Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs - jauna partnerība universitāšu modernizācijai (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir ziņojums, ko Kultūras un izglītības komitejas vārdā sagatavojis Pál Schmitt, par universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogu - jauna partnerība Eiropas universitāšu modernizācijai -.
Marco Scurria
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es runāju referenta Schmitt kunga vietā, kurš - kā sesijas sākumā mūs informēja priekšsēdētājs Buzek kungs - ir iesniedzis atteikšanos no Eiropas Parlamenta deputāta pilnvarām, lai uzņemtos pienākumus savā valstī, un kuram es vēlos nodot sveicienus un vislabākos novēlējumus, jo viņš ir paveicis lielu darbu.
Šis ziņojums ir viņa ieceru rezultāts, un tas guva pārliecinoša vairākuma atbalstu Kultūras un izglītības komitejā, tikai vienam deputātam balsojot pret to. Tāpēc es gribu gan savā vārdā, gan Schmitt kunga vārdā pateikties visiem ēnu referentiem, kuri deva ieguldījumu šā ziņojuma sagatavošanā. Pirmdien, pirms došanās uz Strasbūru, es devos uz Romu, lai apmeklētu kādu privātu mācību centru, kurš gūst izcilus rezultātus, jo tam savas darbības laikā ir izdevies iekārtot darbā lielāko daļu apmācīto jauniešu. Šā centra direktors man izteica šādu lūgumu: "Lūdzu, palīdziet arī jūs Eiropā mums turpināt iesākto, lai piešķirtu lielāku nozīmi šāda veida apmācībai, kura tik daudziem jauniešiem ļauj atrast darbu; palīdziet mums arī modernizēt attiecības starp universitātēm un uzņēmumiem.”
Tieši tāda ir šā ziņojuma galvenā doma: pašlaik 20 % jauno eiropiešu ir bez darba, no kuriem 30 % ir augstskolu absolventi; šis rādītājs ir tik liels, ka mēs esam spiesti sev ļoti nopietni pajautāt, kā mums vajadzētu risināt jautājumu par jauniešu apmācību, lai viņi šajos apstākļos, šajā Eiropā, šajā globalizētajā pasaulē varētu iesaistīties darba vidē.
Tāpēc mēs šajā ziņojumā gribējām tieši pievērsties jautājumam, kā uzlabot saikni starp universitātēm un uzņēmumiem, uzsverot konkrētus galvenos aspektus: vispirms, prioritātes piešķiršanu vienai no Eiropas Savienības stiprajām pusēm, proti, tās iedzīvotāju spējai pielāgoties nepārtrauktajai mainībai darba tirgus vidē, faktu, ka nekur vairs netiek garantēts darbs mūža garumā, un to, ka šajos apstākļos būtiska ir apmācība un pārkvalificēšanās.
Tādā veidā pirmais aspekts ir mūžizglītība; otrs, kurš, mūsuprāt, ir ārkārtīgi svarīgs, ir mobilitāte. Šajā laikā ir svarīgi uzsvērt, kā mēs esam norādījuši ziņojumā, ka valstu, universitāšu un uzņēmumu mobilitāte ir abu šo jomu ciešākas sadarbības priekšnosacījums, un mēs mudinām paplašināt un palielināt ne tikai tādas individuālās mobilitātes shēmas kā "Erasmus jaunajiem uzņēmējiem” un "Erasmus mācekļiem”, bet arī Eiropas "Izcilības maģistru” studiju programmu organizēšanu sadarbībā ar dažādām universitātēm un uzņēmumu aktīvu līdzdalību. Turklāt ir jāsekmē uzņēmējdarbības principu ievērošana universitātēs.
Šādu rezultātu iespējams panākt, ieviešot, piemēram, tādu zināšanu kuponu sistēmu, kāda pašlaik jau darbojas dažās dalībvalstīs, lai dotu iespēju jo īpaši MVU palielināt savu pētniecības kapacitāti, nekompromitējot universitāšu neatkarīgumu, autonomiju un publisko raksturu.
Trešais galvenais aspekts ir pētniecība, proti, mēs uzskatām, ka pētnieku mobilitāte - gan īstermiņa, gan ilgtermiņa, starp valstīm un starp akadēmisko vidi un uzņēmējdarbības vidi - ir neatņemams zināšanu nodošanas priekšnoteikums. Visbeidzot, iespēja paplašināt to labo praksi šajā jomā, kura pastāv tik daudzās valstīs.
Priekšsēdētājas kundze! Nobeigumā es saistībā ar šo ziņojumu un izcilo darbu, ko paveikusi komiteja, gribu pateikt šo: mēs esam pilnīgi pārliecināti par to, ka Eiropa neuzvarēs cīņā pret Ķīnu vai citām jaunattīstības valstīm ar zemām algām, bet gan ar augsti kvalificētiem profesionāliem un augstas konkurētspējas uzņēmumiem, un šajā procesā pats svarīgākais ir tas, lai universitātes un uzņēmumi apzinātos, cik tie ir savstarpēji atkarīgi, un lai visu līmeņu iestādes izstrādātu efektīvākas sadarbības metodes.
Günther Oettinger
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Šis ziņojums ir atbilde uz mūsu paziņojumu par dialogu starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu. Es gribu pateikties visiem, kuri devuši ieguldījumu šajā ziņojumā, īpaši Kultūras un izglītības komitejai un Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejai. Jo īpaši es gribētu pateikties šā ziņojuma referentam - bijušajam Parlamenta deputātam Schmitt kungam.
Sadarbība starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu ir iespēja - nē, tā ir vairāk nekā iespēja, tā ir nepieciešamība. Vienīgais jautājums ir par to, kādam vajadzētu būt šīs sadarbības veidam, lai tā būtu atbilstīga abām pusēm. Labāka un ciešāka sadarbība veicina zināšanu apmaiņu un izplatīšanu gan uzņēmējdarbības jomā, gan akadēmiskajā vidē.
Saskare ar reālām problēmām un to risinājumiem pielāgotās studiju programmās un stažēšanās laikā bagātina studentu mācību pieredzi un sagatavo viņus turpmākajai karjerai. Regulāra un ilgtermiņa sadarbība rada uzticību, un tās rezultāts var būt vērienīgi partnerības un sadarbības projekti, kuri pētniecības, attīstības un praktiska pielietojuma ziņā dos labumu gan uzņēmumiem, gan universitātēm.
Jaunas tendences darba tirgū un jaunas tehnoloģijas rada izmaiņas prasībās attiecībā uz augstskolu beidzējiem, un tas notiks arī turpmākajās desmitgadēs. Lai būtu iespējams saglabāt un paaugstināt dzīves līmeni Eiropā, darba ņēmējiem jāspēj nepārtraukti atjaunināt savas zināšanas un prasmes, un, ņemot vērā tendences Eiropas demogrāfiskajā ainā turpmākajos gados, tas būs aizvien vairāk nepieciešams.
Ir vajadzīgs atklāts, elastīgs un dinamisks visu iesaistīto pušu dialogs. Tāpēc Eiropas Komisija ir radījusi ES forumu "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs”.
Šis forums visiem tā dalībniekiem piedāvā platformu, lai apspriestu kopīgās problēmas, apmainītos ar labu praksi un savstarpēji mācītos. Eiropas Komisija forumā veic starpnieka uzdevumu, palīdzot likvidēt šķēršļus starp šīm divām pasaulēm.
Līdz šim ir notikuši trīs ES forumi "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs” Briselē, un to starplaikā ir organizēti daudzi tematiskie semināri par tādiem jautājumiem kā studiju programmu attīstība, uzņēmējdarbība, mūžizglītība, zināšanu nodošana, universitāšu vadība, mobilitāte, jaunas prasmes jaunām darbavietām un sadarbība starp universitātēm un uzņēmumiem pašreizējās krīzes apstākļos.
Sadarbībā ar Eiropas Izglītības fondu (ETF) 2009. gada decembrī Eiropas Parlamenta telpās notika tematiskais seminārs, kas bija veltīts trešām valstīm. Tam sekoja tematiskais seminārs 2010. gada martā, kurā tika izskatīta iespēja paplašināt šā foruma darbības jomu, ietverot sadarbību starp skolām un uzņēmumiem.
Pavisam nesen, 4. un 5. maijā, Briselē ES foruma "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs” dalībnieki tikās, lai apspriestu šādas prioritātes: sadarbība starp universitātēm un MVU, sadarbība starp universitātēm un uzņēmumiem jauninājumu jomā, un sadarbība starp universitātēm un uzņēmumiem izglītības kvalitātes jomā. Šie jautājumi ir aplūkoti arī jūsu ziņojumā.
Es gribētu izmantot šo iespēju, lai pateiktos Pack kundzei par līdzdalību šā pasākuma atklāšanas sanāksmē.
Mēs ļoti augstu vērtējam pozitīvo atbildi uz mūsu paziņojumu, ko atspoguļo jūsu ziņojums. Ir vajadzīga ciešāka sadarbība starp iesaistītajām pusēm, pamatojoties uz savstarpēju uzticību, cieņu un pārredzamību. Tāpēc, palīdzot cilvēkiem veiksmīgi atrast ceļu strauji mainīgajā sociālajā un darba vidē, mēs ne tikai veicinām ekonomisko izaugsmi, bet arī radām sociālu labumu šā vārda plašākajā nozīmē.
Georgios Papanikolaou
Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es gribu novēlēt Schmitt kungam, kurš atteicies no Eiropas Parlamenta deputāta pilnvarām, panākumus jaunajā amatā. Bija prieks ar viņu sadarboties, vismaz es to varu teikt par laiku, kopš es strādāju Parlamentā.
