Översynen av rekommendation 2001/331/EG om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna (debatt)
President
Nästa punkt är en muntlig fråga från Miroslav Ouzký för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet till kommissionen om översynen av rekommendation 2001/331/EG om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna - B6-0479/2008).
Miroslav Ouzký
frågeställare. - (EN) Fru talman! Det är svårt att få ordet efter en så livlig debatt och byta ämne!
Jag betonar att ett gott och konsekvent genomförande av miljölagstiftningen är avgörande för dess trovärdighet, för att skapa lika villkor och för att miljömålen ska kunna uppnås. Frågan om miljötillsyn är därför mycket viktig för arbetet i mitt utskott, utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet.
Den 14 november offentliggjorde kommissionen meddelandet om miljötillsyn i medlemsstaterna. Här granskades kommissionens rekommendation 2001/331/EG som anger minimikriterier för miljötillsyn.
I meddelandet finns några oroande inslag. Det heter att den information som lämnas in av medlemsstaterna om genomförandet av rekommendationen är ofullständiga eller svåra att jämföra. Det berättas att miljötillsynen fortfarande sköts på mycket olika sätt inom EU. Man konstaterar att tillämpningsområdet för rekommendationen inte är tillräckligt omfattande och många viktiga verksamheter saknas, till exempel Natura 2000 och bekämpning av olagliga avfallstransporter. Det konstateras också att tillsynsplanerna inte har genomförts, och om de finns så är de ofta inte tillgängliga för allmänheten.
Mitt utskott noterade med oro kommissionens slutsatser att ett fullständigt genomförande av gemenskapens miljölagstiftning inte kan garanteras. Det synsättet leder inte bara till fortsatta miljöskador, utan också till snedvriden konkurrens i och mellan medlemsstaterna.
Mitt utskott formulerade därför fyra frågor till kommissionen som kan sammanfattas så här: Varför vill kommissionen för det första bara ändra rekommendationen - varför föreslår den inte ett direktiv om miljötillsyn? Varför har kommissionen för det andra valt att istället låta kraven på miljötillsyn ingå i de befintliga direktiven var för sig, vilket ofrånkomligen blir tidsödande? Varför är kommissionen för det tredje inte beredd att i ett direktiv definiera termer som ”tillsyn” och ”granskning”, som tolkas olika av medlemsstaterna? Varför är kommissionen för det fjärde inte beredd att omvandla Impel till ett effektivt EU-organ för miljötillsyn?
Jag tackar kommissionen i förväg för dess svar och betonar avslutningsvis att jag anser att tillämpningen och genomförandet av miljölagstiftningen ska ha samma politiska värde som att anta själva lagstiftningen i kommissionen, rådet och parlamentet.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Jag presenterar gärna såväl mina meriter på miljöområdet som mina meriter när det gäller bedrägeribekämpning. Därför är det ett rent nöje för mig att byta ämne. Jag vill tacka Europaparlamentet för diskussionen om den mycket viktiga frågan miljötillsyn.
Efter att parlamentet och rådet insett behovet av EU-omfattande åtgärder antogs rekommendationen om miljötillsyn 2001. Syftet var att fastställa gemensamma kriterier för miljötillsyn för att se till att miljölagstiftningen genomförs på ett bättre och mer konsekvent sätt i gemenskapen.
Vid denna tidpunkt hölls en lång diskussion om huruvida dessa kriterier skulle vara bindande eller inte. Som kompromiss antogs en icke bindande rekommendation. Medlemsstaterna åtog sig att genomföra den fullt ut och kommissionen ombads att granska beslutet utifrån erfarenheten av medlemsstaternas genomförande av rekommendationen.
Kommissionen inledde granskningsprocessen med ett meddelande i november 2007. I detta meddelande drog kommissionen slutsatsen att rekommendationen visserligen hade lett till förbättringar inom miljötillsynen i vissa medlemsstater, men att den dessvärre inte hade genomförts fullt ut av alla medlemsstater.
Kommissionen lade fram sina preliminära åsikter om hur situationen skulle kunna förbättras. De åtgärder vi betraktar som nödvändiga är för det första en ändring av rekommendationen för att göra den starkare och tydligare, genom bland annat en bättre rapporteringsmekanism, för det andra att rekommendationen där så är nödvändigt kompletteras med lagligt bindande tillsynskrav i enskilda direktiv och för det tredje fortsatt stöd för utbyte av information och bästa metoder mellan inspektörer inom ramen för Impel.
Kommissionen samlar nu in åsikter om dessa första förslag från andra institutioner och intressenter och kommer därefter att lägga fram slutliga förslag.
När det gäller de frågor som ställts vill jag lämna följande kommentarer.
