

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om tekstilsektoren. 
László Kovács,
   Hr. formand, den europæiske tekstil- og beklædningsindustri er og vil vedblive med at være en vigtig del af EU's industri- og samfundsstruktur. Tallene taler for sig selv: ca. 2,5 millioner ansatte og ca. 4 % af EU's BNI. Der har været et kraftigt fald i beskæftigelsen i sektoren i de senere år. Det kan ikke undgås i en stadig mere åben verdensøkonomi, men det er ingen trøst for den arbejdstager, der mister sit job.
Det er Kommissionens og EU's opgave at give de europæiske producenter og importører et sæt forudsigelige rammer set i sammenhæng med en åben økonomi. Disse rammer må imidlertid være et kompromis mellem vidt forskellige mål. På den ene side må og skal vi sikre fortsat beskyttelse af vores industri imod uretfærdig handelspraksis. Og hvis der er helt uforudsigelige og voldsomme stigninger i importen, skal Kommissionen være rede til at yde midlertidig bistand til den europæiske tekstil- og beklædningsindustri uden at tilsidesætte andres, f.eks. importørers, handlendes og distributørers, interesser, og det samme gælder industrier, der køber ind i udlandet.
På den anden side må vi respektere vores forpligtelser over for Kina og hjælpe landet med at blive et ansvarligt WTO-medlem. Forudsat at Kina undgår uretfærdig handelspraksis, kan det drage nytte af sine komparative fordele og sin tiltrædelse af WTO samtidig med, at dets integration i den globale økonomi håndteres således, at forstyrrelser af samhandelen undgås. Det er det, vi har kaldt "gnidningsløs overgang".
For tekstil- og beklædningssektoren blev det, der foregår i dag, forberedt for 10 år siden. Under Uruguay-runden blev det besluttet, at vi gradvist skulle afskaffe de sidste kvantitative restriktioner for import i tekstil- og beklædningssektoren inden den 1. januar 2005 efter en overgangsperiode på 10 år. Men der var ikke ret mange, som forudså, hvor hurtigt og i hvilket omfang Kina gjorde sig gældende i sektoren. Det er nødvendigt at skabe et positivt miljø inden for international handel med tekstiler og beklædning efter tekstil- og beklædningsaftalens udløb. Den europæiske tekstil- og beklædningssektor har allerede bevist, at den kan tilpasse sig til vanskelige situationer, og at den er konkurrencedygtig. Der er en ting, som ofte bliver overset, og det er, at EU fortsat er verdens næststørste eksportør af tekstiler og beklædning. Det modsiger den opfattelse, at globaliseringen og Kinas og navnlig Indiens fremgang vil føre til, at de europæiske markeder oversvømmes med lavprisproducenter. Sandheden er, at EU kan konkurrere på verdensplan, men det kræver en omstrukturerings- og tilpasningsproces, der fremhæver vores stærke sider og ikke andre landes.
Vi må fokusere på innovative og højteknologiske tekstiler med merværdi, for vi er stærke på det område. Det kræver også, at andre lande, ikke mindst de mest konkurrencedygtige tekstil- og beklædningseksporterende lande, også åbner deres markeder for konkurrence.
Det er derfor, at de igangværende forhandlinger i Doha-udviklingsrunden er så vigtige, og Kina skal opfylde de forpligtelser, som det indgik, da det tiltrådte WTO. Da Kina tiltrådte WTO, accepterede det en formel forpligtelse, der tillod importlandene at anvende særlige tekstilspecifikke beskyttelsesforanstaltninger, hvis importen fra Kina steg meget hurtigt og var til skade for importlandenes industri.
Der blev ikke truffet ensidige foranstaltninger. EU og Kina nåede frem til et fornuftigt og afbalanceret aftalememorandum den 11. juni 2005. Denne aftale var resultatet af flere måneders vanskelige forhandlinger, som krævede tålmodighed, og som havde til formål at løse dette problem ad forhandlingsvejen med Kina i stedet for gennem en ensidig beskyttelsesforanstaltning, der utvivlsomt ville have fået uhensigtsmæssige følger. Aftalen giver først og fremmest EU og Kina mulighed for at fokusere på et mere positivt samlet program for handel og for at udbygge et solidt handelsmæssigt og økonomisk partnerskab også i tekstil- og beklædningssektoren.
Jeg vil minde om, at dette aftalememorandum giver den europæiske industri et pusterum, fordi den får mere tid til at tilpasse sig. Det sikrer også et forudsigeligt og sikkert handelsmiljø mellem EU og Kina for tekstil- og beklædningssektoren, som giver virksomheder, herunder både fremstillingsindustrien og importører, mulighed for at planlægge deres investeringer mere langsigtet og for at tilpasse sig. Det giver midlertidig beskyttelse af mange sårbare og forholdsvis fattige landes aktuelle position på EU-markedet, og det forhindrer en omfattende handelstvist med EU's næststørste handelspartner.
Det aftalte er det maksimale, vi kunne få ud af Kina i form af en aftalt begrænsning af deres eksport på baggrund af deres og vores WTO-forpligtelser.
Den 5. september besluttede EU og Kina gennem godkendt protokollat at finjustere gennemførelsen af aftalememorandummet. Dette godkendte protokollat har til formål hurtigst muligt at frigive varer, der er afsendt efter den 13. juli, dagen efter ikrafttrædelsen af den forordning, der gennemfører aftalememorandummet af 11. juni, ud over de niveauer, der er fastsat i aftalememorandummet. Dette godkendte protokollat trådte i kraft den 13. september og tillod fra det øjeblik udstedelse af de fornødne importbevillinger og frigivelse til fri omsætning af varer, som blev blokeret ved indførsel i EU, fordi de kvantitative lofter var nået.
I kraft af det godkendte protokollat og i den ånd af snævert samarbejde, der var opstået med kineserne siden aftalememorandummet fra juni, besluttede de to parter at dele byrden ved den aftalte løsning. Halvdelen af de blokerede mængder blev frigivet gennem forlods overførsler fra de aftalte lofter for 2006 plus overførsler mellem forskellige kategorier for 2005. Den anden halvdel blev frigivet gennem EU's ensidige forøgelse af importen for 2005.
I Lucas-betænkningen, som vi skal diskutere senere, udtrykkes der bekymring over den måde, hvorpå aftalememorandummet er blevet gennemført, fordi det har haft store konsekvenser for forhandlere og importører. Ved gennemførelsen af aftalememorandummet har Kommissionen handlet fornuftigt og gennemsigtigt. Husk på, at det i dette tilfælde drejer sig om et hidtil uset omfang af handel med tøj, som skaber uforudsete omstændigheder.
Vanskelighederne som følge af overgangsperioden ved gennemførelsen af aftalememorandummet skulle ikke gentage sig, fordi der fremover anvendes et forbedret overvågnings- og kontrolsystem. Såfremt der opstår gennemførelsesproblemer i fremtiden, vil Kommissionen omgående træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre fuld respekt for aftalememorandummet og det godkendte protokollat af 5. september. Men vi understreger, at importører fra nu af skal sørge for at gøre deres forretninger i overensstemmelse med de gældende EU-forordninger og bevise, at mængderne er til rådighed inden for de aftalte lofter.
Hvis vi ser på fremtiden, har den europæiske industri nu yderligere to et halvt års forudsigelighed foran sig, i hvert fald hvad angår de varekategorier, der er omfattet af aftalememorandummet. Udfordringen for den europæiske industri består nu i at bruge denne tid bedst muligt til at tilpasse sig til den nye konkurrencesituation, som begyndte at tage form for 10 år siden. Vanskeligheden ved den udfordring, som industrien står over for, må ikke undervurderes, især ikke i de sektorer, hvor Kinas fordele i form af billig arbejdskraft gør det overordentligt vanskeligt at konkurrere.
Kommissionen er opmærksom på sektorens vanskeligheder og vil fortsætte arbejdet på flere andre handelspolitiske områder for at skabe det bedst mulige miljø, så industrien kan trives på de aktuelle konkurrencevilkår. Vi vil bl.a. prioritere bedre og reel markedsadgang i tredjelande, fortrinsvis gennem forhandlingerne om Doha-udviklingsdagsordenen, men også gennem bilaterale forbindelser, bekæmpelse af svig, forfalskning og piratkopiering og reaktion på påstande om uretfærdig handelspraksis, når det er berettiget. Disse og andre foranstaltninger bliver undersøgt af den højtstående gruppe for tekstil og beklædning. Kommissionen er fast besluttet på at tage de nødvendige skridt til at tilføre ny dynamik til disse foranstaltninger, som har til formål at bistå industrien med at klare denne overgangsperiode med succes.
Tokia Saïfi,
   Hr. formand, hr. kommissær, hr. Mandelson indgik den 10. juni en aftale med Kina, som gør det muligt at kontrollere og begrænse importen af visse kinesiske tekstiler til EU indtil udgangen af 2008.
Men gennemførelsen af denne aftale er stødt på visse problemer som f.eks. det, at mange varer hober sig op på kajen i de europæiske havne, som De havde lejlighed til at fortælle os. I dag håber vi som følge af aftalen af 5. september, hr. kommissær, at kunne undgå nye forsinkelser i forsyningen og undgå, at der kommer større mængder på det europæiske marked uden om Shanghai-aftalen. Samtidig ville vi ønske, at den reviderede aftale kunne tage tilstrækkeligt hensyn til ikke blot interesserne i den europæiske tekstilindustri, som har gjort en stor indsats for at tilpasse sig, men også til interesserne hos tekstilproducenterne i udviklingslandene, som har lidt under efterdønningerne af sektorens liberalisering.
Og endelig, hr. kommissær, hvordan kan vi planlægge at skabe en bæredygtig fremtid for den europæiske tekstilindustri også efter fristens udløb i 2008? Hvad er grundlaget herfor, set i lyset af anbefalingerne fra den højtstående gruppe for tekstil og beklædning og initiativbetænkningen fra Europa-Parlamentet? Desuden har krisen i forbindelse med den kinesiske tekstileksport, ud over de industrielle og sociale implikationer, antaget en geopolitisk dimension.
Jeg tror derfor, at vi i dag i fællesskab skal spørge os selv, hvordan EU på lang sigt ser på sine handelsrelationer med sine største handelspartnere og især Kina. Vi får i øvrigt lejlighed til at drøfte dette punkt under behandlingen af Lukas-betænkningen. I mellemtiden skal vi finde nye veje til udvikling for EU's industrisektorer, som for fremtiden giver os mulighed for at foregribe skævhederne og give et konkurrencedygtigt svar på alle globale udfordringer.
EU skal i forbindelse med det næste ministermøde i WTO i Hongkong støtte sine handelspartneres bestræbelser på at bekæmpe svindel med og piratkopiering af tekstilprodukter og beklædning ved effektivt at gennemføre aftalen om de intellektuelle ejendomsrettigheder, forhandle den gensidige markedsadgang ved at insistere på, at de tekniske handelshindringer fjernes, og sørge for, at de sociale og miljømæssige standarder gennemføres af alle. Ville det ikke, hr. kommissær, være den bedste måde, hvorpå vi på sigt alle kan handle på lige fod?
Erika Mann,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil starte med at lykønske Kommissionen med at have afsluttet tekstilforhandlingerne med et positivt resultat. Vi ved, hvor kompliceret og vanskeligt det var, og det vil vores gruppe gerne lykønske Dem med.
Jeg beklager meget, at Rådet ikke er til stede under denne debat. Vi har netop set, hvor nødvendigt det er, at medlemsstaterne optræder sammenhængende, og jeg finder Rådets fravær under debatten meget uheldigt. Jeg ønsker, at det bliver underrettet om, at vi ikke bifalder det.
Jeg vil gerne vende tilbage til nogle af de punkter, som fru Saïfi allerede har været inde på. Beskyttelsesforanstaltningerne blev indført som led i WTO-forhandlingerne. Det viser også, hvor kløgtigt Kommissionen, medlemsstaterne og det ansvarlige udvalg i Parlamentet forhandlede dengang. Vi i Parlamentet har altid sagt, at det er nødvendigt.
På baggrund af den første krise, som vi har været vidne til i forbindelse med beskyttelsesforanstaltninger, hr. kommissær, vil jeg gerne spørge Dem om noget på min gruppes vegne. Tror De, at de beskyttelsesforanstaltninger, der blev foreslået under WTO-forhandlingerne og godkendt af Kina, er tilstrækkelige i lyset af krisen? Synes De, at beskyttelsesforanstaltningerne måske burde revideres og evt. ændres?
Når De svarer, hvilket De er velkommen til at gøre skriftligt, ville jeg være Dem taknemmelig, hvis De på ny ville komme med en vurdering af medlemsstaternes rolle i denne krise og komme med forslag til, hvad der skal ændres i fremtiden.
Hr. kommissær, De nævnte et punkt, som jeg er fuldkommen enig i. De sagde, at Kina allerede er blevet en politisk og økonomisk verdensmagt. Det viser naturligvis tydeligt, at mange af de forhandlinger, som har været ført i WTO eller som led i andre internationale aftaler, nu stiller os over for en ny udfordring. Vi har nu at gøre med store verdensmagter: Kina og på andre områder også Indien med sin softwareindustri, Brasilien på sukkerområdet. Hvilke udfordringer tror De, at EU vil komme til at stå over for i fremtiden i lyset af denne situation? De sagde, at virksomhederne kan tage konkurrenceudfordringen op, og De henviste til, at vi er den næststørste eksportør. Mit spørgsmål på gruppens vegne lyder som følger: Mener De, at det er nok? Må vi gøre mere, navnlig for de små og mellemstore virksomheder? Tror De, at den støtte, som vi nogle gange yder til virksomheder, hvoraf mange gør sig skyldig i outsourcing, er tilstrækkelig? Eller ville De i Kommissionen foreslå, at vi har behov for flere kontrolforanstaltninger for at kunne kontrollere det ordentligt?
Mit sidste spørgsmål lyder: Hvad synes De om idéen om at indføre en europæisk mærkning for produkter, herunder tekstiler, så folk kan se, hvilke vilkår og standarder de er produceret under?
Tak endnu en gang, jeg imødeser Deres svar. 
Johan Van Hecke,
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg har i nogen tid undret mig over, at man ikke har været i stand til noget tidligere at forudse den foruroligende udvikling med hensyn til Kinas tekstildumping, til trods for at udviklingen tydeligt kunne udledes af omstændighederne i forbindelse med de tidligere liberaliserede produktgrupper.
De foranstaltninger, der blev truffet den 5. september med hensyn til frigivelse af kvoterne for især de tekstilprodukter, som var blokeret i de europæiske havne, har, ja, undskyld mig, mest af alt karakter af en panikagtig handling.
Det aftalememorandum, som kommissær Mandelson i juni indgik med Kina, og ifølge hvilket der indføres kvantitative importbegrænsninger for 10 produktgrupper, var tydeligvis dårligt forberedt. Hvordan kan man ellers forklare, at kvoten for 2005 er opbrugt allerede små to måneder senere? Nu blev de blokerede varer skyndsomst frigivet, hvorved aftalen fra juni blev tilsidesat med den forvirring, det indebærer for producenter, forhandlere, aftagere og forbrugere inden for tekstilsektoren.
Jeg har et par helt konkrete spørgsmål, hr. kommissær. Hvordan kommer vi videre herfra? Hvordan vil man fjerne den eksisterende usikkerhed og forvirring i en sektor, som i forvejen har det svært? Hvordan forestiller man sig den videre gennemførelse af det omhandlede fra juni? Hvordan vil man i de kommende måneder kontrollere importen fra Kina? Og hvad sker der, hvis man om et par uger igen oplever, at en sending tøj ligger blokeret i europæiske havne? Og hvad med de fastlagte kvoter for de kommende år?
Den seneste aftale med Kina foranlediger således tydeligvis flere spørgsmål, end den besvarer, og jeg frygter, at Kommissionen heller ikke har svarene. Jeg håber, kommissæren kan overbevise mig om det modsatte. 
Eva Lichtenberger,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det, vi er vidner til i tekstilsektoren nu, er starten på en udvikling eller en udvikling, der er opstået og har stået på længe, og som vil accelerere og blive endnu mere skarp.
Vi står over for den kendsgerning, at verdenshandelen ikke længere er det, vi forestillede os den ville være i fremtiden. Vi er altid gået ud fra, at vi her i Europa laver hightech, mens alle andre forsyner os med billige råmaterialer og dækker vores basale behov. Den strategi virker ikke, for udviklingen er gået væsentligt hurtigere, som f.eks. på tekstilområdet i Kina.
Når vi nu siger, at aftalen, har givet os et pusterum, så er det virkelig heller ikke mere end det, og den vil i bedste fald kun bremse udviklingen en anelse, men den vil ikke løse de tilgrundliggende problemer. Europas tilpasning går ikke hurtigt nok.
Jeg noterer også, at de europæiske interesser på dette område er delte, nemlig mellem forbrugerne, de handlende og politikerne. Forbrugerne vil have billige T-shirts. Samtidig støtter et stigende antal mennesker i Europa kampagner som -kampagnen, hvor der reklameres for produkter, der er produceret under fair vilkår. Folk ønsker etiske standarder i produktionen, de ønsker også økologiske standarder i produktionen. Men samtidig vil alle have disse billige produkter. Det er det samme med de handlende.
Jeg vil gerne stille Dem et spørgsmål, hr. kommissær. Når De siger, at De mener, at Kommissionen handlede fornuftigt, hvorfor har man så overset, at der i løbet af kort tid har hobet sig masser af kinesiske produkter op i havnene? Jeg kan ikke forstå, hvordan europæiske regeringschefer kan deltage i åbninger af firmaer, der har slået sig ned i Kina, og så komme hjem og beklage sig over konkurrencen fra Kina. 
Jacky Henin,
   Hr. formand, de værste døve er de, som ikke vil høre. Det er en talemåde, som passer godt til Kommissionen og til kommissær Mandelson.
Mens tekstilsektoren gennemlevede en sand industriel og social katastrofe, lyttede de, men hørte næppe noget. I sagen EU versus Kina kastede EU håndklædet i ringen ved at acceptere, at importkvoterne blev taget op til fornyet overvejelse. Forslag og råb om hjælp fra lønmodtagernes fagforeninger og erhvervsorganisationerne inden for sektoren blev ikke fulgt op. De eneste vindere i denne sag var de troløse og lovløse sælgere, dem, der saboterer den europæiske industri, og som er eksperter i udflytning for enhver pris.
Idet de udviste et usædvanligt fælles mod, vurderede Kommissionen og kommissæren, at det over for de hundredtusindvis af nedlagte arbejdspladser og lukninger af tusindvis af virksomheder hastede med ikke at gøre noget. De gemte sig derfor bag denne skolegårdsremse: "20 millioner kinesiske eller indiske skjorter er lig med en solgt Airbus". En yderst tåbelig ligning, eftersom selv den største idiot ved, at det ikke er tekstilproducenterne, der køber Airbus, men derimod luftfartsselskaberne. Jeg kan endda komme med en afsløring: Hvis disse selskaber har anskaffet sig fly, er det fordi, de havde brug for dem, og de planlægger at finansiere disse køb gennem deres aktiviteter og ikke ved at sælge skjorter. I øvrigt er det lykkedes USA både at sælge deres Boeing-fly og samtidig i tide træffe de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger for deres tekstilindustri.
Udsat for de europæiske lønmodtageres pres og vrede og især da den franske folkeafstemning om forfatningen nærmede sig, rykkede De som erfarne strateger ud med nogle appetitvækkende forslag, som straks blev modtaget med begejstring af alle Deres venner i hyklerklubben, men som vi hurtigt fandt ud af, ikke var andet end mirakelmedicin. Som De så kynisk erklærede, er globaliseringen et spil, hvor der er vindere og tabere, men det kan man ikke sige til folket, så nogle gange er man nødt til at træffe nogle taktiske foranstaltninger.
For at forsvare interesserne hos lønmodtagerne fra tekstilindustrien ...
Patrick Louis,
   Hr. formand, hr. kommissær, tekstilindustrien er i krise. Den er truet af to former for selvoptagethed, for det første enhedstanken, som nægter at se fejlen ved den nye internationale arbejdsdeling. I dag forlader selv højteknologiske virksomheder kontinentet. Vi må kæmpe imod denne afindustrialisering af Europa og ikke give efter for illusionen om en servicesektor frem for alt. Og for det andet Unionens ideologi, som med Deres ord, hr. kommissær, består i at se denne industri som et restprodukt og se Kinas tvungne udadvendthed som en blid overgang.
Vi skal slå øjnene op, hvis vi skal redde denne industri. Vi skal genetablere den fælles præferenceordning, sådan som Rom-traktaten etablerede den, for at konkurrencen ikke bliver en konkurrence mellem sociale systemer. Vi skal genetablere en konkurrencedygtig pengepolitik for at kæmpe på lige fod imod dollaren og yuanens valutadumping. Vi skal øjeblikkeligt opfordre Kina til først og fremmest at mætte sit eget marked og genetablere kvoterne i henhold til 2004-standarderne, og så må vi ikke glemme de fattige tekstileksporterende lande, som er de første ofre for denne uansvarlige politik. Hr. Mandelson sagde, at EU er det mest åbne økonomiske område i verden. Jeg oversætter det til, at det er det mindst beskyttede område i verden.
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, at se et barn dø for hvert minut i Syden på grund af kighoste eller mæslinger, når der findes en vaccine, er hjerteskærende.
Og det samme gælder tekstilsektoren og udflytning. At se arbejdspladser forsvinde, at se virksomheder bukke under i tusindvis, at se alle disse globaliseringssygdomme, når muligheden er der for at udvikle en ny toldteknologi, det er den rene åndsformørkelse. Det har jeg forklaret til hr. Mandelson. I dag er den ældre generation af toldafgifter meget komplekse, med kvoter, kontingenter, særligt høje toldtariffer og ikke-toldmæssige handelshindringer. Altsammen teknisk komplekst og ineffektivt.
Vi kunne imidlertid godt forenkle det hele. Det ville være tilstrækkeligt at finde ud af at trække toldafgifterne fra, som man gjorde med momsen i 1954. Ifølge det princip ville den toldafgift, som måtte ramme tekstilsektoren, åbne en toldkredit for den kinesiske eksportør, som kunne trækkes fra, dvs. trækkes fra hans køb i Europa. Og den kinesiske eksportør kunne anvende sin toldkredit enten på børsmarkedet eller ved at rediskontere den i banken, og vi ville ganske enkelt have opfundet toldmomsen, som har taget 50 år om at blive udbredt.
Jeg forklarede dette til hr. Danet, som er generalsekretær for Verdenstoldorganisationen. Jeg sendte en besked til hr. Mandelson. Men se, hvor vi nu befinder os på grund af den teknologiske åndsformørkelse. At vi er ude af stand til at opfinde en ny generation af toldafgifter er hjerteskærende, hr. formand.
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, tilladelsen til frigivelsen af kinesiske tekstiler var helt klart en indrømmelse til Kina. Den er i strid med Shanghai-filosofien om kontrolleret forøgelse af importen for at give den europæiske industri tid til at tilpasse sig. Kommissionens bureaukrati bærer en stor del af ansvaret for dette. Kommissionen har prioriteret importørernes interesser. Krisen i en traditionel industri som den europæiske tekstilindustri er vigtigere end dem. Den ene fabrik efter den anden lukker. Arbejdstagernes job er vigtigere end importørernes interesser. Det er den europæiske interesse, og Kommissionen, som er de europæiske interessers vogter, opfordres til at beskytte den.
Personligt går jeg ikke ind for nyprotektionistiske tendenser i international handel. Alligevel viser den voldsomme kinesiske import, at verdenshandelssystemets balance afhænger af overensstemmende systemer, institutionel gennemsigtighed og overensstemmende sociale standarder og miljøbeskyttelsesstandarder. Den afhænger også af effektiv beskyttelse af intellektuel og industriel ejendom og afværgelse af økonomisk, social og økologisk dumping. Desuden mener jeg, at der er brug for effektive foranstaltninger til gradvis tilpasning af den europæiske tekstilindustri og for de nødvendige udligningsforanstaltninger i overensstemmelse med WTO-bestemmelserne. Kommissionen må droppe ordskvalderen. Parlamentet har fru Saïfis betænkning og det dertil hørende beslutningsforslag, og vi anviser den vej, som Kommissionens bør følge.
Elisa Ferreira (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, den seneste revision fra 5. september af aftalememorandummet med Kina er måske i dag snarere et mindre onde end en egentlig succes. Revisionen var en følge af Kommissionens manglende evne til at sikre, at de internationale aftaler, som den selv underskriver, nu også overholdes. Tekstilinvasionen efter 1. januar 2005 var til at forudsige, og det er beklageligt, at Kommissionen hverken var klar til at følge op på den eller tilstrækkelig hurtig i sin reaktion.
At revidere en aftale i september, der højtideligt var blevet underskrevet tre måneder før, miskrediterer desuden Kommissionen internationalt og svækker den i fremtidige forhandlinger. Kommissionens svaghed vækker bekymring, men værre er, at den blandt de europæiske virksomheder - såvel producenter som importører - har skabt en følelse af usikkerhed om, hvilke strategier der er de rigtige, en usikkerhed, der hurtigst muligt må ryddes af vejen. Jeg vil derfor være taknemmelig, hvis De, hr. kommissær, kan give direkte svar på følgende fire spørgsmål:
For det første: Kommissionen regulerer fortsat produktionen i EU, jf. f.eks. Reach-direktivet. Hvilke konkrete planer har Kommissionen for, at åbningen af de europæiske markeder faktisk følges op af international overholdelse af mimimumsreglerne om menneskerettigheder, miljø og faglige rettigheder?
For det andet: Tekstilgruppen på højt plan har anbefalet en række politiske foranstaltninger for at genskabe de europæiske tekstilregioners konkurrencedygtighed, som Kommissionen har accepteret. De nævnte dem, men meget kort. Hvor langt er disse initiativer kommet helt konkret, og i hvor høj grad afhænger deres virkeliggørelse af de finansielle overslag?
Tredje spørgsmål: Hvilken garanti giver Kommissionen os for, at aftalen fra september ikke lider samme skæbne som den fra juni? Hvilken evne og/eller vilje har Kommissionen i mellemtiden fået til at følge op på den og sørge for, at den overholdes?
Fjerde spørgsmål: Da problemerne for fodtøj meget ligner dem for tekstiler, kan Kommissionen så bekræfte rygterne om, at der skulle være antidumpingforanstaltninger under forberedelse, og som skal finde anvendelse fra 2006? Jeg takker på forhånd for Deres svar, hr. kommissær. 
Sajjad Karim (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg repræsenterer en valgkreds med en lang historie som førende inden for tekstilbranchen. Lancashires bomuldsspinderier var en del af grundlaget for den industrielle revolution i Det Forenede Kongerige. Meget af det har ændret sig gennem årene. Spinderier, der tidligere beskæftigede tusinder, beskæftiger nu nogle få hundrede.
I Lancashire var det beklageligt, at det ikke var staten, der styrede processen, og mange dygtige mennesker måtte sande, at der lige pludselig ikke var brug for deres færdigheder. Staten sørgede ikke for at tilføre viden, der kunne fremme handlekraft og innovation. De nye og anderledes omstændigheder, som vi står over for, må ikke blive en gentagelse af den oplevelse, men snarere en mulighed, som vi skal udvikle vores industri ud fra.
Den såkaldte brystholderkrig har været en uheldig bivirkning af vores manglende forudseenhed og forberedelse. Ingen forventer ændringer fra den ene dag til den anden. Vi må ikke glemme, hvor bemærkelsesværdigt det er, at Kina og Europa har været i stand til at opnå et sådant kompromis under enormt pres, men de første forsigtige skridt skal tages omgående, før situationen forværres. Vi kræver styring, ikke protektionistiske foranstaltninger. Den indgåede aftale er en lappeløsning i forhold til fremtidige handelsforbindelser med Kina, og den europæiske industri må finde en måde at konkurrere med lavpriskonkurrenter på.
Hr. kommissær, jeg er sikker på, at De er enig i, at det ikke kan fortsætte sådan. Hvilke specifikke foranstaltninger agter De at iværksætte omgående for at tilvejebringe den styring, som EU's producenter efterlyser? Vi må ganske enkelt ikke blive taget på sengen en gang til.
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand. Først tak til Kommissionen for, at det dog ikke gik helt galt. Hvis EU's industri skal have en chance i fremtiden, skal det være den mest elegante, miljørigtige og videnstunge, men ressourcelette industri, der skal klare sig, og ikke den tunge industri. Det, som vi har været vidner til her, har jo været ganske chokerende: Netop de gammeldags tunge industrier har forsøgt at tryne andre ved at påberåbe sig statsbeskyttelse efter de mest frastødende traditioner fra de rige OECD-lande, hvor man har villet beskytte sine egne markeder, men tvinge de fattige lande til at åbne deres markeder - i reglen til dobbelt skade for de fattige.
Nej, de rige lande skal åbne sig, og så skal de satse på fornyelse. Det var jo for at sikre hele denne proces, at man gav 10 år til multifiberaftalens afvikling. Der er faktisk lande, der har taget dette alvorligt, og som har formået at omstille sig, uden at det har kostet arbejdspladser. Dem straffer man, hvis man løber fra aftalerne: De kan umuligt klare sig i konkurrencen med solnedgangsindustrier under statsprotektionisme. Det er jo nøjagtig det samme, der er ved at ske inden for kemikalieindustrien, hvor det igen er "Kemiske Ali", der kommer med regeringerne i ryggen og prøver at ødelægge de moderne industrier. Vi må håbe, at vi får en industri, som kan klare sig, også selv om de fattige lande kommer på benene, og vi må gøre alt, hvad vi kan, for at det skal lykkes for de fattige lande. Det kan jeg ikke her komme ind på - det er der ikke tid til - men det må være det, der er målet, og ikke, at vi murer os inde igen til skade for alle parter. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Vi havde håbet på noget nyt fra Kommissionen. Vi havde håbet på konkrete foranstaltninger, ledsaget af passende og hårdt tiltrængte midler, der skulle have udmøntet de vigtige forslag, som Europa-Parlamentets beslutning af 6. september indeholdt. Men det, vi hører, er mere af det samme. Det er et forsøg på at undskylde det, der ikke kan undskyldes. Lad os kaste et blik bagud:
Den 1. januar, da liberaliseringen af tekstil- og beklædningssektoren slog igennem, så vi en eksponentiel stigning i importen til EU. Selv om Barroso-Kommissionen blev advaret om de alvorlige økonomiske og sociale konsekvenser fra f.eks. Portugal og gjort opmærksom på, at der var brug for hurtigt at tage de beskyttelsesklausuler i anvendelse, som aftalerne omfatter, tog den først 6. april klausulerne i anvendelse, idet den samtidig søgte at begrænse deres virkninger til et minimum. Først 17. maj indledte Kommissionen høringer, men kun om to typer tekstilvarer, for så 10. juni at præsentere en aftale, hvor man ikke blot afstod fra anvendelse af beskyttelsesklausulerne, men som også var fuld af fælder. Igen på grund af manglende gennemførelseslovgivning trådte den dog først i kraft 20. juli, og de store multinationale import- og distributionsvirksomheder i Europa benyttede denne periode til at så tvivl om de importbegrænsninger, der var aftalt i juni.
I september handlede Kommissionen for en gang skyld hurtigt og satte, for at tækkes de store multinationale virksomheders interesser, den aftale over styr, som den selv havde truffet, og gennemtvang, at millioner stykker tekstil og beklædning fik adgang. Historiens morale er, at de, der virkelig drager fordel af, at handelen med tekstil- og beklædningsvarer er blevet liberaliseret, er de store importører og distributører, som øger deres profit til uanede højder. De, der taber, er den europæiske tekstilindustri, dens ansatte og tusinder af virksomheder, mikro-, små og mellemstore virksomheder. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ).
   - Jeg vil allerførst sige, at jeg er tilfreds med, at Kommissionen er gået ind på at begrænse importen af kinesiske tekstiler, som har oversvømmet Europa og udviklingslandene, selv om den desværre har været nøjagtig et år om at gøre det, og i den tid har begivenhederne forløbet som forventet. Sidste år da Kommissionen blev informeret om perspektiverne, og nogle få politikere, deriblandt jeg, slog alarm, sagde Europa ikke noget, det sendte ingen advarselssignaler til hverken Kina eller detailkæderne, og det forberedte sig ikke tids nok på hurtig overvågning. Det var forkert ikke at gøre det klart for detailhandlerne, før de indgik aftaler, at EU ville træffe beskyttelsesforanstaltninger og begrænse den stigende import til et acceptabelt niveau, og at vi ikke bare som tåber ville læne os tilbage og se på, at en industri, der beskæftiger millioner af kvinder i Syd- og Centraleuropa, uddør.
Desværre blev der først indført begrænsninger efter seks måneder, efter at der var indgået store importaftaler, og efter at varerne havde hobet sig op i europæiske havne. Det var tydeligt, at kineserne forventede, at der ville blive givet tilladelse til at importere enorme mængder varer til Europa. Aftalen viste sig blot at være en lap papir. Det rejser spørgsmålet om, hvorvidt den var alvorligt ment. Kritikerne siger, at det bare var et spørgsmål om at berolige Parlamentet. Det er jeg ikke enig i, og derfor forlanger jeg på vegne af de tjekkiske tekstilarbejdere og andre, at kvoterne gælder et år længere indtil udgangen af 2008. Det ville kompensere for de aftalte begrænsninger, som blev overskredet efter juni.
Jeg vil imidlertid frem for alt opfordre til, at denne henstand anvendes til at ændre EU's handelsstrategi. Alle økonomiske og politiske midler bør tages i anvendelse for at tvinge det kommunistiske Kina til at åbne sine egne markeder tilsvarende, at acceptere den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og konventionen om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder og dermed overholde minimumsstandarderne i løbet af kort tid. Det skal også tvinges til at ophøre med at omgå forbuddet mod statsstøtte til eksportvirksomheder, til at begrænse kommerciel piratvirksomhed og til at påtage sig et vist ansvar for industriaffald og for afhjælpning af miljøskader.
Jeg tror, at EU ender med at være en stærk aktør på verdensplan, og at kommissæren bliver en strategisk beslutningstager i stedet for bare en forligsmand ved en tvist i ny og næ.
Joan Calabuig Rull (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det er en kendsgerning, at den fuldstændige åbning af tekstilhandelen den 1. januar i år betød en lavine af kinesiske produkter. Kommissionen foreslog at begrænse disse importer, og som følge heraf nåede man en aftale i juni. Men nogle europæiske importører benyttede den tid, der krævedes for at konkretisere aftalen, til at akkumulere store mængder varer.
Den nye aftale af 5. september 2005 var et bidrag til løsning af problemet, der havde nået et punkt, der ikke var til fordel for nogen. Men nævnte aftale kan ikke karakteriseres som tilfredsstillende, for den er et eksempel på manglende stringens.
Der er nogen, der - her i salen og i dag - hævder, at tekstilindustrien burde have tilpasset sig hurtigere, fordi den i de sidste 10 år har vidst, hvad der ville ske. Men lad mig komme med den prognose, at vi, hvis vi ikke håndterer disse udformninger ordentligt, i dag taler om tekstilbranchen, men i morgen vil vi måske tale om biler eller informations- og kommunikationsteknologiske produkter.
Dilemmaet består ikke i frihandel eller protektionisme. Det, vi ønsker, er et voksende handelssamkvem, men det skal være retfærdigt, gennemsigtigt og overholde nogle sociale og miljømæssige minimumsstandarder.
Endelig vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på en situation, der bekymrer sektoren meget. Ved siden af de store kendte distributionskæder, der producerer i Kina til stabile priser, er der opstået ukendte firmaer, der deklarerer unormalt lave priser, som ikke en gang dækker råvareomkostningerne.
Priserne på bukser, der kommer ind i EU, kan f.eks. svinge mellem 6 euro og 0,43 euro. I begge tilfælde drejer det sig om bukser, der er fremstillet i Kina. Denne praksis udgør i mit land ca. 40 % af importen fra Kina.
Jeg er bange for, hr. kommissær, at det drejer sig om snyd, at den værdi, der deklareres i tolden, bruges til at reducere importørens skatteregning, såvel med hensyn til fællesskabstold som moms. Jeg vil derfor gerne høre, hvilke beslutninger Kommissionen vil træffe i denne forbindelse. 
Anne Laperrouze (ALDE ).
   - Hr. formand, en ny virksomhed i den sydvestlige del af Frankrig har netop meddelt, at den har til hensigt at indstille sin aktivitet. Således risikerer 54 ansatte i tekstilsektoren, som er specialiseret i fremstilling af stoffer af meget høj kvalitet, at stå uden arbejde i meget lang tid i en region, som allerede er ramt på forhånd.
Det er en katastrofal situation, vi er havnet i. Mange arbejdspladser er forsvundet i denne sektor siden begyndelsen af 2005. Anbefalingerne fra den højtstående gruppe forbereder fremtiden, men hvad sker der på kort sigt?
De siger, at vi har fået en udsættelse på to og et halvt år, hr. kommissær, efter de aftaler, De har undertegnet. Men vi skal reagere hurtigt, og jeg foreslår Dem at overveje følgende muligheder, nemlig at tillade medlemsstaterne at bruge strukturfondsmidler til at støtte virksomheder med likviditetsproblemer og hjælpe dem til at innovere og omstille sig, støtte virsomhederne, så de kan samle sig i konsortier for at danne en reel handelsmagt, som er i stand til at erobre det kinesiske marked, pålægge dem sociale og miljømæssige kriterier, indføre mærkning af produkter med angivelse af oprindelsesland, og endelig, som de foregående talere henviste til, skabe nogle sande europæiske mærkevarer.
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, problemerne i den europæiske tekstilindustri kunne forudses for flere år siden, og de bliver ikke noget isoleret eksempel, for der hersker tilsvarende forhold inden for produktion af andre varer, f.eks. fodtøj, biler og stål.
Kapitalistisk omstrukturering i verdenshandelen og navnlig i tekstilindustrien fører til enorm profit for store tekstileksport- og -distributionsgrupper og for kapitalen i almindelighed. Samtidig bliver tusinder af arbejdere kastet ud i arbejdsløshed. Ifølge den europæiske tekstilorganisations officielle statistikker vil 1 million arbejdspladser være gået tabt i medlemsstaterne inden udgangen af 2006.
Hvad forsøger man at skjule med al denne snak om kinesiske produkters invasion af medlemsstaterne? Man forsøger naturligvis at skjule EU's og medlemsstaternes regeringers ansvar, antigræsrodspolitikken, hvis kriterier er konkurrenceevne og de store virksomheders, kapitalens, profit.
Arbejderne skal drage de fornødne politiske konklusioner, eftersom den statistik, der nævnes i de relevante rapporter, er følgende: 60 % af den kinesiske eksport til resten af verden hidrører fra udenlandske investeringer i Kina. Derfor er der på økonomisk plan og regeringsplan behov for radikale ændringer, så der kan opnås retfærdig international handel og fremgang for græsrodsorganisationerne.
Werner Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, tekstilindustrien er meget løn- og arbejdskraftintensiv. Den består hovedsagelig af små og mellemstore virksomheder, og den har med stor succes gennemgået store strukturforandringer i Europa i de seneste 30 år. Det er ikke begyndelsen. Men den krise, som nu er blevet udløst af den dramatiske stigning i importen fra Kina, rammer ikke kun virksomhederne i EU. Det er først og fremmest nogle af de fattigste lande i verden, f.eks. Bangladesh, der bliver berørt. De lider mest. Det gælder også vores toldunionspartner Tyrkiet. Det ville være helt forkert af EU at insistere ensidigt på nye subsidier nu. Som kommissæren helt rigtigt sagde, må vi satse på innovation, på effektive produktionsmetoder.
På internationalt plan må Kommissionen naturligvis gennemtvinge standarderne og søge at sikre, at der hersker fair konkurrencevilkår. Jeg kan desværre ikke tilslutte mig lovprisningen af, at Kommissionen har gjort alting rigtigt i 2005. Den ventede for længe. Ekspertgruppen holdt os hele tiden hen med snak. Så reagerede den kun halvhjertet, vidste ikke, at importvarerne hobede sig op i havnene. Lovordene til Kommissionen er altså meget neddæmpet.
Men jeg vil også gerne præcisere, at det spørgsmål, som vi diskuterer i dag, har to sider. Det handler også om forbrugerpriser. Vi kan ikke se bort fra, at forbrugerne i EU er glade for at kunne købe billige tekstiler. De to største europæiske koncerner, H[amp]M og Zara, kan glæde sig over en utrolig stor popularitet hos forbrugerne. Også det hænger sammen med, at den internationale arbejdsdeling ikke kan stoppes på et så arbejdskraftintensivt område. Men navnlig i år kan Kommissionen skabe bedre og mere fornuftige rammebetingelser end tidligere. Jeg opfordrer kommissæren til at reagere tidligere og mere resolut, til ikke at finde på nye subsidieprogrammer, men sikre, at der hersker fair vilkår. 
Harlem Désir (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, i løbet af denne forhandling har De modtaget et par lykønskninger og meget kritik. Jeg tror, at det ud over enhver polemik skyldes Parlamentets store bekymring for tekstilsektorens fremtid og det, der især er slående i denne sag, er følelsen af manglende forudseenhed i Kommissionen og medlemsstaterne. De nævnte en stigning i mængderne uden fortilfælde, det er rigtigt, men denne stigning i importstrømmene var alt andet end uforudsigelig. Alle vidste, hvad de havde at holde sig til med hensyn til udløbet af multifiberaftalen og ophævelsen af kvoterne fra 1. januar i år.
Derfor kan jeg ikke forstå, at det tog så lang tid for Kommissionen at reagere? Der var åbnet mulighed for at anvende beskyttelsesklausulerne, som er tilladt i henhold til WTO-bestemmelserne. Det var på ingen måde nødvendigt at afvente den kinesiske parts samtykke eller vente til juni.
Desuden spørger vi også os selv om, på hvilke vilkår den protokol, som blev undertegnet den 10. juni, kom i stand, og om hvordan vi er havnet i dette virvar med de 85 millioner varer, som er blokeret i tolden, og overskridelser af de aftalte kvoter for 2005. Hvordan kan det være, at der ikke er truffet passende foranstaltninger, da aftalen blev undertegnet, og hvad er det, der garanterer os, at vilkårene for denne aftale vil kunne opfyldes i løbet af de to og et halvt år, som De har sagt, og som skal gøre sektoren synlig med henblik på at organisere dens omstrukturering.
Fagforeningen for tekstil og beklædning har udtalt, at der er forsvundet 165.000 arbejdspladser siden årets begyndelse, og at de regner med, at en million arbejdspladser vil være i farezonen inden årets udgang. Kan De bekræfte disse tal? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen til hensigt at træffe? Vil omstruktureringsfonden, som blev forsvaret af hr. Špidla og den foregående Kommission, kunne anvendes til at hjælpe de fag og virksomheder, som er hårdest ramt?
Endelig har mange kolleger nævnt de strukturelle problemer, som nu opstår på grund af konkurrencen med Kina, der i virkeligheden forvrider konkurrencen i henhold til WTO's regler med skjult eksportstøtte og anden hjælp som f.eks. gratis elektricitetsforsyning eller rentefri lån til statslige virksomheder fra statsbanker. Man kan også spørge sig selv, om ikke det er på tide sammen med de andre partnerskabslande til EU, som i WTO er ramt af den forhøjede import fra Kina, nemlig Bangladesh, Tyrkiet, Tunesien og Marokko, at rejse spørgsmålet om de grundlæggende sociale standarder. Har Kommissionen til hensigt at tale med disse partnerskabslande og lægge disse emner på forhandlingsbordet, f.eks. ved ministerkonferencen i Hongkong?
Markus Pieper (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den europæiske tekstilsektor befinder sig i en krise, og det har Kina fået skylden for. Navnlig venstrefløjen i Parlamentet kræver, at markedet skal afskærmes igen. Regionaludviklingsudvalget kræver nye støtteprogrammer til den europæiske tekstilindustri. Afskærmning og subsidier - hvis det er det eneste, der falder os ind i denne globaliseringstidsalder, så ser det virkelig meget skidt ud for denne sektor i Europa.
Heldigvis er den europæiske tekstil- og beklædningsindustri nået langt længere end politikerne, for de pågældende virksomheder har taget den globale konkurrence op i årtier. De har længe styrket deres konkurrencemæssige kerneområder i EU som forskning, marketing og slutforarbejdning, og har opbygget underleverandørstrukturer i Fjernøsten, særligt i Kina. Den europæiske tekstilindustri har ikke modtaget subsidier til disse strukturomlægninger. Derfor er f.eks. mere end 100.000 arbejdspladser gået tabt i det nederlandsk-tyske grænseområde.
Alligevel ligger arbejdsløshedstallet i de berørte regioner nu langt under gennemsnittet. Det skyldes netop, at der ikke blev givet subsidier, som ville have bevaret de eksisterende strukturer. Det skyldes, at EU støttede strukturændringer uden for tekstilindustrien, f.eks. teknologicentre og sanering. De husker Retex-programmet fra tidligere.
Nye programmer, som specifikt skal støtte tekstilindustrien, er ikke vejen frem. Virksomheder i Europa, som har rationaliseret sig sunde, ville ikke forstå, hvis deres "belønning" nu var at skulle konkurrere med naboer, som pludselig havde modtaget subsidier. Frem for at forvride konkurrencen med subsidier, må vi skabe rammebetingelserne. Dertil hører f.eks. at gøre patentbeskyttelse lettere, en konsekvent retsforfølgning af produkt- og mærkevarepirater og en udbygning af forskningskapaciteterne særligt med henblik på nanoteknologi, nye materialer og produktionsmetoder. Vi må hjælpe de berørte regioner ved at føre en aktiv strukturpolitik, ikke ved at forhale strukturændringerne ved at yde subsidier til virksomhederne. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, tekstil- og beklædningsindustrien i Grækenland har trange kår.
Jeg vil citere nogle statistikker for Kommissionen: Alene i 2004 oversteg arbejdsløsheden 15.000. For kort tid siden måtte nye tekstilfabrikker i græske områder som Corinth, Thessaloniki og Thrakien lukke. Det er et meget vanskeligt problem. Landets traditionelt produktive struktur bliver ødelagt, og arbejdsløsheden stiger.
Dette er imidlertid et mere omfattende problem, det er et europæisk og ikke et nationalt problem. Det er derfor, at der er mere behov for en aktiv end en passiv indsats. Spørgsmålet er, hvordan EU skal reagere, og hvordan det skal anvende WTO's mekanismer. Spørgsmålet er, hvilken integreret europæisk politik Europa har til rådighed til at modernisere den europæiske tekstilindustri og styrke dens konkurrenceevne. I dag mener de europæiske borgere ikke, at Shanghai-aftalen var den mest korrekte ramme, og de mener sandsynligvis, at den kom meget sent. De mener også, at den aftale, som Kommissionen indgik i september, ikke vil bestå. Problemet vil ramme os endnu hårdere til næste år.
Hr. kommissær, det er meget vanskeligt at overbevise de europæiske borgere, som mister deres job og kastes ud i arbejdsløshed, om, at EU har stor interesse i fuld liberalisering, fordi det kan eksportere sine varer og tjenesteydelser til Kina. Det skyldes, at ikke alle europæiske lande har sværindustri, de producerer ikke alle sammen biler og fly.
Kommissionen må udarbejde en ny integreret strategi for tekstilindustrien forud for den afgørende milepæl i 2008. Den må være mere proaktiv i forsvaret af EU's rettigheder i WTO.
Til sidst vil jeg anmode kommissæren om at fortælle os, hvad Kommissionen agter at gøre ved de tekstilvirksomheder finansieret med fællesskabsmidler, som enten er flyttet ud af Europa eller er lukket. Det er et særlig vigtigt spørgsmål, som kræver omgående svar fra Kommissionen.
Ursula Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, intet er mere følsomt over for strukturændringer end tekstilindustrien. Den smertelige erfaring gjorde vi i Østrig for nogle år siden, da tekstilindustrien i delstaten Vorarlberg, hvor den traditionelt havde været placeret, kollapsede fra den ene dag til den anden som følge af udflytning til andre lande - dengang var det til Ungarn, senere til Rumænien, så Ukraine, nu Serbien osv.
I dag står vi over for et globalt fænomen. Det har handelskonflikten med Kina gjort helt klart for os alle. Hvad gjorde vi? Vi lagde om, vi satsede på moderne teknologier, på forskning, vi skabte økonomiske rammebetingelser, som har gjort Vorarlberg til et af de mest moderne produktionssteder inden for hightech i Europa og har gjort Vorarlberg konkurrencedygtig. Det vil sige, at vi må skabe nogle rammer, hvor EU også kan være konkurrencedygtig.
Det, der har fundet sted tidligere, nemlig en vaklen mellem liberalisering på den ene side og en trækken i nødbremsen på den anden side ved at genindføre protektionistiske foranstaltninger, kan ikke være vejen frem. Vi må finde mere bæredygtige løsninger, som også sikrer, at vi ved, hvilke vilkår produkter bliver fremstillet under. Det er indlysende, at Kina træffer mange foranstaltninger med henblik på at hjælpe statsforetagender, som også forvrider konkurrencen her, f.eks. rentefrie lån fra statslige banker, eksportsubsidier, skjult støtte i form af gratis elektricitet osv.
Jeg kan huske, at jeg deltog i et kort møde afholdt af en af de europæiske tekstilproducenter og -forhandlere, som gjorde opmærksom på, at Kina helt naturligt trænger ind på markedet med sine tekstilprodukter, fordi halvdelen af indtjeningen skal være i udenlandsk valuta. Så når vi taler med Kina, bør vi derfor understrege, at de kinesiske virksomheder bør lettes for dette pres. Det ville uden tvivl være en hjælp for den europæiske tekstilindustri. 
Harald Ettl (PSE ).
   - Hr. formand, i modsætning til mange af de foregående talere vil jeg gerne sige, at Kommissionen har gjort det godt på tekstilområdet i denne konfliktsituation mellem industri og handel, hvor alle i EU prøvede at gå bag om hinandens ryg. Kommissionen har gjort det godt med de foranstaltninger, den traf i forbindelse med forhandlingerne med Kina.
Før vi bruger en masse tid her på at diskutere, hvor tekstilindustrien er på vej hen, og hvad vi kan bevare her, ville det være bedre - og det siger jeg som medlem af en fagforening inden for tekstilbranchen - at tale om en ordnet tilbagetrækning af tekstil- og beklædningsbranchen inden for EU. Det er ikke ensbetydende med, at tekstilbranchen vil forsvinde helt - tværtimod. Der vil fortsat være den tekniske tekstilindustri, hightech med nanoteknologi, som vi allerede har i et vist omfang. Det vil være, hvad der er tilbage af tekstilindustrien i Europa. Der vil fortsat være en rest haute couture i EU, men det vil kun være en rest. Derfor må vi tale om en ordnet tilbagetrækning, som naturligvis kræver alternativer for de ansatte i disse brancher. I dag glimrer Rådet på ny ved sit fravær i denne debat. Det er særligt møntet på det britiske formandskab, som har slået til lyd for, at der ikke vil blive givet flere penge til EU. Jeg forlanger ikke penge til tekstilindustrien. Jeg forlanger penge til de regioner, hvor beskæftigelsen trods aftaler vil falde massivt med over en million i de kommende år. Det er det, vi har brug for i EU.
Vi bør også gøre os tanker om et emne, som jeg gerne vil stille et spørgsmål til kommissæren om: Burde vi ikke tale om en mærkningsordning for tekstiler? En mærkningsordning må diskuteres med WTO. Jeg mener en mærkningsordning, som dækker både sociale og miljømæssige aspekter. WTO må også kræve af Kina, at landet håndhæver menneskerettighederne og ILO's standarder. Det er den bedste vej for videreudvikling. Vi må fokusere på vores egne arbejdstagere og på arbejdstagerne og udviklingen i Kina. Så vil vi være klar til den udvikling af verdenshandelen, som vi har brug for. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det, vi diskuterer, er den politiske styring af globaliseringen, som vil betyde, at vi kan tilskynde til velordnet udvikling af handelen og undgå markedsforstyrrelser. Der skal skabes en balance mellem EU's tekstilprotektionisme, som koster hver husholdning på fire mennesker 270 euro ekstra pr. år, og fuldstændig markedsfordrejning. Det er en vanskelig balancegang. Vi politikere arbejder med praktisk politik og ikke ren økonomisk teori.
Vi kan ikke have en situation som den i sommer, hvor salget af 80-90 millioner beklædningsgenstande og tekstilvarer var blokeret i europæiske pakhuse, så europæiske virksomheder blev lammet, og deres handelsforbindelser med kinesiske handelspartnere blev ødelagt. Vi må have mere fleksibilitet for at kunne håndtere uforudsete ændringer i verdenshandelen.
Det kræver, at der skabes lige vilkår, hvor alle følger de samme regler. Det er vigtigt, at Kommissionen gør sit bedste for at håndhæve handelsaftalernes bestemmelser, når eksportører til EU overholder de internationale standarder for arbejdstagerrettigheder og miljøstandarderne. Kineserne drager fordel af billig arbejdskraft og af og til, efter vores opfattelse, tvivlsomme arbejdsstandarder. Men lad os være ærlige og sige rent ud, at tekstilindustrien i Europa også er en af de dårligst betalte, og jo mere uddannet vores arbejdsstyrke bliver, jo mindre tilbøjelig er den til at sætte sig til symaskinen. Der er mange umulige problemstillinger her, vi kan ikke lave om på, hvordan forholdene var i vores industrier for nogle år siden, og vi må have en åben og ærlig dialog.
Der er selv inden for EU uenighed om, hvordan det skal håndteres. Efter indførelsen af importkontingenter må den kinesiske tekstileksport til EU stige med 8-12 % i de næste par år. Spanierne og franskmændene har et syn på, hvordan dette skal håndteres, mens briterne, irerne og de nordiske lande har et andet syn på det. De, der repræsenterer detailhandlerne og forbrugerne har en holdning, mens de, der repræsenterer producenterne, har en anden. Min egen regering har i de seneste år ændret sin politik og tilskynder nu aktivt irske virksomheder til og bistår dem med at købe ind i Folkerepublikken Kina og andre steder. Vi har intet andet valg, siden vi tiltrådte EU og tabte vores fordel til Euro-Middelhavs-producenterne.
Vi må have en åben og ærlig dialog og se på os selv internt først.

