Offentlig upphandling inom områdena för försvar och säkerhet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Alexander Graf Lambsdorff, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa offentliga kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, varor och tjänster på försvars- och säkerhetsområdet - C6-0467/2007 -.
Alexander Graf Lambsdorff
Herr talman, mina damer och herrar! För närvarande hjälper vi till att skapa fred och stabilitet genom 13 EU-uppdrag runt om i världen. Nio uppdrag är redan avslutade. Under många av dessa operationer går väpnade styrkor, som ofta inkluderar poliser, från våra medlemsstater in i svåra förhållanden. Samtidigt vet vi alla att det fortfarande finns många fler oroscentrum och att efterfrågan på europeiska ingripanden i internationell politik snarare kommer att öka än minska, och tyvärr vet vi också att vi européer ofta inte befinner oss i en position för att kunna utföra våra uppdrag som vi verkligen skulle vilja, med optimal utrustning och på ett driftskompatibelt och strategiskt sätt. Vi måste åstadkomma detta, för vi är skyldiga våra soldater och de poliser som ingår i operationer runt om i världen detta. Detta mål är dock långt borta.
En anledning till detta är vår fragmenterade marknad för försvarsmateriel. Våra 27 medlemsstater hänger sig åt 89 olika, ibland till och med likadana, forskningsprogram. USA har bara 29 stycken. Samarbetet mellan medlemsstaterna i samband med produktutveckling är fortfarande alltför bristfälligt. Man föredrar så kallade traditionella leverantörer framför icke-traditionella, men kanske bättre, leverantörer, och det är detta som vi vill ändra på.
Varor och tjänster till ett värde av omkring 91 miljarder euro förvärvas varje år på den europeiska marknaden för försvarsmateriel. Av detta har EU bara infordrat anbud på 13 procent i genomsnitt. Det eländiga land som kommer sist i detta fall är, kan jag tillägga, Tyskland, med bara omkring 2 procent. Slutsatsen är att den inre marknaden för försvarsmateriel inte fungerar. Många viktiga innovationer inom denna högteknologiska näring kan inte användas, våra väpnade styrkor får inte den bästa utrustningen och skattebetalarnas pengar slösas bort. Till följd av detta blir välutvecklad försvarsmateriel allt dyrare, medan försvarsbudgeten förblir densamma eller till och med sänks. I denna situation står det klart vad allt handlar om. Det handlar inte om större vapenutgifter, utan om att använda de medel som finns till hands på ett klokare sätt. Det är detta som vi måste göra. Det är vi skyldiga våra skattebetalare.
Parlamentet uppmanade därför kommissionen att lägga fram ett direktiv för denna sektor i ett betänkande från 2005. Det har kommissionen gjort, i överenskommelse med både parlamentet och rådet. Det var viktigt för oss, och för mig som föredragande, att president Nicolas Sarkozy uttryckligen nämnde EU:s marknad för försvarsmateriel i sitt tal om det franska ordförandeskapets prioriteringar. Därmed stod det klart att parlamentet, rådet och kommissionen skulle samarbeta för detta i en enad insats. Överenskommelsen vid första behandlingen är ett resultat av denna gemensamma politiska vilja. I morgon kommer vi - förhoppningsvis tillsammans - att lägga grunden till en ny europeisk rättslig ram, i vilken man ska se till att marknaden verkligen öppnas och säkerställa större insyn och konkurrens vid upphandling.
Vi måste också se detta direktiv mot denna bakgrund. I december antog vi med framgång direktivet om överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen. Det direktiv som ligger framför oss i dag är den näst viktigaste byggstenen i det europeiska försvarsmaterielpaketet. Även om de två direktiven fungerar var för sig i teorin är de i praktiken beroende av varandra. Detta är ytterligare ett skäl till att det är så viktigt att slutföra vårt arbete om försvarsmaterielpaketet i morgon. Det kommer inte att innebära en revolution på marknaden över en natt, det är uppenbart, men det är ett viktigt steg i rätt riktning, och det kan ta europeisk säkerhets- och försvarspolitik ett stort steg framåt.
Jag skulle uppriktigt vilja tacka mina kolleger, skuggföredragandena Charlotte Cederschiöld, Barbara Weiler och Gisela Kallenbach för deras alltid rättvisa, ibland kritiska, men alltid konstruktiva samarbete. Jag skulle också vilja tacka rådet och kommissionen. Alla som har engagerat sig har visat en underbar blandning av politisk vilja, professionalism och kompromissvilja.
Vi är alla skyldiga våra medborgare att genomföra konstruktiv politik för EU tillsammans. Jag hoppas att vi kommer att uppfylla denna skyldighet i morgon på vårt behörighetsområde genom att anta detta paket. För övrigt borde vi föra denna debatt i Bryssel och inte i Strasbourg. Tack så mycket.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Först och främst vill jag be om ursäkt för min svaga röst. Jag är väldigt förkyld.
Ni ska rösta om ett förslag till direktiv om upphandling inom områdena för försvar och säkerhet som kommissionen lade fram i december 2007 som en del av det så kallade ”försvarspaketet”. Detta förslag är ett stort steg framåt mot att inrätta en europeisk marknad för försvarsmateriel, som i sig självt är ett viktigt bidrag till unionens säkerhets- och försvarspolitik. Detta direktiv är med andra ord ett politiskt mycket betydelsefullt instrument som kommer att bidra till att stärka Europas försvarskapacitet, göra de offentliga utgifterna mer effektiva och förbättra våra medborgares säkerhet.
