Insyn i finansiella frågor (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är betänkande av José Javier Pomés Ruiz, för budgetkontrollutskottet, om öppenhet i ekonomiska frågor.
José Javier Pomés Ruiz
föredragande. - (ES) Herr talman! Europaparlamentet har alltid velat införa en öppenhetspolitik när det gäller våra fonder, EU-fonderna. Så var läget när problem, som kanske uppstod på grund av dålig förvaltning, tvingade kommissionen ledd av Jacques Santer att avgå.
Sedan dess har saker och ting förbättrats avsevärt. Parlamentet har drivit fram en öppenhetspolitik, och kommissionen har stöttat parlamentet. Resultatet av Barrosokommissionens intresse är inget mindre än skapandet av en vice ordförandepost för att uppnå målet, här representerad av vice ordförande Siim Kallas, som jag välkomnar hit.
EU:s medborgare måste känna till vad vi gör med den lilla summa pengar de betalar till EU, vad vi gör med den ynka procenten. Vi måste ha mer kontroll över gemenskapsmedlem genom öppenhet. Öppenhet innebär inte längre att man bara sätter upp ett anslag i stadshuset eller på en byggplats som finansieras av regionala medel eller av Sammanhållningsfonden. Vi måste gå mycket längre än så, och det måste vara möjligt att fastställa vad som händer med den lilla summa pengar som de europeiska skattebetalarna i medlemsstaterna bidrar med.
Det är det som är öppenhetsinitiativet och som parlamentet helhjärtat stöder. Detta betänkande som vi lägger fram på eget initiativ innehåller två ting. Först och främst måste lite mer uträttas. I texten säger vi att öppenheten måste visas genom att man offentliggör svarta listor och information om vilka anbudsgivare som har accepterats och vilka som har uteslutits, och Olaf måste få en kodex för att garantera presumtionen om den anklagades oskuld, vilket inte varit fallet vid många tillfällen. Med andra ord, inom EU har Europaparlamentet redan sina egna etiska regler. Vi är inte tjänstemän, vi är politiker. Vi måste också vara öppna, och det är vi redan.
I ändringsförslag 2 till punkt 22 kräver jag därför att den lista som föreslås i öppenhetsinitiativet tas bort. Huvudorsaken är inte bara att parlamentet redan har fattat beslut om våra ekonomiska intressen, vårt uppdrag och våra resor, utan också att vi menar att det måste finnas regler som gäller för hela EU. Europaparlamentet har sina egna regler men de måste förbättras och kanske utvidgas.
Det finns en annan ändring där jag tar bort beskrivningen av parlamentsledamöter som innehavare av offentliga poster - vi innehar inga offentliga poster, vi är politiker. Den här sammanblandningen kan leda till problem i viss nationell lagstiftning.
Genom tanken på ökad öppenhet, som vi stöder, vill vi också fästa er uppmärksamhet på att medlemsstaterna gemensamt förvaltar över 80 procent av medlen. Vi uppmanar därför återigen medlemsstaterna att lämna nationella revisionsförklaringar. Detta är brådskande och nödvändigt och vi insisterar på att de måste ske. Vi menar att det initiativ som presenterades av kommissionsledamot Siim Kallas måste inkludera återbetalning av gemenskapsmedel. Vi kan inte utesluta detta: om våra pengar missbrukas måste vi få veta var de finner sig, hur de ska återbetalas, och när.
Vi har gjort många framsteg när det gäller öppenheten men parlamentet kommer att sträva efter fler.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Jag är mycket glad över att vara här i dag och på kommissionens vägnar tala om denna nyckelfråga, öppenheten. Jag måste tacka José Javier Pomés Ruiz för initiativbetänkandet, och budgetkontrollutskottet för dess värdefulla bidrag.
Betänkandet tar upp fem huvudfrågor. För det första ger det riktlinjer för offentliggörande av information om vilka som erhåller EU-medel genom bidrag och avtal. Vi arbetar på att införa villkoren om öppenhet enligt den omarbetade budgetförordningen. Villkoren inkluderades genom parlamentets arbete och blev gällande i maj 2007.
När det gäller den direkta förvaltningen så inrättade kommissionen i fjol en webbplats där man en via en enda portal kan nå alla relevanta platser i de olika generaldirektoraten. Även om vi hela tiden uppdaterar dessa webbplatser är portalen fortfarande en ganska förvirrande och komplicerad ingångsväg. Kommissionens avdelningar arbetar med att förbättra detta.
När det gäller den gemensamma förvaltningen är kommissionens roll att färdigställa och komma överens med medlemsstaterna om en gemensam standard för dessa informationspaket före april 2008. Jag citerar här från Dan Jørgensens utkast till betänkande om ansvarsfrihet. Medlemsstaterna fortsätter att ha ansvaret för uppgifterna. Kommissionen ansvarar för vilka standarder som ska tillämpas och för kontrollen av att medlemsstaterna följer de villkor som anges i budgetförordningen.
Den andra punkten i José Javier Pomés Ruiz betänkande handlar om återbetalningar. Jag sa tydligt vid budgetkontrollutskottets möte i januari 2008 att kommissionen hittills inte har kunnat ge parlamentet en fullständig bild över alla åtgärder för återbetalning. Jag gjorde en uppskattning av de återbetalningar som gjorts under 2006 och tillkännagav förbättringar i våra system, så att ABAC redovisningssystem i år kommer att innehålla mer detaljerade och fullständiga uppgifter om återbetalningar. Vi för en diskussion med Europeiska revisionsrätten om lämplig metod.
