- Femte samhørighedsrapport og strategien for samhørighedspolitikken for perioden efter 2013 - Gennemførelsen af samhørighedspolitikkens programmer for perioden 2007-2013 - Dagsordenen for byerne i EU og dens fremtid i samhørighedspolitikken - Mål 3: En fremtidig dagsorden for grænseoverskridende, transnationalt og interregionalt samarbejde - Øget effektivitet mellem EFRU og andre strukturfonde (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
betænkning af Markus Pieper for Regionaludviklingsudvalget om Kommissionens femte samhørighedsrapport og strategien for samhørighedspolitikken efter 2013;
betænkning af Miroslav Mikolášik for Regionaludviklingsudvalget om rapport 2010 om gennemførelsen af samhørighedspolitikkens programmer for 2007-2013;
betænkning af Oldřich Vlasák for Regionaludviklingsudvalget om dagsordenen for byerne i EU og dens fremtid i samhørighedspolitikken;
betænkning af Marie-Thérèse Sanchez-Schmid for Regionaludviklingsudvalget om mål 3: En udfordring for det territoriale samarbejde - fremtidig dagsorden for det grænseoverskridende, transnationale og interregionale samarbejde;
betænkning af Georgios Stavrakakis for Regionaludviklingsudvalget om status og fremtidige synergier med henblik på øget effektivitet mellem EFRU og andre strukturfonde.
Markus Pieper
Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gøre opmærksom på, at jeg gerne vil have to minutters taletid til mine afsluttende bemærkninger. EU er et solidaritetens Europa, og det er også forkæmper for de europæiske regioner. I dag sender Europa-Parlamentet et stærkt signal til vores regioner. Vi ønsker at hjælpe de svageste regioner med at skabe bedre forbindelser. Vi støtter grænseregionerne, så Europa kan blive mere sammenhængende, og vi ønsker at udnytte alle regionernes potentiale for at gøre Europa mere konkurrencedygtigt.
Skønt den økonomiske og finansielle krise har kastet sin skygge over mange af disse aktiviteter, vil den europæiske strukturpolitik fortsat stimulere vækst og beskæftigelse. Der bliver et markant behov for en indsats efter 2013 på grund af udfordringerne fra demografiske ændringer, økonomiens ændrede natur, svaghederne ved vores transportsystemer, starten på de fornyelige energikilders æra samt voksende sociale forskelle.
Strukturpolitikkens kunst består i at sætte regionerne i stand til at innovere, så de kan håndtere disse udfordringer og hjælpe sig selv. Samtidig har Europa brug for det regionale potentiale for at kunne gennemføre EU 2020-strategien og sikre dens succes. Vi skal sørge for en passende finansiering af alle disse opgaver. Vi vil derfor modsætte os alle forsøg på at afskaffe vores vellykkede strukturpolitik ved hjælp af renationalisering, nye klima- eller beskæftigelsesbevillinger eller andre centraliseringsforanstaltninger, som Bruxelles måtte planlægge. Vi ønsker at styrke princippet om flerniveaustyring. Regionernes ansvar for at gennemføre europæiske mål bringer merværdi i sig selv.
I betænkningen har vi stillet en række forlag til, hvordan Europa kan øge denne merværdi yderligere. Vi beder om flere ressourcer til at forbedre infrastrukturen i vores grænseregioner og til at styrke de transeuropæiske net. Vi ønsker at investere mere i byernes og landdistrikternes fremtid, og vi opfordrer til en bedre koordinering af programmerne. Det er sandsynligt, at et flertal i Parlamentet går ind for en mellemkategori med høje tilskudsrater til mindre ugunstigt stillede regioner. Jeg vil gerne fraråde dette, da det vil gøre udfasning til passivitet, hvilket Rådet ikke har råd til.
Vi introducerer også forbedrede forslag til større effektivitet og gennemsigtighed. Det er meget vigtigt for os at sørge for, at der opstilles skrappere betingelser for tildelingen af midler. EU-lovgivningen skal gennemføres, inden der kan udbetales EU-midler. Det gælder for offentlige indkøb og prisregulering. Vi ønsker også langt skrappere kontroller med tildelingen af støtte. Hvis ikke vi endeligt og regelmæssigt navngiver og offentliggør de medlemsstater, der tegner sig for størstedelen af svindelen, mister vi vores troværdighed.
Vi kræver et større engagement fra Kommissionens side med hensyn til at overvåge brugen af støttemidler. Hr. Lewandowski skal ikke have al for stor tillid til medlemsstaterne. Hvis han derimod selv tager ansvar for akkrediteringen af de nationale inspektionsmyndigheder, vil Parlamentet støtte ham.
Endelig vil jeg gerne gøre Kommissionen opmærksom på nogle få punkter, der ikke nævnes i betænkningen. Til forskel fra forslaget til betænkning, kræver vi ikke længere en reduktion af samfinansieringen, men - og det er pointen - vi kræver heller ikke en stigning. Betænkningen indeholder heller ikke længere vores forslag om en sammenlægning af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen og Den Europæiske Socialfond. Bemærk imidlertid, at vi heller ikke ønsker en uafhængig Europæisk Fond for Tilpasning til Globaliseringen. Tag venligst disse to eksempler som et bevis for, at Parlamentet er langt mere reformvenligt, end det umiddelbart fremgår af betænkningen. Vi har brug for reformer af strukturpolitikken for at sikre, at EU forbliver stærkt.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg i det store hele har nydt arbejdet med betænkningen. Jeg ærgrede mig imidlertid over de mange forekomster af egennyttig nationalisme, hvilket desværre også afspejles i denne betænkning. Jeg er spændt på at se, hvordan det håndteres under afstemningen. Mange tak for Deres opmærksomhed.
Miroslav Mikolášik
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke de berørte medlemmer for deres interessante input og særligt skyggeordførerne for deres glimrende samarbejde. Der var mange inspirerende og relevante idéer i ændringsforslagene og i udtalelserne, så jeg gjorde mig særlig umage med at skabe en afbalanceret tilgang, der indeholder mest muligt af deres essens og variation.
Strategisk rapportering er et nyt element af samhørighedspolitikken, der blev indført i den aktuelle programmeringsperiode 2007-2013. Med den strategiske rapport for 2010 har Parlamentet en første mulighed for at analysere og evaluere effekterne og resultaterne af samhørighedspolitikkens gennemførelse. Det er også en mulighed for at udtrykke Parlamentets holdning til medlemsstaternes udgiftsprioriteter og til at fremhæve områder, hvor der er behov for en større indsats, herunder Kommissionens håndtering af samhørighedspolitikkens gennemførelse og selve den strategiske rapportering.
Den strategiske rapport for 2010 fokuserer primært på gennemførelsen af programmer i den aktuelle programmeringsperiode og den strategiske rapportering. Den giver imidlertid også værdifuld indsigt i samhørighedspolitikkens fremtid.
Med hensyn til programmernes gennemførelse er den rapporterede finansielle mængde af de valgte projekter på 93,4 mia. EUR, hvilket repræsenterer mere end 27 % af de tilgængelige EU-midler i den pågældende periode. Det kan forekomme ganske fornuftigt, ikke kun i betragtning af den alvorlige forværring af den socioøkonomiske situation i 2008-2009 som følge af den globale krise, men også på grund af reformen af politikken for perioden 2007-2013.
Ikke desto mindre er der store variationer i fremskridtene i de forskellige lande og på tværs af emner med aggregerede udvælgelsesrater på ca. 40 % i ni medlemsstater og under 20 % i fire medlemsstater. Der er fortsat markante økonomiske, sociale og miljømæssige skævheder mellem de europæiske regioner. På den anden side var der en mere ensartet gennemsnitlig projektudvælgelsesrate for de tre målsætninger om konvergens, regional konkurrenceevne og beskæftigelse samt europæisk territorialt samarbejde. Og det samme gælder for kategorierne, der er afpasset efter målene i Lissabonstrategien. De højere absorptionsrater for miljøprogrammer under det europæiske program for territorialt samarbejde viser merværdien af det grænseoverskridende og interregionale samarbejde - som vi derfor bør fremme i fremtiden. På den anden side er der behov for en større indsats på visse områder, specielt for at forbedre gennemførelsen, undgå overdrevne forsinkelser, sikre en større finansiel disciplin og øge synergierne med andre EU-politikker.
Med hensyn til selve den strategiske rapportering er det et redskab til strategisk refleksion over samt drøftelse af samhørighedspolitikkens tematiske dimension på basis af konkret dokumentation fra medlemsstaterne. Strategisk rapportering er også en evaluering af den igangværende proces. Den gennemføres i programmeringsperioden for at give et overblik over medlemsstaternes fremskridt med hensyn til at opfylde EU's målsætninger, og den er et nyttigt redskab til at skabe bedre resultater. Betænkningen fremhæver således mange eksempler på god praksis, der kan medvirke til at forbedre kvaliteten af rapporteringsøvelsen, øge interessenternes ejerskab i medlemsstaterne og i sidste ende forbedre effektiviteten af gennemførelsen.
Afslutningsvis vil jeg blot nævne en enkelt af de gode praksisser, nemlig alle medlemsstaternes brug af nøgleindikatorer.
Oldřich Vlasák
Hr. formand! Jeg vil gerne dele adskillige punkter med Dem vedrørende den betænkning, som jeg er ordfører for - med andre ord betænkningen om den bymæssige dimension af den fremtidige samhørighedspolitik.
Betænkningen fokuserer på byer og deres rolle i samhørighedspolitikken. Jeg vil imidlertid først understrege, at det ikke betyder, at vi skal glemme landdistrikterne, når vi fordeler EU-midlerne. Der er tværtimod behov for en synkroniseret og samtidig udvikling af både byer og små landbosamfund. Jeg har i øvrigt pointeret disse temaer i mine ændringsforslag til hr. Siekierskis betænkning om den fælles landbrugspolitiks fremtid.
Jeg vil gerne komme ind på adskillige punkter i min indledning. For det første skal vi være opmærksomme på, at byerne er en vigtig platform for gennemførelsen af EU 2020-strategien på grund af bl.a. deres ubestridelige betydning for den økonomiske udvikling af Europas regioner. Det er derfor helt afgørende, at byerne får et stærkt mandat i gennemførelsen af målsætningerne for denne fælles europæiske strategi.
For det andet vil jeg gerne pointere, at vi er nødt til at udvikle den grundlæggende infrastruktur i mange byer. Efter min mening vil en god løsning ikke blot omfatte en renovering, men også en modernisering og en teknologisk investering i infrastruktur gennem informationsteknologier. Det vil sikre os en stærk vækst og en forbedret livskvalitet i byerne. Vi bør prioritere sådanne vækstinvesteringer af hensyn til bl.a. koncentrationsprincippet.
For det tredje vil jeg gerne nævne partnerskabstemaet. Partnerskab er ofte et tomt koncept. Jeg ser derfor gerne, at vi giver ægte støtte til byerne, og jeg vil derfor opfordre Kommissionen til at forpligte medlemsstaterne til at involvere de politiske repræsentanter for de vigtigste byer samt sammenslutninger af lokale og regionale myndigheder i alle faser af beslutningstagningen inden for rammerne af samhørighedsprincippet. De lokale repræsentanter bør have mulighed for at deltage i forhandlingerne om de nationale planlægningsaftaler for strategisk udvikling.
For det fjerde - og det er mit sidste hovedpunkt vedrørende forslaget til betænkning - er der de finansieringstekniske instrumenter. Der er allerede sagt meget om Jessica-initiativet. I den virkelige verden sker der imidlertid ikke ret meget. Jeg synes derfor, at vi skal opfordre Kommissionen til at evaluere erfaringerne med disse instrumenter og ændre reglerne for at gøre dem mere konkurrencedygtige sammenlignet med andre instrumenter på det finansielle marked. Samtidig bør vi efter min mening opfordre medlemsstaterne til at gennemføre Jessica-initiativet på byniveau og ikke på regionalt eller statsligt niveau. Kun på denne måde vil byerne virkelig eje Jessicia-initiativet, så det kan få en langsigtet effekt.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! En prioriteret forhandling om samhørighedspolitik er sjælden, og dagens forhandling er ekstremt vigtig.
Regionalpolitikken har haft mange succeser i sin lange historie, og i 2009 blev den EU's vigtigste udgift med en samlet investering i regionerne på 350 mia. EUR i perioden fra 2007 til 2013. I dag skal Europa-Parlamentet stemme om denne politiks fremtid og definere dens prioriteringer med henblik på de kommende budget- og reguleringsmæssige forhandlinger om den næste finansielle ramme.
For mit eget vedkommende havde jeg æren af at arbejde med det europæiske territoriale samarbejde - samhørighedspolitikkens mål 3 - og jeg vil gerne takke skyggeordføreren og Kommissionen for deres frugtbare samarbejde.
Hvad er territorialt samarbejde? Hvilket formål tjener det? Hvilke emner er på spil? Hvor fremtrædende skal det være i regionalpolitikken? Det er spørgsmål, som vi skal besvare.