Förhandlingsprocessen för förslaget har gynnats av det nära samarbetet mellan parlamentet, rådet och kommissionen. Därför vill jag varmt tacka föredraganden, Alexander Graf Lambsdorff, för hans koncentrerade och effektiva arbete för att nå en överenskommelse med rådet vid första behandlingen. Jag vill också tacka skuggföredragandena för deras konstruktiva samarbete. Jag vill också gratulera det franska ordförandeskapet, tillsammans med det slovenska ordförandeskapet, till att de drev på förhandlingarna i rådet på ett framgångsrikt sätt. Sist men inte minst vill jag tacka det tjeckiska ordförandeskapet för dess engagemang i att slutföra detta ärende.
Kommissionen välkomnar den text som nu ligger framför oss. Det nya direktivet är skräddarsytt för säkerhets- och försvarsupphandling. Det kommer att ge upphandlande myndigheter den flexibilitet som de behöver för att förhandla fram kontrakt som ofta är mycket komplexa och känsliga. Det kommer också att ge dem möjlighet att be om särskilda säkerhetsklausuler för att skydda hemlighetsstämplade uppgifter och garantera deras försörjningstrygghet. Allt detta gör direktivet till ett instrument som medlemsstaterna kan tillämpa på de flesta av sina försvarsupphandlingar utan att riskera sina säkerhetsintressen.
Det nya direktivet kommer också att gälla för känsliga upphandlingar på det icke-militära säkerhetsområdet. Denna strategi är i linje med dagens strategiska miljö, där transnationella hot och ny teknik har suddat ut skiljelinjen mellan militär och icke-militär, inre och yttre säkerhet. Man kan inte bortse från denna utveckling inom offentlig upphandling: i fall där exempelvis utrustning för polisstyrkor har egenskaper som liknar dem för försvarsutrustning är det logiskt att tillämpa samma bestämmelser för upphandling.
Allt detta kommer att medföra stora fördelar: med det nya direktivet kommer medlemsstaterna att kunna begränsa användningen av undantaget inom ramen för artikel 296 i EG-fördraget till särskilda fall. Följaktligen kommer principerna för den inre marknaden slutligen att gälla för betydelsefulla delar av försvars- och säkerhetsmarknaderna i Europa. Rättvisa och öppna bestämmelser om offentlig upphandling kommer att bli tillämpliga över hela unionen och ge företagen möjlighet att lättare genomföra en upphandling i andra medlemsstater. Europeiska industrier kommer att få en mycket större ”hemmamarknad” med längre tillverkningsserier och stordriftsfördelar. Detta kommer i sin tur att minska kostnaderna och leda till lägre priser.
I slutändan kommer vi att nå en större öppenhet på marknaderna, till fördel för alla: industrierna kommer att bli mer konkurrenskraftiga, militära styrkor kommer att få mer valuta för pengarna och skattebetalarna kommer att gynnas av större effektivitet inom offentliga utgifter. Allt detta är också ett resultat av ert arbete och era ansträngningar. Jag vill därför tacka er igen och gratulera er till detta.
Charlotte Cederschiöld
för PPE-DE-gruppen. - Herr talman! En europeisk försvarsmaterielmarknad skapar man inte över en natt, men föredraganden har byggt upp ett förtroendefullt samarbete som har hjälpt oss att tillsammans med rådet, och inte minst kommission, ta ett första, mycket viktigt steg. Nu ingår försvarsmateriel tydligt i inre marknadens spelregler, vilket bör bidra till lägre priser. Med den öppnare marknaden följer ökad europeisk konkurrenskraft och effektivare materielproduktion.
Den franska regeringen förtjänar också en eloge för sin konstruktiva roll, men mest har givetvis föredraganden, Lambsdorff, betytt. Jag vill även tacka försvarsindustrin för värdefulla bidrag, vilket har ökat flexibiliteten. Många element från 2004 års upphandlingsdirektiv förs här vidare. Samtidigt visas respekt för nationella säkerhetsintressen och särskilda villkor för t.ex. leverans och informationstrygghet. Tillämpningen av artikel 296 finns kvar enligt gällande regelverk, men missbruk förhindras. Det borde även industrin välkomna. Genomförandet av direktivet kan ju industrin fortsätta att påverka liksom utvecklingen av ny praxis.
Vi är glada i parlamentet att rådet har kommit oss till mötes vad gäller tröskelvärden och öppenhet - för att ta ett par exempel på Europaparlamentets, IMCO:s och föredragandens många framgångar. Personligen är jag glad att de mest kontroversiella frågorna har kunnat lösas med befintlig EG-rätt. Om parlamentet, som jag tror och hoppas, samlas till ett brett stöd för detta betänkande, har ett betydelsefullt och logiskt steg tagits.
Varmt tack till alla kolleger och aktörer som deltagit för en konstruktiv och spännande process.
Barbara Weiler
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! I slutet av förra året kunde man läsa några anmärkningsvärda rubriker som tillkännagav att ”världen återupprustas, ”vapenhandeln blomstrar”, ”försvarsindustrin - dyr på grund av konkurrensbrist” och andra fall av korruption i både Tyskland och andra EU-länder. Vi socialdemokrater motsätter oss fullständigt denna typ av kapprustning, denna ökade vapenframställning och också låtgåattityden gentemot korruption. Vi instämmer med våra landsmän i denna fråga.
Målen med detta lagstiftningspaket, med dessa två direktiv om överföring och upphandling som vi diskuterar här i dag, är att se till att det inte bara handlar om konkurrenskraft, utan även om att sätta stopp för slöseriet med skattebetalarnas pengar på produktion av försvarsmateriel och förebyggande av korruption. Detta är tillräckligt bra skäl för att socialdemokraterna ska godta resultatet.