Mario Mantovani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det bedste, vi kan gøre i vores handelsforbindelser med Kina og de østlige markeder i det hele taget, er at holde op med den ulige konkurrence, som uigenkaldeligt skader den europæiske industri. I dag er det tekstilindustrien, det går ud over, men i fremtiden bliver det produktionsindustrien, bilindustrien, den teknologiske industri osv.
Rigtige handelsforbindelser skal bygge på gensidig respekt for fælles bestemmelser, hvilket ikke er tilfældet i dag. Tænk blot på den vilkårlige brug af stoffer - også kemiske stoffer - der ikke er tilladt i Europa, og endda på udnyttelsen af arbejdstagerne på disse markeder og i denne økonomi, hvor de ikke har nogen form for repræsentation. Tænk på børnearbejde og på udnyttelsen af fanger, slaver og under alle omstændigheder mennesker, der ikke har nogen social beskyttelse.
Den aftale, vi lige har indgået, og frigivelsen af de blokerede varer udgør ikke nogen konkret løsning på de problemer, der er opstået. Det er nødvendigt med et drastisk kursskifte, så der skabes lige betingelser og respekt for fælles regler. Det første skridt kunne være at se nærmere på forslaget om at genindføre kvoter og told - i det mindste midlertidigt - for at begrænse skaderne, og på spørgsmålet om sporbarhed og mærkning. Der er ved at ske noget i forhold til den passive holdning, som Kommissionen havde tidligere.
Teksten fra juli, hvor vi forsvarer den intellektuelle ejendomsret og bekæmper forfalskning og piratkopiering, er naturligvis en begyndelse, når det gælder om at beskytte vores tekstilvirksomheder og vores økonomi generelt. I den retning går de to ændringsforslag, som vi skal stemme om her til morgen, hr. formand. De er stillet af vores 40 parlamentsmedlemmer, og jeg håber, at de bliver medtaget i Lucas-betænkningen. I det ene ændringsforslag bifalder vi forslaget til direktiv om strafferetlige foranstaltninger, og det andet drejer sig om respekten for miljøbestemmelserne. 
László Kovács,
   Hr. formand, jeg vil indlede med at takke for lykønskningerne og for den forståelse, der er blevet udvist, for den vanskelige situation. Jeg er også glad for de bekymringer og kritiske bemærkninger, der er kommet til udtryk. Jeg har allerede berørt nogle af dem i mit indledende indlæg. Kommissionen er rede til at tage ved lære af situationen og notere sig alle relevante bekymringer og kritiske bemærkninger.
Når vi beskæftiger os med Kina, tager vi naturligvis højde for de geopolitiske aspekter og den vigtige rolle, som Kina spiller i verden. Men i netop dette tilfælde tager vi særligt hensyn til de handelspolitiske aspekter, vores tekstilindustris interesser og endog de eventuelle sociale følger af situationen. Vores handelspolitik over for Kina - aftalememorandummet og det godkendte protokollat - har til formål at skabe en bæredygtig fremtid for den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, som grundlæggende er konkurrencedygtig. Vi står meget stærkt inden for f.eks. kvalitetsprodukter, og vi er verdens næststørste eksportør af tekstilvarer og beklædningsgenstande. Aftalememorandummet har givet vores tekstil- og beklædningsindustri mere tid til at forberede sig på de udfordringer, den står over for.
Foranstaltningerne har også til formål at beskytte Maghreblandenes interesser, og det samme gælder de fattige udviklingslande, som eksporterer tekstilvarer og beklædningsgenstande. Arbejdet med reform af oprindelsesreglerne og reglerne for oprindelsesmærkning, som Kommissionen overvejer, har også til formål at hjælpe udviklingslandene.
Hvad angår problemerne med gennemførelse af aftalememorandummet og spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen reagerede for sent og spildte tid inden maj 2005, vil jeg minde Dem om, at vi først måtte vurdere situationen og undersøge kontingenterne. Nogle medlemsstater var længe om at fremsende eller fremskaffe de nødvendige oplysninger.
Det er rigtigt, at der har været et enormt lager af tekstilvarer, og det er der mange grunde til. En af grundene er, at det opstod i en kort periode mellem undertegnelsen af aftalememorandummet og dets ikrafttræden, og nogle importører afgav oven i købet ordrer i et - til syvende og sidst mislykket - forsøg på at blokere ordningen. I den sidste ende måtte vi finde en fleksibel løsning, som bestod i forlods brug af kontingenterne for 2006, men det førte naturligvis ikke til nogen forøgelse af den mængde tekstilvarer, som Kina kan eksportere.
Det godkendte protokollat og overvågningen vil afværge lignende problemer, lignende flaskehalse, og Kommissionen offentliggør jævnligt kontingenterne for at informere importørerne.
Mange talere nævnte det brændende spørgsmål om forfalskning, og der skal ikke herske tvivl om, at Kommissionen er fast besluttet på at bekæmpe den. Jeg vil henvise til den toldsamarbejdsaftale, vi indgik med Kina, som trådte i kraft i foråret, og som vi har store forventninger til.
Hvad angår fremtidsudsigterne for den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, har flere medlemmer spurgt, om industrien har brug for beskyttelse. Mit svar er ja, og de pågældende foranstaltninger synes at være tilstrækkelige, men vi er rede til at revurdere dem.
En foranstaltning er f.eks. den igangværende antidumpingundersøgelse af fodtøj. Som svar på et andet spørgsmål kan jeg sige, at kinesisk beklædning er underlagt de samme bestemmelser som EU's beklædning.
Vi kan naturligvis ikke forlænge kontingenterne ud over 2008, men til andre løsninger, f.eks. udlicitering, er svaret ja. Den virkelige løsning er dog at styrke den europæiske tekstilindustris konkurrenceevne yderligere gennem forskning, innovation og investeringer, men absolut ikke på bekostning af miljøbeskyttelsen og miljøstandarderne. Vi vil opfordre og tilskynde Kina til at respektere disse standarder og hjælpe dem med det, ligesom vi vil opfordre dem til at respektere ILO-standarderne. Vi forstår altså situationen til fulde.
Det var de vigtigste spørgsmål, som blev rejst under forhandlingen. På den begrænsede tid, der er til rådighed, kan jeg naturligvis ikke besvare alle spørgsmålene.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0262/2005) af Lucas for Udvalget om International Handel om perspektiverne for de handelsmæssige forbindelser mellem EU og Kina (2005/2015(INI)). 
Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   Hr. formand, det er meget passende, at vi har denne forhandling om min Kina-betænkning lige efter forhandlingen om tekstiler. Kernen i min betænkning er, at tekstilindustrien i virkeligheden kun er toppen af isbjerget. Vi taler om tekstiler i dag, men i morgen vil det være fodtøj, dagen efter vil det være cykler, dernæst biler, maskindele og højteknologiske varer. Det, vi står over for her, er ikke bare et enestående problem begrænset til en enkelt sektor, men et systematisk problem, en udfordring af langt større omfang, end Kommissionen efter min opfattelse har indset.
Det, hr. Kovács siger, er en gentagelse af det, som hr. Mandelson også hele tiden siger. Det er ærlig talt ikke særlig beroligende. Det, Kommissionen udtrykker, er en overordentlig selvtilfreds og også temmelig overlegen holdning om, at det eneste, vi behøver at gøre i EU, er at klatre lidt længere op ad merværdistigen og måske endog opgive det, der er tilbage af vores gamle produktionsgrundlag, og i stedet koncentrere os om de videnbaserede industrier. Det er et tegn på total fornægtelse af, at Kina udvikler sin egen billigere, men højt kvalificerede ekspertise også på disse områder. Næsten 20 % af Kinas eksport betegnes nu som højteknologisk. Med over 2 millioner kandidater hvert eneste år er der al mulig grund til at tro, at den procentdel vil blive større.
Den traditionelle antagelse om, at EU og USA fortsat vil være førende inden for videntunge industrier, mens udviklingslandene må nøjes med at fokusere på områder, der kræver færre kvalifikationer, bestrides med rette. Dette er en overlegen og selvtilfreds holdning, som er helt utidssvarende og ude af proportion med virkeligheden.
Det er derfor, at jeg i betænkningen opfordrer Kommissionen til at revurdere sin strategi og få øjnene op for, at gammeldags begreber om nationale komparative fordele ganske enkelt ikke længere gælder i en verden, hvor hjernekapacitet kan fare rundt om jorden med et tryk på en computertast.
Betydningen af at revurdere det gamle handelsmønster er afgørende, ikke bare for beskæftigelsen i EU, men også for mange udviklingslandes industriers overlevelse, herunder industrier i nogle af de fattigste udviklingslande. Hvis vi vender tilbage til tekstilerne, har vi allerede hørt under forhandlingen, hvordan lande som Bangladesh, Laos, Cambodja, Sri Lanka og Nepal alle sammen er afhængige af tekstiler og beklædning for langt størstedelen af deres industrielle eksports vedkommende. Mange af dem vil blive hårdt ramt som følge af den stigende mængde billige kinesiske eksportvarer. Ikke nok med at deres egne fabrikker må lukke, vi ser også, at Kinas konkurrencepres tvinger de sociale standarder ned. Dette i bund og grund brutale frihandelsdogme betyder, at nogle af verdens fattigste lande bliver kastet ud i hensynsløs konkurrence med hinanden i et kapløb mod bunden om lønninger, sociale standarder og i det hele taget alt, hvad der kan gøres billigere.
I Filippinerne har regeringen bestemt, at mindstelønnen ikke længere gælder i tekstilsektoren. I Bangladesh er begrænsningerne på nat- og overarbejder ophævet. Vi er vidne til, at disse vigtige standarder, som der er blevet kæmpet om i mange år, nu opgives i et forsøg på at blive endnu mere konkurrencedygtig.
Det står klart, at vi ud over at forlange en fuldstændig revurdering af handelsmodellen også omgående må øge indsatsen for at sikre, at international handel er baseret på en platform med sociale og miljømæssige minimumsstandarder. Der er desværre ingen tvivl om, at Kinas konkurrenceevne i hvert fald delvist er bygget på udnyttelse af arbejdstagerne og eksternalisering af sociale og miljømæssige udgifter.
Selv om Kina i hvert fald i teorien har strenge love, når man ser på landets lovbøger, overtrædes lovene i praksis gang på gang. Det er et chokerende faktum, at mere end 100.000 mennesker hvert år skønnes at dø som følge af arbejdsulykker i Kina.
I betænkningen opfordres der til overholdelse af sociale minimumsstandarder, ILO-standarder og fagforeningsstandarder og til samarbejde mellem de europæiske fagforeninger og de grupper, der forsøger at oprette tilsvarende organer i Kina. De miljømæssige indvirkninger af den udviklingsmodel, som vi også har fulgt i Vesten, behandles ligeledes i betænkningen. Vi må ændre modellen, men i Kina ser vi, at den fremskyndes. Indvirkningen er tydeligvis enorm på andre nationers ressourcer. Kina er allerede verdens næststørste forbruger af olie og vand og er kun bagud for USA, hvad angår CO2-udledning.
Det er kun ved at anfægte den centrale frihandelsmodel, at vi virkelig kan sikre, at alle arbejdstagere i verden har mulighed for at tjene til livets ophold. Jeg opfordrer medlemmerne til at støtte denne betænkning.
László Kovács,
   Hr. formand, jeg vil indlede med at takke Parlamentet og Udvalget om International Handel for at sætte dette betimelige og vigtige emne på dagsordenen, og jeg vil også personligt takke ordføreren, fru Lucas, for betænkningen.
Kommissionen sætter stor pris på denne betænkning og opfatter den som et værdifuldt bidrag til vores politiske beslutningstagning. Kinas fremgang er en udfordring, men også en mulighed. Begge aspekter behandles indgående i betænkningen. Jeg er helt enig i det, der står i den om, at den kinesiske ekspansion vil medføre store fordele, men også giver anledning til berettiget bekymring for den europæiske industri. Det er netop denne balance, vi skal handle ud fra.
Lad mig sige lidt om den seneste udvikling i vores handelsforbindelser med Kina. Det står klart, at Kina er en stor økonomi og gradvist vil blive konkurrencedygtig inden for flere og flere industrisektorer. Ligesom EU og USA vil Kina nok komme til at producere en lang række industriprodukter. Udfordringen består for Europa ikke blot i at udveksle Airbus-fly med T-shirt, men i stigende grad også i at handle med tilsvarende produkter i den samme sektor, så de europæiske virksomheder blomstrer som følge af deres produkters særegenhed og kvalitet. F.eks. er visse dele af Europas tekstilindustri stadig meget konkurrencedygtig. For øjeblikket er Europas samlede handelsposition stadig stærk, fordi vi kan sælge kvalitetsprodukter. EU er den største eksportør af varer og tjenesteydelser og den største direkte investor i udlandet.
Dette er af afgørende betydning for sammenkædningen mellem konkurrenceevne og EU's sociale model. EU producerer kvalitetsprodukter med merværdi og kan sælge dem i udlandet på grund af faste ikke-prismæssige faktorer såsom innovative egenskaber, kvalitet, omdømme, kontinuitet gennem tiden eller lignende. EU's stilling er imidlertid truet. Den europæiske industri taber terræn inden for højteknologiske produkter. Den er bagud for flere højteknologiske produkters vedkommende, mens Kina hurtigt vinder terræn.
EU's stilling er også i fare på grund af den geografiske orientering af vores eksport, som er stærk i lande, hvor efterspørgslen er statisk, men mindre veletableret i hurtigt voksende områder som Asien. Det er mere et kapløb mod toppen end et kapløb mod bunden. EU's virksomheder kan ikke tillade sig at lade markedsmuligheder gå fra sig i disse dynamiske områder, som allerede tegner sig for halvdelen af verdens importvækst.
Europa må i fremtiden fokusere på det, vi er gode til. EU har en stærk global eksportprofil inden for højteknologiske varer og tjenesteydelser af høj kvalitet, som nu tegner sig for ca. halvdelen af den europæiske eksport og en tredjedel af efterspørgslen på verdensplan. Fortsat innovation og investeringer i denne komparative fordel er imidlertid afgørende. Derfor er det overordentligt vigtigt, at de intellektuelle ejendomsrettigheder respekteres og håndhæves bedre på internationalt plan.
Den europæiske industris konkurrencemæssige stilling forbedres også bedst ved at tage fat på hindringerne for EU's eksport til tredjelande. EU vil drage fordel af en yderligere åbning af markederne verden over. Ved at forhandle om fjernelse af toldsatser og ikke-toldmæssige hindringer og fremme lovgivningsmæssige dialoger med vores handelspartnere, når det er relevant, kan EU åbne nye markeder for sine eksportører. Derfor hviler Kommissionens Lissabon-strategi for vækst, job og konkurrenceevne, som blev fastsat i februar sidste år, på tre søjler: åbning af markederne for at fremme produktivitet og innovation, investeringer i uddannelse og forskning for at gøre os konkurrencedygtige og reform af arbejdsmarkederne og velfærdsstaterne for at skabe job, forbedre beskæftigelsesegnethed og færdigheder og udvide mulighederne for dem, som den økonomiske udvikling lader i stikken.
Vi anerkender Kinas bestræbelser på at overholde sine WTO-forpligtelser nu, hvor det går ind i sit femte og sidste overgangsår efter tiltrædelsen. Vi må også gøre det klart, at der skal tages fat på de uløste problemer.
I sektorer som bil-, telekommunikations- og banksektoren står det klart, at Kina må gøre en indsats for at overholde sine forpligtelser fuldt ud. Vi på vores side må bruge alle til rådighed stående midler til at fremme disse sager både bilateralt og multilateralt.
I betænkningen er der med god grund lagt stor vægt på den manglende implementering af intellektuelle ejendomsrettigheder i Kina. Det er rimeligt, at man i betænkningen og i offentligheden i almindelighed siger, at samtidig med at vi anerkender Kinas konkurrencefordel inden for især den arbejdskraftintensive produktion, er det på sin plads, at vores intellektuelle ejendomsrettigheder anerkendes og beskyttes. Det drejer sig ikke kun om cd'er og håndtasker, men også om maskineri og højteknologiske produkter. Kina har gjort fremskridt ved at vedtage passende love om intellektuelle ejendomsrettigheder, og nu må vi fokusere på gennemførelsen.
Indgåelsen af en aftale om toldsamarbejde og gensidig bistand mellem Kommissionen og Kina, som trådte i kraft den 1. april 2005, er en vigtig konkret udvikling på dette område. Kampen mod forfalskning og piratkopiering, herunder beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og sikkerhed i den internationale forsyningskæde, er EU's vigtigste mål for tættere samarbejde på toldområdet.
Disse spørgsmål vil bl.a. blive drøftet på Det Blandede Toldsamarbejdsudvalgs første møde den 14. november 2005. For de intellektuelle ejendomsrettigheders vedkommende er der allerede fælles aktiviteter i gang, for de kinesiske toldmyndigheder har inviteret et hold toldeksperter fra EU på arbejdsbesøg, og tidspunktet for dette besøg er fastsat.
Mere generelt vil den nyoprettede arbejdsgruppe EU-Kina vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder fokusere på konkrete handelsspørgsmål. Vi er rede til at støtte Kina i denne udvikling.
Det er nemlig, som det fremgår af den seneste OECD-rapport, i høj grad i Kinas egen interesse, og jeg er glad for, at Parlamentet støtter vores rapport på dette punkt. Som fortaler for høje sociale standarder mener Kommissionen, at det er i alle landes interesse at ratificere centrale ILO-konventioner og andre relevante internationale aftaler.
Vi mener, at høje sociale standarder og miljøstandarder er afgørende for bæredygtig udvikling, og vi samarbejder med vores handelspartnere om dette i alle relevante forbindelser, hvad enten de er bilaterale eller multilaterale.
Kommissionen støtter Kinas seneste bestræbelser på at tage mere hensyn til miljøovervejelser, og den samarbejder aktivt med Kina om at udvikle miljøsamarbejdet yderligere, f.eks. i form af teknisk bistand på handels- og miljøområdet.
Vi mener, at samarbejdsguleroden er langt mere effektiv end stokken med klausuler og betingelser i handelsaftaler. I betænkningen nævnes behovet for indgående viden om mulighederne for at gøre forretninger med Kina flere gange. Kommissionen har taget initiativet og indkaldt bud vedrørende en undersøgelse og et seminar om de fremtidige muligheder og udfordringer for handels- og investeringforbindelserne mellem EU og Kina, som også omfatter 10 sektoranalyser.
Resultatet vil blive forelagt på en konference i 2006 og vil være endnu et vigtigt bidrag til vores vej fremad. Jeg vil også nævne mulighederne for at indgå en ny rammeaftale med Kina, som afspejler den fulde bredde og dybde af det strategiske partnerskab mellem Kina og EU. Denne rammeaftale vil naturligvis have en vigtig og langsigtet dagsorden for handel og investeringer.
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Hr. formand, det var et stort set enigt Udenrigsudvalg, kun et enkelt medlem undlod at stemme, som den 13. juli vedtog udtalelsen om den betænkning, fru Lucas har udarbejdet på vegne af Udvalget om International Handel om perspektiverne for de handelsmæssige forbindelser mellem EU og Kina. Udenrigsudvalget koncentrerede sig i sin udtalelse om spørgsmålet om våbenembargoen samt håndhævelse af menneskerettighederne i Folkerepublikken Kina.
Hvad angår visse EU-medlemsstaters planer om at ophæve våbenembargoen mod Beijing, anførte Udenrigsudvalget, at en sådan politisk handling ikke er passende på nuværende tidspunkt. Det skyldes hovedsageligt tre forhold. For det første har der indtil videre ikke været tale om nogen væsentlig fremgang med hensyn til håndhævelsen af menneskerettighederne i Kina.
For det andet åbner det kinesiske parlaments vedtagelse af anti-løsrivelsesloven i marts 2005 fortsat mulighed for militær indgriben over for Taiwan.
For det tredje understreger Udenrigsudvalget, at ophævelse af våbenembargoen i høj grad vil kunne underminere stabiliteten i Østasien.
Udenrigsudvalget tilkendegiver i udtalelsen klart sin holdning til beskyttelse af menneskerettighederne i Kina. Udvalget er alvorligt bekymret over den fortsatte krænkelse af grundlæggende rettigheder, såsom ytrings-, forenings- og trosfriheden. Ikke uden grund ser udvalget her en direkte sammenhæng med Rådets fortsatte diskussion om en mulig ophævelse af våbenembargoen. Skulle Rådet uventet alligevel træffe afgørelse herom, bidrager det afgjort ikke til at anspore de kinesiske myndigheder til omsider at tage overholdelse af menneskerettighederne alvorligt.
Tilbage står, hr. formand, for EU et væsentligt tab af anseelse på den internationale scene, hvad angår egne grundlæggende værdier. Som ordfører for Udenrigsudvalget vil jeg gerne udtrykke håb om, at vores holdning til Lucas-betænkningen må vinde genklang i de europæiske institutioner og blive fulgt. 
Daniel Caspary,
   Hr. formand, mine damer og herrer, vi har beskæftiget os meget seriøst og også meget kollegialt med emnet i de seneste uger, hvorfor der skal lyde en hjertelig tak til ordføreren og de øvrige involverede parlamentsmedlemmer.
Kina tiltrådte WTO i 2001. Det er ensbetydende med nye rettigheder, men også med nye forpligtelser. Kina påberåber sig allerede alle disse rettigheder, men opfylder ikke sine forpligtelser på mange punkter. Landet er langt fra at give udenlandske virksomheder fri adgang til sine markeder. At tvinge dem til at arbejde sammen med kinesiske virksomheder er helt klart i strid med WTO's ånd. Følgerne heraf er særligt skadelige, da intellektuelle ejendomsrettigheder, patenter og ophavsretten ikke er beskyttet i Kina i dag.
Ulovlige kopier af tekniske produkter, forfalskning af tekstiler og ren og skær tilsidesættelse af intellektuelle ejendomsrettigheder er uholdbart. Kommissionen må prioritere dette langt højere i fremtiden. Den må være langt mere direkte i disse sager over for kineserne, end den har været hidtil. Det kan ikke fortsætte, som det gør nu. Vær venlig at sige det til kommissær Mandelson.
Der er mange andre ting, der skal bringes i orden. Valutaen har stadigvæk ikke fået lov til at flyde, Kina er ikke en demokratisk markedsøkonomi, tildelingen af offentlige kontrakter i Kina er fuldkommen ugennemskuelig, beskyttelsestoldsatser bliver omgået med statens billigelse. Der bliver fortsat ikke taget hånd om sociale spørgsmål, arbejdstagere har næsten ingen medbestemmelsesrettigheder, der er ingen frihed til at danne stærke fagforeninger, miljøforureningen er enorm. Det er på disse områder, at Kina må skabe forbedringer, og det opfordrer vi landet til i vores beslutning. Kun hvis Kina gør det, vil en fornuftig verdenshandel være mulig.
Men der er også nogle ting, som vi må gøre. Vi må arbejde hårdt på at sikre, at Europa forbliver en stærk økonomi i fremtiden. Vi har brug for større frihed og ansvar for virksomhederne. Vi har brug for mere uddannelse og forskning og større vilje til at tage udfordringerne op. For hvis Kina er et problem i dag, så vil det bestemt også være en stor udfordring i fremtiden. Men Kina åbner også en stor mulighed for at skabe nye arbejdspladser i Europa. 
Glyn Ford,
   Hr. formand, jeg lykønsker Caroline Lucas med hendes betænkning. Vi var meget lidt uenige om indholdet af betænkningen, men vi havde flere problemer med indholdet af hendes tale, som ikke helt afspejlede betænkningen.
Jeg havde lejlighed til for nylig, på den kinesiske regerings invitation, at besøge Kina for at undersøge udviklingen i landet, som tegner sig for en femtedel af verdens befolkning. Selv om mennesket ikke skal leve af brød alene, har vækstraten på over 10 % år efter år forvandlet Kina fra det land, jeg så for første gang for over 20 år siden. Selv den såkaldte kriseramte nordøstlige del af landet har en skyline spækket med kraner, som viser et økonomisk aktivitetsniveau, der ville være imponerende overalt i verden. Over hele landet er 300 millioner kinesere blevet hjulpet ud af fattigdom, selv om over 100 millioner i de mere fjerntliggende landdistrikter stadig lever for under 1 euro om dagen.
Kina har succes inden for fremstillingsvirksomhed, men ikke gennem et kapløb mod bunden, hvilket de succesrige stormagasiner Harbin og Chengde er et bevis på. Dette økonomiske boom har gjort Kina til verdens fjerdestørste eksportør og har, som vi har set det under forhandlingen tidligere på dagen, gjort det yderst konkurrencedygtigt inden for en række industrisektorer.
Vi må være forsigtige, når vi behandler disse ting. Som medlem af Parlamentet i midten af 1980'erne så jeg de forkerte skridt blive taget, da Japan spillede den rolle, som Kina spiller i dag. De indledende frivillige eksportkvoter til USA, som præsident Nixon købte af japanerne til gengæld for, at Okinawa kom tilbage under japansk overherredømme, og som senere kom til at omfatte Europa, førte til en situation, hvor udækket efterspørgsel tillod japanske selskaber at score enorme fortjenester, som, når de blev reinvesteret, forværrede problemerne i det lange løb. I stedet for skal vi tilpasse Kinas eksport til Europa til vores egen eksport til Kina.
Vi er nødt til at erkende, at økonomien begynder at omdanne det kinesiske samfund. Jeg vil gentage hr. Casparys ord om, at der er en lang række menneskerettighedsproblemer og andre problemer. I denne betænkning er vi særligt bekymrede over begrænsningen af arbejdsaktivisters ret til at oprette frie fagforeninger. Vi håber, at Kommissionen vil presse europæiske virksomheder, der opererer i Kina, til at foregå med et godt eksempel ved fuldt ud at anerkende deres egne arbejdstageres fagforeningsrettigheder.
Der er naturligvis miljøproblemer i Kina, og de skal løses. Vi må ikke være hykleriske og bede Kina om at afstå fra at gøre noget, som vi ikke selv er rede til at afstå fra at gøre i Europa. Vi kan ikke forvente, at Kina frivilligt begrænser sit energiforbrug til under de niveauer, vi har i EU. Vi må gå bort fra krisestyring af økonomiske anliggender og handelsanliggender, fordi vi risikerer at gå fra tekstiler, til fodtøj, til cykler og en endeløs række andre produkter. Vi må opbygge et seriøst partnerskab med Kina om økonomiske spørgsmål og handelsspørgsmål. Hvis vi ikke gør det, gør andre det.
Vi må også have en seriøs politisk dialog med Kina. Vi har meget at sige til hinanden. Denne betænkning er ikke stedet at rejse disse spørgsmål, men Udenrigsudvalgets beslutning om at udarbejde en betænkning om de politiske forbindelser mellem EU og Kina skal bifaldes.
Danutė Budreikaitė,
   Det er ikke første gang, vi taler om Kina i Parlamentet. Da vi diskuterede tekstilernes situation efter 2005, gav kommissær Louis Michel udtryk for det synspunkt, at årsagen til tekstilsektorens og naturligvis andre europæiske industrisektorers nedgang og eventuelle sammenbrud er landenes manglende evne til at styre deres økonomi. De var ikke i stand til at flytte deres produktion til lande med billig arbejdskraft.
Ingen har imidlertid diskuteret, hvad vi kan tilbyde borgerne i vores egne lande, hvor vi er valgt. Hvor skal de arbejde, når vi flytter al industri ud af Europa?
I Lucas-betænkningen berøres de følger, som handelen med Kina har for EU's medlemsstaters økonomi, næsten ikke.
Til gengæld lægges der stor vægt på udviklingslande, som lider under Kinas ekspansion på verdens tekstilmarkeder.
Et helt kapitel i betænkningen er endog viet til Kinas sociale problemer, lønstigninger og velfærd, selv om dette i bund og grund er et nationalt anliggende. Husk på, at ikke engang EU har en fælles socialpolitik, hver stat tager sig af arbejdstagernes løn, som i EU varierer fra stat til stat og i nogle stater er meget lav - der er borgere, som lever under fattigdomsgrænsen.
Hvad bør vi gøre i EU for at klare de udfordringer, som den globale økonomi frembyder, tilfredsstillende?
Jeg opfordrer Kommissionen til at vurdere virkningen af at anvende WTO-bestemmelserne på EU's medlemsstater, navnlig de nye, at undersøge udenrigshandelspolitikken og at tage skridt til og gøre en forebyggende indsats for at udelukke negative følger for EU's tekstil-, fodtøjs-, møbel-, elektronik- og bilindustri og for andre industrier.
Når først EU's industris tilstand er analyseret, er det vigtigste imidlertid at udarbejde en langsigtet plan for 2030-2050, hvoraf det fremgår, på hvilke områder EU's producenter kan være konkurrencedygtige, og med anbefalinger til industrien om fremtidige sektorer, der bør investeres i nu.
Jeg opfordrer Dem også til at tage hånd om vores egne borgere, for det lader ikke til, at vi kan forvente, at andre skaber job for os, øger den økonomiske konkurrenceevne og opretholder den sociale velfærd.
Raül Romeva i Rueda,
   Hr. formand, det drejer sig utvivlsomt om et grundlæggende spørgsmål.
På den ene side er det på grund af de forskellige produktionsvilkår, og dermed priser, at den internationale handel findes, men på den anden side indeholder fuldstændig fri handel mellem økonomier, der fungerer med nogle meget forskellige arbejdsomkostninger, som det er tilfældet med Kina og EU, adskillige elementer, som forvansker de konkurrencereglerne.
Hvad skal vi sige til det? For det første, at vi i EU som forbrugere af kinesiske produkter har et større ansvar, for vi er Kinas største handelspartner, endda større end USA.
For det andet, at Kinas udvikling og landets åbning mod verden er en god nyhed, vi bør glæde os over. Men for det tredje skal nævnte åbning respektere nogle fælles minimumsregler, der sikrer i handelsforbindelserne, og gevinsterne ved nævnte åbning og samhandel skal komme produktionssystemets svageste parter, dvs. arbejdstagerne, til gode samtidig med, at det sikrer respekten for de internationale miljøregler.
Kodeordet er derfor ikke at fremme frihandel, men i at fremme en retfærdig handel. Det betyder, at der skal fastsættes nye regler for forretninger mellem lande, hvilket omfatter kvoter, der ikke er baseret på prisen, men derimod på produktionsvilkårene, der skal fastsættes regler for sporbarhed for at sikre denne respekt, og der skal i særdeleshed ske en regulering af de store og stadig mere mobile multinationale virksomheders praksis, idet de ofte forfalder til hele tiden at søge derhen, hvor der stilles færrest sociale, arbejdsmæssige og miljømæssige krav. 
Helmuth Markov,
   Hr. formand, emnet er "Perspektiverne for de handelsmæssige forbindelser", og fru Lucas startede med at bede om støtte til sin betænkning. Hun skal nok få min. Hvis vi ser på, hvordan tingene har udviklet sig, kan vi konstatere, at EU og Kina er blevet hinandens næststørste handelspartner. Hvad har ændret sig?
For nogle få år siden var handelsoverskuddet stadigvæk på EU's side, og nu er det på kinesernes side. Jeg er overbevist om, at det også vil være tilfældet i de næste årtier. Der er en række usædvanlige faktorer, som kendetegner Kina. Det har et enormt hjemmemarked, og det har samtidig en stor kapacitet til arbejdskraftintensiv produktion, som det kan drage fordel af i fuldt omfang, fordi det har et meget lavt lønniveau. Det har også hightechproduktion. Den arbejdskraftintensive produktion flyttes i stigende omfang fra mange af EU's medlemsstater, selv om vi har en meget høj produktivitet, hvilket er en af grundene til, at vi faktisk kunne beholde den. Samtidig kan vi, når vi betragter handelsvolumenet, konstatere, at den europæiske industri har profiteret utroligt meget af at eksportere til Kina.
Vi har drøftet situationen for tekstilsektoren i dag. EU har tidligere tjent milliarder på eksport af tekstilfremstillingsmaskiner. Hvis De kigger på de aktuelle eksportstatistikker, kan De se, hvor mange stålværker der bliver eksporteret, hvor meget presseværktøj der bliver eksporteret til bilindustrien, hvor mange aluminiumssmelteovne der bliver eksporteret, så der kan fremstilles cykler. Det er fuldkommen klart, at vi vil have det samme problem i disse brancher om 2-3 år.
I udkastet til forfatningstraktaten var der tale om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence. Det, vi har nu i EU på tekstilområdet, er et resultat heraf. Det er resultatet af en åben, ubeskyttet markedsøkonomi med fri konkurrence. Derfor forkastede et flertal af franskmændene den.
Jeg tror, at vi har behov for en social markedsøkonomi med fair konkurrence. Det er noget andet. Når vi konstant taler om, at produktionen i Kina ikke opfylder de europæiske standarder, så er det rigtigt. Men det ville være utroligt enkelt at fastlægge en regel inden for WTO, hvorefter lande, der ikke overholder ILO's standarder, ikke må eksportere, eller deres varer ikke vil blive importeret. De, der ikke overholder ILO's standarder om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, må ikke eksportere deres varer. De, der benytter kemikalier, som er forbudt på verdensplan eller i de fleste lande, må ikke eksportere. Så ville vi pludselig have en konkurrence, som stræbte efter et højere niveau, fordi producenterne da ville være tvunget til at indføre bedre sociale standarder, bedre miljøstandarder og bedre industristandarder.
Jeg tror, at det er den rette vej frem. De, der tror, at EU kan overleve i længden, ved altid at komme med flotte udtalelser om, at vi må lave flere hightechprodukter, glemmer, at der hvert år dimitterer langt flere højt kvalificerede fra de højere læreanstalter i Kina end i hele EU tilsammen. Det kan heller ikke være vejen frem. Vi må ikke tøve med at gøre det, som vi altid taler om. Vi må investere langt mere i uddannelse. Men når De ser på medlemsstaternes budgetter, så vil De se, at de heller ikke gør det. 
Bogusław Rogalski,
    Hr. formand, det er klogt at huske på kendsgerningerne, når man diskuterer Unionens handelsmæssige forbindelser med Kina. Den kinesiske økonomi er vokset med 9 % om året i de sidste 25 år. Beijings valutareserver er for øjeblikket på 700 milliarder amerikanske dollars, hvorimod Unionens er på sølle 179 milliarder amerikanske dollars. Verdens næststørste supermagt er ikke noget demokrati, og den har heller ikke markedsøkonomi. Sammen med ASEAN-landene håber Kina at oprette et frihandelsområde inden 2010, og dette ville blive verdens største økonomiske blok. Kina gør tilløb til at ekspandere sin handel på globalt plan. Den kinesiske overtagelse af den amerikanske gigant IBM er et eksempel på denne udvikling, og det samme gælder Kinas aktuelle forsøg på at overtage Rover i Det Forenede Kongerige.
Når vi forsøger at finde ud af, hvad alt dette betyder for os, må vi se på situationen i USA, hvor mange job er gået tabt som følge af den ufordelagtige handelsbalance med Kina. Hele brancher af den amerikanske industri er flyttet til Kina, som er blevet verdens største fabrik. Ud over tekstiler producerer Kina allerede to tredjedele af alle elektroniske varer. For øjeblikket er Kina Unionens næststørste handelspartner. I 2004 havde Unionen et handelsunderskud i forhold til Kina på over 78 milliarder euro.
Illoyal konkurrence er mulig, fordi Kina har en socialistisk markedsøkonomi, en slags primitiv kapitalisme, der tilsidesætter menneskerettighederne. Af hensyn til vores økonomis fremtid bør vi tilpasse vores forbindelser med Kina. Kina bør betragtes som en strategisk konkurrent og ikke en strategisk partner. Der bør også indføres strenge importkvoter på kinesiske varer for at beskytte arbejdspladserne i vores lande.
Hver gang vi beskæftiger os med Kina, bør vi holde os følgende spørgsmål for øje: Vil der være nogen job tilbage til vores børn?
Cristiana Muscardini,
   Hr. formand, kære kolleger, i det bidrag, jeg har givet til betænkningen af fru Lucas, som jeg gerne vil takke for det glimrende arbejde, hun har udført, ønskede jeg at understrege et vigtigt aspekt af forholdet mellem to store handelsområder, nemlig nødvendigheden af at overholde reglerne, hvilket på handelsområdet betyder Verdenshandelsorganisationens principper og de aftaler, der følger heraf, og på det politiske og sociale område reglerne om respekt for de grundlæggende menneskerettigheder.
Det er således nødvendigt at overvåge situationen ved hjælp af permanente forhandlinger mellem Kommissionen og de kinesiske myndigheder, så vi sikrer principperne om frihed og demokrati, hvis overholdelse skal være en absolut betingelse i Kinas handelsforbindelser med de andre økonomiske områder. Vi bør også være opmærksomme på de seneste nyheder fra Kina om kraftige restriktioner for brugen af internettet. Beijing-regeringens beslutning om at vedtage nye love med det formål at kontrollere informationen på internettet for at forbyde enhver kritik af dens religionspolitikker og generelt af dens udbredte intolerance over for trosudøvelse er noget, der kun gør vores bekymring større.
I Kina er graden af frihed og demokrati omvendt proportional med landets økonomiske og handelsmæssige indflydelse på verdensmarkederne.
Derfor opfordrer vi Kommissionen til at gøre sig nogle overvejelser i forbindelse med de permanente forhandlinger, den agter at føre med de kinesiske myndigheder om en harmonisk og fælles forvaltning af handelsforbindelserne med det kinesiske kontinent, og til at tage behørigt højde for alle de aspekter, der er forbundet med den enkeltes - og dermed også arbejdstagernes - friheder og rettigheder.
Vi anmoder om bestemmelser, der sikrer, at varer fra Kina opfylder de sikkerhedskrav, der gælder i Europa, og at der indføres sanktioner, som forbyder dem, der ulovligt importerer varer eller importerer ulovlige varer til Europa, i at handle med EU og i EU.
Her skal det siges, at den loyale konkurrence undertiden også fordrejes af skrupelløse europæiske erhvervsdrivende, som kun tænker på deres egen fortjeneste på kort sigt og selv overtræder en af reglerne ved at fremme illegal import og illegal udbredelse i Europa af forfalskede eller farlige varer. Dem bør vi være meget strenge over for.
Vi opfordrer desuden Kommissionen og Rådet til at bede medlemsstaterne om strengere kontroller, når det gælder tilstedeværelsen på deres område af et stort antal illegale indvandrere, som tvinges til at arbejde i ulovlige fabrikker med at fremstille billige varer. 
Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er opsat på, at vi gør denne forhandling færdig. Kan De bekræfte, at vi fortsætter, indtil alle talere har haft ordet, så vi kan stemme i formiddag?
Formanden.
   - Jeg skulle lige til at annoncere det. Der er indlæg for ca. 50 minutter tilbage på min liste, hvilket, eftersom det er et teoretisk tal, betyder, at vi har mere eller mindre en time tilbage af forhandlingerne. Eftersom klokken er 11.45, kan De nok forstå, at vi ikke kan lade de kolleger vente, som kommer for at stemme. Officielt skulle vi være færdige med forhandlingerne kl. 11.50 ifølge dagsordenen.
Det, jeg kan foreslå Dem, er at give ordet til hr. Vanhecke, som skal tale i sin egenskab af løsgænger, og derefter tage en første runde med repræsentanter, som taler i deres eget navn. Vi får således hr. Rübig for PPE-DE-Gruppen, hr. van den Berg for Socialdemokraterne, hr. Van Hecke - den anden Van Hecke - for De Liberale, fru Auken for Verts/ALE-Gruppen, hr. Farage for Gruppen for Selvstændighed og Demokrati, hr. Didžiokas for UEN-Gruppen og endelig hr. Allister for løsgængerne, hvilket bliver 12 minutter.
Vi når således frem til kl. 12.00 eller 12.05, hvilket jeg ville synes var i orden. Hvad angår de andre talere, må de desværre vente til i eftermiddag. Jeg ved allerede, at vores ordfører om et øjeblik vil bede plenarforsamlingen om at udsætte afstemningen, således at afstemningen ikke finder sted i eftermiddag, men på vores minimøde i Bruxelles. Det er plenarforsamlingen, der vil afgøre dette om et øjeblik.
Det er, hvad jeg kan fortælle Dem. Hvis De er enige, vil vi slutte af med løsgængerne for de talere, som er indskrevet for en gruppe, og derefter en talerunde, dvs. 12 minutter, og vi udsætter dernæst resten indtil afstemningerne, fra kl. 12.00.
Alessandra Mussolini (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, efter min mening er det uretfærdigt, at man i så vigtige spørgsmål altid privilegerer taler fra parlamentsmedlemmer, som tilhører en gruppe, og ikke f.eks. løsgængerne. Vores taletid er i forvejen begrænset, og vi kan ikke stemme på gruppeformændenes møder. Dette er efter min opfattelse virkelig udemokratisk over for alle os, der er løsgængere. Vi er folkevalgte repræsentanter præcis ligesom alle andre!
Når kommissæren taler om et sådant spørgsmål i ikke to et halvt minut, men hele syv minutter, er det vigtigt, at vi alle får mulighed for at tale, og derfor er jeg helt uenig i den holdning, som formandskabet gav udtryk for. 
Formanden.
   - Jeg har kun to muligheder, fru Mussolini, enten overholder jeg dagsordenen, som den er godkendt af plenarforsamlingen, og så hæver jeg mødet om præcis et minut, eller også tager jeg en første talerunde for at tillade så mange talere som muligt at komme til orde, og blandt dem er der trods alt nogle løsgængere på lige fod, hverken mere eller mindre, med andre. Jeg har ingen anden mulighed.
Hvad angår Kommissionens taletid, er den ubegrænset. Kun parlamentsmedlemmernes taletid er begrænset. Så eftersom jeg ikke hører andre indvendinger end Deres, foreslår jeg at fortsætte og give ordet til en løsgænger, hr. Vanhecke.
Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, når vi påpeger de særdeles alvorlige vanskeligheder, som vores virksomheder oplever i forhold til konkurrencen fra Kina, skyldes det ikke frygt for fair konkurrence eller vores eventuelle kritik af det frie marked. Det er afgjort sandt, og det skal også siges, at forbrugerne i et vist omfang nyder godt af de faldende priser, og at de europæiske virksomheder ser vækstmuligheder på det kinesiske marked.
Problemet består imidlertid. Kina er et kommunistisk diktatur med en statsøkonomi, som ikke kender til spillereglerne for fair konkurrence. Godt halvdelen af de kinesiske industrivirksomheder ejes af staten og modtager finansieringsmidler, som er rentefri og uden reelt krav om tilbagebetaling. Værdien af den kinesiske valuta er fortsat kunstigt lav.
Dette og mange andre urimelige faktorer - jeg tænker i den forbindelse på forekomsten af tvangsarbejde og umenneskelige arbejdsvilkår - medfører alt sammen, at vores markeder bliver oversvømmet af kinesiske færdigvarer til en pris, som undertiden næppe dækker den pris, vores egne virksomheder må betale blot for råvarerne.
Lad mig gentage, at dette ikke er en argumentation imod det frie marked og den frie konkurrence. Vi har imidlertid i Europa pligt til at beskytte vores virksomheder og sikre fair konkurrence. Den aktuelle situation lader desværre en del tilbage at ønske i så henseende. Når vi ser, hvordan Kommissionen har forkludret tekstilsagen, giver det anledning til alvorlig frygt for fremtiden. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Kina er en vigtig partner for Europa, EU's næststørste handelspartner efter USA. Kinesiske statistikker viser, at EU er Kinas handelspartner nummer 1, foran USA. Jeg mener, at vi må prioritere en gensidig åbning af markederne meget højt. Vi kan ikke have en situation, hvor vi åbner vores markeder, mens vores firmaer bliver stillet over for problemer der. Jeg mener, at de fremtidige vækstmuligheder på det kinesiske marked er af overordentlig stor betydning navnlig for den producerende industri, og at mange af de anlæg, der er leveret til Kina, stammer fra Europa. Europæiske firmaer må naturligvis også positionere sig i tide på det marked for at sikre arbejdspladserne herhjemme.
Importen i Europa øger desuden vores købekraft. Mange af vores familier sparer hundredvis af euro om måneden, fordi de kan købe varer af en meget tilfredsstillende kvalitet og til en meget fornuftig pris. De penge, de sparer, kan de så give ud på andre tjenesteydelser eller produkter, så kineserne øger altså i virkeligheden vores købekraft uforholdsmæssigt meget.
Det er allerede blevet nævnt, at de intellektuelle ejendomsrettigheder er et kæmpeproblem, og at vores europæiske firmaer har behov for større beskyttelse. Kommissionen må håndhæve patent- og varemærkerettighederne. Jeg opfordrer den til at gøre sin indflydelse gældende, navnlig under forhandlingerne i Hongkong og også under TRIPS-forhandlingerne, for at sikre, at disse internationale forpligtelser bliver overholdt meget nøje. Jeg tror, at det vil styrke vores forbindelser i fremtiden. Jeg tror, at et kommunistisk land er på vej til at blive en markedsøkonomi, som også vil støtte demokrati og menneskerettigheder. Det bør vi alle bakke op om. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, frygten for Kina er stor i Europa, men det er ikke nu, vi skal være passive og forbeholdne. Vi bør undertiden acceptere, at job forsvinder på grund af de nye vækstøkonomier. Vi bør vise solidaritet med kolleger verden over. De har også ret til beskæftigelse og stigende velfærd. Men den europæiske sociale model indebærer, at vi skal tilbyde dem, som hos os mister deres job, de fornødne muligheder, hjælp til at finde et nyt job og tilbud om uddannelse og omskoling. De må ikke blive ofre for den hastige udvikling.
Europæiske modeforretninger og importører, hvis ordrer i lange tider var blokeret i toldlagrene som følge af det midlertidige importstop, har også ret til kompensation for det finansielle tab, de lider. I mellemtiden må og skal EU udnytte de muligheder, som den gunstige økonomiske vækst i andre dele af verden skaber for os. Det gælder bl.a. nye markeder for forbrugsvarer, positive perspektiver for turistsektoren, som også åbner muligheder for mindre veluddannede arbejdstagere. De europæiske virksomheder har ret til beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, både ved lov og i praksis, og de har ret til adgang til de kinesiske markeder.
EU bør i stedet for protektionistiske foranstaltninger til beskyttelse af disse job varetage virksomhedernes interesser ved at holde Kina fast på de forpligtelser, det har indgået i Verdenshandelsorganisationen.
Frem for alt bør EU vove at stå frem og gå i brechen for de standarder og værdier, vi finder vigtige, herunder fair handel, organisationsfrihed og arbejdstagernes rettigheder. Arbejdsvilkårene i Kina er elendige, og arbejdstagerne har ikke ret til frit at organisere sig i fagforeninger. Aktive fagforeningsmedlemmer pågribes og sættes i fængsel i årevis. I titusindvis af arbejdsulykker med døden til følge hvert år er ikke noget særsyn for kinesiske arbejdere. Arbejdstagerne tvinges til at påtage sig utallige overarbejdstimer, og der forekommer børnearbejde. Som en af Kinas primære handelspartnere har EU et ansvar for at sætte disse uhyrlige tilstande på dagsordenen. 
Johan Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand, der er sagt meget her i Europa-Parlamentet om handelsforbindelserne med Kina. Jeg vil derfor i dag begrænse mig til et enkelt aspekt, nemlig varemærkeforfalskning og ulovlig kopiering.
Kommissær Mandelson har medgivet, at dette problem efter pres fra kinesisk side blev taget af dagsordenen ved indledningen af de seneste handelsforhandlinger med EU. Det må undre, da Kommissionen i henhold til WTO's regler har ret til at udarbejde beskyttelsesforanstaltninger, såfremt der er tale om unfair konkurrence eller konkurrenceforvridning. Det er tydeligvis tilfældet, når det gælder respekt for intellektuelle ejendomsrettigheder. Hvert år mister vi i Europa mellem 100.000 og 200.000 job på grund af stadig mere omfattende varemærkeforfalskning og ulovlig kopiering. I sommer blev der under en aktion langs Belgiens kyst en formiddag på en time beslaglagt mere end 2.500 forfalskede tekstiler, hvoraf 70 % kom fra Kina.
Vores kreativitet og innovation er stort set vores sidste trumfkort i den ulige kamp mod konkurrencen fra Østen. Det er på tide, Kommissionen gør sig dette klart og omsider seriøst tager problemet med ulovlig efterligning op med de kinesiske myndigheder. 
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand. Vi glæder os vist alle sammen over, at det store og fattige Kina er ved at komme på benene og ved at udvikle sig, men samtidig er det også vigtigt at gøre opmærksom på de rædsomme vilkår, der findes på det sociale og miljømæssige område. Det skal der gøres noget ved! Jeg håber, at de fleste af os kan blive enige om, at det ikke alene er EU, der har et stort ansvar, men at det bør ske inden for det internationale aftalesystem - det er altså WTO og "rule of law"-princippet, der skal styre udviklingen, og ikke vilkårlige kvoteordninger, som alt for let binder de fattige lande i næsten slavelignende forhold til deres gamle kolonimagter. Hvis vi skal kunne gøre os gældende i WTO, skal vi være troværdige, men man er kun troværdig, hvis man er værd at tro på! Og det er noget belastende, at vi kun kommer i tanke om alle disse regler, når det er vores egen produktion, der skal beskyttes. Hvis disse regler virkelig skulle gælde, kunne vi ikke importere en dråbe olie fra Saudi-Arabien, som jo ikke engang kan stave til menneskerettigheder, men der hører man aldrig nogen tale om menneskerettigheder og miljø osv. Vi bliver nødt til at styrke vores position inden for WTO ved at åbne vores markeder, ikke ved at tvinge de fattige lande. De rige lande skal have åbne markeder, og vi skal stille krav: ILO-krav og krav om overholdelse af børnekonventionen og de andre miljøkonventioner. Det er absolut den eneste vej, der er farbar, og det er også den vej, som vi anstændigvis skal holde os til. 
Nigel Farage (IND/DEM ).
   - Hr. formand, manglen på brystholdere i vores stormagasiner har absolut vist sig at være en gavnlig krise, for den har anskueliggjort, hvad EU er, nemlig en tilbageskuende toldunion, en anakronisme i det 21. århundrede og et oppustet bureaukrati, der ikke lagde mærke til, at det indlysende skete, mens kommissæren holdt en lang ferie.
Set i Det Forenede Kongeriges perspektiv står vi her - den fjerdestørste økonomi i verden, den næststørste globale investor, en sand global handelsnation - og vi må ikke udarbejde vores egen handelspolitik! Næh, den bliver udarbejdet for os af de overbetalte, ikke-valgte bureaukrater i Bruxelles, og i dag har vi en tidligere kommunistisk kommissær, som belærer os om, hvad vi må og ikke må!
En fælles handelspolitik for EU kan ikke fungere, når man har lande og økonomier så forskellige som Det Forenede Kongerige og Italien. I den moderne verden bruger suveræne stater frie handelsaftaler.
Det positive er imidlertid, at det britiske erhvervsliv har fået øjnene op for, at det i virkeligheden altid var meningen, at det tilsyneladende ufarlige fællesmarked skulle være langt mere end det, og det britiske erhvervsliv siger: "Vi har ikke brug for EU. Vi ville stå os bedre ved at lave vores egne handelsaftaler." Det takker jeg Kommissionen for. Jeg takker den for dette roderi, for den dag, hvor Storbritannien forlader EU, er kommet meget nærmere.
Gintaras Didžiokas (UEN ).
   - Samtidig med at jeg bifalder dette initiativ og denne betænkning, vil jeg fremkomme med nogle få bemærkninger, som efter min opfattelse er vigtige.
De seneste års udvikling bekymrer os meget og varsler ikke godt for fremtiden. Handelsunderskuddet er steget katastrofalt og det samme gælder udvalget af varer fra Kina for ikke at tale om flytningen af produktion og lukningen af virksomheder i EU selv. De internationale virksomheder har meget af æren for dette. Hvis vi ikke formår at oprette nogle ordentlige mekanismer, der kan kontrollere disse processer, vil det få tragiske følger.
Virksomheder i alle EU's stater, herunder Litauen, lider under kinesiske virksomheders illoyale konkurrence. Vores erhvervsliv er tvunget til at overholde høje standarder for arbejde, social sikring og miljø i EU, og det må konkurrere med kinesiske producenter, som ikke overholder den slags forpligtelser. Tværtimod knokler arbejdstagerne under forfærdelige forhold og får næsten ingenting for det.
EU må sørge for, at tvungen overholdelse af standarder for arbejde, arbejdsmiljø, social sikring og miljø er fastsat i internationale traktater. Desuden skal bestemmelserne om beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og kvalitets- og oprindelsescertificering strammes, og proceduren for indbringning af antidumpingsager for retten skal forenkles.
Kommissionen skal sørge for, at virksomheder kun får tilladelse til at importere varer til EU, når Kommissionen kan bekræfte, at virksomhederne overholder den slags standarder. Det er lige præcis det, som Rusland gør, når det giver tilladelse til, at varer fra EU importeres til Rusland.
Formanden.
   - Den sidste taler her til formiddag om betænkningen er hr. Allister, som har 90 sekunder, og jeg vil i forbifarten sige til fru Mussolini, som ikke hører på os, at løsgængerne har fået lov at tale præcis lige så meget som de andre grupper. Hvis der er sket nogen form for diskriminering, er den positiv, hvad Dem angår.
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at tilslutte mig meget af det, som hr. Farage sagde i sine rammende bemærkninger om handelspolitikkens tilstand.
Jeg vil imidlertid tale om noget andet. Handel kan ikke ses isoleret. Den er ikke immun over for etiske og moralske overvejelser. Kina har brug for vores handel. Prisen kan sagtens være mere end et økonomisk spørgsmål. Vi kan ikke ignorere de omfattende krænkelser af menneskerettighederne i Kina, især ikke hvad angår et harmløst og ganske lille mindretal, nemlig udøvende kristne. Det er helt uacceptabelt, at kinesiske kristne sidder i fængsel for blot at vedkende sig deres kristne tro eller uddele Bibelen.
Fri religionsudøvelse er en grundlæggende ret, som de fleste europæere anerkender. Nægtelsen af den i Kina er ikke noget, vi kan ignorere for at lette handelen med en stat, der forfølger kristne, uanset hvor store de gensidige økonomiske fordele måtte være.
Jeg opfordrer derfor til, at den igangværende bilaterale dialog mellem EU og Kina om menneskerettigheder sammenkædes med handelsforhandlingerne. Vi må betinge fremskridt på handelsområdet af fremskridt, hvad angår beskyttelse og forbedring af menneskerettighederne. Liberalisering af handelen kræver liberalisering af menneskerettighederne i Kina.
Formanden.
   - Forhandlingen om Lucas-betænkningen udsættes indtil kl. 15.00 og genoptages efter talerlisten som planlagt.
Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   Hr. formand, som De ved, har vi lige diskuteret min betænkning om de handelsmæssige forbindelser mellem EU og Kina, men forhandlingen er endnu ikke afsluttet. Jeg foreslår, at resten af forhandlingen finder sted i eftermiddag, men at afstemningen udsættes til mødeperioden i Bruxelles om et par uger. Dette er en vigtig betænkning, og hele Parlamentet bør være til stede, når der skal stemmes om den, ikke bare de 40-50 medlemmer, der stadig er her kl. 17. Jeg er bange for, at jeg ikke selv kan være her kl. 17, da jeg har en aftale i aften. Den ændring af dagsordenen, der betød, at min betænkning blev flyttet fra kl. 10 til kl. 11 i dag, blev først foretaget for kort tid siden. Det er den, der er årsagen til problemet. Jeg foreslår formelt, at vi udsætter afstemningen til mødeperioden i Bruxelles om et par uger.

