Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Schweiz (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Schweiz.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Jag kommer att läsa upp kommissionens uttalande om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Schweiz, och även om ni och jag talar samma språk kommer jag att göra det på engelska.
(EN) Herr talman! Kommissionen gläder sig åt att denna fråga har tagits med på föredragningslistan eftersom det nu är mer än två år sedan vi senast diskuterade Schweiz. Det var 2004, när de 10 nya bilaterala avtalen slöts. Låt mig därför börja med ett allmänt påpekande.
De bilaterala och multilaterala förbindelserna mellan EU och Schweiz är mycket goda. Schweiz är en mycket uppskattad partner för EU på många områden. Våra bilaterala förbindelser har en solid grund med omkring 20 viktiga och mer än 100 mindre sektorspecifika avtal. Dessa avtal gäller allt från frihandel med varor och fri rörlighet för personer till schweiziskt deltagande i vår forskning och i Schengensamarbetet. De olikheter som finns bör inte få någon större inverkan på våra förbindelser.
I februari antog kommissionen ett beslut rörande statligt stöd i fråga om schweiziska kantonala skattefördelar för vissa typer av företag, särskilt holdingbolag. Detta beslut har diskuterats mycket i schweiziska medier och vissa har dramatiskt framställt det som en större konflikt.
Juridiskt sett tvivlar kommissionen inte på att det kantonala skattesystemet kan betraktas som stöd, eftersom dessa skattesystem erbjuder orättvisa skattefördelar för företag som är etablerade i Schweiz, för vinster som har skapats i EU. Intäkter som kommer från Schweiz beskattas högre än vinster som genererats i EU. Denna ojämlika behandling är kärnpunkten i problemet med statligt stöd. De aktuella bestämmelserna kan snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan Schweiz och EU. Alla kriterier i artikel 23 i avtalet från 1972, där sådant statligt stöd förklaras som oförenligt med avtalets effektiva funktion, uppfylls därför.
Politiskt är det också svårt att acceptera att ett grannland som har privilegierad tillgång till vår inre marknad och deltar i många av våra program och andra aktiviteter skulle bevilja sådana skattefördelar. De företag som drar nytta av detta har ofta startats med det enda syftet att undvika beskattning av vinsten i våra medlemsstater. Jag vill påpeka att liknande skattesystem inte tillåts inom EU, i enlighet med de bestämmelser om statligt stöd som föreskrivs i EG-fördraget. Tidigare har kommissionen fattat beslut mot sådana. Vi är inte emot skattekonkurrens, som också finns bland medlemsstaterna, men den måste vara rättvis.
Kommissionen vill ha en ömsesidigt godtagbar lösning. Därför bad vi också rådet i februari om ett mandat för att påbörja förhandlingarna med Schweiz i denna fråga. Medlemsstaterna stöder kommissionen i detta avseende, och ett sådant mandat förbereds nu i rådet. Jag räknar också mycket med parlamentets stöd i frågan. Vi arbetar utifrån övertygelsen att vi kommer att finna en lösning på problemet, på samma sätt som vi alltid tidigare har lyckats lösa problem i våra förbindelser med Schweiz.
När det gäller en annan viktig fråga vill jag säga att kommissionen förväntar sig att man i Schweiz snart förhoppningsvis kommer att vara beredd att förhandla om att inkludera Bulgarien och Rumänien i avtalet om fri rörlighet för personer. Om Schweiz skulle utesluta medborgarna i två medlemsstater från detta mycket viktiga avtal vore detta oacceptabelt av rättsliga, institutionella och politiska skäl.
Bulgarien och Rumänien bör också få ekonomiskt stöd från Schweiz för att minska ekonomiska och sociala skillnader, på samma villkor som de andra 10 nya medlemsstaterna.
Med tanke på den schweiziska synen på en anslutning till EU och till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet finns det för närvarande inget annat sätt att ytterligare stärka de bilaterala förbindelserna. Därför är kommissionen beredd att studera det schweiziska förslaget till förhandlingar om ett allmänt ramavtal, under förutsättning att det innebär ett mervärde för våra förbindelser, till exempel när det gäller att uppdatera de befintliga avtalen i enlighet med gemenskapens regelverk, som ständigt utvecklas.
