteisö, ja se on ensimmäinen maailmanlaajuinen väline, jolla torjutaan rikollisverkostojen toimintaa.
Olen tyytyväinen, että Portugali on yksi yleissopimuksen ratifioineista valtioista, ja toivon, että loput 7 jäsenvaltiota, jotka eivät vielä ole ratifioineet sitä, tekevät niin mahdollisimman pian.
Olen tyytyväinen tehtyyn pöytäkirjaan, jossa määrätään tiukoista toimenpiteistä ihmiskaupan – etenkin nais- ja lapsikaupan – torjumiseksi. Sillä suojellaan kyseisiä ryhmiä orjuudelta, seksuaaliselta hyväksikäytöltä ja laittomaksi työvoimaksi joutumiselta. Lisäksi pöytäkirjassa määrätään uhreille tarjottavasta oikeusavusta ja aineellisesta avusta sekä uhrien fyysisen ja henkisen toipumisen edistämiseksi toteutettavista toimista. 
Véronique Mathieu (PPE-DE ),
   . – Ihmiskaupan uhriksi joutuu vuosittain yli 800 000 ihmistä. Tämä järjestäytyneeseen rikollisuuteen yhdistettävä "kaupankäynti" on yhtä tuottoisaa kuin kansainvälinen ase- ja huumekauppa. Ihmiskaupassa tavoitteena on ihmisten seksuaalinen tai taloudellinen hyväksikäyttö, ja se on näin ollen nykyaikainen muoto orjuudesta, jossa ei tunneta ihmisten perusoikeutta ihmisarvoon millään tavoin. Tästä vitsauksesta eroon pääseminen on vaikeaa ja kallista, sillä ihmiskaupan harjoittajien verkostot ovat usein kansainvälisiä. He hyötyvät kansallisten lainsäädäntöjen eroavaisuuksista ja käyttävät hyväkseen koordinointijärjestelmän porsaanreikiä.
Kannatin äänestyksessä neuvoston ehdotusta, että kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimukseen tehdään kaksi lisäpöytäkirjaa, sillä niillä parannetaan menettelyjen koordinointia ja yhdenmukaisuutta.
Vaikka ihmiskaupan torjumisessa ja ihmiskauppiaiden syytteeseen asettamisessa onkin jonkin verran edistytty, on yhä äärimmäisen tärkeää antaa parempi suoja uhreille. Se, että nämä ihmiset ovat uhreja ja että uhreilla on oikeuksia, on tunnustettava selkeämmin ja osoitettava käytännössä. Uhreille on tarjottava järjestelmällisesti oikeusapua ja aineellista apua, ja lisäksi heille on myönnettävä väliaikaisia oleskelulupia tai heitä on avustettava kotiuttamisessa. Uhrit, jotka uskaltavat ilmiantaa ihmiskauppiaat, tarvitsevat erityissuojaa, sillä he elävät usein alinomaisessa kostotoimien pelossa. 
Gérard Deprez (ALDE ),
   – Euroopan unionin markkinoille tuodaan joka vuosi noin 800 000 tonnia ajoneuvojen akkuja, 190 000 tonnia teollisuusparistoja ja –akkuja ja 160 000 tonnia kannettavia akkuja. Ne sisältävät kuitenkin rakasmetalleja (elohopeaa, lyijyä ja kadmiumia), jotka ovat vahingollisia ympäristölle ja ihmisten terveydelle.
Tästä huolimatta vain kuudessa jäsenvaltiossa on tällä hetkellä kansallinen järjestelmä jäteparistojen ja -akkujen keräämiseksi kierrätykseen. Näiden maiden joukossa on tunnollinen Belgia: siellä keräysaste hipoo 60:tä prosenttia!
Kannatan äänestettävänämme olevaa direktiiviä, jolla nimenomaan pyritään saamaan tällainen järjestelmä koko EU:n alueelle vuoteen 2008 mennessä.
Kannatamme ehdotetuista toimenpiteistä erityisesti seuraavia: asetetaan yleinen kielto, jonka mukaan markkinoille ei saa tuoda paristoja tai akkuja, jotka sisältävät liikaa raskasmetalleja; laaditaan määrälliset tavoitteet keräys- ja kierrätysasteille; velvoitetaan tuottajat ilmoittamaan kuluttajille todellinen käyttöikä merkinnöin; tuetaan ympäristöä vähemmän kuormittavia paristoja ja akkuja koskevia tutkimuksia sekä uusia kierrätystekniikoita. 
David Martin (PSE ),
   Lähes puolet kaikista kannettavista paristoista ja akuista, jotka myytiin 15 jäsenvaltion EU:ssa vuonna 2002, hävitettiin lopulta polttamalla tai vietiin kaatopaikalle, ja siksi kyse onkin tärkeästä ympäristölainsäädännöstä.
Mietinnön pääkohdissa käsitellään tärkeimpiä toimenpiteitä jäteparistojen ja akkujen haitallisten vaikutusten vähentämiseksi.
Mietinnössä jäsenvaltioita vaaditaan varmistamaan, että valmistajat suunnittelevat laitteita, joista käytetyt paristot ja akut on helppo irrottaa, ja että laitteisiin liitetään ohjeet, jotka sisältävät tarvittavat tiedot kuluttajia varten. Tästä lähtien tuottajia vaaditaan maksamaan kaikki jäteparistojen ja –akkujen keräämisestä, käsittelemisestä ja kierrättämisestä koituvat nettokulut riippumatta siitä, milloin akut ja paristot on tuotu markkinoille. Kaikkien kannettavien ja ajoneuvojen paristojen ja akkujen tehomerkinnät otetaan käyttöön viimeistään 12 kuukautta sen jälkeen, kun direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Olen samaa mieltä siitä, että mietinnössä olisi korostettava ympäristöä vähemmän kuormittavia paristoja ja akkuja koskevan tutkimuksen merkitystä sekä kannustettava uusien kierrätystekniikoiden kehittämistä. Lisäksi siinä olisi asetettava 50 prosentin kierrätystavoite vaarattomille paristoille ja akuille. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ),
   Mahtavatko East Anglian synkimmillä alueilla asuvat kelpo porvarit vaatia paristojen ja akkujen pakollista kierrätystä? Eivät. Epäilen, että useimmille asia ei ole tullut edes mieleen, ja vaikka he saisivatkin tietää tästä EU:n viimeisimmästä yli-innokkuutta tihkuvasta lainsäädännöstä, he laittavat transistoriradioittensa loppuun kuluneet paristot roskikseen.
Direktiivin johdanto-osassa todetaan: "Paristoja ja akkuja sekä käytettyjä paristoja ja akkuja koskevat kansalliset toimenpiteet olisi yhdenmukaistettava." Kuka päätti, että tässä käytetään englanninkielisessä toisinnossa sanaa "desirable" (haluttava)? Tämä on tässä yhteydessä kerrassaan outo ilmaisu. Mielestäni nainen voi olla haluttava mutta ei uusi typerä säännöstö paristojen ja akkujen käsittelyn yhdenmukaistamiseksi.
Lisäksi tuottajat velvoitetaan direktiivillä kattamaan kaikki uusista kierrätys- ja hävittämistoimista koituvat taloudelliset kustannukset. Tokihan tervejärkisessä, siis ilman EU:ta toimivassa maailmassa kuluttaja on tuotteen ostettuaan itse vastuussa sen asianmukaisesta hävittämisestä. Periaate, että tuottajan on maksettava hävittämisestä, kuvastaa EU:ssa vallitsevaa ajattelutapaa.
Lakatkaa kehittelemästä uusia tapoja lisätä kaikenlaisen tuotantotoiminnan kustannuksia. Yrityksillä ei ole varaa näihin ylimääräisiin kustannuksiin. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Käsiteltävänämme olevalla mietinnöllä hyväksytään vuosiksi 2007–2013 Euroopan sosiaalirahastosta 12. kesäkuuta 2006 annettu neuvoston yhteinen kanta. Yhteisessä kannassa on mielestäni joitakin hyviä näkökohtia, muttei riittävästi, ja joitakin näkökohtia, joita vastustamme.
Hyvinä näkökohtina pidämme erityisesti sosiaalisen osallisuuden ja sukupuolten tasa-arvon edistämistä. Yhteisessä kannassa käsitellään kuitenkin puutteellisesti työn laadun korostamista, ja siinä olisi puututtava aktiivisemmin tuloerojen ja yhteiskunnallisen eriarvoisuuden vähentämiseen, jolloin tavoitteena olisi todellinen taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Yhteisellä kannalla supistetaan edelleen sellaisten politiikkojen soveltamisalaa, joissa noudatetaan tarkasti Euroopan työllisyysstrategian mukaisia suuntaviivoja ja suosituksia sekä Lissabonin strategiaa. Kuitenkin tiedämme, että strategialla on lisätty eriarvoisuuksia ja edistetty työmarkkinoita koskevan sääntelyn purkamista.
Jäsenvaltioiden tehtävänä on määritellä painopisteensä ja rahoitettavat alat. Toisin sanoen niillä on jonkin verran pelivaraa täytäntöönpanossa.
Näin ollen äänestimme tyhjää. 
Thomas Mann (PPE-DE ),
   Äänestin jäsen Silva Penedan mietinnön puolesta. Neuvosto hyväksyi määräenemmistöllä kolme neljäsosaa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan esittämistä tarkistuksista, ja tämän jälkeen Euroopan komissio hyväksyi ne. Puheenjohtajavaltio Itävallan merkitys kompromissin saavuttamisessa oli ratkaiseva. Sen hyvä työ kantaa jälleen hedelmää. Puheenjohtajavaltio herätti henkiin turvatun joustavuuden käsitteen pyrkiessään turvaamaan joustavat työmarkkinat ja samalla säilyttämään sosiaaliturvan sekä saamaan kannatuksen sekä työllisiltä että työttömiltä.
Euroopan sosiaalirahasto lisää taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, ja se on uuden Lissabonin strategian mukainen. Sosiaalirahasto edistää työllistyvyyttä, sillä sen ansiosta saadaan luotua erityisesti rakenteellisesti heikoille alueille kumppanuuksia ja perustettua työpaikkoja luovia yrityksiä. Rahaston avulla voidaan torjua nuorisotyöttömyyttä ja pitkäaikaistyöttömyyttä, selviytyä ammattitaitoisen työvoiman puutteesta sekä vähentää sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää.
Olen tyytyväinen suuntaukseen, että työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen edustajat aiotaan ottaa entistä tiiviimmin mukaan hankkeiden suunnitteluun ja täytäntöönpanoon. Euroopan sosiaalirahastosta on tarkoitus kehittää laadun tae, joka täydentää tehokkaasti kansallisia ohjelmia muttei kuitenkaan korvaa niitä. Sosiaalirahasto edistää merkittävästi toimia, joilla pyritään vastaamaan globalisaation ja demografisten muutosten aiheuttamiin haasteisiin sekä elvyttämään jäsenvaltioiden kiireelliset talous- ja sosiaalipoliittiset uudistukset. 
David Martin (PSE ),
   . Viime ohjelmakautena ja nyt unionin laajennuttua on valjennut, että on yhä tärkeämpää suojella ympäristöä ja samalla varmistaa talouskasvu, parantaa vammaisten pääsyä julkisesti rahoitettuihin palveluihin, varmistaa yhtäläinen kohtelu ja poistaa kaikenlainen syrjintä.
Mietinnössä kiinnitetään erityistä huomiota siihen, että suurempi määrä epäsuotuisia ja alikehittyneitä alueita saa kiinni kehittyneet alueet. Myös alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen saavuttaminen säilyy aluepolitiikan keskeisenä osa-alueena, ja suuri osa käytettävissä olevista resursseista keskitetään näihin painopisteisiin.
Parlamentti on ollut yhteistyöhaluinen neuvotteluissa sekä puheenjohtajavaltion että Euroopan komission kanssa, ja tärkeimpänä parlamentin saavutuksina voidaan pitää alueelliseen koheesioon osoitettujen taloudellisten resurssien huomattavaa lisäämistä. Tällä tavoitteella on erityisen suuri merkitys laajentumisen yhteydessä.
Parlamentti sai aikaan edellä mainitut muutokset, ja lisäksi se sai äänensä kuuluviin myös kumppanuuteen liittyvillä aloilla. Yleisasetuksessa edellytetään kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisjärjestöjen suurempaa osallistumista. Komissio antaa lausuman rakennerahastoista, joiden varoja järjestäytynyt rikollisuus on väärinkäyttänyt. 
Brigitte Douay (PSE ),
   . – Äänestin rakennerahastoja koskevia yleisiä säännöksiä koskevan jäsen Hazidakisin suosituksen puolesta ja olin tyytyväinen huomatessani, että uudet ohjelmat voidaan käynnistää vuoden 2007 alussa. Tämä on tärkeää jäsenvaltioiden toimien jatkuvuuden kannalta.
Minusta on kuitenkin valitettavaa, että rakennepolitiikalle myönnetään rahoituskehyksestä tehdyn sopimuksen perusteella vähemmän varoja vuosiksi 2007–2013 kuin parlamentti ja Euroopan komissio alun perin pyysivät.
Erityisesti asetusten osalta parlamentti voi olla ylpeä siitä, että neuvosto on hyväksynyt monia sen esittämistä vaatimuksista ja ottanut entistä paremmin huomioon erityisesti vammaiset ja kestävän kehityksen.
Uusien säännösten ansiosta voimme noudattaa Euroopan unionin koheesiopolitiikkaa, jonka tavoitteena on kehittää köyhimpiä alueita ja parantaa EU:n kilpailukykyä kokonaisuudessaan. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   . Tänään hyväksytyllä koheesiota koskevalla lainsäädäntöpaketilla, eli rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä annetulla asetusehdotuksella, on merkittävä vaikutus siihen, että EU:n jäsenvaltiot ja alueet voivat laatia omat viiteasiakirjansa ja toimintaohjelmansa sekä ryhtyä hyödyntämään Euroopan unionin rahastoja tammikuusta 2007.
Neuvoston kanssa käytyjen tuloksekkaiden neuvottelujen jälkeen asetusehdotukseen on sisällytetty lähes kaikki tärkeimmät näkökohdat, joita parlamentti esitti vuonna 2005 annetussa väliaikaisessa mietinnössään.
On valitettavaa, ettei säädökseen hyväksytty komission alun perin ehdottamaa ja koko parlamentin tukemaa summaa erityisrahoitukseksi, jonka avulla syrjäisimmät alueet saataisiin mukaan sisämarkkinoille ja niille myönnettäisiin korvauksia niiden erityisongelmiin.
Syrjäisimmille alueille myönnetyn lisärahoituksen lisäksi asetuksessa asetetaan tukikelpoisten kustannusten osarahoituksen määräksi 85 prosenttia.
Mikä tärkeämpää, Madeiran autonomista aluetta varten on säädetty uuteen alueelliseen kilpailukyky- ja työllisyystavoitteeseen siirtymisen ajaksi erityisiä siirtymäajan – entistä suotuisampia – järjestelyjä.
Aion näin ollen äänestää suosituksen puolesta. 
Jean-Claude Fruteau (PSE ),
   Vaikka olenkin harmissani siitä, että Euroopan parlamentti vahvisti 17. toukokuuta 2006 uuden rahoituskehyksen vuosiksi 2007–2013, meidän on nyt hyväksyttävä sen suomat vähäiset varat, jos aiomme määritellä, mikä merkitys rakennerahastoilla on ja kuinka suuria ne ovat seuraavien viiden vuoden ajan.
Tämän vuoksi olenkin iloinen, että Euroopan unionin aluepolitiikka on nyt tehty näin selkeäksi ja että aluepolitiikassa keskitytään kolmeen uuteen tavoitteeseen, jotka ovat entistä yhtenäisempiä ja helpommin tunnistettavissa.
Olen myös tyytyväinen, ettei EU:n varojen merkittävistä vähennyksistä aiheudu vakavia seurauksia syrjäisimmille alueille. Näiden alueiden erityisongelmien ja myös niiden alikehittyneisyyden vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että ne saavat tukea yhteisön solidaarisuutta lisäävistä välineistä.
Näin ollen syrjäisimmät alueet säilyvät tukikelpoisina "lähentyminen, kilpailukyky ja alueellinen yhteistyö"-tavoitteen (virallisesti Tavoite 1) mukaisesti. Näiden alueiden saama lisärahoitus, jota myönnetään 35 euroa asukasta kohti, helpottaa myös osaltaan niiden tarpeisiin vastaamista. "Euroopan alueellinen yhteistyö" -tavoitteen ansiosta syrjäisimmät alueet voivat laajentaa jo aloitettuja toimia synergioiden lisäämiseksi Intian valtameren ja Karibianmeren naapurivaltioiden kanssa.
Kaikki nämä syyt saivat minut äänestämään jäsen Hatzidakisin mietinnön puolesta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Tänään hyväksytyn yhteisen kannan myötä ryhdytään noudattamaan toimielinten välistä sopimusta, jolla konkretisoituu vuosia 2007–2013 koskeva rahoituskehys. Rakennerahastojen osuus on 28 miljardia euroa vähemmän kuin komissio ehdotti, joten se vähenee 0,37 prosenttiin yhteisön BKTL:sta, kun nykyisessä rahoituskehyksessä osuus on 0,41 prosenttia. Tämän vuoksi taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tehokas toteuttaminen on vaikeampaa, todellinen lähentyminen vaarantuu ja yhteisön talousarviovarojen uudelleenjaon vaikutukset heikkenevät.
Rakennerahastojen tavoitteet ovat muuttuneet merkittävästi. Niissä korostetaan uusliberalistisen Lissabonin strategian mukaisesti kilpailukykyä ja yritysten etuja koheesion kustannuksella. Rakennerahastojen tärkeimpinä tavoitteina ovat näin ollen yksityisen ja julkisen sektorin väliset kumppanuudet, tiedon ja tutkimusten kaupallistaminen sekä työntekijöiden sopeutuvuus ja liikkuvuus.
N+2-säännön soveltamista jatketaan, eikä ainakaan neuvosto ole antanut minkäänlaisia takeita siitä, että rakennerahastoista leikatut ja käyttämättömät varat käytettäisiin jatkossakin ainoastaan tähän tarkoitukseen.
Haluan myös huomauttaa, että varojen vähentämisen vuoksi joulukuussa 2005 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa annettiin myönnytyksiä koheesiorahoitusta saavien maiden tukikelpoisuuksiin, ja nyt nämä myönnytykset voidaan ulottaa muihin jäsenvaltioihin.
Näin ollen äänestimme mietintöä vastaan. 
Carl Lang (NI ),
   . Rakennerahastojen osuus Euroopan unionin talousarviosta on 35,7 prosenttia vuosina 2007–2013, eli 307,9 miljardia euroa. Ranskan kannalta kyse on huijauksesta, ja tähän on kolme syytä.
Brysselin talousarviotuloista yli 16 prosenttia on peräisin ranskalaisilta veronmaksajilta, mutta silti Ranskan osuutta Euroopan unionin alueellisista menoista on pienennetty vuoden 1994 jälkeen 10 prosentista nykyiseen alle 8 prosenttiin. Tämän vuoksi Ranskan Hainaut'n alueen kantonit eivät ole enää oikeutettuja tavoitetta 1 koskeviin rakennerahastoihin.
Lisäksi on todettava, että alueellisten määrärahojen lisäys on tehty yhteisen maatalouspolitiikan kustannuksella, ja Ranska on yhä suurin edunsaaja maatalouden alalla.
Euroopan unionin aluepolitiikka on ennen kaikkea taloudellista huijausta. Ranskassa rakennerahastot on lähinnä tarkoitettu taantumasta kärsiville teollisuusalueille ja maaseutualueiden elvyttämiseen, eli toisin sanoen Brysselissä päätetyn politiikan uhreille. Tämä politiikka on suuri syypää maataloutemme perikatoon, ja sillä on tuhottu kokonaisia teollisuudenalojamme. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ),
   – Äänestin jäsen Hatzidakisin mietintöä koskevassa äänestyksessä tyhjää, koska mietinnössä esitetty parlamentin kanta poikkeaa yleisesti sen alkuperäisistä kannoista kaikkien tärkeimpien seikkojen osalta. Lisäksi mietinnöllä vahvistetaan neuvoston yhteinen kanta, jolla heikennetään alueellisen ja sosiaalisen koheesion politiikkoja.
- Käytettävissä olevia varoja on toisin sanoen vähennetty vuosien 2000–2006 ohjelmakauden 0,41 prosentista 0,37 prosenttiin ohjelmakaudelle 2007–2013. Komission alkuperäiseen ehdotukseen verrattuna varoja myönnetään 28 miljardia euroa vähemmän, vaikka parlamentti piti alkuperäistä ehdotusta vähimmäisrahoituksena koheesion ja ympäristön tukemiseen.
- Yhteisessä kannassa ei myöskään ole otettu huomioon, että parlamentti haluaa ottaa uudelleen käyttöön määrärahat, jotka jäävät käyttämättä, koska aluepolitiikkaan sovelletaan tiukasti n+2-sääntöä. Näin ollen käyttämättä jäävät määrärahat, joiden määrän odotetaan olevan suuri, päätyvät rikkaimpien jäsenvaltioiden kansallisiin talousarvioihin köyhimpien valtioiden ja alueiden kustannuksella.
- Yhteisessä kannassa myös hyväksytään, että taloudellista tukea myönnetään selkeästi vähemmän sekä 16:lle alueelle, jotka joutuvat niin kutsutun "tilastollisen lähentymisen" uhreiksi ja joista kolme sijaitsee Kreikassa (Attika, Keski-Makedonia ja Länsi-Makedonia), että 12:lle "luonnollisen lähentymisen" alueelle, joista kaksi sijaitsee Kreikassa (Sterea Ellada ja Etelä-Egea).
- Siinä hyväksytään n+2-säännön soveltaminen koheesiorahastosta tuettaviin hankkeisiin, ja tästä aiheutuu lisävaikeuksia ja varojen menetyksiä.
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Nämä varat olisi suunnattava ainoastaan Euroopan köyhimmille alueille. Nykyään rahat menevät alueille, jotka ovat suhteellisen vauraita. Tätä ei voida hyväksyä. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   – EU sekä keskusta–oikeistohallitukset ja keskusta–vasemmistohallitukset käyttävät hyväkseen rakennerahastoja koskevaa puitepäätöstä, jotta saavat nopeutettua ruohonjuuritason vastaisessa Lissabonin strategiassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista, vahvistettua kilpailukykyä ja lisättyä pääoman tuottavuutta. Tätä edistetään tekemällä kapitalistisia uudelleenjärjestelyjä sekä puuttumalla työntekijöiden palkkaoikeuksiin ja sosiaalisiin oikeuksiin.
Rakennerahastojen varat kanavoidaan aloille, jotka lisäävät pääoman tuottavuutta, ja samalla jaetaan murusia, joilla pyritään hillitsemään ruohonjuuritason närkästystä ja pitämään työntekijöiden ja ruohonjuuritason liikehdintä kurissa.
Sosiaaliset ja alueelliset eriarvoisuudet pahenevat EU:ssa, mutta kuitenkin rakennerahastojen osuutta unionin talousarviosta ollaan vähentämässä vuosien 2007–2013 ohjelmakaudella 0,41 prosentista 0,37 prosenttiin. Samanaikaisesti käytetään hyväksi EU:n laajentumista ja kaupunkitilastoja, jotta vältyttäisiin myöntämästä rahoitusta alueille, joilla on suuria taloudellisia ongelmia ja valtavia puutteita infrastruktuurissa.
Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestävät puitepäätöstä vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Koheesiorahastoa koskevaa uutta asetusta käsittelevän neuvoston yhteisen kannan ja edellisen rahoituskehyksen mukaan rahoitusta myönnetään edelleen vakaus- ja kasvusopimusta sekä Maastrichtin sopimuksen nimellisiä lähentymisperusteita noudattaen. Toisin sanoen koheesiorahoitusta saavia maita, joiden taloudellinen kehitys on hitaampaa, rangaistaan kaksin verroin. Kriisitilanteessa tällainen maa ei pysty täyttämään vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettuja edellytyksiä, ja on vaarassa menettää koheesiorahastosta myönnetyt rahat. Tämä on kiristystä, ja sitä ei voida hyväksyä.
Vastustamme koheesiorahaston erityisluonteen ja tavoitteiden vuoksi erittäin vahvasti myös sitä, että n+2(n+3-) -sääntöä aletaan soveltaa tähänkin rahastoon. Saksa laati tämän säännön edellisessä, vuosien 2000–2006 rahoituskehyksessä käyttämättä jääneille rakennerahastoille, ja on syytä muistaa, että säännöllä supistetaan rahastoja, joita ei ole pantu täytäntöön kahden (kolmen) vuoden kuluessa. Tämä ei selvästikään ole rakennerahastojen tavoitteen mukaista. Tällä uudella ehdolla voisi olla jopa suurempi vaikutus suurten hankkeiden rahoitukseen kuin koheesiorahastolla, ja siksi täytäntöönpanoon ja rahoitukseen liittyvät ongelmat olisivat entistä pahempia. 
James Nicholson (PPE-DE ),
   . Keskustelimme tänään rakenne- ja koheesiorahastoista sekä rajat ylittävästä yhteistyöstä. Jälkimmäisestä meillä on ollut kokemusta Pohjois-Irlannissa monien vuosien ajan, ja järjestely on toiminut. Viime aikoina näin ei kuitenkaan ole ollut. ICBAN on yksi pisimpään toimineista rahoituslaitoksista, mutta sen kokoonpano on muuttunut puolueelliseksi. ICBANin hallituksessa on 20 jäsentä, joista nykyään vain kolme edustaa unionistisia yhteisöjä. Hallituksessa ei vallitse enää tasapaino, ja se syrjii nykyään unionistisia yhteisöjä. Alueen unionistit eivät enää tue ICBANin hallituksen toimintaa. Tämä rahoituslaitos päättää 25 miljoonan euron käytöstä tulevina vuosina. Tilanne on sietämätön, ja siihen on saatava muutos. Mikäli syrjintä jatkuu, ICBANin varat on jäädytettävä, kunnes toiminta on taas täysin tasapuolista. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Äänestimme EU:n rakennepolitiikan uudistamisesta annetun kahden mietinnön puolesta. Rakennepolitiikan uudistamiseksi aloitetut toimet ovat merkittävä askel oikeaan suuntaan.
Yleisesti olemme kuitenkin sitä mieltä, että EU:n aluetukea olisi myönnettävä rajoitetummin. Emme kannata alueellista tukea, jota käytetään asuntotuotantoon tai matkailutoimintaan. Emme myöskään kannata tutkimukseen liittyvää ehdotusta, jonka mukaan yksittäisestä tutkimuksesta tehdään monialaista sen sijaan, että tutkimuskohteita olisi vähemmän. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   Annoin Verts/ALE-ryhmän nimissä kannatukseni tarkistuksille, joilla pyritään asettamaan suuntaviivat hakurahtipalvelujen reilulle kilpailulle, sosiaalinormeille ja ympäristönsuojelulle. Tarkistuksissa kehotettiin ottamaan erityisesti huomioon pienten ja keskisuurten varustamojen erityistilanne.
Valitettavasti näitä tarkistuksia ei hyväksytty. Tuloksena on mietintö, johon ei yleisesti sisälly komission ehdotuksia kartellitoiminnan hajottamiseksi meriliikenteessä. Äänestin lopullista mietintöä vastaan, koska olen sitä mieltä, että komission alkuperäisellä ehdotuksella olisi monelta osin vähennetty paremmin meriliikenteen kustannuksia palvelujen luotettavuutta vaarantamatta. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   Meriliikenteen osuus Euroopan unionin ulkomaankaupan arvosta on noin 45 prosenttia ja volyymista lähes 75 prosenttia. Kilpailuoikeuden yleisten sääntöjen soveltaminen kansainvälisiin hakurahtipalveluihin ja kabotaasipalveluihin ei oikeastaan ole ongelmallista, sillä niiden sääntely on jo purettu ja ne toimivat reilun kilpailun sääntöjen pohjalta.
Vain vuonna 1986 linjakonferensseille annetun, kilpailusääntöjä koskevan poikkeuksen poistamisesta on käyty todella katkeria keskusteluja kaikkien alaan liittyvien osapuolten kesken. Mielestäni jäsen Wortmann-Koolin mietinnössä ja omissa asiaa koskevissa mietinnöissäni esitetyt ratkaisut ovat täysin tasapuolisia ja niissä otetaan huomioon eri osapuolten intressit.
Tällä hetkellä ei todellakaan ole minkäänlaista näyttöä siitä, että linjakonferensseja olisi suojeltava kilpailulta, jotta ne voisivat tarjota palvelujaan.
Lisäksi tuntui tarpeelliselta laatia suuntaviivat, joilla säilytetään meriliikennealan oikeusvarmuus. Niillä autetaan palvelujen tarjoajia sopeutumaan uuteen sääntelykehykseen ja helpotetaan siirtymistä kilpailujärjestelmään. Jos kaikki parlamentin esittämät varotoimet toteutetaan, meriliikenneala hyötyy tästä varmasti. 
Hynek Fajmon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan selventää, miksi äänestin EU:n omien varojen järjestelmää koskevaa jäsen Lamassouren mietintöä vastaan. Äänestin näin yhdessä muiden Tšekin kansandemokraattista puoluetta (ODS) edustavien Euroopan parlamentin jäsenten kanssa. Olen vahvasti sitä mieltä, että neuvosto ja komissio antoivat EU:n omien varojen järjestelmän uudistamisesta kelvollisen ehdotuksen, eikä parlamentin olisi pitänyt tuhota sitä. Päinvastoin parlamentin olisi ollut viisasta tukea tällaista edistystä. Ennen kaikkea olemme tyytyväisiä, ettei eurooppalaista veroa aiota luoda lähitulevaisuudessa. Nykyinen järjestelmä on suurin piirtein toimiva, ja sillä taataan, että Euroopan unioni toimii asianmukaisesti. Ei siis ole mitään todellista syytä, miksi järjestelmästä pitäisi luopua ja korvata se uudella. En näin ollen voi hyväksyä jäsen Lamassouren mietinnön arvostelevaa sävyä. 
James Hugh Allister (NI ),
   Yhdistyneelle kuningaskunnalle koituu sen hyväksi tehtävästä korjauksesta huolimatta 4 298 Englannin punnan kulut EU:sta vuonna 2006. Nettokustannukset ovat olleet tätä luokkaa joka vuosi, joten kansallisia varojamme on kaadettu ällistyttävä määrä Euroopan unionin mustaan aukkoon. Mitä tästä on hyödytty? Ajatella, millaisia infrastruktuurisia muutoksia tällaisella valtavalla rahamäärällä olisi voitu saada aikaan, jos se olisi käytetty vuodesta 1973 lähtien Yhdistyneen kuningaskunnan todellisiin sisäisiin tarpeisiin.
Vaikka jäsenvaltioita on nykyään 25, Yhdistynyt kuningaskunta maksaa kahdeksasosan (12,4 prosenttia) kaikista EU:n rahoittamiseksi vuonna 2006 tarvittavista 83 miljardin Englannin punnan budjettituloista. Ei mikään ihme, että euroskeptisyys yhä lisääntyy. Terveyspalvelumme ja elintärkeä koulutusalamme on vakavan paineen alla, ja siksi tuntuukin kamalalta, että näin paljon veronmaksajien varoja tuhlataan heikkenevään poliittiseen unioniin. Pääministeri Blair on suostunut luopumaan asteittain Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävästä korjauksesta, ja laajentumisen todelliset kustannukset alkavat tulla esille, joten tilanne vain pahenee. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani, jäsen Lamassouren erinomaisen mietinnön puolesta. Siinä käsitellään ehdotusta Eurooppa-neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä. Jotta voimme jatkaa poliittisen Euroopan unionin luomista, meidän on pikaisesti uudistettava unionin budjettikehystä. Euroopan unionin rahoitus ei ole avointa, vaikka Eurooppa-neuvosto sai vaikeuksien jälkeen sovittua vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä ja komissio annettua ehdotuksensa. Vaikuttaa nimittäin siltä, että etäännymme talousarvion oikeudenmukaisuuden periaatteesta, jonka mukaan jäsenvaltiot tällä hetkellä maksavat osuuksiaan Euroopan unionin toimintaa varten. Omia varoja koskeva keskustelu yhdistettynä mahdolliseen Euroopan liittovaltioon on varmastikin yksi tulevaisuuden ongelmallisimmista poliittisista aiheista. Mietin kuitenkin, että olisiko Euroopan unionin ja suurimpien nettomaksajina olevien jäsenvaltioiden talouden alijäämien vuoksi unionin aika ottaa jo lähitulevaisuudessa suuri investointilaina, jolla rahoitettaisiin kaikki merkittävät infrastruktuurit (ilmailuliikenne, moottoritiet, suurnopeusrautatiet, viestintätekniikat, satamat, lentoasemat ja niin edelleen), jotka ovat välttämättömiä talouskehityksen ja sosiaalisen kehityksen kannalta. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Äänestimme tänään Euroopan yhteisöjen omista varoja koskevasta neuvoston päätöksestä laadittua jäsen Lamassouren mietintöä vastaan. Vaikka onkin tärkeää luoda EU:lle entistä tehokkaampi ja avoimempi talousarvioprosessi, emme hyväksy lainkaan ajatusta siitä, että EU perisi tulevaisuudessa esimerkiksi energiaveroa, arvonlisäveroa tai yhtiöveroa. 
Lena Ek (ALDE ),
   Päätin äänestää tyhjää äänestyksessä, joka koski mietintöä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä.
Ongelmat ja mahdollisuudet ovat yhä useammin rajatylittäviä, ja siksi Euroopan unionista on tulossa entistä tärkeämpi foorumi, jolla voidaan ratkaista tällaisia ongelmia ja hyödyntää näitä mahdollisuuksia. Vaikka toivon, että paremman säädöskäytännön prosessilla saadaan selvitettyä kasapäin asioita, joita mielestäni olisi käsiteltävä jäsenvaltioissa – ja miksipä ei jopa aluetasolla – katson, että suurin osa Euroopan kansalaisille niin tärkeistä asioista edellyttää yhteistä lähestymistapaa.
Tällaisia aiheita ovat muun muassa ympäristö, tutkimus ja kehitys sekä energia. Näiden alojen tilannetta parannetaan lisäämällä työpaikkoja ja pitkän aikavälin kasvua. Kannatan siis periaatteessa yhteisön rahoitusta varten luotavaa uutta järjestelmää. Jäsenvaltioiden maksamat osuudet kuvastavat lähinnä niiden kykyä neuvotella korjauksia eivätkä niiden näkemystä EU:n tarpeista. En toisaalta kuitenkaan katso, että ne pitäisi korvata uudella energiaan, arvonlisäveroon tai yhtiöiden tuloihin perustuvalla järjestelmällä, kuten komissio ehdottaa. Tällainen järjestelmä ei olisi yhtään tasapuolisempi. Tästä huolimatta kannatan suurelta osin äänestyksen kohteena olevan mietinnön sisältöä. Yksinkertaistaminen ja avoimuuden lisääminen ovat mielestäni ilman muuta hyviä asioita. 
Jean-Claude Fruteau (PSE ),
   Eurooppa-neuvoston neuvotteluissa, joita käytiin 15. ja 16. joulukuuta 2005 pidetyissä kokouksissa, päästiin poliittiseen sopimukseen kauden 2007–2013 rahoituskehyksestä ja vahvistettiin lisäksi, että omien varojen järjestelmää on muutettava.
Euroopan yhdentyminen näyttää pysähtyneen erityisesti siksi, että jäsenvaltiot ovat taipuvaisia kansalliseen itsekkyyteen ja kansalaiset etääntymässä yhteisön toimielimistä. Tämä avoin kaupankäynti ja se, että kukin jäsenvaltio haluaa tarkastella talousarvioasioita ainoastaan omista etunäkökohdistaan, ovat tuoneet korostetusti esille tarpeen EU:lle selkeä ja yksiselitteinen omien varojen järjestelmä. Sen avulla EU säästetään mahdollisimman hyvin nykyisiltä kansallisia talousarvioita koskevilta satunnaisuuksilta.
On äärimmäisen tärkeää, että kansalaisia edustava Euroopan parlamentti osallistuu järjestelmän laatimiseen. Tänään äänestyksen kohteena oleva jäsen Lamassouren mietintö on erottamaton osa tätä laadintaprosessia, ja siinä esitetyt päätelmät – joissa kootaan yhteen monet edellä esitetyistä huolenaiheista – ovat oikeansuuntaisia. Niiden tavoitteenahan on Euroopan unioni, joka hallitsee rahavaransa ja joka on lähempänä kansalaisia.
Äänestin näin ollen mietinnön puolesta, vaikka olisinkin halunnut, että tekstissä olisi jo mainittu yhtenä EU:n omien varojen osana mahdollinen eurooppalainen yhtiövero. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Jäsen Lamassouren mietinnössä käsitellään periaatteessa sitä, että EU muuttaa tilanteen sellaiseksi, että sillä on kattavat, tarpeitaan vastaavat omat varat, jotka eivät riipu jäsenvaltioiden maksamista osuuksista. Tämä tehdään tietenkin ennen vuotta 2008 ja odottamatta talousarvion monivuotisen suunnitelmakauden päättymistä. Tästä kaikesta voidaan päätellä, että parlamentti haluaa toteuttaa eurooppalaisen veron, ja nopeasti.
Mitä se oikein leikkii? Kyseessä on todellinen hyökkäys demokratiaa kohtaan, sillä pääperiaatteet, joista juuri on päätetty kuudeksi vuodeksi eteenpäin, aiotaan muuttaa jo kahden vuoden jälkeen. Lisäksi muutos aiotaan tehdä juuri sen jälkeen, kun monen jäsenvaltion hallitusten odotetaan muuttuneen. Tämä koskee erityisesti maita, joiden kansalaiset hylkäsivät perustuslakisopimuksen. Kaikessa hiljaisuudessa yritetään selvästikin luoda valtiota, sillä organisaatio, jolla on valta kantaa veroa, on käytännöllisesti katsoen valtio. Sillä ei ehkä ole perustuslakia eikä täyttä oikeutusta, mutta kyseessä on joka tapauksessa valtio, jolla on jäsenvaltioiden tavoin valta painostaa veronmaksajaa.
Euroopan unionilla on valtaa kaupallisella puolella, ja sillä on ollut riittävän säännölliset varat, jotka ovat olleet aidosti sen omia. Tarkoitan siis tullimaksuja. EU on perustamisestaan asti suunnitellut näiden maksujen keräämisen lopettamista. Näin ollen EU:n olisikin pyrittävä palauttamaan tullimaksut. Tämä olisi järkevää, ja näin saataisiin lisättyä EU:n varoja ja suojeltua Euroopan talouksia epäreilulta kilpailulta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Neuvosto päätti säilyttää kautta 2007–2013 koskevassa omien varojen järjestelmässä Yhdistyneen kuningaskunnan korjauksen (lukuun ottamatta laajentumismenoja) ja ulottaa samankaltaiset etuoikeudet muille nettomaksajille, eli Saksalle, Itävallalle, Alankomaille ja Ruotsille. Näiltä mailta peritään alempaan arvonlisäverokantaan perustuvia maksuja ja pienempiä suoraan BKTL:oon perustuvia maksuja, sen saavat perinteisistä omista varoista suuremman osuuden itselleen, ja lisäksi niihin sovelletaan rakennerahastojen ja maaseudun kehittämisrahaston osalta "korjauksia".
Nämä vähennykset päätyvät muiden jäsenvaltioiden maksettavaksi, ja maksajiksi joutuvat myös koheesiorahoitusta saavat maat, joille koituu kaksinkertainen rangaistus. Nämä maat maksavat suuremman osuuden yhteisön budjettiin, ja rakenne- ja koheesiorahastoja pienennetään.
Tilanne on epäreilu, eikä sitä voida hyväksyä. Tämä riittää perusteluksi sille, että äänestimme mietintöä vastaan.
Osa ihmisistä kannattaa kuitenkin myös uutta omien varojen järjestelmää, joka perustuisi vastustamiimme eurooppalaisiin veroihin.
Katsomme, että tasapuolisen omien varojen järjestelmän perustana on oltava BKTL ja kunkin jäsenvaltion suhteellinen vauraus. Näin kaikkien kansalaisten rahoitusosuudet talousarviosta olisivat samat kaikkialla EU:ssa. Kun muistetaan, että tavoitteena on aito lähentyminen sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, tällaisella järjestelmällä lisättäisiin solidaarisuutta ja saataisiin jaettua varoja uudelleen. 
David Martin (PSE ),
   Äänestin tyhjää jäsen Lamassouren laatimasta omia varoja koskevasta mietinnöstä, vaikka siihen sisältyikin useita hyviä ehdotuksia nykyisen järjestelmän parantamiseksi. En voinut yhtyä esittelijän kantaan Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävästä korjauksesta. Olen edelleen vakuuttunut, että järjestely on perusteltu nykyisessä järjestelmässä ja että järjestelmää on uudistettava laajemmin ennen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävään korjaukseen voidaan tehdä uusia muutoksia. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   . Kun muistetaan, että Yhdysvaltain talousarvio on yhdenkin vuoden ajaksi 2 500 miljardia Yhdysvaltain dollaria, on täysin käsittämätöntä, että koko EU:lle myönnetään alle 1 000 miljardin euron talousarvio vuosiksi 2007–2013.
Euroopan komission perimmäisenä tavoitteena on saada itselleen hieman liikkumavaraa kasvattamatta talousarviotaan, ja siksi se pyrkii pääsemään asteittain eroon yhteisestä maatalouspolitiikasta ja Euroopan pienviljelijöistä. Näin se saisi takaisin suuren osan 45 miljardin euron vuosittaisesta maatalousbudjetista. Tästä johtui Euroopan unionin neuvottelijoiden outo kanta 30. kesäkuuta 2006 pidetyssä Maailman kauppajärjestön kokouksessa, ja se, että he hyväksyivät kulisseissa 50 prosentin vähennyksen tullimaksuihimme ja jättivät näin Brasilialle ruokamonopolin. Keskeisin ongelma pysyy kuitenkin samana. Kaikki tietävät, että Brysselistä johdetun Euroopan on vuodesta 2014 alkaen pakko kasvattaa talousarviotaan ja ottaa käyttöön eurooppalainen vero.
Omia varoja käsittelevästä jäsen Lamassouren mietinnöstä tulee kaiken sumutuksen takaa esiin poliittinen kysymys, jonka käsittelyä on viivytelty vuodesta 1951, eli yhtenäismarkkinoiden ja myöhemmin yhtenäisvaluutan kautta todella syntymässä oleva poliittinen valtio. Siihen, mitä eurolla ei aikaansaatu ja mihin perustuslaki ei pystynyt, koska rahvas havahtui siihen, mitä oli tapahtumassa, pyritään nyt verotuksella vuosina 2014–2019. Veronmaksajia on varoitettu. 
Andreas Mölzer (NI ),
   EU:n talousarviota koskevassa keskustelussa on tähän asti keskitytty yksinomaan talousarvion jatkuvaan kasvattamiseen ja uusien tulonlähteiden etsimiseen. Sen sijaan, että vaadimme automaattisesi eurooppalaisen veron käyttöönottoa, meidän olisi tarkasteltava perinpohjaisesti, mistä menoja aiheutuu. Yhteisestä talousarviostamme vuotaa jatkuvasti miljardeja euroja epäilyttäviä teitä tai varoja jaellaan päämäärättömästi kaikkialle.
Tämän vuoksi tarvitsemme ensiksikin huippulaadukkaan petostentorjuntajärjestelmän, ja toiseksi meidän on hillittävä hallintomenoja esimerkiksi luopumalla parlamentin toisesta istuntopaikasta ja arvioimalla kustannuksia niiden toteutumisen pohjalta. Kolmanneksi voimme säästää miljardeja, jos emme tyrkytä laajentumisia kansalaisillemme, jotka eivät niitä halua. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Kollegani, jäsen Lamassouren mietintö EU:n omista varoista on luonteeltaan erittäin tekninen, ja siksi onkin mielestäni tärkeää kiinnittää huomio Belgian ja Guy Verhofstadtin muutama vuosi sitten esittämään ajatukseen: tehdään EU:sta todellakin taloudellisesti riippumaton ja otetaan käyttöön niin kutsuttu eurooppalainen vero.
Onko kyse lisäverosta? Ei varmasti. Sen sijaan, että eurooppalaiset maksaisivat jäsenvaltioille sen, mitä olisi maksettava Euroopan unionille, he yksinkertaisesti saisivat mahdollisuuden osallistua suoraan EU:n rahoittamiseen, kuten amerikkalaisetkin osallistuvat liittovaltionsa rahoittamiseen. Euroopan unionin kansalaisen kannalta tällä suunnitelmalla ei olisi näin ollen suurta taloudellista merkitystä, mutta sen symbolinen arvo olisi huomattava, koska kaikki tietäisivät tällöin, kuinka suuri osa maksetuista veroista käytetään Euroopan yhdentymiseen. Huomautan muuten, että Euroopan unionista aiheutuu kullekin unionin kansalaiselle 26 sentin kulut päivittäin.
Jotkut jäsenvaltiot (erityisesti Itävalta ja Luxemburg) suhtautuvat hyvin myönteisesti tähän suunnitelmaan, mutta muut suhtautuvat edelleen epäilevästi välineeseen, jonka tavoitteena on kuitenkin tuoda Euroopan unioni lähemmäs kansalaisia. Suunnitelman ansiosta voisimme myös unohtaa tuloksettoman keskustelun nettomaksajien ja nettosaajien välillä. Euroopan unionilla olisi tällöin aivan varmasti tavoitteitaan vastaavat varat. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   . Nykyinen menetelmä yhteisön talousarvion rahoittamiseksi on vanhentunut, ja viime vuosina siinä on ilmennyt puutteita.
Viimeaikaiset keskustelut talousarviosta ovat muuttuneet nöyryyttäviksi tilanteiksi, joissa kukin vuorollaan puhuu siitä, kuka on ja kuka ei ole nettomaksaja. Nykyiseen järjestelmään liittyy niin monia poikkeuksia ja erillisjärjestelyjä, että siitä on tullut monimutkainen ja vaikeaselkoinen.
Näin ollen EU:n on pikaisesti uudistettava rahoitusjärjestelmänsä.
Siksi olenkin tyytyväinen, että parlamentti on onnistunut uusinta rahoituskehystä 2007–2013 koskevissa neuvotteluissa esittämään välitarkistuksen laatimista vuosien 2008–2009 aikana. Se tarjoaa ainutlaatuisen tilaisuuden laatia perinpohjainen arvio omien varojen järjestelmästä.
Kuten jäsen Lamassoure toteaa mietinnössään, kannatan yhteisön talousarvion rahoitusta varten järjestelmää, joka on avoin, reilu ja tasapuolinen ja jonka ansiosta EU:lle voidaan tarjota sen nykyisiä ensisijaisia tavoitteita ja varsinaisia suunnitelmia vastaava rahoituskehys.
Kaikkien uudistusten pääperiaatteena olisi oltava EU:n rahoituksen riippumattomuus jäsenvaltioiden nykyisistä tulonsiirroista ja talousarvion eurooppalaisuuden vahvistaminen. Näin varmistetaan, ettei tulevissa keskusteluissa jälleen alennuta taistelemaan jäsenvaltioiden omista eduista. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Vuoden 1990 jälkeen viidellä seitsemästä suurimmasta monikansallisesta muulla kuin rahoitusalan yrityksellä oli varoja noin 1280 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2003, eli toisin sanoen yli kolme prosenttia maailman BKTL:stä. Suurimmalla monikansallisella rahoituslaitoksella, Citibankilla, oli yksistään saman verran varoja, mikä kuvastaa, millainen valta rahoitusalalla on reaalitaloudessa.
Rahoituspalvelualan keskittymisellä tarkoitetaan tosiasiassa sitä, että sisämarkkinat keskitetään rahoituspalveluja varten ja että rahoitusmarkkinat yhtenäistetään tarkoituksena poistaa vielä olemassa olevat esteet pääoman vapaalta liikkuvuudelta sekä edistää yrityssulautumia ja yrityskappoja esimerkiksi pankkialalla, jotta ne pystyvät kilpailemaan maailmanlaajuisilla markkinoilla.
Kuten käsiteltävänämme olevassa päätöslauselmassa todetaan, vastustamme tällaista toimintaa, jossa euro on väline ja jonka tavoitteet ovat rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman mukaisia.
Kun rahoitusalan vaikutusta reaalitaloudessa on asteittain lisätty, ovat työpaikat vähentyneet merkittävästi ja reaalitaloutta on vietykeinottelutalouden suuntaan ohjaamalla tuotantoinvestointeja muualle. Tämä on myös lisännyt rahoitusalan ja näin ollen myös talousalan kriisejä, koska rahoitusmarkkinoiden luonne on äärimmäisen epävakaa ja alalla syntyy spekulatiivisia kuplia. Tällaisella kasinotaloudella on vain lisätty suurimpien arvopaperinvälittäjien voittoja erityisesti pankkialalla.
Näin ollen äänestimme mietintöä vastaan. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ),
   Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen valtuuskunta äänesti tyhjää mietintöä koskeneessa lopullisessa äänestyksessä. Kannatamme monia jäsen Szejnan mietinnössä esitettyjä yhtiöoikeuden kehittämistä ja tulevaisuudennäkymiä koskevia ehdotuksia. Olemme erityisesti yhtä mieltä siitä, että on tarpeen parantaa sääntelykäytäntöjä, välttämätöntä ottaa huomioon pk-yritysten tarpeet ja tärkeää kehittää parhaita toimintatapoja, joissa otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset perinteet ja järjestelmät. Kannatamme myös monia mietinnössä esitettyjä yksityiskohtaisia ehdotuksia avoimuuden ja sidosryhmien oikeuksien parantamiseksi.
Mietintöön sisältyy kuitenkin useita ehdotuksia, joita emme voi hyväksyä. Niillä lisättäisiin EU:n säädöksiä aloilla, joilla niistä ei olisi todistetusti hyötyä rahoituspalvelujen tehokkaiden sisämarkkinoiden kehittämisen kannalta. Olemme myös samaa mieltä siitä, että työntekijöiden osallistumisesta työpaikkaa koskevaan päätöksentekoon olisi hyötyä yritykselle, mutta emme hyväksy minkäänlaista yhtä lakisääteistä "kaikille räätälöityä" osallistumisen mallia. Näin ollen äänestimme 3 kohtaa ja johdanto-osan F kappaletta vastaan. 
Ivo Strejček (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan selventää, miksi äänestin muiden Tšekin kansandemokraattista puoluetta (ODS) edustavien Euroopan parlamentin jäsenten tavoin Lucasin mietintöä vastaan. Lentoliikenne on kehittynyt nopeasti viimeisten 40 vuoden aikana, ja tämän kehityksen ansiosta päästöjä ja melua on saatu vähennettyä yli 40 prosenttia. Ei ole olemassa minkäänlaista tieteellistä näyttöä, että Lucasin mietinnössä esitetty ylenpalttinen sääntely olisi tarpeen. Jos nostetaan polttoaineveroja, heikennetään eurooppalaisten alusten kilpailukykyä ja korotetaan loppukäyttäjille koituvia hintoja. EU:n maailmanlaajuinen asema heikkenee entisestään, jos lentoliikenteen kilpailukyky huononee. Kyse on vain muoti-ilmiöksi muuttuneiden ympäristöasioiden huomioinnista, ja siksi äänestimme mietintöä vastaan. 
Robert Evans (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tuin jäsen Lukasin mietintöä koskeneessa äänestyksessä toimenpiteitä ilmastonmuutosvaikutusten vähentämiseksi. Ratkaisevaa on, että kaikki tuotannonalat tekevät oman osuutensa, myös ilmailuala.
On kuitenkin varmistettava, että ehdottamamme toimenpiteet ovat sekä järkeviä että käytännöllisiä. Päästöjä ei vähennetä pelkästään veroja lisäämällä. Ilmailuala ei myöskään voi käydä päästökauppaa itsensä kanssa: kauppaa on käytävä muiden tuotannonalojen kanssa.
Lentomatkustus on tietenkin lisääntynyt vuosien varrella, sillä sen käyttäjiä eivät ole enää ainoastaan keskiluokkaiset ja rikkaat. Esimerkiksi yksin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 30 miljoonaa ihmistä – eli puolet väestöstä – matkustaa lentokoneella vähintäänkin kerran vuodessa. Nämä kaikki ihmiset ottivat ilolla vastaan Euroopan unionin aloitteet, joilla kannustettiin halpalentoyhtiöiden toimintaa ja pakotettiin suurimmat lentoyhtiöt alentamaan hintojaan. Eurooppalaiset eivät siis kannata joidenkin kollegoidemme asettamaa tavoitetta kieltää halpalentoyhtiöt tai lopettaa niiden toiminta.
Nämä samat kansalaiset ovat kuitenkin huolestuneita ilmastonmuutoksesta. He haluavat tasapuolisen ja järkevän verojärjestelmän sekä hallituksen ja ilmailualan yhteisiä toimenpiteitä. Kaikissa toimenpiteissä on otettava huomioon kuluttajien tarpeet ja toiveet siten, että varmistetaan ympäristöä koskevien huolenaiheiden olevan etusijalla. 
Liam Aylward (UEN ),
   . Olen tyytyväinen syyskuussa 2005 annettuun komission tiedonantoon, jossa on ryhdytty selvittämään, mikä olisi tehokkain tapa puuttua kansainvälisen lentoliikenteen kasvihuonepäästöihin, jotka lisääntyivät 73 prosenttia vuosina 1990–2003.
Ilmailualan sisällyttäminen EU:n päästökauppajärjestelmään saattaa olla paras tapa rajoittaa päästöjä ja varmistaa, että lentoliikenne tekee muiden alojen tavoin osansa haitallisten kasvihuonekaasujen vähentämiseksi.
Jatkossa on tärkeintä tutkia, kuinka tehokkaasti ympäristöystävällisyyttä ja energiatehokkuutta koskevien parhaiden tavoitteiden saavuttamista edistetään päästöpolitiikan teknisillä välineillä. Lisäksi on kiinnitettävä erityistä huomiota Irlantiin ja muihin syrjäisiin alueisiin, joiden pääkaupungit ja muutkin alueet ovat erityisen riippuvaisia lentoliikenteen palveluista.