Jag vill börja med att klargöra att de åsikter som presenteras i kommissionens meddelande från november 2007 inte utesluter möjligheten att kommissionen lägger fram ett förslag till direktiv om miljötillsyn i framtiden. Kommissionens uppfattning, som presenteras i meddelandet, är att det finns ett behov av EU-omfattande bindande regler för att få en effektiv miljötillsyn. När det gäller detta har vi samma ståndpunkt som parlamentet.
Frågan är emellertid huruvida dessa regler bör vara övergripande och omfatta all miljötillsyn eller sektorsspecifika och endast gälla särskilda anläggningar eller särskild verksamhet.
Det finns för- och nackdelar med båda dessa strategier. Det skulle vara enklare och gå snabbare att införa en övergripande strategi. Å andra sidan skulle en sektorsspecifik strategi göra det möjligt för oss att på ett bättre sätt ta itu med de specifika aspekterna av de olika anläggningarna eller verksamheterna. Kraven på tillsyn av avfallstransporter skiljer sig till exempel helt och hållet från kraven på tillsyn av industrianläggningar. Genom att vara mer specifikt inriktade på olika sektorer skulle vi kunna fastställa effektivare krav.
I viss utsträckning är den sektorsspecifika strategin den strategi som vi redan nu tillämpar sedan flera år. I exempelvis Seveso II-direktivet har vi bestämmelser om tillsyn av anläggningar för att förebygga olyckshändelser. Dessa bestämmelser har visat sig vara mycket framgångsrika. Vi har nu inkluderat tillsynskrav i vårt förslag till översyn av IPPC-direktivet.
En annan sektor där vi ser behov av ytterligare åtgärder är genomförandet av EU:s förordning om avfallstransporter. Det växande problemet med olagliga avfallstransporter utgör en risk för folkhälsan och för miljön.
Vid den gemensamma tillsynen av avfallstransporter som samordnats av Impel har man funnit klara belägg för att det förekommer olagliga transporter. Nya uppgifter om handel och undersökningar av export av särskilt avfallsflöde, framför allt elektriskt och elektroniskt avfall och uttjänta fordon, tyder på att stora volymer av denna typ av avfallsflöde lämnar EU.
I många fall förefaller det som om dessa transporter utgör brott mot exportförbudet i EU:s förordning om avfallstransporter. Allvarliga tillbud vid EU-exporter och dumpning av avfall i utvecklingsländer, såsom tillbudet i Elfenbenskusten 2006, samt en ny Greenpeace-rapport om avfall som olagligt transporteras till Västafrika understryker problemets allvar.
Kommissionen undersöker för närvarande behovet av ytterligare initiativ, däribland förbättrade rättsliga krav, för att vidareutveckla och stärka tillsyn och kontroll av avfallstransporter.
Som vi uppgav i vårt meddelande ser vi även ett behov av att upprätta gemensamma definitioner av termer som är relevanta för tillsyn. När det gäller detta anser vi att en övergripande rekommendation skulle vara ett lämpligt instrument.
När det gäller förslaget att omvandla Impel till ett EU-organ för miljötillsyn vill jag påpeka att Impel inrättades i syfte att vara ett informellt nätverk för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter. Målsättningen är att underlätta utbyte av information och bästa metoder mellan de människor som i praktiken tillämpar miljölagstiftningen i medlemsstaterna. Jag anser att Impel bör behålla denna roll som handlar om att samla inspektörers sakkunskaper och möjliggöra ett informellt utbyte av idéer på EU-nivå.
Kommissionen kommer att fortsätta att stödja Impel och stärka vårt framgångsrika samarbete. I år omvandlades Impel från ett informellt nätvek till ett internationellt förbund. Detta kommer inte bara att göra Impel mer synligt utan även innebära att fler verksamhetsmöjligheter öppnas. Att gå ännu längre och skapa ett EU-organ för miljötillsyn med rätt till tillträde och befogenhet att dra medlemsstater inför EG-domstolen är en intressant och ambitiös tanke. Den väcker emellertid viktiga rättsliga och institutionella frågor.
Vi bör även titta på de instrument för bättre verkställande av EU:s miljölagstiftning som vi i nuläget har till vårt förfogande och ta ställning till om huruvida dessa kan vidareutvecklas eller användas på ett bättre sätt. Till exempel har de övergripande överträdelseförfaranden som kommissionen inledde mot medlemsstater för att dessa systematiskt underlåtit att se till att vissa krav uppfylls, till exempel genom förekomsten av tusentals olagliga soptippar i vissa medlemsstater, lett till förbättrade strategier för verkställande i medlemsstaterna.
Ett annat exempel på ett initiativ som lett till bättre verkställande är den gemensamma tillsynen av avfallstransporter inom gemenskapen som anordnas inom ramen för Impel, med kommissionens stöd. Vi överväger gärna andra möjligheter att stärka detta samarbete och uppmuntrar alla medlemsstater att delta i det.
