A rasszizmusról szóló ENSZ konferencia (Durban II - Genf) következtetései (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a rasszizmusról szóló ENSZ konferencia (Durban II - Genf) következtetéseiről szóló tanácsi és bizottsági nyilatkozatok.
Jan Kohout
a Tanács soros elnöke. - Elnök asszony, azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok a lehetőségért, hogy áttekintést nyújthatok a durbani felülvizsgálati konferenciáról, amelyet tudomásom szerint számos, itt ma jelenlévő képviselő szorosan figyelemmel követett.
A konferenciához vezető előkészítő folyamat különösen összetett volt, és rendkívül sok országnak kétségei voltak a folyamattal kapcsolatban annak fényében, ami 2001-ben történt. Mivel aggódtak amiatt, hogy a konferenciát a gyűlölet és az intolerancia legszélsőségesebb kifejezésére fogják használni, számos tagállam, beleértve az enyémet is, úgy döntött, hogy nem vesz részt a konferencián. Ezeket az aggodalmakat megerősítette az ENSZ egyik tagjának közbelépése a konferencia legelején. Ezt nem csak teljes mértékben elfogadhatatlannak találtuk, de szöges ellentétben is állt a konferencia szellemiségével és céljával.
Sajnálatos, bár valószínűleg elkerülhetetlen volt, hogy ez az incidens, majd az a tény, hogy valamennyi tagállam és más ENSZ-tagok is kivonultak a konferenciáról, az újságok címlapjára kerüljön, beárnyékolva az eredményeket tartalmazó dokumentum közös megegyezésen alapuló elfogadását. Ugyanakkor úgy gondolom, hogy teljes mértékben el kell ismerni a konferenciával kapcsolatos előkészítő munka során tanúsított rendkívül konstruktív és szilárd uniós hozzájárulást. Ez különösen jellemző volt az eredményeket tartalmazó dokumentum szövegezésére, amelyben az EU kritikus szerepet játszott. A zavarok ellenére, amelyekre utaltam, jelentős eredményt jelent, hogy az eredményeket tartalmazó végleges dokumentum tiszteletben tartja az összes uniós biztonsági zónát.
Az eredményeket tartalmazó dokumentum teljes mértékben tiszteletben tartja a meglévő emberi jogi keretet, különös tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságára, és összhangban van számos követelésünkkel, például a vallások rágalmazására való bármilyen utalás elkerülésének és Izrael bármilyen kizárásától való tartózkodásnak a szükségességével. Továbbá a holokausztra való emlékezésről szóló bekezdés a szövegben maradt.
Most reflektálnunk kell mind magának a konferenciának, mind az eredményeket tartalmazó dokumentumnak az EU-ra tett hatásaira. Különösen azt kell meghatároznunk, hogy hogyan támogatjuk a vállalt kötelezettségek végrehajtását. A Tanács továbbra is nagyon aggódik a rasszizmus és az idegengyűlölet jelensége miatt, amelyeket napjainkban a legfontosabb emberi jogi kihívások egyikének tekintünk.
Tudom, hogy e Parlament teljes mértékben osztozik aggodalmainkban, és hogy közreműködött az e veszedelem elleni küzdelem elősegítésére szánt jogszabályi alapok és gyakorlati eszközök létrehozásában. A rasszizmus és az idegengyűlölet elleni harc folyamatosan zajlik, amely politikai akaratot és gyakorlati intézkedéseket kíván, nem utolsósorban az oktatás területén. Szintén folyamatos szükség van a párbeszéd és a kölcsönös megértés erősítésére, csakúgy, mint a tolerancia előmozdítására.
Míg vannak arra utaló jelek, hogy az EU megkülönböztetés elleni jogszabályainak pozitív hatása van, az e jelenségek elleni harc teljes globális fejlődése sajnálatosan lassú marad. Valójában néhány országban ez a tendencia éppen negatív. Szerte a világban láttunk eseteket arra, hogy a jelenlegi gazdasági válság rasszista és idegengyűlölő viselkedést kezdett szítani. A gazdasági válság fényében az erős rasszizmus ellenes politikák fontosabbak, mint valaha. Mind Európában, mind szélesebb körben a bevándorlók, menekültek, menedékkérők és kisebbségek, például a romák ellen irányuló erőszakos támadások fellendülését tapasztalhatjuk.