Det kommer att inrättas en europeisk rättslig ram för att tilldela kontrakt för varor och tjänster på området försvar och säkerhet, det kommer att skapas mer samarbete mellan medlemsstaterna, med andra ord inga onödiga överlappningar och inga vapenföretag som vilseleder medlemsstater, och det kommer att bli mer konkurrenskraft totalt sett och färre undantag enligt artikel 296.
För oss ledamöter - för alla grupper, tror jag - var det viktigt för oss att ha infört direktivet om rättsmedel, med andra ord det direktiv som Jean-Claude Fruteau utarbetade. För rådet var det inte alls så entydigt. För oss var det viktigt att det skulle finnas sanktioner i händelse av korruption, till och med ned till undantag från kontrakt. Jag anser att detta är något nytt för denna industri, som hittills har varit bortskämd.
Men det var också viktigt för oss att resultaten är genomförbara i alla de 27 medlemsstaterna. Även om bara sex eller sju medlemsstater har sin egen produktion och några färre är engagerade i handel, är det viktigt att 27 stater står bakom oss. Vi har lyckats med detta. Jag är inte säker på om allt kommer att fungera så som vi har tänkt oss, och därför har vi lagt till att parlamentet ska fortsätta att utöva en viss kontroll. Vi vill hållas informerade, inte bara per automatik av kommissionen, utan vi vill få information om resultaten och om införlivandet av detta paket med direktiv.
I framtiden kommer vi att ha en ännu starkare europeisk inre marknad och uppnå europeiska befogenheter, som Nicolas Sarkozy naturligtvis har planerat. Därefter måste Europaparlamentet, som en vald institution inom EU, medverka i verklig kontroll, en kontroll som vi har i de nationella parlamenten, men inte ännu i Europaparlamentet. Det här är dock en mycket viktig uppgift för framtiden. I Tyskland har vi till exempel bränt oss på fingrarna flera gånger på produktion av försvarsmateriel och höjda priser. Vi har Eurofighter - ett orimligt dyrt, om inte det dyraste, projektet - och jag är säker på att alla medlemsstater har liknande erfarenheter.
Slutligen vill jag uttrycka mitt tack. Samarbetet var mycket konstruktivt, och resultaten är dessutom viktiga. Men jag skulle helt öppet vilja säga att parlamentets förfarande var oacceptabelt. Att nå kompromisser med rådet och kommissionen vid första behandlingen bör inte vara parlamentets uppgift. Av denna anledning måste detta förfarande bli ett absolut undantag i framtiden. Det var faktiskt inte nödvändigt för detta lagstiftningspaket. Vi bör stå på oss och omedelbart efter omröstningen göra oss av med denna typ av förfarande för icke-parlamentariskt arbete.
Cristian Silviu Buşoi
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera min kollega, Alexander Graf Lambsdorff, till hans utmärkta betänkande. Jag vet att han engagerade sig djupt i detta mycket betydelsefulla arbete. Jag anser att det är nödvändigt att skapa en europeisk marknad för försvarsmateriel och att upprätta en rättslig ram för detta för att utveckla den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) ytterligare.
Jag välkomnar också den viktiga prestationen att principerna i fördraget, framför allt om insyn, icke-diskriminering och öppenhet, också kommer att genomföras på försvars- och säkerhetsmarknaden, och detta kommer, vilket redan nämnts, att leda till en förbättring av effektiviteten av försvarsanslagen.
Det har fastställts en uppsättning regler om upphandlingskontrakt på säkerhets- och försvarsområdet i kommissionens förslag och i Lambsdorffs betänkande, med vilka den europeiska marknaden för försvarsmateriel kan fungera ordentligt.
Jag vill hänvisa till åtminstone två stora förbättringar för både leverantörer och upphandlande myndigheter som syftar till att skydda säkerheten i EU och dess medlemsstater. Här vill jag nämna de bestämmelser som är knutna till försörjningstryggheten, nämligen information om anbudsgivare och underleverantörer som tillhandahålls upphandlande myndigheter och de åtaganden som anbudsgivarna måste göra för att garantera försörjningstryggheten. Å andra sidan skyddas anbudsgivare också av införandet av prövningsförfarandet, vilket garanterar att tilldelningsförfarandet är rättvist och att ingen diskriminering sker.
Insynen i arbetsprocessen ökar i och med förslaget, men medlemsstaterna bör inte alls vara tveksamma till det eftersom deras säkerhetsintressen skyddas, i synnerhet genom ett upprätthållande av undantagen från offentliggörande av uppgifter när säkerhetsintressen står på spel.
Sammanfattningsvis vill jag betona att det är mycket viktigt för oss att ha en europeisk marknad för försvarsmateriel. Samtidigt bör vi, när vi diskuterar denna fråga - den europeiska marknaden för försvarsmateriel - eller kanske om vi diskuterar känsligare frågor som motkrav i framtiden, allvarligt överväga varje enskild medlemsstats strategiska intressen och konkreta situation.
Mieczysław Edmund Janowski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Alexander Lambsdorff har gjort ett utmärkt arbete. Jag vill gratulera honom. Användningen av offentliga medel har alltid rört upp starka känslor. Detta stämmer särskilt bra i fallet med upphandling för armén eller försvarsstyrkor. Det handlar om stora penningsummor, och vi måste välja ut tillverkare och tjänsteleverantörer som tillhandahåller de bästa tjänsterna i stället för de billigaste lösningarna. Vi måste få hög kvalitet till ett rimligt pris.