Izglītības, pētniecības un jauninājumu attīstības triāde, kā tika uzsvērts iepriekš, runājot par stratēģiju "Eiropa 2020”, ir būtiska Eiropas nākotnei. Tomēr, lai sasniegtu minētos mērķus, mums jāatzīst arī tās grūtības, ko mūsdienās pārejas procesā no studijām uz profesionālo dzīvi piedzīvo mūsu jaunieši, turklāt šo pāreju vēl paildzina pašreizējā krīze.
Mēs arī visi atzīstam, ka daudzu dalībvalstu izglītības sistēmā pastāv trūkumi gan kvalitātes standartu, gan arī skolnieku un studentu apmācības ziņā. Nav nekādu šaubu, ka apmācību nevar aplūkot atrauti no mūsdienu darba tirgus prasībām, tāpēc mums ir jāizmanto visi mūsu rīcībā esošie līdzekļi, lai palīdzētu jauniešiem.
Pirmīt Scurria kungs atsaucās uz mobilitāti. Es gribētu papildus minēt arī jaunas tehnoloģijas un, protams, bez mūžizglītības un formālās izglītības, ar ko es domāju universitātes, mums ir arī neformālā izglītība un neoficiālā izglītība, kas arī sniedz jauniešiem prasmes. Izglītība un darbs ir savstarpēji saistīti jēdzieni. Līdz ar to mums ir jāturpina un jāstiprina dialogs starp izglītības sistēmu pārstāvjiem un darba devējiem.
Mēs visi piekrītam, ka mūsu jauniešiem ir nepieciešama kvalifikācija un prasmes, un mēs visi arī ļoti labi apzināmies, ka pašlaik jauniešiem, kuriem nav prasmju, ir daudz mazāk iespēju. Kāda veida prasmju? Tādu prasmju, kuras ir vajadzīgas darba tirgū, prasmju, kuras veicinās novatoriskas idejas un iniciatīvas. Nedrīkst zaudēt laiku, bezdarba līmenis palielinās, un mūsu visu pienākums ir iesaistīties šajā dialogā un iespējami drīzāk saskaņot šo sadarbību.
Mitro Repo
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Arī es vēlos apsveikt Schmitt kungu sakarā ar viņa ievēlēšanu par Ungārijas parlamenta priekšsēdētāju.
Ir skaidrs, ka Eiropas universitātes ir nepārtraukti jāattīsta, lai mēs spētu reaģēt uz jaunām sociālām problēmām un aizvien lielāko starptautisko konkurenci. Mēs vienkārši nevaram atļauties neiet uz priekšu. Augsts prasmju līmenis un pieredze, un uz zināšanām balstīta ekonomika ir Eiropas sabiedrības pamats šodien, un tādam tam ir jābūt arī nākotnē. Šajā saistībā ir svarīgi pievērst lielāku uzmanību dialogam starp mūsu universitātēm un uzņēmumiem, un mums ir jācenšas novērst visus šķēršļus, kas kavē šo sadarbību. To vidū ir problēmas, kas saistītas ar intelektuālā īpašuma tiesībām un jauninājumiem.
Somijā mums ir izcils uzņēmumu un universitāšu sadarbības paraugs - Ālto Universitāte, kas nosaukta slavenā Somijas arhitekta Alvar Aalto vārdā. Tā ir multidisciplināra universitāte, kura apvieno trīs vispāratzītas augstskolas: Helsinku Ekonomikas augstskolu, Helsinku Mākslas un dizaina universitāti un Helsinku Tehnoloģijas universitāti. Tajā pastāv ekonomikas, estētikas un tehnoloģijas savstarpēja simbioze.
Starpdisciplinārā pieeja, jo īpaši jaunās platformas - izstrādes, plašsaziņas līdzekļu un komunikācijas faktori - ļauj akadēmiskajām komandām veikt pētniecību, bet studentiem cieši sadarboties ar uzņēmumiem un organizācijām. Augstākā līmeņa pētījumu datus tieši nodod izglītības vajadzībām, un tas nozīmē, ka studenti paši var iegūt jaunāko darba tirgū vajadzīgo informāciju.
Taču mums ir rūpīgi jāapsver, kā un ar kādiem nosacījumiem mēs gribam uzlabot sadarbību starp uzņēmumiem un universitātēm. Ir izšķiroši svarīgi, lai mēs jebkuros apstākļos ievērotu universitāšu neatkarīguma principu un brīvas pētniecības tradīcijas. Visbeidzot, pastāv augstskolu sektora privatizācijas drauds, bet vai tas ir virziens, kurā mēs Eiropā gribam iet?
Neatkarīgas augstskolu sistēmas pamats ir atbilstīgs valsts finansējums. Tas, ka universitātes varētu kļūt atkarīgas no privāta finansējuma, vieš satraukumu, jo tas ļautu finansējuma sniedzējiem pārņemt universitāšu pārstāvju pilnvaras. Tāpēc īpaša uzmanība ir jāpievērš universitāšu administrācijas sistēmām.
Morten Løkkegaard
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos pateikties visiem referentiem par izcilo sadarbību. Būdams Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas ēnu referents par šo jautājumu, es esmu ļoti apmierināts ar ziņojumu. Mums ir izdevies vienoties par ziņojumu, kurā ietverti ieteikumi universitāšu un uzņēmumu sadarbības uzlabošanai, - ziņojumu, kurā, pats galvenais, ir ietvertas specifiskas iniciatīvas universitāšu modernizēšanai. Kā mēs visi zinām, Eiropas universitātes atpaliek no pasaules augstskolu elites, un tam ir nopietnas sekas arī attiecībā uz Eiropas konkurētspēju. Tādēļ nav pārsteidzoši, ka gan Komisijas darba programmā, gan stratēģijā "Eiropa 2020” liela prioritāte ir piešķirta izglītībai, pētniecībai un jauninājumiem. Protams, es ceru, ka vairākums deputātu atbalstīs arī finansējuma palielināšanu šai politikai, kura ir izvirzīta par prioritāti. Pašlaik mēs esam tādā situācijā, kad mums ir jādomā plašāk, nekā sniedzas mūsu tradicionālās izglītības sistēmas, un mēs varam sākt to darīt, nojaucot sienu starp universitātēm un to jomu, kas gūst labumu no universitāšu darbības rezultāta, proti, uzņēmumiem.
Mēs jo īpaši pievēršam uzmanību diviem jautājumiem, un es gribu pateikt dažus vārdus šajā saistībā. Pirmkārt, es vēlos pieminēt augstskolu studiju programmu satura modernizēšanu. Modernizēšanas procesā ir svarīgi pievērst lielāku uzmanību starpdisciplinaritātei un to prasmju attīstīšanai, kuras patiešām ir pieprasītas uzņēmējdarbības pasaulē. Universitāšu mācību programmām vairāk ir jāatspoguļo darba tirgus prasības, un tas ir jāpatur prātā, piemēram, uzņēmējdarbībai atbilstīgākā veidā izstrādājot studiju programmu saturu, savukārt uzņēmēju aprindām būtu aktīvi jāpalīdz to atjaunināt. Otrs aspekts, ko es gribētu pieminēt, ir mobilitāte. Ir svarīgi samazināt plaisu starp augstskolām un uzņēmējdarbības jomu, tāpēc jābūt cilvēkiem, kuri spēj tuvināt šīs jomas. Stažēšanās iespējas uzņēmumos ir labs piemērs, kā augstskolu studenti var iegūt praktisku pieredzi un pēc tam šo pieredzi izmantot studijās. Vienlaikus šie studenti ir labāk sagatavoti tam, lai pēc studijām iesaistītos darba tirgū. Eiropā noteikti ir jāatbalsta un jāveicina praktiska stažēšanās uzņēmumos.
Arī pētniecība var palīdzēt tuvināt augstskolas un uzņēmumus. Es jau iepriekš esmu runājis par savu jājamzirdziņu, proti, par Dānijas doktorantūras shēmu uzņēmējdarbības jomā, saskaņā ar kuru Dānijas uzņēmumu darbinieki var saņemt valsts stipendiju, lai Dānijas universitātēs iegūtu doktora grādu. Faktiski es 2010. gada 3. februārī Briselē, Eiropas Parlamentā, organizēju debašu vakaru, kurā plaši bija pārstāvētas gan uzņēmēju aprindas, gan augstskolas, un kopaina šajā vakarā bija pietiekami skaidra: Eiropas Savienības doktorantūras shēmai uzņēmējdarbības jomā vajadzētu būt vislietderīgākajam instrumentam, lai veicinātu specializētu pētniecību Eiropas uzņēmumiem, kā arī Eiropas uzņēmējdarbības konkurētspēju, kas ļautu radīt vairāk darbavietu un stimulēt ekonomisko izaugsmi. To viennozīmīgi atbalstīja abas puses. Turklāt šī ir visefektīvākā metode, kā uzņēmējdarbības pieredzi un praktiskās zināšanas ieviest augstākajās izglītības iestādēs, tādējādi nodrošinot, ka mācības ir vairāk vērstas uz tām prasmēm un zināšanām, kuras atbilst darba tirgus prasībām. Šo shēmu varētu integrēt esošajā Marijas Kirī vārdā nosaukto pasākumu kopumā, iespējams, Rūpniecības un augstskolu partnerības programmā, un tā varētu palīdzēt īstenot Boloņas procesa mērķus. Es priecājos, ka rīt mēs varēsim pieņemt ziņojumu, kurā ietverts ieteikums izveidot tieši šādu shēmu.
Malika Benarab-Attou
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es vēlos uzsvērt to, cik svarīgs ir šis ziņojums, sākot Parlamentā debates par Eiropas augstskolu stāvokli un lomu. Patiesībā augstskolas būtu jāmudina iesaistīties Eiropas integrācijas procesā drīzāk no iekšpuses, nevis paredzot to no ārpuses.
