De institutionella aspekterna av inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder - Inrättande av en europeisk avdelning för yttre åtgärder: Läget för förhandlingarna med medlemsstaterna (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om betänkandet av Elmar Brok om de institutionella aspekterna av inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder - och uttalanden av rådet och kommissionen om inrättande av en europeisk avdelning för yttre åtgärder.
Elmar Brok
Herr talman, fru Malmström, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi närmar oss tidpunkten för Lissabonfördragets slutliga ratificering och börjar nu överlägga om hur fördraget ska genomföras. Vi vet alla att konstitutionen måste verkställas, att det är precis lika viktigt som det skrivna ordet i en konstitution eller i primärlagstiftning, som fördraget.
Därför vill jag ännu en gång påminna alla om den ursprungliga avsikten, eftersom våra aktuella diskussioner om avdelningen för yttre åtgärder, den höga representanten och kommissionens vice ordförande är ett resultat av konstitutionskonventet, som avlöstes av regeringskonferensen om Lissabonfördraget.
Avsikten var att effektivisera EU genom att nå det läge där Europa kommunicerar med omvärlden på ett enat sätt. Det är skälet till att vi behöver denna nya typ av hög representant och vice ordförande, som måste förses med en tillförlitlig tjänsteenhet så att han eller hon kan gå i land med detta uppdrag.
Den andra principen i konstitutionskonventet var öppenhet, och den tredje demokrati. Dessa var de tre utgångspunkterna, och det stod klart för den parlamentariska majoriteten inom konstitutionskonventet att EU alltid är bättre på de områden där man agerar enligt gemenskapsmetoden och är relativt dåligt på områden där man agerar enligt den mellanstatliga metoden.
I linje med målsättningen för dessa förberedelser får inte verkställandet av fördraget leda till ett förstärkt nyttjande av den mellanstatliga metoden så att gemenskapsmetoden, som är demokratiskt kontrollerbar, mer framgångsrik och mer öppen, hamnar i bakgrunden.
Därför förstår jag ibland inte varför medlemsstaterna främst intresserar sig för organisationsplaner och inte för hur dessa principer ska tillämpas i praktiken. Vi anser att vi inte behöver en ny byråkrati mitt emellan rådet och kommissionen som på lång sikt skulle bestå av 6 000 till 8 000 personer, som skulle leva sitt eget liv och förvandla sig till ett självständigt kungadöme utanför vår kontroll.
Låt oss anta att denna avdelning anvisas till kommissionen som en administrativ enhet, och låt oss inse att den kräver en sui generis-status. Den kan inte utgöra en normal avdelning inom kommissionen, eftersom behörigheten på området utrikes- och säkerhetspolitik delas av gemenskapen och rådet. Vi måste därför se till att det finns en säkerhetsmekanism som gör att rådets rättigheter kan bli tillgodosedda på ett rimligt sätt och att man arbetar lojalt.
Det är viktigt att betona att kommissionens nationella experter måste behandlas annorlunda än tidigare. De måste med andra ord få lika rättigheter. Det måste stå klart att parlamentets rätt att granska och fatta beslut om budgeten på inga villkor får begränsas, utan snarare måste förstärkas.
Vid den här tidpunkten i debatten vill jag därför påminna kommissionen om att vi inte bara har rätt till samråd utan att vi ledamöter har tvingat kommissionen att ge sitt godkännande. Vi kommer inte att lämna kommissionen eller den höga representanten utanför utfrågningarna. Vi måste försäkra oss om att parlamentet har medbeslutanderätt på samma sätt som i budgetförfarandet, i de fall som förändringarna rör tjänsteföreskrifterna och budgetförordningen. Jag skulle således vilja uppmana de två institutionerna till att i sina förklaringar beskriva på vilket sätt principerna om effektivitet, öppenhet och demokrati kan kombineras. Det står inte klart för mig från de tidigare Coreper-handlingar som jag haft tillgång till.
(Applåder)
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Herr talman, fru kommissionär, Elmar Brok, ärade ledamöter! Utvecklingen av den europeiska utrikestjänsten är en fråga som jag vet är av stort intresse för er här i parlamentet. Jag har med stort intresse och engagemang läst det betänkande som Elmar Brok har lagt fram och som godkändes i måndags i utskottet för konstitutionella frågor. Naturligtvis är vi från ordförandeskapets sida helt överens om det som Elmar Brok skriver, om att utrikestjänsten verkligen är nyckeln till vårt gemensamma arbete för att göra den europeiska utrikespolitiken till ett aktivt och mera sammanhållet organ så att den europeiska politiken kan synas på ett bättre sätt runt om i världen.
Tanken är att överbrygga det gap som har funnits mellan kommissionens och rådets arbete, så att unionens politik drar åt samma håll. Det här är nödvändigt för att vi ska kunna vara så effektiva som möjligt. Därför är det viktigt att vi ger utrikestjänsten en så bra start som möjligt. Det här är en av de största och viktigaste utmaningarna i Lissabonfördraget. Det är många pusselbitar som ska falla på plats, och därför pågår ett omfattande förberedelsearbete i rådet.
Målsättningen är att Europeiska rådet ska kunna enas om en rapport som den höga representanten, när han eller hon har utsetts, ska kunna ta avstamp i när han eller hon lägger fram sitt förslag om utrikestjänsten. I detta arbete kommer naturligtvis Europaparlamentet att höras i samband med att den höga representanten lägger fram sitt förslag. Under tiden fram till dess kommer ordförandeskapet att försäkra sig om att det finns en regelbunden dialog med Europaparlamentet. En sådan dialog har vi haft hittills och vi kommer att fortsätta med detta. Det är viktigt att Europaparlamentet, rådet och kommissionen har en regelbunden kontakt i de här frågorna, inte bara på tjänstemannanivå, utan även på politisk nivå.
Direkt efter den irländska folkomröstningen - vi är mycket glada att resultatet blev ett ja - inledde medlemsstaterna och kommissionen ett mycket intensivt arbete med att förbereda den europeiska utrikestjänsten. Detta arbete går framåt, och jag är helt övertygad om att vi inför Europeiska rådet nästa vecka kommer att kunna lägga fram en rad användbara idéer vad gäller den framtida höga representanten. Eftersom det är den höga representantens uppgift att lägga fram det slutgiltiga förslaget så kommer han eller hon naturligtvis att involveras i arbetet så fort han eller hon har utnämnts. Detta är mycket viktigt så att han eller hon också kan forma förslaget.
Ordförandeskapet kommer att lägga fram en principöverenskommelse som täcker fem större delar. Det handlar om omfattningen av utrikestjänstens verksamhet, den rättsliga ställningen, personalfrågor, finansiering samt EU:s delegationer. Vi är inte färdiga ännu, diskussionerna pågår fortfarande, men jag vill delge er några tankar om hur långt vi har kommit just nu, och här verkar det finnas en stor samsyn mellan rådet och kommissionen, och jag hoppas så småningom också med Europaparlamentet.
När det gäller den europeiska utrikestjänstens omfattning så står det klart att man bör inrätta geografiska och tematiska så kallade ”deskfunktioner”, som har ett samlat ansvar för uppgifter som i dag hanteras av kommissionen och rådssekretariatet. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att ha huvudansvaret för frågor som rör handel, bistånd och utvidgning, även om det fortfarande återstår att fastställa exakt var skiljelinjen ska gå mellan kommissionen och utrikestjänsten när det gäller biståndsfrågorna.
Medlemsstaterna och kommissionen är vidare eniga om att utrikestjänstens rättsliga status bör reflektera och stödja den unika roll, sui generis, som utrikestjänsten har i EU-systemet. Oavsett vilken rättslig lösning det slutgiltigen blir så måste den leva upp till principerna om god förvaltning och möjlighet till ansvarsutkrävande.
Personal kommer att rekryteras från kommissionen, rådssekretariatet och medlemsstaterna. Detta framgår tydligt av Lissabonfördraget. Alla dessa tre personalkategorier ska vara berättigade att tillträda tjänster på likvärdiga villkor. EU:s delegationer kommer att placeras under den höga representantens huvudmannaskap så fort Lissabonfördraget har trätt ikraft.
En viktig fråga i upprättandet av den europeiska utrikestjänsten är kontakterna med Europaparlamentet. När den höga representanten väl är på plats kommer han eller hon regelbundet att höra Europaparlamentet i fråga om huvudlinjerna och de viktiga vägvalen inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, liksom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Jag är säker på att nära kontakter med Europaparlamentet också kommer att utvecklas på tjänstemannanivå. Den europeiska utrikestjänsten bör därför ha en funktion som ansvarar för kontakterna med parlamentet.
Ungefär så här långt har vi kommit i diskussionerna. Jag kan inte gå in på mer detaljer eftersom vi inte är färdiga med samtalen ännu, men vi kommer att göra allt för att fortsätta att hålla Europaparlamentet informerat om de framsteg som görs. Den höga representanten har ju inte utsetts ännu, så tankarna är just tankar, ingenting mer. I slutändan är det han eller hon som kommer att lägga fram förslaget i enlighet med bestämmelserna i fördraget.
Med detta skulle jag vilja tacka för ordet och ser fram emot en givande diskussion där jag naturligtvis kommer att lyssna mycket noga på parlamentets synpunkter och svara på frågor efter bästa förmåga.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Vi är nu inne på vad jag hoppas är det sista varvet i processen för att Lissabonfördraget ska träda i kraft, en process av diskussioner och förhandlingar som har varat i åtta år. Efter det avgörande resultatet i den irländska folkomröstningen hoppas vi alla att Tjeckiens ratificering äntligen ska följa mycket snart. Om vi kunde uppnå detta på den tjugonde årsdagen av Europas återförening skulle det vara en stor dag för Europa och dess medborgare - inte minst eftersom vi kommer att kunna ägna all vår uppmärksamhet åt de viktiga utmaningar och politiska frågor som väntar oss.
När vi nu kommer till de slutliga stadierna vill jag lyckönska parlamentet, och särskilt utskottet för konstitutionella frågor, med Elmar Brok som föredragande, till att ha lagt fram sitt yttrande om det viktigaste elementet i Lissabonfördraget, det vill säga den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (EEAS). Inrättandet av avdelningen ger EU och alla dess institutioner chansen att uppnå något som vi länge har hoppats på: ett enat uppträdande utåt samt att kunna stärka EU:s inflytande i världen.
I Elmar Broks betänkande erkänns denna stora potential. Tillsammans med denna viktiga debatt och många andra samråd med företrädare för parlamentet är den ett viktigt bidrag till vårt arbete tillsammans med det svenska ordförandeskapet, men också med medlemsstaterna och rådets generalsekretariat, under de kommande månaderna. Det gläder mig att kunna bekräfta att kommissionen starkt stöder parlamentets generella tillvägagångssätt. Jag instämmer i principerna om öppenhet, demokrati och samstämmighet som ni just har nämnt. Det är naturligtvis viktigt att alla institutionerna samarbetar för att hjälpa den nyutnämnda höga representanten och vice ordföranden i hans eller hennes arbete med att förbereda beslutet om att skapa EEAS - ett beslut vilket, som ni vet, kräver kommissionens godkännande och samråd med parlamentet.
Låt mig börja med att kommentera status för den europeiska avdelningen för yttre åtgärder. Eftersom det inte finns någon förebild kommer den helt klart att vara sui generis. Vi håller på att bygga någonting nytt. EEAS kommer varken att vara en mellanstatlig enhet eller helt baserad på gemenskapsmetoden, men vi måste se till att det nya systemet har ett genuint europeiskt tillvägagångssätt inspirerat av och grundat på fördelarna i gemenskapspolitiken, som nämndes tidigare. Den väsentligaste frågan för oss alla är vad avdelningen för yttre åtgärder ska åstadkomma. Detta måste vara vårt mål. Genom att samla de olika aktörerna på området yttre förbindelser kan vi försäkra oss om att våra förbindelser med omvärlden är tydliga, samstämmiga och styrs av en enda uppsättning politiska målsättningar. Den måste fungera som kärnan för EU:s yttre politik och platsen där de politiska frågorna utvecklas och samordnas. Den måste också betraktas som sådan, både internt och av länderna utanför EU. Slutligen kommer EEAS endast att vara effektiv om den fungerar väl tillsammans med andra institutioner och fullständigt respekterar den interinstitutionella balansen.