I dag bor 196 mio. EU-borgere i grænseområder. Disse regioner viser gennem de forskelle, de konfronteres med, vores landes problemer med at tilpasse sig udfordringerne ved åbne grænser, gennemførelsen af det fælles marked og globaliseringen.
Europa er opdelt i 27 medlemsstater og 271 regioner. Følgelig er det europæiske territorium opdelt af rigtig mange administrative grænser, der definerer forskellige politiske og retlige systemer. For at omskrive en fransk sociolog er en grænse et politisk objekt, der skaber distance, hvor der er nærhed. Omvendt ønsker EU at skabe større nærhed, hvor historien har skabt distance, misforståelser og undertiden had.
Faktisk er præamblen til Romtraktaten fra 1957 den røde tråd i vores rolle som europæiske valgte repræsentanter. Formålet med EU er "en stadig tættere union mellem nationerne". Uden at fjerne grænser eller sætte spørgsmålstegn ved deres legitimitet søger mål 3 med 8,5 mia. EUR at reducere grænsernes negative effekt for borgernes hverdag for at gøre skillegrænserne til forbindelsesgrænser.
Det er det, der gør det europæiske territoriale samarbejde til legemliggørelsen af europæisk integration og en ekstraordinær kilde til konkurrenceevne.
Hvilken fremtid ønsker vi for det?
Denne betænkning indeholder konkrete og pragmatiske forslag, der stammer fra kravene i marken, fra de mange interessenter og fra borgernes forventninger.
Først og fremmest en tydelig påmindelse om merværdien af det europæiske territoriale samarbejde og dets potentiale for øget konkurrenceevne. Et forslag om at øge dets finansiering til 7 % af det næste budget for samhørighedspolitik. En fastholdelse af den overordnede struktur og den grænseoverskridende dimensions vigtige rolle for at leve op til grænsesamfundenes lokale behov. Levering af midler til de enkelte samarbejdsprogrammer gennem anvendelsen af harmoniserede kriterier for at forhindre nogle medlemsstater i at beregne finansielle udbytter. En mere strategisk programmering af midlerne i forbindelse med en territorialiseret EU 2020-strategi.
Incitamenter til at give de regionale operationelle programmer betydning for store grænseoverskridende eller tværnationale projekter som f.eks. transeuropæiske transportnet. En forbedret koordinering mellem den tværnationale dimension og de makroregionale strategier, en forenklet gennemførelse gennem vedtagelse af en særskilt forordning. En bedre anvendelse af europæiske grupper for territorialt samarbejde, der er det eneste helt EU-dækkende redskab til flerniveaustyring. Endelig forbedret synlighed og øget klarhed i det territoriale samarbejde blandt lokale regeringer og blandt borgerne.
Afslutningsvis vil jeg sige, at territorialt samarbejde er en af de rent europæiske politikker med stor merværdi. Det er den enkleste, hurtigste og billigste måde at skabe levende og praktisk europæisk integration på.
I dag har vi pligt til at styrke samhørighedspolitikkens mest europæiske mål.
Georgios Stavrakakis
Hr. formand, hr. kommissær! Det vigtigste postulat i betænkningen er det, at en styrkelse af synergierne mellem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og andre samhørighedspolitikfonde vil hjælpe helt enormt med at øge samhørighedspolitikkens effektivitet og merværdi. Samtidig er der ønsker om større synergier med udviklingsforanstaltninger fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Fiskerifond. I praksis betyder større synergier, at foranstaltninger, der finansieres af de forskellige samhørighedspolitikfonde, udarbejdes, udtænkes og gennemføres inden for rammerne af en integreret fælles plan, så den enkelte foranstaltning anvender og supplerer de positive resultater af andre foranstaltninger.
Erfaringer med gennemførelsen af samhørighedspolitikprogrammer viser nu tydeligt, at et vellykket resultat af de fleste regionaludviklingsforanstaltninger primært afhænger af gennemførelsen af supplerende initiativer. Infrastrukturforbedringer fører f.eks. ikke automatisk til større vækst, hvis ikke de kombineres med investeringer i uddannelse, foretagsomhed og innovation. Vi mener derfor, at en effektiv koordinering vil skabe ægte fordele med hensyn til effektivitet og forbedringer af den forsvarlige budgetforvaltning.
Det vigtigste krav, der er formuleret i betænkningen for at opnå dette mål, er, at der skal vedtages fælles regler for styring og anvendelse inden for samhørighedspolitikkens overordnede ramme og med Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Fiskerifond. Bortset fra fordelene ved at spare ressourcer og anvende komplementaritet vil det forenkle både støttemodtagernes anvendelse af fondene og de nationale myndigheders forvaltning af fondene. Endelig vil en forenkling som følge af harmoniserede regler på alle programmeringsniveauer fremme de små agenturers deltagelse i samhørighedspolitikprogrammer og forbedre udnyttelsen af fondene.
Inden for rammerne af betænkningen glæder vi os også over Kommissionens initiativ til at vedtage en fælles strategisk ramme, der omfatter flere fonde. I Regionaludviklingsudvalget beder vi imidlertid om, at den fælles ramme og koordineringen ikke begrænses til politikplanlægningsstadiet, men at de udvides til at omfatte alle politikskabelsesstadier: planlægning, gennemførelse og udbetalinger, revision og evaluering.
Jeg er også tilfreds med, at hovedbudskaberne i min betænkning blev vedtaget både i det utrolig vigtige beslutningsforslag af Europa-Parlamentet om EU's fremtidige finansielle overslag og i betænkningen om samhørighedspolitikkens fremtid.
Afslutningsvis vil jeg pointere, sådan som jeg understregede i starten, at det grundlæggende princip bag min betænkning er det faktum, at større synergier mellem fondene vil gøre samhørighedspolitikken endnu mere effektiv. Derfor vil jeg gerne udtrykke særlig bekymring over den nye tendens med at dele samhørighedspolitikken op mellem forskellige budgetposter. Vi er helt klart imod ethvert sådant forslag, fordi det direkte underminerer selve fundamentet under samhørighedspolitikken og specielt partnerskabet og den integrerede tilgang til regionaludvikling.
Johannes Hahn
Hr. formand, mine damer og herrer, besøgende i Europa-Parlamentet! Samhørighedspolitikken er en central søjle i det europæiske integrationsprojekt, og overordnet set er det en af de seneste årtiers mest vellykkede politikker. I denne periode er det virkelig lykkedes os at reducere forskellene i velstand mellem Europas regioner. Ændringer i kategoriseringen i den næste periode vil fremhæve dette.
Jeg vil endnu en gang understrege, at regionalpolitikken samtidig er blevet den centrale og bæredygtige investeringspolitik for alle europæiske regioner. Hvis vi vil sikre os, at EU 2020 bliver en succes, og hvis vi vil omsætte den strategi, der i øjeblikket kun findes på papir, til konkrete aktiviteter, initiativer og projekter, er det netop denne helt aktuelle og avancerede form for regionalpolitik, der skal gennemføres i alle vores regioner for at skabe de nødvendige resultater i vores byer, lokalsamfund, virksomheder, forskningscentre og skoler.
Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet samt specielt ordførerne hr. Pieper, hr. Mikolášik, hr. Vlasák, fru Sanchez-Schmid og hr. Stavrakakis for deres udmærkede betænkninger, der vil hjælpe os med at gøre fremskridt i vores arbejde. De mange forskellige drøftelser i ikke bare udvalget, men også ved en række andre lejligheder, har vist, at det er tilfældet. Jeg arbejder ud fra den antagelse, at mange af disse betydningsfulde og yderst konstruktive bidrag bliver inkorporeret i den fremtidige regionalpolitik. Parlamentet og Kommissionen bevæger sig i den samme retning med hensyn til de vigtigste aspekter af den fremtidige udvikling af regionalpolitikken, hvilket jeg gerne vil takke Dem for. Jeg vil gerne gøre det helt klart, at vi under drøftelserne om overgangsregionerne helt glemte, at vi har så meget til fælles på dette område inklusive fælles prioriteter og yderst væsentlige forslag om forandringer i den fremtidige politik, som vil gøre den endnu mere vellykket, bæredygtig og synlig samt mere forståelig og håndgribelig for de europæiske borgere. Vi har et fælles ønske om at skabe stærke forbindelser mellem regionalpolitikken og EU 2020-strategien og om i fællesskab at skabe den nødvendige konditionalitet, så vi kan hjælpe med at løse alle problemer med politikkens gennemførelse. Vi har også et fælles ønske om at sikre, at vores politik er meget resultatorienteret. Det vil i sidste ende sætte os i stand til at finde ud af, hvad denne politik kan udrette med en målrettet anvendelse af finansielle ressourcer i alle individuelle regioner ved periodens udgang, hvorved det kan bidrage til de centrale mål for EU 2020.
Jeg vil gerne komme med nogle korte kommentarer til de enkelte betænkninger. Først vil jeg se på hr. Piepers betænkning. Jeg vil gerne fremhæve, hvad han sagde om at være villig til at indføre reformer og om enighed på mange områder. Det er vigtigt, at vi fuldt ud støtter innovation, bæredygtighed, energieffektivitet og udnyttelse af de smarte grønne teknologiers potentiale til gavn for den europæiske økonomi og for at sikre job i et konkurrencedygtigt globalt miljø. Det er blevet drøftet her i Europa-Parlamentet, og jeg vil gerne takke Parlamentet for dets stærke støtte til den foreslåede oprettelse af en såkaldt overgangsregion i den næste periode. Vi har haft hyppige drøftelser om dette emne. Det er blevet dækket fyldestgørende, og jeg behøver ikke at gå i detaljer med det nu. Jeg vil imidlertid atter understrege, at vi hele tiden har bestræbt os på at udarbejde et forslag om at hjælpe de områder i regionerne, der ikke var blandt de allerfattigste, men som ikke desto mindre lå et godt stykke under gennemsnittet, og at levere støtte til at afhjælpe deres handicap. Jeg forstår ikke desto mindre de bekymringer og betænkeligheder, som nogle har givet udtryk for. Jeg er beredt, og jeg vil tilmed indtage en proaktiv tilgang, så vi i slutningen af næste periode kan overveje de muligheder, der allerede findes for en foreløbig vurdering, for at få fastlagt det omfang, i hvilket målene blev nået i de enkelte regioner, for at vurdere, om den manglende opfyldelse af målene skyldtes interne eller eksterne faktorer, og for at nå frem til de konklusioner, vi kan drage for tildelingen af midler i perioden efter den kommende. Det er fornuftige og nødvendige træk, som fremover vil sikre en politisk accept samt borgernes accept for denne type af europæisk politik.
Jeg vil gerne takke hr. Mikolášik for det klare tilsagn i hans betænkning om at skabe resultater samt for de udtrykkelige referencer til betydningen samt den fremtidige udvikling af de strategiske rapporter, effekten af disse rapporter og den måde, de kan bruges på.
Hr. Vlasák, der altid har kæmpet stærkt på vegne af byerne, samt hele holdet fortjener også tak. Vores byer er et centralt aspekt af vores vigtigste europæiske mål, skønt vi ikke må ignorere landdistrikterne. Jeg bliver aldrig træt af at sige, at hvis vi skal forbedre energieffektiviteten, skal vi starte i byerne. Hvis vi vil begrænse CO2-emissionerne, skal vi starte i byerne. Kampen imod fattigdom er en kamp for at forbedre de nedslidte områder, der findes i alle de største europæiske byer. Der er således mange grunde til, at vi skal begynde i byerne, og som jeg sagde før, må vi ikke glemme landdistrikterne. Til hr. Stavrakakis vil jeg sige, at der også er behov for et forbedret samarbejde med de andre fonde på dette område, og specielt med fonden for udvikling af landdistrikter. Det bliver nødvendigt at sikre sig, at koordineringen med rammeprogrammet for forskning specielt med hensyn til innovation er effektiv, forsvarlig og gennemsigtig. Det bliver det, fordi det vigtigste beslutningskriterium for forskning er topkvalitet, hvilket ikke fastsættes på baggrund af geografi. Det fremgår tydeligt af det faktum, at mere end 30 % af forskningsmidlerne går til 10 europæiske regioner, der har denne koncentration. Derfor er det vigtigt. I den aktuelle periode begynder vi at investere strukturfondsmidler i forskningsinfrastrukturen i hele Europa, hvor det retfærdiggøres af projekternes art, og vi øger disse udgifter i den næste periode. Det vil gøre det muligt gradvis at oprette en bredere base af forskningsaktiviteter spredt ud over Europa. I princippet er små og mellemstore virksomheder også ansvarlige for innovation i f.eks. produktudvikling samt i administration, tjenesteydelser og afsætning, hvilket dækker en række forskellige lag. Vi har brug for dette brede fundament, fordi det er de små og mellemstore virksomheder i Europa, der i sidste ende skaber job og sikrer dem på lang sigt.
