Import af kød fra tredjelande (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om import af kød fra tredjelande.
Androulla Vassiliou
Fru formand! Da dette spørgsmål er af stor interesse og har mange aspekter, beklager jeg, at min redegørelse bliver lidt omstændelig, men det er af hensyn til Parlamentets medlemmer.
Kommissionen har indført en lang række EU-krav til dyre- og folkesundhed i forbindelse med kød fra tredjelande.
I en årrække har EU fastholdt en meget effektiv importpolitik, der tager hensyn til den videnskabelige udvikling og den aktuelle sygdomssituation i tredjelande. Især er EU meget opmærksom på mund- og klovsyge i eksporterende tredjelande, fordi EU som bekendt er fri for denne sygdom, der har potentiale til at forårsage alvorlig økonomisk skade. Verdensorganisationen for Dyresundhed har fastsat meget detaljerede standarder og krav for at forebygge spredning af mund- og klovsyge.
I WTO-aftalen om sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger anerkendes det, at det ikke nødvendigvis øger risiciene for dyre- og folkesundheden, at landene måske anvender forskellige standarder og forskellige metoder til at inspicere produkter. EU kan ikke pålægge tredjelande en nøjagtig kopi af vores interne lovgivningsmæssige foranstaltninger, ligesom de tredjelande, vi eksporterer til, ikke kan pålægge os deres nationale regler. Vi kan kun kræve, at deres foranstaltninger har en virkning, der svarer til vores.
Lad mig tage sporbarhed som eksempel. I EU har vi meget stringente regler om individuel identifikation og sporbarhed for kvæg. I tilfælde af sygdomsudbrud gør vores regler det lettere at spore potentielt smittede dyr for at begrænse spredningen af sygdommen. Endvidere giver vores regler os mulighed for at spore og følge fødevarer eller foder gennem alle produktions- og distributionsstadier fra jord til bord. Omvendt sigter de sporbarhedsregler, der gælder for tredjelande, som eksporterer til EU, udelukkende mod at sikre, at importeret kød ikke giver anledning til uacceptable risici for EU. Således er rækkevidden af disse regler langt mere begrænset end de regler, der gælder i EU.
Jeg vil også gerne understrege, at foranstaltningerne om sporbarhed for kvæg i EU i høj grad blev vedtaget som svar på BSE-krisen, der som bekendt forårsagede et dramatisk fald i forbrugertilliden og større forstyrrelser af det indre marked i forbindelse med handelen med oksekød.
Lad mig nu benytte lejligheden til at give en mere detaljeret forklaring af den ekstremt effektive række af risikodæmpende foranstaltninger, som vi har truffet for import af oksekød, og som sikrer det højest mulige beskyttelsesniveau for EU's befolkning og for dyresundheden, samtidig med at OIE-standarderne overholdes, og principperne for SPS-aftalen respekteres fuldt ud. Disse foranstaltninger kan inddeles i fem hovedbeskyttelsesniveauer. De er så omfattende, at kun 12 tredjelande uden for Europa kan opfylde alle disse krav, og derfor importerer vi kun oksekød fra disse få lande.
For det første er import af oksekød kun tilladt fra tredjelande eller fra visse dele af disse lande, der har fået særlig tilladelse hertil efter en inspektion fra Kommissionen med henblik på at kontrollere deres veterinærmyndigheders kompetence og de generelle dyresundhedsforhold. For det andet skal OIE og EU have erklæret kvægets oprindelsesområde frit for mund- og klovsyge. For det tredje skal oksekødseksporterende lande have en godkendt overvågningsplan for særlige restkoncentrationer af veterinærlægemidler, vækstfremmere og resultatfremmere, der er begrænset eller forbudt i fødevareproducerende dyr i EU. For det fjerde skal import af fersk kød komme fra et slagteri, der er blevet godkendt og sat på listen med det specielle formål. For det femte har vi særlige betingelser for kødproduktion og -oplagring.
Vi har et ekstra beskyttelseslag, idet vi kun tillader, at knogler i kød kommer fra Australien, Canada, Chile, New Zealand og USA. For de syv andre godkendte lande kan kun udbenet og modnet oksekød uden biprodukter eksporteres til EU. Denne behandling inaktiverer mund- og klovsygevirussen, hvis den stadig skulle være til stede til trods for alle de tidligere foranstaltninger, jeg har beskrevet, og giver således en ekstra sikkerhed. Partier af kød til EU-markedet skal være godkendt af en embedsdyrlæge, der garanterer, at alle ovennævnte betingelser er helt opfyldt.
Når kødpartiet ankommer til EU, foretager medlemsstaternes officielle veterinærmyndigheder kontrol ved vores grænsekontrolsteder. Alt importeret kød skal underkastes obligatorisk veterinærkontrol ved EU's grænser. Grænsekontrolstederne er forpligtede til at gennemføre dokumentkontrol, identitetskontrol og fysisk kontrol. Importeret kød er omfattet af 100 % dokumentkontrol og identitetskontrol ved grænsekontrolstederne. Endvidere gennemføres der en fysisk veterinærkontrol på mindst 20 % af alle partier importeret kød. Endvidere har vi et ekstra beskyttelsesniveau gennem vores forbud i hele EU mod at fodre dyr med mask eller køkkenaffald. Denne foranstaltning sikrer, at modtagelige arter i EU ikke udsættes for mund- og klovsygevirus, hvis den skulle komme ind i EU til trods for alle de tidligere foranstaltninger, jeg har beskrevet.
Alle de foranstaltninger, jeg har beskrevet, er harmoniseret fuldt ud. I 2006 anerkendte Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, at disse foranstaltninger er meget effektive med hensyn til at mindske risikoen for, at der kommer mund- og klovsyge ind i EU. EFSA erklærede i sin udtalelse "EU har således etableret et avanceret importkontrolsystem. Disse bestræbelser ser ud til at være meget effektive i forbindelse med den lovlige handel med kød og kødprodukter".
Det bringer mig til mit næste punkt. Siden harmoniseringen af de veterinære importbetingelser i 1970'erne har vi aldrig haft et udbrud af mund- og klovsyge i EU gennem lovlig import af kød. Jeg er sikker på, at jeg ikke behøver minde om, at mund- og klovsygeudbruddet i Det Forenede Kongerige i 2001 blev forårsaget af ulovlig indførsel af kød - højst sandsynligt fra Asien - og ulovlig brug af affaldsstoffer til fodring. Jeg mener derfor, at vi bør koncentrere vores indsats dér, hvor de virkelige risici er, og sigte mod ulovlig indførsel eller personlig import frem for at prøve at regulere lovlig import i urimelig grad. I den forbindelse håber jeg, at alle har set plakaterne i EU's lufthavne og ved andre indrejsesteder i EU, hvor rejsende får forklaret reglerne for indførsel af produkter af animalsk oprindelse.