Hintavaikutuksia ja päästöoikeuksien myöntämistä on tutkittava tarkemmin. Ilmailuala on Irlannin maantieteellisen aseman vuoksi ratkaisevan tärkeää infrastruktuurillemme, ja lentoliikenteen palvelut elintärkeitä taloudellisista ja sosiaalisista syistä. Kilpailuhenkiset markkinat lentoliikenteen harjoittajien kesken ovat näin ollen Irlannin taloudellisen kilpailukyvyn kannalta välttämättömiä . 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Ruotsin konservatiivipuolueen edustajat haluaisivat, että ilmailuala sisällytetään EU:n päästökauppajärjestelmään. Tämä olisi tehokas ja oikeudenmukainen tapa saada ala vastaamaan ilmailuliikenteestä aiheutuvista ympäristökustannuksista "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti.
Olemme harmissamme siitä, että Ruotsin hallitus on päättänyt ottaa käyttöön lentoveroja koskevan erityisjärjestelyn, joka vääristää kilpailua ja heikentää Ruotsin kilpailukykyä. Siihen verrattuna, että ilmailuala sisällytettäisiin päästökauppajärjestelmään, tästä järjestelystä saatavat ympäristöhyödyt ovat vain vähäisiä tai niitä ei saada lainkaan.
Koska mietinnössä kannatetaan erillisen päästökauppajärjestelmän käyttöönottoa, Ruotsin konservatiivipuolueen edustajat eivät voi antaa sille tukeaan. Erillisellä järjestelmällä kasvihuonekaasupäästöjä saatetaan vähentää kokonaisuudessaan vähemmän, ja kaiken lisäksi kustannukset saattaisivat olla huomattavasti korkeammat. Me Ruotsin konservatiivipuolueen edustajat kannatamme päästökaupan aloittamista, mutta se on tehtävä oikealla tavalla.
Lentohintojen merkittävä halpeneminen on periaatteessa myönteinen asia, joka on lisännyt vaurautta, vapaata liikkuvuutta ja ihmisten keskinäistä vuorovaikutusta. Olemme pahoillamme siitä, että esittelijä ja parlamentin enemmistö näyttävät olevan vastakkaista mieltä, ja täten emme tue erilaisia ilmailualaa koskevia veronkorotuksia, joita mietinnössä vaaditaan. 
Robert Evans, Mary Honeyball ja Linda McAvan (PSE ),
   . Labour-puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet antavat täyden tukensa ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten torjumiseen tähtääville toimille. Kannatamme periaatetta, että lentoliikenteen päästöt sisällytetään päästökauppajärjestelmään, ja kehotamme komissiota esittämään käyttökelpoisia ehdotuksia. Äänestimme tyhjää mietinnön joitakin kohtia koskevissa äänestyksissä, sillä kohdat olivat ristiriitaisia eikä niiden vaikutuksista ollut tehty yksityiskohtaisia kustannusarvioita tai selvityksiä. 
Glyn Ford (PSE ),
   . Aion äänestää ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten vähentämisestä laaditun mietinnön puolesta. Ilmailu on yksi nopeimmin kasvavista kasvihuonekaasujen lähteistä.
Olen esittelijän kanssa lähes täysin samaa mieltä siitä, että tämä tärkeä aihe on tuotava esille. Kaikista hänen ehdotuksistaan, jotka koskevat esimerkiksi kerosiiniveron sisältävän arvonlisäveron välitöntä käyttöönottoa, kaikkien EU:n sisäisten lentojen verottamista tai ilmailualalle laadittavaa erillistä päästökauppajärjestelmää, ei ole kuitenkaan tehty kustannusarviota tai vaikutustenarviointia.
Samoin olen sitä mieltä, että Lounais-Englannin syrjäisyydestä aiheutuvat ongelmat antavat aihetta kiinnittää erityishuomiota kaikkein syrjäisimpiin alueisiin, kuten kotiseutuuni Cornwalliin ja Scillysaariin. Gibraltarin tapauksessa voidaan todeta, että Espanjan viranomaiset ovat omilla asenteillaan tehneet siitä maantieteellisesti ja poliittisesti eristyksissä olevan alueen. Näin ollen odotan innolla, että komissio hyödyntää tätä mietintöä antaakseen käyttökelpoisia toimintaehdotuksia, joista on tehty kustannusarvio. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   . Ilmailu tosiaankin vaikuttaa ilmastonmuutokseen. Vaikka lentopolttoaine onkin muuttunut entistä tehokkaammaksi viimeisten 40 vuoden aikana, polttoaineen kokonaiskulutus on samaan aikaan kasvanut lentoliikenteen tuntuvan lisääntymisen vuoksi. Sellaista tilannetta ei saa syntyä, että lentoliikenteen päästöt nopeuttavat pitkällä aikavälillä merkittävästi ilmastonmuutosta.
Minkäänlaista nopeaa teknistä ratkaisua ei ole olemassa. Siksi onkin äärimmäisen tärkeää, että samanaikaisesti sisällytetään ilmailun vaikutukset yhteisön päästöoikeuskaupan järjestelmään, jatketaan tutkimuksia, parannetaan ilmaliikenteen hallintaa ja otetaan käyttöön energiavero.
Uutta hyökkäystä ilmastonmuutosta vastaan ei kuitenkaan pitäisi aloittaa mihin hintaan tahansa.
Käyttöönotettava järjestelmä ei saa olla sellainen, että sillä rangaistaan eurooppalaisia lentoyhtiöitä, jotka toimivat maailmanmarkkinoilla, eikä sillä pidä myöskään aiheuttaa epäreilua kilpailua muiden liikennemuotojen kanssa.
Valinnoilla, joita komissio piakkoin tekee lainsäädäntöehdotuksessaan, on näin ollen ratkaiseva merkitys, ja eri vaihtoehtoja on arvioitava todella tarkasti.
Kehotan komissiota ehdottamaan ratkaisuja, jotka ovat järkeviä sekä talouden että ympäristön kannalta. Komission on kaikin tavoin vältettävä luomasta huonoa järjestelmää, jonka byrokraattisuuden vuoksi eurooppalainen ilmailuala häviää kansainvälisiltä markkinoilta. 
Caroline Jackson ja Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen edustajat äänestivät mietinnön puolesta, sillä ymmärrämme, millainen vaikutus lentoliikenteen päästöillä on ilmastonmuutokseen. Lentoliikenteen osuus EU:n hiilidioksidipäästöistä on noin neljä prosenttia, ja lentoliikenteen odotetaan kaksinkertaistuvan vuodesta 2003 vuoteen 2020 mennessä.
Kannatamme ilmailun päästöjen sisällyttämistä päästökauppajärjestelmään, joko osana nykyistä järjestelmää tai mahdollisesti rajoitetumpaa järjestelmää. Tällöin lentoyhtiöt voisivat toimia yhteistyössä kansallisten ja EU:n viranomaisten kanssa noudattaakseen sääntöjä korkeimpien mahdollisten ympäristönormien saavuttamiseksi ilman, että asetetaan tarpeettomia rangaistuksia EU:n matkustajille. Mikäli lentoyhtiöiden liikennöinti suuntautuisi EU:hun ja sen ulkopuolelle, liikenteenharjoittajat eivät maksaisi sen enempää kuin EU:n ulkopuoliset kilpailijansakaan. Kaikenlaiset EU:n järjestelmät olisivat lopulta kannattavimpia, jos ne olisivat osa maailmanlaajuista järjestelmää.
Emme kannata kerosiiniveroa tai lentoliikenteen sisällyttämistä arvonlisäverojärjestelmään. Emme halua aiheuttaa haittaa EU:n ilmailualalle tai pilata kansalaisten perusteltuja odotuksia lentomatkustuksen halpenemisesta.
Toivomme komission ottaneen opikseen päästökaupassa aikaisemmin tehdyistä virheistä ja käynnistävän ilmailualan päästökauppajärjestelmän. 
Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   . Lentoliikenne on yleisin liikennemuoto pitkiä matkoja matkustettaessa, ja tällä on ollut vakavia ympäristöllisiä seurauksia kasvihuonekaasupäästöjen kannalta.
Mielestäni päästömaksut ja päästökauppaluvat ovat tehokas keino ongelman ratkaisuun. Olen myös tyytyväinen, että ehdotuksessa on huomioitu EU:n sisäiset lennot, EU:n lentokentiltä lähtevät ja niille saapuvat lennot sekä Euroopan yhtenäisen ilmatilan luominen, minkä ansiosta on mahdollista vähentää lentoreittejä.
Mielestäni huomiota olisi kuitenkin kiinnitettävä syrjäisten ja syrjäisimpien alueiden erityistilanteeseen, sillä niille matkustaminen on vaikeaa, ja ne ovat näin ollen erittäin riippuvaisia lentoliikenteestä.
Kannatan mietintöä siis ainoastaan siksi, että tarkistus syrjäisimpiin ja syrjäisiin alueisiin kiinnitettävästä erityishuomiosta hyväksyttiin. Näille alueille olisi aiheutunut vakavia vahinkoja, jos uusia ilmailualan maksuja olisi ryhdytty soveltamaan yhdenmukaisesti koko Euroopan unionin alueella. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Lentoliikenne on yleisin liikennemuoto pitkiä matkoja matkustettaessa, mutta ilmailusta aiheutuvat päästöt ovat kuitenkin ristiriidassa päästöjen vähentämistä koskevan yleistavoitteen kanssa.
Mietinnössä ehdotetut toimenpiteet, erityisesti päästömaksut ja päästökauppaluvat, vaikuttavat minusta tehokkailta keinoilta ilmailun vaikutuksista aiheutuvan ongelman ratkaisuun.
Toinen tärkeä mietinnössä esitetty ehdotus on EU:n sisäisten lentojen sekä kaikkien EU:n lentokentiltä lähtevien ja niille saapuvien lentojen huomioiminen markkinoiden epätasapainon välttämiseksi. Lisäksi mietinnössä ehdotetaan Euroopan yhtenäisen ilmatilan luomista. Sen ansiosta voitaisiin vähentää lentoreittejä, sillä suorien lentojen lisääntyessä kasvihuonekaasut vähenevät.
Yksi erityisseikka on kuitenkin otettava huomioon. Tarkoitan syrjäisten ja syrjäisimpien alueiden erityistilannetta. Kannatankin mietintöä siksi, että tarkistus syrjäisimpiin ja syrjäisiin alueisiin kiinnitettävästä erityishuomiosta hyväksyttiin. Näille alueille olisi aiheutunut vakavia vahinkoja, jos uusia ilmailualan maksuja olisi ryhdytty soveltamaan yhdenmukaisesti koko Euroopan unionin alueella. Näille alueille matkustaminen on vaikeaa ja aikaa vievää, joten lentoliikenne on niiden kannalta äärimmäisen tärkeää. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin jäsen Lucasin laatiman, ilmailun ilmastonmuutosvaikutuksia koskevan mietinnön puolesta. Annan täyden tukeni ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten torjumiseksi toteutettaville toimille. Kannatan myös periaatetta, että lentoliikenteen päästöt sisällytetään päästökauppajärjestelmään, ja toivon komissiolta käyttökelpoista ehdotusta. Äänestin monien kohtien osalta tyhjää yksinkertaisesti siksi, että mielestäni ehdotusten vaikutuksia ei ole arvioitu riittävästi. Äänestin tyhjää esimerkiksi äänestyksessä, joka koski lentoliikenteen arvonlisäverovapauden lopettamista, sillä ei ole selvää, olisiko tästä hyötyä ilmastonmuutoksen torjunnassa vai ainoastaan haittaa vähemmän varakkaille matkustajille. 
Claude Moraes (PSE ),
   . Annan täyden tukeni ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten torjumiseksi toteutettaville toimille. Kannatan periaatetta, että lentoliikenteen päästöt sisällytetään päästökauppajärjestelmään, ja yhdyn kehotukseen, että komissio antaa käyttökelpoisia ehdotuksia. Äänestin joitakin mietinnön kohtia koskevissa äänestyksissä tyhjää, sillä kohdat olivat ristiriitaisia tai ehdotusten vaikutuksia ei ollut arvioitu riittävästi. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Allekirjoitin Euroopan parlamentissa toimivan 13:n belgialaisen kollegani kanssa yli vuosi sitten -lehteen kirjoitetun vetoomuksen, jossa pyydettiin, että 25 valtion- ja hallitusten päämiestä pyrkisivät ylittämään Kioton pöytäkirjassa asetetut tavoitteet.
Esitetyistä ehdotuksista tärkeimmäksi nousi ehdotus, että ilmailun ja meriliikenteen päästöt sisällytetään tuleviin ilmastonsuojelusuunnitelmiin.
Siksi olenkin tyytyväinen kunnianhimoisuuteen, jota osoititte Lucasin mietinnöstä toimitetussa äänestyksessä. Mietinnössä ehdotetaan koko joukko toimenpiteitä ilmailun ympäristövaikutusten torjumiseksi. Esimerkkinä mainittakoon erityisesti ilmailussa käytetyn polttoaineen arvonlisäverovapauden lopettaminen.
Nykytilanne on huolestuttava. Lentoliikenteen päästöt tekevät tyhjäksi neljänneksen niistä vaatimattomista tuloksista, joita kasvihuonekaasujen torjunnassa on saatu aikaan. Haluan tehdä asian selväksi. Kyse ei ole siitä, että asetetaan veroja umpimähkään, vaan siitä, että päästään eroon epätasapainosta, jonka vuoksi ilmailuala ei saa riittävästi tukea investoidakseen uuteen teknologiaan. Tästä kärsii ensimmäisenä ympäristö. Ilmaston lämpeneminen on 2000-luvun suurin haaste, ja Euroopan unionin on ehdottomasti pysyttävä edelläkävijänä. 
Peter Skinner (PSE ),
   . Olen samaa mieltä mietinnön yleisistä tavoitteista, mutta mielestäni tämänpäiväisen äänestyksen tulokseen liittyy vielä suuria ongelmia. Ensinnäkin on todettava, ettei ehdotuksista ole juurikaan laadittu kustannusarvioita ja että ehdotusten vaikutukset ovat epäsuhtaisia. Toiseksi lentoliikenne olisi sisällytettävä päästökauppajärjestelmään, mutta sille ei pitäisi laatia erillistä järjestelmää, sillä tällöin heikennettäisiin nykyistä päästökauppajärjestelmää.
Mietintö on osittain ristiriidassa komission erittäin käyttökelpoisten ehdotusten kanssa, eikä se näin ollen ole kovinkaan järkevä. 
Margie Sudre (PPE-DE ),
   Vaikka ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten ja erityisesti hiilidioksidipäästöjen vähentäminen on tavoitteena erittäin suositeltava, mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan parlamentti ottaa huomioon EU:n syrjäisimpien alueiden tilanteen.
Mikäli ilmailun arvonlisäverovapauden poistamista ja kerosiiniveron käyttöönottoa pidetään todellisina vaihtoehtoina, vaikutukset syrjäisimpien alueiden talouksiin ja alueiden väestön liikkuvuuteen olisivat tuhoisia.
Tämä olisi tilanne etenkin saarialueilla, joilta ei ole tie-eikä rautatieyhteyksiä EU:n muulle alueelle. Eniten tästä kärsisivät syrjäisimmät alueet, joilla ihmisten liikkuminen on yksinomaan lentoliikenteen varassa.
Kiitän Euroopan parlamentin jäseniä siitä, että he hyväksyivät tarkistukseni, jossa pyydetään kiinnittämään yhteisön lainsäädännössä erityishuomiota lentoliikennepalveluista erityisen riippuvaisten, kaikkein eristyneimpien alueiden tilanteeseen ja etenkin saarialueisiin ja syrjäisimpiin alueisiin, joilla vaihtoehtoisia ratkaisuja on rajoitetusti tai käytännössä ei lainkaan. 
Glenis Willmott (PSE ),
   . Annan täyden tukeni ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten torjumiselle päästökauppajärjestelmän avulla ja kehotan komissiota esittämään käyttökelpoisia ehdotuksia.
Äänestin tyhjää joitakin mietinnön kohtia koskevissa äänestyksissä, sillä kohdat ovat ristiriitaisia tai ehdotusten kustannusvaikutuksia ja muita vaikutuksia ei ole arvioitu yksityiskohtaisesti. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani, jäsen Korholan erinomaisen mietinnön puolesta. Siinä käsitellään Eurooppa-neuvostossa saavutettua kompromissia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusluonnoksesta, joka koskee tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon ja oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa. Olen tyytyväinen siihen, kuinka järkevästi tätä vaikeaa aihetta on käsitelty, sillä asian oikeudellisen monimutkaisuuden vuoksi luonnoksen poliittinen hyväksyminen on viivästynyt huomattavasti. Euroopan investointipankin rahoittamat ohjelmat on saatu loistavalla tavalla avoimiksi. Kansalaisjärjestöjen asema on aivan oikeutetusti määritelty tässä yhteydessä viittaamalla asiasta vastaaviin kansalaisjärjestöihin. Jäsen Vidal-Quadrasin johtaman valtuuskunnan aikaansaama kompromissi on pohjimmiltaan tyydyttävä ja hyvin tasapainoinen. Loppujen lopuksihan voidaan pitää Euroopan parlamentin kannalta menestyksenä, että hyväksyntä saatiin kolmannessa käsittelyssä. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma yritysten uudelleenjärjestelyjen taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista Euroopassa. 
Günter Verheugen,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaa’an toisella puolella on ennätysmäisiä voittoja, toisella tehtaiden sulkemisia ja muualle siirtoja. Monet pohtivat nykyisin EU:ssa samaa pulmakysymystä joka päivä: milloin se osuu minuun? Milloin minun työpaikkani joutuu tähtäimeen? Milloin on minun vuoroni?
Jo pelkästään Keski- ja Itä-Euroopan rakenneuudistusprosessissa kokonaiset talousalueet ovat sortuneet ja miljoonia työpaikkoja on menetetty. Se on kuitenkin hyväksytty, koska se oli kommunistihallinnon epäonnistumisen tulosta. Monet eivät kuitenkaan ymmärrä sitä, mitä tapahtuu monilla vanhojen EU:n jäsenvaltioiden teollisuudenaloilla: tekstiili-, kenkä-, huonekalu, kodinkone-, lääke- ja autotehtaat – vanhastaan turvallisina pidetyt teollisuudenalat – ovat joutuneet sivuluisuun.
Hyvin harvat ovat valmistautuneet tähän rakennemuutokseen, jonka keskellä elämme. Siksi onkin korkea aika auttaa niitä monia, jotka ovat joutuneet eksyksiin, löytämään uuden suunnan elämälleen. Tämänpäiväisessä keskustelussa on kyse paljosta muustakin kuin vain autotehtaan mahdollisesta sulkemisesta Portugalissa. Se on keskustelu työpaikkojen tulevaisuudesta Euroopassa.
Aika on tullut myös lausua muutamia karvaita totuuksia.
Ensimmäinen on se, että olemme astuneet uuteen kilpailun aikakauteen, ja rakennemuutoksen vauhti vain kiihtyy. Emme saa sulkea silmiämme tältä tosiasialta. Kilpailu kuuluu elämään, halusimmepa sitä tai emme. Kysymys ei myöskään ole siitä, selviämmekö kilpailusta vahingoittumattomina. Aikamme suurin yhteiskunnallinen kysymys on se, kuinka monen ihmisen tulevaisuudenhaaveet kilpailu tuhoaa, tai toisin sanottuna: aikamme suurin yhteiskunnallinen kysymys on työpaikkojemme tulevaisuus.
Meidän on aika kohdata tämä kysymys. Se, joka vielä uskoo muiden asioiden olevan etusijalla, ei tunne tämän päivän maailmaa ja sen haasteita. Me tarvitsemme enemmän kestävää, ympäristön kannalta turvallista kasvua, ja enemmän ja parempia työpaikkoja, sillä muuten Euroopan sosiaaliset kasvot muuttuvat kylmiksi ja kyynisiksi. Se loukkaisi eurooppalaisia yksilön ja yhteiskunnan jaetun vastuun, solidaarisuuden, sosiaalisen oikeuden ja sosiaalisen koheesion periaatteitamme vastaan.
Kilpailukyky on avainsana 21. vuosisadan eurooppalaiselle yhteiskunnalle, joka pyrkii tarjoamaan kansalaisilleen uusia tulevaisuudennäkymiä. Tiedämme kaikki hyvin, että 21. vuosisadan avoimessa maailmassa Portugali-linnoitus, Saksa-linnoitus, Puola-linnoitus tai Eurooppa-linnoitus ei ole mahdollinen. Meidän on lähdettävä mukaan avoimeen kilpailuun, vallattava uutta maata ja nostettava kilpailu korkeammalle tasolle tavoittelemalla parhaita mahdollisia ratkaisuja, parasta teknologiaa ja tiukimpia laatuvaatimuksia.
Toinen asia on se, että olemme käynnistäneet yhteisen eurooppalaisen kasvu- ja työllisyyspolitiikan. Politiikkaa on nyt noudatettava tarkasti Euroopassa kansallisella ja alueellisella tasolla, tai muuten joudumme kerta toisensa perään seuraamaan kauhulla, kun sosiaalinen mallimme murtuu pala palalta ulkomaille siirrettävien tehtaiden ja tutkimuslaitosten sulkemisten myötä. Näin on jo käynyt. Varoitan kaikkia uskomasta siihen, että toivumme helposti tuotantolaitosten muualle siirtymisestä, koska meillä on edelleen tutkimus- ja kehittämistyötä. Kun tuotanto on mennyt, tutkimus- ja kehittämistyö seuraa perässä.
Kasvu- ja työllisyyspolitiikan on oltava politiikkaa, joka luo suotuisat liiketoimintaolosuhteet kaikille yrityksille. Työpaikat luodaan liikemaailmassa, yrityksissä, ja yritykset ovat myös niitä, jotka karsivat työpaikkoja. Mikään yksittäisen jäsenvaltion hallituksen tai koko EU:n antama käsky ei voi muuttaa tätä asiaa piiruakaan. Voimme sen sijaan harjoittaa politiikkaa, jonka avulla luodaan sellaiset ulkoiset olosuhteet, joissa yritykset voivat ja niiden kannattaa tehdä työtä, laajentaa toimintaa, investoida ja luoda työpaikkoja Eurooppaan. Sitä tarkoitetaan niin kutsutulla yrittäjäystävällisellä politiikalla.
Kolmanneksi tarvitaan enemmän kuin koskaan aktiivista teollisuuspolitiikkaa, jolla turvataan teollisuuden pysyminen Euroopassa. Illuusio siitä, että teollisuus voidaan nyt luovuttaa museoiden haltuun, on aivan yhtä virheellinen kuin käsitys, jonka mukaan teollisuus on ensi kädessä maailman suurin saastuttaja. Jos joku vielä ajattelee näin, neuvon pohtimaan toisenkin kerran. Ne, jotka haluaisivat ajaa teollisuuden ulos Euroopasta, pelaavat teollisuudessa työskentelevien ihmisten tulevaisuudella, niiden ihmisten tulevaisuudella, jotka työskentelevät teollisuuteen kytköksissä olevilla palvelualoilla – aloilla, jotka työllistävät ei miljoonia, vaan useita kymmeniä miljoonia – ja hankintaketjun yläpäässä toimivien pienten ja keskisuurten yritysten tulevaisuudella; he siis pelaavat koko Euroopan tulevaisuudella.
Meidän on säilytettävä Euroopassa vahva teollisuus ja yritykset, jotka pärjäävät maailmanlaajuisilla markkinoilla. Emme etsi vain Euroopassa menestyviä yrityksiä, vaan tarvitsemme maailmanmarkkinajohtajia, sillä yrityksemme kilpailevat tosiasiallisesti maailmanlaajuisesti. Mikään hallitus ei voi taata niiden menestymistä; se on yritysten omista ponnisteluista kiinni. Voimme kuitenkin auttaa niitä saavuttamaan huipun.
Tästä tehtävästä vastasi korkean tason työryhmä CARS 21. Euroopan unionissa on 12 miljoonaa työpaikkaa, jotka liittyvät suoraan tai epäsuorasti autoteollisuuteen. Olemme keskustelleet kaikkien sidosryhmien kanssa siitä, mitä voidaan ja mitä pitäisi tehdä vahvan autoalan säilyttämiseksi Euroopassa. Toivon, että parlamentti ymmärtää, miksi vastustan tulevien pakokaasupäästövaatimusten yhteydessä silmät kiinni ja kimppuun -politiikkaa ja kannatan sellaisten ehdotusten laatimista, jotka voimme ottaa esille, kun aika tullut, varmoina siitä, että korkeat vaatimuksemme ovat teknisesti toteutettavissa ja että useimmilla ihmisillä on niihin myös varaa.
Hyvät kuulijat, pystymme jo nyt rakentamaan auton, joka ei aiheuta lainkaan päästöjä, mutta en tunne henkilökohtaisesti ketään, jolla olisi varaa ostaa sellainen auto, ja uskoisin, ettei kukaan tässä parlamentissakaan voisi ostaa sellaista. Meidän on tehtävä oma osuutemme sen varmistamiseksi, että eurooppalaisten autojen valmistaminen ja myynti on jatkossakin mahdollista – ei autojen takia, eikä edes niiden takia, jotka ostavat ja ajavat niitä, vaan niiden ihmisten takia, jotka tarvitsevat kyseiset työpaikat.
On myös otettava huomioon, että aktiivinen teollisuuspolitiikka ei pysähdy vanhan Euroopan unionin rajoille, vaan käsittää myös uudet jäsenvaltiot. Laajentuminen ei ole Euroopan työvoiman kirous eikä rakennemuutoksen syy. Totuus on se, että vanhalla EU:lla on valtava etumatka 17 teollisuudenalalla 20:stä; vain kolmella teollisuudenalalla uudet jäsenvaltiot ovat nyt kilpailussa edellä. Niistä yksi on juuri autoteollisuus. Siitä on kuitenkin meille vain apua, kun Kiina ja muut hiljattain kehittyneet talousmahdit saavuttavat vahvemman kilpailuaseman automarkkinoilla.
Olen autoteollisuudesta – joka oli toki tämän keskustelun lähtökohta – vahvasti sitä mieltä, että meidän pitäisi säilyttää autoteollisuutemme Euroopassa pitkällä tähtäimellä, ja siitä tulee voimakas ala, mutta se näyttää melko erilaiselta kymmenen vuoden päästä kuin nyt. Yhdistymisiä tapahtuu. Riittää, kun lukee tämän päivän sanomalehdet, jos haluaa tietää aihetta käsittelevistä transatlanttisista neuvotteluista.
Voimme ennustaa melko varmasti, että kehitys ei ole tasaista – Länsi-Euroopassa on omansa ja Keski- ja Itä-Euroopassa omansa. Länsi-Euroopassa valmistettavien autojen määrä ei enää kasva merkittävästi. Kysyntä kasvaa vain hiukan. Tuottavuus kasvaa todennäköisesti nopeammin kuin kysyntä, ja kaikki talouden perusteisiin perehtyneet tietävät, mitä siitä seuraa: autoteollisuuden työpaikkoihin kohdistuva paine kasvaa vanhoissa jäsenvaltioissa yhä suuremmaksi.
Sikäli kuin tiedämme, suuret eurooppalaiset autonvalmistajat – ja sama pätee myös General Motorsiin – eivät suunnittele tuotantokapasiteettinsa siirtämistä pois Länsi-Euroopasta. Ne aikovat kuitenkin – ja se on keskeisen tärkeä seikka – perustaa uusia tuotantolaitoksia sinne, missä niiden tuotteille on eniten kysyntää. Tämä suuntaus on jo selvästi havaittavissa kaikkialla Euroopan autoteollisuudessa.
Hyvänä puolena voimme kuitenkin pitää sitä, että eurooppalaisten valmistajien lisäksi myös muualta maailmasta tulevat valmistajat ovat jälleen alkaneet keskittää tutkimus- ja kehittämiskapasiteettia Eurooppaan, erityisesti vanhoihin sijaintipaikkoihin. Näiltä osin General Motorsin Euroopan-toiminnot eivät ole poikkeus.
Hyvät kuulijat, yritykset kantavat suurta sosiaalista vastuuta Euroopasta, ja sen pitää näkyä kautta linjan. En kuulu niihin, jotka tyrmäävät suoralta kädeltä jokaisen yhtiön uudelleensijoittautumispäätöksen, eikä minulla ole oikeutta tehdä niin. Se olisi myös kovin hölmöä, sillä tuotannon ja tutkimuksen globalisoituminen on väistämätöntä, mikäli yhtiö aikoo pitkällä tähtäimellä menestyä kilpailussa. Kritisoin kuitenkin niitä, jotka asettavat lyhytaikaisen voiton kestävien ratkaisujen edelle. Kritisoin niitä, jotka paineen alla valitsevat halvimman vaihtoehdon – leikkaa ja juokse karkuun – ajattelematta lainkaan ihmisiä, jotka sysätään kadulle. Kritisoin niitä, jotka maksavat itselleen valtavia palkkoja, mutta eivät ole penninkään arvoisia vastuullisina johtajina, koska he ovat ajaneet yrityksensä umpikujaan ja hukanneet työpaikat, jotka se kerran tarjosi.
Haluan nähdä Euroopassa sellaisia yrityksiä, jotka pyrkivät jatkuvasti ylöspäin, vievät innovaatiota uusille tasoille, pystyvät mukauttamaan profiiliaan ja myös kouluttavat henkilöstöään uusia tehtäviä varten. Meidän tehtävämme on tietenkin auttaa niitä kaikessa tässä. Meidän on kuitenkin myös muistettava poliittisen toiminnan rajat. Päätökset sulkea tai siirtää tehtaita muualle ovat yritysten tekemiä päätöksiä, eikä mikään hallitus tai mikään Euroopan unioni voi julistaa niitä mitättömiksi, ei sen enempää Azambujan tapauksessa kuin missään muussakaan tapauksessa.
Meillä on kuitenkin eräitä täysin selkeitä sääntöjä, ja meidän on vaadittava tiukasti niiden noudattamista. Sellainen on esimerkiksi keskeinen kysymys johdon ja työläisten välisestä vuoropuhelusta. Kun tehdas on tarkoitus sulkea tai siirtää muualle, vuoropuhelussa on pohdittava myös seuraavaa kysymystä: mitä yritys on tehnyt tarjotakseen irtisanottaville työntekijöilleen uuden tulevaisuuden esimerkiksi koulutuksen, jatko-opintojen tai teollisuudenalan uudelleenkoulutuksen muodossa? Tästä seuraa myös toinen kysymys: mitä me olemme tehneet sen auttamiseksi?
Meillä on myös olemassa tukiväline vaikeuksissa olevien yritysten auttamiseksi, ja sitä myös käytettiin Azambujan tapauksessa. Tuen maksaminen sallittiin vuonna 2002. Tehtaan vaikeudet eivät siis ole aivan uusia. Haluan kuitenkin tehdä sen selväksi, että kyseisessä tapauksessa sallitut valtiontukimaksut, jotka maksettiin investointitukena Portugalin talousarviosta, myönnettiin Euroopan unionin sääntöjen nojalla, ja niiden mukaan tuensaajayrityksen on pysyttävä samalla paikkakunnalla vähintään viisi vuotta sen jälkeen, kun se on tehnyt tukeen oikeuttaneen investoinnin.
Portugalin hallitus tutkii komission pyynnöstä parhaillaan sitä, saiko tehdas rahaa myös Euroopan unionin varoista. Mikäli näin on, se on toinen kohta, jossa meidän olisi pitänyt vaatia ehtojemme noudattamista, ja voin luvata teille, että komissio sen myös tekee. Eurooppalaisten verotulot on tarkoitus käyttää tukemaan tehtaiden pysymistä Euroopassa, ei karsimaan työpaikkoja.
José Albino Silva Peneda,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämänhetkinen teollisuuden rakennemuutosprosessi johtuu suurelta osin globalisaatiosta. Ensimmäinen kommentti, joka tulee mieleen, on se, että tämä uusi aikakausi on auttanut vähentämään köyhyyttä maailmassa.
Tavaroiden, hyödykkeiden ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta kannattaa edistää jatkossakin, jo pelkästään talouskasvunkin takia. Monet maat ympäri maailmaa saavat nyt nauttia siitä kestävällä tavalla. Älkäämme kuitenkaan tehkö markkinoista pyhää lehmää: vaikka poliittista toimintaa ohjaavissa arvoissa tunnustetaankin monia markkinalakien hyviä puolia, ymmärrämme myös sen, että poliittisella vallalla on elintärkeä tehtävä markkinoiden sääntelijänä ja niiden toimivuuden takaajana.
Tätä tehtävää EU ja parlamentti eivät saa väheksyä. Syyskuussa käsiteltäväksi tulevassa Euroopan sosiaalista mallia käsittelevässä mietintöluonnoksessa kehotamme EU:ta omaksumaan vahvasta talouskasvusta nauttiviin kolmansiin maihin sellaisen lähestymistavan, jossa edistetään demokratiaa, vapautta, ihmisoikeuksien kunnioittamista, ympäristönsuojelua, sosiaalista oikeutta ja työmarkkinoiden sääntelyä.
Mielestämme on Euroopan tehtävä pyrkiä keskeisellä tavalla vaikuttamaan siihen, että talouskasvun ja riittäväntasoisten sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien vaatimusten välillä löydetään tasapaino nousevissa maailmanvalloissa. Jos tällaisia ohjeita pitäisi siis noudattaa ulkosuhteissa, suurin sisäinen huolenaihe on kilpailukyvyn lisääminen. Sikäli yhdynkin komission jäsenen täällä tänään esittämiin näkökohtiin.
Seuraavat vaiheet sisältyvät Lissabonin strategiaan. Etenemistavasta olen edelleen sitä mieltä, että olisi erittäin hyvä ajatus vahvistaa komission roolia strategian täytäntöönpanossa. Vaikka globalisaatiota voidaan pitää mahdollisuutena eurooppalaisille yrityksille, sama prosessi tuo myös Euroopan alueelle riskejä, kuten komissio on tässä salissa todennut. Yksi riskeistä on sellaisten alueiden ja toimialojen mahdollinen katoaminen teollisuuskartalta, joiden talous perustuu tehdasteollisuuteen.
Uskonkin, että Euroopan tasolla on ryhdyttävä toimiin sellaisen politiikan määrittelemiseksi ja toteuttamiseksi, jolla edistetään alueellista ja sosiaalista koheesiota syrjäytymisilmiön torjumiseksi. Tämä on äärimmäisen tärkeä asia, sillä jos haluamme saada kansalaiset Eurooppa-hankkeen taakse, me emme voi sallia toivottomuusmielialan ja menetetyn luottamuksen tunteen vallata alaa tietyillä pääasutuskeskusten ulkopuolisilla alueilla. Kannatankin siksi lämpimästi komission ehdotusta perustaa globalisoitumiseen sopeutumista tukeva rahasto. Yritykset, aivan kuten ihmisetkin, syntyvät, kasvavat ja kuolevat. Työllisyyden kasvun kannalta tärkein asia on se, että yrityksiä syntyy enemmän kuin kuolee.
EU:n ja sen toimielinten osuudesta olen sitä mieltä, että niiden ei pitäisi tukea sellaisia poliittisia aloitteita, joilla pyritään pitämään hengissä keskipitkällä aikavälillä kannattamattomia tuotantolaitoksia tai tehtaita. Se ei ole oikea tie; se merkitsisi pikemminkin turhien toiveiden elättämistä antamalla virheellisiä signaaleja. Oikea tie eteenpäin on sen sijaan se, joka perustuu Euroopan talouden kilpailukykyyn. Siihen tarvitaan tasapainoista julkista taloutta, tehokkaita opetus- ja koulutusjärjestelmiä, ripeästi työskentelevää oikeuslaitosta, kilpailukykyisiä verotusjärjestelmiä, joustavampia työmarkkinoita ja tutkimukseen suunnattuja merkittäviä kannustimia.
Ilman kilpailukykyistä taloutta ei ole investointeja. Ilman investointeja ei ole työllisyyttä tai sosiaalista oikeutta. Parlamentin pitäisi keskittyä pohtimaan ja määrittelemään sellaisia poliittisia välineitä, joilla parannetaan kilpailukykyä sekä alueellista ja sosiaalista koheesiota EU:ssa. Kannatamme luonnollisesti kaikkia aloitteita, joiden tarkoituksena on valvoa julkisten varojen käyttöä yksityisissä yrityksissä, ja olemme sitä mieltä, että tällaiseen tukeen pitäisi kytkeä työllisyyttä ja alueellista kehitystä koskevia keskipitkän aikavälin tavoitteita. Mielestäni ei ole parlamentin tehtävä tehdä arvioita yksittäisistä tapauksista, mikä näyttää olevan tämän keskustelun taustalla.
Haluankin päättää puheeni kannustamalla asianomaisia osapuolia vuoropuheluun, jotta voitaisiin saavuttaa paras mahdollinen ratkaisu, joka viimeisimpien saamieni tietojen mukaan voisi olla kaikkia tyydyttävä. 
Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen hyvin kiitollinen komission jäsenelle hänen esittämistään huomioista. Ne osuivat suoraan Euroopan teollisuuden tulevaisuutta käsittelevän tärkeän keskustelumme ytimeen.
Azambuja on yksittäinen tapaus, mutta se edustaa monia muita. Se on hyvä esimerkki Euroopan teollisuuspolitiikassa sattuneesta virheellisestä suunnanvalinnasta. Kiistattomia tosiasioita ovat, että meidän on säilytettävä kilpailukykymme, että toiminnan rationalisointi kuuluu osana siihen, että tuottavuuden kasvu on välttämätöntä ja että jos suurempi tuottavuus johtaa työpaikkojen menetyksiin tietyssä yrityksissä, niiden vastapainoksi on luotava uusia työpaikkoja muualle tai samalle alueelle innovatiivisten investointien avulla. Tämä on täysin selvää, ja meidän on tehtävä kohdennettuja investointeja sen varmistamiseksi, että näin myös tapahtuu. Emme saa emmekä voi politiikassamme kuitenkaan suvaita brutaaliutta, jolla monikansalliset suuryhtiöt suhtautuvat ihmisten elämään, ja me Euroopan sosialistit pyrimme torjumaan sitä.
Olen saanut poliittisen urani aikana saksalaisen kaupungin kaupunginjohtajana huomata, miten kylmästi ja laskelmoivasti yritykset yllyttivät kansalliset, alueelliset ja kunnalliset viranomaiset toistensa kimppuun, kun kyse oli tiettyihin paikkakuntiin tehtävistä investoinneista. Yritysten johtokuntien mielikuvitus on rajaton, kun tavoitteena on saada julkista investointitukea tiettyyn paikkaan sijoittautumisen kannustamiseksi. Sen tasolle yltää vain niiden täydellinen mielikuvituksen puute silloin, kun pitäisi kantaa sosiaalista vastuuta kriisin hetkellä. Juuri näin toimii tällä hetkellä General Motors.
Olen kiitollinen teille siitä, mitä kerroitte. Tarkistatte, käytettiinkö tehtaaseen Euroopan unionin varoja; jos näin on, yhtiön on pysyttävä Portugalissa sijaintipaikallaan. Se on hyvä uutinen. Mutta mitä sitten tapahtuu Portugalissa? Siellä toistuu sama näytelmä, jota seurasimme muutama kuukausi sitten, kun saman yhtymän ruotsalaista työvoimaa yllytettiin saksalaista työvoimaa vastaan. Se, joka alentaa hyvinvoinnin tasoa eniten ja joka suostuu matalimpiin palkkoihin, voittaa pelin. Sijoittautumispäätöksiin vaikuttavia peruskriteereitä ovat huonommat sosiaaliset oikeudet ja pienempi palkka. Tämä on sellainen kapitalismin muoto, jota Euroopan kansat eivät halua, ja meidän on taisteltava sitä vastaan.
Jos, kuten minun maassani, yhtiö – tässä tapauksessa ei autonvalmistaja, vaan Allianz-rahoituspalvelut – tekee 4,4 miljardia euroa voittoa ja päättää sen jälkeen antaa potkut 8 000:lle korkeasti koulutetulle työntekijälle maksimoidakseen osakkeenomistajien tuotot, se ei ole vain moraalitonta – en voi vaatia kapitalistilta moraalia, enkä siitä vaadikaan – vaan myös yhteiskunnallisesti vastuutonta. Meidän on pohdittava, miten voimme käyttää kansallista ja eurooppalaista lainsäädäntöä tällaisen yhtiöpolitiikan hillitsemiseksi. Suurten maailmanlaajuisesti toimivien yhtiöryhmittymien kohdalla päätökset tehdään tietysti konsernitasolla, emmekä me voi vaikuttaa niihin. Mutta yhtiöpäätösten seuraukset tuntuvat koko yhteiskunnassa. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että demokraattisten periaatteiden soveltaminen tällaisiin päätöksiin kuuluu erottamattomasti taloudelliseen demokratiaan.
Riskirahastot ostavat nykyisin yrityksiä omaisuutena. Elämme talousmaailmassa, jossa suuret rahastot ostavat suuria yrityksiä, vetävät ne pois pörssistä mahdollisimman pian tehdäkseen niissä uudelleenjärjestelyjä mahdollisimman pian ja myydäkseen ne voitolla mahdollisimman pian. Yhtiö, sen sijaintipaikka ja siten koko alue on näin vain kaupallinen hyödyke. Se ei voi olla Euroopan taloudellinen tulevaisuus! Euroopan talouden rakenneuudistustapa määrittääkin, millainen on Euroopan sosiaalinen koheesio tulevaisuudessa.
Euroopan unionin ja nykyisten yhteismarkkinoiden taustalla 20. vuosisadan jälkipuoliskolla ollut ajatus oli se, että taloudellisen ja teknologisen edistyksen pitäisi kulkea samaa tahtia sosiaalisen kehityksen kanssa. Olemme nyt saavuttaneet vaiheen, jossa voiton maksimointi kulkee samaa tahtia sosiaaliturvan heikennysten kanssa. Jos emme pysäytä tätä kehitystä ja palaa siihen, mitä onnistuimme tekemään 20. vuosisadan jälkipuoliskolla eli yhdistämään talouskasvun ja sosiaaliturvan, menetämme eurooppalaisten yhteiskuntiemme yhteiskunnallisen vakauden – ja yhteiskunnallinen epävakaus on aina otollista maaperää poliittiselle epävakaudelle, joka puolestaan johtaa turvallisuuden heikkenemiseen. Tästä syystä yhtiöiden rakenneuudistukset Euroopassa ovat haaste, johon meidän on vastattava sosiaalisella tasolla.
Lena Ek,
   . () Arvoisa puhemies, niiden tunteita, jotka menettävät työpaikkansa, ei tarvitse selitellä. Vähälläkin mielikuvituksella voimme ymmärtää heidän toivottomuutensa, tulevaisuudenpelkonsa ja taloudelliset huolet, jotka heillä on vastassaan päivä toisensa jälkeen. Tässä asiassa parlamentti on yksimielinen: kaikki poliittiset puolueet ja kaikki Euroopan maat kannattavat eurooppalaista sosiaalista mallia ja tukevat työntekijöitä ja työttömiä.
Kun sen sijaan pohditaan sitä, mitä konkreettisesti pitäisi tehdä, mielipiteemme eroavat huomattavasti. Uskon vakaasti, että on vakava virhe yrittää suojata työpaikkoja torjumalla modernisointia, rakenneuudistusta ja globalisaatiota. Se voi olla hyvä tänään, mutta tuhoisaa huomenna. Vastauksemme globalisaatioon ei saa olla välttely ja konservatismi, vaan sen omaksuminen ja kansalaisten valmisteleminen sitä varten. Rakenneuudistusta ei saa estää tapahtumasta, mutta sen kohteeksi joutuvien siirtymävaihetta pitäisi helpottaa.
Tämä on parlamentin liberaalidemokraattien liiton lähtökohtana, kun käsitellään teollisuuden rakennemuutoksen ja globalisaation haasteita. Uskomme, että Euroopan unioni voi ja sen pitää osallistua, mutta sen pitäisi mieluummin helpottaa siirtymistä kuin estää se. Me emme vastusta muutosta. Me kannatamme muutosta. Muutoin kaikki työpaikkamme ovat kymmenen vuoden päästä Kiinassa tai muilla mukavilla alueilla Euroopan ulkopuolella. Kannatamme yhteistyötä, koulutusta ja talouskasvua, mutta niiden rinnalla pitää hoitaa myös sosiaalinen ja ympäristöä koskeva vastuu. Se on tehtävämme parlamentissa.
Tarvitsemme Euroopan tason politiikkaa monissa asioissa, ei pelkästään työpaikkojen säilyttämiseksi, vaan myös niiden luomiseksi eri puolille unionia. Keskeisenä tässä on Lissabonin toimintaohjelma. Siinä on ennen kaikkea kyse yksilön tukemisesta. Eurooppa voi auttaa siinä edistämällä ja rahoittamalla muun muassa elinikäiseen oppimiseen tai kielitaitoon ja kulttuurivaihtoon liittyviä ohjelmia. Niiden avulla valmistautuminen siirtymävaiheessa oleville työmarkkinoille, joilla vain harvat työpaikat ovat taattuja koko elämän ajan, on helpompaa. Enää ei ole olemassa elämänpituisia työpaikkoja, mutta tarjolla voi hyvinkin olla työtä koko elämäksi.
Toiseksi kyse on Euroopan teollisuuden vahvistamisesta siten, että se on kilpailukykyinen 21. vuosisadalla. Avaamalla eurooppalaista tutkimusta ja innovaatiota tukevat sisämarkkinat yhä laajemmiksi tarjoamme uusia mahdollisuuksia, joista voi syntyä uusia työpaikkoja.
Kolmas asia on se, että tämän toteuttamiseksi tarvitsemme aktiivisempaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, jossa käsitellään muuttuvia asioita, kuten yritysten tarvetta helpottaa työpaikkansa menettävien siirtymävaihetta tai kestävän talouskehityksen edellyttämiä ympäristönsuojelusääntöjä.
Siinä on suurelta osin kyse Euroopan johtajuudesta: edessämme olevien haasteiden selittämisestä ja parhaamme tekemisestä sen hyväksi, että matka tulevaisuuteen olisi mahdollisimman kivuton, kun yksilöt ja yritykset ovat siihen valmistautuneet. Kyse ei ole väärien lupausten antamisesta, työpaikkojen suojelemisesta ja lyhyen tähtäimen poliittisten voittojen tavoittelusta.
Tämä on liberaalien vastaus globalisaation ja teollisuuden rakenneuudistuksen haasteisiin. 
Pierre Jonckheer,
   . Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, kuuntelin teitä tarkkaavaisesti. Olen myös lukenut lehdistötiedotteista, että komissio piti Opelin toteuttamaa rakenneuudistus- ja uudelleensijoittautumisprosessia avoimena ja rehellisenä ja erilaisten eurooppalaisten rahastojen asettamien sääntöjen mukaisena.
Olen itse sitä mieltä, ja teidänkin sanomanne tuli selväksi, ettei siinä oikein ole mitään järkeä, että parlamentti ja eräät kollegamme toistuvasti kritisoivat kuukausi toisensa perään globaalia kapitalismia tai totaalikapitalismia: elämme maailmassa, jossa kilpailu kovenee kovenemistaan ja jossa autoteollisuuden tulevaisuuteen vaikuttavat epäilemättä enemmän ilmoitetun kaltaiset Renault-Nissan-GM-yhtymät kuin prosessit, joista tänään puhumme.
Kun tilanne siis on tämä, ja jos haluamme vaikuttaa asioihin, toivoisin, että voisitte vastata komission jäsenenä ja näistä asioista komissiossa vastaavana henkilönä neljään täsmälliseen kysymykseen.
Ensimmäinen kysymys: Olemme aina kannattaneet ajatusta eurooppalaisesta yritysneuvostosta ja työsuhdeasioiden seurantakeskuksista, kun kyse on tällaisten muutosten ennakoimisesta. Me parlamentin jäsenet halusimme eurooppalaisen yritysneuvoston kaltaisten järjestelyjen vahvistamista. Ettekö usko tästä näkökulmasta, että komission pitäisi ryhtyä aloitteisiin kyseisen lainsäädännön vahvistamiseksi?
Toinen kysymys: Barroson komissio on ehdottanut sopeutumisrahaston perustamista globalisaatioon liittyvien rakenneuudistustapausten varalta – en ole varma, luetaanko Opelin tapaus näihin – mutta mistä rahastossa tarkalleen ottaen on kyse? Voitteko vakuuttaa meille, että rahastosta todella autetaan siirtymävaiheessa olevia työntekijöitä, jotka ovat joutuneet tällaisen prosessin uhriksi, rakentamaan uudelleen uraansa koulutusohjelmien avulla?
Kolmas kysymys: mainitsitte oikeutetusti CARS 21 -ohjelman, komission etusijalle asettamat tutkimus- ja kehittämisohjelmat ja tulevaisuuden autot. Jos kerran oletetaan, että ihmiset pitävät yksityisautoilua kestävän kehityksen keinona 21. vuosisadalla ja erityisesti eurooppalaisissa kaupungeissa – mihin minä en usko – on sentään ihmetyttävää, että eurooppalaiset autonvalmistajat ovat hybridimoottorien alalla jäljessä, kun tiedämme, että ympäristöystävällisissä autoissa on seuraavien 25 vuoden ajan oltava hybridimoottori, kuten Toyota Prius -mallissa. Mikä on oma arvionne tämän alan tutkimus- ja kehitysohjelmista ja tämäntyyppisten tuotteiden markkinoinnista?
Neljäs ja viimeinen näkökohtani: on melko ilmeistä – Opelin esimerkki on tietysti tästä näkökulmasta tyrmistyttävä – että todistamme nyt naapurimaiden eli Portugalin ja Espanjan välistä kilpailua. Ettekö usko, että komission ja Euroopan unionin tehtävänä on asettaa kilpailusääntöjen lisäksi yhteiset vähimmäissäännöt EU:ssa toimiville yrityksille, ja, vaikka en väitäkään sen olevan täydellinen ratkaisu, ajattelen nimenomaan yhtiöveron yhdenmukaistamista?
Olen maininnut neljä toimintamuotoa, joita komission pitäisi perussopimusten vartijana ja Euroopan yleisen edun ajajana edistää. Joudunkin näiltä osin toteamaan teille, arvoisa komission jäsen, että emme edelleenkään pidä komissiotanne riittävän ennakoivana tai kunnianhimoisena mainitsemieni asioiden suhteen. 
Ilda Figueiredo,
   . – Tämä keskustelu on erittäin tärkeä, mutta vielä tärkeämpi se olisi, jos se johtaisi sellaisiin toimenpiteisiin, joiden avulla varmistetaan, että miljoonien eurojen voittoja tekevien yritysten ja suurten talousyhtymien rakenneuudistusten ja uudelleensijoittautumisten seuraukset eivät aina tulisi työntekijöiden ja kansalaisten kannettavaksi, kuten Portugalissa on käynyt.
Tällä kertaa General Motors -konserniin kuuluvan Opel Portugalin työntekijät – lähetämme työntekijöille tervehdyksemme täällä läsnä olevan valtuuskunnan välityksellä – ovat suuressa ahdingossa, sillä he seuraavat tätä keskustelua hyvin kiinnostuneina ja toivovat saavansa parlamentilta ja komissiolta samanlaisen solidaarisuuden osoituksen kuin he ovat saaneet General Motorsin työntekijöiltä eri EU:n jäsenvaltioista, kuten Ruotsista, Saksasta ja Espanjasta, jossa työntekijöiden tulevaisuus on myös vaakalaudalla.
Samaan aikaan kun tiedotusvälineissä julkaistaan uutisia autoteollisuusyritysten välisistä keskusteluista, joihin osallistuvat General Motors ja muut, Opel Portugalin työntekijät, heidän perheensä sekä Azambujan alueen ja lähialueiden asukkaat ja paikallis- ja alueviranomaiset elävät työttömyysuhan alla ja peläten kehityksen pysähtymistä, joka voisi johtaa tehtaan sulkemiseen. Tilanne on sitäkin dramaattisempi, kun muistetaan, että puhumme maasta, jossa työttömyys ja köyhyys lisääntyvät jatkuvasti. Silva Penedan huomautukset ovat siksi sitäkin pelottavamman tunteettomia.
Paljon enemmän huomiota olisi kiinnitettävä teollisuusyritysten yhteensulautumiin ja rakenneuudistuksiin. Yhteisön tuen pitäisi olla kytköksissä pitkän aikavälin sopimuksiin työllisyydestä ja paikalliskehityksestä. Etusijalle olisi asetettava työntekijöiden suojeleminen aina, kun teollisuusyrityksissä tehdään rakenneuudistuksia, ja olisi annettava täydet takuut siitä, että työntekijöille tiedotetaan kaikesta, että heidät otetaan mukaan ja että heillä on ratkaiseva vaikutusmahdollisuus koko prosessin ajan.
Tiedämme, että Opel Portugalin sulkemiselle on vaihtoehtoja. Tiedämme, että yhtiö voi jatkaa toimintaansa normaalisti, jos poliittista tahtoa löytyy. Se on yhtiö, jolla on edellytykset tuottavuuden ylläpitämiseen ja jossa on tehty sitoumuksia, joita työntekijät ovat noudattaneet. General Motorsin on täytettävä oma osuutensa sopimuksesta ja komission on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että Opel Portugal toimii normaalisti ja että työpaikat oikeuksineen säilytetään. 
Zdzisław Zbigniew Podkański,
   . Arvoisa puhemies, yritysten rakenneuudistukset Euroopassa johtuvat valmistuskapasiteetin lisääntymisestä, uuden teknologian käyttöönotosta ja koko talouden globalisoitumisesta. Prosessista on vakavia yhteiskunnallisia ja taloudellisia seurauksia. Tuotanto keskittyy taloudellisesti ja teknologisesti vahvemmille alueille vähemmän kehittyneiden alueiden kustannuksella. Tämä näkyy erityisen selvästi uusissa jäsenvaltioissa, joissa kokonaiset teollisuudenalat ovat kadonneet. Esimerkiksi Puolassa kevyt teollisuus ja merkittävässä määrin myös autonvalmistus, elektroniikka ja kaivosala ovat kadonneet ja vieneet työpaikat mennessään.
