Brådskande autonoma handelsförmåner för Pakistan (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Vital Moreira, för utskottet för internationell handel, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om brådskande autonoma handelsförmåner för Pakistan - C7-0322/2010 -.
Vital Moreira
Fru talman! Detta betänkande har i själva verket inte skrivits av mig. Jag är sekundär föredragande som tog över i sista minuten, eftersom den ursprungliga föredraganden slutade arbeta med betänkandet. Därför tog jag som ordförande i utskottet över i enlighet med arbetsordningen. Förutom att vara sekundär föredragande är jag också en motvillig sådan, eftersom jag sanningen att säga inte röstade för betänkandet och har allvarliga invändningar mot dess innehåll. Men saker och ting är som de är och det är min uppgift att tappert acceptera de åligganden jag har fått.
Som vi vet har detta betänkande om att bevilja exceptionella handelsförmåner för Pakistan sitt ursprung i ett beslut av Europeiska rådet, som gav kommissionen i uppdrag att lägga fram ett förslag till parlamentet och rådet. Eftersom detta är exceptionella förmåner som inte är förenliga med Världshandelsorganisationens (WTO) icke-diskrimineringsregel är det nödvändigt att erhålla ett WTO-undantag innan dessa handelsförmåner beviljas. Trots allt lade kommissionen fram förslaget för parlamentet, och utskottet för internationell handel som jag är ordförande för beslutade att ge klartecken till debatten och omröstningen om detta betänkande som jag är sekundär föredragande för. Det är resultatet av denna omröstning som vi nu lägger fram för parlamentet.
Frågan om huruvida vi bör använda handelsförmåner som ett slags nödhjälp till ett givet land - och detta var förevändningen för kommissionens förslag - har visat sig vara en tvistefråga i utskottet för internationell handel när det gäller varaktigheten för och omfattningen av sådana handelsförmåner och slutligen när det gäller vilka villkor som förmånstagaren, i det här fallet Pakistan, skulle omfattas av.
Även om en majoritet i utskottet för internationell handel röstade för kommissionens förslag om att bevilja Pakistan dessa exceptionella förmåner röstade utskottet i själva verket även för flera ändringsförslag i syfte att begränsa följderna av dessa handelsförmåner som beviljas Pakistan, bland annat godkännandet av en skyddsklausul i det fall importerna från Pakistan skulle öka för mycket på grund av de minskade eller avskaffade handelstullarna. Andra ändringsförslag handlar exempelvis om kraven på att Pakistan inte skapar eller avskaffar de restriktioner det har för exportvaror.
Sammanfattningsvis är det viktigt att ta hänsyn till att våra insatser här skulle kunna vara helt förgäves om vi inte får ett WTO-undantag. Vi vet för närvarande inte när eller om det kommer att beviljas. I vilket fall som helst kommer det, även om våra insatser visat sig vara förgäves, åtminstone att vara ett utmärkt tillfälle att diskutera hur känsligt det är att använda exceptionella handelsförmåner som en form av nödhjälp - eller som i det här fallet som en form av politiskt återgäldande till ett givet land - och vilka begränsningar ett sådant nyttjande har.
Vi löper därför en risk för att skapa farliga prejudikat eller ännu värre att politiskt använda handelsförmåner som kanske borde följa kriterier som är mer objektiva och mer skönsmässiga och kontextuella än i det här fallet.
Neelie Kroes
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! I dag diskuterar vi ett lagstiftningsförslag om brådskande autonoma handelsförmåner för Pakistan. Förslaget lades fram av kommissionen på uttrycklig begäran av Europeiska rådet i samband med de direkta efterverkningarna av de översvämningar som drabbade Pakistan förra sommaren och som orsakade omfattande ödeläggelse för landet och för dess folk.
Jag skulle vilja tacka föredraganden och utskottet för internationell handel för deras hårda arbete och för deras stöd för förslaget. Kommissionens förslag syftar till att införa ett ensidigt och tillfälligt upphävande av importtullar på 75 exportvaror från Pakistan. Dessa handelsförmåner skulle liberalisera omkring en fjärdedel av importerna från Pakistan till EU och vara tillgängliga under två år med möjlig förlängning i ytterligare ett år.
EU är medvetet om att sådana handelsmedgivanden, särskilt inom så känsliga sektorer som textil, kan få följder för EU:s industri, och därför har vi sett till att det råder en balans mellan Pakistans behov och intressena hos vår egen industri och andra leverantörsländer.
Antalet valda produkter är begränsat. Vi har fastställt ett tak för liberaliseringen av mycket känsliga varor, och liberaliseringen skulle endast gälla under en begränsad tid. Under tiden har vi även begärt ett WTO-undantag enligt de tillämpliga WTO-reglerna för att göra det möjligt för oss att genomföra de föreslagna åtgärderna. Som ni vet diskuterar vi fortfarande den här frågan med andra WTO-medlemmar och vi hoppas nå en lösning snart.
Bilderna av människor som förlorat sitt uppehälle kanske inte längre finns kvar i människors tankar, men vi får inte glömma de ofantliga kostnaderna för dessa förödande översvämningar, både när det gäller humanitära behov och ekonomisk ödeläggelse. Dessa handelsåtgärder är inte fristående, utan beviljas utöver avsevärt humanitärt bistånd och utvecklingsstöd - till ett belopp av 480 miljoner euro - som EU har beviljat Pakistan. Men långtgående handelsåtgärder är nödvändiga för en konsekvent ekonomisk återhämtning av Pakistans ekonomi och bör vara ett led i våra åtgärder på medellång sikt för att bemöta dessa exempellösa naturkatastrofer. Jag hoppas därför att parlamentet kommer att stödja förslaget.
Låt mig nu ta upp några av de ändringsförslag som har lagts fram. Jag kommer inte att gå in i detalj på dem alla, men vill ta upp de viktigaste frågorna. Jag vet att det finns krav på att göra beviljandet av autonoma handelsförmåner beroende av att Pakistan respekterar vissa grundläggande principer. Jag förstår den oro som kan finnas i det avseendet och ni är medvetna om att människorättsfrågor är en nödvändig del av våra långsiktiga förbindelser med Pakistan. Men mot bakgrund av undantagets tillfälliga karaktär för att bemöta en nödsituation, anser kommissionen inte att sådana villkor vore lämpliga.
Vår människorättsdialog inom ramen för vårt partnerskaps- och samarbetsavtal med Pakistan är rätt forum för att ta upp sådana frågor med Pakistan och nå hållbara lösningar. När det gäller bestämmelser som skulle ålägga Pakistan att avstå från att upprätthålla, införa eller öka tullar eller avgifter som skulle få motsvarande effekt eller andra restriktioner för export eller import av vissa produkter, så anser jag att sådana villkor allvarligt skulle undergräva beviljandet av förmåner och att de strider mot andan, karaktären och syftet med vår förordning. Dessutom kan vi inte genom denna förordning förbjuda Pakistan att vidta åtgärder som är förenliga med landets internationella åtaganden.