Andreas Schwab
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag välkomnar de uttalanden kommissionsledamot Joaquín Almunia har gjort i dag. Jag tror också att min grupp i stor utsträckning instämmer i dessa uttalanden. Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Schweiz har sedan mycket länge varit speciella. Kommissionsledamot Joaquín Almunia berörde de olika avtalen.
I detta avseende kännetecknas vårt partnerskap med Schweiz av ett synnerligen nära samarbete som dock ännu inte har lett till att Schweiz blivit medlem av EU. Icke desto mindre är Schweiz en ytterst viktig handelspartner och därtill vår vän och granne. Jag anser att detta är särskilt tilltalande eftersom mitt valdistrikt direkt gränsar till Schweiz. Jag vill därför vädja till alla parter att inte äventyra dessa goda grannskapsrelationer genom envishet eller genom överdrivna krav från den ena eller den andra sidan.
Skattetvisten har redan berörts. Ämnet Schweiz skulle naturligtvis också förtjäna en omfattande diskussion här i parlamentet. Men som kommissionsledamot Joaquín Almunia har beskrivit det ägnar vi oss i dag uppenbarligen åt ämnet skattepraxis. Till skillnad från våra kolleger från Storbritannien till exempel och de avvikande uppfattningar som kommer från Schweiz vill jag i detta ämne säga att vi anser att denna fråga inte innebär inblandning i ett lands rätt att utkräva skatter utan att det mera är en fråga om huruvida företag som tillhör den europeiska inre marknaden och som kan dra nytta av den inre marknadens fördelar får omotiverade subventioner. Vi talar om principen om lika behandling och avskaffandet av dolda subventioner. I detta avseende har kommissionen rätt i sin uppfattning att schweizarna måste göra vissa finjusteringar här även om det kanske hade varit klokare att inleda förhandlingar i stället för ett rättsligt förfarande. Påståendet att det är en sak för kantonen är enligt min mening varken tillämpligt eller effektivt eftersom det vi talar om är dolda subventioner som måste avskaffas.
EU måste för sin del klargöra att unionens grundläggande principer, som även schweiziska företag drar nytta av, måste gälla alla företag på den inre marknaden, samtidigt som unionen naturligtvis respekterar Schweiz suveränitet i skattefrågor.
Slutligen vill jag påpeka att vi måste finna en lösning på detta problem i både EU-företagens och EU-medborgarnas intresse, en lösning som båda parter har bidragit till. Därför vänder jag mig både till kommissionen och till våra schweiziska grannar.
Pervenche Berès
Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag välkomnar ert uttalande eftersom ni har beaktat vad vi ganska länge har sagt, nämligen att den praxis som håller på att utvecklas i vissa schweiziska kantoner - utan att nämna de viktigaste Zug, Vaud och Schwyz - innebär ett brott mot 1972 års avtal om former av statligt stöd som strider mot reglerna för rättvis konkurrens och som påverkar utformningen av handeln mellan EU och Schweiz. Som vän till EU åtnjuter Schweiz faktiskt samma villkor för tillträde till EU:s inre marknad som varje medlemsstat. Man kan inte både ha kakan och äta den, vilket i detta fall innebär att man inte kan ha både den inre marknaden och undantag för vissa schweiziska kantoner.
Här handlar det inte om att nämna den ena eller den andra mediafiguren bland fysiska personer, utan det handlar faktiskt om att nämna de betydande summor som står på spel på grund av den praxis som vissa juridiska personer har utvecklat. När man väl har identifierat ett problem mellan vänner bör man därför ta itu med det. Detta är vad ni har för avsikt att göra. Ni kommer att ha min grupps fulla stöd i denna fråga, och det gläder mig verkligen att andra grupper i parlamentet delar denna inställning.
När det gäller Schweiz har vi fått höra att det rör sig om en inblandning i Schweiz interna angelägenheter. Men i en internationell handelsmiljö är friheten inte ensidig. Det är nödvändigt att ta hänsyn till andras förhållanden, och den ena partens frihet upphör där den andra partens frihet börjar. Jag anser att det är så vi måste agera när det gäller våra utmärkta förbindelser med Schweiz - och ordförande José Manuel Barroso upprepade detta när han var i Bern häromdagen.