Tuotannon asteittainen globalisoituminen ja markkinoiden vapautuminen ovat johtaneet siihen, että taloudelliset ja sosiaaliset erot ovat kasvaneet. Alueet, joilla maataloustuotanto on runsasta ja joilla on kehittynyt maatalouden ja elintarviketeollisuuden verkosto esimerkiksi sokerin, hedelmien ja vihannesten tai erityisesti pakasteiden alalla, ovat menettäneet eniten. Puola on jälleen yksi niistä maista, jotka ovat kärsineet eniten ja joka sijaitsee pahimmin uhriksi joutuneessa kolkassa. Kuka siis hyötyy? ”Vanhat” jäsenvaltiot ja taloudellisesti vahvat teollisuusalueet hyötyvät nyt ja jatkossakin, erityisesti koska Euroopan unioni pyrkii ennen kaikkea saamaan voittoa kolmansien maiden kanssa käytävästä tehdasvalmistekaupasta, jonka osuus tavaraliikevaihdosta on 85 prosenttia. Maataloustuotteiden osuus liikevaihdosta on vain 15 prosenttia. Tästä seuraa perustavanlaatuinen kysymys: mikä on EU:n viranomaisten yritysten alalla harjoittaman politiikan suhde Euroopan unionin perusperiaatteisiin eli eurooppalaiseen solidaarisuuteen, yhtäläisiin mahdollisuuksiin, kestävään kehitykseen ja ihmisoikeuksiin? 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän aluksi komission jäsentä viisaista ja ajatuksia herättävistä näkökohdista, joita hän esitti keskustelun aluksi, ja erityisesti siitä, että hän korosti ennen kaikkea ihmisiä, sillä se on keskeistä keskustelun aiheellemme.
Haluaisin vielä tuoda esiin kaksi hänen mainitsemaansa tärkeää asiaa. Yksi liittyi rakennemuutokseen. Olen täysin samaa mieltä siitä, että rakennemuutos on tullut jäädäkseen ja että se itse asiassa vielä kiihtyy. Kysymys ei siis ole siitä, miten pysäytämme sen, vaan siitä, miten valjastamme ja hallitsemme sitä.
Toinen tärkeä mainitsemisen arvoinen asia on se, että vastaus ei ole protektionismi, ei sen enempää maissa, jotka pyrkivät asettamaan esteitä, kuin yrityksissäkään, jotka yrittävät suojella vanhoja työpaikkoja, kun markkinat ovat jo siirtyneet eteenpäin.
Olen jäsen Ekin kanssa samaa mieltä siitä, että ihmisillä ei nykyään ehkä enää ole elämänmittaista työpaikkaa, mutta mielestäni kaikilla on silti oikeus odottaa, että heille riittää töitä koko elämäksi. Kysymys onkin siitä, mitä voidaan tehdä tilanteen auttamiseksi ja mitä ei pitäisi tehdä.
Mielestäni meidän ei parlamentin jäseninä pitäisi käydä näitä keskusteluja joka kerran, kun suuryhtiö lopettaa toimintansa tai karsii toimintojaan, jotta me poliitikot voisimme näyttää välittävämme – vaikka tietenkin me välitämme – ja jotta meidät voitaisiin ”nähdä tekemässä jotakin” jokaisessa yksittäisessä tapauksessa, jossa tuodaan esiin nimettyjä yksittäisiä yrityksiä. En usko, että säännöllisin väliajoin toistuvat keskustelut tältä pohjalta olisivat hyödyllisiä. Tärkeintä ei saisi olla se, että me pääsisimme kotimaidemme lehtien etusivuille.
Mielestäni me voisimme ja meidän pitäisi aktiivisemmin varmistaa, että autamme luomaan sellaista sääntelyilmapiiriä, jossa yrittäjät voisivat menestyä. Näin syntyisi enemmän uusia työpaikkoja, ja kun joku ovi sulkeutuu, voitaisiin aidosti kannustaa avaamaan uusia ovia.
Olen myös sitä mieltä, että paras työllisyysturva yksilölle on osaaminen, jota voidaan kehittää, ja meidän toimintamme painopisteen pitäisi ollakin siinä. Meidän on varmistettava, että kun puhutaan investoinneista, yritykset myöntävät, että henkilöstöön tehdyt investoinnit ovat parhaita investointeja, joita ne voivat tehdä. Myös valtioiden investoinnit kansalaisiin ovat parhaita investointeja, joita valtiot voivat tehdä. Jos tämä ymmärretään, pääsemme jo pitkälle muutoksen haasteiden hallitsemisessa. 
Jan Andersson (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, keskeinen asiani ja puheeni painopiste koskee rakenneuudistuksen tärkeimpiä näkökohtia. Haluan kuitenkin mainita, että tuen portugalilaisten työntekijöiden pyrkimyksiä säilyttää ja kehittää työpaikkojaan. Tiedän myös aiemmista kokemuksista, kuten Schulz mainitsi, että GM ei aina ole ollut hyvä käymään työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, mistä esimerkki on sen suhteet Saksassa ja Ruotsissa sijaitseviin tehtaisiin, kun se yllytti eri maiden työntekijät toisiaan vastaan. En erityisemmin pidä tästä käyttäytymismallista.
Yhdyn siihen näkemykseen, että rakenneuudistus ei ole uusi asia. Se on pikemminkin jotain sellaista, minkä kanssa olemme aina eläneet. Kotikaupungissani oli kerran kumitehdas, mutta enää sitä ei ole. Sen olemassaoloaikana lähes kaikki kaupungin asukkaat työskentelivät siellä. Rakenneuudistukset jatkuvat myös tulevaisuudessa. Joissakin tapauksissa rakenneuudistus hoidetaan huonosti. Siitä aiheutuu työpaikkojen menetyksiä, ja kyseinen alue johtuu kärsimään. On kuitenkin olemassa myös myönteisiä esimerkkejä rakenneuudistuksista, joissa uusia työpaikkoja on luotu ja alueet ovat selvinneet ja jopa kehittyneet pidemmän aikavälin työllisyysnäkymien ansiosta. Mikä siis on salaisuus? Muutamat keskeiset tekijät. Ne ovat sosiaalinen vastuu, osallistuminen ja pitkän tähtäimen lähestymistapa.
Ensimmäinen on siis pitkän tähtäimen lähestymistapa. En arvosta yrityksiä, joilla ei ole jonkinlaista pitkän aikavälin suunnitelmaa siitä, miten ne voivat pärjätä maailmanlaajuisessa kilpailussa, ja jotka vain ottavat vastaan lyhyen aikavälin tukia ja poistuvat sen jälkeen asianomaiselta alueelta. Lisäksi tarvitaan osallistumista, jolla tarkoitan yritysten tärkeimmän omaisuuden eli henkilöstön osallistumista. Työntekijät ovat yhtiöiden tärkein voimavara, eikä riitä, että heille vain tiedotetaan ja heitä kuullaan tehtäessä muutoksia. Työntekijöiden pitäisi olla osa rakenneuudistusprosessia. Heidän pitäisi voida osallistua siihen ja vaikuttaa siihen. Siten ei olisi tarvetta lähteä ulos kaduille osoittamaan mieltä. Siten voidaan luoda uusia työpaikkoja. Lisäksi on tarpeen kantaa sosiaalinen vastuu hyvin varhaisesta vaiheesta lähtien ja kouluttaa henkilöstöä, jotta se pystyy vastaamaan tuleviin haasteisiin pitkällä tähtäimellä. Yrityksillä on myös usein tärkeä rooli alueilla, joiden pitää pystyä kantamaan sosiaalista vastuuta.
Autoteollisuus on ala, joka on globalisoitunut jatkuvasti ja jolla toimii yhä vähemmän yrityksiä. Rakenneuudistuksia tarvitaan. Voimme tehdä joitakin asioita Euroopan tasolla. Voimme, kuten jäsen Jonckheer sanoi, vahvistaa yritysneuvostoja ja niitä koskevia sääntöjä. Voimme kehittää tiedotusta ja kuulemista. Mielestäni me tarvitsemme teollisuuden ja ammattiyhdistysten välisiä puitesopimuksia Euroopan tasolla, jotta pystymme hallinnoimaan tulevia haasteita. Se on yhä tärkeämpää. Rakenneuudistus on asia, jonka kanssa meidän on elettävä, mutta siitä voidaan tehdä menestystarina, jos työntekijöiden annetaan osallistua aktiivisesti ja jos asianomaiset yritykset kantavat sosiaalisen vastuunsa.
Roberto Musacchio (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on hyvä muistaa, että puhumme nyt todellisista ihmisistä, jotka myös kuuntelevat meitä ja jotka siten haluavat konkreettisia vastauksia.
Vuosi sitten puhuin parlamentissa rauta- ja terästeollisuudesta ja Ternistä, italialaisesta kaupungista, jonka elinkeinoa uhkasivat monikansallisen yhtiön toimet. Parlamentin esittämät mielipiteet olivat tuolloin erittäin hyödyllisiä. Tänään palaan samaan aiheeseen kertomalla toisesta tehtaasta, Eaton-tehtaasta, joka sijaitsee Piemontessa: myös siellä työntekijät ovat vaarassa monikansallisen yhtiön toiminnan vuoksi. Haluaisin mainita myös Getronixin, ja muut, kuten olemme kuulleet, ovat ottaneet esiin Opelin.
Kaikissa näissä tapauksissa, kuten Terninkin tapauksessa, me voimme ja meidän pitää auttaa. Meidän on myös puututtava asioihin, jotta kaikkea tätä ei enää tapahtuisi. Meidän pitää toisin sanoen estää monikansallisia yhtiöitä – jotka keräävät voittoja ja saavat jopa julkista tukea, myös Euroopan unionilta – hyödyntämästä Eurooppaa yllyttämällä suoraan maat toisiaan vastaan ja työntekijät toisia työntekijöitä vastaan.
Meidän on päätettävä, että oikeuksien polkumyyntiä ja uudelleensijoittautumisia on torjuttava erityisillä säännöillä, sillä niillä ei ole mitään tekemistä kilpailun ja markkinoiden kanssa, ja ne vaarantavat sosiaalisen koheesion ja aiheuttavat meille kaikille kestämättömiä kustannuksia.
Niiden torjumiseen tarvitaan konkreettisia vastauksia. Yksi niistä on eurooppalaisten yritysneuvostojen vahvistaminen aidosti. Työtekijä- ja ammattiliittojen valtuuksien lisääminen auttaisi meitä myös luomaan käsitystä siitä, millaista kehitystä Eurooppa tarvitsee.
Joidenkin mielestä tällaiset keinottelumarkkinat ovat luotettavat, sillä he uskovat, että lopputulos saattaa lopulta olla myönteinen työpaikkojen nettomäärän kannalta, mutta näin ei todellisuudessa ole. Mielestäni poliitikkojen pitäisi pohtia sitä, minkä asioiden valmistus pitäisi turvata Euroopassa. Meidän on siksi ryhdyttävä toimiin myös tällä alalla.
Olen sitä mieltä, että niiden, jotka haluavat tulla mukaan Euroopan unioniin, on tunnustettava, että Euroopan työntekijöiden yhtenäisyys, pikemminkin kuin erimielisyydet, on elintärkeä valtti, kun tavoitteena on rakentaa yhdennettyä Eurooppaa. Siksi sääntöjen ja oikeuksien yhteensovittaminen mahdollisimman korkeatasoisiksi on tämän parlamentin vakaana tavoitteena – ei niiden polkeminen. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ei ole sattumaa, että kollegani Bushill-Matthews ja minä itse olemme pyytäneet puheenvuoroa tässä keskustelussa. Olemme kotoisin West Midlandsin alueelta Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Kyseinen alue on ollut historiallisesti erittäin riippuvainen autoteollisuudesta, joka on läpikäynyt monia tehtaiden sulkemis- ja muutosvaiheita.
Puhuin yhtenä päivänä eräässä koulussa Coventryssä ja sanoin lapsille: ”Tiedättekö, missä se Blockbuster-videokauppa ja supermarketti ovat? Minä työskentelin 1980-luvulla samalla paikalla sijainneessa autotehtaassa, jossa oli 20 000 työntekijää”.
Tässä ei ole mitään uutta. Käsittelemme asiaa niin kuin se olisi uusi. Investoinnit luovat työpaikkoja ja ovat ratkaisu ongelmiin, joista monet tällä puolella istuvat kollegat ovat puhuneet: investoinnit uusiin autoihin, investoinnit uusiin tehtaisiin, investoinnit robotteihin, jotka karsivat tuotantokustannuksia, ja investoinnit laatuun. Kysyn jäsen Schulzilta, mistä nämä investoinnit oikein tulevat. Ne tulevat voitoista. Autoteollisuudelta ei puutu särkyneitä sydämiä, vaan voittoja, jotta se voisi investoida uusiin tuotteisiin. Näin tapahtuu menestyvissä yrityksissä.
Toinen tehdas, jossa työskentelin 30-vuotisen teollisuusurani aikana – Oxfordin tehdas, joka oli ennen British Motor Corporation – on nyt yksi Englannin menestyvimmistä autotehtaista, joka valmistaa Minejä. Niitä näkyy kaikkialla; niitä näkyy Amerikassakin. BMW – tehtaan omistaja, saksalainen yhtiö – sijoittaa 250 miljoonaa puntaa uuden auton valmistukseen siellä, ja kiitämme BMW:tä siitä. Näin syntyy tuhat uutta työpaikkaa. Moottori, joka ennen valmistettiin Brasiliassa, valmistetaan nyt vaalipiirissäni Birminghamissa.
Sanon ystävilleni Portugalista – ja monet heistä vielä puhuvat lyhyesti näistä asioista: tulkaa ja keskustelkaa meidän kanssamme, jotka olemme aiemmin käyneet läpi saman ongelmatilanteen. Yksi elämäni surullisimmista päivistä oli, kun menin Longbridgen autotehtaaseen tapaamaan konkurssin tehneen tehtaan pesänhoitajaa. Aloitin työskentelyn siellä vuonna 1967, kun tehdas työllisti 25 000 henkeä, ja nyt kävelin tyhjään tehtaaseen.
Se on tosielämää teollisuudessa. Näin on ollut jo pitkään. Kysymys on siitä, miten suhtaudumme siihen. Me tarvitsemme parempia työpaikkoja, täystyöllisyyttä ja uudelleenkoulutusta, ja meidän on autettava irtisanottuja löytämään uudet työpaikat. Jos jostakin on luovuttava, meillä on oltava sille vastine. Olemme olleet mukana Longbridgessä, jossa 5 000 henkeä irtisanottiin. Työskentelemme tällä hetkellä Peugeotin kanssa ja muillakin aloilla. Tulkaa keskustelemaan kanssamme käytännön asioista, joita me teemme, ja lopettakaa ongelmista valittaminen tässä parlamentissa. Olemme kaikki joutuneet törmäämään niihin päivittäin. En toivo enää toista tällaista keskustelua. Pohtikaamme mieluummin myönteisiä keinoja päästä eteenpäin. 
Jean-Louis Cottigny (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, palaisin mielelläni jäsen Harbourin kommentteihin. Hän on kokenut irtisanomisia ja rakenneuudistuksia, ja minutkin on irtisanottu kolme kertaa Nord Pas-de-Calais’n alueella Ranskassa tapahtuneiden talouden kehitysvaiheiden ja rakenneuudistusten takia. Euroopan parlamentin sosialistiryhmä kannattaa sellaista politiikkaa, joka mahdollistaa yrityksille työpaikkojen luomisen, modernisoinnin ja talouskehityksen edistämisen. Kun kyse on talouskehityksestä, PSE-ryhmä tarkoittaa kuitenkin myös yhteiskunnan tukea. Näin voidaan luoda vaurautta, mutta myös jakaa se. Euroopan on toteutettava käytännössä eurooppalaista sosiaalista malliaan.
Olemme tästä syystä työskennelleet yhdessä, ja siksi yli 80 prosenttia meistä kannatti rakenneuudistusta ja työllisyyttä käsittelevää mietintöä, jossa toteamme, että meidän täytyy kiistatta tarjota jonkinlaista tukea, mutta meidän on myös valistettava Eurooppaa siitä, mitä me olemme ja mitä me teemme. Äänestimme mietinnön puolesta erittäin suurella enemmistöllä todetaksemme, että jos Eurooppa tarjoaa taloudellista tukea ja julkista rahaa ja jos jollakin hetkellä tulee esiin jonkinlaista "tukiturismia", rahat on maksettava takaisin. General Motors, jossa viime vuonna yli 500 000 työntekijää joutui rakenneuudistuksen hampaisiin, on yksi niistä tapauksista, jotka huolestuttavat meitä tänään. Me emme valita, mutta uskomme, että jokaista on kunnioitettava – erityisesti työntekijöitä.
Rakenneuudistukset ovat tarpeen, jotta yrityksemme säilyttäisivät taloudellisen kilpailukykynsä. Siitä on kuitenkin monia seurauksia. General Motorsin tapauksessa, kuten monissa muissakin rakenneuudistustapauksissa, eurooppalaiset odottavat vahvaa reaktiota unionilta. Barroso antoi meille vastauksen kehottamalla puheenjohtajavaltioksi juuri siirtynyttä Suomea käsittelemään tulosten Eurooppaa. Tulosten Eurooppa alkaa täältä, parlamenttisalista, josta lähetetään selvä viesti tällä hetkellä vaikeuksissa oleville työntekijöille. Tukitoimenpiteitä on toki toteutettava koulutuksen ja tuen alalla, mutta meidän on pohdittava tästä eteenpäin, miten jaetut julkiset varat maksetaan takaisin.
Helmuth Markov (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän Portugalin tapauksen kaltaiset tehtaiden sulkemiset eivät ole yksittäisiä tapauksia. Vuonna 2005 Euroopan unionissa katosi yli puoli miljoonaa työpaikkaa rakenneuudistustoimenpiteiden seurauksena.
Pörssiyhtiöt, sijaitsivatpa ne missä maassa tahansa, tekevät ennätysmäisiä voittotuloksia. Myynti kasvaa nopeasti, ja työvoimaa on karsittu rajusti. Viimeisten kolmen vuoden aikana Saksan osakeindeksi DAXissa olevien yritysten tuottavuus on noussut keskimäärin 6,5 prosenttia. Tämä merkitsee sitä, että ne ovat taatusti kilpailukykyisiä! Kun keskustelemme siitä, mitä pitäisi tehdä, meidän on pohdittava, onko tuen myöntämisperusta oikea.
Esitän joitakin ehdotuksia, joista useimpia ei ole vielä mainittu lainkaan. Eikö olisi turvallista lähteä siitä, että tuki myönnetään ensisijaisesti innovatiivisille tuotteille ja prosesseille ja uusille tutkimus- ja kehittämishankkeille, eikä tehtaille ja laitteille? Nähdäkseni tällaista luokittelua voitaisiin käyttää tukimaksujen rajoittamiseen.
Toinen kysymykseni: onko viisasta rajata yrityksen elinkelpoisuuden palautuminen viiteen vuoteen? Laitteiden kuoletusaika on yleensä 10–15 vuotta. Loogisesti ajateltuna yritysten pitäisi maksaa rahoja takaisin niin pitkään, kuin pääomamenojen tileistä poistuminen kestää.
Kolmanneksi: kun kyseessä on sen arvioiminen, myönnetäänkö tukea vai ei, eikö meidän pitäisi vaatia ja tarkistaa, että maailmanlaajuisesti toimivat yritykset noudattavat Maailman terveysjärjestön ja Kansainvälisen työjärjestön ohjeita ja voimassa olevia päästörajoituksia kaikissa toimipaikoissaan? Jos joku yhtiö ei niin tee, se ei yksinkertaisesti ole oikeutettu saamaan tukea.
Neljänneksi: onko viisasta tukea yrityksiä, joita eivät sido työehtosopimukset ja joihin ammattiliitot eivät pysty vaikuttamaan? Tällaisissa tapauksissa eurooppalaiset veronmaksajat maksavat kaksinkertaisesti. Me rahoitamme yritysten tutkimus- ja kehittämistyötä ja niiden laitemenoja, ja sen jälkeen ne irtisanovat työntekijänsä. Eurooppalaisten veronmaksajien pitää maksaa myös työttömyysetuuksista koituva lasku. Se on ehdottomasti huonoa taloudenpitoa!
Vielä yksi näkökohta: jos aiomme harjoittaa aitoa rakenne- ja aluepolitiikkaa, meidän pitää luoda paljon selvempi yhteys sen välille, mikä on yrityksen tukitarve ja mitkä ovat tuen vaikutukset edunsaaja-alueeseen. 
Edite Estrela (PSE ).
   – General Motors aikoo irtisanoa tuhansia eurooppalaisia työntekijöitä. Viime vuonna Saksassa menetettiin 9 000 työpaikkaa. Tänä vuonna on ilmoitettu 900 työpaikan karsimisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja äskettäin Azambujan tehtaan sulkemisesta Portugalissa. Se on ollut toiminnassa useita kymmeniä vuosia ja se työllisti 1 200 henkilöä.
Haluan käyttää tämän tilaisuuden hyväksi ja tervehtiä Azambujan tehtaan edustajia, jotka ovat tänään parlamentissamme, ja ilmaista heille solidaarisuutemme. Kun puhumme tuhansista irtisanomisista, ne eivät ole pelkästään suuria lukuja, tilastoja ja prosenttiosuuksia, vaan inhimillisiä perhetragedioita, ja olen tyrmistynyt siitä, että eräät tämän parlamentin jäsenet eivät näytä tiedostavan tilannetta.
Azambujan tehtaan sulkeminen vaikuttaa meihin kaikkiin, sillä se voi olla uusi astinlauta kohti muiden General Motorsin tehtaiden sulkemista EU:ssa ja tehtaiden siirtämistä itään – Venäjälle ja Aasiaan. Tästä syystä tämä keskustelu kannattaa käydä. On hyvä asia, että jäsen Schulz ehdotti keskustelun lisäämistä ohjelmaan, jotta saisimme mahdollisuuden saada edes joitakin vastauksia.
Ensinnäkin: mitä voidaan tehdä Azambujan tehtaan sulkemisen estämiseksi? Tämän keskustelun valossa monikansallisten yhtiöiden pitäisi ymmärtää, että ne eivät voi vain käyttää ja heittää pois; ne eivät voi ottaa vastaan yhteisön rahoituksen tai verovapautusten kaltaisia kannustimia jossakin jäsenvaltiossa ja sitten siirtyä toiseen jäsenvaltioon saadakseen lisää tukea ja uusia etuuksia. Tehtaiden sulkeminen ei saa olla normaalia. Sen pitää olla vältettävissä, ja meidän ja komission on tietenkin tehtävä kaikki voitavamme sen varmistamiseksi, että sitä ei tapahdu enää ja että globalisoitumiseen sopeutumista tukeva rahasto otetaan käyttöön, kun asiat kääntyvät huonolle tolalle. 
Pier Antonio Panzeri (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission jäsenen puheessa esitetyt kysymykset ovat hyvin tärkeitä. Eurooppa, jonka on vastattava kansallisessa ja eurooppalaisessa teollisuudessa jo tapahtuneisiin ja edelleen tapahtuviin muutoksiin, joutuu hallinnoimaan teollisuuden rakenneuudistusprosesseja, joilla on äärimmäisen vakavat seuraukset työntekijöihin ja eri alueisiin.
Jäsen Harbour pohti äsken, mikä voisi olla tulevaisuuden keskustelunaihe. Tässä on minun vastaukseni: tulevaisuuden keskustelunaihe on se, miten hallinnoida näitä prosesseja. Tällä hetkellä on olemassa useita tapauksia, joihin liittyy ongelmia. Ongelmia ovat uudelleensijoittautuminen, ammattiyhdistyssopimusten noudattamatta jättäminen ja työpaikkojen menetykset.
Tapaukset ulottuvat General Motorsin tapauksesta niin monien pienten ja keskisuurten yritysten tapauksiin: esimerkiksi käy se, mitä tapahtuu Eatonin tehtaalla Piemontessa. Siellä rakenneuudistusprosessi ja ammattiyhdistyssopimusten noudattamatta jättäminen uhkaavat vakavasti työpaikkoja. Tämän tilanteen käsittelemiseksi meidän on omaksuttava selkeä Euroopan laajuinen näkemys, joka mahdollistaa näiden prosessien tehokkaan hallinnoinnin. Se parantaa myös Lissabonin tavoitteiden johdonmukaisuutta ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, jota pidetään yhtenä strategian kulmakivistä.
Vaadinkin, että hyväksytään yhteinen kanta, jolla annetaan Euroopan unionin toimielinten, alkaen parlamentista, tämän alan toiminnalle lisää lujuutta ja sisältöä.
Haluaisin tuoda esiin vielä yhden näkökohdan: nyt näyttää täysin selvältä, että rakenneuudistuksen ongelma edellyttää nykyisten yhteisön välineiden tarkistamista. Yksi esimerkki on se – ja haluaisinkin kuulla komission jäsenen mielipiteen asiasta – että jos me todella haluamme hallinnoida näitä prosesseja, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin lujittaa ja uudistaa eurooppalaisia yritysneuvostoja. Meidän on saatettava direktiivi ajan tasalle, jos haluamme vastata tähän liittyviin uusiin vaatimuksiin.
Toivon, että koko parlamentti ja komissio voivat antaa yhteisen kannan asiasta. 

Joel Hasse Ferreira (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Azambujan tilanne on hälyttävä. Tuhannet työntekijät, joista osa on täällä tänään, ovat irtisanomisuhan alla. Tämä koskee tuhansia tukiyrityksiä ja työntekijöiden perheitä Azambujassa ja naapurialueilla sekä itse General Motorsin työntekijöitä.
Tapasin äskettäin Portugalin työntekijäjärjestön, kaupunginjohtajan ja kollegani, Euroopan parlamentin jäsen Madeiran, mutta minun täytyy tässä kohdassa huomauttaa, että asialla on laajempi, Euroopan tasoinen merkitys. Tiedämme, että General Motorsilla on ollut strategisia vaikeuksia ja että se on pyytänyt Renault Nissania astumaan peliin ja auttamaan hallinnoinnissa. Tämä ei kuitenkaan vapauta yhtiötä sen vastuusta.
Päätöslauselma, jonka esitimme, asettaa General Motorsin sille Euroopassa kuuluvien vastuutehtävien eteen, ja siinä todetaan hyvin selkeästi, mitä Azambujassa tapahtuu. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, strategisissa muutoksissa ja yritysten rakenneuudistuksissa on otettava huomioon se, että työntekijät ovat ihmisiä eivätkä pelkkiä tuotantotekijöitä. EU:lla on oltava selkeä strategia ja tarkoituksenmukaisempia keinoja käsitellä tällaisia ongelmia, jos haluaa sellaisen eurooppalaisen sosiaalisen mallin, joka toimii kunnolla. Esittämämme päätöslauselma on askel siihen suuntaan. 
Jamila Madeira (PSE ).
   – Tilanne, johon aiemmat puhujat ovat viitanneet, on hyvin todellinen General Motorsin työntekijöille Portugalissa. Se on valitettavasti ollut viime aikoina EU:ssa myös tuttu tarina, kuten tässä salissa on edellä mainittu.
Yritykset saavat ensin yhteisön ja valtion tukea ja kannustimia tietylle alueelle tai tiettyyn maahan sijoittautumiseksi, ja sitten ne siirtyvät pois, uhmaten paikallisia käyttäytymissääntöjä ilman tunnonvaivoja ja kunnioittamatta satoja tai tuhansia työntekijöitä ja usein koko perheitä, sillä heidät irtisanotaan epäröimättä. Mahdollisimman suuren voiton helppo tavoittelu ja globalisaation ilmiö eivät voi oikeuttaa yritysketjun heikoimpien linkkien taloudellista ja yhteiskunnallista tragediaa.
Arvoisa komission jäsen, joulukuun Eurooppa-neuvostossa hyväksytyllä globalisoitumiseen sopeutumista tukevalla rahastolla ei ole toimivaltuuksia eikä kykyä estää kaikkia Euroopassa syntyneitä ongelmatilanteita. Se on kansainvälinen rahasto, josta suunnataan tukea muutamiin irtisanomistapauksiin ja maihin maailmankaupassa tapahtuvien muutosten perusteella. Lisää toimia tarvitaan. Sitä varten EU:n on määriteltävä selkeä toimintasuunnitelma, jota teollisuusyritysten ja tuotteitaan 455 miljoonan kuluttajan markkinoille tarjoavien yritysten pitää noudattaa Euroopassa. Jotta pystyisimme näyttämään esimerkin maailmalle, meidän on alettava vaatia eurooppalaisen sosiaalisen mallin noudattamista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja tehtävä se eri tavalla. 
Günter Verheugen,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitän vielä kaksi lyhyttä huomautusta. Tämän keskustelun puheenvuoroissa usein esiin nousseesta yksittäisestä tapauksesta eli Azambujasta todettakoon, että väite, jonka mukaan yritys tekisi valtavia voittoja työntekijöidensä ja eurooppalaisten veronmaksajien kustannuksella, on melko vaikea perustella, sillä ajat, jolloin General Motors teki ennätysvoittoja, ovat kaukana takanapäin sekä Euroopassa että muualla maailmassa. Jos muistan oikein, viimeinen vuositappio oli kymmenen miljardia dollaria, mikä ei ole ollenkaan mitätön summa. Tapausta on siksi arvioitava melko eri lailla kuin tapauksia, joita esimerkiksi jäsen Schulz ajatteli, kun hän viittasi tiettyihin modernin kapitalismin muotoihin, joilla todellakin on yhteiskuntaa vahingoittavia vaikutuksia. Sitä kukaan järkevä henkilö ei voi kieltää.
Toiseksi: tässä parlamentissa vallitsee selvästi yksimielisyys siitä, että rakennemuutos on väistämätön ja että sitä ei saa ottaa vastaan alistuneesti kuin auringonpaistetta tai sadetta, vaan jotakin voidaan tehdä, kun rakennemuutos tulee eteen – ja jotakin on myös tehtävä, sillä kyseessä on ihmisten hyvinvointi. Tärkein asia, jonka moderni talouspolitiikka voi tällä hetkellä tehdä, on muokata rakennemuutosta sellaiseksi, että ihmisiä ei jätetä sen uhreina tienposkeen. Juuri se on politiikkamme tavoitteena.
Keskustelussa esitettiin joitakin hyvin kiinnostavia ehdotuksia. Haluan mainita ainakin yhden niistä ja korostaa selvästi, että minäkin olen vahvasti vakuuttunut siitä, että rakennemuutosta voitaisiin muokata vaikutuksiltaan edullisemmaksi parantamalla työntekijöiden oikeuksia Euroopassa. 
Puhemies. –
   Olen ottanut vastaan viisi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä(1) keskustelun päätteeksi.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana jäsen del Castillo Veran laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6–0204/2006) yhteisön Lissabon-ohjelman täytäntöönpanosta: Lisää tutkimusta ja innovaatiota – Investointi kasvuun ja työllisyyteen – Yhteinen lähestymistapa (2006/2005(INI)). 
Pilar del Castillo Vera (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, seuraavaksi keskusteltavana oleva mietintö liittyy hyvin läheisesti siihen, mistä juuri äsken keskustelimme.
Olemme keskustelleet tähän asti pääasiassa teollisuuslaitosten uudelleenjärjestelyjen vaikutuksista Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouteen ja erityisesti työntekijöihin. Seuraavaksi keskusteltavana oleva mietintö koskee sellaisia toimenpiteitä, lähestymistapoja tai toimia, joilla saattaa olla myönteinen vaikutus sellaisten työntekijöiden työllisyystilanteen ratkaisemiseen, jotka työskentelevät toimintansa lopettavilla tai toimintaansa siirtävillä aloilla.
Mietintö, josta aiomme nyt keskustella, liittyy näiden tilanteiden mahdollisen ratkaisun kannalta hyvin tärkeään tekijään. Tällä tekijällä on ratkaiseva vaikutus Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouden kehitykseen ja siten niiden yhteiskuntien edistymismahdollisuuksiin. Kyse on yksinkertaisesti innovaatiosta.
Avainsana on siis innovaatio. Innovaation avulla voidaan mahdollisesti ratkaista ongelmat, joista olemme keskustelleet äskeisessä ja muissa keskusteluissa, tai vaihtoehtoisesti ongelmien ratkaiseminen voi vastaisuudessa olla innovaation vuoksi entistä vaikeampaa.
Tässä yhteydessä ja tarkasteltaessa asiaa laajemmin Lissabonin strategian elvyttämisen kannalta komissio esitti kertomuksen, jonka tarkoituksena on yhdistää joukko vuoden 2000 ja viime aikojen välisenä ajanjaksona tehtyjä innovaatioon liittyviä päätöksiä. Kertomuksessa ehdotetaan toimenpiteitä innovaation vahvistamiseksi Euroopan unionissa.
Haluan esittää huomioita kolmesta tärkeästä seikasta, joita käsitellään mietinnössäni. Ensimmäinen koskee opetusta ja koulutusta. Lisäisin tähän myös ajattelutavan, sillä innovaatiota koskeviin asenteisiin liittyy valtava ongelma. Toinen seikka koskee organisointia, jonka avulla varmistetaan, että innovointi tehostuu, ja kolmas asia on rahoitus.
Opetus ja koulutus ovat erittäin tärkeitä, kuten eräät jäsenet totesivat edellisen keskustelun aikana. Elinikäinen oppiminen ja joustava koulutus eli koulutus, jonka ansiosta ihmiset voivat sopeutua markkinoiden uusiin tarpeisiin, on ehdottoman tärkeää, jos halutaan luoda yhteiskunta, jossa kaikilla on todelliset mahdollisuudet selviytyä kaikissa muutostilanteissa.
Lisäksi meillä on mielestäni asenteita koskeva perusongelma. Yhteiskunta, jossa torjutaan yritteliäisyyden, ponnistelun, itseltään vaatimisen ja viime kädessä näihin kaikkiin liittyvän innovoinnin arvot, ei selviydy vastaisuudessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä asiassa meidän on mielestäni ymmärrettävä selvästi, mistä on kyse. Toiset ovat meistä jäljessä, toiset ovat menestyneet jo pitkään, mutta eurooppalainen yhteiskunta tai suuri osa siitä nuolee jatkuvasti haavojaan ja valittaa jatkuvasti. Paradoksisesti tuloksena on, että juuri ne, joilla on eniten haavoja, ovat lopulta huonoimmassa asemassa.
Näin ollen on välttämätöntä edistää ajattelutavan muutosta. Näin voidaan palauttaa ne arvot, joiden avulla eurooppalaisista yhteiskunnista tuli suuria yhteiskuntia, jotka pyrkivät eteenpäin ja jotka olivat johtavassa asemassa ihmiskunnan toiminnan kaikilla aloilla.
Olen todella sitä mieltä, että tämä on hyvin tärkeää. Kaikista näkökohdista, joista voisimme keskustella ja joita käsitellään tässä ja muissa mietinnöissä, haluankin keskittyä juuri tähän tärkeään ulottuvuuteen. Meidän Euroopan parlamentissa, komissiossa ja neuvostossa on päästävä yksimielisyyteen ja tehtävä merkittävä sopimus, jotta voidaan varmistaa, että ponnistelun, itseltään vaatimisen, toimimisen ja yritteliäisyyden arvot juurrutetaan Euroopan unionin kansalaisiin heidän syntymästään lähtien ja koulutuksensa aikana. Jos näin ei tehdä, jäämme jälkeen. Kello käy tässäkin asiassa. Jos emme mene eteenpäin, eurooppalaiset yhteiskunnat jäävät jälkeen, ja me olemme suuressa määrin vastuussa siitä. 
Günter Verheugen,
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä keskustelu liittyy saumattomasti siihen keskusteluun, jota kävimme äsken esimerkiksi autoteollisuuden uudelleenjärjestelyistä.
Olimme kaikki yksimielisiä siitä, että rakennemuutos on jo jatkunut pitkään ja jatkuu myös vastaisuudessa vielä kauan. Minusta tuntui myös siltä, että enemmistö täällä parlamentissa oli sitä mieltä, että oikea vastaus rakennemuutokseen on innovaatio. Rakennemuutos alkaa, kun tuote tai prosessi ei ole enää riittävän nykyaikainen. Ratkaisuna ei voi olla se, että alistutaan ja jätetään toiminta muille, vaan tämä kilpailu on kohdattava rohkeasti innovaation avulla.
Komissio haluaisi saavuttaa sellaisen tilanteen, jossa innovointikyky ja -valmiudet ymmärrettäisiin Euroopan unionin johtavaksi poliittiseksi, yhteiskunnalliseksi ja taloudelliseksi periaatteeksi. Tämä ei ole pelkästään tekninen tehtävä. Innovaatio on itse asiassa jotakin, joka on ensin ymmärrettävä ja jota on haluttava sisäisesti. Tämä edellyttää myös valmiutta hyväksyä muutoksia. Olemme asettaneet innovaation hyvästä syystä keskeiseen asemaan kasvua ja työllisyyttä koskevassa strategiassamme, koska taloudellinen järjestys, joka ei perustu protektionismiin vaan vapauteen, voi onnistua vain innovaation avulla.
Tämä edellyttää yhteiskuntaa, jossa tuetaan ja edistetään innovointia, ja poliittista perustaa, jolla edistetään innovointia. Juuri tällaista yhteiskuntaa olemme luomassa. Luomme sitä kahdella tasolla. Teemme sitä jäsenvaltioissa. On tärkeää, että innovaatiopolitiikkaa ja -aloitteita painotetaan laajasti kansallisissa uudistusohjelmissa Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseksi ja että komissio asettaa innovaation ensisijaiseksi painopistealueeksi tämänvuotisessa Lissabonin strategian uudelleenarvioinnissaan.
Euroopan unionin tasolla olemme jo viime aikoina esittäneet lukuisia aloitteita, joilla kaikilla pyritään edistämään innovointia. Näiden valikoima vaihtelee tukisäännöistä, jotka nyt kohdistuvat erityisesti innovaatioon, kuten täällä keskustelussa jo vaadittiin, ja uusien, innovatiivisten yritysten perustamiseen tarkoitetuista yleisistä rahoitusvälineistä aina sellaisiin keinoihin, joilla parannetaan teollis- ja tekijänoikeuksien käyttöä sekä kehitetään tutkimus- ja kehittämiskapasiteettia.
Tavoitteenamme on yhtenäinen innovaatiopolitiikka. Olen iloinen voidessani kertoa teille, että komission ja puheenjohtajavaltio Suomen eilisessä tapaamisessa, jossa valmisteltiin puheenjohtajuuskauden ohjelmaa vuoden 2006 jälkipuoliskoa varten, innovaatio oli asialistan kärjessä ja asiaa pidettiin tärkeimpänä aiheena. Luotan siihen, että juuri Suomi puheenjohtajavaltiona sopii edistämään innovointia. Suomi on nimittäin malliesimerkki siitä, miten maa voidaan tietoisella, suunnitelmallisella ja älykkäästi toteutetulla innovaatiopolitiikalla uudistaa perinpohjaisesti ja tehdä kansainvälisesti kilpailukykyiseksi.
Olen aina kannattanut sitä, että otamme oppia toisten hyvistä esimerkeistä, joten niin meidän olisi tehtävä myös tässä tapauksessa. 
Maria Matsouka (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan puolesta haluan aloittaa kiittämällä esittelijää mietinnöstä ja siitä, että hän sisällytti valiokuntamme kannan lähes sellaisenaan mietintöönsä.
Teknologisen tutkimuksen edistäminen ja tieteellisen tiedon hankkiminen ovat tärkeitä haasteita Euroopan unionissa 2000-luvulla. Tutkimusta, kehittämistä ja innovaatiota pidetään kuitenkin monimutkaisina, vaativina ja kalliina toimintoina, joissa tarvitaan erityistä poliittista, taloudellista ja sosiaalista hallinnointia. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on näin ollen muun muassa pantava täytäntöön uraauurtavat päätökset ja suunniteltava korkean riskin sijoitusohjelmia.
Pääasiallisesti tarvitaan kuitenkin yhteisöjen luovaa aktivointia ja työntekijöiden dynaamista osallistumista niin tieteellisen tiedon luomiseen ja jakamiseen kuin tiedon tarjoamien uusien mahdollisuuksien hyödyntämiseenkin.
Tämä asia on helppo osoittaa todeksi seuraavilla neljällä toimintalinjalla:
- parantamalla jatkuvasti koulutuslaitosten ja tutkimuskeskusten infrastruktuuria ja toimintaa, koska ihmiskunnan tiedon lisääminen on kehityksen liikkeelle paneva voima
- jakamalla tieteellistä tietoa tuotannon alalla, määrittelemällä uudelleen sekä infrastruktuurit että työntekijöiden ammattitaito ja -pätevyys
- soveltamalla politiikkaa, jolla edistetään työpaikkojen luomista ja jaetaan tulot uudelleen oikeudenmukaisesti, koska suuri tuottavuus ja köyhyys johtavat lamaan ja työttömyyteen
- vähentämällä olennaisesti työaikaa, jotta työntekijät saavat takaisin luovuutensa ja voivat palauttaa työ- ja perhe-elämänsä välisen tasapainon.
Teknologinen vallankumous tarjoaa kahdet täysin vastakkaiset taloudelliset ja yhteiskunnalliset tulevaisuudennäkymät: toisaalta luovan haasteen ja toisaalta entistä suuremman eriarvoisuuden uhan. Se, tuotammeko ja käytämmekö tieteellistä tietoa niin, että voidaan jälleen tuoda esiin Euroopan unionin kehitystä, tietämystä, yhteisvastuullisuutta ja tasa-arvoisuutta, riippuu poliittisista valinnoistamme. 
Guy Bono (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää jäsen del Castillo Veraa työstä, jonka hän on juuri tehnyt tästä Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta hyvin tärkeästä asiasta. Kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan puolesta haluan pyytää teitä kiinnittämään huomiota seuraaviin kolmeen seikkaan.
Ensimmäinen seikka koskee tutkimusta. Haluan jälleen kerran huomauttaa, että Euroopan unioni on Lissabonin strategian täytäntöönpanossa aikataulustaan jäljessä opetuksen ja koulutuksen osalta. Korostin tätä asiaa muuten viime lokakuussa hyväksytyssä mietinnössäni koulutuksesta, Lissabonin prosessin kulmakivestä. On pakko todeta, että edistymme liian hitaasti tällä alalla, joka olisi kuitenkin ymmärrettävä ensisijaisen tärkeäksi Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta, kuten komission jäsen painotti.
Toinen seikka koskee yliopistojen asemaa tutkimuksessa ja aivovuotoa. Mielestäni nyt on vielä tärkeämpää kuin koskaan aikaisemmin korostaa sitä ensisijaista merkitystä, joka yliopistoilla on tiedon tuottamisessa ja jakamisessa. Tästä syystä suositamme yliopistojen aseman vahvistamista luomalla synergiaa korkea-asteen koulutuksen, tutkimuksen, elinikäisen oppimisen ja tuotantosektorin välillä. On välttämätöntä, että Euroopan unioni torjuu tehokkaasti aivovuotoa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet houkutellakseen alueelleen asiantuntemusta.
Kolmas ja viimeinen seikka, jota haluan painottaa, koskee työpaikkojen luomista. On myös välttämätöntä, että jäsenvaltiot parantavat Euroopan unionin niille myöntämien varojen käyttöä. Haluan, että tällöin kiinnitetään huomiota jäsenvaltioihin, jotka ovat tästä syystä perustellusti asettaneet työpaikkojen luomisen hankkeidensa keskeiseksi tavoitteeksi investoimalla yli 35 prosenttia Euroopan sosiaalirahaston myöntämistä varoista opetus- ja koulutusjärjestelmiensä nykyaikaistamiseen. 
Jerzy Buzek,
   . Arvoisa puhemies, puhumme kasvusta ja työllisyydestä eli Lissabonin strategiasta. Tutkimus ja innovaatio samoin kuin tiedeyhteisön ja teollisuuden välinen yhteistyö eli tietoon perustuva talous ovat merkittäviä tekijöitä Lissabonin strategian onnistumisen kannalta. Jäsen del Castillo Veran mietinnössä, josta kiitän häntä, ja Euroopan komission ehdotuksissa tuodaan tarkasti esiin, mistä Euroopan unionissa on puutetta.
Ensinnäkin meillä on puutetta varoista. Vuosien 2007–2013 talousarviossa kilpailukykyä koskevan alaotsakkeen 1a varoja vähennettiin eniten. Niitä vähennettiin lähes puolella. Toistettakoon siis, ettei Euroopan unionissa saavuteta menestystä investoimatta tutkimukseen ja innovaatioon. Tieteen ja uuden teknologian rahoitusta on lisättävä kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on koko Eurooppa-neuvoston ja sen tulevien puheenjohtajien tärkein tavoite. Kansalliset määrärahat ovat yhtä tärkeitä kuin EU:n määrärahat. Toiseksi meiltä puuttuu tiedon laajentamisen ja jakamisen tapoja. On erittäin tärkeää luoda jäsenvaltioiden sisäisiä ja välisiä todellisia kumppanuuksia ja hyödyntää koko Euroopan unionin potentiaalia suurten yhteenliittymien avulla. On erittäin tärkeää luoda eurooppalainen tutkimus- ja innovointialue, koska innovointi on tässä keskeistä, ja käyttää resursseja optimaalisesti. Euroopan unionin, jäsenvaltioiden ja alueiden eri ohjelmien välinen synergia voidaan varmistaa vain avoimuuden ja tietojenvaihdon avulla. Tämän saavuttamiseksi koko Euroopan unionille on luotava yhteinen tietotekniikkaohjelma.
Lissabonin strategian onnistumiseen on kuitenkin toinenkin ratkaisu, nimittäin tavaroiden, työvoiman, palveluiden ja pääoman todelliset yhtenäismarkkinat. Ilman yhtenäismarkkinoita menestyksen saavuttaminen on vaikeaa tutkimuksen ja innovaation sekä tieteen ja uuden teknologian aloilla. Vain todelliset yhtenäismarkkinat tarjoavat parempia mahdollisuuksia kasvuun ja työllisyyteen. 
Britta Thomsen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tutkimus- ja kehittämistoiminta on ratkaisevan tärkeää Euroopan unionin kasvupotentiaalin lisäämiseksi ja uusien työpaikkojen luomiseksi. EU:sta ei voida tehdä kilpailukykyistä pienentämällä palkkoja, vaan sitä vastoin toivo on pantava uuden teknologian ja inhimillisen pääoman kehittämiseen. Huolimatta Lissabonin strategian tavoitteesta, jonka mukaan Euroopan unionista tehdään maailman dynaamisin tietoon perustuva talous, EU on edelleen selvästi Yhdysvaltoja ja Japania jäljessä tutkimuksen ja innovaation osalta. Mielestäni olemme tämän mietinnön avulla osoittaneet tarkasti ne alat, joilla Euroopan unioni laiminlyö omien tavoitteidensa toteuttamisen. Euroopan unionissa ei luoda riittävästi tietoa, ei jaeta tietoa tehokkaasti eikä rahoiteta tietoa riittävästi.
Tutkimus on tärkeää, mutta on myös muistettava, ettei suurin osa Euroopan unionin yrityksistä ole erittäin nopeasti kasvavia huipputeknologiayrityksiä eli niin sanottuja gaselliyrityksiä vaan pieniä perinteisiä yrityksiä. Tällaistenkin yritysten on oltava myös innovatiivisia, ja niiden on pystyttävä hyödyntämään entistä paremmin markkinoiden uusille tuotteille tarjoamia uusia mahdollisuuksia ja keksimään uusia liiketoimintamenetelmiä, joissa hyödynnetään paremmin työntekijöiden potentiaalia. Mietinnössä onnistutaan tarkastelemaan tietämyksen kehittämistä laajasta näkökulmasta. Olen erityisen iloinen työmarkkina- ja koulutuspolitiikkaa koskevasta yhtenäisestä lähestymistavasta, sillä ainoastaan yhdistämällä yritysten innovointiedellytykset koulutus-, sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaan voidaan luoda tilaa työntekijöiden luovuuspotentiaalille. Hyvin koulutettu työvoima sopeutuu paremmin yritysten nopeasti muuttuviin tarpeisiin, ja koulutus edistää myös tiedon jakamista. Euroopan unionissa on investoitava entistä enemmän ja paremmin koulutukseen.
Haluan myös korostaa, että tasa-arvo on mielestäni hyvin keskeinen osa EU:n Lissabonin strategiaa. Meillä ei ole varaa jättää tasa-arvonäkökohtia huomiotta, jos aiomme saavuttaa EU:n kilpailukykyä koskevat tavoitteet. Arvioidaan, että EU:n on houkuteltava ja koulutettava 600 000–700 000 uutta tutkijaa, jotta voidaan täyttää tulevat tutkimustarpeet, eikä tässä luvussa oteta huomioon monien ikääntyneiden tutkijoiden vetäytymistä työmarkkinoilta. Meillä ei yksinkertaisesti ole varaa jättää huomiotta sitä tutkimuspotentiaalia, jonka väestön naispuolinen puolikas tarjoaa.
Lopuksi haluan huomauttaa, että innovaatiostrategiassa on mielestäni otettava huomioon kestävyys sekä ympäristön että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osalta. Kestävyyden olisi oltava perusperiaate, jonka avulla varmistetaan, että EU:ssa edistytään ja ajatellaan sekä pitkäjänteisesti että maailmanlaajuisesti. Tässä Euroopan unionilla on selvä etumatka, jonka avulla sinänsä voidaan auttaa varmistamaan, että saavutamme Lissabonin strategiassa asettamamme tavoitteet. 
Jorgo Chatzimarkakis,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, olette puhunut innovaatiosta. Nyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen aikana tämän asian yhteydessä mieleen tulee automaattisesti kuva japanilaisista, jotka pääsivät pelissä ihmeellisesti rangaistusalueelle asti mutta eivät silti onnistuneet tekemään maalia. Brasilian ja Ghanan välisessä ottelussa taas ghanalaisten suoritus oli ehkä afrikkalaisista joukkueista parhain, mutta he eivät silti tehneet maaleja. Samanlaiselta näyttää meidän eurooppalaisten tilanne innovaation osalta. Olemme erinomaisia keksimään asioita ja pääsemään rangaistusalueelle asti. Emme kuitenkaan onnistu maalinteossa.
Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi olen kiitollinen teille ja myös esittelijälle tästä mietinnöstä ja sanoistanne. Haluan myös kehua esittelijää, jonka oli työskenneltävä valiokunnassa vaihtelevien enemmistöjen kanssa. Tämän vuoksi tässä mietinnössä on sekä valo- että varjopuolia. Käsittelen seuraavaksi ensin varjopuolia.
Ensinnäkin on esimerkiksi patenttilainsäädäntöön liittyvä ongelma. Lainsäädännössä vaaditaan selvästi, että jäsenvaltiot lopettavat lopultakin kieliin liittyvän kiistan, jotta saadaan eurooppapatentti. Tämä sanamuoto on liian heikko. Kyse on nyt toki jo paljon muustakin kuin kielistä. Nyt on löydettävä taidokas, mielenkiintoinen ja älykäs ratkaisu yhdistämällä Lontoon sopimus ja patentteja koskevien riitojen ratkaisujärjestelmä eli luotava riitojen ratkaisujärjestelmä, jonka on selvästi käsitettävä myös tuomioistuin, joka käsittelee patenttilainsäädäntöön liittyviä kysymyksiä.
Toinen tärkeä seikka koskee raportointitehtäviä, joita vaaditaan pk-yritysten osalta. Kehotamme komissiota määrittelemään vastuun raportoida siitä, miten innovaatiopotentiaalia mitataan. Näin luodaan kuitenkin aivan selvästi uutta byrokratiaa. Kun kehotamme komissiota vaatimaan tällaisia raportteja, se pyytää niitä pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä, ja näin näitä rasitetaan entistä enemmän byrokratialla. Tämä on väärä tapa lähestyä asiaa.
Oikea tapa edetä olisi sitä vastoin hyväksyä ne kohdat, joita parlamentin laaja enemmistö kannattaa. Näitä ovat esimerkiksi se, että edistetään yrittäjyyttä Euroopan unionissa niin, että myös epäonnistuminen yritystoiminnassa on todellinen mahdollisuus ja että se voidaan tunnustaa ja hyväksyä, kuten anglosaksisissa maissa. On toteutettava toimia, joiden avulla estetään parhaimpien tutkijoiden ja innovoijien lähteminen Euroopan unionista, ja luotava infrastruktuureja, jotta eurooppalaiset tutkijat voivat tuntea olonsa jälleen kotoiseksi Euroopan unionissa. Maailmalla on toki hyvin monia tutkijoita, jotka haluavat mielellään palata takaisin Euroopan unioniin. Lisäksi voitaisiin myöntää lisätukea erityisen luoville pienille ja keskisuurille yrityksille.
Parlamentti on yhdessä komission kanssa hyväksynyt kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman (CIP) rahoitusvälineen, jonka avulla tarjotaan käyttöön siemenvaiheen rahoitusta eli riskipääomaa tätä erityistä alkuvaihetta varten. Olen kaikille kiitollinen siitä, että tämä asia onnistui ensimmäisessä käsittelyssä.
Valopuoliin kuuluu tietysti myös standardeja koskeva kysymys. Olen iloinen siitä, että standardeja käsitellään, sillä standardoinnin ja parempien standardointimekanismien avulla voidaan luoda komission jäsenen Bangemannin aloitteen mukaisesti GSM:n kaltaisia uusia menestystarinoita.
Lissabon ei ole mennyttä, mutta pidän enemmän Liverpoolista. Liverpoolin prosessi nimittäin merkitsisi sitä, että olisimme Mestarien liigan finaalissa puoliajalla häviöllä 3–0 ja voittaisimme silti ottelun. Juuri tässä tilanteessa nyt olemme. 
David Hammerstein Mintz,
   . – Arvoisa puhemies, jatkan jalkapalloon liittyvien vertausten esittämistä ja totean, että olemme nähneet Brasilian joukkueen kaltaisia joukkueita, joilla on hyviä, jopa aivan erinomaisia pelaajia, mutta jotka eivät ole pelanneet joukkueena.
Innovaatiossakin suurten ja pienten toimijoiden on pelattava hyvin yhteen. Joukkueen muodostaa Euroopan unioni, joten menestyäksemme meidän kaikkien on yhdistettävä voimamme.
Haluan kiittää jäsen del Castillo Veraa hänen erinomaisesta mietinnöstään sekä avoimesta ja kattavasta asenteestaan tämän ehdotuksen laatimiseen.
