Partnerskapsavtal om fiske mellan EG och Guinea-Bissau (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är Luis Manuel Capoulas Santos betänkande för fiskeriutskottet om förslaget till rådets förordning om ingående av ett partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Guinea-Bissau - C6-0391/2007 -.
Joe Borg
Herr talman! Tillåt mig att börja med att framföra mitt djupa tack till fiskeriutskottet och i synnerhet till föredraganden, Luis Manuel Capoulas Santos, för hans betänkande.
Den 23 maj 2007 undertecknade Europeiska gemenskapen och Republiken Guinea-Bissau ett partnerskapsavtal om fiske för en period av fyra år. Avtalet utgör en del av serien av ”tonfiskavtal” i Atlanten.
Det finansiella bidraget är fastställt till 7 miljarder euro per år. Av detta bidrag är 35 procent, eller 2,45 miljoner euro, öronmärkta för stöd till utformningen och genomförandet av en politik för fiskesektorn i Guinea-Bissau i syfte att införa ansvarsfullt och hållbart fiske. Dessutom kommer EU att betala ut ett årligt särskilt bidrag på 500 000 euro för att förbättra de sanitära förhållandena i fiskesektorn samt för att förstärka uppföljning, kontroll och övervakning i Guinea-Bissaus farvatten.
Förutom den totala summan på 7,5 miljoner euro innehåller protokollet en särskild finansiell bestämmelse om ett ytterligare anslag på högst 1 miljon euro per år, som syftar till att förbättra fartygsägarnas utnyttjande av fiskemöjligheterna.
Enligt det nya protokollet ges fiskemöjligheter för räkor och fisk, i synnerhet bläckfisk, upp till ett totalt tonnage på 4 400 ton per år för var och en av de två kategorierna. Vidare omfattar avtalet licenser för 19 notfartyg för tonfiskfiske, 14 fartyg för spöfiske med fasta linor och 4 fartyg för ytlångrevsfartyg.
Genom avtalet ges gemenskapen en solid rättslig och politisk ram för att övervaka EU-flottans verksamhet i Guinea-Bissaus fiskeområde. Det gör det också möjligt för gemenskapen att stödja fiskesektorns utveckling i Guinea-Bissau, vilket är till fördel för bägge parter.
Tillåt mig att konstatera, när det gäller de föreslagna ändringarna, att samtidigt som vi i många fall delar avtalets mål kan jag inte acceptera dem av följande anledningar.
Jag delar helt och hållet uppfattningen att informationen till Europaparlamentet borde vara så fullständig som möjligt. Kommissionen tillhandahåller dock redan all den efterfrågade informationen i linje med de aktuella interinstitutionella avtalen. Vidare översänds alla utvärderingsrapporter, liksom rapporterna om resultaten från förhandlingarna och från gemensamma kommittémöten, utan dröjsmål till fiskeriutskottet. Dessutom informerar jag fiskeriutskottet regelbundet om läget i de internationella förhandlingarna i särskilda, avgränsade sammanträden bakom lyckta dörrar.
Frågan om kravet på rapporter från flottan har vi också tagit itu med eftersom vi har tillhandahållit en rättslig grund som kommer att tillåta kommissionen att avslå licensförfrågningar på grundval av bristfällig rapportering från medlemsstaterna. I utkastet till förordningen går man i nuläget igenom antagandeförfarandet vid institutionerna.
När det gäller förslaget att förkasta fiskeavtalen i allmänhet på grund av att de inte är hållbara borde man komma ihåg att rådet i sina slutsatser från juli 2004 visade att målet med de nya partnerskapsavtalen om fiske är att bidra till en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. I själva verket ger partnerskapsavtalen om fiske bara tillträde till de fiskbestånd som inte utnyttjas helt av den nationella flottan i landet i fråga. Kommissionen anser att partnerskapsavtalen om fiske kan ge och att de faktiskt ger en politisk och en rättslig ram som bistår partnerländerna i tillämpningen av en politik om hållbart och ansvarsfullt fiske i deras farvatten.
Låt mig slutligen bara säga att när det gäller förslaget att fartyg borde betala den totala kostnaden för avtalet i förhållande till deras fångst har vi skapat en rimlig balans i kostnadsfördelningen mellan fartygsägarnas bidrag och gemenskapens kompensation. Tillvägagångssättet är i linje med rådets slutsatser från juli 2004 om partnerskapsavtalen om fiske, som parlamentet yttrat sig om. I vårt system är fartygsägarnas licensavgifter verkligen beräknade på grundval av deras respektive fångst.
Luis Manuel Capoulas Santos
föredragande. - (PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Mitt betänkande gäller det fiskeavtal som har ingåtts med ett litet afrikanskt land som, efter ett decennium av väpnad kamp för självständighet, under senare år har upplevt allvarlig politisk instabilitet och perioder av inbördeskrig. Fiske är en viktig ekonomisk resurs för det här lilla landet och dess ekonomiska bidrag utgör en betydande del av statsbudgeten.