Jeg er klar over, at nogle af medlemmerne har udtrykt bekymring over vores import af oksekød fra Brasilien. Jeg vil gerne minde om, at der i januar sidste år blev stillet supplerende krav til import af brasiliansk oksekød. Disse omfatter ud over alle de krav, jeg allerede har skitseret, at oprindelsesbedrifterne kontrolleres og godkendes af de brasilianske myndigheder. De brasilianske myndigheder kræver nu også, at kvæg, hvis kød er beregnet til EU-markedet, identificeres individuelt og registreres i en database. Disse dyr udgør under 1,5 % af den samlede brasilianske kvægpopulation svarende til ca. 2,9 mio. dyr på godkendte bedrifter. Som følge heraf vurderede de brasilianske myndigheder igen de bedrifter, der ønskede at producere oksekød til eksport til EU. Ud af et samlet antal på over 10 000 bedrifter, der kunne eksportere i november 2007, er kun 1 708 bedrifter i øjeblikket godkendt. Som følge heraf er EU's import af brasiliansk oksekød faldet dramatisk. I begyndelsen af 2009 afdækkede Kommissionen nogle mangler under sin inspektion, og de brasilianske myndigheder samarbejdede fuldt ud for at afhjælpe disse mangler. Under alle omstændigheder berettigede de samlede resultater ingen yderligere begrænsning af oksekødsimporten fra Brasilien. Som sagerne står, kunne visse kredse fortolke yderligere begrænsninger af importen af oksekød fra Brasilien som protektionisme, hvilket kunne få WTO til at udfordre vores foranstaltninger.
Vi må også huske på, at EU fra tid til anden vil stå over for dyresundheds- eller fødevaresikkerhedsproblemer, og vi insisterer på, at tredjelande reagerer hensigtsmæssigt i forhold til disse problemer. Vi bør derfor være et godt eksempel og overholde spillereglerne for international handel.
Jeg vil gerne slutte af med at forsikre Parlamentet om, at Kommissionen fortsat vil fokusere på ulovlige indførsler, der udgør den største risiko for vores høje standarder. Kommissionen vil også fastholde sin nuværende forholdsmæssige tilgang til import af oksekød fra tredjelande, bl.a. Brasilien. Disse vil sikre, at vi fastholder vores høje folke- og dyresundhedsniveau i EU, og at EU bevarer sin internationale anseelse.
Esther Herranz García
Fru formand! EU pålægger producenter i Fællesskabet de højeste standarder i verden, når det gælder fødevaresikkerhed, sundhed, dyrevelfærd og miljø. Europæiske kvægavlere er tvunget til at opfylde disse standarder som betingelse for at modtage EU-støtte. For det store flertal opvejer denne støtte ikke den øgede byrde, og bedrifter nedlægges i en alarmerende hastighed. Denne proces vil fortsætte, medmindre der træffes passende foranstaltninger.
Lad os imidlertid undersøge spørgsmålet nærmere. Det voksende underskud i den europæiske produktion bliver naturligt dækket af import fra tredjelande, især fra Brasilien. I betragtning af presset på Fællesskabets kvægavlere ville det være helt igennem uærligt at tillade partier af kød at komme ind på Fællesskabets marked, hvis de ikke opfyldte de minimumskrav, EU har aftalt med tredjelandene.
Jeg vil også gerne fremhæve, at disse krav er lavere end dem, der pålægges vores egne landbrugere, fordi det ser ud til at stride mod Verdenshandelsorganisationens (WTO) regler at pålægge tredjelandes import nøjagtig de samme standarder. Eftersom WTO forhindrer os i at pålægge importen de samme standarder, som vi pålægger europæiske kvægavlere, må Kommissionen dog i det mindste garantere, at alt kød, der krydser Fællesskabets grænser, kommer fra bedrifter, som har været underkastet passende kontrol. Det ville ikke give nogen mening at blokere import fra lande som Brasilien, eftersom der skal opfyldes en efterspørgsel i Fællesskabet. Ikke desto mindre berettiger dette ikke, at vi lukker øjnene og ser den anden vej i tilfælde af eventuelle uregelmæssigheder, som EU's Levnedsmiddel- og Veterinærkontor (FVO) måtte opdage under sine planmæssige inspektioner.
Jeg vil gerne vide, hvorfor Kommissionen er så ivrig efter at nedtone disse uregelmæssigheder, eftersom FVO på sin sidste mission til Brasilien bekræftede, at visse certificeringsmyndigheder ikke opfylder de nødvendige kontrolstandarder. FVO fandt også enorme huller i det sporbarhedssystem, Brasilien bruger, og opdagede problemer med mange partier i transit til EU, som ikke havde de nødvendige certifikater.
Hvordan kan det på baggrund af disse oplysninger garanteres, at de 1 500 brasilianske bedrifter rent faktisk opfylder de vedtagne krav?
Alan Kelly
Fru formand! I spørgsmålet om kødimport må vi i EU fastslå principperne for vores politik på det område og have en stærk, men retfærdig, reguleringsordning.
De principper skal baseres på forbrugersikkerhed og -tillid, miljøbeskyttelse og - helt afgørende - fair og lige vilkår for kødproducenterne. I øjeblikket fungerer systemet på en måde, der er åbenlyst uretfærdig for både landbrugere og forbrugere. Vi tvinger vores landbrugere til at anvende en række tidrøvende og kostbare metoder, kun for at blive underbudt af kødprodukter fra lande uden for EU, hvoraf Brasilien er et præmieeksempel. Der er solid dokumentation af det fra FVO.
Denne situation er simpelthen uholdbar. Landbrugsmetoderne i Brasilien lever i mange tilfælde simpelthen ikke op til den standard, som europæiske forbrugere kender og finder acceptabel. Hvis vi ikke passer på, vil incitamentet til at producere sikkert kød af høj kvalitet forsvinde, fordi vi tillader produkter af lavere kvalitet at underminere priserne og landbrugernes indtægter. Når man først har kød i systemet, vil det også på grund af den måde, hvorpå fødekæden integreres, naturligt blive spredt over en bred vifte af produkter og blive umuligt at spore. Hvordan er det rimeligt over for forbrugerne i Europa?