Å andra sidan skulle vi kunna samtycka till en mekanism som tillåter införande av begränsningar för tullfria importer för Pakistans tullkvoter, om importvolymerna av liberaliserade produkter ökar utöver vissa nivåer. Jag samtycker också till att förmånerna bör upphävas för produkter som orsakar eller hotar att orsaka allvarliga svårigheter för en EU-producent av liknande eller direkt konkurrerande produkter, vilket avgörs genom en undersökning som utförs av kommissionen. Vi kan också samtycka till mekanismer för att upprätta tullövervakning av importer som omfattas av förordningen, tillsammans med kvartalsrapporter. Men en föregående övervakningsmekanism skulle skapa en onödig börda när det gäller förvaltningens licensieringskrav.
Jag konstaterar slutligen att det finns krav på att begränsa varaktigheten för handelsförmånerna till ett år från det datum då undantaget träder i kraft. Jag tror att det skulle vara mycket problematiskt.
Kommissionen föreslog inledningsvis att de exceptionella åtgärderna skulle tillämpas under en period på tre år. I sitt kompromissförslag som återspeglas i begäran om WTO-undantag begränsade rådet varaktigheten till två år, med möjligheten att förlänga det med ytterligare ett år. Men att begränsa varaktigheten ännu mer till ett år skulle urholka fördelarna med de autonoma handelsförmånerna, och därmed göra dem meningslösa.
Låt mig också påpeka att en kompromiss nåddes i rådet den 10 november som handlade om att införa tullkvoter för sju textil- och beklädnadsprodukter i stället för att liberalisera dem helt. Kompromissen låg till grund för den efterföljande begäran om ett WTO-undantag. Detta framgår dock inte av Europaparlamentets ändringsförslag, och till följd av samrådet med WTO-medlemmarna kan det bli nödvändigt att införa tullkvoter för några fler produkter.
Om undantaget beviljas skulle det utgöra de maximala förmåner som EU kan bevilja Pakistan enligt dessa villkor och som en följd av detta kommer förordningen att återspegla innehållet i WTO-undantaget så snart det har avtalats av WTO. Jag vill även försäkra er om att kommissionen kommer att utföra en årlig konsekvensbedömning av de autonoma handelsförmåner som har beviljats Pakistan och lägga fram den för parlamentet och rådet. Det är ytterligare ett skäl till att inte förkorta tillämpningstiden för detta instrument.
Jag tackar Europaparlamentet för samarbetet i denna känsliga fråga. Kommissionen är redo för ett nära samarbete med parlamentet för att få detta förslag godkänt och för att visa EU:s beslutsamhet att agera ansvarsfullt gentemot länder i nöd.
Cristian Dan Preda
Herr talman! Jag anser att det är lämpligt att vi nu diskuterar detta betänkande av Vital Moreira. Varför? Skälet är att vi för närvarande väntar på ett beslut om det undantag som EU har begärt av Världshandelsorganisationen när det gäller den aktuella diskussionsfrågan.
Min personliga åsikt är att det är viktigt att vi i det här sammanhanget framför ett tydligt budskap till EU:s övriga handelspartner. EU måste fortsätta att komplettera den humanitära nödhjälp som det generöst har beviljat Pakistan under en inledande fas med handelsåtgärder i syfte att få till stånd en hållbar återhämtning av Pakistans ekonomi. Diplomatiska överläggningar med WTO kräver definitivt tid, eftersom man måste ta hänsyn till affärsförbindelserna för EU:s handelspartner. Resultatet av dessa överläggningar är för närvarande ovisst. De nyligen inträffade händelserna har dock påmint oss om att det är uppenbart att vi behöver ett stabilt och välmående Pakistan, som inte hamnar i extremism och som kan agera som en partner i antiterrorinsatserna.
Som föredragande för yttrandet för utskottet för utrikesfrågor skulle jag vilja tacka ledamöterna i utskottet för internationell handel för att de godkände de huvudfrågor som vi framförde i vårt yttrande. Jag vill lyfta fram två av dessa frågor här. Den första, som kanske är den viktigaste för utskottet för utrikesfrågor och som även nämndes av kommissionsledamoten, är kravet om att inte frikoppla människorättsvillkoren, inklusive respekten för de grundläggande normerna om rätten till arbete, från beviljandet av handelsförmånerna. Jag tror att vi har olika åsikter i den här frågan. Eftersom mänskliga rättigheter är den viktigaste frågan i avtalet mellan EU och Pakistan måste de föreslagna autonoma handelsförmånerna också vara beroende av att Pakistan respekterar de mänskliga rättigheterna. Å andra sidan har kommissionen inte utfört en föregående komplett bedömning av de föreslagna åtgärdernas följder. Jag anser att det skulle ha fått en betydande inverkan, särskilt för Pakistans befolkning och för landets budgetresurser.
Daniel Caspary
Herr talman, mina damer och herrar! Närmare nio månader efter de ödesdigra översvämningarna är situationen i Pakistan fortfarande kritisk och människorna i Pakistan behöver vår hjälp. Det var därför korrekt och lämpligt att EU agerade och mycket snabbt utarbetade ett stödpaket på många miljoner euro, och det är viktigt att denna hjälp faktiskt når lokalsamhällena.
Jag har aldrig varit särskilt nöjd med kommissionens förslag om att, under påtryckning från rådet, använda utrikeshandelsinstrument - av alla saker - för att ge Pakistan kortsiktigt stöd. Jag har tagit upp detta vid flera tillfällen i utskottet och har särskilt bett den person som är ansvarig för EU:s utrikespolitik - nämligen vice ordföranden/den höga representanten - att komma till utskottet eller till parlamentet för att förklara varför utrikeshandel bör användas för att betala för detta, att i detalj redogöra för kommissionens allmänna strategi i den här frågan och att sätta in detta i ett allmänt sammanhang och genom att göra detta kanske övertyga oss om att det faktiskt är förnuftigt - och jag upprepar detta - att tillåta utrikeshandel som ett kortsiktigt bidrag i det här avseendet.
Jag är mycket tacksam över att Mário David och andra har lyckats sätta samman ett paket som fick stöd av en bred majoritet i utskottet. I det här avseendet vill jag särskilt betona den tidsgräns som vi skulle vilja ha. Detta är den enda lösning som gör det möjligt för oss att undvika felriktning av medlen.