Haluan myös painottaa kolmea asiaa. Ensinnäkin innovaation kannalta pieni on kaunista. Jos halutaan luoda vakaita työpaikkoja ja juurruttaa innovaatiota suosivaa uutta kulttuuria, sitä on juurrutettava tuhansissa pk-yrityksissä kaikkialla Euroopan unionissa. Mietinnössä suositellaan tämän vuoksi, että tähän asiaan kiinnitettäisiin erityistä huomiota, jotta voidaan varmistaa pienten ja keskisuurten yritysten osallistuminen toimintaan ja saada aikaan tarvittavaa muutosta innovoinnin alalla.
Toiseksi haluan huomauttaa, että innovointi merkitsee myös avautumista. Innovointi edellyttää tietojenvaihdon edistämistä. Tarvitaan innovatiivista strategiaa, jossa turvataan tasapaino teollis- ja tekijänoikeuksien suojelun ja teknisen tietämyksen levittämisen sekä vapaan ja esteettömän kilpailun välillä. Näin voidaan edistää yhteisvastuullisuutta, tietämystä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Lopuksi haluan todeta, että innovaatio on ympäristöystävällistä. Innovaatio merkitsee uusia menetelmiä energiatehokkuuden parantamiseksi sekä ympäristöä säästävän teknologian ja puhtaan tuotannon vahvistamiseksi. Näin voidaan luoda kilpailukykyinen talous, joka luo enemmän ympäristöön liittyvää ja sosiaalista hyvinvointia. 
Eva-Britt Svensson,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en aio jatkaa etsimällä yhtymäkohtia jalkapallon maailmaan. Sitä vastoin haluan todeta, että Lissabonin strategia on mielestäni epäonnistunut kasvun ja työllisyyden osalta. Poliitikot syyttävät usein globalisaatiota, aivan kuin se olisi joku nimetön ilmiö, johon ei voida vaikuttaa. Sitä se ei kuitenkaan ole. Pohjimmiltaan nimenomaan poliittisilla päätöksillä ohjataan, mitä vaikutuksia globalisaatiolla on. Tutkimus- ja kehittämistoiminnassa on kyse investoinneista tulevaisuutta varten.
Tässä mietinnössä osoitetaan kuitenkin, että EU:ssa on epäonnistuttu tutkimus- ja kehittämistoiminnassa alalla toisensa jälkeen. Mietinnössä tuodaan esiin tilanteen muuttamisen kannalta merkittäviä tekijöitä. Haluan todeta, että kaikenlainen menestyksekäs tutkimus- ja kehittämistoiminta perustuu tiedeyhteisön suureen vapauteen sekä tutkimuksen mahdollisimman vähäiseen sääntelyyn ja ohjaukseen. Tarkoitan sekä yksittäisten tutkijoiden vapautta että vapautta myöntää kansallista ja alueellista tukea tutkimus- ja kehittämistoiminnalle. Tieto on usein juuri näillä tasoilla. Ehdotettu laaja lainsäädäntö huolestuttaa minua hieman tämän vuoksi. Tutkimuksen alalla ei tarvita lisää sääntöjä vaan enemmän tutkimusvapautta ja resursseja.
Tutkimusta ja kehittämistä koskeva politiikka ei ole sukupuolineutraalia, kuten ei ole mikään muukaan politiikka. Naistutkijoilla on suuria vaikeuksia sekä tutkijanpaikan että tutkimuksen rahoituksen saamisessa. Tämä epätasainen jakautuminen vaikuttaa tietysti huomattavasti tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Jotta Lissabon-ohjelmaan sisältyvä tutkimusta ja kehittämistä koskeva ohjelma onnistuu, on hyödynnettävä naistutkijoiden osaaminen. Kannatan mietinnössä esitettävää näkemystä, jonka mukaan tulevassa tutkimustoiminnassa on asetettava ympäristö ja kestävä kehitys ensisijaisiksi tavoitteiksi. Juuri tämä yhdessä naisten taitojen hyödyntämisen kanssa voi tutkimuksen alalla johtaa menestykseen epäonnistumisen sijaan. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, innovaation aikakaudella tarvitaan jatkuvaa kehittämistä ja tutkimusta, sillä tutut tekniikat vanhentuvat aivan liian nopeasti. Emme voi pysyä muuttumattomina, vaan tarvitsemme jatkuvasti edistysaskelia. Tämä on meille kaikille tuttu itsestään selvä asia.
Tunnetusti olemme vuosikausia olleet selvästi edelläkävijöitä Yhdysvaltoja ja Japania jäljessä tutkimus- ja kehittämistoiminnassa. Vaikka tämä alkaa pikkuhiljaa muuttua, on vielä paljon tehtävää. Innovoinnille on luotava paremmat olosuhteet. Tähän tarvitaan kansainvälisesti kilpailukykyistä, lupaavaa uutta tutkijasukupolvea. Meidän olisi syytä olla huolissamme teknisten ja luonnontieteellisten tutkintojen suorittaneiden vähäisestä osuudesta ja tutkimusvapaudella houkutteleviin kilpaileviin taloudellisiin järjestelmiin suuntautuvasta aivovuodosta samoin kuin yliopistojen vaikeuksista pitää pätevää opetushenkilökuntaa.
Lisäksi meidän olisi lopultakin tuettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä, koska nämä tarjoavat parhaimmat mahdollisuudet innovointiin ja työpaikkojen luomiseen. Muutoin nämä pk-yritykset vähentävät tutkimus- ja kehittämistoimintaansa, koska ne eivät pysty hyötymään EU:n monimutkaisista sijoitusohjelmista. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission uuteen lähestymistapaan, jonka avulla eurooppalaista tutkimustoimintaa tarkastellaan yhdessä innovaatioiden kehittämisen kanssa. Haluan kiittää jäsen del Castilloa, ennen kuin esitän huomioita kahdesta seikasta, jotka voisivat mielestäni vahvistaa innovaatiota Euroopan unionissa.
Ensinnäkin pienten ja keskisuurten yritysten on verkotuttava suurempien yritysten ja teollisuuden kanssa. Miksi? Sen vuoksi, että pienet yritykset ovat erityisen innovatiivisia ja usein innovatiivisempia kuin suuret yritykset. Pieniltä yrityksiltä puuttuu kuitenkin tavallisesti vakaata ja sopivaa rahoitusta, kun taas teollisuudella ja suurilla yrityksillä on pääomaa, mutta ne eivät ole aina valmiita investoimaan aikaa ja henkilöresursseja kokeiluihin. Näin ollen tällaisista yhteisyrityksistä voisi olla valtavasti hyötyä sekä pienille että suurille yrityksille.
Toiseksi on painotettava entistä enemmän julkisia hankintoja koskevien sopimusten merkitystä. Miksi? Sen vuoksi, että julkisia hankintoja koskevien sopimusten avulla voidaan mielestäni lisätä kysyntää ja täyttää markkinoiden aukkoja ja korjata markkinahäiriöitä. Mielestäni meidän on Euroopan unionissa muun muassa tarkasteltava vakavasti mahdollisuutta edistää vapaita tarjouskilpailuja amerikkalaisen mallin mukaisesti. Näin ollen jäsenvaltioiden ja komission on tutkittava olemassa olevia mahdollisuuksia.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kysyä teiltä, millä EU:n rakenteilla innovaatiota tuetaan nykyään Euroopan unionissa. Tarvitaanko mahdollisesti uusia aloitteita? 
Reino Paasilinna (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitos hyvästä mietinnöstä. Panostuksemme eurooppalaiseen tutkimus- ja kehitystoimintaan eivät ole kaikista hyvistä puheista huolimatta vieläkään riittäviä. Viimeisimmät tiedot kertovat, että jäämme yhä jälkeen sekä Yhdysvalloista että Japanista, ja uudet kilpailijat puolestaan ajavat meitä takaa, kuten äsken tuli esille.
Huippututkimusta ei muuteta innovaatioksi ja työllisyydeksi kuitenkaan pelkästään rahalla, vaan on luotava innovoiva ilmapiiri, josta myös komissaari puhui. Se on modernin teollisuusyhteiskunnan tärkein piirre. Se ei synny palloa potkimalla, eikä ole olennaista, kuka juoksee nopeimmin, vaan kuka ajattelee nopeimmin. Kyse on meidän kohdallamme asenteista ja halusta noudattaa yhtenäistä strategiaa tulosten saavuttamiseksi. Kun puuttuu innovoiva ilmapiiri, rahaa ja strategia, ei epäonnistumiseen enää muuta tarvita. Julkisen hallinnon, korkeakoulujen ja yritysten on koottava voimansa yhteen ja erikoistuttava. Ongelmana on tosin se, että erot jäsenvaltioiden välillä ovat kovin suuret, ja matkustusvauhti hyvin erilainen.
Tutkijoiden yhtenäismarkkinoiden luominen on kannatettava tavoite. Parhaiden tutkijoiden on päästävä sinne, missä tehdään parasta tutkimusta ja innovaatiotyötä. Useat unionin erityisohjelmat, kuten Descartes tai Aristoteles, ovat lisänneet tutkijoiden liikkuvuutta, mutta yhä on sellaisia muureja, jotka suorastaan työntävät tutkijoita ulkomaille. Eurooppalaiseen tutkimuspolitiikkaan tulee sisältyä tutkijoiden työolosuhteisiin panostaminen. Näin me luomme innovaatioperusteista kilpailukykyä. Suomi on omalla esimerkillään näyttänyt, että tutkimukseen ja innovaatioon perustuva kilpailukyky on mahdollista rakentaa hyvinvointiyhteiskunnan varaan. 
Arūnas Degutis (ALDE ). –
   Haluan kiittää jäsen del Castillo Veraa aloitteesta ottaa esiin asioita, jotka ovat hyvin tärkeitä Euroopan unionin kannalta.
Haluan painottaa, että tieto on perustekijä, jota voidaan hyödyntää Euroopan unionissa kansainvälisen kilpailuedun lisäämiseksi. Varojen myöntäminen ja kilpailukykyisen toimintaympäristön varmistaminen ovat paras tapa, jolla EU voi parantaa tieteellistä tutkimuspotentiaaliaan, koska jäsenvaltioissa tällaisten ohjelmien toteuttaminen omin voimin on paitsi tehotonta myös usein liian kallista.
EU:n olisi torjuttava aivovuotoa entistä tehokkaammin tarjoamalla parhaimmille nyt Yhdysvalloissa toimiville tutkijoilleen paremmat olosuhteet ja enemmän rahoitusta tieteellistä tutkimustyötä varten.
Olen yhtä mieltä siitä, että yliopistoilla on ensisijainen merkitys tiedon luomisessa ja jakamisessa. Näin ollen olisi vahvistettava yhteistyötä korkea-asteen koulutuksen, tutkimuksen ja tuotantosektorin välillä.
Jotta voidaan lisätä investointeja tieteelliseen tutkimukseen, parantaa Euroopan unionin kilpailukykyä ja luoda uusia työpaikkoja, tietoon ja innovaatioon on sijoitettava entistä enemmän ja tehokkaammin. Vaikka yleisesti ottaen jokaisen jäsenvaltion tehtävä on edistää investointien lisäämistä ja tehostamista yhteismarkkinoita toteutettaessa, EU:n olisi osallistuttava näihin toimiin rahoittamalla toimintaa talousarviostaan ja edistettävä näin tieteellisen tutkimuksen ja innovaatioiden nopeampaa kehittämistä. 
Erna Hennicot-Schoepges, (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijäämme, joka on tuonut esiin tärkeimmät seikat ja joka puhui mietintöä esitellessään asenneilmaston parantamisesta. Mielestäni luovuusilmasto on vielä innovaatioilmastoakin tärkeämpi.
Komission jäsen Verheugen totesi luottavansa puheenjohtajavaltio Suomen kekseliäisyyteen, mikä on aivan oikein. Meillä on hyvät perusteet tarkastella suomalaista koulutusjärjestelmää. Tällöin havaitaan, että Suomessa on uskallettu mennä "työllistettävyyttä" () pidemmälle – käytän tätä hirvittävää termiä, jonka EU:n byrokraatit ovat sepittäneet – jotta voidaan edistää yrittäjyyttä jo mahdollisimman varhaisesta iästä lähtien.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni Lissabonin strategia on hyvä esimerkki siitä, miten Eurooppa-neuvosto toimii kuin nukkumatti. Vuonna 2000 neuvosto julkisti loisteliaan idean, ja viisi vuotta myöhemmin on todettava, ettei ideasta ole seurannut mitään eikä talousarvioissa ole otettu huomioon valtioiden ja hallitusten päämiesten halua lisätä tutkimusrahoitusta.
Näin ollen meidän on ennen kaikkea tehtävä työmme. Kiitän esittelijää siitä, että mietinnössä pyydetään Eurooppa-neuvostoa esittämään vuosittain kertomus ja valvomaan tätä rahoitusta, jota on luvattu myöntää vuosi toisensa jälkeen mutta jota ei koskaan näy. On aika tehdä kansallisista talousarvioista sellaisia, että onnistutaan lopultakin luomaan synergiaa tutkimuksen alalla. Tässä yhteydessä haluan esittää uuden pyynnön. Olen kiinnittänyt huomiota siihen, että seitsemännen puiteohjelman avulla luotava uusi Euroopan tutkimusneuvosto aiheuttaa valtavasti byrokratiaa.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos asia todella on näin, mielestäni tässä mennään pidemmälle kuin neuvosto ja parlamentti halusivat. 
Teresa Riera Madurell (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä komissiota tämän asiakirjan oikea-aikaisuudesta. Asiakirjassa tarkastellaan tärkeitä käytännön toimia, joilla pyritään luomaan Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamisen kannalta tehokas tiede- ja teknologiapolitiikka. Haluan kiittää myös esittelijää mietinnöstä, jossa määritellään hyvin realistisesti ne esteet, jotka Euroopan unionin on ylitettävä, jotta näillä toimilla saavutetaan halutut tulokset.
Käsittelen kolmea asiaa. Ensinnäkin on luotava tutkijoita houkuttelevat sisämarkkinat. On selvää, että asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi Euroopan unionissa tarvitaan paremmin koulutettuja tutkijoita ja että henkilöresursseja on hyödynnettävä edistämällä rajatylittävää yhteistyötä.
Tämän vuoksi aivovuotoa on torjuttava tehokkaasti, on luotava kannustimia, joilla parhaita ulkomaalaisia tutkijoita voidaan houkutella työskentelemään Euroopan unioniin, tehtävä luonnontieteitä tunnetuksi nuorison keskuudessa, parannettava tutkijoiden työoloja, poistettava liikkuvuuden esteitä ja luotava sellaiset olosuhteet, että naiset voivat osallistua tieteen ja tekniikan alan toimintaan miehiin nähden tasa-arvoisin edellytyksin. Hyvät parlamentin jäsenet, tässä ei voida käyttää jalkapalloon liittyviä vertauksia. Joukkueen on koostuttava sekä naisista että miehistä, jotta voidaan edistyä älykkäästi.
Toiseksi haluan todeta, että on tuettava pk-yritysten tutkimusvalmiuksia. Tässä asiassa haluan painottaa CIS:ssä ja seitsemännessä puiteohjelmassa ehdotettujen välineiden merkitystä. Niillä pyritään parantamaan pk-yritysten mahdollisuuksia saada rahoitusta, jonka puute on pk-yritysten tärkein este niiden pyrkiessä parantamaan innovointikykyään.
Lopuksi haluan painottaa ehdotusta, jonka mukaan olisi lisättävä rakennerahastoista tutkimukseen ja innovaatioon käytettävien varojen määrää. Rakennerahastojen avulla on vahvistettu tutkimus- ja kehittämistoiminnan rakenteita soveltaen varojen alueellisen jakautumisen periaatetta lähentymiskriteerien mukaisesti. Tämän vuoksi on tärkeää edistää yhteisön eri tutkimus- ja kehitysohjelmien sekä aluekehityspolitiikan perusvälineen eli rakennerahastojen yhteensovittamista.
Arvoisa puhemies, nämä olivat ne kolme seikkaa, joita halusin painottaa tästä asiakirjasta, joka saattaa osoittautua hyvin hyödylliseksi tulevassa työssämme. 
Ján Hudacký (PPE-DE ). –
   Haluan aluksi esittää kiitokseni esittelijä del Castillolle mietinnöstä, jossa käsitellään tutkimuksen ja innovaatioiden kehittämisen koko laajaa alaa ja esitetään monia ideoita nykyisen tilanteen parantamiseksi.
Haluan puheenvuorossani korostaa toimeenpanorakenteiden hyvin tärkeää asemaa. Niillä voidaan vaikuttaa merkittävästi yhteisön tukiohjelmien tulevaan onnistumiseen tutkimuksen, kehittämisen ja innovaation alalla, myös seitsemännen puiteohjelman sekä kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman onnistumiseen. Se, kuinka hyvin nämä ohjelmat, joihin luotamme suuressa määrin, onnistuvat, riippuu siitä, kuinka hyvin ne sopeutetaan kohderyhmien tarpeita sekä erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, yliopistojen sekä tutkimuskeskusten ja -laitosten tarpeita vastaaviksi.
Jos käytössäni olevat tiedot pitävät paikkansa, Euroopan komissio tai sen yritystoiminnan pääosasto työskentelee parhaillaan uuden ja tehokkaamman liiketoiminnan tukiverkostomallin parissa, johon kuuluvat euroneuvontakeskukset (EIC) ja innovaatioyhteyskeskukset (IRC). Tavoitteena on hallinnollisen rasituksen vähentäminen. Tarkoituksena on, että nämä verkostot organisoidaan uudelleen kehittämällä yhteenliittymiä NUTS I- tai NUTS II -tasolla. Mielestäni komission toteuttamat toimet tehokkuuden parantamiseksi ja byrokratian vähentämiseksi ovat aivan oikeita.
Arvoisa komission jäsen, toisaalta kehottaisin teitä näitä toimia toteutettaessa ottamaan huomioon, että tarvitaan läheistä vuorovaikutusta yrittäjien, tutkimuskeskusten ja yliopistojen sekä väliportaan laitosten välillä. Alueellisen tason NUTS II on yhteenliittymien luomisen kannalta vähimmäistaso, jotta saavutetaan riittävä maantieteellinen kattavuus monipuolisille palveluille, joita tarvitaan tämän alan eurooppalaisen politiikan toteuttamiseen menestyksekkäästi. NUTS I -tasoa eli siis keskitetyn hallinnoinnin tasoa puoltava päätös saattaisi vähentää Euroopan komission hallinnollista rasitusta mutta ei varmastikaan vähentäisi byrokratiaa jäsenvaltioissa. Päinvastoin tällainen ratkaisu vähentäisi tuensaajien mahdollisuuksia osallistua joustavasti tukiohjelmiin etenkin syrjäisillä alueilla.
Yhtä tärkeää suunniteltujen yhteenliittymien kannalta olisi varmistaa, että tarjolla on monipuolinen valikoima laadukkaita tukipalveluja. Yhteenliittymien luominen euroneuvontakeskusten ja innovaatioyhteyskeskusten yhteisen verkoston avulla edistää monipuolisten ja joustavien palvelujen tarjontaa, samalla kun toteutetaan näiden keskusten alkuperäiset tavoitteet ja luodaan kipeästi tarvittua synergiaa. 
Pia Elda Locatelli (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi kiittää esittelijä del Castillo Veraa mietinnöstä. Haluan käsitellä kahta asiaa eli eurooppalaisen tutkimusalueen luomista sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevaa kysymystä.
Eurooppalaisen tutkimusalueen luominen merkitsee yhtenäismarkkinoiden luomista kaikkein arvokkaimmalle hyödykkeelle eli tiedolle. Näitä markkinoita on näin ollen luotava samalla määrätietoisuudella, jolla koko Euroopan unionissa toteutettiin rahaliitto ja muiden tavaroiden yhtenäismarkkinat.
Seitsemäs puiteohjelma käynnistetään muutaman kuukauden kuluttua, mutta Euroopan unionissa on yhä hyvin tai itse asiassa liian monenlaisia kansallisia ja alueellisia järjestelmiä tutkimuksen ja innovaation alalla. Tämän vuoksi emme toimi yhdessä joukkueena. Tämä haittaa järjestelmällistä yhteistyötä ja heikentää tehokkuutta. Jos haluamme toteuttaa Lissabonin strategian tavoitteet, julkisen ja yksityisen sektorin kaikkien toimijoiden on alueilla, jäsenvaltioissa ja yhteisössä osallistuttava tähän työhön toisiaan täydentävien ja keskenään synergisten toimenpiteiden avulla ja kehitettävä järjestelmiä, jotka eivät ole pelkästään poliittisia vaan myös johdonmukaisia ja keskenään yhteensopivia.
Pienistä ja keskisuurista yrityksistä toteaisin, että monissa lähteissä tuottavuuden laskun ja siitä aiheutuvan Italian talouden tuottavuuden laskun syynä pidetään Italian vähäistä innovaatiotoimintaa. Tämä taas johtuu siitä, että monissa italialaisissa yrityksissä uutta teknologiaa pidetään periaatteessa aiheettomana tai turhana. Tämä kielteinen asenne on yhteydessä yritystemme pieneen kokoon. Niissä on keskimäärin neljä työntekijää. Vaikka tämä ilmiö on erityisen vakava kotimaassani, ongelma koskee kuitenkin suurinta osaa Euroopan unionista. Tässä yhteydessä ehdotankin, että niiden pieniin ja keskisuurin yrityksiin kohdistuvien erilaisten tukitoimien lisäksi, joita esitetään jäsen del Castillo Veran mietinnössä, jolle annan täyden tukeni, käynnistetään erityisesti pienyrittäjille tarkoitettuja koulutusaloitteita, jotta he ymmärtäisivät, että innovointi on välttämätöntä yrityksen selviytymisen kannalta.
Lopuksi kehotan jäsenvaltioita ja alueita, jotka tunnustavat tutkimuksen ja innovoinnin ensisijaisen tärkeyden, saattamaan yhteisön lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään ja aloittamaan eri ohjelmien ja toimien täytäntöönpanon aikaa hukkaamatta, sillä innovaatioiden yhteydessä aika on rahaa. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Me unkarilaiset olemme ylpeitä siitä, että viime vuosisadalla maassamme oli kymmenkunta Nobelin palkinnon saajaa. Emme kuitenkaan muista lainkaan yhtä usein, että nämä huomattavat nerot lähes poikkeuksetta saivat tämän tunnustuksen toimiessaan kaukana kotimaastaan. Suurin osa kyseisistä tutkijoista sai tämän kunnianosoituksen tehdessään tutkimustyötä Yhdysvalloissa.
Erään kuuluisassa Los Alamosin tutkimuskeskuksessa Yhdysvalloissa toimivan unkarilaisen tutkijaryhmän jäseniä alettiin jonkin ajan kuluttua kutsua marsilaisiksi. Itse asiassa myöhemmin kaikki Yhdysvalloissa kutsuivat heitä leikillisesti marsilaisiksi, koska heidän ylivoimaisen älykkyytensä vuoksi vaikutti siltä, että he olisivat olleet kotoisin joltain toiselta planeetalta. He eivät kuitenkaan olleet toisesta maailmankaikkeudesta vaan pelkästään eri mantereelta eli Euroopasta. Parempien tutkimusolosuhteiden ja suuremman arvostuksen vuoksi he veivät kotimaassaan hankkimansa tietämyksen Yhdysvaltoihin.
Tämä tarina kertoo 1900-luvusta, mutta meidän ei pidä luulla, että "aivovuoto" on tyrehtynyt. Eurooppa tuottaa edelleen huomattavimmat älyn jättiläiset. Jos tarkastellaan tutkimusta ja kehittämistä koskevien tilastojen yhteenvetoa, voidaan kuitenkin tehdä se huolestuttava päätelmä, että olemme tällä alalla edelleen hyvin epäedullisessa asemassa Yhdysvaltoihin ja Japaniin verrattuna.
Käsiteltävänä olevassa mietinnössä todetaan aivan oikein, että tämä jälkeenjääminen johtuu toisaalta siitä, ettei Euroopan unionissa tuoteta riittävästi tutkimustuloksia, joita voitaisiin sitten soveltaa liike-elämässä. Teoreettisen tiedon ja käytännön soveltamisen välinen kuilu hillitsee huomattavasti Euroopan unionin kilpailukykyä. Toinen syy jälkeenjäämiseen on edelleen varojen puute. Sen tavoitteen saavuttaminen, jonka mukaan vuoteen 2010 mennessä tutkimukseen investoidaan kolme prosenttia EU:n BKT:sta, näyttää jo nyt illuusiolta.
Näin ollen on selvää, mitä on tehtävä. On myönnettävä lisää varoja, vahvistettava soveltavaa tutkimusta ja arvostettava entistä enemmän tutkijanuraa, sillä ilman tällaisia toimia Lissabonin strategian tavoitteet jäävät saavuttamatta. 
Adam Gierek (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on eurooppalainen paradoksi, että vaikka meillä on paljon perustutkimusta, meillä on suhteellisen vähän innovaatioita. Puolassa tähän on vaikuttanut se, että monia teollisuudenaloja hallitsevat ulkomaalaiset yritykset, joilla on omat tutkimuslaitoksensa, suunnittelutoimistonsa ja laboratorionsa kotimaissaan.
Itse asiassa teollisuutemme tutkimusperusta on lopettanut toimintansa viime vuosien aikana. Tutkimustuloksia ei ole muutettu tehokkaasti entistä tehokkaammiksi tuotantomenetelmiksi ja palveluiksi tai innovaatioiksi. Tämä johtuu osittain siitä, että monikansalliset yhtiöt ovat päättäneet kilpailla tutkimuksen ja innovaation alalla. Uusien ideoiden ja patenttien keksijöillä on ollut myös vaikeuksia saada mainittavaa voittoa. Muita ongelmia ovat olleet se, että Microsoftin kaltaiset kansainväliset yhtiöt ovat sulkeneet Euroopan unionista tulevat mahdolliset kilpailijat pois patenttien avulla, sekä niukat määrärahat ja sotilaalliseen tutkimukseen myönnetyt vähäiset varat.
Tämän vuoksi olisi ensinnäkin yksinkertaistettava mekanismeja niin, että keksijät voivat hyötyä henkilökohtaisesti paitsi patentoitavista myös muista keksinnöistä. Toiseksi olisi rajoitettava sellaisten kansainvälisten yritysten monopoleja, jotka käyttävät patenttejaan estääkseen eurooppalaisten kilpailijoiden toimintaa. Jos Euroopan unionissa myönnetty patentti estää tietyn alan innovaatioiden lisääntymistä sen vuoksi, että innovaatiota jätetään tahallisesti soveltamatta tietyn ajanjakson ajan, ehdottaisin, että keksinnön perustana oleva idea olisi saatettava muiden käyttäjien käyttöön maksutta. Kolmanneksi jokaisen suuren yrityksen olisi käytettävä voittojaan tehostamista ja innovaatioita edistävän teknisen edistyksen rahaston luomiseen. Tällaista ratkaisua on jo kerran aikaisemmin sovellettu Puolassa. Pienet ja keskisuuret yritykset voisivat kuitenkin keskittää voimavaransa kauppakamarien kaltaisten järjestöjen tuella. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, innovaatio, tutkimus ja kasvu ovat koko Euroopan unionin suurimmat haasteet. Tämän vuoksi arvostan esittelijän optimismia ja työtä. Hän on pyrkinyt tässä omasta aloitteestaan laatimassa mietinnössään määrittelemään uusia tapoja Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseksi. Jotta Euroopan unioni voisi kilpailla tieto- ja viestintätekniikan soveltamisessa kärjessä olevien Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa, on lisättävä tutkijanuran houkuttelevuutta tarjoamalla kannustimia, houkutteleva ympäristö ja korvausjärjestelmä, joka motivoi opiskelijoita tekemään opiskelunsa aikana tutkimustyötä yliopistossa. Jäsenvaltioiden odotetaan olevan erityisen tärkeässä asemassa tutkimukseen ja innovaatioon tehtävien investointien edistämisessä, sillä ne voivat helpottaa ja laajentaa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia erityisesti yliopistojen kanssa.
Ratkaisuna Euroopan unionin menestykseen ovat elinvoimaiset pienet ja keskisuuret yritykset, joiden osuus EU:n BKT:sta on 65 prosenttia. Erityisesti nämä yritykset tarvitsevat tukea innovaation ja tutkimuksen alalla, sillä ne tukevat uuteen teknologiaan perustuvien palvelujen ja markkinoiden kasvua. Perusedellytys suotuisan liiketoimintaympäristön luomiselle on EU:n talousarviosta myönnettävä riittävä rahoitus. Esimerkiksi tukemalla riskipääoman käyttöä luodaan mahdollisuuksia varojen kokoamiselle luovien ideoiden kehittämistä varten ja varmistetaan yritysten kilpailukyky niiden toiminnan alkuvaiheessa. On muistettava tukea yrittäjähenkeä jo varhaisessa vaiheessa, sillä näin voidaan tukea innovaatiota ja lisätä innovatiivisten tavaroiden ja palvelujen kysyntää väestön keskuudessa. On välttämätöntä saattaa tutkimusta ja innovaatiota koskevat tiedot yleisesti taloudellisten toimijoiden käyttöön. Tämän vuoksi on perustettava ja tuettava myös alueellisia tiedotuskeskuksia. Nämä keskukset voivat sitten edistää osaltaan valtakunnallista ja rajatylittävää yhteistyötä. Haluan todeta lopuksi vielä yhden asian. Vuosi 2010 lähestyy nopeasti, ja on selvää, että Euroopan unionin on toteutettava Lissabonin strategian tavoitteet ja tehtävä näin mahdollisimman pian. 

John Attard-Montalto (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, on ilmeistä, että Amerikan yhdysvallat ja Japani ovat ohittaneet Euroopan unionin kolmella tärkeällä alalla. Nämä ovat kasvu, tutkimus ja tuotanto.
Tiedämme, että Euroopan unionissa pystyttäisiin tekemään nykyistä paljon enemmän kehittämistyötä. Tiedämme myös, että työttömien jonot ovat liian pitkiä. Olemme omaksuneet asenteen, jossa osoitamme sormella hiljattain teollistuneita maita. Nyt puhumme Kiinasta, huomenna Intiasta ja ylihuomenna Brasiliasta. Tämä ei kuitenkaan ole oikein. Totuus on, ettei Euroopan unioni ole itse ollut aloitteellinen emmekä ole ymmärtäneet uudistamisen, tutkimuksen, teknologian ja tietotekniikan suurta merkitystä.
Itse asiassa olemme asettaneet tavoitteeksi kolme prosenttia BKT:sta. Nyt toteamme, että tämä tavoite on vaikea saavuttaa. Päätän puheenvuoroni toteamalla, että maiden, jotka saavat varoja rakennerahastoista, olisi käytettävä osa näistä varoista tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, esittelijä kuvaa hyvin osuvasti tiedonannon tärkeintä lähtökohtaa. Hän pitää tiedonantoa uutena kannustimena periaatteelle, johon Lissabonin strategian tavoitteet perustuvat. Monet Euroopan unionin kansalaiset pitävät näitä tavoitteita yhä yhteisön "tavaramerkkinä". Tiedonannossa suositellaan yksinkertaisesti, että Euroopan unionissa olisi edelleen edistettävä tutkimusta ja innovointia, jotka ovat tärkeitä muutoksen kannustimia nykyajan yhteiskunnassa. Tätä on pidetty ensisijaisen tärkeänä jo vuosia. Lisäksi tiedonannossa todetaan, että ennen kaikkea talouskehitystä olisi pidettävä tärkeänä välineenä työmarkkinoiden edistämisessä.
EU:n 10 uutta jäsenvaltiota tukee lujasti entistä houkuttelevampien toimintaolosuhteiden luomista nykyaikaisille tutkimuskeskuksille Euroopan unionissa. Edelleen on selvästi syytä olla huolissaan, sillä EU:ssa on yhä näkyviä oikeudellisia ja hallinnollisia esteitä Keski- ja Itä-Euroopasta kotoisin oleville tutkijoille, jotka haluavat osallistua tällaiseen tutkimukseen. Näin ollen on sitäkin myönteisempää, että teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta on hyväksynyt käsiteltäväksi jätetyt mietintöä koskevat tarkistukset. Nämä tarkistukset esitettiin pitäen mielessä juuri kyseisen alueen tutkijat ja etenkin uransa alkuvaiheessa olevat tutkijat.
On myös syytä korostaa, että valiokunta on osoittanut merkittävää kiinnostusta pienten ja keskisuurten yritysten ongelmia kohtaan. Esittelijän mietintöön sisältyy jopa ehdotus, jonka mukaan on otettava erityisesti huomioon mikroyritysten ja pienten yritysten tilanne. Tiedeyhteisö pitää tätä ehdotusta sopivana kehyksenä, jonka avulla voidaan asettaa Euroopan komissiolle paineita sellaisen tietokannan luomiseksi, josta kävisi ilmi tieteellisen tutkimuksen nykytila. Kun otetaan huomioon tiedeyhteisön kasvavat odotukset, tämä on myös eräänlainen tae siitä, että teollis- ja tekijänoikeuksia suojellaan.
Tällaisella uudella talouspolitiikalla voitaisiin luoda uusia mahdollisuuksia käyttää joustavasti erilaisia taloudellisia välineitä, joilla varmistetaan työllisyyden jatkuva kasvu keskustelumme sanoman mukaisesti. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kymmenvuotisen Lissabonin strategian käynnistämisestä on jo kuusi vuotta, ja edelleen on vaikea kutsua Euroopan unionia maailman dynaamisimmaksi taloudeksi. Yhdysvaltojen tai Japanin saavuttaminen on yhä kunnianhimoinen tavoite, unelma. On tuskin yllättävää, etteivät toimien vaikutukset vastaa puheita. Euroopan unioni on varannut vain 1,93 prosenttia BKT:staan erityisesti tieteelliseen tutkimukseen ja kehittämistoimintaan, kun taas Yhdysvalloissa tälle alalle on kohdistettu 2,59 prosenttia ja Japanissa 3,15 prosenttia BKT:sta.
Vähäiset tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtävät investoinnit sekä innovoinnin riittämätön tukeminen eivät vahvista kasvu- ja työllistämispotentiaalia Euroopan unionissa. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää taata asianmukaiset määrärahat pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitettuja tukivälineitä varten, kuten kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa ja JEREMIE-aloitetta varten.
Yrittäjyyden edistämisen ja innovoinnin kannustamisen lisäksi on investoitava jatkuvasti tieteen kehitykseen. Tutkijoille olisi tarjottava asianmukaiset uramahdollisuudet ja taloudelliset edellytykset tutkimustyön tekemiseen. Muutoin yhdysvaltalaiset tai japanilaiset tutkimuslaitokset onnistuvat edelleen houkuttelemaan paremmilla tarjouksillaan lahjakkaita ja päteviä asiantuntijoita pois Euroopan unionista, ja he voittavat vastaisuudessa Nobelin palkintoja näille maille. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, teknologian ja innovaatioiden käyttö taloudessa, liiketoiminnassa ja kaupassa edistää epäilemättä työvoiman tuottavuuden huimaa paranemista ja uusien laadukkaiden työpaikkojen luomista. Esittelijä, jota kiitän vilpittömästi mietinnön kokoavasta esitystavasta, tuo tämän vuoksi perustellusti esiin, että vaikka Euroopan unionin toimielimissä tunnustetaan tutkimus- ja kehittämistoiminnan edistämisen erittäin suuri merkitys, koko Euroopan unionissa ei vieläkään hyödynnetä riittävästi yhteisön potentiaalia sen paremmin henkilöresurssien kuin rahoituksenkaan osalta.
Kaikissa kansallisissa uudistusohjelmissa pidetään tietysti tutkimusta, innovaatiota ja niiden soveltamista koskevia toimia haasteina. Rahoituksessa ei mielestäni ole yhtä tärkeää saavuttaa prosentteina ilmaistuja enimmäistavoitteita kuin uudistaa julkisia tutkimusjärjestelmiä samanaikaisesti kuin yliopistojen tieteellisten laitosten ja tutkimusohjelmien toimintaa järjestetään uudelleen ja tehostetaan sekä lisätään yleensä tietoon ja tutkimukseen kohdistuvaa kiinnostusta uudistettujen koulutusjärjestelmien ja tehokkaan elinikäisen oppimisen avulla.
Yhtä tärkeitä investointeja tutkimuksen lisäämiseksi ja innovaatioiden levittämisen onnistumiseksi ovat julkisen ja yksityisen sektorin välisten yhteisyritysten tukeminen ja rajatylittävän yhteistyön edistäminen. Valtion rahoituksen lisäksi komission suorittaman yhteisön varojen ja rahoitusmekanismien asianmukaisen hallinnoinnin sekä Euroopan investointipankin myöntämien lainojen saannin odotetaan takaavan, että tutkimustoiminta lisääntyy etenkin pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
Kun otetaan huomioon alueellisen lähentymisen tarve teknologisessa uraauurtavassa työssä ja kehityksessä sekä yhteisten työmarkkinoiden toteuttamisessa, olisi mielestäni hyvä ajatus edistää pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista eurooppalaisiin teknologiayhteisöihin. Voitot voidaan kuitenkin maksimoida henkilöresurssien edistämisen, erinomaisuuden ja korkea-asteen koulutuksen ja elinikäisen oppimisen laitosten sekä liike-elämän ja teollisuuden välisen luovan yhteistyön avulla. Näin Euroopan unionista tulisi tutkimuksen alalla maailmanlaajuinen kilpailija, jollainen EU on jalkapallossakin. 
Wiesław Stefan Kuc (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, muutama minuutti sitten päättyneessä keskustelussa käsiteltiin hyvin samanlaisia asioita. Kaikki puhujat kuvailivat tilannetta oikein hyvin. Jos halutaan kehittyä, on investoitava. Tämä käsittää myös tieteelliseen tutkimukseen ja innovaatioon tehtävät investoinnit. Parlamentin päätöslauselmaesityksessä todetaan tämä itsestään selvä asia ja tarkastellaan yksityiskohtaisesti nykyistä tilannetta ja tarvittavia tulevia toimia. Toteamukset, joiden mukaan Euroopan unionissa ei pyritä luomaan uutta tietoa, pystytä jakamaan tietoa eikä tueta tietoa taloudellisesti, kuulostavat kuitenkin kaikki pahaenteisiltä.
Tilanteen on muututtava. Vastaisuudessa on investoiva enemmän perustutkimukseen ja laajennettava tutkimus- ja kehittämistoiminnan julkista rahoitusta. Muutoin voimme haitata omien tavoitteittemme saavuttamista. Jollemme toteuta tarvittavia toimia, nykyaikaisesta ja dynaamisesta Euroopan unionista, jota monien muiden maiden kansalaiset pitävät houkuttelevana, tulee tekniikan ja talouden takapajula, jossa kansalaiset eivät halua asua tai tehdä työtä ja josta he eivät edes pidä. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ). –
   Haluan ensiksi kiittää esittelijää siitä, että hän on osoittanut, että voimme kääntää "globalisaation" omaksi eduksemme reagoimalla asianmukaisesti nykyisiin yhteiskunnallisiin prosesseihin huolimatta siitä, että tämä sana on alkanut kuulostaa kaikkialla Euroopan unionissa uhkaavalta.
Hän on tuonut esiin erityisesti kolme aluetta, joilla toiminta on heikkoa. Nämä ovat uuden tiedon luominen, yhteistyö uuden tiedon luomiseksi ja käyttämiseksi sekä tiedon rahoittaminen. Minäkin haluan teidän kiinnittävän huomiota kolmeen asiaan, jotka ovat mielestäni ratkaisevan tärkeitä Lissabon-ohjelman täytäntöönpanon onnistumisen kannalta. Nämä ovat ensinnäkin tutkimus, toiseksi jäsenvaltioiden ja yhteisön toimien välinen synergia ja kolmanneksi Euroopan teknologiainstituutti.
Ensiksi toteaisin, että komissio on yhteistyössä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa esittänyt sopivan ehdotuksen tutkimuksen seitsemänneksi puiteohjelmaksi. Tästä ohjelmasta käytävät neuvottelut on saatettava päätökseen mahdollisimman pian, jotta sen täytäntöönpano voidaan aloittaa ajoissa. Ohjelmaan myönnettyjä varoja karsittiin huomattavasti rahoituskehystä koskevien neuvottelujen aikana, minkä vuoksi kaikki tutkimuksen määrärahat on otettava käyttöön. Ei ole mitään perusteltua syytä enää vähentää kyseisiä varoja.
Toiseksi toteaisin, että EU:n yhteisillä toimilla voidaan kannustaa yksittäisiä jäsenvaltioita toteuttamaan omia toimia. Tyydyttäviä tuloksia voidaan saada vain, jos yhdistetään EU:n ja jäsenvaltioiden toimet. Tämän vuoksi kehotan komissiota seuraamaan tarkasti yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamia toimia ja tuomaan julkisuuteen esimerkkejä onnistuneista jäsenvaltioista tai käytännöistä.
Kolmanneksi mielestäni olisi myös tärkeää luoda synergiaa koulutuksen, tutkimus- ja kehittämistoiminnan sekä talouden välillä. Komission on toimillaan edistettävä tällaista yhteistyötä. Tarkoitan tällä Euroopan teknologiainstituuttia. Jotta asianomainen ehdotus ei jäisi pelkäksi poliittiseksi hankkeeksi, on otettava tarkasti huomioon kaikkien osapuolten näkemykset. On edistettävä todellista kasvua eurooppalaisen tutkimusalueen sisällä ja estettävä se, että rahoitusta vähennetään entisestään ja varat käytetään byrokratian lisäämiseen. Kiitos! 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.
Gábor Harangozó (PSE ). –
   Tämä valiokunta-aloitteinen mietintö, joka koskee Lissabon-ohjelman täytäntöönpanoa, tulee mitä sopivimpaan aikaan, koska koheesiopolitiikkaa koskevaa uutta lainsäädäntökokonaisuutta koskevat neuvottelut saadaan aivan kohta päätökseen. Lissabonin strategiaan sisältyvien kasvua ja työllisyyttä koskevien tavoitteiden elvyttäminen on tärkeä osa tätä uudistettua lainsäädäntöä, sillä Euroopan unionin tekemisessä maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi taloudeksi on jo viivytelty liikaa. Näin ollen voin vain tukea jäsen del Castillo Veran mietintöä ja sitä, että mietinnössä painotetaan Euroopan unionin tutkimus- ja innovointiympäristön parantamista. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että mietinnössä kiinnitetään huomiota pienten ja keskisuurten innovatiivisten yritysten mahdollisuuksiin Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseksi ja vaaditaan edistämään julkista ja yksityistä rahoitusta yhteisön taloudellisen tuen optimoimiseksi. Lopuksi toteaisin, että jäsen del Castillo Veran laatiman valiokunta-aloitteisen mietinnön mukaan on syytä korostaa, että on todellakin tarpeen kiireellisesti yhdenmukaistaa entistä paremmin kansallisten strategioiden välistä koordinointia ja yhteistyötä, jos todellakin halutaan parantaa Euroopan unionin kasvu- ja työllistämispotentiaalia. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Calabuig Rullin laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6-0206/2006) EU:n valmistusteollisuutta vahvistavista toimintapuitteista – Yhtenäisempi lähestymistapa teollisuuspolitiikkaan (2006/2003(INI)). 
Joan Calabuig Rull (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan ennen varsinaista puheenvuoroani käsitellä lyhyesti Valenciassa eilen sattunutta vakavaa onnettomuutta, jossa menehtyi 41 ihmistä.
Kuten jotkut jäsenet tietävät, olen syntynyt ja asun Valencian kaupungissa. Tämän vuoksi haluan aluksi esittää vilpittömän osanottoni ja solidaarisuuden ilmaukseni tämän traagisen onnettomuuden kaikkien uhrien perheille ja toivottaa pikaista paranemista kaikille turmassa loukkaantuneille.
On totta, että näin laaja onnettomuus on nykyaikana käsittämätön. Toivonkin, että onnettomuuden syyt selvitetään täysin, jottei muiden perheiden enää tarvitse kärsiä vastaavasta tapaturmasta.
Puheenvuoroni tänään keskusteltavana olevasta mietinnöstä aloittaisin kiittämällä komissiota sekä erityisesti komission jäsentä Verheugenia ja hänen ryhmäänsä tiedonannosta, jonka he ovat esittäneet valmistusteollisuuden tulevaisuudesta.
Emme voi pysyä toimettomina tai asettua puolustuskannalle edessämme olevien haasteiden yhteydessä, vaan meidän on tunnustettava, ettei markkinoilla vastata niihin riittävästi itsestään. Aloite, jolla otetaan teollisuuspolitiikka jälleen käsiteltäväksi ja edistetään olosuhteita, joita tarvitaan Euroopan unionin valmistusteollisuuden tulevaisuuden turvaamiseksi, on tämän vuoksi asianmukainen.
Euroopan unionin on pyrittävä suureksi teollisuusmahdiksi, eikä se saa tyytyä pelkästään palvelualan kehittämiseen. Tämän alan tulevaisuus liittyy usein läheisesti vahvan teollisen perustan olemassaoloon. Jäsenvaltiot ja alueet eivät siten saa odottaa toimien toteuttamista siihen asti, kunnes tilanne on kriittinen ja tällä on peruuttamattomia vaikutuksia teollisuuteen.
Nyt ei ole kyse politiikasta, jonka avulla myönnetään tukia teollisuuden suurille dinosauruksille. Tämä malli oli julkisten varojen kannalta pohjaton kuilu ja esti mahdollisuudet luoda pysyviä työpaikkoja, joiden tulevaisuus on turvattu.
EU:n valmistusteollisuuden on vastattava useisiin tärkeisiin haasteisiin samanaikaisesti, kuten EU:n laajentumiseen, globalisaatioon ja yritysten toimintojen siirtämiseen. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, että Euroopan unionin suurimmat haasteet tulevat sen ulkopuolelta. Näitä ovat etenkin globalisaatiosta aiheutuvat haasteet ja erityisesti Aasian nopeasti kehittyvien talouksien aiheuttama kilpailu. Kyseisten haasteiden vuoksi meidän on muutettava ajattelutapojamme ja hyödynnettävä uusia mahdollisuuksia.
Euroopan unionin teollisuuden nykyisen rakenteen vuoksi emme yleensä ottaen ole parhaassa asemassa käynnissä olevaan globalisaatioon vastaamisen kannalta. Euroopan unionin kauppa keskittyy yhä ylemmän keskitason teknologian sektoreille, joilla työvoiman koulutustaso on alhainen tai keskitasoa, jolloin Euroopan unioni joutuu kilpailemaan nopeasti kehittyvien talouksien tuottajien kanssa.
Kilpailuetumme on perustuttava tietämykseen ja laatuun eikä alhaisiin hintoihin. Tämä merkitsee kuitenkin usein tarvetta toimialakohtaisiin rakennesopeutuksiin, joilla on sosiaalisia vaikutuksia. Vaikka vastuu on viime kädessä yksityisellä sektorilla, näistä vaikutuksista on selviydyttävä erityisten varojen avulla, esimerkiksi globalisaatioon mukautumista helpottavasta eurooppalaisesta rahastosta myönnettävien varojen avulla.
Tiedonannossa tunnustetaan, että teollisuuspolitiikan eri välineiden käyttöä on mukautettava kunkin alan toimintaedellytysten ja erityispiirteiden mukaan.
Lisäksi komissio ehdottaa seitsemää uutta erittäin tärkeää sektorien välistä poliittista aloitetta. Näitä ovat teollis- ja tekijänoikeuksien suojelun parantaminen ja väärentämisen torjuminen, kilpailukykyä, energiaa ja ympäristöä käsittelevän korkean tason työryhmän perustaminen sekä tuotteiden oikeudenmukaisen ja vastavuoroisen markkinoillepääsyn tukeminen.
Uuden politiikan avulla on täydennettävä jäsenvaltioissa tehtävää työtä. Tämän vuoksi olemme kehottaneet toteuttamaan entistä enemmän toimia uusien jäsenvaltioiden ongelmien ratkaisemiseksi.
Uudella lähestymistavalla on pyrittävä yksimielisyyteen, ja poliittiseen päätöksentekoon on jo varhaisessa vaiheessa otettava mukaan tärkeimmät toimijat, työmarkkinaosapuolet ja jäsenvaltiot. Uudella teollisuuspolitiikalla on edistettävä investointeja työvoiman osaamistasoon ja laitteistoihin, jotta ihmiset voivat sopeutua muutokseen ja hyödyntää sen tarjoamia uusia mahdollisuuksia. Juuri koulutus ja joustavuus ovat Euroopan unionin tärkein voimavara ja kilpailutekijä.
Puhumme kilpailusta, joka perustuu tutkimus- ja kehittämistoimintaan, innovaatioon, laatuun ja suunnitteluun, infrastruktuuriin, tuotannon uusiin organisointitapoihin ja uraauurtaviin aloihin tehtäviin investointeihin. Nämä toimenpiteet on toteutettava kiireellisesti, sillä Euroopan unionin teollisuuden kilpailijat etenevät nopeasti tähän suuntaan.
Päätän puheenvuoroni painottamalla tarvetta lisätä tiedon siirtämistä sekä tutkimustulosten soveltamista uusiin tuotteisiin ja menetelmiin. Teknologiayhteisöt ovat erityisen tärkeitä tämän tavoitteen kannalta. Tällä mallilla on saatu hyviä tuloksia, mutta on löydettävä mekanismeja, joilla pk-yritykset pääsevät osallisiksi teknologiayhteisöjen tuloksista ja joilla sovelletaan näiden innovaatioita. 
Günter Verheugen,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen erittäin kiitollinen esittelijä Calabuig Rullille hänen mietinnöstään, jossa esitetään komission aikomukset tarkasti ja myös arvioidaan niitä oikeudenmukaisesti ja asianmukaisesti.
Olemme siis yksimielisiä siitä, että Euroopan unionin on pysyttävä ja että se pysyy voimakkaana teollisuusalueena. Teollisuus on edelleen, kuten aikaisemminkin, Euroopan unionille ratkaiseva, vaikkakaan ei enää ainoa taloudellinen tekijä. EU:n valmistusteollisuus työllistää välittömästi 34 miljoonaa ihmistä, ja valmistusteollisuuden tuotteiden osuus on kolme neljännestä EU:n kaikista vientituotteista. Yli 80 prosenttia EU:n yksityissektorin tutkimus- ja kehitysmenoista käytetään teollisuuteen, ja tietysti suuri osa kaikista palveluista on riippuvainen valmistusteollisuuden voimakkuudesta ja kilpailukyvystä.
Itse asiassa meillä Euroopan unionissa ei ole mitään syytä hävetä. Euroopan unionin teollisuuden kilpailukyky on monilla aloilla ylivoimainen. Kyse ei ole siitä, että olisimme jääneet jälkeen alan kehityksestä. On muutamia aloja, joilla kilpailu on kiristynyt ja joilla meillä on vaikeuksia, mutta on myös hämmästyttävän monia aloja, joilla Euroopan unioni on saavuttanut maailmassa johtoaseman, myös teknologian osalta.
Olimme 2000-luvun teollisuuspolitiikkaa koskevan esityksen yhteydessä yhtä mieltä siitä, ettemme saa palata valtiollisen ohjauksen, byrokratian ja interventionistisen lähestymistavan aikaan vaan että tavoitteena on oltava teollisen toiminnan yleisten olosuhteiden parantaminen Euroopan unionissa niin, että Euroopan unioni pysyy teollisuudelle houkuttelevana toimintapaikkana tai muodostuu sellaiseksi. Näin luovutaan aivan selvästi protektionismista ja valtion väliintulosta ja tarjoudutaan selkeästi edistämään ja kehittämään entistä enemmän kilpailukykyä.
Tähän tavoitteeseen pyritään toteuttamalla niitä erilaisia sektorien välisiä ja sektorikohtaisia aloitteita, jotka esittelijä jo mainitsi. Haluan tähdentää erityisesti, että joistakin komission jo viime vuonna ehdottamista sektorien välisistä aloitteista on tällä välin tullut hyvin tärkeitä, kuten innovointikyvyn parantamisesta, teollis- ja tekijänoikeuksien puolustamisesta tai myös pääsystä kolmansien maiden markkinoille. Tätä tärkeää asiaa käsitellään parhaillaan Dohan neuvottelukierroksella.
Haluan teidän kiinnittävän erityistä huomiota paremman säädöskäytännön merkitykseen nykyaikaisen teollisuuspolitiikan kannalta. Valmistusteollisuudessa jos jollakin EU:n talouden aloista valitetaan liiallisesta byrokratiasta sekä liiallisista ja pitkäveteisistä säännöistä. Kuten tiedätte, olemme tarkastelleet tätä asiaa hyvin huolellisesti. Haluan myös toistaa täällä vielä kerran, ettei yhteisön lainsäädännön nykyisen tarkastelun tavoitteena ole heikentää esimerkiksi ympäristönsuojelua tai kuluttajansuojaa koskevia vaatimuksia vaan laatia mahdollisimman tehokkaita ja uudenaikaisia säädöksiä, joiden avulla voidaan vahvistaa yritysten kilpailukykyä.
Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa osaamista koskevasta ongelmasta. Olen hyvin kiitollinen siitä, että hän on tuonut tämän asian esiin niin selvästi. EU:n valmistusteollisuuden tulevaisuuden kannalta on yhä tärkeämpää, että käytettävissä on riittävästi ammattitaitoista työvoimaa. Joissakin jäsenvaltioissa on jo puutetta ammattitaidosta, ja osa EU:n työttömyydestä johtuu siitä, ettei tiettyä ammattitaitoa ole tarjolla siellä, missä sitä todella tarvitaan. Myös tässä asiassa tarvitaan aivan varmasti lisää sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden koordinoituja toimia. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa komission jäsen, toivottavasti tämä keskustelu saa Euroopan komission kiinnittämään vastaisuudessa enemmän huomiota EU:n eri teollisuudenalojen merkitykseen ja siihen, että ne edistävät huomattavasti vaurauden ja työpaikkojen luomista. Tämän vuoksi on vahvistettava olemassa olevia yrityksiä. On kiinnitettävä huomiota herkimpiin teollisuudenaloihin ja kansainvälisen kaupan vapautumisen seurauksiin, jotka alkavat jo tuntua.