Informationen om återbetalningarna skulle inte vara fullständig utan tillförlitliga uppgifter från medlemsstaterna. När det gäller jordbruket verkar det uppmuntrande. I morgon kommer kommissionen att anta en handlingsplan för att stärka vår övervakning av strukturfonderna och som bland annat handlar om den här frågan.
Den tredje punkten i betänkandet rör förklaringen om ekonomiska intressen och särskilt resultaten från en oberoende jämförande undersökning som genomfördes i juli 2006. Den är knuten till Europeiska öppenhetsinitiativet och offentliggjordes 2007.
I undersökningen drog man slutsatsen att de flesta av EU:s institutioner har strängare regler än institutionerna på nationell nivå. Kommissionen och Europeiska investeringsbanken har de mest omfattande etiska reglerna av alla EU:s institutioner.
I undersökningen noterar man att kommissionen har ett relativt välutvecklat system för anmälan om intressekonflikter, och föreslår att man överväger en utökning av vår tillfälliga etiska kommittés mandat för en mer omfattande rådgivande roll. Jag vill uppmuntra er att läsa igenom undersökningen och dra era egna slutsatser om vad som är relevant för Europaparlamentet.
Den fjärde punkten som Pomés Ruiz tar upp gäller sammansättningen av kommissionens rådgivande expertgrupper. Jag vill tacka Pomés Ruiz för att han uppmärksammar värdet av det arbete som hittills har utförts. Vi kommer att läsa era rekommendationer för ytterligare förbättringar.
Den femte och sista frågan gäller styrelseformer inom institutionerna. Förra fredagen, den 15 februari 2008, var sista dagen för medlemsstaterna att skicka in sina årliga verksamhetsrapporter. Vid lunchtid i dag hade det inkommit 22 svar från medlemsstaterna. Vi utvärderar hur rapporterna uppfyller de krav som ställs i budgetförordningen, och vi kommer att rapportera till er så snart vi har en klar bild av läget, också vad gäller rapporternas kvalitet.
Sammanfattningsvis kan jag säga att vi tar öppenheten på största allvar, och att det europeiska öppenhetsinitiativet fungerar på många av de punkter som tagits upp i betänkandet.
(Applåder)
Ingeborg Grässle
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Öppenhetsinitiativet är förmodligen det initiativ som Barrosokommissionen lyckats bäst med.
Jag är tacksam för ert uttalande, herr kommissionsledamot, och för att ni vill harmonisera offentliggörandet av information om biståndsmottagare. Det är en fråga som diskuterades ofta mellan parlamentet och kommissionen i fjol. Som ni vet har parlamentet och PPE-DE-gruppen alltid stått bakom er när det gäller öppenheten, eftersom vi vill veta om vi uppfyller våra politiska mål via bidragsmottagarna, med andra ord, de som tar emot medel. Det handlar om att uppfylla våra politiskt satta mål, inget annat. Vi behöver veta mer än vi gör i dag.
Herr kommissionsledamot, ni arbetar just nu med nya etiska regler. Vi tror att institutionerna behöver dessa regler, och att kommissionsledamöterna själv behöver en ny uppförandekod. Jag vill ändå, för att undvika missförstånd, påminna om att det inte är kommissionens sak att fastställa reglerna för parlamentet. Vi fastställer våra egna regler. Vi är inte offentliga tjänstemän, till skillnad från medlemmar i andra EU-institutioner, trots att ett slarvligt språkbruk kan ge intryck av det.
Vi har ett ändringsförslag till punkt 22 som jag gärna vill ha ert stöd för. Vi vill ersätta listan med en hänvisning till de befintliga reglerna. Listor är i och för sig bra, men vi vill ha en flexiblare form som gör att vi kan besluta om ifall vi vill ha så många, eller kanske fler, eller rentav färre, kriterier.
Vi är inte nöjda med den svåra frågan om återbetalning av medel som betalats ut på felaktiga grunder, som är en del av betänkandet. Herr kommissionsledamot, jag tror att det här kommer att bli en viktig fråga för oss i år, och den största orsaken till konflikter mellan parlamentet och kommissionen. Detta område är allt annat än öppet. Jag vill be er att ta er an problemet med kraft. Återbetalningarna kan inte fortsätta på samma godtyckliga sätt som de gjort tidigare.
Vi välkomnar denna veckas handlingsplan för strukturfonderna, men den måste vara underbyggd på ett trovärdigt sätt, både för parlamentets skull och för kommissionens ansvarsbefrielse.
Javier Pomés Ruiz har lagt fram ett bra och intressant betänkande, och jag är säker på att om detta betänkande representerar parlamentets åsikt kommer vi att hjälpa kommissionen att göra ytterligare framsteg.