Vid en del tillfällen har Schweiz kunnat söndra och härska bland européerna, och alla minns nog läget efter att Feira-slutsatserna hade offentliggjorts och vi ville anta direktivet om beskattning av inkomster från sparande. I detta läge var det en del som utnyttjade Schweiz för att splittra oss. Det gläder mig mycket att det förhandlingsmandat som kommissionen har fått helt klart kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att visa upp en enad front samtidigt som de visar respekt för Schweiz suveränitet. Detta är enligt min mening ett mycket gott tecken.
Avslutningsvis vill jag helt enkelt göra ett självklart påpekande: när man studerar logiken i det schweiziska skattesystemet finner man att kravet att ett skattesystem ska ta hänsyn till externa kostnader är en hörnsten i den schweiziska synen på beskattning. Enkelt uttryckt bekräftar viss schweizisk praxis att kostnaderna för infrastruktur och anställning av kvalificerade arbetstagare inte behöver räknas in i skattesystemet från och med den tidpunkt då produktionen inte äger rum på schweiziskt territorium. Åtminstone när det gäller handeln med EU måste vi uppmärksamma följande situation: när det skattesystem som har utvecklats i vissa schweiziska kantoner ställs i relation till EU-medlemsstaternas skattesystem förlorar vi skatteinkomster eftersom denna produktion bedrivs på vårt territorium och de kapitalvinster som härigenom uppstår kanaliseras till Schweiz för att man inte ska behöva skapa täckning för dessa externa kostnader. Jag önskar er lycka till i förhandlingarna.
Diana Wallis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans uttalande.
Här i parlamentet har vi länge velat diskutera våra samlade förbindelser med Schweiz och fira framstegen i Schweiz i tre på varandra följande folkomröstningar i EU-frågor - folkomröstningar som knappast skulle ha hållits i många av våra medlemsstater. Även om Schweiz inte är en medlemsstat, är det schweiziska folket välinformerade européer.
Vi ville diskutera den intressanta regeringsrapporten om europeisk politik förra hösten och insåg att schweizarna för närvarande vill driva sina egna nationella intressen och inte ett medlemskap, men vi ville också kanske bemöta några missuppfattningar om vad som kan erbjudas här. Jag anser att det, som kommissionsledamoten har sagt, handlar om att bygga vidare på de bilaterala avtalen och kanske ett ramavtal, som förenklar administrationen på båda sidor. Men det som vissa av oss skulle kalla ”medlemskap light” finns inte med i bilden, och de aktuella problemen med kantonal skatt kanske har med detta att göra.
Antingen är man medlem i EU eller också är man det inte. Schweiz är inte medlem, och båda sidor bör komma ihåg att Schweiz inte åtnjuter fördelarna med ett medlemskap, och landet är inte heller underkastat alla skyldigheter. Det är svårigheten med en sådan atypisk, avvikande konstruktion: det kommer alltid att dyka upp problem och källor till irritation. Men dessa problem bör lösas med god vilja.
Låt oss gå rakt på sak när det gäller skattefrågan. Om det som kommissionen verkligen vill ha av Schweiz - vilket jag misstänker - är en utvidgning av uppförandekoden för affärsbeskattning - låt oss då tala om det. Också mellan medlemsstaterna är det en frivillig kod. Jag tvivlar inte på att det finns utlandsbaserade skattearrangemang i en medlemsstat som jag bara känner alltför väl, vilka inte skulle tåla någon närmare granskning. Ändå har jag inte märkt att kommissionen vidtar några åtgärder åt det hållet.
