A romákról szóló második európai csúcstalálkozó (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Tanácshoz és a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés a romákról szóló második európai csúcstalálkozóról (B7-0013/2010; B7-0014/2010; B7-0202/2010; B7-0203/2010).
Monika Flašíková Beňová
szerző. - (SK) A romákról szóló közelgő csúcstalálkozó alkalmából a Bizottsághoz és a Tanácshoz benyújtott parlamenti kérdéseket több közös nevező is összekapcsolja.
Az első az Európai Unióban élő romák többségének jelenlegi helyzetével való elégedetlenség. Ez a kérdés szorosan összefügg az előcsatlakozási és strukturális alapokból a romáknak a többségi társadalomba történő integrációjára és társadalmi rehabilitációjára fordított kiadásokkal, illetve a kiadások mértékével való elégedetlenséggel. Ugyancsak fontos pont a civil társadalom, ezen belül a roma szervezetek szerepe, hogy részt vegyenek a problémamegoldásban.
Mindkét pont fontos, én azonban arra szeretném felhívni a figyelmet, hogy nagyon fontos, hogy ezeket a problémákat hogyan fogják megoldani. Legyünk őszinték magunkkal - a homályos politikai nyilatkozatok és a tétlenség hosszú évei után sokan úgy érezzük, hogy most már tényleg a konkrét cselekvés felé kellene elmozdulni. Az emberi jogoknak rendíthetetlen híve vagyok, és az elmúlt hat év során az Európai Parlamentben minden esetben ezzel összefüggésben nyilatkoztam. Ebben a hat évben számos vitát hallgattam végig a roma nemzetiségű emberekkel szembeni hátrányos megkülönböztetésről és a roma nemzetiségű emberek problémáira adandó megoldások szükségességéről. A viták nagy száma ellenére a konkrét megoldás felé semmilyen jelentős előrelépést nem tudtunk tenni, és azt hiszem, ez főként abból ered, hogy folyamatosan a hátrányos megkülönböztetés szakkifejezésre koncentráltunk, és nem foglalkoztunk a roma polgártársaink jelenlegi élethelyzetét kiváltó valódi okokkal.
Ha tehát tényleg foglalkozni akarunk a romaproblémával, mindenekelőtt a hazai jognak és a nemzetközi egyezményeknek, nemzetközi szerződéseknek való megfelelést kell megvizsgálnunk. Gondolok itt különösen a gyermek jogairól szóló egyezményre, amelynek rendelkezéseit sok roma család megsérti. A Szlovák Köztársaságról beszélek, ahol a rendelkezések előírják az ingyenes gondozást és az ingyenes oktatást az általános és középiskolákban. Mindezt az állam biztosítja és finanszírozza. A gyermek alapvető jogait azonban még ezen a két politikai területen sem tartják tiszteletben.
Ha igazán tárgyilagosan akarunk beszélni a romák problémáiról, akkor foglalkoznunk kell a megkülönböztetést kiváltó okokkal és indokokkal.
Hélène Flautre
szerző. - (FR) Elnök úr, az Alapjogi Ügynökség jelentései szerint a romák a hátrányos megkülönböztetés minden típusát elszenvedik minden területen, legyen szó akár a foglalkoztatáshoz, az egészségügyi ellátáshoz, az oktatáshoz vagy a lakhatáshoz való hozzáférésről. Így aztán ők jelentik azt a kisebbséget, akiket Európán belül a legtöbb megkülönböztetés ér.
2009-ben például átlagosan minden negyedik roma esett áldozatul személy elleni bűncselekménynek - konkrétan testi sértésnek, fenyegetésnek vagy súlyos zaklatásnak - az elmúlt 12 hónap folyamán legalább egy alkalommal, ugyanakkor rendőrségi kihallgatásban minden harmadik romának átlagosan négyszer volt része az elmúlt 12 hónapban. Marginalizált helyzetüket tovább súlyosbítja a jogaik ismeretének hiánya.
A megkülönböztetésmentesség politikáját és a jogok hatékonyságát az EU és a tagállamok szintjén súlyosan kétségbe vonja ez a helyzet, amely közel tízmillió embert érint az Európai Unió szívében, az Unióban, amely most már áldását adta az Alapjogi Chartára, és hamarosan az emberi jogokról szóló európai egyezménynek is szerződő fele lesz. A 2007. decemberben történt olaszországi rasszista erőszak kellett ahhoz, hogy a nagyszabású, magas szintű európai mozgósítás végül elvezessen az első európai csúcstalálkozó 2008. szeptemberi megszervezéséhez.
A romák integrációjáról szóló európai uniós keretstratégiára és ezen belül a romák befogadásáról szóló irányelvre irányuló felhívás azonban még mindig nem látott napvilágot. Azok a tagállamok - például Franciaország és még néhány ország -, amelyek a bolgárok és a románok esetében fenntartják a piacukhoz való hozzáférésre vonatkozó ideiglenes intézkedéseket, ezzel elsősorban a romákat büntetik, ezért a politikai jóindulat jeleként a lehető leghamarabb meg kellene szüntetniük az említett intézkedéseket.
A tagállamoknak végre fel kell hagyniuk a kétoldalú visszafogadási megállapodásokról Koszovóval folytatott tárgyalásokkal, amelyek következtében a romákat visszaviszik az ólommal szennyezett észak-mitrovicai táborba, amint azt Hammarberg úr, az Európa Tanács emberi jogi biztosa bizonyítani tudta.
Ami az Európai Bizottságot illeti, szeretném emlékeztetni a romák szociális helyzetéről szóló, 2009. március 11-i európai parlamenti állásfoglalásra. Úgy vélem, a szegénység elleni küzdelem idei évében végre elhatározhatjuk, hogy az eszközeinket és a strukturális alapjainkat a legjobban felhasználva törekszünk e súlyos helyzet megoldására.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, szeretnék válaszolni a Flašíková Beňová asszony és Flautre asszony által felvetett kérdésekre egy olyan ügyben, amely közvetlenül érinti az emberi jogokat, amely mindnyájunkat érint, és amely egy nagyszámú közösséget is érint, hiszen a roma népesség, mint tudják, a legnagyobb etnikai kisebbség az Európai Unióban, azt pedig nem állíthatjuk, hogy az európai átlagpolgárral azonos életszínvonalon élnének.
Ami a hozzám intézett kérdéseket illeti, az első felvetette a strukturális alapok ügyét ezen a területen, és erre azt szeretném mondani, hogy azok a következtetések, amelyeket a spanyol elnökség el kíván fogadni a Tanácsban, tartalmazzák azt a tíz alapvető elvet, amelyek között szerepel a strukturális alapok jelenlegi operatív programjainak felülvizsgálata vagy módosítása, valamint a 2014-ben kezdődő időszakra vonatkozó jövőbeni rendeletek.
Hangsúlyoztuk már, hogy a strukturális alapokat teljes mértékben ki kellene használni a roma lakosság integrációjának elősegítésére, és konkrétan azt javasoltuk, hogy a vidéki és a városi területeken egyaránt integrált intézkedéseket kell végrehajtani az Európai Regionális Fejlesztési Alap 7. cikkének közelmúltbeli módosítása alapján. Ennek célja a roma közösségek átfogó támogatása, kezdve életkörülményeik és szociális helyzetük javításával.
A második kérdés a helyi hatóságok által végrehajtandó intézkedésekkel kapcsolatos. Tudatában vagyunk annak, hogy ahhoz, hogy a roma népesség hozzáférhessen a strukturális alapokhoz, a helyi hatóságoknak, a roma szervezeteknek és magának a roma lakosságnak is aktívan részt kell vennie a folyamat valamennyi fázisában, más szóval az európai alapok megtervezésében, kezelésében, ellenőrzésében és értékelésében.
A Tanács a következtetéseiben azt is javasolni fogja, hogy az Európai Bizottság nyújtson technikai támogatást és iránymutatást a tagállamoknak és a helyi hatóságoknak, és segítse elő a tagállamok közötti horizontális koordinációt, illetve az európai szinttől a nemzeti, regionális és helyi szintig végighúzódó vertikális koordinációt.
A harmadik kérdés arra vonatkozik, hogy az elnökségi triónak van-e valamilyen stratégiai javaslata vagy stratégiai menetrendje ehhez a kérdéshez. Megerősíthetem, hogy az elnökségi trió által összeállított program kifejezetten foglalkozik a romák társadalmi és gazdasági integrációjával. Ezt a szándékot rögzítettük az Általános Ügyek Tanácsa által egyhangúlag elfogadott programban, és ezért összhangban van az elkövetkező 18 hónapra, azaz az elnökségi trió programja alá tartozó időszakra szóló stratégiával.
Megértjük, hogy rövid távú és hosszú távú intézkedésekre egyaránt kötelezettséget kell vállalni. Az egyenlőtlenségek korrigálása érdekében rövid távon az általam korábban már említett eszközöket kell előnyben részesítenünk, és el kell fogadnunk egy cselekvési tervet az olyan kérdések azonnali kezelésére, mint például a bizonyos esetekben főként vagy teljesen a roma gyermekeknek fenntartott speciális iskolákba járó tanulók esete - mivel ez a helyzet egyértelmű szegregációt idéz elő -; a korábban már említett lakhatási problémák; az egészségügyi kérdések és a foglalkoztatáshoz való hozzáférés.
Hosszú távon azt is szeretnénk, ha a romakérdések horizontális, általános érvényesítése megjelenne az európai uniós politika minden területén, amit a koordináció nyílt módszere keretében kell majd végrehajtani, olyan területeken, mint az alapvető jogok, a megkülönböztetés elleni küzdelem, a regionális fejlesztés, az oktatás, valamint az állami foglalkoztatáshoz és a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés.
Végezetül, a megkülönböztetésmentesség kérdésével kapcsolatban: köztudomású, hogy hivatali ideje alatt a spanyol elnökség, sőt az elnökségi trió is támogatni kívánja egy olyan irányelv elfogadását, amelynek elfogadására vagy végső formába öntésére egy ideje nem kerül sor az Európai Unióban, mégpedig egy integrált irányelv elfogadását a megkülönböztetés elleni küzdelemről és a jogegyenlőség előmozdításáról. Ez létfontosságú, pontosan az említett csoportok érdekében, akik különösen ki vannak téve a megkülönböztetésnek, és konkrétan a roma közösség érdekében.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, szeretném megköszönni Swoboda úrnak és kollégáinak ezt a szóbeli választ igénylő kérdést a romákról szóló európai csúcstalálkozóval kapcsolatban. Ez lehetővé teszi, hogy a Bizottság kifejezésre juttassa egyrészről az alapvető jogok védelmének garantálása, másrészt a társadalmainkba való teljes körű szociális és gazdasági integráció melletti elkötelezettségét. Az elmúlt percekben a Tanácstól igazi védőbeszédet hallhattunk azzal kapcsolatban, hogy a tagállamoknak hogyan kellene előrelépniük azáltal, hogy ezt a kérdést általánosan érvényesítik politikájukban.