Jeg vil også takke fru Sanchez-Schmid for hendes bidrag. Vi har allerede drøftet territorialt samarbejde ved flere lejligheder. Det er et område i al sin variation og kompleksitet, der er en af de mest europæiske af vores politikker. Det sætter os i stand til at nedbryde de grænser, som borgerne ikke engang bør betragte som grænser, og at skabe ægte fremskridt med hensyn til den europæiske samlings- og integrationsproces. De nye tilgange inden for f.eks. makroregionale strategier viser potentialet af det grænseoverskridende samarbejde.
Endnu en gang mange tak for Deres bidrag. Jeg ser frem til drøftelserne. Jeg kan forsikre Dem for, at mange af disse tanker og idéer bliver inkorporeret i forslaget om det retsgrundlag, vi skal bruge til den næste tilskudsperiode, som vi præsenterer til september i år. Også mange tak for Deres fortsatte støtte til den europæiske regionalpolitik og dens udvikling.
Derek Vaughan
Hr. formand! En stærk og velfinansieret samhørighedspolitik er vigtig, hvis EU skal spille sin rolle med hensyn til at skabe job og vækst - specielt når medlemsstaterne skærer i deres udgifter.
Strukturfondene gør en forskel i områder som Wales, og hvis de fortsat skal gøre det, skal vi sørge for, at samhørighedspolitikken er målrettet og tilstrækkelig finansieret, at pengene bruges ordentligt, og at systemet forenkles. De sidste to punkter er naturligvis meget vigtige for Budgetkontroludvalget. Vi vil gerne gøre livet lettere og enklere ikke bare for medlemsstaterne, men også for ansøgerlandene. Vi skal skabe balance mellem at sikre, at pengene bruges ordentligt, og at fondene gøres lettilgængelige - specielt for mindre organisationer.
Så har jeg en afsluttende bemærkning. Når man overvejer ethvert skridt i retning af større fokus på byområder og byer, oprettelsen af en potentiel ny infrastrukturfond samt en mulig oprettelse af en resultatreserve, skal vi sikre os, at alle disse ting ikke skader de fattige regioner i EU eller bringer dem i fare.
Veronica Lope Fontagné
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (ES) Fru formand! Først vil jeg gerne henlede opmærksomheden på det betydelige bidrag, samhørighedspolitikken har ydet med hensyn til den økonomiske vækst og til integrationen af borgere og territorier i EU.
Derfor var det altafgørende, at Parlamentet skulle have indflydelse på den politik, der skal følges fra 2013, og det ville være forkert ikke at omtale det arbejde, som hr. Pieper har udført i hans omfattende betænkning.
Inden for samhørighedspolitikken har Den Europæiske Socialfond været og vil være et vigtigt redskab til hjælp for medlemsstaterne, når de skal tilpasse deres politikker til Europa 2020-strategien og bekæmpe den finansielle krise.
Fonden skal koncentrere sin indsats om jobskabelse, fremme af livslang læring, hjælp til lavt kvalificerede arbejdstagere, personer, der står uden for arbejdsmarkedet, tillige med de mest sårbare grupper, personer, der er udsat for forskelsbehandling, og naturligvis SMV'er.
Den bør også sigte efter at opnå social inklusion og nedbringe fattigdom.
For at nå disse mål er det bydende nødvendigt for Socialfonden, som en af strukturfondene, at regne med tilstrækkelige midler, og at administrative og proceduremæssige byrder lempes mest muligt og reduceres til et minimum.
Antigoni Papadopoulou
ordfører for udtalelsen fra Udvalget for Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (EN) Fru formand! Den globale økonomiske recession ændrede det økonomiske landskab i EU dramatisk. Den øgede arbejdsløsheden, reducerede den økonomiske vækst og svækkede erhvervsklimaet.
Samhørighedspolitikken skal være et effektivt redskab til imødegåelse at de socioøkonomiske udfordringer, som den finansielle krise har bragt med sig, og til reduktion af forskellene mellem udviklingsniveauet i EU's regioner.
Evalueringen af gennemførelsen af de samhørighedspolitikprogrammer, der medfinansieres af strukturfondene i perioden 2007-2013, bør afspejle indvirkningen af de valgte projekter inden for rammerne af samhørighedspolitikken på fremgangen i EU's økonomi, navnlig hvad angår jobskabelse, reducering af socioøkonomiske forskelle, fremme af social inklusion og forbedring af menneskelig kapital.
I en tid, hvor den økonomiske og finansielle krise øger de sociale uligheder, reduceres bevillingerne fra strukturfondene til medlemsstaterne. Kommissionen bør styrke Den Europæiske Socialfonds effektivitet og offentlige profil og i samarbejde med medlemsstaterne sikre stærke synergier mellem strukturfondene og de relevante EU-politikker og fremme synergier, der opfylder arbejdsmarkedets ændrede krav.
Anna Rosbach
ordfører for udtalelsen fra Transport- og Turismeudvalget. - (DA) Fru Formand! Når vi taler om fremtidens byer, ved vi, at behovet for mere mobilitet vil vokse. Transport bliver en endnu vigtigere del af borgernes liv. Mange vil flytte længere ud på landet og være pendlere til arbejdspladser nær byerne. Men for at undgå forurening, bilkøer og tidkrævende transporter må vi finde nye konstellationer, såsom gratis park-and-ride kombineret med fleksible månedskort til flere transportformer, som f.eks. cykler, motorcykler, car-sharing, metro, elektrobusser, undergrundsbaner osv. Uden fleksible transportmuligheder vil byerne dø. Derfor skal der hurtigt nytænkning til. Selv bilindustrien ved, at der skal tænkes hurtigt, for ellers gør firmaer uden for Europa det. De forbereder sig på en fremtid med smartere biler og blandede transportformer. Det bør vi som politikere også gøre.
Alt dette er fint, men jeg kan ikke helt forstå, hvorfor EU-fondene skal bruges til disse tiltag, da det er i regionernes egen interesse at være tiltrækkende for borgerne. I disse krisetider mener jeg, at vi endelig bør holde op med at bede om flere penge som forvænte teenagere.
Tadeusz Cymański
Fru formand! Det er meningen, at Europa 2020-strategien skal hjælpe med til at skabe økonomisk vækst på en måde, således at den også modvirker social eksklusion. Samhørighedspolitikken, som er et af de vigtigste redskaber i Europa 2020, bør i den kommende periode i højere grad bidrage til en reduktion af fattigdomsfænomenet i vores lande. Den Europæiske Socialfonds arbejde bør koncentreres mere om de grupper af personer, som har brug for hjælp til at finde beskæftigelse og at blive integreret i samfundet.
Dette bør ske ved hjælp af moderne pasnings- og undervisningsfaciliteter for børn og ved erhvervsuddannelse af høj kvalitet for mennesker, der søger beskæftigelse. Disse er specifikke eksempler på foranstaltninger, som vil gøre det lettere at forene arbejds- og familieliv. Det er disse foranstaltninger, som især fortjener støtte fra strukturfondene, og det er disse foranstaltninger, som vil medføre en reduktion af fattigdommen blandt mennesker, som er særligt udsatte.
I den næste finansieringsperiode er det også vigtigt, at oprettelsen og gennemførelsen af strukturprogrammer frem for alt rettes mod mennesker for at forenkle procedurerne for brug af midlerne. De utallige inspektioner og kontrolbesøg betyder, at formelle spørgsmål vedrørende gennemførelsen af programmer har fået højeste prioritet og er en hindring for effektiv udnyttelse af hjælpen.
Jaromír Kohlíček
Fru formand! INTERREG III-programmet for grænseoverskridende interregionalt samarbejde er et komplet udviklingsinstrument. Fleksibiliteten i henhold til artikel 21 i forordningen om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, med andre ord muligheden for også at skaffe midler til udgifter uden for programmets anvendelsesområde, er, mener jeg, et vigtigt element.
Efter min opfattelse vil gennemførelse af programmet på den ene side gøres lettere ved at stabilisere reglerne og på den anden side ved denne fleksibilitet. De europæiske grupper for territorialt samarbejde (EGTC) kan som juridiske personer spille en vigtig rolle. Jeg mener, at deres vedtægter snart er færdigbehandlede, og dette vil fremme deres status. Dette kan også føre til større involvering af privatretlige organer eller bidragsansvarlige organisationer og derved til mere effektiv brug af ressourcer. Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe - Nordisk Grønne Venstre støtter dette forbedrede territoriale samarbejdsprogram.
Erminia Mazzoni
Fru formand, mine damer og herrer! Lissabontraktatens ikrafttræden udvidede samhørighedspolitikken med en territorial dimension. Denne udvikling gør det endnu mere presserende at fremme en mekanisme for reel deltagelse. For at gøre denne medvirken effektiv er det altafgørende at gøre en hensigtsmæssig brug af tilgængelige redskaber mulig.
Jeg takker for hr. Vlasáks betænkning om dagsordenen for byerne i EU og dens fremtid i samhørighedspolitikken, som er et meget afbalanceret syn på samhørighedspolitikkens bymæssige dimension, der tager hensyn til gruppernes holdninger under drøftelserne i Regionaludviklingsudvalget.
Ca. 73 % af EU's samlede befolkning bor i byområder. De genererer 80 % af bruttonationalproduktet (BNP) og forbruger op til 70 % af energien i EU. Deres udvikling er derfor direkte forbundet med områder som beskæftigelse, social inklusion, miljøbeskyttelse og opnåelse i almindelighed af samhørighedspolitikkens mål. Hr. Vlasáks argument med hensyn til dette centrale spørgsmål om relancering af bypolitik som en platform for udvikling af Europa 2020-strategien er helt acceptabelt, selv om det er vigtigt ikke at glemme landdistrikterne og de bynære områder.
Der er to prioriteter, som jeg gerne vil henlede kommissærens opmærksomhed på, og det er fremme og højnelse af flerniveaustyringsordningen og synergien mellem de forskellige fonde, med andre ord et integreret syn på og en integreret tilgang til finansiering.
Med hensyn til førstnævnte har vi i den oversigt, vi fremlagde, og i den efterfølgende drøftelse vist, at regionale og lokale myndigheder og civilsamfundet ikke er tilstrækkeligt involveret i udformningen, gennemførelsen og udviklingen af den regionale planlægning, dvs. i brugen af samhørighedspolitikkens redskaber. På den anden side har vi vist de vanskeligheder, der opstår, når finansieringen er usmidig. Vi har derfor anmodet og anmoder nu Kommissionen om at overveje en større fleksibilitet i finansieringen og specifikt større integration mellem Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Samhørighedsfonden.
Constanze Angela Krehl
Fru formand! Samhørighedspolitikken er en vellykket EU-politik, som alle gør brug af, herunder regioner, som ikke er veludviklede og de, der allerede har en stærk økonomi. Dette er påvist gennem en række undersøgelser. Det vigtigste er imidlertid, at EU's borgere oplever fordelene herved på første hånd. Det er derfor, vi har brug for samhørighedspolitikken i fremtiden i alle EU's regioner. Vi er ikke desto mindre forpligtede til at gøre vores gode politikker endnu bedre. Det er, hvad Europa-Parlamentet har til hensigt at opnå med hr. Piepers betænkning.
Moderne samhørighedspolitik betyder at stå ansigt til ansigt med nye udfordringer, at skabe moderne infrastruktur, at bekæmpe klimaændringer, at støtte energisikkerhed og -effektivitet, at fremme forskning og udvikling, at støtte små og mellemstore virksomheder (SMV'er) og at skabe job. Vi skal naturligvis også sikre, at finansieringen bruges effektivt. Vi gør det derfor klart, at samhørighedspolitikken skal være mere gennemskuelig og resultatorienteret og mindre bureaukratisk. Koordinationen mellem forskellige fonde og programmer skal forbedres, som hr. Stavrakakis sagde tidligere. Et meget vigtigt punkt er, at partnerskabsprincippet skal op på et nyt og bedre niveau. Vi skal involvere alle, herunder regioner, lokalområder, begge sider af industrien og store ngo'er.
Den nye mellemliggende kategori forbliver kontroversiel. Vi er af den opfattelse, at den mellemliggende kategori vil hjælpe de regioner, der har behov for mere støtte end de klassiske mål 2-regioner. De vil ikke blive finansieret på de andre regioners bekostning. Resultatet vil, tværtimod, ikke blive et sammensurium af subsidier. I stedet vil de mange indfasnings- og udfasningsprocedurer blive standardiseret, og jeg mener, at det er noget, vi virkelig har behov for i EU. Alle, der mener, at vi indfører en permanent støttekategori, undervurderer Europa-Parlamentet. I de seneste år har vi ofte nok vist, at vi er i stand til komme med fællesskabsinitiativer, når der er brug for dem. Vi har imidlertid også arbejdet i fællesskab for at fjerne dem igen, når målet var nået. Vi er tilstrækkeligt kompetente til at være i stand til at bedømme i slutningen af en støtteperiode, hvorvidt resultaterne er gode, og hvorledes vi bør ændre programmet. Jeg opfordrer derfor mine parlamentskolleger til at støtte denne nye mellemliggende kategori, når den kommer til afstemning.