Dan Jørgensen
för PSE-gruppen. - (DA) Herr talman! Det råder inget tvivel om att den allmänna debatten i Europa har fokuserat kring de demokratiska bristerna i EU, och att dessa brister inte minst beror på den otillräckliga öppenheten. En anledning kan särskilt vara att det har varit alldeles för lite öppenhet kring hur EU:s medel har förvaltats - dvs. de medel som EU betalar ut till enskilda länder för goda och vällovliga projekt - och det är ett problem! Som tur är håller problemet på att lösas. Som tur är har kommissionen sedan länge insett problemet och gör faktiskt någonting för att lösa det, och kommissionen förtjänar många lovord för detta. Herr Kallas, ni förtjänar personligen mycket beröm för det enorma bidrag ni har gjort i samband med detta. Naturligtvis finns det några frågor som måste åtgärdas. Det är anledningen till att Pomés Ruiz har skrivit ett betänkande. Jag stöder hans betänkande, som belyser många punkter som bör kritiseras och naturligtvis måste åtgärdas. Det står klart att de uppgifter som finns måste kunna jämföras osv., men detta är bagateller eftersom vi nu har fattat det viktigaste beslutet, nämligen att vi naturligtvis måste ha öppenhet.
Ett annat viktigt beslut från kommissionen som förtjänar lovord är beslutet att fastställa att större öppenhet behövs när det gäller ”expertgrupperna”. Det är helt enkelt oacceptabelt att det i ett ”demokratiskt” system finns verksamma personer vars namn man inte känner till. Det finns många olika demokratiska skäl till varför man inte kan agera på det sättet, och det är naturligtvis oacceptabelt även ur ett ekonomiskt perspektiv. Jag kan mycket väl tänka mig att ni, herr kommissionsledamot, skulle kunna bekräfta ett uttalande som ni gjorde i den nyligen avslutade utfrågningen i budgetkontrollutskottet i samband med ansvarsbefrielse. I detta uttalande försäkrade ni oss att det här givetvis också ska gälla de grupper som faller inom kommittéförfarandet. Det finns naturligtvis många olika slags expertgrupper. En del av de viktigaste är faktiskt de som faller inom kommittéförfarandet. Ni medgav faktiskt det vid flera tillfällen i budgetkontrollutskottet. Herr kommissionsledamot, skulle ni inte kunna upprepa det här inför hela församlingen?
Janusz Wojciechowski
Herr talman! På gruppen Unionen för nationernas Europas vägnar skulle jag vilja tacka José Javier Pomés Ruiz för ett mycket bra betänkande som jag stöder i sin helhet. Öppenhet måste vara en grundläggande princip i EU. Jag vill börja med att säga att jag tycker att de delar av betänkandet som rör bättre information om mottagarna av EU-medel och en mera öppen information på kommissionens webbsidor är speciellt viktiga. Det är viktiga frågor. Jag vill också säga att de delar av betänkandet som understryker vikten av att sprida och ge information om de ekonomiska intressen som offentliga tjänstemän inom EU:s institutioner har är lika viktiga.
EU:s medborgare måste kunna vara säkra på att de personer som sköter EU-medlen och de som övervakar fördelningen av medlen agerar opartiskt och utan att gynna sina egna privata intressen. Jag tycker att det var helt i sin ordning att ämnet behandlades så utförligt i detta betänkande.
Bart Staes
för Verts/ALE-gruppen. - (NL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Denna debatt är verkligen en uppvärmning inför det förfarande för beviljande av ansvarsfrihet som just nu pågår i budgetkontrollutskottet, och för det extraordinarie sammanträde som ska hållas nästa vecka med kommissionsledamöterna Vladimir Špidla och Danuta Hübner. En nyckelfråga i den debatten är punkt 41 i Pomés Ruiz betänkande, där han uppmanar kommissionen att stödja avlämnandet av nationella revisionsförklaringar. Herr kommissionsledamot, om ni förbinder er att stödja detta, kommer den strid vi utkämpar i ansvarsfrihetsfrågan inte att bli en strid mellan parlamentet och kommissionen utan en gemensam kamp: kommissionen och parlamentet mot medlemsstaterna. Det är också den bästa strategin för kommissionens inre sammanhållning. Öppenhet garanterar trovärdighet och ansvarighet, det är alla överens om. En aspekt av detta är faktiskt att publicera information om vilka som är de slutliga mottagarna av EU-medel.
Enligt budgetförordningen måste man lämna denna information, men informationen ska vara tillgänglig, tillförlitlig och lämpad för vidare efterforskning. Med all respekt, herr kommissionsledamot, vissa försök görs på er webbplats men det lämnar mycket övrigt att önska. Det finns privata initiativ som gör det bättre.
Pomés Ruiz betänkande fastställer också klart och tydligt vad som måste förbättras: presentationen, innehållet och strukturen i informationen. Budgetkontrollutskottet ber att detta ska vara klart före utgången av 2009. Jag vill ändra det till att det ska läggas fram inom ett år. Om vi klarar det så kan den nya kommissionen och det nya parlamentet börja på nytt 2009. Jag ber mina kollegor i parlamentet att stödja detta ändringsförslag.
Jag har ytterligare en fråga till kommissionsledamoten: hur ligger det till med ert åtagande som fastställs i punkt 34 om att offentliggöra namnen på alla medlemmar i formella och informella grupper från och med 2008? Jag stöder även den fråga Dan Jørgensen ställer om detta.
Slutligen har jag en fråga till er, herr talman: när kommer parlamentets sekretariat att besluta sig för att välja fullständig öppenhet och offentliggöra namnen på alla ledamöter i parlamentets frivilliga pensionsfond? Dessa personer är ju trots allt också mottagare av betydande EU-medel. Jag ber er framföra detta meddelande till sekretariatet.
Talmannen
Angående frågan som ställdes av Bart Staes så har den naturligtvis diskuterats i presidiet och en lösning kommer att tas fram.