Mint tudják, a mai vita csak néhány héttel előzi meg a romákról szóló második európai csúcstalálkozót, amelyet a házigazda spanyol elnökség április 8-9-én Córdobában rendez meg. A Bizottság üdvözli és aktívan támogatja ezt a kezdeményezést. Úgy vélem, ez a kezdeményezés örvendetes pillanat lesz, amikor számba vehetjük a 2008 óta nemzeti, európai és nemzetközi szinten történt fejleményeket. Ez sokat fog segíteni abban, hogy közreműködjünk a jövőre szóló közös terv kialakításában.
Két évvel ezelőtt tartották az első csúcstalálkozót. Hogy azóta mire jutottunk? Ez a félig üres avagy félig tele pohár kérdése. Természetesen voltak jelentős fejlemények, de maradtak komoly hiányosságok is. Az Önök kérdése nagyon helyesen emeli ki az Európai Unió eszközeinek és politikáinak központi szerepét, illetve az együttműködés fontosságát valamennyi kulcsszereplő között - ideértve a tagállamokat, az európai szintű intézményeket, a nemzetközi szervezeteket és a civil társadalmat.
A Bizottság elkötelezetten dolgozik egy olyan irányelv végrehajtásán, amely tiltja a faji vagy etnikai alapon történő megkülönböztetést, a romákkal szembeni megkülönböztetés pedig teljes mértékben ennek az irányelvnek a hatálya alá esik. Most már van erre európai szintű jogszabályunk, és itt van a rasszizmusról és az idegengyűlöletről szóló kerethatározat, amely fontos eszköz lesz a roma emberek által elszenvedett rasszizmus elleni küzdelemben.
Ez év novemberére minden tagállamnak hatályba kell léptetnie a rasszista és idegengyűlölő bűncselekmények esetén kiszabható büntetéseket, a kerethatározatban rögzítetteknek megfelelően. Mint már korábban bejelentettem, törekszem e kerethatározat végrehajtásának lehető legszorosabb ellenőrzésére.
A Bizottság tökéletesen tisztában van azzal, hogy ez még nem elég, és hogy az erős jogszabályt a jogokról és kötelességekről szóló tájékoztatással és figyelemfelhívással kell kiegészíteni. A Bizottság ennek érdekében "A sokszínűségért. A diszkrimináció ellen” című uniós kampányban és a jogászoknak szóló külön képzés keretében is foglalkozik a romákat érintő kérdésekkel.
Jogosan hangsúlyozták a strukturális alapok, a vidékfejlesztési alapok és az előcsatlakozási eszközök szerepét a változás előmozdításában, mivel ezek segítségével a tagállamok nagyra törő programokat hajthatnak végre, kifejezetten a romák érdekében. Nyilvánvaló, hogy ezeknek a programoknak nagyon is kézzelfoghatónak és pragmatikusnak kell lenniük, bizonyítékokon kell alapulniuk és a romák életkörülményeit sokoldalúan, a probléma összetettségét maximálisan figyelembe véve kell megközelíteniük.
Ez nem olyan kérdés, amit egy egyszerű szlogennel el lehet intézni. Temérdek konkrét munkára van szükség. A Bizottság ezért arra ösztönzi a tagállamokat, hogy az ezekben az alapokban rejlő lehetőségeket teljes mértékben használják fel a romák befogadásának támogatására. E célból elindítottunk egy kétoldalú, magas szintű látogatássorozatot a jelentős roma népességgel rendelkező tagállamokba. Ezeknek konkrét kötelezettségvállalásokhoz kell vezetnie, egyeztetett célokkal. Az első ilyen látogatás 2009 októberében Magyarországon zajlott, a kormány teljes körű együttműködésével. A jövőben továbbiak megszervezésére kerül sor.
Arra, hogy a Bizottság igyekszik a strukturális alapokat felhasználni a romákkal szembeni kirekesztés problémájának megoldására, egy másik konkrét példa az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló rendelet 7. cikkének (2) bekezdéséhez javasolt módosítás. Ez a Ház nagyon nagy többséggel megszavazta az Önök kollégája, van Nistelrooij úr jelentését a múlt hónap elején: egy olyan intézkedést, amely a lakhatásban új politikai és finanszírozási lehetőségeket nyit meg a marginalizált közösségek javára, és ennek keretében külön tudunk foglalkozni a romákkal, de nem kizárólag velük.
Végezetül az Európai Parlamentnek köszönhetően ott vannak a romák befogadásával foglalkozó kísérleti projektek, két évre szóló, 5 millió eurós költségvetéssel. Ez a kísérleti projekt a kora gyermekkori oktatással, a mikrohitelek segítségével történő önfoglalkoztatással és a lakosság tudatosságával foglalkozik. A kísérleti projekt értékelését a UNDP és a Világbank közösen fogja elvégezni. Nagyon várom már ezt az értékelést, hiszen az értékelésből megtudjuk, mit csináltunk jól, és hol maradtak hiányosságok, így a következőkben erre építhetünk, hogy nagyon céltudatos intézkedésekkel haladjunk tovább.
A romák társadalmi befogadásával foglalkozó uniós fórum 2009. áprilisban a Bizottság és a cseh elnökség közös kezdeményezéseként indult. Célja, hogy az európai, nemzeti és nemzetközi szinten érintett szereplőket, valamint a civil társadalmi szereplőket összefogja, és összességében sokkal koherensebbé tegye a meglévő szakpolitikákat. Ez a fórum vezetett el a romák befogadására vonatkozó közös alapelvek kidolgozásához, amely a romák befogadásáról tavaly júniusban elfogadott tanácsi következtetések mellékletében szerepel. Ezek a következtetések a Bizottságot arra szólítják fel, hogy a szakpolitikák megtervezésekor és végrehajtásakor vegye figyelembe a romák befogadására vonatkozó 10 közös alapelvet. A spanyol elnökség és a belga elnökség alatt az uniós fórum várhatóan további üléseket tart majd, tehát nem egyszeri fellépésről van szó, hanem folytatása is lesz. Nagyon örülök az elnökségi trió szilárd elkötelezettségének e célkitűzés mellett, mivel egymás keze alá kell dolgoznunk, hogy előrehaladást érhessünk el. A Bizottság szakpolitikái és eszközei révén a továbbiakban is hozzá fog járulni a trió intézkedéseihez, természetesen szoros partnerségben a tagállamokkal és a civil társadalommal.
A romákról szóló csúcstalálkozó előtt szeretném tájékoztatni a Házat arról, hogy kollégám, Andor biztos és én közleményt fogunk kiadni a romák társadalmi befogadásáról, amelyben megvizsgáljuk az előttünk álló kihívásokat, és vázoljuk az EU hozzájárulását e kihívások megválaszolásához. A córdobai vitához ez a közlemény fog alapul szolgálni.
Lívia Járóka
a PPE képviselőcsoport nevében.. - (HU) A hátrányos megkülönböztetés elleni nemzetközi és nemzeti jogszabályok hatékonyabb alkalmazása mellett, ahogy biztos asszony is mondta, a romák társadalmi befogadásának gazdasági szempontjaira kell, hogy nagy hangsúlyt fektessünk majd Córdobában, hiszen a romák munkaerő-piaci integrálása és oktatási integrációja a tagállamok egyik elsődleges gazdasági érdeke is. Az elmúlt években több nemzetközi szervezet is előremutató terveket dolgozott ki, de ezek a megfelelő kötelezőerő, az esetleges szankciók kilátásba helyezése és a megfelelő költségvetés hozzárendelésének hiánya miatt nem váltak valóra a tagállamokban.
Az Európai Unió képes biztosítani egy nem kötelező erejű, úgynevezett "soft low” eszközökön túlmutató közösségi stratégia kialakítását, illetve annak megfelelő végrehajtását és egyértelmű indikátorok alapján történő értékelését. Mint az európai roma stratégia európai parlamenti jelentéstevője rendkívül fontosnak tartom, hogy a stratégia behatárolja azokat a válságterületeket a tagállamokban, ahol azonnali beavatkozásra van szükség. A társadalmi hátrányok ugyanis egyenetlenül oszlanak meg a különböző földrajzi területeken, és a mélyszegény romák és nem romák által sűrűn lakott olyan mikrorégiókban koncentrálódik a nyomor és a társadalmi kirekesztés, ami súlyos akadályát jelenti az európai társadalmi fejlődésnek. Az ilyen térségeket ki kell emelni a számukra esélytelen versenyből és a sajátos igényekhez igazított intenzív programok révén meg kell kezdeni a fejlesztésüket.
A szubszidiaritás elvének megfelelően a stratégia felügyeletét és ellenőrzését helyi szervezeteknek kell végrehajtaniuk, valamint javasolnám, hogy az ír agrártenderekhez hasonlóan kiterjedt felméréseket végezzünk a helyi célcsoportoknak az igényeiről. A program eredményének értékeléséhez elengedhetetlen az etnikai bontásban feldolgozott és függetlenül kiértékelt statisztikai adatok gyűjtése is. Az Európai Néppárt szerint ezek azok a kulcsfontosságú pontok, amelyek felé, úgy érezzük, hogy a córdobai magas szintű találkozónak mutatnia kell.
Claude Moraes
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, mint az előttem szóló már elmondta, és a biztos asszony is elmondta, mélységesen összetett problémáról van szó, így a ma feltett, szóbeli választ igénylő kérdés a képviselőcsoportunk részéről - és biztos vagyok benne, hogy a többi képviselőcsoport részéről is - valójában felkérés a romakérdésről szóló vita újrakezdésére és felfrissítésére.
Az európai roma közösségek továbbra is elfogadhatatlan mértékű előítéletekkel szembesülnek, és sok esetben erőszaknak is ki vannak téve. Mint azonban az a Roma integráció évtizede elnevezésű kezdeményezésből is kitűnt, itt a Házban őszintén úgy érezzük, hogy egy átfogó megközelítést szeretnénk látni.
Erről az átfogó megközelítésről azonban korábban már beszéltünk. Itt a Házban újra fel kell mérnünk, hogy mit végeztünk, a mikrohitelek kérdésétől kezdve egészen a rasszista erőszakos cselekmények kezeléséig, és mindezekre az összetett kérdésekre kell, hogy legyen egy átfogó stratégiánk.
Egyre több bizonyíték támasztja alá, hogy a tényleges helyzet nem javul kellőképpen. A Nyílt Társadalom Intézet úgy nyilatkozott, hogy a roma közösségek által Európa-szerte tapasztalt előítélet és erőszak nem csökken. Az Alapjogi Ügynökség megkülönböztetéssel foglalkozó felmérése ráadásul azt állapította meg, hogy a romákat minden más vizsgált csoportnál többször érte megkülönböztetés.