Oksekødsproducenter i Europa får det i nakken, og den situation kan hverken vare ved for dem eller forbrugerne. Der er ingen tro på, at der rent faktisk tages hensyn til de nye foranstaltninger, som blev iværksat for nylig. Der er mange eksempler på påstande om kvæg, der bliver produceret og sendt gennem godkendte bedrifter, selv om de faktisk ikke stammer fra de pågældende bedrifter.
Jeg taler ikke på nogen måde for protektionisme, men det er på tide at handle. Vi kan ikke lade denne praksis fortsætte upåagtet. Det er simpelthen uretfærdigt. Det er uretfærdigt over for de europæiske forbrugere, og det er uretfærdigt over for producenterne i Europa, der skal indføre metoder, som samtidig hverken accepteres eller bruges af producenter i Brasilien.
George Lyon
Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes redegørelse, hvori hun understregede, at viften af beskyttelses- og andre foranstaltninger er til for at sikre, at import fra tredjelande opfylder de højest mulige standarder. Jeg ønsker især se på FVO-rapporten fra Brasilien. Ordentlige sporbarhedssystemer og udpegede bedrifter i Brasilien er kernen i de foranstaltninger, som EU har forlangt iværksat for at forhindre trusler om eller risici for, at kontaminerede kødprodukter bliver importeret til EU fra det land. De er grundlæggende, hvis forbrugere, landbrugere og skatteydere i EU skal have garanti for, at der ikke er nogen risiko.
Lad os ikke glemme, at mund- og klovsyge stadig er et alvorligt problem i Brasilien. Alligevel satte Kommissionens FVO-rapport i februar fokus på et katalog af mangler. Således var der problemer på 50 % af de kontrollerede bedrifter, som var udpeget til at eksportere til EU. 25 % af disse havde alvorlige problemer, hvor der blev konstateret manglende øremærker, kvæg på bedrifter, der ikke kunne identificeres - de havde ingen anelse om, hvor de kom fra. Der manglede dokumentation, der var problemer med interessekonflikter, EU-inspektørerne konstaterede, at en af de statslige tilsynsførende tilfældigvis var gift med den person, der var ansvarlig for kvægidentifikation - og det viste sig, at de netop ejer noget af kvæget på den bedrift, hvor lagerregnskaberne var unøjagtige.
Min bekymring går på, at der i resuméet af FVO-rapporten stod, at alle kontroller generelt var tilfredsstillende. Men jeg beklager, for indholdet støtter ikke på nogen måde den konklusion, og vi må som gruppe af nationer være på vagt. Jeg behøver ikke minde om den virkning, et større sygdomsudbrud kan få for skatteydere, landbrugere og forbrugere. Under det sidste store sygdomsudbrud i Det Forenede Kongerige, som kommissæren omtalte i sin tale, fik vi mund- og klovsyge og destruerede 1 mio. dyr, og det kostede vores skatteydere 4 mia. GBP. Det er den type risiko, vi løber, hvis vi ikke får styr på det her, så vi må være årvågne.
Jeg beder ikke om, at Brasilien får pålagt restriktioner, det, jeg beder kommissæren om her i aften, er en forsikring om, at denne sag tages alvorligt, og at Kommissionen sikrer, at de mangler, der afdækkes i rapporten, afhjælpes i den næste rapport. Vi har brug for at se en ren helbredsattest for at kunne berolige landbrugere, skatteydere og forbrugere med, at de er beskyttet, og at der kan genoptages en fri og retfærdig handel mellem Brasilien og EU.
Alyn Smith
Fru formand! Jeg vil også gerne takke kommissæren for hendes meget fyldestgørende redegørelse - måske en af de mest fyldestgørende og væsentlige, vi har hørt fra en kommissær på det seneste.
Dette emne fortjener det, og som en af de sidste veteraner fra det første slag om brasiliansk oksekød er det en fornøjelse at se så mange kendte ansigter her i salen i aften. Jeg håber, at det betyder, at vi er interesserede og seriøse med hensyn til dette spørgsmål. Vi støtter kommissæren i hendes udtalelser om importkontrol og om mund- og klovsyge. Helt ærligt er det ikke helt det, dette emne handler om, og derfor er jeg så glad for, at det er lykkedes dem, der ønskede at udvide emnet til import fra tredjelande, at nå det mål.
Det handler ikke kun om brasiliansk oksekød. Det handler om det bredere princip om, at vores forbrugere, vores vælgere og vores landbrugere kræver, at import fra de lande, som søger at eksportere deres produkter hertil, opfylder vores standarder - og det betyder, at de opfylder alle vores standarder.
Så det foruroliger mig at høre kommissæren acceptere, at Brasilien har lavere standarder for sporbarhed, end vi har, fordi det måske ikke skaber risiko for, at vi får en sådan sygdomsrisiko ind på EU's område. Vores forbrugere forventer nøjagtig samme standarder i alle ting, der kommer ind i EU. Jeg accepterer synspunktet, hvis vi taler om streng sygdomskontrol, men vi taler om rimelighed og retfærdighed. Vores forbrugere kræver - og vores landbrugere kræver, og vi kræver ærlig talt også - at vi har nøjagtig de samme sporbarhedsstandarder i hele Brasilien og i alle tredjelande. For når en FVO-rapport kommer ud, og det fremgår, at 50 % af inspektionerne var mangelfulde eller behæftet med problemer, er det præcis det samme som at kaste rødt kød til en flok sultne ulve, som man måske kan se her i aften. Kan vi få en forsikring - hvornår kommer den næste FVO-rapport, og vil kommissæren faktisk tage den alvorligt og fremsætte forbud mod alle lande, der ikke opfylder vores standarder?
James Nicholson
Fru formand! Det første, jeg gerne vil gøre klart i aften, er, at det her ikke handler om import fra tredjelande. Det handler om brasiliansk oksekød, der kommer ind i Europa. Det er det, det handler om.
Jeg er ked af, at jeg står her i aften, og vi ikke har en beslutning. Jeg ved ikke hvorfor, men jeg forstår, at nogle af de store grupper i Parlamentet ikke ønskede at gå imod den brasilianske ambassadør, der bedrev lobbyvirksomhed i Bruxelles sidste uge. Det gælder for den socialistiske gruppe, og jeg vil lade de liberale svare for sig selv, for jeg kan forstå, at de ikke ydede modstand ved formandskonferencen og gav os mulighed for at få en beslutning.