Vi behöver en diskussion som gynnar förbindelserna mellan EU och vår närmaste geografiska granne i hjärtat av Europa, ett land som är vår näst största exportmarknad och en inspiration för oss och många andra med tanke på sina demokratiska strukturer och sin internationalism. I stället säger vi åt schweizarna att deras kantonala skattesystem är rovgirigt. Det är ett starkt och obehagligt ord. Om de faktiskt är rovgiriga skulle jag vilja se en rad uppenbara fall där gemenskapens handel lidit verklig skada: praktiska exempel som kunde citeras och visa på att systemet har denna rovgiriga effekt. Jag har inte sett något enda nämnas. Kommissionen förlitar sig i stället på argumentet att man inte behöver bevisa det, utan enbart visa att strukturerna skulle kunna ha denna effekt. Men det finns inga faktiska exempel och jag undrar om det beror på att de vid närmare granskning inte skulle hålla i samband med det ansträngda argument som läggs fram - ett argument mot ett icke-medlemsland och som grundar sig på ett gammalt frihandelsavtal som i första hand utformades för handel med varor.
Låt oss betrakta det på ett annat vis. Kanske undrar mina väljare i Yorkshire varför jag ägnar så mycket tid åt Schweiz. Men om min norra region i England under åren hade åtnjutit den nivå av skatteautonomi gentemot London som de schweiziska kantonerna har i sitt land, skulle vi kanske inte ha betytt en sådan åderlåtning för EU:s strukturfonder.
Schweiz bidrar ekonomiskt till vår utvidgningsprocess med folkets samtycke, och vårt förhållande är djupt och komplicerat och jag har under årens lopp funnit det irriterande och frustrerande, men aldrig, aldrig tråkigt! Man säger ofta åt oss att vi ska vara vänliga mot schweizarna före en folkomröstning. Man frågar oss hela tiden vad vi ska göra om de röstar nej. Svaret är att det alltid är det schweiziska folket som väljer, men om de vill samarbeta med oss så måste vi arbeta med dem på ett respektfullt och lämpligt sätt. Det jag helst skulle vilja är att vi en dag får schweiziska ministrar i rådet, en schweizisk kommissionsledamot och schweiziska kolleger här tillsammans med oss för att diskutera dessa frågor, och inte att vi gör det på avstånd.
Mario Borghezio
för UEN-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Denna debatt om förbindelserna mellan EU och Schweiz ger oss ett intressant och lägligt tillfälle att under en stund reflektera över vad vi kan lära oss av den urgamla demokratin i den lilla men historiskt så betydelsefulla edsförbundet Schweiz.
Om det federala schweiziska skattesystemet vore välkänt för skattebetalarna i EU:s medlemsstater skulle det vara en modell som är värd att efterlikna - vilket faktiskt sker - i synnerhet för att skydda den ekonomiska friheten.
Jag vill påminna medlemsstaternas skattebetalare om att den schweiziska lagstiftningen bygger på viktiga principer, som till exempel principen om likhet inför lagen, principen om ekonomisk frihet och framför allt principen om äganderätt.
Principen om likhet inför lagen innebär skyldigheten att utkräva skatt efter ekonomisk förmåga. Tack vare bestämmelser i författningen innebär principen om ekonomisk frihet förbud mot att pålägga vissa skatter på handel som skulle vara till hinder i handelspolitiken. Slutligen är det enligt den viktiga principen om äganderätt, som är inskriven i artikel 26 i den federala författningen, förbjudet att utkräva skatter som innebär expropriering. Rätten till egendom innebär således en gräns för beskattningen.
Detta är någonting att dra lärdom av för de medlemsstater som i likhet med Italien fortfarande förtrycker skattebetalarna med sin skattelagstiftning och sin skattebörda som i Italien överstiger 40 procent. Av denna stora historiska erfarenhet behöver vi lära oss de principer om ekonomisk frihet som den schweiziska författningen innehåller. De av oss som är från Padania har turen att vara närmaste grannar till dessa fria människor i Schweiz.
Låt oss slutligen också tänka på principen om trosfrihet, som innebär att människor inte är skyldiga att betala skatter för att betala kostnaderna för en religion om de inte tillhör denna religion, och även den grundläggande rättigheten att uttrycka sina önskemål direkt genom folkomröstning om skatter. Det är dags att avskaffa medlemsstaternas fiskala diktatur över skattebetalarna! Låt folket få inflytande på skatterna!