 - Fru Lucas, De henviser til forretningsordenens artikel 170, formoder jeg. Jeg går ud fra, at De udtaler Dem på vegne af Deres politiske gruppe, hvilket De har ret til. Er der indvendinger imod fru Lucas' ønske om at udsætte afstemningen om hendes betænkning?
Robert Goebbels (PSE ).
   - Jeg tillader mig at støtte fru Lucas' anmodning, eftersom genoptagelsen af forhandlingen i eftermiddag vil skabe problemer for mange kolleger, som havde skrevet sig på talerlisten, for nogle har et fly, de skal nå, og andre har aftaler. Hvis vi i stedet kunne afslutte forhandlingen i Bruxelles eller næste måned i Strasbourg og stemme samtidig, ville det være fint.
Formanden.
   - Efter at have hørt hr. Goebbels indlæg for en udsættelse af afstemningen om Lucas-betænkningen, er der så en taler, som vil udtrykke sig imod det?
Afstemningen om Lucas-betænkningen udsættes således til næste mødeperiode, såfremt forhandlingen genoptages kl. 15.00, for vi bliver nu nødt til at afbryde og gå over til afstemningstiden.
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Jeg har en bemærkning til forretningsordenen i henhold til artikel 132 om dagsordenen, og den drejer sig om spørgetiden. Som bekendt skal spørgetiden vare en hel time. I går aftes varede den kun lidt over 35 minutter.
Det var der to grunde til. Ikke nok med at forhandlingen varede 10 minutter for længe, rådsformanden så sig også nødsaget til at besvare et vigtigt telefonopkald, som betød, at vi ikke lavede noget i et kvarter, og derfor begyndte spørgetiden først 25 minutter over. 
Vil formandskabet notere sig dette? Spørgetiden er den eneste mulighed, medlemmerne har for at udspørge rådsformandskabet, og den skal vare en hel time. Vil formandskabet sørge for, at vi i fremtiden får en times spørgetid?
Formanden.
   - Jeg har noteret mig Deres bemærkning, som er velbegrundet, men det er rigtigt, at dagsordenen for dette møde var ualmindeligt fyldt.
Når det er sagt, vil vi viderebringe Deres ønske, som jeg tror, vi alle deler, til de ansvarlige myndigheder, nemlig at spørgetiden overholdes af Rådet, for det er et af Europa-Parlamentets grundlæggende rettigheder at kunne henvende sig til Rådet.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Robert Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, da grupperne samledes sidste mandag for at udarbejde det fælles forslag til beslutning, var vi enige om en tekst til punkt 10. Desværre forsvandt en del af sætningen under transskriptionen. Jeg tillader mig derfor at præsentere den i form af et mundtligt ændringsforslag. Jeg har teksten på engelsk.
 "anmoder Kommissionen om at holde opsyn med hedgefondes reguleringsmæssige status" med, som en tilføjelse: "og undersøge på hvilke måder, øget transparens ville kunne bidrage til mere stabile oliemarkeder".
 Jeg tror, at jeg har gruppeformanden, hr. Chichesters, tilladelse til at præsentere teksten.