Jeg vil gerne gøre det helt klart. Den brasilianske ambassadør prøvede ikke at påvirke mig. Måske mente han ikke, jeg var værd at besøge, det ved jeg ikke. Eller måske tænkte han, at jeg var for hård en nød at knække, for i fremtiden - og det vil jeg gerne gøre helt klart over for kommissæren her i aften - må jeg sige, at medlemmerne af Kommissionen ikke længere skal binde Europas landbrugere på hænder og fødder, når det gælder kødstandarder, som de opfylder hver evige eneste dag, og så komme her og belære os om WTO og alt muligt andet.
Jeg vil gerne sige til kommissæren, at vi sidder her i de næste fem år. Jeg ved ikke, hvor længe kommissæren vil være her, men De eller Deres afløser vil skulle imødekomme os på alle tænkelige måder, så det kød, der kommer ind i EU, er af samme standard som det kød, vi selv producerer. Vi vil ikke længere acceptere det næstbedste. De skal ikke ødelægge os mere. Jeg håber, De kan give det videre til Deres embedsmænd, for vi kan ikke forventes at acceptere det på vegne af dem, der er vores producenter i Europa.
John Bufton
Fru formand! Også jeg vil gerne udtrykke alvorlig bekymring for den brasilianske oksekødseksports sikkerhed og egnethed. Ulovligt kød importeres fra områder tusinder af kilometer væk på bekostning af nationale landbrugere. Kødet medfører risiko for kontaminering med f.eks. mund- og klovsyge, som vi har hørt i aften.
Manglen på streng regulering i Brasilien betyder, at eksportørerne også har en urimelig konkurrencefordel i forhold til europæiske landbrugere. Omfanget af hykleri i spørgsmålet om udenlandsk oksekødseksport bliver gjort endnu tydeligere i forbindelse med drøftelserne om klimaforandring. Mens vi får at vide, at vi skal forpligte os til en ambitiøs klimaforandringsdagsorden, vender EU det blinde øje til den kendsgerning, at den brasilianske oksekødseksportindustri er ansvarlig for 80 % af skovrydningen i Amazonasregnskoven.
Før et forbud i 2007 eksporterede 30 000 virksomheder i Brasilien oksekød til EU. I dag er kun 12 % af denne eksport godkendt, men stadig flere virksomheder bliver daglig godkendt til at eksportere til EU. Ca. 100 bedrifter om måneden får den ret.
I begyndelsen af denne sag rapporterede Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret om betydelige problemer i Brasilien med certificering af bedrifter og husdyrs sporbarhed. Der er alvorlige bekymringer over uidentificeret kvæg på slagterier. Det er også en udbredt opfattelse, at mange inspektører har tætte forbindelser til eller oven i købet ejer bedrifter, der får tilladelse til at eksportere oksekød.
Europæiske landbrugere skal overholde regler, som er indført af hensyn til forbrugernes sikkerhed. Det forhold, at deres udenlandske modstykker ikke arbejder efter de samme regler, giver oversøiske eksportører en unfair konkurrencefordel. Oksekødsindustrien i Det Forenede Kongerige står over for reelle problemer på grund af producenter uden for EU, der kan masseeksportere kød til langt lavere priser.
Nogle af verdens største detailhandlere såsom Carrefour og Wal-Mart har allerede forbudt brasiliansk oksekød på grund af den skovrydning, som industrien har ansvaret for. Hvert år ryddes et areal i Amazonasområdet på størrelse med Belgien til den lukrative oksekødseksportindustri. Det anslås, at kvægopdræt er skyld i 80 % af den ulovlige skovrydning.
Det forbløffer mig, hvordan der er ét sæt regler for britiske og europæiske landbrugere og et andet for landbrugere i Brasilien. Hvilken landbrugspolitik støtter EU og Kommissionen egentlig?
(Taleren accepterede at besvare et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til artikel 149, stk. 8)
Alyn Smith
(EN) Fru formand! Jeg hilser meget af det, hr. Bufton sagde, velkommen, men jeg vil anfægte en af hans sætninger og udspørge ham om den. Han sagde, at der blev importeret ulovligt kød i EU. Det sagde hr. Bufton ret tidligt i sit oplæg. Vil De på baggrund af den 15 minutter lange redegørelse, vi hørte fra kommissæren tidligere, acceptere, at det helt klart ikke er tilfældet, at Deres form for overdrivelse underminerer sagen i den seriøse drøftelse, vi har her i aften om et meget teknisk stykke lovgivning og regulering, og at De faktisk ikke fremmer sagen, men hindrer den?
John Bufton
(EN) Fru formand! Jeg vil svare på det. Hvis vi ser på, hvad der sker med kød, der kommer ind i landet fra Brasilien og lignende lande, hvor vi ved, at der er problemer med kødet, så er det naturligvis afgjort ulovligt. Det er ganske enkelt. Hele problemet ligger der, det er helt klart. Så jeg ved, at Deres pointe er meget vigtig, men jeg fortæller Dem nu, at der kommer ulovligt kød ind fra disse lande.
Hvorfor i himlens navn har vi den situation i EU nu? Vi har kød, der kommer over grænsen - vi har hørt i aften, hvordan dette kød ikke bliver kontrolleret disse steder, på slagterier osv., og jeg nævnte tidligere, at Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret indberettede disse problemer. Det er helt klart tilfældet. Vi er på samme side i denne sag.
Diane Dodds
(EN) Fru formand! Tak til kommissæren for hendes lange og fyldestgørende redegørelse. Som mange her i salen i aften har jeg været lidt mystificeret over kommissærens accept af, at der ikke er noget, vi kan gøre i forbindelse med import af kød fra tredjeverdenslande.
Tidligere i Deres redegørelse sagde De lige, at tredjelande ikke kan pålægge EU standarder, ligesom EU heller ikke kan pålægge andre lande standarder. For mange af vores landbrugere ville det nu forekomme at være en uretfærdig holdning, og jeg vil med al respekt her i aften foreslå, at, jo, vi kan pålægge standarder, indtil vi er sikre. Og indtil vi får levnedsmiddel- og veterinærrapporter, der viser, at de regler, vi har set på, faktisk overholdes, bør vi ikke importere oksekød fra de lande.
Mange af vores landbrugere lider under den enorme produktionsbelastning og føler uretfærdigheden, og jeg tror, at alle her i salen i aften kan høre den vrede, som mange føler over dette særlige spørgsmål.
Mairead McGuinness
(EN) Fru formand! Som en af medspørgerne til denne forespørgsel vil jeg gerne lige støtte Jim Nicholsons beklagelse af, at især socialisterne, der nu af populistiske årsager græder krokodilletårer over dette spørgsmål, nægtede at støtte en beslutning om dette vigtige spørgsmål. Nogle gange bliver vi sent på aftenen sure, men nogle gange er det berettiget.