Eiropas vēstures gaitā universitātes vienmēr ir bijusi vieta, kur notiek sanāksmes, zināšanu apmaiņa un ideju attīstība un kur tiek veikta apmācība dažādās disciplīnās. Šobrīd nedrīkst pieļaut, ka krīzes seku un bezdarba rezultātā universitāšu uzdevums aprobežojas ar tādu profesionāļu sagatavošanu, kuri ir gatavi nekavējoties sākt strādāt, jo mūsu izmaiņām pakļautajā sabiedrībā aizvien būtiskāka kļūst spēja mainīt nodarbošanos.
Gluži pretēji, universitātēm kā augstākās izglītības un apmācības iestādēm ir jāspēj nodrošināt, lai studenti iemācītos kritiski un analītiski domāt, jo tas ļaus viņiem izprast šo pasauli, kurā mēs dzīvojam, un gudri izmantot savas profesionālās prasmes.
Eiropas universitātēm ir jārada apstākļi mūžizglītībai, jāveicina intelektuālās dzīves bagātināšana un jāuzņemas galvenā loma šodienas digitālā laikmeta uz zināšanām balstītas sabiedrības izveidē.
Oldřich Vlasák
Izglītība nepārprotami ir mūsu prioritāte, bet - kāda veida izglītība? Vienā no žurnāla "The Economist” izdevumiem publicētajā pētījumā bija konstatēts, ka 80 % no tām prasmēm un kompetencēm, kuras lielu uzņēmumu vadītāji uzskata par vissvarīgākajām, universitātēs vispār nemāca. Rezultāts ir šie biedējošie bezdarba rādītāji augstskolu absolventu vidū.
Manuprāt, mēs visi varam piekrist tam, ka risinājums ir izveidot saikni starp uzņēmumiem un augstskolām. Tas ir vairākkārt norādīts dažādos dokumentos, tostarp Leipcigas hartā par ilgtspējīgām Eiropas pilsētām. Taču galvenais jautājums ir šāds: kā izveidot šo saikni. Es domāju, pareizais veids būtu augstskolu programmās iekļaut vairāku mēnešu ilgu darba praksi ne tikai studentiem, bet arī pasniedzējiem kā neatņemamu mūžizglītības procesa sastāvdaļu. Ne tikai studentiem, bet arī pasniedzējiem ir vajadzīga regulāra kontaktēšanās ar reālo pasauli. Turpmāk augstskolu budžetā būtu jāiekļauj šādas darba prakses līdzfinansējums. Uzņēmumiem šis process nozīmē ievērojamu pūļu un bieži arī ievērojamu izmaksu ieguldīšanu.
Marie-Christine Vergiat
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Lūdzu, atvainojiet, taču man nāksies sagraut brīnišķīgo vienprātības gaisotni, kas valda šajā sēžu zālē.
Rezolūcija, kas mums šodien iesniegta, attiecas uz problēmām universitāšu un uzņēmumu attiecībās saistībā ar bēdīgi slavenā Boloņas procesa īstenošanu. Divas komitejas, kuras pārbaudīja šo tekstu, ir paveikušas milzīgu darbu, būtiski uzlabojot sākotnējo tekstu, lai ņemtu vērā reālās šajā jomā pastāvošās problēmas. Mēs visi cenšamies saprast Eiropas jauniešu vēlmes. Mums visiem rūp, lai jauniešiem būtu pieejami vislabākie instrumenti, kas palīdzētu viņiem atrast darbu. Bezdarba līmenis jauniešu vidū patiešām ir nepieņemams. Taču vai tas nozīmē, ka mums universitātes būtu jāuztver tikai kā mašīnas, kuras spēj izpildīt uzņēmumu un uzņēmēju jomas pārstāvju prasības, kā norādīts vairākos šīs rezolūcijas punktos? Mēs, Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa, tā nedomājam.
Mēs uzskatām, ka mūsu universitāšu vērtībai jāizpaužas, sagatavojot aizvien lielāku skaitu tādu absolventu, kuri ir apguvuši dziļas un daudzveidīgas teorētiskās zināšanas, nevis nodrošinot tikai darbam vajadzīgo prasmju apguvi. Tas ir galvenais priekšnoteikums mobilitātei visa mūža garumā.
Daudzās ES valstīs universitāšu pasaules pārstāvju vidū vērojama aizvien lielāka neizpratne. Mēs, GUE/NGL grupa, uzskatām, ka mums vajadzētu viņos ieklausīties. Mēs prasām, lai tiktu sagatavots vispusīgs ziņojums par Boloņas procesu. Mēs nebalsosim par šo rezolūciju, kurā universitātes ir aicinātas nodrošināt tikai uzņēmumu vajadzības, ignorējot pārējos ekonomiskās un sociālās dzīves dalībniekus, kas nav tikai uzņēmumi.
Derek Roland Clark
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Kāpēc šis ziņojums cenšas panākt ciešāku starptautisko sadarbību universitāšu līmenī? Universitātes jau daudzus gadsimtus - sen pirms ES pastāvēšanas - ir savstarpēji apmainījušās ar informāciju. Renesanses laikmets, 14.-17. gadsimts, bija intelektuālās attīstības uzplaukums, kas sākās Florencē un ar universitāšu palīdzību izplatījās visā Eiropā. Māksla, mūzika, literatūra un zinātnes ieguva jaunu dzīvību, radot neskaitāmus darbus, kuri joprojām mūs bagātina.
Par kādu modernizāciju ir runa? Vai jūs ar to domājat nākotnes tehnoloģiju attīstību? Ja tā, tad šodienas aina ir tikpat daudzsološa. Iespējams, ka universitātes citviet pasaulē ir mūs apsteigušas, taču par saviem pirmsākumiem tām ir jāpateicas Eiropas universitātēm. Šis augstākās izglītības vilnis bieži atgriežas mājās. Apvienotās Karalistes universitātes uzņem studentus maģistru studijās no visas pasaules, nodrošinot viņu turpmāko apmācību un daloties informācijā arī ar viņiem, nevis tikai ar tirdzniecības un rūpniecības uzņēmumiem. Taču mums nevajag politizēt augstāko izglītību ar tādām programmām kā Boloņas un Erasmus procesi.
Mums nav vajadzīgas programmas par multikulturālismu vai daudzvalodību vai kādu citu "ismu” vai "ību”, kas jebkurā gadījumā notiks, jo universitātes pilsētiņās tiekas un kopīgi dzīvo studenti no visas pasaules. Ja jūs vēlaties kalpot mūsdienu un nākotnes pasaulei, raugieties, lai universitātes saņemtu pienācīgu finansējumu, atbalstiet tos studentus, kuri grib studēt ārzemēs, un tad vienkārši ļaujiet viņiem pašiem gūt panākumus.
Martin Ehrenhauser
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Mēs zinām, ka jau kādu laiku universitātes un uzņēmumi ir savstarpēji saistīti. Tas ir novedis pie pašreizējās bezjēdzīgās "vienas mērauklas” pieejas, saskaņā ar kuru daļēji privatizētas universitātes darbojas kā kontrolējoši uzņēmumi, lai plānotu izglītības produkciju. Uzskats, ka šāda partnerība pēkšņi dos ieguldījumu modernizācijā, tikai parādā, cik seklas un neradošās ir mūsu debates par izglītības politiku.
Mēs dzīvojam tehniskas revolūcijas laikmetā. Digitālās sistēmas mūs maina, tās maina veidu, kā mēs rīkojamies un domājam, maina mūsu izziņas prasmes un, visbeidzot, maina mūsu smadzenes. Tāpēc mums ir vajadzīga revolūcija pētniecībā un apmācībā, lai pielāgotos šai situācijai. Tas, ka šādā pārmaiņu laikā joprojām tiek sludināta universitāšu atkarība no šīs mūsu sabiedrības apakšsistēmas kā solis ceļā uz modernizāciju par spīti tam, ka pēdējos desmit gados universitāšu un uzņēmumu savstarpējā saistībā nav panākusi nekādus būtiskus uzlabojumus, liecina, ka tiek ignorēta arī pētniecības un apmācības svarīgā nozīme sabiedrībai kopumā.
Īstenībā šajā pārmaiņu laikā mums ir vajadzīga zinātniska zinātkāre un jaunrade, bet tā izriet no brīvas domāšanas, kas nav pakļauta spiedienam, un tas attiecas arī uz uzņēmējdarbības pasaules prasībām. Ir nepieciešams, lai jauniem prātiem, jaunām smadzenēm, kam piemīt potenciāls, būtu iespēja brīvi pārvietoties. Jūsu sagatavotais ziņojums paredz tieši pretējo.
Šis ziņojums atspoguļo novecojušu un neveiksmei lemtu domāšanas veidu. Viss šis ziņojums ir neradošs un - es pat uzdrošinātos teikt - nekam nederīgs. Tas ir neveiklu frāžu savirknējums uz daudzām lappusēm, mēģinot apslēpt to, ka ziņojumam nav jēgas. Austrijas izglītības sistēmā jūs ar šo ziņojumu ciestu pilnīgu neveiksmi!
Doris Pack
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Es gribētu pateikt Ehrenhauser kungam, ka viņam vajadzētu apmeklēt mūsu universitātes un pašam pārliecināties par to, cik tās ir radošas, kā arī par to, ka neviens students nekļūst atkarīgs tikai tādēļ, ka kāds uzņēmums viņam ir piešķīris stipendiju. Tas attiecas arī uz Repo kungu un Vergiat kundzi.
Mums jāpievērš uzmanība tam, lai nodrošinātu, ka izglītības iestāžu un uzņēmumu sadarbībā jo īpaši tiek ņemti vērā mazie un vidējie uzņēmumi. Mums arī jānodrošina, lai pētniecības programmu kontekstā MVU piemērotu labākas, ātrākas un mazāk birokrātiskas procedūras. Tas ir svarīgi, un tas ir norādīts arī šajā ziņojumā, Ehrenhauser kungs. Ja jūs būtu to izlasījis, jūs saprastu, ka tas ir kaut kas pilnīgi jauns.