Tartozunk annyival ennek a Háznak, hogy gondoskodjunk a meglévő jogszabályok - a faji egyenlőségről szóló irányelv, az erőszak kezeléséről szóló tanácsi jogi keret - tényleges végrehajtásáról, és tartozunk annyival az átfogó stratégiánknak, mint korábban már elhangzott, hogy összetett problémaként tekintsünk erre, de olyan problémaként, amely cselekvést kíván, integrált, átfogó megközelítést tesz szükségessé.
Tekintsük tehát ezt a szóbeli választ igénylő kérdést felhívásnak a vita felfrissítésére, új megoldások kigondolására és a már létező, a roma közösséget segíteni hivatott jogszabályok végrehajtására.
Renate Weber
az ALDE képviselőcsoport nevében.. - Elnök úr, tekintettel a romákról szóló második csúcstalálkozóra, szeretnék megosztani Önökkel néhány gondolatot, abban a reményben, hogy ezek minél előbb megvalósulnak.
Először is, határozottan hiszem, hogy a romák befogadása ügyében széles körű, koherens stratégiára van szükségünk, és emellett kell egy cselekvési terv is, világos teljesítménycélokkal és megfelelő költségvetéssel. Véleményem szerint ennek a stratégiának nemcsak az EU tagállamaira kellene vonatkoznia, hanem más olyan országokra is, ahol roma közösségek élnek, amely országok vagy a bővítési folyamat, vagy a szomszédságpolitika részesei, mivel ez lehetővé tenné az EU számára, hogy a romákkal foglalkozó szakpolitikákhoz a rendelkezésére álló legalkalmasabb eszközöket használja.
Másodszor, meggyőződésem, hogy alkalmaznunk kell a nemek közötti egyenlőség politikájából származó tanulságokat, nevezetesen az általános érvényesítést. Valamennyi uniós intézménynek munkamódszernek kellene tekintenie a "roma mainstreaminget”.
Harmadszor pedig, ami a romákra vonatkozó szakértelmet illeti, mérlegelnünk kellene néhány megerősítő intézkedést, különösen roma szakértők bevonását a Tanács, a Bizottság és a Parlament munkájába. Ezzel kapcsolatban jegyzem meg, hogy levelet írtam Van Rompuy elnöknek és Barroso elnöknek, javasolva, hogy járjanak elöl jó példával, és alkalmazzanak roma tanácsadókat.
Jean Lambert
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében.. - Elnök úr, szeretnék csatlakozni az átfogó stratégiára vonatkozóan már elhangzott felhívásokhoz.
Mint arra már rámutattak, az idei év a szegénység és társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai éve, amiről tudjuk, hogy a recesszió időszakában nehezen megvalósítható, és ezért is kértük a mentőcsomagok szociális feltételekhez kötését, hogy a kirekesztéstől leginkább sújtottak ne kerüljenek még rosszabb helyzetbe.
Mint már hallottuk, a szakadék egyre nagyobb, ezért az EU 2020 stratégiánknak figyelembe kell vennie a szegények és a gazdagok közötti különbségek csökkentésének szükségességét.
Fontosak a regionális fejlesztési alapok módosításai. A helyi hatóságok - ebben egyetértenénk a Tanáccsal - azért fontosak, mert a megkülönböztetés nagyon gyakran ezen a szinten érződik a leginkább, a lakhatásban és az ott élő romák sajátos szükségleteiben, az oktatásban, valamint a rendőrségnél, amelynek feladata a védelem, nem pusztán az emberek kriminalizálása, de úgy tűnik, néhány tagállamban ez lett a gyakorlat.
Ezenkívül magas színvonalú közszolgáltatásokat szeretnénk látni. A Tanács bizonyára emlékszik a munkaerőpiactól legtávolabb került emberek aktív befogadásáról szóló ajánlására, akiknek az esetében a magas színvonalú közszolgáltatásoknak meghatározó szerepe van.
Szeretnénk megtudni, hogy a Tanács és a Bizottság elégedett-e az alapok aktuálisan tapasztalt felhasználási arányaival.
Ugyancsak üdvözlöm a Bizottság által határozottan szorgalmazott kontextusváltást a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni küzdelemben, és remélem, minden tagállam kormánya elkötelezi magát ezen eszmék mellett.
Peter van Dalen
az ECR képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, egyszerre jó és szükséges, hogy ez a Ház törődik a romák sorsával. Az utóbbi évszázadokban feltehetőleg a megkülönböztetés volt a legkisebb rossz, ami érte őket. Az európai alapokat és az európai irányelveket fel kell használni a romák integrációjának előmozdítására és hátrányos helyzetük megszüntetésére. Szerintem az is fontos, hogy kidolgozzunk egy jó stratégiát, amely biztosítja, hogy az európai milliók tényleg eljussanak a rászorulókhoz. A hangsúlyt e tekintetben az oktatásra kell helyezni. A roma gyermekeket fel kell készítenünk, hogy kitörhessenek ebből a negatív körforgásból, amely egyelőre a szomorú valóság.
Két dolgot szeretnék azonban hozzátenni a mai vitához. Először is, szerintem nem szerencsés, hogy a romák sok esetben megragadnak az áldozat szerepében. Nekik maguknak is cselekedniük kell, hogy megszüntessék a közösségeiken belüli nagyszámú visszaélést.
Másodszor, a romák integrációját nem lehet az európai alapok és európai jogszabályok révén végrehajtani. Végső soron azoknak a tagállamoknak, ahol a romák élnek - és gyakran már sok generáció óta éltek -, vezető szerepet kell majd vállalniuk a roma integráció ügyének felkarolásában a saját országukon belül. Ez sokkal inkább szociális feladat, semmint politikai vagy pénzügyi. Az európai alapok legfeljebb segítséget adhatnak ehhez, ami viszont el is várható.
Cornelia Ernst
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, 2009 decemberében, amikor Pristinában és Mitrovicában járva láttam, hogyan élnek az emberek a Mahalában, és különösen az ólommal szennyezett táborokban, mélyen megdöbbentem, különösen a gyermekek szomorú helyzete miatt. Szinte bárkivel beszéltem, mindenkitől azt hallottam, hogy az egyik legrégebbi európai népcsoport - nevezetesen a romák - helyzete nemcsak Koszovóban, de Európa számos más országában is borzasztó. Találkoztam Bekim Sylával a pristinai Roma és Ashkali Dokumentációs Központ részéről, aki azzal fogadott minket, hogy "A szavakat már unjuk”.
Cselekedni kell, ezért a córdobai csúcstalálkozóval szemben az a legfőbb elvárásunk, hogy lépjen túl a puszta szavak szintjén, és hozzon azonnali cselekvést. Az azonnali cselekvés azt jelenti, hogy nem ülünk tovább a babérjainkon az egyenlő bánásmód elvéről, a személyekkel szembeni, faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvéről szóló irányelv és a foglalkoztatási keretirányelv mögé bújva, mert ez mit sem használ. Az azonnali cselekvéshez szükség van annak felismerésére és kimondására, hogy ezek az irányelvek nem elegendőek ahhoz, hogy megvédjék az Európai Unióban élő romákat a lealacsonyító és megkülönböztető bánásmódtól, és - ami a legfontosabb lenne - hogy lehetővé tegyék a tartós integrációjukat. Ezért egy olyan európai romaügyi stratégiára van szükségünk, amely minden politikai területnek része, minden szakpolitikába szervesen beépül.
A kormányok többsége azonban olyan projekteket hajt végre, amelyek pusztán szórványos intézkedésekből állnak. Nekünk közép- és hosszú távú politikai kezdeményezésekre van szükségünk. Sürgős intézkedéseket kell hoznunk a roma közösségek gazdasági fejlődése érdekében. Az EU-nak nem szabad 2014-ig várnia, amikor majd rugalmasabbá teszi a strukturális és regionális finanszírozást; ezt most kell megtennie, hogy a romák is részesedhessenek ennek előnyeiből. Ebbe beletartoznak a mikrohitelek, amelyeket a lehető legkevesebb bürokráciával kell nyújtani, például a roma települések újjáépítésére. Ugyancsak beletartoznak az egészségügyi ellátást és az oktatást, a képzést és a munkaerő-piaci fejlesztést elősegítő, nagyon konkrét intézkedések. Szeretném teljesen világosan kijelenteni, hogy oktatási vagy nyelvi akadályok miatt egy gyermek élete sem futhat zátonyra. Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal képviselőcsoport nem roma iskolákat akar, hanem mindenki előtt nyitott iskolákat, ahol romák is élhetnek és tanulhatnak.
Szeretném hozzátenni, hogy ez nemcsak a pénzről szól, hanem arról is, hogy meggyőző intézkedéseket tegyünk a rasszizmus ellen. A cigányellenesség nem lehet, nem maradhat apró kihágás, igenis bűncselekményként kell büntetni. Az EU-nak nagy a felelőssége a tekintetben, hogy milyen mértékben sikerül igazságot tennünk - remélhetőleg hamarosan - a több mint 10 millió európai roma számára, mert első az igazság, és utána az egyenlőségnek kell következnie. Ehhez szükségünk van egy teljesen egyértelmű politikai "igen”-re és egy határozott, erőteljes európai keretstratégiára, de őszintén szólva a mi elszánt elkötelezettségünkre is - úgy európai parlamenti képviselőként, mint magánemberként - e népcsoport, a romák és a szintik felé. Cselekedjünk most!
Jaroslav Paška
az EFD képviselőcsoport nevében. - (SK) Az Európai Unió romákról szóló második csúcstalálkozója minden bizonnyal kiváló alkalmat ad arra, hogy a résztvevők megosszák tapasztalataikat a romák sikeres társadalmi integrációjának ösztönzésére tett intézkedések eredményeivel kapcsolatban.
A történészek szerint a romák az időszámításunk szerinti V. és IX. század között jöttek Európába, és sok európai nemzet azóta is keresi a módszert, hogy hogyan tudna a lehető legjobban együtt élni a romákkal. Tárgyilagosan el kell ismerni, hogy miközben már ezer éve keressük ezt a modellt, még mindig nem sikerült módot találnunk arra, hogy a romákat megfelelően integráljuk társadalmainkba. Nem tudom, hogy a folyamatosan fennálló problémák okát bennünk vagy a másik oldalban kell-e keresni, de a hazámban szerzett tapasztalatok alapján azt biztosan tudom, hogy nincs értelme puszta adakozással segíteni őket.
A kormányunk jelentős pénzösszegeket gyűjtött össze a munkavállalókra kiszabott adókból, és ezt a roma polgároknak adta, hogy méltó életet élhessenek. Modern lakásokat építettek nekik ajándékba, miközben ugyanezt más embereknek pénzért kellett megvenniük. A kormányunk biztosította számukra, hogy a többi polgárral megegyező feltételek mellett férjenek hozzá a munkavállaláshoz, az egészségügyi ellátáshoz és az oktatáshoz. A munkanélküli romák ugyanabban a támogatásban és szociális ellátásban részesülnek, mint más polgárok.