Tak til kommissæren for en meget lang og detaljeret redegørelse, som jeg sætter stor pris på, men jeg vil gerne lige sige, at De har overset det egentlige problem. Jeg skal tale lige ud af posen. De blev kun tvunget til at handle på grund af pres fra de irske landbrugeres sammenslutning, hvilket blev omtalt i de irske landbrugeres avis og fulgt op af Parlamentet. Politisk pres fik Dem til at komme til fornuft.
Jeg lyttede nøje til Deres tale, tog notater og vil læse den igen. Imidlertid vil jeg virkelig gerne have Dem til at acceptere, at De blev tvunget til at handle. Jeg vil gerne gøre opmærksom på Deres egne tal. Det er ganske overvældende, at der i 2007 var 10 000 bedrifter, som måtte eksportere, mens det i øjeblikket kun er 1 700, der er godkendt til eksport. Fortæller det os, at de andre slet ikke skulle have eksporteret? Det er alvorlige spørgsmål, vi rejser om denne import, og vi rejser dem med rette her i Parlamentet.
Jeg har ikke så meget tid tilbage, så lad tilføje to punkter. Jeg har ikke tillid til, at den nuværende Kommission vil behandle dette spørgsmål hensigtsmæssigt og ansvarligt. Jeg vil imidlertid advare det næste kommissærkollegium - både formand og medlemmer - om, at jeg og andre parlamentsmedlemmer vil forfølge det her til den bitre ende, fordi vi er nødt til at overbevise og snakke godt for vores producenter, så de opfylder høje standarder. De vil gøre oprør med tiden, hvis de opdager, at de standarder bliver forringet af import fra tredjelande.
De gør Dem måske ikke klart, hvilken vrede der er hos manden på gaden, men jeg kan forsikre Dem om, at den er der. Vi vil også opleve det problem i forbindelse med kornimport med strengere pesticidforordninger i Europa, og vi vil opleve det i forbindelse med dyrevelfærdsforordninger, når vi om få år forbyder produktion af buræg og import af pulveræg fra små bure.
Kommissæren kan være sikker på, at vi er lysvågne, selv om det er sent, og den næste Kommission må hellere passe på.
Marc Tarabella
(FR) Fru formand, fru kommissær! Hvad adskiller europæisk oksekød fra importeret oksekød? Det er ikke nødvendigvis smagen, og det er heller ikke kun prisen. Det er frem for alt sundhedsstandarderne i EU, som ikke nødvendigvis findes i de tredjelande, der eksporterer deres kød.
For så vidt angår produktionen af f.eks. brasiliansk oksekød, blev der især nævnt veterinær- og sundhedsrelaterede mangler i en rapport fra den irske sammenslutning af landbrugere, som blev sendt til Bruxelles i 2007. Test udført af det belgiske videnskabelige folkesundhedsinstitut har også afsløret, at det argentinske oksekøds bakteriologiske kvalitet ikke var så god som kvaliteten af f.eks. det lokale kød, når oksekødet kommer på vores tallerkener. Det er næppe overraskende, hvis vi ser på, at det tager omkring to måneder, før det argentinske kød ankommer til Europa. Forbrugscyklussen er meget kortere i f.eks. Belgien, idet produktet normalt forbruges i slagtemåneden.
Derfor skal de sundhedsstandarder, EU foreskriver, ikke kun overholdes af EU-landene, det er lige så vigtigt, at tredjelande, der eksporterer kød til Europa, overholder de samme standarder. Hvis det ikke er tilfældet, viser det, at Kommissionen, der anser et forbud for at være forhastet og uberettiget, ikke har levet op til sit ansvar i forhold til at forsvare forbrugernes interesser og straffer europæiske producenter.
Endelig viser lande, der har forbudt import af brasiliansk oksekød, som f.eks. USA, Chile og Japan, hvilken vej EU skal gå, eftersom kvalitet er et væsentligt krav for os. Lad os derfor handle i overensstemmelse hermed for at beskytte vores producenter, der er garanter for denne kvalitet.
Marian Harkin
(EN) Fru formand! Kommissæren sagde, at vi ikke kan pålægge de samme standarder, men vi skal sikre, at de har den samme virkning. Hun talte om EU's sporbarhed fra jord til bord, men hun fortalte os også, at rækkevidden af sporbarheden i tredjelande er langt mere begrænset. Hvis rækkevidden er langt mere begrænset - og det er kommissærens ord - hvordan kan den så have den samme virkning?
Men mit problem er den seneste FVO-rapport om oksekødsimport fra Brasilien. Mit problem er, at både Kommissionen og FVO til stadighed nedtoner virkningen af deres resultater, og de minimerer eventuelle negative oplysninger. Ja, der blev givet tilladelse til supplerende krav, men som min kollega fru McGuinness sagde, var det først efter vedvarende pres fra Landbrugsudvalget og de irske landbrugeres organisation.
Jeg har været matematiklærer det meste af mit liv, og hvis jeg gav mine elever 12 regnestykker - som de 12 besøg, kommissæren foretog til virksomheder i Brasilien - og de kun løste de seks korrekt, ville jeg ikke stemple "tilfredsstillende" på deres eksamensbevis. Hvis tre havde mindre og tre havde større problemer, ville jeg ikke anse det for et godt resultat, især hvis jeg havde brugt år på at arbejde med dem, så de kunne forbedre deres karakterer.
EU's landbrugere ønsker fair handel og også fri handel, og EU's forbrugere fortjener sikkerhed. Kommissionen og FVO har et ansvar for at sikre begge dele. Jeg ville bestemt ikke give dem topkarakter for deres arbejde.
Richard Ashworth
(EN) Fru formand! Det glædede mig at høre, at kommissæren er fast besluttet på at bevare fødevarestandarderne i EU, men der er to ting, jeg gerne vil holde hende fast på.
For det første talte kommissæren om plakater i lufthavne. Jeg er nødt til at sige, at jeg aldrig har set nogen advarsler eller set nogen kontrol gennemført i lufthavne i EU vedrørende importerede fødevarer. Jeg vil foreslå, at De undersøger det igen, for det sker ikke i den udstrækning, De tror.
For det andet bliver jeg ikke overbevist af Deres argument om brasiliansk oksekød. Jeg har selv været i Brasilien og har set situationen på stedet og støtter de tidligere talere i den henseende.
