A mezőgazdasági termelők részére a KAP keretében meghatározott támogatási rendszerek és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozása - A közös agrárpolitika módosítása - Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatás - A vidékfejlesztésre vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatások (2007-2013 közötti programozási időszak) (vita) 
Elnök -
A következő napirendi pont az együttes vita a következőkről:
Luis Manuel Capoulas Santos jelentése a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslatról - C6-0240/2008 -;
Luis Manuel Capoulas Santos jelentése a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében a közös agrárpolitikának a 320/2006/EK, 234/2007/EK, 3/2008/EK és [...]/2008/EK rendeletek módosítása révén történő módosításáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslatról - C6-0241/2008 -;
Luis Manuel Capoulas Santos jelentése a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásrólaz Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alap által a vidékfejlesztés támogatásáról szóló 1698/2005/EK rendeletet módosító tanácsi rendeletre irányuló javaslatról - C6-0240/2008 -;
Luis Manuel Capoulas Santos jelentése a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében a vidékfejlesztésre vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokról (2007-2013 közötti programozási időszak) szóló 2006/144/EK határozatot módosító tanácsi határozatra irányuló javaslatról - C6-0239/2008 -;
Luis Manuel Capoulas Santos
előadó. - (PT) Üdvözlöm az elnök asszonyt, a biztos urat, a Tanács soros elnökét és Önöket, hölgyeim és uraim e vita elején. Ez a végső aktusa a közös agrárpolitika (KAP) jelenéről és jövőjéről folytatott hosszú és kooperatív vitafolyamatnak.
Fáradságos munka volt, amely hónapokon keresztül, sőt, valójában több mint egy éven keresztül megkívánta a Parlament, a Tanács, a Bizottság és az Európai Unió mezőgazdasága és vidékfejlesztése egészének magas szintű együttműködését. Ezen időszak alatt lehetőségem volt a különböző tagállamokban a mezőgazdasági ágazatot és a vidékfejlesztést képviselő szervezetek véleményét meghallgatni, és párbeszédet folytatni sok, sőt tulajdonképpen szinte az összes tagállam és közösségi intézmény képviselőivel és intézményi képviselőivel - ezt természetesen itt, az Európai Parlamentben kezdtem.
Számos szemináriumon és konferencián vettem részt, és figyelmesen meghallgattam mindenkit, akár a médián keresztül is, hogy megtaláljam a lehető legjobb szintézist. Szeretnék köszönetet mondani tehát mindazoknak a kollégáimnak, akik lelkesen vettek részt ebben a vitában, valamint az összes képviselőcsoport koordinátorának is. Különösen hangsúlyoznom kell Goepel úr szerepét, nemcsak mint a PPE-DE képviselőcsoportjának koordinátoráét, hanem mint a saját kezdeményezésű jelentés előadójáét is, amely a ma vitára bocsátott jelentés előfutára volt.
Köszönetet kell mondanom Parish elnök úrnak is azért, ahogyan bizottságunk munkáját irányította, valamint köszönöm a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság Titkárságának is a kitűnő együttműködést, hiszen rájuk hárult a munka legnehezebb és technikailag legigényesebb része.
Végezetül szeretnék köszönetet mondani a biztos úr által képviseltet Bizottságnak és osztályainak az együttműködésért, valamint Barnier úrnak azért, hogy folyamatosan tartotta a kapcsolatot a Parlamenttel már a francia elnökség hivatalos kezdete előtt is.
A fokozott együttműködés ezen gyakorlata már előre igazolja az együttdöntés előnyeit, amely reményeim szerint a Lisszaboni Szerződés teljes ratifikációjával minél hamarabb hatályba fog lépni.
Ez a vita, megállapodásaival és nézeteltéréseivel együtt, világosan mutatja a sokoldalú európai mezőgazdaság komplexitását. Ugyanakkor jól példázza azt is, hogy Európa, az európai intézmények és különösen az Európai Parlament milyen nagy jelentőséget tulajdonítanak ennek a témának. A képviselők széles körű részvételét mutatja a Bizottság javaslataihoz benyújtott 1170 módosítás, különösen akkor, ha azt a tényt is figyelembe vesszük, hogy a rendelkezésre álló időszakot a nyári szünet félbeszakította.
A Parlament fő képviselőcsoportjai közül négy képviselőcsoport között létrejött - csaknem 400, a legfontosabb kérdésekre vonatkozó módosítást tartalmazó - hat megegyezés azonban a képviselők felelősségérzetét, megegyezésre és saját érdekeik feladására való készségét is mutatja.
Ami a jelentés tartalmát illeti - amelyről én azt gondolom, hogy kellőképpen kiegyensúlyozott, képes választ adni a jelen kihívásaira, és jó iránymutatásokat nyújt a jövőre nézve -, el kell mondanom, hogy a Parlament a Bizottság számos javaslatát pozitívnak tartja és elfogadja.
Szeretném kihangsúlyozni a következőket: a közös politika szükségességének megerősítése mint a versenyképes és környezeti szempontból fenntartható európai mezőgazdaság egyik előfeltétele; a Bizottság intézkedései annak biztosítására, hogy a KAP igazságosabb és a társadalom számára elfogadhatóbb legyen; az egyszerűsítés és a bürokrácia csökkentésének hangsúlyozása; a mezőgazdasági termelők termelési döntéseiben nagyobb döntési szabadságra vonatkozó javaslat jóváhagyása; a vidékfejlesztés pénzügyi megerősítése, valamint alkalmazási körének kiterjesztése az új kihívásokra (energia, éghajlat, víz, biodiverzitás); a progresszív moduláció elvének bevezetése; nagyobb rugalmasság biztosítása a tagállamok számára a KAP megvalósításában (a 68. cikkre gondolok); közösségi társfinanszírozású kockázat- és válságkezelési rendszer létrehozása, valamint a 2013 utáni modellről folytatott viták általános pozitív iránya és az Európai Uniónak a Kereskedelmi Világszervezet tárgyalásaira adott reakciójának általános pozitív iránya, melyeknek célja a mezőgazdasági termékek szabályozott nemzetközi kereskedelméről hozandó méltányos és kölcsönös megállapodás.
Azonban a Bizottság javaslatai olyan aspektusokat is tartalmaznak, amelyeket a Parlament és jómagam, mint előadó kevésbé tartunk pozitívnak. Mint ahogy már más alkalmakkor is említettem, a Bizottság javaslatai bizonyos aspektusokban, például ami a piacszervezési eszközöket és a tejtermékágazatot illeti, túlzottan liberális hangvételt tartalmaznak, ami veszélyes lehet egy olyan időszakban, amikor a piacok felettébb instabilak és ingatagok. A szociális érzékenység hiánya is megfigyelhető, ez elég világos a kistermelőket kizáró javaslatban.
Ezenkívül úgy gondolom, hogy a Bizottságnak a szociális és területi kohézióra vonatkozó javaslata eltér a helyes iránytól, amennyiben a kifizetési újraelosztási mechanizmus megszüntetését sugallja az új modulációban. Ezen felül úgy vélem, hogy a Bizottság nem vett kellően figyelembe bizonyos olyan ágazatokat, amelyek különösen ki vannak téve a piacok jelenlegi válságának, és a megszűnés komoly kockázatával szembesülnek a 2013-ig végrehajtandó leválasztás javasolt menetrendjének és mértékének következtében. Ez a helyzet a juhágazattal, és ezért állapodtunk meg a kis KPSZ-ek (közös piacszervezések) életre hívásában, melyek bár kicsik, de nagyon jelentősek, és politikailag, gazdaságilag és társadalmilag is nagyon fontosak Európa bizonyos régióiban, ahol nagyon nehéz más alternatívát találni.
A jelentés és a Mezőgazdasági Bizottságon belüli szavazás nagyrészt ezen kevésbé pozitív aspektusok egy részének korrigálására irányult.
A moduláció kulcselemeivel kapcsolatban elfogadott mind az öt megegyezés fontos javaslat volt a Parlament részéről. Ezek a következők: a kistermelők támogatásának százaléka és progresszív természete, azaz nagyobb szabadság biztosítása a tagállamok számára az alsó határok megállapításában; a 68. cikkben meghatározott visszatartási százalék és alkalmazási körének kitágítása; a halászati ágazatra is kiterjesztett biztosítási rendszer szélesebb alkalmazási köre; a vidékfejlesztés társfinanszírozásának kérdése és a vidékfejlesztés kiegészítése az új kihívásokkal. A Parlament számos egyéb javaslata is pozitív hozzájárulást képvisel. Például hangsúlyoznám a foglalkoztatási tényező figyelembe vételét a támogatások szétosztásának kiszámításakor, valamint a támogatások feltételeként a munkahelyi egészségügyi és biztonsági szabályok figyelembe vételét.
A Mezőgazdasági Bizottság a kérdés legnehezebb aspektusával, vagyis a tejtermékágazattal kapcsolatban is nagyon egyértelmű álláspontot fogadott el. Ez egy nagyon fontos kérdés, amelyet a jelenlegi piaci helyzetben nagy körültekintéssel kell kezelni.
Annak ellenére, hogy minden nézőpontot tiszteletben tartok, hiszen még azok is megérdemlik a tiszteletet, amelyek bizonyos területeken teljesen ellentétesek az enyémekkel, úgy gondolom, hogy a Mezőgazdasági Bizottságban elfogadott álláspont megfelelő mértékben körültekintő. Szeretném, ha a plenáris ülés elfogadná ezt az álláspontot, a Tanács pedig a Bizottság támogatásával megerősítené. A termelés óvatos növekedése két éven belül, hozzáadva ahhoz a 2%-hoz, amelyet 2008-ra előirányoztunk, és a végleges döntés az ágazat jövőjéről 2010 elején a piacfejlődés alapján, három éven belül 4%-os növekedéssel - ez nekem megfelelő mértékben körültekintő álláspontnak tűnik, és talán ez tudná megteremteni a végső megegyezést.
Elnök asszony, szeretném azon reményem kifejezésével zárni, hogy ez a vita az álláspontok tisztázását fogja szolgálni, és hogy képesek leszünk olyan konszenzusra jutni, amelyet a mezőgazdaság és a mezőgazdasági termelők várnak tőlünk. Remélem, hogy mindannyian - a Parlament, a Tanács és a Bizottság - készen állunk erre a kihívásra.
Michel Barnier
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, nagyon örülök, hogy ismét itt lehetek a Parlamentben Önökkel ebben a döntő pillanatban, hiszen mind a Parlament, mind a Tanács végleges álláspontot szeretne a közös agrárpolitika állapotfelmérésének ügyében.
Teljes mértékben tudatában vagyunk annak, hogy ez az állapotfelmérés nem jelent olyan alapvetően új megközelítést, mint amilyen a 2003-as reform volt, azonban annak a reformnak a nagymértékben bizonytalan helyzethez való hozzáigazítását jelenti, és mint ilyen, nagyon fontos.
Különösen fontos abból a szempontból, hogy lehetővé teszi, hogy reagáljunk egy olyan helyzetre, amely néhány évvel ezelőtt teljes mértékben elképzelhetetlen volt. Hiszen ki látta volna előre a 2008 óta zajló piaci trendeket, amelyek a mezőgazdasági árak drasztikus növekedéséhez vezettek, és mint ahogy jól tudjuk, szinte az egész világon zavargásokhoz vezettek?
Ez a helyzet megmutatta, hogy Európa számára a mezőgazdaság továbbra is nagymértékben stratégiai érték marad, valamint azt, hogy milyen fontos az élelmiszerek tekintetében meglévő szuverenitás a mezőgazdasági termékek árának fokozott bizonytalanságának kontextusában.
Az állapotfelmérés csak módosításokra vonatkozik, azonban azokból sok van és elég összetettek, és mindannyiunk számára egy olyan csomagot jelentenek, amelyet nehéz befejezni.
A Tanács már minden szinten rengeteg munkát elvégzett számos kérdés rendezésére. Ezzel kapcsolatban szeretném őszinte köszönetemet kifejezni a szlovén elnökség értékes munkájáért, amely lehetővé tette a munka konstruktív megkezdését, különösen, ami a bizottsági kommunikációt illeti. Továbbá, hölgyeim és uraim, az Önök előadói, Lutz Goepel és Luis Manuel Capoulas Santos azok, akik a Parlament nevében elvégezték ezt a kommunikációs munkát a jogalkotási javaslatokat illetően. Mindkettejüknek szeretnék köszönetet mondani jelentéseik minőségéért, hiszen azok nagyon alaposak voltak, és rengeteg javaslatot tartalmaztak.
Mint tudják, kezdettől fogva együtt akartam működni az Európai Parlamenttel. Már volt tapasztalatom az Európai Parlamenttel való együttműködés terén, hiszen az a megtiszteltetés ért, hogy öt évig én voltam a regionális politikáért és intézményekért felelős európai biztos, és ahogy mondtam, ezen a kérdésen a jövőbeli együttdöntés szellemében akartam dolgozni.
Nagy érdeklődéssel követtem nyomon a Parlamentnek a Tanács munkájával párhuzamosan kifejtett munkáját, és elmondhatjuk, hogy egyfajta fokozott párbeszéd alakult ki közöttünk.
A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság tagjaival, valamint a Parlamenten belül nagyon produktív és rendszeres viták alakultak ki a tárgyalás folyamán - ez csaknem 50 órányi ülést jelentett az Európai Parlamentben vagy kollégáimmal. A tárgyalás minden döntő szakaszában üléseztünk a Tanáccsal - szeptember 27-én és október 22-én, a Mezőgazdasági Tanács szavazását követően -, valamint november 4-én, a tárgyalás és az Októberi Tanács eljárásainak végső szakaszában.
Hölgyeim és uraim, ezen a ponton szeretnék külön köszönetet mondani a Mezőgazdasági Bizottság elnökének, Neil Parish-nek, a folyamat egésze során tanúsított aktív együttműködéséért. Szeretnék köszönetet mondani a képviselőcsoportok elnökeinek is, azaz Lutz Goepelnek, Luis Manuel Capoulas Santosnak, Niels Busknak, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorfnak, Vincenzo Aitanak és Sergio Berlatonak.
Mivel jelenleg miénk az elnökség, miniszteri és technikai szinten is rendszeresen tájékoztatjuk a Tanácsot a Parlament munkájának aktuális helyzetéről. A Miniszterek Tanácsának legutóbbi, luxembourgi ülésén például személyesen adtam írásbeli tájékoztatást minden miniszternek a Parlament álláspontjáról a Tanácsban megvitatandó napirendi pontok mindegyikét illetően.
Miután Önök véleményt nyilvánítottak, holnap Mariann Fischer Boellel közösen politikai megállapodást sürgethetünk a Tanácson belül. Mielőtt elkezdjük, és itt valóban arra gondolok, hogy még mielőtt elkezdjük a tárgyalások utolsó szakaszát, tájékoztatni fogom a minisztereket az Önök állapotfelmérésre vonatkozó szavazásának kimeneteléről.
Hölgyeim és uraim, mint mindig, most sem könnyű megegyezésre jutni, mivel sok lényeges pontban még nincs egyezség. Ezek a kérdések megosztják a véleményeket, de eltökélt szándékunk - az elnökség eltökélt szándéka -, hogy a Bizottsággal közösen és az Önök szavazásának figyelembevételével megtaláljuk a lehető legjobb hatékony megegyezést.
A Tanácsban folytatott munka megmutatta, hogy sok kérdésben nekünk, minisztereknek hasonló aggályaink vannak, mint a Parlamentnek. Mondanék is erre két példát: az első az, hogy a 68. cikk esetében nagyobb rugalmasságot próbálunk teremteni; a második pedig a rendkívüli piaci intézkedések megtartása egészségügyi válsághelyzetek esetén (az egységes KPSZ-rendelet 44. cikke), amely benne lesz a végső megegyezésben.
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, biztosíthatom Önöket, hogy a legérzékenyebb kérdések között legalább kettő fokozottan érzékeny: a tej és a moduláció kérdése. A Tanácsban éppen olyan alapos, heves és élénk vitákat folytattunk ezekről, mint amilyeneket itt a Parlamentben hallottam és megfigyeltem. Mindkét fórumon ugyanazok az aggályok fogalmazódtak meg.
Ezért a ma délelőtti vita és a holnapi szavazás az állapotfelmérésről nagyon fontos lépések a Parlament továbbra is betöltendő, elengedhetetlenül fontos szerepének ismételt demonstrálására. Mindenesetre már hónapok óta ebben a szellemben, azaz a fokozott párbeszéd és az együttdöntés szellemében akarok az elnökség nevében dolgozni.
Ezért nagyon örülök, mint ahogy bizonyára a biztos úr is, hogy meghallgathatom a ma délelőtti vitát, megválaszolhatom néhány kérdésüket, és részt vehetek ebben a végső vitában Önökkel.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja.. - Elnök asszony, mielőtt még belemennénk a vita részleteibe, szeretnék köszönetet mondani Capoulas Santos úrnak a jelentés ügyében végzett munkájáért. Nem becsülöm alá ezt a kemény munkát, hiszen mint ahogy maga Capoulas Santos úr is említette, a nagyszámú módosítás nyilván nem könnyítette az arany középút megtalálásának feladatát.
Most már több mint egy éve együtt vitatjuk az állapotfelmérést, néha igen nagy részletességgel, kezdetben a Goepel-jelentés alapján, most végül pedig a Capoulas Santos-jelentés alapján. Nem hiszem, hogy magyaráznom kellene, hogy milyen hálás vagyok a Parlamentnek a konstruktív együttműködésért, illetve azért, hogy mindig próbáltuk meghallgatni a másikat és olyan megegyezést találni, amely minden fél számára elfogadható.
Mivel korlátozott idő áll rendelkezésemre, teljességgel lehetetlen, hogy minden részletről beszéljek, ezért néhányat fogok kiemelni a legfontosabbak közül. A tejtermékágazattal kezdeném.
A 2007-es év talán furcsa volt, de minden bizonnyal nagyon tanulságos. 2007-ben megtanultuk, hogy a kvótarendszer nem teszi lehetővé a kínálat és kereslet találkozását. Ennek eredményeképpen az egekbe szöktek a tejtermékárak. Nem sok mezőgazdasági termelő látta ezt pozitívnak, amíg tartott, de az eredménye mégiscsak pozitív lett a magasabb árakra válaszul adott megnövekedett termelés miatt, aztán nagyon meredek áresés következett.