Claude Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi har det samme tekniske problem med punkt 16, sjette led. Vi ønsker at tilføje: "at fremsætte forslag med henblik på". Det er den samme procedure som den, der gælder for den anden del.


Alexander Lambsdorff (ALDE ).
   - Hr. formand, det drejer sig om en tilføjelse, som vi allerede havde godkendt under kompromisforhandlingerne, men som er blevet udeladt på grund af en redaktionel fejl. Det vedrører demokratiet i De Forenede Nationer. Jeg vil nu læse teksten op på engelsk. Kapitel 20 tilføjes følgende: 
"bekræfter sin overbevisning om, at FN har behov for at styrke demokratiet i sin struktur og understreger sin opfordring til oprettelse af en demokratigruppe under FN's Generalforsamling."


Emilio Menéndez del Valle (PSE ),
   Hr. formand, i anden del af punkt 10 beder jeg om, at der kommer til at stå følgende: "og anmoder om, at de fremtidige aktiviteter, der gennemføres i denne forbindelse, skal gøre en ende på forskelsbehandling på grund af køn eller kaste, uanset hvor den finder sted".

Emilio Menéndez del Valle (PSE ),
   Hr. formand, det drejer sig om en lille ubetydelig nuance, der har at gøre med vores nok så bekendte forfatningsspørgsmål.
Eftersom den europæiske forfatning endnu ikke er blevet vedtaget - jeg håber snart, den bliver det - bør de to sidste linjer i punkt 17 lyde som følger: "herunder fremskridt inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som ikrafttrædelsen af den nye forfatning for Europa ville indebære".

Emilio Menéndez del Valle (PSE ),
   Hr. formand, det drejer sig om at tilføje følgende: "opfordrer Kommissionen, medlemsstaterne og Indien til at øge samarbejdet inden for området vedvarende energi".

Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi tilslutter os denne beslutning, som kritiserer den bilaterale aftale, der den 14. september 2005 blev underskrevet mellem EU og USA om handelen med vin. Vi mener, at den er "utilstrækkelig" og "uhensigtsmæssig".
I beslutningen gentages støtten til:
- at den traditionelle produktion, familielandbruget og kvaliteten af vores vine beskyttes, og at der sker international anerkendelse af traditionelle betegnelser, der er beskyttede af EU,
- at der oprettes et register over internationalt anerkendte geografiske betegnelser, og at dette mål bliver en af hovedprioriteterne i forbindelse med de multilaterale landbrugsforhandlinger, navnlig i WTO,
- at de 17 betegnelser i aftalens bilag II anerkendes, således at alle europæiske oprindelsesbetegnelser for vin hurtigst muligt bliver behørigt beskyttet af de amerikanske myndigheder på deres eget marked,
- og at det er absolut nødvendigt at styrke EU's foranstaltninger til forbedring og fremme af kvaliteten af fællesskabsproduktionen i forbindelse med den forestående reform af den fælles markedsordning.
I beslutningen nævnes det også, at aftalen i væsentlig grad vil stille EU svagere i WTO-forhandlingerne om landbrug, da den underminerer den geografiske og kvalitetsorienterede strategi, der praktiseres i en stor del af vinsektoren. 

Proinsias De Rossa (PSE ),
   Jeg støtter dette forslag og opfordrer alle medlemsstaterne til straks at notere sig vores bekymring over den vedvarende stigning i prisen på råolie i den seneste tid og dens indvirkning på de fattige i vores samfund. Stigende priser på råolie har en negativ indvirkning på den europæiske økonomi og hindrer os muligvis i at nå Lissabon-målene om fuld beskæftigelse af høj kvalitet.
Vi må overvinde vores afhængighed af olie, anvende forskellige energikilder, fremme energibesparende foranstaltninger og udvikle vedvarende energikilder.
EU bør afholde et verdenstopmøde for olieforbrugende og olieproducerende lande. De enkelte medlemsstater bør bidrage ved at vurdere deres nationale energibehov og give et bud på, hvordan de bedst kan gå i retning af anvendelse af vedvarende energi.
Den mest logiske reaktion på højere oliepriser er at gå over til at bruge alternative energikilder og fokusere på anvendelse af vedvarende energi for at fremme energieffektivitet. I betragtning af at 40 % af energiforbruget er til opvarmning eller nedkøling af vores huse, bør medlemsstaterne omgående tilskynde til grønne energiløsninger.
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for forslaget.
Hvilken prisstigning taler vi om?
Af mangel på egnede fællesskabskompetencer henvender jeg mig først til medlemsstaterne:
Vi betaler mellem 60-80 % af benzinprisen i skat til medlemsstaterne. F.eks. er det sådan, at det, hver gang jeg giver 1 euro til en tankpasser, er det samme som at give 80 cent til en skatteopkræver ... I en sådan størrelsesorden bliver benzinforbruget til en sand skattepumpe.
Hvis denne nationale skattemanna blev brugt til at finansiere forskningen og udviklingen for at blive mindre afhængig af olien, så ville jeg kunne se nogle positive aspekter i den ... men sådan er det desværre ikke.
Jeg vil også gerne henvende mig til Kommissionen:
Kommissionen burde skærpe sin programmering til fordel for udvikling af biobrændstoffer og således genoverveje nogle af de strategiske målsætninger i den fælles landbrugspolitik.
I forbindelse med revideringen af Lissabon-strategien er udvikling af industriopfindelser i miljøsektoren og energiuafhængighed en af nøglerne til succes, hvis Europa skal genvinde den nødvendige vækst. Jeg tænker især på automobilbranchen (f.eks. hydrogenbrændstofcellen). Kommissionen kunne også tage et kraftigt initiativ til fordel for solenergi, og hvordan vi definitivt undgår enhver form for energispild ...
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Jeg vil blot påpege, at der ikke er noget punkt, der kræver, at der hurtigst muligt træffes foranstaltninger til støtte for sektorer, der lider betydelige tab som følge af de stigende brændstofpriser. Tværtimod fremhæves det, at "intervention, der forhindrer de nødvendige justeringer, bør undgås".
Jeg vil også gerne påpege, at Rådet (landbrug og fiskeri) den 19. og 20. september, efter at fiskerne havde givet udtryk for deres holdning til følgerne af de stigende brændstofpriser, helt uforståeligt endnu en gang tog situationen "til efterretning", men ikke traf nogen beslutning om foranstaltninger for at løse problemet.
Som fiskerne har advaret om, har de stigende brændstofpriser givet sektoren alvorlige problemer, og mange fartøjers overlevelse står på spil, hvis der ikke hurtigst muligt bliver truffet foranstaltninger som f.eks. finansiel støtte til at nedbringe brændstofomkostningerne.
Det skal tilføjes, at de stigende brændstofpriser har forværret den allerede vanskelige situation for mange fiskere inden for det traditionelle fiskeri, der bruger benzin til deres arbejde, men som ikke kan regne med nogen som helst støtte til at afbøde følgerne af prisstigningen på dette brændstof.
Der er derfor behov for omgående foranstaltninger - også selv om der træffes andre foranstaltninger på lang sigt. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ),
   Europa-Parlamentets beslutning om begrænsning af afhængigheden af olie, som jeg støttede med min stemme, kommer på et særlig hektisk tidspunkt med konstant stigende oliepriser, som bringer Unionens økonomiske stabilitet i fare. Europa må anvende forskellige energi- og forsyningskilder og styrke sin strategi til fremme af energibesparende foranstaltninger og decentraliserede vedvarende energikilder. Anvendelse af alternative energikilder er den mest logiske reaktion på stigende oliepriser.
På den anden side er det nødvendigt at indtage en mere fremsynet holdning til den mindre velovervejede nedlæggelse af eksisterende kraftværker. Forudsat at den type værkers driftsmæssige sikkerhedskrav overholdes nøje, er det ikke logisk på forhånd at indtage en holdning imod kernekraft, som er en af de mest moderne teknologier og er en ren energikilde, der ikke forårsager CO2-emissioner. Den uovervejede holdning, som modstanderne af kernekraft har indtaget, kan bringe energipotentialet i ikke bare Slovakiet, men hele Unionen i alvorlig fare.
Tiden er inde til at finde fremskridtsvenlige teknologiske løsninger. En sådan løsning er produktion af bioethanol med henblik på tilsætning til motorbrændstoffer. Dette er en glimrende mulighed for landbrugere, som efterhånden kan gå over fra at være fødevareproducenter til at være energiproducenter.
Syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling giver mulighed for at overveje at yde midler til at fremme innovation og udvikling på området for alternative energikilder og deres praktiske udnyttelse.
Catherine Stihler (PSE ),
   Den interesse, som både Rådet og Kommissionen har udvist for brændstofprisernes indvirkning på fiskerisektoren, glæder mig. Jeg håber, at Kommissionen nøje vil overveje en række mulige initiativer, som kan hjælpe fiskerisektoren.

Proinsias De Rossa (PSE ),
   Jeg mener, at FN er den mest hensigtsmæssige og eneste globale institution, der har mulighed for at fremme løsninger på globale problemer.
Jeg er især tilfreds med beslutningen om at oprette en kommission for fredsopbygning og med, at begrebet "menneskers sikkerhed" er kommet med i den officielle FN-ramme. Jeg er også glad for, at det er blevet anerkendt, at det internationale samfund har et ansvar for at beskytte befolkninger mod folkedrab, krigsforbrydelser, etnisk udrensning og forbrydelser mod menneskeheden, og at hver enkelt stat har et klart ansvar for at beskytte sine egne borgere mod disse forbrydelser.
De centrale punkter på den udviklingspolitiske dagsorden handler fortsat om at reducere ekstrem fattigdom og mindske børnedødeligheden, at sikre adgangen til uddannelse og til rent drikkevand samt at fremme ligestilling, og det er beklageligt, at der mangler en præcis tidsplan, som forpligter samtlige udviklede lande til at bestræbe sig på at realisere de mellemsigtede og endelige millenniumudviklingsmål.
Selv om jeg bifalder mange af de reformer, som topmødet har foreslået, beklager jeg dybt, at det ikke lykkedes for det at nå til enighed om foranstaltninger vedrørende ikkespredning og nedrustning. Der skal gøres en stærkt intensiveret indsats for at gøre fremskridt på disse punkter.
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ),
   I 1945 kom verden ud af Anden Verdenskrig, og Europa lå i ruiner. FN blev oprettet som udtryk for god vilje og håb og for et ønske om at frigøre menneskeheden fra en slags stammeagtig fremmedhed og udelukkelse og i stedet skabe en større civilisation, der forener os alle med samme værdighed og bygger bro over forskelle med dialog. FN har uden at råde over den magt, som organisationens grundlag burde modsvares af, søgt at opløse de spændinger, som den kolde krig, afkoloniseringsprocessen og de regionale konflikter har skabt. En vedvarende bestræbelse på at nå længere, end kræfterne egentlig rakte, i spindet af stater for fredens skyld.
EU udspringer af de samme moralske værdier som FN: fred, international solidaritet, demokrati og retssamfund.
EU søger også at virkeliggøre sine værdier ved at fremme god regeringsførelse, integreret sameksistens og udbredelse af dets humanitære ideal til verden.
I disse bestræbelser mangler FN's reform EU's reform. Multipolaritet skabes ved, at EU styrkes politisk og juridisk. FN mangler den europæiske forfatning. Den er de store idealers politiske redskab. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Verdenstopmødet 2005, som netop er afsluttet, blev et nederlag, selv om mange af os foretrækker at koncentrere os om de magre positive resultater for så at overdrive rækkevidden og betydningen af dem. Det endelige dokument, som blev vedtaget, frugten af et møjsommeligt kompromis, ligner mere en reklame for gode intentioner og fromme ønsker end et handlingsprogram.
Men det skal siges, at FN er en ældre dame på 60 år, hvis system og funktioner synes at være stivnet fra fødslen. Det ville faktisk være på tide, at der blev taget hensyn til den internationale udvikling siden afslutningen på Anden Verdenskrig. Ved f.eks. at acceptere udvidelsen af Sikkerhedsrådets permanente medlemmer til Tyskland, Japan, Indien og Brasilien, dog uden vetoret for ikke at lamme institutionen.
Endelig vil jeg gerne gentage, at FN er en organisation af uafhængige stater, og at det er fuldstændigt uacceptabelt, at Kommissionen kan foregive at være den eneste repræsentant for EU's medlemsstater. Og det gælder uanset, om det er i Generalforsamlingen eller i Sikkerhedsrådet. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for dette forslag til beslutning.
Men jeg har stemt imod anden del af punkt 19.
Jeg mener faktisk, at de politiske og forfatningsmæssige betingelser for, at Europa får et fælles sæde i FN, langtfra er opfyldt, og at de ikke bliver det lige med det samme, eftersom Europa stadig ikke har nogen forfatning.
I mangel på en europæisk udenrigsminister, som er i stand til at opnå konsensus i Det Europæiske Råd, må Frankrig beholde sit sæde.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Beslutningen enten fortier eller støtter implicit de ønsker og bestræbelser, der sigter på at omskabe FN til et redskab behersket af de store kapitalistiske magter under ledelse af USA, der skal hvidvaske imperialismens aggressioner og interventioner, om muligt multilateralt koordineret.
Derfor de foranstaltninger, som USA foreslår i et forsøg på at gøre menneskerettighederne til et redskab og gennemtvinge sin "ret" til indblanding og brug af magt, når (andre) staters befolkninger og suverænitet udsættes for aggression under "dække" af FN's (pseudo)"legitimitet".
Man erindrer om "millenniumudviklingsmålene", men det fremgår ikke, om der er gjort fremskridt, hvad angår indsatsen mod sult, fattigdom, børnedødelighed eller for adgang til vand, sundhed, uddannelse og større ligestilling.
Der er ingen foranstaltninger med henblik på nedrustning og fjernelse af masseødelæggelsesvåben, fordi de er blevet blokeret af USA og dets allierede.
Jeg vil endelig fremhæve den føderalistiske tendens, som led nederlag ved nejet til forslaget om EU-forfatningsudkastet, men som bakkes op i beslutningen, når man nævner "tanken om en fælles europæisk plads i Sikkerhedsrådet" og "sammenlægning" af landenes "forbindelseskontorer og delegationer i en fælles ekstern EU-delegation".
Richard Howitt (PSE ),
   Labour-Partiet i Europa-Parlamentet støtter fuldt ud reformen af FN's Sikkerhedsråd, så det afspejler verden af i dag bedre, og vi opfordrer til yderligere forbedringer af den måde, hvorpå EU optræder i FN. Det er imidlertid uhensigtsmæssigt at tale om en EU-plads i punkt 19, da FN-pagten ikke tillader organisationer som EU at blive medlemmer.
David Martin (PSE ),
   Jeg bifalder denne beslutning, som følger op på FN's topmøde om reformen af millenniumudviklingsmålene. Det er vigtigt, at disse mål forbliver øverst på verdenssamfundets prioriteringsliste. Parlamentets beslutning vil være et beskedent bidrag til det mål. Det er dybt beklageligt, at der ikke i slutdokumentet fra topmødet blev fastsat nye, klart definerede mål og målbare indikatorer for hvert af millenniumudviklingsmålene. Nu er det op til Kommissionen og medlemsstaterne at tage initiativ til, at der rettes op på dette, og sørge for, at forpligtelserne opfyldes.
Catherine Stihler (PSE ),
   Selv om jeg støtter hovedparten af denne beslutning, kunne jeg ikke støtte anden del af punkt 19 om en særskilt plads til EU i FN's Sikkerhedsråd. Det ville være til skade for de lande, som allerede har en plads i FN's Sikkerhedsråd, og derfor er det ikke i britisk interesse.
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   Dokumentet fra topmødet ved FN's 60-årsdag bærer præg af den nye imperialistiske orden, tilsidesætter delvist FN's grundlæggende principper og skaber forudsætninger for, at det kan styres af USA og andre imperialistiske stater. Til trods for indsigelserne og visse indvendinger, der blev udtrykt, er den grundlæggende ensartede imperialistiske strategi blevet godkendt, navnlig i afsnit III og IV. Den strategi er et forsøg på at lovliggøre dets aggressive og barbariske politik.
I fredens og den kollektive sikkerheds navn bliver der foretaget ændringer, som vedrører FN's brug af strategisk magt, og som indirekte bringer NATO og dets hurtige interventionsstyrker ind i dets operationer. Der oprettes en ny interventionsmekanisme kaldet "kommissionen for fredsopbygning", som omfatter et militærkorps, Verdensbanken og Den Internationale Valutafond (se Irak).
Samtidig henvises der til utallige ting, som kan være påskud for intervention. USA's og andre imperialisters forslag om at nedlægge Menneskerettighedskommissionen og oprette et råd og en Demokratifond, som skal anvendes til at konsolidere det imperialistiske herredømme, er blevet vedtaget.
Vi stemte imod den fælles beslutning, og vi mener, at alle, der underskrev den, har et enormt politisk ansvar for at vildlede befolkningen om FN's fremtid og samtidig acceptere det imperialistiske barbari, der skal nedkæmpes.

Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   Tidspunktet for Europa-Parlamentets afstemning, hvor Belarus endnu en gang i endnu en beslutning fordømmes, røber, hvad der har gjort ophavsmændene til dette nye angreb vrede.
Det, der har gjort dem vrede, er, at myndighederne i Belarus traf visse foranstaltninger imod de såkaldte MKO'ers aktiviteter, og alle ved, at de finansieres af imperialistiske landes statskasser for at fremme deres politik.
Det, der gjorde dem vrede, er de sandheder, som Belarus' præsident fastslog i sin tale på FN's topmøde, om Sovjetunionens positive rolle i verdensordenen og følgerne af dens sammenbrud, dvs. forbrydelserne mod det tidligere Jugoslavien, Afghanistan og Irak, og om imperialisternes forsøg på at gøre FN til et redskab, der fremmer deres interesser. Det, der gjorde dem vrede, var Belarus' støtte til befolkningen i Cuba og Venezuela og alle andre nationer, som ønsker at vælge deres egen udvikling uden udenlandsk indblanding.
Vi stemte imod den uacceptable tekst, hvor Belarus fordømmes. Vi går ikke ind for, at der oprettes en særskilt europæisk demokratifond, fordi den vil blive endnu et redskab for EU's imperialistiske intervention. Vi udtrykker vores solidaritet med Belarus' befolkning, og vi håber, at den vil fortsætte udviklingen og ignorere udenlandske trusler og indblanding fra imperialisterne USA's, NATO's og EU's side.

Hélène Goudin og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Forslaget om et udvidet partnerskab mellem EU og Indien indeholder flere gode forslag, bl.a. udvikling af de økonomiske forbindelser mellem kontinenterne og styrkelse af menneskerettighederne. Vi modsætter os dog EU's trussel om at indføre protektionistiske foranstaltninger imod Indien. Dette gøres, samtidig med at EU subventionerer sine egne landbrugsvarer, som dumpes på det indiske marked. Det fører til, at lokal produktion af bl.a. mælk slås af banen.
Vi kan ikke støtte forslagets overordnede hensigt om at styrke EU som international aktør. Partnerskabet bliver i denne sammenhæng yderligere en måde at styrke EU's globale rolle på, hvilket undergraver medlemslandenes udenrigspolitik. Derfor vælger vi at stemme nej til betænkningen som helhed.
David Martin (PSE ),
   I denne betænkning erklæres det, at det er muligt for EU og Indien at opbygge særlige forhold i deres internationale relationer. Jeg er tilfreds med, at Indien anerkendes som en regional magt med globale aspirationer, som har en fælles vision med EU om hovedelementer såsom demokrati, multilateralisme, handel, investeringer, udvikling og mange andre ting. Som følge af landets politiske og økonomiske vægt anbefales det med rette i betænkningen, at EU gør sig de største bestræbelser på hurtigt at gøre fremskridt hen imod konsolideringen af den strategiske associering mellem EU og Indien.
Catherine Stihler (PSE ),
   Under topmødet mellem EU og Indien for nylig blev spørgsmålet om handelshindringer for skotsk whisky rejst. Jeg håber, at Indien vil sænke sine toldsatser på dette skotske produkt i verdensklasse.

Jens-Peter Bonde (IND/DEM ),
   Bioenergi er unødvendig.En energiplan bestående af energibesparelser og med energi fra de vedvarende energikilder, Sol, Vind, bølgekraft og med brint som energibærer er mere end rigeligt til at dække klodens behov. Samtidig er der tale om en stor energi effektivitet og en ren forbrænding. Der er således ingen grund til at optage dyrkningsjord til energiformål. Hvis der er tale om bioenergi er det alene som brænde til en masseovn. Her er der tale om en effektiv og ren bio forbrænding, men det har ikke et omfang der gør det værdigt til at optræde i en overordnet plan for energiforsyning.
Bioenergi er ikke en vedvarende energikilde, men en fornyelig kilde. Planterne optager CO2 svarende til det CO2 der frigives ved forbrænding.
Ved at lave ethanol af korn, kløvergræs, og træ biomasse er mindre end det fossile energi inputs. Ved Korn bruges der 29% mere energi end der produceres, Kløvergræs 29% og træ 57%(1).
Endelig bør EU ikke diktere energivalget i de enkelte lande, og da slet ikke når det er på så tvivlsomt et grundlag. 
Giles Chichester (PPE-DE ),
   De konservative har længe støttet vedvarende energikilder, energieffektivitet og energibesparelse som en vigtig del af energisammensætningen. De konservative støtter stærkt en positiv indsats over for klimaændringerne, og derfor foreslog vi et ambitiøst, men realistisk mål om, at 60 % af elektriciteten i EU skal hidrøre fra energiteknologier med ultralav eller ingen CO2-emission samt CO2-neutrale teknologier.
Som konservative tror vi fuldt og fast på en realistisk tilgang til energipolitikker, og vi går ikke ind for at vedtage bindende mål, som hidtil aldrig er blevet nået i EU og derfor er temmelig meningsløse.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Betænkningen har til formål at gøre status over, hvilke politikker og konkrete foranstaltninger EU's medlemsstater har gennemført for vedvarende energi. Det konstateres, at disse politikker og foranstaltninger, selv om der kan registreres begyndende fremskridt, ikke vil gøre det muligt at nå de mål, der er opstillet for anvendelse af vedvarende energi.
På denne baggrund foreslås der foranstaltninger for at vende denne tendens, om end med begrænset realeffekt. Heraf fremhæves følgende:
- øget vægt på faglig uddannelse samt forskning og udvikling på området,
- større råderum for den enkelte medlemsstat, hvad angår mål, valg, sektorer og tekniske løsninger,
- større råderum for beslutninger og ressourceallokering hos lokale og regionale myndigheder,
- støtte til energiagenturer på forskellige interventionsniveauer,
- betydelig forøgelse af midlerne i struktur- og samhørighedsfondene og sågar under den fælles landbrugspolitik (udvikling af landdistrikterne) til dette formål.
I betænkningen uddybes dog ikke det fundamentale spørgsmål, som er en klar og utvetydig erkendelse af, at olien er ved at slippe op, at olieforbruget skal bringes ned, og at andre energikilder skal udnyttes. 
Toine Manders (ALDE ),
   I løbet af de næste årtier vil vi nærme os det tidspunkt, hvor lagrene af fossile brændstoffer er opbrugt. Som storforbruger af energi bør Europa forberede sig på omstillingen fra fossile brændstoffer til alternative energikilder. I Turmes-betænkningen satses der ensidigt på vindmølleparker og biobrændsel.
Disse såkaldte vedvarende energikilder er end ikke en del af løsningen. Sådanne energikilder har tidligere opslugt en uforholdsmæssig stor andel af EU's budget uden nogensinde at blive rentable eller vise tegn på at blive det. Det er på tide, at Europa vender sig mod vedvarende energikilder, som på sigt kan opfylde industriens og forbrugernes behov, og frigør sig af miljølobbyens årelange, faste greb. Vi må ophøre med at være naive og vove at investere i kernekraft og fusionsteknologi.
I de senere år er der sket væsentlige videnskabelige gennembrud på disse områder, men Europa risikerer at forpasse lejligheden, fordi der i de seneste 20 år ikke har været tale om nytænkning, hvad angår kernekraft. Det kan vi ikke tillade os, især ikke i betragtning af at der i Kina eksempelvis hvert halve år skyder et nyt kernekraftværk op. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Jeg takker Claude Turmes for den meget relevante betænkning om Kommissionens meddelelse om den vedvarende energis andel i EU. Jeg er enig med ham i, at vedvarende energi er af overordentlig stor betydning for menneskehedens fremtid, ikke mindst på grund af dens positive følger for miljø og sundhed.
Jeg er desuden enig i, at anvendelsen af vedvarende energi kun vil stige, hvis der både er politisk vilje, og hvis der gennemføres foranstaltninger på internationalt, herunder EU-, nationalt, regionalt og lokalt plan. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ),
   Jeg vil gerne forklare årsagerne til, at jeg stemte for Claude Turmes' betænkning om den vedvarende energis andel i EU og forslag til foranstaltninger.
I dag og inden for en overskuelig fremtid er vedvarende energikilder måske den eneste mulighed for at mindske Europas afhængighed af energiimport (hovedsageligt olie og gas) og dermed mindske de politiske og økonomiske risici forbundet med en sådan import. Desuden bringer de os et skridt nærmere til opfyldelsen af Kyoto-protokollens mål om reduktion af drivhusgasemissionerne, som har globale indvirkninger på klimaet.
Støtten til de vedvarende energikilder skal inddrages i de europæiske strukturpolitikker. Dette vil give især de nye medlemsstater mulighed for at tilskynde deres små og mellemstore virksomheder. Det giver også en god mulighed for effektiv anvendelse af de offentlige midler - til at skabe merværdi, beskæftigelse og indtægt for landdistrikter gennem udvikling af et multifunktionelt landbrug, som ellers ikke ville have udsigt til offentlig finansiering på grund af dets ringe økonomiske udbytte. Produktion af biomasse og biogas er miljøvenlige teknologier til energifremstilling, som kan føre den praktiske gennemførelse af politikken for landdistrikterne i retning af bæredygtig udvikling, energiuafhængighed og skabelse af nye job.