Andreas Mölzer
för ITS-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! När de schweiziska medborgarna avvisade medlemskap i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 1992 hade ingen kunnat föreställa sig den utveckling som har börjat ske i dag. Å ena sidan drar både EU och Schweiz nytta av samarbete och bilaterala avtal till exempel när det gäller säkerhet och asyl. Å andra sidan har vi oförsonliga förhandlingar, krav och till och med utpressning till exempel i samband med den utökade rörligheten för personer och beskattningen av inkomster från sparande eller i samband med företagsbeskattningen nyligen där avsikten är att som påtryckningsmedel använda inskränkningar av transittrafiken på järnväg som är så viktig för Schweiz.
När Schweiz skärpte sin asyllag för många år sedan höll EU inte inne med sin kritik. Syftet med lagen var att ta hårdare tag mot de 75 procent av asylansökningarna som varje år inges på felaktiga grunder, och detta skedde faktiskt också. Denna helomvändning av Schweiz, som av tradition har tagit emot besökare så gästvänligt, tvingade dem inom vår union som drömmer om det mångkulturella samhället att tänka om, och unionen tvingades faktiskt ta denna schweiziska asyllag till förebild.
Nu är det dags för oss att tillsammans söka lösningar på de gemensamma problem vi står inför både inom skattesektorn och när det gäller migration och integration. Framför allt bör vi använda Schweiz som ett exempel på direkt demokrati, för om vi ska kunna ta oss ur EU:s nuvarande kris är den enda möjligheten att EU-medborgarna ännu en gång får en känsla av att deras önskemål tas på allvar, att de kan påverka utvecklingen.
Meningsskiljaktigheterna kring EU:s konstitution och den fortsatta utvidgningen av EU ger oss ett lämpligt tillfälle att använda Schweiz som exempel.
James Nicholson
(EN) Herr talman! EU har många bilaterala avtal med Schweiz. Dessa har gynnat både Schweiz och EU:s medlemsstater. De bilaterala avtalen bör av alla representanter betraktas som en gemensam önskan om välstånd. Det finns fler tecken som visar på det som vi har gemensamt och på den riktning vi går i. Bland annat är Schweiz EU:s näst största handelspartner efter Förenta staterna. 900 000 EU-medborgare bor och arbetar i Schweiz, och ännu fler reser regelbundet över gränsen. Den nuvarande tvisten mellan kommissionen och den schweiziska regeringen är oroväckande och bör lösas snarast.
Jag inser att frågan om den dubbla beskattningen som EU och Schweiz står inför inte är obetydlig, men jag skulle inte vilja att det framförs några hot under de första förhandlingsrundorna, eller under senare rundor heller för den delen. Den dubbla beskattningen erbjuder inte någon smidig väg till investeringar, arbetstillfällen och intäkter för de schweiziska kantoner som tillåter de dubbla normerna. Rådet, kommissionen och parlamentet bör göra sitt yttersta för att skydda medlemsstaternas intressen.
Jag önskar er framgång i era förhandlingar och ser fram emot ett positivt resultat.
Aloyzas Sakalas
(LT) Först av allt vill jag tacka kommissionsledamot Joaquín Almunia för den information han har presenterat om förbindelserna mellan EU och Schweiz.
Jag skulle dock vilja höra vad Joaquín Almunia har att säga om det yttersta politiska målet för dessa förbindelser. Med andra ord: sker utvecklingen av närmare förbindelser mellan EU och Schweiz med siktet inställt på ett framtida schweiziskt medlemskap i EU? Om så är fallet, när kan vi förvänta oss detta och vad måste Schweiz och EU göra dessförinnan? Om utvecklingen av närmare förbindelser inte syftar till schweiziskt medlemskap utan i stället syftar till ett privilegierat schweiziskt partnerskap med EU, vilka principer bör i så fall gälla för ett sådant partnerskap?
Jag tror inte att bilaterala avtal slutgiltigt kan lösa problemet med Schweiz politiska framtid. Därför skulle jag vilja att Joaquín Almunia presenterade någonting som liknar en färdplan av vilken man skulle kunna se i vilken riktning kommissionen arbetar när den utvecklar EU:s förbindelser med Schweiz. Utifrån det material som har presenterats är det svårt för mig att säga om kommissionen har en sådan färdplan eller om tillfälliga avtal är en ersättning för den.