Likväl går inte det här fiskeavtalet ut på att man ska köpa fisk. I enlighet med EU:s filosofi om partnerskap är det inte unionens ståndpunkt. EU baseras på andra värden och dess grundläggande intressen är hållbara resurser och verkligt partnerskap. Därför är det ett avtal med ömsesidiga fördelar. Fördelarna för EU är uppenbara i och med att dess flotta får tillträde till viktiga fiskeplatser. Även för Guinea-Bissau är avtalet fördelaktigt eftersom man, förutom att man får ett ekonomiskt bidrag, kommer att befinna sig i en bättre position för att kunna säkerställa en mer hållbar förvaltning av vad som kanske är landets största ekonomiska resurs genom stöd till forskning, uppföljning, övervakning samt förbättring av sanitära förhållanden för fiskerisektorn.
Därför är det ett balanserat och ömsesidigt fördelaktigt avtal och det är anledningen till att jag rekommenderar att parlamentet godkänner mitt betänkande med de ändringsförslag som införts av utskottet för utveckling, och med mina egna ändringsförslag, som rätt och slätt strävar efter att stärka parlamentets ställning i övervakningen av de nämnda områdena. Även om kommissionsledamoten uppenbarligen påstår att han inte kan godta förslagen, anser jag själv att fiskeripolitiken bara kan tjäna på en mer positiv och långsiktig inställning från parlamentets sida.
Hélène Goudin
för IND/DEM-gruppen. - Herr talman! Fiskeavtalen syftar endast till att garantera kortsiktiga ekonomiska intressen för ytterligare en av EU:s näringar som inte håller måttet internationellt sett. Det finns tre skäl till varför vi måste rösta nej till fiskeavtalen imorgon. Det första skälet är miljön. Utfiskningen av de västafrikanska vattnen är snart ett faktum. Den biologiska mångfalden är starkt hotad, och en fortsättning av denna vansinniga fiskepolitik kommer att få långvariga effekter på miljön både lokalt och globalt.
Min andra invändning motiveras av ekonomiska skäl. De europeiska skattebetalarna tvingas subventionera de olönsamma fiskeflottorna med miljoner euro varje år. Var finns den ekonomiska vinsten? Var finns hållbarheten? Var finns det europeiska mervärdet? Om fartygen istället var tvungna att betala sina egna kostnader skulle fisketrycket minska, och såväl skattebetalarna som miljön skulle vara de stora vinnarna.
Det tredje skälet är fiskens betydelse för den lokala utvecklingen i partnerskapsländerna. Fisket är för många den enda inkomstkällan. Dammsugningen av haven ger en ohållbar situation för lokalbefolkningen som inte klarar av att konkurrera med de starkt subventionerade europeiska fartygen. Det är dags att sluta upp med dessa fiskeavtal omedelbart.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag måste verkligen fråga Joe Borg om han tror på vad han säger nu. Har han skickats hit med ett manuskript i handen? Försöker han verkligen säga att partnerskapsavtalen om fiske är hållbara?
En oerhört intressant artikel i New York Times den 14 januari 2008 handlar om större fiskpopulationer som kollapsar i Västafrika och om utländska flottors penningbegär som leder till att man åsidosätter intresset för fiskets långsiktiga hälsa och detta gäller även EU.
Guinea-Bissau, en nation med 1.4 miljoner invånare, är ett förstklassigt exempel på hur man inte ska bedriva fiskeverksamhet. Enligt Vladimir Kacyznski, en marinforskare vid University of Washington, har ingen grundligt studerat nationens kustvatten på åtminstone 20 år. För två år sedan var Sanji Fati ansvarig för att upprätthålla Guinea-Bissaus fiskeregler. När han tog jobbet 2005 hade han inte en enda patrullbåt i arbete för att övervaka pirater och dussintals industritrålare, de flesta av dem utländska. Uppskattningsvis 40 procent av fisken fångades utan licenser eller mot reglerna.
Ärligt talat undrar jag om vi vet vad vi gör här. Vi har en enorm intressekonflikt. Dessa desperata ekonomier behöver våra pengar och de är beredda att sälja sina fiskeresurser. Vi borde veta bättre. Låt dem få pengarna men låt oss inte skövla deras vatten. Snälla kommissionsledamot Borg, tänk om!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! I egenskap av suppleant i fiskeriutskottet i parlamentet, skulle jag vilja säga några få ord om det betänkande vi diskuterar. Det är ett specialiserat och detaljerat betänkande, men det ligger i ämnets natur. Det skulle vara svårt att presentera det på något annat sätt.
Ändå har avtalet en mycket vidare karaktär eftersom det åberopar andra värden som är viktiga för båda sidor i detta partnerskap. Låt mig tacka kommissionsledamoten ännu en gång.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - Herr talman! För det första skulle jag vilja säga att jag instämmer i anmärkningarna som föredraganden, Luis Manuel Capoulas Santos, gjort om att fisket och de inkomster som görs genom partnerskapsavtalet om fiske utgör en mycket viktig del av Guinea-Bissaus budget.