Tāpēc, runājot par universitātēm un MVU, ir vajadzīga lielāka sadarbība šajā jomā. Šī sadarbība ir vajadzīga vietējā, valstu un starptautiskā līmenī. Ja uzņēmumi un universitātes sadarbojas, mēs nevaram uzskatīt, ka viena puse noteikti mācīsies no otras tāpēc, ka viena puse apmāca tos, kurus otra, iespējams, kādreiz pieņems darbā savā uzņēmumā. Šajā saistībā mums būtu jānodrošina, lai uzņēmumi ieguldītu lielākus līdzekļus universitātēs, jo valsts iestādēm naudas kļūst aizvien mazāk, un tās nevar atļauties piešķirt papildu līdzekļus šajās jomās.
Es esmu pateicīga visiem uzņēmējiem un visiem mazajiem, vidējiem un lielajiem uzņēmumiem, kuri sniedz līdzekļus izglītībai, jo faktiski viņi izglīto nākamo paaudzi, kura tālāk veicinās ekonomisko izaugsmi. Mums ir jāatbalsta universitātes. Mums ir jānodrošina ciešāka sadarbība starp valsts iestādēm un privāto sektoru, un jārada pamats privātiem jauninājumu fondiem. Tāpēc ziņojumā norādītais virziens ir pilnīgi pareizs.
Acīmredzami ir arī tas, ka pasniedzējiem jābūt tādiem cilvēkiem, kuri zina, ko nozīmē uzņēmējdarbības gars, un kuri zina, ko nozīmē būt vadītājam. Mums jānodrošina, lai pasniedzēju un studentu rīcībā būtu pareizais instrumentu komplekts, un mums ir jāmudina uzņēmumi aktīvi iesaistīties uzņēmējdarbības apmācības materiālu izstrādē.
Repo kunga un Ehrenhauser kunga izteiktie komentāri neatbilst faktiem, un es iebilstu pret to, ka šo ziņojumu sauc par muļķīgu un garlaicīgu. Tā nav taisnība - ziņojums ir labs. Es gribu pateikties Pál Schmitt kungam, kurš tagad ir Ungārijas parlamenta priekšsēdētājs.
Mary Honeyball
Priekšsēdētājas kundze! Lielākā daļa klātesošo ir vienisprātis par to, ka mums jāatbalsta savas universitātes un jāatbalsta savi jaunieši. Lai gan es uzskatu - kā, manuprāt, uzskata vairums no mums -, ka universitātes ir autonomas un ka tām jābūt autonomām, tās, protams, darbojas arī reālā pasaulē, un tām ir jāņem vērā tas, kas notiek reālajā pasaulē, un ne tikai tādēļ, ka to absolventiem vajadzēs atrast darbavietas reālajā pasaulē.
Es domāju, ka mēs runājam tieši par to. Mēs runājam par to, kā universitātes var saglabāt savu akadēmisko izcilību, vienlaikus sagatavojot savus studentus darbam. Tāpēc šis dialogs - kontakts starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu - ir tik ļoti svarīgs, tāpēc mēs esam pavadījuši tik daudz laika, veidojot to, un tāpēc Schmitt kungs ir veltījis tik daudz laika šā ziņojuma uzrakstīšanai.
Manuprāt, ir vajadzīgs patiess darba dialogs starp darba devējiem un darba ņēmējiem visos līmeņos. Es piekrītu, ka MVU ir svarīgi, taču es domāju, ka mēs gribam runāt arī ar lieliem uzņēmumiem un valsts sektoru, ar valdību darba devējiem valstu, reģionālā un vietējā līmenī, ar veselības aprūpes nozari - būtībā ar visiem tiem, kuri dod cilvēkiem darbu, jo tas ir veids, kā mēs varam nodrošināt bezdarba līmeņa samazināšanos augstskolu absolventu vidū un dot iespēju Eiropas jauniešiem.
Vienlaikus ir ļoti svarīgi, lai mēs saglabātu atbilstīgu valsts finansējumu universitātēm - es zinu, ka dažās dalībvalstīs tas kļūst aizvien sarežģītāk. Ja mēs nedabūsim šo naudu un ja universitātes nesaņems pienācīgu un atbilstīgu finansējumu, mums nebūs līdzsvarotas apmācības, nebūs līdzsvarotu zinātņu disciplīnu un mēs nespēsim saviem studentiem vajadzīgās iespējas.
Tāpēc es mudinu visus atbalstīt šo svarīgo ziņojumu un balsot par to, lai mēs varētu iet uz priekšu un lai mūsu universitātēm, studentiem un darba devējiem būtu spoža nākotne.
Marek Henryk Migalski
(PL) Vispirms es gribu pateikties par atbalstu manis iesniegtajam grozījumam, kurā bija ierosināts aicināt ārpuskopienas valstis piedalīties ES forumā "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs”, ko minēja Oettinger kungs. Tas mums ļaus gūt labumu no Amerikas Savienoto Valstu universitāšu pieredzes, kuras, manuprāt, ir vislabākās universitātes pasaulē, un būtu labi, ja mūsu universitātes varētu gūt labumu no tām, vienlaikus daloties savā pieredzē ar citām valstīm, piemēram, bijušās Padomju Savienības valstīm.
Taču, manuprāt, ir jāuzsver, ka šajā dialogā starp uzņēmējiem un universitātēm mēs nedrīkstam aizmirst to, ka universitāte - augstākās izglītības iestāde - ir neatkarīga, autonoma iestāde, kuras mērķis ir patiesības meklējumi - nesavtīgi patiesības meklējumi. Tā radās universitātes Itālijā, Vācijā, Francijā un Polijā, un es domāju, mēs nedrīkstētu aizmirst, ka tam arī šodien jābūt universitāšu vadošajam mērķim, un sadarbībai ar uzņēmumiem nevajadzētu kavēt vai ierobežot šo cēlo patiesības meklēšanas - nesavtīgas patiesības meklēšanas darbu.
Rui Tavares
(PT) Priekšsēdētājas kundze! Universitātes ir Eiropas mugurkauls; iespējams, tās ir vislabākais, ko mēs esam radījuši. Universitāšu Eiropa ir krietni senāka nekā politiska Eiropa - Boloņas, Koimbras, Oksfordas un Sorbonnas universitātes pastāvēja jau 12. gadsimtā. Taču tā uzņēmējdarbības un uzņēmējdarbības pārvaldības pasaule, kuru mēs zinām šodien, pastāv 30 vai 40 gadus: tā ir izveidojusies pēc aukstā kara. Šī ir viena no tām retajām reizēm, kad kreisi noskaņots deputāts uzdod konservatīvu jautājumu, tāpēc, lūdzu, ieklausieties.
Vai mēs patiesībā gribam veltīt savus centienus tam, ko Eiropa ir radījusi pirms daudziem gadsimtiem, vai uzņēmējdarbības ideoloģijai, kura pastāv dažas desmitgades? Centienu veltīšana uzņēmējdarbības pasaulei, kā mēs to esam darījuši pēdējās desmitgadēs, neizbēgami ir sevis veltīšana īstermiņa mērķiem, un tieši par to pašlaik ir runa. Pašlaik tiek apmācīti plastmasu inženieri, kuri pēc trim gadiem būs bez darba, lai pēc tam viņus apmācītu par sava veida finanšu pārvaldniekiem, kuri pēc četriem gadiem būs bez darba; es gribu uzdot jautājumu Portugālei un Igaunijai.
Ko jūs izvēlētos? Vai jūs izvēlētos, lai jūsu bērni iegūst izglītību saskaņā ar tirgus īstermiņa diktātu, vai arī jūs izvēlētos, lai viņi iegūst vispamatīgāko un plašāko iespējamo izglītību, ko vienmēr ir sniegušas Eiropas universitātes? Vai jūs izvēlētos, lai viņu izglītība ļauj viņiem iesaistīties darba tirgū tagad vai dažās nākamajās desmitgadēs un visu atlikušo dzīvi? Lai šis jautājums paliek jūsu pārdomām!
Jaroslav Paška
(SK) Vispirms es gribu apsveikt mūsu kolēģi, šā ziņojuma autoru, ar viņa ievēlēšanu jaunajā un atbildīgajā amatā - Ungārijas parlamenta priekšsēdētāja amatā. Es gribētu arī izmantot šo iespēju, lai izteiktu cerību, ka Pál Schmitt ar savu gudrību, plašo politisko redzējumu un nosvērtajām un apdomīgajām runām šajā amatā palīdzēs mums panākt ilgstošu uzlabojumu attiecībā uz Ungārijas un tās kaimiņvalstu līdzāspastāvēšanu.
Tagad es gribētu pievērsties jaunajai partnerībai universitāšu modernizācijai. Manuprāt, pats svarīgākais apgalvojums šā ziņojuma tekstā ir izteikts Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas atzinuma projekta 2. punkta ievaddaļā, kurā ir rakstīts, un es citēju: "šie Komisijas paziņojumā norādītie uzdevumi nav jauni un līdz šim nav sekmīgi īstenoti”.
Vienkāršāk izsakoties, Komisija ir sagatavojusi redzējumu, atkārtoti izvirzot uzdevumus, iespējams, cerībā, ka tam būs kādi rezultāti, taču līdz šim minētajā jomā diemžēl nav panākti nozīmīgi uzlabojumi. Tāpēc es domāju, komisār, ka varbūt saprātīgāk būtu iespējami drīzāk vispusīgi izanalizēt iemeslus, kādēļ iepriekš izvirzītie uzdevumi nedeva vēlamos rezultātus, un tad nākt klajā ar jauniem un patiesi efektīviem praktiski definētiem pasākumiem, lai panāktu reālu augsta līmeņa sadarbību starp universitātēm un ražošanas uzņēmumiem.
Seán Kelly
(GA) Priekšsēdētājas kundze! Pádraig Ó Conaire ir sarakstījis grāmatu, kuras nosaukums ir "M'Asal Beag Dubh” ("Mans mazais melnais ēzelītis”), kurā autors saka, ka ēzelītis stāvēja "pagriezies ar muguru pret vēju, ignorējot dzīvi, bet dzīve tikmēr ignorēja viņu”.