Vi måste också överväga hur genomgripande allt arbete ska vara och kvaliteten på de använda materialen, liksom särskilda frågor som konfidentialitet, till och med sekretess, särskilt i förhållande till avgörande ärenden. Dessa ärenden hör också till frågorna om att kompensera och garantera en avkastning på investerat kapital. Jag menar att vi måste återkomma till detta ämne. Jag anser att den ståndpunkt som läggs fram i förslaget till direktiv är korrekt. Enligt min mening kommer de föreslagna lösningarna att öka effektiviteten i det europeiska systemet för öppet anbudsförfarande på försvarsområdet. De förtjänar vårt godkännande.
Gisela Kallenbach
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden för hans konstruktiva samarbete, eftersom detta samarbete, på grund av all den berättigade kritiken mot förfarandet vid första behandlingen, faktiskt var förutsättningen för att parlamentets röst skulle höras tydligt under trepartsdialogen.
I dag beslutar vi om en kompromiss när det gäller ett föremål för handel, den tidigare marknaden som var begränsad till bara några få medlemsstater. Det har varit en riktigt intressant erfarenhet för mig bara detta att få uppleva att principiella förespråkare för den inre marknaden och konkurrensen gör allt vad de förmår för att även i fortsättningen få möjlighet att använda nationellt beslutsfattande och isoleringsmekanismer. De lyckades inte, och detta är inte bra.
Vad berodde detta på? Det berodde på att mer konkurrens inom handeln med försvarsmateriel förhoppningsvis kommer att resultera i att vi i framtiden rör oss från dikterade priser och när det gäller möjligheten att mindre offentliga medel kommer att anslås till detta och användas mer effektivt. Detsamma gäller för minskningen av korruption. Det är vi skyldiga våra medborgare. Det är också tydligt att entydiga upphandlingsvillkor nu kommer att gälla, som kommer att leda till mer öppenhet i samband med tilldelning av kontrakt och som också kommer att ge små och medelstora företag en verklig möjlighet att komma in på marknaden. Dessutom har alla tänkbara kryphål för att undvika upphandlingsförfarandet också minskats, och man måste komma överens med kommissionen om eventuella planerade avvikelser på förhand. Det köpslående som hittills har varit förbjudet enligt lag, men som trots detta har varit vanligt förekommande, har inte legaliserats genom detta direktiv. Sist men inte minst kan nu rättsmedel användas för första gången.
Jag hade hoppats att vi skulle europeisera det ytterligare, minska gränsvärdena och på så sätt få större insyn, men detta är ett stort steg i rätt riktning och jag ser fram emot dess införlivande.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Detta direktiv är en del av försvarspaketet, vars kontext är, och jag citerar, ”en strategi för en starkare och mer konkurrenskraftig försvarsindustri i EU”. Den huvudsakliga riktlinjen, som när det gäller så många saker, är en fri marknad även för försvarsmateriel, med andra ord vapen, och vapen är till för att döda och föra krig. Syftet med direktivet är att förbättra effektiviteten och konkurrenskraft inom den europeiska vapenindustrin. Hannes Swoboda var tydlig i den tidigare debatten. Han sa att vi behöver bättre ingångsvillkor för den europeiska vapenindustrin när det gäller konkurrens, särskilt från Förenta staterna.
År 2005 blev för första gången medlemsstaterna gemensamt den världsledande vapenexportören. Av denna export kommer 70 procent från de fyra stora nationerna Frankrike, Tyskland, Storbritannien och Italien. De viktigaste importstaterna är staterna i Mellanöstern. Vi bör inte oroa oss för en mer effektiv vapenindustri, utan snarare nedrustning, och till skillnad från effektiviteten inom vapenindustrin finns det inget direktiv för detta. Det är fullständigt uppenbart vad detta egentligen handlar om.
Andreas Schwab
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle också vilja uttrycka mitt uppriktiga tack till föredraganden från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, men också underutskottet för säkerhet och försvar och dess ordförande, samt föredraganden för yttrandet om Lambsdorffbetänkandet, min vän Karl von Wogau.
Vi talar inte om vapenexport till stater utanför EU:s inre marknad här, utan diskuterar bara frågan om hur försäljningen och handeln med vapen på EU:s inre marknad, det vill säga i EU:s 27 medlemsstater, kan göras mer kostnadseffektiv och mer ändamålsenlig. Jag välkomnar mycket varmt att parlamentet har intagit en gemensam ståndpunkt i detta fall, eftersom medborgarna till följd av detta till sist kommer att göra betydande besparingar på en marknad på omkring 70 miljarder euro per år, och därför kan på sätt och vis en fredsvinst betalas ut.
Detta arbete och - jag är lite besviken över att så få företrädare för rådet är här i dag - detta beslut är oerhört välkommet mot bakgrund av en oerhört svår tidigare diskussion mellan medlemsstaterna. Även om jag instämmer i yttrandet om de svårigheter som man upplevde i trepartsmötet, som uttrycktes av socialdemokraterna, måste jag säga att vi en dag kommer att skapa en milstolpe i EU:s försvarspolitik med detta. Jag är ännu mer besviken på att så få kolleger vill närvara vid detta beslut.
Denna förmiddag firar vi eurons tioårsdag. Jag hoppas att vi också kan se tillbaka på den här dagen om några år, som en milstolpe i EU:s samarbete mellan medlemsstater på försvarsområdet samt det utrikes- och säkerhetspolitikiska området, eftersom det i framtiden i princip kommer det att bli så att alla eventuella krav som vi fastställer i vår egen medlemsstat också automatiskt kommer att gälla i alla andra medlemsstater. Detta innefattar en stort förtroende i förskott som medlemsstaterna nu har blivit villiga att ge. För detta är jag särskilt tacksam.