Esko Seppänen
för GUE/NGL-gruppen. - (FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! José Javier Pomés Ruiz betänkande är mycket innehållsrikt. Problemområdena är väl beskrivna och färdiga för nödvändiga åtgärder. I detta sammanhang skulle jag vilja säga till kommissionens vice ordförande Siim Kallas att det på det hela taget har skett stora förbättringar under hans mandatperiod när det gäller öppenhet och insyn i gemenskapen och han har varit oerhört aktiv på det här området. Bevis för detta är de många nya databaserna på Internet, men problemet som även tas upp i betänkandet och som måste rättas till är att sökmetoderna fortfarande är otillfredsställande. Därför bör materialet i sökmotorerna standardiseras. Med andra ord: om det saknas det lämpliga sökmetoder finns det risk för att man visserligen hittar mycket information, men att den stora mängden går ut över kvaliteten.
Frågan om den ”svarta listan” med fastställda bedrägerifall måste tas i beaktande. Vår grupp samtycker till och förespråkar i princip den här listan, men vi måste särskilt se till att uppgiftsskyddet garanteras för privatpersoner och att ingen blir svartlistad på det här sättet utan tillräcklig anledning eller på grund av att felaktiga förfaranden genomförts.
Sedan har vi frågan om den rådgivande gruppen för normer i offentlig förvaltning. Ledamöterna i Europaparlamentet är direktvalda av folket och för dem är det givetvis bra med ett förfarande som skiljer sig från statstjänstemännens, precis som Ingeborg Grässle redan sagt här. Men förfarandet för valda ledamöter måste också vara minst lika strikt - det får inte finnas anledning att påstå att etiska krav ska vara slappare för parlamentsledamöterna. I många länder är det offentlig information hur mycket pengar som används för att finansiera valet av parlamentsledamöter, och det kunde vara på sin plats att parlamentet börjar röra sig i samma riktning och inkludera nationella förklaringar om valfinansiering, om kandidaternas valkampanjer och om finansiering av dessa i parlamentets databas, så att de blir offentliga även på EU-nivå.
Till sist skulle jag vilja säga att de politiska partierna och organisationerna på EU-nivå inte kan befrias från den allmänna skyldigheten att tillkännage intressen och finansieringskällor.
(Applåder)
Nils Lundgren
för IND/DEM-gruppen. - Herr talman! Det är mycket ovanligt för mig att kunna uttrycka mig positivt om de betänkanden som läggs fram här. Detta är dock ett undantag.
Det är i huvudsak så att föredraganden här har eftersträvat ökad öppenhet, och detta stöder jag varmt. Men jag vill påminna kammaren om att så länge som vi framför allt har jordbrukspolitiken och strukturfonderna kommer vi att ha en helt övermänsklig uppgift att försöka kontrollera. Det som vi tvingas till är att införa ständigt nya regler, mer övervakning, och vi får en byråkrati som blir fullständigt orimlig.
Lösningen på detta är som vi alla vet att rikare länder i EU bör ge pengar till fattigare länder utan att tala om vad allt de ska användas till. Då försvinner större delen av kontrollapparaten och detta måste vara det långsiktiga målet. Vi ska inte behöva räkna kossor och barlagd mark och allt sådant. Vi bör ägna oss åt det som EU är till för - den inre marknaden.
Esther De Lange
- (NL) Herr talman! Jag skulle också vilja tacka föredraganden för hans utmärkta betänkande och nämna ett par saker innan jag vänder mig till rådet och kommissionen.
Min första punkt är att vi måste offentliggöra mottagarna av finansiellt stöd från EU. Det gäller särskilt jordbrukssektorn. Vi bör behandla informationen med försiktighet och rättvisa. Vi kan inte ha en situation där vissa medlemsstater följer offentlighetskraven medan andra inte gör det. Det finns länkar på kommissionens webbplats till 14 nationella webbplatser som gäller mottagarna av jordbruksstöd, vilket innebär att ytterligare 13 saknas. Kanske kan kommissionen förklara varför det är så. Är informationen inte tillgänglig i elektroniskt format eller har medlemsstaterna inte lämnat uppgifterna än?
Förutom detta borde kommissionen tänka på hur de mottagare vars uppgifter ska offentliggöras ska skyddas mot till exempel radikala djurrättsaktivister, ett problem som flera medlemsstater, även min egen, har att göra med för närvarande.
Till sist vill jag säga att uppgifterna är svåra att jämföra och att det därför krävs mer vägledning av kommissionen. Jag har förstått av kommissionsledamoten att han vill ta initiativ i den här frågan i morgon i samband med strukturfonderna och det gläder mig att höra.
Min andra punkt gäller årsrapporterna om institutionernas verksamhet där vissa förbättringar har skett, men det är ett känsligt ämne.
Nu till min uppmaning till kommissionen som gäller det faktum att 80 procent av EU-medlen inte förvaltas centralt utan av medlemsstaterna eller i samarbete med medlemsstaterna. Vi skulle kunna förbättra och skärpa öppenheten och kontrollen på EU-nivå för all framtid, men så länge medlemsstaterna inte tar sitt ansvar genom nationella revisionsförklaringar är det svårt att garantera en balanserad kontroll. Det krävs två för en vals.