Caroline Jackson
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag är tämligen besviken över det som kommissionsledamoten sagt. Jag vet att han vikarierar för Stavros Dimas och inte kan göra mycket mer än att läsa upp den text han fått, men jag anser att vi behöver något mer än detta.
Miljölagstiftning är något som de flesta - kanske alla - här i kammaren är positiva till - kanske till och med UKIP, som uppenbarligen inte är här. Kanske håller de på att stryka sina Union Jack-flaggor.
Problemet är att vi inte vet vad som händer i medlemsstaterna, och förslagen från Europeiska kommissionen gör väldigt lite för att förbättra denna situation. Vi i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet är fortfarande för upprättandet av ett direktiv i stället för en rekommendation. För egen del förstår jag inte varför vi inte skulle kunna ha ett allmänt direktiv om miljötillsyn och särskilda bestämmelser i särskilda direktiv där så är lämpligt.
Låt mig övergå till frågan om ett EU-organ för miljötillsyn. Det kanske kan te sig lite märkligt att detta förslag kommer från en brittisk konservativ parlamentsledamot - rösta blått, bli grön - men vi behöver detta eftersom kommissionen annars är helt och hållet beroende av medlemsstaterna och den information de väljer att uppge.
Det är märkligt att Spanien, nio år efter att direktivet om deponering av avfall trädde i kraft, dras inför EG-domstolen för att ha 60 000 olagliga deponier som rymmer över en halv miljon ton avfall som dumpats olagligt. Vi tror att vi vet vad som sker söder om Neapel. Fågeldirektivet som antogs 1979 nonchaleras fortfarande i hög utsträckning.
Kommissionen upplever ofta att de åtal som väcks inför EG-domstolen när det gäller miljöfrågor sker på initiativ av privata medborgare. Enligt min mening duger inte detta. Vi bör säga till Europas medborgare att vi inte kan vara säkra på att den miljölagstiftning som vi antagit efterlevs. Med tanke på att vi nu överväger lagstiftning mot klimatförändringar är detta mycket allvarligt. Vi måste återvända till frågan om ett EU-organ för miljötillsyn, ett förslag som jag helhjärtat stöder.
Genowefa Grabowska
för PSE-gruppen. - (PL) Fru talman! På min grupps vägnar och som ledamot av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet vill jag uttrycka mitt helhjärtade stöd för frågorna. Jag delar den oro som ledamöterna gett uttryck för i dessa frågor.
Kommissionens meddelande från november 2007 ger sannerligen inte utrymme för tvivel hos alla dem som oroar sig för miljön och dem som önskar att miljölagstiftningen inte bara ska stiftas av Europaparlamentet, utan även verkställas, och verkställas i den anda som var avsikten.
För att uppnå detta behöver vi ett effektivt system för att övervaka införande och efterlevnad av lagstiftningen, vilket vi ännu inte har utformat. Vi har nationella system som sinsemellan fungerar på olika sätt samtidigt som vi på EU-nivå har en rekommendation. Som vi alla känner till är rekommendationer inte bindande. Detta fastställs i artikel 249 i Romfördraget, där skillnaderna mellan ett direktiv och en rekommendation fastställs. Jag vill därför be kommissionen att behandla frågan på största allvar och presentera hela systemet för övervakning av efterlevnad och tillsyn samt de rapporter som blir resultatet av detta i form av ett bindande instrument, ett direktiv om efterlevnad av miljölagstiftningen inom Europeiska unionen.
Vi kan inte lämna frågan såsom den är nu och vi kan inte förvänta oss att en ändring av en av rekommendationerna från 2001, dvs. att nya skyldigheter för medlemsstaterna läggs till i rekommendationen, kommer att förändra något. Herr kommissionsledamot! Detta kommer inte att förändra något. Faktum är att om vi vill ha effektiva miljölagar så måste vi ha ett effektivt system för verkställande och övervakning.
Jag upprepar: ni har frågat om vi bör införa sektorsspecifika eller övergripande bestämmelser för övervakning. Jag vill å min sida fråga er om ni vill skydda hela miljön eller endast enskilda sektorer. Och detta är svaret på er fråga.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Fru talman! Under de senaste åren har vi i Europaparlamentet godkänt en stor mängd miljölagar. Miljön ligger med rätta högst upp på dagordningen. Det viktigaste är emellertid inte att endast upprätta lagstiftning - lagstiftningen måste även genomföras - och det är i samband med detta som problemen tycks uppstå. Enligt information från Europeiska kommissionen lämnar genomförandet av miljöpolitiken ibland en del övrigt att önska. Den aktuella politiken om miljötillsyn ingår i rekommendationen som tolkas på sinsemellan relativt olika sätt i olika medlemsstater. Det har även rapporterats att miljötillsyn har genomförts på ett ofullständigt sätt. Allt detta innebär att miljön, trots den befintliga miljölagstiftningen, inte alltid främjas. Om vi vill att kvaliteten på miljön ska förbättras måste vi definitivt prioritera ett inrättande av effektiva kontroller för att se till att lagstiftningen genomförs.