És mi lett az eredmény? A modern lakásokat lepusztították, a szanitereket és más berendezési tárgyakat szétszerelik és ellopják. Az ezekben a lakásokban élők a szennyvizet, a szemetet az ablakból egyenesen az utcára öntik. Nem akarnak dolgozni menni, még akkor sem, ha a helyi önkormányzat munkát kínál nekik. Azokat az egészségügyi dolgozókat, akik védelmet hoznak nekik a fertőző betegségekkel szemben, kiüldözik a roma telepekről. A gyermekek elhanyagoltak, éhesek és sokszor iskolába sem járnak. Meggyőződésem ezért, hogy ha valóban segíteni akarunk a romáknak, mindenekelőtt a roma gyermekeket kell megpróbálnunk megtanítani a civilizált, kulturált életvitelre.
Zoltán Balczó
(HU) Mivel anyanyelvemen szólalok föl, ezért a roma megnevezés helyett a magyar cigány szót használom, melynek nincs pejoratív értelme, az Alkotmányunkban is így szerepel.
Napirendünk témája a cigányság kirekesztése és diszkriminációja elleni fellépés. A megoldás alapvető feltétele a cigányság társadalmi integrációja. Ennek fontos eszköze az iskola. Sok esetben indokolt a külön foglalkoztatás, ha tetszik pozitív diszkrimináció, a hátrányok leküzdése érdekében. A kisebbségijog-védők ilyenkor rögtön szegregációt kiáltanak, pedig a cél a minél hamarabbi beilleszkedés.
Magyarország egyes régióiban cigány generációk úgy nőnek föl, hogy a család nem munkából, hanem segélyekből él. Munkahelyteremtés nélkül nincsen kiút, ezért a neoliberális gazdaságpolitikával szakítani kell. A nehéz szociális helyzet sem adhat alapot a törvények áthágására. Magyarországon a bűnelkövetésben magas a cigányság részaránya. Ez ellen szigorú fellépésre van szükség, nemcsak a többségi társadalom, hanem a cigányság tisztességes életvitelű többsége részéről is. Okként, mi sem, soha nem jelöltünk meg vérségi, genetikai okot. Szó sincs rasszizmusról, csupán speciális szociokulturális körülményről beszéltünk, mint háttérről. Tehát ha az ezt kimondókat reflexszerűen rasszistának bélyegezzük, azzal csupán a problémát seperjük szőnyeg alá.
A kiutat közösen kell megtalálnunk. Ehhez a cigányságnak olyan vezetőkre van szükségük - mert nélkülük nem megy -, akik hitelesek saját köreikben és a társadalom egésze szemében is. Valóban szükség van közös európai stratégiára, de olyanra, amely szembenéz e kérdésnek minden oldalával és őszintén látva akarja megoldani.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Elnök úr, először is szeretnék gratulálni Járóka asszonynak ahhoz, hogy az Európai Unió intézményein belül védi a roma népességet. Érdemes felhívni a figyelmet arra, hogy Járóka asszony és az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport állította össze az első európai stratégiát a roma kisebbség integrációjához, konkrét közösségi fellépéseket javasolva az Európai Unióban élő, több mint kilencmillió polgár érdekében. A roma lakosság helyzete eltér Európa más nemzeti kisebbségeinek helyzetétől, ezért kell egyedi intézkedéseket elfogadnunk az esetükben.
A Córdobában hamarosan megrendezésre kerülő, a romákról szóló második európai csúcstalálkozónak egy olyan fórumként kellene működnie, amely - a korábbi gyámkodó hozzáállásunkon túllépve - bátran felvállalja az e közösség által tapasztalt problémákat, és egyedi pénzügyi és jogi eszközöket dolgoz ki egy kisebbség érdekében, amelynek vezető szerepet kell betöltenie saját jövőjének alakításában. Egyetértek azzal, hogy senkinek nincs joga politikai tőkét kovácsolni az ő rovásukra.
Csak a Bizottság, a Tanács és a tagállamok összehangolt, multidiszciplináris fellépése hozhat pozitív eredményeket a roma lakosság számára. A különböző területek európai biztosainak össze kell majd hangolniuk a módszereiket, hogy véget vessenek az olyan intézkedéseknek, amelyek kirekesztik, vagy megkülönböztetésben részesítik a roma népet. A Tanácsnak a tagállamokkal együtt ösztönöznie kell a roma lakosság teljes körű integrációját.
Végezetül, a tagállamok felelőssége, hogy elősegítsék a romák által oly gyakran elszenvedett megkülönböztetés leküzdésére irányuló intézkedéseket. Az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés, a színvonalas oktatás, a továbbképzés és a szakmai átképzés elengedhetetlenül szükséges célok ahhoz, hogy a roma emberek rendes foglalkoztatáshoz juthassanak, és teljes mértékben részt tudjanak venni a civil társadalomban. E tekintetben létfontosságú a helyi hatóságok részvétele, és nagyon jól tudom, miről beszélek. Minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk az érdekükben, de nélkülük semmit nem tehetünk, és ebben a Házban, elnök úr, máris van néhány kiváló roma képviselőtársunk.
Kinga Göncz
(HU) Azt gondolom, hogy a córdobai második csúcs valóban nagyon jó lehetőség arra, hogy számba vegyük, mi is történt az utóbbi években Európa legnagyobb létszámú és legkiszolgáltatottabb közösségének, a roma közösségnek a befogadása területén. Először azt szeretném hangsúlyozni, hogy nagyon fontos lépéseket tettünk abba az irányba, hogy ez valóban európai ügy legyen. Nem kelet-közép-európai, hanem összeurópai ügy. Ahhoz, hogy megoldásokat találjunk, ahhoz így kell kezelnünk a továbbiakban is. Fontos lépések voltak azon a területen, hogy az Európai Parlament elfogadott egy állásfoglalást a roma stratégia szükségességéről. Sajnálatos, hogy ez nem született meg a mai napig sem, és őszintén reméljük, hogy ebben lesz komoly továbblépés a trió-elnökség idején és ennek a Bizottságnak az időszaka alatt. Fontos volt a 2009-es európai parlamenti jelentés is a romák szociális helyzetéről, munkaerő-piaci helyzetéről és fontos a roma évtized program, amelynek most körülbelül a közepén vagyunk. Ahhoz, hogy a stratégia sikeres legyen, szükség van arra, hogy lássuk, hogy a strukturális és kohéziós alapok milyen módon hasznosultak, valóban hozzájárultak-e és milyen feltételek esetén járultak hozzá a roma közösség társadalmi befogadásához. Adatok kellenek, de tudjuk, hogy az etnikai hovatartozásra vonatkozó adatok mindig szenzitív adatok, és óvatosnak kell lennünk, amikor ezeket kérjük és ezekkel bánunk. Miközben sok pozitív lépés történik, azt látjuk, hogy a visszafogadási egyezmények végrehajtásával sok probléma is keletkezik. Koszovóról volt már szó itt. Őszintén remélem, hogy a "summit” hozzá fog járulni ezeknek a megoldásához.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Elnök úr, a romakérdés az én régiómban, Franciaország nyugati részén egyre kiélezettebb. Nantes-ban ezernél is több romát utasítanak ki egyik helyről a másik után amiatt, hogy nincs törvényileg szabályozott táborhely, ahol el lehetne őket helyezni. Az a néhány település, amely rendelkezik a romák elhelyezéséhez szükséges létesítményekkel - például a nantes-i agglomerációban található Rezé és Indre - befogadóképessége határán jár, ugyanakkor az állami hatóságoktól nem kap támogatást. A legkezdeményezőbb, legnyitottabb polgármesterek is nagyon komoly nehézségekkel néznek szembe ezáltal. A megoldásokhoz nem elég a helyi szint, globális válaszok kellenek. A romák befogadását be kell építeni az Európai Unió valamennyi szakpolitikájába, hogy véget vessünk az európai polgárok ezen csoportja által elszenvedett megkülönböztetésnek.
Szeretném még felhívni a figyelmet a nők sajátos helyzetére. A roma nők által tapasztalt problémák különösen szembetűnőek például a házasságon belüli erőszak vagy a nem kívánt terhességek területén. Franciaországban a Médecins du monde szerint 22 éves korára minden második roma nő avagy a csoport 43%-a átesik már egy abortuszon. Az első terhesség idején az átlagéletkoruk 17 év. A roma nők közül csak 10% alkalmaz fogamzásgátlást. Az Európai Uniónak ezért a nemek dimenzióját is bele kellene vennie a romákkal foglalkozó vizsgálataiba és jogszabályaiba. Az oktatásnak kiemelten fontos helyet kell kapnia. Sürgősen cselekednünk kell, hogy a roma közösségeket tudatára ébresszük alapvető jogaiknak, és megkönnyítsük a közszolgáltatásokhoz való hozzáférésüket.
Remélem, hogy a romák befogadásáról szóló második európai csúcstalálkozón az Európai Unió bebizonyítja, hogy határozott szándéka átfogó módon foglalkozni a romakérdéssel.
Lorenzo Fontana
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a romakérdés egyre összetettebb, ugyanakkor hatékony és azonnali válaszokat kíván. A képviselőik, az intézmények, a szövetségek és a civil társadalom egy szelete egyaránt a társadalmi-gazdasági szerkezetbe való befogadásukra hív fel, de csak ritkán kerül előtérbe a probléma lényege: nevezetesen az, hogy az integráció egy kétoldalú történelmi és kulturális folyamat.
Ha a roma emberek egy része nem akarja ténylegesen elfogadni azoknak az országoknak a szabályait és kultúráját, ahol élnek, és egyidejűleg tartózkodni minden olyan viselkedéstől, amely a polgári nyugalommal összeegyeztethetetlen, a befogadásuk soha nem válik valóra: ebben az esetben tovább folytatjuk majd a projektek kigondolását és a pénzek kiosztását, de soha nem látunk értékelhető eredményt.
A kihívást nem demagógiával kell kezelni: azt kérjük, hogy kellően pragmatikusan közelítsék meg a kérdést, szem előtt tartva, hogy az aggasztó gazdasági és foglalkoztatási helyzet olyan tényező, amely még inkább meg fogja nehezíteni a romák munkaerő-piaci befogadását. Úgy hisszük, és az évszázadok történelme is erre tanít bennünket, hogy ezt a problémás integrációt nem lehet kizárólag a fogadó országoknak tulajdonítani, és az integráció aktuális hiányáért legalábbis mindkét fél felelőssé tehető.