Azt hiszem, egyetértünk abban, hogy az ágazat ma keményen küzd bizonyos vevők visszaszerzéséért, akik túl magasnak tartván az árakat hátat fordítottak a tej- vagy tejtermékágazatnak. Ezért értem, hogy a Parlament 1%-os növekedést javasol az elkövetkező két évre, azaz 2010-ig összesen 2%-os növekedést.
Fontosnak tartom, hogy átgondoljuk a tejtermékágazattal kapcsolatos, most meghozandó döntéseink következményeit, de azt hiszem, 2010 túl korai, azt hiszem, ragaszkodnunk kell 2011-hez, természetesen utalva arra, hogy 2011-ben nyitottak leszünk minden kérdés megvitatására. Azonban a tény az, hogy a kvótarendszer 2015-ben fog megszűnni.
Vitáinkból azt is megtanultam, hogy erős a nyomás a tejalap létrehozása ügyében. Egyetértek azzal, hogy bizonyos kísérő intézkedéseket kell alkalmazni vagy elfogadni, és meggyőződésem, hogy az új 68. cikk segítségével elég sokat lehet tenni.
Elismerem, hogy a jelenlegi 69. cikk túlságosan szűk és korlátozó ahhoz, hogy jövőorientáltan alkalmazhassuk, ezért most új lehetőségeket nyitunk meg az új 68. cikk segítségével. Ha jól tudjuk kombinálni a 68. cikket és az új vidékfejlesztési lehetőségeket, akkor biztos vagyok abban, hogy megoldást fogunk találni bizonyos régiók speciális problémáira.
Ami az egységes támogatási rendszert, a leválasztást illeti, a Bizottság azt javasolja, hogy két vagy három területen - anyatehenek, juhok és kecskék - tartsuk meg a támogatás összekapcsolásának lehetőségét, mivel elismerjük, hogy ezen a három területen speciális problémákkal kell szembenézni. Önök a hímivarú szarvasmarhák, a fehérjenövények és a szárított takarmány esetén is meg akarják tartani az összekapcsolt támogatásokat. Alapvetően úgy gondolom, hogy fontos a rendszer leválasztása - hiszen a megkezdett reformoknak ez az egyik alapvető eleme -, és újra meg kell néznünk a rendszer egyszerűsítésének lehetőségeit. Azonban nyitott vagyok egy olyan megoldás keresésére, amely kevésbé bonyolult, mint az általunk javasolt.
Mi kétlépéses leválasztási megoldást javasoltunk, de én magam, az elnökséggel együtt, inkább az egylépéses megoldást támogatnám, de 2012-re kitolva - az utolsó alkalmazási évre -, így a hatása a 2013-as költségvetési évben lesz érzékelhető. Értem, miért kérdezik azt, hogy miért kell a szükségesnél még bonyolultabbá tenni. Mint mondtam, a 68. cikket rugalmasabb eszközként kell alkalmazni, de bizonyos megszorításokkal, mert olyan helyzetet akarunk, ahol 10%-ot lehet összekapcsolni. Óvatosnak kell lennünk, hogy ne alakuljon ki olyan helyzet, ahol a leválasztás kerülő úton, a 68. cikk segítéségével történik.
Végül, de nem utolsósorban, ami a modulációt, a vidékfejlesztést és az új kihívásokat illeti, úgy gondolom, mindannyian egyetértünk abban, hogy több pénzre van szükségünk ahhoz, hogy szembenézzünk ezekkel az új kihívásokkal. Az éghajlatváltozás az első a listánkon, ezután pedig a vízgazdálkodás új módjait kell megtalálnunk. A víz szűkös erőforrás, de nagyon fontos a mezőgazdaság számára, főleg bizonyos déli régiókban, ezért új technológiákra van szükség, hogy a vízzel a lehető legésszerűbb módon gazdálkodjunk a vízpazarlás elkerülése érdekében. Ezt el lehet érni, de természetesen pénzre van szükség hozzá.
Ez az oka annak, hogy az elsőből a második pillérbe való áthelyezését javasoltam: 8% elosztva az évekre. Tudom, hogy holnap megegyezésre kellene jutnunk ebben a kérdésben, de szeretném hangsúlyozni, hogy minden bizonnyal pénzre lesz szükség, akárcsak a biodiverzitást és a tejet illető, már elindított módosítások esetén.
Nem megyek bele a részletekbe a progresszív modulációt illetően. Ismerem a nézeteiket, és tudom, hogy most azt mondják: '1, 2, 3'. Biztos vagyok benne, hogy ebben a kérdésben is képesek leszünk megfelelő megegyezést találni.
Csak néhányat érintettem a fő kérdések közül, és biztos vagyok abban, hogy a vita után alkalmam lesz válaszolni, és hadd mondjam el, hogy az elnökséggel együtt a megfelelő megegyezés megtalálása mellett köteleztem el magamat. Mindannyian tudjuk, hogy soha nem kaphatunk meg mindent, amit akarunk, ezért véleményem szerint mindannyiunknak el kell fogadnunk, hogy 'le kell nyelnünk néhány keserű pirulát' azon megegyezés megtalálása érdekében, amely az európai mezőgazdasági ágazat javát fogja szolgálni egy egyre inkább globalizálódó világban.
Kathalijne Maria Buitenweg
a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményének előadója. - (NL) Elnök asszony, bár a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottságot megbízható hatóságnak tartják és nagyra becsülik, ez nem jelenti azt, hogy nem hajthatnak végre nagy változtatásokat; azonban azt jelenti, hogy jó előre értesíteni kell őket, és hogy az embereknek is fel kell kínálni alternatívákat.
Az Európai Bizottság tavaly előterjesztett egy közleményt a radikális reformot igénylő közös agrárpolitika helyzetéről. Ennek célja az volt, hogy drasztikus költségcsökkentést hajtsanak végre a közvetlen támogatások terén, és növeljék az outputot a környezetvédelem és foglalkoztatás terén. Végül nagy csalódást okozott a javaslatok kidolgozása, beleértve a közvetlen támogatások számos jelentéktelen csökkentését. A mezőgazdasági termelőknek nem a referenciahozam vagy a földtulajdonlás alapján kell fizetni. A Környezetvédelmi Bizottság azt szeretné, ha a termelőknek az általuk nyújtott olyan közszolgáltatásokért fizetnének, amelyek meghaladják jogszabályi kötelezettségeiket, mint pl. a biodiverzitás és a vízgazdálkodás megerősítése, valamint a környezetvédelem, az állatjólét, illetve az élelmiszerbiztonság területén végrehajtott eredményes tevékenységeikért. Szeretnénk, ha ez 2020-tól így működne.
Ma este a méhállomány csökkenését fogjuk megvitatni. A helyzet javítása érdekében szükségessé válik a permetezőszerek használatának csökkentése, illetve a biodiverzitás védelme védősávok létrehozásával. Ebben az összefüggésben problémát jelent a géntechnológia és az intenzív egyoldalú mezőgazdaság. Remélem, hogy ahogy ma délelőtt tettük, ma este is egy olyan típusú mezőgazdaság mellett fogjuk elkötelezni magunkat, amelyben a szántóföldi művelés és a környezetvédelem kölcsönösen erősítik egymást.
Markus Pieper
a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, történt némi fejlődés a szabad mezőgazdasági piacok irányába, mind a piacszabályozások lazítása, mind a társadalmi és gazdasági faktoroknak az európai politikákban való figyelembevétele terén.
Kifejezetten üdvözlöm azt a tényt, hogy a Bizottság pozitív álláspontra helyezkedett a Parlament számos javaslatát illetően. Szeretnék köszönetet mondani a vélemény előadójának is, aki a Regionális Fejlesztési Bizottság számos, a modulációval és a vidékfejlesztéssel kapcsolatos javaslatával foglalkozott. Azonban egy dolgot még mindig aggályosnak találunk: több kis gazdaságot szeretnénk mentesíteni a támogatások további csökkentései alól. A Regionális Fejlesztési Bizottság és számos egyéb kollégánk is úgy gondolja, hogy a mentesítési határt maximum 10 000 euróra kellene emelni.
Biztos úr, mások jól ismert véleménye ellenére, ez nem nevetséges javaslat. Éppen ellenkezőleg, javaslatunk nagyon is komoly, hiszen a célja az, hogy a gazdaságok számára lehetővé tegye a biztos tervezést a piacgazdasághoz vezető úton. Ezenkívül a javaslat tartja magát a 2003-as mezőgazdasági reform ígéreteihez. A kisebb gazdaságokat különösen nagymértékben érintették az elmúlt hónapok piaci zavarai. Ezért politikai támogatást kell nyújtanunk nekik. Természetesen ez a program bizonyos ágazatok bizonyos speciális programjait korlátozhatja. Mindazonáltal oda kell figyelnünk a rendszer hiányosságaira. Nem tehetjük meg, hogy egyrészt csökkentjük a tejtermelők támogatását, aztán meg az ily módon finanszírozott tejalapra mutogatunk, mint mentő megoldásra.
Ha ezekhez a strukturális változtatásokhoz pénzre van szükség, akkor azt a nem felhasznált mezőgazdasági és strukturális alapokból kell megteremteni. Az agrárpolitika ellentmondásos és kiszámíthatatlan marad mindaddig, amíg így tologatjuk ide-oda. Ezért mi, a Regionális Fejlesztési Bizottság, a vidékfejlesztési programok és a mezőgazdasági termelők bevételeinek tervezési biztonságát, kiszámíthatóságát támogatjuk. Ez csak akkor lesz lehetséges, ha a jövőben szigorúan elkülönítjük a kompenzációs támogatások operatív megközelítését a regionális programoktól. Szeretnénk most a Bizottságtól ilyen irányú javaslatokat látni.
Lutz Goepel
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, két perc tényleg túl kevés arra, hogy összefoglaljam az egy évig tartó, felelősségteljes munkát az állapotfelméréssel kapcsolatban. Ezért csak néhány kérdésre szeretnék kitérni. Emlékeztetőül: 2007 novemberében a Bizottság közleménye 8% modulációról plusz 45% csökkentésről szólt. A Goepel-jelentés 4% progresszív modulációról, azaz a gazdaság méretétől függő modulációról beszélt. Aztán 8% alapmodulációról és 9% progresszív modulációról, azaz összesen 17% modulációról hallottunk a Bizottság javaslatában ajánlatként, most pedig a Bizottság szavazása alapján 5%-nál tartunk. Fontos volt számunkra, hogy minden modulációs forrás régión belül maradjon, és a gazdaság méretétől vagy jogi formájától függetlenül kerüljön felhasználásra.
Biztos asszony, Ön a rendszer megváltoztatása során a tagállamoknak biztosított nagyobb rugalmasságra szólított fel. Ez több lehetőséget jelentene további leválasztások bevezetésére és a történelmi referenciaértékektől való elmozdulásra. Elméletben egyetértek ezzel. Azonban a Bizottság vitái megmutatatták, hogy ez most nem minden területen tanácsos. Ezt a kisebb piacszervezésektől való elmozduláskor főleg a növények területén kellene figyelembe venni. Az új kihívások és a piacok globális mobilitásának növekedése új, rugalmas mechanizmusokat követelnek meg. A tejtermékágazat hátrányos helyzetű régióinak támogatására újrafogalmaztuk a 68. cikket.
Végül pedig szót ejtenék a tejről, amely ennek a kiértékelésnek a legbonyolultabb része. Éppen mivel ilyen bonyolult, jobban örültem volna annak, ha a tejjel kapcsolatos kérdések összességét opciókkal és kiegészítő intézkedésekkel együtt, egy komplex jelentésként tárgyaltuk volna akkor, amikor a kvóták 2010-ben vagy 2011-ben megszűnnek. Azonban a tejalap is elég jelentős, és kiegészítő támogatást fog nyújtani a tejtermelőknek, különösen a hátrányos helyzetű térségekben. Nem lebecsülendő lehetőség a tejtermelők számára nyújtott, kötött kvóta nélküli befektetési támogatás EU-szerte, mivel csökkentené az üzemekre nehezedő nyomást a beszerzések terén.
És még egy utolsó, személyes megjegyzés: szeretnék köszönetet mondani kollégáimnak azért, hogy sikerült befejeznünk ezt a csomagot a francia elnökség alatti, aktív képviselői ciklusom végére.
(Taps)
Stéphane Le Foll
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Biztos asszony, miniszter úr, Capoulas Santos úr, szeretnék hozzászólni, és ahogy Goebbels úr is mondta, két perc nem túl hosszú egy ilyen fontos jelentés esetén.
Amit mondani szeretnék, az elég egyszerű. Először is szeretném megvédeni a Capoulas Santos úr által ma javasolt jelentés kiegyensúlyozottságát. Szükség volt a közös agrárpolitika korszerűsítésére, ez az állapotfelmérés célja, de ugyanakkor ugyanennyire fontos volt európai szinten megőrizni ennek a politikának az egységességét, hogy továbbra is egy olyan politika legyen, amely egész Európa számára kitűzi a mezőgazdasági célokat. Ezt az egyensúlyt szeretném négy példa segítségével megvédeni.
Az első példa a tejkvóták példája, amely vitát váltott ki, és őszintén mondhatom, hogy véleményem szerint a végül megtalált álláspont a helyes. Ebben a kérdésben körültekintőnek kell maradnunk. Akik gyorsan akarnak cselekedni a termelt mennyiségek növelése és a piaci alapú mechanizmusok megszüntetése érdekében, azok azt kockáztatják, hogy a tej ára csökkeni fog, és fáradságos átszervezési munkára lesz szükség.
A támogatások leválasztásáról: véleményem szerint itt is kiegyensúlyozott álláspontot sikerült elérnünk. A teljes leválasztás a termelés sok fajtáját veszélyezteti. Különböző európai ágazatokat kell védenünk: a juh-, marha- és kecsketenyésztést, illetve a kisüzemi zöldségtermelést.
Ami a szabályozó mechanizmusokat illeti, letérhetünk a biztosítás útjáról, de ugyanakkor meg kell őriznünk azokat a közös mechanizmusokat, amelyek lehetővé teszik a megelőzést és szabályozást; ezt tartalmazza ez a jelentés, és véleményem szerint ez nagyon fontos.
Végül a támogatások általános fejlesztése kapcsán, valamint annak kapcsán, ahogyan ezt kezeljük, szeretném elmondani, hogy a 68. cikk módosítása és korlátozása fontos lépések voltak; ezek elmozdulást jelentenek a helyes irányba, egy olyan állapot felé, amely biztosítja, hogy globális mezőgazdasági termelési modellünk a fenntarthatóság irányába mozduljon el. Soha nem szabad elfelejtenünk, hogy egy olyan működő modellt kell fenntartanunk, amely személyeken vagy csoportokon alapul, és amely figyelembe vesz három célkitűzést, mégpedig a gazdasági, az ökológiai és a társadalmi célkitűzéseket.
Niels Busk
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök asszony, az állapotfelmérést azokkal a célokkal bocsátottuk útjára, hogy az egyszerűsítést és a bürokrácia megszüntetését szolgálja. Ezek voltak a fő irányvonalak, amikor elkezdtük ezt a vitát. Kinyilvánított cél volt az is, hogy az EU agrárpolitikáját felkészítsük a fokozott szabadkereskedelemre - főleg ami a 2013 utáni új időszakot illeti, amikor a jelenlegi megállapodási időszak lejár. Ugyanakkor az is fontos volt nekünk itt, Európában, hogy felelősséget vállaljunk a minőségi élelmiszerek gyártásáért - nemcsak az európai fogyasztók számára, hanem az egész világ számára, különösen a világ növekvő lakosságú része számára, ahol nagy a kereslet az élelmiszerre.
A tejágazat volt az az, ahol kipróbáltuk, hogy Európa készen áll-e arra, hogy megfeleljen a megnövekedett termelés követelményeinek. Szerintem ebben az összefüggésben csalódást kelt egy olyan vitán részt venni, amely arról szól, hogy elkezdjük-e az úgynevezett 'zökkenőmentes átállást', és az erre igényt tartó tejtermelőknek megadjuk-e a tejtermelés növelésének lehetőségét. Számomra ez azt jelzi, hogy Európa nem áll készen azokra a változásokra, amelyeket a holnap és különösen a 2013 utáni időszak megkövetel.
Ami az egyszerűsítést és a bürokrácia csökkentését illeti - hogy könnyebbé tegyük a mezőgazdasági termelők életét -, azt kell mondanunk, hogy nem igazán könnyű világos és elégséges példát találnunk arra, hogyan is egyszerűsítettük a helyzetet vagy csökkentettük a bürokráciát. Ami a kölcsönös megfeleltetés egész problémakörét illeti - amelyben jelenleg a tagállamok között nagy különbségek vannak -, az egy olyan terület, ahol véleményem szerint egyértelműen szükséges változtatást végrehajtani. A legfontosabb pont az, hogy az agrárpolitika felülvizsgálatának véleményem szerint sokkal egyértelműbben meg kellene mutatnia azt az irányt, amelybe a mezőgazdaságot változtatni akarjuk, amikor 2013-ban a megállapodási időszak lejárt.
Pozitív elem a vidéki térségi politika, ahol természetesen fontos, hogy a módosított források a vidéki térségben maradjanak, hogy valóban hasznosak lehessenek. Végezetül szeretném elmondani, hogy örültem volna, ha a Parlament közelebb marad a Bizottság által már elég régen előterjesztett javaslathoz - és szerintem az az európai mezőgazdaságnak is előnyös lett volna.
Janusz Wojciechowski
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, a szülők egy zacskó édességet adtak a két fiuknak. 'Osszuk el igazságosan', mondta az idősebb testvér, a fiatalabb pedig így felelt: 'Szerintem inkább osszuk el egyenlően.' Ez a történet igaz a régi és új tagállamok viszonyára, ami a mezőgazdaságot illeti. A régi tagállamok többet kapnak, az újak pedig számos alkalommal kevesebbet.
Megértjük, hogy ez egy átmeneti időszak, de miért maradna fenn ez a helyzet 2013 után is? Miért kellene az új tagállamoknak továbbra is arányaiban kétszer-háromszor kevesebbet kapniuk, mint a régieknek? Sokszor halljuk, hogy ez így igazságos, és hogy történelmi okai vannak. De mi nem igazságot akarunk, hanem egyenlőséget. Az egyenlőtlenségek valamennyire igazolhatóak voltak a termelési támogatási rendszer esetén, amely előnyben részesítette azokat a mezőgazdasági termelőket, akik többet termeltek. Azonban most, amikor elmozdulunk a területi támogatások irányába, már nem jogos ez a megkülönböztetés. 2013 után ennek meg kell szűnnie, nem szabad megkülönböztetni a régi és az új tagokat. Mi, az új tagok, is régiek akarunk lenni!