Vi arbetar nu i partnerskapsanda mot de traditionella fiskeavtalen där målet var att fånga fisk, betala för fångsten och sedan gå. De nuvarande fiskeavtalen är utformade för att hjälpa landet i fråga att bygga upp en infrastruktur för fiske och för att bygga upp relaterade sektorer så att det, när det är möjligt, kan ske en övergång från renodlat fiske till fiskerelaterade aktiviteter som vattenbruk. Målet är också att se till att den fiskeverksamhet som vår flotta sysslar med enligt partnerskapsavtalet om fiske bara rör överskottet.
Till exempel i det här fallet genomfördes på vår begäran en utvärderingsstudie i slutet av 2005 av en oberoende extern konsult. Dennes rekommendationer om förvaltning och bevarande av resurser har tagits med i beräkningen, tillsammans med de vetenskapliga råden från Guinea-Bissaus forskningsinstitut till följd av 2006 kampanj mot trålning.
Vidare innehåller protokollet ett antal bindande åtgärder i bilaga III, i syfte att införa en förvaltningsplan för den globala fiskeansträngningen i Guinea-Bissaus exklusiva ekonomiska zon. Enligt fiskeplanen åtog sig Guinea-Bissau att minska fiskeansträngningen i fråga om räkor och bläckfisk, att under 2007 hålla de avtal som man har med tredjeländer och med EU, att under 2008 och påföljande år förhindra utnyttjandet av de fiskemöjligheter som beviljats tredjeländer från den 1 januari 2007 och som förblivit outnyttjade, att inte bevilja några fiskemöjligheter för dessa kategorier och att upphäva och formellt avsluta alla avtal med europeiska företag, organisationer eller rörelser.
Dessutom ger bestämmelserna i uppgiftsblad 1 och 2 i bilaga II, som gäller fiske-, bläckfisk- och räktrålare, möjlighet till biologiska återhämtningsperioder. När det gäller räkfiske har Guinea-Bissau också åtagit sig att öka maskstorleken från 40 till 50 mm i enlighet med gällande lagstiftning i underregionen.
Jag kan säga att trots dessa partnerskapsavtal om fiske bedrivs det omfattande olaglig fiskeverksamhet och många privata tillstånd beviljas tredjeländer som inte tillhör EU. Genom partnerskapsavtalen kan vi kontrollera och förvalta våra egna fiskeflottor så att de fiskar på ett hållbart sätt i Guinea-Bissau och andra farvatten.
Så jag måste säga att jag anser att det är välgörande för det berörda tredjelandet, för EU och för den europeiska gemenskapen att förhandla och att ingå sådana partnerskapsavtal enligt det nya systemet.
Jag håller likväl med er om att med det tidigare systemet utnyttjades inte resurserna. Det nya systemet innebär att vi enbart är intresserade av att förhandla fram avtal om överskottet. Om fiskbeståndet i tredjelandets farvatten redan är fullt utnyttjat eller överutnyttjat ingår vi inte partnerskapsavtal om fiske. Om det är underutnyttjat ingår vi bara avtal om överskottet och vi gör vårt allra bästa för att se till att åtminstone vår egen flotta verkställer och håller de åtagande som gjorts i avtalet.
Luis Manuel Capoulas Santos
föredragande. - (PT) Herr talman! Jag vill först säga att jag djupt beklagar den ”moralistiska” attityd som några medlemmar försöker få in i debatten, vilket enligt min åsikt enbart visar på stor okunnighet om vad det egentligen handlar om.
Jag är tämligen bekant med Guinea-Bissau och med landets politiska, ekonomiska och sociala verklighet samt med dess nutidshistoria. Jag är dessutom väl medveten om attacken på Guinea-Bissaus resurser i slutet på 70-talet från dåvarande Sovjetunionens fiskeflotta och om den i själva verket rovdjursaktiga attityden hos några av våra konkurrenter när det gäller globalt fiske. Jag anser att filosofin som ligger bakom EU:s fiskepolitik är en fråga om stolthet snarare än förlägenhet och det är beklagansvärt att de andra fiskenationerna inte följer vårt exempel. Beviset för detta är att betänkandet godkändes av alla medlemmar i utvecklingsutskottet och att en överväldigande majoritet i fiskeriutskottet godkände mitt betänkande.
Jag anser att detta utgör den möjliga och politiskt realistiska vägen framåt, och den väg som bäst främjar inte bara EU:s utan också människorna i Guinea-Bissaus intressen. Därför uppmanar jag än en gång parlamentet att anta betänkandet eftersom det är politiskt välavvägt och eftersom det är ett partnerskapsavtal som är ömsesidigt fördelaktigt för de berörda parterna.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 11 mars 2008.