Maailman kauppajärjestössä ei voida jatkaa neuvottelujen politiikkaa, jossa unohdetaan eri teollisuudenalat, työpaikkaan liittyvät oikeudet, aluekehitys sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta yrittää varoittaa näistä asioista esittelemässäni lausunnossa, jonka teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan enemmistö otti huomioon. Haluan korostaa, että työntekijöitä on suojeltava kaikissa teollisuusyritysten rakenneuudistuksissa ja että heille on taattava täysin tietojen saanti ja ratkaiseva vaikutusvalta koko prosessissa. 
Werner Langen,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää jäsen Calabuig Rullia hyvästä ja tavoitteellisesta yhteistyöstä. Haluan kiittää myös komissiota ja erityisesti komission jäsentä Verheugenia, sillä komission esitys on käyttökelpoinen ja sillä suunnataan teollisuuspolitiikkaa uudelleen.
Ryhmämme tukee teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan päätöslauselmaesitystä. Olemme osallistuneet sen laatimiseen, ja mielipiteemme näkyvät siinä. Toisaalta pyydämme kohta kohdalta -äänestyksiä tarkistuksista, joilla kavennetaan jäsenvaltioiden toimivaltuuksia. Emme hyväksy tällaista vaaraa. Komissio ei ole yksin vastuussa, vaan monista asioista ovat vastuussa myös jäsenvaltiot, joiden on kannettava vastuunsa.
Meille nykyaikainen teollisuuspolitiikka on väline, jolla Euroopan unioni pidetään houkuttelevana alueena teollisuudelle ja sille varmistetaan kilpailukykyiset yleiset olosuhteet globalisoituvassa maailmassa. Palvelualan vahvistaminen ei ole mahdollista ilman kilpailukykyistä teollisuutta, kuten jäsen Calabuig Rull painotti. Teollisuuspolitiikka on tämän vuoksi perusta tiellä kohti palvelualan uusien markkinoiden avaamista eikä tämän este. Teollisuus, joka perustuu korkeisiin laatuvaatimuksiin ja hyvään tekniseen edistykseen, on ollut ja on edelleen Euroopan unionin taloudellisen kehityksen liikkeelle paneva voima. Kaikkia ympäristöalan ja ilmastonsuojelun toimenpiteitä on arvioitava energiapolitiikan kannalta, jotta voidaan todeta, edistävätkö ne yleisten olosuhteiden parantamista.
Kun todetaan, että jäsenvaltiot kantavat vastuun monista toimenpiteistä, on tietysti pohdittava, mennäänkö joissakin tapauksissa liian pitkälle. Parempi koordinointi: kyllä; EU:n vastuu: ei; alakohtaiset asiantuntijaryhmät: kyllä; ammattitaitoa koskevia suunnitelmia ja strategiasuunnitelmia yrityksille ja alueille: ei; työntekijöiden osallistuminen: kyllä; mutta yleinen veto-oikeus yritysneuvostoille: ei. Olen vakuuttunut siitä, että voimme näitä esimerkkejä noudattamalla vielä parantaa jäsen Calabuig Rullin laatimaa mietintöä ja laatia yhdessä komission kanssa kaiken kaikkiaan käyttökelpoisen ohjekirjan tulevan teollisuuspolitiikan ja muiden politiikanalojen toimien yhteensovittamista varten. 
Reino Paasilinna,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, kiitokset erinomaisesta mietinnöstä esittelijälle, me tuemme sitä.
Haluammeko me todella muuttaa Euroopan maailman johtavaksi tietopohjaiseksi taloudeksi vai sinnitellä tukiaisten avulla vanhoissa menetelmissä? Tästä on kysymys. Myös vanhat teollisuuden alat voivat kukoistaa ja olla kilpailukykyisiä, jos niiden uudistumista tuetaan. Esimerkiksi koulutuksen ja innovaation avulla saadaan hyvää työvoimaa tulevaisuutta varten.
Nokia on hyvä esimerkki. Tiesittekö, että joitakin vuosikymmeniä sitten Nokia oli tunnettu kenkävalmistaja. Kengästä on pitkä matka kännykkään.
Kiihtyvässä ja kiristyvässä globaalissa kilpailussa eurooppalainen kilpailukyky voidaan säilyttää vain investoimalla tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioon. Me olemme kaikki yhtä mieltä siitä, mutta näin ei kuitenkaan tapahdu.
Kilpailukykyä on kuitenkin pidetty yllä myös kestämättömillä menetelmillä, kuten massairtisanomisilla ja äkkinäisillä tuotannon siirroilla. Tullaan ikään kuin järvelle ja kalastetaan se tyhjäksi ja sitten muutetaan toiselle järvelle, ja kalastetaan se taas tyhjäksi. Tällaista eurooppalaista ryöstökalastusta ei voida pitää viisaana. Yritysten työntekijät ovat joustavia ja monissa valtioissa erityisen joustavia, mutta henkisen työnsuojelun puute on jarru, kun olemme innovoivassa yhteiskunnassa.
Työntekijöiden viihtyminen ja jaksaminen on tärkeää, ja sen avulla voimme varmistaa tehokkaan ja kestävän työvoiman. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön Eurofoundin viimeisimmän raportin mukaan työperäinen stressi on lisääntynyt, ja se on viime vuosina kasvanut jatkuvasti. Seurauksena ovat sairauspoissaolot, työtehokkuuden lasku ja jopa jättäytyminen työmarkkinoiden ulkopuolelle. Erityisen huolestuttavaa on, että työelämän vaatimukset ovat kasvaneet etenkin naisvaltaisilla aloilla. Jos kiinalaiset tekevät työtä veren maku suussa, meidän pitäisi tehdä työtä hymy huulilla. 
Patrizia Toia,
   Kiitos, arvoisa puhemies. Hyvät parlamentin jäsenet, yleisesti uskotaan, että Euroopan unionin tuleva kehitys riippuu suuressa määrin yhteiskunnan ja tietoon perustuvan talouden kyvystä tuottaa tuloksia. Ikävä kyllä aliarvioimme kuitenkin usein sen, että osana tätä kunnianhimoista näkymää on luotava ja käynnistettävä uudelleen kokonainen politiikka, joka koskee tuotannon eri aloja, myös perinteisiä aloja, ja Euroopan unionin koko tuotantojärjestelmää maataloudesta palveluihin ja valmistusteollisuuden ydinliiketoiminnoista rakennusalaan, ja tehostettava tätä politiikkaa. Itse asiassa ei voi olla taloutta, joka perustuu pelkästään aineettomiin verkkoihin, tietoon ja ohjelmistoihin ilman valmistusteollisuuden luomaa lujaa perustaa, jonka avulla tuotetaan hyödykkeitä valmiista tuotteista koneisiin ja välttämättömistä hyödykkeistä ylellisyystuotteisiin.
Talousjärjestelmä on vankka, jos sen kaikki tuotannonalat voivat kasvaa taloudellisesti ja jos se pystyy tarjoamaan perinteisille ja muille tuotannonaloille yhä voimakkaampia ja lujempia teknologisen innovaation piristysruiskeita eli uusia menetelmiä ja tuotteita, ottamaan käyttöön valtavia määriä tutkimusta sekä monipuolistumaan ja pysymään uusien tilanteiden tasalla. Näin voimme säilyttää asemamme maailmanmarkkinoilla ja puolustaa Euroopan unionin vaihtotaseen suuruutta.
Arvoisa komission jäsen, kuten totesitte, komission ja jäsenvaltioiden tuki strategisille aloille ei merkitse määräilyä tai julkisen interventionistisen lähestymistavan soveltamista eli toimia, jotka on syrjäytetty yhdentyneillä markkinoilla sekä Euroopan unionin ja maailman vapailla markkinoilla. Sen sijaan tuki merkitsee kykyä edistää teollisuuspolitiikkaa, jonka avulla selviydytään muutoksista ja ennakoidaan tai hallitaan niitä sekä luodaan houkutteleva ympäristö kansainvälisille investoinneille ja jonka avulla voidaan lyhyesti sanottuna hallita EU:n tuotantojärjestelmän monia kriisejä ja vastata tuleviin haasteisiin.
Esittelijä ja muut puhujat ovat korostaneet kahta uutta kehityssuuntaa, jotka minäkin haluan tuoda esiin. Monta vuotta näytti siltä, että alakohtainen lähestymistapa on laajalti unohdettu, mutta nyt lopultakin alamme jälleen ymmärtää, että meidän on oltava selvillä siitä, mitä EU:n strategisilla aloilla tapahtuu. Toinen uusi näkökohta on se, että teollisuuspolitiikan ymmärretään tarkoittavan yhtenäistä politiikkaa, jossa tarvitaan yhtenäisiä käytännön toimia. Tämän politiikan suunnittelussa, jossa kehotamme komissiota ryhtymään lisätoimiin, on kuitenkin otettava huomioon kaikki eri näkökohdat eli puhtaasti teolliset näkökohdat sekä tutkimukseen, energiaan ja kauppaan liittyvät näkökohdat.
Tiedämme hyvin, että maailmanmarkkinoilla selviytyminen edellyttää sitä, että käyttöön on otettava yhä enemmän resursseja ja että myös komission työtä on edistettävä, kuten on tehty tekstiilialalla ja muilla aloilla. Silti kaikki kollegani Euroopan unionin eri maista tietävät, että tekstiilialaa kohdannut isku eli maailman tietyistä osista peräisin olevan erittäin matalan kustannustason maiden tuotannon aiheuttama kierre voi kohdata vielä muitakin Euroopan unionille tärkeitä tuotannonaloja. Tämän vuoksi kehotamme toteuttamaan vastaavia toimia. Kehotamme myös globalisaatioon mukautumista helpottavaa eurooppalaista rahastoa ottamaan huomioon tämän näkökohdan, joka liittyy alakohtaisiin rakenneuudistuksiin, mahdollisuuksiin auttaa työtekijöitä kouluttautumaan uuteen työhön ja kehittämään ammatillisia taitoja, jotka ovat hyödyllisiä yhtenäisessä järjestelmässä, joka on innovointikykyinen, kuten kolleganikin ovat todenneet.
Seuraavaksi haluan käsitellä pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Tiedämme kaikki, että Euroopan unionin tuotantorakenne perustuu kyseisten yritysten muodostamaan todellisuuteen. Tässä todellisuudessa ei ole kyse pelkästään tuotannosta vaan myös alueiden elvyttämisestä ja aluepolitiikan tukemisesta.
Arvoisa komission jäsen, haluan sanoa teille, että arvostamme nykyistä komissiota. Se ei ole passiivinen Euroopan unionin ongelmien ja muutosten edessä vaan pystyy toimimaan voimakkaana koordinoijana. 
Rebecca Harms,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission ehdotuksen heikkouksista ei voida syyttää jäsen Calabuig Rullia. Mielestämme ehdotuksen todellisena heikkoutena on se, ettei näillä toimintapuitteilla ole strategista kantavuutta. Olemme sitä mieltä, että menestyksekäs strategia perustuisi teollisuus-, alue-, kilpailu-, kauppa- ja etenkin myös ympäristöpolitiikan välisen vuorovaikutuksen selkeyttämiseen, ja yhdyn siis tältä osin edelliseen puhujaan.
Näiden valitettavien analyyttisten heikkouksien yhteydessä olemme huolestuneita siitä, että teollisuuspolitiikasta päättävät korkean tason työryhmät, joita on viime aikoina noussut Brysselissä kuin sieniä sateella ja joissa hallitsevia ovat muutamat harvat suuret teollisuusyritykset. Näin ollen mielestämme yhtenä ongelmana on se, että demokraattinen valvonta heikkenee tällä alalla. Toisena ongelmana on se, ettei pienillä ja keskisuurilla yrityksillä, jotka työllistävät 50 prosenttia valmistusteollisuuden työvoimasta, ole näissä korkean tason työryhmissä käytännöllisesti katsoen lainkaan sananvaltaa.
Kun EU:n teollisuusyritykset ovat viime vuosina epäonnistuneet sen vuoksi, etteivät ne ole pystyneet innovoimaan, syy ei missään tapauksessa aina ole ollut huonossa politiikassa vaan siinä, etteivät jotkut yritysjohtajat ole lainkaan tunnustaneet työntekijöidensä innovaatiopotentiaalia tai edes myöntäneet innovoinnin tarpeellisuutta. 
Lydia Schenardi (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tähän mietintöön sisältyy päällisin puolin katsottuna muutamia järkeviä ajatuksia. Siinä tarkastellaan teollisuuden merkittävää asemaa nykyaikaisessa taloudessa, vaikka vuosikausia on ollut vallalla myytti, jonka mukaan jälkiteollinen yhteiskunta on kokonaan keskittynyt palveluihin. Mietinnössä vaaditaan, että WTO:n neuvotteluissa on otettava huomioon kunkin alan erityispiirteet tai kunkin jäsenvaltion erityisongelmat. Tämä merkitsee melkoista kulttuurista vallankumousta, mutta komissio ei varmastikaan koskaan sovella tätä lähestymistapaa, sillä komissiolle Euroopan unioni on yksi ainoa kokonaisuus. Mietinnössä luotetaan kahdenvälisiin sopimuksiin valmistajien markkinoillepääsyyn liittyvien ongelmien ratkaisemiksi etenkin nopeasti kehittyvissä maissa ja vastavuoroisuuden periaatteen soveltamiseen kansainvälisessä kaupassa. Tämä on vastoin täällä parlamentissa useita kertoja vahvistettua monenvälisyyttä tukevaa näkemystä. Mietinnössä arvostellaan hyvin armeliaasti vääristynyttä kilpailua ja väärentämistä, joita Brysselissä torjutaan laimeasti. Tämä kaikki on itse asiassa totta, mutta pohjimmiltaan on kyse pelkästä sanahelinästä, eikä mikään ole muuttunut.
Euroopan parlamentin mietinnössä, kuten komission tiedonannossakin, ehdotetaan edelleen samoja kuluneita ja tuhoisia lääkkeitä. Näitä ovat tavallinen kilpailu- ja vapauttamispolitiikka, esimerkiksi energiamarkkinoilla, väistämättömäksi ja itse asiassa osakkeenomistajille edulliseksi arvioidun globalisaation vaikutusten lievittäminen, teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön uudistaminen, jonka symboli on ohjelmistopatentti, jonka sekä alan käyttäjät että pk-yritykset ovat hylänneet, ja lainsäädännön yksinkertaistaminen, kuten REACH-direktiivi eli 1 200-sivuinen mutkikas asiakirja, jolla vaarannetaan EU:n kemianteollisuus.
Tämä on tavallinen litania jo vuosikausia noudatettuja toimintalinjoja, joiden avulla halutaan uskotella, että tarvitaan eurooppalainen teollisuuspolitiikka, josta perustamissopimuksissa ei määrätä mitään. Ennen kaikkea näin voidaan estää jäsenvaltioita, jotka joutuvat selviytymään tästä johtuvasta teollisuustoiminnan vähenemisestä ja yhteiskunnallisesta eriytymisestä, ottamasta asioita omiin käsiinsä. 
Puhemies.
   Keskustelu tästä mietinnöstä keskeytetään. Lopuilla puhujilla on mahdollisuus käyttää puheenvuoronsa tänä iltana. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti.
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0312/2006). 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Onko komissio tietoinen, että se on aiheuttanut vaalipiirini asukkaille ongelmia hylätessään Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapalloseurojen lähetysoikeudet? Monesti jalkapallon katselu on erittäin kallista, koska tiettyjen otteluiden seuraamisesta on suoritettava enemmän kuin yhden televisioyhtiön ja yhden kanavan tilausmaksut. Onko päätös oikeudenmukainen, kun sillä estetään taloudellisesti henkilöitä nauttimasta urheilusta? Miten pienituloiset voivat seurata joukkueidensa otteluita, jos heidän on maksettava enemmän kuin yhden kanavan tilausmaksut? 
Neelie Kroes,
   . Komission mielestä komission päätöksen 38173 mukaisesti suoritetun Englannin valioliigan mediaoikeuksia koskevan huutokaupan tulos on englantilaisten jalkapallofanien edun mukainen.
BSkyB:n pitkään kestänyt yksinoikeus lähettää suoria valioliigan otteluita päättyi tämän huutokaupan myötä. Huutokaupassa BSkyB sai neljä mediaoikeuspakettia eli 92 suoraa ottelua ja Setanta kaksi pakettia eli 46 suoraa ottelua. Setantasta on nyt tullut elinkelpoinen kilpailija, joka pystyy asettamaan sekä kaupallisia paineita että hintapaineita aiemmin monopoliasemassa olleelle BSkyB:lle. Myös Englannin jalkapallofanien valinnan mahdollisuudet ovat lisääntyneet. Setanta pystyy nyt tarjoamaan houkuttelevan urheiluohjelmavaihtoehdon, johon kuuluvat suorat valioliigan ottelut.
Komissio toimi täysin EY:n kilpailusääntöjen mukaisesti ja englantilaisten kuluttajien hyödyksi. Nähtäväksi jää, nousevatko kuluttajille koituvat kustannukset todellisuudessa. Kun markkinoilla on vähintään kaksi kilpailijaa, yksittäiset toimijat joutuvat harkitsemaan tarkasti, voivatko ne jatkaa mediaoikeuspakettiensa hintojen nostamista menettämättä asiakkaita. Ei ole myöskään lainkaan varmaa, että englantilaisille jalkapallofaneille koituvat kustannukset olisivat laskeneet, jos yksi toimija olisi saanut kaikki suorien valioliigan otteluiden lähetysoikeudet.
Ellei kilpailusta johtuvia pakotteita olisi, ainoa toimija saattaisi hyvinkin nostaa urheilulähetyspalvelujen hintoja lisäämättä valinnan mahdollisuuksia hinnannousun korvaamiseksi, kuten nyt on tapahtunut.
Komissio huomauttaa myös, että englantilaiset jalkapallofanit, jotka viime kaudella halusivat katsoa BSkyB:n perusurheilupaketin tarjoamat yli 88 suoraa ottelua, joutuivat tilaamaan BSkyB:ltä myös toisen maksukanavan, Prem Plusin. Kahden erillisen maksukanavan idea ei siis ole jalkapallofaneille mitään uutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Tämä on joillekin meistä hyvin kiinnostava asia.
Kyse ei oikeastaan ole monopoleihin puuttumisesta, koska tuemme komissiota tässä tärkeässä tavoitteessa. Kysymys on tässä tapauksessa siitä, että vaalipiirini asukkaalla on ongelmia toimia: hän katsoo televisiota ja haluaa katsoa vain yhtä maksullista kanavaa. Ehdotan komission jäsenelle, että voisimme säätää jonkinlaisen tahattomia seurauksia koskevan lain tästä asiasta. Olette aivan oikein yrittäneet käydä käsiksi monopoliasemassa olevaan BSkyB:hen, mutta itse asiassa Setantan tultua mukaan olette luoneet tilanteen, jossa vaalipiirini asukkaat joutuvat maksamaan kahden kanavan tilausmaksut katsoakseen saman määrän jalkapalloa. Voisiko komissio tutkia tätä asiaa? 
Neelie Kroes,
   . Kysymys on melko selvä. Yksi päätavoitteistamme oli lopettaa BSkyB:n pitkään kestänyt monopoliasema suorien valioliigan otteluiden lähettämisessä, ja luulen, että tämä tavoite on saavutettu. Erityisesti Setantasta on nyt kehittynyt elinvoimainen kilpailija BSkyB:lle, ja se pystyy asettamaan BSkyB:lle kaupallisia paineita ja hintoja koskevia paineita. Jo suorien televisiointioikeuksien myynti kahdelle kilpailevalle lähetystoiminnan harjoittajalle antaa kuluttajille enemmän valinnan mahdollisuuksia kuin ennen. Se, miten paljon tämä vaikuttaa, riippuu BSkyB:n ja Setantan kaupallisista strategioista.
On aivan liian aikaista sanoa, onko tämän mukanaan tuoma kilpailun määrä riittävä. Kuitenkin, jos otetaan huomioon kolmansien osapuolten ja kansallisten viranomaisten kanta, ellei kuluttaja hyödy FA-valioliigan nykyisestä kehityksestä, näistä kysymyksistä keskustellaan väistämättä lisää kansallisella tasolla tulevaisuudessa ja silloin olisi aika käsitellä valioliigaa.
Komission 9 artiklaa koskeva päätös ei voi eikä saa estää tätä. Kuten arvoisa jäsen tietää, kaikkia kilpailuongelmia ei ole ratkaistu, enkä haluaisi, että päätöstä käytetään kansallisia viranomaisia tai oikeusistuimia vastaan, jos ne haluavat vielä ryhtyä toimenpiteisiin. Olen äärimmäisen kiitollinen kilpailuviraston ja Ofcomin vaivannäöstä, avusta ja tuesta tässä asiassa. 
Glyn Ford (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitos paljon tästä Saksan – tai mahdollisesti Italian – jalkapalloa edistävästä illasta. Saanko kysyä, oletteko tosissanne? Yritys rikkoa jalkapalloliigan televisiointimonopoli on ollut täysin surkea esitys. Jalkapallofanina minulla ei vieläkään ole kerta kaikkiaan yhtään valinnanvaraa. Minun on tilattava liittymä BSkyB:hen toiseen kanavaan, jos haluan seurata joukkueeni peliä. Ymmärtääkö komissio, että 90 prosenttia ihmisistä ei ole kiinnostunut ostamaan sattumanvaraista kokoelmaa jalkapallo-otteluita? He haluavat seurata oman joukkueensa otteluita. Miksi olette leikanneet kakun niin kuin olette leikanneet? Se olisi leikattava siten, että voisin katsoa oman joukkueeni ottelut – ei niin, että voisin valita vain pari niistä ja kaksikymmentä ottelua, joita en halua katsoa. Tarkasteletteko asiaa uudelleen? 
Neelie Kroes,
   . Vastaan ensimmäiseen kysymykseen. Olenko tosissani? Kyllä, olen aivan tosissani. Olen tietoinen siitä, että joskus tämän tyyppinen päätös ei ole kaikille arvoisille jäsenille mieluinen, mutta tiedän myös, että minun on täytettävä velvollisuuteni.
Otan brittiläisten kuluttajien ja arvoisien jäsenten esittämät huolet hyvin vakavasti, koska haluan pienentää kuluttajien menoja ja lisätä heidän valinnan mahdollisuuksiaan, en päinvastoin. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että valioliigan huutokaupan tulos on hyödyllinen englantilaisille jalkapallofaneille sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Kuluttajien hyvää ei aina voida mitata pelkästään arvioimalla sellaisen henkilön tilannetta, joka haluaa katsoa jonkun tietyn joukkueen kaikki ottelut.
Brittiläisillä urheilufaneilla on nyt mahdollisuus katsoa huomattava määrä suoria valioliigan otteluita ja muuta urheilua Setantan välityksellä. Setanta tarjoaa tätä nykyä seitsemän kanavaa, muun muassa suorana lähetyksenä Skotlannin ja Euroopan jalkapallo-otteluita sekä rugbyotteluita. Fanien ei tarvitse niitä nähdäkseen tilata liittymää Sky Sportsiin. Tätä mahdollisuutta ei aiemmin ollut.
On myös hyvä huomata, että lehdistöraporttien mukaan Setanta aikoo aloittaa otteluiden näyttämisen digitaaliseen maanpäälliseen järjestelmäperustaan perustuvan maksullisen palvelun, Freeviewin, kautta. Tällöin valioliigan ottelut olisivat nähtävissä ensi kerran digitaalisessa maanpäällisessä televisiossa, joten sillä on tosiaankin jotain tarjottavaa. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, monikansalliset yhtiöt ovat jo vuosien ajan pyrkineet saamaan itselleen urheilutapahtumien televisiointioikeuksia, aivan kuten viime aikoina myös suurten urheiluliittojen tytäryhtiöt. Maksutelevision tulo kansalaisten elämään on muuttanut television yhteiskunnallisen tehtävän perinpohjaisesti. Kansalaisten on nyt pakko maksaa muun muassa voidakseen nauttia urheilutapahtumista, ja matkapuhelimet ja Internet pyrkivät osallisiksi tästä uudesta ilmiöstä.
Miten komissio suhtautuu tähän hyökkäykseen? Tarkoittaako tämä sitä, että kansalaiset, joilla ei ole tarvittavaa maksullista liittymää, eivät pääse osallisiksi olympialaisista, maailmancupista eivätkä kansainvälisistä tapahtumista? Mitä sitten tehdään luetteloilla, jossa jäsenvaltioiden on esitettävä ja annettava tiedoksi Euroopan unionin toimivaltaiselle valiokunnalle urheilulajit, joita koskevat lähetykset on lähetettävä vapaassa eikä maksutelevisiossa? 
Neelie Kroes,
   . Haluan jälleen kerran korostaa, että tarkastellessamme EY-lainsäädännön täytäntöönpanoa urheilun yhteydessä on tärkeää erottaa toisistaan taloudellista toimintaa synnyttävä urheilu ja urheilua koskevat säännöt yleensä.
Silloin, kun urheilu synnyttää taloudellista toimintaa, siihen sovelletaan EY-lainsäädäntöä, myös sisämarkkina- ja kilpailusääntöjä, samalla tavoin kuin muuhun taloudelliseen toimintaan. Tähän asti kaikki on selvää. Yhteisö tietenkin ottaa huomioon urheilun asiaan kuuluvat yhteiskunnalliset, kasvatukselliset ja kulttuurilliset ulottuvuudet toteuttaessaan toimia perustamissopimuksen nojalla, kuten Nizzan julistuksessa sanotaan. Komissio on noudattanut tätä linjaa soveltaessaan kilpailusääntöjä yksittäisissä tapauksissa, ja tämä lähestymistapa on vahvistettu Euroopan tuomioistuimissa. Ryhtyessään taloudelliseen toimintaan urheilun johtoelinten olisi, kuten kaikkien yritysten, varmistettava, että toiminta on EY:n kilpailusääntöjen mukaista.
Mainitsin, ettei kaikkia kilpailun ongelmia ole ratkaistu, enkä halua, että päätöstä käytetään kansallisia viranomaisia tai tuomioistuimia vastaan, jos ne haluavat vielä ryhtyä toimenpiteisiin. On selvää, että kilpailu itsessään luo taloudellista toimintaa. Se saa kilpailijat varuilleen, mikä on kuluttajan hyödyksi ja johtaa useimmiten valinnan lisääntymiseen, laadun parantumiseen ja parempiin hintoihin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kun otetaan huomioon Montenegrossa hiljattain järjestetty kansanäänestys, mitä välittömiä muutoksia EU:n ja Montenegron välisiin suhteisiin on suunnitteilla ja mitä lisätukea komissio nyt harkitsee? 
Olli Rehn,
   . Montenegrossa järjestettiin 21. toukokuuta kansainvälisiä sääntöjä noudattaen kansanäänestys, jonka voittivat itsenäisyyden kannattajat. Sen jälkeen Montenegron parlamentti julisti maan itsenäiseksi. Euroopan unionin yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto reagoi asiaan 12. kesäkuuta, ja Montenegro ja Euroopan unioni ovat nyt solmimassa diplomaattisia suhteita.
Komissio aikoo piakkoin jättää neuvostolle ehdotuksen, jossa se pyytää valtuuksia neuvotella 3. lokakuuta 2005 annettujen entistä Serbia ja Montenegron valtioliittoa koskeneiden neuvotteluohjeiden pohjalta vakautus- ja assosiaatiosopimus Montenegron kanssa. 
Tässä yhteydessä haluaisin ilmoittaa parlamentille, että esitämme neuvotteluvaltuuksien muuttamista vakautus- ja kasvusopimuksen tekemiseksi Serbian kanssa. Kumpikin maa, sekä Montenegro että Serbia, on muiden Länsi-Balkanin maiden tavoin omaksunut konkreettisen eurooppalaisen näkökulman. Tässä vakautus- ja assosiaatiosopimus on ensimmäinen astinlauta, ja prosessin lopullisena tavoitteena on EU:hun liittyminen myöhemmin, kun nämä maat täyttävät vaadittavat edellytykset. Tämän Länsi-Balkanin eurooppalaisen näkökulman Eurooppa-neuvosto vahvisti viime kuun puolivälissä. 
Komissio seuraa tehostetusti Montenegron kehitystä. Maan on nyt yksin kannettava kaikki vastuu suhteissaan Euroopan unioniin, mihin kuuluu myös Eurooppa-kumppanuuden täytäntöönpano ja maassa ehdottomasti tarpeellinen hallinnollisten ja institutionaalisten valmiuksien oleellinen tehostaminen. 
Komissio julkaisee tulevana syksynä Montenegroa koskevan erillisen vuosikertomuksen, johon sisältyy erityisiä suosituksia maan tulevaisuuden toimia varten.
Alueen muiden valtioiden tavoin Montenegro saa vuodesta 2007 lähtien tukea tulevasta liittymistä edeltävästä rahoitusvälineestä. Lisäksi komissio avaa piakkoin Montenegroon toimiston, joka vastaa vuoropuhelusta viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa, uudistusten valvonnasta ja liittymistä edeltävän rahoitusvälineen täytäntöönpanosta. 
Robert Evans (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan korjata sanontaanne. Sanoitte, että on kyse Montenegron "ongelmasta". Mielestäni on kyse pikemminkin haasteesta kuin ongelmasta. 
Olen iloinen kuullessani arvoisan komission jäsenen sanovan, että komissio aikoo avata toimiston Podgoricaan. Pidän kyseistä aloitetta erittäin myönteisenä. Oletteko sitä mieltä, että toimiston avaaminen edistäisi Montenegron matkailua? Mielestäni maalle kuuluva Adrianmeren rannikko tarjoaa suurenmoisia mahdollisuuksia. Puhuitte mahdollisesta Euroopan unionin jäsenyydestä. Onko teillä käsitystä aikataulusta? Millaisella aikavälillä odotatte Montenegron voivan hakea EU:n jäsenyyttä? 
Olli Rehn,
   . Arvoisan jäsenen esittämä kysymys on erittäin keskeinen ja tärkeä erityisesti Montenegron tasavallan ja sen kansalaisten näkökulmasta. Euroopan komission Montenegron toimiston ensisijaisena tehtävänä on edistää Euroopan yhdentymistä sekä Montenegron ja Euroopan unionin suhteita. Siten se varmaankin epäsuorasti osaltaan edistää sellaista talous- ja sosiaalikehitystä ja myös matkailutoiminnan kehitystä, joka ajan mittaan hyödyttää maata ja kansalaisia. 
Sen ennustamisen, milloin Montenegron voisi olla mahdollista täyttää kaikki liittymisehdot ja siten tulla Euroopan unionin jäseneksi, jätän vedonlyöntitoimistoille. Komission ja Euroopan parlamentin näkökulmasta on paljon tärkeämpää, että ne varmistavat mieluummin liittymisprosessin laadun kuin sen nopeuden. Meidän on korostettava enemmän itse asiaa kuin aikataulua, kun puhumme liittymisneuvotteluista tai liittymistä edeltävästä vaiheesta, jonka edessä Montenegron tasavalta nyt on. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, pyytäisin teitä vielä kerran tekemään täysin selväksi, että Montenegrolla on aivan samat Thessalonikin julkilausuman mukaiset liittymisnäkymät kuin kaikilla muilla alueen valtioilla ja että erityisesti vähemmistöjä koskevissa kysymyksissä Montenegron politiikka on esimerkillistä. 
Toiseksi haluaisin kysyä nykytilanteesta Serbian osalta. Kenen kanssa neuvottelette, entisen liittovaltion vai entisen Serbian tasavallan kanssa? 
Olli Rehn,
   . Arvoisa jäsen esitti hyvin tärkeän kysymyksen. Voin vakuuttaa hänelle ja teille kaikille, että Montenegron tasavallalla on samat mahdollisuudet saavuttaa lopullisena tavoitteena oleva EU:n jäsenyys kuin muillakin Länsi-Balkanin mailla. Se on siten samassa asemassa kuin kaikki tuon alueen valtiot. 
Vähemmistöjen oikeudet ovat ratkaiseva ehto. Ne koskevat kaikkia alueen valtioita, ja korostamme tarvetta ottaa vähemmistöjen oikeudet huomioon kaikissa tuon alueen valtioissa, samoin kuin muissa ehdokasvaltioissa. Tämä mainitaan kertomuksessamme, joka esitetään ensi syksynä, todennäköisimmin lokakuussa tai marraskuussa. 
Neuvotteluista Serbian kanssa voin sanoa, että viime aikoihin asti olemme neuvotelleet Serbian ja Montenegron kanssa kahdella tasolla, kaksitahoisen toimintamallin pohjalta. Valtioliiton kanssa neuvoteltiin kysymyksistä, jotka kuuluivat valtioliiton toimivaltaan, ja kummankin tasavallan kanssa kysymyksistä, jotka kuuluivat näiden tasavaltojen toimivaltaan. Nyt haluamme koota yhteen tähän saakka saavutetun neuvottelujen pääsisällön. Heti, kun neuvosto on hyväksynyt Montenegroa koskevat uudet neuvotteluvaltuudet ja Serbiaa koskevien valtuuksien muuttamisen, voimme jatkaa neuvotteluja tämän yhteenvedon pohjalta – Serbian tapauksessa tietenkin heti, kun se tekee täysipainoista yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. 
Tällä menetelmällä minimoidaan kaikki tekniset häiriöt, ja esimerkiksi Serbian kanssa voimme jatkaa neuvotteluja vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta heti, kun Serbia tekee täysipainosta yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Komissio on viimeksi kuluneen kuukauden aikana suorittanut useita paikan päällä tapahtuneita tarkastuksia merkittävissä energia-alan yhtiöissä. Tarkoituksena on ollut selvittää, miten kilpailu on kehittynyt Euroopan kaasu- ja energiamarkkinoilla. Euroopan kansantalouksien toiminnan kannalta on ratkaisevan tärkeää varmistaa, että oikeudenmukainen kilpailu toteutuu energia-alalla. Koska myös Euroopan yhteisen energiapolitiikan mahdollisesta käyttöönotosta käydään tällä hetkellä keskustelua, ja tarkastuksista saatuja tietoja tullaan käyttämään strategian luomisessa, pyydänkin komissiota julkistamaan tarkastusprosessin tulokset aiheelliseksi katsomallaan tasolla.
Haluaisin siksi kysyä komissiolta, mikä on energia-alan tarkastelun nykytila, ja mitä tuloksia tarkastukset ovat tähän mennessä tuottaneet? Milloin voimme odottaa lopullisia tuloksia? Aikooko komissio toteuttaa lisätoimia energia-alan sisämarkkinoiden toteuttamiseksi?
Neelie Kroes,
   . Kuten komissio vahvisti 17. toukokuuta 2006, se on todellakin suorittanut viime aikoina useita paikan päällä tapahtuneita tarkastuksia monissa merkittävissä energia-alan yhtiöissä Euroopassa. Näitä meneillään olevia tutkimuksia ei ole mahdollista nyt kommentoida enempää.
Kuten tiedätte, tutkimukset on suoritettu EY:n asetuksen 20 ja 21 artiklan nojalla ja ne ovat tavanomainen osa komission täytäntöönpanotoimia kilpailun alalla. Yleensä tutkimuksia tehdään silloin, kun komissiolla on syytä epäillä, että kyseiset yhtiöt ovat rikkoneet perustamissopimuksen 82 ja 81 artiklassa säädettyjä kartellisääntöjä.
Asetuksen 28 artiklassa komissiota kielletään ilmaisemasta tutkimuksen aikana saatuja tietoja, paitsi tietyissä tilanteissa. Komissio kuitenkin julkaisee kaikki päätöksensä hyvissä ajoin, kuten asetuksessa (EY) N:o 1/2003 edellytetään.
Komissio tekee myös kilpailuolosuhteita koskevan alakohtaisen tutkimuksen Euroopan unionin kaasu- ja sähkömarkkinoilla. Kyseessä on eri toimi kuin arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat yksittäiset tarkastukset ja tutkimukset, mutta alakohtaisessa tutkimuksessa kootut kattavat tiedot energiamarkkinoiden toiminnasta auttavat tietenkin komissiota toteuttamaan täytäntöönpanotoimia yksittäisissä tapauksissa.
Alakohtaisen tutkimuksen alustavat tulokset julkaistiin helmikuussa 2006, ja niissä paljastui useita kilpailun esteitä. Esimerkiksi kansalliset energiatukkumarkkinat ovat edelleen erittäin keskittyneitä, ja alalle tulee vain muutama uusi kilpailija. Kansallisten markkinoiden välillä on myös aivan liian vähän integroitumista. Infrastruktuuri- ja jakelutoiminnot ovat niin sidottuja toisiinsa, että uusien toimittajien on vaikea päästä markkinoille, mikä merkitsee kuluttajille valinnan mahdollisuuksien puuttumista. Toiminta ei ole avointa, joten uudet kilpailijat eivät saa myöskään tietoja. Heidän on saatava kenkänsä oven väliin.
Hinnat eivät myöskään näytä reagoivan kysynnän ja tarjonnan muutoksiin. Näiden ongelmien voittaminen vaatii yhdistettyä sääntely- ja rakenneuudistusta sekä kilpailusääntöjen määrätietoista täytäntöönpanoa. Komissio on sitoutunut ryhtymään tarvittaviin täytäntöönpanotoimiin, jos se on perusteltua.
Alakohtainen tutkimus saadaan päätökseen vuoden loppuun mennessä. Komissio päättää silloin, tarvitaanko kaasu- ja sähkömarkkinoiden kilpailuolosuhteiden parantamiseksi lisätoimia. Alakohtaisessa tutkimuksessa kootut tiedot ovat tärkeitä myös nyt, kun laaditaan Euroopan yhteistä energiapolitiikkaa, josta sovittiin kevään Eurooppa-neuvostossa.
Komissio tarkastelee myös parhaillaan EU:n sääntelytoimien täytäntöönpanoa energia-alalla. Työtä johtaa energia-asioista vastaava komission jäsen Andris Piebalgs, ja komissio antaa parlamentille ja neuvostolle asiasta kertomuksen vuoden vaihteessa. Kertomuksesta käy ilmi myös mahdollisesti tarvittavat lisätoimet, joita tarvitaan Euroopan energiamarkkinoiden integroinnin lisäämiseksi.
Kaikki alakohtaisen tutkimuksen aikana kootut tiedot sekä vapauttamista koskevien direktiivien täytäntöönpanoa koskevat tarkastukset samoin kuin sidosryhmien kuulemisissa saadut muut tiedot ovat tietenkin ratkaisevan tärkeitä laadittaessa yhteistä eurooppalaista energiapolitiikkaa. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne, vaikka ette voinutkaan kertoa yksityiskohtia tutkimuksista. Jos teille sopii, lisäkysymykseni on myös yleisluonteinen. Kuten tekin, luulen, että energia-alan sisämarkkinoiden kehittämisessä voi tulla ongelmia. Kysymykseni on: ovatko kilpailupolitiikan välineet riittäviä, jotta ongelmista voidaan selvitä tulevaisuudessa, vai voisiko komission mielestä olla tarpeen perustaa eurooppalainen energia-alan sääntelyelin, joka ilmeisesti käsittelisi pääasiassa rajat ylittävää kauppaa? Kiitos paljon. 
Neelie Kroes,
   . Arvoisa parlamentin jäsen on aivan oikeassa esittäessään välineiden riittävyyttä koskevan kysymyksen. Olen selittänyt arvoisalle parlamentin jäsenelle, että komissio on jo aloittanut useita tutkimuksia, joista käy ilmi, että kilpailun vastainen toiminta on osasyynä energia-alan tutkimuksessa havaittuihin ongelmiin. Markkinat eivät kuitenkaan avaudu pelkällä kilpailulainsäädännöllä, kuten jäsen Gyürk tietää. Meidän on täydennettävä täytäntöönpanotoimiamme parantamalla oikeusperustaa ja lisättävä avoimuutta sekä parannettava rajat ylittävää koordinointia ja niin edelleen.
Tarvitsemme ehkä lainsäädännön muutoksia saadaksemme energiamarkkinoistamme täyden hyödyn. Heti, kun meillä on täydellinen raportti energia-alan kilpailuolosuhteita koskevasta tutkimuksesta, jatkamme pohdintoja siitä, mitä muutoksia tarvitaan. Kollegani Piebalgs tutkii, mikä on energia-alan vapauttamista koskevien direktiivien täytäntöönpanon nykyinen taso. Tarkastelun tuloksista riippuu, katsotaanko tarpeelliseksi vapauttaa markkinoita vielä enemmän. Täydellinen rakenteellinen eriyttäminen on yksi varteenotettava vaihtoehto. Arvoisa jäsen voi varmaankin tästä päätellä, että ryhdymme toimiin, kun näemme, että valtakunnassa ei ole kaikki hyvin. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, energiakauppa ja erityisesti energian tuonti tuovat tätä nykyä suuria voittoja kansainvälisellä tasolla. Parhaillaan keskustellaan näiden voittojen investoinnista uudelleen Eurooppaan, mikä tarkoittaisi sitä, että OPEC, Venäjä ja lähitulevaisuudessa ehkä myös Kiina valtaavat Euroopan markkinat. Mitä mieltä olette tästä tulevasta tilanteesta kilpailun kannalta katsottuna?
Käytännön esimerkki on Gazprom, joka ostaa Euroopan suurehkoja energiayhtiöitä. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä suojellakseen energian toimitusvarmuutemme tulevaisuudessa? 
Neelie Kroes,
   . Kuten arvoisa parlamentin jäsen aivan oikein mainitsi, energiamarkkinoiden koko näyttämö on muuttunut melkoisesti. Eurooppa tarvitsee vakaat suhteet myös tärkeimpiin EU:n ulkopuolisiin energiantuottajiin. Tämä ei kuitenkaan saa estää eikä estä meitä varmistamasta, että EU:n sisällä on integroidut, kilpailukykyiset markkinat.
Avoimet ja kilpailukykyiset, joustavat ja yhteen kytketyt EU:n sisämarkkinat takaavat tulevaisuuden energiansaannin, koska ne tekevät Euroopan markkinat houkutteleviksi ulkopuolisille toimittajille. Tämä kaikki kuuluu siis pelin henkeen.
Tällaiset markkinat ovat myös avoimet uusille tavoille käyttää useampia energialähteitä. Niiden avulla voidaan lisätä sisäistä vahvuutta, jota tarvitaan tämän alan kansainvälisten haasteiden vastaanottamiseen. 

Puhemies.
   Kysymystä nro 37 ei käsitellä, koska sen aihe on jo tämän istuntojakson esityslistalla. 
Puhemies.
   Seuraavat kysymykset käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.
Mitä mieltä komissio on Venäjän ihmisoikeustilanteesta ja vankilaoloista, ja erityisesti vankien Platon Lebedev ja Mihail Hodorkovsky tilanteesta?
Mitä komissio voi lausua Venäjän federaation ihmisoikeustilanteesta, ja millaisena se pitää vankien ihmisoikeudellista asemaa Venäjällä, erityisesti Platon Lebedevin ja Mihail Hodorkovskin tilannetta? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Komissio seuraa Venäjän ihmisoikeustilannetta erittäin tarkasti. Venäjän kanssa käymämme poliittisen vuoropuhelun ja säännöllisten ihmisoikeuskeskustelujen kautta voimme nostaa käsiteltäväksi demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioperiaatteeseen liittyviä kysymyksiä.
Ihmisoikeuskeskustelujen kuluessa olemme ilmaisseet huolemme Venäjän vankien tilanteesta ja muistuttaneet Venäjän viranomaisia kansainvälisesti tunnustettujen normien kunnioittamisesta. Venäjän suostuminen Euroopan neuvoston kidutuksen vastaisen komitean raporttien julkaisemiseen olisi tässä suhteessa myönteinen edistysaskel.
Mihail Hodorkovskin ja Platon Lebedevin tilanteesta on sanottava, että tiedostamme huolen, jota oikeudenkäyntiprosessi – tuomio ja rangaistus – sekä vankien tämänhetkinen tilanne aiheuttavat. Euroopan unioni on toistuvasti korostanut oikeusjärjestelmän tasapuolista ja avointa toimintaa koskevan valvonnan merkitystä, mikäli halutaan, että järjestelmä nauttii sekä Venäjän kansalaisten että kansainvälisen yhteisön luottamusta. Jatkamme Venäjän vankilaolojen sekä mainittujen vankien tilanteen valvontaa. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, suurkiitos hyvin yksityiskohtaisesta vastauksesta. Haluan vain esittää tarkentavan kysymyksen. Onko komission Moskovan edustusto ollut jo yhteydessä vankien perheisiin, ja voisiko se tehdä niin?
Toiseksi totean, että vangeille on selvästikin annettu epäoikeudenmukaiset rangaistukset, jotka ovat myös Venäjän lainsäädännön vastaisia. Rangaistukset, joiden seurauksena vangit saattavat joutua kärsimään tuomionsa ja vankeusrangaistuksensa kaukana kotoa, ovat Venäjän lainsäädännön vastaisia. Kehotankin teitä kiinnittämään Venäjän viranomaisten huomion asiaan. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Näiden kahden vangin asianajaja otti juuri viime viikolla yhteyttä valtuuskuntaamme, ja pidämme luonnollisesti jatkuvasti yhteyttä toisiimme. Otan mielelläni esiin toiseksi esittämänne näkökohdan eli kysymyksen siitä, ovatko tuomioiden pidentäminen ja vankeusrangaistusten kärsiminen liian kaukana vankien omaisista liian raskaita toimenpiteitä. Otamme asian mielellämme esille. 
Milan Horáček (Verts/ALE ).
   – Ettekö näe yhteyttä median vapautta kohtaan ilmaistun halveksunnan, uudessa kansalaisjärjestölaissa määrättyjen kansalaisyhteiskunnan rajoitteiden, Tšetšenian ihmisoikeusrikkomusten ja niiden olosuhteiden välillä, joissa näitä vankeja pidetään? Yhteisenä tekijänä on se, ettei missään näistä toimista oikeastaan noudateta Venäjän lainsäädäntöä. Mainitut miehet tuomittiin Moskovan alueella, joten heidän olisi myös kärsittävä tuomionsa siellä. Olin todistamassa heidän näytösoikeudenkäyntiään, ja minä ainakin näen asioiden välisen yhteyden. Meidän olisi suhtauduttava tuomitsevasti juuri tähän asiaan. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Jokainen näistä tapauksista on arvioitava erikseen, sillä niissä on kyse hyvin erilaisista asioista. Kuten perustellusti sanotte, niissä kaikissa on kuitenkin luonnollisesti kyse yleismaailmallisista ihmisoikeuksista ja ihmisten perusvapauksista.
Haluan tähdentää, että kansalaisjärjestöjä koskevaa kysymystä arvioidaan parhaillaan, ja näille järjestöille annettu oikeusasema vastaa suurelta osin muiden valtioiden myöntämää vastaavaa asemaa. Merkityksellistä on se, miten lainsäädäntöä sovelletaan, ja tämä pätee tietyssä määrin myös vankilaoloihin. Myös vankilaoloissa on hyvin pitkälle kyse täytäntöönpanosta, ja tämän on oltava meidän lähtökohtanamme. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Haluan esittää Hodorkovskin tapausta koskevan kysymyksen. Venäjän duuman kansanedustaja Anatoli Jermolin puhui hiljattain Euroopan parlamentissa ja muistutti tuolloin meitä Mihail Hodorkovskiin kohdistuneesta hyökkäyksestä. Hodorkovski loukkaantui vastikään. Edustaja Jermolin totesi, että Hodorkovskin henki on mahdollista pelastaa vain Venäjän demokraattisten voimien ja erityisesti demokraattisten länsimaiden avulla. Kiinnittääkö komissio mielestänne riittävästi huomiota kyseiseen tapaukseen? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Voin vakuuttaa, että kuten juuri mainitsin, komissio seuraa jatkossakin Venäjän vankilaoloja, myös Hodorkovskin ja Lebedevin tapauksia. Komissio tarkkailee tilannetta ja harkitsee samalla, olisiko koko EU:n tarpeen ottaa asia esiin ihmisoikeuskeskustelujen seuraavalla kierroksella. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   – Nykyisen energiapoliittisen tilanteen laukaisi tietenkin lopullisesti Hodorkovskin tapauksesta käytävä kiista, sillä presidentti Putin harjoitti painostusta valtiollistamalla energia-alan ja luomalla alan monopolin.
Haluaisin tietää, millaiseksi Venäjän kanssa energiapolitiikan alalla tehtävä kahdenvälinen yhteistyö muotoutuu tulevaisuudessa. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Haluan kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että olemme vasta käynnistämässä energiaan liittyviä neuvotteluja. Käsittelimme kuitenkin jo Sotšin huippukokouksessa varsin selväsanaisesti merkittäviä avoimuuteen, vastavuoroisuuteen ja kaikille tasapuolisiin sääntöihin liittyviä tärkeitä kysymyksiä. Nämä kysymykset muodostavat luonnollisesti merkittävän osan kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, jota koskevan toimeksiannon komissio on vastikään hyväksynyt, kunhan pääsemme neuvottelemaan Venäjän kanssa. Näillä perussäännöillä on vaikutusta, ja myöhemmin laaditaan lisäksi alakohtaiset sopimukset. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Irakissa on otettu viime vuosina huolestuttavan paljon panttivankeja. Huomiota ovat saaneet erityisesti tapaukset, jotka ovat kohdistuneet ulkomaisiin avustustyöntekijöihin, toimittajiin ja jälleenrakennukseen osallistuviin insinööreihin. Irakissa siepattujen ulkomaalaisten määrä on kuitenkin hyvin pieni verrattuna tuhansien panttivangiksi otettujen irakilaisten määrään. Asiantuntijat ovat yhtä mieltä siitä, että panttivankien ottamiseen syyllistyy Irakissa suuri määrä rikollis- ja terroristiryhmiä, useista eri syistä – joskin useimmiten motiivit ovat taloudellisia. Siksi onkin ollut erityisen huolestuttavaa havaita, että tietyt EU:n jäsenvaltiot ovat maksaneet viime aikoina valtavia lunnaita rikollis- ja terroristiryhmille siepattujen kansalaistensa vapauttamisesta. Lunnasrahojen maksaminen on erityisen ikävää ja lyhytnäköistä, sillä se ei suinkaan vähennä sieppauksia, vaan kannustaa niihin, ja lisää sekä ulkomaalaisiin että irakilaisiin kohdistuvia riskejä. 
Mitä komissio voi tehdä edistääkseen yhteisten ohjeiden ja menettelysääntöjen laatimista EU:n jäsenvaltioille sellaisiin tilanteisiin, joissa ne joutuvat sieppausuhan eteen Irakissa tai muualla? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Olemme luonnollisesti hyvin pahoillamme Irakin kriittisestä turvallisuustilanteesta, joka vaikeuttaa sekä irakilaisten että ulkomaalaisten elämää. Tuomitsemme kaikki tavallisten irakilaisten päivittäistä elämää hankaloittavat väkivallan muodot, jotka estävät valtiota saavuttamasta ansaitsemaansa rauhaa ja vakautta.
Panttivankien ottaminen merkitsee suurta vaaraa kansalaisille. Epävirallisten raporttien mukaan sieppausten syyt vaihtelevat poliittisista syistä puhtaasti rikollisiin tarkoitusperiin, ja niitä on mahdotonta perustella. Sieppaukset järkyttävät kaikkia asianosaisia, ja osoitamme myötätuntomme siepattujen perheille, ystäville, kollegoille ja kaikille, joita asia koskettaa. Panttivangiksi joutuneiden yksittäisten EU:n kansalaisten tapausten käsittely kuuluu kuitenkin jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
Irakin kansalaisten tapauksessa on hyvin tärkeää, että pääministeri al-Maliki pyrkii lopettamaan väkivaltaisuudet kansallisten sovittelualoitteiden avulla. Meidän on kuitenkin myös myönnettävä, ettei tilanne ole vielä vakaa. Tämä on se vaikea tilanne, joka tällä hetkellä vallitsee. Lahjusten maksaminen ei todellakaan ole toimiva ratkaisu panttivankien ottamista koskevaan ongelmaan Irakissa, ja komissio on ilmaissut selvästi vastustavansa kyseistä toimintatapaa. 
Baroness Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitän kokonaisvaltaisesta ja konkreettisesta vastauksesta, jota kannatan täysin. Halusin kiinnittää huomionne parlamentin jäsenen, ministeri Taiseer Najeh Awad al-Mashhandanin lauantaiseen sieppaukseen. Valitettavasti tänä aamuna siepattiin sähköasioista vastaava apulaisministeri Raad al-Hareth ja hänen 19 turvamiestään. Kuten mainitsin kysymyksessäni ja kuten olette kommentoineet, median huomion ulottumattomissa siepataan päivittäin tuhansia tavallisia irakilaisia.
Sieppaus on rikos, josta seuraa muun muassa lapsiorjuutta, kansainvälistä ihmiskauppaa ja lapsisotilaiden käyttöä sekä sitä kurjuutta, jota on Irakin yhteydessä jo sivuttu. Tiedän, että syyskuussa 2003 tehdyn kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen seurauksena laadittiin ohjeet, jotka julkaistaan tänä vuonna. Pidän tätä julkaisua, jossa puhutaan vain muutamista sadoista vuosittaisista sieppauksista, yksinkertaisesti riittämättömänä Yhdistyneiden Kansakuntien tarpeisiin.
Voiko komission jäsen kehottaa Euroopan komissiota meidän kaikkien puolesta ryhtymään sinnikkäisiin toimiin Yhdistyneiden Kansakuntien pyrkimysten vahvistamiseksi torjuttaessa tätä erityisen katalaa rikollisuuden muotoa? 
Benita Ferrero-Waldner,
   Voin vain sanoa, että annan välittömän tukeni tällaisille toimille ja kehotan komission edustajistoa Yhdistyneissä Kansakunnissa selvittämään, voidaanko asian suhteen tehdä enemmän. Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että näiden katalien tekojen valtavan määrän vuoksi meidän on tehtävä asiassa kaikki voitavamme.