Men hur ser situationen i Pakistan ut just nu? Även om Usama bin Ladin är ute ur bilden återstår den fråga som har väckts de senaste dagarna om i vilken utsträckning företrädare för Pakistans regering var medvetna om vem som gömde sig i deras land. Många ledamöter, även några i min grupp, är inte nöjda med det här. Dessutom vet vi inte ännu hur de andra länderna i WTO kommer att agera och om de i slutändan kommer att ge sitt samtycke. Det vore därför bra om vi röstade för ändringsförslagen i morgon, om att inte hålla en slutomröstning utan i stället hänskjuta frågan tillbaka till utskottet, så att vi kan se vad samtalen med WTO leder till och om det i själva verket verkar förnuftigt för oss att i sista hand ge vårt samtycke till paketet.
Gianluca Susta
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Uppriktigt sagt förstår vi inte varför majoriteten i utskottet för internationell handel så obevekligt ville lägga fram den här frågan för debatt bara för att sedan be om att den hänskjuts tillbaka till utskottet - en begäran som vi avslog. Båda besluten är felaktiga. Men på grund av bland annat tidsbegränsningen kommer jag endast att inrikta mig på huvudfrågan. Först vill jag dock ge mitt fulla stöd till Vital Moreiras anförande.
I denna komplicerade värld, där naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människan inträffar ständigt och i stort antal, skulle vi skapa ett farligt prejudikat om vi omvandlade alla humanitära nödsituationer till en översyn av handelspolitiken. Vi är ute på hal is här, och det skulle kunna medföra allvarliga obalanser och därigenom en orättvis behandling av de fattigaste länderna. Ändå är det bara genom välavvägda, bestående och objektiva bestämmelser som dessa länder kan skörda frukterna av handelspolitiken, som inte får ersätta utvecklingssamarbetet.
Vi vet att stöd som öronmärkts för Pakistan inte skulle användas för att hjälpa de människor som drabbades av översvämningarna för nästan ett år sedan. Vi vet med lika stor säkerhet att det kommer att vara den europeiska textilsektorn som till största delen, om inte helt och hållet, betalar priset för denna humanitära hjälp. Vi kan inte acceptera detta orättvisa avsteg från de handelspolitiska bestämmelserna, eftersom vi är medvetna om behovet av att överväga även andra faktorer i våra diskussioner.
Vi vet alla att skälet till att bevilja hjälp är att visa solidaritet med Pakistans översvämningsdrabbade befolkningar. Ett annat grundläggande skäl är beslutet att stödja Pakistans insatser mot terrorism. De gråzoner som har vuxit fram de senaste dagarna mellan Pakistans myndigheter och al-Qaida, och inte minst bin Ladin-affären, visar hur otillförlitligt landet är. Jag anser att vi måste uppmärksamma detta, precis som vi måste vara uppmärksamma på de viktiga människorättsfrågor som har framkommit på senare tid.
Niccolò Rinaldi
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är något som är fel när man håller en debatt i maj 2011 om en naturkatastrof som inträffade sommaren 2010 - en katastrof som lämnade 12 miljoner människor hemlösa och som förstörde 20 procent av det berörda landet.
Jag stöder inte den socialistiska ståndpunkt som Gianluca Susta framförde nyss. Det är delvis på grund av dessa betänkligheter som vi fortfarande lägger pannan i djupa veck för att försöka ta reda på vilka instrument vi kan godkänna för att aktivt hjälpa Pakistan. Utöver vår frustration över att inte ha uppnått detta ännu är vi också medvetna om att vi behöver ett handelspolitiskt synsätt som är mer moget i politiskt och humanitärt avseende. Handelspolitiken måste bli ett av instrumenten för att hjälpa befolkningar i svårigheter.
Jag medger att kommissionen har agerat snabbt och effektivt genom att föreslå ett åtgärdspaket som uppenbarligen måste diskuteras och ombalanseras så att det inte straffar en europeisk sektor som redan har utsatts för prövningar genom krisen. Det är tack vare det arbete som har utförts av utskottet för internationell handel, inklusive vissa ändringsförslag - av vilka gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa stöder ändringsförslag 37 - som även företag kan begära att skyddsklausulen tillämpas. Men det verkar om som tiderna är dåliga för Pakistan och att alltför många människor inte tar sitt ansvar.
Vi ber Indien om att ändra sin inställning och dämpa sin negativa ståndpunkt i Världshandelsorganisationen som ett konkret tecken på goda grannförbindelser. Det är sant att förbindelserna mellan dessa två länder är komplicerade efter Mumbaiattacken och Pakistans bristande samarbetsvilja när det handlade om att identifiera och gripa förövarna av attacken. Men denna händelse skulle kunna vara den utlösande faktorn för att komma till rätta med de dåliga förbindelserna mellan granländerna.
Vi ber också de pakistanska myndigheterna om någonting, nämligen att de mer allvarligt överväger denna fråga med tanke på de bilaterala förbindelserna med Indien. Bilaterala möten har ägt rum nyligen. De har inte gett särskilt mycket, kanske på grund av stolthet från Pakistans sida. Det är uppenbart att den kricketdiplomati som används av Pakistans parlamentsledamöter, som vi träffade för bara två veckor sedan, hittills har misslyckats med att skapa meningsfulla resultat.
Avslutningsvis uppmanar vi framför allt WTO - liksom vi gjorde i Genève under den senaste interparlamentariska församlingen - att snabbt godkänna mekanismer så att man med hjälp av de internationella handelsbestämmelserna snabbt och flexibelt kan bemöta nödsituationer i ett land som drabbats av oförutsedda katastrofer. Det kan hända att tullsänkningarna inte leder till någonting, men det kan också hända att detta inleder en ny epok i handelsförbindelserna.
Sajjad Karim
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! Det här var den värsta naturkatastrof som någonsin har drabbat Pakistan. Jag är stolt över att säga att vi reagerade snabbt. Kommissionsledamot Kristalina Georgieva tog plats på scenen och när jag träffade premiärminister Syed Yousaf Raza Gillani kunde jag bestämt diskutera EU:s svar.
En sak var helt uppenbar. Vi måste tänka annorlunda. Vi måste ta fram en ny lösning för att tillhandahålla hjälp. Svaret var inte bara bistånd utan också handel - en kortsiktig stödåtgärd.
Jag är nöjd över att utskottet har antagit betänkandet efter mycket övervägande, och jag vet genom kolleger från hela utskottet att stora insatser gjordes för att ta fram ett godtagbart dokument. Men några av de ändringsförslag som kommissionen redan har hänvisat till urholkar emellertid våra ursprungliga avsikter och vår inledande handlingslinje.