(Taps)
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, biztos asszony, ezek a viták kedvezőtlen körülmények között zajlanak. Ha az írek ésszerűen szavaztak volna, akkor 2009. január 1-jén meglett volna az együttdöntés a mezőgazdaság és a mezőgazdasági finanszírozás területén is.
Jelenlegi vitáink még mindig a régi védnökség alatt zajlanak, holott a Tanács soros elnöke, Barnier úr, beleegyezett a részvételünkbe. Ez kedves ajánlat, de puszta kívánság marad, mert a dolgok már csak így mennek. Ez a Bizottság tervezetéből is nyilvánvaló. Az első tervezet, amelyet Goepel úr, mint előadó szerkesztett, jelentős degressziót irányozott elő - pár perce ő maga ismertette a számokat: 10, 25, 45. A Parlament átvette ezeket a számokat, és kiegészítette a szociális biztonsági járulékköteles munkaerőköltségekkel. Ez egy olyan új felosztás lett volna, amely 2013-ra példaszerűen működhetett volna.
Most azonban attól tartunk, hogy 2013-ban lineáris csökkenéssel kell majd szembesülnünk. A Bizottság által nemrég említett számokkal kapcsolatban azt kell mondanunk, hogy vajúdtak a hegyek, és egy kisegér született. Ez a javaslat legjobb esetben is langymeleg, és semmi köze nincs ahhoz a diagnózishoz, amelyet Önök helyesen felállítottak, és amellyel én is egyetértek. Ön még egyszer felsorolta a legfontosabb pontokat: víz, éghajlat, biodiverzitás, megújuló energiaforrások és a tejtermelés Mindezeket a területeket át kell gondolni, de az Önök által javasolt intézkedések eléggé nevetségesek.
Hadd mondjak néhány szót a tejtermékágazatról is. Ismerik a tejtermékágazat helyzetét. Tejből felesleg van, és az árak katasztrofális szintre süllyedtek. Az Önök javaslata az, hogy gyorsítsunk, és növeljük a termelési lehetőségeket. Azonban a piacgazdaság azt jelenti, hogy a keresletnek megfelelően termelünk. Amit javasolnak, az olyasmi lenne, mintha a gépjárműgyártásban csökkentenék vagy megszüntetnék a karácsonyi szünetet, és még egy műszakot iktatnának be, hogy növeljék a raktáron lévő gépjárműkészletet. Ez a megközelítés helytelen, és én azt támogatom, amit Goepel úr korábban mondott, azaz hogy ésszerű lenne a tejtermelést nem most, az állapotfelmérés keretében szabályozni, hanem inkább akkor, amikor végre meglesznek a piacelemzések, amelyeket már olyan régóta ígérnek, de még mindig nincsenek meg. Akkor kellene olyan ésszerű döntést találni a tejtermékágazattal kapcsolatban, amely alkalmazkodik a piachoz és a termelők igényeihez.
Vincenzo Aita
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, hiszem, hogy a mai vita és az azt követő szavazás fontos lépés a közösségi agrárpolitika számára.
Úgy gondolom, hogy az elmúlt évek és főleg az utóbbi két év eseményei miatt még erősebb közös agrárpolitikára (KAP) van szükség. Ehelyett a hosszadalmas munka során és a Capoulas Santos úr által elvégezett munka során rendeztünk néhány kérdést, de még a régi rendszeren belül. Két kérdést szeretnék kiemelni, amelyek az elmúlt két év során központi kérdéssé váltak Európa számára. Elkezdtük a 2003-ban végrehajtott KAP állapotfelmérését.
Néhány adat arra int, hogy tartsunk szünetet, és gondoljuk át, hogy jó úton haladunk-e, még akkor is, ha a másfél év alatt remek munkát végeztünk. A foglalkoztatás terén az a helyzet, hogy rengeteg munkahely szűnik meg, megközelítően - 2005-ig az Eurostat adatai alapján, így 2007-ről és 2008-ról még nincsenek adataink - két millió munkavállalót veszítettünk el ebben az állandó, szezonális és elterjedt foglalkoztatási ágazatban. 2003 és 2005 között - ismét az Eurostat adatai szerint - 611 000 mezőgazdasági üzem szűnt meg. Egy olyan időszakban, mint ez a mostani, azaz gazdasági válság idején, megesik, hogy a tagállamok erőteljesen beavatkoznak a bankok és az ipar területén, de egyetlen országban sem folyik vita a mezőgazdaság helyzetéről, mivel mindent a közösségi politikától és a KAP-tól várnak.
Úgy gondolom, hogy az általunk hozott intézkedések ellentétesek a mezőgazdasági termelők valós szükségleteivel, és valójában a következő intézkedésre lenne szükségük: a mezőgazdasági üzemeket segíteni kellene abban, hogy megszűnjék a feldolgozóiparnak és a marketingnek való alárendeltségük - és rögtön be is fejezem -, mivel a másik tény az, hogy a mezőgazdasági üzemek bevétel-részesedése az elmúlt két vagy három évben csökkent, mégpedig a marketingipar átalakításának javára.
Ezek azok a kérdések, amelyeket meg kellett volna vitatnunk. Ezért nagyon negatívan értékelem azt, amiről holnapután szavazni fogunk a Parlamentben .
Witold Tomczak
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, a családi gazdaságokkal és az új tagállamokkal szemben tanúsított megkülönböztetés a finanszírozás terén két olyan alapvető mechanizmusa a közös agrárpolitikának, amelyek gyengítik az EU-t, és ellentmondanak alapvető célkitűzéseinek. A javasolt változtatások nem számolják fel ezeket a mechanizmusokat. Hogyan is reformálhatnánk meg kellően az európai mezőgazdaságot, ha figyelmen kívül hagyjuk a gazdaságok 95%-át? Ezt a 95%-ot ugyanis az 50 hektárnál nem nagyobb családi gazdaságok teszik ki. Azonban az EU mezőgazdasági támogatásainak csak a maradékát kapják meg. A leggazdagabb termelők, akik az összes termelőnek csupán az 1%-át teszik ki, több mint 9 milliárd eurót kapnak, azaz többet, mint az összes gazdaság 90%-a együtt. Ez a politika igen érzékenyen érinti az európai mezőgazdaság gerincét képező családi gazdaságokat. A jelenlegi és a javasolt agrárpolitika eredménye az lesz, hogy tovább folytatódik a vidék elnéptelenedése és a környezet pusztítása, és csökken az élelmezésbiztonság a régiókban, az országokban és az EU egészében.
Peter Baco
- (SK) A Bizottságnak a közös agrárpolitika (KAP) felülvizsgálatára irányuló javaslatai olyan körülmények között kerültek megfogalmazásra, amelyek eléggé különböztek a maiaktól. Ma nagyobb figyelmet kell szentelnünk annak, hogy megszilárdítsuk a bizonytalan mezőgazdasági piacokat, hogy előmozdítsuk a világpiaci árakhoz való alkalmazkodás folyamatát, hogy hangsúlyozzuk a mezőgazdaságnak a társadalomban betöltött pótolhatatlan szerepét, hogy megerősítsük a KAP rendszereit, és mindenekelőtt annak, hogy jobban kihasználjuk az új tagállamok mezőgazdaságaiban rejlő egyedi lehetőségeket.
A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság által benyújtott módosítások sajnálatos módon csak részben igazították ki a Bizottság helytelen reakcióját azokra a sürgős szükségletekre, amelyekkel ma szembesülünk. Például a Bizottság elfogadtatta a progresszív moduláció végrehajtását, ezzel is demonstrálni kívánva az EU polgárainak, hogy képes kiküszöbölni a magas mezőgazdasági támogatási szinteket.
Ez ellentétben áll a termelési tényezők koncentrációjának magasabb intenzitása iránti egyre növekvő szükséglettel. Azonban teljesen abszurd, ha nem vagyunk hajlandóak elfogadni az olyan javaslatokat, amelyek nem a földbirtokos tulajdonaként kezelik a gazdaságokat, hanem kisebb földbirtokosok ésszerű és életképes szövetségeként, akik egyébként nem lennének képesek versenyezni egymással. Ezentúl minden egyes részvényest mezőgazdasági termelőként kell tekinteni.
Ezért felkérem Barnier urat, a Tanács soros elnökét, hogy a Tanács vitáiban szorítson helyet e probléma megoldásának.
Neil Parish
Elnök asszony, hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok Mariann Fischer Boel biztos asszonynak, Barnier úrnak, a Tanács soros elnökének, Capoulas Santos úrnak, az előadónak, valamint Lutz Goepelnek együttműködésükért, valamint a Mezőgazdasági Bizottság összes tagjának kemény munkájukért, hiszen a 27 tagállamnak nincs ugyan 27 különböző álláspontja a jelentéssel kapcsolatban, de azért elég sok álláspont van, és véleményem szerint a Mezőgazdasági Bizottságban sikerült ésszerű megegyezésre jutnunk. Hadd köszönjem meg a biztos asszonynak együttműködését és segítségét, és külön köszönet Michel Barniernek, mivel fokozott együttműködés - vagy szinte már együttdöntés - volt közöttünk.
Most tovább kell lépnünk, és el kell fogadnunk egy jelentést, és olyan megegyezésre jutnunk, olyan álláspontot kell találnunk, hogy az európai mezőgazdasági termelők pontosan tudhassák, merre tartanak.
Szükség van az élelmiszertermelésre - ezt tavaly világosan láthattuk -, és a termelőket meg kell szabadítanunk a bürokráciától; egyszerűsítésre van szükség. Szükség van arra is, hogy a mezőgazdasági termelők maguk hozhassák meg üzleti döntéseiket. Tehát lépéseket kell tennünk ebbe az irányba. Igen, szükség van válságkezelésre is, de nem szabad visszatérni az intervencióhoz - meg kell találni a megfelelő egyensúlyt.
Közülünk sokan sokat repülnek Európában, és szeretjük a zökkenőmentes leszállást - a tejkvóták esetében is zökkenőmentes átállásra van szükség. Szabaddá kell tenni a piacot. A biztos asszony elmondta, hogy tavaly nagy kereslet volt a tejtermékekre, idén nem annyira - de jövőre ismét nagyobb lehet a kereslet, és rugalmasságra van szükségünk a kereslet kielégítése érdekében.
A mezőgazdaság és a vidékfejlesztés egy és ugyanaz, és lépéseket kell tennünk annak biztosítására, hogy az éghajlatváltozás és a vízgazdálkodás kérdése ne szoruljon háttérbe, hogy odafigyeljünk a bioüzemanyagokra és a biogázra, és hogy Európát tényleg jó helyzetbe hozzuk. Nem szabad meghátrálnunk, mert jó helyzetben vagyunk, ami a WTO-t illeti. Tehát haladjunk előre, és valóban reformáljuk meg az agrárpolitikát.
Brian Simpson
Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani az előadónknak ebben az érzékeny témában végzett kemény munkájáért.
Azonban attól tartok, hogy az előadó nagy erőfeszítései ellenére én és nemzeti küldöttségünk nem tudjuk támogatni ezt a jelentést. Úgy gondolom, hogy a KAP-ot radikálisan meg kell reformálni. El kell mozdítani a közvetlen támogatások régi útjáról egy olyan piacorientált rendszer irányába, amely fontosnak tartja a vidék és a környezet fenntarthatóságát, és a hatékony gazdálkodást ismeri el ahelyett, hogy a nem hatékony gazdálkodást támogatná. Bár a jelentés önmagában nem igazán reformdokumentum, de megteremti a 2013 utáni, jövőbeli reformok alapjait. Ezért okozott nekem csalódást a Mezőgazdasági Bizottság szavazásának eredménye, amely - ahogyan én látom - ismét az lett, hogy a Bizottság hátat fordított a hitelét vesztett rendszer radikális reformjának.
Külön kihangsúlyoznám a kötelező modulációt. Nem tudom támogatni azt az álláspontot, hogy a vidékfejlesztés kevesebb pénzt kapjon, és hogy a tagállamoknak ne kelljen társfinanszírozniuk az új modulációs pénzeket. Nem tudom támogatni a Mezőgazdasági Bizottságnak azt az álláspontját sem, hogy lépjünk vissza a teljes leválasztástól, de a legjobban a Bizottság miatt aggódom. Biztos asszony, helyes az álláspontja a kötelező modulációt illetően. Helyes az álláspontja a leválasztást illetően is. Végre egy Bizottság, amely tényleg meg akarja reformálni a KAP-ot, de egy olyan Parlamenttel kell szembenéznie, amely újra és újra képtelen erre, és azt hiszi, hogy a kihívásokat meg lehet oldani a régi, hitelét vesztett rendszerhez való ragaszkodással. Maradjon hajthatatlan, biztos asszony, Önnek igaza van, és sajnos az a gyanúm, hogy a Parlament helytelenül fog dönteni.
Jan Mulder
(NL) Elnök asszony, amint tudják, egyáltalán nem rajongok az állapotfelméréssel kapcsolatos javaslatokért. Ha mezőgazdasági termelő lennék, és 2005-ben kiszámoltam volna, hogy mire számíthatok 2013-ig, akkor - ha lesznek olyan türelmesek, és meghallgatják - a következőkre jutottam volna: 8%-os csökkentés a moduláció következtében, 10%-os csökkentés a nemzeti tartalék miatt és egy potenciálisan 9%-os csökkentés a magas jutalékok szabályozása következtében, 27%, azaz összesen 27%-os csökkentés. Hogyan hihetné a jövőben egy átlagos mezőgazdasági termelő, hogy az európai kormány betartja az ígéretét? Buitenweg asszony azt mondta, hogy a 27% jelentéktelen, de szerintem ez elég jelentős része annak, amit ígértek. Ezért ezt a modulációt is ellenzem, inkább a teljes jutalékok pontosabb szabályozását részesítem előnyben.
Ami a nemzeti tartalékot illeti, szerintem meg kellene ragadnunk az egyetlen lehetőséget, ami rendelkezésünkre áll, azaz egész Európában minél hamarabb létre kellene hozni egy biztosítási rendszert, amely az állat- és növénybetegségekre vonatkozik. Mivel az emberek olyan sokat utaznak, előbb-utóbb Európa újabb fertőző állatbetegséggel fog szembenézni, és a költségvetéseink erre nincsenek felkészülve. Ha ismét ilyesmi történne, nem tudom, a Bizottság honnan teremtené elő a szükséges pénzt. Ebben lenne szerepe a biztosítási rendszernek.
Ami a tejkvótákat illeti, csak annyit szeretnék mondani, hogy egyre több piac jön létre nemzetközi szinten. Szerintem Európának nem lenne jó az, ha azt mondanánk például az amerikaiaknak vagy a braziloknak, hogy ha akarják, az övék lehet a piac. Nekünk is jelen kell lennünk a piacon, ezért szükséges a zökkenőmentes átállás a tejkvóták ügyében.
Három intézkedést tehetünk: csökkenteni a kiegészítő illetéket, illetve fokozatosan, évről-évre növelni azoknak a kvótáit, akik nem érték el a teljes tejhozam-kapacitást azon termelők közé, aki elérték a teljes tejhozam-kapacitást, vagy túl is lépték azt.
Gintaras Didžiokas
(LT) Mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik ezen a bonyolult, fontos ügyön dolgoztak, amely véleményem szerint az év legfontosabb törvényhozási projektje, külön köszönet Capoulas Santos úrnak, az előadónak. Nincs sok időm, így csak a legfontosabb kérdéseket tudom megemlíteni, amelyek hazám mezőgazdasági termelőit is érintik.
Először is, itt van a közvetlen kifizetések kiegyenlítése 13 év után. Ez nagyon fontos. Hiszen ha szolidaritásról, tisztességes versenyről és közös piacról beszélünk, akkor ennek megfelelően is kell viselkednünk. Biztosítanunk kell a támogatások megfelelő szétosztását.
A második fontos kérdés a 2003. június 30-ai feltételek szerinti, földterület-korlátozások eltörlésének szükségessége. Ha az élelmiszerhiányról, az éhínségről és végül a bioüzemanyagokról beszélünk, akkor engedjük meg a mezőgazdasági termelőknek, hogy kiaknázzák a meglévő forrásokban rejlő lehetőségeket.
A legfontosabb pedig az, hogy meg kell védenünk az Európai Unió közös agrárpolitikájának finanszírozását, és nem szabad hagynunk, hogy a mezőgazdasági költségvetést részekre osszák mindenféle kétséges ötlet miatt.
Alyn Smith
Elnök asszony, gratulálok és köszönetet mondok minden kollégának azért, hogy ilyen sikeres végeredményre jutottunk ma. Hangot adnék azonban a kollégák csalódottságának is, mivel úgy érezzük, hogy egy kicsit tovább is mehettünk volna, és egy kicsit ambiciózusabbak is lehettünk volna, de ne felejtsük el, hogy ez még csak az állapotfelmérés volt: a valódi reform később következik, és ma erre kell fókuszálnunk.
Ha előretekintünk 2013-ra, minden bizonnyal sok még a tennivaló, hiszen közös agrárpolitikánk, mint minden jó megegyezés, senkit sem tesz különösebben boldoggá. Ezért szeretnék reagálni Neil Parish és Pieper úr azon megjegyzéseire, melyek szerint a jövőbe kell tekintenünk, meg kell vizsgálnunk, hogy mit kellene elérnie a közös agrárpolitikának. Leginkább a Strukturális Alapok reformját kell bevonnunk ebbe a vitába, mivel a KAP jelenlegi formájában túl bonyolult, összetett és nehéz ahhoz, hogy elnyerje a köz támogatását, ellenben a Strukturális Alapok sokkal olcsóbb és hatékonyabb lehetőséget jelentenének arra, hogy környezetbarát termékekkel lássuk el a fogyasztókat. Nem szabad elfelejtenünk, hogy a KAP a helyi, minőségi élelmiszerek gyártóinak juttatott, közvetlen támogatásokról szól. Ha ezt nem felejtjük el, nem mehetünk rossz irányba. Ez a legfontosabb, és ma megteszünk egy újabb lépést ezen az úton.