Robert Atkins (PPE-DE ),
   Mine britiske konservative kolleger og jeg var desværre ikke i stand til at støtte denne betænkning, fordi mange af de spørgsmål, der var til afstemning, er spørgsmål, hvor medlemsstaterne har enekompetence. Selv om vi fuldt ud støtter ordførerens mål om at reducere antallet af trafikulykker, mener vi, at den bedste måde at opnå dette på er gennem udveksling af oplysninger om bedste praksis mellem medlemsstaterne og ikke gennem lovgivning på europæisk plan.
Bruno Gollnisch (NI ),
   Vi kan ikke andet end tilslutte os målsætningen om at reducere antallet af trafikofre, som er betragteligt (43.000 døde om året i EU).
Men jeg frygter, at vi for at få det til at lykkes endnu en gang vil fokusere på tilfældige skræmmekampagner snarere end uddannelse og information. Og jeg frygter, at vi heller ikke tager tilstrækkeligt hensyn til de særlige forhold i nogle lande, som, fordi de er populære mål for turister eller lignende, eller i transitlande, kræver, at man forvalter betragtelige trafikmængder, som pr. definition øger risikoen for ulykker, men hvor de, der straffes mest, er landenes egne borgere.
Jeg frygter især, at vi kommer til at gentage de fejl, der blev begået i mit hjemland, hvor bilisterne ofte har indtryk af at blive forfulgt for småforsyndelser, mens forbryderne har fri bane, at regeringsforanstaltningerne er mindre beregnet på at garantere deres sikkerhed end at få dem til at betale bøder med jævne mellemrum, mens det eneste alternativ, der foreslås til den frihed, som bilen giver dig, er at tage offentlige transportmidler, som er upraktiske, for dyre og ofte forbundet med usikkerhed.
Hélène Goudin og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Betænkningen indeholder mange gode forslag til forbedret trafiksikkerhed i Europa. Men vi mener, at EU's rolle i arbejdet for trafiksikkerhed overdrives. I betænkningen påpeges det, at hvis alle medlemsstater opnåede samme resultater som i Storbritannien og Sverige, ville antallet af dødsulykker falde med 17.000 om året i EU-25. Det ville give et fald på 39 %. Det påpeges også, at det i Frankrig er lykkedes at reducere antallet af dødsulykker med 30 % på to år gennem en kampagne, som indledtes i 2002.
De enkelte medlemslande kan altså selv forbedre deres egen trafiksikkerhed og er dem, som i sidste ende har ansvaret for disse spørgsmål. Det politiske ansvar hviler på de nationale parlamenter.
Denne betænkning går alt for langt, når den f.eks. til og med opfordrer Kommissionen til at fremme oplysning allerede på folkeskoleniveau for at reducere antallet af dødsfald blandt unge mennesker. Det er medlemsstaternes ansvar at integrere trafikundervisning i skolernes læreplan.
Vi stemmer nej til denne betænkning, da vi mener, at den er baseret på et fejlagtigt ræsonnement om, hvilket politisk niveau der er ansvarligt for trafiksikkerhedsspørgsmål.
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Vejtrafikken er i løbet af de tre seneste årtier blevet tredoblet, mens antallet af dødsulykker er blevet halveret. Færdselsuheld er dog fortsat den vigtigste dødsårsag for aldersgruppen under 50. Der bør derfor gribes energisk ind for at fremme færdselssikkerheden.
Ari Vatanens betænkning, som jeg giver min støtte, udtrykker glæder over gennemførelsen af det tredje handlingsprogram for trafiksikkerhed, hvis formål er en halvering af antallet af dødsulykker ned til 25.000 frem til 2010.
I betænkningen fremhæves også den afgørende rolle, som et europæisk trafiksikkerhedsagentur og en ramme for trafiksikkerhed i EU (med resultatindikatorer) kan få for at nå målene i det tredje handlingsprogram for trafiksikkerhed.
På kort sigt bør der således ske forbedring med hensyn til trafikanternes adfærd gennem lovgivning, kontrolkampagner samt oplæring og uddannelse af brugerne.
På lang sigt vil initiativerne på det teknologiske område (e-sikkerhed) og den store udbredelse af elektroniske anordninger i "smart cars" medvirke til at nå disse mål.
Endelig skal vejinfrastrukturen forbedres og tilpasses, så de tager højde for det nuværende trafikniveau. 
David Martin (PSE ),
   I lyset af det stigende antal trafikulykker i Europa er denne betænkning et passende initiativ, hvor der opfordres til, at antallet af ulykker og drab på EU's veje halveres inden 2010. Dette prisværdige mål har min fulde støtte. Jeg er især tilfreds med den vægt, der i betænkningen lægges på beskyttelse af bløde trafikanter som fodgængere og cyklister. Men i forsøget på at hæve standarderne over hele EU må vi fæstne os ved situationen i de enkelte medlemsstater, f.eks. Det Forenede Kongerige, som allerede har velfungerende mekanismer. Samordnede statsstyrede kampagner har bidraget til, at der er nultolerance over for spritkørsel i den britiske offentlighed. Derfor er det tvivlsomt, om en harmonisering af fartgrænser og grænser for alkoholkoncentration i blodet inden for EU ville være til nogen gavn for trafikanter i Det Forenede Kongerige på nuværende tidspunkt.
Seán Ó Neachtain (UEN ),
   Jeg støtter holdningen i denne betænkning om, at hvis de grundlæggende regler for trafiksikkerhed ikke overholdes, kan hverken bedre infrastruktur eller teknologiske fremskridt garantere trafikanternes liv, hvad enten det drejer sig om førere, cyklister, passagerer eller fodgængere.
Det skønnes, at der i 2004 var 43.000 dødsulykker i trafikken i Europa. En fjerdedel af disse dødsulykker ramte 15-24 årige. Det er et chokerende tal. Målet om at forbedre denne statistik og endog gøre den helt overflødig må være centralt for al fremtidig trafiksikkerhedspolitik over hele Europa.
I Irland har nogle skoler givet køretimer som en del af overgangsårets pensum. Jeg mener, at dette er noget, som kunne udbredes til resten af Europa, for skolerne giver en enestående mulighed for at undervise denne meget vigtige trafikantgruppe.
Jeg så gerne en mere målrettet strategi for at begrænse antallet af trafikanter - førere, navnlig unge førere, cyklister og fodgængere - der dræbes meningsløst på europæiske veje. Vi kan lære meget af hinanden på dette punkt, og det er vigtigt at udveksle oplysninger om bedste praksis.
Jeg er enig med hr. Vatanen i, at antallet af trafikulykker bedst kan nedbringes ved at forbedre trafikanternes adfærd.
Catherine Stihler (PSE ),
   I punkt 5, ændringsforslag 9, stemte jeg imod harmonisering af fartgrænser til km/t, da jeg mener, at folk i Skotland er tilfredse med miles/t. Dette ændringsforslag ville have påført de skotske skatteydere en tung byrde uden nogen håndgribelige fordele, og det glæder mig, at det blev forkastet.
Hvad angår de andre ændringsforslag om alkoholkoncentration i blodet, foretrækker jeg Det Forenede Kongeriges lovgivning, fordi den er strengere.
Gary Titley (PSE ),
   Labour-Partiet i Europa-Parlamentet (EPLP) går ind for dette initiativ til at halvere antallet af trafikulykker i EU inden 2010, men vi har flere forbehold.
F.eks. har Det Forenede Kongerige en grænse for alkoholkoncentration i blodet på 0,8 mg sammenlignet med 0,2 mg i Sverige. Trods forskellen på disse niveauer har de to lande den bedste trafiksikkerhedsstatistik i EU.
Hvis EU havde samme trafiksikkerhedsstatistik som disse to lande, ville der være 17.000 færre dødsulykker i trafikken om året, hvilket er en reduktion på 39 % af det aktuelle niveau og dermed et stort skridt hen imod en reduktion af antallet af dødsulykker på 50 % inden 2010.
EPLP mener derfor, at vægten ikke skal lægges på harmonisering, men på udveksling af oplysninger om bedste praksis om håndhævelse af trafiksikkerhed.
EPLP mener heller ikke, at der er behov for at harmonisere fartgrænserne. Dette ville føre til meget ejendommelige vejskilte i Det Forenede Kongerige med underlige tal, når fartgrænserne konverteres fra km/t til miles/t.
Derfor kan EPLP ikke på nuværende tidspunkt støtte harmonisering af grænser for alkoholkoncentration i blodet og fartgrænser.
Anders Wijkman (PPE-DE ),
   De Moderate og De Kristelige Demokrater har i dag valgt at stemme imod initiativbetænkningen om trafiksikkerhed. Vi mener, at trafiksikkerhed i alle former er ufatteligt vigtigt, samt at der er et antal meget vigtige forslag i betænkningen. Grunden til vores stillingstagen er imidlertid, at betænkningen i det store hele domineres af spørgsmål, som burde behandles på et nationalt niveau snarere end på EU-niveau. En udvidelse af EU's indflydelse på trafiksikkerhedsområdet vil føre til unødige detailreguleringer og mere bureaukrati
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om betænkning (A6-0262/2005) af Lucas for Udvalget om International Handel om perspektiverne for de handelsmæssige forbindelser mellem EU og Kina (2005/2015(INI)).
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Europa lader til at være fjernt fra manden på gaden, men Kina skræmmer folk. Ligesom globaliseringen gør folk bange for øjeblikket - det er i hvert fald resultatet ikke blot af folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene, men også af valget i Tyskland, som har vist, at folk er lidt bange for reformer. Men Kina som specifikt emne og de handelsmæssige forbindelser til Kina i særdeleshed kan give EU større mening.
Vi er en eksportorienteret økonomisk enhed, og vi europæere har brug for det kinesiske marked. Til det har vi brug for så megen fri handel som mulig, men det er i sidste ende EU alene, der vil hjælpe os over for en uhæmmet globalisering og et muligt tab af vores egen kulturelle identitet. Det kan man nemt demonstrere. Men vi har brug for beskyttelsesforanstaltninger. Navnlig med hensyn til intellektuelle ejendomsrettigheder er vi europæere ikke strategiske nok, vi handler ikke beslutsomt nok.
Hvis det ikke snart ændrer sig, saver vi den gren over, som vi selv sidder på, og det vil stå klart meget snart navnlig i europæernes forhold til kineserne. Hvad beskyttelsen af den intellektuelle ejendom angår, må vi optræde endnu stærkere, mere direkte og mere strategisk over for kineserne, og det skal ske så hurtigt som muligt. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, efter en sommer med vanskelige forhandlinger mellem kommissær Mandelson og Kina om den globale tekstilsektor, er det på tide at erstatte den sektorbestemte ad hoc-politik med en gennemarbejdet vision for de handelsmæssige forbindelser mellem EU og Kina på lang sigt. De imponerende væksttal og udsigten til, at Kina bliver verdens førende eksportør, bør ikke stå i vejen for en faktisk analyse af Europas handelsmæssige forbindelser med Kina. Mulighederne på det kinesiske marked bør ses i det rette perspektiv.
Kina er primært optaget af selv at opfange det vækstpotentiale, der knytter sig til den indenlandske efterspørgsel. Beijing vil især fremme landets eget aktivitetsniveau, og man viger i den forbindelse ikke tilbage for at fremme indbyrdes afstemning af priserne eller for dumping af midlertidige overskud på verdensmarkedet.
Et andet problem, hvad angår de handelsmæssige forbindelser med Kina, er den udbredte krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder. Kina optræder i for høj grad som arvtager efter den kinesiske filosof Kong Fuzi, som anså det for prisværdigt at efterligne mesteren. EU bør give denne problemstilling højeste prioritet. Et klima, hvor varemærkeforfalskning og piratkopiering råder, skader ikke kun de europæiske virksomheder, men hindrer også de lokale kinesiske virksomheders innovation. EU bør insistere på, at de kinesiske domstole udbygger deres specialviden inden for området intellektuelle ejendomsrettigheder.
Det er min opfattelse, at Europa bør vove at tage konkurrencen op med de nye vækstøkonomier, såsom Kina, men det bør ske på fair vilkår, så der er tale om . Selv verdens største eksportnation har ikke kun rettigheder, men også pligter. 
Alexandra Dobolyi (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil allerførst lykønske ordføreren med hendes fremragende og informative betænkning, og jeg vil tilføje noget til det, som hun har nævnt i betænkningens indledende del.
Vi må udvikle en omfattende ordning for de handelsmæssige forbindelser med Kina, for hvis vi ikke har sådan en, må vi kæmpe imod dumping af tekstiler i dag og af sko, biler og alt muligt andet i fremtiden. Derfor vil jeg også gøre opmærksom på andre aspekter af forbindelsen mellem EU og Kina, som kan hjælpe os med at skabe og gennemføre en sådan kompleks handelsrelateret reform. Kinas forbløffende hurtige udvikling vil givetvis medføre en politisk reform i landet. Den lader måske vente på sig, og hurtige ændringer ville sandsynligvis destabilisere Det Fjerne Østen på nuværende tidspunkt. Der hersker imidlertid ingen tvivl om, at Kina er blevet en global aktør, ikke kun på grund af dets størrelse, men også på grund af dets økonomi. Derfor opfordrer jeg på det kraftigste alle EU's institutioner til ikke at kæmpe imod Kina, men til at bistå det i dets bestræbelser på at blive et land, hvor standarder, der lever op til EU's krav, altid vil blive overholdt ved, at de love, der finder anvendelse, ændres og overholdes. På den måde giver vi Kina mulighed for at genoverveje alt det, som mine kolleger i Parlamentet og jeg har fordømt, hvad angår miljøbeskyttelse, arbejdstagernes rettigheder, forfalskning osv.
Tidligere i år havde jeg mulighed for at forhandle med flere repræsentanter for den kinesiske regering, og de var alle sammen meget åbne over for idéen om en omfattende dialog. Mine damer og herrer, eftersom Kina nu er begyndt at åbne sig for omverdenen, vil vi, hvis vi kan række dem en hjælpende hånd på det politiske område, kunne forme deres fremtid således, at både deres og vores forventninger indfries.
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er en kendsgerning, at verdens mest folkerige land er en økonomisk supermagt, der kan påvirke den globale økonomis kurs. Det er uomtvisteligt en magt, som alle de øvrige økonomiske områder må konkurrere med.
Vi må heller ikke glemme, at Kina i dag er EU's næststørste handelspartner efter USA. Kinas tiltrædelse af WTO i 2001 og åbningen af dets markeder for international handel betyder, at det nu spiller en meget stor rolle i den internationale handel. Der er altså tale om en økonomisk, historisk, kulturel og handelsmæssig gigant, som i dag synes at vågne efter en meget lang søvn.
Problemet med forfalskning er imidlertid en af hindringerne for harmoniske forbindelser mellem EU og Kina. De kinesiske industriers efterligning af europæiske produkter og varemærker er en alvorlig overtrædelse af bestemmelserne om international handel.
Derfor må Kommissionen træffe passende foranstaltninger til at beskytte europæiske virksomheders intellektuelle ejendom og støtte de kinesiske myndigheder i deres aktuelle bestræbelser på at kontrollere problemet. Medlemsstaterne skal til gengæld gennemføre effektiv kontrol af deres nationale markeder for at beskytte de europæiske forbrugere imod produkter, der ikke opfylder C-standarden.
Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe på det punkt, hr. kommissær?
Jeg har også nogle bemærkninger til transportsektoren. Kina er nødt til at forbedre forbindelserne mellem dets transportnet og de internationale net for at lette den frie bevægelighed for mennesker og varer. Dette er også den eneste måde, hvorpå man kan varetage kontrollen af produkter, som kan eksporteres.
Til sidst vil jeg spørge om følgende: Ville det være en god idé, at Kommissionen skaber et tættere partnerskab med Folkerepublikken Kina ved at udbygge det bilaterale samarbejde på flere områder, hvilket kunne vise sig at være til fordel for begge parter?
Derfor er det i EU's interesse at støtte konsolideringen af demokratiet og markedsøkonomien og udviklingen af Kina til et frit og åbent land, hvor retsstatsprincippet hersker.
Béla Glattfelder (PPE-DE ).
   - Hr. formand, flere af mine kolleger har talt om Kinas ret til fordelene ved WTO-medlemskab og globalisering. Men når Kina har de fordele, må det også overholde WTO-bestemmelserne og andre internationale bestemmelser om f.eks. menneskerettigheder og sociale rettigheder. Varenes frie strøm er vigtig, men tankernes frie strøm er lige så vigtig. Frihandel er vigtig, men befolkningens frihed er lige så vigtig. Flere mennesker har på det seneste givet udtryk for deres bekymring over, at den ungarske premierminister, Ferenc Gyurcsány, lovede, at over 1 milliard kinesiske borgere kan rejse til Ungarn uden visum. Jeg kan forsikre Dem for, at dette ikke er den officielle ungarske holdning, og den støttes hverken af Fidesz eller Det Europæiske Folkeparti.
Samtidig værdsætter jeg, at der i betænkningen gøres opmærksom på den alarmerende menneskerettighedssituation i Kina, opfordres til omgående afskaffelse af børnearbejde og tvangsarbejde og forventes overholdelse af grundlæggende sociale standarder og arbejdsstandarder. I den forbindelse er det vanskeligt at forstå den ungarske premierministers udtalelse om, at Kinas økonomiske og sociale model bør følges på mange punkter. Medlemskab af EU betyder, at landene har de samme fælles værdier, og disse fælles værdier - f.eks. frihed og respekt for menneskerettighederne - skal være styrende for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Af hensyn til de europæiske borgeres sikkerhed bør visumkravet over for Kina opretholdes. Disse vigtigere interesser kan ikke være underordnet politikeres forbigående luner.
Robert Sturdy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det må være meget vanskeligt for kommissæren at møde op her og redegøre for noget, som han måske ikke ved helt så meget om som nogle af talerne. Jeg vil gerne tilføje, at vi er skuffede over, at hr. Mandelson besluttede ikke at komme og heller ikke at informere Udvalget om International Handel om, at han ikke ville komme. Det ville have været høfligt. Jeg forstår hvorfor og ville have accepteret hans begrundelser, hvis han i det mindste havde informeret os.
I dag hørte vi igen kommissæren forsøge at forklare det uforklarlige og sige, at hans handlinger i forbindelse med genindførelsen af de kinesiske tekstilkvoter var fornuftige og gennemsigtige, og at de vanskeligheder, der opstod som følge af dette tåbelige kompromis, skyldtes uforudsete omstændigheder.
Jeg skrev til kommissæren i juni forud for Shanghai-aftalen og spurgte, hvordan hans forslag ville løse det umulige problem med den tilsyneladende umættelige efterspørgsel efter kinesiske tekstiler i Europa. Hans svar var, at han havde fundet frem til en engangsaftale. Jeg undervurderer ikke omfanget af de opgaver, som kommissæren står over for, hvad angår Kina. Det er et enormt problem, og der er ingen lette løsninger. Men jeg mener, at tåbeligheder af den slags, som blev begået i juni og igen i begyndelsen af denne måned, ikke vil løse vores grundlæggende potentielle problemer med samhandelen med Kina.
Der er mange aspekter af Lucas-betænkningen, som jeg er uenig i. Men jeg mener, at fru Lucas har fuldstændig ret i, at vi i de kommende år vil få det samme problem med andre industrier som det, vi har med tekstilindustrien. Idéen om, at vi kan klatre op ad merværdistigen, vil kun fungere en vis tid. Kina producerer 2 millioner kandidater om året. Hvis man tror, at disse unge mennesker vil blive ved med at fremstille billige T-shirt og brystholdere, tager man fejl. Vi bør se Kinas vækst som en mulighed og ikke som en trussel, og vi ser frem til at arbejde tæt sammen med Kina.
Lad mig tilføje en sidste ting: Det er ingen løsning at sælge våben til Kina for at bringe vores handelsunderskud i balance. Jeg håber, at kommissæren har et svar på det. Geopolitiske bekymringer over Taiwan og internationale forbindelser vil kun give kortsigtede fordele. Jeg spekulerer bare på, hvad De mener om våbensalget.
Nirj Deva (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil takke min ven Robert for en meget tale.
Jeg kan kun meget modvilligt støtte denne betænkning, fordi tonen i den ikke er helt rigtig. Vi må forstå, at Kina er et stort land med en befolkning, der er tre gange større end EU's. Det blev en nationalstat for 2000 år siden og har været det lige siden. Kina har en civilisation, der er langt ældre end de fleste af vores, og vores forbindelse med Kina er en forbindelse mellem ligeværdige, hvor ingen af parterne har ret til at sige den anden noget på.
Kina har sin egen måde at gøre tingene på. Vi må fortsat finde måder at samarbejde med Kina på, og hvis begge parter er energiske nok i forsøget på at forstå og imødekomme hinandens bekymringer ved proaktivt at se fremad, går vi en lys fremtid i møde. Men hvis vi ikke formår det, vil vi blive kastet ud i ødelæggende og bitter konkurrence.
Den senere tids krise om import af tekstiler bør være en lærestreg for os alle. I dag er forbindelserne mellem EU og Kina inde i en meget aktiv og frugtbar fase, og de bilaterale forbindelser er mere modne, sunde og stabile end nogensinde. Dette skal vi udvikle med fornuft og følsomhed, og vi skal altid stræbe efter at finde et fælles grundlag og minimere vores uundgåelige uenigheder. Vi skal maksimere vores samhandelssynergier og samarbejde om vor tids store internationale problemer, herunder terrorisme, spredning af kernevåben og bekæmpelse af sult og sygdom.
Intet af dette bliver let, men der er et meget passende ordsprog i Kina: . Jeg skal forsøge at oversætte det. Det betyder, at intet i denne verden er så vanskeligt, at det ikke kan opnås af mennesker, der er opsat på det.
Jeg er ikke i tvivl om, at den type mennesker findes på begge sider, og jeg ser frem til en lys og gensidigt givende fremtid i samarbejde med Kina.
László Kovács,
   Hr. formand, det glæder mig, at den debat, vi netop er ved at afslutte, har drejet sig om meget mere end handelsforbindelser. Debatten har bekræftet, at Kina er et magtfuldt land med 20 % af verdens befolkning, med en hurtigt voksende økonomi og med en enorm international handel. Kina spiller en større og større rolle i verdensøkonomien og i international politik.
Alle talerne gav udtryk for berettigede bekymringer, hvad angår demokratiets mangler, menneskerettighedernes sårbarhed og skrøbelighed, herunder arbejdstagernes rettigheder, de ekstremt lave lønninger og de lave miljøstandarder, som gør Kina meget konkurrencedygtigt. Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen er meget opmærksom på disse problemer, og desuden er vi opmærksomme på den kinesiske models alvorlige indflydelse på andre udviklingslande, som forsøger at konkurrere med Kina. De er tvunget ud i et kapløb mod bunden og til at sænke deres sociale standarder og miljøstandarder, hvis de vil være konkurrencedygtige.
I samarbejdet med Kina, som er et land med enormt potentiale og store modsætninger, har EU to muligheder. Den første er skolelærerholdningen, som går ud på at lægge pres på Kina, for at få det til at føje sig. Det tror jeg ikke vil fungere. Den anden er at oprette et partnerskab, at samarbejde med Kina og få det til at lytte til vores bekymringer og tage dem til sig - at engagere sig i Kina og ikke forsøge at isolere det. Dette er efter min mening en lovende mulighed.
I 1985 undertegnede De Europæiske Fællesskaber den første rammeaftale med Kina, som var begrænset til handelsforbindelser. Vi skal være tilfredse med de enorme ændringer i Kina, den politiske, økonomiske og videnskabelige udvikling, der er enestående på en så forholdsvis kort periode, som 20 år er. Og ændringerne tager fart. Kina har ændret sig, og det har vores forbindelser også.
Vi har opnået et gennembrud på forskellige områder. Jeg tænker på toldsamarbejdsaftalen, som kan og vil spille en vigtig rolle for bekæmpelse af forfalskning. Jeg tænker på dialogen om arbejdsstandarder og sociale standarder, partnerskabet om klimaændringer og arbejdsgruppen om intellektuelle ejendomsrettigheder.
Topmødet for nylig bekræftede, at det er på tide at indlede forhandlingerne om en ny rammeaftale. Kommissionen anmoder Rådet om mandat til at indlede forhandlingerne hurtigst muligt. Den nye rammeaftale vil blive meget bredere end den første, som blev undertegnet for 20 år siden, fordi den skal afspejle ændringerne i Kina og i vores forbindelser. Den skal fungere som en paraply, der omfatter alle mulige samarbejdsområder. Den skal have et væsentligt handels- og investeringselement, men den skal også omfatte energi, politisk dialog, sociale spørgsmål, menneskerettigheder og en række andre områder. Gennem tæt samarbejde og en forbindelse, der er baseret på partnerskab, kan vi tilskynde Kina til at engagere sig aktivt i de globale udfordringer. Alle de ændringer, vi ønsker at fremme og tilskynde til, er i det internationale samfunds, EU's og dets medlemsstaters, men også i Kinas interesse. Det får mig til at være optimistisk.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 13. oktober 2005. 
Bogdan Golik (PSE ).
   -  Kina er en af verdens største økonomiske aktører. Europa konkurrerer med Indien, Rusland og USA om det kinesiske marked med over 1 milliard forbrugere. Europa kæmper også for at få sin egen plads i verdenshandelssystemet, det forsøger at håndtere urimelig import og internationale importører, som kun tænker på størst mulig fortjeneste uden hensyn til landenes økonomiske interesser og økonomien som helhed.
Samtidig med at vi åbner vores markeder for de billige importerede varer, som de europæiske forbrugere, der er vores vælgere, har ventet på med længsel, må vi være helt bevidste om den stigende arbejdsløshed og de tusinder af virksomheder, der bukker under. Vi har været ude af stand til at håndtere den aktuelle krise i tekstilindustrien. Kina repræsenterer ikke bare import, men også muligheden for investeringer i Europa. Vi bør tilskynde til investeringer, så der kan skabes job i Europa. Inden for rammerne af EU ville det være hensigtsmæssigt at overveje mulighederne for at flytte europæiske virksomheders produktion til de medlemsstater med forholdsvis lave lønomkostninger, der var hårdest ramt af den ubegrænsede import.
Den kinesiske økonomi og hele det kinesiske samfund vil gennemgå en ustabil periode i de kommende år. Det vil skyldes lempelsen af beskæftigelsespolitikken og omskolingen af en stor del af befolkningen, som ikke længere vil leve af landbrugsproduktion. Vi må også være forberedt på, at der opstår voldsomme spændinger i det kinesiske samfund, og Unionen må hjælpe Kina med at håndtere dem. Europæerne bør være aktive i Kina, og Europa og Kina må lære at samarbejde og holde op med at bekæmpe hinanden. Begge parter vil blive tabere, hvis vi fortsætter kampen, men hvis vi lærer at samarbejde, vil vi få venner og partnere.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om menneskeretssituationen i Nepal. 
Neena Gill (PSE ),
   Hr. formand, i ni år har Nepal været midt i en blodig borgerkrig. Maoistiske oprørsgrupper har i Nepal begivet sig ud i voldelige konfrontationer med den statslige hær, hvilket har forårsaget tusinder af dræbte. Der har været mange eksempler på krænkelser af menneskerettighederne, ngo'er har offentliggjort chokerende rapporter om børnesoldater, der kæmpede for maoisterne, og som, hvis de blev fanget, blev spærret inde af staten. Vi har også hørt om landsbyer, der er blevet ødelagt under væbnede konflikter, og mindretal, der har været udsat for forskelsbehandling.
Der er imidlertid gjort meget lidt for at afhjælpe netop denne situation. Opløsningen af regeringen i februar har kun ført til flere borgerlige uroligheder og demonstrationer og til, at maoisternes kurs er blevet hårdere med begrænsninger for medier og politiske aktører, hvilket på ingen måde bidrager til at genoprette offentlighedens tillid eller genoptage demokratiseringsprocessen.
Europa-Parlamentet var meget skuffet over, at vores foregående beslutning blev ignoreret. Jeg vil nu på det kraftigste opfordre regeringen og kongen til at indlede en politisk dialog for at finde en fredelig løsning. Jeg anmoder indstændigt ham og hans regering om at gøre fremskridt, navnlig i betragtning af trojkaens besøg i næste uge. Jeg opfordrer Nepal til at arbejde hen imod valg til næste år. Jeg ved, at kommunalvalget er planlagt til april næste år, og jeg ser ingen rimelig grund til, at parlamentsvalget ikke kan afholdes samtidig.
Den 3. september 2005 erklærede de maoistiske grupper våbenhvile. Den skal støttes og gengældes. Med det internationale samfunds støtte kunne den markere begyndelsen på nogle stærkt tiltrængte fredsforhandlinger. Hvis der ikke sker nogen ændringer, vil situationen forværres. Nepal er blandt de fattigste og mindst udviklede lande i verden. Alligevel har det meget at tilbyde. Vi må gøre alt, hvad der står i vores magt, for at give denne smukke og inspirerende befolkning mulighed for igen at udvikle sig til en fredelig nation. Det internationale samfund må støtte fredelige forhandlinger. Jeg vil på det kraftigste opfordre Rådet og Kommissionen til at samarbejde med kongen og alle de øvrige aktører om at opnå en fredsaftale i dette skrøbelige land.
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand, de nepalesiske maoisters våbenhvile betyder reelt, at der er åbnet en ny mulighed, der, hvis den udnyttes rigtigt, kan bidrage til at løse den væbnede konflikt i landet. Det er derfor som anbefalet af nødvendigt, at det internationale samfund ændrer sin nuværende tilgang, især til monarkiet.
I løbet af de syv måneder, der fulgte efter det kongelige statskup, er volden vokset betydeligt, og det samme er tilfældet med bortførelser, torturhandlinger, ubegrundede arrestationer, forsvindinger etc., som bliver begået såvel af regeringsstyrkerne som af maoisterne.
Regeringen er på den anden side kommet ind i en spiral af korruption og ineffektivitet. Og det er ikke det eneste. Det er ikke muligt at håndtere konflikten ordentligt, og hvad angår de generelle stats- og regeringsanliggender, er de også ved at mislykkes.
Forfølgelse af lederne af demokratiske partier, anholdelse af journalister under demonstrationer til fordel for demokratiet eller trusler mod fagforeningsgrupper har bidraget til at forværre situationen. I denne forbindelse, og efter at maoisterne har erklæret våbenhvile, og efter at alliancen mellem syv partier har taget de første skridt til at fremme en politisk proces, der løser den væbnede konflikt, bør kong Gyanendra svare igen med en våbenhvile fra regeringens side og indlede konstruktive samtaler med de politiske grupper og maoisterne med det mål at genetablere demokratiet i Nepal.