EU:s förslag har mött invändningar i WTO. Å ena sidan säger Indien att detta inte borde ingå i frihandelsområdet mellan EU och Indien. Det håller jag med om. Det borde inte finnas någon koppling. Det är rätt synsätt. Men samtidigt begär landet lättnader i den direkta handeln med Pakistan. Det är ett motsägelsefullt synsätt. Jag ber dem att överväga det på nytt.
Jag anser att parlamentet återigen bör bekräfta kommissionens ståndpunkt. Vi har en garanti genom de årliga konsekvensbedömningarna.
Jag inser att kollegerna oroar sig för säkerhetssituationen, men jag som nätt och jämt överlevde Mumbaiattackerna vill säga följande till dessa kolleger: detta är inte rätt tid att vända ryggen åt Pakistan. EU:s trovärdighet står på spel. Ge ert stöd åt kommissionens förslag.
Keith Taylor
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Precis som många andra i parlamentet är jag oroad över och känner sympati för de människor som drabbades av de fruktansvärda översvämningarna i Pakistan. Det gjorde jag då och det gör jag nu. Men jag ser hur den politiska viljan saknas, hur bolagsintressen har lagt sig i frågan och hur WTO har förhalat processen. Det vi har här är rekommendationer som späder ut de ursprungliga förslag som lades fram med kort varsel av kommissionen.
Man har redan nämnt att den korta tiden för lättnaderna av handelsförmånerna har minskats från tre år till ett år. Pakistan hindras från att upprätthålla eller höja tullarna eller avgifterna under den tiden. Dessutom förslås det att man inte bara utarbetar en årlig rapport över det ettåriga programmet, utan även kvartalsrapporter om tillämpningen och genomförandet av åtgärderna. Detta skapar en enorm byråkrati för ett program som sedan ska avslutas inom ett år.
Jag sympatiserar därför i hög grad med förslaget - ändringsförslag 43 - om att återhänvisa detta till utskottet, så att vi kan ta fram något som faktiskt ger den hjälp vi vill ge till Pakistan. Slutligen anser jag att detta i själva verket visar på det akuta behovet av att se över WTO:s arbetsmetoder och se till att WTO blir ett verkligt demokratiskt organ med öppna förfaranden och tillförlitliga medlemmar.
Helmut Scholz
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det har nu gått nästan ett år sedan människorna i Pakistan drabbades av förödande översvämningar. Vi har alla mycket nära kopplingar till människorna i detta olycksdrabbade land.
Det är dock skandalöst att förhandlingarna i WTO fortfarande förhalas. Enbart detta visar att den här formen av handelslättnader inte är lämpliga som nödhjälpsåtgärd. Min grupp har upprepade gånger uppmanat kommissionen att lägga fram en plan B för att kunna hjälpa människorna i Pakistan att snabbt och varaktigt återuppbygga sitt land. Men någon alternativ lösning har inte lagts fram. Kanske saknar kommissionen idéer eller så är den oförmögen att agera eftersom den känner sig hindrad av Europeiska rådets motstånd, som den är mycket förtrogen med. I annat fall verkar det som om de svåra förhandlingarna i WTO används som en ursäkt för de uteblivna åtgärderna.
Ni visste lika väl som vi att dessa förhandlingar skulle bli svåra redan innan de inleddes, och ni visste det förmodligen redan då några av utrikesministrarna från Tyskland och andra medlemsstater gav er detta uppdrag. När allt kommer omkring skulle de handelslättnader för textilier, läder och etanol som ni nu vill erbjuda Pakistan undergräva den GSP+-status (det allmänna preferenssystemet) som länder som Bangladesh har uppnått. I motsats till Pakistan de faktiskt uppnått det genom ratificering av viktiga FN- och ILO-konventioner om arbetares rättigheter och miljöskydd. Det är just denna statusfördel som gör det möjligt för Bangladesh att importera råvaror från Pakistan, förädla dem och sedan exportera dem till EU. Det är inte så underligt att landet nu motsätter sig denna åtgärd.
Men vi kan i ärlighetens namn inte räkna med godkännande av vår önskan om att hjälpa Pakistan på bekostnad av ett av världens fattigaste länder. Om vi gör det skadar vi i sista hand även oss själva, och vi gör det faktiskt strax före framläggandet av kommissionens nya förslag till ändringar av vårt system för handelsförmåner.
Min lösning på problemet är därför att fokusera på direkt stöd för uppbyggnad efter översvämningarna och vidta omedelbara åtgärder i stället för att förlora förhandlingarna i Genève. För varje dag som vi inte tillhandahåller hjälp förlorar vi som européer när allt kommer omkring särskilt Pakistans tillit, och för det kommer vi i slutändan att få betala ett högt politiskt pris.
Claudio Morganti
Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser att det här betänkandet är helt oacceptabelt. Jag är medveten om de tragiska översvämningar som drabbade Pakistan förra året och jag anser att det är rätt att hjälpa landet. Jag förstår att EU redan har anslagit omkring 500 miljoner euro, och det är enligt min mening ingen obetydlig summa.
Dessa nya tillstånd är absurda, eftersom de har koncentrerats till en sektor - textilsektorn - som är dominerande i Pakistan, men som i EU å andra sidan har förstörts just till följd av illojal konkurrens från asiatiska länder. Vill vi göra slut på EU:s textilsektor för gott? Det är absolut inte vad Lega Nord vill, och vi tänker inte godkänna det.
Om parlamentet godkänner dessa undantag är det sedan WTO som avgör om de ska beviljas. Det verkar som om vissa stater - även Indien som nämnts tidigare, Pakistans långvariga fiende - är villiga att ge sitt samtycke. Det gör de inte gratis förstås utan i utbyte mot liknande fördelaktiga villkor från EU, som är berett att välkomna sådana förfrågningar.
Personligen anser jag att EU:s handelspolitik dikteras av det värsta tänkbara självdestruktiva uppträdandet, och jag hoppas därför att denna åtgärd avvisas utan omsvep.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! I nordvästra Pakistan spolades det som i vissa regioner inte redan förstörts av krig och terrorism bort av översvämningarna 2010. Förutom att lämna 415 miljoner euro i nödhjälp vill EU nu häva tullarna på ett antal produkter. Pakistan kommer snart att uppnå den status man länge har önskat sig som ett utvecklingsland med särskilda handelsförmåner.
Men EU bör dock inte inbilla sig att beviljandet av handelsförmåner kan sätta stopp för frammarschen av fundamentalistiska islamister och terrorister i kärnvapenstaten Pakistan. Förenta staterna har redan misslyckats med detta trots att man har tillhandahållit miljarder i militärt stöd. Väst måste därför betala dyrt för lojaliteten hos en liten och dessutom minskande del av det politiska ledarskapet i Pakistan.