Mitt förslag skulle vara följande: det är nödvändigt att utarbeta en färdplan för utvecklingen av förbindelserna mellan EU och Schweiz, och det yttersta målet för planen skulle vara antingen schweiziskt medlemskap i EU eller ett privilegierat partnerskap i enlighet med det konstitutionsfördrag som ännu inte har godkänts. För att kunna välja mellan dessa lösningar är det viktigt att känna till det schweiziska folkets egen uppfattning om sitt lands framtidsutsikter.
Innan vi löser detta politiska problem kommer vi att fortsätta att ingå olika avtal, och båda förhandlingsparterna kommer att försöka kräva gynnsammare villkor för egen del på den andra partens bekostnad.
När jag studerar befintliga och planerade avtal känner jag starka tvivel och undrar om vi kanske helt enkelt ställer större krav på Schweiz, som ännu inte är medlem av EU, än på EU-medlemsstaterna själva. Enligt min uppfattning borde det vara tvärtom.
Jag hoppas att kommissionsledamot Joaquín Almunia kan skingra det tvivel jag har nämnt genom att svara på de frågor jag har tagit upp.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Herr talman! Schweiz uppfattas av många människor som ett historiskt exempel på europeisk integration. Vi behöver bara tänka på Jean Jacques Rousseau eller Johannes von Müller. Men landet verkar fortfarande vara en ö, ett särfall, utanför det enade Europa som omger det på alla sidor.
Låt oss komma ihåg att 50,3 procent av de schweiziska medborgarna i en folkomröstning som hölls 1992 röstade emot att deras land skulle anslutas till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Jag vill inte på något sätt blanda mig i Schweiz inre angelägenheter. Med tanke på det goda samarbetet mellan Schweiz och EU på nästan alla områden hoppas jag att det snabbt ska gå att finna rätt lösning också i fråga om beskattning. Detta är ytterst viktigt för att åstadkomma öppenhet och insyn i vårt samarbete.
Som företrädare för de nya medlemsstaterna, bland dem mitt eget land, vill jag särskilt lovorda resultatet av den folkomröstning som hölls den 26 november 2006 som innebar godkännande av inrättandet av ett schweiziskt finansiellt instrument till ett belopp av en miljard schweiziska franc. Dessa länder har för sin del öppnat sina dörrar på vid gavel för schweiziska kapitalinvesteringar. I till exempel Polen ökade importen från Schweiz med 20 procent under denna period samtidigt som exporten bara ökade med 5 procent mindre. Jag är säker på att det schweiziska kapitalet kommer att användas på ett klokt sätt för innovativa syften, däribland vetenskaplig forskning, och att det kommer att användas såväl för att stödja små och medelstora företag som för att skydda miljön och främja regional utveckling.
Slutligen vill jag tillägga att bilden av Schweiz är synnerligen positiv i EU. Enligt mina uppgifter skulle omkring 72 procent av EU-medborgarna gärna hälsa Edsförbundet Schweiz välkommet i vårt gemensamma europeiska hem. Kanske det skulle vara klokt att utnyttja denna positiva inställning så mycket som möjligt.
Daniel Hannan
(EN) Herr talman! Varför klarar sig schweizarna så mycket bättre än vi gör? Varför är Schweiz rikare, nöjdare, mer välordnat och bättre administrerat än EU? Tillåt mig föreslå en anledning. Schweiz är grundat på det som man skulle kunna kalla ”Jeffersonprincipen”, föreställningen att beslut ska fattas så nära de berörda människorna som möjligt. EU å andra sidan är grundat på motsatt princip. Den allra första raden i den allra första artikeln i Romfördraget förpliktar oss till en allt mer sluten union. Medan makten i Schweiz är utspridd är makten i EU koncentrerad, och större delen av vårt nuvarande missnöje härrör från denna strukturella svaghet, nämligen de oavsiktliga följderna av våra direktiv och förordningar, stelheten i vår politik, känslan av att de som styr har avlägsnat sig från dem som styrs samt våra nationella väljarkårers tendens att rösta nej till Bryssel vid varje tillfälle.