Därför anser jag att det är viktigt att avdelningen för yttre åtgärder organiseras på ett sätt som låter den idka ett mycket nära samarbete med kommissionen och rådet och samtidigt tar hänsyn till kravet på fullständig ansvarsskyldighet inför parlamentet. Vad gäller parlamentet innebär sammanslagningen av olika externa åtgärdsområden till en enda avdelning enligt min mening ett steg i riktning mot parlamentets förmåga att fullfölja sin uppgift att granska EU:s politik. Precis som själva avdelningen måste även sättet som parlamentet fungerar på tillsammans med avdelningen och med den höga representanten och vice ordföranden på sätt och vis vara sui generis.
För att skapa EEAS krävs en mängd olika beslut, sannolikt bland annat förändringar i budgetförordningen och tjänsteföreskrifterna, vilka båda kräver förslag från kommissionen samt antagande genom medbeslutande.
Den höga representanten och vice ordföranden behöver den myndighet som krävs för att förvalta avdelningen, men avdelningen måste också tjäna EU:s system i stort - självklart kommissionens ordförande och Europeiska rådets ordförande, samt de andra kommissionsledamöterna, vars uppgifter rör yttre förbindelser. Den måste kunna hjälpa till både i Bryssel och i tredjeland, och assistera såväl parlamentet som de officiella delegationer som reser utomlands.
Medlemsstaternas nära medverkan i den nya avdelningen är en av de viktigaste nyheterna. Corepers ambassadörer tittar på hur man kan garantera att medlemsstaternas kvalificerade diplomater kan införlivas i avdelningen på ett tidigt stadium. I kommissionen undersöker vi hur detta kan göras i väntan på översynen av tjänsteföreskrifterna. Tillsättning till avdelningen ska ske genom urvalsförfaranden baserade på meriter, med tillbörlig hänsyn till behovet av en jämn geografisk spridning och könsfördelning. Detta överensstämmer i högsta grad med önskemålen i betänkandet.
Vi anser också att alla anställda inom EEAS, vare sig de är tjänstemän från EU:s institutioner eller tjänstemän från medlemsstaterna med tidsbegränsade förordnanden, ska åtnjuta samma rättigheter. De ska vara jämställda på alla sätt och vis.
Vad det gäller avdelningens uppgifter behöver den en omfattande översikt över EU:s förbindelser med resten av världen, vilket betyder både geografiska kontor och övergripande avdelningar för att handha frågor som den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp) och den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP), mänskliga rättigheter och kontakter med Förenta nationernas organ. Målsättningen är att undvika en dubblering av verksamheter och att se till att alla de som ansvarar för att lägga fram EU:s utrikespolitik samarbetar på ett effektivt sätt. Kommissionen kommer även i fortsättningen att ha avdelningar som ansvarar för handel, utvecklingspolitik, genomförande av bistånd, humanitärt bistånd samt utvidgning. Vi kommer förstås även att fortsätta driva de yttre aspekterna i EU:s viktigaste interna politik, och en central fråga i den aktuella debatten är hur man ska styra programplaneringen av externt bistånd.
Jag kan försäkra parlamentet att EU:s utvecklingspolitik, inklusive utrotningen av fattigdom, kommer att vara en kärnfråga bland kommissionens yttre åtgärder. Den höga representanten, vice ordföranden och kommissionsledamoten för utveckling kommer att idka ett väldigt nära samarbete på detta område. Det kommer att underlätta att den nya höga representanten även kommer att vara vice ordförande för kommissionen, med ansvar för samordningen av alla EU:s yttre åtgärder. Avdelningen kommer också att ansvara för förvaltningen av delegationer, även om personerna som ingår i delegationerna, precis som i nuläget, kommer från olika avdelningar - inte bara EEAS, utan också kommissionens enheter och kanske andra institutioner och organ inom EU.
Från det att fördraget träder i kraft kommer kommissionens delegationer att bli EU-delegationer. Detta innebär nya ansvarsområden, men det kommer inte att försvaga deras roll som företrädare för kommissionens alla verksamheter. EU-delegationerna bör ansvara för representation, samordning och förhandlingar från och med den dag då fördraget träder i kraft. På de flesta områden kommer denna process att gå smidigt. På några områden där arbetsbelastningen är särskilt stor blir det dock nödvändigt att organisera en slags bördefördelning, inte bara tillsammans med det roterande ordförandeskapet, utan även med andra medlemsstater.
Det är en stor uppgift att skapa en helt ny avdelning för yttre åtgärder. Som betänkandet säger, så kommer den att utvecklas med tiden. Tillsammans kommer vi till nya insikter. Vår första målsättning måste vara att upprätthålla en effektiv hantering av EU:s yttre politik under perioden mellan fördragets ikraftträdande och inrättandet av avdelningen för yttre åtgärder. Vi och rådets generalsekretariat kommer att samarbeta med den höga representanten och vice ordföranden för att se till att det inte uppstår några luckor. Men vi behöver vara mer förutseende än så. Vi kommer att förena tjänstemän och diplomater från de olika institutionerna och alla medlemsstaterna. Som vi alla vet är en gemensam utrikespolitik inte bara summan av 27 nationella politiska ståndpunkter. På avdelningen för yttre åtgärder behöver vi personer som tänker europeiskt, utan att för den skull förlora sina respektive nationella perspektiv. Vi behöver därför skapa en diplomatisk kultur för EU och EU-anda. Detta kräver utbildning.
I betänkandet presenteras en lovande idé om att grunda en europeisk diplomatutbildning. Fram till dess kan vi använda oss av medlemsstaternas diplomatutbildningar. Jag närvarade nyligen vid det europeiska diplomatprogrammets (EDP) tioårsjubileum. Programmet har varit mycket förutseende och vägvisande. Sedan 1970-talet har kommissionen organiserat utbildningsseminarier för mer än 5 700 diplomater, vilket kan vara värt att påpeka. En av uppgifterna för avdelningen för yttre åtgärder blir att utveckla en utbildningsstrategi för att se till att alla anställda, oberoende av deras bakgrund, är väl rustade för att sköta sina uppgifter. Speciellt delegationschefer måste inte bara kunna sköta sina politiska roller utan även alla kommissionens verksamheter, vilket är en väsentlig del av en delegations uppdrag.
I Elmar Broks betänkande behandlas också frågan om huruvida avdelningen för yttre åtgärder kan tänkas hantera konsulära tjänster. Kommissionen är öppen för idén, även om den kan komma att ta lång tid att utveckla. Det är en framtida fråga. I nuläget är vår utmaning att se till att EEAS fungerar väl och i allas intressen: de europeiska medborgarnas, medlemsstaternas och Europeiska unionens. Kommissionen stöder skapandet av EEAS och vill att det ska lyckas. Vi kommer att bidra i alla avseenden till att det gör det. Betänkandet visar att parlamentet kommer att göra detsamma.
Jag är ledsen att jag har dragit över tiden något, men jag anser att detta är en mycket viktig fråga. Ursäkta mig, herr talman.
Talmannen
Fru kommissionsledamot! Självfallet förlåter jag er. Jag instämmer helt. Det är ett mycket viktigt ämne.
Alojz Peterle
Fru rådsordförande, fru kommissionsledamot, före detta kolleger från Europeiska konventet, mina damer och herrar! Jag vill gratulera föredraganden Elmar Brok till att ha presenterat parlamentets ställning klart och tydligt vad gäller skapandet av en europeisk avdelning för yttre åtgärder, samt frågor i samband med detta.
Att bilda en sådan avdelning är en logisk och nödvändig följd av beslutet att förena två utrikespolitiska uppdrag i ett, och det är absolut nödvändigt för utvecklingen av Europeiska unionens utrikespolitiska identitet. Integrerad diplomati betyder förenkling, mer enhetliga och effektivare åtgärder, samt mer öppenhet och igenkännande.
Frågan om hur man ska inrätta denna gemensamma avdelning är inte enbart av teknisk natur. Den kommer även att påverka genomförandet av den politiska målsättning som EU uttrycker genom att ge uppdragen som hög representant och vice ordförande för kommissionen till en och samma person. Den nya avdelningen bör spira i samma anda som förenade dessa två utrikespolitiska roller och som kommer att leda till en samordning av rådets och kommissionens utrikespolitiska arbete.
Det är viktigt att man vid skapandet av avdelningen tar hänsyn till kommissionens, rådets och parlamentets respektive roller och deras samarbete, samt att man bygger på ömsesidigt förtroende och samarbetsvilja.
Trots att jag anser att det ligger i EU:s intresse att den gemensamma avdelningen börjar fungera så snart som möjligt, stöder jag på det bestämdaste rekommendationen att den ska införas i etapper, så att den kan utformas på lämpligaste och effektivaste sätt. Det verkar förnuftigt att avdelningen ingår i kommissionens förvaltningsstruktur, både vad gäller organisation och budget.
Som jag ser det är det absolut nödvändigt att den framtida avdelningen också omfattar personal från nationella diplomattjänster. Det kommer tveklöst att leda till en bättre och mer tillgänglig service för EU:s medborgare, särskilt för de länder som endast har ett fåtal diplomatiska representationer.
Roberto Gualtieri
Herr talman, fru minister, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Med denna debatt och det betänkande som vi kommer att godkänna i morgon avser parlamentet att demonstrera sin avsikt att hjälpa till att inrätta den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, redan på detta inledande stadium, genom att föra en konstruktiv dialog med rådet och kommissionen. Vi anser att det framför allt är användbart och förnuftigt att kräva denna interinstitutionella dialog genast, med tanke på att förfarandet i fördraget föreskriver samråd med parlamentet angående förslaget som den höga representanten ska lägga fram, och eftersom parlamentets privilegier vad gäller budgeten gör parlamentets godkännande och samarbete avgörande. Och låt oss inte glömma godkännandet från kommissionen, vilket Elmar Brok nämner, som skapar ytterligare handlingsmöjligheter för parlamentet.
Vi anser dock även att det är vår plikt att uppmana till dialog omedelbart eftersom avdelningen för yttre åtgärder är en av de mest betydande nyheterna i Lissabonfördraget. Dess egenskaper är avsedda att ha en omfattande påverkan på styrelseformerna i EU och därigenom på besluten om den allmänna balansen mellan EU:s institutioner i praktiken.
Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet instämmer med ståndpunkten i Elmar Broks betänkande, som gruppen har varit med och utarbetat på ett aktivt sätt. Det är en ståndpunkt som syftar till att utveckla en roll för denna avdelning där den kan slå en bro mellan gemenskapsdimensionen i EU:s yttre åtgärder och den mellanstatliga dimensionen av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, som den fastställs i avdelning V i Lissabonfördraget.
Naturligtvis är vi medvetna om avdelningens unika karaktär, vilken också återspeglar den roll som den höga representanten och kommissionens vice ordförande har, samtidigt som vi är medvetna om att avdelningen inte bör omfatta alla enheter som kommissionen utnyttjar när den verkställer de många aspekterna av sina yttre åtgärder - vilket är mer än endast den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, först och främst utvecklingssamarbete.
Vi anser det dock vara avgörande att avdelningen klarar att effektivisera EU:s utrikes- och säkerhetspolitik och göra dess externa åtgärder i sin helhet enhetligare. Vi anser också att det är avgörande att avdelningen står under parlamentets demokratiska kontroll. Av det skälet tycker vi att avdelningens integration i kommissionens förvaltningsstruktur är det alternativ som är mest förenligt med dessa målsättningar, som verkligen ligger oss varmt om hjärtat. Därför har vi röstat för Brokbetänkandet.
Andrew Duff
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Kommissionen har helt rätt i att avdelningen borde kombinera alla verktyg och tillgångar som krävs för att bedriva en aktiv utrikespolitik över hela världen. Det är nödvändigt att alla partner i detta stora projekt börjar lita på varandra och på avdelningen, till och med de befolkningstätaste och arrogantaste staterna.