Ilda Figueiredo
(PT) Kicsit aggasztó, hogy részt veszünk ezen a vitán a közös agrárpolitika (KAP) további módosításaival kapcsolatban, mivel ezek célja lényegében az, hogy nagyobb liberalizációt és alárendeltséget biztosítsanak a nemzetközi piacoknak anélkül, hogy figyelembe vennénk, hogy a mezőgazdaság stratégiai ágazat, valamint hogy az élelmezésbiztonság és az élelmiszerek tekintetében meglévő szuverenitás alapvető fontosságúak abban, hogy országaink lakossága minőségi élelmiszerhez jusson.
Elfogadhatatlan a szociális érzékenység hiánya is, amely ezt az egész reformot jellemzi, hiszen a reform nem veszi figyelembe a jelenlegi komoly munkanélküliséget. Félő, hogy ennek eredménye a fennmaradt, családi gazdaságok szétrombolása lesz, hiszen csökkentenék a kistermelők támogatását, megszüntetnék a tejkvótarendszert, ismét nemzetivé tennék a KAP-ot, és folytatódnának az igazságtalanságok a támogatások szétosztása terén - ezek különösen komoly problémák.
Ezért tehát kitartunk az általunk benyújtott javaslatok mellett, amelyek garantálnák a termelők támogatását, leküzdenék a termelőágazatok áringadozások miatti instabilitását, és megelőznék a vidék hanyatlását és sok régió elnéptelenedését.
Georgios Georgiou
(EL) Elnök asszony, először is gratulálnunk kell kollégánknak, Luis Manuel Capoulas Santos úrnak és mindenkinek, aki részt vett ennek a dicséretre méltó jelentésnek a létrehozásában.
Görögország legszegényebb területei a dohánytermesztő vidéki régiók; sőt, attól tartok, hogy ezek Európa legszegényebb területei is. Az ott élőknek a dohányon kívül nincs más munkalehetőségük, és csak annyit kérnek, hogy a dohányszabályozást toljuk ki legalább 2013-ig. Azt is szeretnék, hogy ha lehetséges, igazítsuk ki a 2004-es méltánytalanságokat, és hogy az első pillér alatt maradjon meg az 50%-os dohánytámogatás, de csak 2010-től, a bevételeik támogatása érdekében. Ez a kérés inkább humanitárius, mint technikai jellegű.
Jim Allister
Elnök asszony, a rendelkezésemre álló időben a tejtermékágazatra fogok fókuszálni, mert - ahogy a biztos asszony a múlt heti ülésről tudhatja - a választókerületemben nehézségeket okoz az árcsökkenés. Az árcsökkenés alátámasztja azt a nézetemet, hogy a tejkvóták eltörlése túlságosan korai és meggondolatlan, és nem fogja stabilizálni a piacot.
Szerintem a rendelkezésre álló piacszervezési intézkedések sorának csökkentése szükségtelen és esztelen a piacra most jellemző instabilitás fényében. Ezen a piacon értelmes piacszervezési lehetőségekre van szükség, ha meg akarjuk állapítani és meg is akarjuk tartani az alsó határt. Enélkül sok mindent elérhetünk, kivéve a tej "zökkenőmentes átállását”.
Ezért nagyon sajnálatosnak tartom, hogy amikor néhány tagállam rugalmasságot mutat - Franciaország elhárítja a juhágazat alulfinanszírozását, és Németország tejalapról beszél -, a Bizottság saját magát kívánja gúzsba kötni, csökkenteni akarja cselekvési hatókörét a piacszervezési intézkedések szükségtelen megszüntetésével.
Agnes Schierhuber
. - (DE) Üdvözlöm az elnök urat, a biztos asszonyt, a Tanács soros elnökét, és először is hadd mondjak köszönetet az előadóknak a jogalkotási javaslatért és a saját kezdeményezésű jelentésért. A 2003-as és 2004-es reformok fontos állomások voltak a közös agrárpolitika (KAP) reformjában. A KAP alapos felülvizsgálata önmagában nem lényegi reform, hanem inkább egy fontos lépés egy modern, multifunkcionális és versenyképes közös agrárpolitika megteremtésében. A prioritások terén semmi nem változott. A legfontosabb az élelmiszer-termelés, aztán a takarmány, majd pedig az energia-ellátás.
Már megvitattuk a tejtermelés jelentőségét, különösen a hegyvidéki régiókban, ahol a legelőgazdálkodás gyakran az egyetlen lehetőség. Ebben az esetben véleményem szerint nemcsak a környezet megóvása, hanem a munkahelyek megtartása is ugyanannyira fontos. Véleményem szerint fontos téma a 2015 utáni zökkenőmentes átállásra való felkészülés. Jelen pillanatban ellenzem a tejkvóta általános emelését. Szerintem óvatosnak kell lennünk egy olyan időszakban, amikor ilyen nagy a tejfelesleg. Aki az élelmiszerárakkal indokolja a kvóták növelését, az figyelmen kívül hagyja, hogy egy tejtermelő az eladási árnak kevesebb, mint 30%-át kapja meg, míg a szupermarketekben az eladási ár - az én hazámban is - jelenleg ugyanannyi, mint 25 évvel ezelőtt.
Fontos, hogy a második pillért úgy kell stabilizálni, hogy közben az első ne menjen tönkre. Üdvözöljük a 68. cikk újraértékelését, ami a tagállamok önálló döntéshozatalának köszönhető. Annak is örülök, hogy sikerült megállapodásra jutni a tejalap ügyében, beleértve a hegyvidéki és a hátrányos helyzetű területek termelését is.
Végül hadd fejezzem ki azt a reményemet, hogy a Tanács és a Bizottság megegyezésre fog jutni az elkövetkező napokban. Biztos vagyok abban, hogy a közös agrárpolitika olyan irányba fog fejlődni, hogy a jövőben biztosítsa a multifunkcionális, fenntartható mezőgazdasági termelést az EU minden régiójában.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Elnök úr, biztos úr, egyetértünk az 'állapotfelmérés' céljaival, de nem értünk egyet az összes javasolt intézkedéssel.
Az éghajlatváltozás, a pénzügyi, egészségügyi és egyéb kockázatok jelentette fenyegetések arra figyelmeztetnek, hogy a közös agrárpolitikának, amely még messze nem elavult, alapvető szerepet kell betöltenie a globális élelmezésbiztonságban és vidéki közösségeink megőrzésében.
Az 1992-es MacSharry-reform idején naiv módon azt hittük, hogy az élelmiszerek tekintetében meglévő szuverenitás határozottan biztosítva van, és hogy a piac teljes mértékben önszabályozó. Azonban rájöttünk, hogy az egyre inkább globalizált piac nem alkalmas annak az álomnak a megvalósítására, hogy az állandó mezőgazdasági termelés biztonságos élelmiszert termeljen egész Európában elfogadható árakon.
A nyersanyagárak növekedése - most éppen ismét csökkennek - a takarmány- és műtrágyaárak növekedésével együtt hasznos lecke volt számunkra, és számos ágazatot, például a juh- és marhahúságazatot mély válságba döntött.
Biztos asszony, úgy tűnik, hogy ez a 'libikóka-effektus' valószínűleg tovább folytatódik. Szeretném kiemelni a juh- és tejágazatot. A juhágazat hanyatlik. Közösségi támogatásra van szüksége, ahogy a Parlament erre tavaly júniusban fel is szólított, és erre a 68. cikk nem lesz elegendő.
Ami a tejágazatot illeti, a zökkenőmentes átálláshoz szükség van egy átmeneti időszakra, hogy az ágazat alkalmazkodni tudjon a kvótahiány miatt újabban okozott merevség nélkül. Biztos asszony, ezenkívül szeretném megjegyezni, hogy a helyzet nem ugyanolyan vagy nem hasonló minden tagállamban.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék köszönetet mondani az előadónak a kiváló, pozitív és intelligens munkáért, amelyet végzett. A közös agrárpolitika (KAP) állapotfelmérése valóban nagyon fontos téma, hiszen célja az európai mezőgazdaság versenyképességének fejlesztése.
Csak két kérdést szeretnék hangsúlyozni: a tejkvóták emelését, amely nagyobb növekedést tesz lehetővé a deficites országoknak és azoknak az országoknak, ahol a nemzeti kvótát túllépik, valamint a dohánytermesztés összekapcsolt támogatásának kitolását 2012-ig.
Az utóbbival kapcsolatban - a 2004-es megállapodás felülvizsgálatával szemben tanúsított ellenállás ellenére, amelyet sok ország azzal indokol, hogy erkölcsileg megengedhetetlen a dohány támogatása a közegészségre gyakorolt hatásai miatt - szeretnék rámutatni arra, hogy az európai nyersdohány-termesztés a világ össztermesztésének csupán 4%-át teszi ki, és hogy az Európai Unió a nem uniós országok vezető nyersdohány-importőre, így fedezi saját keresletének több mint 70%-át.
Véleményem szerint tehát kötelességünk méltányos megoldást találni a további gazdasági és foglalkoztatásbeli következmények elkerülése, illetve a dohánytermesztéssel való nagyarányú felhagyás elkerülése érdekében.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Elnök úr, az egyik legfontosabb feladat, amellyel a közös agrárpolitika szembesült és szembesül, az egyes uniós tagállamok mezőgazdasági önellátásának biztosítása. A felülvizsgálat eredményeit olvasva úgy látom, hogy a javasolt változtatások majdnem minden olyan mechanizmust tartalmaznak, amelyeknek célja az, hogy az egyes piacokon folyó termelés helyzetét javítsák. Ez jó dolog. Azonban aggályosnak találom azon megállapodás hiányát, amely átfogó módon megváltoztatná a támogatások kiigazításával kapcsolatos megközelítést, azaz egyenlő szintű támogatásokat biztosítana az EU minden tagállamának, ami elősegítené az egészséges versenyt a Közösségen belül és kívül.
Egyébként a felülvizsgálat megerősítette azt a tényt is, hogy az Európai Unióban továbbra is folytatódik az úgynevezett régi tagállamoknak nemzeti mezőgazdaságukkal szemben tanúsított protekcionista magatartása az újabban csatlakozott tagállamok rovására. Az a tény, hogy más hozzászólók után én is hangsúlyozom ezt, mutatja a probléma komolyságát, valamint azt, hogy a Bizottság továbbra sem vesz tudomást a problémáról. Nagyon fontos, hogy a Parlament is felhívta a figyelmet a tejkvóták kezdeti szétosztásának méltánytalanságára. Jó dolog, hogy most, még ha csak bátortalanul is, de megpróbálunk foglalkozni ezzel a problémával.
Marie-Hélène Aubert
- (FR) Elnök úr, biztos asszony, Barnier úr, az elmúlt három napban kerültek megrendezésre az Európai Fejlesztési Napok, ahol gyakran esett szó az élelmiszerválságról, amely komolyan érinti a legszegényebb országokat. Minden előadó hangsúlyozta azt, hogy a fejlődő országoknak általában szükségük van arra, hogy fejlesszék saját mezőgazdaságukat azáltal, hogy optimálisan kihasználják a földet és a természeti erőforrásokat.
Mellesleg jegyezném meg, hogy azon lírai tűnődések tegnap és ma, amelyek az állami beavatkozás és a közkiadások csökkentésére, teljes liberalizációra, privatizációra, valamint a mezőgazdaságnak szinte prehistorikus tevékenységgé való degradálására szólítanak fel, aztán ez a teljes hátraarc a mezőgazdasági termelésbe és az élelmiszerek tekintetében meglévő szuverenitásba való nagy közberuházások érdekében, szóval mindez egyszerre tűnt nevetségesnek és botrányosnak.
A fejlődő országok mezőgazdaságának jövője közvetlenül kapcsolódik mai vitánkhoz. Sajnálatos módon nem érzem, hogy a közös agrárpolitika (KAP) állapotfelmérése, amely még az élelmiszerrel kapcsolatos zavargások és a maximumukat elért piacok katasztrofális zavarai előtt kezdődött, figyelembe venné a déli mezőgazdaság helyzetét, vagy levonná az összes következtetést abból a komoly válságból, amellyel ökológiai, társadalmi, gazdasági és pénzügyi területen szembesülünk.
Ezért sajnálatosnak tartom, hogy az északi és déli mezőgazdaság közötti erős kapcsolat ilyen kevés figyelmet kap mind a Bizottság javaslataiban, mind a Parlament jelentésében, és az ígért 1 milliárd euró veszélybe kerülése azt mutatja, hogy még hosszú utat kell megtenni.
Sylwester Chruszcz
(PL) Elnök úr, a lengyel mezőgazdasági termelőket, valamint az Európai Unióhoz csatlakozott közép- és kelet-európai termelőket másodrangú állampolgárokként kezelik, és ez többek között a támogatásokban és tejkvótákban is megmutatkozik. Most egyre inkább azzal a tendenciával szembesülünk, hogy ez a hátrányos megkülönböztetés és egyenlőtlen bánásmód 2013 után is meg fog maradni. Kérem, ne felejtsék el, hogy az EU keleti részében a gazdaságok nagy része családi gazdaság. Ezeket a családokat érintik a Brüsszelben és Strasbourgban hozott döntések. Ezek azok a termelők, akik megszavazták az EU-csatlakozást, mivel 2013 után egyenlő bánásmódot ígértek nekik. Most mondjuk nekik azt, hogy félre lettek vezetve?
Képviselőtársaimhoz fordulok, hogy biztosítsuk azt, hogy közös agrárpolitikánk ne csak a nevében legyen közös. A nemes érzések kifejezését olyan intézkedések kísérik, amelyek árthatnak a lengyel és az európai mezőgazdaságnak, és ezzel nem érthetünk egyet.
A Szolidaritás szakszervezet termelői ma Brüsszelben tiltakoznak. Fel akarják hívni az EU szerveinek figyelmét a tejtermelők és gabonatermesztők nehéz helyzetére. Támogatom őket, és úgy gondolom, hogy ez a brüsszeli tiltakozás a legjobb bizonyítéka annak, hogy nincs minden rendben a mezőgazdasággal. Végre véget kell vetni a régi és új tagállamokkal való egyenlőtlen bánásmódnak.
Esther Herranz García
(ES) Elnök úr, a mezőgazdasági termelők és állattenyésztők nagy része várja a Mezőgazdasági és Halászati Tanács ma és csütörtök között meghozandó, a közös agrárpolitikai (KAP) állapotfelmérésre vonatkozó határozatait és megállapodásait. Főleg azért várják, mert ez nem csak egy egyszerű felülvizsgálat, hanem alapvető változásokhoz fog vezetni, például sok mezőgazdasági üzem megszűnéséhez, amennyiben a közvetlen támogatásnak az Európai Bizottság által javasolt csökkentéseit elfogadják.
A parlamenti jelentés legfontosabb pontja a moduláció, és ez azon kevés elemek egyike a Parlament véleményében, amely némi hatással lehetne az EU mezőgazdasági miniszterei által folytatott tárgyalásokra.
Már évek óta ellenzünk minden növelést, amelyet eufemisztikusan 'modulációnak' nevezünk, mivel ha a vidékfejlesztési politika elégséges alapok híján van, az nem a KAP költségvetésének forráshiányából fakad, hanem inkább az eme alapvető pillér megfelelő közösségi költségvetésének megteremtésére irányuló politikai akarat teljes hiányából.
Liberalizálni akarjuk a piacokat? Természetesen igen, de úgy, hogy minden termelőre ugyanazok a követelmények és feltételek vonatkozzanak az EU-n belül és kívül is.
Jelenleg az Európai Unió sok mezőgazdasági termelő és állattenyésztő jövőjével játszadozik. Külön kiemelném az érzékeny ágazatokat, mint például a juh- és marhahúságazatot, valamint a dohányágazatot, ezeknek a túlélése sok termelőterületen ezen az állapotfelmérésen fog múlni.
Vannak olyan termelők, például a juhtenyésztők, aki nem igényelnek támogatást. Pusztán annyit akarnak, hogy méltósággal vonulhassanak vissza a piacról, mivel elvégezték a szükséges számításokat, és számukra az egyetlen túlélési lehetőség, ha csökkentik a termelt mennyiséget. A termeléssel való felhagyás tehát az egyetlen lehetőség, amit sok termelő számára nyitva hagytunk, akiknek a helyét kétségkívül a harmadik országokból érkező import fogja betölteni, hiszen a fogyasztók továbbra is fogyasztani fognak, és a világon továbbra is gyorsan fog nőni a fogyasztók száma.
A Parlamentnek körültekintően kell véleményt formálnia, és ezt a véleményt a Tanácsnak figyelembe kell vennie. Köszönetet kell mondanom Parish úrnak, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság elnökének, azokért a lépésekért, amelyeket annak érdekében tett, hogy a Parlament véleményét meghallgassák, és ne hagyják figyelmen kívül, mint ahogy ezt a Tanács és a Bizottság a mai napig oly nyilvánvalóan tette.
Csaba Sándor Tabajdi
- (FR) Barnier úr, Fischer Boel asszony, remélem, hogy Capoulas Santos úr kiváló jelentése stabil alapja lehet a francia elnökség alatt álló Tanács megegyezésének, és remélem, hogy az Európai Parlament és a Tanács meg fogja szelídíteni a Bizottságot.
Ez azt jelenti, mint ahogy már idéztem ezt Saint-Exupéry-től, hogy a kis herceg megszelídítette a rókát. Remélem, hogy holnap sikerülni fog ez. Teljesen félredobni az intervenciós mechanizmust nagyon veszélyes Európa és az európai élelmiszer-biztonság számára.
A nagytermelők büntetése nagyon ártalmas lesz az európai versenyképességre nézve, és az állattenyésztés terén pedig fontos segíteni azokat a gazdálkodókat, akiknek nincs földterületük.
Anne Laperrouze
- (FR) Elnök úr, a 2000-es évek elején létrehoztuk a közös agrárpolitika (KAP) pénzügyi keretét 2013-ig. A mezőgazdasági termelők ezekre a számokra alapozva hajtották végre befektetéseiket. Most félúton úgy döntünk, hogy csökkentjük-e azokat a támogatásokat, amelyek jogosan járnak nekik? Ez nem tisztességes.
Ellene vagyok a moduláció azon módjának, melyet az Európai Bizottság vagy a Capoulas Santos-jelentés javasol. A KAP célja, hogy támogassa és szerkezetet szolgáltasson a mezőgazdaságnak. Hogy egy példát mondjak, általános hanyatlást látunk az állattenyésztésben a harmadik országokból származó, importált juhhús javára. Az állattenyésztőknek olyan KAP-ra van szükségük, amely támogatja őket. Szükség van anyajuh-támogatásokra, valamint környezetvédelmi támogatásokra a legelők és a nemzeti tartalékok fenntartásáért és a járványok által okozott veszteségek ellensúlyozására, különös tekintettel a kéknyelv betegségre.