Minun on kuitenkin toistettava, että asia on luonnollisesti lopulta kunkin jäsenvaltioiden vastuulla. Voimme silti pyrkiä tukemaan niitä toimia, joihin YK on jo ryhtynyt. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   – Tiedämme, että Irak on meille taloudellisesti erittäin tärkeä. Se ei siis ole tärkeä vain ihmisoikeustilanteensa vaan myös taloudellisen tilanteensa vuoksi. Mitä yhteisö voi tehdä maan vakauttamiseksi? Mitä yhteisön ohjelmia tai yhteistyöohjelmia voidaan toteuttaa Irakin vakauttamiseksi ja maan turvallisuustilanteen parantamiseksi? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Tähän tarkoitukseen on olemassa suunnaton määrä eri ohjelmia. Vuodesta 2003 lähtien olemme työskennelleet erittäin ahkerasti Irakin vakauttamiseksi, ja tähän mennessä olemme käyttäneet näihin toimiin 513 miljoonaa euroa. Olemme myös varanneet tälle vuodelle 200 miljoonaa euroa kyseistä tarkoitusta varten. On kuitenkin sanottava, että nämä ohjelmat ovat hyvin laaja-alaisia.
Yhtäältä on olemassa maailmanpankin ja YK:n rahoituksella toteutettavia ohjelmia, joiden tarkoituksena on tyydyttää kansalaisten perustarpeet esimerkiksi koulutuksen, terveydenhuollon ja vesihuollon aloilla.
Toisaalta on kuitenkin olemassa myös ohjelmia, joiden ensisijaisena tarkoituksena on perustaa tärkeimmät ministeriöt eli kauppaministeriö ja energiaministeriö.
Myös Irakin yhteiskunnan demokratisoimiseksi tehdään valmisteluja, jotka liittyvät esimerkiksi YK:n valvonnassa toteutettaviin vaaleihin ja kansanäänestyksiin, joille komissio on myöntänyt rahoitusta. Pyrimme luonnollisesti jatkossakin edistämään kansallista vuoropuhelua ja sovintoa.
Täksi vuodeksi on varattu uudet 200 miljoonaa euroa, mikä on huomattava summa rahaa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
On aika aloittaa käytännön työt EU:n ja Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen jatkon valmistelemiseksi, sillä nykyinen sopimus umpeutuu vuonna 2007. Millaisena komissio näkee uuden sopimuksen? Onko sopimuksen tarkoitus rajoittua neljään yhteisiä tiloja koskevaan etenemissuunnitelmaan? Onko sen tarkoitus olla voimassa olevaa sopimusta laajempi vai peräti suppeampi? Miten sopimuksessa näkyy komission vuonna 2006 hyväksymä vihreä kirja kestävästä, kilpailukykyisestä ja turvallisesta energiastrategiasta? 
Venäjältä on kuulunut erilaisia signaaleja uuden sopimuksen suhteen. Eräät venäläiset poliitikot ja kommentaattorit ovat ilmaisseet mielipiteenään, että EU:n ja Venäjän kumppanuus- ja yhteistyösopimus vuodelta 1997 ei hyödyttänyt Venäjää, koska se oli epäoikeudenmukainen ja Brysselin sanelema. Mitä mieltä komissio on tällaisista lausunnoista? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Olemme juuri tänään hyväksyneet neuvostolle suunnatun suosituksen, joka sisältää alustavat neuvotteluohjeet uuden sopimuksen solmimiseksi Venäjän kanssa. EU:n sisäisten neuvottelujen jälkeen komissio kävi tunnustelevia keskusteluja Venäjän kanssa. Nämä keskustelut ovat nyttemmin johtaneet laajaan yhteisymmärrykseen yleisestä lähestymistavasta.
Sotšissa järjestetyn EU:n ja Venäjän huippukokouksen tuloksena pääsimme yhteisymmärrykseen seuraavista näkökohdista. Tavoitteena on ensiksikin laatia uusi, oikeudellisesti sitova, erittäin laaja ja perusteellinen sopimus, joka on kestävä ja joka mahdollistaa suhteiden kehittymisen tulevaisuudessa. Toiseksi sovimme oikeudellisen tyhjiön välttämisestä, mikä tarkoittaa voimassa olevan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen täydellistä noudattamista. Olemme molemmat sitoutuneet panemaan täytäntöön neljää yhteistä aluetta koskevan etenemissuunnitelman.
Sopimuksessa on omaksuttava EU:n ja Venäjän välisiä suhteita koskeva strateginen lähestymistapa, ja siinä on painotettava, että yhteisten arvojen kunnioittaminen muodostaa keskeisen perustan näille suhteille. Sopimuksen on myös perustuttava mainituille yhteisille alueille asetettuihin tavoitteisiin. Haluamme sisällyttää sopimukseen erityisesti kauppasuhteiden kehittämisen, mikä riippuu Venäjän edistymisestä liittymisessä WTO:hon. Kuten jo aiemmin mainitsin, haluamme vakauttaa energiasuhdettamme nykyisestä ja suhteen on perustuttava tärkeimpiin periaatteisiin eli vastavuoroisuuteen, oikeudenmukaisuuteen ja tasa-arvoisuuteen. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitän vastauksestanne.
Olemme nähneet joitakin merkkejä siitä, että Venäjä lisää painostusta energiapolitiikan alalla. Esimerkiksi eräs puolalainen yritys on parhaillaan ostamassa liettualaista Mažeikių Naftan jalostamoa, ja Venäjä on ryhtynyt välittömästi keskeyttämään öljyntoimituksia. Olisiko Pietarissa järjestettävän G8-maiden kokouksen aikana mahdollista kiinnittää huomiota energiapolitiikkaa koskevaan kysymykseen? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . On hyvin tärkeää panna merkille, että tämä energiakysymys ilmentää nykyistä keskinäistä riippuvuussuhdettamme Venäjän kanssa. Tämä tarkoittaa, että olemme Venäjän merkittävä asiakas. Ostamme 25 prosenttia maan tuottamasta kaasusta, 27 prosenttia sen öljystä ja osan sen uraanista, mikä on erittäin merkittävää myös Venäjän kannalta. Tämän vuoksi asia on varmasti eräs tärkeimmistä Venäjän kanssa esille otettavista kysymyksistä G8-maiden kokouksessa. Se oli myös erittäin merkittävällä ja keskeisellä sijalla Sotšin huippukokouksessa.
Muiden kysymysten osalta toisen osapuolen toimia valvoo jatkossa eräänlainen seurantakeskus. Nähdäkseni on kuitenkin tärkeintä, että löydämme ensiksi oikeat periaatteet. Periaatteet on vakiinnutettava, minkä jälkeen voimme suorittaa hienosäätöä alakohtaisten sopimusten avulla ja ryhtyä hyvin konkreettisiin toimiin. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ). –
   Tavatessaan Suomen hallituksen eilen Helsingissä komission puheenjohtaja Barroso sanoi, että Venäjän kanssa on mahdollista päästä vapaakauppasopimukseen. Jotkin hallitukset kuitenkin uskovat, että tämä on mahdollista vain, jos Venäjästä tulee WTO:n täysivaltainen jäsen.
Mitä mieltä komissio on asiasta ja mikä on seuraava askel komission puheenjohtajan Barroson eilen tekemän aloitteen jälkeen? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Olen todellakin sanonut aiemmin, että kauppasuhteidemme kehittyminen on mahdollista pitkällä aikavälillä mutta että se riippuu Venäjän edistyksestä liittymisessä WTO:hon. Asia riippuu luonnollisesti ennen kaikkea WTO:sta. Tämän jälkeen meidän on arvioitava, miten etenemme vapaakauppasopimuksen suhteen. On varmaa, että puhumme keskipitkän tai pitkän aikavälin tavoitteesta. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, kuvasitte Venäjän tilannetta hyvin yksityiskohtaisesti, ja olen tästä erittäin kiitollinen. Haluaisin tietää, pystyvätkö Venäjä ja muut sen vaikutuspiirissä olevat valtiot teidän mielestänne tai komission mielestä luotettavaan yhteistyöhön tulevissa energiantoimituksissa? Lainasitte itse tilastoja, joten kysyn, määrin pidätte Euroopan unionia riippuvaisena Venäjästä tai Ukrainasta? Voimmeko olla varmoja niiden luotettavuudesta? 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Kun otamme huomioon vuosien varrella saamamme kokemuksen Venäjästä, sen luotettavuutta kumppanina voidaan pitää varmana. Meidän on kuitenkin myönnettävä myös, että Venäjän ja Ukrainan väliset vaikeudet herättivät meidät todellisuuteen.
Onkin hyvin tärkeää, että löydämme tulevaisuudessa sekä markkinalähtöisyyteen että avoimuuteen perustuvan energiantoimitusratkaisun. Me komissiossa olemme täysin vakuuttuneita siitä, että vaikka hintojen onkin heijastettava markkinoita, esimerkiksi Ukrainan markkinahintojen mukauttamisen on tapahduttava vähitellen eikä yhdessä yössä eikä tämä saa tapahtua painostuksen alla. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Viittaan direktiiviin 2004/38/EY(1) ja pidän sitä myönteisenä tekijänä, jolla voidaan edistää unionin kansalaisten kotoutumista.
Valitettavaa on kuitenkin ranskankielinen ilmaus "droit de séjour permanent" (pysyvä oleskeluoikeus), sillä se on ranskaksi ristiriitainen, koska käsitteeseen "séjour" (oleskelu) liittyy aina väliaikaisuuden konnotaatio.
Voiko komissio todellakin varmistaa, että unionin kansalaisten yhdenvertainen kohtelu jäsenvaltioiden omien kansalaisten kanssa merkitsee oikean henkilöllisyystodistuksen saamista eikä enää oleskeluluvan saamista, kuten esimerkiksi Belgiassa, jossa oleskelulupa ei tunnetusti ole samanarvoinen kuin henkilöllisyystodistus? Nimitys on jopa loukkaava niiden kansalaisten tapauksessa, jotka ovat tulleet maahan jo vuosikymmeniä sitten ja viettäneet siellä normaalia työ- ja perhe-elämää. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, komissio ei näe ilmausta "pysyvä oleskeluoikeus" välttämättä ristiriitaisena, sillä oleskelun käsitteellä tarkoitetaan jaksoa, jonka ajan henkilö asuu tietyssä paikassa. Kyseinen jakso voi olla pitkä tai jopa pysyvä. Lisäksi kyseiseen käsitteeseen ei ole aiemmin liitetty jäsen Tarabellan esittämän kaltaisia huomioita sen paremmin komission valmistelutyön kuin direktiivistä neuvostossa tai täällä Euroopan parlamentissa käytyjen keskustelujenkaan aikana.
Toisesta huomiosta komissio toteaa ensiksikin, että perustamissopimuksen 18 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti oleskeluoikeus perustuu suoraan perustamissopimukseen niiden EU:n kansalaisten osalta, joiden oleskeluasiakirjat vain takaavat kyseisen oikeuden.
Tähän asiaan liittyy läheisesti myös eräs direktiivin 2004/38/EY merkittävimmistä tavoitteista eli oleskeluoikeuteen liittyvien hallinnollisten muodollisuuksien yksinkertaistaminen. Tämän direktiivin mukaan EU:n kansalaisten ei tarvitse anoa asuinvaltiostaan oleskelulupaa, sillä pelkkä toimivaltaisten viranomaisten suorittama rekisteröinti riittää. Mainittakoon lisäksi, että rekisteröintikin on välttämätöntä ainoastaan silloin, kun kyseinen jäsenvaltio katsoo sen tarpeelliseksi. Tässä tapauksessa EU:n kansalaisille annetaan rekisteröintitodistus välittömästi, kun he ovat esittäneet henkilökortin tai passin sekä oleskeluoikeusehtojen täyttymisestä kertovan asiakirjan. EU:n kansalaisille myönnetään viiden vuoden yhtämittaisen oleskelun jälkeen pysyvä oleskelulupa, johon ei enää kohdistu mitään ehtoja. Mikäli asianosainen sitä vaatii, jäsenvaltion on myös lähetettävä hänelle todistus kyseisestä oikeudesta.
Lopuksi mainittakoon, että samaisessa direktiivissä 2004/38/EY säädetään myös, että lainsäädäntöään noudattavan jäsenvaltion on myönnettävä kansalaisilleen kansalaisuuden ilmaiseva henkilökortti tai passi tai vastaavasti uusittava kyseiset asiakirjat. Tiukimman tulkinnan mukaan asuinvaltion ei näin ollen tarvitse välttämättä toimittaa henkilökorttia muista jäsenvaltioista kotoisin oleville EU:n kansalaisille. Kyseisten kansalaisten on saatava henkilökorttinsa tai passinsa aina sen jäsenvaltion viranomaisilta, jonka kansalaisia he ovat. Näiden asiakirjojen on ilmaistava asianomaisen henkilöllisyys ja kansalaisuus direktiivissä edellytetyllä tavalla. Mikäli asuinvaltio niin vaatii, kansalaisilla on lisäksi oltava asuinvaltion myöntämä todistus, josta käy ilmi oleskeluoikeus. 
Marc Tarabella (PSE )
   Arvoisa komission jäsen, kiitos tiedoista. Haluan käyttää puheenvuoron niiden monien Belgiassa asuvien EU:n kansalaisten puolesta, joilla ei ole Belgian kansalaisuutta. Jotkut heistä ovat asuneet maassa vuosikymmenien ajan ja luoneet siellä uran, harjoittaneet ammattiaan ja perustaneet perheen. Vaikka olettekin jo vastannut asiasta esittämääni kysymykseen, haluan silti mainita, että mainitut kansalaiset kokevat oleskelun käsitteen järkyttävänä. He eivät suinkaan vain "oleskele" valtiossa vaan ovat valinneet sen kotimaakseen, jona se pysyy heidän kuolemaansa saakka. Saattaa todellakin näyttää järkyttävältä, että näiden kansalaisten astuessa lentokoneeseen Belgiassa matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon he eivät voi käyttää saamaansa asiakirjaa henkilökorttina vaan heitä pyydetään esittämään passinsa. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, tämä järkyttäväksi kuvattu tilanne on eräs tämän direktiivin täytäntöönpanon seurauksista.
Käsittelemme todellakin myös tapauksia, joita luonnehditte perustellusti konkreettisiksi. Vakuutankin teille, että mikäli saamme tietoomme kyseisen direktiivin – jota kaikki jäsenvaltiot eivät vielä ole saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöään – täytäntöönpanoon liittyviä väärinkäytöksiä, ryhdymme toimiin komission toimivallan rajoissa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Wienissä 27.–28. toukokuuta 2006 kokoontuneet EU:n ulkoministerit eivät päässeet sopimukseen komission ehdotuksesta käyttää Nizzan sopimukseen sisältyvää nk. siirtymislauseketta siten, että oikeus- ja sisäasioita koskevaa toimivaltaa siirrettäisiin entistä enemmän kolmannesta ensimmäiseen (yhteisön) "pilariin".
Miten komissio suhtautuu mainittuun epäonnistumiseen ja mitä muita konkreettisia ehdotuksia komissio aikoo esittää, jotta oikeus- ja sisäasioissa voidaan lisätä päätöksenteon tehokkuutta, avoimuutta ja demokraattisuutta? 
Franco Frattini,
   . Komissio on vakuuttunut siitä, että on koittanut aika hyödyntää kaikki voimassa olevien perustamissopimusten ja erityisesti siirtymislausekkeiden tarjoamat mahdollisuudet. Näin on mahdollista luoda edellytykset tavoitteiden saavuttamiselle ennen Euroopan perustuslain voimaantuloa.
Komissio voi kuitenkin vakuuttaa olevansa kaiken kaikkiaan valmis edistämään keskustelua siirtymislausekkeiden soveltamisesta. Tämän se osoitti myös käsittelemällä asiaa Haagin ohjelman poliittisessa arvioinnissa 28. kesäkuuta. Jäsenvaltioiden enemmistön ensireaktiot ovat olleet erittäin myönteisiä, ja 27. ja 28. toukokuuta järjestetyssä epävirallisessa ulkoministerikokouksessa ilmeni, että useimmat jäsenvaltiot kannattavat komission lähestymistapaa, joka esiteltiin 10.toukokuuta julkaistussa Euroopan tulevaisuutta koskevassa tiedonannossa.
Tämä edistyksen aikaansaamista koskeva määrätietoisuus vahvistettiin myös kesäkuussa 2006 pidetyn Eurooppa-neuvoston päätöslauselmissa. Niissä puheenjohtajavaltio Suomea kehotettiin läheiseen yhteistyöhön komission kanssa tutkittaessa mahdollisuutta parantaa päätöksentekoa ja toimintaa vapauden, oikeudenmukaisuuden ja turvallisuuden aloilla voimassa olevien perussopimusten pohjalta.
Kyse on kuitenkin asiasta, joka vaatii korkeimman poliittisen tason huolellista valmistelua. Komissio on tyytyväinen puheenjohtajavaltio Suomen aikomukseen käynnistää seuraavana loogisena askeleena asiaa koskeva syvällinen keskustelu.
Komissio on vakuuttunut siitä, että parlamentti tukee tätä keskustelua, kuten on tapana toimielimiä koskevissa kysymyksissä. Puhemies Borrell on jälleen hiljattain kehottanut komissiota omaksumaan tällaisen lähestymistavan. Olen varma, että kysymys on parlamentin asialistan kärjessä ja että se tarjoaa ainutlaatuisen mahdollisuuden tuoda vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevat asiat lähemmäksi kansalaisia. Tämän myötä lainsäädäntöprosessista tulee myös tehokkaampi, avoimempi ja vastuullisempi.
Kuten varmasti tiedätte, Suomen pääministeri vahvisti juuri eilen Helsingissä pidetyssä kokouksessamme henkilökohtaisen vakaan aikomuksensa ja puheenjohtajavaltio Suomen aikomuksen järjestää aiheesta jatkokeskusteluja. Keskustelukierroksen käynnistää Tampereella syyskuun lopussa järjestettävä sisäministerien neuvoston epävirallinen kokous. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Frattini. Kysymyksen esittämistä seuranneiden kuuden viikon aikana on tapahtunut paljon. Erityisesti on syytä mainita viimeviikkoinen Frattinin paketti, mikäli sitä voi näillä sanoilla luonnehtia. Haluan kiittää teitä ja komissiota vilpittömästi tästä erinomaisesta paketista, joka sisältää neljä rohkeaa ja kunnianhimoista asiakirjaa.
Oletteko harkinnut, miten voisimme viestintästrategian avulla lähestyä kansalaisia ja varmistaa, että he ymmärtävät tilanteen? En tarkoita vaikeaselkoisten yksityiskohtien ymmärtämistä vaan sitä, että kansalaiset tiedostaisivat esimerkiksi sen, etteivät jäsenvaltiot ole panneet täytäntöön terrorisminvastaista lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden hallituksia on painostettava siirtymään sanoista tekoihin, saavuttamaan edistystä rikollisuuden ja terrorismin torjunnan alalla sekä vaalimaan ihmisoikeuksia. 
Franco Frattini,
   . Harkitsemme luonnollisesti tällaista viestintästrategiaa. Itse olen sitä mieltä, että paras tapa osoittaa veto-oikeuden poistamisen tärkeys on antaa kansalaisille konkreettisia esimerkkejä. Eräs tällainen esimerkki on aloite menettelyllisiä oikeuksia koskevista vähimmäisvaatimuksista: yksimielisyysjärjestelmän vuoksi olemme vielä kahden vuoden keskustelunkin jälkeen pattitilanteessa tämän aloitteen suhteen. Samalla tavoin olemme yksimielisyysvaatimuksen vuoksi edelleen umpikujassa käytyämme puolitoista vuotta erittäin vaikeita keskusteluja rajat ylittävästä poliisiyhteistyöstä. Nämä ovat konkreettisia esimerkkejä kansalaisille. Pitävätkö kansalaiset menettelyllisiä oikeuksia tai Euroopan tason poliisiyhteistyötä hyödyllisinä? Jos näin on, pyydän teidän apuanne. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ). –
   Miten aiotte varmistaa kaiken tämän yhteistyön ja kansalaisille tiedottamisen, jos komissio lipsuu aikataulusta sellaisen tietojärjestelmän perustamisessa, joka mahdollistaisi Schengenin sopimuksen toimimisen niin uusissa kuin vanhoissakin jäsenvaltioissa niin, että tietoja voidaan vaihtaa? Me Liettuassa olemme kuulleet, etteivät uudet jäsenvaltiot voi liittyä Schengeniin aikataulussa ja että juuri ehdottamaanne pakettia on vaikeaa panna täytäntöön, koska tarvittavat tiedot sisältävä tietojärjestelmä puuttuu. 
Franco Frattini,
   .  Arvoisa puhemies, voin vain vahvistaa Euroopan neuvoston juuri muutama päivä sitten antaman lausunnon, jonka mukaan sitoudumme tekemään kaikkemme syksyksi 2007 asetetun määräajan saavuttamiseksi.
Olen tietoinen joidenkin teknisten ongelmien olemassaolosta. Olen kuitenkin tietoinen myös Euroopan neuvoston joitakin päiviä sitten vahvistamasta poliittisesta päätöksestä, jota meidän on kunnioitettava ja jota on vaadittava kunnioittamaan. Olemme sitoutuneet tähän. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Vankilaan tuomittujen vammaisten ongelmat herättävät selvästi hyvin vähäistä kiinnostusta. Eritoten missään Unionin ohjelmassa edes sellaisissa ohjelmissa kuten sosiaalisen syrjäytymisen torjumista, syrjinnän torjumista, työllisyyttä tukevia toimia tai sähköistä sisältöä koskeva ohjelma tai Euroopan sosiaalirahastossa ei ole otettu esiin vammaisten vankien jälleensopeuttamista koskevia kysymyksiä. Samaten hyvin vähän mitään konkreettista löytyy EU:n asiakirjoista vuodelta 2003, joka tunnetusti oli vammaisten vuosi.
Näin ollen on olemassa ilmeinen tarve neuvoston, komission ja parlamentin ryhtyä toimiin tässä tärkeässä asiassa. Niinpä kysyn komissiolta: Mihin vaiheeseen vankiloissa olevia vammaisia henkilöitä koskevien unionin säännösten laatimisessa on päästy? Kiireellisimpiin tarpeisiin kuuluu sellaisten asianmukaisten koulutusohjelmien ottaminen käyttöön joiden tarkoituksena on tällaisten henkilöiden sopeuttaminen työmarkkinoiden vaatimuksiin. 
Franco Frattini,
   . Vammaisuutta koskevissa kysymyksissä toimivalta on jäsenvaltioilla toissijaisuusperiaatteen edellyttämällä tavalla. Vammaisten henkilöiden tarpeet otetaan huomioon kaikilla yhteisön politiikanaloilla, jotta voidaan varmistaa kaikkien tasavertainen kohtelu. Tähän sisältyy myös vammaisten entisten vankien kohtelu.
Vammaisten henkilöiden työllistymismahdollisuudet on otettu hyvin huomioon Euroopan työllisyysstrategiassa ja myös Eurooppa-neuvostossa. Muistanette kevään 2006 Eurooppa-neuvoston päätelmät.
Lisäksi komission tiedonantoon KOM(2005) 604 sisältyvässä vammaisuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa esitellään Euroopan unionin vammaisia henkilöitä koskevat toimenpiteet.
Mahdollisesta Euroopan unionin toimivallasta kolmannen pilarin perusteella totean, ettei tällä hetkellä ole sellaista Euroopan unionin lainsäädäntöä, joka koskisi vammaisten henkilöiden asemaa vankiloissa. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että sellaiselle rikosasioita koskevalle oikeudelliselle yhteistyölle, jonka tarkoituksena on lähentää jäsenvaltioihin sovellettavia sääntöjä, on ehtona kyseisen toiminnan tarpeellisuus jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamisen kannalta.
Monet komission ehdotukset, jotka on otettu huomioon Haagin toimintaohjelmassa, tähtäävät rikoksentekijöiden sosiaaliseen kuntoutukseen, vaikka ehdotuksia ei olekaan laadittu erityisesti vammaisten vankien kuntouttamista silmällä pitäen. Esimerkkinä mainitsen Itävallan, Suomen ja Ruotsin esittämän vankien siirtoa koskevan hankkeen.
Harkitsen yhdessä kollegani Špidlan kanssa, miten tähän toimivaltaan kuuluvan alan jo toteutettuja tai suunnitteilla olevia toimenpiteitä voitaisiin tukea ja täydentää kolmannen pilarin alaisilla toimilla. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän yleisluonteisen kysymyksen. Jos vammaisilla henkilöillä katsotaan oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti olevan velvollisuus kunnioittaa lakeja muiden kansalaisten tavoin ja heidät voidaan esimerkiksi tuomita vankeuteen, miksi tasavertaisen osallistumisen periaatteet eivät koske työmarkkinoita? Miksi vammaisille henkilöille ei anneta täyttä mahdollisuutta hyödyntää pätevyyttään? Minkä vuoksi nykyaikaiset demokratiat eivät tässä asiassa yllä sivistysvaltioiden standardien tasolle? 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, nämä todelliset ongelmat ovat hyvin tiedossani. Euroopan laajuisesti velvoittavaa lainsäädäntöä ei voida soveltaa tällä alalla, joten mielestäni Euroopan unionissa voitaisiin ryhtyä syrjinnän vastaisiin toimiin velvoittavan lainsäädännön vaikutuspiirin ulkopuolella.
Olemme avoimia kaikille mahdollisuuksille ja näin ollen myös toimille, joilla voidaan tukea entisten vankien sosiaalista kuntoutusta. Kuten mainitsin, keskustelen kysymyksestä kollegani Špidlan kanssa. Kyseessä olevat vangit on todettu syyllisiksi, mutta vammansa vuoksi heillä on tavallista enemmän vaikeuksia. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Wackenhut Security Transport Companyn ammattiyhdistysliikkeen aktivisti Petros Kefalas, joka oli samalla osakeyhtiöiden työntekijöistä ja toimihenkilöistä vastaavan ammattiyhdistysliiton SEFK:n -pääsihteeri sekä Wackenhut Security Transport Companyn työpaikkaneuvoston jäsen, erotettiin työstään, sillä hän oli esittänyt protestin virkaveljensä epäoikeudenmukaisesta erottamisesta. Kyse oli rankaisutoimesta, jolla pyrittiin painostamaan työntekijöitä sekä estämään ammattiyhdistysten toiminta työpaikalla. Tällainen menettely pyritään "laillistamaan" kolmen osapuolen, työnantajien, valtion ja työntekijöiden, välisessä yhteistyöelimessä Kreikan teollisuuden yhteistyöjärjestön SEB:in tuella. Kyseisen järjestön jäsenet siis uhkailevat ja loukkaavat työntekijöitä.
Miten komissio suhtautuu näihin ammattiyhdistysliikkeen jäseniin kohdistuviin rankaisutoimiin sekä ilmapiirin heikentämiseen työpaikalla? Mikä on sen kanta siihen, että Petros Kefalasille palautetaan ammattijärjestöjen tarjoama suoja? 
Franco Frattini,
    Arvoisa puhemies, yhdistymisvapaus on yksi yhteisön lainsäädännön perusperiaatteista, minkä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on selkeästi todennut.
Euroopan unionin perusoikeuskirjan tärkeässä 12 artiklassa vahvistetaan yhdistymisvapaus kaikilla tasoilla ja erityisesti ammattijärjestöihin liittyvissä kysymyksissä. Näin ollen yhdistymisvapautta on kunnioitettava kaikissa tilanteissa.
Toisaalta Rooman sopimuksen 137 artiklassa todetaan, etteivät sopimuksen ehdot koske yhdistymisvapautta. Mitä tästä seuraa? Yhdistymisvapaus määritellään tarkoin Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, mutta Rooman sopimuksessa ei tunnusteta oikeutta komission väliintuloon esimerkiksi tapauksessa, jossa yksityisyritys rikkoo yhdistymisvapautta. Tällaisissa tapauksissa sen takaaminen, että yhdistymisvapautta kunnioitetaan, on kansallisten viranomaisten ja erityisesti oikeuslaitoksen tehtävä.
Asia kuuluu selvästi niihin kysymyksiin, jotka on ratkaistava tuomioistuimissa, koska perustamissopimukseen ei sisälly selkeitä sääntöjä, jotka antaisivat komissiolle valtuudet väliintuloon. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, työntekijöiden irtisanomisesta rankaisutoimenpiteenä on tulossa yleinen käytäntö. Ammattiyhdistysaktivisti Petros Kefalasin irtisanomisen jälkeen kyseinen yritys, Wackenhut, on aloittanut edelleen jatkuvat toimet Nikos Besisiä vastaan.
Poistuin hiljattain Opel-autotehtaan työntekijöitä edustavien ammattiyhdistysliikkeen edustajien kuulemisesta. Mainittujen yksittäisiin henkilöihin kohdistuvien toimien lisäksi myös Opel uhkaa irtisanoa tuhansia työntekijöitä.
Mielestämme laadittavana oleva uusi työlainsäädäntö luo puitteet tuhansien työntekijöiden irtisanomisille. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen ammattiyhdistysliikkeen edustuksen ja työlainsäädännön soveltamisen työllisyystavoitteissa? 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olette jättänyt kysymykseni pois listalta. Kysymykseni oli aikaisemmin listalla. Jos kysymykseni poisjättäminen oli komission jäsenen valinta, tyydyn siihen, mutta jos se tapahtui arvoisan puhemiehen päätöksestä, niin totean, että on todellakin tuomittavaa evätä siten parlamentin jäseneltä mahdollisuus keskustella komission jäsenen kanssa parlamentissa. Haluan myös tuoda esille, ettette ole pyytänyt minua käyttämään puheenvuoroa puoleen vuoteen. 
Puhemies.
   Arvoisa jäsen Panayotopoulos-Cassiotou, tämä ei voi pitää paikkaansa, koska olemme kumpikin osallistuneet komission kyselytunnille usein, ja tiedän antaneeni teille puheenvuoron monta kertaa, koska ilokseni kuulutte niihin, jotka osallistuvat ahkerasti keskusteluun. Kysymyksille varattu aika on kuitenkin rajallinen, eli komission jäsentä kohden on varattu kaksikymmentä minuuttia, kuten työjärjestyksessä määrätään. Komission jäsenelle Frattinille osoitettujen kysymysten käsittely kyselytunnin toisessa osassa on kestänyt jo paljon yli kaksikymmentä minuuttia. Näin ollen minun on keskeytettävä kysymysten esittäminen. Kysymyksiin vastataan kirjallisesti. Siirrymme kyselytunnin kolmanteen osaan työjärjestyksen edellyttämällä tavalla. Olen pahoillani. Tämä ei ollut tahallista. 
Franco Frattini,
    Arvoisa puhemies, vakuutan arvoisalle jäsenelle, että ammattiyhdistysliikkeen edustajat ja näin ollen myös heidän suojelunsa on määritelty useimmissa jäsenvaltioissa. Tästä seuraa, että konkreettiset suojelutoimenpiteet ovat mahdollisia.
Yhdyn huoleenne irtisanomisista kostotoimenpiteinä ammattiyhdistysliikkeen edustajia vastaan. Monissa valtioissa oikeuslaitos on tällaisissa tapauksissa hyvin jyrkkä. Jos toimet voidaan todistaa kostotoimenpiteiksi, mielestäni oikeuslaitoksen olisi otettava asia erityisen vakavasti. Vakava suhtautuminen ja sen mukaiset toimenpiteet ovat ainoa mahdollinen toimintatapa, mutta Euroopan unionin toimielimet eivät voi ryhtyä tällaisiin toimiin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kreikan lain 3301/2004 20 artiklan (Helleenien tasavallan virallinen lehti 263, 23. joulukuuta 2004) mukaan Kreikan valtiolle, paikallisyhteisöille ja julkisoikeudellisille oikeushenkilöille voidaan myöntää poikkeus tietynlaisten tuomioiden, kuten väliaikaisten toimien ja maksumääräyksien, täytäntöönpanosta. Lain 3388/2005 4E artiklan (Helleenien tasavallan virallinen lehti 225, 12. syyskuuta 2005) mukaan tätä poikkeusta laajennetaan koskemaan yksityisoikeudellisia oikeushenkilöitä julkisella sektorilla. Eräät oikeusviranomaiset katsovat, että näillä säännöksillä rikotaan kansalaisoikeuksia. Vastauksessaan kysymyksen esittäjän aikaisemmin esittämään kysymykseen (E-4752/05) komissio ilmoitti, että ennen kuin se voi esittää kantansa lainsäädännöstä, on välttämätöntä, että se käsittelee juuri saamiaan asiakirjoja ja että se voi tarpeen vaatiessa pyytää lisätietoja Kreikan hallitukselta.
Onko komissio käsitellyt asiaa? Miten se suhtautuu tällä hetkellä edellä mainittuihin säännöksiin? Pitääkö se niitä yhteisön lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten mukaisina? Mitä toimia se aikoo toteuttaa? 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, olemme vastanneet aikaisemmin esitettyyn kirjalliseen kysymykseen. Voin ainoastaan todeta kysyjälle, että olemme hiljattain saaneet lisäasiakirjat asianomistajalta.
Aihe on erittäin monimutkainen, koska se ulottuu usealle yhteisön lainsäädännön alalle. Tietooni on saatettu, että tämän vuoksi komission henkilöstö tutkii saamiaan lisäasiakirjoja edelleen. Vakuutan kysymyksen esittäjälle, että kyseisten asiakirjojen tarkastelua on tarkoitus nopeuttaa ja että lopullinen vastaus pyritään antamaan, vaikka kyseessä on lainsäädännön kannalta mutkikas kysymys. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Vastasitte vuosi sitten, että asiaa tutkitaan, eli suurin piirtein samalla tavalla kuin nyt. Kreikan lainsäädännössä kielletään panemasta täytäntöön Kreikan tuomioistuinten päätöksiä, joilla puolustetaan työntekijöitä vakuutustoimia ja maksumääräyksiä koskevissa kysymyksissä. Millä oikeudella komissio jarruttaa ja vitkastelee ja näin oikeuttaa Kreikan hallituksen omavaltaisuuden kreikkalaisen oikeuden kustannuksella?
Hetki sitten totesitte kollegalleni Toussasille antamassanne vastauksessa, että asia kuuluu tuomioistuimille. Jos lainsäädäntö estää oikeuden päätösten täytäntöönpanemisen, eikö komissio edelleenkään aio reagoida asiaan? 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, esitän pahoitteluni ja ymmärrän pettymyksenne.
Ryhdyimme tutkimaan kyseisiä lisäasiakirjoja heti niiden saavuttua eli viime vuoden lopussa, joulukuussa 2005. Kuten tekin, olen hyvin tietoinen siitä, että on kulunut pitkä aika, mutta saamieni tietojen mukaan asiassa on lainsäädäntöön liittyviä ongelmia, jotka koskevat muutakin lainsäädäntöä kuin asianomistajan rikotuksi katsomaa asetusta.
Kysymys ulottuu siis muihinkin säännöksiin, joten voin vain todeta, että välitän asiasta vastaavalle komission pääosastolle sekä komission jäsenelle Špidlalle teknisen tutkinnan nopeuttamista koskevan pyynnön. Kuten tekin, olen tietoinen tilanteesta. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kysymykseni ei ole tätä asiaa koskeva lisäkysymys. Totean olevani yllättynyt, koska kysymykseni oli numero 54. Tämä on toinen kauteni Euroopan parlamentissa, ja kokemukseni mukaan tämä on ensimmäinen kerta, kun kysymyksiä ei ole käsitelty ennalta ilmoitetussa järjestyksessä.
Minäkin haluaisin tietää, keksittekö tämän käytännön tänään, vai onko se teille yleinen ja oikeutettu käytäntö. Jos tämä käytäntö jatkuu, kysymysten järjestystä on seurattava todella tarkkaan, että komission jäsenen vastausta on kuulemassa oikeaan aikaan.
Kiitän teitä etukäteen ja luotan siihen, ettei näin tapahdu toista kertaa. Mielestäni tämä on loukkaavaa, koska olemme jättäneet kysymyksemme ajoissa ja odotamme omaa vuoroamme toisia kunnioittaen. 
Puhemies.
   Kuten sanoitte, kyseessä ei ollut lisäkysymys. Pyytäisin teitä kuitenkin tarkistamaan, mitä työjärjestyksessä todetaan kyselytunnin kulusta. Kyselytuntia koskevia määräyksiä on noudatettu, eikä kysymysten järjestystä ole muutettu. Niihin kysymyksiin, joita ei voida käsitellä suullisesti, vastataan kirjallisesti, ja teidän kysymyksenne numero 54 on yksi niistä. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, pyydän komission jäsentä järjestämään parlamentin jäsenille iltakoulun siitä, mitkä asiat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan ja mitkä komission toimivaltaan. Näin parlamentin jäsenet eivät jatkuvasti pyytäisi komissiota toimimaan holhoojana kansallisissa kysymyksissä. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, vastaan yksinkertaisesti, etten missään tapauksessa aio vaatia koulutusta tai kouluta ketään, kaikkein vähiten tätä parlamenttia. Suhtaudun kunnioituksella kertomiinne asioihin. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Kyseessä on vakava asia, kun kreikkalainen parlamentin jäsen tuo tällä tavoin täysistunnossa esille kollegojensa vastaisia mielipiteitä.
Haluaisin sanoa ilman poliittista jorinaa sekä vastuuni ja ajan kalleuden huomioon ottaen, että Euroopan komissiolla ja neuvostolla sekä lukuisilla jäsenillä joen vastarannalla on kylläkin tuntosarvet hyvin pystyssä, kun on kyse työnantajien ongelmista, ja Euroopan komission ja neuvoston sekä jäsenvaltioiden järjestelmät saadaan nopeasti käyttöön.
Kun taas on kyse työntekijöiden ongelmista, saadaan nähdä tahallista jarruttelua...
Puhemies.
   Koska kyseessä ei ole työjärjestyspuheenvuoro, en anna arvoisan jäsenen puhua pitempään. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Viitaten komission vastaukseen (1) helmikuun 2006 II istuntojaksolla esittämääni kysymykseen H-0060/06, minkä vastauksen komissio on saanut Irlannin viranomaisilta pyyntöönsä, joka koski lisäselvityksiä komennustyöntekijöitä koskevan direktiivin (96/71/EC)(2) sisällyttämisestä Irlannin lainsäädäntöön?
Katsooko komissio nyt, että komennustyöntekijöitä koskeva direktiivi on pantu Irlannissa täytäntöön täysimääräisesti ja asianmukaisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisella tavalla?
Mihin tätä asiaa koskeviin toimiin komissio on nyt ryhtynyt tai aikoo ryhtyä? 
Franco Frattini,
   . Arvoisan jäsenen aikaisemmin tänä vuonna esittämään kysymykseen vastattuaan komissio on pyytänyt Irlannin viranomaisilta selvitystä direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta Irlannissa. Irlannin viranomaisille kyseiseen pyyntöön vastaamiseen annettu määräaika ei ole vielä umpeutunut. Kun vastaus saadaan, komissio arvioi selvityksen ja päättää tarpeen vaatiessa lisätoimenpiteistä.
Tällä välin olemme hyväksyneet uuden tiedonannon, jossa ohjeistetaan palveluiden tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon. Tiedonannossa ilmoitimme keväällä 2007 hyväksyttävästä raportista, jossa tutkitaan tilannetta jäsenvaltioissa ja näin ollen myös Irlannissa. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, oletteko samaa mieltä siitä, että muuttoliikkeen laajetessa Euroopan unionissa työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi on erittäin tärkeä siksi, ettei palkkoja poljettaisi eivätkä häikäilemättömät työnantajat käyttäisi siirtotyöläisiä hyväkseen? Näin tapahtuu parhaillaan Irlannissa, koska Irlannin hallitus ei ole kyennyt panemaan työntekijöiden lähettämistä koskevaa direktiiviä täytäntöön asiaankuuluvalla tavalla. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, olen ilman muuta kanssanne samaa mieltä siitä, että työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin kattava ja johdonmukainen täytäntöönpano on tärkeää.
Yhdyn myös siihen, että muualle töihin lähetettyjen työntekijöiden ei pitäisi joutua kohtaamaan hankaluuksia. Kuten jo mainitsin, tutkimusta ei sen vuoksi rajoiteta Irlannin kaltaisiin yksittäistapauksiin, joita arvioidaan erikseen, vaan direktiivin täytäntöönpanoa arvioidaan kokonaisvaltaisesti sen vaikutusalueen kaikissa valtioissa. Näin tehdään, koska tutkimusta ei voida teidänkään mukaan rajata koskemaan tiettyä, kriisiksi kärjistynyttä tapausta, vaan on pyrittävä selvittämään, missä määrin ja missä laajuudessa jäsenvaltiot soveltavat kyseistä erittäin tärkeää direktiiviä. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Palkkojen polkemista koskevaan kysymykseen liittyen pyydän teitä kommentoimaan Irlannin pääministerin, Bertie Ahernin, lausuntoa, jonka mukaan laajentumisen toteutuessa tammikuussa voi olla, ettei Irlanti avaa markkinoitaan romanialaisille ja bulgarialaisille työntekijöille, koska muutkaan jäsenvaltiot eivät tee niin ja koska ollaan huolissaan siitä, mitä Irlannin markkinoille tapahtuu palkkojen polkemisen ja työntekijöiden oikeuksien suhteen. Voitteko sanoa mielipiteenne erityisesti tästä kysymyksestä? Lisäksi kysyn, kannustatteko muita jäsenvaltioita kohtelemaan uusia jäsenvaltioita samalla tavalla kuin Irlanti edellisen laajentumisen yhteydessä? 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Irlanti on tähän mennessä ollut yksi harvoista jäsenvaltioista, jotka ovat täysin tunnustaneet uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden liikkumisvapauden, eikä sillä ole ollut päätöksen seurauksena mitään erityisiä hankaluuksia.
Arvoisa parlamentin jäsen, tiedätte varsin hyvin, että komissio kannustaa kaikkia, sanoisinko vanhoja, jäsenvaltioita avaamaan työmarkkinansa uusille jäsenvaltioille ja niiden työntekijöille.
Olemme komission jäsenen Špidlan laatiman asiakirjan perusteella todenneet, ettei työntekijöiden virta uusista jäsenvaltioista niihin vanhoihin jäsenvaltioihin, jotka nyt sallivat sen, ole niin suuri, että se vääristäisi näiden valtioiden työoloja tai sisäisiä työmarkkinoita. Tämä koskee myös Irlantia.
En halua kommentoida pääministeri Ahernin lausuntoa, mutta totean, että komission näkemyksen mukaan jäsenvaltioiden on tunnustettava, vaikkapa toivottavasti lyhyen siirtymäkauden jälkeen, että Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden kansalaisilla on oikeus vapaaseen liikkumiseen. 
Jim Higgins (PPE-DE ). –
   Haluaisin ottaa arvoisan komission jäsenen kanssa käsiteltäväksi kysymyksen direktiivien täytäntöönpanosta yleensä ja niiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yksi ongelmista, joka liittyy jäsenvaltioiden kieltäytymiseen direktiivien täytäntöönpanosta tai niiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, on komission viivyttely tällaisten jäsenvaltioiden rankaisutoimissa. Tehokasta reagoimista yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta kieltäytymiseen on välittömästi nopeutettava. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, mielestäni komission asenne osoittaa, että se pyrkii ymmärtämään tilannetta ennen päätösten tekemistä.
Aihe on monimutkainen. Ensi keväänä, kun meillä on kokonaisarvio direktiivin täytäntöönpanon vaiheesta, ryhdymme toimiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät sovella direktiiviä tai soveltavat sitä puutteellisesti. Tämän lisäksi komissio voi Irlannin kaltaisissa yksittäistapauksissa ryhtyä erityistoimiin jäsenvaltion suhteen, jos saamamme selvitykset eivät ole tyydyttäviä tai, Irlannin hallituksen lausunnoista huolimatta, käy ilmi, että direktiiviä on rikottu tai se on jätetty panematta täytäntöön.
On kuitenkin selvää, että komission on oltava täysin selvillä tilanteesta, ennen kuin se ryhtyy mihinkään toimiin, erityisesti jos nämä toimet ovat jonkin jäsenvaltion vastaisia.
Kyseessä on yksi oikeusvaltion pääperiaatteista. Syytetylle, esimerkiksi valtiolle, on annettava mahdollisuus puolustautua ennen tuomitsemista. 
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa komission jäsen. Kyselytunti on päättynyt.
Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Totean, etteivät kysymykset numero 69 ja 86 ole luvallisia, eikä niihin näin ollen vastata.
Kyselytunti on päättynyt.
Toivotan kaikille hyvää istuntotaukoa. Jos teillä on tilaisuus katsoa tämäniltaista jännittävää jalkapallo-ottelua, siitä ei kannata innostua liikaa, koska voittajia voi olla vain yksi.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Calabuig Rullin laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6-0206/2006) EU:n valmistusteollisuutta vahvistavista toimintapuitteista – Yhtenäisempi lähestymistapa teollisuuspolitiikkaan (2006/2003(INI)). 
Pilar del Castillo Vera (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kaikissa tänään pidetyissä mietintöjä koskevissa keskusteluissa olemme itse asiassa puhuneet samasta asiasta: ensin teollisuuden rakennemuutoksista ja toiminnan siirtämisestä EU:n ulkopuolelle sekä tämän tilanteen vaikutusten lievittämiseen tarkoitettujen varojen tehosta, sitten innovaatiotoiminnasta ja nyt taas valmistusteollisuuden vahvistamisesta Euroopan unionissa.
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on selvää, että talouden globalisaatioprosessi koettelee parhaillaan Euroopan teollisuutta koventamalla kilpailua entisestään. Käsittääkseni kaikki pitävät selvänä, että kilpailun lisääntyminen johtaa kuluttajahintojen alenemiseen. Tietyillä EU:n teollisuuden aloilla, erityisesti pk-yrityksissä, työpaikat ovat kuitenkin vaarassa rakenteellisten ongelmien vuoksi, ja nämä ongelmat on ratkaistava.
Euroopan komission tiedonanto on merkittävä askel kohti Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista valmistusteollisuudessa. EU:n ulkoinen avoimuus on hyvällä tasolla, mutta yhteisön vienti koostuu pääasiassa keskitason teknologiaa edustavien alojen tuotteista, toisin kuin Yhdysvalloissa ja Japanissa, joissa vientituotteet ovat lähinnä korkean teknologian tuotteita.
Lisäksi erikoistumisasteemme erottaa meidät tärkeimmistä kilpailijoistamme, ja sen vuoksi olemme haavoittuvaisia monilla sektoreilla. Viime aikoina muiden muassa tekstiili-, jalkine-, huonekalu-, rakennus- ja keramiikka-ala ovat olleet tällaisessa epäedullisessa tilanteessa.
Poliittiset ja osa-alueiden väliset toimet ovat tietenkin välttämättömiä, jotta voidaan parantaa tämän alan olosuhteita tutkimuksen, koulutuksen, innovaation ja patenttien osalta sekä helpottaa yhteisön ulkopuolisille markkinoille pääsyä, torjua tarpeen vaatiessa vääristynyttä kilpailua ja lisätä ulkomaankaupan vastavuoroisuutta.
Haluan kiittää esittelijää ja muita jäseniä uusista ajatuksista, joita he ovat tuoneet tähän mietintöön. 
Pia Elda Locatelli (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, teollisuusala on EU:n talouden tukipylväs. Euroopan unionin valmistusteollisuus, jonka osuus EU:n tuotannosta on viidennes, työllistää noin 34 miljoonaa ihmistä. Sen tuotteiden osuus EU:n viennistä on kolme neljännestä.
Voimme siis sanoa, että valmistusteollisuus on taloutemme kannalta merkittävin tekijä. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että suurimman osan tuotannosta on jäätävä Eurooppaan. Tämä ei tapahdu itsestään, vaan on luotava sitä edistävät olosuhteet. Perusedellytykset ovat siis investointi, tutkimus ja innovaatio.
Vaikka valmistusteollisuus investoi tutkimukseen ja teolliseen innovaatioon, tuon investoinnin kokonaismäärä ei riitä ylläpitämään kilpailukykyä suhteessa muihin maihin. Tarvitaan enemmän varoja ja tarvitaan eurooppalainen tutkimusalue sekä tutkijoiden sisämarkkinat. Tutkimus ja innovaatio eivät kuitenkaan yksin takaa vahvaa eurooppalaista teollisuutta. Lisäksi tarvitsemme poliittisia toimia, joiden on oltava toisiaan tukevia ja johdonmukaisia. Tarkoitan, että on tunnistettava sellaiset kansalliset käytännöt, jotka todennäköisesti vaikuttavat kielteisesti EU:n yritysten kilpailukykyyn.
Euroopan komissio on äskettäin julkaissut tietoja, joiden mukaan on näyttöä markkinoiden vakavasta vääristymisestä esimerkiksi jalkinesektorilla Kiinassa – ja lisäisin, ettei vain siellä. Lisäksi asiakirjassa kerrotaan valtion suorasta sekaantumisesta yritysten toimintaan, esimerkiksi verohelpotuksista ja korottomista lainoista.
Vastustan valtiojohtoista ja protektionistista talouspolitiikkaa. Komission jäsenen Mandelsonin tavoin kannatan vapaata markkinataloutta – mutta sellaista vapaata markkinataloutta, jossa säännöt koskevat kaikkia, eivät vain joitakuita.
Mielestäni tämän periaatteen on oltava EU:n politiikan pohjana, erityisesti kansainvälisessä kauppapolitiikassa, etenkin kun on näyttöä vääristyneestä kilpailusta ja väärennöksistä. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ). –
   Globaalin talouden haasteet koskevat myös EU:n teollisuutta, ja ne on ratkaistava nopeasti.
Olen tyytyväinen siihen, että komissio on reagoinut EU:n teollisuuden tilanteeseen ja ehdottanut toimia EU:n valmistusteollisuuden vahvistamiseksi. On merkittävää, että komissio korostaa teollisuuspolitiikassa olevan ongelmia, jotka on ratkaistava EU:n tasolla. Nämä asiat liittyvät kilpailuun, sisämarkkinoiden sääntelyyn sekä sosiaaliseen ja taloudelliseen yhteistyöhön.
Todellisuudessa teollisuuspolitiikkaamme tarvitaan uusi näkökulma. Kun jäsenvaltiot ja yritykset tekevät päätökset, EU:n teollisuus keskittyy yhä enemmän keskitason ja ylemmän tason teknologiaa käyttäville aloille, joilla työvoiman koulutustaso on alhainen tai keskitasoa. Siksi teollisuuden kilpailukyky vähenee suhteessa maihin, joiden talous kasvaa voimakkaasti. Uuden näkökulman toteuttaminen edellyttää kuitenkin pitkän aikavälin toimia.
Jäsenvaltiot eivät kykene järjestämään talouttaan uudelleen hetkessä. Tämä koskee erityisesti uusia jäsenvaltioita. Kiinan WTO:n jäsenyyttä koskevissa neuvotteluissa EU:ta edusti Euroopan komissio, joka ei ottanut huomioon tulevien jäsenvaltioiden teollisuuden tilannetta. On ristiriitaista, että EU:lla on yhteinen kauppapolitiikka muttei yhteistä teollisuuspolitiikkaa.
Tekstiili-, nahka-, jalkine- ja huonekalualan toiminnan tulevaisuudennäkymien selvitys komission tiedonannossa perustuu ainoastaan kilpailukykyä, taloudellista tilannetta ja tuotantopaikkaa koskeviin tutkimuksiin, kun taas horisontaalisella tasolla näille sektoreille ennustetaan uudelleenjärjestelyjä. Näiden mahdollisten uudelleenjärjestelyjen seuraukset hyödyttävät kuitenkin niitä yrityksiä, jotka ovat siirtäneet tuotantonsa EU:n ulkopuolelle, tai maita, jotka eivät usko teollisuuden tulevaisuuteen EU:ssa. Tämän osoittaa polkumyynnin torjuntaa koskeva komission tutkimus, jonka tavoitteena on ottaa huomioon niiden yritysten edut, jotka ovat siirtäneet tuotantoaan EU:n ulkopuolelle. Samalla jäsenvaltioiden teollisuus joutuu kohtaamaan vääristynyttä kilpailua.
Komission ei siis pitäisi valmistella päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa sen itse laatiman tiedonannon kanssa, eikä toteuttaa tiettyjä liike-elämän edustajia suojelevaa politiikkaa. Lisäksi kehotan komissiota laatimaan pitkän aikavälin ennusteen ja suuntaviivat EU:n teollisuuden kilpailukyvyn kehitykselle vuosina 2030–2050. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää, että komissio on lähestynyt tätä asiaa näin järjestelmällisesti ja analyyttisesti. Olen myös sitä mieltä, että teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnössä tuodaan esiin eräitä merkittäviä seikkoja. Palaan nyt muutamaan kohtaan, joista jätin tarkistuksia ja jotka kuuluvat mietinnön tekstiin.
1. Kauppa on merkittävä osa tuotantoketjua ja siihen sekä palveluihin on kiinnitettävä niiden ansaitsemaa huomiota.
2. Esimerkiksi korkean tason ryhmien, innovaatiοpaneelien ja työryhmien tekemien aloitteiden järjestelmällinen arviointi voi johtaa hyödyllisiin päätelmiin.
3. On muistettava, että nanotieteiden ja -teknologian merkitys voi olla ratkaiseva kaikille Euroopan teollisuuden aloille.
4. Paikallisissa strategiasuunnitelmissa on otettava vakavasti huomioon vaurautta luova primaariala, tutkimuspotentiaali ja kunkin alueen kaikki muut suhteelliset edut.
Lopuksi totean olevani pahoillani siitä, ettei seuraavia kahta tärkeänä pitämääni kohtaa hyväksytty:
Ensimmäinen kohta: mielestäni olisi hyödyllistä, jos ympäristöteknologia olisi erillinen ala tutkittujen 27 sektorin joukossa.
Toinen kohta: mielestäni on välttämätöntä, että tarjottava koulutus suhteutetaan markkinoiden vaihtuviin tarpeisiin niin opiskelijamäärien kuin koulutuksen sisällön osalta.
Lopuksi haluan kiittää esittelijää siitä, että hän on lähestynyt tätä kysymystä vakavasti. 
John Attard-Montalto (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olisi murheellista, jos EU keskittyisi kehittämään vain palvelualaa. Kuten me kaikki tiedämme, nykyisessä liiketoimintaympäristössä eri alat – valmistusteollisuus, palvelut ja kauppa – liittyvät kiinteästi toisiinsa.
Mietinnössä todetaan, että valmistusteollisuus työllistää noin 34 miljoonaa ihmistä ja sen osuus EU:n tuotannosta on 20 prosenttia. Mielestäni näistä luvuista ei voi olla ylpeä: niiden pitäisi olla korkeammat. Itse asiassa kotimaassani – Euroopan unionin pienimmässä valtiossa – vastaavat osuudet ovat suuremmat.