Det är mycket viktigt för Storbritanniens utrikesministerium att man skickar sina mest kvalificerade tjänstemän, och inte mindre önskvärda individer. För granskning och ekonomisk kontroll från parlamentet instämmer jag helt i att avdelningen bör vara ansluten till kommissionen, av administrativa och budgetrelaterade skäl. Jag måste få säga till rådet att det inte är acceptabelt att avdelningen placeras i samma klass som Ekonomiska och sociala kommittén eller ombudsmannen i budgetförordningen. Jag anser att Brokbetänkandet utgör ett praktiskt förberedande stadium av processen för inrättandet av avdelningen för yttre åtgärder, men jag anser också att vi bör stanna upp nu, så att vi inte går vidare och beslutar om viktiga frågor innan den höga representanten och vice ordföranden är på plats.
För parlamentets del är det avgörande att vi har en politisk samtalspartner som kan förhandla om inrättandet och den framtida utvecklingen av programmet för avdelningen för yttre åtgärder. Medlemsstater! För fram era kandidater för alla dessa befattningar.
Indrek Tarand
Herr talman, mina damer och herrar! Det har varit ett sant nöje att arbeta med flera beundransvärda personer. Jag vill lyckönska Elmar Brok och många andra som har bidragit. Nu vill jag dock citera José Manuel Barroso som i förmiddags klokt nog sade att inte ens institutioner varar - vi behöver en enorm politisk vilja. I själva verket är det inte möjligt att skapa institutioner utan politisk vilja. För att undvika ett läge där vi bara skapar ännu en institution måste vår politiska vilja alltid vara viktigast då vi skapar en ny enhet. Målet är en i sanning europeisk och, faktiskt, en organisation sui generis som tjänar alla Europas medborgares intressen. Om vi vill undvika dubblering eller potentiellt slöseri med resurser, som är så typiskt, måste vi garantera att avsättningen av finansiella medel och användningen av dessa medel sker under Europaparlamentets insyn.
Betänkandet erbjuder en bred definition av de principer som rapporterats till Europeiska rådet, vilka skulle kunna hjälpa oss att tillsätta den höga representanten samt fastlägga en plan. Med hjälp av denna plan kommer vi alla att vara i ett bättre läge, och vi får möjligheten att verkställa vår politiska vilja. Eftersom alla känner till De grönas målsättningar - till exempel att skapa fred, en absolut tillämpning av stadgan om de grundläggande rättigheterna, samt, naturligtvis, frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män - kommer jag inte att gå in på dem idag, men jag lovar att komma tillbaka till dessa frågor i sinom tid. I alla fall anser jag att det vore klokt om rådet kunde överväga att tillsätta en kvinnlig hög representant, eftersom kommissionens ordförande, som vi alla vet, inte är en kvinna. Faktum är att ingen kvinna någonsin har valts till att leda Europa. Om vi nu ska skapa en ny europeisk institution är det en punkt som är väl värd att fundera på.
I samband med betänkandet har jag uppmärksammat att det kommit vissa negativa inställningar från en del håll. Det antyddes att Europaparlamentet inte har någon uppgift här och att parlamentet helt enkelt försöker göra sig självt mer betydelsefullt med detta betänkande. Mitt svar till denna inställning är att parlamentet är viktigt och att vi måste ta hänsyn till det. Vårt betänkande om den europeiska avdelningen för yttre åtgärder innebär ett utmärkt tillfälle att bringa sådana fakta i dagen. Därför uppmanar jag alla att stödja betänkandet, men att ha i åtanke att det inte innehåller alla förändringar och önskemål. Huvudsaken är att anta betänkandet nu.
Ashley Fox
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill uttrycka min besvikelse över att parlamentet återigen diskuterar ett betänkande som föregriper ratificeringen av Lissabonfördraget. Jag undrar om vi skulle hållit denna debatt i dag om Tysklands författningsdomstol fortfarande höll på att behandla fördraget. Jag misstänker att vi inte hade gjort det, och jag undrar varför Tjeckien behandlas annorlunda. Som den engelske författaren George Orwell skulle kunna ha anmärkt: alla medlemsstater är jämlika, men några är mer jämlika än andra.
Jag vill motsätta mig inrättandet av en europeisk diplomathögskola. I en tid när medlemsstaterna måste hantera enorma påfrestningar i budgeten bör EU visa återhållsamhet. Vi bör agera som väktare av statskassan. Vår målsättning bör vara att använda offentliga medel klokt, och vi bör när vi kan sträva efter att föra tillbaka pengar till medlemsstaterna och de skattebetalare vi företräder.
Det finns ingen kostnadsberäkning för det här förslaget. Det är ännu ett exempel på hur vissa ledamöter av parlamentet är alltför ivriga att åstadkomma storslagna gester med andras pengar. En europeisk diplomathögskola är ett slöseri med pengar och skulle bli ännu en börda för skattebetalarna.
Jag vill påminna mina kolleger om att en gemensam ståndpunkt i utrikespolitiken kommer att bestämmas av medlemsländerna i rådet, inte av kommissionen, och helt visst inte av parlamentet. Om den europeiska avdelningen för yttre åtgärder skulle behöva mer personal bör dessa tjänstemän lånas ut från medlemsstaterna, och skulle då inte behöva extra utbildning. Den politik som de ska företräda i omvärlden kommer att anges av ministerrådet, och det blir inte tal om någon självständig europeisk politik.
En diplomathögskola skulle endast behövas om EU tar ifrån medlemsstaterna kontrollen över utrikesfrågor. Jag hoppas att den dagen aldrig kommer, och jag kommer att göra mitt yttersta för att förhindra det.
(Talaren samtyckte till att svara på en fråga enligt artikel 149.8.)
Andrew Duff
(EN) Herr talman! Får jag fråga talaren om han skulle stödja tillsättningen av Chris Patten som hög representant om fördraget, mot hans förhoppningar, faktiskt träder i kraft?
Ashley Fox
(EN) Herr talman! Jag är tacksam för att man ber om min åsikt, men jag tror knappast att det blir mitt beslut.
Helmut Scholz
Herr talman, fru kommissionsledamot! Tack för att jag får tillfälle att tala i dag. Gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster har upprepade gånger här i parlamentet redovisat vår grundläggande kritik av EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, dess riktning och karaktär. Vi har motsatt oss denna kurs, inklusive i Lissabonfördraget. Denna gemensamma debatt i början av parlamentets valperiod gäller ett av de viktigaste betänkandena under denna period. Tyvärr, även om jag förstår Elmar Broks motiv vad gäller parlamentets aktivitet, så måste vi sätta i gång något med en tidsgräns, vilket gör det svårt att i verklig mening utvärdera dimensionerna och de komplexa frågorna som härrör från innehållet i denna nya struktur.
Under debattens gång har det blivit tydligt hur mycket som tyvärr fortfarande är ovisst och därför kan utsättas för det politiska pokerspelet mellan nationella makt- och regeringsintressen och EU:s strukturer. GUE/NGL-gruppen är emot detta. Vi hoppas därför att parlamentet efter förhandlingarna kommer att få möjlighet att återigen ta ställning till den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (EEAS), med hänsyn till de förväntningar som uttrycktes under förmiddagens debatt till det svenska ordförandeskapet, vad gäller återhållsamhet i formuleringen av förhandlingsmandatet. Vi i parlamentet bör också se till att Europas medborgare är så välinformerade som möjligt om de olika aspekterna av EEAS, särskilt med tanke på de tvivel och den kritik som uppstått runt Lissabonfördraget och krav på mer öppenhet och demokratiskt medbeslutande i det avseendet.
Diskussionerna om skapandet av EEAS har i flera månader föregått bakom lyckta dörrar. Min grupp vill återigen uppmärksamma att underlåtenheten att inbegripa parlamentet, det civila samhällets organisationer som hittills påverkats och till och med nationella parlament leder till allvarliga frågor. Det är i synnerhet fallet eftersom en livlig debatt och öppna och klara diskussioner om institutionella strukturer är mycket viktiga för deras framtida legitimitet och offentliga redovisningsskyldighet. Jag välkomnar därför Elmar Broks tillvägagångssätt när han med hjälp av sitt betänkande åtminstone försöker uppnå medbeslutande för Europaparlamentet. Några av våra förslag avser att uppnå samma resultat.
Vi motsätter oss alla försök - och jag menar detta otvetydigt och kategoriskt - att integrera militära politiska strukturer i EEAS, oavsett om det ska ske nu eller i framtiden. Detta har nyligen varit på förslag från bland andra Frankrike i rådet. Den potentiella kombinationen av militär planering, underrättelsetjänst och allmänna diplomatiska och politiska uppgifter är inte acceptabel ur vårt perspektiv.
Morten Messerschmidt
Herr talman! Igår uppmanades jag att ge tre orsaker till varför man borde rösta emot detta betänkande. Det är ganska lätt, nämligen demokrati, demokrati och demokrati.
För det första är det farsartat att ett parlament skulle vilja anta ett betänkande som bygger på ett fördrag, vars öde fortfarande är fullkomligt osäkert. Ingen vet hur framtiden kommer att bli för Lissabonfördraget, och var och en som har den minsta respekt för demokratiska strukturer - den minsta respekt för medlemsstater som t.ex. Tjeckien - skulle vänta med det här projektet tills klarhet råder om fördragets framtid.
För det andra utgör betänkandet (och hela avdelningen för yttre åtgärder som nu håller på att skapas) ett fullständigt underminerande och förnekande av, samt ett misslyckande med att värdesätta, medlemsstaternas suveräna rätt att bedriva sin egen utrikespolitik. Det är också anledningen till varför man i detta betänkande försöker göra kommissionen ansvarig för allting. Det är förvisso helt uppenbart att kommissionen, i synnerhet i sin roll som ”tjänsteman”, inte är folkvald. Om folket med andra ord vill ha en annorlunda utrikespolitik finns det ingen möjlighet i världen att förändra den förda politiken eftersom det bara är rådet, dvs. regeringarna, som folket har möjlighet att byta ut - inte kommissionen.
Det innebär för det tredje att det är en demokratisk fars att parlamentet vill överlämna mer makt - en del av den suveräna statens absolut avgörande kärnområden - till kommissionen, som inte har något folkligt mandat. Parlamentet grundar sig uteslutande på kratos, på makt. Det grundar sig aldrig på demos. Fokus borde istället vara på demos - vi borde fokusera på folket och inte på makten. Vi måste därför öka demokratin. Därför bör också betänkandet förkastas.
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! I detta betänkande försöker man lugna våra farhågor beträffande avdelningen, men jag anser att man istället gör det rakt motsatta. Man påstår, å ena sidan, att avdelningen kompletterar medlemsstaternas diplomati, och man ifrågasätter den inte. Men i resten av betänkandet dementeras denna försäkran bestämt.
I punkt 4 anges att avdelningen - det vill säga dess befogenheter - inte kan vara avgränsad eller definierad från början. I punkt 8d föreslås att delegationerna, som är en del av avdelningen, skulle kunna ta över konsulära uppgifter från medlemsstaterna. Det är uppenbart att avdelningen - inte på kort sikt men på längre sikt - är tänkt att ta över och ersätta medlemsstaternas diplomatiska representation, och eventuellt i sista hand också Storbritanniens och Frankrikes veton i FN:s säkerhetsråd.
När man hör en försäkran från ett EU-organ om att man inte kommer att göra si eller så får man en ganska god ledtråd om vad de har i kikaren. Shakespeare får ursäkta mig, men jag anser att man i betänkandet bedyrar allt för mycket. Vem eller vad kommer i själva verket att utöva någon kontroll över detta organ? Jag tror inte att rådet kommer att göra det. Det är tvunget att agera enhälligt. Om rådet inte kan bestämma sig kommer avdelningen helt enkelt att genomföra det som står på dagordningen. Hur blir det med Europaparlamentet? Nej, det är begränsat till samrådsförfarandet. Detta organ kommer att föra utrikespolitik över huvudet på medlemsstaterna, utan någon egentlig kontroll från medlemsstaterna eller Europaparlamentet. De nationella regeringarnas position kommer att reduceras till en kommunalnämnds dito.
Carlo Casini
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! För det första anser jag att det är min plikt att tacka föredraganden, som har utfört ett fantastiskt arbete. Som ordförande för utskottet för konstitutionella frågor vill jag också tacka utskottets alla ledamöter, samt de båda utskotten - utskottet för utrikesfrågor och utskottet för utveckling, som lagt fram sina yttranden - för deras mycket snabba arbete.