Landbrugere i EU lever op til verdens højeste standarder, og med rette. Imidlertid indebærer disse et omkostningsniveau, som vi ikke kan overføre til vores forbrugere. Det er derfor groft uretfærdigt at udsætte europæiske producenter og forbrugere for et produkt, der simpelthen ikke lever op til de samme standarder, som vi forventes at nå.
Tidligere erfaringer har vist os, at man ikke kan overlade det til de kommercielle interesser at løse dette problem. Vi må have en fornuftig EU-fødevarepolitik. Det er ikke protektionisme - det er en fælles landbrugspolitik, der gør præcis det, den var beregnet til, hvilket er at levere en sikker fødevaremængde og -kvalitet. De to punkter, jeg har taget op, viser, at den lader meget tilbage at ønske.
Albert Deß
(DE) Fru formand, fru kommissær! Jeg er taknemmelig over, at fru Herranz García bringer dette emne op i Parlamentet i dag. Det er en diskussion, der er grundlæggende for fødevarepolitikken. Jeg er ikke interesseret i at sætte Brasilien eller andre lande i gabestokken. Det grundlæggende spørgsmål er følgende: Har vi brug for disse strenge regler for den europæiske landbrugsproduktion af hensyn til forbrugersikkerheden? Hvis svaret er "ja", så betyder det, at forbrugerbeskyttelsen betragtes som et sammenhængende hele. Hvis reglerne er nødvendige, skal de samme regler gælde for import som for vores egne landmænd. Kommissionen må ikke tillade import fra lande, der ikke opfylder disse krav. Kvægavlere i Europa skal ikke straffes, fordi en enkelt ko i deres bestand mangler et øremærke, når der tillades import fra kvægbestande, som ikke har et eneste øremærke. Det er ikke acceptabelt. Hvis sporbarhed er så vigtig for forbrugerbeskyttelsen, så skal det også gælde for import. Hvis vi ikke kan sikre, at det er tilfældet, så er det uretfærdigt over for vores landmænd at kræve det af dem.
Jeg har indtryk af, at de mennesker i Kommissionen, der er ansvarlige for import, bruger forskellige målestokke. Som allerede sagt er jeg ikke interesseret i at afsondre Europa. Jeg ønsker fair konkurrence for vores landbrugere i Europa, så vi fortsat kan sikre levering af fødevarer til en halv milliard mennesker i fremtiden. Jeg kan forsikre kommissæren om én ting, og det kan De lade gå videre til Deres efterfølger. Parlamentet vil fortsætte med at trykke på dette ømme punkt. Vi vil ikke give op, før der er indført lige konkurrencevilkår. Vi har gode argumenter, som vi kan fremføre gentagne gange for at sikre, at vi har fødevaresikkerhed i Europa i fremtiden.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Kommissionen må fortsætte med at overvåge, at import fra tredjelande lever op til EU-standarderne, eftersom en sådan overvågning er til gavn for os alle. Det gavner vores landbrugere og kvægavlere, der har arbejdet hårdt for at overholde EU-standarderne, det gavner vores forbrugere, som efterspørger stigende mængder af landbrugsprodukter og husdyr af høj kvalitet, der overholder reglerne om plantebeskyttelse, dyrevelfærd og sporbarhed, og det gavner tredjelande, som ønsker at eksportere deres produkter til EU.
Til sidst vil jeg gerne minde om, at dette problem ikke er begrænset til en enkelt sektor eller et enkelt land. Spørgsmålet om europæisk landbrugs konkurrenceevne er komplekst, og det kræver en tilbundsgående debat.
Julie Girling
(EN) Fru formand! Min region i det sydvestlige England er velsignet med en særlig blanding af klima og landskab, der skaber gode græsningsforhold og fortræffeligt oksekød. Britiske landbrugere er blandt de mest effektive i verden, og de arbejder, på baggrund af bitre erfaringer, efter de højeste standarder for dyrevelfærd og sporbarhed. Alle disse faktorer burde sammen med en voksende verdensbefolkning og øgede bestræbelser på at garantere fødevaresikkerheden betyde, at de er en lykkelig forsamling.
Intet kunne ligge fjernere fra sandheden. De ser sig angrebet på mange fronter. Så sent som i denne uge oplever vi, at Parlamentet modtager vegetar-pressionsgruppen, der hævder at kødspisere og dermed landbrugere er klimakriminelle. Alligevel ser de, at EU undlader at være streng over for lande, hvor de rydder regnskove for at opdrætte kvæg. Hvordan kan forbrugeren se nogen logik i det?
Kvægavlere beder ikke om særlige privilegier - kun om lige vilkår. Det er helt afgørende, at vi støtter dem, ikke gennem protektionisme, men ved at sikre, at al eksport til EU lever op til deres høje standarder. Jeg beder indtrængende kommissæren om at stramme op, rette ryggen, genlæse FVO-rapporten og levere varen.
Giovanni La Via
(IT) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener, at det emne, vi drøfter i aften, kun er en lille del af et meget større problem. Spørgsmålet om retfærdighed mellem behandlingen af import og de vilkår, der pålægges vores producenter, vedrører ikke kun kød og kødimport, men påvirker også mange andre produktionsområder.
Som bekendt er EU nettoimportør af kød. På det europæiske kontinent producerer vi kun 60 % af vores behov. Det betyder, at vi er tvunget til at importere. Men vi ønsker at sikre vores forbrugeres forbrugsbetingelser og sundhed. Vi håber, at det er sidste gang, vi skal høre det, vi hørte i dag, nemlig, at det ikke er muligt at pålægge importen de samme betingelser, for det er bestemt ikke den retning, vi bør gå.
Selv om vi har betingelser, der sikrer, at produktet kan spores, hvilket bidrager til at højne standarderne internt for vores forbrugere, mener jeg, det er vigtigt at opretholde disse standarder både for vores producenter internt og for import fra udlandet.
Esther de Lange
(NL) Fru formand, fru kommissær! Som sidste taler på den officielle talerliste vil jeg prøve at opsummere denne forhandling. En måde at gøre det på, tror jeg, er ved at bruge det nederlandske ordsprog: "Alle munke i den samme orden skal bære den samme ordensdragt". Undskyld til dem, der på dette sene tidspunkt skal tolke det, men selv om vi i Nederlandene nu næsten ikke har nogen munke tilbage, bruger vi stadig det ordsprog, når vi ønsker at sige, at de samme standarder skal gælde for de samme situationer. Derfor skal alle krav, som man pålægger EU-producenter, også gælde for tredjelandes producenter, der ønsker at komme ind på vores marked. Ellers gør man det simpelthen umuligt for vores landbrugere at konkurrere.