Simon Busuttil
(MT) Én is szeretném jelezni támogatásomat, különösen Járóka Lívia európai parlamenti képviselő felé, aki töretlen lendülettel dolgozik ezen a kényes, ugyanakkor fontos kérdésen. Elnök úr, mint képviselőtársaim már elmondták, az európai roma lakosság helyzete nem csak néhány országot érintő ügy. Ez a helyzet az Európai Unió egészét érinti, hiszen a roma közösség Európa legnagyobb etnikai kisebbsége. Ennek fényében meg kell vizsgálnunk, hogy az Európai Unió jelenleg mit tesz, hogy lássuk, hogyan lehetne jobban intézni a dolgokat. Elégedetten hallgattam az Európai Bizottság alelnökét, Viviane Redinget, aki teljesen körbejárta és elmagyarázta ezt a kérdést. Az is szerencsés, hogy minderre a jövő hónapban Córdobában tartandó romaügyi csúcstalálkozó előtt kerül sor. Annyi bizonyos, hogy a helyzet nem maradhat változatlanul, mert magától nem fog megoldódni, és ha nem tesszük meg a szükséges lépéseket, ezek az emberek tovább élnek a perifériára szorulva, a szegénység csapdájában. Ezért egy olyan integrációs politikát kell elfogadnunk, amelynek segítségével a roma közösség valóban hozzáférést nyer a mások számára elérhető lehetőségekhez. Különösen a munkavállalás, a képességek kibontakoztatása, a méltó élet és a sikeresség lehetőségét kell biztosítani ezeknek az embereknek. Így nemcsak saját magukat tudják majd támogatni, de a körülöttük élő társadalmat is felkarolhatják. Ennek eléréséhez azonban meg kell tennünk a szükséges lépéseket a meglévő akadályok megszüntetése érdekében. Remélem, hogy az ebben a Házban, a Parlamentben megfogalmazott üzenetünk, a roma néppel való szolidaritásunk kifejezése célba ér, tekintettel a jövő havi csúcstalálkozóra.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Elnök úr, az Európában élő 10 millió roma az Európai Unió egy közepes méretű tagállamának felelne meg, ha egy államot alkotnának. De nem egy államot képeznek. A romák mindig is a határok elé helyezték európaiságukat. Valójában olyan, mintha másodosztályú állampolgárok lennének a történelem során folyamatosan elszenvedett megkülönböztetés miatt, nemcsak az oktatás, az egészségügy és a lakhatás területén, de migránsként is, ami a leglényegesebb tulajdonságuk.
Az Európa Tanács emberi jogi biztosa azt mondta, hogy az Európai Unió bizonyos országaiban a roma migránsokat nem ugyanúgy kezelik, mint más európai migránsokat, ami a szabad mozgáshoz való jog felháborító megsértése.
Az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoport elkötelezetten törekszik egy olyan Európa felépítésére, ahol az etnikai és kulturális kisebbségeket elismerik, ahol a befogadó európai polgárság és az egyenlőség, a szabadság és a sokszínűségben való együttélés térségének megvalósulása felé haladunk. Ezért üdvözöljük az összes területre érvényes megkülönböztetésmentességről szóló irányelvet - azt az irányelvet, amely nem mindig nyerte el e Ház valamennyi képviselőcsoportjának támogatását.
Ugyancsak üdvözöljük a spanyol elnökség programját ezen a területen; úgy gondoljuk, hogy erre szükség van, mert nem lehet tovább késlekedni azoknak az európai kezdeményezéseknek a létrehozásával, amelyek elismerik és támogatják a roma népet.
A spanyol elnökség alatt tartandó córdobai csúcstalálkozó komoly lehetőséget ad a romákra vonatkozó átfogó terv kialakítására, magunk mögött hagyva a hallgatás és a rasszizmus éveit.
Raül Romeva i Rueda
Elnök úr, nagyon keveset szeretnék hozzátenni - csupán egy felvetést. Mint már elhangzott, ne feledkezzünk meg arról, hogy a romákról szóló csúcstalálkozó ennek a Parlamentnek a kezdeményezése volt, és a szlovén elnökség idején terjesztették be, azzal a céllal, hogy összefogja az uniós kormányokat, és együtt dolgozzanak a romakérdéseken.
Ez még egy ok arra, hogy a Parlament aktivitást mutasson ebben az ügyben. A Zöldek azonban másként vélekednek, és mi nem leszünk büszkék arra, ha nem ismeri be minden tagállam, hogy a romakérdésben jobban is tudnánk teljesíteni. Az ehhez hasonló kérdéseknek a romák befogadásáról szóló európai stratégia iránti közös felhívásban kell helyet kapniuk. Szükségünk van erre a stratégiára; szükségünk van erre a stratégiára, mert nemzetközi szinten az Európai Unió is elveszíti hitelességét. Sok ország kinéz bennünket emiatt a kérdés miatt. Ez úgyszintén fontos, mert már a múltban is megértettük, hogy ez olyasmi, aminek köze van az emberi jogokhoz és a társadalmi befogadáshoz.
Azt is megértjük, hogy politikai kérdésről van szó. A politikai vita keretében kell tehát megértenünk, hogy meg kell keresni a szükséges megoldást.
Elena Băsescu
(RO) Tekintettel arra, hogy Európa egyik legnagyobb, mégis igen kiszolgáltatott kisebbségét alkotják, a roma közösség ügyének még intenzívebben meg kellene jelennie az európai politikában. A munkanélküliség, a szegénység, a visszaélések, a megkülönböztetés és végül, de nem utolsósorban az oktatáshoz való korlátozott hozzáférés csupa olyan probléma, amelyet a roma kisebbség rendszeresen tapasztal, és amelyek végül társadalmi kirekesztéshez vezetnek. Úgy vélem, egy integrált európai programra van szükség, hogy illeszkedjen a kultúrájukhoz és értékeikhez, szem előtt tartva, hogy ők szabadon vándorolnak.
A magas születési ráta és a sajnálatosan alacsony születéskor várható élettartam együttes hatása miatt a gyermekek a roma lakosság 46%-át jelentik. Az oktatáshoz való hozzáférés számukra valódi lehetőséget adna. Miközben az oktatáshoz való hozzáférést és jogosultságot európai szabályok garantálják, a szegény roma közösségekhez tartozó gyermekek többsége egyáltalán nem jár iskolába, vagy korán lemorzsolódik. Az egyik konkrét intézkedés az lenne, hogy ezeket a gyermekeket és fiatalokat bevonjuk a kötelező iskolarendszerbe, ezáltal megelőzve az iskolai lemorzsolódásukat. A 2009-2010-es tanévben a román oktatási minisztérium 7483 speciális helyet biztosított az ország középiskoláiban, de ezekre csak 2460 tanuló jelentkezett, akik közül 2246-ot vettek fel.
Az erőfeszítésekre azonban mindkét oldal részéről szükség van. A roma kisebbségnek felelősségteljesen kell eljárnia, hogy javíthasson az életszínvonalán. Az oktatás hiánya meggátolja a romákat abban, hogy aktívan részt vegyenek azon ország társadalmi, gazdasági vagy politikai életében, ahol élnek. Az Európai Unió különféle finanszírozási programok révén támogatja a romák társadalmi integrációját, ilyen például az Európai Szociális Alap, az Európai Regionális Fejlesztési Alap, valamint a Progress és a "Cselekvő Ifjúság” program.
Köszönöm.
Emine Bozkurt
Elnök úr, a romák - a legnagyobb európai kisebbség - intézményes megkülönböztetéstől, cigányellenességtől, rendkívüli mértékű szegénységtől és társadalmi kirekesztéstől, szegregált lakhatási, oktatási és szociális jóléti rendszerektől szenvednek. A rövid távú megoldások nem adnak választ a romák kiterjedt, mélyen gyökerező problémáira. Fel kell mérnünk a meglévő helyes gyakorlatokat, valamint a meglévő szakpolitikák által a roma lakosságra gyakorolt negatív hatásokat is.
Az egyik, noha nem az egyedüli példa az, amikor a roma gyermekeket elveszik a családoktól, és elkülönített bentlakásos iskolákba viszik. Ezek az intézkedések nem oldják meg a problémákat: inkább csak tovább erősítik a szegregációt, ugyanakkor a roma családok életét nagymértékben negatívan befolyásolják. Európának szüksége van egy hatékony, hosszú távú romastratégiára. Ezzel a csúcstalálkozóval újabb lehetőséget kaptunk a megerősítő intézkedésre, a romákról szóló első csúcstalálkozótól eltérően, amely nem tartalmazott valódi politikai kötelezettségvállalásokat az EU-ban. Az EU-nak először is jó példát kellene mutatnia azzal, hogy több pozíciót kínál a romáknak, és a stratégiába bevonja a romákat és a civil társadalmat.
Danuta Maria Hübner
Elnök úr, a córdobai csúcstalálkozó mindnyájunkat próbára fog tenni, az európai intézményeket és a tagállamokat egyaránt. A csúcstalálkozónak világos európai elkötelezettséget kell mutatnia egy teljes értékű politikai és operatív stratégia mérlegelése mellett, amely a romakérdések kezelésében túllépne a nyilvánvaló emberi jogi szempontokon - hiszen ezek alapvetőek - a valódi gazdasági és társadalmi befogadás felé.
Integrált stratégiai politikára és az összes, gazdasági és társadalmi velejárók szempontjából releváns területre kiterjedő cselekvési tervre van szükségünk. Sok mindent sikerült már megtenni és elérni, de még kétségkívül hosszú út áll előttünk. Arra van szükségünk, hogy a Bizottság, a Parlament, a tagállamok, de mellettük - ahogy López Garrido miniszter már elmondta - a helyi és regionális hatóságok is szorosan együtt dolgozzanak.
A Bizottságtól várjuk ez ügyben a felelősségek világos felosztását és az összes érintett szolgálat közötti hatékony koordinációt. Arra számítunk, hogy a Bizottság most megvalósuló 5 millió eurós projektje kikövezi az utat a hatékony és eredményes megoldások előtt a legfontosabb területeken: a kora gyermekkori oktatás és a gazdasági integráció területén, és előrehaladást hoz a politikai tanulásban és értékelésben.
Nagyra értékeljük a Bizottság, különösen a Regionális Politikai Főigazgatóság erőfeszítéseit, és arra biztatjuk a Bizottságot, hogy növelje tovább a helyi és regionális szintű részvételt a roma társadalom gazdasági integrációját erősítő gyakorlati intézkedésekben.
A Parlament különböző képviselőcsoportjaiból sok képviselőtársunk már megmutatta elkötelezettségét, de kötelességünk, hogy ennek a kérdésnek sokkal nagyobb politikai súlyt adjunk.
A romák integrációja révén esélyt kapnánk arra, hogy az európai munkaerőpiacot valóban befogadóvá tegyük. Ez esélyt adna az előrelépésre az európai demográfiai kihívások kezelésében.