Men jag skulle också vilja tacka kommissionen, som har lagt ned mycket energi på detta direktiv, övervunnit oppositionen i medlemsstaterna och på ett konstruktivt sätt har försökt att hjälpa parlamentet att finna en väg genom den snärjiga undervegetationen av lagstiftning om offentlig upphandling. De positiva punkterna har redan nämnts, däribland de förbättringar av upphandlingslagstiftningen som kommer att göras, och jag vill inte upprepa dessa.
Med paketets andra del, som syftar till att skapa denna äkta europeiska inre marknad för försvarsmateriel, har vi faktiskt kommit ytterligare ett viktigt steg på vägen. Detta stärker också EU:s självständiga förmåga att möta internationella kriser, ett arbete som Karl von Wogau särskilt har ägnat sig åt i underutskottet för säkerhet och försvar. Om det då, som man nyligen beskrev, är möjligt med en självständig operation som utförs av Europeiska unionen i Afrika under ledning av en irländsk general med en polsk ställföreträdare och trupper som omfattar medlemmar från 15 olika medlemsstater, då visar det hur långt EU har kommit när det gäller att bygga ett försvarets Europa. Vi måste gå längre på denna väg. Tack så mycket.
Joel Hasse Ferreira
(PT) Herr talman! För det första skulle jag vilja visa erkänsla för föredraganden, Alexander Lambsdorff, och skuggföredragandena, särskilt Barbara Weiler.
Jag anser att det är grundläggande att vi går mot en integrering av nationella försvarsmarknader och till och med en strategisk samordning av deras produktion. Vi måste göra framsteg, med alla nödvändiga egenskaper och försiktighetsåtgärder, när det gäller att tillämpa de grundläggande reglerna för den inre marknaden för försvarsindustrin, genom att öka öppenheten i de upphandlingsförfaranden som genomförs och i de kontrakt som tilldelas som omfattar EU:s medlemsstater. Men samtidigt måste vi bidra till att få till stånd förutsättningar som kommer att göra europeisk utrustning och materiel mer konkurrenskraftig på världsmarknaderna.
Kommissionsledamot McCreevy! Det är viktigt för mig att detta direktiv ska kunna garantera förbättringar av den rättsliga ramen för offentliga upphandlingar på området försvar och säkerhet. Det måste främja byggandet av den inre marknaden, samtidigt som det naturligtvis ska respektera medlemsstaternas rättigheter och intressen, särskilt på säkerhetsområdet. Jag hänvisar i synnerhet till de som tillverkar vapen, ammunition samt försvars- och säkerhetsutrustning, som till exempel mitt eget land.
Jag skulle också vilja framhålla de bestämmelser som möjliggör en enklare tillgång för små och medelstora företag till denna marknad, särskilt genom att förbättra bestämmelserna för underleverantörskontrakt. Jag framhåller också möjligheten att i framtiden att göra ett större och djupare intryck på industristrukturen i syfte att skapa en äkta europeisk marknad för försvarsindustrin. Detta kan också bidra till att stärka forskning och utveckling, inte bara inom denna industri, utan också i en sektion av den europeiska industrin som när sig på deras utveckling.
Avslutningsvis anser jag att det skulle kunna hänvisas till den uppenbara länken mellan försvarsindustrin och unionens utrikespolitik. Men som svar på ett anförande som gjordes nyss skulle jag vilja citera en klassisk romare som sa: ”om du vill ha fred, förbered dig för krig”. Inom EU, som är en nästan pacifistisk supermakt, kallar vi denna industri för ”försvarsindustri” och inte ”krigsindustri”, för vi vill ha fred, inte krig. Det är också av denna anledning som vi behöver försvarsindustrier.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Herr talman! USA lägger omkring 500 miljarder US-dollar på försvar. EU använder lite mer än 200 miljarder på detsamma. Men frågan är om de militära resurserna i EU:s medlemsstater verkligen återspeglar denna investering, så som är fallet i USA. När jag var försvarsminister mötte jag företrädare för industrin och talade om för dem att jag var ansvarig minister för det nationella försvaret, inte för det industriella försvaret. Jag anser att den typ av direktiv som vi diskuterar i dag, och som jag skulle vilja uttrycka mitt tack och min tacksamhet till Alexander Lambsdorff för, kommer att leda till att de stora summor som vi använder på försvar används på ett betydligt mer förståndigt och rimligt sätt, och att EU:s militära resurser kommer att återspegla hur mycket vi använder på försvar.
Angelika Beer
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle åter vilja påpeka att vi talar om ett paket: resolutionen i december och dagens debatt. Först när vi betraktar de båda tillsammans - förordningen om överförande av försvarsmateriel inom gemenskapen och nu upphandlingsdirektivet - blir de begripliga.
Jag har utarbetat yttrandet från utskottet för utrikesfrågor. Vi hade ett politiskt centralt mål, nämligen att tillsammans med harmoniseringen av den europeiska vapenindustrin och avreglering inom EU bör vi samtidigt tillämpa strängare kontrollmedel när det gäller frågan om export utanför EU. Om vi ska ta upp de dåliga nyheterna bör vi nämna de goda också. Vid sitt sista möte för året antog rådet, under det franska ordförandeskapet, uppförandekoden som ett rättsligt bindande instrument. Detta är bra, och det är detta som parlamentet alltid har uppmanat till.