Az EU erős vívmányokkal rendelkezik a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni harcban. Mindkét jelenség összeférhetetlen az EU alapját képező elvekkel. Az EU ismételten visszautasította és elítélte a rasszizmus minden megjelenési formáját, és a jövőben is így fog tenni. Az EU, a Szerződések által ráruházott hatáskör korlátain belül, továbbra is küzdeni fog a rasszizmus és az idegengyűlölet ellen mind az Unión belül, mind az Unión kívülre irányuló tevékenységeinkben.
Az Unión belül elfogadtunk egy jogszabályt, amely tiltja a faji vagy etnikai származáson alapuló közvetlen és közvetett megkülönböztetést a munkahelyen, az oktatásban, valamint az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés tekintetében. A szabályozás tiltja továbbá az egyéb alapokon való megkülönböztetést, beleértve a vallást, a kort, a szexuális irányultságot és a fogyatékosságot, különösen a munkahelyen. Az EU jogszabályt fogadott el a gyűlöletbeszéd tévécsatornákból való kitiltására, csakúgy, mint arra, hogy büntetendő legyen a "nyilvánosság előtt erőszakra vagy gyűlöletre uszítás faji, bőrszín szerinti, vallási, származás szerinti vagy nemzeti, illetve etnikai hovatartozásuk alapján meghatározott személyek csoportjával vagy e csoport valamely tagjával szemben”. Ugyanez a jogszabály büntetendővé nyilvánítja a népirtással kapcsolatos bűnök, az emberiség elleni bűncselekmények vagy a háborús bűncselekmények nyilvános tűrését, tagadását vagy banálissá tételét.
Az Unión kívül az EU rendszeresen felvet rasszizmussal és idegengyűlölettel kapcsolatos kérdéseket harmadik országokkal, például Oroszországgal és Kínával folytatott kétoldalú politikai és emberi jogi párbeszédei során. Biztosítottuk továbbá, hogy a rasszizmus és az idegengyűlölet kérdése bekerüljön az együttműködési stratégiák, például az Európai Szomszédságpolitika cselekvési terveinek fősodrába. Sok minden történik a különböző többoldalú fórumokon is. Az EBESZ keretein belül a tagállamok úgy koordinálják munkájukat, hogy biztosítsák, hogy az EBESZ-ben résztvevő 56 állam által ezen a területen tett kötelezettségvállalásokat tiszteletben tartsák és végrehajtsák. Ez igaz az Európa Tanácson belül és a tágabb ENSZ keretein belül is.
Ezek a példák mutatják kollektív elkötelezettségünket, hogy ezzel a kérdéssel mind az Unión belül, mind szélesebb körben partnereinkkel az egész világon foglalkozzunk. A durbani felülvizsgálati konferencia ezeknek a szélesebb körű erőfeszítéseknek a része volt. Nem volt könnyű megszervezni, és elég egyértelműen tönkretették azok, akik kicsinyes politikai céloktól vezérelve meg akarták változtatni eredményeit. Mindennek ellenére azonban örülnünk kell a ténynek, hogy ez végül ráirányította a figyelmet mind a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni küzdelem szükségességére, mind azon kötelezettségvállalásunkra, amelyet nagyon sokan osztanak, hogy megszüntessük ezt a veszedelmet.
Jacques Barrot
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, örülök, hogy lehetőségem van részt venni ebben a vitában. Az Európai Bizottság szorosan figyelemmel kísérte a durbani konferencia előkészületeit és a közös európai uniós álláspont kialakítását a konferencián való részvételről.
Ebben a tekintetben figyelembe vettük a Parlament felhívását - az Önök Parlamentjének felhívását -, amely a durbani felülvizsgálati konferencián való aktív részvételre kötelezi az Európai Uniót az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának - és különösen az Unió szerepének - fejlődéséről szóló állásfoglalás keretében, amely állásfoglalást Önök január 19-én fogadtak el.