Befejezésül ezért hadd fogalmazzak úgy, hogy a córdobai csúcstalálkozót a romák valódi integrációjára irányuló utolsó felhívásnak kell tekintenünk.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Európa első középtávú roma kormányzati programjának kidolgozójaként és az Európa Tanács 2002-es roma jelentésének rapporteureként egyetértek azokkal, hogy ma ez Európa egyik legbonyolultabb ügye. Nem irigylem biztos asszonyt, mert ennél komplexebb, bonyolultabb kérdés nincs ma Európában. Evidencia, hogy a romák nem egyszerűen etnikai és nemzeti kisebbség, hanem sokszorosan hátrányos helyzetű szociális kisebbség. Nem evidencia azonban az, hogy mi a felelősség megoszlása a többség és kisebbség között. Többség és kisebbség között aszimmetrikus a felelősség, mert a többségnek sokkal nagyobb a felelőssége, de a kisebbségnek is megvan, a romáknak is megvan a maga felelőssége. A negyedik, nagyon fontos, hogy integráció kell asszimiláció nélkül.
S végül nem költségvetési kérdés, nem forrás kérdése pusztán, hanem annak a kérdése, hogy vannak-e személyek, mechanizmusok mind a többségi, mind a roma társadalom szempontjából. Mint volt államtitkár azt kell, hogy mondjam, ott működött a kisebbségi kérdés, ahol volt elkötelezett helyi többségi személy, hiteles helyi kisebbségi vezető, aki mozgósítani tudta a kisebbséget, és a civil szervezetek segítették. Nem pénzkérdés. Kell az uniós szint, de tagállami szinten és helyi szinten dőlnek el a dolgok, ezért támogatom az uniós stratégiát.
Elena Oana Antonescu
(RO) A roma kisebbségi csoport gazdasági és társadalmi fejlődése az egyik legkényesebb és ellentmondásosabb kérdés a közép- és kelet-európai államok számára. Az EU-ban élő romák tényleges számáról nincsenek pontos becsléseink. Azt azonban tudjuk, hogy a roma kisebbség a legnagyobb és legszegényebb a határokon átnyúló etnikai kisebbségek közül.
Az Európai Uniónak koherens, hosszú távú megközelítésre van szüksége, mivel a nemzeti szakpolitikák nem elegendőek a romák helyzetének megváltoztatásához. A roma lakosság életkörülményeinek javításáért mindegyik állam felelős. A folyamat sikeressége azonban nagymértékben azon múlik, hogy a kérdést a maga egészében, összehangolt intézkedésekkel kezelik-e.
Véleményem szerint az egyik legnagyobb, megoldásra váró probléma a fiatal generáció esetében a kilátások hiánya. A roma népesség fiatal népesség, akik között jelentős a 20 év alattiak aránya. Ebben a tudáson és innováción alapuló társadalomban, amelynek fejlesztésére Európa törekszik, ha nem teszünk azonnali intézkedéseket, a roma fiatalok egyre távolabb kerülnek a népesség többi részétől. A jelenlegi szakpolitikák és stratégiák közül csak kevés foglalkozik a gyermekekkel és fiatalokkal, holott a roma népességen belül a gyermekek és fiatalok nagy száma miatt ők jelentik a változás generációját. A fenntartható fejlődés folyamatának a gyermekek generációjától kell kiindulnia, akik hozzájutnak az oktatáshoz, az orvosi ellátáshoz és az összes olyan lehetőséghez, amely a többségi társadalom gyermekei számára eddig is adott volt.
Ezért szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy az EU 2020 stratégiáról szóló bizottsági javaslatban nem szerepel semmilyen célkitűzés a roma közösség problémáinak megoldására vonatkozóan. Ha nem teszünk egyedi intézkedéseket, és ha nem történik igazi fordulat a hozzáállásunkban, fiatal romák milliói fogják egész életükön át viselni a társadalmi kirekesztést és a marginalizálódást. A reménytelenség miatt ezek a közösségek a lakosságuk és a népesség többi része számára veszélyes területekké fognak változni. A roma közösségnek valódi lehetőséget kell adnunk arra, hogy változtassanak kilátásaikon. A szolidaritásnak mint alapvető értéknek az európai projektben központi szerepe van. Ezért kell továbblépnünk az intézkedések meghozatalára való politikai hajlandóságtól a gyakorlati végrehajtásuk felé.
Olga Sehnalová
(CS) Hölgyeim és uraim, egy nemrég készült közvélemény-kutatás tanúsága szerint a csehek 76%-a nem szeretne roma szomszédot. Az elmúlt 10 vagy több évben polgármesterként mindennapi politikai tevékenységem keretében foglalkoztam a roma és nem roma polgárok közötti együttélés és szomszédi viszonyok problémáival a szülővárosomban. Ennek következtében szilárdan hiszem, hogy nem a pénzügyi megoldások jelentik a választ - ami egyébként nyilvánvalóan kiderül a romák társadalmi-gazdasági helyzetének javítására irányuló, eddigi uniós támogatású projektek meggyőzőnek semmi esetre sem nevezhető összesített eredményeiből.
Véleményem szerint a megoldást csak a városokban és falvakban élő helyi közösségek kohéziója jelentheti, amelyeknek teljes értékű polgárokként kell elfogadniuk a romákat, akármi is történik. Ugyanez azonban fordítva is igaz: a romáknak szintén azt kell érezniük, hogy a közösséghez tartoznak, és el kell fogadniuk a közösség szabályait és normáit. Saját pozitív példáik és szerepmintáik rendkívül fontosak a többségi közösséggel való kapcsolatok és a roma közösségen belüli tényleges munka szempontjából. Alapvető fontosságú ugyanakkor, hogy a társadalom egészében következetesen, megalkuvás nélkül fel kell lépni az idegengyűlölet és a rasszizmus ellen. Az összes lehetséges forrás, a konkrét fellépések és állásfoglalások révén tegyük teljesen egyértelművé, hogy ezek számunkra teljességgel elfogadhatatlanok. Erre a jövőben együttesen kell törekednünk.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Mindenekelőtt szeretnék hangot adni azon reményemnek, hogy a romákról szóló córdobai csúcstalálkozó áttörést hoz a romák befogadásának szentelt közös stratégia elfogadásában.
E közösség életkörülményei továbbra is elfogadhatatlanok, és a velük szembeni megkülönböztetés egyre erősebb, annak ellenére, hogy az elmúlt években a helyzetük javítására irányuló projektekre szánt összegek a félmilliárd euróhoz közelítenek. Úgy vélem, eljött az ideje annak, hogy a jó szándékról átlépjünk a tettekre.
Sajnos az Európai Bizottság még mindig nem bizonyította, hogy rendelkezik a szükséges elszántsággal a romák életszínvonalának és társadalmi integrációjának javítására, illetve a velük szembeni rasszista fellépések leküzdésére irányuló intézkedések koordinálásához. Szerintem a romakérdést külön feladatnak kell tekinteni, amely egyértelműen a szociális ügyekért felelős biztos alá tartozik. Az is rendkívül hasznos lenne, ha az e kérdés kezelésével megbízott bizottsági szakértők között roma származású szakértők is lennének.
Hiszem továbbá, hogy rendelkeznünk kell egy társadalmi és kulturális szempontú megközelítéssel, hogy elkerüljük a műveltségi és foglakoztatási szintek terén már most is meglévő egyenlőtlenségek felerősítését. Ezt szem előtt tartva arra kérem a Bizottságot, hogy ösztönözze a roma migránsok hozzáférését javító munkaerő-piaci programokat, valamint a helyi hatóságok és a roma közösségek közötti együttműködést, és vegye fontolóra a nem kormányzati szervezetekkel való szorosabb együttműködést.
Milan Zver
(SL) Elnök úr, biztos asszony, López Garrido úr, mindenekelőtt szeretnék gratulálni Spanyolországnak ahhoz, hogy ezt a csúcstalálkozót is felvette a prioritásainak sorába. Ugyanakkor engedjék meg, hogy a Bizottságnak is gratuláljak, amiért úgy határozott, hogy átfogó jelentést készít az európai romák helyzetéről. Ez arról tanúskodik, hogy tisztában vagyunk a kérdés aktualitásával. Ez a kérdés azonban csak az elmúlt években, az Európai Unió bővítésével vált időszerűvé.
Ugyancsak örömmel tapasztaltam, hogy szinte mindegyik parlamenti képviselőcsoport - vagy legalábbis a többségük - komolyan viszonyul e kérdés rendezéséhez. A Lisszaboni Szerződés biztosít számunkra egy kiegészítő jogalapot, ami lehetővé teszi, hogy nagyobb mértékben vegyünk részt a romakérdés rendezésére irányuló átfogó, szilárd stratégia kialakításában, egy úgynevezett nem kötelező erejű jogi eszköz keretében.
Nyilvánvalóan nem vagyunk abban a helyzetben, hogy az EU szintjén közös romapolitikát alakíthassunk ki, mivel e tekintetben az elsődleges hatáskör a tagállamokat illeti. Kidolgozhatunk viszont néhány mutatót és egy közös adatbázist, kicserélhetjük a bevált módszereinket, és ebből a szempontból a tagállamok sokat segíthetnek egymásnak.
Szlovéniából származom, ahol mi például intézményesítettük a "roma tantermi asszisztens” szerepét. Feladata, hogy közvetítsen az iskola és a szülők között, és ezzel rengeteget segít a roma gyermekek oktatási rendszerbe való beilleszkedésében.
Corina Creţu
(RO) A romákról szóló első európai csúcstalálkozó valójában elismerte, hogy az európai államok külön-külön kudarcot vallottak a romák jogainak és integrációjának garantálása terén, és ezzel megtette az első lépést egy közös, hosszú távú stratégia elfogadása felé az EU szintjén.
Sajnos óriási a különbség a tervek és tanulmányok, illetve ezek gyakorlati, a roma közösség életének kézzelfogható mértékű javítását szolgáló megvalósítása között. A roma közösség továbbra is a legkiszolgáltatottabb etnikai népcsoport Európában, egy olyan időszakban, amikor a legnagyobb arányú szegénységgel és társadalmi kirekesztéssel néznek szembe. Ráadásul a kilátásaik egyáltalán nem biztatóak, ha figyelembe vesszük, hogy a magas születési arány és az alacsony várható élettartam miatt a roma lakosság nagyjából fele kiskorúakból áll.
Úgy vélem, hogy egy koherens integrációs stratégia felé az első lépésnek mindenképpen annak kell lennie, hogy a romák fiatal generációi számára garantáljuk a megkülönböztetéstől mentes hozzáférést az oktatáshoz. Ez az egyetlen olyan intézkedés, amely meghatározó szerepet játszhat a változás előmozdításában, hogy a romák be tudjanak illeszkedni a munkaerőpiacra, és ezáltal kitörjenek a társadalmi kirekesztés ördögi köréből.