Meidän on kuitenkin oltava tyytyväisiä asian myönteiseen puoleen. Ensinnäkin valmistusteollisuus nähdään uusia innovatiivisia tuotteita synnyttävänä alana ja toiseksi kehitetään yhtenäistä EU:n teollisuuspolitiikkaa. Kielteisestä puolesta toteaisin, että rakennerahastot voisivat vahvistaa teollisuutta merkittävästi, ja siksi vastustan ehdottomasti niiden määrärahojen leikkausta rahoitusnäkymissä. Uskon, että köyhemmät valtiot voivat saavuttaa asettamamme 3 prosentin kynnyksen hyödyntämällä osan rakennerahastojen varoista itse, mikä edistäisi yhtenäistymistä.
Toiseksi totean, että markkinoille pääsyä on korostettava nykyistä enemmän. Huippuvarustettu kauppakin on turha, jos sillä ei ole asiakkaita.
Päätän sanomalla, että meidän on uskottava EU:n valmistusteollisuuteen: sillä on mahdollisuuksia luoda vaurautta ja työpaikkoja. Meidän on kuitenkin tehtävä myös vaikeita päätöksiä muutoksista ja mukautumisesta teollisuuden toimintaympäristön uusiin olosuhteisiin. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, edustan Italian uutta sosialistista puoluetta. Mielestäni eräät esittelijän kommentit ovat ensiarvoisen tärkeitä, kun otetaan huomioon Lissabonin strategia ja sen kunnianhimoiset kehitystä ja kilpailukykyä koskevat tavoitteet sekä pk-yritysten keskeinen asema Euroopan talouselämässä. Viittaan erityisesti siihen, että kokonaisvaltaisen ja paikallisen lähestymistavan on nähtävä täydentävän toisiaan.
Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tavoin minäkin tunnustan, että paikalliset erikoisuudet, tyypilliset tuotteet ja ammattitaito ovat EU:n valmistusteollisuuden elinehto. Niiden tuoma lisäarvo näkyy selvästi kansainvälisessä kaupassa.
Jäsenvaltioiden omaleimaisten inhimillisten ja materiaalisten voimavarojen tukeminen on tapa, jolla voimme lisätä tiettyä osaamista, joka nyt on alhaisella tasolla, ja estää pätevän ja taitavan työvoiman siirtymisen pois alueilta, joille se kuuluu.
Jos otamme lähtökohdaksi tämän omaleimaisuuden, voimme vähitellen torjua polkumyyntiä yhä paremmin ja tarjota siten konkreettista tukea sisämarkkinoiden elvyttämiseksi. Yhtenäiset strategiat ja toimintasuunnitelmat, kuten ne, jotka Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat käynnistäneet väärennösten sekä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten torjumiseksi, voidaan parhaiten toteuttaa paikallisten strategiasuunnitelmien avulla. Niiden ansiosta meidän on mahdollista tehdä lujasti töitä kaikkien työntekijöiden ja heidän erityisvaatimustensa suojelemiseksi. Tämä on aina välttämätöntä EU:n ja koko maailman kaupan sääntelyssä. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun keskustelemme EU:n teollisuudesta, meidän on varmasti syytä kysyä, mitkä ovat nykyisin johtavat teollisuudenalamme. Ne kuuluvat niihin aloihin, joilla olemme avanneet ovemme maailmanlaajuiselle taloudelle. EU:n teollisuus on vahvinta niillä aloilla ja niissä yrityksissä, jotka toimivat koko maailmassa. Toisin sanoen mielestäni on syytä korostaa tämänpäiväisen keskustelun sanomaa, nimittäin sitä, että EU:n talous on riippuvaisempi maailmantaloudesta kuin muut maailman alueet. Ilman maailmanlaajuista taloutta EU:n valmistusteollisuus ei olisi nykyisenlainen.
Tätä taustaa vasten haluan todeta, että keskustelussa EU:n teollisuuden tulevaisuudesta on mainittava kolme tärkeää asiaa. Ensimmäinen näistä on, että kilpailu on paras pohja innovaatiotoiminnalle ja uusille teollisuuden rakenteille. Kun muistelemme historiaa, on selvää, että Euroopan suurimmat ja vahvimmat teollisuudenalat ovat kasvaneet ja menestyneet sen ansiosta, että täällä on oltu avoimia yrittäjyyshenkeä ja yrittäjiä kohtaan. Toiseksi meidän on tärkeää varmistaa, että luomme uuden sukupolven yrityksille mahdollisuuden tulla markkinoille, edustivat ne sitten valmistusteollisuutta tai palveluita – ne lähentyvät tulevaisuudessa joka tapauksessa toisiaan. Tämä kertoo paljon siitä, mitä meidän on tehtävä ennen erilaisia vapaakauppaneuvotteluja ja WTO:n neuvotteluja.
Meidän ei pidä noudattaa politiikkaa, jolla suojellaan vakiintunutta teollisuutta, joka ei tarjoa uusia työpaikkoja tulevaisuudessa. Sen sijaan meidän on luotava EU:n yrityksille mahdollisuus toimia koko maailmassa. Tämä on erityisen totta maailmanlaajuisessa taloudessa, jossa miljardeista ihmisistä kehittyy tulevaisuudessa raskaan sarjan kuluttajia. Jos EU ja EU:n teollisuus eivät pääse täysin vapaasti näille kehittyville markkinoille, teollisuutemme ei voi olla maailman merkittävintä. Silloin tuomitsemme itsemme alueellisen talouden asemaan. Tarvitsemme siis välttämättä avoimuutta, jolla varmistetaan, että EU:n taloudesta voi tulla maailman vahvin.
Paul Rübig (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelemme tänään tulevaisuuteemme liittyvästä kysymyksestä, ja Lissabonin strategiassa määritellään selvästi, millainen tuo tulevaisuus on. Haluamme uusia työpaikkoja ja talouskasvua, ja noiden päämäärien saavuttamiseksi tarvitsemme ainoastaan maailmanmarkkinat, joilla meidän on onnistuttava myymään tuotteitamme ja palveluitamme.
Dohan neuvottelut – jotka itse asiassa koskevat "Singaporen aiheita" ja joiden tavoitteena on vähentää tulleja ja kiintiöitä sekä avata markkinoita – ovat tällä hetkellä erittäin vakavassa kriisissä. On aivan luonnollista – ainakin minun mielestäni – että suuri osa teollisuuspolitiikkamme päätöksistä tehdään maailmanlaajuisilla markkinoilla. Tämä selittää suuren huolen siitä, saadaanko Dohan neuvottelukierros päätökseen, siitä, miten asiat ovat Kioton suhteen, ja siitä, olemmeko jo tehneet kaikki taloudelliset analyysit, joilla varmistamme, että Kioton tavoitteiden saavuttaminen todella lisää kasvua ja edistää Lissabonin strategian menestystä. Investointeja ja työpaikkojen luontia koskevien mahdollisuuksien suhteen kyse on sadoista miljardeista.
Olemme keskustelleet vuosien ajan vuoteen 2013 ulottuvasta talousarviostamme ja päättäneet asiasta hyvin yksityiskohtaisesti. Minun on oltava täysin rehellinen ja sanottava, että Kioton kaltaisia merkittäviä päätöksiä tehtäessä keskustelu sisällöstä on jäänyt puuttumaan. Keskustelimme Basel II -paketista, jota pannaan nyt täytäntöön EU:ssa mutta ei muualla. Vaikka meidän on erityisesti suojeltava oman teollisuutemme teollis- ja tekijänoikeuksia, meidän on samalla myös hyödynnettävä näitä samoja oikeuksia niin, että ne edistävät kansainvälistä menestystämme.
Keskustelimme tänä aamuna siitä, miten voimme saada aikaan rakenteellisia parannuksia teollisuudessamme. Tässä yhteydessä perheyritysten perinne on erittäin tärkeä: niissä investoinnit ulottuvat sukupolvelta toiselle ja sukupolvi toisensa jälkeen luo markkinoita. Emme saa unohtaa näitä pk-yrityksiä. Tämän olisi oltava merkittävä näkökohta, kun suunnittelemme tulevaisuutta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0208/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sisävesialusten teknisistä vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 82/714/ETY kumoamisesta (13274/1/2005 C6-0091/2006 1997/0335(COD)) (Esittelijä: Renate Sommer). 
Renate Sommer (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kaikki ovat lähteneet seuraamaan jalkapallo-ottelua ja minäkin olisin mielelläni siellä, sillä ottelu pelataan vaalipiirissäni, kauniilla Ruhrin alueella. Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että nyt käsittelemässämme direktiivissä on jotain kunnioitettavaa ja että meidän on kiinnitettävä siihen jakamaton huomiomme. Emmehän voi sallia, että parlamentin työ saa väistyä jalkapallon tieltä, ei edes näin merkittävän jalkapallotapahtuman tieltä.
Nyt kun siirrymme sisävesialusten teknisiä vaatimuksia koskevan direktiiviluonnoksen toiseen käsittelyyn, käsissämme on jäännös viime vuosituhannelta. Komissio teki nimittäin edellistä, jo silloin vanhentunutta mutta edelleen voimassa olevaa direktiiviä 82/714/ETY koskevan ehdotuksensa niinkin kauan sitten kuin joulukuussa 1997. Ehdotuksen ensimmäinen käsittely parlamentissa oli lokakuussa 1998. Amsterdamin sopimus astui kuitenkin voimaan 1. toukokuuta 1999, ja sen myötä liikenneasiat siirtyivät yhteispäätösmenettelyn piirin. Tämän vuoksi parlamentin ensimmäinen käsittely oli toistettava syyskuussa 1999, vaikka parlamentti toistikin "ensimmäisen" ensimmäisen käsittelyn kantansa – tämä on päätymätön tarina!
Komissio antoi korjatun ehdotuksensa, jossa parlamentin toiveet otettiin huomioon, kun uutta vuosituhatta oli kulunut muutama kuukausi, nimittäin heinäkuussa 2000.
Mistä tässä oikein on kyse? Kyse on siitä, että kaikelle EU:n sisävesiliikenteelle luodaan lopullisesti samat säännöt. Tarkoituksena on, että päivitetyillä teknisillä vaatimuksilla varmistetaan EU:n sisävesiliikenteen turvallisuus ja ongelmattomuus. Jotta tämä oli mahdollista, yhteisön tekniset vaatimukset oli mukautettava Reinin vesiliikenteen normeihin, sillä Reinin navigaation keskuskomissio ei turvallisuussyistä ole tunnustanut entisen direktiivin mukaista alusten teknistä hyväksyntää.
Muutettava direktiivi – 82/714/ETY – on muutenkin puutteellinen, sillä se ei esimerkiksi koske matkustaja-aluksia tai uivia kalustoja, kuten rakennusaluksia, ja turvallisuusmääräykset ovat tietenkin 1970-luvun tasoa. Vapaa vesiliikenne kaikilla EU:n sisävesiväylillä riippuu kuitenkin teknisten määräysten ja turvallisuusmääräysten yhdenmukaistamisesta tiukimman normin tasolle. Tämä on tärkeää paitsi tavaroiden vapaan liikkumisen myös tiukkojen turvallisuus-, ympäristö-, sosiaalinormien takaamisen kannalta.
Tähän saakka yhteisön lainsäädäntöä on voitu soveltaa vain siellä, missä Mannheimin asiakirjan määräykset eivät ole voimassa. Tuossa 17. lokakuuta 1869 allekirjoitetussa asiakirjassa määriteltiin periaatteet, jotka pätevät yhä suurelta osin Reinin liikenteessä, vaikka Reinin navigaation keskuskomissio oli perustettu jo vuonna 1815 Wienin kongressin päätösasiakirjan liitteen nojalla. Tähän mennessä EU ei siis ole pystynyt hyväksymään lainsäädäntöä, joka koskisi Reiniä, vaikka tuota jokea pitkin kuljetetaan 80 prosenttia kaikesta EU:n sisävesiliikenteen rahdista.
Vastavuoroinen sisävesialustodistusten hyväksyminen on ollut mahdollista vasta siitä lähtien, kun Mannheimin asiakirjan lisäpöytäkirja astui voimaan joulukuussa 2004. Itse asiassa uuden direktiivin tärkein anti on standarditodistuksen luominen EU:n sisävesiliikenteen aluksille. Tämä asia liittyy oikeusvarmuuteen.
Oli vielä muutama ongelma, jotka koskivat 20–24 metrin pituisten huvialusten sisällyttämistä direktiiviin. Nämä voisivat hyvin kuulua tämän tai niin kutsutun huvivenedirektiivin 94/25/EY soveltamisalaan, vaikka kyseinen direktiivi koskee huviveneiden kauppaa ja on siis sisämarkkinadirektiivi, jolla säännellään huviveneiden pääsyä markkinoille. Uudistettu sisävesialusten teknisiä vaatimuksia koskeva direktiivi sisältää huvivenedirektiiviä tiukempia vaatimuksia vain tapauksissa, joissa sisävesien turvallisuusnäkökohdat edellyttävät sitä, ja siten se ei ole ristiriidassa tuon direktiivin kanssa.
Lisäisin, että Reinin huviveneliikenteestä saatu kokemus osoittaa, ettei huvialusten omistajilla ole vaikeuksia noudattaa Reinillä voimassa olevia sääntöjä, jotka vastaavat uudistetun direktiivin teknisiä vaatimuksia.
Liikenne- ja matkailuvaliokunta asettui sille kannalle, että direktiivin liitteen tekniset vaatimukset on otettava komitologiamenettelyyn, mukaan lukien ne, jotka on lueteltu 15 luvussa "Matkustaja-aluksia koskevat erikoismääräykset" ja jotka ovat pitkittyneiden neuvottelujen sekä pitkien käännösaikojen vuoksi edelleen samassa asussa kuin vuoden 2004 neuvottelujen aikaan. Valiokunta kannatti tätä koskevaa tarkistusta, sillä se on ainoa tapa taata, että nykyisten oikeusjärjestelmien yhdenmukaistaminen saadaan viipymättä päätökseen ja että teollisuudelle ja elinkeinolle saadaan aikaan oikeusvarmuus. Pyydänkin teitä hyväksymään tämän ainoan tarkistuksen myös toisessa käsittelyssä.
Lopuksi haluan esittää neuvostolle ja komissiolle sekä tietenkin myös kollegoilleni lämpimät kiitokseni heidän hyvästä yhteistyöstään tämän asian käsittelyssä. Kiitän parlamenttia mielenkiinnosta, eikä minulla ole enää muuta lisättävää kuin "laiva ohoi!". 
Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Sommer, jota pidän urhoollisena, koska hän osallistuu keskusteluun tähän aikaan, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen siihen, että komission ehdotuksesta vallitsee tänään laaja yhteisymmärrys. Se on kaikkien osapuolten poliittisen tahdon ja teknisten asiantuntijoiden yhteistyön ansiota.
Hyvä jäsen Sommer, haluan kiittää teitä henkilökohtaisesta ja merkittävästä panoksestanne tämän yhteisymmärryksen rakentamisessa.
Yhteisön lainsäädäntö, jolla yhtenäistetään sisävesialusten tekniset vaatimukset, on peräisin vuodelta 1982. Tässä lainsäädännössä määrätään todistuksesta, joka oikeuttaa sisävesialuksen liikennöimään kaikilla EU:n sisävesiväylillä lukuun ottamatta Reiniä. On kuitenkin niin, että Reinin osuus sisävesiliikenteestä on kaksi kolmasosaa.
Ehdotuksellamme vuodelta 1997 onkin kolme päämäärää:
Ensinnäkin tavoitteena on teknisten vaatimusten päivittäminen niin, että alusten turvallisuusmääräykset ovat tekniikan kehityksen tasalla.
Toiseksi pyritään siihen, että tulevaisuudessa yhteisön todistus oikeuttaisi liikennöintiin Reinillä.
Kolmanneksi tarkoituksena on aloittaa komitologiamenettely, jonka avulla teknisiä vaatimuksia tarkistetaan vastaisuudessa säännöllisesti tekniikan kehityksen ja Reinillä voimassa olevien sääntöjen muutosten mukaan.
Tämän asian käsittely oli pitkään pysähdyksissä neuvostossa, koska neuvosto ei päässyt sopuun alusten päästämisestä Reinin liikenteeseen yhteisön todistuksella. Kun tämä kysymys ratkesi, neuvosto kuitenkin pääsi poliittiseen yksimielisyytteen.
Tämän direktiivin hyväksyminen on merkittävä edistysaskel kohti sääntöjen yhtenäistämistä, jota vaadimme NAIADES-toimintaohjelmassa. Sen ansiosta koko Euroopan unionin sisävesiverkostossa voidaan soveltaa samaa järjestelmää. Tekniset vaatimukset yhdenmukaistetaan niin, että taataan hyvä turvallisuustaso erityisesti matkustaja-aluksille.
Yhteisön todistuksen tuleva kelpuutus Reinillä edistää kilpailua ja luo aidosti tasapuoliset olosuhteet sisävesiliikenteelle sisämarkkinoilla. Pidämme tulevaisuudessa tätä tasoa yllä yhteistyössä Reinin navigaation keskuskomission kanssa.
Liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymästä tarkistuksesta totean, että tuemme sitä, ja olen tyytyväinen siihen, että kolmen toimielimen kesken on saavutettu kompromissi.
Haluan tässä yhteydessä vakuuttaa teille, että komissio on tietoinen huolista, joita eräät suurten huvialusten omistajat ovat ilmaisseet tietyissä jäsenvaltioissa. Pian hyväksymänne direktiivin ansiosta on mahdollista vastata useimpiin noista huolenaiheista.
Toisin kuin direktiivissä 94/25/EY, joka koskee huvialusten pääsyä yhteisön markkinoille, uudessa sisävesialusten teknisiä vaatimuksia koskevassa direktiivissä säädetään kaiken sisävesiliikenteen turvallisuusmääräykset. On perusteltua, että 20 metrin pituisille aluksille asetetaan muitakin vaatimuksia kuin ne, jotka koskevat pelkästään markkinointia.
Lisäksi totean, että jos alle 24-metriset huvialukset – eikä alle 20-metriset – jätettäisiin pois direktiivin soveltamisalasta, Reinillä sovellettavat säännöt ja muilla yhteisön sisävesillä sovellettavat säännöt olisivat erilaiset. Tämä voisi aiheuttaa ongelmia yhteisön todistuksen hyväksymiselle Reinin liikenteessä ja haitata pyrkimystä kohti yhtä ainoaa todistusta EU:n aluksille, siis yhteisön todistusta.
Lopuksi totean, että direktiivissä sallitaan tiettyjä poikkeuksia jo käytössä oleville huvialuksille. Vastaan nyt erityisesti jäsen Watsonille, sillä hän kiinnitti huomioni tähän asiaan. Nykyisin käytössä olevia huvialuksia voidaan edelleen käyttää sillä ehdolla, ettei niiden poikkeaminen direktiivin vaatimuksista aiheuta selvää vaaraa. Lisään vielä, että 7 artiklassa sallitaan niiden jäsenvaltioiden, joiden sisävedet eivät ole yhteydessä muiden jäsenvaltioiden sisävesiin, olla noudattamatta tätä direktiiviä joko kokonaan tai osittain.
Hyvät parlamentin jäsenet, voin joka tapauksessa vakuuttaa teille, että komissio huolehtii siitä, että se kiinnittää komitologiamenettelyssä erityistä huomiota huviveneitä koskevaan lukuun, niin että vältetään kaikki mahdolliset ristiriidat tai yhteensopimattomuudet direktiivin 94/25/EY kanssa sekä täsmennetään ja selvennetään kaikki mahdollisesti epäselviltä vaikuttava kohdat. 
Reinhard Rack,
   . Arvoisa puhemies, esittelijä sanoi aikaisemmin, että hyvää lopputulosta kannattaa odottaa, ja siinä hän oli oikeassa. Asiakirja, jota nyt käsittelemme, ja erityisesti se, miten parlamentti pystyi vaikuttamaan ja vaikutti tähän asiakirjaan, voi auttaa edistämään vapaata sisävesiliikennettä. Tarvitsemme nimittäin juuri vapaata sisävesiliikennettä. Jos haluamme lisätä Euroopan liikenteen ympäristöystävällisyyttä, tarvitsemme kunnollisia, yhdenmukaisia sääntöjä sisävesiliikenteelle. Komissio korosti tätä väliarvioinnissaan – toivottavasti varapuheenjohtaja Barrot panee merkille, että kuuntelin viimeksi hyvin tarkkaan.
Vain yksi lainsäädäntötoimenpide ei kuitenkaan riitä, vaan kaikki sisävesiliikennettä koskevat säännöt on liitettävä toisiinsa. Meidän on myös parannettava Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suunnittelua, tukikehyksiä – muiden muassa Marco Polo II:a – eikä vähiten teknisiä sääntöjä ja määräyksiä, ja meidän on päivitettävä ne nykynormien tasolle.
Hyvää lopputulosta kannattaa odottaa, ja poliittinen ryhmämme, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, kiittää esittelijä Sommeria hänen tekemästään arvokkaasta työstä. Toivomme suuren enemmistön tukea huomiseksi ja edistämme sitä omalta osaltamme.
Meillä on tämän jälkeen vielä jonkin verran tehtävää verkoston parissa. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, kuten juuri totesitte, NAIADES on seuraava lainsäädäntöluonnos, jonka yhteydessä meidän on huolehdittava siitä, että mahdollisuudet todella hyödynnetään ja että koko EU:n sisävesiliikenteellä voi olla merkittävä ja rakentava osa liikennevirtojen hoitamisessa.
Tässä yhteydessä, erityisesti NAIADES-ohjelmassa, on tärkeää, ettemme keskity ainoastaan Länsi-Eurooppaan. Sen sijaan varsinkin nyt, kun Tonava on avoin, on huolehdittava siitä, että koko EU:n sisävesiverkosto saadaan yhdistettyä tarkoituksenmukaiseksi, järkeväksi ja turvalliseksi kokonaisuudeksi. 
Ulrich Stockmann,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelussa on jo mainittu NAIADES-toimintaohjelma. Emme vielä tänään ole käsitelleet sitä, mutta se tarjoaa vihdoin sisävesiliikenteelle sen ansaitseman EU:n lainsäätäjien huomion ja tuen.
Päätös, jonka teemme tänään, ei ole yhtä vaikuttava, mutta se on jo pahasti myöhässä: parlamentti hyväksyy toisessa käsittelyssä sisävesialusten teknisten vaatimusten yhtenäistämisen ja päättää siten lainsäädäntöprosessin, joka on kestänyt jo yhdeksän vuotta.
Tällä direktiivillä yhteisön normit mukautetaan vaativampiin Reinin vesiliikenteestä tehdyn yleissopimuksen sääntöihin. Näkemyksemme mukaan tämä takaa vapaan kilpailun kaikilla sisävesiväylillä sekä sen, että samat tiukat turvallisuusnormit pätevät joka tilanteessa.
Ensimmäisessä käsittelyssä ja yhteisessä kannassa parlamentti ja neuvosto tekivät useita tarkistuksia. Kuten esittelijä, jota kiitän lämpimästi hänen mietinnöstään, minäkin olen sitä mieltä, että nuo tarkistukset ovat pääosin hyväksyttäviä ja järkevä lisä komission alkuperäiseen ehdotukseen.
Kannatamme näkemystä, jonka jäsen Grosch ja jäsen Wortmann-Kool ilmaisivat tarkistuksessaan, joka liittyi siihen, että tietynlaisia aluksia koskee kaksi eri direktiiviä. Meille on nyt selvitetty, että nuo direktiivit ovat varsin erilaiset, mutta olemme kuitenkin sitä mieltä, että tarkistus on järkevä, ja mielestämme olisi myönteistä, jos näiden direktiivien tekniset liitteet käytäisiin läpi mahdollisimman pian päällekkäisyyksien poistamiseksi.
Muuten sekä ryhmäni että minä toivomme, että lainsäädäntöprosessi saatetaan päätökseen viipymättä. 
Johannes Blokland,
   . – Arvoisa puhemies, sisävesiliikenne on tulossa yhä suositummaksi, mikä on hyvä asia. Me parlamentin jäsenet emme voi muuta kuin olla tyytyväisiä noin merkittävään askeleeseen kohti kestävää, turvallista ja kilpailukykyistä liikennettä Euroopan halki. Ei nimittäin voida pitää itsestäänselvyytenä, että liikenne on sellaista – on tärkeää, että sille luodaan sopivat olosuhteet. Jäsen Sommerin mietintö on osa välttämätöntä perustaa, sillä yhtenäistetyt tekniset vaatimukset sisävesiliikenteelle merkitsevät tasapuolisia olosuhteita kaikille ja siten hyvää, luotettavaa ja turvallista laivastoa.
Se, että tämä on lähes kymmenen vuotta jatkuneen prosessin päätös, antaa meille vielä lisää aihetta tyytyväisyyteen. Olen erityisen iloinen siitä, etteivät toimielinten väliset suhteet ole olleet sisävesiliikennealalla este yksimielisyyteen pääsemiselle, ja uskon, että tämä selvästi erittäin hyödyllinen yhteistyö on leviämässä muillekin aloille. Tähän asiaan meidän on palattava myöhemmin.
Sisällöstä totean, että olen erittäin tyytyväinen aluksille asetettuihin normeihin. Vaikka alalla joudutaan tietenkin tekemään töitä vaatimusten täyttämiseksi, tämä tarkoittaa tosiaan, että laivaston taso on noussut selvästi. Kun otetaan huomioon vesiliikenteen mahdollisuudet, tämä on erittäin myönteinen ja tärkeä asia.
Olen myös tyytyväinen menettelyyn, jolla direktiiviä muutetaan ja parannetaan tulevaisuudessa. On tosiaan järkevää jättää niin tekninen työ asiantuntijoiden huoleksi. Olen ymmärtänyt, että tälläkin hetkellä käsitellään useita esitettyjä tarkistuksia. Toivon, että asiantuntijat löytävät ratkaisun mahdolliseen yhteensopimattomuuteen tämän direktiivin ja direktiivin 94/25/EY välillä, ja tuen vahvasti sitä koskevaa tarkistusta.
Lopuksi haluan kiittää jäsen Sommeria hänen työstään. Toivon, että tämä direktiivi edistää sisävesiliikenteen parantamista. 
Inés Ayala Sender (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jalkapalloa koskeva intohimo, josta on tänään tullut maailman ja Euroopan laajuista, tarjoaa minulle tilaisuuden ilmaista intohimoni eurooppalaisuutta kohtaan myös liikennealalla. Edustan Espanjaa, jäsenvaltiota, jonka joet eivät enää pitkään aikaan ole olleet purjehduskelpoisia. Maa kärsii kuivuudesta, joka on muuttumassa rakenteelliseksi, ja siksi on yhä epätodennäköisempää, että purjehduskelpoisuus voitaisiin palauttaa. Puhunkin siis henkilönä, joka kokee tervettä eurooppalaista kateutta niitä maita kohtaan, joilla on purjehduskelpoisia sisävesiväyliä sekä matkustaja- että rahtiliikenteen käytössä.
Puolisoni on saksalainen, ja muistan elävästi ihailun, jota tunsin nähdessäni muutama vuosi sitten Reinin, sillä siihen asti olin kuullut puhuttavan "jokimoottoriteistä" ja jopa työskennellyt asian parissa, mutten ollut todella tiennyt, millaisia ne ovat. Reinin tarkoin säädellyn, organisoidun, rauhallisen mutta silti tehokkaan liikenteen näkeminen teki minuun vahvan vaikutuksen ja opetti minulle, mistä oikein puhuimme ja kuinka EU oli ottamassa hoitaakseen nuo niin tärkeät kuljetusreitit.
Eurooppalaisena olen siksi hyvin tyytyväinen siihen, että tämä keskustelu ollaan vihdoin saamassa onnistuneeseen päätökseen jäsen Sommerin ja myös kollegani Stockmannin avulla. Tämän ansiosta on mahdollista yhtenäistää jokiliikennettä sekä sosiaalisten turvallisuusmääräysten että ympäristömääräysten osalta, ja mukana on myös mahdollisuus tiukempien vaatimusten säilyttämiseen niissä maissa, joissa vaarana olisi taantuminen.
Kotikaupungissani järjestetään vuoden 2008 maailmannäyttely, jonka teemana on nimenomaan vesi ja kestävä kehitys. Voin vain toivoa, että kaupunki pystyy toteuttamaan hankkeita muiden muassa Ebro-joen purjehduskelpoisuuden palauttamiseksi, jotta se palvelisi matkustajaliikennettä, ja tietenkin myös sen urheilu- ja matkailukäytön edistämiseksi. Sen vuoksi olen tyytyväinen, että myös turvallisuus- ja sosiaalinormit ovat voimassa.
Haaveeni on, että vielä joskus, ei kovin kaukaisessa tulevaisuudessa, rahtitavarat kuljetettaisiin tulevan Keski-Pyreneiden tunnelin kautta Espanjasta Ranskaan ja sitten Canal de Midi -kanavaa ja muita Ranskan kanavia pitkin aina Reinille, jonka liikennettä ohjaavista esimerkillisistä ja järkevistä määräyksistä olemme tänään tekemässä EU:n lainsäädäntöä. 
Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Sommer, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä tästä mielenkiintoisesta keskustelusta. Se on vahvistanut, että komission ehdotus vuodelta 1997 on säilyttänyt ajankohtaisuutensa.
Olen erityisen kiitollinen esittelijällenne Sommerille. Parlamentti on osoittanut sitoutumisensa sisävesiliikenteeseen, ja tämä direktiivi helpottaa yhden ainoan järjestelmän soveltamista kaikilla Euroopan unionin sisävesillä.
Yhteisymmärrys tästä asiasta on merkittävä välivaihe strategiassamme sääntöjen yhdenmukaistamiseksi EU:ssa, kuten NAIADES-toimintaohjelmassa suositellaan, ja se lisää siten yhteisön sisävesiliikenteen kilpailukykyä.
Arvoisa puhemies, halusin näillä muutamilla sanoilla kiittää kaikkia niitä jäseniä, jotka ovat osallistuneet tähän erinomaiseen työhön. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0212/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 muuttamisesta (13376/1/2005 C6-0090/2006 2000/0069(COD)) (Esittelijä: Ulrich Stockmann). 
Ulrich Stockmann (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kollega Sommer on jo tänään lainannut saksalaista sananlaskua, jonka mukaan hyvää kannattaa odottaa, ja uskon näin olevan myös tämän EU-OPS-lainsäädännön yhteydessä.
En halua käyttää aikaa sen pitkän prosessin läpikäyntiin, jonka avulla määrittelimme, mitä me oikein haluamme, ja johon sisältyi alussa kaksi parlamentin käsittelyä ja lukuisia komission ehdotuksia kuuden vuoden aikana. Minulle on käynyt selväksi, että me Euroopan parlamentin jäsenet olemme tuotantolinjan työntekijöitä, ja monet meistä ovat varmasti tehneet työtä tämän asian eteen.
Haluan jälleen kerran käyttää tilaisuutta hyödyksi ja ilmaista kiitollisuuteni Brian Simpsonin hyvästä työstä edellisen parlamentin aikana ja erityisesti rakentavasta yhteistyöstä kaikkien nykyisten parlamentin jäsenten kesken. Arvostan niin ikään komission hyvää työtä sovittelijana, erityisesti yksikönpäällikkö Salvaranin työtä. Koska hänkin on tänään laillani estynyt katsomasta jalkapalloa, olen kiitollinen hänen läsnäolostaan täällä – ja eritoten neuvoston halukkuudesta kompromissiin.
Neuvottelut ovat johtaneet kunnioitettavaan tulokseen, joka tuottaa Euroopan unionille lisäarvoa. Euroopan ilmailualan vapautumisen ja vuoden 2004 suuren laajentumisen jälkeen me olemme nyt onnistuneet ainakin yhdenmukaistamaan kaikki tekniset säännöt ja hallinnolliset säädökset, jotka vaikuttavat siviili-ilmailun turvallisuuteen. Nyt on aika ottaa huomioon lentomatkailun jatkuva kasvu.
Turvallisuusnormien vahvistamiseen – alkaen rakenteesta ja jatkuen mittareita koskevien määräysten kautta aina vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin sääntöihin – on kulunut liki 500 sivua. Aivan viime aikoihin asti on ollut kiistaa luvuista O ja Q, joissa käsitellään matkustamohenkilökunnan koulutusta ja työaikoja sekä lentäjien lento- ja lepoaikoja. Tämä ei ole yllättävää, koska tässä kohdin turvallisuuskysymykset sivuavat näiden henkilöiden sosiaalisia etuuksia. Katson kuitenkin, että olemme tältäkin osin onnistuneet määrittelemään väliaikaisen pohjan, joka merkitsee merkittävää parannusta turvallisuusnormeihin monissa maissa.
Ennen toista käsittelyä liikenne- ja matkailuvaliokunta teki esitykseen muutamia merkittäviä muutoksia. Ensiksikin halusimme lisätä turvalausekkeen, jolla estetään, ettei niissä maissa, joissa lainsäädännön tai työehtosopimusten vaatimukset ovat olleet tiukemmat, ilmene normien vääjäämätöntä laskua eikä aiheudu sitä kautta turvallisuuteen ja lentävän henkilöstön sosiaalietuuksiin vaikuttavia seurauksia. Tässä me olemme siis onnistuneet.
Toiseksi kuulemisista ja lukuisista tutkimuksista kävi ilmi, että huonosti suunnitelluista työvuorolistoista johtuva lentäjien kumuloituva väsymys on lisäselvityksiä edellyttävä ongelma myös nyt aikaansaamamme tuloksen jälkeen. Neuvosto ehdotti ongelman palauttamista asialistalle kolmen vuoden kuluttua. Me täällä parlamentissa katsomme, ettei tämä riitä, ja olemme onnistuneet varmistamaan uuden, näitä kumpaakin lukua – myös lukua O – koskevan tieteellis-lääketieteellisen tutkimuksen jo kahden vuoden kuluttua.
Kolmanneksi matkustamohenkilöstö korosti meille viime minuuteille asti huoltaan oman asemansa parantamisesta. Uskon, että tarkistuksemme tekevät heille oikeutta, sillä seikka vaikuttaa myös turvallisuuteen. Olemme onnistuneet hankkimaan neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa sitoumuksen, jonka mukaan yhdenmukaistamisen jatkaminen ja laadukkaampi koulutus ovat edelleen harkinnassa ja näitäkin seikkoja selvitetään tutkimuksessa.
Olen itsekin sitä mieltä, että turvalauseketta on sovellettava Euroopassa vallitseviin erittäin vaihteleviin lähestymistapoihin, jotka liittyvät tutkintotodistusten ja lupien myöntämiseen. Tilanne ei siis saa missään yksittäisessä maassa heikentyä meidän lainsäädäntömme vuoksi.
Neljänneksi on todettava, että kun aloitimme EU-OPS-työmme, emme ottaneet huomioon öisin lentävien pikarahtipalvelujen erikoistilannetta. Siitäkin me olemme päässeet asianosaisten osapuolten kanssa kompromissiin, jossa huomioidaan asianmukaisesti alan erityiset lentoaikataulut vaarantamatta kuitenkaan turvallisuusnormeja.
Saanen tiivistää puheenvuoroni toteamalla, että jälleen kerran hyvää tulosta on kannattanut odottaa. Osoittautuuko se todella onnistuneeksi ratkaisuksi, selviää saatettaessa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Pyydän kaikkia parlamentin ryhmiä tukemaan tätä kompromissia, johon olemme neuvoston kanssa päässeet. 
Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme nyt toisessa käsittelyssä pääsemässä neuvoston kanssa yhteisymmärrykseen tästä erittäin arkaluontoisesta ehdotuksesta.
Olemme tuloksen velkaa ennen muuta esittelijä Stockmannille, joka on tehnyt erinomaista työtä, ja haluankin kiittää erityisesti häntä.
Jos sallitte, valotan asetusehdotuksen taustalla vaikuttavaa lähestymistapaa. Kyse on ensisijaisesti korkean turvallisuustason säilyttämisestä ja samalla lentoyhtiöiden rehdin kilpailun takaamisesta.
Vuoden 2004 tarkistettuun ehdotukseen oli sisällytetty säännöksiä, jotka koskevat yhtäältä miehistöjen lento- ja lepoaikoja, joita nykyisellään nimitetään "lento- ja työaikarajoituksiksi". Näin vastataan Euroopan parlamentin pyyntöön, sillä parlamentti oli huolissaan alalla vallitsevista kansallisista eroista. Ammattilentäjien työntekijäjärjestöt ja lukuisat lentoyhtiöt ovat arvostelleet ankarasti näitä eroja, koska ne heikentävät turvallisuutta ja estävät kilpailuvoimien normaalia toimintaa.
Monissa onnettomuuksien jälkeen tehdyissä tutkimuksissa on näet todettu, että miehistön väsymys on yksi onnettomuuteen johtaneista tekijöistä. Lentoaikasäännökset ovat paikoin liian joustavia ja sallivat lentoyhtiöiden pitää henkilöstöä työvuorossa liian pitkään turvallisuuden ja tiukempaa lainsäädäntöä noudattavien lentoyhtiöiden kustannuksella.
Tarkistetussa vuoden 2004 ehdotuksessa edellytetään toisaalta, että miehistöllä on tutkintotodistukset vähimmäisvaatimusten mukaisesti, kuten Yhdysvalloissa on asian laita ja kuten työntekijät osin toimialan kanssa yhdessä vaativat. Näiden vähimmäisvaatimusten on tarkoitus johtaa lentoturvallisuuden parantumiseen tiukentamalla laatunormeja, jotka henkilöstön on täytettävä. Vähimmäisvaatimusten oletetaan myös yhdenmukaistavan yhtiöiden kilpailuedellytyksiä ja helpottavan henkilöstön liikkumista täysin vapautetuilla lentoliikennemarkkinoilla.
Neuvoston on toki ollut erittäin vaikea päästä sopimukseen jäsenvaltioiden hyvin erilaisten näkemysten vuoksi. Neuvosto saavutti vihdoin kompromissin yhteisestä kannasta helmikuun 2006 lopulla. Neuvosto huomauttaa yhteisessä kannassaan, että parlamentin ehdottama tarkistus on otettu kokonaisuudessaan huomioon paria vähäistä muutosta lukuun ottamatta. Komissio luonnollisestikin hyväksyy tällaisen kannanoton neuvostolta, joka on halukas hyväksymään parlamentin ehdotuksen pääkohdat. Tietyissä, erityisesti matkustamohenkilöstön lento- ja työaikarajoituksia koskevissa kohdissa meidän on yksinkertaisesti suoritettava tieteellinen ja lääketieteellinen arviointi, ennen kuin teemme asiasta päätöksiä. Analysointi annetaan Euroopan lentoturvallisuusviraston tehtäväksi.
Sen jälkeen kun neuvosto on antanut yhteisen kantansa, kolme toimielintä ovat tehneet tiivistä yhteistyötä saavuttaakseen yhteisymmärryksen toisessa käsittelyssä. Yhteistä kantaa on selkeytetty ja parannettu Euroopan parlamentin tekemien tarkistusten ansiosta, ja olen erittäin kiitollinen jäsen Stockmannille tästä tekstistä.
Ensimmäinen parannus koskee lentoyhtiöitä, joiden toiminta perustuu yksinomaan yölentoihin. Komissio katsoo parlamentin tavoin, että on tarpeen arvioida lento- ja työaikarajoituksia ja lepoaikoja koskevien säännösten vaikutuksia turvallisuuteen ja väsymykseen. Tämän arvioinnin perusteella komissio aikoo esittää tarvittavia muutoksia näiden erityisten toimintamallien huomioon ottamiseksi.
Toinen parannus liittyy lento- ja työaikarajoituksia ja matkustamohenkilöstöä koskevien säännösten tieteelliseen ja lääketieteelliseen arviointiin. Arvioinnin tekee Euroopan lentoturvallisuusvirasto. Voin vahvistaa, että pyysin Euroopan lentoturvallisuusvirastoa sisällyttämään tämän arvioinnin viraston vuoden 2007 työohjelmaan, jotta se voi valmistella toimenpideluonnoksia komissiolle. Tältä pohjalta analysointijakso voidaan supistaa kahteen vuoteen, kuten jäsen Stockmann ja parlamentti ehdottavat.
Komissio antaa lausuman, jossa valaistaan näiden tutkimusten luonnetta tarkemmin ja tarkennetaan erityisesti matkustamohenkilöstön toimintaa ja koulutusta hätätilanteisiin liittyen.
Kolmantena ja viimeisenä huomionani totean, että komission ehdotuksen tarkoituksena on vahvistaa yhdenmukaistetut vähimmäistason turvallisuusnormit, jotka ovat tiukat ja joita sovelletaan kaikkialla yhteisössä. Silti joissain jäsenvaltioissa voi olla voimassa niitäkin velvoittavampia kansallisia järjestelyjä. Komissio on yhtä mieltä siitä, ettei tämä asetus saa johtaa tiukimpien turvallisuusnormien höllentymiseen, jos sellaisia on olemassa.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni tähän. Komissiolla ei siis ole vaikeuksia hyväksyä näitä kolmea periaatetta edustavia tarkistuksia, joten se kannattaa kompromissitarkistuksia eli tarkistuksia 19–25. Toisaalta komissio ei kannata tarkistuksia 11, 16 ja 17, koska ne ovat päällekkäisiä ja katetaan itse asiassa kompromissitarkistuksilla. Sama koskee tarkistuksia 12–15 ja tarkistusta 18. Ne liittyvät liitteen eri osien teknisiin muutoksiin, jotka käsitellään tässä asetuksessa säädetyssä komiteamenettelyssä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, katson näin ollen, että tässä ilmailualan myönteisesti vastaanottamassa tuotoksessa näkyy parlamentaarisen työn jälki. Olen kiitollinen esittelijälle ja parlamentin jäsenille siitä. 
Roland Gewalt,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, siviili-ilmailuun Euroopassa sovellettavien, toisistaan varsinkin lentohenkilöstön työaikojen osalta erittäin suuresti poikkeavien säädösten yhdenmukaistamista tarvitaan kiireesti.
Tähän aikaan vuodesta miljoonat eurooppalaiset suuntaavat jälleen lomille ilmateitse. Lentomatkustus on kasvanut Euroopassa räjähdysmäisesti viimeisten 20 vuoden aikana, ja koska lentomatkustus ei nykyisellään juurikaan tunne kansallisia rajoja, hyvin erilaisten säädösten soveltaminen lentoturvallisuuteen eri maissa on kuin jäänne menneiltä ajoilta.
Tämän asetuksen tavoitteena on ainakin lähentää näitä sääntöjä, ja tämä päämäärä on tietääkseni saanut taakseen kaikki tämän parlamentin ryhmät. Voimme siis tyytyä tekemään muutoksia vain muutamille aloille, esimerkiksi sääntöihin, joissa asetetaan rahtilentojen miehistöt muita heikompaan asemaan, sillä nämä muutokset on todellakin saatava aikaan.
Emme kuitenkaan saa erehtyä lisäämään yksinomaan sosiaaliturvaa ja työlainsäädäntöä koskevia seikkoja tällaiseen tekniseen asetukseen, jonka on tarkoitus edistää lentoturvallisuutta. Asioiden sekoittaminen toisiinsa hajauttaisi asetuksen tavoitteet ja saattaisi heikentää sen vaikutusta.
Meidän ei myöskään pidä yrittää puuttua ammattiliittojen ja työnantajien välisiin työehtosopimuksiin, jotka kuuluvat työlainsäädännön piiriin. Sen enempää valtio kuin Euroopan unionikaan ei voi kohdistaa toimiaan työehtosopimuksiin.
Kun muistamme, että asetuksen tarkoituksena on pelkästään tehdä lentomatkustamisesta entistä turvallisempaa, matkustajat voivat varmasti tulevaisuudessa olettaa, että jokaisella Euroopan unionin lentokentällä, josta he koneeseen nousevat, noudatetaan vertailukelpoisia teknisiä turvallisuusnormeja. Asetus ansaitse tuen yksinomaan tästä syystä.
Olen erittäin kiitollinen esittelijä Stockmannille hänen tekemästään varmasta työstä. 
Gilles Savary,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Barrot, lähestymme nyt määränpäätämme tällä pitkällä – hyvin pitkällä – tiellä, jolle parlamentti lähti vuonna 1999. Olemme saaneet todistaa asetusluonnoksen erittäin työlästä kehitystä. Se pantiin alulle Simpsonin mietinnössä – hän ei ole läsnä parlamentissa, mutta meillä on aihetta muistaa häntä nyt – ja sitä jatkettiin sittemmin Ulrich Stockmannin erittäin huolellisen ja hienosyisen työn myötä. Hänen ansiostaan olemme nyt saaneet asetuksen valmiiksi.
Komission jäsenen tavoin katson, että parlamentti voi olla ylpeä hiottuaan tähän asetusluonnokseen kunnioitettavan sosiaalisen sävytyksen.
Kuten totesitte, inhimillinen tekijä merkitsee lentoturvallisuudessa ja muuallakin paljon. Yksi pulma oli vielä ratkaisematta, vaikka monet pitävät sitä toisarvoisena: inhimillinen tekijä koskee varmasti ohjaamohenkilöstöä, mutta se koskee myös matkustamohenkilöstöä. Meillä on ollut vaikeuksia päästä maaliin, koska tahdomme järjestää tämän asian toisen käsittelyn lopuksi jatkamatta sovittelumenettelyyn. Siksi me parlamentin 37 jäsentä, joilla on erilaiset poliittiset taustat – haluan kiittää erityisesti Christine De Veyracia – toimimme joidenkin mielestä epäasianmukaisesti ja esitimme muutamia tarkistuksia, joiden selkeänä ja nimenomaisena tarkoituksena oli luvun O sisällyttäminen tieteelliseen arviointi- ja tarkistustyöhön.
Uskon, että juuri kollega Stockmannin sovittelun ansiosta nämä tarkistukset saivat loppujen lopuksi vakuuttumaan kompromissin mahdollisuudesta ja neuvoston hyväksymään kompromissin jatkamatta tästä enää pitemmälle.
Jos tällä viikolla laaditut kompromissitarkistukset siis hyväksytään – puhun nyt tarkistuksista 22, 25 ja 19 – meillä ei ole työjärjestyksen mukaan enää syytä äänestää 37 jäsenen esittämien tarkistusten puolesta.
Tämä on siis toiveeni, johon sekoittuu tunne siitä, että velvollisuus on nyt suoritettu loppuun ja että olemme tällä viikolla edistyneet asiassa ratkaisevasti. Olen kiitollinen komissiolle sen avoimuudesta tässä asiassa. 
Dirk Sterckx,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä hetki on mielestäni askel eteenpäin tässä asiassa. Vaikka on totta, että olemme tehneet työtä pitkään, olemme nyt lähellä yhteisymmärrystä, jonka avulla voimme kohentaa turvallisuutta uudelle tasolle ja tehdä lentoyhtiöiden välisestä kilpailusta entistä rehellisempää. 
Nyt on mietittävä, onko käsiteltävänämme oleva kompromissi hyvä. Me tiedämme kaikki – muutamat ovat sen jo todenneet – ettei se ole ihanteellinen. Joskus paras voi kuitenkin olla hyvän vastakohta. Meidän on nyt tyydyttävä siihen mitä voimme saada, sillä tästä kompromissista on todellakin hyvää sanottavaa: taso ei laske sen myötä, siinä annetaan säännöt matkustamohenkilöstölle ja säännöt rahtiyhtiöiden yölennoille, ja saamme EASA:n tutkimuksen tulokset mahdollisimman pian – jo kahden vuoden kuluttua kolmen sijaan.
Meidän on nyt tartuttava mahdollisuuteen harpata kaksi askelta kerralla. Meidän on nyt hyväksyttävä kompromissi. Ilostuin Gilles Savaryn toteamuksesta, ettei meidän tarvitse jatkaa tämän pitemmälle, jos kompromissi hyväksytään. Hyväksymällä kompromissin saamme Euroopan unioniin perustan, jonka pohjalle voimme rakentaa ja jolta erityisesti komissio voi jatkaa työskentelyään kaikkien eduksi – ei vain niiden muutamien jäsenvaltioiden eduksi, joilla on varaa asettaa muita korkeammat vaatimukset. Tämä on ensimmäinen askel. 
Toinen askel on, että pystymme parantamaan kerran voimaan saatuja eurooppalaisia sääntöjä ja työstää eräitä niihin liittyviä seikkoja, jotta normeja voidaan parantaa – eikä siis pelkästään niissä jäsenvaltioissa, joilla on moiseen varaa. Näin tämä asia on järjestettävä – kahdessa vaiheessa. Jos lipeämme ensimmäisessä vaiheessa, jos epäonnistumme kompromississa, emme pääse eteenpäin. 
Ymmärrän hyvin tiettyjen henkilöstöluokkien edustajien esittämän arvostelun ja kysymykset. Kysehän on turvallisuudesta. Minä tiedustelin silti heiltä, onko tämä tulos parempi kuin ei mitään. He vastasivat joka kerta haluavansa ehdottomasti edes jotain edistystä asiassa. Esittelijä on tehnyt mielestäni kaiken mahdollisen rajojen häivyttämiseksi. Mahdollisuus, joka meille nyt avautuu päästä kompromissiin ja saattaa voimaan koko Euroopan unionin kattava sääntely, on tilaisuus, jota ei voi jättää missään nimessä käyttämättä.
Olen varma, että jos hylkäämme kompromissin, me jäämme – kuten varjoesittelijät ja esittelijäkin totesivat – tyhjin käsin ja entistä kauemmas ajamastamme tavoitteesta. Haluan joka tapauksessa esittää lämpimät kiitokseni esittelijälle sekä komission jäsenelle hänen työpanoksestaan työpanoksesta. 
On sääli, ettei neuvosto halua jatkaa pitemmälle tietyissä seikoissa vaan pitäytyy mielestäni vaikeasti ymmärrettävissä perusteluissa. Jos tahkoamamme kompromissi hyväksytään, vaaraa puille paljaille jäämisestä ja tilanteen heikentymisestä ei ole. Kiitän siis kollega Savarya ja kaikkia muita parlamentin jäseniä. Uskon, että pääsemme huomenna hyvään tulokseen. 

Eva Lichtenberger,
   . Arvoisa puhemies, edessämme on nyt valtaisa paketti, ja meidän harkittavaksemme on viime kuukausina jäänyt vain muutamia kohtia, vaikka ne ovatkin erittäin tärkeitä.
Neuvosto on kursinut tätä kompromissia kokoon kuuden vuoden ajan ja ylenkatsonut siten selkeästi lentävän miehistön ongelmia. Seurauksena on ollut, että lentäjien lentoajat ja matkustamohenkilöstön työolosuhteet ovat olleet ratkaisemattomia ja ristiriitaisia aiheita valiokunnan keskusteluissa.
Haluan tosiaan kiittää esittelijäämme siitä todella merkittävästä työmäärästä, jonka avulla hän on saanut tämän mietinnön hyvälle ja vakaalle pohjalle. On silti sanottava, ettei ehdotuksessa käsitelty vuorotyön ja väsymyksen aiheuttamia ongelmia – eli epäsäännöllisten työaikojen fyysisiä ja henkisiä vaikutuksia – jotka vaikuttavat tietysti turvallisuuteen.
Tulokseksi saamamme ratkaisu, jonka mukaan asiaa koskeva ehdotus on jätettävä kahden vuoden kuluessa tästä eteenpäin, on kompromissi, ja olisi ollut parempi sopia siitä kerralla. Olemme kuitenkin tyytyväisiä, että yleensä pääsimme siitä yhteisymmärrykseen ja että neuvosto on asettunut sen taakse.
Komission tehtävänä on nyt toimia asiassa myönteisesti ja ottaa nämä – epäilemättä välttämättömät – tekijät huomioon ja laatia uusi ehdotus. Kun nyt aiheeseen pääsin, saanen todeta, etten ole varsinaisesti tyytyväinen rahtilentojen henkilöstöä koskevaan poikkeukseen, mutta suostun siihen kompromissin nimissä toivoen, että komissio suhtautuu vastuuntuntoisesti työaikojen analysointiin.
Yksi vaikea asia on tietenkin takautuminen, eikä neuvosto halunnut käsitellä sitä, koska jäsenvaltiot eivät halunneet antaa siinä periksi. Niistä riippuu – ja ne ovat nyt vastuussa siitä – huononevatko tätä ehdotusta edeltävät paremmat työolosuhteet vai pysyvätkö ne ennallaan ja voidaanko niitä lopultakin parantaa siellä, missä ne ovat edelleen olleet huonot. 
Georgios Toussas,
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin politiikka toimii ilmailualallakin autopilotilla vahvistaen monopolilentoyhtiöiden kilpailukykyä niiden voittojen kasvattamiseksi. Meidän mielestämme lentoturvallisuussääntöjen vahvistamiseen suoraan liittyviä perustekijöitä on kaksi: inhimillinen tekijä ja ilma-alusten kunto eli lentokelpoisuus.
Vaikka ammattiliittojen edustajat ovat aika ajoin tuoneet virallisesti julki akuutin huolensa työntekijöiden uuvuttavien työaikojen vakiintumisesta ja asiaa koskevassa asetuksessa korostetusti esiin otetun, matkustamohenkilöstölle tarjotun koulutuksen heikentymisestä, näitä seikkoja ei valitettavasti ole otettu huomioon. On hyvin tiedossa oleva tosiasia, että matkustamohenkilöstön uuvuttavat työajat lisäävät lentoturvallisuusriskejä.
Toinen perustekijä, josta Olympic Airwaysin pätevät lentokoneinsinöörit lähettivät 8. lokakuuta 2004 kirjeen ja johon komission varapuheenjohtaja Barrot vastasi 18. tammikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä, koskee lentoja edeltäviä tarkistuksia. Minulla on kirje tässä edessäni.
Haluan tässä kohdin kiinnittää huomiotanne erittäin vakavaan asiaan. Komission varapuheenjohtaja Barrot vastaa kirjeensä toisessa kappaleessa ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastamisesta vastaaville ammattiliittojen edustajille, että lentoa edeltävien tarkastusten osalta Euroopan unionin nykyistä lainsäädäntöä (asetus 2042/2003) koskevan selvityksen perusteella on todettava, ettei lentoa edeltäviä tarkastuksia voida katsoa teknisiksi tarkastuksiksi.