Ahogy tudják, öt tagállam döntött úgy, hogy nem vesz részt a konferencián. A Bizottság úgy döntött, hogy megerősíti megfigyelőként való részvételi szándékát, mivel osztja a tagállamok többségének nézetét, miszerint az Európai Unió biztonsági zónáit megtartották a konferenciadokumentumban.
Az elfogadott végleges dokumentum, amely egy kompromisszum eredménye, nem tökéletes szöveg, de nem tartalmaz antiszemita jellegű rágalmat, valamint a világ bármelyik országára vagy régiójára, illetve bármelyik vallásra vonatkozó rágalmat.
A végleges dokumentum megegyezésen alapuló elfogadása az ENSZ 182 tagállama által megerősíti a nemzetközi közösség által vállalt kötelezettséget a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni harc iránt. Ez válasz néhányak szánalmas kísérletére, hogy antiszemita célokból manipulálják a konferenciát, amely kísérletek ellen az Európai Bizottság határozottan fellépett.
Mindenesetre a felülvizsgálati konferencián történt események semmilyen szempontból sem csökkentik a Bizottság abbéli hosszú távú elkötelezettségét, hogy minden tőle telhetőt megtegyen a rasszizmus és az idegengyűlölet minden formájának megnyilvánulása elleni harcban. A Bizottság továbbra is elszántan folytatja a rasszizmus, az idegengyűlölet és az antiszemitizmus elleni harccal kapcsolatos politikáit - mind az Európai Unión belül, mind azon kívül - a Szerződések által ráruházott hatáskör korlátain belül.
El kell mondanom, elnök asszony, hölgyeim és uraim, hogy nagyon szigorúan személyesen fogom ellenőrizni, hogy a tagállamok hogyan hajtják végre a rasszizmusról és idegengyűlöletről szóló kerethatározatban foglaltakat. Személyesen fogom ellenőrizni e kerethatározat átültetését, és ki kell emelnem, hogy Alapjogi Ügynökségünkön keresztül is figyelemmel fogjuk kísérni e jelenségeket, ami nagymértékű határozottságot követel tőlünk.
Valóban remélhetjük, hogy a következő rasszizmusról szóló ENSZ-konferenciát már nem fertőzik meg elfogadhatatlan beszédek, amelyek valóságos gyűlöletre és rasszizmusra bátorítanak. Eszerint a konferencia végleges kompromisszuma egy szebb jövő képét nyújtja számunkra.
Charles Tannock
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, Ahmadinejad iráni elnök a rasszizmusról szóló ENSZ-konferencián, Genfben nemrégiben kijelentette, hogy Izrael rasszista ország. Csábító lenne figyelmen kívül hagyni, mint egy nyilvánosságot hajszoló populista, demagóg embert, de régebben felháborító módon arra szólított fel, hogy Izraelt le kell törölni a térképről, és kétségkívül Izrael lenne az első célpontja annak a nukleáris fegyvernek, amelyet annyira szeretne megépíteni. Közbeavatkozását ezért a zsidó állam - amely, nézetem szerint teljesen jogosan, az EU szövetségese és erős partnere - elleni engesztelhetetlen ellenségeskedésének fényében kell vizsgálni
A rasszizmus vádját illetően, nehéz Izraelnél etnikailag sokfélébb és kevésbé rasszista országot találni, amely arab, örmény, grúz és más kisebbségeket is befogad társadalmába. Még mindig élesen él emlékezetemben az 1980-as években etióp zsidókat Izraelbe szállító repülőgép képe.
Helyzetéből adódóan Izrael természetesen még mindig nyílt bevándorlás-politikát folytat, amely szerint otthont nyújt a világ minden tájáról érkező zsidó embereknek, de figyelembe kell vennünk az izraeli arabok társadalombeli helyzetét is. Demokratikus jogokat élveznek, és olyan életszínvonalat, amilyet az arab országok saját állampolgáraiknak ritkán tudnak nyújtani. Az a gyanúm, hogy Ahmadinejad úr valójában megpróbálja elvonni a figyelmet az Iráni Iszlám Köztársaság megdöbbentő és elrémítő emberi jogi bizonyítványáról.