Förenta staternas undanröjande av Usama bin Ladin har också väckt ett antal svåra frågor. Även om Pakistan var medveten om var al-Qaidas ledare - som omfattades av en internationell arresteringsorder - befann sig och därför skulle ha uppmanats att utlämna honom, ändrar detta inte det faktum att det målinriktade dödandet var ett brott mot Pakistans suveränitet. Väst får inte överge sina egna principer, såsom rättsstatsprincipen. Terrorrister, diktatorer och massmördare måste ställas inför domstol och inte elimineras genom målinriktat dödande.
Paulo Rangel
(PT) Herr talman! För det första skulle jag särskilt vilja gratulera Mário David, vår kollega från Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), till hans arbete. Jag företräder honom här i dag, eftersom det var helt omöjligt för honom att vara närvarande i kammaren. Jag vill också säga att vi alltid har ansett att stöd för översvämningsoffren i Pakistan är etiskt och moraliskt absolut nödvändigt. Av den anledningen har vi gett vårt starka stöd till alla traditionella humanitära hjälpåtgärder som har vidtagits. Vi anser verkligen att arbetet med att bidra till att stabilisera situationen för så många miljoner drabbade människor måste fortsätta.
Vi kan däremot inte godta att EU:s handelspolitik nu ska anses vara ett lämpligt och passande instrument för humanitärt bistånd. Sanningen är att detta kommer att få två skadliga följder. För det första inom EU och särskilt för länderna i syd och för deras textil- och beklädnadsindustrier, som nu försvagas allvarligt till följd av en ekonomisk, social och finansiell kris som saknar motstycke under deras tid som EU-medlemmar. För det andra kommer det att få följder på internationell nivå i samband med förhandlingarna i Världshandelsorganisationen (WTO), där öppnandet av världens största handelsblock - EU - för potentiell export från Pakistan skulle kunna rubba förhandlingarna helt. Det är inte någon slump att de har nått ett dödläge.
Ställda inför en situation som denna är det därför helt naturligt att vi - med hänsyn till de åtta månader av svåra förhandlingar som vi har deltagit i och där vi har kommit med de mest konstruktiva förslagen om denna förordning - måste säga att den enda ståndpunkt som vi nu kan inta tyvärr är att stödja det ändringsförslag som upphäver förslaget till förordning i dess nuvarande form. Detta gör vi inte på grund av bristande solidaritet med Pakistan, utan för att vi anser att humanitärt bistånd bör ges på rätt plats och på rätt sätt.
Josefa Andrés Barea
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Arbetet med detta betänkande från Europaparlamentet har varit komplicerat främst för att det rör åtgärder som kräver ett godkännande från Världshandelsorganisationen (WTO), vilket innebär att det preliminära förslag som kommissionen skickade till parlamentet skiljer sig från det som skickades till Genève.
Vi anser att det är nödvändigt att hjälpa Pakistan. Vi anser att handelsförmåner kan beviljas i undantagsfall under förutsättning att de tar hänsyn till den europeiska industrins känslighet, och särskilt textilindustrin som har drabbats hårt av krisens följder i regioner som Valencia i Spanien.
Betänkandet har dock gjort det möjligt för oss att bekräfta att åtgärder som vidtas inom ramen för internationell handel förmodligen inte kan hanteras lika brådskande som situationen kräver. Detta bör vi dra lärdom av inför framtiden.
Ja, låt oss hjälpa Pakistan. Men inte med kommissionens ursprungliga förslag, eftersom det inte tar hänsyn till följderna för den europeiska industrin när det gäller genomförandefrister för känsliga produkter och eftersom det till och med skulle fördröja genomförandet av dessa åtgärder, eftersom förslaget inte överensstämmer med den text som avvaktar WTO:s godkännande. Vi skulle missa tidsfristen.
Vi anser därför att det är oacceptabelt att behålla detta förslag, och att vi måste rösta mot det.
João Ferreira
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Den här förordningen är ännu ett tydligt och beklagligt bevis på kommissionens hyckleri. Ett hyckleri som består av att blanda samman humanitärt bistånd med saker som endast berör några få aktörers kommersiella intressen - affärer kort och gott. Ett hyckleri som utnyttjar den naturkatastrof som har drabbat Pakistan för att blåsa liv i mångåriga planer från några få stora företag under EU:s bemyndigande.
I dag motiveras det av behovet av att ge humanitärt bistånd till Pakistan. I går var det hjälp i kampen mot terrorism. I går precis som i dag finns det en verklig avsikt, och det är att uppnå handelsmedgivanden som först och främst gynnar stora europeiska importörer. Det är så det är, oavsett hur mycket utskottet för internationell handel vill sockra det beska pillret med tandlösa skyddsåtgärder som på det hela taget inte förändrar någonting.
Dessa handelsmedgivanden kommer, som betänkandet bekräftar, att skada EU:s textilindustri och de länder och regioner som är mest beroende av textilindustrin. Denna påverkan är allvarlig i en sektor som redan är mycket försvagad - den drabbades hårt av liberaliseringen av världshandeln - och som är koncentrerad till regioner med hög arbetslöshet, fattigdom och marginalisering och med låg ekonomisk diversifiering. Men det blir ännu allvarligare när dessa regioner ligger i medlemsstater som Portugal som står inför en oerhört allvarlig ekonomisk och social kris, som inom kort kan förvärras av det olagliga ingripande som Internationella valutafonden (IMF) och EU håller på att utarbeta.
Jag minns att det portugisiska parlamentet enhälligt antog en resolution mot dessa handelsmedgivanden. I stället krävs åtgärder för att försvara EU:s textilsektor och dess arbetstillfällen. Vi har inte sett någonting sådant från kommissionen.
Mara Bizzotto
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Den förordning vi diskuterar i dag under sken av solidaritet innebär i själva verket att EU sviker sina medborgare.
Vi kan inte tillåta att EU ytterligare skadar högkvalitativa sektorer som textilsektorn i Italien och i andra medlemsstater. Vi borde tvärtom skydda dem med alla tillgängliga medel från illojal konkurrens från länder som Kina, Turkiet, Indien, Vietnam och Pakistan, där arbetstagarna utnyttjas till mycket låga kostnader och där det inte finns några minimigarantier när det gäller respekten för sociala rättigheter. Det är till dessa länder som många stora europeiska företag har omlokaliserat sin produktion på bekostnad av jobben i EU.
Varför det inte ens var möjligt att invänta Världshandelsorganisationens utlåtande om denna förordning går dessutom över mitt förstånd. Under tiden har EU faktiskt visat att det inte skyr några medel för att skada sina medborgares intressen och dess högkvalitativa industrier, nu och i framtiden. Jag hoppas uppriktigt att förordningen kommer att avvisas under omröstningen.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! Även jag stöder EU:s tillhandahållande av humanitärt bistånd när och var det är möjligt. Jag förstår kommissionens resonemang när det gäller att tillhandahålla hjälp i form av ensidiga handelsmedgivanden till förmån för Pakistan. Men jag samtycker dock inte till att kommissionens förslag innebär att två industrisektorer i unionen, nämligen textil- och bioetanolindustrierna, ska bära större delen av bördan.