Vi kan vara fantastiskt kraftfulla på dansgolvet när det gäller budgetkontrollen på EU-nivå, men så länge medlemsstaterna inte samarbetar med oss kommer vi aldrig att åstadkomma något vinnande bidrag. Därför uppmanar jag medlemsstaterna att erkänna sitt ansvar och jag uppmanar kommissionen att stödja förfarandet med de nationella förklaringarna, som en bra ledare eller ska vi kanske säga som en danslärare: Det vet ni bäst själv, herr kommissionsledamot. Vi på den här sidan skulle vill kunna räkna med ert stöd.
Paulo Casaca
- (PT) Herr talman! Jag måste få gratulera vår föredragande och även Siim Kallas till detta initiativ. Samtidigt vill jag dock säga till Siim Kallas att jag hade varit mycket gladare om han hade gjort vad som krävs för att se till att Europeiska kommissionen följer bestämmelserna i budgetförordningen, vilka trädde i kraft den 1 januari 2007, särskilt i samband med utnämningen av de slutliga mottagarna av olika EU-medel.
Det är verkligen mycket oroande att Europeiska kommissionen ger ett allt annat än tillfredsställande svar på frågan om IMG har utsetts som en internationell organisation på ett lagligt och korrekt sätt. Herr kommissionsledamot, jag skulle vilja veta om Europeiska kommissionen kommer att ha samverkan även med andra organisation utöver den här nya, så att vi kan få reda på vilka som har tillgång till EU-medel utan att behöva gå igenom det finkänsliga förfarandet.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Her talman! Fördelningen av medel från olika budgetposter väcker alltid de starkaste känslorna och debatterna. Det är fullt förståeligt att de som beviljats medel gläder sig åt detta, och att de som trots sina förtjänster inte beviljats några framför sin kritik. Om det emellertid är så som i det välbekanta polska målet nyligen att en enhet blir beviljad medel av en regering, bara för att bli fråntagen dem igen av en annan regering, då uppstår det en rad frågor.
Vilka principer gäller vid fördelningen av medel och vilket förfarande tillämpas? Fattar man besluten på grundval av fakta eller på politiska grunder? Vi bör i enlighet med betänkandet av José Javier Pomés Ruiz inte enbart fokusera på tydligheten och öppenheten i förfaranden, utan även göra det möjligt för samhället att utvärdera de metoder som ingår i beviljandet av medel. Att offentliggöra information om mottagare av EU-medel är ett grundläggande villkor för öppenheten i EU-kommissionens och regeringens avsikter. Varför är då vissa länder så emot offentliggörande? Har de någonting att dölja? Detta inbegriper även information om personer i offentlig ställning och experter på EU-institutionerna. Vår union skulle gagnas mycket om vi skapade en gemensam etisk omgivning.
Alexander Stubb
- (EN) Herr talman! Låt mig få börja med att gratulera vår föredragande José Javier Pomés Ruiz. Jag gör det inte enbart för att han står bredvid mig och sparkar mig på foten, utan för att jag tycker att hans betänkande verkligen är väldigt bra.
Jag skulle vilja säga tre saker, om ni tillåter. Först och främst anser jag att syftet med det här betänkandet är att i grund och botten förbättra öppenheten och kontrollen. Det sker vanligtvis på tre sätt. Ett sätt är att ha öppenhet i form av dokumentation, vilket mycket tydligt anges i artikel 255 i EG-fördraget. Ett annat sätt är öppenhet i ekonomin, vilket är vad det här betänkandet handlar om, och ett tredje sätt är naturligtvis öppenhet när det gäller möten.
Det tråkiga med den här debatten är - kanske inte så mycket inne i den här kammaren som utanför den - att det finns många EU-motståndare som utnyttjar öppenheten på ett mycket populistiskt sätt, på så sätt att de å ena sidan kräver att det ska finnas öppenhet, men å andra sidan när det råder öppenhet så går de till angrepp mot folk för det. Därför tycker jag att det är lite tråkigt med den här debatten, och jag tycker även att om vi tillåter insyn så bör det ske på ett ärligt och rättframt sätt.
Min andra punkt gäller de nationella förklaringarna. Jag skulle vilja ansluta mig till det som Esther De Lange sagt om dem. Vi bör alltid poängtera detta. Jag tycker att Siim Kallas gör ett mycket bra jobb. Kommissionen gör ett bra jobb. Men 80 procent av alla medel spenderas faktiskt av medlemsstaterna. Det är här som det krävs lite mer i de ekonomiska förklaringarna. Jag är säker på att om Jan Mulder vore här skulle han hålla med mig.
Min sista punkt gäller den välkända, eller kanske ökända, paragraf 22 i betänkandet. Jag förstår vad den syftar till, men jag anser att vi inte får kasta ut barnet med badvattnet. Därför skulle jag vilja föreslå att vi gör oss av med paragraf 22 så att vi alla enkelt kan rösta för det här betänkandet, för när allt kommer omkring så det ju så: att vara emot öppenhet är lite som att vara emot fred på jorden.
Inés Ayala Sender
- (ES) Herr talman! Jag skulle vilja tillägga mina gratulationer till föredraganden som har lagt fram ett oerhört intressant betänkande, och naturligtvis vill jag även tacka kommissionen som representeras av vice ordförande Siim Kallas för allt arbete den gjort, och för den positiva dialogen och det positiva samarbetet med parlamentet.