Vi har i själva verket försökt utarbeta ett dokument som jag hoppas kommer att godkännas, och som skulle kunna läggas fram vid rådets möte den 29-30 oktober. Vi är väl medvetna om att detta betänkande inte är ett definitivt betänkande. Det är endast avsett att peka ut några tillvägagångssätt, ett slags vägledning att följa, för rådet och följaktligen för den höge representant som kommer att utses.
Det kommer att bli den höge representantens uppgift att tänka ut en egen organisatorisk plan, som i sin tur kommer att granskas av oss. Därför är det bara riktlinjer som överlämnas till vårt parlament. Vi vet också att en framgång inom verksamheten vid avdelningen för yttre åtgärder är knuten till den höge representantens roll, som innebär att kunna organisera och leda vem som helst. Av den höge representanten vill vi se en konsekvent och enhetlig utrikespolitik. Vi är väl medvetna om att det finns problem; det har redan har nämnts. Men problem är till för att lösas. Det viktiga är att det finns en tydlig inriktning, information och räckvidd.
Brokbetänkandet rymmer några intressanta förslag i detta avseende - jag är tvungen att fatta mig kort eftersom min talartid håller på att ta slut - som hur som helst innebär att avdelningen ska införlivas i kommissionens administrativa struktur, samt beslutet att ytterligare utveckla gemenskapsmodellen och förslaget - som för övrigt fastslås i Lissabonfördraget - att personalen bör rekryteras från kommissionens och rådets sekretariat och från kommissionens delegationer.
Det finns två förnyelser som jag anser bör nämnas, dels EU-ambassaderna, som ska ledas av tjänstemän från den europeiska avdelningen för yttre åtgärder och även omfatta kommissionens delegationer i tredjeländer och rådets samarbetskontor, med en eventuell utstationering av experter från generaldirektoraten, och dels de grundstenar som lagts för skapandet av en europeisk diplomathögskola, som är en intressant idé.
Min talartid har löpt ut. Jag hoppas bara att detta betänkande verkligen antas, och att det antas av en stor majoritet.
Zita Gurmai
(EN) Herr talman! Som vi alla vet är den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (EEAS) en av de större innovationer som föreslagits i Lissabonfördraget. Därför bör vi vara mycket noggranna och ansvarsfulla när den ska inrättas.
Vi är alla eniga om att avdelningen borde komma igång med sin verksamhet så snart Lissabonfördraget har trätt i kraft. Kommissionen och rådet håller redan på att arbeta med de riktlinjer som de förväntas presentera vid Europeiska rådets möte i slutet av denna månad. Därför är det avgörande att Europaparlamentet påverkar processen.
Dagens debatt och den därpå följande resolutionen är av största vikt eftersom vi bör sända ett mycket tydligt budskap nu, som ett bevis på politiskt samförstånd om avdelningens inrättande, till rådet och kommissionen.
Jag är mycket stolt över det arbete som min kollega utfört, som är ett resultat av partiöverskridande överläggningar här i parlamentet. Vi insisterar på att gemenskapsmodellen för unionens yttre förbindelser ska bevaras. Ledamöterna är angelägna om att avdelningen ska vara knuten till kommissionen och en del av den totala gemenskapsbudgeten. EEAS bör administrativt och budgetmässigt utgöra en del av kommissionen, och formellt vara en del av kommissionen som ett organ i sig, knutet till kommissionens struktur.
Budgetuppdraget är ytterst viktigt. Det är ett påtryckningsmedel med vilket parlamentet kan utöva sin makt. På det sättet bör och kommer parlamentet att utöva budgetkontroll och demokratisk granskning av avdelningen. Det finns åtskilliga frågor att täcka, till exempel den tydliga uppdelningen av uppgifter inom EEAS och kommissionens ansvariga enheter - med beaktande av att vi ännu inte känner till den framtida kommissionens struktur - och förbindelsen mellan de höga representanterna och unionens olika företrädare utomlands. Resolutionen kommer emellertid att bli parlamentets första ståndpunkt, varpå ytterligare åtgärder kommer att följa.
Vi får heller inte glömma den mänskliga faktorn. Den höge representanten bör vara en person med meriter, sakkunskaper och kompetens, och stödjas av kommissionen, rådet och nationella diplomattjänster. Jag är övertygad om att EEAS' institutionella struktur bör omfatta en könsfördelning som vederbörligen återspeglar EU:s åtaganden i fråga om integrering av ett jämställdhetsperspektiv.
Sist men inte minst, och efter att ha arbetat för kvinnors lika politiska representation under de senaste 15 åren, skulle jag bli glad om denna person är en kvinna.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Herr talman! Några kolleger har ansett det lämpligt att använda sina anföranden till att försöka ge oss lektioner i demokrati. Jag vill därför påpeka att både i utskottet för konstitutionella frågor och i utskottet för utrikesfrågor, vars yttrande jag utarbetat, såg vi till att diskussionen och omröstningen om våra respektive texter inte hölls förrän resultatet av den irländska folkomröstningen hade tillkännagivits. Vi gjorde detta av respekt för det utlåtande som det irländska folket stod inför att ge. De sade lyckligtvis ja, men de kunde ha sagt nej. Vi ville ta detta i beaktande, liksom även nästa veckas möte i Europeiska rådet. Följaktligen var vi tvungna att hålla vår diskussion och utarbeta våra texter under en ytterst kort tidsperiod. Samma kolleger som försöker ge lektioner i demokrati har givetvis även klagat på detta. Men det var en utvikning från ämnet.
Idag erfar vi en särskilt viktig tidpunkt. De texter där vi uttrycker vår åsikt om hur den framtida europeiska avdelningen för yttre åtgärder bör utformas inleder en ny era för Europeiska unionen. De av oss som har följt unionens utveckling under åratal, och kommer ihåg de första blygsamma åtgärderna när det gällde fördragens utrikespolitik, bortsett från säkerhets- och försvarspolitiken - dvs. först Maastricht och sedan Amsterdam - kanske tänkte, så som jag gjorde idag, att vi aldrig skulle få uppleva den här dagen, att vi aldrig skulle lyckas lägga grunden för en gemensam europeisk diplomati.
De av oss som uppmärksamt har följt hur idéerna om detta har utvecklats torde också komma ihåg att för bara några månader sedan var några av våra nationella diplomattjänster absolut ovilliga att acceptera ett slags omedelbart ”big bang”, dvs. att alla de nuvarande delegationerna skulle föras under den framtida höge representantens myndighet från den allra första dagen. Jag är mycket glad över detta.
Mina egna politiska plikter och regeringsansvar under mina tidigare politiska uppdrag har lärt mig att inget av detta kommer att bli enkelt. Ändå erfar vi en viktig tidpunkt, och jag hoppas att betänkandet kommer att antas av en mycket stor majoritet.
Franziska Katharina Brantner
(DE) Herr talman! Vår grupp stöder den grundläggande struktur som Elmar Brok föreslagit i sitt betänkande, och i synnerhet bevarandet av Europaparlamentets kontrollrätt och gemenskapens uppgifter. För att se till att vår gemensamma avdelning för yttre åtgärder blir en stor framgång och inte bara ett bihang till kommissionen eller rådet bör vi nu diskutera dess innehåll och funktioner.
EU behöver en ny integrerad utrikespolitik som gör det möjligt för unionen att möta världens problem på ett effektivt sätt. Avdelningen för yttre åtgärder måste göra det möjligt för EU att genomföra omfattande, enhetliga politiska strategier och kampanjer. Vi behöver denna avdelning nu, till exempel under diskussionerna om klimatförändringen i Köpenhamn. Vi måste avskaffa den traditionella diplomatin, annars kommer denna tjänst att medföra ett ytterst begränsat mervärde.
Jag vill därför främja fyra områden som enligt vår uppfattning kommer att underlätta för avdelningen att skapa en ny utrikespolitik. För det första vill vi att den nya avdelningen ska ha ett direktorat för fredsbevarande insatser och krishantering. Vi har motsvarande finansiella instrument och uppdrag, men hittills har vi bara haft små och fragmenterade organisationsenheter. För det andra vill vi att personalen ska få en allsidig utbildning. Att endast ha genomgått en diplomatutbildning är inte tillräckligt. Dessutom vill vi se till att den personal som bär uniform inte bara har utbildats vid försvarshögskolan. Samtliga bör ha fullgjort åtminstone en del av sin utbildning tillsammans, och därför efterlyser vi en europeisk högskola för yttre åtgärder. För det tredje vill vi inte ha en dubbel struktur för rådets ordförande inom rådets sekretariat. Därför bör avdelningen för yttre åtgärder också stödjas av denna organisation. Vad beträffar utnämningarna till toppjobben har min kollega Andres Tarand redan nämnt att det är vår bestämda uppfattning att det är dags att utse en kvinna.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Eftersom unionen strävar efter en utökad roll i internationella frågor bör den enligt mitt förmenande ha redskapen för att kunna skydda våra gemensamma värderingar över hela världen, förutsatt - givetvis - att det råder enhällighet i samtliga 27 medlemsstater.
Men hur ska den rollen kunna utvecklas? Var ska dess gränser gå? Vi i ECR-gruppen anser, som ett antifederalistiskt organ, att utrikespolitiken i sista hand bör förbli förbehållen våra enskilda medlemsstater. Därför oroar det oss att Lissabonfördraget, om det vinner laga kraft, tycks kunna sätta igång en rad utvecklingsförlopp som skulle kunna leda till att denna förmånsrätt undermineras.
Den föreslagna europeiska avdelningen för yttre åtgärder måste komplettera, och inte konkurrera med eller undergräva, medlemsstaternas bilaterala diplomatverksamhet, samt få sina befogenheter huvudsakligen från rådet och inte från kommissionen. Parlamentet måste utöva sina rättigheter att granska EEAS och utforma dess budget. Mot bakgrund av att det talas så mycket om EU:s ambassader i Brokbetänkandet skulle jag vilja att kommissionen återigen repeterar de försäkringar den gav mig för ett år sedan om att EEAS:s uppdrag eller delegationer inte kommer att kallas ambassader. Att kalla dessa uppdrag för ambassader skulle förvärra rädslan för att EU söker alla yttre tecken på en suverän stat.
Willy Meyer
(ES) Herr talman! Min grupp, gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, kommer att rösta mot detta betänkande, först och främst på grund av att vi inte stöder Lissabonfördraget.
Vi anser inte att Lissabonfördraget återspeglar innebörden i det europeiska projektet, som skapat av och för medborgarna. I själva verket gäller snarare motsatsen. Det utgör en krismodell, en modell som förhindrar offentlig inblandning i ekonomin.
Det finns en önskan om att gå framåt med två olika hastigheter: vi skyndar oss för att se till att EU kan agera samfällt utomlands, men EU har ingen makt att återuppliva ekonomin genom att använda sina egna instrument, eftersom unionen saknar statskassa och aktiv näringspolitik. EU har inte heller förmåga att ingripa i räntesatserna eller att kontrollera Europeiska centralbanken. Därför delar vi inte denna filosofi.
Om Lissabonfördraget antas, med kommissionens godkännande och till följd av samråd med parlamentet, kommer femtusen tjänstemän att anställas vid den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, efter ett beslut i rådet och på grundval av ett förslag från den framtida vice ordföranden.
Vi samtycker inte till denna struktur, eftersom avdelningen även kommer att få befogenheter att lösa alla möjliga militära kriser. Vi anser att det saknas kontroll. Enligt vår uppfattning borde denna kontroll uppfylla de högsta kraven på demokrati, så som är fallet i varje medlemsstat.
Därför anser vi inte att denna filosofi stämmer överens med innebörden i det slags EU som vår grupp vill bygga, nämligen ett EU som verkligen har förmågan att ingripa i frågor som i grunden berör oss. Det kan t.ex. handla om frågor som den nuvarande lågkonjunkturen och den arbetslöshet som för närvarande är den högsta sedan 1930-talet.
Därför kommer vi att rösta mot detta betänkande.