Iránban bezárják azokat az újságírókat, akik kritizálni merik a rendszert, Izraelnek azonban szabad sajtója van. Iránban a házasságtörő férfiakat, a homoszexuálisokat és a fiatalkorú bűnözőket kivégzik, akár halálra kövezéssel, míg Izraelben a melegek és a leszbikusok a törvény teljes védelmét élvezik. Iránban az olyan kisebbségeket, mint a keresztények és a baha'i közösség tagjai, rendszeres üldözik, Izraelben azonban megbecsülik a kisebbségeket és védik jogaikat.
Mégis, e bizonyítékok ellenére, a Parlament számos tagja inkább kritizálná az Izraellel való demokratikus szövetségünket, mint hogy barbárnak és potenciálisan végzetesnek nyilvánítaná a teheráni rendszert.
Izraelnek tudnia kell, hogy vannak barátai ebben a Parlamentben, olyan barátok, mint én, akik éltetik az emberi jogokat és elutasítják a fanatizmust. Őszintén, véleményem szerint szégyenletes, hogy uniós tagállamok delegációkat küldenek a Durban II-re, jól tudva, hogy Ahmadinejad elnök úr jelen lesz, és ilyen felháborító megjegyzéseket fog tenni.
Ana Maria Gomes
Vannak néhányan, akik sikeresnek tekintik a durbani felülvizsgálati konferenciát. A végleges dokumentum valójában tiszteletben tartja az Európai Unió által meghatározott öt biztonsági zónát, és ténylegesen globális konszenzust tükröz a korábbi verziókkal ellentétben, amelyek olyan sok és olyan intenzív vitához vezettek.
Mindazonáltal sajnálatos módon nem ez a dokumentum fog bevésődni azok emlékezetébe, akik szerte a világon részt vettek a genfi vitákon. Ők elsősorban arra a mély megosztottságra fognak emlékezni, amelyet egy olyan konferencia okozott, amelyet egy univerzális témának, nevezetesen a rasszizmus elleni küzdelemnek szenteltünk, amely az egész világ figyelmét megragadta.
Európa újra megmutatta az európai egység törékenységét a politikailag leginkább polarizáló témák tekintetében, mert nyilvánvalóan ez történt ezen a konferencián.
Semmi sem bírt volna nagyobb szimbolikus jelentőséggel, mint az uniós országok kollektív kivonulása az ülésteremből, válaszként egy olyan iráni elnök provokatív és elfogadhatatlan javaslataira, aki a Washingtonban tapasztalható hangulatváltozás ellenére ragaszkodik ahhoz, hogy összeütközésbe sodorja országát a nyugattal. Sajnálatos módon néhány európai ország nem is volt ott az ülésteremben, hogy kifejezhesse nemtetszését egy olyan beszéddel kapcsolatban, amelynek egyedüli célja, ahogy az ENSZ főtitkára rámutatott, a vádolás, a megosztás, sőt, a felbujtás volt.
Az unió erőt jelent, és az Európai Unió, megosztottságot mutatva, gyengén viselkedett. A rasszizmus elleni küzdelem és Ahmadinejad elnök úrnak és másoknak a gyűlöletre való felbujtása elleni küzdelem többet érdemelt volna.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, egy általános megjegyzéssel szeretném kezdeni. Az országok nem rasszisták: az emberek azok. Biztos vagyok benne, hogy sok ember van Iránban, aki nem osztja elnökük nézeteit, és úgy vélem, hogy valójában ez egy kihagyott lehetőség volt, hogy Európa gyönge, hangtalan, megosztott és figyelmetlen volt, és nem beszélt ezeknek az iráni embereknek a nevében, és olyanoknak engedte át a pódiumot, mint Ahmadinejad úr, hogy rasszista megjegyzéseket tegyen.
Én személy szerint a konferencia bojkottálása ellen voltam, szerintem azonban ami még rosszabb volt, az az, hogy hiányzott az európai stratégia. Miért volt Európa megosztott? Miért? Szeretnék magyarázatot kapni a Tanácstól arra vonatkozóan - és e célból egy módosítást terjesztettem elő az Obiols i Germà-jelentéssel kapcsolatban, amelyet később fogunk megvitatni -, hogy miért nem volt európai stratégia? Miért képtelen a 27 európai ország megegyezni egy stratégiában? Amennyiben és amikor a Lisszaboni Szerződés hatályba lép, amelyet a Tanács támogat, a 27 országnak nagyobb erőfeszítéseket kell majd tennie a közös stratégia létrehozása érdekében.