Herr kommissionsledamot! Ni påstår er presentera era meriter på miljöområdet. När det gäller detta återstår det emellertid fortfarande mycket att uträtta. Jag var själv föredragande för en förordning om transport av avfall 2007 och dessförinnan, och det finns utrymme för stora förbättringar på detta område. Skulle ni i syfte att förbättra genomförandet av miljöpolitiken vara beredd att göra den befintliga rekommendationen bindande?
Bogusław Sonik
(PL) Fru talman! Jag delar Europeiska kommissionens åsikt att det råder stora skillnader mellan de olika metoderna för övervakning av medlemsstaternas efterlevnad av miljölagstiftningen, vilket gör det omöjligt att garantera konsekvent införande och verkställande av EU:s lagstiftning.
I mitt arbete som parlamentsledamot har jag haft möjlighet att studera resultatet av en rad Impel-projekt, däribland ett projekt som handlade om gränsöverskridande transport av avfall via sjöstäder. Jag har upptäckt att samarbetet mellan Impels olika tillsynstjänster inte bara består av att dela erfarenheter utan även, vilket kanske är ännu viktigare, av gemensam övervakningsverksamhet och utbyte av information om miljöbrott och miljööverträdelser.
Vissa oseriösa företag förflyttar avsiktligt sin olagliga verksamhet till länder där de vet att kontrollsystemet är svagare och där de kan fortsätta att bedriva verksamhet ostraffat. Om kontrollsystemen i alla medlemsstaterna var enhetliga skulle detta inte ske. Detta är ytterligare ett argument för att Europeiska unionen bör ha ett effektivt och enhetligt system för att övervaka anläggningars efterlevnad av miljökrav.
Tillsyn är ett viktigt instrument i processen med att införa och verkställa EU-lagstiftning, men trots detta prioriteras den inte på samma sätt i de olika medlemsstaterna. Därför stöder jag helhjärtat Europeiska kommissionens förslag om att ändra de befintliga rekommendationerna för att göra dem effektivare. Jag instämmer i förslaget att inkludera lagligt bindande krav när det gäller tillsyn av särskilda anläggningar och verksamheter inom sektorsspecifika bestämmelser. När vi har gjort det kommer vi att kunna ge tillsynen en högre politisk prioritet och förbättra verkställandet av miljölagstiftningen inom gemenskapen.
Daciana Octavia Sârbu
- (RO) Tillsyn utgör en viktig aspekt när det gäller att garantera tillämpning och efterlevnad av gemenskapens miljölagstiftning. I fråga om detta var kommissionens rekommendation om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna ett viktigt steg framåt när den antogs 2001.
Utvärderingen av tillämpningen av denna rekommendation har emellertid visat att det finns flera oroande aspekter. I kommissionens meddelande uppmärksammas det faktum att det fortfarande råder stora skillnader i fråga om hur miljötillsyn utförs på lokal, regional och nationell nivå. Dessutom har det konstaterats att de nationella åtgärder som antagits i enlighet med kommissionens meddelande sinsemellan kraftigt skiljer sig åt, både när det gäller tillämpning och kontroll. Det förefaller inte som om bristerna i denna rekommendation har åtgärdats på ett tillfredsställande sätt i kommissionens meddelande. Även om syftet är att komma tillrätta med de problem som nämns ovan, saknar meddelandet ett avgörande element, vilket har lett till att framgången med rekommendationen varit ytterst blygsam. Det jag talar om är dokumentets rättsliga karaktär.
Därför anser jag att en översyn av rekommendationen inte kommer att leda till något mer än att det nuvarande osäkra tillståndet bibehålls. Det krävs ett direktiv för att uppnå en betydande och effektiv förbättring av miljötillsyn.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka parlamentsledamöterna för deras synpunkter och iakttagelser beträffande de så känsliga miljöfrågorna, eftersom vi alla är positiva till en förbättring av miljön. Jag har anledning att kommentera två av synpunkterna.
Kommissionen delar åsikten att lagligt bindande krav för miljöinspektioner verkligen behövs och är värdefulla. Kommissionen arbetar i denna riktning. Frågan är vad dessa bindande krav ska omfatta när det gäller omvandlingen av Impel till ett EU-organ för tillsyn. Kommissionen anser fortfarande att det är bättre att behålla Impel som det är.
Talmannen
(EN) Jag har mottagit ett resolutionsförslag som ingivits i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum idag kl.12.00.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.55, i avvaktan på omröstningen, och återupptogs kl. 12.05.)