David Campbell Bannerman
(EN) Herr talman! Brokbetänkandet är ett tydligt bevis på att EU håller på att utvecklas till en gemensam superstat. Det orättfärdiga Lissabonfördraget håller redan på att tvinga på oss en ordförande och en utrikesminister som inte är folkvalda. I och med detta betänkande ska en ny europeisk diplomattjänst inrättas, den så kallade europeiska avdelningen för yttre åtgärder, men ambassader företräder nationella intressen.
Så vilka nationella intressen kommer dessa nya EU-diplomater och ambassader att företräda? Det kommer inte att bli våra nationalstaters, vår handels eller våra företags intressen. Det kommer att bli Europeiska kommissionens intressen. Alla övriga nationella ambassader kommer att bli överflödiga. Redan nu håller brittiska ambassader runt om i världen på att sälja ut egendom.
Huvudplanen för en EU-superstat bygger på en grundval av bedrägerier, ohederlighet och förnekande, men federalisterna håller inte på att skapa ett nytt Amerikas förenta stater. De skapar ett nytt Jugoslavien. Genom att tvinga samman sinsemellan mycket olika nationer, kulturer och ekonomier under en stram, odemokratisk byråkrati av Sovjetmodell ger man sig definitivt ut på farligt vatten.
Jag arbetade för den brittiska regeringen med den nordirländska fredsprocessen. Jag såg vad som sker när demokratin misslyckas. Det är inte trevligt. Nu ser jag hur demokratin håller på att misslyckas här i Europa. Ni påstår er älska freden, men genom att forcera igenom Lissabonfördraget och genom att lägga vantarna på våra ambassader styr ni tillbaka EU i en riktning som återigen leder mot krig.
Martin Ehrenhauser
(DE) Herr talman! Rådets verksamhet är inte öppen för insyn. Besluten fattas i själva verket i de åtskilliga och till stor del slutna arbetsgrupperna och i Coreper. Under 2008 diskuterades endast 1 procent av punkterna under utrikesministrarnas rådsmöten inför allmänheten.
Mot just denna bakgrund har den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) utvecklats sedan slutet av 1990-talet utan vare sig samråd eller demokratisk kontroll. Mot just denna bakgrund kommer också den europeiska avdelningen för yttre åtgärder att inrättas. Mitt svar är ett tydligt ”Nej”! Detta får inte hända! Vi behöver en genuint demokratisk parlamentarisk kontroll och dessutom en genuin öppenhet.
Jag är också ganska överraskad över att i synnerhet ni, herr Brok, nu plötsligt är för parlamentarisk kontroll. Är det inte så att Lissabonfördraget, särskilt på ESFP:s område, kommer att medföra att denna parlamentariska kontroll avskaffas? Ni är emellertid för detta fördrag. När det gäller budgetkontrollen framgår det ganska tydligt av rådets ansvarsfrihet hur er grupp agerar. Är det inte så att er grupp, under de kommande veckorna, kommer att rösta för ett beviljande av ansvarsfrihet för rådet i budgetkontrollutskottet, trots att rådet inte har gett några tillfredsställande svar?
Det är olyckligt att ert förslag, trots dess mycket goda upprinnelse, i själva verket är hycklande, saknar trovärdighet och i sista hand är ett erkännande av Lissabonfördragets brister.
Rafał Kazimierz Trzaskowski
(EN) Tack så mycket herr talman, herr kommissionsledamot, fru minister! Jag börjar med fotnoterna. Även om jag verkligen beundrar det retoriska sinnet hos våra vänner från UKIP anser jag, som ledamot från Centraleuropa, att det är tämligen intressant att ni är så beredd att delge oss era erfarenheter av att ha levt under Titoregimen i Jugoslavien eller under Sovjetregimen. Det är verkligen intressant.
Låt mig för det första gratulera Elmar Brok till att ha utarbetat ett betänkande som så utomordentligt företräder huvudströmningen, och låt mig betona huvudströmningen, här i parlamentet.
I och med Lissabonfördragets ikraftträdande och den nya avdelningens inrättande kommer vi att öka vår förmåga att agera samfällt. Vi håller med om att den nya avdelningen bör vara så nära knuten till kommissionen som möjligt, för endast gemenskapsmetoden kan garantera att våra åtgärder är enhetliga och, vad viktigare är, att allas våra synpunkter tas i beaktande i lika stor utsträckning.
För att den nya avdelningen ska vara trovärdig har den utrustats med största möjliga demokratiska legitimitet. Därför bör alla insatser som syftar till att värna om parlamentets kontrollbefogenheter välkomnas.
Det viktigaste är att vi gör allt för att se till att den nya avdelningen håller högsta kvalitet och att den har allas förtroende. Vi måste göra vårt yttersta för att kommissionen, rådet och de 27 medlemsstaterna ska skicka de personer som är bäst meriterade för att arbeta inom EEAS. Därför bör de åtnjuta samma status. Att arbeta inom avdelningen bör betraktas som en väsentlig del av deras karriär i hemlandet. De personer som arbetar för avdelningen bör väljas utifrån sina kvalifikationer, men också med hänsyn till geografisk balans för att motverka den ogrundade rädslan för att avdelningen skulle kunna missbrukas av någon.
Lissabonfördraget är viktigt och skiljer sig från alla övriga fördrag, eftersom så mycket beror på dess införlivande. Jag hoppas att parlamentets omdöme kommer att hjälpa rådet och kommissionen att verkligen genomföra fördraget på ett sådant sätt att vi kan öka vår förmåga att agera samfällt.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Jag vill välkomna Brokbetänkandet och yrka på snabba framsteg när det gäller att inrätta EEAS som en demokratiskt ansvarig myndighet. Jag har stora förhoppningar om att denna avdelning kan bidra till större samstämmighet mellan våra politiska mål och beslut, i synnerhet eftersom de inverkar globalt på den hållbara utvecklingen, mänskliga rättigheter och på utrotandet av fattigdomen.
Vi har hittills misslyckats med att se till att vår politik är sammanhängande. Vår handelspolitik står ofta i direkt konflikt med politiken för utvecklingssamarbete. Jag vill också varna för varje tanke på att inordna utvecklingspolitiken som en del av vår utrikespolitik. Vi behöver en oberoende tjänsteenhet för utveckling som är ansvarig inför en oberoende kommissionsledamot med ansvar för utveckling och humanitärt bistånd. För att säkerställa samstämmighet krävs riktmärkning, kontroll och konsekvensbedömning av de föreslagna besluten, eftersom de inverkar på de utvecklingspolitiska målen.
Louis Michel
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Elmar Brok och tacka honom för det utmärkta betänkande - jag skulle till och med vilja kalla det ett utomordentligt betänkande - som han har lagt fram för oss.
Inrättandet av denna nya avdelning för yttre åtgärder är ett tillfälle som inte får gå förlorat. Parlamentet måste få yttra sig, inte endast om budgeten, utan också om avdelningens övergripande struktur. Som redan nämnts kommer avdelningen att bli tvungen att ha interna operativa bestämmelser som är unika i sitt slag. Vi kan inte klara oss utan sådana operativa bestämmelser, som överensstämmer med fördragets andemening. Att agera annorlunda skulle väcka misstro hos vissa medlemsstater. Jag tänker i synnerhet på de minsta och nyaste medlemsstaterna.
Vi bör också fokusera på det centrala i avdelningens mandat, fastställa strategier och politiska prioriteringar, samt skapa enhetlighet inom ramen för de yttre åtgärderna. Det är avgörande att vi undviker att gå i fällan där den externa avdelningen blir en kopia av kommissionens delegationer, och att vi istället utvecklar en särskild avdelning som skapar ett mervärde för gemensamma yttre åtgärder. Avdelningen för yttre åtgärder måste hålla jämna steg med kommissionen. Den får inte komma ur kurs och övergå i, eller framkalla, mellanstatliga åtgärder. Jag vill också tillägga att den höge representantens/vice ordförandens profil är helt avgörande för avdelningens mervärde.
Även om vi slutligen instämmer i att utvecklingsområdet har sitt eget syfte är det på samma gång ett instrument för utrikespolitiken. Att förneka detta skulle vara naivt. En lösning kunde vara att låta programplaneringen förbli en uppgift för kommissionsledamoten med ansvar för utveckling, i enighet med den höge representanten.
Jag vill till sist påpeka att denna debatt inte kan separeras från debatten om budgeten för Europeiska utvecklingsfonden.
Bastiaan Belder
(NL) Herr talman! När nu den irländska folkomröstningen ligger bakom oss dristar sig återigen parlamentet att visa vad den står för, och det gör det med mycket energi och entusiasm. I betänkandet framställs ett utopiskt panorama över en avdelning för yttre åtgärder som ska genomföra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), som ännu inte fungerar.
Ett slående drag i betänkandet är dess heroiska försök att uppmana kommissionen att använda hela sitt institutionella inflytande. Vad förorsakar denna ståndpunkt? Jag tror att flera av mina kolleger vill använda avdelningen för yttre åtgärder som en trojansk häst för att vinna kontroll över GUSP via kommissionen.
Det är en skandal att parlamentet och de övriga institutionerna fortfarande inte har någon idé om hur denna avdelning är tänkt att fungera exakt. Det gradvisa förfarande som diskuteras i punkt 4 är rätt och slätt ett riskfyllt institutionellt vågstycke, som säkert kommer att sluta i institutionella tårar, om ni ursäktar min ordlek.
György Schöpflin
(EN) Herr talman! Även jag vill ansluta mig till dem som stöder Brokbetänkandet, och också uttrycka min fascination över den paranoia som har visat sig på denna sida av kammaren.
Avdelningen för yttre åtgärder är utan tvekan en potentiellt viktig faktor för att främja samstämmigheten i EU:s förbindelser med övriga världen. Dessa förbindelser är ofta vittomspännande och komplexa, och har en betydande inverkan på världen utanför EU. Därför är det avgörande att denna verksamhet samordnas ordentligt för att se till att EU:s politik får det genomslag som den är avsedd att få. När avdelningen för yttre åtgärder väl har kommit igång med sin verksamhet kommer den definitivt att beröra EU:s hållning när det t.ex. gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, vilket redan har påpekats, främjandet av demokratifrågan, mänskliga rättigheter, kanaliserandet av bistånd, samt hanteringen av de mångsidiga utvecklingsfrågorna.
I detta sammanhang är frågan om samstämmighet av central betydelse. Om olika parter i EU lägger olika vikt vid politiska frågor kommer inflytandet att dämpas och med stor sannolikhet få oavsedda konsekvenser. I detta sammanhang är följdriktigheten avgörande. Avdelningen för yttre åtgärder kommer mot bakgrund av detta att ha ett stort ansvar för samarbetet med de av EU:s övriga institutioner som har en yttre dimension. Givetvis kommer avdelningens effektivitet ovillkorligen att strukturera den höge representantens arbete, men på medellång sikt kommer arbetet att ge återklang inom EU:s samtliga institutioner. Det är en ömsesidig process.
Ur detta perspektiv är det viktigt att avdelningen blir ansvarig inför den höge representanten, givetvis, men även mer allmänt inför själva parlamentet. När allt kommer omkring kommer avdelningen att företräda EU ur alla aspekter, och härav betoningen på ansvarighet, öppenhet och samstämmighet.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Ett Europa, en röst! Vi har tagit ytterligare ett viktigt steg mot en gemensam utrikespolitik för medlemsstaterna. Det är mycket viktigt att man ser till att befattningen som hög representant innehas av en stark, oberoende och kompetent person och att han eller hon har det spelrum och den frihet som behövs för att utveckla och strukturera tjänsten enligt kraven och naturligtvis i enlighet med EU:s principer, inklusive respekten för grundläggande mänskliga rättigheter. Detta är något unikt.
Det är avgörande att det görs på ett öppet sätt, att parlamentet har den funktion det ska ha och att budgeträttigheterna och budgetkontrollen fortfarande innehas av budgetmyndigheten. Emellertid är det också mycket viktigt att de nationella regeringarna en gång för alla värnar mindre om sina egenintressen och ger sitt fulla stöd till denna befattning med tillhörande uppgifter och inte ständigt blandar sig i närhelst de känner för det, vilket vi tyvärr är vana vid.