A vallás rágalmazásának kérdését illetően rendkívüli mértékben aggódom amiatt, hogy a vallások rágalmazásának és a vallások megsértésének teljes betiltásáról egy ENSZ szerv képes határozatokat hozni. Végül is megértem, hogy ezt enyhítették a végleges állásfoglalásban, de még mindig úgy gondolom, hogy aggasztó, hogy egy ilyen dolognak az ENSZ-től kell származnia. Mindazonáltal látom az iróniát is abban, hogy ebben a Parlamentben még mindig nagyon nehéz akár csak kritizálni is - nem megsérteni, hanem kritizálni - a vallásokat, és különösen egy fő európai vallást, és ugyanakkor van egy általam és kollégám, Cappato úr által előterjesztett módosítás az Obiols i Germà-jelentéssel kapcsolatban, amely kritizálja a Vatikánt az óvszerekkel és az AIDS elleni küzdelemmel kapcsolatos állásfoglalása miatt. Ismétlem, szeretném megkérni a Tanácsot, hogy magyarázza el, mit tett annak érdekében, hogy egy európai stratégia szülessen.
Laima Liucija Andrikien
Elnök asszony, újra szeretném hangsúlyozni, hogy a durbani felülvizsgálati konferencia eredményeket tartalmazó dokumentumát konszenzussal fogadták el. Bár a szöveg nem tökéletes, a bonyolult egyeztetések eredményeit mutatja, az új álláspontot illetően véleményem szerint fontos a tárgyalások folytatása az új dokumentumról és az olyan gyakran vitatott témákról, mint a faji megkülönböztetés, az idegengyűlölet és az embereknek a vallásuk és meggyőződésük alapján való megbélyegzése és sztereotipizálása.
További tárgyalásokat kell folytatnunk nem konfrontatív módon, de határozottan reagálva az elfogadhatatlan kijelentésekre és azokra a kísérletekre, hogy a durbani folyamatot rasszista ideológiák kifejezésére használják. Szilárd meggyőződésem, hogy az emberi jogok védelméről, valamint a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni küzdelemről kialakított erős európai uniós álláspont nélkül a durbani folyamat rossz irányt vehet.
Hélène Flautre
(FR) Elnök asszony, ami nyilvánvalóan sajnálatos, az az, hogy a rasszizmus és a diszkrimináció áldozatai nem kerültek a durbani konferencia középpontjába. Ez természetesen az iráni elnöknek a konferenciát botrányosan eltérítő megnyilvánulásának köszönhető, amely - hangot kell adnom ebbéli aggodalmamnak - egy csapda volt, amelybe számos uniós tagállam beleesett. Ez a probléma.
Én személy szerint szeretném megköszönni az Európai Unió tagállamainak, hogy mindamellett kötelezettséget vállaltak és fognak is vállalni; olyan következtetéseink vannak, amelyek teljes mértékben elismerésre méltóak, még ha nem is tökéletesek. Szeretném hallani továbbá az elnökséget a tagállamok által tett, illetve elmulasztott erőfeszítésekről annak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió ne tűnjön szervezetlennek ezen a konferencián, amely egy különösen sajnálatos tényállás volt.
Jan Kohout
a Tanács soros elnöke. - Elnök asszony, az EU teljes mértékben elkötelezett volt a konferencia előkészítése folyamán, és aktívan hozzájárult az eredményeket tartalmazó dokumentum szövegezéséhez, hogy azt a lehető legkiegyensúlyozottabbá tegye és biztosítsa a meglévő emberi jogi normák tiszteletben tartását, különös tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságára.