Jag vill påpeka att den europeiska textilindustrin har varit utsatt för en enorm press under de senaste åren till följd av handelsliberaliseringen inom Världshandelsorganisationen.
Jag tjänstgjorde fyra mandatperioder som parlamentsledamot i regionen Naoussa, ett område som har en av Europas högsta arbetslöshetssiffror på grund av globaliseringens följder för textilindustrin. När det gäller bioetanol vill jag dessutom betona att viktiga investeringar har gjorts inom EU i denna nya industri. Vi får inte förbise det faktum att Pakistan är särskilt konkurrenskraftigt inom dessa två industrier. Vidare har de nämnda handelsmedgivandena ingen villkorsklausul som man skulle ha infört om Pakistan hade haft GSP+-status i det allmänna preferenssystemet. Slutligen skulle jag vilja fråga om dessa handelsmedgivanden kommer att gynna de översvämningsdrabbade invånarna i Pakistan. Jag tvivlar på det. För att mildra de ädla avsikterna här är mitt motförslag att handelsmedgivandena bör beviljas för andra industriprodukter. Varför just för textilier? Vi skulle hjälpa översvämningsoffren i Pakistan lika mycket ändå. Hur som helst bör medgivandenas varaktighet och omfattning begränsas och skyddsklausuler bör införas såsom förslås i de ändringsförslag som har lagts fram av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater).
Bernd Lange
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Vi anser fullt och fast att vi måste hjälpa folket i Pakistan, men det instrument du föreslår, fru kommissionsledamot, är felaktigt av tre skäl.
För det första finns det absolut inget bevis på att handelslättnaderna gynnar de människor som drabbats av översvämningarna. Tvärtom kan vi till och med se att textilindustrin i Pakistan är förlagd till andra regioner, och att de under senare år till och med har haft tillväxt. Den här sektorn har alltså inte drabbats alls. Hur vi hade tänkt bistå de människor som har drabbats av översvämningarna med hjälp av handelslättnader övergår mitt förstånd.
För det andra förstår jag inte hur vi nu kan bevilja dessa lättnader till ett land som helt tydligt inte uppfyller GSP+-villkoren för sociala och miljömässiga standarder och samtidigt sända en signal till andra länder, t.ex. Bangladesh som faktiskt uppfyller dessa villkor, om att deras insatser inte är önskvärda och att det är möjligt att uppnå denna status på andra sätt.
Mitt tredje argument är att detta inte är ett synsätt som bygger på solidaritet, eftersom det bara blir vissa sektorer och vissa medlemsstater i EU som får bära bördan. Om vi vill göra någonting bör vi göra det av solidaritet med alla länder och med allas engagemang. Detta innebär att vi behöver direkt hjälp för översvämningsoffren. Det vore den rätta inställningen.
Paweł Zalewski
(PL) Herr talman! Det är på sin plats att uttrycka medkänsla med alla offer i denna fruktansvärda katastrof, och därför var det rätt att EU omedelbart skyndade sig att tillhandahålla humanitärt bistånd. Pakistans framtid är en mycket viktig fråga för världen och för Europa. Det är ett viktigt land när det handlar om att bekämpa terrorismen och det är också ett land som är en stor immigrationskälla till EU.
Hittills har EU tyvärr inte haft någon politik gentemot Pakistan. Förslaget till EU:s handelsförmåner har inget speciellt syfte. Kommissionen kunde inte berättiga genomförandet av förslaget, och det kunde inte heller utskottet för internationell handel under sitt sammanträde. Förslaget hjälper inte dem som drabbats av översvämningen, och det har inte heller någon större inverkan på landets utveckling. EU har två stora och mycket viktiga intressen i sina förbindelser med Pakistan. För det första kampen mot terrorismen och för det andra landets ekonomiska utveckling som borde bygga på rättsstatsprincipen precis som på andra håll. Så i stället för att lägga fram förslag som inte uppnår någonting måste vi utarbeta ett seriöst, vittomfattande erbjudande om ekonomiskt stöd och samarbete som bygger på ett antal villkor.
Om Pakistan vill öka sitt samarbete med EU bör landet visa att det samarbetar i kampen mot terrorism på ett högst konkret sätt och att det utvecklar rättstatsprincipen. Då skulle ett vittomfattande hjälpprogram vara förnuftigt. Men det måste vara allsidigt och inte begränsas till en eller två grenar av ekonomin. Det förslag som har lagts fram - och jag upprepar detta ännu en gång - löser ingenting, och jag anser därför att det bör avvisas. Jag uppmanar Catherine Ashton att lägga fram ett välgenomtänkt, villkorligt koncept för samarbete med Pakistan.
David Martin
(EN) Herr talman! Det har nu gått åtta månader sedan rådet lade fram ett känsligt paket om åtgärder för att hjälpa Pakistan efter de förödande översvämningarna. Jag beklagar att vi åtta månader senare fortfarande diskuterar det och inte genomför det.
Varför behöver vi detta paket? Det finns en skillnad mellan hjälp och det som ingår i detta handelspaket. Hjälp är förstås mycket viktigt för Pakistan, men tanken med detta handelspaket var att tillhandahålla incitament till företag för att börja bygga fabriker och återinvestera i textilindustrin och andra industrier som bokstavligen spolades bort i översvämningarna. Det är fel att säga att textilindustrin inte påverkades av översvämningarna. Det är sant att centrum för stora delar av textilindustrin inte ligger i det översvämmade området, men flera av stödpaketen för textilindustrin omfattade översvämmade områden liksom en stor del av textilindustrin.
Detta skulle ha gett ett incitament till att återuppbygga textilindustrin genom att visa att det finns en marknad för deras produkter. Tyvärr har vårt svar varit mycket avvisande. Jag kan helt klart stödja tanken om att ha en skyddsklausul, men det vore bättre att inte göra någonting alls än att åtgärden bara ska gälla ett år. Ett år ger inte utrymme för den investering som krävs.
Jag beklagar också att Indien inte har gett sitt stöd i WTO, men jag hoppas som Niccolò Rinaldi nämnde att den så kallade kricketdiplomatin kommer att leda till en lösning och att Indien kommer att inse att det är viktigt att hjälpa Pakistan att skapa arbetstillfällen och att investera i framtiden - både av humanitära skäl och av säkerhetsskäl.
Anna Záborská
(SK) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag ser att detta ämne har splittrat parlamentet. Trots detta och trots mina parlamentskollegers åsikt stöder jag rådets förslag.