Jag skulle bara vilja utveckla de synpunkter en aning som redan har framförts. Jag instämmer i det mesta och anser att både den här informationen och öppenheten, utöver det faktiska behovet av dessa, måste vara lättillgänglig, tillförlitlig och enkel att jämföra. Informationen ska vara strukturerad och systematisk och vara till praktisk nytta, inte bara för de största experterna utan för folk i allmänhet.
När det gäller de medel som står under delad förvaltning vill jag utöver det som redan har sagts säga att vi måste sätta större press på medlemsstaterna i det här avseendet och särskilt försöka hitta instrument som förbättrar situationen med internationella organisationer, vilka ofta ger ett dunkelt intryck.
Jag tycker verkligen om idén med att skapa en gemensam etisk omgivning. Det är en lyx som kommissionen sannerligen kan unna sig och som skulle kunna exporteras eller föreslås i vissa globala förhandlingar som ett exempel på god praxis. Därför välkomnar jag särskilt den studie som genomförs av kommissionen om etiska koder och standarder som sedan kan tillämpas på varje institution.
Till sist vill jag gratulera föredraganden och tacka honom för att han har godtagit min begäran om en etikkodex för Olaf, vilken jag tycker är absolut nödvändig: på den ena sidan har vi de som är ansvariga och skyldiga, och på den andra sidan de som är oskyldiga, vilka vi måste skydda med alla medel.
Ville Itälä
(FI) Herr talman! Först av allt skulle jag vilja ansluta mig till dem som har gratulerat och tackat föredraganden, José Javier Pomés Ruiz, för ett helt lysande betänkande. Samtidigt skulle jag också vilja ta tillfället i akt och tacka kommissionsledamot Siim Kallas som under årens lopp har arbetat mycket hårt för att gynna dessa frågor.
Syftet med betänkandet är av sådant slag att det knappast finns någon här som inte samtycker till det. All form av öppenhet och insyn med avseende på oberättigad användning av EU-medel kan bara vara av godo. Rent allmänt måste det finnas insyn i hur anslag som finansieras genom skatteintäkter används. Skattebetalarna måste alltid ha rätt och korrekt kunskap om hur deras pengar spenderas. Allmänheten måste alltid ha möjlighet att ta reda på vem som spenderar deras pengar, vad man spenderar dem på och hur mycket som spenderas.
Vi måste särskilt stå fast vid principen om rätten till åtkomst och öppenhet när dessa medel används oriktigt. Enligt min åsikt skulle vi också kunna förebygga möjliga fall av oegentligheter och främja öppenhet och insyn i användningen av EU-medel om den ”svarta listan” över bedräglig användning av EU-medel offentliggjordes. Detta slags övervakning är givetvis en utmaning eftersom systemen i olika länder varierar väldigt mycket och därför är svåra att övervaka.
Jag tror att det här betänkandet är ett viktigt steg framåt, och vi måste nå fram till en gemensam kompromiss så att det kan godkännas här och inte förkastas på grund av några smådetaljer.
Paul Rübig
- (DE) Herr talman! Jag tycker att det här är en synnerligen bra debatt. Jag skulle ändå vilja varna för att öppenhet kan missbrukas. Även om de inte är med oss här i kammaren i dag så finns det vissa populister som utnyttjar den här debatten offentligt utan att skilja på den privata sfären och på vad som är lämpligt för det allmänna intresset.
Vi får inte förlora debatten om privatlivet ur sikte. Vi är medvetna om att det är berättigat med uppgiftsskydd. Europaparlamentet bör hitta en balans här inför framtiden.
Jens-Peter Bonde
- (DA) Herr talman! Det är ett nöje att delta i debatten i dag. Jag minns att det ett par år tillbaka i tiden fanns ett par dårar som krävde öppenhet, men numera består hela parlamentet av dårar som insisterar på öppenhet i räkenskaperna. Därutöver har vi en kommissionsledamot som vi inte får kritisera, i stället måste vi även lovorda honom för hans personliga medverkan till att få med de mer besvärliga parterna i kommissionen angående reformer av öppenheten.
Jag har emellertid inte blivit vald för att ge beröm. Jag har blivit vald för att belysa de mindre angenäma aspekterna i debatten. Jag skulle därför vilja fråga Siim Kallas huruvida det kommer att göras undantag på jordbruksområdet nästa år, undantag för vilka räkenskaperna inte offentliggörs fullständigt på Internet och för vilka vi inte kommer att kunna se vem som tar emot vad eller motsvarande belopp på andra områden. Kommer det att göras undantag eller kommer varje utgift att redovisas på Internet? Och hur är det med arbetsgrupperna: kommer namnen på alla experter att uppges?
Avslutningsvis, nu när vi har gjort sådana framsteg beträffande öppenheten, skulle det inte även vara en god idé att framföra en ursäkt till hjältarna Dorte Schmidt-Brown, Hans-Martin Tillack, Marta Andreasen och alla de andra som man har rackat ned på i åratal, men som gjort det möjligt att ni, herr Kallas, har kunnat nå en sådan framgång med era reformer?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Klarhet och öppenhet är grundläggande principer för allt samhällsliv. Ansvaret för de utmaningar som det innebär vilar särskilt hos oss parlamentsledamöter. De är vi som möter väljarna och det faller på vår lott att förklara för dem hur den rådande situationen i gemenskapen och dess administration ser ut. Vi kan inte säga: ”Vi kan inte hjälpa det, det är kommissionen.” De europeiska medborgarna vänder sig till sina parlamentsledamöter för att få svar. Alltför ofta komplicerar vi förfarandena under förevändning att skapa öppenhet och inför alltför många krav på mottagarna. Till exempel fordrar vi handlingar som ofta inte behövs. Om vi vill skapa öppenhet måste vi tydligt klargöra rollerna och fördela dem. Jag säger det igen: vi måste fördela rollerna och uppgifterna mellan medlemsstaterna och EU.