Luoja paratkoon. Jos ilma-aluksen lentoa edeltävät tarkastukset eivät ole teknisiä tarkastuksia, niin mitkä sitten? Me katsomme todellakin, että järjestäytyneiden insinöörien suorittamat, osan 66 (ilma-alusten ylläpitohenkilöstön lupakirjat) mukaiset ilma-alusten tarkastukset on palautettava. 
Roberts Zīle,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää esittelijä Stockmannia erittäin hyvästä työstä kompromissin löytämiseksi monien vahvasti eriävien mielipiteiden kesken. Uskoakseni läsnäolijoille, jotka ovat pääosin liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä, tärkeintä on päästä kuuden vuoden aherruksen jälkeen yhteisymmärrykseen sellaisesta tämän käsittelyn versiosta, jonka myös neuvosto voi hyväksyä. Niinkin nopeasti kasvavalla liiketoiminnan alueella kuin ilmailussa ei mielestäni enää voi eikä saa lykätä teknisiä sääntöjä ja hallinnollisia menettelyjä koskevia tarkistuksia ja säännöksiä. Tästä samasta syystä eli alan kehityksen vuoksi meidän on tähdennettävä luvun Q arvioinnin valmiiksi saamista kahden vuoden kuluessa. Neuvoston kanssa saavutettua kompromissia niin sanotusta takautumattomuuslausekkeesta on mielestäni pidettävä riittävänä, eikä ole aiheellista pelätä, että osa Euroopan unionin jäsenvaltioista alentaisi lentokelpoisuuden aikarajoituksia koskevia normeja alimpiin EU:n sallimiin rajoihin. Lopuksi totean, että yhteisön laajuinen tunnustus matkustamohenkilöstön koulutusohjelmille ja mahdollinen matkustamohenkilöstön lupakirjajärjestelmä ilmailuturvallisuutta täydentävänä tekijänä vaikuttavat myös erittäin merkittävästi. Täällä parlamentissa keskustelua asiasta käydään usein salin vasemmalla laidalla: nyt mainitun ammattikunnan jäsenet voivat kilpailla koko yhteisön alueella ja saada saman palkan ja samat sosiaaliset takuut riippumatta siitä, ovatko he lähtöisin vanhoista vai uusista jäsenvaltioista. En käytä koko puheaikaani, koska haluan antaa arvoisalle esittelijälle mahdollisuuden katsoa oman joukkueensa peliä. 
Georg Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, olkaamme pelkästään iloisia tämän parlamentin sitkeydestä ja komission tuesta, joiden ansiosta tämä asia on saatu lopulta päätökseen. Voimme nyt tarkastella viittä taakse jäänyttä vuotta, suurta työmäärää ja ankaraa uurastusta, joten olkaamme nyt pelkästään iloisia!
Toiseksi kehotan arvoisaa komission jäsentä tarttumaan rohkeasti toimeen: pyydämme teitä tarkastelemaan uudelleen lentorahtiyhtiöiden erikoisjärjestelyjä yölentoja varten. Neuvosto voi tietenkin ilmoittaa katsoneensa, ettei aihetta puuttumiseen ole, mutta olkaa rohkea, tehkää ehdotuksia! On käsittääkseni tosiasia, että matkustajakoneiden ja rahtikoneiden lentäjien elinolosuhteissa on eroa.
Lopuksi pyydän varapuheenjohtajaa ja kaikkia kollegoitani ymmärtämään, miksen käytä kokonaan minulle annettua kahden minuutin puheaikaa. Täällä parlamentissa vallitsee yksimielisyys asiasta: television välityksellä voimme nyt seurata erittäin jännittäviä hetkiä, ja ymmärtänette kaikki, että aion nyt valita jännittävimmän vaihtoehdon. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelumme aihetta voidaan pitää teknisenä asiana, mutta meillä on käsiteltävänä kaksi hyvin perustavaa, meille täällä Euroopan parlamentissa tärkeää seikkaa. Toinen on ilmailun turvallisuus liikennemuotona, lisääntyyhän tämän liikennemuodon käyttö päivä päivältä. Yhä useammat ovat riippuvaisia lennoista jokapäiväisessä elämässään, mutta asia on tärkeä myös toimialalle. Kysymyksessä ovat myös inhimillisten kykyjen tarkat rajat vaikeissa ja vaarallisissa olosuhteissa. Kuinka pitkään voimme tehdä työtä hankalia työaikoja noudattaen ja silti säilyttää korkean turvallisuustason? Tällaisia kysymyksiä Euroopan parlamentti on pitänyt tärkeinä ja juuri ne ovat vieneet paljon aikaa. Haluan kiittää Ulrich Stockmannia todella erinomaisesta yhteistyöstä, josta me olemme saaneet nauttia, ja laadukkaasta kompromissista, johon me olemme nyt päässeet. Kuulun niihin, jotka katsovat, että meidän olisi äänestettävä kompromissin hyväksymisen puolesta, koska me tarvitsemme Euroopan unionin tasoisia säännöksiä.
Lentäjät ja matkustamohenkilöstö ovat avainhenkilöitä lentoturvallisuuden kannalta. Me matkustajat emme voi koskaan hyväksyä, että turvallisuudesta tingitään vain siksi, että hintoja voidaan halventaa, että yhtiöt voivat kilpailla toisensa ulos markkinoilta. Lentäjien työolosuhteita on tutkittu varsin tarkasti jo aiemmin, eikä kilpailu saa johtaa näiden olosuhteiden heikentymiseen. Tästä syystä tarkistus kahden vuoden kuluttua on erittäin tärkeä asia. Työaikasäännökset on turvattava lääketieteellisin ja tieteellisin perusteluin EASA:ssa Euroopan unionin parhaiden työaikoihin, lepoon, uneen ja väsymykseen perehtyneiden asiantuntijoiden tutkimuksin.
Matkustamohenkilökunnalla – koko matkustamohenkilökunnalla – tulee niin ikään olla vankka tietämys ja koulutus. Heidän työtehtävänsä ovat muuttuneet. Ne ovat muuttuneet entistä tärkeämmiksi syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Siksi meidän on edistettävä korkeaa turvallisuustasoa ja pätevyystasoa myös matkustamohenkilöstön puolella. Näin me juuri tällä kompromissilla teemme. Lopuksi on muistettava, että eri jäsenvaltioissa on erilaiset sopimukset. On mielestäni tärkeää, ettei niitä jäsenvaltioita, joissa on voimassa parempi lainsäädäntö tai paremmat työehtosopimukset, pakoteta sopeutumaan pienimpään yhteiseen nimittäjään. Meitä on suojeltava takautumiselta. 
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tuoda julki arvostukseni kollega Stockmannin mietintöä kohtaan. Kollega käsittelee erittäin laajaa ja tärkeää aihetta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla. Meidän tulisi kiinnittää erityistä huomiota kattavaan lähestymistapaan, koska kysymys on tärkeä lentoliikenteen asianmukaisen toiminnan kannalta ja siihen tulee sisällyttää turvallisuusnormit ja terve kilpailu.
Perusteellisen lähestymistavan tarve käy ilmi asiakirjasta itsestään, onhan siinä jotakuinkin 480 sivua. Asetuksessa kuvatut menettelyt ovat erityisiä, tarkasti määriteltyjä menettelyjä. Ne koskevat varsinaista ilma-alusta, myös sen yhteydenpito- ja suunnistuslaitteita, sekä teknisen henkilöstön menettelyjä. Ne koskevat myös lentoparametrejä ja lentomiehistöä. Lainsäädännössä käsitellään tutkintotodistusten myöntämistä, lentoajan ja työtehtävien rajoittamista samoin kuin ratkaisevan tärkeitä henkilöstön lepoaikoja. Lisäksi katetaan lentokenttiä ja lentotoiminnan harjoittajia koskevat säännöt, esimerkiksi lentopolttoainetta koskevat seikat.
Tämän ohella asetuksessa käsitellään sääolosuhteita ja ohjeita, joita noudatetaan rajallisen näkyvyyden tai muiden vaarallisten tilanteiden aikana suoritettavissa menettelyissä. Selvänä pyrkimyksenä on pitää voimassa nyt olemassa olevat yhdennetyt periaatteet ja toimintakriteerit sellaisten asianmukaisten teknisten edellytysten toteuttamiseksi, joilla taataan lentoliikenteen mahdollisimman korkea turvallisuustaso, ja saattaa vastaavat säännöt voimaan siellä, missä ne eivät vielä ole ehdottoman pakollisia.
Lentoliikenteen erittäin voimaperäinen kasvu, jonka olemme saaneet havaita, edellyttää ehdotonta pitäytymistä menettelyissä ja tarkkaa teknistä kuria. Siksi on välttämätöntä yhdenmukaistaa kaupallisen lentoliikenteen toimintasäännöt. On niin ikään tärkeää varmistaa, että EU:n säännöksiä noudatetaan kaikissa jäsenvaltioissa ja että EU:n ulkopuoliset lentoyhtiöt ja lentoliikenteen harjoittajat, jotka lentävät EU:n jäsenvaltioihin, velvoitetaan noudattamaan niitä ehdoitta.
Minulla on asiasta jonkin verran tietoa, koska minulla on teknisten ilmailualan erikoistieteiden filosofian tohtorin arvo, ja minulla on ollut tilaisuus opettaa Rzeszówin teknisessä korkeakoulussa alan opiskelijoita, myös tulevia liikennelentäjiä. Näin ollen voin todeta, että ehdotettu ratkaisu on vastuullinen ja asianmukainen. Tietysti voimaan saatetun lainsäädännön järjestelmällinen ja kattava valvonta on erittäin tärkeää saada aikaan. Tätä taustaa vasten kannatan saavutettua kompromissiratkaisua ja kehotan teitä hyväksymään sen. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Michael Ende ei kirjoittanut "päättymättömään tarinaansa" varsinaista loppukohtausta, mutta me täällä parlamentissa olemme suoriutuneet huomattavasti paremmin. Nyt Sommerin mietinnön jälkeen olemme vihdoin saaneet sellaisen aikaan EU-OPS-asetuksesta. Brian Simpson ja Ulrich Stockmann ovat tehneet oikein hyvää työtä, ja kumpikin ansaitsee kiitokset.
Työvoimaa, sosiaaliturvaa ja ennen muuta turvallisuutta koskevat ilmailun säännöt on saatettava ajan tasalle. Kollega Gewalt viittasikin täysin perustellusti siihen, että Euroopan lainsäätäjän rooli on varsin rajallinen kaikilla näillä aloilla. Tähän kaikkeen on kulunut aikaa, mutta nyt edessämme on hyvä mietintö, joka on samalla – kuten monet parlamentin jäsenet ovat vahvistaneet – paras mahdollinen kompromissi lentoyhtiöiden ja ammattiliittojen välillä. Tarkistus kattaa täydellisesti ohjaamo- ja matkustamomiehistön lentoajat, työajat ja lepoajat ja rajoittaa ohjaamomiehistön enimmäistyöajan 13:een ja matkustamomiehistön enimmäistyöajan 11 tuntiin.
Nyt on toimialan asiaankuuluvien tahojen – yhtiöiden ja ammattiliittojen – tehtävä parhaansa näiden sääntöjen täyttämiseksi. Komission on puolestaan jatkettava työtä asiassa ja taattava asianmukaisten turvallisuussäännösten avulla, että parhaillaan lomalle lähtevät ihmiset tuntevat olonsa turvalliseksi valitessaan kulkuvälineekseen lentokoneen. 
Inés Ayala Sender (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Stockmannia siitä, että hän on jalomielisyydessään tunnustanut Brian Simpsonin alkuperäisen työn arvon. Tahdon kiittää häntä tänä iltana lämpimästi siitä, että tuloksena on ollut menestys. Hänen sisukkuutensa ja mukautumiskykynsä ovat auttaneet meidät tähän suureen menestykseen, jonka me kaikki halusimme kokea.
Muistan vielä, miten tämän keskustelun alussa, johon osallistuin Brian Simpsonin rinnalla toisessa tehtävässä, meille esiteltiin teksti, jolla oli tarkoitus yhdenmukaistaa siviili-ilmailun tekniset säännöt ja hallinnolliset menettelyt eli siirtyä JAR-OPS:stä EU-OPS:ään. Tekstissä oli yllätykseksemme musta aukko: siitä puuttui luku Q, joka koskee lentoaika- ja toimintarajoituksia ja leposääntöjä.
Siitä alkoi yksi Euroopan yhdentymisen kiehtova tarina, joka hyvän tarinankertojan tai elokuvantekijän käsissä varmasti palauttaisi kansalaistemme kiihkeän halun rakentaa yhteistä Eurooppaa.
Komission hämärässä laatikossa varttui teksti, joka kypsyi koko ajan mutta jonka todellisesta sisällöstä emme oikeastaan tienneet mitään. Osa eurooppalaisista lentäjistä ja matkustamohenkilökunnasta halusi, että kyseinen teksti lopulta hyväksytään. Eräiden lentoyhtiöiden mielestä asia ei ollut kiireellinen. Ne kärsivät kasvavan kilpailun aiheuttamasta paineesta eivätkä halunneet ryhtyä toimimaan siten, että alalle pääsisi uusia kilpailijoita ja että jokaisesta ehdotetusta rajoituksesta muodostuisi ankara taakka, vaikka samalla olisi parannettu turvallisuutta. Yhtiöillä oli omien jäsenvaltioiden tuki takanaan.
Ratkaisun löytäminen vaikutti hankalalta. Olemme silti melkein päämäärässämme, sillä kaikki ovat osallistuneet työhön innostuneina ja yhdessä, ja Euroopan parlamentti on halunnut hyväksyä kattavan tekstin, jonka olennaisia osia ovat ihmisten, siis myös lentäjien ja matkustamohenkilöstön, turvallisuus, ja koulutusta, ammattitutkintojen tunnustamista ja lento- ja lepoaikojen tarkkaa noudattamista koskevat säännöt. Näitä seikkoja on säänneltävä ja yhdenmukaistettava niin, että voidaan taata viipymättä ehdoton turvallisuus tällä räjähdysmäisesti kasvavalla alalla, joka on nyt täysin avoin ja kilpailukykyinen.
Suhtaudumme näin ollen myönteisesti tämäniltaiseen perustavaan sitoumukseen, josta tulee ensimmäinen vaihe vahvistettaessa Euroopan unionin kansalaisten luottamusta siviili-ilmailuun.
Tämä on samalla Euroopan lentoturvallisuusvirastolle annettava toimeksianto vastuulliseen toimintaan. Toivommekin viraston panevan pian täytäntöön kaikki parlamentin suositukset. 
Christine De Veyrac (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Stockmannia erinomaisesta toiminnasta neuvotteluissa tästä tyydyttävää paremmasta sopimuksesta neuvoston ja komission kanssa. Voimme olla iloisia tuloksesta monesta eri syystä.
Ensiksikin sopimuksen myötä saadaan valmiiksi asia, jota on käsitelty kuusi vuotta, ja on hyvä, että vältämme näin sovittelumenettelyn ja asian venymisen entisestään. Silti kuusi vuotta on aivan liian pitkä aika lentoturvallisuuden kaltaisella alalla, jossa on tärkeää toimia nopeasti.
Toiseksi neuvoston ja valmistelijoiden sopimissa tarkistuksissa huomioidaan valtaosa meidän liikenne- ja matkailuvaliokunnalle tekemistämme pyynnöistä. Se on minusta tärkeää varsinkin suojelutason säilyttämistä koskevien lausekkeiden suhteen, koska niillä taataan, ettei teksti heikennä turvallisuutta niissä jäsenvaltioissa, joissa normit ovat asetuksessa säädettyä perustasoa tiukemmat.
Lopuksi haluan todeta olevani erityisen tyytyväinen matkustamohenkilöstöä koskeviin säännöksiin. Yhdessä Gilles Savaryn ja monien muiden kollegojeni kanssa olemme esittäneet kaksi tarkistusta tämän ammattialan esiin tuomista huolenaiheista. Olen iloinen huomatessani, että kompromissitarkistuksissa huomioidaan nämä seikat. Olen varma, että asetus on näin tarkistettuna johdonmukainen ja tasapainoinen teksti: toivon meidän hyväksyvän sen huomenna suurella enemmistöllä.
Haluan huomauttaa epävirallisesti saksalaisille ja italialaisille kollegoilleni, että typistin puheenvuoroani tarkoituksellisesti, jotta he pystyvät näkemään viime minuutit tämäniltaisesta merkittävästä tapahtumasta. 
Jörg Leichtfried (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, haluan aivan aluksi ottaa tilaisuudesta vaarin ja kiittää esittelijä Stockmannia lämpimästi tästä hienosta mietinnöstä. On erityisen ilahduttavaa, että hän on onnistunut ongelmallisista taustatekijöistä huolimatta sovittamaan yhteen lukuisat asiaan vaikuttavat etunäkökohdat ja tähän mennessä kuluneen ajan niin, että mietintö on nyt turvallisesti luotsattu vaiheeseen, jossa siitä päästään äänestämään.
Tämä EU-OPS-asetus on monestakin syystä tärkeä virstanpylväs lentoturvallisuuden historiassa: lentoliikenne jatkaa Euroopassa keskeytymätöntä kasvuaan ja Euroopan ilmatila on maailman ylikuormitetuimpia lentoväyliä. Jos haluamme taata lentomatkustajien turvallisuuden vastakin kaikkialla, yhdenmukaiset ja korkeat turvallisuusnormit on saatava aikaan kiireesti.
Kollega De Veyracin ansiosta muutama kuukausi sitten julkaistu musta lista on asettanut – pääosin Euroopan unionin ulkopuolisia – lentoyhtiöitä koskevat normit korkealle, ja nyt on sovellettava yhtä korkeita normeja eurooppalaisiin yhtiöihin. Tiettyjen EU:n jäsenvaltioiden lentäjien paine helpottuu EU-OPS:ssä vahvistetun työolosuhdekehyksen myötä voimaan tulevien työ- ja lepoaikojen ansiosta, mikä vuorostaan parantaa matkustajaturvallisuutta.
Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) tekee asiaa koskevan lääketieteellisen ja tieteellisen tutkimuksen, joka toimii perustana komission tarkistusehdotuksille. Omassa mietinnössäni käsittelen laajalti EASA:n tehtäviä ja vastuualueita.
Haluan jo tässä vaiheessa huomauttaa, että mielessäni on päällimmäisenä matkustajien ja koko miehistön turvallisuus, ja etten aio unohtaa sitä myöskään mietintöä laatiessani. Ulrich Stockmann on edistänyt tätä asiaa jo huomattavasti ja tehnyt siviili-ilmailusta huomattavasti turvallisempaa. Hoidan oman osuuteni varmistaen, että sitoudumme päättäväisesti valtuuksien antamiseen eri lentoturvallisuusvirastoille ja niiden toiminnan yhteensovittamiseen sekä siihen, että määrittelemme selkeästi, keiden on noudatettava virastojen ohjeita. 
Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, meidän on pysyttävä täysissä voimissamme, joten puhuen hyvin lyhyesti. Aivan ensiksi haluan kiittää parlamenttia kolmen toimielimen kesken neuvotellun kompromissin hyväksymisestä. Haluan kiittää myös esittelijä Stockmannia.
Parlamentin panos on vienyt meitä merkittävästi eteenpäin. Olemme saaneet selville alueet, joilla työtä on jatkettava erityisesti yhteistyössä Euroopan lentoturvallisuusviraston kanssa. Haluan tässä yhteydessä todeta, että ehdotetun kompromissitarkistuksen mukaisesti aiomme selvittää huolellisesti yölentojen erityisolosuhteet. Valvontaa meillä on kahden tasoista: Euroopan lentoturvallisuusviraston valvontaa, jonka tarkoituksena on huolehtia siitä, että jäsenvaltiot soveltavat Euroopan unionin sääntöjä asianmukaisesti, ja toisaalta jäsenvaltioiden järjestämää valvontaa. Me varmistamme, että valvontaa tehostetaan.
Arvoisa puhemies, toivon, että tämä teksti hyväksytään suurella äänten enemmistöllä ja että siten voidaan parantaa lentoturvallisuutta Euroopassa, taata rehellinen kilpailu ja helpottaa henkilöstön liikkumista yhteisössä. Haluan kiittää parlamenttia vielä kerran sen panoksesta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Seppäsen laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6-0174/2006) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta (KOM(2005)0673 C6-0031/2006 2005/0272(CNS)). 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, Seppäsen mietinnön aiheena olevan ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa ja korvata direktiivi 92/3/Euratom, jossa vahvistetaan radioaktiivisen jätteen siirtoihin sovellettava yhteisön yhdenmukainen menettely.
Haluan aluksi palauttaa mieleen tämän ehdotuksen tavoitteet, jotka ovat seuraavat: varmistaa yhdenmukaisuus muun yhteisön säteilysuojelulainsäädännön kanssa, varmistaa yhdenmukaisuus kansainvälisten yleissopimusten kanssa, selkeyttää menettelyjä, yksinkertaistaa nykyisen direktiivin rakennetta ja sanamuotoja ja lisätä oikeusvarmuutta sisällyttämällä ensinnäkin käytetyn polttoaineen siirrot uudelleenkäsittelyn soveltamisalaan. Nyt samaa valvontamenettelyä sovelletaan kaikkiin käytetyn polttoaineen siirtoihin sen aiotusta käyttötarkoituksesta riippumatta. Toiseksi automaattisesta suostumusmenettelystä tehdään yleinen käytäntö. Kauttakulku- tai määrämaana olevan jäsenvaltion oletetaan antavan suostumuksensa kohtuullisen määräajan kuluttua.
Ehdotuksessa otetaan huomioon nykyisen direktiivin soveltamiskokemukset. Siinä otetaan niin ikään huomioon kokonaisuudessaan Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 9. kesäkuuta 2005 antama lausunto sekä neuvoston ja parlamentin väliset epäviralliset keskustelut vuodelta 2005.
Haluan kiittää esittelijä Seppästä hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, joka on saanut vahvan tuen teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa. Tarkistuksilla pyritään pääasiassa selkeyttämään komission ehdotusta, ja näin ollen ne ovat suotavia.
Olenkin varma, että neuvosto ottaa asianmukaisesti huomioon parlamentin lausunnon sisällön, koska sen avulla voidaan parantaa direktiiviä. Komissio esittelee myönteisessä valossa Seppäsen mietinnön tarkistusten sisällyttämisen direktiiviin.
Tahdon kehottaa teitä hyväksymään teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan esittämän suosituksen, koska se on paras tapa edistää yhteisiä tavoitteitamme. Se parantaa oikeusvarmuutta yhteisön yhdenmukaiseen menettelyyn, jota sovelletaan radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen siirtojen valvontaan.
Odotan innokkaana tulevaa keskustelua. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitän mielenkiintoisesta kannanotosta. Tämä mietintö hyväksyttiin valiokunnassa hyvin suurella enemmistöllä ja kiitän hyvästä yhteistyöstä valiokunnan jäseniä, jotka tekivät esitykseen monia hyviä tarkistuksia.
Omasta puolestani pidin valmistelun aikana tärkeänä sitä, että unionin lainsäädäntöön vaaditaan kirjattavaksi jokaisen jäsenvaltion oikeus kieltää käytetyn ydinpolttoaineen maahantuonti sen loppusijoitusta varten. Tämä periaate on kirjattu IAEA:n yleissopimukseen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuudesta. Euroopan parlamentti kannatti aikoinaan mainitun yleissopimuksen hyväksymistä ja Euratom on tämän sopimuksen osapuoli. Näin ollen unionissa on yleisesti hyväksytty se periaate, että jäsenvaltion ei tarvitse vastaanottaa vastoin omaa tahtoaan muista maista käytettyä polttoainetta loppusijoitettavaksi omaan maaperäänsä.
Vaikka asia on periaatteessa yksiselitteinen, se ei ole sitä käytännössä. Komissiossa on esiintynyt vastarintaa sitä ajatusta kohtaan, että mainittu jäsenvaltion oikeus kirjataan yhteisön lainsäädäntöön. Komissiossa saattaa rasitteena olla ajattelu, jonka mukaan myös käytetyn polttoaineen loppusijoitukseen pitää soveltaa yhteisön perussopimukseen kirjattua tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Sen ajattelun mukaan myös käytetty ydinpolttoaine on kuin mikä tahansa muu tavara. Koska tavaroita pitää saada yhteisön perussopimusten mukaan liikutella vapaasti unionin sisällä, jäsenvaltioille ei pidä antaa unionin primaarilainsäädännössä oikeutta kieltää käytetyn ydinpolttoaineen maahantuontia muista maista siinä tapauksessa, että se säilöö oman käytetyn ydinpolttoaineensa omaan maaperäänsä. Myös tällä alalla saatetaan haluta vapaakauppaa.
Valiokuntamme jäsenet tukivat esittelijän kantaa tässä asiassa. Jäsenvaltioiden oikeus kieltää käytetyn ydinpolttoaineen maahantuonti on nyt kirjattu parlamentin mietinnössä direktiivin artikloihin. Kun se on kirjattu artikloihin, määräys on lainvoimainen. Jos se olisi kirjattu pelkästään johtolauseisiin, sillä ei olisi samaa lainomaisuutta, vaan se kuvaisi vain poliittista tahtoa ilman lainvoimaa.
Tämä periaate ja koko mietintö hyväksyttiin valiokunnassa niin yksituumaisesti, että mietintöä ei olisi tarvinnut lainkaan avata täysistunnossa tarkistuksia varten. Olen kuitenkin tukenut vihreää ryhmää sen vaatimuksessa käydä direktiivin muuttamisesta täysistuntokeskustelu. Mielestäni heidän pitää saada esille heidän perustelunsa sille, että jäsenvaltioiden on hoidettava käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitus itse ilman että radioaktiivisia jätteitä tai käytettyä polttoainetta saa viedä unionin ulkopuolelle jälleenkäsittelyä tai loppusijoitusta varten.
Tätä vaatimusta perustelen unionin korkealaatuisella ydinteknologisella osaamisella ja tiukoilla turvallisuusmääräyksillä. Pelkään, että mahdollisissa ulkopuolisissa vastaanottajamaissa on alemmat standardit ja löysempi lainsäädäntö. Jos ydinvoimaa käytetään, tuotetaan suuria radioaktiivisia riskejä, ja ne riskit on hallittava niissä maissa, jotka ydinvoimaa tuottavat. Ongelmia, jotka voidaan mahdollisesti ratkaista unionin sisällä yhdessä, ei saa siirtää unionin ulkopuolelle kolmansiin maihin. Tästä syystä tuen vihreiden ryhmän monia tarkistuksia, vaikka valiokunnassa niille ei riittänytkään yleistä ymmärtämystä. 
Werner Langen,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota siitä, että se perui ensimmäisen ehdotuksen ja otti toisessa ehdotuksessaan huomioon sen, mitä täällä parlamentin keskustelussa tuotiin esiin. Tämän ansiosta olemme tulleet toisiamme puoliväliin vastaan. Sama koskee esittelijää, joka oli ainakin aluksi valmis tekemään yhteistyötä tärkeimpien poliittisten ryhmien ja komission kanssa järkevän suunnan löytämiseksi.
Nyt käsiteltävänä oleva mietintö on järkevä, ja tuemme sitä täysin, vaikka vihreiden tekemät tarkistukset eivät olekaan sen arvoisia. Kokonaisuutena katsottuna jäsen Seppäsen mietinnöllä on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tuki takanaan. Hylkäämme kuitenkin kaikki tarkistukset, jotka vastoin alkuperäistä sopimustamme esitettiin uudelleen. Toimimme näin Euratom-sopimuksen 31 ja 32 artiklan perusteella, jotka koskevat terveyttä ja turvallisuutta. Haluan korostaa, että tämä ei ole yhteispäätösmenettely, ja meitä ainoastaan kuullaan.
Mietinnössä on otettu huomioon uusia näkökohtia, joita ovat direktiivin soveltamisalan laajentaminen koskemaan käytettyjä polttoainesauvoja, jälleenkäsittelyä ja loppusijoitusta sekä automaattinen suostumusmenettely materiaalin siirtoon yhteisön sisällä tai sen ulkopuolella.
Emme voi hyväksyä vihreiden tekemiä ehdotuksia. Erityisesti tarkistusta 23, jolla havitellaan laajojen ennakkotietojen vaatimista, voidaan pitää ainoastaan yllyttämisenä laajoihin mielenosoituksiin. Jäsen Harms korosti, että niitä järjestettäisiin. Hän on ennenkin ehdottanut jotain tämänkaltaista, ja silloin se hylättiin. Olisimme paljon rehellisempiä toisillemme, jos pyrkisimme yhteisymmärrykseen tässä loppusijoitusta koskevassa edelleen avoimessa asiassa sen sijaan, että kantamme kovenevat siitä, ketkä täällä parlamentissa ovat oikeassa ja ketkä tekevät kaiken väärin.
Haluan ilmaista kiitokseni jäsen Seppäselle hänen valmiudestaan tulla vastaan. Mielestäni voimme hyvin laajalti hyväksyä mietinnön sen nykyisessä muodossa. 
Vincenzo Lavarra,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission ehdotus direktiiviksi radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta on tasapainoinen. Siinä otetaan huomioon monia ehdotuksia, joita parlamentti esitti edellisestä ehdotuksesta käymässään keskustelussa.
Suhtaudun myönteisesti pyrkimykseen saattaa vanha direktiivi ajan tasalle ja selkeyttää sitä menettelylliseltä ja käsitteelliseltä kannalta. Käytetyn ydinpolttoaineen sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan on yhtä lailla suotavaa. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on siis olennaisilta osin samaa mieltä tästä tekstistä ja haluaa onnitella kollega Seppästä hänen laatimastaan mietinnöstä ja hänen työpanoksestaan.
Olemme pyytäneet erillistä äänestystä tarkistuksesta 6, koska katsomme, ettei kauttakulkumaiden lainsäädännön säännöksistä ole mahdollista jättää pois rajoituksia ja valvontaa, jotka esiintyvät kaikkialla muualla direktiivissä.
Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ehdottamat tarkistukset liittyvät huoleen, johon me voimme yhtyä. Katson silti, että komission teksti – tarkalleen sanottuna 13 artikla – rajoittaa jo nyt vientiä erityisesti sellaisiin maihin, joilla ei ole käytettävissään riittäviä teknisiä, sääntelyllisiä ja hallinnollisia resursseja, joiden avulla maa voi taata radioaktiivisen jätteen turvallisen käsittelyn. Näin ollen äänestämme vihreiden tarkistuksia vastaan.
Olen yhtä mieltä myös ehdotuksen rakenteesta, joten haluan kiittää komissiota ja kollega Seppästä heidän tekemästään työstä. 
Marios Matsakis,
   . Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää ahkerasta työstä, sillä hän on valmistellut onnistuneesti erinomaisen mietinnön vaikeasta ja ristiriitoja aiheuttavasta aiheesta. Mietinnössä esitetyt tarkistukset epäilemättä parantavat komission uusinta ehdotusta ja ovat varmasti tärkeä parannus alkuperäiseen direktiiviin radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta.
Yksi esittelijän tärkeimmistä parannuksista komission kantaan on, että hän tukee vahvasti jokaisen maan oikeutta kieltää ulkomaisen käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitus oman maansa varastoihin tai maaperään. Tämä oikeus on perustavanlaatuinen ja ratkaiseva.
Mielestäni ratkaisematta on enää vain muutama jossain määrin kaksiselitteinen seikka. Mainitsen näistä ongelma-alueista vain kaksi, jotka liittyvät itse asiassa toisiinsa. Ydinjätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen tarkat määritelmät eivät ole vieläkään täysin selkeät, joten osa ydinjätteestä voidaan käyttötarkoituksensa perusteella joskus katsoa käytetyksi ydinpolttoaineeksi ja joskus taas päinvastoin. Tämä voi johtaa sekaannuksiin. Joka tapauksessa näitä kumpaakin materiaalia pidetään oikeudellisesti katsottuna – outoa kyllä – EU:n lainsäädännössä tavaroina. Tämän seurauksena jäsenvaltio voidaan tarvittaessa pelkän ilmoituksen perusteella velvoittaa antamaan näille erittäin vaarallisille kuormille kauttakulkulupa alueensa läpi maitse, meritse tai ilmateitse ja altistamaan kansalaisensa mahdollisen katastrofaalisen ydinsaasteonnettomuuden vaaroille. Tällaisella valtiolla ei siis ole oikeutta estää kuljetuksia.
Tiedän, että ratkaisun löytäminen tähän ongelmaan ja sen paneminen täytäntöön ei ole ollenkaan helppoa, mutta jotenkin meidän on keksittävä keino, jonka avulla jäsenvaltioille annetaan viimeinen sana tässä asiassa. Silloin ne voivat asioista täysin perillä olevina antaa selkeästi perustellut päätöksensä joko hyväksyä tai olla hyväksymättä ydinmateriaalin – tai yleensä minkä tahansa vaarallisen materiaalin – siirron oman alueensa halki. 
Rebecca Harms,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aivan aluksi kiittää Esko Seppästä siitä, että hän on tiedostanut täysin ydinjätteen tai käytettyjen polttoainesauvojen kaltaisten vaikeiden hyödykkeiden markkinaoloihin liittyvät ongelmat.
Haluan vielä kerran selvittää ryhmäni esittämää kahta tarkistusta, jotka ovat minulle henkilökohtaisesti tärkeitä, eli tarkistuksia 24 ja 25, joissa käsitellään nimenomaisesti ydinjätteen ja käytettyjen polttoainesauvojen vientiä kolmansiin maihin. Erityishuoleni koskee vientiä Venäjälle. Näistä asioista toimintansa perusteella perillä olevat henkilöt lienevät jo kuulleet Majakin ja Tšeljabinskin nimet. Ne ovat Uralilla sijaitsevia laitoksia, joilla on vuosikymmenien ajan käsitelty tai vastaanotettu sijoitusta varten paitsi aikoinaan Neuvostoliiton myös yhä enenevässä määrin Euroopan unionin ydinjätettä ja joilla esiintyy jatkuvasti ongelmia.
Suuria määriä radioaktiivista säteilyä pääsee vapaaksi muutenkin kuin onnettomuuksien sattuessa eli myös tavanomaisen toiminnan aikana. Tämä aiheuttaa Uralin jokien ja järvien vakavaa saastumista, joka on huomattavasti laajempaa kuin eräillä Tšernobylin ympärille perustetun suojavyöhykkeen alueilla. Tilanne, johon olemme nyt joutuneet, ei salli kahdentasoisten vaatimusten käyttöä. Koska tällaisia laitoksia ei sallita EU:ssa, me emme saa lähettää jätteitämme Uralillekaan säilytettäviksi, hävitettäviksi tai uudelleenkäsiteltäviksi. Toistaiseksi emme voi myöskään varsinaisesti osoittaa, että uudelleenkäsittely – eli näiden ydinmateriaalinen talteenotto – jatkuu kohteessa, koska julkisesti ei ole saatavissa minkäänlaista kattavaa yhteenvetoa siitä, mitä toimipaikoissa käsitellään ja mitä käytetään uudelleen.
Jos sallimme edelleen, että tuhansia tonneja Euroopan unionin ydinjätettä viedään Venäjälle, otamme hartioillemme yhä suuremman vastuun. Korostan, että koska vientiä on jatkunut jo jonkin aikaa, meillä on jo nyt vastuu ympäristön valitettavan kurjasta tilasta Majakia ja Tšeljabinskia ympäröivillä seuduilla sekä siellä asuvien ihmisten terveydentilasta. Olen positiivisesti vakuuttunut siitä, että vastuu ydinjäteongelmien ratkaisusta olisi kannettava niissä maissa, jotka dumppaavat nämä ongelmat muualle. Venäjä ei ole vastuussa meidän ydinjätteestämme vaan ennen kaikkea meidän omat maamme. 
Kartika Tamara Liotard,
   . – Arvoisa puhemies, minun on aivan aluksi tietysti kiitettävä ryhmäkollegaani Esko Seppästä erinomaisesta mietinnöstä. Hän on oikeassa korostaessaan ensisijaista vastuuta, joka jäsenvaltioilla on ydinjätteen varastoinnista ja käsittelystä, ja niillä on todellakin vastuu myös silloin, kun ne kieltäytyvät vastaanottamasta jätteitä omien rajojensa ulkopuolelta. Vaikka tätä perusoikeutta ei missään olosuhteissa saakaan vaarantaa Euroopan yhteisön lainsäädännössä, katson, että kansallinen vastuu jatkuu vieläkin pitemmälle. Ydinjätteiden tuottajat ovat pysyvästi vastuussa siitä, että jätteet käsitellään ja varastoidaan asianmukaisesti, vaikka tämä tapahtuisikin jossain toisessa maassa.
Se, millä tavoin EU:n jäsenvaltiot nykyisin lähettävät ydinromunsa Venäjän kaltaisiin maihin säilytettäväksi silmiinpistävän puutteellisissa olosuhteissa, on kerta kaikkiaan törkeää. Euroopan leväperäinen suhtautuminen ydinjätteeseen tekee paikallisesta väestöstä ja ympäristöstä uhreja. Jos maat päättävät käyttää ydinvoiman kaltaista vaarallista ja ympäristölle vahingollista energialähdettä, ne tulee velvoittaa puhdistamaan itse omat jätteensä. Niiden ei saa antaa kaataa jätteitään EU:n ulkopuolisten köyhien maiden asukkaiden niskaan.
Niiden, jotka todella haluavat käytännössä ratkaista Euroopan ydinjäteongelman, pitäisi kiinnittää huomiotaan ensin siihen, mistä jäte on peräisin. Muuten saatamme joutua äyskäröimään veneen tappi auki. On erityisen masentavaa seurata, miten energiakeskustelun laitamilla ansaitun pitkään levännyt ydinvoima hilautuu nyt takaisin Euroopan unionin asialistalle. Koska se ei ole ympäristöystävällinen, turvallinen eikä kustannustehokas vaihtoehto, se ei ole myöskään hyväksyttävä vaihtoehto, ja tästä jäteongelma on hyvä osoitus. 
Kathy Sinnott,
   . Arvoisa puhemies, haluan todeta komission jäsenelle, että kun luen mietinnöstä selväsanaisesti, että ydinjäte on hengenvaarallista, ihmettelen, miksi me pidämme ydinvoimaa edelleen vaihtoehtona ja miksi sitä joissain lobbausyrityksissä yritetään väittää jopa "vihreäksi" energiaksi.
Direktiivissä keskitytään ainoastaan niihin jäsenvaltioihin, jotka osallistuvat aktiivisesti ydinenergian tuotantoon ja jotka vastaanottavat jätettä. Irlanti ei tuota ydinjätettä eikä käsittele sitä. Meitä ei ole sisällytetty tähän mietintöön, mutta silti meitä on suojeltava, koska Yhdistyneen kuningaskunnan Sellafieldin jälleenkäsittelylaitos toimii lähellä rannikkoamme.
Irlanninmerestä – joka erottaa meidät kapeana kaistaleena Sellafieldistä – on Sellafieldin takia tullut maailman radioaktiivisin vesialue. Sellafieldiä laajennetaan, ja siellä valmistaudutaan käsittelemään entistä enemmän ydinjätettä. Manner-Euroopasta tulevat jätteet laivataan todennäköisimmin Irlanninmeren kautta, mikä lisää meidän riskiämme. Meillä Irlannissa ei näytä olevan tässä minkäänlaista sanansijaa. Meidät nähdään passiivisina sivustakatsojina. Kukaan ei kysy meidän suostumustamme. Me pystymme kieltäytymään polttoaineesta mutta emme riskeistä naapuriemme vastaanottaessa sitä. Maamme on päättänyt pysyä puhtaana ydinmateriaalista. Tätä tulisi kunnioittaa sekä jätteiden vastaanoton että vesiemme kautta tapahtuvien jätekuljetusten riskien osalta.
Tupakoinnin osalta lainsäätäjät ovat tunnustaneet passiivisen tupakoinnin merkityksen ja toteuttaneet toimenpiteitä tupakoijan läheisyydessä sijaitsevien henkilöiden suojelemiseksi. Meidän on tunnustettava uudelleenkäsittelyn, siirtojen ja jatkokuljetusten vaikutukset ja riskit kaikille eikä vain alkuperä- tai määrämaille, jotka hyötyvät rahallisesti ydinenergiaan liittyvästä liiketoiminnasta. 
Alejo Vidal-Quadras (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen iloinen, että yli puolitoista vuotta kestäneen parlamenttikäsittelyn jälkeen kollega Seppäsen mietinnöstä vihdoin äänestetään täysistunnossa. Valiokunnassa on saavutettu laajan enemmistön yksimielisyys niistä välttämättömistä tarkistuksista, joilla parannetaan komission esitystä, jonka me uskomme neuvoston olevan valmis hyväksymään.
Haluan erityisesti tähdentää radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen siirtojen uutta ilmoitus- ja lupamenettelyä, jonka uskon maksimoivan automaattisen suostumusmenettelyn käyttöä. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea korosti alkujaan tämän menettelyn olennaista merkitystä sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta.
Lisäksi valiokunnassa äänestetyt tarkistukset seurailevat täysin ehdotuksen alkuperäistä tavoitetta, joka on voimassa olevan lainsäädännön mukauttaminen kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n yleissopimukseen. Tätä varten parlamentti on tähdentänyt yleissopimuksen määritelmien tarkkaa yhdenmukaisuutta ja direktiivin soveltamisalaa.
Kollega Harmsin ehdottamista tarkistuksista esittäisin muutaman huomautuksen: ensinnäkin yleissopimuksessa määritellään hyvin selkeästi ne edellytykset, joiden mukaisesti jäsenvaltiot saavat viedä radioaktiivista jätettä ja käytettyä polttoainetta, ja toiseksi hänen korostamansa näkemys, että näiden aineiden kuljetuksista tulisi ilmoittaa julkisesti, on varsin ristiriitainen suhteessa hänen valiokunnassa esittämäänsä perusteluun, jonka mukaan näiden aineiden joutuminen epäluotettaviin käsiin on vaarallista. Olen varma, että kollega Harms ymmärtää, mitä riskejä näin arkaluontoisen tiedon asettaminen kaikkien saataville voi aiheuttaa.
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollega Seppästä kiitettävästä työstä ja kiittää kaikkia varjoesittelijöitä heidän kiitettävästä panoksestaan ja yhteistyöstä koko prosessin aikana. Toistan tukevani valiokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia. Toivokaamme, että parlamentti ymmärtää, ettemme äänestä huomenna ydinvoiman puolesta tai sitä vastaan vaan ehdotuksesta, jonka tarkoituksena on tehdä näiden aineiden siirroista entistä turvallisempia. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Haluan onnitella esittelijää ja korostaa, että käsiteltävänä oleva direktiivi on tärkeä jokaiselle Euroopan unionin maalle ja varsinkin niille maille, joissa on toiminnassa olevia ydinvoimaloita. Komission ehdotukset, jotka koskevat ydinjätteen tai käytetyn ydinpolttoaineen siirtojen ja sijoituksen yhteensovittamista, kuvastavat EU:n yhteisvastuullisuutta ja tulevaisuussuuntautuneisuutta. Toisaalta on täysin selvää, että radioaktiivisten jätteiden kuljetusten tarkastuksia ja ennakkolupajärjestelmää on tiukennettava.
Suljettuaan Ignalinan ydinvoimalan ensimmäisen reaktorin ja valmistautuessaan sulkemaan toisen reaktorin kolmen vuoden kuluttua Liettualla on vastassaan käytetyn ydinpolttoaineen varastointiongelma. Nykyisin jäte sijoitetaan väliaikaisesti erityisalueille. Jos Ignalinaan päätetään rakentaa uusi nykyaikainen voimala naapurimaiden tuella, käsiteltävänä olevasta direktiivistä tulee entistäkin tärkeämpi koko alueelle.
Haluan lisäksi korostaa, että meidän on edistettävä ydinjätteen neutralointia koskevaa tieteellistä tutkimusta. Se voitaisiin määritellä myös Euroopan unionin seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman painopistealueeksi. 
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Ranska herätti närkästyksen aallon luokitellessaan radioaktiivisten jätteiden kuljetukset valtionsalaisuudeksi. Näin se eväsi paikallisvaltuutetuilta ja paikallisilta yhteisöiltä oikeuden tietää, milloin niiden alueen läpi kulkee erittäin vaarallista radioaktiivista materiaalia sisältäviä kuljetuksia.
Niinkin äskettäin kuin 16. toukokuuta 2006 poliisi pidätti yhden Ranskan kansalaisyhteiskunnan edustajan, koska hänellä oli hallussaan EPR-hankkeen vaikutustenarviointi, joka koski laitoksen kykyä kestää matkustajalentokoneen törmäystä ja joka oli niin ikään luokiteltu valtionsalaisuudeksi.
Hyväksymällä epämääräisin sanankääntein Ranskan ajatuksen, että "kaikkia siirtoja (…) koskevia tietoja käsitellään asiaankuuluvalla varovaisuudella ja suojellaan kaikenlaista väärinkäyttöä vastaan", parlamentin teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta käytännössä ehdottaa valtionsalaisuuden institutionalisointia Euroopan unionin tasolla.
Aikooko Euroopan parlamentti, kansainvälisillä areenoilla avoimuutta ja demokraattista valvontaa edistävä ja vaativa kaikkien aikojen mestari, kieltää itsensä ja tehdä ydinasioista poikkeuksen? Parlamentti menettää suuren osan uskottavuuttaan, jos se aikoo ottaa tavakseen salailla erittäin radioaktiiviseen jätteeseen liittyviä asioita.
Tiedämme, ettei hautaus ole ratkaisu ydinjätehuoltoon. Siksi torjumme suunnitelman Euroopan unionin ydinkaatopaikan perustamisesta omalle alueelleni Bureen – ja muuallekin. Lisäksi ehdotuksen noudattaminen niissä kohdin, joissa ydinjätteiden käsittely sallittaisiin kolmansien maiden – esimerkiksi Ukrainan tai Venäjän – tehtäväksi, on vastuutonta. Ajatus on eettisesti ja moraalisesti tuomittava, koska kyse on ydinjätteestä, jota on seurattava ikuisesti, kuten hyvin muistamme.
Tällä välin hyväksyttävä ratkaisu – haluan osoittaa tämän vastauksen kollegoilleni Euroopan kansapuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmässä – on jätteen säilyttäminen ydinvoimaloiden yhteydessä. Ne ovat ainoita paikkoja, joissa jätteet ovat turvassa. Näin meidän ei myöskään tarvitse harkita prosessia, jossa jätettä kuljetettaisiin ympäri Eurooppaa maanteitä tai rautateitä pitkin.
Kysymyshän on loppujen lopuksi siitä, kuinka kauan eurooppalaisten tarvitsee vielä odottaa, kunnes avointa tiedotusta sovelletaan ydinalaan. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ). –
   Hyvät kollegat, jollemme varmista järjestelmämme vakautta, hyväksy selkeitä sääntöjä ja täytä kansainvälisiä sitoumuksiamme energia-alalla, kaikki puhe talouskasvusta, työllisyyden kohentumisesta ja Euroopan unionin kilpailukyvyn paranemisesta jää vaille vankkaa todellisuuspohjaa.
Halusimmepa tai emme, Lissabonin strategian tavoitteiden toteutuminen on erottamattomasti sidoksissa energian, myös ydinenergian, kysymyksiin. Ydinenergian osuus on nimittäin reilut 30 prosenttia sähköstä, ja sitä tuotetaan Euroopassa 154 reaktorissa. Näiden lukujen perusteella ydinenergian vastustajat ja monet suuren yleisön edustajat ilmoittavat olevansa huolestuneita ydinjätteestä. Aika on nyt kypsä nykyisen, vuodelta 1992 peräisin olevan radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen siirtojen valvontaa ja tarkkailua koskevan direktiivin muuttamiseksi vastaamaan nyky-yhteiskunnan kehitystä, ja juuri näin komission ehdotuksessa tehdään.
Erityisen kannatettavaa on nykyisen direktiivin yksinkertaistaminen, menettelyjen selkeä määrittely ja kielten käyttöä koskeva täsmennys. Lisäksi teknologian nykyinen nopea kehitys helpottaa kaiken korkea-aktiivisen jätteen uusiokäyttöä ja talteenottoa jopa 96-prosenttisesti. Tämän vuoksi kannatan ehdotusta käytetyn ydinpolttoaineen hallinnointimenettelyjen yhdenmukaistamiseksi riippumatta siitä, mitä menettelyjä tulevalla kaudella käytetään. Uskon vakaasti, että tämä asiakirja ansaitsee tukemme.
Saanen lopuksi esittää toivomuksen, että toimimme johdonmukaisesti ja rakentavasti ja että pitäydymme teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnossa. Toivon myös, ettemme vesitä tätä direktiiviä tarpeettomasti Euroopan parlamentissa lisäämällä siihen tekstiä tai tarkistuksia, jolloin sen täytäntöönpanosta tulee hankalaa jo ennen kuin ehdimme sen aloittaa. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Terveyden ja turvallisuuden osalta Euratomin perustamissopimuksen 31 ja 32 artikla tarjoavat perustan nyt tarkistettavana olevalle lainsäädäntöehdotukselle, mutta samalla ne myös velvoittavat meitä. 
Kun pidämme mielessä Euroopan unionin kansalaisten terveyden ja turvallisuuden, meidän on pidettävä myös ydinlainsäädäntö ajan tasalla. Hyväksyessäni Seppäsen mietinnön uskon vakaasti, että täytämme tämän velvoitteemme riittävässä määrin ja että teemme direktiivistä 92/3/Euratom entistä tehokkaamman. 
Mielestäni on erittäin tärkeää, että lainsäädäntö seurailee kultaista keskitietä monessakin suhteessa. Ensinnäkin siinä varmistetaan radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen tarkka seuranta. Nyt niitä jälleenkäsitellään ilman perusteettomia rajoituksia ja kieltoja. Toiseksi siinä taataan kansalaisten turvallisuus määräämättä kuitenkaan vastineeksi suhteettomia taakkoja taloudellisille toimijoille.
Lopuksi on huomattava, että vaikka asetuksella laajennetaan lainsäädännön soveltamisalaa, se ei poikkea toissijaisuusperiaatteesta. Toisin sanoen uudessa lainsäädännössä annetaan uusia takuita, mutta jäsenvaltiot ovat edelleen vastuussa kansallisia ominaispiirteitään koskevien säännösten laatimisesta sekä niiden viranomaisten toiminnasta, jotka takaavat näiden säännösten valvonnan. Viimeksi mainittu tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että meidän on täsmennettävä turvallisuudelle vakaan pohjan luovaa lainsäädäntöä ja varmistettava, että tämän kehyksen muodostavat kansalliset viranomaiset toimivat tehokkaasti, jotta jokainen Euroopan unionin kansalainen voi nauttia uuden direktiivin tarjoamasta paremmasta turvasta.
Kaikki edellä käsitellyt seikat ovat tärkeitä myös Euroopan energiantuotannon tulevaisuudelle, koska meidän on muistettava, että tämän monimutkaisen operaation onnistuminen on myös keino varmistaa ihmisten luottamus ydinenergiaan. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää komissiota tästä aloitteesta, sillä on jo aika, että se kiinnittää huomiota Euroopan unionissa tärkeisiin kysymyksiin, kuten tähän teknologiaan liittyviin turvallisuusnormeihin ja äärimmäisiin riskeihin. Meidän on oltava selvillä siitä, että nykyiset turvallisuusnormit eroavat toisistaan erittäin suuresti ja edellyttävät monissa tapauksissa parempaa seurantaa eli niin sanottua vertaisarviointia tai muita menetelmiä, joilla niitä voidaan tarkastella objektiivisesti ja avoimesti.
Minun näkemykseni mukaan kysymys on siitä, mikä on tilanne komission, parlamentin ja asiaankuuluvien jäsenvaltioiden välisessä neuvonpidossa ja miten etenee uusi strategia, jonka mukaan neuvoston ydintyöryhmä ottaa itselleen käytännössä yksinomaisen toimivallan ja käsittelee muita Euroopan unionin päätöksentekoon osallistuvia kumppaneita tavalla, joka ei ole tältä vuosituhannelta. Meidän olisi tasapainotettava tilannetta ottamalla juuri nyt vastuu seurannasta ja avoimuudesta, jotka ovat yhä välttämättömämpiä tällä erittäin arkaluontoisella alalla, eikä odotettava, kunnes jossain tapahtuu onnettomuus ja etsittävä vasta sen jälkeen vastuullisia tai syyllisiä.
Meidän on suhtauduttava myös kilpailuun vakavasti ja harkittava esimerkiksi kysymystä, mitä kustannuksia aiheutuu jätteen kuljettamisesta ja hävittämisestä. Samalla olisi huomioitava kuljetusten tekninen ja muu turvallisuus sekä normit, joita niissä noudatetaan. Tässä kohdin Euroopan unionin on toimittava, ja kehotankin teitä kaikkia keskustelemaan vakavasti ja ottamaan keskeisiksi aiheiksi turvallisuuden ja avoimuuden, kun muistamme, että Euratomin perustamissopimus on ollut voimassa 50 vuoden ajan. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, kuten tämänpäiväinen keskustelu on osoittanut, esittelijän mietinnöllä on takanaan laaja tuki. Haluan kiittää jäsen Seppästä vielä kertaalleen erinomaisesta mietinnöstä, jolla on teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan laaja enemmistö tukenaan.
Mitä tulee radioaktiivisten jätteiden ja käytetyn polttoaineen yhteisöstä viemistä koskevaan kieltoon, muistutan ehdotetun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan c alakohdasta, jossa edelleen kielletään radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen vienti maihin, joilla ei ole tarvittavia hallinnollisia ja teknisiä valmiuksia, joilla ne voisivat huolehtia käytetystä polttoaineesta tai radioaktiivisesta jätteestä turvallisesti. Komissio laatii tiukat kriteerit asiaa koskevaa päätöksentekoa varten.
Jäsenvaltiot päättävät tapauskohtaisesti mutta komission antamia tarkkoja ohjeita noudattaen, sallitaanko siirto kolmanteen maahan. Tämä on vastaukseni keskustelun aikana esiin tulleeseen kysymykseen.
Uskon vahvasti, että tarvitsemme mahdollisimman suurta avoimuutta käsitellessämme energiakysymyksiä. Tämä pätee myös ydinenergiaan. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30. 