Miniszter úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, a mezőgazdasági termelők számítanak ránk!
Liam Aylward
Elnök úr, biztos vagyok benne, hogy a biztos asszony és a Tanács soros elnöke elvárja tőlem, hogy kérjem a juhágazatról szóló jelentés fő ajánlásainak végrehajtását, amit a Parlament nagy többséggel elfogadott.
Ami a modulációt illeti, ellenzem a 2012-es 13%-ot, és azt hiszem, hogy ennek nem kellene kötelező erejűnek lennie, és minden tagállamnak meg kell adni a döntési lehetőséget. Ami a tejkvótákat illeti, a javasolt 1% helyett inkább 2%-os növekedést szeretnék látni, és azoknak az országoknak, amelyeknek van kapacitásuk a tejtermelésre, meg kell engedni, hogy termeljenek a 2015-ös zökkenőmentes átállásig.
De ami a legfontosabb, a legutóbbi KAP-reform idején egyszerűsítést ígértünk, és ha van valami, ami a mezőgazdasági termelőket megőrjíti az a bürokrácia és a paragrafusrágás. Most több, a Bizottságot, a tagállamok mezőgazdasági minisztériumait és a helyi hatóságokat képviselő tisztviselő rendszabályozza meg a mezőgazdasági termelőket, mint ahány rendőr az utcákon küzd a bűnözés ellen. Ez nevetséges: a mezőgazdasági termelőknek lehetővé kell tenni, hogy boldoguljanak, gazdálkodjanak és megtermeljék a folyton növekvő lakosság számára szükséges élelmiszert.
Hadd mondjam el személyes nézőpontból azt, hogy az én hazámban nem lesz Lisszabon II, amennyiben ezt a kérdést meg nem vitatjuk.
Véronique Mathieu
- (FR) Elnök úr, a holnap szavazásra kerülő jelentés a közös agrárpolitika és a termelők jövője kérdéskörében folytatott, egyéves munka és tárgyalások eredménye. Éppen tavaly november 20-án került sor arra, hogy Fischer Boel asszony átadta az állapotfelmérésre irányuló javaslatait.
Most, Lutz Goepelnek az elért eredményekről szóló jelentése után, a Capoulas Santos-jelentést javasolja a Bizottság. Mindkét kollégának gratulálok a kiváló munkáért. Az Európai Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottságának sikerült állnia a sarat a Bizottság kezdeti javaslataival szemben, amelyeket túlságosan liberálisnak éreztünk.
Továbbra is fokozottan oda fogok figyelni a tejágazatra, különösen a kvóták megszüntetését bevezető intézkedésekre. Itt főleg a hegyvidéki tejtermelőkre gondolok, akik nem húzhatják a rövidebbet ennél a reformnál, és biztosítanunk kell, hogy ne hagyják őket figyelmen kívül, hiszen még több támogatásra lesz szükségük, mint a többieknek.
Nem akarom a vészmadár szerepét játszani, de hogyan lehetne elképzelni egy egyetlen régióba egyesített francia tejtermékágazatot? Ezért őszintén üdvözlöm egy 'tejalap' létrehozását és azt a javaslatot, hogy 2010-től a piaci trendekkel összhangban határozzuk meg a tejkvóták emelését.
A Mezőgazdasági Bizottság számítása a progresszív modulációval kapcsolatban véleményem szerint korrekt, és lehetővé fogja tenni a regionális fejlesztés és a vidékfejlesztés fokozását, valamint a biodiverzitás megőrzését fenntartható módon.
Üdvözlöm a kölcsönös megfeleltetés tisztázását is, amelynek teljesítése a mezőgazdasági termelők számára mostanáig rengeteg fejfájást okozott.
Remélem azt is, hogy megtartjuk a 'dohányalapot', amely lehetővé teszi az európai kis gazdaságok, valamint a jelentős foglalkoztatás megőrzését egy olyan régióban, ahol semmi mást nem lehet termeszteni. Ugyanakkor lehetővé teszi, hogy kevesebbet kelljen importálni.
És végül, Barnier úr, nagyra értékeljük a tárgyalások során tanúsított elkötelezett hozzáállását. Sikerült nagy türelmet és határozottságot tanúsítania, és nem kapkodta el a dolgokat, egyáltalán nem. Öröm volt Önnel dolgozni. Munkája felbecsülhetetlenül értékes számunkra. Tudom, hogy számíthatunk Önre.
Lily Jacobs
(NL) Elnök úr, a hatvanas években Sicco Mansholt, hollandiai pártom prominens tagja, hozta létre az európai agrárpolitikát, és erre büszkék vagyunk. Az volt az elképzelése, hogy elegendő biztonságos élelmiszert kell biztosítani az európaiaknak és tisztességes jövedelmet a mezőgazdasági termelőknek. Ezeket az elképzeléseket teljes szívemből támogatom még most is. Való igaz, az elmúlt 50 évben sok minden megváltozott. A világ népessége gyors ütemben nő, aztán itt van az éghajlatváltozás, a globalizáció, a tisztességtelen kereskedelem és az élelmiszerárakkal való spekuláció, valamint a szóban forgó ügy, a jelenlegi élelmiszerválság.
Az állapotfelmérésről folytatott vita főleg a forrásokról, eszközökről és ravasz mentesítésekről szól. Sajnálatos az a tény, hogy a 2013-ra való felkészülés során az átfogóbb kép a háttérbe szorul. Itt az ideje agrárpolitikánk értelmes korszerűsítésének, amelynek során tartjuk magunkat Mansholt elképzeléseihez, de megszabadulunk az elavult részletektől, úgy, mint például az exporttámogatásoktól és a terméktámogatásoktól. Legfőbb ideje a tisztességes kereskedelemnek és annak, hogy nagyobb figyelmet szenteljünk a fenntarthatóságnak, az új kihívások egészséges és innovatív megoldásainak. Ezzel tartozunk a világ többi részének, az eljövendő generációknak valamint az európai adófizetőknek.
Kyösti Virrankoski
(FI) Elnök úr, a Szerződés szerint az agrárpolitika céljai a mezőgazdaság fejlesztése, a mezőgazdaság termelők jövedelemszintjének és az elfogadható fogyasztói áraknak a biztosítása, a piacok stabilizálása és a kínálat biztosítása.
A mezőgazdaság állapotfelmérése, hogy mást ne is említsek, ellentétben van az első céllal, és ezért tulajdonképpen a Szerződés módosítását jelentené. A mezőgazdasági termelők támogatását csökkentenék, így megszegve a korábban tett ígéreteket. A fogyasztói árak emelkedhetnek. Az intervenciós felvásárlások megszüntetése és a tejkvóták eltörlése tovább növelné a piac ingadozásait. Tavaly több mint 500 millió eurót költöttünk tejexport-támogatásra. A támogatások leválasztása a termelésről csökkentené a termelést, míg elfogadhatósága bizonytalanabbá válna.
Ami a leginkább hiányzik az állapotfelmérésből, az a szolidaritás. A Bizottság javaslata semmilyen módon nem tükrözi azt az elvet, mely szerint az embereknek azokon a területeken is képesnek kell lenniük a fenntartható mezőgazdaságban való részvételre, amelyek a legrosszabb helyzetben vannak a természeti feltételeket illetően, bár az Európai Bizottság ezt háromszor megerősítette. A családi gazdaságok túl gyengék a multinacionális élelmiszeróriásokkal és a világpiaci erőkkel szemben. Ezért van szükség agrárpolitikára.
Sergio Berlato
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, elsődleges célunk annak biztosítása, hogy Európának 2013 után legyen közös agrárpolitikája. Hisszük, hogy ez alapvető kérdés nemcsak az agrárszektor és a tagállamok társadalmi-gazdasági szerkezetének védelme érdekében, hanem azért is, mert Európa élelmezésbiztonságának garantálása a harmadik évezred elején stratégiailag még fontosabb, mint valaha.
Biztos úr, szeretnénk hangsúlyozni azt a tényt, hogy ahol szükséges, folytatnunk kell a mezőgazdasági piacok közös szervezése (KPSZ-ek) támogatásának politikáját, és különösképp szeretném hangsúlyozni a következőket:
a) A dohányágazatban a támogatások leválasztásának tartalmazniuk kell azt az opciót, hogy a részlegesen összekapcsolt támogatások megmaradjanak 2013-ig a termesztéssel való teljes felhagyás elkerülése érdekében, mivel az teljes ágazatokat veszélyeztetne, növelné a munkanélküliséget és különböző gazdasági és környezeti problémákhoz vezetne a különösen hátrányos helyzetű térségekben. Szeretném emlékeztetni a biztos asszonyt és az elnököt, hogy az Európai Parlament ebben a kérdésben már nagy többséggel hangot adott támogatásának.
b) A tejágazatban rövid távon a piac egyensúlyának helyreállítása érdekében, valamint hosszú távon a kvótarendszer zökkenőmentes átállással történő megszüntetése érdekében tanácsos lenne a 2009-2010 és a 2014-2015 közötti időszakok alatt minden gazdasági évben 2%-kal növelni a kvótákat.
Sebastiano Sanzarello
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, én is szeretnék gratulálni az előadónak, Capoulas Santos úrnak, valamint Goepel úrnak kiváló munkájukhoz.
Egy olyan közös agrárpolitikát (KAP) vitatunk meg most, amely a 90-es évek végén született, és amelynek eredményeit 2003-ban láthattunk, egy globalizált világban, amelyben termelési felesleg volt, és amelyben a mezőgazdaságnak juttatott rendkívül magas támogatást dicséretét zengtük. Jött a leválasztás, a moduláció, a kölcsönös megfeleltetés és a támogatási rendszer túlzott bürokratikussága, és pár éven belül olyan fejlődést értünk el, amilyent elképzeltünk, ahogy Barnier úr mondta. Ez az általunk elképzelt fejlődés aztán a következőképpen alakult: megjelent a termelési hiány, az ellátási problémák, főleg a gabonák terén, az európai hústermelés hiánnyal küzd, és elképzelhetetlen mennyiségű munkahely szűnik meg.
Ezért úgy gondolom, hogy a Bizottság által elfogadott, a 2003-as álláspont módosítására vonatkozó megközelítést az elkövetkező pár napon belül a francia elnökséggel közösen le kell zárni, és felül kell vizsgálnunk az ezen kérdésekben és a modulációval kapcsolatban elfogadott álláspontot, amely túlzónak tűnik. Ha forrásokat vonunk el a termelőktől, és ezeket a második pillérbe helyezzük át, akkor azoktól veszünk el forrásokat, akik nap mint nap befektetnek a mezőgazdaságba, és mezőgazdasági termelést folytatnak; azoktól, akiktől azt kérjük, hogy tiszteljék a termőföldet és az egészséges élelmiszereket; akiktől megköveteljük a munkabiztonságot és az állatjólétet, akiktől azt kérjük, hogy élelmiszereink legyenek magas tápértékűek és biztonságosak - tőlük veszünk el támogatást egy egyre inkább a versenyre épülő és globalizálódó világban.
Újra kell gondolnunk tehát a dolgokat, különösen a tejkvóták terén, az olyan országokban, mint pl. Olaszország, amelyek már 20 éve szenvednek a termelési hiány tragédiájától, annak ellenére, hogy jelentős potenciállal bírnak. Az összekapcsolt támogatást meg kellene tartani: támogatom, amit képviselőtársam mondott ebben az összefüggésben a dohányról, mivel 500 000 európai család él ebből az ágazatóból, és az összekapcsolt támogatás megszüntetése kétségtelenül a szegénységbe taszítaná őket anélkül, ha már ez is szóba került, hogy hozzájárulna a dohányosok számának csökkenéséhez.
Vincenzo Lavarra
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, örülök, hogy ilyen pozitív együttdöntési eljárást látok a mezőgazdaság terén, amelyet a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament fokozott együttműködése tesz lehetővé. Ez jó jel, és biztos vagyok benne, hogy megengedik, hogy gratuláljak Capoulas Santos úrnak ezért a kiegyensúlyozott jelentésért a modulációról, a fiatal gazdálkodókról, a munkahelyi biztonságról, valamint az új kihívásokról.
Bonyolult átmeneten megyünk keresztül: tudunk a zökkenőmentes átállásról, a leválasztásról és egyéb innovatív intézkedésekről. Az átmenet alatt védenünk kell azokat a mezőgazdasági termelőket, akiknek szembe kell nézniük a tejkvóták megszüntetésével, valamint a hátrányos helyzetű térségeket és a dohányágazatban dolgozókat is, illetve meg kell ragadnunk a lehetőséget, hogy megkezdjük a 2013 utáni időszak komoly újragondolását, hogy korszerűsítsük a közös agrárpolitika (KAP) céljait és feladatait, és hogy útjára indítsunk egy vitát az első és második pillér kettősségének leküzdésére.
Mairead McGuinness
Elnök úr, köszönöm a Tanácsnak, a Bizottságnak és az előadónak a kemény munkát. Az egyetlen 'egyszerű' dolog a közös agrárpolitikával kapcsolatban, amit ebben a vitában figyelmen kívül hagytunk, hogy a költségvetés meghatározott és csökkenő, azonban az agrárpolitikával szemben támasztott követelmények egyre nagyobbak, beleértve az éghajlatváltozást, a biodiverzitást és a vízgazdálkodást. Az ésszerű vízgazdálkodás nagyon jó ötlet, és a helyi hatóságoknak kell betölteniük a hiányokat. Milyen ésszerű!
De hadd térjek át a tejre! Mi a rossz abban, ha lehetőséget adunk a kvóta 2%-kos növelésére, és rábízzuk azokra a termelőkre, akik képesek a piacra termelni, hogy emeljék a kvótát? Ez nem kötelező. Hadd döntsenek a termelők! A juhágazat terén az Aylward-jelentés hatalmas várakozásokat gerjesztett, amit mi itt a Parlamentben támogatunk. Nem engedhetjük, hogy végső tanácsi határozatok csalódást okozzanak.
A moduláció és a 68. cikk esetén arról van szó, hogy a mezőgazdaságból az új kihívások területére csoportosítunk át alapokat. Ezt nem lehet megtenni, és ha mégis, akkor inkább kevesebb szabályozással, mint többel, ami a jelenlegi tendencia.
A KAP, az európai mezőgazdasági termelők és a mezőgazdaság finanszírozása számára a legnagyobb fenyegetést a költségvetés felülvizsgálata jelenti, amelyet Tony Blair hagyott erre az intézményre. Válaszolva Liam Aylward kollégámnak a Lisszaboni Szerződésre vonatkozó megjegyzésére, azt mondanám, hogy igen, a felülvizsgálatok problémát okoztak. Úgy gondolom, hogy az ír mezőgazdasági termelők most már inkább támogatni fogják Lisszaboni Szerződést, mivel attól tartanak, hogy a tagállamok nagyobb ellenőrzést kapnak az agrárpolitika terén, és tisztában vannak ennek veszélyeivel a 2009-es ír költségvetésnek köszönhetően, amelyben az ír kormány megnyirbálta a mezőgazdasági támogatásokat: jobban bíznak tehát Európában, mint a saját tagállamukban. Ezt nem szabad elfelejtenünk.
A mezőgazdasági termelők számára Európa-szerte a bevételek és az árak instabilitása okozza a legnagyobb problémát. Piactámogatási intézkedésekre van szükség. Ezeknek rugalmasabbaknak és ésszerűbbeknek kell lenniük, és akkor kell alkalmazni őket, amikor szükség van rájuk, különben leépülnek a családi gazdaságok, és leromboljuk azt, amit már megteremtettünk Európában, vagyis a jó minőségű, biztonságos élelmiszerekkel történő ellátást. Sok szerencsét kívánok ezekhez a döntésekhez.
Bogdan Golik
(PL) Elnök úr, biztos asszony, hadd fejezzem ki külön köszönetemet az előadónak, Luis Manuel Capoulas Santosnak, az elmúlt hónapokban elvégzett jelentős mennyiségű munkáért, valamint a megegyezéses megoldás megtalálása terén tanúsított együttműködéséért.
A közös agrárpolitikának meg kell őriznie közösségi jellegét annak biztosítása révén, hogy az egész kibővített Európai Unió egyenlő feltételekkel vesz részt a versenyben. Az ezen célkitűzés eléréséhez szükséges feltételek közé tartozik az egész Európai Unióban egyenlő mértékű támogatásokra való törekvés. Úgy gondolom, hogy 2013-ban ez meg fog valósulni, és hogy senki sem kívánja ezeket későbbre halasztani.
Az idő rövidsége miatt csak egy kérdésre szeretnék kitérni. Egyre inkább érintik majd az új tagállamokat is a környezetvédelmi, élelmiszer-biztonsági és állatjóléti követelmények. Ezen követelmények teljesítése hatalmas kiadásokkal jár, melyeket rövid idő alatt kell végrehajtani, így ezekben a tagállamokban jelentősen csökkenni fog a mezőgazdasági termelés jövedelmezősége. Ezért ezen elvek teljes bevezetésének szinkronizálását el kell halasztani mindaddig, amíg a kifizetéseket és támogatásokat nem tesszük egyenlő mértékűvé.
Ioannis Gklavakis
(EL) Elnök úr, biztos asszony, szeretnék gratulálni Capoulas Santos úrnak a kiváló jelentéshez, és szeretnék köszönetet mondani a koordinátornak és árnyékelőadónak, Goepel úrnak is.
Három ponthoz szeretnék rövid észrevételt fűzni: mindenekelőtt ami minket illet, szeretnénk, ha a meglévő dohánytámogatási rendszer fennmaradna 2013-ig, és a finanszírozás 50%-a megmaradna az első pillér alatt, és nem helyeznék át a második pillérbe. Véleményem szerint mindkét intézkedés méltánytalan és igazságtalan. Hogy miért gondolom így? Mivel csak a dohánnyal kapcsolatban akarják alkalmazni. Másodszor pedig úgy gondolom, hogy ez katasztrofális lesz több mint félmillió család számára, főleg az én hazámban, ahol főként a szegény és kis mennyiségeket termesztő dohánytermesztők akarnak felhagyni a gazdálkodással, hogy nagyobb városokba költözzenek, ami nagy veszélyeket hordoz a környezetre és a vidékre nézve.