Az EU sikeres volt továbbá annak biztosításában is, hogy Izraelt ne emeljék ki a szövegben. Nagymértékben az EU egységes erőfeszítéseinek volt köszönhető, hogy végül egy olyan szöveget alkottunk, amely tiszteletben tartja a biztonsági zónáinkat, és ez független attól a ténytől, hogy néhány tagállam saját nemzeti hatáskörében úgy döntött, hogy nem vesz részt a konferencián
Hozzá kell tenni azonban, hogy az országok, amelyek nem vettek részt a konferencián, nem akadályozták az Európai Uniót, mint olyat abban, hogy beszéljen a konferencián. Az elnökség folytatta az EU részvételének belső koordinációját, beleértve a két nyilatkozat elkészítését az uniós tagállamok nevében, amelyeket Svédország, a soron következő elnökség adott elő. A végleges nyilatkozatot 22 tagállam nevében tették.
A durbani konferencia utóhatásaként az EU meg fogja vizsgálni, hogy hogyan fogja támogatni a továbbiakban a durbani menetrendet. Az a tény, hogy végül a 27 tagállam közül öt döntött úgy, hogy nem vesz részt a konferencián, semmi esetre sem kérdőjelezi meg az EU-nak a rasszizmus és a diszkrimináció elleni küzdelem érdekében tett jövőbeni kötelezettségvállalásait. Szilárd vívmányainak vannak ezekkel a kérdésekkel kapcsolatban, amelyekre a továbbiakban is építeni fogunk. Ahogy helyesen rámutattak - és ezt egyfajta kritikaként veszem -, a konferenciára való előkészületek végén nem voltunk igazán képesek megállapodni egy közös alapban. A konferenciát megelőzően soha nem volt semmilyen közös alap, így soha nem létezett uniós stratégia sem. Konszenzussal döntötték el, hogy voltak nemzeti stratégiák, így a delegációk nemzeti hatáskörükben hagyták el a termet.
Ismétlem, hogy a miniszterek a legutóbbi értekezleten megbeszélték ezt a kérdést, és le fogják vonni a tanulságokat. Reflektálnunk kell, és vissza kell térnünk, mert az EU nem viselkedett "hősiesen” ezen a konferencián. Ezt meg kell jegyezni.
Jacques Barrot
Hálás vagyok az összes beszédért. Múlt hétfőn, Ferrero-Waldner biztos asszony kapott egy levelet Pillay asszonytól, az ENSZ emberi jogi főbiztosától, amelyet elküldtek az Unió összes külügyminiszterének is.
Ebben a levélben Pillay asszony felidézte, amit már október 8-án Brüsszelben is mondott egy, az Európai Parlamenttel közösen szervezett konferencián az emberi jogi aktivisták védelméről. Pillay asszony fontosnak tartja egyféle egység visszaállítását az emberi jogok védelmével és elősegítésével kapcsolatban a világban, különösen a rasszizmus elleni küzdelem tekintetében. Arra kéri fel az ENSZ összes tagállamát, hogy csatlakozzanak az ENSZ rasszizmus elleni harccal kapcsolatos programjához, különösen ahogy azt a durbani konferencia végleges dokumentumában meghatározták.
Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak reflektálnia kell az erre a felkérésre adandó válaszra. Mindenesetre az Európai Unió elfogadott egy politikát a rasszizmus elleni aktív küzdelemmel kapcsolatban. Az Uniónak ébernek és elkötelezettnek kell maradnia, hogy a témával kapcsolatos nemzetközi erőfeszítések bizonyíthatóan hatékonyak maradjanak. Én személy szerint egyetértek az itt kifejtett nézettel: egy stratégiával rendelkező és egy olyan Európa, amely nem szervezetlenül lép fel, minden bizonnyal képes lett volna valódi hasznot húzni ebből a lehetőségből, hogy egyhangúlag kifejezze az elfogadhatatlan kijelentésekkel való szembenállását. Legyen ez tanulság számunkra. Hálás vagyok az elnökségnek, hogy azt mondta, ennek tanulságként kell szolgálnia, és hogy - bízom benne, hogy a Lisszaboni Szerződéssel megerősítve - képesek leszünk hatékonyabbá tenni az Európai Unió külső emberi jogi politikáját, és így az európai fellépést a multilaterális szervekben. Én csak egyet tudok érteni az ebben a témában számos képviselő által mondott beszéddel, akiknek hálás vagyok ezért. Ismételten, ennek arra kell ösztönöznie minket, hogy reflektáljunk a hatékonyabb stratégiák kidolgozása érdekében a jövőben.
Elnök
A vitát lezárom.