Ramona Nicole Mănescu
Fru formand! Først vil jeg gerne lykønske ordførerne med deres flotte arbejde. Det glæder mig, at kommissær Hahn er til stede under denne forhandling om samhørighedspolitikkens fremtid.
Vi har brug for en stærk, velfinansieret regionalpolitik i EU, som i fremtiden skal være målrettet hver enkelt europæisk region, hvilket vil skabe økonomisk vækst, innovation og konkurrenceevne. For den næste programmeringsperiode mener jeg, at én enkelt strategisk tilgang, der understøttes af et sæt fælles gennemførelsesforordninger for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden, vil give merværdi.
Territorialt samarbejde kommer også til at spille en central rolle, hvis det skal lykkes at opfylde målsætningerne i Europa 2020-strategien. Det er netop grunden til, at jeg mener, at det skal være mere tilgængeligt for potentielle partnere i den private sektor, som vi virkelig skal give mulighed for at blive fuldgyldige partnere i projekter med territorialt samarbejde.
Vi må heller ikke glemme, at både de nationale regeringer og Kommissionen har spillet en vigtig rolle i udformningen og den effektive gennemførelse af europæiske politikker på nationalt, regionalt og lokalt plan.
Med hensyn til regionalpolitikken efter 2013 tilslutter jeg mig forslaget om at oprette regionale mellemkategorier, så regioner med et BNP på 75-90 % af EU-gennemsnittet kan få reel støtte til at finde hensigtsmæssige løsninger.
Sidst, men ikke mindst vil jeg understrege, at det er vigtigt, at det regionale aspekt får den rette plads i både det reviderede EU-budget og de kommende finansielle rammer. Jeg forventer derfor, at Kommissionen fremsætter et relevant forslag, som primært skal afspejle holdningerne hos Udvalget om Regional Udvikling og Europa- Parlamentet.
Philip Bradbourn
for ECR-Gruppen. - (EN) Fru formand! De betænkninger, vi drøfter her i salen i dag, behandler ikke de grundlæggende problemer med det nuværende strukturfinansieringssystem.
I kølvandet på finanskrisen og det konstante behov for at mindske budgetunderskuddet i hele Europa skal Parlamentet erkende, at samhørighedsbudgettet ikke kan blive ved med at vokse uhæmmet. Det er ikke "business as usual". Vi bør i stedet fokusere på at håndtere de uacceptable fejlniveauer i udgifterne som understreget af Revisionsretten.
På samme måde er makroregionale enheder ikke svaret, hvis man ønsker øget effektivitet i de regionale udgifter. De er af særdeles tvivlsom værdi og underminerer medlemsstaterne, der efter min mening skal være den primære drivkraft bag forvaltningen af samhørighedsstøtten. De vil ikke bidrage til, at vi virkeliggør vores vision om en mindre, mere målrettet samhørighedspolitik, der virkelig hjælper Europas dårligst stillede regioner.
Disse betænkninger går i den helt forkerte retning, og jeg stemmer imod dem.
Elisabeth Schroedter
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand, hr. Hahn, mine damer og herrer! Jeg er nødt til at modsige den foregående taler. Det centrale budskab til Kommissionen i hr. Piepers betænkning er, at EU's samhørighedspolitik tilfører Europa sin egen merværdi. Den er det instrument, der holder EU sammen. Dette er indlysende for borgerne i alle Europas regioner og især i de meget ugunstigt stillede regioner og i kriseregioner. Samhørighedspolitikkens decentraliserede, demokratiske struktur betyder, at den yder et afgørende bidrag til et ressourceeffektivt, innovativt og socialt Europa lav CO2-udledning. Til forskel fra ordførerens personlige holdning mener jeg, at instrumenterne i samhørighedspolitikken også, sammen med intelligente investeringer, kan bidrage til at bekæmpe klimaændringer og fattigdom.
Vi er derfor skuffede over, at disse to aspekter, trods de forsøg, som ordføreren har gjort og stadig gør, ikke er med i betænkningen. Jeg vil gerne sige til Kommissionen, at et stort flertal her i Parlamentet er for disse to aspekter. Til forskel fra ordføreren, og dette siger jeg som tysker, mener jeg, at Kommissionens forslag til en mellemkategori vil resultere i en afbalanceret, gennemsigtig struktur for fremtidens samhørighedspolitik i lyset af de dramatiske problemer i nogle regioner.
Det er latterligt at tro, at der kan spares på dette område. Det er også vigtigt for Tyskland, at EU bliver ved med at udvikle sig harmonisk, for det er til fordel for Tyskland. Derfor stemmer vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance for en mellemkategori.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Miloslav Ransdorf
- (CS) (først uden mikrofon) ... tilslutter sig tanken bag Guellec-betænkningen fra den forrige periode om, at den nuværende samhørighedspolitik ikke bidrager til at mindske forskellene mellem regionerne, kun medlemsstaterne, og det er grunden til, at EU's mest dynamiske regioner mister deres dynamik.
Elisabeth Schroedter
(DE) Fru formand! Jeg kan ikke tilslutte mig dette spørgsmål. Vi har forsøgt hårdt på at sikre, at fokus i alle betænkningerne har ligget på regionerne. Især hr. Piepers betænkning styrker deres position. Det er særlig vigtigt for os på nuværende tidspunkt. Det er klart, at de vigtige spillere i fremtidens samhørighedspolitik er regionerne og ikke medlemsstaterne.
Elie Hoarau
Fru formand! Blandt de mest ugunstigt stillede regioner i EU finder vi regionerne i yderområderne, som ud over at sakke bagud kombinerer ulemper såsom fjern beliggenhed, mindre markeder, isolation og sårbarhed over for vejrforhold.
Det er godt, at den femte betænkning om samhørighed bekræfter, at disse regioner skal have en særbehandling i overensstemmelse med artikel 349 i Lissabontraktaten. Betænkningen indeholder også et krav om, at de midler, der afsættes til dem efter 2013, skal være mindst lige så omfattende som i denne programmeringsperiode.
Med hensyn til at oprette en mellemkategori for regioner, hvis BNP er mellem 75-90 % af det gennemsnitlige europæiske BNP, er det noget, jeg kan tilslutte mig, forudsat at to betingelser opfyldes. For det første at midlerne til mål 1 konvergensregioner ikke sænkes - jeg ville endog foretrække, at de øges med de besparelser, der skyldes, at visse regioner ikke længere er omfattet af mål 1. Disse besparelser skal naturligvis komme regionerne i den nye mellemkategori til gode, men også de andre regioner. Den anden betingelse er, at denne oprettelse skal være mindst lige så gunstig som udfasningsprocessen for de pågældende regioner.
Endelig handler samhørighedspolitik om solidaritet og omfordeling, om at sætte disse regioner i stand til at blive mere dynamiske og indhente de andre. Den kan ikke erstatte andre strategier som f.eks. Europa 2020, der bør have sine egne midler og ikke knyttes an til finansieringen af samhørighedspolitikken, selvom disse to politikker naturligvis skal koordineres og harmoniseres. Derfor er vi i vores gruppe f.eks. imod, at Den Europæiske Socialfond udskilles fra samhørighedspolitikken.
John Bufton
for EFD-Gruppen. - (EN) Fru formand! West Wales and the Valleys bør igen være kvalificeret til at modtage regionalmidler trods den faldende bruttoværditilvækst i EU, som rejser alvorlige spørgsmål om, hvorvidt samhørighedspolitikken fungerer.
Jeg har forstået det sådan, at et stort beløb blev afsat til at udvikle den offentlige sektor, selv om dette blev undermineret af nedskæringer over en bred kam i Det Forenede Kongerige. Omkring 12 mio. GBP i korrektioner blev afsat til programmer i Wales fra 2008 til 2009, mens i alt 35 % af midlerne for samme periode gik tilbage til Kommissionen i form af bøder. Disse penge bruges ikke effektivt, hvis de bliver liggende i Bruxelles' kister. Med forslag om i stigende grad at indsnævre samhørighedspolitikken og fokusere på resultater er jeg sikker på, at der kommer flere korrektioner.
Regional finansiering er ikke en gave fra Bruxelles, men et magert udbytte af de milliarder, som Det Forenede Kongerige byder ind med. Offentlige høringer om den femte betænkning om samhørighedspolitik afslører et udbredt ønske om at komme væk fra den af Bruxelles dikterede politik. Det bliver interessant at se, om kommissæren har lyttet til disse bekymringer.
Disse penge er ikke en gratis gave fra Bruxelles. De er kun en lille procentdel af de penge, der tages fra skatteydernes lommer og så bruges til lige nøjagtig det, Kommissionen ønsker, mens EU giver os en yderligere trussel om at offentliggøre dette eller hint, eller at vi skal betale en bøde. Det er kynisk propaganda.
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Samhørighedspolitikken bliver kun vellykket fremover, hvis vi løser visse problemer nu. Hvad sker der for det første med medlemsstater, der konstant overtræder betingelserne i stabilitets- og vækstpagten? I disse tilfælde har strukturfondene ikke den ønskede virkning. I stedet forsvinder pengene simpelthen, og EU reduceres til en overførselsunion, hvilket også er et bundløst hul. Enhver, der får regional støtte, skal også overholde reglerne.
For det andet skal strukturfondene ikke centraliseres under Kommissionens agenturer. Dette vil øge og ikke reducere mængden af administrativt arbejde, og resultatet bliver, at der oprettes nye, dyre, decentrale agenturer.
For det tredje skal vi have større effektivitet i anvendelsen af strukturmidler. Der skal være klarere målsætninger og hyppigere evalueringer, og modtagerne skal påtage sig et større ansvar. Princippet om medfinansiering skal fremhæves.
Ud over bekymringer over alle problemerne af kultur-, social-, religions- og udenrigspolitisk art vil Tyrkiets tiltrædelse lægge en enorm byrde på Samhørighedsfonden. Realistisk sagt vil det sprænge hele budgettet. Det er der ingen tvivl om. Det er ikke bare noget, som nogle personer siger. Tyrkiet har i årevis fået milliarder af euro i strukturmidler. Vi skal se kritisk på denne tilgang.
Kort sagt vil jeg foretrække, at regionalstøtten ender der, hvor der virkelig er brug for den, med andre ord til innovative projekter, der giver klare resultater, hos små og mellemstore virksomheder og vigtigst af alt hos borgerne i regioner og byer.
Nuno Teixeira
(PT) Fru formand! Jeg vil begynde med at rose det arbejde, der er udført af ordføreren, min kollega hr. Stavrakakis, som har gjort et fremragende arbejde med at identificere fremtidig synergi mellem de forskellige strukturfonde for at øge deres effektivitet. Hans betænkning indgår også i den fælles debat om samhørighedspolitikken, der er af største vigtighed, ikke kun henset til det emne, vi drøfter nu, men navnlig fordi vi har denne forhandling på det helt rigtige tidspunkt.
Vi er i øjeblikket ved at komme overens med Kommissionens forslag, ikke kun i relation til de nye finansielle overslag, men også til den fremtidige samhørighedspolitik efter 2013. Samhørighedspolitik er en central politik for EU. Det er en horisontal politik, der gennem dens fremmeste instrumenter, nemlig strukturfondene, finansierer projekter og programmer i medlemsstaterne og sigter mod at mindske de udviklingsmæssige forskelle mellem de forskellige regioner. Erfaringen har dog vist os, at der er problemer med effektivitet og resultater, som skyldes, at denne politik er både opsplittet og kompleks. En samlet strategi for de forskellige fonde med en integreret, resultatorienteret tilgang burde derfor være udgangspunktet for mere og bedre synergi mellem de forskellige instrumenter og for at øge deres effektivitet. Dette er også vigtigt for at skabe en bedre koordination mellem de forskellige sektorpolitikker og en mere effektiv udnyttelse af ressourcerne.
Vi skal bruge krisen til at se os om efter nye alternativer. Alle de betænkninger, vi drøfter i dag, viser os bestemt de enorme udfordringer, og vi ved, at vi for at kunne håndtere dem også skal have et sundt budget, men vi skal sondre klart mellem budgethensyn og politiske målsætninger. De politiske målsætninger kender vi alle. Det er kun ved at konsolidere disse målsætninger, at vi kan tilbyde regionerne en fremtid. Derfor skal vi have et budget, der tjener fremtidens regioner og borgerne, i stedet for det omvendte, nemlig at det er regionerne og offentligheden, der tjener fremtidens budget.
Pervenche Berès
(FR) Fru formand! Jeg glæder mig over denne forhandling her et par dage før Kommissionens endelige behandling af de kommende finansielle overslag og revisionen af forordningerne for strukturfondene, herunder Den Europæiske Socialfund.