Szeretnék tisztázni valamit ezzel kapcsolatban. Mindannyian a dohányzás ellen vagyunk, de nem szabad összekeverni két különböző dolgot: mindaddig, amíg az európaiak dohányoznak és az európai iparnak szüksége van dohányra, ésszerűbb, ha mi magunk termesztjük meg, mintha importálnánk.
Másodszor pedig ésszerű lenne a speciális jogosultságok meglévő rendszerének megőrzése is, különösen, ami a takarmánnyal kapcsolatos speciális jogokat illeti.
Harmadszor pedig, ellenzem a Bizottság által javasolt minimális küszöböt a közvetlen támogatást illetően. A Bizottság szerint, akinek évi 250 eurónál kevesebb a bevétele, vagy évi egy hektárnál kevesebbet művel meg, az ne kapjon támogatást. Az ég szerelmére, az Európai Unió egyaránt támogatni akarja a nagy- és kistermelőket. Mind a nagy-, mind a kistermelőkre szükségünk van, de mindenekelőtt a kistermelőkre. Mivel ez tény, kérném a javaslat felülvizsgálatát, és azt, hogy akármilyen kicsi is egy mezőgazdasági termelő gazdasága, kapjon támogatást.
Katerina Batzeli
(EL) Elnök úr, először is szeretnék Capoulas Santos úrnak gratulálni a jelentéshez.
Barnier úr, Fischer Boel asszony, a közös agrárpolitikára és annak az Európai Unió fejlődésében betöltött szerepére vonatkozó, különböző megközelítéseik ellenére sikerült megvalósítanunk a megvalósíthatatlant; más szóval, sikerült bizalmatlanságot és csalódottságot kelteniük a kis- és nagytermelők körében egyaránt. Mindezt egy olyan időszakban, amikor a termelés költségei emelkedtek, a támogatások általános csökkentésével és a jogosultságok értékének további csökkentéseire tett javaslatokkal csalódást okoztunk mind a nagytermelő tejgazdaságoknak, mind a kistérségi és hegyvidéki kis tejgazdaságoknak.
Nem kelt bizalmat a dohányra vonatkozó javaslat sem, amelyben a Bizottság botrányos módon 50%-os csökkentést javasol anélkül, hogy ezt a Szerződés vagy akár a közös agrárpolitika horizontális politikái indokolnák. És ott van még a megkülönböztetés a 10 hektáros, kis gazdaságok mentesítése terén, amely Görögország számára elsősorban azt jelenti, hogy a szigetek ki vannak zárva a mentesítésből.
Biztos asszony, ismerem kommunikációs politikáját, és nagyon tisztelem Önt. Ön a zökkenőmentes átállásról, leszállásról beszél. De ügyeljen, hogy melyik repülőtérre szállunk le. Guantanamóban is van repülőtér.
Esther de Lange
(NL) Elnök úr, már sok mindent hallottunk a ma délelőtti, hosszú vita során. Szerencsére mielőtt elkezdtük, sikerült adnom a biztos asszonynak egy adag iskolagyümölcsöt, remélhetőleg ezzel a kis rágcsálnivalóval folytatni tudjuk még egy darabig ezt a fontos vitát.
Azonban az iskolagyümölcs helyett most a tejről szeretnék beszélni. Véleményem szerint eltekintve a mindenféle technikai eszköztől azt is lehetetlen elmagyarázni az európai polgároknak, hogy 340 milliárd eurót fizettünk ki a kiegészítő illetékekre, miközben mindannyian közel 1%-kal az európai kvóta alatt maradunk. Ezt a logikai ellentmondást mindenképpen meg kell vitatni a Tanácsban.
Ezenkívül, ahogy már eddig is mondtam, a Bizottság javaslata a kvóta évi 1%-os növelésére véleményem szerint nagyon 'sovány', és ezt a Miniszterek Tanácsa később könnyen 'félzsírosra' emelheti. Hiszen az 1%-kal lehetőségeket hagyunk kihasználatlanul az EU-n belül és a világpiacon. A vita során hangoztatott érv, mely szerint kvótarendszerünk automatikusan biztosítja a jó árat, túlságosan is rövidlátó. Ez az árak 1984 óta lezajlott alakulásából is egyértelmű. Nem is kell mondani, hogy az olyan óriási készletek, mint amilyenek az Egyesült Államokban vannak, a mi térségünkben elképzelhetetlenek. Védőhálóról kell gondoskodnunk a szűk esztendőkre és az előre nem látható körülményekre, például állatbetegségek esetére.
És ami szintén ugyanennyire fontos, megkérem a Bizottságot, hogy vizsgálja meg, hogyan kerül elosztásra a haszon az élelmiszergyártó láncok között. Míg a szupermarketek jelenleg kb. 20%-os haszonnal dolgoznak, a disztribútorok pedig csaknem 10%-kal, addig az elsődleges termelők - a mezőgazdasági termelők -, akik nélkül egyáltalán nem is lenne élelmiszer, jelenleg negatív nyereséggel dolgoznak.
De térjünk vissza a fő témára! Ahogy mondtam, itt most a mindennapi kenyerünkről van szó. Ezért az élelmezésbiztonság elsődleges kell, hogy legyen ebben a vitában, de a 2013 utáni agrárpolitika vitájában is, mert úgy gondolom, hogy amire a legkevésbé van szükségünk, az az, hogy majd egyszer meg kelljen állapítanunk, hogy mindennapi kenyerünk tekintetében éppen annyira függővé váltunk távoli országoktól, mint amennyire most vagyunk az energia tekintetében.
Giovanna Corda
- (FR) Elnök úr, biztos asszony, Barnier úr, hölgyeim és uraim, nagyon hálás vagyok kollégánknak, Capoulas Santos úrnak, a roppant mértékű és lelkes munkáért, amelyet elvégzett.
A közös agrárpolitika (KAP) feladata mindig is az volt, hogy mindenki számára biztosítsa az élelmiszer-ellátást. Ez a cél ma még indokoltabb, hiszen a jelenlegi válság sebezhetőbbé teszi a fogyasztókat és a termelőket egyaránt. Alapvető fontosságú, hogy a fogyasztóknak biztosítva legyen az élelmiszerekhez való hozzájutás, a termelőknek pedig a tisztességes jövedelem. Ezért ösztönöznünk és segítenünk kell a fiatal gazdálkodókat, hogy megerősödjenek, és fejleszthessék tevékenységeiket, hiszen ők azok, akik a jövőben élelemmel fogják ellátni bolygónkat.
Szeretném kiemelni azokat a nehézségeket, amelyekkel a juhhús- és kecskehús-ágazatnak kell szembenéznie, és amelyekkel kapcsolatban Capoulas Santos úr nagy érzékenységgel viseltetett. Életbevágóan fontos, hogy támogassuk ezeket az ágazatokat, nemcsak ami a húst illeti, hanem a tej ügyében is - ezt az ágazatot jól ismerem Szardíniáról.
Jean-Paul Denanot
- (FR) Elnök úr, köszönöm az elvégzett munkát, valamint azokat a következtetéseket és iránymutatásokat, amelyek a közös agrárpolitika (KAP) állapotfelméréséből és Capoulas Santos úr jelentéséből származtak.
A mezőgazdaság olyan gazdasági szektor, amely nem reagálhat csupán a piaci jelzésekre. A mezőgazdasági tevékenység minden bizonnyal befolyásolja az élelmiszer-önellátást, és ahogy nagyon is gyakran látjuk, a régiókat és a foglalkoztatást is.
A piaci eszközök megszüntetése komoly csapást jelentene mezőgazdaságunknak. Például a leválasztás nagy problémákat jelent az állattenyésztés bizonyos területei számára, pontosabban az anyatehén- és a juhágazatban, és nagyon örülök, hogy Fischer Boel asszony beszélt erről a témáról.
Sőt mi több, világos, hogy a történelmi referenciákhoz való szigorú ragaszkodás jelentősen akadályozna bármely lehetséges reformot. Azonban még mindig úgy gondolom, hogy a KAP második pillérének témája nagyon lényeges, mivel a vidéki területeknek a foglalkoztatás fejlesztése érdekében szükségük van arra, hogy tudjanak építeni a mezőgazdaságra. Ezért el kell gondolkodnunk a második pillér kérdésén, de természetesen anélkül, hogy az elsőt megnyirbálnánk.
María Isabel Salinas García
(EL) Elnök úr, először is szeretnék az előadónak, Capoulas Santos úrnak, gratulálni kiváló munkájához. Úgy gondolom, hogy jelentése kiegyensúlyozott és megfontolt.
A vita ezen szakaszában életbevágóan fontos, hogy a stabilitás üzenetét küldjük a mezőgazdasági termelőknek. Az európai mezőgazdasági termelőknek most nagyobb szükségük van stabilitásra és megoldásokra, mint valaha. Szükségük van megfelelő hosszúságú átmeneti időszakokra, valamint az egyedi intézkedések folytatására a nehéz helyzetben lévő ágazatokban.
Biztos asszony, nem lehet minden ágazatban ugyanazokat a megoldásokat alkalmazni. Nem szabad elfelejtenie, hogy bizonyos ágazatok jelentős nehézségekkel küzdenek. Nem szabad, hogy a közös agrárpolitika legyen a probléma, hiszen inkább megoldásnak kell lennie, és ehhez erős első pillérre van szükségünk.
Hiszünk és bízunk a vidékfejlesztésben, de nem hisszük, hogy a Bizottság által javasolt moduláció a válasz. Nem szabad a vidékfejlesztést az első pillér kárára erősíteni. Egyetértünk azzal, hogy az egységes támogatási rendszert egyszerűsíteni kell a piaci eszközök felülvizsgálata révén. De ez nem jelenti azt, hogy meg kell szüntetni a piaci eszközöket.
Ha jól csináljuk, akkor megteremtjük a 2013 utáni, jól működő közös agrárpolitika alapjait. Ha rosszul csináljuk, akkor sok európai mezőgazdasági termelőnek fel kell hagynia a gazdálkodással.
Alessandro Battilocchio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, üdvözlöm előadónk, Capoulas Santos úr erőfeszítéseit, amelyeket annak érdekében tett, hogy a közös agrárpolitika (KAP) inkább a mezőgazdasági termelők és az európai polgárok igényeit szolgálja, mint a piaci igényeket, valamint hogy összehangolja azt a számos érdeket, amely felmerül, amikor ennyi kihívással nézünk szembe.
Ezért a 27 tagállam számára életbevágó, hogy ami ezt az ágazatot illeti, közös megközelítést alakítsanak ki, de fontos a piactámogatási és piacszervezési eszközök fenntartása is a kulcsfontosságú termékek esetén. Gondolok például a tejtermékágazatra vagy a dohányágazat támogatására, amelynek a megszüntetése bizonyára nem járulna hozzá a dohányosok számának csökkentéséhez, hanem egy fontos európai termék és a hozzá kapcsolódó társadalmi szerkezet megszűnéséhez vezetne.
Az említett eszközök esetén azonban mindig figyelembe kell venni az európai mezőgazdaság igen eltérő jellegét. Például a jelenleg érvényes tejkvóta-rendszer olyan viszonyokra válaszul született, amelyek mára már megszűntek. A megegyezésben javasolt 1%-os növelés a legtöbb tagállamban nem elegendő a belföldi kereslet kielégítésére. Ezért sokkal rugalmasabb rendszerre van szükség, amely minden egyes tagállamnak megadja a lehetőséget saját szükségletei kielégítésére, és ez Európa versenyképességét is növelné a nemzetközi piacon.
Avril Doyle
Elnök úr, teljes mértékben egyetértek Barnier miniszter úrral, ami az élelmiszerek tekintetében meglévő szuverenitást és annak jelentőségét illeti, valamint Fischer Boel biztos asszonnyal, ami a mezőgazdaság napirenden lévő problémái közül az éghajlatváltozás fontosságát illeti. Nem egyesíthetnénk ezt a két koncepciót?
Előrejelzések szerint a tejtermékek iránti, világszerte növekvő kereslet - a növekedés 35%-os lesz 2020-ig - az ír tejtermelés erősödéséhez vezet, és ez valószínűvé teszi, hogy anyatehén-állományunk érintve lesz, ha fontolóra kell vennünk a szarvasmarha-állomány csökkentését az EU éghajlatváltozással kapcsolatos céljainak teljesítésére, amelyre javaslatot tettek. Írország élelmiszer-termelési rendszerét az egyik leghatékonyabbnak tartják a világon, ami a kibocsátást illeti megtermelt élelmiszer-egységenként. Nagyon valószínű, hogy a világ élelmiszerpiacainak bármilyen hiányát - ha Írország csökkenti állatállományát - olyan országok fogják betölteni, amelyeknek mezőgazdasági rendszerei kevésbé fenntarthatók, és állományszervezésük kevésbé hatékony természete vagy állományuk életkora és az erdőirtás miatt sokkal magasabb szintű emissziót generálnak.
Paulo Casaca
(PT) Elnök úr, Fischer Boel biztos asszony, Barnier úr, egy állapotfelmérésnek az kellene, hogy a célja legyen, hogy kiigazítsuk a nem teljesen helyénvaló dolgokat. A legkülső régiók mezőgazdaságára vonatkozó jogszabályokban van egy aspektus, ami nem helyénvaló. Ez a cukorra vonatkozó szabályozás az Azori-szigetek autonóm régiójában.
Felszólítom a biztos asszonyt, a miniszter urat és a képviselőket is, hogy vizsgálják meg az általam benyújtott módosításokat, hogy fontolóra vehessék, mi forog kockán, hiszen ezt a problémát könnyen és egyszerűen meg lehet oldani. Azonban ha a problémát nem oldjuk meg, annak az eredménye munkanélküliség lesz, valamint egy ágazat bukása, és ez nagyon komoly következményekkel fog járni az Azori-szigetek autonóm régiójára nézve.
Még egyszer szeretném Önöket felszólítani arra, hogy szenteljék a lehető legnagyobb figyelmet ennek a kérdésnek.
Francesco Ferrari
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, úgy gondolom, hogy a jelenlegi helyzetért köszönetet kell mondanunk mind a biztos asszonynak, mind az előadónak. Szeretnék köszönetet mondani az előadónak az általa elvégzett munkáért, hiszen amikor a mezőgazdaságról beszélünk, akkor az élelmiszerről is beszélünk, és ezért ez egy különösen érzékeny téma.
Két kulcskérdésről szeretnék szólni: az első a tejkvóta kérdése. Üdvözlöm az 1%-os szint kérdésében elért konszenzust - amelyet 2%-ig is lehetne növelni -, de a nagyobb probléma 2014 után fog felmerülni, ha az átállás mégsem lesz olyan zökkenőmentes, az óriási problémákat fog okozni azoknak, akik az elmúlt években befektetéseket eszközöltek, az ágazathoz kapcsolódó mezőgazdasági cégek számára pedig óriási veszteségeket. A másik kérdés az mezőgazdasági árak ellenőrzése. Egy évvel ezelőtt a gabonafélék terén merült fel probléma, most pedig a kukorica és a búza ára csökkent a felére a tavalyihoz képest, miközben a tészta, a kenyér és a takarmány fogyasztói ára még mindig magas. Talán hiba csúszott a tervezésbe, vagy nem volt kielégítő az ellenőrzés ..
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Elnök úr, az Európai Bizottság javaslatot tett a közös agrárpolitika kiadásainak korlátozására a különböző tagállamokat illetően 2013-ig és azután. Ha megnézzük, hogy mit is jelentenek ezek az összegek egy hektár szántóföldre levetítve, akkor nyilvánvalóvá válik, hogy a különböző tagállamok egy hektárra számított támogatásai között óriási különbségek vannak: ez Belgiumban kb. 490 eurót tesz ki, Dániában 390 eurót, Németországban 340 eurót, Franciaországban pedig 260 eurót, azonban az új tagállamok esetén még sokkal alacsonyabb: a Cseh Köztársaságban 210 euró, Szlovákiában 200 euró, Lengyelországban pedig 190 euró.
Egy olyan helyzetben, amikor a régi és az új tagállamok termelési költségei gyors ütemben közelednek egymáshoz, és az Európai Bizottság a támogatásoknak a termelésről való leválasztását javasolja, akkor ezeknek a különbségeknek a fenntartása már egyáltalán nem jogos, ráadásul hátrányos megkülönböztetést jelent az új tagállamok mezőgazdasági termelőire nézve. Ha ebben a kérdésben nem változik meg a Bizottság és a Tanács álláspontja, akkor mindig két közös agrárpolitikánk lesz: egy gazdagabb, melyet a régi tagállamoknak szánnak, és egy szegényebb, amelyet az új tagállamoknak szánnak.
Elisabeth Jeggle
(DE) Elnök úr, biztos asszony, miniszter úr, rövidre fogom felszólalásomat, és arra a tényre fogok fókuszálni, hogy legelsősorban az Európai Unió 500 millió fogyasztójáért vagyunk felelősek, aztán pedig az Európai Unió mezőgazdasági termelőiért, akik élelmiszert termelnek ezeknek a fogyasztóknak. Egyenlő mértékben felelősek vagyunk a kis és nagy gazdaságokért. Felelősek vagyunk a hátrányos helyzetű térségekben lévő gazdaságokért, a legelős térségek gazdaságaiért, és különösen a tej- és hústermelő térségek gazdaságaiért.
Biztos asszony, szeretnék köszönetet mondani Önnek azért, hogy pozitívan áll hozzá a tejalaphoz. Már két éve támogatom a tejalapot, azaz a mini-tejcsomag vitája és az ágazattal kapcsolatos támogatási intézkedések megszüntetése óta. Meg vagyok győződve arról, hogy ez a mechanizmus lehetővé fogja tenni, hogy segítsünk, ha nem más mezőgazdasági termelőktől veszünk el pénzt, hanem inkább a piactámogatási intézkedések megszüntetése révén felszabadult forrásokat használjuk fel.
Marian Harkin
Elnök úr, ebben a vitában beszélnünk kell az élelmiszer-biztonságról, az élelmiszerek nyomon követhetőségéről és mindenekelőtt az élelmezésbiztonságról. Ezek a témák elválaszthatatlanok a mai vitától, és nem hagyhatjuk figyelmen kívül azt a tényt sem, hogy évről évre jelentősen csökken a mezőgazdasági termelők száma.
A kötelező moduláció növelése egész egyszerűen azt jelenti, hogy belenyúlunk az európai mezőgazdasági termelők zsebébe. Az egységes támogatás értéke kb. 15%-kal csökkent 2005 óta az infláció és egyéb dolgok miatt, és a javaslat még tovább akarja csökkenteni a támogatást.