Šādu raksturojumu agrāk varēja attiecināt arī uz universitāšu pasniedzējiem, jo viņi dzīvoja savos "ziloņkaula torņos”, neievērojot pasauli, un pasaule neievēroja viņus, bet, par laimi, šī situācija ir pilnīgi mainījusies. Nesen es tam redzēju trīs lieliskus piemērus.
Pirmkārt, pilsētā, kurā es dzīvoju, Tralē, institūts par uzņēmējdarbības jomā paveikto darbu un uzņēmumu izveidi saņēma Eiropas Uzņēmējdarbības veicināšanas balvu.
Otrkārt, sarunās un tikšanās reizēs ar Korkas Universitātes koledžas jauno profesoru un vadītāju es uzzināju, ka tā patiešām reāli iesaistās uzņēmējdarbības jomas pārstāvju darbībās, un otrādi.
Visiedvesmojošākais piemērs bija Santjago, kur mēs bijām pirms dažām nedēļām; tur universitāte bija izstrādājusi fantastisku kopīgu iesaistīšanās modeli ar uzņēmējdarbības jomas pārstāvjiem un bija izveidojusi pat savu banku, lai atbalstītu jaunizveidotus uzņēmumus, kuri bieži nevar iegūt finansējumu, kas vajadzīgs uzņēmuma darbības sākšanai.
Mēs Eiropas Savienības līmenī varam daudz darīt, lai rosinātu universitātes, radot iespējas attīstībai, kā arī koordinējot pētniecību tā, lai tā varētu kļūt par pamatu uz zināšanām balstītai ekonomikai un tām "gudrajām” darbavietām, par kurām mēs runājam.
Nessa Childers
Priekšsēdētājas kundze! Akadēmisko aprindu pārstāvji pēc būtības ir orientēti uz diskusijām, tāpēc es kā bijušais universitātes pasniedzējs un studiju programmas direktors ar lielu interesi sekoju Īrijas akadēmisko aprindu pārstāvju ļoti publiskajām debatēm par Īrijas universitāšu turpmāko darbības virzienu.
Šo akadēmisko aprindu pārstāvju uzskati sakrīt jautājumā par to, ka universitātēm arī turpmāk jābūt nozīmīgam Eiropas jauninājumu avotam un ka to turpmākie panākumi ir būtiski, lai Eiropas Savienība nākotnē gūtu sociālus, politiskus un ekonomiskus panākumus.
Taču ekonomiskus panākumus nedrīkst jaukt ar sociālu attīstību ne sabiedrībā, ne universitātē; un tāpēc ir jāpievērš vislielākā uzmanība šīm krustcelēm, kurās mēs esam nonākuši augstākās izglītības jomā, kad tradicionālā studentu apmācība ir vērsta vienā virzienā, bet mūsdienu uz uzņēmējdarbību pamatotās ekonomikas prasības ir vērstas pretējā virzienā.
Peļņas pieaugums un mūsdienīga attīstība ir šodienas universitāšu neatņemama sastāvdaļa, taču, kas attiecas uz daudzām fakultātēm, kuras nav saistītas ar uzņēmējdarbību un uz peļņas gūšanu orientētu profesiju apguvi - ar to es jo īpaši domāju mākslas un humanitārās disciplīnas -, lai saglabātu līdzsvaru starp ekonomiskiem un intelektuāliem panākumiem, mūsdienu universitātēm ir svarīgi saglabāt būtisku saikni ar savām akadēmiskajām tradīcijām, kurās tik liela nozīme nebija pievērsta finansēm.
Elena Băsescu
(RO) Diemžēl izglītības mācību programmās ir pārāk liels uzsvars uz teoriju, kas nozīmē to, ka studenti saskaras ar problēmām, iesaistoties darba tirgū. Studentu izglītība ir jāpamato uz praktiskāku perspektīvu, un tajā ir jāpievērš uzmanība reālajām problēmām, kas pastāv ekonomiskajā vidē. Tāpēc es uzskatu, ka ir jāstiprina attiecības starp akadēmiskajām aprindām un uzņēmējiem.
Turklāt universitātēm jābūt atsaucīgākām pret uzņēmējiem, lai tās savu piedāvājumu izglītības jomā varētu labāk pielāgot darba tirgus prasībām. Tas ļaus studentiem iegūt to kvalifikāciju un attīstīt tās prasmes, ko pieprasa darba devēji. Vairākas dalībvalstis, piemēram, Francija, Vācija, Itālija, Apvienotā Karaliste un Spānija, jau daudzus gadus ir attīstījušas partnerību starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomas pārstāvjiem.
Rumānija pagājušajā gadā ar Eiropas Savienības finansējumu sāka īstenot projektu, kura ietvaros 20 fakultātēs tika ieviesta jauna, pašreizējām darba tirgus prasībām pielāgota mācību programma. Viens no galvenajiem šā projekta ieguvumiem ir bezdarba līmeņa samazināšanās, uzlabojot izglītības piedāvājuma kvalitāti, un to absolventu skaita samazināšana, kuru iegūto kvalifikāciju nevar pielāgot darba tirgus vajadzībām.
Nedrīkst pieļaut, ka šāda partnerība ierobežoti pastāv tikai atsevišķās dalībvalstīs. Pašreizējos apstākļos es atbalstu jauniem uzņēmējiem un mācekļiem paredzēto Erasmus programmu veicināšanu un paplašināšanu.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Vispirms es gribu apsveikt Pál Schmitt, kurš sagatavojis šo saskaņoto un atbilstīgo ziņojumu par pašreizējo situāciju augstākās izglītības jomā. Eiropā pastāv nopietna problēma, proti, pašlaik skolas visās Eiropas Savienības 27 dalībvalstīs sagatavo drīzāk bezdarbniekus nekā jauniešus, kuri būtu pilnīgi pielāgoti darba tirgum. Pastāv milzīgs bezdibenis starp to, ko jaunieši apgūst skolā, un to, ko darba devēji pieprasa darba tirgū. Šo problēmu vēl vairāk saasina pašreizējā ekonomiskā un finanšu krīze, kurā acīmredzama ir arī nodarbinātības krīze.
Eiropas Savienība ļoti daudzus gadus ir bijusi globālā tirgus dalībniece, kuras ekonomika jo īpaši ir pamatota uz zināšanām un jauninājumiem. Ja mēs patiešām gribam uz zināšanām un jauninājumiem pamatotu ekonomiku, mums nepietiek tikai ar diskusijām - mums ir jāatbalsta lielāki ieguldījumi un plašāka valsts un privātā sektora partnerība, un jāveicina partnerība starp universitātēm un uzņēmējiem, lai universitātēs veiktos atklājumus un universitāšu zinātniskās pētniecības rezultātus varētu izmantot reālajā ekonomikā.
Es arī kopā ar Seán Kelly biju Santjago de Kompostelā, kur mēs apmeklējām vietējo universitāti. Varu teikt, ka mēs redzējām ļoti skaidru modeli jaunizveidotu un mazu uzņēmumu, kurus izveidojuši studenti, finansēšanai; šajā modelī universitātes bez jebkādām garantijām studentiem izsniedz kredītus. Tos produktus, kurus studenti ir veiksmīgi izstrādājuši šajā universitātē, nekavējoties praktiski izmanto vietējā ekonomikā. Mums vajag pārņemt šo modeli un veicināt to visā Eiropā.
Piotr Borys
(PL) Šis ziņojums ir saistīts ar ļoti svarīgiem stratēģijas "Eiropa 2020” mērķiem. Es vēlos atgādināt, ka desmit gadu laikā augstāko izglītību ieguvušo cilvēku skaitam ir jāpalielinās par 10 % - no 30 % līdz 40 % - un dalībvalstu izdevumiem pētniecības un attīstības jomā ir jāpalielinās līdz 3 % no IKP. Labumu no šiem līdzekļiem gūs galvenokārt universitātes, un tās veiks arī pētījumus. Tāpēc mums būtu rūpīgi jāizpēta tās sistēmas, kuras ir visveiksmīgāk īstenotas citviet pasaulē. Es runāju par Amerikas metodēm saistībā ar partnerību starp uzņēmējiem un universitātēm un zinātniskās pētniecības rezultātu pielāgošanu tirgum, lai bieži vien lieliski zinātniski sasniegumi nepaliktu plauktos, bet tiktu izmantoti praksē, t.i., uzņēmējdarbībā.
Būtiski ir arī efektīvi ieviest izglītības dotāciju sistēmu un iesaistīt uzņēmējus šajā sistēmā. Stingri jāatbalsta doktorantūras programmas, izmantojot Eiropas Sociālo fondu un tādas jau pastāvošās programmas kā Marijas Kirī vārdā nosauktais pasākumu kopums. Kā var izveidot skaidras valsts partnerības shēmas, galvenokārt tehnoloģijas parku daļu un uzņēmumu inkubatoru veidā? Kā mēs varam panākt mazo un vidējo uzņēmumu iesaistīšanos un kā mēs panākt, lai šie uzņēmumi savās darbībās iesaistītu studentus? Visi šie jautājumi ir ļoti svarīgi. Es uzskatu, ka ir svarīgi ieguldīt ne tikai tehnoloģiju jomā, kura, protams, ir svarīga joma. Mums būtu jāiegulda arī mākslas un humanitāro disciplīnu sistēmā, un arī šajā jomā ir vajadzīga sadarbība ar valsts struktūrām un uzņēmējiem.
Noslēguma piezīme: pašlaik Ķīnā ir tikpat daudz studentu kā visā Eiropas Savienībā. Tāpēc mums visiem kopīgi ir jādomā par to, kā sasniegt kopējos mērķus, un es domāju, ka uzņēmēju līdzdalība šajā dialogā būs efektīvs veids, lai mēs pārspētu konkurentus globālā mērogā.