Som medlem av utskottet för utveckling är det just denna aspekt jag vill framhålla. Även om det är akut nödvändigt att finansiera humanitärt bistånd vid sådana katastrofer som de som drabbat Pakistan är det mer som behöver göras. Det effektivaste sättet för oss att främja utveckling är att göra det möjligt för människor att hjälpa sig själva. Därför välkomnar jag avskaffandet av tullbarriärer - oavsett hur tillfälligt det är - och jag är övertygad om att denna övergångsperiod kommer att göra det möjligt för oss att utvärdera den process som kommissionen har föreslagit. Om denna process och strategi fungerar skulle jag kanske vilja revidera definitionen av Europeiska unionens utvecklingsbistånd. Det är faktiskt inte Pakistan utan Kina som utgör det största hotet mot EU:s textilmarknad.
George Sabin Cutaş
(RO) Herr talman! Som en del av våra parlamentskolleger har sagt har ni noterat argumentet att beviljande av speciella handelsförmåner för Pakistan inte skulle vara en lämplig lösning för att hjälpa översvämningsoffren, eftersom man inte anser att handel är en lämplig metod att reagera på sådana nödsituationer. Jag håller med om att beviljande av handelsförmåner kanske inte direkt hjälper de människor som har drabbats av översvämningarna. Genom att vidta åtgärder som ett komplement till det humanitära biståndet kan vi emellertid bidra till ekonomisk återhämtning i Pakistan. Internationell handel och humanitärt bistånd är förvisso inte två diametralt motsatta verksamheter. På det praktiska planet finns det en grad av komplementaritet mellan alla Europeiska unionens politiska insatser. När vi erbjuder utvecklingsländer handelsförmåner gör vi det i själva verket inte enbart av pragmatiska, kommersiella skäl utan för att visa vår solidaritet med dessa stater.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Bilderna från förra sommarens översvämningar i Pakistan var verkligen chockerande, och Europeiska unionen gjorde rätt i att vidta hjälpåtgärder för att bistå de miljontals pakistanier som fick sina liv förstörda av denna fruktansvärda katastrof.
Humanitärt bistånd bör ges utan politiska förbehåll. Handelsförmåner i en nödsituation är emellertid en politiskt kontroversiell åtgärd när det gäller såväl Pakistan som regionen i övrigt. Usama bin Ladins närvaro i Pakistan har ännu en gång visat Pakistans ambivalenta inställning till kampen mot terrorism.
Om jag nu ska uttrycka mig personligt är jag orolig för att dessa handelsförmåner i en nödsituation kommer att framstå som en belöning till den pakistanska regeringen för att den inte agerat i detta avseende. Jag är också orolig för att det sekulära, demokratiska Bangladesh, också det ett land som ofta drabbas av översvämningar, som en konsekvens av de speciella handelsförmånerna för Pakistan kommer att drabbas av orättvis konkurrens, och även detta land är starkt beroende av textilier.
Detta är en välment åtgärd och detta accepterar jag naturligtvis till fullo, men det är en åtgärd som vi måste tänka igenom synnerligen noga med tanke på alla de faktorer som jag har nämnt i mitt korta anförande.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Detta förslag är ett angrepp riktat mot den europeiska textilindustrin. Om detta råder det ingen tvekan. Men låt mig även ta upp en humanitär aspekt. Omfattande tullfrihet måste kombineras med en absolut skyldighet att respektera de mänskliga rättigheterna. I detta sammanhang tänker jag på kristna minoriteter och på kvinnors rättigheter. Blasfemilagen i Pakistan är särskilt oroväckande: var och en som förolämpar Muhammed döms till döden. Fundamentalismen är utbredd inom alla samhällsskikt i Pakistan, och man kan t.o.m. finna den bland studenter vid det berömda International Islamic University.
Ni tror uppenbarligen inte själv på argumentet att handelsförmåner kan användas för att främja välstånd och bekämpa radikalism. EU kan helt enkelt inte bevilja handelsförmåner utan att kräva efterlevnad av viktig och grundläggande lagstiftning.
Jean Lambert
(EN) Herr talman! Jag talar som ordförande för den delegation som täcker Pakistan, och jag måste säga att det har fällts en hel del krokodiltårar här i kväll av personer som uttrycker åsikter som ligger på ungefär 180 graders avstånd från de åsikter de normalt ger uttryck för.
När vi har diskuterat den här frågan här tidigare har kommissionen försäkrat oss om att de aktuella frågorna har bedömts noggrant för att de inte ska komma i konflikt med EU:s export. Har detta förändrats? Vi har fått frågan: varför textilier från Pakistan? Svaret är: därför att textilier är en mycket stor exportartikel för dem. Man kan inte förvänta sig att de ska kunna trolla fram någonting annat på några månader.
Vi hade också våra betänkligheter när det gäller denna åtgärds effekt i de översvämningsdrabbade områdena. Vi tog upp denna fråga när vi var i Pakistan, och vi hörde direkt från parlamentsledamöter där att åtgärden skulle gagna industrin i deras valkretsar. Därför anser jag verkligen att vi noga bör överväga det budskap vi sänder om vi inte stöder denna åtgärd.
Karel De Gucht
Herr talman! Först och främst vill jag be om ursäkt för att jag inte var närvarande när debatten inleddes, men jag kom just med flyg från Bryssel och ni låg - så att säga - före i programmet. Detta är mycket berömvärt men det ledde till att jag kom lite för sent.
Jag har noterat alla anföranden om detta betänkande. Jag vill helt enkelt lyfta fram ett antal punkter. För det första diskuterar vi inte ett frihandelsområde. Det förefaller mig som om en hel del anföranden utgår från antagandet att detta är ett slags frihandelsområde. T.ex. problemet med social villkorlighet, eller hållbarhet som vi kallar det, bör inte tas upp här eftersom denna åtgärd helt uppenbart är begränsad i tiden.
För det andra diskuterar vi inte heller det allmänna preferenssystemet. Det kommer vi att göra under den närmaste framtiden, och då kommer diskussionen att gälla vilka länder som kan och vilka som inte kan ingå.
Nej, detta är ett förslag som Europeiska kommissionen har lagt fram som svar på de massiva översvämningarna i Pakistan. Förslaget gäller för en tid av två år med möjlighet till ytterligare ett års förlängning.
Låt mig också säga att ändringsförslaget om att begränsa insatsen till ett år ärligt talat inte förefaller mig vara särskilt meningsfullt. I så fall vore det bättre att helt enkelt rösta emot insatsen.
