Toppmötet mellan EU och Ryssland i Stockholm den 18 november 2009 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om toppmötet mellan EU och Ryssland i Stockholm den 18 november 2009.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Fru talman! Som fru talman sade äger toppmötet mellan EU och Ryssland rum i Stockholm den 18 november. Det är ett bra tillfälle för EU att utvärdera förbindelserna mellan oss och Ryssland. Jag vet att många ledamöter här i parlamentet följer utvecklingen i Ryssland mycket noga. Jag vill därför presentera de huvudfrågor som vi räknar med att diskutera under toppmötet, och jag är säker på att kommissionären kommer att vilja bidra med ytterligare upplysningar på de områden som berör kommissionens ansvarsområde.
Generellt vill vi förstås att det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland ska främjas genom toppmötet. Vi har mycket att tjäna på ett samarbete med Ryssland på alla områden. Vi behöver Ryssland om vi ska kunna hantera de globala utmaningarna effektivt. Men vi måste också göra klart för Ryssland att vårt partnerskap måste grundas på respekten för ett gemensamt åtagande och gemensamma värderingar. Det betyder respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. Toppmötet ger oss möjlighet att utöva påtryckningar på Ryssland för att landet ska fullfölja de avtalade förpliktelser som finns på dessa områden, men även på andra områden.
En av de viktigaste frågorna kommer att vara klimatförändringarna. Rådet kommer att framhålla att ett nära samarbete mellan EU och Ryssland är viktigt för att vi ska kunna uppnå ett resultat i Köpenhamn. Ryssland bör göra utfästelser om påtagliga och jämförbara minskningar av sina utsläpp av växthusgaser, som motsvarar det tvågradersmål som G8-länderna kom överens om i L'Aquila.
Energifrågan är kopplad till detta - det gäller energieffektivitet och energitrygghet. Med hänsyn till Rysslands ställning som EU:s viktigaste energipartner ger toppmötet oss möjlighet att framhålla behovet av att återskapa förtroende och förutsägbarhet i förbindelserna mellan EU och Ryssland på energiområdet. Vi kommer också att uttrycka vår besvikelse över att Ryssland nyligen drog sig ur energistadgefördraget.
Vi hoppas att det kommer att inrättas en stärkt mekanism för tidig varning som godkänns vid toppmötet. Det här bör åtföljas av tydliga garantier från Ryssland, samt från andra relevanta tredjeländer var för sig, för att transiteringen av eller export av gas till EU inte kommer att minskas eller stoppas vid framtida energitvister.
Vi kommer förstås också att diskutera den ekonomiska och finansiella krisen. Rådet vill att vi på toppmötet kommer överens om behovet av fortsatta samordnade insatser som svar på krisen och bekräftar att vi står fast vid att ekonomierna ska vara öppna och att det är nödvändigt att undvika protektionistiska åtgärder. Toppmötet ger oss också möjlighet att bedöma framstegen i arbetet med de fyra gemensamma områdena. Vi kommer att utnyttja tillfället att framhålla betydelsen av att komma vidare på de områden där det krävs framsteg eller där det uppstått problem.
Rysslands förändrade inställning till Världshandelsorganisationen har skapat ett nytt läge som vi håller på att analysera. Förseningar i Rysslands WTO-anslutning kommer att påverka våra bilaterala förbindelser, bland annat i fråga om förhandlingarna om ett nytt avtal mellan EU och Ryssland. Vi kommer att upprepa vårt stöd för Rysslands anslutning till WTO, och det är viktigt för Rysslands integration i världsekonomin.
Under tiden måste vi arbeta med kvarstående handelsproblem och ekonomiska problem, det handlar t.ex. om avgifterna för överflygning av Sibirien, åtgärderna vid gränsen mot nyttofordon som förs in i Ryssland, de diskriminerande vägavgifterna, planerna på att begränsa vägimporten av containrar, exporttullarna på virke och de nyligen vidtagna protektionistiska åtgärderna.
Jag är mycket väl medveten om den stora oro som Europaparlamentet känner inför människorättsläget i Ryssland. Inte minst är ert beslut att tilldela årets Sacharovpris till människorättsförsvarare i Ryssland ett bevis på detta. Det svenska ordförandeskapet delar den oron och vi kommer att se till att människorättsfrågor får en framskjutande plats bland det som ska diskuteras på toppmötet. Vi välkomnar naturligtvis president Medvedevs uttalanden om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen, men detta måste följas av konkret handling. Situationen för de mänskliga rättigheterna i Ryssland är bekymmersam. Vi vill särskilt lyfta fram de senaste händelserna i norra Kaukasien som har varit skådeplats för våldsamheter som drabbat människorättsförsvarare, brottsbekämpande personal, myndighetsföreträdare och befolkningen i stort. Särskilt oroande är det att människorättsförsvarare och journalister dödats, inte bara i norra Kaukasien utan även i Ryssland som helhet. Därför kommer vi att upprepa vår vädjan till Ryssland att de ska göra sitt yttersta för att se till att människorättsförsvarare kan utföra sitt arbete utan att behöva vara rädda för våld, trakasserier eller hot.