Teresa Riera Madurell
Priekšsēdētājas kundze, komisār! Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja vēlas paust atbalstu ES foruma "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs” darbam.
Mēs uzskatām, ka tas ir labs instruments tik svarīgu attiecību kā valsts un privātā sektora partnerība stiprināšanai.
Mēs esam pārliecināti, ka ekonomiskas krīzes apstākļos, kad jauniešiem ir lielākas problēmas atrast darbu un uzņēmumi izjūt lielāku konkurences radītu spriedzi, šai sadarbībai ir papildu ekonomiska un sociāla vērtība, kas tai piešķir vēl lielāku prioritāti.
Šim dialogam un sadarbībai ir jānorit abos virzienos - no piedāvājuma puses un no pieprasījuma puses -, un, lai noteiktu labāko praksi, labāko politiku un labākos instrumentus, šāda sadarbība ir nepieciešama arī valstu un reģionālā līmenī.
Mēs piekrītam, ka ir svarīgi palielināt personāla mobilitāti starp pētniecības centriem un uzņēmumiem, veicināt privātā sektora ieguldījumus pētniecībā un attīstībā un nodrošināt, lai universitātes darba tirgum piedāvātu labi sagatavotus darbiniekus.
Eiropas Savienība jau īsteno svarīgus pasākumus šajā virzienā, piemēram, atbalstot tehnoloģiju platformas, kopīgās tehnoloģiju iniciatīvas un visas valsts un privātā sektora partnerības formulas, kā arī Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūtu. Ņemot vērā, ka šīs ir ārkārtīgi interesantas iniciatīvas pareizajā virzienā, mums ir jāturpina tās atbalstīt.
Priekšsēdētājas kundze! Nobeigumā mēs, Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja, gribam apsveikt referentu ar paveikto darbu un ar ievēlēšanu jaunajā amatā.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Komisijas izveidotais forums "Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas pārstāvju dialogs” stiprina sadarbību starp universitātēm un uzņēmumiem, lai universitātēm palīdzētu izveidot partnerību, izmantojot to zināšanas zinātnes un tehnoloģiju jomā. Tā ir laba doma, ja mēs gribam padarīt Eiropas ekonomiku dinamisku un patiesi konkurētspējīgu. Taču es gribētu norādīt uz vairākiem trūkumiem Komisijas priekšlikumā.
Daži no ieteikumiem ir pārāk vispārīgi un rada pārāk plašas interpretācijas iespējas, piemēram, termins "universitāte” saistībā ar visām augstākās izglītības iestādēm neatkarīgi no to statusa. Nav ierosināti izpētes instrumenti, lai noteiktu, kādas kvalifikācijas darbinieku iztrūkst darba tirgū. Nav arī minēta nekāda veida izglītības un apmācības sistēma, kas ļautu samazināt šo iztrūkumu. Kas attiecas uz mūžizglītības programmu, tajā nav ņemta vērā to cilvēku situācija, kuri nav ieguvuši augstāko izglītību.
Kopumā šķiet, ka izvēlētais virziens, proti, sadarbības starp universitātēm un uzņēmumiem stiprināšana, ir atbilde uz pašreizējām tirgus vajadzībām. Tomēr, ja mēs gribam īstenot iecerētos plānos, vislielākā nozīme būs dalībvalstīm, kurām vajadzēs nodrošināt šo priekšlikumu efektīvu īstenošanu.
(Aplausi)
Lara Comi
(IT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! No visām stratēģijā "Eiropa 2020” izvirzītajām prioritātēm vissvarīgākā prioritāte ir gudra izaugsme, kas pamatota uz zināšanu ekonomiku un jauninājumiem.
Lai gūtu panākumus šajā virzienā, vidējās un augstākās izglītības sistēmas ir jāsaskaņo ar darba tirgus prasībām. Tas nozīmē no jauna pievērst uzmanību darba pasaulei vienlaikus ar personīgu prasmju apguvi jeb drīzāk tā saukto "zināšanu trīsstūri”.
Tāpēc Eiropa varēs nodrošināt savu atbilstību starptautiskajā arēnā, ja tā saskaņotāk rīkosies zinātnes un jauninājumu jomā un iesaistīs visus tos, kuri spēj noteikt gan izaugsmi, gan attīstību. Šajā kontekstā vairāk nekā piemērotas ir universitāšu novērtēšanas sistēmas, lai noteiktu un novērtētu efektivitāti un kvalitātes standartus. Tādējādi ir pienācis laiks virzīties uz to jauno Eiropas vienotības dimensiju, kas zināma kā "piektā brīvība” jeb zināšanu un talanta brīva pārvietošanās.
Šajā saistībā ir nepieciešams Eiropas priekšlikums, kā vienkāršot jauno pētnieku darbu, izmantojot organisku saikni ar uzņēmumiem, lai nodrošinātu viņu vajadzības attīstības jomā. Šo mērķu sasniegšanai nepieciešami lielāki ieguldījumi tādās programmās kā Erasmus. Tas veicinās studijas ārpus valsts robežām, garantējot studentiem akadēmisku atzīšanu.
Corina Creţu
(RO) Es uzskatu, ka laikā, kad mums vajadzīgi jauni instrumenti ekonomiskās izaugsmes stimulēšanai, ir svarīgi, lai mēs mazajiem un vidējiem uzņēmumiem nodrošinātu vieglāku piekļuvi pētniecībai un attīstībai. Daudziem no šiem uzņēmumiem ir grūti piekļūt finansējumam, kas nozīmē to, ka šie uzņēmumi nespēj izstrādāt un attīstīt jaunus produktus vai pārveidot esošos produktus, un tādējādi cieš to konkurētspēja.
Būtu vēlams, lai universitātes, jo īpaši tās, kuras saņem valsts finansējumu, ir atsaucīgākas pret MVU sektora vajadzībām. Birokrātijas samazināšana kopā ar lielāku valsts finansējumu pētniecības un attīstības programmām, kas var radīt tādas tehnoloģijas vai produktus, kurus var nodot MVU, varētu veicināt šo programmu piekļuvi finansējumam, izmantojot struktūrfondus.
Universitātes var dot ieguldījumu arī MVU darbinieku apmācībā, veicot to kā daļu no mūžizglītības procesa. Tas, ka darbību sācis vienotais Eiropas uzņēmumu un inovācijas centru tīkls, ir iedvesmojoši.
Es arī vēlos apsveikt referentu.
Elena Oana Antonescu
(RO) Mums ir pašiem sev jāuzdod jautājums, kādu mēs gribam redzēt savu izglītības un pētniecības sistēmu attīstības virzienu. Ļoti daudz tiek runāts par uz zināšanām pamatotu sabiedrību, taču es neesmu pārliecināta, ka šī koncepcija nav kļuvusi vienkārši par skanīgu frāzi, ko bieži lieto plašsaziņas līdzekļi. Manuprāt, šajā saistībā pārāk maz tiek runāts par prasmēm un pārāk daudz - par zināšanu uzkrāšanu.
Ja veiktu pētījumu studentu vidū, būtu redzams, ka eseju rakstīšana ir kļuvusi par nodarbi, kurā, lai izpildītu pasniedzēju prasības, pietiek izmantot nedaudzas banalitātes. Dažiem studentiem būs jāiesaistās ekonomiskajā vidē, kurā vairs nav garantētu panākumu recepšu. Es domāju, ka ekonomiskās un finanšu krīzes rezultātā radikālu pārveidi piedzīvos ne tikai uzņēmējdarbības joma. Arī universitātēm būs jāveic noteikta pārveide, lai tās varētu pielāgoties nepārtraukti mainīgai videi, kurā nepieciešama prasmju apguve, nevis tikai zināšanas.
Iosif Matula
(RO) Es vēlos apsveikt Pál Schmitt ar viņa jauno amatu un ar viņa labi strukturēto, vispusīgo ziņojumu, kurš noteikti uzlabos Eiropas uzņēmējdarbības jomas un akadēmisko aprindu sakaru efektivitāti.
Ņemot vērā, ka visās mūsu pieņemtajās stratēģijās ir paredzēta vajadzība pēc labi izglītotiem iedzīvotājiem ar tādām prasmēm, kuras atbilst darba tirgus prasībām, specifisks pasākums abu šo jomu savstarpējās saiknes uzlabošanai, manuprāt, ir vērtējams atzinīgi.
Es domāju, ka visā Eiropas Savienībā kopā ar uzņēmējdarbības vidi ir jāmaina attieksme, kas palīdzēs Eiropā pielāgot universitāšu mācību programmas, izstrādājot un finansējot specifiskus kursus, kā tas ir izdarīts Ziemeļamerikā. Tas palīdzēt iepazīstināt studentus ar stingrajām uzņēmējdarbības prasībām, kā arī ļaus padarīt Eiropas augstāko izglītību pievilcīgāku globālā mērogā. Praktiskajai ietekmei jābūt tādai, ka sabiedrībai tiks sniegta pievienotā vērtība un nodrošinātas sadarbības starp universitātēm un uzņēmumiem ceļā iegūtās zināšanas un rezultāti, tādējādi radot ekonomisko izaugsmi un līdz ar to arī labākus dzīves apstākļus mūsu iedzīvotājiem.
Martin Ehrenhauser
(SK) Priekšsēdētājas kundze, liels paldies, ka ļāvāt man vēlreiz īsi izteikties. Varētu šķist, ka kolēģi nezina atšķirību starp apmācību un izglītību. Laikā, kad lielāko daļu mūsu darba paveic tehnoloģijas, kļūst aizvien svarīgāk, lai universitātes izglītotu iedzīvotājus par nobriedušiem un analītiski domājošiem cilvēkiem. Tieši tas mums ir vajadzīgs. Tāpēc mums ir vajadzīgi cilvēki, kuri spēj uzdot rosinošus jautājumus par sociālajiem procesiem.