Regeringen bør ligeledes frigive de politiske fanger, der fortsat er fængslet, og sikre respekten for menneskerettighederne og ytringsfriheden, især hvad angår de nepalesiske sikkerhedsstyrker og militær. I mellemtiden bør Rådet og medlemsstaterne sikre, at ophævelsen af den militære bistand bliver fastholdt, under nøje anvendelse af adfærdskodeksen for våbeneksport.
Endelig bør vi kræve af den nepalesiske regering, at den genåbner kontoret til bistand til flygtninge fra Tibet i Katmandu, i samarbejde med UNHCR, som er det normale. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ),
   Hr. formand, i februar gennemførte kong Gyanendra en militær magtovertagelse i Nepal, hvorved den lovlige regering blev omstyrtet. Parlamentet var allerede blevet opløst på et tidligere tidspunkt, og oppositionen havde ingen muligheder for at gøre noget. Journalister og aktive fagforeningsfolk er blevet sat i fængsel. Kongen har overtrådt forfatningen og alle demokratiets spilleregler. Der er erklæret undtagelsestilstand i landet, og den eneste årsag er magtovertagelsen.
Der er rapporteret om mange former for krænkelser af menneskerettighederne i Nepal. Folk forsvinder sporløst i et større antal end i noget andet land, og kun politiet og militæret ved, hvad der er sket med dem. De nationale sikkerhedsstyrker har ingen kontrol med loven, og det forlyder, at de torturerer borgerne. Folk arresteres og fængsles uden at blive stillet for en domstol.
Europa-Parlamentet har ingen kompetence inden for udenrigspolitik, men der er al mulig grund til at indtage en fælles politisk holdning til Nepals indre anliggender af hensyn til demokratiet.
Thomas Mann (PPE-DE ),
   Hr. formand, debatten om Nepal kommer på det rigtige tidspunkt, for EU's trojka vil besøge landet i begyndelsen af næste uge. Kong Gyanendras indgriben den 1. februar har kun ændret lidt på fattigdommen. Hovedindtægtskilden turisme tørrer i stigende grad ud. Alene i år har der været næsten 2.000 dødsofre, og 30.000 er blevet drevet ud af Kapilvastu-regionen som følge af konflikten.
Selv om EU og verdenssamfundet har opfordret kongen til at genoprette de grundlæggende demokratiske rettigheder, holdes politikere, studenterledere og fagforeningsmedlemmer fængslet. Det er fortsat forbudt for journalister frit at give udtryk for deres holdning. Kommissærer, som kun er ansvarlige over for kongen, er blevet udnævnt til formænd for landsbyparlamenterne. De folkevalgte er blevet erstattet af gesandter fra paladset.
Den 3. september bebudede maoisterne en tre måneders våbenhvile, der vakte store forhåbninger. Jeg har mine tvivl, da oprørerne allerede har brudt deres ensidige våbenhviler to gange tidligere. Alligevel bør man udnytte enhver mulighed for bilaterale og trilaterale samtaler.
Annonceringen af kommunalvalg til april 2006 er et positivt tegn. Vi i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater finder det vigtigt, at der samtidig bør afholdes valg til det nationale parlament og ikke senest om to år. Der bør være internationale observatører til stede, og man kan håbe, at alle partier deltager.
De politisk ansvarlige kunne sende et signal om, at menneskerettighederne bliver overholdt ved endelig at ophæve lukningen af Tibetan Refugees Welfare Office (TRWO) i Katmandu. Denne partnerinstitution under FN's Flygtningehøjkommissariat er et uundværligt tilflugtssted for tibetanere, som er nødsaget til at flygte fra deres hjemland. Også Dalai Lamas repræsentationskontor skal genåbnes.
Jeg håber, at Nepals borgere, nogle af de mest sympatiske mennesker, man kan forestille sig, men som har lidt nød i årevis, endelig vil opleve den fred, som de længes efter. 
Elizabeth Lynne (ALDE ),
   Denne konflikt har i løbet af de sidste 10 år kostet 12.000 mennesker livet, heraf mange civile fra samfundets svageste grupper. Amnesty International har rapporteret, at maoistiske oprørere har bortført titusinder af børn fra skoler, for at de skal deltage i såkaldt politisk skoling, og nogle af dem rekrutteres naturligvis som børnesoldater.
Sikkerhedsstyrkerne gør sig også skyldige i krænkelser af børns rettigheder. De udenretslige drab af unge og andre må ophøre. Alle sikkerhedsstyrkernes misbrug skal undersøges til bunds. Alle politiske fanger skal løslades eller stilles forskriftmæssigt for en domstol. Jeg bifalder den maoistiske våbenhvile, og jeg håber, at den vil blive forlænget på ubestemt tid, men kongen må også erklære våbenhvile og indlede konstruktive forhandlinger.
EU skal også spille sin rolle. Jeg opfordrer Rådet og medlemsstaterne til at opretholde suspensionen af den militære bistand, og jeg opfordrer til, at al støtte overvåges, og at der indføres visse sanktioner. Dette er virkelig at lægge pres på kongen og regeringen for at få dem til at genoprette demokratiet i Nepal. Det burde være sket for længst.
Eija-Riitta Korhola,
   Hr. formand, Nepal hører til de skrøbelige og svage stater. Den slags lande er kendetegnet ved statens manglende evne til at tage ansvar for et monopol på legaliseret vold og almindelig sikkerhed og til at kontrollere sine grænser. Desuden er systematisk krænkelse af menneskerettighederne, demokratisk underskud, uigennemsigtig beslutningstagning og begrænset økonomisk struktur fælles for disse svage lande.
Som vi har set det i Afghanistan og Sudan kan skrøbelige staters problemer skabe regional ustabilitet, forårsage ukontrollerede flygtningestrømme og i værste fald give terrorister et tilholdssted. Hvis der udbryder en rigtig borgerkrig, er omkostningerne kolossale.
Situationen er også blevet problematisk, fordi der er mennesker i Nepal, som drager økonomisk fordel af den uorden, der hersker. De har intet at tabe, hvis krigen fortsætter. Til trods for vanskelighederne må det internationale samfund ikke lade Nepal sejle sin egen sø. Hvis vi gør det, kommer uskyldige civile til at bøde for det. Jeg støtter stærkt beslutningens anbefalinger om FN og EU, og jeg håber, at Parlamentet vil sende observatører til valget i 2006.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg,
    Hr. formand, Nepal har en befolkning på 23 millioner og er et af verdens fattigste lande. Halvdelen af Nepals befolkning står uden arbejde, og 42 % af den lever under fattigdomsgrænsen. Situationen er yderligere forværret af krænkelserne af de grundlæggende menneskerettigheder som følge af de brutale kampe mellem de maoistiske oprørere og regeringsstyrkerne i de sidste ni år. Væbnede maoistiske oprørere kontrollerer en betydelig del af landdistrikterne, og over 12.000 mennesker, heraf halvdelen civile, er døde som følge af deres aktiviteter.
I et forsøg på at gøre en ende på denne langvarige konflikt erklærede Nepals konge undtagelsestilstand tidligere i år. Dette førte til, at de fleste borgerlige rettigheder blev suspenderet, og at presse- og ytringsfriheden blev indskrænket. Siden undtagelsestilstandens indførelse har der været dramatiske arrestationsbølger i Nepal, hvor hundreder af politiske ledere og aktivister er blevet tilbageholdt, og antallet af voldsepisoder og mord er steget voldsomt. Kvinder og børn har også lidt i årene med krig og vold i Nepal. De er blevet dræbt, tilbageholdt ulovligt, tortureret, voldtaget eller rekrutteret til at deltage i militære operationer.
For øjeblikket er Nepal forholdsvis roligt som følge af en midlertidig våbenhvile, men de nepalesiske myndigheder er ikke i stand til på egen hånd at løse de enorme problemer, som de står over for. Det vil efter min opfattelse kun være muligt at genoprette demokratiet og retsstaten i Nepal med det internationale samfunds hjælp. Derfor vil jeg også opfordre de internationale organisationer til at hjælpe med at indlede en konstruktiv dialog, som samler alle konfliktens parter, med henblik på at genoprette den demokratiske politiske proces og sikre respekten for menneskerettighederne og de borgerlige frihedsrettigheder i Nepal.
Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, vi bifalder denne beslutning om menneskerettighederne i Nepal, især fordi Socialistisk Internationales komité for Asien og Stillehavsområdet i Ulan Bator for nylig gav udtryk for alvorlig bekymring over den forværrede situation i landet efter statskuppet i februar. Alle parter i denne civile konflikt - oprørerne i det nepalesiske kommunistparti, marxisterne og Nepals kongelige hær - foretager omfattende krænkelser af menneskerettighederne. Den 3. september kom imidlertid erklæringen om ensidig våbenhvile fra de maoistiske oprørere og reaktionen fra alliancen bestående af syv partier om at forsøge på politisk plan at indlede en proces for at løse den væbnede konflikt.
Vi opfordrer derfor kongen til at genoprette demokratiet, udskrive nyvalg og ophæve begrænsningerne for medierne, at opfordre til en opfølgning på den internationale konference i London i 2002, at fastsætte de principper, der er nødvendige for at styrke fredsprocessen i Nepal, og at samle kong Gyanendra, de maoistiske oprørsgrupper og de største politiske partier. I mellemtiden anmoder vi Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne om fortsat at lægge pres på kongen og hans regering for at få dem til at reagere positivt ved at gøre det klart, at manglende reaktion vil føre til isolation af det nuværende styre ledsaget af intelligente sanktioner.
László Kovács,
   Hr. formand, der er gået syv måneder siden den kongelige magtovertagelse i Nepal, men den politiske situation og menneskerettighedssituationen i landet er ikke blevet bedre. Tværtimod er menneskerettighedssituationen stadig alvorlig, og det skønnes, at antallet af konfliktrelaterede dødsfald er steget betydeligt siden den 1. februar.
Det kan også konstateres, at en række foranstaltninger truffet under kongens styre er i strid med garantien af ytringsfriheden og foreningsfriheden i forfatningen fra 1990 og peger i retning af en tilbagevenden til panchayatstyreformen fra før 1990.
Som det kunne forventes, har Nepals kongelige hær ikke været i stand til kontrollere oprørstruslen, og den har lidt store tab, navnlig den 7. august, hvor maoisterne angreb en militærbase i Kalikot. Maoisterne synes derimod ikke at være blevet svækket siden februar, selv om de mangler bred folkelig opbakning.
Der er imidlertid også en vis positiv udvikling. Der blev i april i FN's Menneskerettighedskommission opnået enighed om et aftalememorandum om at oprette en mission vedrørende overholdelse af menneskerettighederne og fire regionale kontorer under kontoret for FN's højkommissær for menneskerettigheder i landet. Kommissionen planlægger at støtte missionen med et bidrag på 5 millioner euro, hvilket svarer til 30 % af missionens samlede budget, og de første resultater er opmuntrende.
Det bliver mere og mere tydeligt, at kuppet den 1. februar har lukket mange ånder ud af flasken: Krav om en republikansk stat og totalt demokrati gennemsyrer nu det nepalesiske samfund fra alle sider, og det vil vise sig, om de meget anbefalede "to søjler" bestående af konstitutionelt monarki og flerpartidemokrati er den eneste mulighed for Nepals fremtid.
EU-trojkaen, som besøger Nepal den 4.-6. oktober, vil vurdere udviklingen siden det sidste besøg i december 2004 og vil tilbyde offentlig støtte til de moderate røster i den demokratiske midte, som arbejder på EU's mål om bæredygtig fred baseret på principperne om civilt, ansvarligt og demokratisk styre.
I tæt samarbejde med EU's medlemsstater og navnlig de skiftende rådsformandskaber er Kommissionen fortsat indstillet på at gøre sig de største bestræbelser, det være sig diplomatiske, politiske eller udviklingsmæssige, på at fremme fredsprocessen og bringe demokratiet tilbage i Nepal.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00 i eftermiddag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om menneskeretssituationen i Tunesien. 
Véronique De Keyser (PSE ),
   Hr. formand, det er altid meget ubehageligt at skulle hastebehandle en sag, som angår et land, vi har en associeringsaftale med. Det er tilfældet med Tunesien, og jeg vil mene, at denne associeringsaftale er meget frugtbar i mange henseender.
Men ikke desto mindre har der været nogle begivenheder i den seneste tid, som mine venner fra mit parti og andre partier helt sikkert vil komme nærmere ind på, og som tvinger os til at behandle denne beslutning. Og det første, jeg ville bede Tunesien om, uden at gå ind i forhandlingen om selve sagens kerne i dag, er at etablere landets Underudvalg om Menneskerettigheder Tunesien/EU, som måske kunne give os mulighed for i fællesskab at behandle individuelle og kollektive sager, som vi støder på i denne beslutning, uden at måtte benytte os af hastebehandling. 
Det andet og på ingen måde mindre problem, vi har med Tunesien, er fastfrysningen af de midler, som er tildelt Den Tunesiske Menneskerettighedsliga, en fastfrysning af midler, som nu forhindrer projekter i at blive gennemført. Vi beder indtrængende i denne beslutning om, at disse midler frigives.
Det tredje problem er det, der tages op her, nemlig den forfølgelse, der går ud over organer som f.eks. Den Tunesiske Menneskerettighedsliga, dommerforeningen og journalistforbundet, som forhindres i at fungere ordentligt. Det er uacceptabelt for et land, som vi har så holdbare aftaler med, for et land, som desuden har en social sikringsordning, som oplever en forlængelse af sine indbyggeres levealder, som har spillet en helt igennem fremtrædende rolle på uddannelses- og sundhedsområdet, og som har ligestilling mellem mænd og kvinder.
Der er således et paradoks i dette, og vi ønsker virkelig, at denne beslutning får Tunesien til ikke at betragte menneskerettighederne og menneskerettighedsforkæmpernes aktiviteter som en krænkelse af statens sikkerhed. Krænkelse af statens sikkerhed er et meget elastisk begreb, og vi ønsker virkelig at skabe et godt grundlag, samtidig med at vi står fast i vores beslutning.
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand, ligesom fru De Keyser er jeg meget bekymret over de anklager, vi får fra Tunesien, om overtrædelser af menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder, især fordi det drejer sig om et land, som vi har en associeringsaftale med. Det er faktisk det første middelhavsland, som vi har undertegnet en associeringsaftale med i forbindelse med Euro-Middelhavs-integrationsprocessen.
Det står klart og tydeligt i nævnte aftales artikel 2, at respekten for de demokratiske principper og de grundlæggende menneskerettigheder skal inspirere parternes nationale og internationale politikker og udgør et væsentligt element i aftalen. Ikke desto mindre blev afholdelsen af Den Tunesiske Liga til Beskyttelse af Menneskerettigheders nationale kongres, der skulle finde sted den 9. og 10. oktober, suspenderet den 5. september ved hjælp af en retsafgørelse.
Desuden er situationen forud for Verdenstopmødet om Informationssamfundet, der skal finde sted i Tunesien i midten af november, følgende: Der findes ikke fri information, websider med politisk indhold, og endog sider om menneskerettigheder, bliver blokeret, og menneskerettighedsforkæmperne bliver konstant truet, og de advokater, der forsvarer dem, bliver også forfulgt.
Derfor, og inden for rammerne af den privilegerede politiske dialog mellem EU og Tunesien, bør vi kræve af de tunesiske myndigheder, at de øjeblikkeligt stopper enhver form for vold mod og forfølgelse af menneskerettighedsforkæmperne og sikrer ytringsfriheden, forsamlingsfriheden og foreningsfriheden. 
Vi skal derfor eksplicit anmode dem om, at de tillader Den Tunesiske Liga til Beskyttelse af Menneskerettigheders, De Tunesiske Journalisters Fagforenings og Den Tunesiske Dommerforenings aktioner.
For det andet burde de tunesiske myndigheder foretage en retlig anerkendelse af samtlige menneskerettighedsorganisationer og suspendere retssagerne mod dem.
Vi skal især kræve ytringsfrihed for de personer, der er blevet tilfældigt dømt, f.eks. sagen om internetsurferne fra Zarzis samt de personer, der er blevet fængslet, blot fordi de har udøvet deres ret til at ytre sig, forene sig eller forsamles, som det er tilfældet med advokaten Mohammed Abbou.
Vi ønsker kort sagt herfra at opfordre Rådet og Kommissionen til at basere deres politiske dialog med Tunesien på et klart forsvar af demokratiet, respekten for menneskerettighederne, retsstaten og god regeringsførelse. Derfor anmoder vi ligesom fru De Keyser også om, at der snarest muligt oprettes et EU-Tunesien-menneskerettighedsunderudvalg, der skal drøfte den generelle situation for menneskerettighederne, og som ikke mindst skal behandle individuelle sager. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ),
   Hr. formand, i november skal verdenstopmødet om informationssamfundet afholdes i Tunesien. Advokat Mohammed Abbous fængsling og retssagen imod ham viser, at dette møde bliver organiseret i et land, der ikke praktiserer ytringsfrihed og ikke tillader handlefrihed for journalisternes fagforeninger og menneskerettighedsorganisationerne. Det gælder især den internationale menneskerettighedsliga.
I vores beslutning kræver vi, at hr. Abbou løslades øjeblikkeligt. Der er god grund til at presse Tunesien til at gøre noget for at styrke demokratiet, fremme retsstatsprincipperne og respekten for menneskerettighederne, sikre borgernes ret til at tale og ytre sig frit og garantere domstolenes uafhængighed i overensstemmelse med Barcelona-processens regelværk.
Desuden skal kvindernes sociale status forbedres. Det er ikke bare et problem, der hidrører fra Tunesiens arabiske kultur, det er et almindeligt problem i udviklingslande. Det kan ikke undskyldes i Tunesien, bare fordi der er andre lande, hvor kvinder er socialt underordnede.
Charles Tannock (PPE-DE ),
   Hr. formand, Tunesien er et Euro-Middelhavs-associeringspartnerland, som er næsten enestående i den islamiske verden i kraft af dets store ønske om at opbygge et moderne verdsligt samfund. Det sker i en sådan grad, at landet faktisk forbyder polygami og brug af hijab i det offentlige rum og har oprettet og beskyttet et jødisk samfund.
Tunesien har i de senere år stået over for en fjendtligsindet, fundamentalistisk islamisk opposition, der er inspireret af salafi- og wahhabi-læren og tror på en voldelig omvæltning af regeringen. Dette forhold forklarer til dels, hvorfor præsident Ben Alis regering har været nødt til at indføre et forholdsvis skrapt styre, der slet ikke har de standarder, som vi har i EU. Jeg er dog overbevist om, at Tunesien nu virkelig går ind for en langsigtet reform og for at fremme ægte menneskerettigheder, god regeringsførelse og verdsligt demokrati.
Jeg anbefaler denne beslutning, som er afbalanceret og konstruktiv, og jeg vil støtte Tunesien i processen. Europa-Parlamentets medlemmer - og især jeg som ordfører for den europæiske naboskabspolitik - vil overvåge denne proces nøje.
Marios Matsakis (ALDE ),
   Hr. formand, Tunesien er et land, som i de senere år har gjort en stor indsats for, at respekten for dets borgeres menneskerettigheder fremmes. Alligevel er der stadig mange muligheder for endnu flere hårdt tiltrængte fremskridt. Der offentliggøres stadig mange foruroligende rapporter fra Tunesien om vilkårlige tilbageholdelser, retslig chikane af menneskerettighedsforkæmpere og deres organisationer, systematisk undertrykkelse af ytrings- og foreningsfrihed samt censur og statskontrol af internetadgang og -brug.
Det hold af fremtrædende eksperter inden for nye informationsteknologier, medier og menneskerettigheder, der besøgte Tunesien i januar, har dokumenteret overbevisende mange tilfælde, hvor de tunesiske myndigheder synes at gøre sig skyldige i overtrædelse af folkeretten og tilsidesættelse af menneskerettighederne.
Desuden er den alvorlige intimidering, som staten har udsat den tunesiske menneskerettighedsliga for i de sidste 30 år, helt uacceptabel. Vi fordømmer en sådan praksis og opfordrer den tunesiske regering til med en hurtig og beslutsom indsats at sørge for, at den snart bliver fortid.
Dette vil ikke bare forbedre forbindelsen mellem EU og Tunesien, det vil også styrke demokratiet og retsstaten og som følge heraf forbedre den tunesiske befolknings livskvalitet væsentligt.
Jeg er sikker på, at den tunesiske regering vil tage denne fælles beslutning med dens rimelige anbefalinger meget alvorligt, og jeg håber, at den ikke vil blive opfattet som pågående indblanding i interne nationale anliggender, men som et velment kritisk råd fra en partner og ven.
Alain Hutchinson,
   Hr. formand, hr. kommissær, alt er stort set blevet sagt vedrørende dette beslutningsforslag, men jeg vil gerne fortælle Dem om mit besøg for 10 dage siden i Tunesien med Delegationen for Forbindelserne med Maghreb-landene, som jeg er en af næstformændene for, et besøg, hvor vi mødtes med mange lokale personligheder på grund af denne forbindelse mellem parlamenter.
Min fornemmelse ved hjemkomsten fra Tunesien er en blandet fornemmelse, som dels tvinger os til at overveje, at Tunesien faktisk er et relativt avanceret land, endda meget avanceret på en lang række områder, som vi har talt om her, hvad enten det drejer sig om ligestilling mellem mænd og kvinder, sociale sikringsordninger eller syge- og invalideforsikring, at der også på det økonomiske plan er en vis dynamik, men at regimet uanset dette er ude af stand til at acceptere den mindste kritik og den mindste anfægtelse af det, der bliver gjort.
Det, jeg gerne vil sige her, er, at vi, som det er blevet sagt her, har nogle betydningsfulde aftaler med Tunesien, som indeholder kapitler om menneskerettighedsproblematikken, og at vi ikke i EU - og her henvender jeg mig især til vores kommissær - er i stand til at sikre, at disse aftaler, som begge parter har underskrevet, overholdes. Jeg insisterer meget på, at vores repræsentanter på stedet, repræsentanterne for Unionen og vores institutioner generelt, fremover skal udøve et maksimalt pres for, at ytringsfriheden i den slags lande bliver en realitet. Det sker ikke i tilstrækkelig grad, de, der er vores officielle repræsentanter dernede, overbeviser os i hvert fald ikke tilstrækkeligt herom, og jeg sender derfor en appel til kommissæren og vores institutioner om, at de vil støtte de demokrater, som ustandseligt bliver forfulgt i Tunesien.
Erik Meijer,
   Hr. formand, i de første år efter befrielsen fra det franske koloniherredømme, for omkring 50 år siden, fremstod Tunesien som et eksempel på et moderne og tolerant demokrati. Landet adskilte sig også efterfølgende på positiv vis fra andre arabiske lande med hensyn til sundhedspleje og kvinders rettigheder. Den eneste skamplet på denne positive udvikling var på det tidspunkt den personforherligelse, der blev den mand til del, der betragtede sig selv som nationens fader, Habib Bourgiba. Hans autoritære træk er siden i skærpet form overtaget af hans langt mindre populære efterfølgere. Efterfølgerne henviser bestandig til trusler, som staten må beskytte sig imod. For at sikre en stabil stat, som ikke er bebyrdet med opposition eller fri presse, begrænses frihed og demokrati i stigende grad, skridt for skridt. Som følge heraf kan ikke-statslige organisationer ikke fungere frit, og personer, som giver udtryk for en kritisk holdning, ender i fængsel.
Europa er stadigvæk forstående over for Tunesien, men det er ved at være på tide at gøre det klart, at landet har fjernet sig stadig mere fra Europa. Det bør efter min gruppes opfattelse siges mere klart, end det sker ved det foreliggende beslutningsforslag. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Jeg kan bekræfte alle de positive ting, der er blevet sagt om Tunesien. Jeg arbejdede i landet som læge i præsident Bourguibas embedsperiode. Nu vil jeg imidlertid tale om en sag, som Den Slovakiske Republik behandler for øjeblikket.
I februar 2003 blev en slovakisk statsborger tilbageholdt i Tunesien, og i strid med alle normale procedurer og pligten til konsulær meddelelse i henhold til artikel 36 i Wienerkonventionen om konsulære forbindelser blev Slovakiet ikke informeret om tilbageholdelsen af denne slovakiske borger før i december det pågældende år. Denne borger blev nægtet sine rettigheder. Selv om han ikke forstod det sprog, der blev anvendt under retssagen, fik han ingen tolk, og under to retssager, som fandt sted den samme dag i december 2004, fik han en dom på 14 års fængsel, angiveligt for svig.
Slovakiet stiller sig tvivlende til uvildigheden i retssagerne mod denne slovakiske borger og til overholdelsen af de relevante europæiske retlige standarder. Tunesien har desuden indtil videre undladt at besvare den slovakiske udenrigsminister, hr. Kulkans, i sagen. Jeg vil gerne anmode hele det internationale samfund om at bidrage til at sikre, at retssager og demokrati gennemføres korrekt i Tunesien.
Karin Scheele (PSE ).
   - Hr. formand, begrænsninger af ytringsfriheden i Tunesien er ikke noget nyt. Den stigende undertrykkelse af oppositionens medier, af ngo'er, af studenter og advokater op til et FN-topmøde om informationssamfundet er lidt kynisk.
Udviklingen af informationssamfundet er ensbetydende med fri adgang til information og også retten til at udbrede den. Ligesom de foregående talere, hr. kommissær, vil også jeg gerne opfordre Dem til at benytte den politiske dialog med vores partner Tunesien til at gøre det muligt for den tunesiske menneskerettighedsliga, journalistforbundet og også dommerforeningen at genoptage deres aktiviteter så hurtigt som muligt og til at sikre, at også advokat Mohammed Abbou bliver løsladt omgående, der blev dømt i april i en retssag, som var præget af adskillige uregelmæssigheder. 
László Kovács,
   Hr. formand, Kommissionen er meget optaget af menneskerettighedssituationen i Tunesien og benytter enhver lejlighed til at tilskynde de tunesiske myndigheder til at gøre fremskridt på dette område.
Vi er især bekymrede over krænkelser af grundlæggende frihedsrettigheder som ytringsfrihed, foreningsfrihed og forsamlingsfrihed. Kommissionen har navnlig på grundlag af associeringsaftalens artikel 2 systematisk gjort opmærksom på betydningen af at respektere menneskerettighederne på højeste plan i en bilateral sammenhæng med de tunesiske myndigheder, også på associeringsrådets seneste møde den 31. januar 2005.
Kommissionens delegation i Tunis overvåger nøje den tunesiske menneskerettighedsligas bekymrende situation, de store vanskeligheder, som en række andre ngo'er og faglige organisationer står over for, og problemet med domstolenes uafhængighed. Vi har direkte og regelmæssig forbindelse med de forskellige dele af det tunesiske civile samfund og de tunesiske myndigheder for at løse de aktuelle problemer.
Kommissionen deltager fuldt ud i EU's henvendelser til støtte for menneskerettighederne i Tunesien, navnlig den seneste EU-erklæring og trojkaens demarche om obstruktionen af de aktiviteter, der udføres af den tunesiske menneskerettighedsliga.
Ikrafttrædelsen af handlingsplanen EU-Tunesien markerede et vigtigt fremskridt, fordi den omfatter vidtgående forpligtelser, hvad angår menneskerettigheder, demokrati og regeringsførelse. I handlingsplanen består de prioriterede aktioner i fortsættelse og konsolidering af reformer, der sikrer demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt domstolenes uafhængighed og effektivitet, og det vigtigste er, at der fastsættes bestemmelser om oprettelsen af et underudvalg om menneskerettigheder, hvor overholdelsen af disse forpligtelser vil blive vurderet og overvåget. En institutionel ramme for dialog af denne art, som forventes at være oprettet ved årets udgang, vil føre til, at menneskerettighederne kan drøftes mere struktureret.
I forbindelse med reformen af retsvæsenet er et Meda-projekt om modernisering af retsvæsenet ved at blive færdiggjort med henblik på specifikt at tage fat på de eksisterende mangler og behovet for bedre adgang til domstolene.
En række projekter vedrørende menneskerettighederne finansieres også i Tunesien under det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder. Det er vanskeligt at gennemføre de fleste af dem, fordi de tunesiske myndigheder bevidst lukker af for ngo'ers adgang til EU-finansiering. Det gælder også den tunesiske menneskerettighedsliga. Hidtil har alle Kommissionens bestræbelser på at løse dette problem været forgæves.
Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at menneskerettighedsbestemmelserne i associeringsaftalen og i handlingsplanen EU-Tunesien overholdes fuldt ud, og på at indskærpe over for de tunesiske myndigheder, at ngo'er skal have adgang til EU-finansiering.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00 i eftermiddag.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om syv beslutningsforslag om Vojvodina. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Hr. formand, for godt et år siden, nærmere bestemt torsdag den 16. september 2004, drøftede Europa-Parlamentet også den urovækkende situation i Vojvodina og trusler mod det ungarske mindretal i den serbiske provins.
Dagen før gjorde en ungarsk pige fra Subotica/Szabadka en chokerende opdagelse. Den 13-årige Klementina Sötét var klar til at gå i skole den onsdag morgen, den 15. september 2004. Hun åbnede husets yderdør og veg så forfærdet tilbage og løb ind i huset igen. Der var blod på døren, mente hun. Ved nærmere eftersyn viste det sig, at der var skrevet "død" med rødt og med kyrillisk skrift på døren, og midt på døren var der efterladt en 35 cm lang kniv. På husets nymalede mure var der skrevet "ungarere, I skal dø". Mig bekendt bor familien Sötét i dag i en flygtningelejr i Ungarn. De kunne ikke længere udholde den fjendtlige holdning til ungarere i Vojvodina.
Vi er nu kommet et år videre. Beklageligvis er vi afgjort ikke kommet videre i overført betydning. Den ungarske menneskerettighedsorganisation Human Rights Foundation anførte i en rapport, der blev offentliggjort i august i år, at der, siden Europa-Parlamentets -mission kom til Vojvodina i slutningen af januar, har været tale om ikke mindre end 32 nye episoder, som har været specifikt rettet mod mindretal. Det er afgjort nedslående. Især for det ungarske mindretal i Vojvodina. For Europa-Parlamentet er det imidlertid endnu en grund til åbent at tage deres sag op, ikke blot defensivt i form af forebyggelse og straf af etnisk funderede hadefulde ytringer i Vojvodina.