Mostanában divatos az egyszerűsítésről beszélni. Azonban a mezőgazdasági felügyelők számát növelik, legalábbis Írországban. Pár héttel ezelőtt számos helikopter jelent meg Connemara dombjai fölött 60 felügyelővel, akik a juhokat számolták. Mindezt egy olyan kistérségben, ahol a juhok ára még csak nem is fedezi a termelők befektetéseit. Sokak számára ez inkább hasonlított az iraki invázióhoz, mint Európa jóságos kezéhez. Az ilyen intézkedések költségesek, ezenkívül azt a benyomást keltik az Európai Unióról, hogy túlzottan bürokratikus, és teljesen aránytalanul jár el.
Astrid Lulling
(DE) Elnök úr, bár elégedetlen vagyok a megegyezéssel, el tudom fogadni, mivel talán megelőzi a legnagyobb kárt, ami mezőgazdasági termelőinket érheti, ha nem nyirbáljuk meg a közvetlen kifizetéseket, mint ahogy a Bizottság oly szerencsétlen módon javasolja.
Ha ez a pénz a tejalapba megy, akkor a csökkentések talán még kevesebbet ártnak. Sajnálatos módon ma reggel azt olvastam, hogy a biztos asszony ismét elzárkózik, és ellenzi a tejalapot. A luxembourgi mezőgazdasági termelők számára nem lényeges, hogy a közvetlen kifizetéseket 10 000 euróig csökkentjük-e vagy sem, mivel minden teljes munkaidős termelő e fölött a határ fölött van. Ezért a prioritás a csökkentések elkerülése vagy minél alacsonyabb szinten tartása kell, hogy legyen. Máskülönben Luxembourgban nincs jövője a teljes munkaidőben dolgozó mezőgazdasági termelőknek.
Giovanni Robusti
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, azt hiszem, hogy ez nem a megfelelő hely és idő a lényegi vitára. Az Európai Parlament hatásköre csak arra terjed ki, hogy kifejezze véleményét az egyetlen olyan területen, ahol az EU élet és halál ura, és amely a költségvetés felét teszi ki.
Véleményem szerint az állapotfelmérés konzervatív; a globalizációt, amely az EU egyik célja, a mezőgazdaságból támogatják: a mezőgazdaság az áldozata a közvetítő szerep jelentette végeláthatatlan feladatok vállalásának. Az EP képviselőjeként az a feladatom, hogy rámutassak a közös agrárpolitika (KAP) alkalmazása átláthatóságának hiányosságára. A biztos 2008-ban aláírta a 250. rendeletet, de a tagállamok ezt figyelmen kívül hagyják, és ez így lesz 2009. június 30. után is.
Azt mondanám, hogy az egyetlen megmaradt lehetőségünk a cselekvésre az, hogy a kijelölt ellenőrző szervekhez fordulunk, de nem szabad elfelejtenünk, hogy az agrárpolitika vitáját a polgárok irányába kellene elmozdítanunk, akiknek biztosítani kellene az információkat, amennyiben a helyes utat akarjuk választani. Ha nem így lesz, akkor továbbra is kockázatoknak tesszük ki a mezőgazdaságot, amely a folyamatos izoláció áldozata.
James Nicholson
Elnök úr, először a tejről szeretnék szót ejteni. Nem támogatom a 2%-os növelést. Én az 1%-os növelést támogatnám, mert bár sok szó esett a zökkenőmentes átállásról, én nem hiszek benne. Azt hiszem, hogy a világ még aközben is változik, mialatt mi itt ülünk. A tejipar 12 hónappal ezelőtt minden bizonnyal a termelés sikeres ágazata volt, de az utóbbi hónapokban a változó világpiacok miatt már nem az.
Szeretném elmondani a biztos asszonynak, hogy egy kicsit aggályosnak találom a 68. és 69. cikkeket. Úgy gondolom, hogy a 'közös' szót örökre eltávolíthatja a közös agrárpolitikából. Nagyon óvatos lennék a felelősség túlzott mértékű átadása, a pénz egyszerű visszaigénylése és az egyenlőtlen verseny miatt.
Ami a modulációt illeti, szerintem ragaszkodnunk kell az egyjegyű számokhoz, de bárhogy is döntünk, azt kötelező erejűvé kell tenni. A második pillértől Európában mindenkinek a moduláció azonos szintjét kellene fizetnie.
Katerina Batzeli
(EL) Elnök úr, szeretnék néhány észrevételt tenni: először is, a közös agrárpolitika (KAP) első pillérét meg kell erősíteni, hogy a termelők eleget tehessenek a piac jelenlegi igényeinek, és szembenézhessenek a piac jelenlegi problémáival. Másodszor pedig, minden differenciálás bizonytalanná teszi a termelők bevételét. Harmadszor pedig, az új támogatási mechanizmusokra - például a közös termelési biztonsági alapra - vonatkozó ajánlást nem lehet járulékos kiadásokkal finanszírozni; és negyedszer, a KAP első pillérének társfinanszírozása megnyitja a kaput a közös agrárpolitika jövőbeli társfinanszírozása előtt.
Colm Burke
Elnök úr, szeretnék gratulálni az előadóknak a KAP állapotfelmérésében végzett munkájukért, és hangsúlyoznám a Parlament fokozott részvételét ebben a folyamatban, valamint üdvözlöm a Tanács és a Bizottság pozitív hozzáállását, amelyet a tárgyalások során tanúsítottak. Azt hiszem, ez sok jóval biztat a jövőbeli tárgyalásokra nézve, amikor a Parlament a mezőgazdaság kérdésében teljes együttdöntést fog élvezni a Tanáccsal.
Írország egyik mezőgazdasági térségéből jövök, és szomorúan látom, hogy az utóbbi időben a mezőgazdasági termelők számos okból is az EU-projekt ellen fordultak, például amiatt, hogy a Tanács tárgyalásai átláthatóságának hiányát tapasztalják. Azonban ha és amennyiben elfogadják a Lisszaboni Szerződést, akkor a Parlament központi szerepet kap, és így nagyobb szerepet kap a KAP-pal kapcsolatos, nyílt, átlátható vita, és így a KAP legitimebbé válik a mezőgazdasággal foglalkozók körében.
Az előre vezető út Európa számára az, hogy a Parlament teljes mértékben részt vehessen a döntési folyamatban, és ezt csak az együttdöntéssel lehet majd végre elérni.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Ez egy jó jelentés. Mi hiányzik, mit kell megváltoztatni? A közös agrárpolitika felülvizsgálata nem veszi eléggé figyelembe azt az új helyzetet, amely az élelmiszerválság eredményeképpen alakult ki az egész világon és így Európában is. Túl sok minden történt ahhoz, hogy ne foglalkozzunk ezzel érdemben.
Sok minden, ami az Európai Bizottság javaslataiban szerepelt, nem váltotta be az új tagállamok reményeit, amelyek méltányosabb közvetlen támogatási rendszert követelnek. Meggyőződésem, hogy elkerülhetetlen a tagállamok támogatási szintjeinek kiegyenlítése. Elnök úr, a Miniszterek Tanácsának ülését a dohánytermesztők demonstrációja fogja kísérni. Remélem, hogy eleget tesznek követeléseinek.
És most más téma: először is, körültekintőnek kell lennünk a tejkvóta-rendszer 2015-ös megszüntetését illetően. Ki kell alakítanunk egy, a helyzetnek megfelelő megközelítési módot. A tejpiac instabil, ezért figyelemmel kell kísérni. Másodszor pedig, meg kell tartanunk a piaci intervenciós eszközöket, például ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Michel Barnier
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagyon köszönöm a figyelmüket és a sok kérdést, amit feltettek. Szeretnék kitérni számos témára egyesével.
Először a modulációról szeretnék beszélni, amelyet Goepel úr, Baco úr, Sanzarello úr és pár perccel ezelőtt Lulling asszony is említett. Biztosíthatom Önöket, hogy bármilyen megegyezésre is jussunk, annak kulcskérdése lesz a moduláció mértékének kérdése. Tudomásul veszem, hogy a Parlament kompromisszumos megoldást szeretne. Hozzátenném, hogy a túl szigorú progresszív moduláció minden bizonnyal számos tagállamnak problémákat fog okozni, de nem szabad elfelejtenünk, hogy a progresszív moduláció egész elve egy sokat hangoztatott társadalmi szükségletre reagál. Ezért nekünk Mariann Fischer Boellel együtt kompromisszumot kell találnunk, és azt hiszem, hogy az előadójuk által javasolt álláspont érthetővé fogja tenni ezt a kompromisszumot. A moduláció mellett a kiegészítő moduláció társfinanszírozásának mértéke egy másik olyan elem, amelyet a csomagnak mindenképpen tartalmaznia kell. Önök 100%-ot javasoltak, azaz nemet mondtak a nemzeti társfinanszírozásra. Ez nagyon ambiciózus elképzelés, de hiszem, hogy ez a helyes út.
Most pedig szeretnék áttérni az új kihívások témájára. Teljesen megértem a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság álláspontját, mely szerint a tejtermékágazatot, mint az egyik ilyen új kihívást de facto a modulációból kellene támogatni. Azt hiszem, ez az egyik irány, amelybe gondolkodni fogunk Mariann Fischer Boellel.
Egy másik fontos, sokrétű és nagyon problematikus kérdés, hölgyeim és uraim, amelyet Capoulas Santos úr is említett, és Goepel úr, Mathieu asszony és Le Foll úr is egyetértettek vele: mindannyian körültekintő és mérsékelt megközelítést szeretnének ebben a kérdésben. Csak néhány nevet soroltam fel, de Önök közül sokan beszélhetnének erről a témáról, azaz a tejkvótákról. Két problémára kell megoldást találni: a kvóták növelése, illetve a növelés mértéke és a támogatási intézkedések.
A kvóták növelésével kapcsolatban azt tapasztaltam, hogy a Parlament vitája során egymástól jelentősen eltérő álláspontok merültek fel. Őszintén szólva ugyanez a helyzet a Miniszterek Tanácsában. Az Önök által javasolt megoldás - évi 1% 2009 és 2010 között, aztán pedig a növelés folytatásáról szóló jelentés alapján döntést hozni - az előadó, Capoulas Santos kívánságának megfelelően elég óvatos. Ugyanakkor azonban itt van a mezőgazdasági vállalkozások és általában a vállalkozások középtávú előreláthatóságának elve. Ez megkívánja, hogy a mostantól 2015-ig terjedő időszakra vonatkozó tervet készítsünk, és egyébként is úgy érzem, hogy a Bizottság javaslata elég kiegyensúlyozott. Dolgozni fogunk a kérdésen, különösen a támogatási intézkedéseken, hiszen abban mindenki egyetért, hogy a sérülékeny térségeket támogatni kell. A 68. cikk alkalmazására tett megoldási javaslat, vagyis hogy több strukturális intézkedést alkalmazzunk, véleményem szerint hasznos eszközök egész sorát bocsátja rendelkezésünkre az ágazat támogatására. Azzal kapcsolatban pedig, hogy az alkalmazandó pénzügyi eszközök hogyan fognak működni, úgy gondolom, hogy vita során kell olyan megoldást találni, amely mindenki számára elfogadható. Természetesen a 'tejalapra' gondolok.
Elnök úr, szeretnék szót ejteni a piacszabályozó eszközökről is. Tudomásul vettem a hatékony piacszabályozó eszközök megőrzésére irányuló kéréseket. Akárcsak Önök, én is úgy gondolom, hogy ebben az új globális kontextusban, amelyre sokan hivatkoztunk is, a mezőgazdaságnak és az élelmiszer-ágazatnak, ezeknek a termelő ágazatoknak, ennek a valódi gazdaságnak, amely befolyásolja az emberek élelmiszer-ellátását, szüksége van intervenciós eszközökre a piac súlyos instabilitása esetén, és ebből a nézőpontból az intervenció a tárgyalás egyik fontos aspektusa.
Sok tagállam és az EP sok képviselője felül akarja vizsgálni és ismételten meg akarja vitatni a Bizottság eredeti javaslatait. Mi is olyan megegyezést szeretnénk, amely igazi és hatékony védőháló fenntartását teszi lehetővé.
Végül pedig a 68. cikkről szeretnék beszélni. Sok vita folyt erről itt a Parlamentben és a Tanácsban is, és felmerült az a határozott követelés, hogy nyissunk meg lehetőségeket a cikk alkalmazásával kapcsolatban, ami nagy érdeklődést ébresztett, de ugyanakkor őrizzük meg közösségi jellegét is. A cikk alkalmazásával kapcsolatos lehetőségek megnyitása talán - illetve szerintem biztosan - lehetővé tenné, hogy elmozduljunk az említett ágazatok, mint pl. a juhhúságazat - amelynek szüksége van a támogatásra - támogatásának irányába.
A biztos asszonnyal e területen is ezen elképzelések mentén dolgozunk, valamint a finanszírozási feltételek fejlesztését célzó megoldásokat is keresni fogjuk. Különösen a nagyobb igazságosságra és méltányosságra gondolok, amely követelményeket az új tagállamok több képviselője is megemlítette.
Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagy figyelemmel és érdeklődéssel hallgattam a sok, részletes felszólalást. Az én feladatom az lesz, hogy az Önök véleménye alapján - és itt ismételten szeretnék köszönetet mondani Parish elnök úrnak, az egész Mezőgazdasági Bizottságnak és az előadónak az elvégzett munkáért - olyan dinamikus politikai megegyezést biztosítsak, amely lehetővé teszi a közös agrárpolitika elfogadását, valamint megóvja azt ebben a jelenlegi, új, globális kontextusban. Ezen a feladaton fogunk munkálkodni Mariann Fischer Boellel és kollégáival együtt, akiknek szeretném megköszönni azt a jó viszonyt, amely az elmúlt hónapokban kialakult közöttünk.
És végezetül talán szólnom kellene pár szót Aubert asszony észrevételéről, aki az élelmiszer-ellátás bizonytalanságát említette. Az elnökség teljes mértékben tudatában van annak, hogy nem vitathatjuk úgy a közös agrárpolitikát, mintha Európa egy önmagába zárt erőd lenne. Pontosan ebben a szellemben rendeztük meg a Kereskedelmi Világszervezet főigazgatója, a Világbank főigazgatója, az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezete főigazgatója, az EP számos képviselője, valamint Louis Michel biztos úr részvételével a július 3-ai konferenciát a következő kérdésről: 'Ki fogja élelmiszerrel ellátni a világot?' Ugyanebben a szellemben fogunk november 28-án a mezőgazdaság és a fejlesztés közötti kapcsolatról munkaülést szervezni, melyen Louis Michel ismét részt fog venni.
Én, akárcsak az elnökség, nagy figyelmet szentelek annak, hogy mit mondanak a mezőgazdaságról - annak érdekében, hogy megőrizhessük az Európai Unió mezőgazdasági és regionális élelmezési modelljét, amely már 50 éve támogatja a közös agrárpolitikát, de ugyanakkor egyértelműen és érzékenyen odafigyel arra is, hogy mi történik a világ többi részén.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja.. - Elnök úr, figyelmesen hallgattam a vitát. Azt hiszem, hogy a "catch-the-eye”eljárás jegyzőkönyve világosan mutatja, hogy a Parlament erősen érdeklődik a mezőgazdasági ágazat és a meghozandó döntések következményei iránt.
Az említett kérdések közül szeretnék néhánnyal én is foglalkozni. Először is szeretném hangsúlyozni, hogy valamit félreértettek, vagy valamiről lemaradtak, amikor megpróbáltak meggyőzni arról, hogy a moduláció azt jelenti, hogy a mezőgazdasági termelőktől pénzt veszünk el, mivel egyáltalán nem ez a helyzet. A modulációra az új kihívások miatt van szükség, illetve azért, mert támogatnunk kell a mezőgazdasági termelőket abban, hogy befektetéseket eszközöljenek az ezen új kihívásokkal való szembenézésre. Ezért én éppen az ellenkezőjét gondolom: azt mondhatjuk, hogy a moduláció igazából növeli az agrárszektor rendelkezésére álló forrásokat, mivel van társfinanszírozás. Erről szól az egész. Akik továbbra is azzal érvelnek, hogy pénzt veszünk el a mezőgazdasági termelőktől, azok bizonyára félreértettek valamit.
Ma a tej tűnt a legfontosabb témának. Neil Parish azt mondta az első felszólalásban, hogy 27 tagállam - 27 fogyasztó - van a Mezőgazdasági Bizottságban, de a mai vitát hallgatva azt hihettem volna, hogy sokkal több van, mivel elhangzott itt sok minden a 0%-os növeléstől a 10%-os növelésig. Az elnökség és a Bizottság kötelessége, hogy megtalálja a megfelelő egyensúlyt.
Azoknak, akik a tejalapról beszélnek: furcsa, mert még mindig emlékszem a 2003-as tárgyalásokra, amikor Európa-szerte kompenzáltuk a tejtermelőket. Vegyük Németország példáját: a német tejtermelők évi 1 milliárd euró kompenzációt kaptak - a pénz átkerült a tejtámogatásból az egységes támogatási rendszerbe. De akkor senki nem beszélt a tejalapról, és ez az oka annak - hiszen tudjuk, hogy a tejágazat nehézségekkel küzd -, hogy most az új kihívásokhoz a tej ügyét is hozzávettük. Biztos vagyok benne, hogy képesek leszünk egy nagyon jó csomagot létrehozni a nehézségekkel küzdő térségek tejtermelői számára.
Meg kell mondanom, hogy meglep a tejkvóta növelésével szemben tanúsított jelentős ellenállás, hiszen tavaly 338 millió euró kiegészítő illetéket szedtünk be az európai tejtermelőktől. Bizonyos, hogy nem ebbe az irányba akarok továbbmenni. Meg akarom adni a termelőknek azt a lehetőséget, hogy kövessék a piacok igényeit. A kvóták emelése nem jelent termelési kötelezettséget: csak egy lehetőség azok számára, akik erősek a belső vagy külső piacon. Nem szabad elfelejtenünk, hogy a versenyképes termelők között vannak, akik évi 338 millió eurót fizetnek ki azért, hogy folytathassák a termelést.