Galu galā uzņēmumi sev neizvirza šādu mērķi. Uzņēmumi grib apmācīt cilvēkus, un tiem ir tiesības to darīt, kas ir visnotaļ labi. Taču tā ir tikai vienas mūsu sabiedrības apakšsistēmas prasība, un tā neatspoguļo to, kas mums ir vajadzīgs kā sabiedrībai kopumā.
Ļaujiet man izteikt vēl vienu īsu komentāru: mums ir vajadzīgs zinātnisks radošums un zinātniska zinātkāre. Es nekādā gadījumā nedomāju un nepiekrītu viedoklim, ka uzņēmumi ar savu finanšu ieguldījumu spēj nopirkt to zinātkāri un to radošumu, kas mums ir tik ļoti vajadzīgs. Nē!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Universitāšu galvenie uzdevumi ir pētniecība, zinātnes progress un studentu izglītošana. Lisabonas stratēģijas prioritātes, īsi izsakoties, ir uz zināšanām pamatota ekonomika, jauninājumi un zinātniska pētniecība. Arī tad, ja mēs uzskatām, ka stratēģijas īstenošanas rezultāti nav apmierinoši, stratēģijā izvirzītie mērķi joprojām ir atbilstīgi.
Kādā veidā var īstenot šos principus un mērķus? Pirmkārt, jāveicina sadarbība starp universitātēm, ekonomiku un specifiskiem uzņēmumiem, un uzņēmējiem jāfinansē zinātniskā pētniecība un darba pieredze. Otrkārt, jāveicina studentu un pētnieku apmaiņa starp dažādu valstu universitātēm un jāpalielina viņu atbalstam pieejamie līdzekļi. Treškārt, uzņēmumiem jāfinansē studentu stažēšanās darba pieredzes iegūšanai un tā zinātniskā pētniecība, ko šie uzņēmumi ir pasūtījuši. Ceturtkārt: lai pilnībā izmantotu priekšrocības, ko dod izglītoti darbinieki, svarīga ir personāla mobilitāte. Piektkārt: nepieciešama pētniecības un izstrādes centru attīstība ekonomikas jomā.
Nobeigumā es gribētu pateikt, ka vislabākais ieguldījums ir ieguldījumi jaunās paaudzes izglītībā, un ar to es domāju mūžizglītību.
Petru Constantin Luhan
(RO) Es daļēji piekrītu referentam. Es gribu teikt - lai sasniegtu stratēģijā "Eiropa 2020” izvirzītos mērķus, mums ir vajadzīgas zināšanas un jauninājumi. Runa nav par zināšanu pirkšanu, bet par ieguldījumiem tādā izglītības sistēmā, kura ir pielāgota tirgus prasībām.
Pašlaik universitātes Eiropas Savienībā pētniekiem un studentiem piedāvā mazāk pievilcīgus apstākļus nekā koledžas Amerikas Savienotajās Valstīs. Viens no galvenajiem iemesliem ir naudas trūkums. Kā norādījis arī Eiropas Komisijas priekšsēdētājs José Manuel Barroso, eiropieši savā starpā sacenšas par to, lai piesaistītu labākos futbola spēlētājus. Taču viņi zaudē savus pētniekus, kuri dodas uz Amerikas Savienotajām Valstīm.
Tāpēc ir absolūti nepieciešams uzlabot Eiropas universitātes, lai tām varētu būt izšķiroša nozīme sabiedrībā, uz zināšanām pamatotā ekonomikā un jauninājumos. Viens risinājums, kā mazināt to darba devēju neapmierinātību, kuri uzskata, ka universitāšu sniegtajā izglītībā nav ņemtas vērā darba tirgus prasības un ka universitātes nesagatavo studentus atbilstīgi pašreizējiem apstākļiem, ir nodrošināt, lai universitāšu mācību programmas piedāvātu studentiem iespējas iegūt praktiska darba pieredzi, stažējoties mazajos un vidējos uzņēmumos.
Günther Oettinger
Komisijas loceklis. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Paldies par spraigajām debatēm un par jūsu daudzajiem priekšlikumiem un idejām! Es uzskatu, ka Parlamentā valda plaša vienprātība jautājumā par to, ka dialogs starp universitātēm un darba pasauli un uzņēmējiem var dot labumu ikvienam, kas iesaistīts šajā dialogā, universitātēm pašām, pētniekiem, pasniedzējiem, studentiem, uzņēmumiem un sabiedrībai kopumā.
Manuprāt, šajā gadījumā jautājums nav "vai”, bet gan - "kā”, proti, kā mēs varam attīstīt šo dialogu un sadarbību. Runa ir par zināšanu nodošanu, par dialogu un informācijas apmaiņu izglītības un mūžizglītības laikā, runa ir par sadarbību fundamentālajos pētījumos un par to, lai līdztekus teorētiskajai pieejai veicinātu praktiskāku pieeju, sniedzot ieskatu uzņēmumu vērtību radīšanas un ražošanas procesā. Uzņēmējdarbībai šajā gadījumā nav aizstājoša, bet papildinoša loma, un izšķirošs apstāklis ir tas, ka pētniecība, tāpat kā izglītība saglabās brīvību. Tā varēs pieņemt pati savus lēmumus šajā saistībā; tā nebūs spiesta pieņemt lēmumus pēc politiķu gribas.
Mums ir vajadzīga abpusēji izdevīga situācija, proti, situācija, kurā zinātne un izglītības iestādes, no vienas puses, un pētniecība un uzņēmējdarbība, no otras puses, šai partnerībai saka "jā”. Pētniecības un izglītības brīvība nenozīmē atrašanos vakuumā, bet iesaistīšanos sabiedrībā un nodarbinātības pasaulē.
Tāpēc es uzskatu, ka šajā ziņojumā ir veikta laba inventarizācija un ir skaidri norādīts, kāds ceļš mums ejams, lai stiprinātu savas universitātes un Eiropas uzņēmumu un tehnoloģiju konkurētspēju. Ar savu forumu mēs gribam dot nelielu ieguldījumu un piedāvāt platformu, un mēs gribam arī apsvērt, kā var papildināt šā foruma darbības. Ziņojums nodrošina tam labu pamatu un ir labs atsauces avots, par ko es esmu ļoti pateicīgs.
Marco Scurria
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es gribu vēlreiz pateikties Komisijai par tās paziņojumu, kura lielāko daļu mēs esam pieņēmuši.
Es tikai gribētu nedaudz pakavēties pie iespējami kritiska aspekta, kas parādījās šajās debatēs, jo kāds norādīja, cik būtiska nozīme ir universitāšu neatkarībai, pētniecības brīvībai un valsts finansējumam. Mēs visi tam piekrītam, tāpēc es nesaprotu šīs kritiskās piezīmes, jo pietiek izlasīt šo ziņojumu, kura pašos pirmajos punktos mēs esam ļoti skaidri uzrakstījuši un uzsveram, ka jāsaglabā augstāko mācību iestāžu intelektuāla un finansiāla neatkarība no uzņēmējdarbības un augstākā izglītība nedrīkst kļūt no uzņēmējdarbības atkarīga.
Ziņojumā uzsvērts arī tas, ka universitātēm visos apstākļos jāsaglabā autonomija lēmumos par studiju programmu saturu un administratīvo struktūru. Tas novērš jebkādu problēmu rašanās iespēju un kliedē jebkādas bažas šajā jomā, tāpēc es nesaprotu, kādas varētu būt šīs problēmas, ja vien šis nav vecmodīgas ideoloģiskas izmantošanas jautājums.
Es ierosinu to patiešām atbilstīgi apsvērt, jo šajā ziņojumā ir izklāstīti nosacījumi mūsu jauniešu un mūsu studentu nākotnes izredžu efektīvai uzlabošanai, jo īstenībā neviens no mums negrib, lai simtiem tūkstošus jauniešu atstātu izmantošanai nezināmām uzņēmumu vajadzībām, bet, gluži pretēji, mēs visi gribam, lai simtiem tūkstošu studentu ir nodrošinātas studiju, apmācības un darba iespējas sabiedrībā, kura viņus gaida.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt, ceturtdien, 20. maijā plkst. 12.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Liam Aylward  
Priekšsēdētāja kungs! Ir nepieciešams, lai Eiropas augstskolu absolventiem būtu vajadzīgā pieredze un augstas kvalitātes prasmes, lai viņi varētu izmantot labu karjeras iespēju priekšrocības, būt konkurētspējīgi pasaules tirgū un veicināt uzņēmējdarbību Eiropā. Veidojot uz zināšanām pamatotu ekonomiku, ļoti svarīgs ir gan dialogs starp uzņēmējdarbības, pētniecības un izglītības jomām, gan arī attiecības, kuras tiek veicinātas šā dialoga rezultātā.
Lai gan par izglītības nodrošināšanu atbild dalībvalstis, būtiskas ir priekšrocības, ko sniedz pārrobežu attiecību izveide un plašākas Eiropas uzņēmēju un universitāšu sadarbības veicināšana. Es stingri atbalstu referenta centienus veicināt universitāšu un uzņēmumu pieliktās pūles un apņēmību, un es piekrītu, ka šim dialogam būtu jāietver ne tikai zinātnes un tehnoloģiju jautājumi, bet visas izglītības jomas.
Ir jānodrošina, lai Eiropas augstskolu beidzējiem būtu spēcīgas prasmes, kas atbilst nodarbinātības pasaules vajadzībām, un lai viņiem būtu viegla piekļuve tādām ārkārtīgi svarīgām programmām kā "Erasmus jaunajiem uzņēmējiem” un "Erasmus mācekļiem”. Izglītības un apmācības kursi ir jāpārstrukturē tā, lai tie atspoguļotu darbaspēka un uz zināšanām pamatotas ekonomikas vajadzības.