Varför har vi ännu inte kommit fram till någon slutsats och varför används detta argument nu när det redan har gått ett år sedan översvämningarna ägde rum? Det är helt enkelt därför att vi just har framfört denna begäran om undantag från WTO:s regler, men inom WTO står vi inför allvarliga problem med Pakistans grannar. Jag tror inte att jag behöver nämna dem. Vi försökte finna en lösning. Jag anser att vi rörde oss i rätt riktning, och under de kommande veckorna kommer vi att se vilken effekten kan tänkas bli av det som nyligen har hänt i Pakistan.
Men där är vi i WTO:s händer när det gäller frågan om vi kan få ett undantag eller inte, och detta undantag kan bara uppnås genom enhällighet. Därför kan vi inte tvinga fram det i WTO. Vi kan bara försöka göra vårt bästa för att få igenom det.
Jag vill också säga att jag inte - i likhet med en av de föregående talarna - pratar om krokodiltårar och hyckleri o.s.v. Det är inte min uppgift att säga detta, men låt oss på ett mycket neutralt sätt säga att det som har sagts här i kväll inte nödvändigtvis stämmer överens med vad som har sagts tidigare. Det är inte därför att det har gått en viss tid och inte därför att vi inte har fått något undantag som argumentet som sådant har förändrats.
Ända från början har det förts en diskussion om huruvida detta direkt gagnade de översvämningsdrabbade eller inte. Svaret är delvis ja. Ända sedan början har det sagts att det också krävs humanitärt bistånd. Det har getts ett humanitärt bistånd på upp till 480 miljoner euro, så argumenten har inte förändrats och jag kan verkligen inte se någon poäng med att vi nu plötsligt byter inriktning.
Vi har noterat de problem som kan uppstå med den europeiska textilindustrin och med etanolindustrin. Det har föreslagits en garantiklausul som jag tror är tillräcklig för att möta eventuella problem som kan uppstå, så detta är tämligen klart och ni är antingen för eller emot det. Kommissionen är för förslaget, och jag tror att det skulle vara ett mycket stort misstag från Europaparlamentets sida att inte leva upp till sitt ansvar och rösta ned förslaget, dels med tanke på Pakistans ekonomiska utveckling och dels med tanke på de säkerhetsfrågor som förvisso är förknippade med Pakistan.
Vital Moreira
Herr talman! Jag vill hälsa kommissionsledamot Karel De Gucht välkommen, även om han har kommit lite sent, vilket vi har förståelse för, men jag anser att det fortfarande finns tid kvar för att redogöra för utskottets slutgiltiga ståndpunkt.
Eftersom jag råkat bli föredragande för detta betänkande - och det mot min vilja - vill jag göra två påpekanden. Det första är att denna debatt har uppvisat lika stor splittring i dessa frågor som i utskottet för internationell handel eller till och med större. Det andra påpekandet är att fördelarna med de förslag som har antagits av utskottet för internationell handel, av vilka Europeiska kommissionen anser vissa vara ofullständiga ... vid sammanträdet i morgon kommer vi att ta ställning till fördelarna med dessa förslag och till kommissionens invändningar.
Låt mig till sist bara göra två kommentarer. Det finns två saker som parlamentet och utskottet för internationell handel inte kan anklagas för. För det första kan de inte anklagas för att ha försökt blockera denna fråga trots att den är avhängig av ett undantag från WTO:s regler. De kan heller inte anklagas för att ha röstat om en fråga som kan göras tandlös om detta undantag saknas. Utskottet för internationell handel beslutade faktiskt att gå vidare trots detta.
För det andra tog vi hänsyn till alla kommissionens ändringsförslag i sista minuten eftersom kommissionen - det enda organ som kan ta initiativ till lagstiftning - lade fram sitt förslag, men villkoren i begäran om undantag till WTO är inte desamma som i det förslag som kommissionen lade fram för parlamentet. Dessutom kom sedan rådets kompromiss som också skilde sig från kommissionens ursprungliga förslag.
Utskottet för internationell handel såg inte någon av dessa omständigheter som ett hinder för att självt ta itu med debatten och rösta om denna fråga. Utskottet beaktade alla dessa sena förändringar från både kommissionen och rådet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 10 maj 2011.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Krzysztof Lisek
Frågor som gäller Pakistan är nästan alltid kontroversiella, även när det gäller bistånd efter en naturkatastrof. När det gäller autonoma handelsförmåner för Pakistan är det viktigt att införa en garantiklausul om det skulle uppstå störningar i handeln som ett resultat av avskaffandet av tullar. Vi bör också ta hänsyn till våra handelsintressen och främja dem på lång sikt genom att fastställa optimal giltighetstid och ställa de krav som Pakistan måste uppfylla. De översvämningar som på ett så katastrofalt sätt drabbade Pakistan sommaren 2010 fick en förödande effekt på landets ekonomi. EU vill hjälpa Pakistan genom att bidra till ekonomisk återhämtning i landet. Med tanke på att Pakistan är ovanligt viktigt för EU:s säkerhet på grund av landets geostrategiska läge bör vi göra allting vi kan för att stabilisera situationen där. På detta sätt kommer vi att förhindra en radikalisering av opinionen i Pakistan. En mer stabil ekonomi leder alltid till ett mer demokratiskt samhälle och en tillbakagång för antidemokratiska, radikala sociala rörelser. Genom vårt beslut kommer vi att sända en otvetydig signal till Pakistan att vi vill hjälpa till och att vi vill att Pakistan ska bli ett stabilt och rikt land, vilket kommer att förhindra en radikalisering av opinionen där. Jag tror att Pakistan, som vår allierade, också skulle kunna bidra till att lösa dödläget i Afghanistan.
Tokia Saïfi
Jag stöder principen om att hjälpa Pakistan med landets ekonomiska återhämtning efter översvämningarna i juli 2010. Jag anser emellertid att kommissionens förslag är olämpligt av flera orsaker. För det första är det inte någon snabb lösning: nästan ett år efter katastrofen har vi inte fått något positivt tecken om det undantag unionen måste få från WTO innan dess förslag kan träda i kraft, vi har inte avslutat vårt arbete som lagstiftare och det återstår fortfarande förhandlingr i rådet. För det andra har det inte gjorts någon konsekvensanalys, och vi vet inte vilken effekt dessa åtgärder kommer att få på vare sig Pakistans eller EU:s ekonomi (särskilt textil- och etanolsektorerna som påverkas specifikt av förslaget). Vi vet inte heller hur Pakistan kommer att omfördela inkomsterna från den export som täcks av dessa åtgärder så att de verkligen blir till gagn för de regioner som drabbades av översvämningarna. Slutligen bör det noteras att de föreslagna åtgärderna inte är förknippade med några krav på Pakistan när det gäller de mänskliga rättigheterna. Detta går helt emot alla ståndpunkter som antagits tidigare och måste förbli undantaget.