Strukturfondene er et af de vigtigste værktøjer til at gennemføre EU's økonomi- og socialpolitik. Med det pres, der ligger på Fællesskabets budget, og de nationale budgetter, der er presset af krisen, er det vigtigt, at vi udnytter strukturfondene intelligent og effektivt.
Revisionen af forordningen om Den Europæiske Socialfond giver derfor mulighed for at sikre, at dette værktøj styrker EU's strategi, men også denne strategis målsætninger for beskæftigelse og social integration. Det forudsætter, at midlerne fordeles efter andre indikatorer end BNP, og at der afsættes flere midler til Den Europæiske Socialfond.
Vedrørende Pieper-betænkningen vil jeg lige sige lidt om punkt 55 og globaliseringstilpasningsfonden, for jeg er uenig i det, der står her, som ikke har sin plads i vores forhandling. Under denne fond ydes der bistand til arbejdstagere, der lider under følgerne af globaliseringen og krisen. Dette er Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggenders ansvar, det er forelagt Dem på forslag af Udvalget om Regionaludvikling, og det burde være muligt at forkaste det under en særskilt afstemning, der finder sted senere. Jeg stoler på mine kollegers intelligens og effektivitet.
Riikka Manner
(FI) Fru formand, hr. kommissær! Først tillykke til ordførerne med deres fortræffelige, vigtige betænkninger om samhørighedspolitik. Det er godt, at vi har denne samlede forhandling nu.
Betænkningerne viser en forståelse af betydningen af regionalpolitik som noget, der opbygger Europa som et hele, og som skaber enhed, og begge disse perspektiver er behandlet fortræffeligt. Regionalpolitik har bestemt være en succeshistorie og indsnævret forskellene mellem medlemsstaterne og på denne måde generelt øget stabiliteten i Europa.
Fremtidens udfordringer ændrer sig hele tiden, og regionalpolitikken skal kunne tilpasses disse ændringer, hvilket også fremgår tydeligt af drøftelserne her. Vi skal erkende de problemer, der har været med samhørighedsfondene i årenes løb, og derfor skal regionalpolitikken i den kommende periode også gøres meget mere effektiv med hensyn til dens gennemførelse, og den skal også gøres mere resultatorienteret. Som det er blevet sagt, skal det også være muligt at mindske den administrative byrde i den næste periode. På den måde kan vi bestemt bedre reagere på de udfordringer, som også samhørighedspolitikken står over for.
Vedrørende Europa 2020-strategien skal vi huske, at samhørighedspolitikken er et af de vigtigste, mest konkrete værktøjer til at gennemføre den. Derfor er det yderst vigtigt, at Parlamentet med denne betænkning indtager en fast holdning til fordel for et budgetniveau, der svarer til det nuværende. På den anden side er det vigtigt, at der i betænkningen også tages hensyn til de særlige udfordringer, vi står over for. Et eksempel er de områder, der desværre er tyndt befolkede, og som også har brug for særlig støtte under artikel 71 i den kommende periode.
Der er sagt meget om mellemkategorien af regioner i forbindelse med disse betænkninger. Her vil jeg gerne stille Kommissionen følgende spørgsmål: Løser oprettelsen af en ny struktur altid selve problemet, eller kan vi i denne sag reagere på tilsvarende udfordringer med at udvikle det eksisterende indfasnings-udfasningssystem?
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Fru formand! Der er ingen tvivl om, at samhørighedspolitikken efter 2013 stadig skal udfylde sin nuværende funktion, nemlig skabe lige udviklingsmuligheder for regionerne, eliminere fattigdom og stimulere Europas udvikling. Derfor skal finansieringsniveauet i det nye budget være betydeligt højere, simpelthen for at fremskynde udviklingen i Europa, udviklingen i regionerne og en bæredygtig udvikling i EU.
Det er bestemt foruroligende, at Kommissionens planer omfatter målsætninger, der er en anelse forskellige fra målsætningerne i de nuværende finansielle overslag. Her tænker jeg på målsætningerne om at bekæmpe klimaændringer og for innovation. Dette er naturligvis vigtigt, men nye medlemsstater som Polen har stadig brug for midler til udvikling af infrastruktur. Uden infrastruktur bliver det simpelthen meget vanskeligt for os at få et udviklingsniveau, der svarer til EU's.
Og til sidst: I de fremtidige budgetprogrammer efter 2013 bør vi i høj grad rette opmærksomheden mod Karpaterregionen, en af de fattigste og tættest befolkede regioner i EU. Større EU-engagement i denne region vil være både til fordel for EU og bidrage til at højne udviklingen i landene i Karpaterregionen, som simpelthen har brug for større engagement fra EU's side.
Karima Delli
(FR) Fru formand! Samhørighedspolitikken skal sikre en harmonisk og frem for alt retfærdig udvikling mellem alle områder. Derfor støtter vi indførelsen af en ny mellemkategori af regioner med hensyn til tildeling af midler og anvendelse af nye indikatorer for udvikling, social retfærdighed, velstand og miljømæssig retfærdighed. Vi beklager, at dette ikke fremgår af Pieper-betænkningen.
Af retfærdighedshensyn skal samhørighedspolitikken også takle subregional udvikling for at gengive ordet "samhørighed" en mening, dvs. denne solidaritet, som er EU's merværdi. Derfor skal vi fokusere på ulighed, især i byområder, der er særligt hårdt ramt af de nye sociale og miljømæssige udfordringer, og det er en enorm opgave.
At gøre disse forskelsbehandlede områder mere tiltrækkende og forbedre miljøet der, er ensbetydende med at genoprette tilliden hos dem, der bor i disse regioner. Det styrker også en ny bæredygtig by, noget, alle ønsker, en model, der løser miljømæssige, energimæssige og samfundsdemografiske udfordringer, men som sætter et levende miljø og indbyggernes velfærd i centrum for vores indsats.
Til sidst vil jeg komme med et klart budskab. Efter 2013 skal samhørighedspolitikken have de rette og meget nødvendige ressourcer for at kunne gennemføres.
Cornelia Ernst
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Vedrørende mellemkategorien kunne jeg i starten bestemt godt forestille mig andre løsninger, f.eks. en transnational forordning for de regioner, der har modtaget mest støtte, og som ikke længere gør det efter 2013. Men det fremgår af diskussionen, at vi skal tage hensyn til andre regioner, især dem, der er særlig hårdt ramt af krisen. Vi taler i øjeblikket om 51 regioner. Når så mange regioner er ramt, ville det være useriøst ikke at indføre en mellemkategori. Det er den eneste måde, vi kan skabe pålidelige rammer for at yde ansvarlig støtte til disse regioner, der skal kompensere for deres langsomme fremskridt med at udvikle sig.
I andre henseender indeholder hr. Piepers betænkning både lys og mørke. Blandt andet er vi kritiske over for, at der ikke er en klar forpligtelse til at gøre meget mere for at bekæmpe fattigdom. Vi mener, at betænkningens ord om, at samhørighedspolitik skal underlægges vilkår, der tvinger medlemsstaterne til at gennemføre reformer, er uklare og kan misfortolkes. Naturligvis skal samhørighedspolitik fortsat være et instrument til social balance og solidaritet mellem alle regioner.
Juozas Imbrasas
(LT) Fru formand! I dag drøfter vi et af de vigtigste områder i EU's politik, nemlig at sikre velfærd for vores borgere og styrke konkurrenceevne og vækst i hele EU. Hidtil har samhørighedspolitikken indeholdt nogle vigtige faktorer, der har skabt større integration og vækst i de fattigere regioner af EU og i høj grad bidraget til at mindske de økonomiske og sociale forskelle.
I dag har vi Europa 2020-strategien, der giver en endnu større rolle til struktur- og samhørighedspolitikken, så vi kan komme ud af krisen og bidrage til vores borgeres velfærd. Der er stadig mange hindringer i relation til globalisering, demografiske forandringer og bevaring af ressourcer. Men for at nå dette skal vi udnytte mulighederne i alle EU's regioner uden undtagelse.
Den fremtidige regionalpolitik bør knyttes an til de grundlæggende EU-målsætninger på områder som innovation, forskning, miljø og energi og skal naturligvis bidrage til at skabe europæisk merværdi, men kun med en opfølgning, der er så gennemsigtig og effektiv som muligt.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru formand, kommissær Hahn, mine damer og herrer! Samhørighed er fast forankret i EU's politik og i traktaten og har fået et endnu stærkere fodfæste takket være Lissabontraktatens territoriale dimension.
Det glæder mig meget, at Kommissionen i sin femte rapport om samhørighed har givet integrerede tilgange for fremtiden en fremtrædende plads. Vi bevarer solidaritet, men knytter det an til de nye målsætninger i Europa 2020-strategien ved at anvende de instrumenter, der har bevist deres værd, nemlig en decentraliseret tilgang, partnerskab, sammenknytning af programmer på forskellige niveauer og lagdelt forvaltning. Så ser vi på disse nye udfordringer. Det er i sig selv fremragende. Det er også vældig godt, at disse betænkninger nu er lagt frem. Alle byggeklodserne med særlig vægt på grænseoverskridende samarbejde - mål 3 - møder fuld opbakning.
Sandt at sige er der ét punkt, der stadig ikke er afklaret. Vi i Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har besluttet at stille vores medlemmer frit i afstemningen med hensyn til mellemkategorien, og jeg vil gerne forklare hvorfor. Det er faktisk, fordi det forslag, som Kommissionen endnu ikke har fremlagt, kan gå i så mange forskellige retninger. Kommissæren sagde netop, at han ønskede at tale til regioner af denne type om... skal vi kalde dem særordninger. Det er vældig godt at sætte det på dagsordenen, for det har vi endnu ikke talt om. Vi ved endnu ikke, hvilke regioner det drejer sig om. Vi ved ikke, hvor midlerne går til. Vi ved ikke, hvad medfinansieringsprocenten bliver. Det er alt sammen noget, som i høj grad kan påvirke resultatet. Derfor mener jeg, vi skal vente, til Kommissionen har fremlagt sit forslag - og det sker sikkert meget snart - for så ved vi rent faktisk, hvad vi taler om. Tilgangen med at bruge overgangsmekanismer og instrumenter er ikke til debat. Det har vi allerede diskuteret. Fru Manner sagde også, at vi har en udfasning og en indfasning, og vi kan gennemføre en integreret politik med hensyn til Europa 2020-strategien. Det gør vi så. Så det er grunden til, at medlemmerne i PPE-Gruppen er frit stillet i afstemningen på dette tidspunkt.
Karin Kadenbach
(DE) Fru formand, hr. Hahn, mine damer og herrer! I dag er regionalpolitikkens betydning blevet understreget. Vores samhørigheds- og konsolideringspolitik skal dække alle europæiske regioner. Med regioner mener jeg også de mennesker, der bor i disse regioner. Det er meget vigtigt. Under nogle af vores delegationsbesøg i regionerne har vi set, hvor værdifuld EU-finansiering er for den regionale udvikling, for at skabe social samhørighed og også for kvindepolitikker og ligestilling. Jeg kan kun tilskynde EU til at tilbyde flere programmer fremover, for de bliver meget positivt modtaget af borgerne og har netop disse målsætninger, som vi konstaterede under evalueringen af deres gennemførelse. Vi skal få borgerne i de europæiske regioner til at føle større ejerskab. Vi er nu i en fase, hvor vi drøfter en mellemkategori af regioner. Dette er meget vigtigt, fordi Europa har været med til at sikre, at der skabes job i disse regioner. Min forståelse af vækst er, at det primært er bæredygtig vækst, der skaber social retfærdighed. Samhørighedspolitik ligger i centrum af europæisk politik.
Adam Bielan
(PL) Fru formand! Der er ingen tvivl om, at samhørighedspolitik er med til at forbedre det sociale og økonomiske miljø og frem for alt fremmer udviklingen i de regioner, der modtager støtte. Men vi må heller ikke glemme, at den brede vifte af investeringsmuligheder også giver de rigere medlemsstater en gevinst. Ifølge vores skøn vil værdien af alle fordelene ved gennemførelsen af samhørighedspolitikken i mit land, Polen, for landene i den 'gamle' Union ligge helt oppe på 38 mia. EUR i 2015. Jeg håber, at det forhold, at den afgørende debat om samhørighedspolitikkens fremtid finder sted under det polske formandskab, vil bidrage til at sikre, at de forslag til store nedskæringer, der kommer på dette politiske område, ikke bliver til noget.
Min region of Mazowsze overstiger desværre loftet med 75 % af EU's BNP på grund af vores hovedstads, Warszawas, meget stærke økonomiske position. Den risikerer derfor at miste sin støtte. Der er 35 europæiske regioner, som befinder sig i en tilsvarende situation. Jeg vil gerne opfordre til at få vedtaget deres forslag om at indføre en mellemkategori af regioner, så støtten ikke bliver fjernet så hurtigt. Hvis vi analyserer Mazowszes økonomiske situation uden at medtage Warszawa, kan vi se, at BNP for en stor del af regionen ligger langt fra de 75 %, ja, det er endog lige så lavt som i de fattigste regioner i EU, hvilket viser, at det er meget vigtigt med fortsat støtte.