Det gælder identifikation og registrering af kvæg og foranstaltninger til forebyggelse af dyresygdomme i Brasilien. Imidlertid bør det også gælde for klorkyllinger, der importeres fra USA, og for kvægvæksthormoner i mælk. Og for klonede dyr, og sådan fortsætter listen. Når jeg lytter til mine kolleger, får jeg indtryk af, at det præcis er det, Parlamentet vil bedømme den nye Kommission på - om de anvender de samme standarder i de samme situationer eller ej. Og de vil ikke bedømme dem på det, som vi gør nu fem år efter, men i god tid, før den nye Kommission tiltræder.
Kommissæren talte også om mund- og klovsyge. Jeg er enig i, at vi faktisk har gjort fremskridt. F.eks. har vaccination fået en mere fremtrædende plads i sygdomsbekæmpelsen. Gudskelov, for alene i mit land har 285 dyr måttet lade livet som følge af 26 tilfælde af mund- og klovsyge. Dog vil den næste Kommission også blive bedømt på, hvorvidt vi har været i stand til at markedsføre produkter fra disse vaccinerede dyr inden for EU.
Peter Jahr
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Parlamentets landbrugseksperter har fremsat en ganske enkel anmodning. De beder om de samme produktionsbetingelser hjemme, dvs. i EU, som for import, hverken mere eller mindre.
Jeg lyttede med interesse, mens fru Vassiliou brugte over ti minutter på at forklare os, at det praktisk talt ikke er muligt. Hun kunne have svaret mere koncist. Hun kunne blot have sagt: "Ja, Parlamentet har ret, og jeg vil ordne det og tage hensyn til det i fremtiden". Det, min gruppe og nu Parlamentet beder om, har intet at gøre med handelsrestriktioner. Tværtimod er det et afgørende krav om fair verdenshandel og gensidig vareudveksling. Vi ønsker fair regler i markedsøkonomien inden for EU og i udlandet, hverken mere eller mindre. Det kræver vi af Kommissionen, nu og i fremtiden. Det kan De være sikker på.
Graham Watson
(EN) Fru formand! Forhandlingen før dette punkt drejede sig om sult. Disse to forhandlinger hænger sammen. Kommissæren gør ret i at gøre, hvad hun kan for at sikre forbrugerbeskyttelse i Europa, og kollegerne i Parlamentet gør ret i at holde hende fast på det og bevare de højeste standarder.
Men oksekød er en salgsafgrøde. Det produceres så billigt, som landene kan producere det. Tragisk nok kræver det 100 gange mere vand at producere et kg oksekød end at producere et kg soja.
Hvis vi er optaget af forbrugerbeskyttelse i hele verden, skal vi gøre to ting. For det første skal vi hjælpe tredjelande med at udvikle de sporbarhedssystemer, de har brug for, og for det andet skal vi følge rådet fra min kollega Chris Davies i den sidste forhandling og opfordre alle vores borgere til at holde op med at spise kød.
Elisabeth Köstinger
(DE) Fru formand! Vores borgere har store forventninger til deres fødevarers sikkerhed og kvalitet. Det gælder ikke bare dyresundhed og fødevaresikkerhed, men også miljøstandarder, produktion og dyrevelfærd. Sporbarhed og den deraf følgende gennemsigtighed for fødevarer fra producent til forbruger garanteres kun i EU. Det er i alles interesse at sikre, at vores forbrugere bliver beskyttet, at europæiske landbrugsprodukter er konkurrencedygtige, og at landbrugsindustrien derfor i sig selv er konkurrencedygtig. Af den grund føler jeg, at det er væsentligt, og at det er en del af vores ansvar som medlemmer af Europa-Parlamentet at fremskynde denne debat og sikre, at de politiske rammer i den forbindelse er på plads.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Fru formand, fru kommissær! Som bekendt har Rumænien ikke ret til at sælge svinekød og svineprodukter på det europæiske marked. Til gengæld har vi fået ret til fra næste år at importere svinekød fra andre medlemsstater og herefter eksportere det i forarbejdet form.
Endvidere skal vi også inden for højst et år gennemføre stringente og dyre slagteregler. Jeg er overbevist om, at rumænske svineavlere ville blive lykkelige, hvis disse regler blev erstattet af en række overfladiske og selektive kontroller eller af nogle få plakater i lufthavnene. Jeg laver naturligvis sjov, men hvis der skal anvendes regler, skal reglerne være de samme, og de skal være obligatoriske for alle.
Michel Dantin
(FR) Fru formand, fru kommissær! Tak for Deres redegørelse, som jeg mener, afspejler det bemærkelsesværdige arbejde, De har udført i Deres embedsperiode. EU har valgt en fødevaremodel til at beskytte sin befolkning. Vores medborgere er rede til at betale 100 EUR om året pr. indbygger, hvis vi garanterer kvaliteten af deres fødevarer.
Forleden dag hørte vi i udvalget om Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets rapport. Jeg må sige, at jeg som nyt parlamentsmedlem blev dybt berørt over at se ubehaget hos Deres medarbejdere, som tydeligvis ikke kunne eller ikke ville besvare vores spørgsmål.
Mener De, at vi bør skamme os over at have strenge regler til at beskytte vores forbrugere? Bør vi skamme os over at pålægge dem, der ønsker at levere fødevarer til vores forbrugere, disse regler? Skammer vi os, når de selv samme lande for at sælge fly eller biler tvinger os til at etablere den ene eller den anden fabrik eller påtvinger os den ene eller den anden betingelse?
Vores markedsadgangsbetingelser er vigtige betingelser, fordi de vedrører fødevarer, og de påvirker vores borgeres sundhed. Vi har ikke noget at skamme os over.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! Vi ønsker at eksportere, men vi er også nødt til at importere. Handel fremmer udvikling, den gavner parterne i udvekslingen, men visse nødvendige krav gør sig gældende her, i forbindelse med kvalitet og opfyldelse af passende standarder - det er indlysende, og jeg er sikker på, at vi er enige om det. EU har en række forskellige kontrol- og revisionsformer med henblik på at beskytte sit marked mod en indstrømning af fødevarer, der ikke opfylder europæiske standarder, eller som ville være en trussel mod vores sundhedssikkerhed. Efter det, Kommissionen har sagt, kan vi ikke forvente de samme kontrolprocedurer, som vi anvender over for vores egne producenter - har jeg forstået det korrekt? Hvad betyder det, som De klart anførte, at kun virkningen af disse foranstaltninger skulle være de samme? Til sammenligning vil jeg gerne spørge, om f.eks. Rusland eller et andet land kan pålægge import af varer fra EU krav, som vi ikke kan pålægge f.eks. kød importeret fra Brasilien? Er det kun virkningerne, der er vigtige her, som i tilfældet med import fra Brasilien?