Det måste också klargöras - och detta är mycket viktigt för oss - att utvecklingspolitiken bör vara fortsatt oberoende, eftersom dessa saker inte kan slås ihop hur som helst. Låt oss se den nya befattningen och den portfölj som vi har kämpat för under flera år som en framtida möjlighet och låt oss inte tala nedlåtande om denna och kritisera den redan från början. Ett Europa, en röst! Det är vår uppgift, och det är vad vi måste fokusera på. Varken mer eller mindre.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Herr talman! Vad vill vi uppnå med den europeiska diplomattjänsten? Vi vill fastställa EU:s politiska prioriteringar för 2000-talet. Många länder och många människor utanför EU förväntar sig att EU ska spela en viktig roll för fredsbevarande och konfliktförebyggande insatser och, där detta inte fungerar, återställa freden och hjälpa till med att återuppbygga landet i fråga. Därför är det rimligt att inrätta en avdelning för fredsbevarande insatser.
I förhandlingarna har dock vissa av medlemsstaternas företrädare i rådet trampat hårt på bromsen, inklusive företrädare för medlemsstater som i allmänhet ses som EU-vänliga. I bästa fall har de en fot på gaspedalen och en på bromsen. Det genererar mycket värme men inte mycket rörelse. Vi hoppas därför på framgångsrika förhandlingar om en riktigt stark europeisk avdelning för yttre åtgärder (EEAS), som kontrolleras av Europaparlamentet. EU-medborgarna vill att EU ska uppträda enat. Människor utanför EU förväntar sig detta. EEAS kommer inte att kunna uppnå detta på egen hand. Men avdelningen utgör ett steg i rätt riktning. Låt oss se till att den fungerar.
Lorenzo Fontana
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Eftersom det ämne som diskuteras är så pass viktigt borde parlamentet ha fått mer tid för att förklara sin ståndpunkt för rådet. I stället pågick kommittéförfarandet bara några dagar, och nu för vi en debatt i parlamentet två dagar efter att bestämmelsen antagits i utskottet för konstitutionella frågor.
Förslaget om att inrätta en diplomattjänst för EU är ett stort steg framåt jämfört med vad som i egentlig mening har stöd i fördragen. Den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, som den beskrivs i betänkandet, förefaller också svår att förena med medlemsstaternas utrikesministerier. Vad ska hända med dessa ministerier? Kommer de att upplösas? Det verkar osannolikt.
Vidare, hur kommer dessa ambassaders befogenheter, till exempel i fråga om viseringar, att passa ihop med det arbete som redan görs vid de nationella ambassaderna? Vem ska utse EU:s så kallade ambassadörer? Är det kommissionen, vilket verkar troligt, eller ska medlemsstaterna kunna utse sina egna? Tanken på att kalla de framtida företrädarna ”ambassadörer” är för övrigt provokativ, med tanke på att den europeiska konstitutionen, som gav stöd för en europeisk utrikesminister, inte har antagits. Vi kan inte låtsas som om den europeiska konstitutionen inte förkastades av fransmännen och nederländarna.
Andrzej Grzyb
(PL) Herr talman! Vårt EU-projekt är naturligtvis unikt, och det har vi betonat många gånger. Lissabonfördragets ikraftträdande som jag hoppas kommer att uppnås på ett effektivt sätt kommer också att skapa nya institutioner. Till följd av dessa förändringar kommer man att inrätta den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, som främst ska se till att de yttre förbindelserna är både samstämmiga och effektiva.
Som kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner har sagt kommer denna avdelning att vara en unik enhet. Men samtidigt bör man komma ihåg Elmar Broks uttalande om att de grundläggande principerna vid inrättandet av denna avdelning, utöver effektivitet, bör vara öppenhet och ett demokratiskt mandat. Effektiviteten bör säkras genom samförstånd om inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, både bland institutionerna, och här är jag glad över rådets och kommissionens förklaringar, och genom inkluderandet av frågor som gäller utvecklingsbistånd, humanitärt bistånd, utvidgning och internationell handel. EU behöver också ha en stark röst när det till exempel gäller energipolitik och solidaritet.
När det gäller öppenhet förväntar jag mig att man kommer att uppnå en balans vid inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder. Jag tänker inte bara på balansen mellan institutionerna utan också på den geografiska balansen i tillsättningen av tjänster vid den europeiska avdelningen för yttre åtgärder. Detta är något mycket viktigt som jag inte nog kan betona. Den nuvarande representationen uppfyller inte detta krav, om man till exempel tänker på generaldirektoratet Relex eller kommissionens delegationer utanför EU. Avdelningen bör inrättas enligt demokratiska normer, och jag förväntar mig att parlamentet, tillsammans med utskottet för utrikesfrågor, kommer att spela en betydelsefull roll här, både i inrättandeprocessen och senare vid utfrågningen av kandidater till tjänsterna som delegationschefer.
När det gäller personalutbildning föreslås det att man ska inrätta en europeisk diplomathögskola. Det är ett viktigt projekt, men samtidigt vill jag betona att det faktiskt finns nationella center och dessutom många europeiska högskolor med erfarenhet av personalutbildning. Vi borde utnyttja denna erfarenhet. Jag tänker på Brygge, Natolin, Florens och Maastricht.
Cristian Dan Preda
(FR) Herr talman! Jag välkomnar också inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder som ett steg i rätt riktning, som innebär en utveckling mot att göra EU mer konsekvent och effektivt på den internationella arenan.
Jag tror också att inrättandet av denna avdelning kommer att lägga en viktig politisk dimension till det europeiska projektet och ge Europa en mer politisk framtoning.
Jag vill också understryka behovet av konsekvens i avdelningens åtgärder när det gäller administrativa och budgetmässiga skyldigheter. På denna punkt är naturligtvis förbindelserna med kommissionen och parlamentet avgörande.
Vad parlamentet beträffar tror jag också att denna avdelning måste samarbeta direkt och mycket nära med parlamentet för att ständigt hålla parlamentsledamöterna informerade om sina åtgärder och om utnämningarna till de viktigaste tjänsterna. Den höga representanten kommer också naturligtvis att vara en välkänd figur, men jag tror att de andra ledamöterna vid avdelningen också bör vara personer som inger stort förtroende.
Jag vill också betona frågan om rekrytering. Som vissa av mina kolleger bland ledamöterna har sagt tror jag att det är viktigt med geografisk representativitet. En balans måste uppnås för de små länderna och för de nya medlemsstaterna.
Slutligen vill jag kort nämna vikten av denna gemensamma europeiska kultur som naturligtvis skapas inom olika skolor och olika institutioner, men jag anser att ett konsekvent initiativ i frågan, som medför en struktur på EU-nivå, skulle vara en bra idé.
Mário David
(PT) Herr talman! Det är viktigt att det främsta målet med inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder är att konsolidera EU-institutionernas insatser, så att man ser till att det skapas en effektiv avdelning som kan uttrycka, formulera och genomföra ett europeiskt svar på dagens internationella utmaningar.
Den bör också vara mer än summan av delarna; den bör innebära ett mervärde jämfört med medlemsstaternas och EU:s befintliga insatser. Mot denna bakgrund ser jag det som avgörande att det som gör EU speciellt - med andra ord gemenskapsmetoden - ska få en central plats i denna nya situation. Därför stöder jag till fullo Elmar Broks betänkande, som förespråkar och värnar om ett nära samarbete mellan kommissionen och den framtida avdelningen.
Här vill jag påpeka två saker. För det första måste det finnas en nära samordning mellan kommissionens ordförande och den höga representanten, som också kommer att vara vice ordförande för kommissionen, för att se till att det hela är effektivt och fungerar smidigt. För det andra finns det ett behov av en allians mellan parlamentet och kommissionen för att motverka den förväntade mellanstatliga förskjutningen, som kan komma att minska avdelningens effektivitet.
Parlamentet måste därför vara vaksamt och se till att den europeiska avdelningen för yttre åtgärder blir ett kompetenscentrum som ger uttryck åt den bästa utrikespolitiska expertisen.
William
(EN) Herr Preda! I ert anförande talade ni om en ”gemensam europeisk kultur”. Anser ni att Turkiets anslutning till EU är helt förenlig med den gemensamma europeiska kultur som ni åsyftade?
Cristian Dan Preda
(RO) Jag talade i mitt anförande om en gemensam kultur ur ett diplomatiskt perspektiv, som del av en politisk kultur. Personligen anser jag att Turkiet i denna mening också är delaktigt i denna europeiska politiska kultur som inkluderar en fullständigt respektabel diplomatisk tradition. Tack för er fråga. Det borde jag ha tagit upp först av allt.
Ingeborg Gräßle
(DE) Herr talman! Som ledamot av budgetkontrollutskottet är jag bekymrad över hur kommissionen och rådet utesluter Europaparlamentet när det gäller frågan om avdelningen för yttre åtgärder. Vi har inga handlingar, och vi är de enda som saknar handlingar, som inte har varit involverade och som tvingas acceptera det som har förhandlats fram. Det är kränkande!
Vad jag har sett under denna debatt och i samband med de två företrädarnas uttalanden är att gemenskapsinstrumenten raseras. Vi kommer också se ett undantag från de instrument som involverar parlamentariska rättigheter, såsom budgetförordningen. Vi i Europaparlamentet måste vara uppmärksamma. Under debattens gång har jag inte fått något svar på frågan om vem som beslutar vad. Jag anser att det är en öppen fråga. Om våra budgeträttigheter och kontrollrättigheter och vårt medbeslutande i frågan inte respekteras tror jag också att det kommer att vara mycket svårt för oss att samarbeta med rådet och kommissionen under de närmaste åren.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! Jag vill stödja en stark europeisk avdelning för yttre åtgärder med geografiska kontor runtom i hela världen och ansvar för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, som samlar rådets och kommissionens uppgifter inom planering, konfliktförebyggande åtgärder och krishantering.
Men jag vill hålla med Cecilia Malmström om att detta inte påverkas negativt genom att man behåller ansvaret för handelsutveckling och utvidgning inom kommissionen. Därför har jag samarbetat med min kollega Roberto Gualtieri om en ändring av punkt 6 c, som stöder sammanförandet av planeringen och genomförandet av EU:s utvecklingspolitik.
Kritikerna bör förstå att det finns problem med det befintliga systemet. En hög representant utan direkt ansvar mot oss i parlamentet, överlappning av uppgifter mellan rådet och kommissionen, sprittring mellan EU:s särskilda representant och kommissionens delegationschefer, försummande stundtals av de mänskliga rättigheterna för handelsintressen och geopolitiska intressen etc.
Denna betydande reform av Lissabonfördraget måste omsättas i praktiken, och så ska ske.
Slutligen förstår jag att Benita Ferrero-Waldner kan hålla sig för skratt efter inläggen från UK Independence Party och att hon inser att de brittiska ambassaderna inte är till salu.
Ivo Vajgl
(SL) Herr talman! I dag ger vi EU grönt ljus att gå vidare med en stor landvinning i strävan att skapa en större och viktigare roll för sig självt i den globala utrikespolitiken. Jag vill gratulera Elmar Brok till ett utförligt och mycket innehållsrikt betänkande. Det är avgörande att den nya avdelningen kompletterar EU:s befintliga avdelningar, som kommer att fortsätta att finnas. Det är också viktigt att EU:s representationer runt om i världen inte dubbleras eller tredubblas. Det verkar finnas en påtaglig risk för detta.
Slutligen vill jag tillägga att vi bör betona de konsulära tjänsternas roll inom dessa nya representationer. Små länder har inte så mycket pengar, och de har inte representationer över hela Europa och över hela världen. Därför har de stora förhoppningar på denna avdelning. Vi i Slovenien har haft goda erfarenheter av vårt samarbete med österrikiska diplomater. Herr kommissionsledamot! Vi skulle vilja att detta samarbete fortsätter att fungera som ett slags mall.
Heidi Hautala
(FI) Herr talman, kommissionsledamot Ferrero-Waldner! Jag vill uppmärksamma er på att EU hela tiden har ett åtagande till de mänskliga rättigheterna. Naturligtvis inkluderar dessa också kvinnors rättigheter, såsom redan har nämnts här. Själv tror jag att den europeiska avdelningen för yttre åtgärder definitivt kommer att öka våra möjligheter att beakta de mänskliga rättigheterna i alla våra åtgärder, även om detta inte kommer att ske automatiskt.