François Alfonsi
(FR) Fru formand, hr. kommissær! Samhørighedspolitikken er selve sjælen i EU's politikker, den er et udtryk for solidariteten mellem medlemsstaterne, uden hvilken EU ikke ville eksistere.
Den har givet imponerende resultater i de sidste 30 år. Det kræver, at vi vedtager prioriteringer for fremtiden. For det første ingen nedskæringer i budgetforpligtelserne for samhørighedspolitik. For at kunne opbygge programmeringen for 2014-2020 skal hr. Hahn kunne regne med de samme budgetbeløb som tidligere.
For det andet skal vi have nye rammer for denne politik, som skal tilpasses de nye situationer og udfordringer. Her er oprettelsen af mellemkategorien af regioner et vigtigt punkt. De skal være berettigede til en støtte, der er mere målrettet og bedre finansieret, så hver region kan forblive på EU-gennemsnittet uanset dens strukturelle handicap, uanset hvor langt bagud den er på grund af sin fortid, eller uanset hvor udsat den er for nuværende eller kommende kriser.
Det er et langsigtet mål med territorial balance, som vi forfølger med disse målsætninger for mellemkategorien af regioner, for at forhindre for stor en kløft mellem udviklede regioner og regioner, der er isoleret beliggende, halter bagefter og endog er truet af affolkning i morgendagens Europa.
For det tredje har fru Sanchez-Schmids initiativbetænkning den store fortjeneste, at den viser, hvor megen værditilvækst for EU mål 3 kan skabe. I den nye samhørighedspolitik vil mål 3 ved hjælp af et engagement fra makroregionerne blive meget stærkere, således som fru Sanchez-Schmid opfordrer til i sin betænkning.
Danuta Maria Hübner
Fru formand! I de senere år har medlemsstaterne, Kommissionen og Parlamentet arbejdet tæt sammen om, hvordan man kan forbedre effektiviteten af EU's samhørighedspolitik, dens resultater og kvaliteten af dens interventioner.
Vi er kommet til den konklusion, at konditionalitet og incitamenter af god kvalitet inden for politikkens rammer kan være et effektivt værktøj. I dag er jeg overbevist om, at vi er velforberedte til at indføre konditionalitetsinstrumenter i de politiske rammer for at øge udbyttet af investeringerne.
Konditionalitetsforpligtelser bør handle om forbindelsen mellem politiske interventioner og fremskridt med institutionel, administrativ og strukturel effektivitet. I forbindelse med de kommende forhandlinger bør vi sikre hensigtsmæssige lovrammer, der identificerer succesfaktorer for effektivt vækstfremme gennem samhørighedspolitik.
Jeg forventer en yderligere integration af ex ante-konditionalitet i programmeringsprocessen. Jeg forventer også en direkte sammenhæng mellem ex ante-konditionalitet og politikkens og programmernes effektivitet, at vi får et begrænset antal programmer, og at de skræddersys til specifikke sammenhænge og overholder vedtagne kriterier.
Vi skal også sørge for, at konditionalitetsprocedurerne ikke skaber yderligere byrder, men snarere mindsker dem, og at de ikke medfører forsinkelser i gennemførelsen af politik, programmer og projekter.
Andrea Cozzolino
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Den struktur for samhørighedspolitikken, vi drøfter i dag, er meget rosværdig.
Mine bemærkninger vedrører tre ting. For det første er samhørighedspolitikken efter min opfattelse et af de grundlæggende værktøjer til at mindske ubalancen mellem og i medlemsstaterne. Det er derfor også en af de grundlæggende politikker til bekæmpelse af den langvarige økonomiske og finansielle krise, som vi har gennemlevet de sidste par år.
For det andet synes jeg, det er en god idé at inddrage nye regioner og borgere i samhørighedspolitikken. Men det er også vigtigt at diskutere disse spørgsmål med en klarere forestilling om, hvor meget denne nye politik koster, hvilke følger den får for den generelle samhørighedspolitik, og hvordan vi skal fordele ressourcerne i forbindelse med reformen af de finansielle overslag fra nu og til 2020.
Endelig er spørgsmålet om byernes centrale rolle i samhørighedspolitik af afgørende betydning. Det er vigtigt, at der er gjort et vist fremskridt i den retning med hr. Vlasáks betænkning, som jeg i høj grad tilslutter mig, da jeg synes, at vi med denne betænkning bedre kan fastlægge de retlige rammer for byspørgsmålet og også indføre værktøjer såsom kommunernes operationelle programmer, der kan tilføre samhørighedspolitikken en ny kvalitet.
Michail Tremopoulos
(EL) Fru formand! Formålet med betænkningen er at afdække, om medlemsstaterne har gennemført europæisk lovgivning i national lovgivning. Det, vi ønsker, er en første reel analyse af samhørighedspolitikkens programmer for perioden 2007-2013.
Jeg vil fokusere på gennemsigtighed, som er grundlaget for den betænkning, jeg har udarbejdet. Ordføreren hr. Mikolášik nævnte spørgsmålet om gennemsigtighed i tildelingen af midler som en forudsætning for at nå de overordnede målsætninger for samhørighedspolitikken. Hvordan kan vi få et samlet billede over EU-niveauet, når det kun er 19 lande, der har indsendt de nødvendige indikatorer for en sammenligning? Selv om vi har bedt Kommissionen forbedre konsekvensen og kvaliteten af de indhentede data, er der et gennemsigtighedstomrum, en mangel på data.
Vi skal sende et klart budskab. De samlede bevillinger til udvalgte projekter kan ikke gennemsnitligt svare til 27 % af de samlede tilgængelige midler. 9 medlemsstater kan ikke få over 40 % og 4 medlemsstater under 20 %. Vi kan ikke have en samhørighedspolitik med to eller tre hastigheder. De nødvendige data skal derfor formidles og bruges.
Jan Olbrycht
(PL) Fru formand, hr. kommissær! Samhørighedspolitikken er den mest gennemsigtige EU-politik, hvilket betyder, at dens succeser kan ses meget hurtigt og tydeligt, men det gælder også dens nederlag og vanskeligheder, som skyldes svaghederne i forvaltningen i Bruxelles og også meget ofte medlemsstaternes svage forvaltning. I den sammenhæng er det meget let at nå til konklusioner og meget let at bruge forskellige eksterne forhold såsom krisen til at begrunde en sænkning af midlerne til denne politik til fordel for andre EU-politikker, men det vil helt klart være en fejltagelse.
Vi skal indse, at hvis vi antager, at samhørighedspolitikken kun er en politik for de fattigste, så bør den langsomt udfases, hvilket betyder, at den langsomt bør forsvinde helt fra listen over EU- politikker. Men det er da ikke den slags politik, vi taler om i dag, er det? Denne politik handler om at udligne forskelle - forskelle, der altid vil være der, og der kommer nye forskelle, som vi ikke kender endnu. Og så er det en pro-investeringspolitik og en pro-udviklingspolitik. Det er derfor en politik, der kræver, at vi gør, hvad der står i traktaterne, og at vi gør det på de nye måder, der er fastlagt dér.
Her vil jeg gerne udtrykke min glæde over Kommissionens beslutning om at genopbygge politikkens indre struktur og tilpasse den de nye vilkår. Jeg vil også udtrykke min glæde over Kommissionens forslag til nye foranstaltninger, herunder bl.a. forslaget om at oprette en mellemkategori af regioner. Arbejdet med den nye struktur vil øge effektiviteten og gøre det muligt at gennemføre politikken på en måde, der står mål med de udfordringer, vi står over for i øjeblikket.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Fru formand! Grænseoverskridende samarbejde i et grænseløst Europa er til fordel for de lokale og regionale myndigheder, fordi det spiller en vigtig rolle i den løbende udvikling af EU's indre marked. Men grænseområder har et vigtigt særtræk, nemlig fælles, multikulturelle traditioner og etnisk mangfoldighed, hvilket er aspekter, der normalt giver et solidt grundlag, ikke kun for samspil mellem mennesker, men også mellem samfund i forskellige områder.
Vi er alle klar over, at et meget almindeligt træk ved grænseområder er en højere gennemsnitlig arbejdsløshed, dog med store forskelle mellem regionerne, samt en høj skjult arbejdsløshed, fordi mange af de arbejdsløse ikke bliver registreret.
En integreret tilgang til arbejdsmarkedet i grænseområder kan derfor bidrage til, at vi finder løsninger på strukturproblemer og mindsker afstanden mellem efterspørgsel og udbud. Derfor skal mål 3 styrkes betydeligt, som ordføreren også anbefaler.
Iosif Matula
(RO) Fru formand! Samhørighedspolitik er et effektivt instrument til at håndtere de store udfordringer, som de europæiske regioner står over for, såsom globalisering, klimaændringer og demografiske tendenser. Der er gjort store fremskridt på EU-niveau med hensyn til regionernes afbalancerede udvikling, men det er ikke nok. Derfor skal vi have en ambitiøs samhørighedspolitik for alle regioner i EU, som mindsker de nuværende uligheder.
Støtte til konvergenskravene i de mindre udviklede områder skal fortsat være en prioritering i den kommende programmeringsperiode, så vi kan sikre retfærdig adgang til samhørighedspolitikkens instrumenter. På den måde kan vi udnytte bestemmelserne i Lissabontraktaten, som understreger, at der under mål 1 (konvergens) skal afsættes en passende del til de regioner, der har de største behov i henseende til deres udviklingsproblemer.
EU kan kun konkurrere med sine rivaler på globalt plan, hvis samhørighedspolitikken kan udnytte hele udviklingspotentialet i ikke kun byregioner, men også landdistrikterne med deres endogene potentiale, og hvis den kan give et tilstrækkelig fleksibelt svar på de udfordringer og problemer, der er identificeret i Europa 2020-strategien.
Innovation, uddannelse, energi, miljø, beskæftigelse, konkurrenceevne, kvalifikationer og fattigdomsbekæmpelse er og skal fortsat være en integrerende del af struktur- og samhørighedspolitikken. Den nye samhørighedspolitik skal være klart resultatorienteret og fastlægge de nødvendige reformer, samtidig med at den skal mindske bureaukratiets byrder og forenkle forvaltningen af midlerne.
Jeg kommer fra et land, hvor især i 2013-2020-perioden bliver bestemmende for, hvordan vi opfatter EU's fælles udvikling. I praksis vil de midler, der nu og i de næste 10 år afsættes til Rumænien, være en langsigtet investering, som er nødvendig for at skabe en afbalanceret udvikling i hele EU.
Tillykke til min kollega hr. Pieper og alle ordførerne med denne fortræffelige betænkning.
Mojca Kleva
(SL) Hr. formand! I en tid med finansiel og økonomisk krise har samhørighedspolitikken vist sig at være det vigtigste værktøj til at mindske den økonomiske og sociale ulighed mellem regionerne i EU. Det er en af vores grundlæggende politikker, hvis positive virkninger virkelig kan ses overalt, i alle hjørner af EU, i alle medlemsstater, i snart sagt alle byer og lokalsamfund i EU.
Det er en politik, der muliggør strukturreformer og fremskridt. Den giver en løsning på den nuværende vanskelige økonomiske situation, og oven i købet uden at det koster noget. Også Europa 2020-strategiens succes afhænger i høj grad af en vellykket samhørighedspolitik, og derfor er det utrolig vigtigt, at disse midler i den næste syvårsperiode stadig prioriteres højt i EU's budget.
Da det vigtigste spørgsmål, nemlig integration af det, der betegnes den nye mellemkategori af regioner, stadig er uløst, vil jeg opfordre kommissæren og Kommissionen som helhed til hurtigst muligt at give os alle oplysninger, så vi kan få klarhed over det med denne kategori af regioner, især de finansielle aspekter og virkninger, da dette spørgsmål vedrører den fremtidige udvikling i EU's regioner.
Alain Cadec
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Med vedtagelsen af Garriga Polledos betænkning har Parlamentet anmodet om flerårige finansieringsrammer for 2014, som står mål med de budgetudfordringer, der venter os. Regionalpolitikken skal forsynes med finansielle ressourcer, der mindst svarer til dem, den har haft i denne periode. Det er en prioritering.
Alle EU's regioner bør fortsat have adgang til strukturfondene. Vi skal naturligvis fokusere vores indsats på at hjælpe de mindst udviklede regioner med at indhente de andre ved hjælp af mål 1.
Af retfærdighedshensyn skal vi også yde den rette støtte til regioner, der ikke henhører under mål 1, men alligevel har strukturelle problemer. Det glæder mig derfor, at Kommissionen har foreslået at oprette en mellemkategori af regioner, hvis BNP pr. indbygger ligger mellem 75 og 90 % af EU's gennemsnit. Jeg vil også benytte lejligheden til at takke kommissær Hahn for dette arbejde.