Jag skulle därför åter vilja påpeka att denna harmonisering som vi anser riktig - och inte bara harmoniseringen utan också utvecklingen av en sanktionsmekanism som ska användas om detta direktiv upphävs - nu också står under nationalstaternas och medlemmarnas kontroll. Vi kommer att följa denna process, och inte bara harmoniseringen, med stort intresse.
Jacques Toubon
(FR) Herr talman! Jag skulle också vilja ge mitt stöd till den linje som Andreas Schwab intog för ett stund sedan. Jag skulle vilja säga att antagandet av detta direktiv i dag är ett viktigt beslut, och detta tack vare de mycket anmärkningsvärda insatserna av vår föredragande Alexander Lambsdorff, skuggföredraganden Charlotte Cederschiöld, som jag tackar, och naturligtvis det franska ordförandeskapet som i slutet av förra året gjorde stora ansträngningar för att nå en kompromiss.
Det som vi gör i dag är i själva verket att avsluta en cykel som har varit anmärkningsvärt snabb, det vill säga några månader, och som omfattar både direktivet om den inre marknaden för försvarsmateriel, som antogs i december, uppförandekoden för export, som blev lag samtidigt, och slutligen detta direktiv, som förenar artikel 296 i fördraget med gemensamma regler om offentliga upphandlingar. Hela denna uppsättning, om man säger så, förbinder oss faktiskt att göra försvarsekonomin till en gemenskapsfråga. Detta kan naturligtvis verka missgynna önskan om suveränitet eller till och med försvarspolitikens själva kännetecken. Detta uppfattas faktiskt som en önskan om integrering av statens suveränitet.
Samma sak kommer att konstateras på det rättsliga området. Under hela det franska ordförandeskapets mandatperiod och sedan de portugisiska och slovenska ordförandeskapen har det gjorts enorma framsteg på ytterligare ett område där nationell suveränitet ville blockera ett avtal eller samarbete.
Genom att anta en sådan text anser jag i själva verket att vi bidrar till att få ett slut på den ideologiska debatten om EU-projektets art och utformning. Det är ett område och en befogenhet, och det kommer att erkännas alltmer på försvarsområdet och det utrikespolitiska området.
Geoffrey Van Orden
(EN) Herr talman! I egenskap av brittiska konservativa är vi i allmänhet starka förkämpar för öppna marknader, men som ett antal talare har bekräftat är det underliggande syftet med detta betänkande att stärka integrationen av ESFP och EU snarare än några verkliga ekonomiska fördelar. Det har verkligen inget att göra med att stärka försvarskapaciteten.
Jag inser att ett lättare tillträde för Storbritannien till vissa andra europeiska länders marknader i fråga om försvarsupphandling skulle kunna innebära vissa marginella fördelar. Men det är en mycket större fördel för andra att få tillträde till den brittiska marknaden, som har de största försvarsutgifterna - och Storbritannien har förresten redan den mest öppna marknaden för försvarsupphandlingar i Europa.
Det är särskilt oroväckande att en regering eller ett företag som har gjort en enorm investering i någon aspekt inom forskning och utveckling i försvaret inte längre får vara i stånd att återvinna investeringen under utvecklings- och produktionsfasen inom ramen för de regler som föreslagits. Det förväntas att utvecklingskontrakt öppnas för europeisk konkurrens, vilket innebär att en nationell regering lämnas utan medel för att kunna skydda immaterialrätt, arbetstillfällen eller exportmöjligheter. Detta kommer att bromsa forskningen och utvecklingen.
Det finns också andra problem med detta, men jag måste säga att detta betänkande inte är riktigt nödvändigt utifrån en försvarsrelaterad, industrirelaterad eller ekonomisk synvinkel.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Herr talman! Direktivet om försvarsupphandlingar är ett viktigt steg mot både en europeisk marknad för försvarsmateriel och ESFP. Jag medger svårigheterna med att förena principerna om en fri marknad med ett obligatoriskt omdöme i fråga om försvarsfrågor, och gemensamma regler som täcker tilldelningen av offentliga upphandlingar med individuella förfaranden beträffande försvarsupphandlingar.
Denna mycket komplicerade uppsättning regler måste naturligtvis bestå det praktiska provet, för att försöka passa in motsatta element som insyn och sekretess, och gemensamhet och individualitet i samma fack kommer att kräva konstant kontroll och en beslutsamhet om att straffa alla individuella försök att favorisera det ena över det andra i ett ständigt försök att behålla en balans mellan alla dessa fyra element.
En ordentlig funktion kommer då att innebära både en funktion och en återspegling av beslutsamheten från EU-organens sida att fungera som skiljedomare på denna gryende europeiska marknad och av den sanna viljan hos nationella förespråkare för försvar och de medlemsstater som står bakom dem att respektera och följa dessa nya spelregler.
Ett par ord om motkrav. För länder som mitt, Rumänien, är motkrav, åtminstone i nuläget, en viktig mekanism för att garantera överlevnaden för vår nationella industri.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Europeisk enhet och säkerhet har nu åter äventyrats av både den finansiella och ekonomiska krisen och energikrisen. Detta har åter visat att bara enhet och solidaritet gör det möjligt för oss att framgångsrikt ta itu med de centrala problemen i en modern värld.
Införandet av gemensamma, genomblickbara bestämmelser som styr upphandling på marknaden för säkerhet och försvarsmateriel är ett viktigt steg mot att skärpa EU:s säkerhetspolitik. Det är också en mekanism som är specifik för den marknadsekonomi som gör det möjligt för den europeiska industrin att med framgång konkurrera med stora globala aktörer, särskilt USA.