Androulla Vassiliou
Fru formand! Må jeg minde medlemmerne om, at det, jeg sagde, ikke var, at vi ikke kan pålægge tredjelande regler. Jeg er ked af, at det selv efter en redegørelse på 10-15 minutter ikke er lykkedes mig at forklare de regler, vi pålægger, når vi importerer fra tredjelande.
Jeg må minde om, at vi, samtidig med at vi importerer kød fra tredjelande - og nu importerer vi kun 5 % af vores behov for oksekød i EU fra Brasilien - også er storeksportører til tredjelande, til Rusland og andre steder. På nuværende tidspunkt beløber vores eksport til Rusland sig til 1 mia. EUR om året - det meste er fra Irland. Vi prøver at overbevise Rusland om, at vi ikke kan acceptere de samme regler, som gælder i Rusland. Der er regler for international handel, og vi anvender tilsvarende, men ikke identiske regler, forudsat at vi er tilfredse med, at de er strenge nok til at beskytte vores forbrugere.
Det er det, vi gør. Årsagen til, at vi anvendte sikkerhedsreglerne i Brasiliens tilfælde, er netop, at vores FVO-missioner har vist os, at der var noget galt. Vi anvendte meget strenge regler. Jeg redegjorde for tallene.
Med hensyn til den sidste mission til Brasilien var der nemlig problemer, men jeg opfordrer Dem til at se på alle rapporterne fra vores FVO-missioner til en hvilken som helst af medlemsstaterne og foretage en sammenligning. De vil også se meget alvorlige mangler i medlemsstaterne, som vi beder medlemsstaterne og deres myndigheder om at afhjælpe. Det var også det, vi bad Brasilien om at gøre.
Der blev konstateret problemer i Brasilien. I en stat, hvor tre bedrifter udviste betydelige mangler, traf de brasilianske myndigheder afhjælpende foranstaltninger for at slette alle de berørte bedrifter fra listen og efteruddanne de revisorer, der var ansvarlige for kontrollerne.
Der blev også konstateret problemer på tre andre bedrifter, hovedsagelig forsinkelser i anmeldelsen af kreaturbevægelser eller med hensyn til konsistens i dataene i databasen. Disse problemer anerkendte FVO-teamet som mindre problemer. Ikke desto mindre fik de brasilianske myndigheder en virksomhed til at revidere databasen for at undgå ukorrekte data.
FVO-missionerne er opmærksomme på det, når de er rundt. De ved, at de vil finde fejl. Vores forpligtelse er at korrigere de mangler, vi finder - hvad enten det er i medlemsstaterne eller i tredjelande - fordi vores forpligtelse er over for vores forbrugere. Jeg ønsker at forsikre om, at vi fortsat sender missioner til Brasilien og til andre tredjelande for at sikre, at fejl bliver afhjulpet, når de opdages. Jeg skal også forsikre om, at vi spiller en meget fair kamp for vores landbrugere og producenter over for tredjelande.
Der var en bemærkning om Rumænien, som ligesom Bulgarien og - tidligere - mange andre medlemsstater havde et problem med klassisk svinepest. Vi har hørt en masse om Rumænien og Bulgarien. Jeg må opfordre Dem til at spørge Deres respektive regeringer, hvilken bistand vi har tilbudt med henblik på at komme af med det problem. Jeg er sikker på, at Rumænien vil kunne eksportere kød i den allernærmeste fremtid netop på grund af den bistand, vi har tilbudt Rumænien og Bulgarien til at komme af med klassisk svinepest.
Afslutningsvis ønsker jeg at forsikre om, at vores første ansvar er over for de europæiske forbrugere, og at vi ønsker en retfærdig og fair deal for alle. De kan også være sikre på, at vores FVO-missioner til tredjelande vil være meget strenge. Vi vil fortsat være årvågne, og hvis noget går galt, vil vi prøve at bringe det i orden. Vi vil fortsat være årvågne og strenge. Hvorvidt flere bedrifter bliver sat på listen eller ej, afhænger helt igennem af de brasilianske myndigheder og af, om de er indstillede på at bruge de penge, de skal for at få deres bedrifter godkendt i henhold til vores standarder og for at kunne eksportere. Hvis de ikke gør det, kommer de ikke til det.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Béla Glattfelder  
EU's fødevaresikkerhedsregler er de mest stringente og ligger på det højeste niveau i verden. Det medfører imidlertid betydelige ekstraomkostninger for landbrugerne i EU at overholde disse regler. Europæiske produkter må ikke stilles dårligere i forhold til produkter fra tredjelande, bare fordi sidstnævnte er blevet produceret efter mindre strenge regler for fødevareindustrien. Europæiske forbrugeres sundhed må ikke bringes i fare af produkter, der er usikre og af en utilstrækkelig kvalitet. Kødprodukter kan indebære en særlig bred vifte af sundhedsrisici, hvis de ikke fremstilles under passende betingelser. Derfor skal Kommissionen og medlemsstaterne sikre, at der gælder identiske betingelser for kødprodukter, som fremstilles i EU, og for produkter, som stammer fra tredjelande.
Wojciech Michał Olejniczak  
For nylig bemærkede Kommissionen en betydelig stigning i oksekødsimport fra tredjelande, især fra Argentina, Brasilien og Uruguay. For at importere produkter til EU, bl.a. oksekød, skal der opfyldes høje fællesskabsstandarder, som Kommissionen for nylig har gjort endnu strengere. Meget ofte opfylder produkter fra tredjelande imidlertid ikke disse fødevaresikkerhedsstandarder. Til trods for det gør deres betydelig lavere pris dem konkurrencedygtige på markedet. Det er også derfor, at støtten til vores landbrugere og fremme af europæiske varer, der opfylder høje standarder og er sunde og sikre, også er et centralt spørgsmål i øjeblikket. Der er også et andet aspekt i det spørgsmål, vi drøfter. Vi bør lære af den kritiske situation på markedet for mejeriprodukter. Måske ville det i dag, hvor vi i mange EU-medlemsstater ikke kan klare overproduktionen af mælk, være værd at overveje, hvordan vi kan omstrukturere oksekødsproduktionen.