Dette nye instrument sætter os i stand til at tage et bedre hensyn til de specifikke særtræk i mange regioner, der hverken er fattige eller rige. Denne mellemkategori bliver også mere retfærdig, fordi der så kan ydes samme støtte til regioner med et sammenligneligt udviklingsniveau. Jeg vil dog forsikre regioner, som ville have været kvalificeret til udfasningsmekanismen, om, at de ikke vil blive svigtet. De bliver fuldt berettigede under mellemkategorien og bliver endog dem, der får mest ud af det.
Endelig vil jeg påpege, at denne nye kategori ikke medfører yderligere udgifter takket være de besparelser, der forventes i flere regioner, som ikke længere er omfattet af mål 1. Det drejer sig også om at mindske støtten til de regioner, der er støtteberettigede under mål 1, 2 og 3.
Men hvis vi ikke opretter denne mellemkategori, kan vi være sikre på, at budgettet til samhørighedspolitikken vil blive reduceret. Vi bevarer kun dette budget, hvis vi opretter denne kategori. Jeg tror ikke, der er nogen, der ønsker en sådan nedskæring i budgettet. Jeg vil benytte lejligheden til at takke ordføreren hr. Pieper for hans arbejde.
Sergio Gaetano Cofferati
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Økonomisk samhørig har sammen med social samhørighed og også territorial samhørighed har været grundprincipperne i fastlæggelsen af EU's politikker lige siden starten.
Derfor er det meget vigtigt at understrege disse mål, sådan som de fastlægges i de tekster, vi drøfter, og strukturfondene bør revideres og ændres, så det bliver muligt at nå de resultater, der er hensigten, på en mere effektiv måde. Her er Den Europæiske Socialfond grundlæggende af en meget enkel grund, nemlig at vi befinder os i en akut fase af den økonomiske og sociale krise, som ikke er ovre endnu, og som netop har så alvorlige følger for arbejde og beskæftigelse.
Det er meget vigtigt, at Europa bevarer sin socialmodel og samtidig gentager, at arbejde er en uomtvistelig social værdi, og at beskæftigelse er et af hovedreferencepunkterne i brugen af de ressourcer, som den økonomiske udvikling skal skabe. Derfor skal Socialfonden styrkes, den skal fortsat være uafhængig, og den skal have flere ressourcer. Viden er central og en drivkraft bag alle konkurrencemodeller. Alt det får vi ikke, medmindre der sker en stor forbedring af kvaliteten af jobbene. Derfor er Den Europæiske Socialfond lige så vigtig, hvis ikke vigtigere, som den altid har været.
José Manuel Fernandes
Hr. formand! EU har mere end nogensinde før behov for en samhørighedspolitik, der fremmer reel konvergens, vækst og beskæftigelse, samtidig med at den bidrager til at nå miljømålene.
I lyset af den nuværende finansielle situation og igangværende gennemførelse af programmerne bør Kommissionen gøre alt for at fremme enkelhed og fleksibilitet i bestemmelserne for programmernes gennemførelse og bør tillade genforhandling af finansieringsgrader inden for rammerne af de eksisterende forordninger, når det er nødvendigt, og når medlemsstaterne ønsker det.
Samhørighedspolitikken bør være resultatorienteret og rettet mod klare, målelige målsætninger og resultatindikatorer. Samhørighedspolitikken bør også fremme gennemsigtighed. For at overvåge dette og sikre, at vi har gennemsigtighed, anbefaler jeg, at oplysninger vedrørende vedtagelsen og gennemførelsen af projekter bør stilles til rådighed i realtid af så detaljerede klassifikationer af territoriale og statistiske enheder som muligt, så hele offentligheden har adgang hertil.
Jan Kozłowski
(PL) Hr. formand! Først vil jeg lykønske ordførerne med et fremragende arbejde. Som de understreger, har samhørighedspolitikken bevist sin betydning, også i krisetider, som en politik for udvikling, der støtter investeringer og giver både direkte og indirekte fordele for alle regioner. Som eksempel kan jeg nævne, at for hver euro, der investeres i mit land Polen, kommer 46 cent tilbage til de 15 'gamle' medlemsstater.
Støtte til udvikling og investeringer samt samhørighedspolitikkens betydning for at nå målsætningerne i Europa 2020-strategien er grundene til, at denne politik mindst bør have samme vægt som nu, og det gælder også den finansielle støtte. Det er dog nødvendigt at forbedre integrationen af midlerne og at skabe en fuldstændig synergi mellem dem. På grund af de farer, der knytter sig til ungdomsarbejdsløshed og de demografiske forandringer, er det afgørende at sikre fuldstændig udnyttelse af potentialet i Den Europæiske Socialfund (ESF), og det forudsætter en bedre koordination af ESF og andre instrumenter på regionalt og lokalt niveau.
María Irigoyen Pérez
(ES) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den nuværende økonomiske og finansielle krise understreger behovet for regionalpolitik som det bedste middel til at mindske udviklingsforskellene mellem regioner og medlemsstater. Samtidig kan vi genoprette et positivt image for EU, som borgerne for tiden kun associerer med barske kriseprogrammer og nedskæringer.
I fremtidens samhørighedspolitik, solidaritetssøjlen mellem det europæiske projekt og social retfærdighed, skal der tages hensyn til følgende prioriteringer: For det første en styrkelse af den sociale samhørighed og håndtering af udfordringerne som beskrevet i Europa 2020-strategien, for det andet hensyn til behov og geografiske særtræk i regionerne, navnlig de ugunstigst stillede regioner, for det tredje bevaring af en todelt tilgang til indsamling af midler, så regionerne ikke går bort fra konvergensmålet, samt undgå pludselige ændringer i modtagelsen af støtte og for det fjerde fremme et retfærdigt system.
Endelig vil jeg sige, at myndighederne fører nogle barske tilpasningspolitikker. Derfor er støtte fra EU nødvendig. Det håber jeg, at Rådet vil notere sig.
Kristiina Ojuland
Hr. formand! GD for Udvikling og Samarbejde er ansvarligt for at forvalte de grænseoverskridende samarbejdsprogrammer under det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI), og det har skabt en helt absurd situation for det grænseoverskridende samarbejde med Rusland, som hverken er et ENPI-målland eller modtager af udviklingsbistand fra EU.
Jeg er enig med ordføreren i, at det overordnede ansvar for ENPI skal tilbage til GD for Regionaludvikling, og at programmer for grænseoverskridende samarbejde bør gennemføres inden for nogle rammer, der svarer til rammerne for Interreg-programmerne. Uanset den eksterne dimension bør grænseoverskridende samarbejdsprogrammer ikke gennemføres under forordninger for udviklingsbistand. Deres karakter kræver anvendelse af EU's bestemmelser for territorialt samarbejde.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Hr. formand! Samhørighedspolitikken er det bedste værktøj til at skabe lige muligheder for udviklingen i EU's regioner og fremme økonomisk vækst.
For at nå målsætningerne for samhørighedspolitikken er det ikke blot vigtigt at udnytte alle tilgængelige midler, men frem for alt at udnytte dem effektivt, mindske bureaukratiet og skabe en god synergi mellem midlerne. Det er meget vigtigt at udnytte Den Europæiske Socialfond på en sådan måde, at arbejdsløse kommer i arbejde igen og ikke bare får en uddannelse, hvilket er meget almindeligt. Penge til innovation, forskning og udvikling er vigtigt, fordi virksomhederne og regionerne så kan blive mere konkurrencedygtige.
Et vigtigt mål for samhørighedspolitikken er grænseoverskridende samarbejde i EU. Derfor er det vigtigt at gennemføre og fremme et harmonisk samarbejde i grænseområder, dels ved EU's indre grænser, men især ved de ydre.
Makroregioner er meget effektive, og her vil jeg foreslå kommissæren, at der i lighed med andre strategier udvikles en strategi for Karpaterne, en af EU's største regioner og en af de regioner, der har flest naturrigdomme.
Patrice Tirolien
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne understrege Parlamentets støtte til oprettelsen af en mellemkategori af regioner og påpege, at dette på ingen måde - i strid med hvad vi har hørt - kommer til at bebyrde Fællesskabets budget yderligere. Det, vi foreslår, er en revolution i overgangsbegrebet uden at ændre budgettet. Vores ønske er at få et retfærdigere system, der hjælper de regioner, som har de største problemer. Dette overgangsområde mellem 75 og 90 % af EU's BNP er et reelt løfte om at føre en konsolideret samhørighedspolitik i de kommende år.
Desuden glæder det mig, at vores beslutning har bekræftet Parlamentets engagement i regionerne i randområderne. De har særlige, permanente problemer, der kræver en solidarisk indsats, så de effektivt kan blive EU's kontakt til resten af verden.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand! Regionalpolitik og samhørighedspolitik er nødvendige for at udligne udviklingsforskellene. De er vigtige for borgernes velstand og også for EU's konkurrenceevne. Regionalpolitik på EU-niveau skal først og fremmest skabe merværdi og nye virksomheder og følgelig beskæftigelse.
Vi skal spørge, om det er fornuftigt at styre al nuværende regionalstøtte gennem Bruxelles, eller om pengene kan bruges mere effektivt, hvis de tildeles direkte til regionerne i medlemsstaterne. EU's regionalpolitik tynges af bureaukrati og misbrug. Der er masser af bureaukrati både i EU og i medlemsstaterne, og det har ført til en situation, hvor mange innovative virksomheder, gamle som nye, ikke ansøger om midler eller støtte, fordi der skal ansættes en eller to personer til at udarbejde ansøgningen, og det tager for lang tid. Vi skal overveje, om Europas innovationspolitik overhovedet har en fremtid, hvis regionalpolitikken ikke understøtter den.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Hr. formand! Samhørighedspolitikken er en af EU's mest symbolske politikområder, som bedst symboliserer vores ideal, nemlig opbygningen af det europæiske projekt. Det fortjener og kræver, at alle aspekter drøftes i dybden her i dag med deltagelse af disse mange ordførere, som jeg gerne vil lykønske.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af at tilpasse budgettet til denne politik med større fleksibilitet og kontrol, så de europæiske midler virkelig sætter gang i udviklingsprojekter, der kan være bæredygtige. Derfor er det vigtigt, at regioner, der allerede er ude af mål 1, kan gå gennem en mellemfase, som konsoliderer den udvikling, de selv har vist, at de kan skabe, i stedet for at de bare bliver svigtet, da dette vil udgøre en fare for det fremskridt, de allerede har gjort.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Vi er i færd med at drøfte et emne, der er vigtigt for de nye medlemsstater, også Ungarn. Nogle alarmerende oplysninger tyder på, at nogle af beslutningstagerne i Kommissionen agter at skære drastisk ned på budgettet til samhørighedspolitikken fra 2014. Det vil være ensbetydende med selvmord. Noget sådant vil ikke blot gøre det umuligt at udligne forskellene mellem regionerne, men også bringe Europa 2020-strategien i fare. Forslaget om at indføre en midlertidig støttekategori er bestemt både rigtigt og socialt retfærdigt. Men det er uacceptabelt at koble samhørighedsstøtte sammen med et system af makroøkonomiske betingelser, fordi vi derved straffer regionerne for en regeringspolitik, de ingen indflydelse har på. Endelig er den operationelle ramme bag samhørighedspolitikken vellykket og grundlæggende sund, gennemsigtigheden skal øges og bureaukrati sænkes.
Sabine Verheyen
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Det tværregionale samarbejde vil blive stedse vigtigere i fremtiden. Grænseoverskridende samarbejde og makroregionalt samarbejde er utrolig vigtigt for at nå målene i Europa 2020-strategien i et Europa med større sammenhængskraft. Grænseregionerne står stadig over for særlige udfordringer. De grænseoverskridende projekter om f.eks. infrastruktur, virksomhedssamarbejde, forskningssamarbejde, udvikling af arbejdsmarkedet og uddannelse fungerer som drivkraft for store dele af EU.
Vi skal have klare, enkle strukturer til interregionale projekter. Forskellige nationale krav til projektpartnerne gør ofte samarbejdet om og gennemførelsen af specifikke bæredygtige projekter mere vanskelig. Opfordringen i hr. Piepers betænkning til at øge andelen af interregionalt samarbejde, mål 3, til 7 % er et vigtigt fremskridt, og det støtter jeg helhjertet.
Luís Paulo Alves
(PT) Hr. formand! Samhørighedspolitik er nøglepolitikken for det europæiske projekts fremtid. For at kunne fungere kræver indførelsen af et fælles område med et indre marked og en fælles valuta en vis konvergens mellem medlemsstaterne og deres regioner. De nuværende forskelle i konkurrenceevne og den asymmetriske udvikling har uundgåeligt svækket Europa og har ført til en krise, der rammer euroområdet. Derfor kræver dette afgørende behov for konvergens helt klart et stort samhørighedsbudget, som ikke må svækkes til fordel for andre politikker. For at kunne gøre mere skal EU have mere, og det kan ske ved at hæve budgettet i stedet for at reducere samhørighedsbudgettet, uanset hvor lidt det er.