Zbigniew Zaleski
(EN) Herr talman! Jag har två saker att säga. Först och främst, om vi vill följa Lissabonstrategin måste vi veta vem inom vetenskapen som får pengarna och varför. Är det verkligen bäst så, eller finns det några motsättningar mellan mer privilegierade länder i väst och andra, nya länder? Som akademiker skulle jag vilja kräva att det blir mer rättvist och jämställt.
Det andra jag vill säga är att jag skulle vilja få lite återkoppling på hur de pengar används som vi betalar ut med ganska generös hand till tredjeland, till dem som är underutvecklade och mindre privilegierade, särskilt när det gäller icke-bindande program som demokratisering eller liknande, där man inte åstadkommer några konkreta ting utan förändrar åsikter, eller entreprenörskap. Det är inte mycket vi vet om hur pengarna används i Afrika och AVS-länderna. Jag skulle verkligen vilja kräva att vi får lite mer kunskap om det.
Alexander Stubb
(EN) Herr talman! Jag vill förklara att jag är oense med tre av talarna. Först och främst vill jag gratulera Esko Seppänen till hans anförande, eftersom det var oerhört sansat och han långsamt rör sig framåt, närapå i riktning mot EU-förespråkarnas läger.
För det andra vill jag säga till Jens-Peter Bonde att det sätt som han talar om öppenhet på får mig att tro att han är federalist. Av den anledningen tror jag att han också rör sig i precis rätt riktning - även om hans begäran att offentliggöra alla som sitter i kommittéerna inom kommittéförfarandet kanske är att överdriva lite!
Mitt sista ord går till Paul Rübing. Jag håller till 100 procent med honom om att den sorts populism som vi ser i de österrikiska medierna från EU-motståndarnas sida helt enkelt är gräslig, och jag vill verkligen inte se mer av den.
Till föredraganden, José Javier Pomés Ruiz, har jag en fråga till: om det fanns en sak som han skulle vilja stryka från betänkandet, vad skulle det vara?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Jag skulle vilja tacka ledamöterna för deras hjälp med den här åtgärden som syftar till att skapa mer öppenhet och som har varit en gemensam åtgärd: kommissionen har i alla frågor känt ett starkt stöd från parlamentet.
Jag har två saker som jag vill säga. Första punkten gäller den information som finns tillgänglig om de slutliga mottagarna. Jag anser att det här är en häpnadsväckande förändring. När vi tillsammans med några parlamentsledamöter först föreslog det här i början av 2004 hade vi inte något stort hopp om att det skulle förverkligas. Men nu har det politiska beslutet fattats, och senast 2009 kommer och måste informationen om slutliga mottagare för 2008 offentliggöras.
Så det politiska beslutet har alltså fattats. Det är ett stort steg framåt. Nu kvarstår att lösa de tekniska detaljerna. Det är ingen enkel sak alls, eftersom det nu har kommit riktlinjer för hur informationen om slutliga mottagare ska se ut. Flera av er har givetvis tagit upp frågan om välfungerande sökmotorer, vilket sannerligen inte är någon enkel uppgift. Naturligtvis vill vi ha en portal som gör det möjligt att få tillgång till information i medlemsstaterna och tillgång till information om slutliga mottagare.
Jag förutspår en hel del tekniska problem, ingenting är perfekt och allt tar lite tid, men dessa tekniska problem bör definitivt inte undergräva vikten av den här stora förändringen.
När det gäller de välbekanta nationella förklaringarna måste jag återigen säga att situationen har förändrats helt och hållet under de senaste tre åren. När jag för första gången framträdde i rådet för att diskutera de här frågorna var det helt uteslutet att göra något. I dag har vi de årliga sammanfattningarna och vi har hittills redan fått in 22 stycken, ja, kanske till och med ännu fler nu. Vi kommer att utvärdera kvaliteten gemensamt, och det kommer definitivt att ha skett en förbättring.
Så uppfattningen är att vi har problem på grund av den delade förvaltningen, och vi måste även dela med oss av informationen om arbetet, om hur vi förvaltar strukturfonderna. Den här uppfattningen har även tilltagit enormt i medlemsstaterna. Vi kommer också att försöka utveckla idén med mer omfattande nationella förklaringar med särskilt innehåll. Ni vet lika väl som jag att det finns vissa medlemsstater som fortfarande är mycket motsträviga när det gäller den ökade inblandningen, men en viss grad av inblandning har vi redan.
När det gäller internationellt kapital är det tal om något helt annat. Frågan om hur den informationen ska göras tillgänglig kommer förmodligen också att diskuteras inom ramen för Cocobu. Vi utgör emellertid parter i internationella avtal och har ingen direkt kontroll över dem. Information om det som vi har direkt kontroll över måste göras tillgänglig, men vi utgör också parter i mycket stora internationella sammanhang. Det är lite skillnad på det.