Ett sunt gemenskapsprogram måste inrättas så snart som möjligt för att behandla informationssäkerhet, medan ett adekvat kontrollsystem måste införas för export av säkerhets- och försvarsmateriel och utrustning till tredjeländer. Ratificeringen och genomförandet av Lissabonfördraget kommer att möjliggöra upprättandet av ett välstrukturerat samarbete på en permanent basis på det säkerhetspolitiska området, som är grundläggande för EU:s framtid.
Bogusław Rogalski
(PL) Sedan 1990-talet har det stått klart att uppsplittringen av det europeiska försvaret har fått negativa ekonomiska återverkningar. Under de senaste 20 åren har resurserna till försvaret skurits ned, vilket har lett till lägre omsättning och sysselsättningsnivåer, samt nedskärningar i investeringar på forskningsområdet och inom ny militärteknik.
I dag har till och med stora medlemsstater svårt att finansiera nya försvarssystem. En europeisk försvarsteknisk och försvarsindustriell grund borde skapas för att utveckla medlemsstaternas grundläggande försvarsförmåga. Detta steg är livsnödvändigt för att möta de globala utmaningarna på försvarsområdet.
Det är också viktigt att ha en harmoniserad europeisk ramlagstiftning som skulle göra det möjligt för medlemsstater att tillämpa gemenskapsbestämmelser utan att hota sina egna försvarsintressen. Vi får inte glömma ett viktigt element, nämligen införandet av ett kontrollförfarande. Det ska syfta till att garantera anbudsgivare effektivt rättsskydd, gynna öppenheten och förebygga diskriminering under upphandlingsförfarandet.
Emmanouil Angelakas
(EL) Herr talman! Även jag skulle vilja gratulera föredraganden, Alexander Lambsdorff, och skuggföredragandena till det viktiga arbete som de har gjort.
Det viktigaste kännetecknet för den europeiska marknaden är den fragmentering som florerar på nationell nivå. Export av produkter som hör samman med försvars- och säkerhetssektorn i fråga är föremål för nationella licensieringssystem som skiljer sig i fråga om förfarande, räckvidd och tidsfrister.
I denna nya lagstiftning främjas öppenhet, och man lägger grunden för att inrätta en enda öppen euroepisk marknad för försvarsmateriel, som också är en grundfaktor för att stärka den europeiska säkerhets- och försvarsindustrin.
Det är också viktigt att det finns grundläggande bestämmelser som styr försörjningstryggheten och informationssäkerheten. Citatet från artikel 296 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen har också klargjorts, men är nu begränsat till faktiska undantag, såsom föreskrivs i fördraget och enligt EG-domstolens begäran.
För att avsluta skulle jag vilja påpeka att det är viktigt att det finns flexibla arrangemang som stärker de små och medelstora företagens roll, eftersom denna sektor sysselsätter tusentals arbetstagare i vissa medlemsstater.
Nickolay Mladenov
(EN) Herr talman! Jag vill också gratulera Alexander Graf Lambsdorff till hans utmärkta arbete, och naturligtvis skuggföredragandena, framför allt Charlotte Cederschiöld, men jag vill också understryka något som Jacques Toubon sa: det fantastiska arbete som det franska ordförandeskapet har uträttat i fråga om att nå en överenskommelse om detta direktiv.
Jag hoppas att vi, när vi återkommer till det om några år, kommer att inse att vi inte hade behövt vara rädda för att tala om en europeisk marknad för försvarsmateriel på grund av en gemensam europeisk marknad. Mer konkurrens ligger i Europas försvarsintresse och i Europas gemensamma intresse.
Jag vill belysa en del av detta direktiv som är mycket viktig för många medlemsstater. Detta gäller framför allt texten om anlitande av underleverantörer. Det gläder mig verkligen att de överenskommelser som nåtts med rådet och kommissionen om texten som rör anlitande av underleverantörer i hög grad har återspeglat det som parlamentet har arbetat för, nämligen en större insyn i fråga om anlitande av underleverantörer, för det andra att det inte råder någon diskriminering på nationell grund när underleverantörskontrakt utarbetas och slutligen att nationella myndigheter har möjlighet att låta entreprenörer anlita underleverantörer för upp till 30 procent av deras kontrakt.
Detta syftar till att sammanföra industrin över hela Europa.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka alla som deltagit i debatten. Det är tydligt att den befintliga texten är en kompromiss och att den som sådan inte kan införliva alla de förslag som framförts i syfte att förbättra den. Samtidigt har parlamentet dock många anledningar att vara nöjt.
För det första var det parlamentet som i sin resolution av den 17 november 2005 i grönboken om försvarsupphandlingar bad kommissionen att utarbeta detta direktiv. Det är följaktligen i mångt och mycket parlamentets förslag.
För det andra, vilket är ännu viktigare, har era insatser under processen varit till mycket stor fördel för den befintliga texten. Ett enormt antal ändringsförslag från betänkandet av utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd har införlivats, framför allt med avseende på räckvidd, bestämmelser om prövning och insyn.
Kommissionen kan godkänna alla dessa ändringsförslag och stöder därför texten. Vi är övertygade om att detta direktiv kommer att skapa förändring och bidra till en verklig europeisk marknad för försvarsmateriel. Det är faktiskt bara fem år sedan som idén om att bygga denna marknad med gemenskapsinstrument var ren science fiction för de flesta, men i dag är det på väg att bli verklighet. Vi bör inte låta detta tillfälle gå oss förlorat.