Ami az újraelosztást illeti, nyilvánvaló, hogy világos megállapodás jött létre arra nézve, hogy ez az állapotfelmérés nem reform lesz, és ezért a 2003-as reformra fogunk alapozni. Azt hiszem, mind az elnökség, mind a Bizottság elmondhatja, hogy erős a nyomás az új tagállamok részéről az egyenlőbb támogatás elérése érdekében, és tudom, hogy a 2013-as reformban ennek a kérdésnek nagy támogatottsága lesz. A megegyezésben most is találhatunk megoldásokat az új tagállamok számára, és remélem, hogy ez pozitív csalódást fog majd okozni Önöknek.
Végezetül a dohány kapcsán hadd mondjam el, hogy mély benyomást tett rám Gklavakis úr, aki mindig próbál meggyőzni minket arról, hogy a dohány fontos, és el is hisszük, hogy az ő térségében valóban az. De a dohány nem tartozik az állapotfelméréshez. 2004-ben jött létre a dohányreform, amelyet minden ország támogatott, köztük a dohánytermesztő tagállamok is. Ahogy számos alkalommal mondtam, semmiképpen nem fogom újrakezdeni a dohányreformot. De nyitott leszek arra, hogy segítséget nyújtsunk a problémákkal küzdő tagállamoknak és térségeknek, hiszen rengeteg lehetőség áll rendelkezésre a vidékfejlesztési politikán belül. Biztos vagyok benne, hogy tudunk olyan megoldásokat találni, amelyek enyhíthetik a dohánytermesztőkkel kapcsolatban hozott döntések következményeit.
Rövidre kell fognom észrevételeimet, de a mai vita konklúziója számomra egyértelműen az, hogy ma nagyobb szükségünk van a közös agrárpolitikára, mint valaha. Egyetértek McGuinness asszonnyal abban, hogy ha ismételten nemzetivé tennénk a mezőgazdasági termelést, az kétségkívül veszélyeztetné az európai agrárágazatot.
Őrizzük meg közös agrárpolitikánknak azt a rugalmasságát, amely a vidékfejlesztés terén hozott, különböző választásainkra is jellemző volt. De közös európai agrárpolitikára szükség van. Számomra ez a mai vita konklúziója. Mindenkinek szeretnék köszönetet mondani a téma iránt mutatott elkötelezettségért.
Luis Manuel Capoulas Santos
előadó. - (PT) A felszólalók nagy száma és az a határozott és szenvedélyes mód, ahogyan kifejezték gondolataikat, ismételten megerősíti azt, hogy ez a téma nagyon fontos az Európai Parlament számára, valamint hogy milyen nagy jelentőséget kell tulajdonítani az európai mezőgazdaságnak, a mezőgazdasági termelőknek és a vidéknek.
A vita nem hozott meglepetéseket, mivel mindent összevetve csak megismételte a hosszú, több mint egyéves, illetve az én képviselőcsoportom esetében másfél éves vitafolyamat különböző vitái során elhangzott álláspontokat.
Úgy érzem, a vita azt is világosan megmutatta, hogy a felelősségteljes, a többség számára elfogadható kompromisszumot lehetővé tévő, középutas álláspontoknak nincs alternatívája.
A Bizottság és a Tanács is megerősítette korábbi álláspontját, de ugyanakkor örömmel láttam, hogy a rugalmasságra és nyitottságra való hajlandóság jeleit mutatták.
Ezért bízom politikai realitásérzékükben, kedves Mariann és Michel, valamint kompromisszumkészségükben, amely egy olyan végső megoldás megtalálására irányul, amely nagyon közel áll a Parlament által az ebben a fontos témában javasoltakhoz.
Ismételten hangsúlyoznám ennek a megközelítésnek a szimbolikus jelentőségét, mivel remélem, hogy a Lisszaboni Szerződés ratifikálásának problémája hamarosan megoldódik, hiszen Európának szüksége van a Lisszaboni Szerződésre.
Barnier úr, ahogy már több ízben mondtam, még nem alkalmazzuk az együttdöntést, de már kezdünk annak szellemében gondolkodni. Ezért remélem, hogy a mai és holnapi nehéz tárgyalások nagyon sikeresnek fognak bizonyulni. Remélem, hogy sikerülni fog konszenzusos megoldást találnunk, amely reagálni képes a döntésre várakozó európai mezőgazdasági termelők és a mezőgazdaság problémáira. A vita legfőbb tanulsága az, hogy mindannyian meg vagyunk győződve arról, hogy Európának szüksége van közös agrárpolitikára ahhoz, hogy az európai mezőgazdaság versenyképes és környezetileg fenntartható legyen.
Elnök
A vitát ezzel berekesztem.
A szavazásra 2008. november 19-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Gerard Batten  
írásban. - A közös agrárpolitika arra kényszeríti a brit fogyasztókat, hogy inkább az európai kontinens mezőgazdasági termelőitől vegyenek élelmiszert magasabb árakon, mint a világpiacról alacsonyabb árakon. Becslések szerint a KAP következtében az árak legalább 23%-kal magasabbak a világpiacon szokásosnál.
Közgazdászok becslései szerint a KAP brit fogyasztók által viselt költségei legalább a GDP 1,2%-át teszik ki - jelenleg ez évente 16,8 milliárd GBP, ami elképesztően sok.
Azt a sok londonit képviselem, akiknek sokat kell küzdeniük azért, hogy be tudják fizetni a számláikat. Folyamatosan növekvő adókkal és folyamatosan növekvő árakkal szembesülnek. Nem tartoznak azzal az európai kontinens mezőgazdasági termelőinek, hogy segítsék fennmaradásukat. Ha a tagállamok támogatni akarják mezőgazdaságukat, az a saját dolguk, de ezt a saját adófizetőik pénzéből kell megtenniük.
A közös agrárpolitikát azok finanszírozzák, akik ezt a legkevésbé engedhetik meg maguknak: a nyugdíjasok és az alacsony jövedelműek, azok, akiknek így jövedelmüknek egy nagyobb százalékát kell élelmiszerre költeniük. A KAP csak egy a sok ok közül, amelyek miatt Nagy-Britanniának ki kellene lépnie az Európai Unióból.
Constantin Dumitriu  
írásban. - (RO) Örömmel látom, hogy egy évvel azután, hogy az Európai Bizottság útjára indította a közös agrárpolitikának a mezőgazdasági termelők jelenlegi szükségleteinek megfelelően történő átalakítására irányuló egyeztetési folyamatot, sikerült konszenzusra jutnunk bizonyos javaslatokat illetően.
Úgy gondolom, hogy a 68. cikkel kapcsolatos megegyezés helyes, különösen a tagállamokban az új közpolitikai stratégiai intézkedéshez megkövetelt alapok létrehozásának felső határának 10%-ról 15%-ra történő emelése, valamint a különleges támogatási formák világos felső határának bevezetése.
Szeretnék visszatérni a kölcsönös megfeleltetési csomag teljes alkalmazásának határidejére Románia és Bulgária esetében. Mindkét ország 2016. január 1-ig el fogja érni a 100% közvetlen kifizetés felső határát. Ennek következtében az lenne a méltányos, ha a kölcsönös megfeleltetési csomag teljes alkalmazásának határideje mindkét országban akkor lenne. Döbbenten láttam, hogy erre vonatkozó módosításunkat nem fogadták el. Ez a kérdés nagyon fontos az új tagállamok számára, ezért felszólítom képviselőtársaimat, hogy ezt vegyék figyelembe az elkövetkező viták során, hogy olyan megoldást találhassunk, amely mindkét állam számára előnyös, és amelyet az EU minden tagállamának képviselői jóváhagynak.
Béla Glattfelder  
írásban. - (HU) Az állapotfelmérés nem csupán a közös agrárpolitika felülvizsgálatát jelenti. Valójában a KAP reformjáról, a mezőgazdasági támogatások jelentős csökkentéséről van szó. Ez Magyarország, a magyar gazdák szempontjából elfogadhatatlan.
A magyar mezőgazdaság az eddigi reformokkal csak rosszul járt.
A moduláció Magyarországon már a kisebb, 20 hektáros gazdaságokat is érintené. Ezeknek a kisebb méretű gazdaságoknak az esetében nem a közvetlen támogatások csökkentésére, hanem azok növelésére lenne szükség. A moduláció alkalmazása az új tagállamokban 2013 előtt ráadásul ellentétes lenne a csatlakozási szerződéssel.
Az élelmiszerellátás biztonsága érdekében továbbra is szükség van a termelést segítő támogatásokra és a piaci intézkedésekre, így a gabonaintervencióra is. Elfogadhatatlan az intervenciós ár roueni kikötői árhoz kötése, mivel ez a szállítási költségek miatt a távolabbi és főként az új tagállamokban jóval alacsonyabb árakat eredményez, és ez diszkriminatív.
Elutasítjuk a tejkvóta-emelést. A tejkvóták idén tavasszal végrehajtott emelése hibás döntésnek bizonyult, számos tagállamban a tejárak csökkenéséhez vezetett. Magyarország érdekeivel a tejkvóták emelése különösen ellentétes, mivel jelentős kihasználatlan tejkvótánk van. Ez a lépés megakadályozná, hogy a magyar termelők a jövőben növelhessék a termelésüket.
Támogatjuk a dohánytermelők támogatásának fenntartását. A dohánytermelés több tízezer családnak biztosít megélhetést, ráadásul éppen az ország legkedvezőtlenebb adottságú, északkeleti vidékein.
Roselyne Lefrançois  
Először is szeretném az előadó, Capoulas Santos úr figyelemre méltó munkáját méltatni, aki folyamatosan egy olyan kiegyensúlyozott és stabil megegyezésre törekedett, amely lehetővé teszi, hogy az Európai Parlament egységes legyen a megosztott és határozatlan Tanáccsal szemben.
A ma szavazásra kerülő állapotfelmérés rendkívüli lehetőség arra, hogy lényegileg reflektáljunk arra, hogyan szabadíthatjuk meg a közös agrárpolitikát (KAP) az azt övező és aláaknázó csalódottságtól, és előretekinthessünk a közös agrárpolitika 2013 utánra tervezett reformjának hatalmas munkájára.
A KAP-nak tagadhatatlanul korszerűsítésre van szüksége, főleg társadalmi és környezeti szempontokból. Ebben a tekintetben örömmel tölt el az, hogy sikerült az Európai Bizottság szövegét a fokozott társadalmi érzékenység irányába módosítanunk, különösen azzal, hogy a kistermelők támogatásának növelését, valamint a szétosztandó támogatásra vonatkozó szabályokban a 'munka' és 'foglalkoztatás' tényezők bevezetését javasoltuk. Azonban sajnálatosnak tartom - és ez az egyetlen kifogásom -, hogy a gazdasági és társadalmi kritériumok nem párosulnak jobban az ökológiai megfontolásokkal, hiszen agrárpolitikánkat a 'fenntarthatóságnak' kell fémjeleznie.
Lasse Lehtinen  
írásban. - (FI) Elnök úr, többet kellene tenni annak biztosítására, hogy a mezőgazdasági támogatások olyan módon kerüljenek szétosztásra, amely a mezőgazdaságot a fenntartható fejlődés irányába mozdítja el. Jelenleg a támogatásokat általában úgy tekintik, mint a mezőgazdasági termelők jövedelmének kiegészítését.
A Balti-tenger partján fekvő országok mezőgazdasága a Balti-tenger szennyezésének legfőbb forrása abban a régióban. A mezőgazdasági támogatások igazából növelik a talajvízbe és így a tengerbe jutó kibocsátást.
Minden típusú üzleti vállalkozásnak, így a mezőgazdaságnak is, részt kell vennie az önkéntes környezetvédelmi munkában és projektekben. A mezőgazdaság csak így őrizheti meg létjogosultságát a jövőben. Miért támogatnának az adófizetők továbbra is egy olyan ágazatot, amely károsítja a környezetet, ha a környezetszennyezést ki lehet zárni importált élelmiszer vásárlásával?
A tiszta víz ma szűkös erőforrás. Tehát ésszerű, hogy az emberek fizessenek, ha szennyezik a vizet - ezt nem szabad közpénzekből finanszírozni.
A mezőgazdaságnak figyelembe kell vennie a számtalan létező környezetvédelmi intézkedést. A foszfor és a nitrogén visszanyerése technológiailag lehetséges, és hamarosan anyagilag is jövedelmező lesz. Ezeket az értékes természeti erőforrásokat és nyersanyagokat újra kell hasznosítani, akárcsak az egyéb természeti erőforrásokat.
Janusz Lewandowski  
írásban. - (PL) Ahogy az előre látható volt, az állapotfelmérés lehetőséget teremtett a közös agrárpolitika (KAP) elveinek az Európai Unió politikájának és költségvetéseinek más területeinél mélyebb megismerésére.
Az agrárpolitika, amely egykor a költségvetési kiadások többségét tette ki, 2013 végére pedig a költségvetés egyharmadát fogja kitenni, már sok éles kritikát kapott. A legfőbb érv az volt, hogy a mezőgazdaság a gazdaságban és foglalkoztatásban betöltött szerepéhez képest aránytalanul nagy részét teszi ki az EU költségvetésének. Ez egy félreértés.
A KAP, mint egész egy közösségi politika, és az EU összesített közkiadásaiban való részesedése - mind nemzeti, mind közösségi szinten - nem haladja meg a GDP 0,3%-át. Ezenkívül a nemzetközi viszonyok megváltoztak, és a fejlődő országokat sújtó éhínség kapcsán újra kell gondolnunk az európai mezőgazdaság támogatásának elveit.
Az Európai Parlament alaposan megvitatta a problémát, ahogy ezt a számos módosítás is tükrözi. A tejkvóták emelése és a leghátrányosabb helyzetű ágazatok nemzeti támogatása indokoltnak tűnik egy olyan állam szempontjából, mint amilyen Lengyelország is, ahol a mezőgazdaság viszonylag nagy mértékben hozzájárul a foglalkoztatáshoz. Ami legvitatottabb témát, a modulációt illeti, nem szabad elfelejtenünk, hogy az 'új' tagállamok csak 2013-ban fogják elérni a 100% közvetlen támogatási szintet, és hogy a moduláció újra nemzetivé teheti az agrárpolitikát, ami hátrányos lenne.
Cătălin-Ioan Nechifor  
írásban. - (RO) Mint Románia - az új tagállamok egyike - egyik jelentős mezőgazdasági ágazattal rendelkező régiójának képviselője, nem hiszem, hogy a régi és új tagállamok mezőgazdasági termelőivel való egyenlőtlen bánásmódot mérsékelnék a közös agrárpolitika állapotfelmérése során végrehajtott értékelések. Azonban az hasznos, hogy Románia nemzeti tejkvótáit nem változtatták meg, hogy nem éltek azzal a lehetőséggel, hogy a tagállamok egy bizonyos időszakra növelhetik a tejkvótáikat, ha ezeket a kvótákat más tagállamok nem használják ki. A jelenlegi válságra gondolva, mely ezt az ágazatot is érinti, fontos javaslatot tenni a tejalap létrehozására, melynek célja az ágazat szerkezet-átalakítása.
Továbbá pedig úgy gondolom, hogy a tejkvótákkal kapcsolatos, 2015-ben bevezetendő, új szabályozások alkalmazása előtt a termelőknek lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy alkalmazkodjanak a piaci változásokhoz és a piaci igényeknek megfelelő befektetéseket tehessenek, és azt sem szabad elfelejteni, hogy a beruházás-támogatási pályázatok határidejei viszonylag hosszúak. Ezenkívül ahhoz, hogy a termelőknek lehetővé tegyük, hogy a piaci igényeknek megfelelő befektetéseket eszközöljenek, meg kell szüntetni a kvóta korlátozását.
Maria Petre  
írásban. - (RO) Egyik képviselőtársam említette azt a történetet, amikor két gyerek osztozkodik az édességeken. Ezt az analógiát folytatva, szeretném felhívni a figyelmet arra a tényre, hogy ha az egyik gyerek egy jövőbeli román vagy bolgár mezőgazdasági termelő lenne, akkor azt mondanám, hogy azt kapja, amit nyolc év után megérdemelt. Az a kérdés merül fel bennem, hogy a bolgár vagy román mezőgazdasági termelő vajon még nyolc év múlva is gyerek lesz-e.
Amikor Románia EP-képviselőjeként a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság tagja lettem, felfigyeltem a 'zökkenőmentes átállás' frázisra, amelyet gyakran használnak például a tejkvóták kapcsán. Akkor felmerült bennem a kérdés, amely még most is foglalkoztat: hogyan tudják a román és bolgár mezőgazdasági termelők összeegyeztetni az 'emelési' eljárást a 'zökkenőmentes átállás' eljárással? Amikor elkezdődött a román csatlakozás folyamata, akkor egy dán partner azt mondta nekem, hogy a folyamat során a mezőgazdaság lesz a legbonyolultabb fejezet. Remélem, hogy ma, két évvel a csatlakozás után, a román mezőgazdaság lehetőségeket jelent az egyesült Európa számára.
Dushana Zdravkova  
írásban. - (BG) A közös agrárpolitika (KAP) reformjának folytatása fontos ahhoz, hogy Európa megőrizhesse vezető szerepét a mezőgazdasági szektorban. Ez természetesen nem történhet a termelők vagy a végfogyasztók rovására. Közismert tény, hogy az Európai Unió a mezőgazdasági termékek terén exportőrből importőr lett. Ez azt jelenti, hogy a mai vita eredményének kiegyensúlyozottnak kell lennie, hogy biztosak lehessünk abban, hogy minden polgár érdekeit megvédjük.
Úgy gondolom, hogy a Bizottság javaslatainak nagy része előnyös a bolgár mezőgazdasági termelők számára, különösen azért, mert a bolgár kormány rossz gazdálkodása a mezőgazdaság terén, valamint az elkövetett visszaélések azt eredményezték, hogy nem sikerült elérni az előcsatlakozási mechanizmusok által előirányzott célokat. Ezért az elmúlt pár hónapban tanúi lehettünk a mezőgazdasági termelők, főleg a tej- és gabonatermelők tiltakozásainak. Ezért a tejtermékpiac teljes liberalizációjának veszélyeztetése nélkül biztonságot kell teremteni azon régiók számára, amelyeknek megélhetése nagy mértékben a tejtermeléstől függ.
Bulgáriában nagyszámú tejtermelő van a hegyvidéki és egyéb konkrét nehézségekkel küzdő területeken. Ezért támogatom azt az ötletet, hogy több támogatást kellene adni ezen területek fejlesztésére, valamint létre kellene hozni egy speciális alapot a tejtermelők számára.