Vilija Blinkevičiūt 
rakstiski. - (LT) Pēdējos mēnešos Lietuvā ir veikts pētījums par augstākās izglītības iestāžu pielāgošanu jaunajām darba tirgus vajadzībām un par to, kā radīt nodarbinātības iespējas absolventiem, tiklīdz viņi ir ieguvuši augstāko izglītību. Diemžēl šis pētījums parādīja, ka daudzas universitātes sagatavo tādus speciālistus, kādu darba tirgū jau ir pārpārēm. Citiem vārdiem sakot, universitātes ne vienmēr ņem vērā tirgus vajadzības, un vissmagāk tas skar jauniešus, kuri tikko ir beiguši studijas. Tāpēc es pilnīgi piekrītu iniciatīvai izstrādāt īpašu stratēģiju vai sistēmu, kurā mēs ieguldītu daudz pūļu un apņēmības, lai stiprinātu saikni starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomas pārstāvjiem vietējā, reģionālā, valstu un starptautiskā līmenī. Es gribētu pievērst uzmanību tam, ka darbavietu trūkums un smagi darba apstākļi ietekmē ikviena cilvēka dzīvi, un jaunieši šajā situācijā ir īpaši neaizsargāti. Turklāt es gribētu uzsvērt, ka, ņemot vērā dinamisko tirgu, strauji mainīgo darba vidi un nemitīgo jaunu tehnoloģiju izstrādi, arī augstākās izglītības iestādēm ir jāpielāgojas jaunajām pārmaiņām - tām ir jāpilnveido un jāreformē mācību programmas, lai nodrošinātu augstu izglītības līmeni un atrisinātu absolventu nodarbinātības problēmu. Ar universitāšu ieguldījumu vien nepietiek; arī uzņēmējiem un valdībai ir jādod ieguldījums šajā procesā.
Adam Gierek  
Dialogā starp akadēmiskajām aprindām un uzņēmējdarbības jomu, kurš ir paredzēts, lai modernizētu Eiropas universitātes, būtu jāņem vērā to pašreizējais stāvoklis, kas ir pielāgots Boloņas procesam, un būtu jāņem vērā arī ekonomiskās problēmas saistībā ar jauninājumiem.
Boloņas process nodrošina ievērojamu elastīgumu to speciālistu izglītošanā, kuri kā tehnisko disciplīnu bakalaura līmeņa studenti praktiskā veidā apgūst profesiju. Maģistra līmenī viņi var elastīgi apgūt starpdisciplināras zināšanas par ekonomiku mainīgajā pasaulē. Universitātes, kas studentus izglīto konservatīvi, tirgum piedāvā speciālistus, kuri nav atbilstīgi inovatīvai ekonomikai. Tāpēc studiju programmas būtu nepārtraukti jākoriģē, un tās būtu jāsaskaņo, ņemot vērā dažādu ekonomikas nozaru vajadzības. Universitāšu darbu un rūpniecības vajadzības tuvināt palīdz lekcijas par uzņēmējdarbību un intelektuālā īpašuma jautājumu. Ir izdevīgi, ja bakalauru un maģistru kvalifikācijas darbi un doktoru disertācijas ir tematiski saistītas ar ekonomikas prasībām vai tiek izstrādātas kā tieša atbilde uz tās vajadzībām. Tas ir vislabākais pamats dialogam starp šīm abām jomām - zinātni un uzņēmējdarbību. Ja šo kvalifikācijas darbu un disertāciju praktisko daļu tieši izstrādātu vietā, kur vēlāk to varētu izmantot praksē, iespēja veicināt inovatīvu panākumu izredzes būtu vēl lielāka.
Svarīgs universitāšu un uzņēmumu sadarbības elements ir studentu stažēšanās, kas pašlaik izmaksu dēļ netiek īpaši labprātīgi organizēta. Turklāt universitātēm vajadzētu piedāvāt maģistru studiju programmas rūpniecībā nodarbinātajiem speciālistiem, ietverot tajās zinātnes un tehnoloģiju jaunākos sasniegumus.
Tiziano Motti  
Mums ir apnicis klausīties, kā Eiropas jaunieši saka: "Mani būtu pieņēmuši darbā, ja man būtu pieredze, bet neviens man nedod iespēju iegūt šo pieredzi.” Pašreizējā ekonomiskā krīze jauniešus ir skārusi sevišķi smagi, un viņiem jau pirms krīzes bija grūtības iesaistīties darba tirgū un ilgtspējīgi veidot savu nākotni. Eiropas Savienībā bezdarba līmenis vecuma grupā līdz 25 gadiem ir sasniedzis 21,4 %: šis rādītājs ir divreiz lielāks nekā vidējais iedzīvotāju bezdarba līmenis. Dati nav iepriecinoši: bezdarba rādītājiem ir tendence palielināties, un mēs esam nobažījušies, ka nepilnus 30 gadus veci jaunieši ar izcilu izglītību vēl nespēj iegūt ekonomisku patstāvību, kas nepieciešama, lai veidotu ģimeni, lai iegūtu neatkarību, lai ieguldītu līdzekļus savā nākotnē; proti, lai parādītu, ko viņi ir vērti un nobriestu kā cilvēki. Mēs gribam tādu Eiropas Savienību, kas ir pamatota uz cilvēka centrālo nozīmi. Jānodrošina, lai mūsu jaunieši varētu paļauties uz spēcīgu, nepārtrauktu saikni starp augstskolā iegūto izglītību un darba tirgu, kurš viņiem var piedāvāt tādas nodarbinātības iespējas, kas atbilst tam, ko viņi apguvuši studiju laikā. Mēs prasām izveidot koordināciju starp universitātēm un uzņēmumiem, pārskatīt jauniešiem paredzētās Eiropas programmas un stipendiju sistēmas, un stimulus tiem uzņēmumiem, kuri pieņem viņus darbā, vienlaikus vairāk akcentējot informācijas tehnoloģijas, lai jauniešiem paredzētos politikas virzienus varētu iekļaut visās politisko lēmumu un debašu jomās.
Siiri Oviir  
rakstiski. - (ET) Eiropas Savienība pati sev izvirzīja mērķi līdz 2010. gadam kļūt par konkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zināšanām balstīto ekonomiku pasaulē. Eiropas augstākajai izglītībai un zinātniskajai darbībai pašlaik jārisina tādi jautājumi kā strauji mainīgā situācija nodarbinātības jomā, uz zināšanām pamatota ekonomika un aizvien ātrākā tehnoloģiskā attīstība. Vienlaikus ekonomiskā krīze, kas pilnībā pārņēmusi visu Eiropu, ietekmējot Eiropas konkurētspēju un radot plašas izmaiņas finanšu un ekonomikas tirgos, cita starpā ir izraisījusi veselu ražošanas nozaru bankrotu un daudzu darbavietu zudumu. Tas viss sarežģī Eiropas Savienības izvirzīto mērķu īstenošanu. Es uzskatu, ka pašreizējā situācijā ir svarīgi panākt ciešāku dialogu starp universitātēm un uzņēmējiem, jo uzlabota sadarbība sniegs lielākas iespējas gūt savstarpēju labumu, kas vēlāk ne vien stimulētu ekonomisko izaugsmi, bet būtu izdevīgi arī plašākā sociālā nozīmē, atbalstot uz rīcību pamatotas sabiedrības nepārtrauktu pilnveidi. Manuprāt, dalībvalstīm jāpievērš daudz lielāka uzmanība arī tam, lai, veicinot mūžizglītību, mudinātu cilvēkus pastāvīgi pielāgoties mainīgajam darba tirgum, kas Eiropas Savienībā ir vissvarīgākā prioritāte, jo īpaši pašreizējās krīzes laikā. Papildu apmācība un pārkvalifikācija visos dzīves posmos ir būtiska, lai palielinātu Eiropas konkurētspēju, stimulētu ekonomisko izaugsmi un veicinātu darbavietu izveidi. Ņemot vērā arī Eiropas Savienībā notiekošās demogrāfiskās izmaiņas, es domāju, ka turpmākajos gados dalībvalstīm ir jāpalielina ieguldījumi iedzīvotājos, par prioritāti izvirzot ES vissvarīgāko vērtību - tās cilvēkus.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid  
Kā uzsvērts Schmitt kunga lieliskajā ziņojumā, universitāšu un uzņēmēju partnerība ir viens no mūsu izglītības modeļa panākumu galvenajiem komponentiem. Lai gan Boloņas procesa un tādu programmu kā Leonardo programma darba pieredzes iegūšanai stažējoties rezultātā ir panākts nozīmīgs progress, vēl aizvien ir daudz darāmā. Pārāk daudz universitāšu joprojām satraucas par savu akadēmisko neatkarību un pārāk daudz koncentrējas uz zināšanām, darot to uz prasmju rēķina. Pārāk daudz uzņēmumu uzskata, ka universitātes ir neatsaucīgas pret darba vietas vajadzībām. Patiesība ir tāda, ka prasmes un zināšanas ir cieši saistītas un nepārprotami savstarpēji atkarīgas. Uzņēmumi var sniegt milzīgu palīdzību universitātēm, nodrošinot finansējumu, lai mācību programmas padarītu profesionālākas un pielāgotu studiju programmas, ja universitātes vienlaikus saglabā savu autonomiju un izglītības kvalitātes standartus. Eiropas Savienībai ir jāpalīdz vienkāršot to tiesisko regulējumu, kas atbalsta šādu partnerību un veicina pasniedzēju un jaunu uzņēmēju mobilitāti. Taču vispirms dalībvalstīm ir jāpielāgo savi tiesību akti, kā 2007. gadā to izdarīja Francija, pieņemot likumu par universitāšu autonomiju. Mēs šeit nerunājam par zināšanu tirdzniecību, kā daži apgalvo, bet gan par tāda patiesa dialoga izveidi, kas ļautu noteikt un pielāgot katra cilvēka vajadzības.