Alexander Graf Lambsdorff
Fru talman! Jag skulle vilja uppmana min kollega Geoffrey van Orden att begrunda att den enda personen här som stöder honom är den tyska extremisten på den yttersta vänstern. Till Tobias Pflüger från vänstern skulle jag vilja säga att ett snabbt ögonkast på lagen kommer att göra det lättare att förstå den. Den handlar inte alls om export; den handlar om EU:s inre marknad.
Annars var det som Barbara Weiler sa korrekt. Hon sa att dessa produkter är dyra på grund av bristfällig konkurrens. Ja, när det saknas konkurrens är de dyra. Vi kommer förhoppningsvis att införa mer konkurrens på EU:s inre marknad. Detta kommer med säkerhet inte att göra dessa produkter billiga, men prissättningen kanske blir rimligare. Detta är en stor möjlighet, ett tillfälle för industrin att öppna nya marknader och ett tillfälle för medelstora företag att också penetrera dessa marknader. Men - och detta är mycket viktigt - det är också en viktig möjlighet för öppenhet och följaktligen för civilsamhället, som kommer att kunna hålla bättre uppsikt över hur marknaden är strukturerad och det som händer, samt för många icke-statliga organisationer.
Jag skulle vilja tacka Nickolay Mladenov och Jacques Toubon för deras hänvisningar till det ovanliga arbete som detta projekt medförde. Det är i grund och botten ett projekt under den andra pelaren, det vill säga att stärka EU:s säkerhets- och försvarspolitik genom att använda ett instrument från den första pelaren, nämligen ett direktiv om den inre marknaden. Utan det franska ordförandeskapets utmärkta medlingsarbete mellan medlemsstaterna - en oerhört svår uppgift - skulle det aldrig ha varit möjligt.
Vi måste utvidga dessa möjligheter. Det kommer att vara ett tillfälle för det politiska Europa. Det kommer att vara ett tillfälle för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och ett tillfälle för ett EU av värderingar och fred. Detta är ett tillfälle som vi inte får missa.
Tobias Pflüger
(DE) Fru talman! Jag skulle vilja framföra en begäran enligt artikel 145 i arbetsordningen. Om man tilltalas personligen har man möjlighet att ge ett kort svar.
Det kommer att bli uppenbart relativt snabbt vilka som är extremister här, om man tittar på vad allt detta handlar om. Det handlar om marknadsextremism, som är uppenbar på detta område. Jag sa att en mer effektiv försvarsindustri inom EU naturligtvis skulle påverka vapenexporten. Ingen kan förneka att så är fallet. Att påstå något annat skulle tyda på en total fixering vid EU.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bogdan Golik  
Jag skulle vilja betona vikten av förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa offentliga kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, varor och tjänster på försvars- och säkerhetsområdet, som jag kraftfullt stöder. Direktivet banar väg för att grunda offentlig upphandling på försvars- och säkerhetsområdet på ett kriterium som medger insyn utan att diskriminera anbudsgivare från andra EU-medlemsstater, medan det samtidigt garanterar säkerheten i dessa länder. Det är därför som det är så viktigt att kunna åberopa den artikel i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen som föreskriver att dess bestämmelser kan åsidosättas om denna åtgärd är nödvändig för att skydda en EU-medlemsstats grundläggande intressen.
Gemensam produktion, gemensamma inköp, offentlig upphandling - särskilt när det gäller den mest tekniskt avancerade, och därmed den dyraste, utrustningen - kommer att ge den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken en bättre möjlighet att lyckas. Förslaget till ett direktiv, som jag stöder, är ett positivt steg mot att öppna marknaderna i EU:s medlemsstater och minska konkurrens mellan länder i sektorn, som skulle kunna använda gemensamma och kostnadseffektiva lösningar.
Samtidigt skulle jag vilja framföra mina reservationer när det gäller prioritetsordningen för av de standarder som granskats under processen med att utarbeta tekniska specifikationer för inköp av försvarsmateriel. Det bör vara försvarsministrar som ansvarar för att fastställa genomförandeprioriteringar.
Dessutom noterade jag bristen på hänvisningar i detta förslag till koden för bästa praxis i leverantörskedjan inom Europeiska försvarsbyrån, som tillämpas av leverantörer. Det är därför inte uppenbart om detta kriterium bör fortsätta att beaktas när man väljer leverantörer.
Dushana Zdravkova  
skriftlig. - (BG) Det är min fasta övertygelse att försvar och säkerhet är av största vikt för varje medlemsstat, men det handlar framför allt om att dessa områden ligger i varje EU-medborgares intresse, liksom i EU:s försvarsindustris intresse.
Det säger sig självt att alternativet med undantag från detta direktiv kommer att fortsätta att tillämpas. Av denna anledning är det avgörande att medlemsstaterna uppmanas till att förbättra sin lagstiftning som styr offentlig upphandling på området nationell säkerhet. De bör också använda den möjlighet som anges i artikel 296 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, uteslutande under förutsättning att de har garanterat en liknande nivå för öppenhet, ansvarsskyldighet, fokus på resultat och effektivitet, inbegripet en adekvat mekanism för att klara upp uppkomna tvister.
Jag skulle vilja påstå att ett direktiv, oavsett hur heltäckande och specifikt det än är, inte kan ersätta behovet inom EU:s försvarsindustri, och mer generellt inom dess säkerhetsindustri, att ha en tydlig vision. Bristen på en vision och strategi kan inte ersättas av regler och undantag som kommer att få länder att ”fuska” för att skydda sina privata intressen, på grossistnivå eller i detaljhandeln, i enlighet med storleken på deras försvarsindustri. Av denna anledning måste en strategi uppfinnas på detta område som ska syfta till att upprätthålla europeiska principer.