Europa-Parlamentet går i lige så høj grad ind for positiv fortolkning af nationale mindretals rettigheder. Derfor fastholder jeg fuldt ud det spørgsmål, jeg stillede Rådet og Kommissionen for et år siden: Hvordan står det til med sprogundervisning og andre kulturelle foranstaltninger (jeg tænker bl.a. på dagblade, tidsskrifter og andre medier) for det ungarske mindretal i Vojvodina? Og hvor mange penge afsætter de serbiske myndigheder til offentlige foranstaltninger til fordel for netop denne etniske gruppe?
Hr. formand, jeg ser allerede nu frem til den annoncerede høring i Europa-Parlamentet om den politiske situation i Vojvodina. Det er et glimrende initiativ, som er taget af vores Delegation for Forbindelserne med Sydøsteuropa, under fru Packs engagerede ledelse. De serbiske myndigheder vil også ad den vej få at vide, at Europa-Parlamentet ikke tilslutter sig en stabiliserings- og associeringsaftale mellem Bruxelles og Beograd, før ungarerne og andre mindretal i Vojvodina kan leve i en virkelig demokratisk retsstat. 
Doris Pack (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, når vi taler om de nationale mindretals situation i Vojvodina her i dag, så er det, fordi vi er bekymrede for, at den eksemplariske multietniske sameksistens i denne del af Serbien kunne gå tabt.
Da vi var i Vojvodina i begyndelsen af året, talte vi med politikere og andre berørte og kom også med forslag til, hvordan sådanne beklagelige episoder kan forebygges og bilægges. Mine skriftlige henvendelser til regeringskontorer i Beograd et halvt år efter vores besøg har kun resulteret i undvigende svar.
Men der skal ske noget både inden for undervisningssektoren og sammensætningen af justitsvæsen og politi, hvis situationen skal forbedres. En faktor i forbindelse med de stigende overgreb kan være den omfattende indvandring af serbere fra Kosovo og fra den kroatiske by Kraijna til de dele af Vojvodina, som tidligere var domineret af nationale mindretal. Det bør ligge alle politikere i Vojvodina og Beograd meget på sinde at fordømme det, at tilskynde deres tjenestesteder til at udvise den største opmærksomhed og benytte de forestående forhandlinger med Serbien og Montenegro til at sikre, at der bliver anvendt europæiske midler til navnlig at hjælpe de nationale mindretal med at sikre deres rettigheder.
Til det formål har Europa-Parlamentet øget bevillingerne til Serbien og Montenegro med 8 millioner euro. Jeg vil dog gerne gøre opmærksom på, hr. kommissær, hr. formand, at den ungarske regering bestemt også har en forpligtelse sammen med nabolandet Serbien og Montenegro med henblik på at tage fat om disse problemer. Lad mig gentage, at jeg ønsker at genoplive Vojvodina, som er et forbillede for sameksistensen mellem nationale mindretal. Det er i Serbiens interesse, og det er i EU's interesse. 
István Szent-Iványi (ALDE ),
   Hr. formand, Parlamentet har allerede vedtaget en bydende nødvendig beslutning. Som følge heraf var der en lille midlertidig forbedring. De serbiske ledere hverken benægter eller nedtoner hændelserne længere, de giver udtryk for deres beklagelse og tager afstand fra hændelserne. I mellemtiden er nogle af de skyldige blevet arresteret, men de er endnu ikke blevet dømt. Desværre er de seneste ugers og måneders begivenheder imidlertid igen foruroligende. Der er flere og flere overgreb mod etniske mindretal og overfaldsforsøg mod ledere af ungarske organisationer. Alt dette viser, at der ikke er sket nogen reelle forandringer i Serbien.
Den serbiske regerings løfter er ikke blevet holdt. Det blev lovet, at der skulle være flere ungarske politifolk i Vojvodina. Det er ikke sket. Det blev lovet, at der ville være en hurtig og effektiv domstolsbehandling i disse sager. Det er ikke sket. Det blev også lovet, at der ville blive oprettet to udvalg til at undersøge disse hændelser og mindske spændingen mellem de etniske grupper. Det er heller ikke sket. Nådefristen er næsten udløbet. De serbiske ledere må forstå, at det vil få alvorlige følger, hvis de ikke kan garantere deres borgeres sikkerhed eller sikre orden og grundlæggende rettigheder. Som Doris Pack sagde, må det få følger. Både hvad angår den finansielle bistand, der ydes til Serbien, og hvad angår undertegnelsen af stabiliseringsaftalen.
Sammen med min kollega Csaba Tabajdi foreslog jeg at øge støtten til Serbien i det kommende år. Fru Pack var også inde på det. Men denne tillid fra vores side er hverken ubegrænset eller ubetinget. Hvis der ikke sker nogen reelle forandringer i Vojvodina til næste år, er vi nødt til at foreslå følger, som afspejles både i den ydede EU-bistand og i stabiliseringsaftalen, da vores fælles mål er at sikre, at Vojvodina igen bliver en provins med etnisk samarbejde og etnisk fred.
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   Hr. formand, af det kort over det tidligere østrig-ungarske dobbeltmonarki fra 1856, som hænger på anden etage i denne bygning, fremgår det tydeligt, i hvor høj grad Vojvodina dengang var splittet i etnisk henseende mellem ungarere, kroater, tyskere, slovakker, rumænere og serbere.
Da Ungarn i 1918 blev betragtet som en af de tabende parter i Første Verdenskrig, måtte landet ikke blot afstå en række områder, som især var befolket af andre folkeslag, men også områder, som især var befolket af ungarere, såsom det nordlige Vojvodina. Siden Vojvodina i 1918 blev indlemmet i Serbien, er landet blevet stadig mere serbisk, og andre folkeslag har forladt området eller er blevet fordrevet. Siden 1989 er også det store ungarske mindretals selvstændighed blevet væsentligt beskåret.
Efter de mange voldsomme konflikter i staterne i det tidligere Jugoslavien i perioden fra 1992 til 2001 håbede alle på fredelig sameksistens mellem de overlevende. Beklageligvis oplever man på ny i Vojvodina, hvor broer blev ramt af bomber, men hvor der ikke blev udkæmpet nogen etnisk krig, hvordan ikke-serbere chikaneres af omgivelserne. Serbiske flygtninge fra Kroatien, Bosnien og Kosovo har fundet husly i boliger tilhørende andre, som ikke længere har kunnet holde stand i Vojvodina.
Det drejer sig ikke engang så meget om bevidst statsligt organiseret vold. Vold og intimidering fra almindelige borgeres side opleves overalt, hvor man har følelsen af, at mange af landets egne borgere lukkes ude af statslige grænser, og at andre, som man tidligere betragtede som tilhørende besættelsesmagten, nu er blevet tilbage i landet.
Det er en udbredt opfattelse i Serbien, at de serbiske indbyggere i det nordlige og østlige Bosnien og i det nordlige Kosovo med urette administrativt er blevet afskåret fra moderlandet. Til gengæld vil man gøre de områder, som anerkendes som serbisk territorium, helt igennem serbiske. Alle, som opponerer imod dette, betragtes som fjende og forbindes med tidligere tyrkiske, tyske, og ungarske besættelser.
Med det foreliggende beslutningsforslag gentager vi den bekymring, som allerede kom til udtryk for et år siden. Lad os imidlertid ikke glemme, at både serbere og ungarere bør sikres bedre beskyttelse ved klare aftaler, som finder bred støtte, om sproglige rettigheder, selvstændighed og administrative grænser. Det er forudsætningen for at kunne imødegå fremtidige udbrud af etnisk had i og omkring Serbien. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ),
   Hr. formand, det er Europa-Parlamentets troværdighed, der står på spil, hvis det ikke opfordrer Serbien til at holde sine løfter. Vi forsøger naturligvis ikke at isolere Serbien, men det skal overholde sine forpligtelser. Ellers kan Serbien og Montenegro ikke komme tættere på Europa. Den undersøgelsesrejse, som fru Pack stod i spidsen for, var meget positiv, men formåede kun at foranledige en midlertidig forbedring, da situationen stadig ikke er under kontrol. Derfor er det i overensstemmelse med denne beslutning meget vigtigt, at Europa-Parlamentet - ligesom Kommissionen og Rådet - løbende kontrollerer og overvåger krænkelsen af mindretallenes rettigheder, og det er endnu vigtigere, at vi ikke bare accepterer forsætter, men i den sidste ende kan konstatere reelle forbedringer.
Jeg vil gerne nævne to ting. For det første er det afgørende, at Vojvodinas selvstyre, som hr. Milosevic afskaffede, genindføres, og for det andet er det også meget vigtigt, at mindretallene får lige muligheder på det økonomiske område. Jeg kan forsikre fru Pack om, at den ungarske regering vil gøre sig de største bestræbelser på at beskytte den ungarske befolknings rettigheder i Vojvodina. Såfremt hun ikke har tilstrækkelige oplysninger om dette, kan jeg give hende alle de nødvendige referencer.
Zsolt László Becsey,
   Hr. formand, efter nogen diskussion bestemte Parlamentet enstemmigt, at vi må tale Vojvodinas sag. Dette drejer sig ikke om uenigheder mellem to fjerne nationer eller etniske grupper, men om en række meget alvorlige angreb på indfødte nationale samfund, især på ungarere. Desuden er disse samfund en integreret del af EU's nationer som den ungarske og den slovakiske nation eller af nationer, der venter på at tiltræde EU, som den rumænske og den kroatiske befolkning. I de europæiske aftaler anerkendes betydningen af at beskytte disse etniske grupper også, og det betyder, at princippet om europæisk solidaritet udtrykkeligt gælder for dem. Det er en krænkelse af selve EU, hvis folk i nogle lande ikke kan bruge et af deres officielle sprog på gaderne eller med deres gæster eller forældre i fængsel uden at blive fysisk intimideret. Til gengæld forsøger disse samfund at nå deres mål med fredelige politiske midler. Tidligere erfaringer har imidlertid vist, at denne metode ikke er så effektiv og virkningsfuld som brug af våben i Balkanlandene.
Hvis EU ønsker at undgå de fejl, der var en følge af dets optræden i begyndelsen af 1990'erne, kan det ikke tilskynde til straf af de ubeskyttede. Som det fremgår af beslutningen, har Vojvodina mistet sit selvstyre og genvandt det ikke i de første fem år efter Milosevics fald, selv om det fungerede glimrende inden 1989. Dette betyder, at en stor del af betingelserne for en normal retsstat ikke er opfyldt. Derfor er der stor uoverensstemmelse mellem officielle organers rapporter om den konstant forværrede situation og hændelserne og de rapporter, som de berørte mennesker udarbejder til civile organisationer. Hvad angår menneskerettighedssituationen, har vi lært, at den måde, hvorpå de mennesker, der bliver angrebet, vurderer deres situation og reagerer på krænkelser, er vigtigere end den måde, hvorpå disse hændelser bliver rapporteret af de officielle organer, som fuldstændig har mistet mindretallenes tillid.
I henhold til beslutningen og i betragtning af EU's politiske ansvar, som jeg påpegede i februar i år, må ikke bare Europa-Parlamentet, men også Kommissionen og Rådet reagere og gøre det klart for det serbiske lederskab, at denne situation ikke kan vare ved. I denne forbindelse foreslog jeg, at den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skulle undersøge de hændelser, der finder sted i Vojvodina, og årsagerne til dem. Det britiske formandskab må også se sandheden i øjnene, og Kommissionen må opfordre serberne til at gøre rede for de manglende betingelser for en retsstat - og ikke kun på papiret, men i virkeligheden. EU-organernes ansvar er også stort, fordi vi er blevet bildt ind, at vi er på rette vej, bare fordi der er gjort visse tjenester i ganske særlige og enestående tilfælde, hvilket i sig selv ikke er dårligt. Men jeg mener, at vi i stedet for - efter at have analyseret motiverne til hver enkelt af disse alvorlige hændelser - skal tvinge Serbien til at skabe en fremtid for de mindretal, der lever i det serbiske samfund. Til trods for de ensidige og velmente budskaber ville det være en opfordring til flere forbrydelser, hvis vi øgede støtten fra EU's budget, åbnede vores landbrugsmarkeder og indledte tiltrædelsesforhandlinger imod vores principper. Vi må ikke lade os forblænde af institutioner, der kun eksisterer på papiret, og polerede rapporter - vi skulle hellere tørre vores egne nationers blod af vores ansigter og forbyde flere blodsudgydelser. Forsoning efter aggression har altid ført til tragedie, navnlig i Balkanlandene.
Gyula Hegyi,
   Hr. formand, i januar gav Serbiens ledere mange løfter om situationen for mindretallene Vojvodina. Disse løfter omfattede et lærerseminarium i Subotica, flere etniske ungarere i det serbiske politi og toleranceprogrammer for unge serbere, så de kunne lære at respektere den historie og kultur, som ungarere og andre mindretal, der lever i Vojvodina, har. Få - for ikke at sige næsten ingen - af disse løfter er blevet indfriet.
Parlamentet bør sende et klart budskab til regeringen i Beograd. Etnisk fred og mindretalsrettigheder er en afgørende betingelse for Serbiens videre integration i Europa. Vi forstår den demokratiske serbiske regerings vanskeligheder. Vi ønsker ikke at svække de demokratiske partier, men de må skride til handling, og det skal ikke være engang i fremtiden, men nu. Den serbiske regering skal tilskyndes til at bekæmpe de nationalistiske kræfter i Vojvodina og over hele Serbien, men de skal også respektere mindretallets rettigheder i Vojvodina og over hele Serbien og Montenegro.
Ignasi Guardans Cambó,
   Hr. formand, jeg vil gerne give udtryk for min klare respekt for den serbiske befolkning, for Serbien som sådan og for dets ønsker om igen at blive en del af det internationale samfund, samt for serbernes krav om at blive respekteret de steder, hvor de er i mindretal. Det er netop dette, der berettiger os til at kræve, at de behandler de mindretal, de har på deres territorium, med værdighed.
Serbien mister al sin legitimitet til at kræve respekt for det serbiske mindretal i f.eks. Kosovo - hvor de har al vor støtte, og hvor der bliver andre lejligheder til at tale om dette - når de passivt tillader og tolererer, eller endog i nogle tilfælde er medskyldige i misbrug, overgreb og forfølgelse af det ungarske mindretal i Vojvodina.
Jeg synes, at det er meget vigtigt, at vi vedtager dette beslutningsforslag for at sende et klart budskab i to retninger: På den ene side til den serbiske regering, så den ved, at vi er her, og at vi observerer, og på den anden side til selve Kommissionen og Europa-Parlamentet, så de betragter dette spørgsmål som meget vigtigt, og at det ikke kun er tre eller fire eksperter, der undersøger det, og at vi er bevidste om, at der sker daglige overtrædelser af menneskerettighederne meget tæt ved vores grænser. 
Jaromír Kohlíček,
   Serbien og Montenegro er i dag et af de europæiske lande, hvor over 20 nationaliteter lever side om side. Det er en kendsgerning, at NATO-styrkernes krysteragtige bombardementer har ført til en arbejdsløshed på over 40 % og til, at etnisk udrensning i nabolandene har fordrevet 700.000 flygtninge. Det skal bifaldes, at det fremgår af vores beslutning, at vi ønsker at bevare fredelig sameksistens mellem nationaliteter. Det er et positivt bidrag til dette, at EU vil støtte den økonomiske udvikling af dette hårdt prøvede land med økonomisk bistand. Ellers ville denne beslutning være endnu et bevis på vores hykleri og forhånelse af Serbien og Montenegros befolkning.
Jeg mener, at de største investeringer, der skal iværksættes, er øremærket til motorvejen gennem Vojvodina, genopbygningen af broerne over floderne Sava og Donau og forbedring af landets vigtigste jernbanestrækninger. Men fortæl mig ikke, at De efter den krysteragtige bombning af landet ikke forsøger at sige til serberne og de andre nationer: "Vi beklager, kom og indled tiltrædelsesforhandlinger. Vi ved, at De er et vigtigt balkanland, og vi vil gerne rette op på fortidens fejltagelser, mens det endnu er muligt." Forsøg ikke at fortælle mig, at denne beslutning drejer sig om noget som helst andet. Ellers ville ingen af de tilstedeværende kunne støtte den. Det gælder naturligvis kun, hvis De har den mindste antydning af æresfølelse og ved, at vores vælgere misbilliger NATO-operationen. Eller narrer vi måske os selv?
Ryszard Czarnecki (NI ).
   -  Hr. formand, når vi diskuterer denne situation, er det klogt at se på hele billedet og ikke kun på et udsnit af det, uanset hvor vigtigt det udsnit måtte være. De klare krænkelser af det ungarske mindretals rettigheder skyldes i stor udstrækning handlinger udført af de tilstrømmende serbere, som er fordrevet fra andre dele af det tidligere Jugoslavien. Undertrykkelse avler undertrykkelse. Den ungarske befolkning er et etnisk mindretal med en fin historie og prægtige traditioner. Desværre er de blevet den største syndebuk, selv om der er andre.
Vores holdning til Serbien skal ændres, hvis berettigede opfordringer, som den vi fremkommer med i dag, skal have nogen betydning og ikke bare skal være en lettelse af vores samvittighed. Med risiko for at gøre mig upopulær vil jeg sige, at Beograd bør præsenteres for et klart og detaljeret program for gradvis integration. Jeg mener gradvis integration, ikke i den nærmeste fremtid, men heller ikke langt ude i fremtiden. Der skal foreslås et sådant program, og Serbien og Montenegros adgang eller bare Serbiens adgang til de efterfølgende integrationsfaser skal være betinget af fuld respekt for menneskerettighederne, herunder mindretallenes rettigheder. Det er den eneste strategiske løsning.
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Kohlíček påstod netop, at vi ikke giver penge til Serbien. Der bliver sendt masser af penge til Serbien. De mindretal, der bliver undertrykt der, omfatter ikke kun ungarer og kroater, men desværre også tjekker, tyskere, slovakker, polakker og mange andre nationer, som igennem århundreder har skabt dette blomstrende Minieuropa, som hr. Meijer netop har beskrevet så gribende.
Vi er derfor så at sige alle i samme båd, og som europæere er det vores pligt at hjælpe de mange mindretal i landet. Dette blomstrende Minieuropa bliver systematisk ødelagt for øjeblikket af en nationalistisk politik, som for det første undergraver selvstyret og dermed ikke kun rammer mindretallene, men også den serbiske befolkningsgruppe, der er hjemmehørende i Vojvodina, og som altid har været for reformer. At svække Vojvodinas reformvenlige europæiske serbere, er den egentlige hensigt med disse foranstaltninger.
For det andet føres der en bevidst politik med henblik på at bosætte indvandrere i mindretallenes lokalsamfund for at ødelægge disse ved hurtigt at få valgt en ny borgmester fra det radikale parti og pludselig nedstemme den hjemmehørende befolkning.
Anstalter til uddannelse af lærere - som vi har bevilget penge til - bliver ikke etableret med den tynde begrundelse, at regionen ikke er i stand til at åbne en konto.
Alle disse ting er uacceptable. De forsøger at drive mindretallenes unge generation ud af landet, at ensrette forvaltningen med en central styring og at skabe en nationalistisk stemning, som får mindretallene til at flygte. Det ønsker vi ikke, og derfor må vi indtage et klart standpunkt imod det. 
Kinga Gál (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som medlem af Europa-Parlamentet er jeg overbevist om, at beslutninger og idéer, der diskuteres her, ikke kan gå upåagtet hen. De vil få indflydelse på og følger for Rådet, Kommissionen og målgrupperne. Det er årsagen til, at vi for et år siden her i Parlamentet foreslog dette succesfulde initiativ til at vedtage en beslutning om Vojvodina for at gøre de europæiske institutioner opmærksomme på de grusomheder og intimideringer, som den ungarske befolkning udsættes for, og for at kræve, at de serbiske organer ikke tolererer og dermed ikke opmuntrer til sådanne handlinger.
Det er beklageligt, at vi et år efter stadig ikke har gjort fremskridt. Intimideringen fortsætter, chikanen mod og den dårlige behandling af ungarske børn er blevet hverdag. Der er graffiti med skældsord mod indfødte ungarere. Det sker til trods for alle de løfter, der er givet som følge af officielle skrivelser, parlamentariske besøg og ad hoc-missioner. Derfor er vi nødt til at foreslå, at problemet tages op igen. Vi må være konsekvente, og Kommissionen og Rådet må også være konsekvente. Vi kan ikke acceptere, at en nabostat til EU, regeringen i Beograd - som modtager millioner af euro for netop at fremme tolerance - tolererer disse angreb og fremmer en atmosfære af frygt ved aldrig at dømme forbryderne skyldige, samtidig med at den er særlig barsk - jeg fristes til at sige grusom - når unge ungarere skal straffes. Jeg vil citere en ungarsk mor, som sagde: "Der er frygt i selve børnenes sjæl - deres ungdom er forgiftet." Det er både Parlamentets, Rådets og Kommissionens ansvar at afhjælpe denne situation.
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi vedtog en beslutning for nøjagtig et år siden om det problem, vi diskuterer nu, og Europa-Parlamentets undersøgelsesrejse til Vojvodina blev også gennemført som følge af den beslutning. Der er udarbejdet en rapport, men den er aldrig blevet diskuteret i hverken Underudvalget om Menneskerettigheder eller Udenrigsudvalget. I mellemtiden er angrebene på mindretallene fortsat. Grusomhederne rammer især de over 250.000 indfødte ungarere, der bor i regionen. Intimideringerne, de hændelser, der fører til blodsudgydelser, og de iscenesatte retssager mod ungarske ledere er der ikke blevet sat en stopper for til trods for den serbiske regerings løfter. Spændingerne i Vojvodina er lige her ved EU's grænse. Eftersom stabiliserings- og associeringsaftalen med Beograd er under forberedelse, må vi være mere opmærksomme på denne situation. Vi må forlange, at borgerlige rettigheder, menneskerettigheder og mindretallenes rettigheder overholdes. Det har vi pligt til. Dette forslag er kategorisk og konstruktivt. Lad os håbe, at det vil bidrage til, at den utålelige situation i Vojvodina ophører.
Péter Olajos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter et år må jeg igen sige, at Serbien og Montenegros passive regering stadig er ansvarlig for tilskyndelsen til spændingerne, angrebene mod ungarerne, chikanerierne, røverierne, gravskændingerne og ødelæggelserne og mishandlingerne af det ungarske samfunds historiske monumenter. Jeg vil gerne sende et budskab til den serbiske nation her fra Strasbourg om, at den ikke må acceptere at blive gidsel for det fremmedhad, som den postkommunistiske, nationalistiske elite fremprovokerer. Det skaber ingen løsninger, kun flere lidelser. Den serbiske nation må vedkende sig sin fortid. Det gælder især det organiserede folkedrab, der fandt sted i Vojvodina for 60 år siden, og som krævede over 40.000 ungarske ofre. Beslutningen er op til den serbiske nation. Serbien må beslutte, hvorvidt det vil være et europæisk demokrati uden forskelsbehandling og frygt eller Europas Nordkorea.
László Kovács,
   Hr. formand, Kommissionen lægger stor vægt på, at Vojvodinas multietniske karakter bevares. Kommissionen har beføjelse til nøje at undersøge enhver etnisk motiveret hændelse og effektivt at fremme et godt forhold mellem de etniske grupper. Vi værdsætter, at myndighederne har fordømt de etnisk motiverede hændelser, der har fundet sted, og vi erkender, at disse hændelser ikke udgør nogen grov krænkelse og ikke støttes af myndighederne i Beograd. Vi er imidlertid overbeviste om, at myndighederne ofte har været længe om og sjuskede med at undersøge rapporterede hændelser. Når gerningsmændene bag voldelige handlinger og chikane hverken identificeres eller drages til ansvar, skabes der et miljø af straffrihed, som desværre kan føre til flere hændelser og øge mindretallenes følelse af frustration og usikkerhed.
På dette punkt forsømmer de retshåndhævende myndigheder og retsvæsenet ofte deres pligter. Jeg vil understrege, at dette er et tegn på et langt større problem. I Serbien er der et presserende behov for at reformere politiet og gøre det professionelt og ansvarligt og at reformere retsvæsenet, som skal gøres effektivt og helt uafhængigt af uretmæssigt politisk pres. Disse reformer er afgørende for beskyttelsen af ikke bare mindretallenes, men alle borgernes rettigheder.
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets anbefalinger efter undersøgelsesrejsen i januar har vi opfordret myndighederne til at træffe konkrete foranstaltninger, hvad angår politiet og reformen af retsvæsenet. Det betyder bl.a., at der skal være en mere rimelig repræsentation af mindretalssamfundene i disse institutioner. Ingen har brug for et politi eller retsvæsen baseret på etnicitet, men der er ingen tvivl om, at en bedre og mere kvalificeret repræsentation af personale fra mindretalssamfundene kunne forbedre deres funktion ved, at kommunikationen med borgerne foregår på borgernes modersmål. Det ville også øge deres tillid til staten.
Hvis vi ser på de hændelser, der er blevet rapporteret, er det meget ofte unge mennesker, der er involveret. Det viser, at det er helt påkrævet, at myndighederne træffer foranstaltninger på uddannelsesområdet, hvilket Europa-Parlamentet anbefaler. Skolerne kan spille en central rolle for, at en region som Vojvodinas kulturrigdom bevares, og at unge mennesker får hjælp til fuldt ud at drage nytte af den rigdom i stedet for at trække sig tilbage til nationalistisk isolation.
Vi ved, at de unge mennesker, der er involveret i eller støtter disse hændelser, ofte er børn af forældre, der er blevet fordrevet som følge af krigene i de sidste 10 år. Tilstrømningen af fordrevne har af og til ændret regionernes etniske sammensætning. Der er ingen let løsning på dette problem, og vi må forsøge at forhindre, at mennesker, der tilhører det serbiske samfund, men ofte selv er i en meget vanskelig situation, også set ud fra et socioøkonomisk synspunkt, vender deres frustration til vold.
Myndighederne har stadig mange opgaver. Det er også vigtigt, at samarbejdet mellem Serbien og Montenegro og dets nabolande intensiveres i forbindelse med deres bilaterale aftaler. Det gælder især aftalen mellem Serbien og Montenegro og Ungarn.
Vi værdsætter Europa-Parlamentets initiativ til at afholde en høring om mindretallenes situation i Vojvodina den 13. oktober. Det vil være en glimrende anledning til at diskutere problemet direkte med både myndighederne og mindretalssamfundenes repræsentanter.
Kommissionen fortsætter for sin del med at overvåge respekten for de forskellige etniske samfunds rettigheder i Vojvodina og i resten af Serbien og Montenegro. I den gennemførlighedsrapport, der blev offentliggjort i april, konkluderede Kommissionen, at Serbien og Montenegro opfyldte kriterierne - også de politiske - for, at der kan indledes forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale.
Samtidig gjorde Kommissionen myndighederne opmærksom på en række forhold, herunder respekten for menneskerettigheder og mindretalsrettigheder. Respekten for disse rettigheder er bestemt en integreret del af de politiske kriterier for stabiliserings- og associeringsprocessen, og den et vigtigt element i stabiliserings- og associeringsaftalen. Måden, hvorpå et land behandler etniske mindretal, og kvaliteten af forholdet mellem dem er vigtige indikatorer for demokratisk modenhed. Et land, der ønsker at komme tættere på EU, skal udvise en sådan modenhed.
Under stabiliserings- og associeringsforhandlingerne vil Kommissionen fortsat overvåge respekten for menneskerettigheder og mindretalsrettigheder og de andre krav forbundet med stabiliserings- og associeringsaftalen. Jeg vil i den forbindelse understrege, at vi ville forsømme vores pligter, hvis vi kun undersøgte situationen for et enkelt mindretal i en enkelt af Serbiens regioner, uanset hvor vigtigt det måtte være. Vi må være opmærksomme på alle mindretal og navnlig på de mest sårbare, f.eks. romaerne.
I den situationsrapport om Serbien og Montenegro, som Kommissionen offentliggør i næste måned, vil der også blive redegjort for respekten for menneskerettigheder og mindretalsrettigheder. Samtidig vil Kommissionen fortsat støtte Vojvodina med finansiel bistand, selv om der ikke findes noget specifikt program for denne provins.
Vojvodina har haft lige så stor glæde af EU's bistand som resten af Serbien. Lad mig nævne et par eksempler. Der blev ydet et bidrag på 40 millioner euro til genopbygning af Sloboda-broen, som bliver åbnet i oktober. Støtten til små og mellemstore virksomheder beløber sig til en kreditværdi på 8 millioner euro. Desuden blev de to naboskabsprogrammer med Ungarn og Rumænien iværksat i januar 2005. Jeg er overbevist om, at styrkelsen af forbindelserne mellem EU og Serbien og Montenegro gennem indgåelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen vil bidrage til at konsolidere demokratiet og retsstatsprincippet, hvilket også vil være til fordel for de etniske mindretal. Tak for Deres opmærksomhed.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00 i eftermiddag.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen om beslutningsforslag om krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet.

Zsolt László Becsey (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den oprindelige engelske tekst blev aldrig oversat. Vi sendte den til oversætterne, og oversættelsestjenesten gjorde mig efter nogle problemer opmærksom på, at de to første linjer af punkt E i den oprindelige engelske tekst, som ville være grundlaget for oversættelsen til alle de europæiske sprog, skulle præciseres samtidig med, at indholdet blev fastholdt.
Det er grunden til, at jeg gerne vil ændre de to første linjer af punkt E mundtligt. Teksten bør lyde som følger: "der henviser til, at der ikke er nogen virkelige fremskridt med hensyn til at vende udviklingen til det bedre, hvad angår de nationale og etniske mindretals levevilkår i Vojvodina, hvilket bringer deres fremtid i regionen i fare, eller med hensyn til at lette deres adgang", og fortsætte i henhold til den oprindelige tekst.
Det var den juridiske sprogeksperts henstilling for at præcisere vores hensigt. Jeg mener, at det er berettiget, for vi må have konkrete og gode tekster til de øvrige oversættelser. Det er derfor, at jeg anmoder mine kolleger og Dem om at stemme for dette mundtlige ændringsforslag.
Formanden.
   - Er der nogen indvendinger mod det mundtlige ændringsforslag?
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