Jag skulle vilja höra från er hur ni tänker se till att de mänskliga rättigheterna och jämställdhetssträvan integreras i denna kommande avdelning för yttre åtgärder. Jag ska ge er ett exempel. Som det är nu följer inte alla EU-delegationer de sju människorättsliga riktlinjer som vi har enats om. Nu har vi möjlighet, till exempel genom utbildningsprogram, att höja profilen för dessa viktiga frågor. I Elmar Broks betänkande nämns också utbildning. Jag skulle därför vara intresserad av att höra era synpunkter i dessa frågor.
Zoltán Balczó
(HU) Herr talman! Den fråga som ställs här just nu, och vad vi egentligen talar om, är huruvida det kommer att bli ett superstatsinitiativ eller 27 länder med ett nära institutionellt samarbete, när vi följer den väg som stakats ut i Lissabonfördraget. Författningsdomstolar debatterar nu också denna fråga och vill fatta ett beslut. Före det första sammanträdet i Strasbourg hissades EU:s flagga och EU:s hymn spelades, i anslutning till en militärparad. Stater har hymner och flaggor; samarbeten har det inte. Här har vi fått höra om ambassadörer som vi skickar för att representera oss runtom i världen. Vi hör också om ett EU som uppträder enat. Vi ställer oss inte bakom detta. Vi föreställer oss en annorlunda väg för Europas framtid. Detta gör oss inte paranoida, vilket de som predikar om tolerans påstår. Vi vill fortfarande ha Europa. Det råkar bara vara ett annat Europa än vad majoriteten vill ha.
Íñigo Méndez de Vigo
(EN) Herr talman! Eftersom talaren var så vänlig och gick med på att besvara en fråga ska jag ställa en. Real Madrid, som är en spansk fotbollsklubb, har en flagga och en hymn. Tror ni att det är en stat?
(Skratt och applåder)
Zoltán Balczó
(HU) Andra staters flaggor hissas vanligtvis inte i samband med militärparader, som i detta fall, samtidigt som man spelar en hymn. Om ni tror att EU fungerar som ett fotbollslag betyder det att ni har ert eget synsätt. EU bör inte vara en klubb av fanatiker som samlas kring en flagga, även om man kan vara en ivrig supporter. Det bör i stället vara ett lag som företräder olika synpunkter.
Danuta Maria Hübner
(EN) Herr talman! Diskussionen om den europeiska avdelningen för yttre åtgärder äger rum vid en tidpunkt när det finns ett brådskande behov av en långsiktig EU-strategi för arbetet med andra delar av världen, i en tid av kraftiga förändringar. Vi behöver djärva strategier, visioner och åtgärder, när nya globala maktfaktorer genomför en snabbare modernisering än Europa någonsin gjort och alltmer hävdar sina intressen.
Vårt geopolitiska strategiska tänkande inom utrikespolitiken kan inte inskränkas till klimatförändringar och energitrygghet. En av de tre institutioner som i praktiken kommer att vara aktiva inom utrikespolitiken - rådets ordförande, kommissionens ordförande och den höga representanten - måste ha de geopolitiska strategiska befogenheter som den tilldelats och inte bara ägna sig åt kortsiktigt fixande av problem som dyker upp, vilket leder till en utrikespolitik som grundas på den minsta gemensamma nämnaren. Enligt min åsikt är den naturliga kandidaten för dessa strategiska befogenheter den höge representanten, som stöder sig på befogenheterna och expertisen inom den europeiska avdelningen för yttre åtgärder.
Andrey Kovatchev
(BG) Inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder och en bra start på dess verksamhet kommer att innebära en stor politisk framgång för EU på vägen mot målet att ha en verklig europeisk gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Detta skulle verkligen möjliggöra för EU att uppträda enat. Det kommer att bli möjligt att besvara den fråga som Henry Kissinger, enligt den kända anekdoten, ställde: ”Vem ska jag ringa, när jag vill ringa Europa?” Europas telefonnummer kommer att vara telefonnumret till unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. Om man nu vill veta vad Europas ståndpunkt är behöver man ha 27 telefonnummer, ett för varje medlemsstat.
För att denna avdelning ska kunna inleda sin verksamhet måste den framtida höga representanten naturligtvis överlämna sitt förslag om inrättandet av avdelningen till Europaparlamentet. Jag hoppas också att denna person kommer att beakta Elmar Broks betänkande och ha en jämlik och rättvis representation för alla medlemsstater, särskilt de nya medlemsstaterna.
Krisztina Morvai
(EN) Herr talman! Det är verkligen intressant att höra vissa ledamöters stora irritation över att denna berömda princip om enat uppträdande och hela det rådande läget ifrågasätts. Jag uppmanar de EU-medborgare som valde oss att lyssna på denna konversation, med hjälp av den öppenhet som Internet erbjuder, och uttrycka sina synpunkter om allt som vi talar om.
Jag ville dock ta upp en annan fråga. Under diskussionen drog jag mig till minnes Benita Ferrero-Waldners besök hos Israels regering under den hemska blodsutgjutelsen i Gazakriget. Jag kommer aldrig att glömma, fru kommissionsledamot, hur ni kramade och kysste de israeliska regeringsmedlemmarna vid denna fruktansvärda tidpunkt.
Om denna resolution godkänns, hur kan jag vara säker på att ingen kommer krama och kyssa krigsförbrytare för min räkning?
Elena Băsescu
(RO) Jag skulle först av allt vilja gratulera Elmar Brok för att ha utarbetat detta betänkande. Som föregående talare också sade är det tre årtionden sedan USA:s utrikesminister, Henry Kissinger, ställde frågan: ”Vem ska jag ringa, när jag vill ringa Europa?” Inrättandet av en befattning som hög representant och en avdelning för yttre åtgärder kommer att möjliggöra för EU att besvara denna fråga.
I och med dessa befattningar bör den europeiska diplomatin kunna spela en mer aktiv och avgörande roll i försvaret av EU:s grundläggande intressen, som också omfattar energitryggheten.
Jag välkomnar det faktum att den höga representanten och cheferna för de diplomatiska beskickningarna ska föra en kontinuerlig dialog med Europaparlamentet.
När det gäller valet av personal för avdelningen för yttre åtgärder anser jag att man, utöver att de anställda måste ha utmärkt kunskap och förmåga, också bestämt måste värna om en lämplig och proportionell representation för medlemsstaterna.
Piotr Borys
(PL) Herr talman! Också jag vill uttrycka mitt uppriktiga tack för detta lysande och sakliga betänkande. Tack vare inrättandet av en europeisk avdelning för yttre åtgärder kommer EU att kunna vara aktivt närvarande på den internationella arenan och vara tongivande i den internationella politiken. Detta är extremt viktigt. Naturligtvis håller vi alla med om att frågan om tjänsternas kvalitet främst är kommissionens och medlemsstaternas ansvar och att samarbete behövs mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen i denna fråga.
Emellertid vill jag fråga kommissionsledamoten om hon på grundval av sin kontakt med Europaparlamentet ser någon praktisk möjlighet att använda sig av vårt arbete till exempel i form av ett aktivt samarbete inom interparlamentariska delegationer. Det finns många forum där den höga representanten och den europeiska avdelningen för yttre åtgärder skulle kunna samarbeta aktivt med parlamentet, bland annat med hjälp av delegationer. Görs det lämpliga förberedelser i detta avseende?
Riikka Manner
(FI) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag vill för det första tacka föredraganden för ett utmärkt betänkande. Jag vill dock betona att vi, för att få den europeiska avdelningen för yttre åtgärder att fungera, också måste ta hänsyn till de små medlemsstaterna och varje lands särskilda förutsättningar på området utrikes frågor och säkerhetspolitik. Endast därigenom, och genom att ha denna debatt, kommer vi att kunna göra EEAS till en fungerande enhet.
Det är viktigt att man i betänkandet också tog upp betydelsen av öppenhet och demokrati. Dessutom bör vi särskilt betona att frågorna om mjuk säkerhet är viktiga i samband med EEAS. EU inrättades på grundval av fred och stabilitet, och vi kan främja dessa globalt, särskilt genom humanitärt bistånd, utvecklingssamarbete, krishantering och internationell handel.
Cecilia Malmström
Herr talman! Jag tyckte det var intressant att vissa ledamöter som talar sig varma för demokrati inte kan acceptera att Lissabonfördraget har antagits på demokratisk väg av 26 parlamentet och genom en folkomröstning.
(Applåder)
En mans underskrift saknas fortfarande, det medger jag, men jag känner mig mycket säker på att fördraget kommer att träda i kraft mycket snart och att vi kommer att inrätta avdelningen för yttre åtgärder. Det är positivt. Det har stöd i medlemsstaterna, i de nationella parlamenten och, om ni till exempel ser på Eurostats undersökningar, även av medborgarna runtom i EU. Detta beror på att de anser - liksom vi, liksom jag själv, liksom de flesta här - att det är viktigt att EU kan agera mer konsekvent och kraftfullt om vi ska främja våra värderingar och arbeta för fred och demokrati över hela världen.
Vi bör naturligtvis undvika byråkrati och dubbelarbete, men, som Benita Ferrero-Waldner sade, vi inrättar ett nytt organ. Det är ett unikt organ, så vi måste komma fram till hur det ska utvecklas. Vad Coreper diskuterar i samarbete med rådet, kommissionen och ledamöter av Europaparlamentet - Elmar Brok med flera, och jag personligen har också haft flera diskussioner med Jerzy Buzek för att hålla parlamentet informerat - är den allmänna ramen och uppgifterna för den europeiska avdelningen för yttre åtgärder. Detta måste nu diskuteras politiskt, och det kommer att vara en uppgift för den höga representanten att senare utveckla detaljerna. Det kommer att ske i nära samarbete och dialog med Europaparlamentet. Det är jag helt övertygad om.
Naturligtvis finns det fortfarande frågor som behöver lösas. Det viktiga är att den höga representanten har instrument för att genomföra sina uppgifter så effektivt som möjligt. Det innebär att han eller hon måste vara ansvarig för den administrativa budgeten för avdelningen för yttre åtgärder, men samtidigt också för tillsättningsmyndigheterna. Varje rättslig lösning som vi väljer - och det finns diskussioner som ännu väntar på att föras här - måste naturligtvis respektera alla befintliga budgetregler och garantera en tillräcklig ansvarsskyldighet.
Rådet kanske inte instämmer i alla detaljer i Elmar Broks betänkande, men jag anser att det är ett mycket värdefullt bidrag till denna diskussion. Jag hoppas att det kommer att få ett brett stöd här i parlamentet. Jag skulle vilja tacka Elmar Brok för det arbete han har gjort och för debatten här i parlamentet.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag upprepar att det inte är vi som avgör om avdelningen för yttre åtgärder ska inrättas eller inte: Den inrättas redan i och med Lissabonfördraget. Som min kollega just sade, och jag är också säker på detta, kommer Lissabonfördraget att vara i kraft relativt snart.
Jag ska nu kommentera några saker som har kommit upp i diskussionerna, och jag anser att dessa bör tas upp. För det första är vi från kommissionens sida fast beslutna att se till att EEAS blir en framgång. Den måste vara ett gemensamt projekt med fullständig delaktighet för alla EU-institutioner och medlemsstaterna redan från början. Utifrån min egen erfarenhet som kommissionsledamot med ansvar för yttre förbindelser anser jag att mycket kommer att göras annorlunda i framtiden. Jag ser behovet av att den höga representanten, som också är vice ordförande, har en viss grad av förvaltningsmässigt och budgetmässigt oberoende.
Samtidigt är det tydligt att EEAS kommer att behöva mycket nära kopplingar till ett stort antal avdelningar inom kommissionen, och därför är det viktigt att vi samarbetar. Jag stöder parlamentets mål att se till att EEAS har öppna och ansvariga budgetrutiner. Det är också tydligt, så vi ser fram emot att arbeta mot rätt lösning i denna fråga.
För det andra, enligt fördraget ska den politiska redovisningsskyldigheten inför Europaparlamentet främst ske genom kommissionens ordförande och den höga representanten/kommissionens vice ordförande och andra kommissionsledamöter. Vi välkomnar den tydliga signalen i Elmar Broks betänkande om att den höga representanten/kommissionens vice ordförande ska vara tillsättningsmyndighet för EEAS och högre personal inom delegationerna.