Varför fortsätter vi då att domdera med schweizarna om deras vägran att ansluta sig till oss? Varför angriper vi deras framgång när det gäller att hålla de kantonala skatterna nere? Varför uppmuntrar vi den minoritet av schweiziska lagstiftare som betraktar ett medlemskap i EU precis som ett sätt för att förbigå sina väljare och komma ifrån systemet med direkt demokrati? Är det så att vi avundas våra grannar deras framgång eller är det så att vi är rädda för att våra egna medborgare kan uppmuntras av deras exempel och begära oberoende för sina egna stater?
Låt mig föreslå ett alternativt tillvägagångssätt. Skulle våra medlemsstater inte kunna ansöka om att få bli kantoner i deras konfederation, i stället för att försöka dra in Schweiz i vår union? När allt kommer omkring så har de ju lyckats med något, dessa schweizare!
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Det hålls många folkomröstningar i Schweiz, och detta är en av anledningarna till att jag inte skulle vilja vara en kanton ens i ett så trevligt land. Schweiz är ett rikt land som inte behöver vara medlem av EU och som för närvarande inte heller vill anslutas till unionen. Samtidigt är landet en bra strategisk partner för EU. När man har en sådan partner, herr kommissionsledamot, förhandlar och diskuterar man hellre än att inleda rättsliga förfaranden. Här håller jag med min kollega från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater. För mig som polsk ledamot av Europaparlamentet är fallet Schweiz en påminnelse om att vissa tyska och franska politiker, som till exempel Nicolas Sarkozy, har gjort beklagliga och hittills misslyckade insatser för att skapa ett enhetligt skattesystem i EU, vilket i själva verket skulle leda till höjda skatter i mitt land. Detta initiativ kommer jag inte att samtycka till. Det förvånar mig därför inte att schweizarna nu klagar över att EU:s centralmakt i Bryssel blandar sig i deras lands inre angelägenheter. Hela denna fråga visar att unionen bör skärskåda sig själv. Den bör reformera sin egen ekonomi på ett sådant sätt att den blir verkligt konkurrenskraftig, utan att tillgripa rättsliga förfaranden, straffpåföljder och krav som är riktade mot tredjeländer eller mot unionens egna medlemmar.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Tillåt mig att säga bara några få ord.
För det första vill jag bestämt påpeka att kommissionen anser att förbindelserna mellan EU och Schweiz är mycket goda. Kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner hade tillfälle att möta den schweiziska förbundspresidenten den 3 april. De diskuterade dessa mycket goda förbindelser, vilka inte utesluter vissa juridiska problem, som kan liknas vid dem som finns mellan EU:s medlemsstater.
Varje gång som kommissionen anser att fördragen eller gemenskapens rättsliga villkor inte respekteras fullt ut, är kommissionen som fördragens väktare skyldig att reagera. Detta har varit fallet med den fråga som diskuteras, nämligen de skattebeslut som fattats i några av kantonerna i Schweiziska edsförbundet. Det handlar inte om skattekonkurrens. Det handlar om att upprätthålla de bestämmelser som antogs i vårt avtal med Schweiz från 1972. Det handlar inte om skattekonkurrens utan om statligt stöd. Kommissionen inleder mycket ofta detta slags förfarande på grund av misslyckande med att upprätthålla bestämmelser om statligt stöd i medlemsstaterna, och det är en mycket viktig fråga.
Jag vet inte om ni känner till att mer än 20 000 postboxföretag har startats i Schweiz med det enda syftet att undvika beskattning i EU:s medlemsstater. Vi har diskuterat denna fråga med de schweiziska myndigheterna sedan 2005. Vi har inte hittat någon annan lösning än att inleda detta förfarande. Vi ber rådet om mandat att förhandla med de schweiziska myndigheterna för att få en lösning på denna konflikt. Jag hoppas att rådet under de kommande veckorna kommer att ge oss detta mandat, och att vi får stöd från en stor majoritet av medlemsstaterna. Jag hoppas att dessa frågor, som utgör avsevärda problem för tusentals företag inom EU, kommer att lösas under förhandlingarna.
Talmannen
Debatten om denna punkt är härmed avslutad.