Beträffande expertgrupperna så kan jag upprepa här vad jag sagt i Cocobu, nämligen att vi är förpliktade att offentliggöra listan på permanenta experter. Det är faktiskt en definitionsfråga vilka slags experter som ska tas med på listan. Det är en omdebatterad fråga, och för vissa av de experter som har särskilda konfidentiella uppdrag om metoder för bedömning av projekt och individer ska det rimligtvis inte finnas så stor öppenhet. Det finns vissa nyanser. Förpliktelsen består dock, och jag har fått information om att vi är redo att offentliggöra en lång lista över ständiga experter. Vi har frågan som gäller alla de nationella experter som sänts ut av medlemsstaterna för att delta i vissa organ, vars namn inte skickas förrän i efterhand, men åtminstone är vi förpliktade att inte göra någon stor hemlighet av vilka som är våra rådgivare.
Som svar på en av de frågor som ställts är det sista jag vill säga att kommissionen inte har för avsikt att föreslå hur parlamentet ska handskas med sina egna regler, eller vad förklaringarna av de ekonomiska intressena ska bestå av. Jag kan bara säga två saker: det etiska området är ett gemensamt område, och om någonting händer i en institution har det utan tvekan en omedelbar inverkan på de andra institutionerna. Vi måste naturligtvis ställa alla dessa frågor utifrån sunt förnuft och inte gå till absurdum eller in på onödiga detaljer, utan bara gå in på relevanta frågor, för att kunna undvika en äkta intressekonflikt.
José Javier Pomés Ruiz
föredragande. - (ES) Herr talman! Siim Kallas kan känna sig nöjd med sig själv eftersom han insett att öppenhetsinitiativet är ett mycket uppskattat initiativ som ligger hela parlamentet varmt om hjärtat, och eftersom han nu har fått uppleva det stöd som man kan finna här.
Herr Kallas, vi vill gå ännu längre när det gäller öppenheten, och i betänkandet har vi i stora drag skildrat några av de områden där det borde göras framsteg: när det gäller återvinning, expertgrupper och presumtion för den anklagades oskuld. Ändå vill jag framhålla att det här måste stanna inom gränserna för sunt förnuft, utan hänsyn till populism hos vissa personer i skandalpressen som tycks hänge sig åt att tjäna pengar på sina populistiska överdrifter av seriösa EU-frågor. Jag skulle vilja tacka Inés Ayala för hennes förslag att även Olaf ska befatta sig med de här frågorna, och Dan Jørgensen, Paulo Casaca, Herbert Bösch, vilka är närvarande, och mina kolleger Ingeborg Grässle, Alex Stubb m.fl.
Jag skulle vilja säga att Alex Stubb även har frågat mig vad jag skulle vilja stryka, och jag måste säga att jag till exempel skulle ta bort hänvisningen till en make/makas verksamhet. Jag minns att det största problemet i EU inte orsakades av en make eller maka, men av någonting snarlikt, och jag syftar på fallet Edith Cresson. Med det här menar jag att vi inte ska begränsa oss själva så mycket, och att vi bör göra det som är logiskt, inte det som är ologiskt. Även ledamöterna i det här parlamentet har sannerligen rätt till ett familjeliv och ett privatliv.
Jag skulle även vilja säga att vi kommer att fortsätta att föregå med gott exempel för många medlemsstater när det gäller hur EU spenderar sina medel bättre och mer effektivt, med låga administrativa kostnader och mycket större effektivitet än somliga medlemsstater. I detta förberedande förfarande som vi alla är överens om använder flera medlemsstater - nämligen de medlemsstater som vägrar att förklara hur de spenderar 80 procent av EU-medlen och sedan tycks le förvånat när vi vägrar att godkänna EU-räkenskaperna - det här för att rättfärdiga ett mindre bidrag till de gemensamma medlen, vilket begränsar EU:s verksamhet. Man utnyttjar våra anklagelser att det är medlemsstaterna som inte spenderar pengarna korrekt och använder det här argumentet till att vägra att ge parlamentet mer än 1 procent,.
Jag tackar för mig, herr talman, och jag vill även önska Siim Kallas lycka till med att trygga en fråga som har ett sådant starkt stöd i parlamentet.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Véronique Mathieu  
skriftlig. - (FR) I betänkandet av José Javier Pomés Ruiz förespråkas å ena sidan med all rätt synsättet att det måste göras större satsningar innan vi kan uppnå öppenhet i ekonomiska angelägenheter. En analys av GD Budgets årliga verksamhetsrapport för 2006 har i grund och botten klarlagt vad som fortfarande måste göras innan vi kan uppnå öppenhet i EU:s räkenskaper. En undersökning av de medel som tilldelats den gemensamma jordbrukspolitiken till exempel visar att de instrument som kommissionen har inte alltid gör det möjligt för den att garantera att de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna är riktiga.
Om vi vill förhindra forna tiders budgetära kälkbacke måste kommissionen förbättra kvaliteten på den information som ges till allmänheten om mottagarna av EU-medel och göra detta utan dröjsmål genom att vidta en rad konkreta åtgärder som till exempel att rationalisera den offentliga informationen om de som får EU-medel, skapa en övergripande sökmotor, offentliggöra en ”svart lista” över bedrägerifall, och så vidare. För att kunna garantera en noggrann, effektiv kontroll och öppenhet i de EU-medel som medlemsstaterna tar emot bör kommissionen i framtiden överta ett politiskt ansvar för den information som offentliggörs.