Iosif Matula
(RO) A romák határokon átnyúló etnikai és kulturális közössége Európa-szerte 10 milliónál is több főt számlál. A romákat érintő problémák összehangolt, hosszú távú fellépést igényelnek, az Európai Unió és a tagállamok bevonásával.
Fontos kezdeményezések indultak már ezen a területen, de szerintem tovább kell mennünk. El kell fogadnunk egy rendes, célirányos fellépéseken és rendszeres hatásvizsgálaton alapuló európai stratégiát a romák számára.
Nagyszámú roma közösséggel rendelkező országból származom, ezért örülök, hogy ma végre kimondjuk, hogy a romakérdéssel Európa egészének kell foglalkoznia. Romániában hatályban van egy stratégia, amely még az ország uniós csatlakozása előtti időkre datálható, célja pedig a romák helyzetének javítása. Ennek érdekében külön biztosítanak számukra ingyenes helyeket az állami egyetemeken, ami nagymértékben hozzájárul az oktatás és a kultúra színvonalának emeléséhez e közösség tagjai körében. A nemzeti és helyi állami hatóságok törekszenek a romák társadalmi befogadásának előmozdítására és munkaerő-piaci integrációjukra, hogy leküzdjék a mélyszegénységet, és hozzáférjenek az egészségügyi ellátás szolgáltatásaihoz. A kívánt eredmények eléréséhez azonban Európa részéről következetes pénzügyi támogatásra van szükség.
Krisztina Morvai
(HU) A cigány gyermekek, roma gyermekek számára a felemelkedés egyetlen lehetséges útja a rendszeres iskolába járás. Rendkívül sajnálatos, hogy a politikai korrektség egyik megnyilvánulási formájaként rendszeresen halljuk azoknak a szülőknek a mentegetését, különböző jogcímeken, akik a gyermekeik iskolába járását nem mozdítják elő, illetőleg egyenesen akadályozzák. Ebből a szempontból különösen is diszkrimináció tárgyai, illetve alanyai a lánygyermekek, a cigány lánygyermekek, akikre a felelőtlen szülők sokszor ráterhelik a sok gyermek gondozásának és az otthoni teendőknek a súlyát, iskolába járás helyett. A nemzetközi emberi jogi normáknak kizárólag az felel meg, hogyha az állam kötelezettséget vállal arra, hogy ilyenkor a gyermek védelmében fellép és bírsággal, büntetéssel, ha kell, illetőleg a családi pótlék vagy más segélyek megvonásával kényszeríti, kötelezi a szülőt, hogy a gyermek érdekében a gyermek jogait biztosítsa.
Monika Smolková
(SK) Az Európai Unióban minden bizonnyal a romák alkotják a legszegényebb népcsoportot. Ezért én támogatom, hogy minden eszközt használjunk fel a romák társadalmi és gazdasági tevékenységekbe való integrációja érdekében. Mindenekelőtt a gyermekek és a fiatalok oktatásában látom a megoldást.
Azzal is egyetértek, hogy meg kell szüntetni a romákkal szembeni burkolt és nyílt megkülönböztetést. Ugyanakkor szerintem arról is nyíltan kellene beszélnünk, hogy a roma gyermekek jogait hogyan nyomják el a saját szüleik. Mindenkinek joga van a méltóságteljes élethez, de a roma gyerekek túlnyomó része ehhez nem jut hozzá. A következő csúcstalálkozón beszéljünk arról is, hogy mindenekelőtt maguknak a romáknak hogyan kellene aktívan törekedniük a saját problémáik megoldására; először is a gyermekeik oktatásával kapcsolatban, de a saját életkörülményeik javítására irányuló folyamatban való személyes részvételükkel is. És mivel én a jövőben nem kívánok a Bizottság tagja lenni, itt, ebben a teremben akarom kimondani, hogy a következő csúcstalálkozón arról is beszélnünk kell, hogy a romáknak szánt támogatásokkal hogyan élnek vissza maguk a romák.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, a roma népességről és a közelgő córdobai csúcstalálkozóról most lezajlott vita ismét megmutatta, hogy a romák társadalmi és gazdasági integrációja európai szintű probléma, ezért európai stratégiát igényel. Az eddigi elégtelen előrehaladásból következően a córdobai csúcstalálkozón pontosan ennek elérésében reménykedünk, amint már sokszor említést nyert.
Szükségünk van egy olyan cselekvési terven alapuló stratégiára, amelyet a Tanács követni kíván, szem előtt tartva az elnökségi trió által kitűzött átfogó programot; mivel nagyszabású programról van szó, egy működőképes cselekvési tervről, amelyben az egyik legfontosabb eszköznek kétségkívül a strukturális alapokat kell tekinteni - mivel a társadalmi kohézió terén ez Európa legerősebb eszköze -, és amelyet konkrét intézkedések révén kell végrehajtani.
Véleményem szerint az említett konkrét intézkedések némelyikének a romák által tapasztalt egyedi kérdésekre kell koncentrálnia: a romaként elszenvedett megkülönböztetésre, így például a közszolgáltatások igénybevételében vagy a foglalkoztatásban átélt nehézségekre. Külön meg kell vizsgálnunk a roma nők helyzetét is, akik különösen szenvednek a szegénység problémáitól, a lakáshoz jutás nehézségeitől, a megkülönböztetéstől és az erőszaktól; és ugyancsak vizsgálnunk kell a roma fiatalok problémáját, mivel esetükben a képesítés hiánya a mostani gazdasági válság idején még inkább megnehezíti az elhelyezkedést. Ott van ezenkívül a roma gyermekek ügye: állítólag a születéskor várható élettartamuk 10 évvel marad el az európai gyermekek átlagától.
Ugyanakkor azonban olyan általános intézkedést is kell tennünk, amely a roma népesség egészének kedvez; mivel a legsúlyosabb megkülönböztetést elszenvedő közösségek közé tartoznak, a megkülönböztetés elleni politika minden formában segíteni fog rajtuk. Ugyanez igaz a nemi alapú erőszak elleni fellépésre is, ezért olyan fontos, hogy a nemi alapú erőszak leküzdése érdekében minél előbb elkészüljön a védelmi határozatról szóló irányelv, mivel ez az intézkedés különösen kedvez majd a roma nőknek; ugyanez a helyzet a megkülönböztetésmentességről szóló irányelvvel, amely a roma lakosság számára lesz különösen kedvező.
Mindezen intézkedések során ügyelnünk kell a gyámkodó hozzáállás elkerülésére, mivel a roma lakosság identitását és kulturális sajátosságait mindenekfelett tiszteletben kell tartanunk.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a tisztelt Háznak az itt elhangzott sok javaslatáért és felvetésért. Ezeket Andor biztos és én figyelembe fogjuk venni, amikor a csúcstalálkozó előtt bemutatjuk közleményünket. Ebben a közleményben azt is nagyon világosan ki fogjuk mondani, hogy a Bizottság nem tudja és nem is fogja elfogadni, hogy a romák etnikai hovatartozásuk miatt megkülönböztetésnek és társadalmi kirekesztésnek vannak kitéve.
Most tehát már vannak eszközeink; vannak szakpolitikáink. Kérdés, hogy hogyan használjuk fel őket. Hogyan tudjuk általános érvényre juttatni a romák kérdését és problémáit mindezekben az eszközökben és szakpolitikákban? Véleményem szerint ehhez nincs szükségünk külön roma irányelvre vagy roma alapra. Arra viszont szükség van, hogy a romakérdéseket teljes mértékben számításba vegyük az uniós jog alkalmazásakor és az uniós alapok végrehajtásakor. Ennek kulcsa - amint ezt Önök közül sokan elmondták - a partnerség és az együttműködés az összes fontosabb szereplő között. A Bizottság ezt a szemléletet követi a romák társadalmi befogadásával foglalkozó uniós fórumon és belső eljárásaiban.
Azt is szeretném azonban nagyon határozottan hangsúlyozni, hogy miközben a romákkal szembeni kirekesztésnek természetesen nagyon sok köze van az alapvető jogokhoz, a legszorosabban mégis a szociális és gazdasági kérdésekhez kapcsolódik. Szeretném idézni például a romák kirekesztésének gazdasági költségeiről szóló világbanki tanulmányt, és jelezni, hogy ez nagyon fontos bizonyíték arra, hogy a megoldásokat a társadalom egésze érdekében kell megtalálnunk. Ahhoz tehát, hogy a lehető leghatékonyabban alkalmazzuk a rendelkezésünkre álló eszközöket, stratégiai megközelítésre lesz szükségünk - mainstreamingre, mint azt néhányan már elmondták. E módszer alapja az együttműködés, a szükséges erőforrások mozgósítása és az a stratégia, hogy a sikerekből és kudarcokból egyaránt tudjunk tanulni.
Mindenképpen el kell kerülnünk egy olyan stratégia megalkotását, amely csak papíron létezik. Eredmények kellenek; eredmények, amelyek segítségével a romák be tudnak illeszkedni a normál iskolákba - Önök közül sokan beszéltek az iskolai oktatásról, én pedig szeretném részletesen megismerni az iskola előtti neveléssel foglalkozó fellépésünket, hogy ez a gyakorlatban hogyan működik -; az általános munkaerőpiacra: e téren kollégám, Andor biztos úr pontosan ki fogja tűzni az elérendő célokat; valamint a társadalom egészébe, ami feladatként valamennyi szakpolitikánkban megjelenik.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr! Egy technikai probléma van. Most vettem észre, hogy a komputer klónozott engem, mert kollégáimnál, akiknél a kártya be volt téve, mindenhol az én nevemet, a Tabajdi nevet tette be. Ezt Gomez asszony helyén vettem észre, de máshol is észrevettem. Tehát valami komputerprobléma van. A kolleganőmnél Göncz Kingánál is a Tabajdi nevet jelzi ki a kártya. Kérem, hogy ellenőrizzék, mert nem szeretném, hogy ilyen mértékben klónozva legyek az Európai Parlamentben. Kérem, szóljon a technikai szolgálatnak. Köszönöm...... Nálad is Zoli?
Elnök
Köszönöm. A technikai szolgálat figyelni fog erre.
A vitát lezárom.