I det nya systemet kommer delegationschefer och andra högt uppsatta inom EEAS att vara EU-tjänstemän enligt tjänsteföreskrifterna, underordnade bestämda tillsättningsförfaranden och krav på oberoende. Vi skulle ha betänkligheter om följderna av att välja ut en grupp för Europaparlamentets utfrågningar på detta sätt. Även om det bara var en fråga om utfrågningar för en mer politisk tjänst skulle samma resonemang gälla. Jag anser att detta definitivt inte är i linje med de rutiner som gäller i medlemsstaterna.
Vi förstår dock att parlamentet har ett intresse av att ha ett utbyte på djupet, vare sig det är formellt eller informellt, med viktiga högre tjänstemän inom EEAS och delegationerna. Jag anser att detta skulle kunna ske efter att någon har tillsatts. Då bör de komma till parlamentet och diskutera saker med parlamentet.
Jag har också med stort intresse och nöje noterat att frågan om mänskliga rättigheter och frågan om kvinnors rättigheter har tagits upp. Jag kan bara säga er att alla EU-institutioner verkar för att integrera jämställdhetsfrågorna. Detta kommer också att gälla EEAS, men tillsättningar måste också göras efter meriter. Meriter och jämställdhetsaspekten måste beaktas tillsammans.
Jag vill snabbt kommentera den israeliska regeringen och min resa till Mellanöstern. Efter Gazakonflikten var det mycket viktigt att få till stånd en vapenvila. Jag försökte bidra till den första vapenvilan, och jag anser att det särskilt var mitt ingripande som gjorde det möjligt att öppna humanitära korridorer och fastställa tidsramar för att leverera humanitära hjälpsändningar vid denna mycket svåra och avgörande tidpunkt.
När det slutligen gäller delegationerna är det som jag sade tidigare: de är redan öppna. De europeiska parlamentsdelegationer som ni nämnde är redan öppna så att kommissionsledamöter och rådsmedlemmar kan åka dit, men det beror också på tidsramen. Situationen bör vara densamma i framtiden.
Elmar Brok
Herr talman, fru Malmström, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! De angrepp som har gjorts här på den gemensamma europeiska utrikes- och säkerhetspolitiken hör hemma i det förgångna. I opinionsundersökningar säger 70 procent av EU-medborgarna att de vill ha en starkare utrikes- och säkerhetspolitik eftersom de vet att det är det enda sättet att bevara freden i Europa och bevaka europeiska intressen över hela världen. Era uttalanden hör hemma i det förgångna. Det är den typen av uttalanden som har lett Europa in i krig, och vi vill att dessa upphör.
Vi vill också att denna utrikespolitik ska stärka EU:s handlingsförmåga. Jag vill också uttryckligen säga att utrikespolitik inte är en uppgift för parlament. Den operativa utrikespolitiken måste falla inom den verkställande myndighetens ansvarsområde. Så är det i alla nationalstater. Detta innebär dock att parlament - och i detta fall Europaparlamentet - måste ha fullständiga kontrollrättigheter. Det måste tydliggöras hur detta berör budgeten, på vilka områden det finns en rätt till information och var det finns en verklig redovisningsskyldighet.
Jag skulle vilja uppmana rådet och kommissionen att i sina handlingar inkludera mindre information om organisationsplaner och om vilka medlemmar av de nationella delegationerna som ska tillsättas på specifika befattningar. I stället måste de beskriva parlamentets rättigheter i dessa Coreper-handlingar och inte bara säga att parlamentets rättigheter måste upprätthållas, punkt slut. Jag tror att vissa åtgärder måste vidtas här. Dessutom anser jag att den höga representanten/kommissionens vice ordförande, som ännu inte har tillsatts, måste delta i utarbetandet av förslagen och inte får ställas inför ett färdigt resultat. Detta måste också tas i beaktande. Fru Malmström, det skulle inge stort förtroende om ni i framtiden refererar till den höga representanten som den höga representanten eller kommissionens vice ordförande. Då skulle vi alla tala om samma ämne, och det skulle vara bra för att klargöra att vi verkligen talar om samma sak.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 22 oktober 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Gabriele Albertini  
Den text som vi ska rösta om i morgon är en utmärkt grund för de förhandlingar som ligger framför oss.
Jag är tacksam mot Elmar Brok och mot Annemie Neyts-Uyttebroeck för det utmärkta arbete de har gjort trots den korta tid som stod till buds. Utifrån detta arbete kommer det utskott där jag är ordförande att kunna föra en konstruktiv men bestämd dialog med den framtida höga representanten och försvara gemenskapskaraktären hos den nya avdelningen för yttre åtgärder. Det budskap som vi vill förmedla till kommissionen och rådet är i grunden detta: Vi vill ha en avdelning som har omfattande befogenheter och som förverkligar våra ambitioner att göra EU till en global politisk aktör, och vi vill att detta grundas på samförstånd, det vill säga med deltagande och stöd från alla tre institutioner - parlamentet, kommissionen och rådet.
Därför uppmanar jag kommissionen att vara modig i förhandlingarna och försvara gemenskapsmodellen, och jag uppmanar än en gång rådet att involvera Europaparlamentet och särskilt det utskott där jag är ordförande i förhandlingarna från första början, för att slutföra detta viktiga skede i skapandet av en verklig europeisk utrikespolitik.
Cristian Silviu Buşoi  
Inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder är ett absolut måste för att öka effektiviteten i EU:s yttre åtgärder. Syftet med detta är att främja en mycket mer konsekvent utrikespolitik och höja EU:s profil på internationell nivå. Om dessa målsättningar uppnås beror dock på hur vi organiserar denna avdelning.
Betänkandet innehåller några särskilt viktiga förslag. Vi behöver en organisation som är så strömlinjeformad som möjligt och som undviker allt dubbelarbete. Därför stöder jag sammanslagningen av kommissionens delegationer i tredjeländer, rådets sambandskontor och kontoren för EU:s särskilda representanter, samt inrättandet av ”EU-ambassader”. Förslaget om att dessa delegationer ska anta vissa konsulära uppgifter, såsom hantering av Schengenviseringar, är intressant ur effektivitetssynpunkt.
Jag betonar behovet av normal personalutbildning så att avdelningen verkligen kan motsvara EU:s behov. Inrättandet av en europeisk diplomathögskola verkar vara en idealisk lösning för att ge diplomatisk personal utbildning som grundas på gemensamma normer för att garantera samstämmigheten inom EEAS. I framtiden skulle en europeisk diplomatisk karriär faktiskt kunna bli lika attraktiv som en diplomatisk karriär för en medlemsstat.
Ilda Figueiredo  
skriftlig. - (PT) Detta är ännu ett av de beklagansvärda dokument från Europaparlamentet som i ordets negativa bemärkelse försöker påverka hela EU:s arbetssätt, genom att utnyttja den rättskapacitet som det fått genom Lissabonfördraget, trots om detta ännu inte har trätt i kraft eftersom vi fortfarande väntar på att Tjeckien ska ratificera fördraget.
Detta betänkande är ett uttryck för EU:s militaristiska karaktär. Syftet med betänkandet är att se till att utrikespolitiken tjänar de stora maktfaktorernas militära expansion i EU, genom att dra nytta av vad de skrivit in i Lissabonfördraget för att stärka sina beslutsbefogenheter, även om det finns medlemsstater som har avvikande synpunkter.
Ett exempel är följande uttalande i betänkandet:
”De militära och civila krishanteringsenheterna måste vara ansvariga inför kommissionens vice ordförande/den höga representanten, även om den militära personalens kommando- och organisationsstruktur kan behöva skilja sig från den civila personalens. Att aktörerna inom EEAS kan utbyta underrättelseanalyser med varandra är helt avgörande för att de ska kunna bistå den höga representanten i arbetet med att fullgöra uppdraget att föra en samstämd, konsekvent och effektiv utrikespolitik för EU.”
Anneli Jäätteenmäki  
skriftlig. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Förra våren antog Europaparlamentet Jean-Luc Dehaenes betänkande om Lissabonfördragets inverkan på utvecklingen av Europeiska unionens institutionella jämvikt. I detta betänkande begärde parlamentet att man vid framtida tillsättningar av topptjänster inom EU också ska ta hänsyn till jämställdhetsaspekten. Nu, bara några månader senare, intar Europaparlamentet en ännu stramare hållning för genomförandet av jämställdhet. Parlamentets ståndpunkt i jämställdhetsfrågan är därmed tydlig. Europeiska kommissionens vice ordförande, Margot Wallström, har varit aktiv i jämställdhetsfrågorna. José Manuel Barroso, kommissionens omvalda ordförande, har också lovat att beakta jämställdhetsaspekten när han sätter samman den nya kommissionen. Medlemsstaterna har emellertid en central ställning i sammanhanget. Jag är övertygad om att vi kommer att hitta lämpliga kommissionskandidater i EU-medlemsstaterna, både män och kvinnor. Tack.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) Lissabonfördraget kom med löften om en stor mängd förändringar. EU skulle bli mer lyhört och mer demokratiskt, Europaparlamentet skulle ha större medbeslutandebefogenheter och medborgarna skulle få sin EU-folkomröstning. Emellertid är det så att medlemsstaterna faktiskt utsätts för press genom hotet om att kommissionsledamöter ska tas bort. Nu är det rätt tid för EU att visa sin goda vilja och slutligen fråga folket om Turkiets anslutning. Det verkar dock som om folkomröstningar hålls bara för att förbigås. Det är också svårt att komma fram till hur EU ska bli mer lyhört om de nya tjänsternas ansvarsområden bara beskrivs i fördraget. Konflikter är lika oundvikliga på detta område som de är inom den nya avdelningen för yttre åtgärder vars rätt till tillgång ännu inte har tydliggjorts. Vår extraordinära budget blir allt dyrare och omfattar ett allt tätare nätverk av EU-byråer som oundvikligen involverar dubbelarbete och överlappande befogenheter. Därför är det viktigt att upprätthålla balansen så att det nya systemet å ena sidan inte leder till dubbelarbete men gör det möjligt att utnyttja synergier, och så att den parlamentariska kontrollen å andra sidan inte kan kringgås, medlemsstaterna inte kan blockeras och nationella befogenheter förblir oförändrade. Förutom allt detta måste det nya organet ha nödvändiga befogenheter för att kunna utföra sina uppgifter och arbeta effektivt med EU:s strategiska partner.
Czesław Adam Siekierski  
Mina damer och herrar! Inrättandet av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder är ett exceptionellt projekt som särskilt förtjänar att stödjas. Den är avsedd att stödja EU:s höga representant. Men samtidigt måste vi komma ihåg att säkra en tillräcklig kvalifikationsnivå samt dess institutionellt och nationellt representativa karaktär. Rekrytering av personer till avdelningen bör göras med särskild tonvikt på att upprätthålla principerna om öppenhet och jämställdhet. Det bör också noteras att den europeiska avdelningen för yttre åtgärder kommer att öka möjligheten att få diplomatisk hjälp, eftersom alla EU-medborgare kommer att kunna ansöka om detta. Detta är en konkret utvidgning av den aktuella möjligheten att ansöka om stöd från en annan medlemsstats utrikesförvaltning, om ursprungsmedlemsstaten saknar ett diplomatiskt eller konsulärt kontor i ett visst land. Den europeiska avdelningen för yttre åtgärder bör också medföra ett mervärde på grund av synergin mellan dess tre grundläggande komponenter - avdelningar som har sitt ursprung i den aktuella Europeiska kommissionen, rådet och medlemsstaterna. Enligt min åsikt bör EEAS rekrytera kandidater från alla tre källor. Detta kommer att säkra dess professionalism, effektivitet och unika karaktär. Effektiviteten kommer också att uppnås genom det stora antal EU-representationer som kommer att bli resultatet av omorganisationen av kommissionens nuvarande representationer. När det gäller Andrzej Grzybs anförande håller jag med honom om att inrättandet av en europeisk diplomathögskola skulle kunna onödiggöras genom att man utnyttjar nationella och regionala centrum som redan är kända i Europa för yrkesutbildning till blivande diplomater.