Jeg vil derfor spørge kommissæren, om det uden at hæve EU's budget er muligt, at infrastrukturfonden og de nye innovationspolitikker, som vil blive hægtet sammen med samhørighed og regional udvikling, som jeg støtter, bliver en trojansk hest i samhørighedsbudgettet?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Samhørighedspolitik spiller en vigtig rolle for udviklingen i regionerne, der samler byer og landdistrikter og skaber enhed mellem disse to. Det er et faktum, at byområder har en stor indflydelse på, hvor hurtigt den regionale udvikling sker. De skal have den nødvendige støtte i denne rolle. Men vi skal huske at stræbe efter en balance i udviklingen af byer og landdistrikter.
Jeg vil lige bemærke, at samhørighedspolitikken ikke er særlig synlig i landdistrikterne trods alt det, der er blevet sagt herom. Det er nødvendigt at afsætte midler til udvikling af landdistrikterne under samhørighedspolitikken, fordi den anden søjle i den fælles landbrugspolitik flytter sine aktiviteter til grønne aktiviteter, 'økologisering', miljøspørgsmål, landbrugsudvikling og forarbejdning af landbrugsvarer. Men vi mangler midler til udvikling af virksomheder samt teknisk og social infrastruktur i landdistrikter, og her kommer samhørighedspolitikken ind i billedet. Etableringen af teknisk infrastruktur er grundlæggende for udvikling, men vi må ikke glemme udviklingen af virksomheder eller social infrastruktur og videnskab og forskning, der har grundlæggende indflydelse på moderne, intelligent og innovativ udvikling.
Victor Boştinaru
(RO) Hr. formand! Vores forhandling i dag er det bedste argument for behovet for en solid, velfinansieret samhørighedspolitik i de fremtidige finansieringsrammer.
Jeg er inspireret af den fremragende tale af fru Hübner, vores udvalgs formand, og den fremragende betænkning fra hr. Theurer om erfaringerne fra absorptionskapaciteten. Derfor vil jeg spørge kommissæren om, hvordan Rumænien, det land, der har den laveste absorptionsgrad, i et europæisk perspektiv for den fremtidige finansieringscyklus kan forpligte sig til at gennemføre den såkaldte administrative reform, som ikke har noget at gøre med regionalreformen, uden en indvirkningsundersøgelse, uden i det mindste at have gennemført høringer med generaldirektoratet for regionalpolitik, som hørte om dette projekt i pressen, og uden at have gennemført høringer med politiske aktører, lokale aktører og civilsamfundet, hvilket bringer hele projektets stabilitet og forudsigelighed i fare.
Monika Hohlmeier
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne sige to ting i forbindelse med samhørighedspolitik og regionalpolitik. Den første er debatten om den såkaldte mellemkategori, som har meget nationale toner. For mig er det vigtigt, at vi ser på følgende under vores diskussion: regionalpolitik og økonomisk udviklingspolitik skal indebære et system med incitamenter, så de relevante regioner kan udvikle sig. Hvis systemet indrettes på en sådan måde, at det udvikler en afhængighed af fortsat støtte, uden at det kræves af regionerne, at de skaffer de relevante ressourcer, tror jeg, at en sådan mellemkategori bliver en ubegrænset katastrofe, fordi det altid vil være et stridsspørgsmål uden begrundelse. Men der vil være fornuft i at lade mål 1-regioner, der mister deres status som mål 1, fortsætte med at få specialstøtte. Der vil også være fornuft i, at en region, der af forskellige grunde har finansielle og økonomiske problemer, modtager støtte. Det, vi ikke ønsker, er en mentalitet med konstant støtte. I stedet skal vi tilbyde hjælp og støtte til de regioner, der har brug for det.
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! Samhørighedspolitik er utvivlsomt grundlæggende for EU's udvikling. Denne struktur styrker europæisk konkurrenceevne. Regionerne skal fortsat have hjælp til at nå deres mål med at skabe økonomisk og social samhørighed. De skal have finansiel støtte, og der skal tages hensyn til primært regionernes BNP.
Almindelige borgere skal sikres adgang til social, uddannelsesmæssig, sundhedsmæssig og transportmæssig struktur. På den måde kan vi støtte op om den økonomiske udvikling med høj livskvalitet, så vores borgere bliver hjemme i Europa.
SMV er nøglen til at sætte gang i den økonomiske konkurrenceevne. De skal have større incitament i form af mere fleksible regler for adgang til midler, og de skal have hjælp.
Jeg mener derfor, at lige adgang til infrastruktur og kvalitetsydelser samt støtte til SMV er grundprincipper for den regionale udviklingspolitiks struktur, og at dette er vejen til global konkurrenceevne.
Rosa Estaràs Ferragut
(ES) Hr. formand! Der er ingen tvivl om, at samhørighedspolitik har bidraget til øget produktiviteten i alle regioner i EU og til at udligne regionale forskelle, og der er ingen tvivl om, at den har været vigtig for alle borgere, og at den hjælper og fortsat vil hjælpe med til at bekæmpe den økonomiske og finansielle krise, som Europa lider under. Derfor kommer den femte samhørighedsrapport på det helt rette tidspunkt.
Der er tre hovedtanker. Den første er, at bruttonationalprodukter skal suppleres med andre indikatorer fra de nationale og regionale myndigheder. Den anden idé er, at der skal oprettes en mellemkategori, så alle regioner, der ikke henhører under konvergens og ikke kan sikre deres konkurrenceevne, kan behandles på samme måde, når der opstår tilsvarende situationer, og så disse regioner aldrig kommer ud for bratte forandringer. Den tredje idé er at styrke mål 3.
Jeg vil gerne komme med to anmodninger. Maksimumafstanden på 150 km skal fjernes, så store regioner som f.eks. Balearerne får adgang til grænseoverskridende samarbejde. Min anden bemærkning er, at der står i betænkningen, at EU's arbejdssprog er fransk, engelsk og tysk. Det er ikke korrekt. Det er de 23 EU-sprog, der gør os rige og mangfoldige.
Nadezhda Neynsky
(BG) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordførerne med deres arbejde med dette vigtige emne.
Som bulgarsk politiker følger jeg med særlig interesse udviklingen vedrørende mellemkategorier af modtagerregioner, som forventes oprettet under de nye budgetrammer for 2013-2020.
Som jeg flere gange har understreget i dag og også under forhandlingen, mener jeg, at dette emne kræver yderligere drøftelse, fordi man nu er ved at indføre en forudsætning om nye inddelinger og udelukkelser i behandlingen af individuelle regioner, hvilket strider mod det europæiske subsidiaritetsprincip. Mellemkategorien strider mod princippet om at samle de europæiske regioner, hvis udvikling ligger under EU-gennemsnittet. Det er ikke klart nok, hvilket grundlag man har brugt til at fastsætte grænserne på hhv. 75 og 90 %, eller hvorfor man f.eks. ikke har oprettet en kategori for særligt uudviklede regioner.
Jeg vil stemme på grundlag af ordførerens forslag i punkt 34 med forbehold for at nævne regioner, der falder under disse tærskler. Jeg stemmer også for ændringsforslag 5 for at få klare, stramme kriterier, som vi anser for at være af største betydning for at undgå problemer med fortolkningen af de nye rammer.
Johannes Hahn
Hr. formand, mine damer og herrer! Først vil jeg sige tak for det engagement, De har udvist i denne omfattende forhandling, der har haft en lang række indlæg. Det viser behovet for at behandle forskellige aspekter af regionalpolitik og samhørighedspolitik i detaljer her i Parlamentet. Jeg vil gerne begynde med noget, der ligger mig meget på sinde. Det var meget vigtigt for Parlamentet rent tidsmæssigt, og noget, som det glædede mig, nemlig at Parlamentet fik mulighed for at udarbejde en detaljeret udtalelse forud for offentliggørelsen af vores udkast til forordninger, og at denne udtalelse så også indgår i de relevante forordninger. Derfor vil jeg bede om Deres forståelse for, at jeg på nuværende tidspunkt ikke kan stille detaljerede, skriftlige forslag, da disse især vil blive baseret på de nu fremlagte betænkninger.
Det er yderst vigtigt, at vi lægger større vægt på kvaliteten af arbejdet med regionerne, især når vi ser på lande, der har overordentlig store strukturproblemer. I den sammenhæng er det nødvendigt ikke blot at tale om tildeling af ressourcer og fastlæggelse af målsætninger, men også at bidrage til fastlæggelsen af programmer og bistå med at oprette grupper af individuelle regioner og dele af regioner for at skabe bæredygtig økonomisk vækst.
Med risiko for at gentage, hvad nogle talere allerede har sagt, vil jeg påpege, at vores forslag kommer til at indeholde et særskilt kapitel om ledelse på flere niveauer, vi giver udtryk for vores holdning og opfordrer interessenter til at samarbejde om udkastene til operative programmer i regionerne. Her vil jeg også opfordre personer med beslutningsansvar i regionerne til at sikre, at de lokale forvaltninger kommer med. Derfor har jeg som De hørt klager fra regionerne over, at de nationale myndigheder ikke er med, mens de lokale forvaltninger begræder, at de ikke er med på det regionale niveau.
Hvis vi ser på tanken om ejerskab, som er blevet nævnt flere gange, er det bestemt vigtigt, at vi alle hjælper til. Forenkling er et ord, der er meget, hvis ikke ligefrem for meget brugt, men som er en udfordring for os alle. Men forenkling må ikke blot være ensbetydende med, at der slækkes på kontrollen. Vi skal bruge de rette midler til at forenkle vores aktiviteter. Her har jeg store forventninger til hr. Barniers arbejde inden for offentlige indkøb, som forenkler processen gennem yderligere standardiseringsprocedurer, reducerer fejlmargenerne og dermed yder et vigtigt bidrag til forenkling Vi skal gøre vores pligt her i form af at stille forslag i relation til faste beløb osv. Også her er det vigtigt, at medlemsstaterne følger trop.
En af talerne foreslog, at Den Europæiske Strukturfond udskilles fra strukturfondsfamilien, men vi har ingen planer i den retning. Meget af det, der skal ske i landdistrikterne, bør også være omfattet af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikter, hvis mål ikke blot er at støtte landmændene, men også at støtte landdistrikterne. Som vi ved, er der mange spillere og deltagere i denne sektor. Også her er opgaven at skabe en bedre koordination mellem de forskellige fonde, hvilket er et generelt mål i de fælles strategirammer.
Konditionalitet hjælper os til at forbedre kvaliteten af vores arbejde. Der er sagt meget i dag om mellemkategorier af regioner, det meste korrekt og vigtigt. Målet er at fremme udviklingen i disse regioner, som endnu ikke har nået EU-gennemsnittet. Det er selve formålet med regionalpolitik. Sagen er som følger: at bidrage til vækst rent kvalitativt og kvantitativt og sikre, at målsætningerne i Europa 2020 nås, f.eks. på områder som energi, klimaændringer, innovation, forskning, uddannelse, beskæftigelse og kampagnen om bekæmpelse af fattigdom. Tak til alle for denne yderst engagerede forhandling og også for den enorme støtte, som Parlamentet har givet vores politikker.
Miroslav Mikolášik
ordfører. - (EN) Hr. formand! Gennemførelsen af programmer er en dynamisk, løbende proces, som kan påvirkes ved at afdække de hyppige mangler i hele processen og på områder, hvor der er brug for reformer.
I denne sammenhæng øger strategisk rapportering som nyt instrument ansvarligheden med hensyn til at nå de politiske mål og viser, at samhørighedspolitik bør være rettet mod alle europæiske regioner og samfundsmæssige udfordringer, så vi kan skabe intelligent, bæredygtig og inkluderende vækst i hele EU.
Samhørighedspolitik afhænger af god styring på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan. Gnidningsløst samarbejde på alle disse niveauer er lige så ønskeligt som forenkling af hele processen. Midlerne skal naturligvis ikke stå ubrugte hen på grund af overflødigt bureaukrati eller dyre regler og procedurer. Velfinansieret samhørighedspolitik skal være tættere på EU's borgere og fortsat være rettet mod EU's regioner og samfundsmæssige udfordringer og både hjælpe de fattigere med at indhente underskuddet og skabe intelligent, bæredygtig og inkluderende vækst i hele EU.
Strategirapporten for 2010 er et stærkt incitament til at forbedre den nuværende gennemførelse af samhørighedspolitikkens programmer. Her tilskyndes medlemsstaterne også til at rette op på forsinkelserne i udnyttelsen af EU-midler og udvikle mere effektive handlingsplaner for at nå de vedtagne resultater. Derfor håber jeg, at resultatet af afstemningen i dag om strategirapporten for 2010 sender dette budskab til medlemsstaterne og Kommissionen.