A szavazásra a következő ülésen kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Vilija Blinkevičiūt
írásban. - (LT) Szeretném hangsúlyozni, hogy a romákkal szembeni megkülönböztetés megelőzéséért és a társadalmi integrációjuk támogatásáért való felelősség megosztásával a romakérdés az európai emberi jogi politika részévé vált. Ezért a romákról szóló második, Córdobában tartandó európai csúcstalálkozó közeledtével meg kell vitatnunk a romák által tapasztalt szociális problémákat és e problémák megoldásának módjait. Örülök, hogy a házigazda spanyol elnökség megrendezi ezt a csúcstalálkozót, mivel szóvá kell tennünk és el kell ismernünk a romakérdések létezését. Szeretném hangsúlyozni, hogy egy szabad, demokratikus társadalomban elfogadhatatlan, hogy egy népcsoport el legyen szigetelve a társadalomtól, és hogy az emberek alapvető jogait és szabadságait nyíltan megsértsék. A roma közösség tagjai rasszista támadásoknak vannak kitéve, a közszolgáltatásokhoz és szociális ellátásokhoz való hozzáférésük egyenlőtlen, a lakhatásban és az oktatásban nagyarányú szegregációt tapasztalnak. Emellett arra is fel kell hívnunk a figyelmet, hogy a romák nemcsak közvetlen megkülönböztetést, hanem burkolt, közvetett megkülönböztetést is tapasztalnak, például amikor nem alkalmazzák őket, illetve nem fogadják be őket a társadalmi életbe. Ezért egyetértek azzal, hogy fel kell kérnünk az Európai Bizottságot, hogy ösztönözze a tagállami kormányokat és a regionális és helyi hatóságokat a romákkal kapcsolatos uniós projektek jobb végrehajtására. Kérem továbbá a Bizottságot, hogy tegyen konkrét lépéseket és kezdeményezéseket az európai romákkal szembeni közvetlen és közvetett megkülönböztetés leküzdésére.
Cristian Silviu Buşoi
írásban. - A statisztikai adatok azt mutatják, hogy Európában sajnálatos módon a romák a legtöbb gyűlöletet és megkülönböztetést elszenvedő etnikai kisebbség. Láttuk már a romák társadalmi befogadásával kapcsolatos nehézségeket sok tagállam esetében, köztük az én hazámban is. Ebből világosan kiderül, hogy tágabb európai kérdésről van szó, amelyet együtt kell kezelnünk. Az oktatáshoz és a foglalkoztatáshoz való hozzáférés kulcsfontosságú, hogy ezzel el lehessen kerülni azt a tendenciát, hogy a romák a pénzszerzés más, könnyebb, de ártalmasabb módjaihoz folyamodjanak. A megkülönböztetés elleni jogszabályokat teljes körben alkalmaznunk kell a romákra, és további intézkedéseket is kell tennünk a társadalmunkba való beilleszkedésük érdekében. Mindeddig nem volt semmilyen összefüggő stratégiánk. Szeretném, ha ez a romákról szóló második európai csúcstalálkozó a romákra vonatkozó valódi uniós stratégia megszületését eredményezné. A strukturális és előcsatlakozási alapokat hatékonyabban kellene felhasználni az ilyen kezdeményezések finanszírozására. Szeretném továbbá megerősíteni, hogy ezt a stratégiát a koordináció eszközeként kell használni, és lendületet kell vele adni a tagállamoknak. Az intézkedéseket helyi szinten kell meghozni, építve a helyi nem kormányzati szervezetek és a romák saját szakértelmére, akik ismerik a legnagyobb problémákat, hogy a stratégia valóban meg tudjon felelni a roma emberek szükségleteinek.
Vasilica Viorica Dăncilă
írásban. - A romák régóta az egyik leghátrányosabb helyzetű kisebbségnek számítanak Európa egész területén, és az élet minden terén széles körű megkülönböztetésnek vannak kitéve.
Az elmúlt évtizedben az Európai Unió és tagállamai figyelmet és erőforrásokat fordítottak a romák helyzetének javítására. Néhány tagállam a romajogi mozgalommal együttműködésben szakpolitikákat vezetett be, hogy a roma gyermekek számára egyenlő hozzáférést biztosítson a színvonalas oktatáshoz. Az e területen elkezdett erőfeszítések folytatását az elkövetkező években is legfőbb prioritásnak kell tekinteni.
A szakpolitikának mindig átfogónak kell lennie, hogy minél inkább szisztematikus hatást érjen el a romák és nem romák közötti különbségek csökkentésében, valamennyi területen: az oktatásban, a foglalkoztatásban, a lakhatásban és az egészségügyi ellátásban. Az Európai Uniónak és tagállamainak tovább kell folytatniuk a romákkal foglalkozó eddigi szakpolitikáik értékelését, és módot kell találniuk arra, hogy megszüntessék a romakérdésben tanúsított gyámkodó hozzáállást, amely a romákat a politikai előnyök függő helyzetben lévő, passzív kedvezményezettjeinek tekinti.
Ezenkívül létre kell hozni egy gyakornoki rendszert roma fiatalok részére, hogy a Bizottság szervezeti egységeinél és a megfelelő kormányzati intézményeknél teljesített programok révén fejleszthessék szaktudásukat.
Cătălin Sorin Ivan
írásban. - (RO) A roma integrációnak szentelt tízéves szakasz (2005-2015) fele már mögöttünk van. Ebből annyit láthatunk, hogy nagyon sok szó esett a roma kisebbségről, létrejöttek különféle programok és fórumok, de az eredmények behatároltak. Az oktatással, foglalkoztatással, regionális fejlesztéssel stb. kapcsolatos problémák kitartóan jelen vannak, és néhány tagállamban egyre súlyosabbak. Az idei évben Córdobában tartandó, romákról szóló második csúcstalálkozó szándéka, hogy felelevenítse az európai nézőpontot, és új cselekvési terveket találjon. Egyetértek az elvek újradefiniálásának szükségességével, de úgy gondolom, hogy inkább egy transzverzális, horizontális stratégiát kell kidolgoznunk, amely ennek a kisebbségnek a problémáit integráltan, de nem kizárólagosan fogja kezelni. A legfontosabb szempont, hogy az előcsatlakozási alapokat és a strukturális alapokat megfelelően használják fel, és azok meghozzák a politikai döntéshozóként általunk elvárt, de a civil társadalom és mindenekelőtt a roma kisebbség által ugyancsak hőn áhított eredményeket.
Marian-Jean Marinescu
írásban. - (RO) A romákról szóló első csúcstalálkozónak legalább egy pozitív eredménye volt: közösségi szinten is sikerült megegyezni arról, hogy a társadalmi integrációhoz vezető első lépésként a romáknak oktatásra van szükségük. E tekintetben üdvözlöm a romák társadalmi befogadásával foglalkozó uniós fórum második ülését is, amely kifejezetten az európai romák oktatásának kérdésére helyezte a hangsúlyt. Az oktatási reform folyamata nemcsak az állami intézmények részvételét igényli, hanem a nem kormányzati szervezetekét is, amelyek fő céljának a továbbiakban nem a megkülönböztetés megnyilvánulásainak felismerését, hanem az etnikai csoportok oktatását kellene tekinteni. Az írástudatlanság csökkentése, a gyermekek iskolai tanulmányainak teljesítése és a szakképzés és átképzés iránti igény lehetőséget kínálnak a munkaerő-piaci elhelyezkedésre, továbbá módot adnak a társadalmi beilleszkedésre. Nyilvánvaló, hogy e kisebbség körében sürgősen szükség van a pozitív fejleményekre, de ez olyan dolog, amiért a hatóságok és maga a roma közösség egyaránt felelősek. A romákról szóló második európai csúcstalálkozónak kellőképpen motiválnia kell az Európai Bizottságot arra, hogy kézzelfogható eredmények elérésére irányuló jogalkotási javaslatokat készítsen ezen a területen. Az Európai Bizottságnak ezenkívül felül kell vizsgálnia a Szociális Alapot, és javasolnia kell a támogatás megnövelését azon projektek esetében, amelyek az Európai Unió legnagyobb kisebbségének társadalmi-gazdasági helyzetét próbálják javítani.
Franz Obermayr
írásban. - (DE) A romákról szóló córdobai csúcstalálkozó lehetőséget kíván adni arra, hogy nyíltan beszéljünk az Európában párhuzamosan egymás mellett élő társadalmakról, és ennek minden szinten a hatékony integráción kell alapulnia. Az integrációt nemzeti és európai szinten egyaránt ösztönözni kell. Egy dologról azonban nem szabad megfeledkeznünk e tekintetben, mégpedig arról, hogy a tényleges integrációhoz a két oldalnak együtt kell működnie. A romáknak ugyanúgy ki kell venniük a részüket az integrációból, és belülről kell dolgozniuk azon, hogy megakadályozzák a párhuzamos társadalmak kialakulását. E tekintetben különösen aggályos kérdésnek találom a gyermekek, és főként a leánygyermekek iskolai oktatását. Európa közepén egyszerűen nem fordulhat elő, hogy a gyermekek alig vagy egyáltalán nem illeszkednek be a meglévő iskolarendszerbe, és később nagy számban morzsolódnak le. Ennek következtében a jövőbeni munkaerő-piaci helyzetük is komolyan veszélybe kerül, ami miatt még inkább a társadalom peremére húzódnak, és ezáltal teljesen elszigetelődnek. A társadalombiztosítással és az életkörülményeikkel kapcsolatos problémák ezzel előre meghatározottá válnak, és az ördögi kör bezárul. Ezért rendkívül fontos, hogy arra kérjük az európai romákat, változtassanak az iskolai oktatással és a nők jogaival szembeni archaikus hozzáállásukon, lépjenek fel aktívan a saját kirekesztésük ellen és törekedjenek a társadalmi, és különösen a munkaerő-piaci beilleszkedésre.
Csaba Sógor
írásban. - (HU) Jóllehet a tagországok jelentős uniós és tagállami forrásokat fordítottak a tartósan munkanélküli romák munkához juttatására, mégsem született koherens megoldás EU-szinten: a tagállamok nagyon eltérő módon és mértékben konfrontálódnak a helyzettel. Fontosnak tartom, hogy a máig megoldatlan roma kérdésre, ami az Európai Unió mint jogi személy és a tagállamok közös problémája, egy összefüggő és hatásos stratégiát tudjunk kidolgozni. Az április 8-án Córdobában tervezett Európai Roma Csúcstalálkozó legfontosabb témája az európai szintű stratégia alapelveinek a megfogalmazása kellene legyen, azért, hogy a roma problematika ne "vándorolhasson” többé, hanem minden tagállam, közös európai stratégia alapján maga oldja meg a kérdést. Meggyőződésem, hogy az oktatás az alapvető eszköz erre. Szükségesnek tartom egy olyan átfogó programcsomag kidolgozását, amely elősegíti és motiválja a fiatal roma értelmiségnek a közösségbe való visszatérését és a közösség keretében, illetve annak érdekében végzett munkáját. Ezt nagyban segítheti egy szoros partnerkapcsolat kiépítése a különböző roma érdekvédelmi szervezetek, a felelős állami intézmények, a civil társadalom és az együttműködő EU-s intézmények között. Nagyobb szerepet kell juttatni a kedvezményes mikrohitelnyújtás vagy állami kamattörlesztés módszereinek. A mezőgazdasági támogatások koncepciójában tekintsék fontos célnak, hogy a roma közösségek elérhessék a megélhetésüket biztosító feltételeket. A helyzet súlyosabb, mint gondolnánk: a hosszú távú munkanélküliség aránya megugrott körükben, és egyre többen marginalizálódnak.