När det gäller utrikespolitik och säkerhetsfrågor kommer vi att framhålla vikten av att upprätthålla och förbättra dialogen när det gäller också vårt gemensamma närområde. Här måste vi samarbeta med Ryssland om vi ska kunna göra framsteg med att nå en fredlig lösning på utdragna konflikter. Vi kommer naturligtvis inte att göra avsteg från grundläggande principer.
Vi kommer att ta upp Georgien och upprepa att Ryssland fullt ut måste fullgöra sina åtaganden enligt sexpunktsplanen från den 12 augusti och därpå avtalet av den 8 september 2008. Vi måste återskapa det nödvändiga förtroendet även i fråga om Achalgori, övre Kodori och gränskontrollstället i Perevi. Vi kommer också att uppmana Ryssland att använda sitt inflytande för att ge EU:s övervakningsuppdrag tillträde till de georgiska områdena i Sydossetien och Abchazien i enlighet med sitt landsomfattande uppdrag. Toppmötet ger oss också möjlighet att bedöma framstegen vid Genèvesamtalen, och här förväntar vi oss ett fortsatt ryskt engagemang.
Vi inser att vi måste samarbeta med Ryssland när det gäller de så kallade frysta konflikterna i Transnistrien och Nagorno-Karabach. Vi kommer att betona betydelsen av ett fortsatt åtagande när det handlar om konfliktlösningsmekanismerna: Minskgruppen och det s.k. ”5+2”-formatet i Transnistrien.
Ryssland aktiva engagemang för att främja dialogen mellan Armeniens och Azerbajdzjans presidenter i Nagorno-Karabachfrågan är naturligtvis välkommet. Men vi kommer också att för Ryssland påpeka vikten av att involvera Minskgruppen i alla skeden av processen. EU är beredd att engagera och stödja Minskprocessen, bland annat genom förtroendeskapande åtgärder. Toppmötet bör uttrycka sitt stöd för en ratificering och ett genomförande av de nya protokollen mellan Armenien och Turkiet. Andra frågor på detta område handlar om den euroatlantiska säkerheten och det östliga partnerskapet.
När det gäller den euroatlantiska säkerheten uppmanar vi Ryssland att aktivt delta i Korfuprocessen inför ett framåtsyftande beslut i Aten. Toppmötet bör be om Rysslands bekräftelse att de ställer sig bakom de grundläggande principerna för processen, dvs. full respekt för och genomförande av OSSE-regelverket, att OSSE är huvudforum för debatten om Korfuprocessen och det faktum att alla aspekter av det övergripande säkerhetskonceptet bör behandlas på ett balanserat sätt.
Från EU:s sida är vi villiga att informera Ryssland om alla händelser rörande det östliga partnerskapet och upprepa att tredjeländer från fall till fall kan vara berättigade att delta, enligt den gemensamma förklaringen i Prag i maj 2009. Toppmötet ger oss också möjlighet att ta upp ett antal internationella och regionala frågor. Med mycket stor sannolikhet tror jag att frågor som Iran, Afghanistan/Pakistan, Sydkaukasien och naturligtvis Mellanöstern kommer att tas upp.
Fru talman, ärade ledamöter, det här blev lite långt men jag vet att ni är mycket engagerade i denna fråga. Det är ett viktigt toppmöte med många punkter på agendan och jag ser fram emot att höra era synpunkter och förslag när vi fastslår de slutliga förberedelserna inför detta.
Benita Ferrero-Waldner
Fru talman! För precis ett år sedan såg vi över förbindelserna mellan EU och Ryssland och beslutade att EU - trots våra stora meningsskiljaktigheter med Ryssland om konflikten i Georgien - skulle söka samarbete med detta stora grannland, bland annat om förhandlingarna om det nya avtalet. Vi beslutade även att vi skulle grunda våra förbindelser på en analys av våra egenintressen. Vid toppmötet i Stockholm i nästa vecka kommer vi därför att inrikta oss på områden - vilket redan har sagts - där vi har ett ömsesidigt intresse, t.ex. klimatförändringen och energin, och den globala ekonomiska krisen.
Finanskrisen har slagit hårt mot Ryssland, och det är exakt det slags politikområde där även EU har ett tydligt intresse av att enas om en gemensam politisk strategi. G20-åtagandena var ett viktigt steg i rätt riktning. Jag anser att det är viktigt att de nu följs av alla partner. Det är även mycket viktigt att Ryssland inte ger efter för protektionistiska frestelser. En tendens till protektionistisk praxis skadar redan EU-företagen.
Vi anser helt klart att den bästa vägen framåt är att arbeta tillsammans i ett regelbaserat multilateralt format. Toppmötet kommer därför att bli ett tillfälle att återigen betona betydelsen av Rysslands anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO). Rysslands avsikt att slutföra förhandlingarna parallellt med Vitryssland och Kazakstan, som landet planerar att ingå en tullunion med, lämnar fortfarande många frågor obesvarade. Samtidigt hoppas vi få en bättre förståelse av Rysslands nya strategi vid toppmötet. Detta är viktigt, inte minst med tanke på de förhandlingar som kommissionen för om det nya avtalet, som måste innehålla tydliga och rättsligt bindande bestämmelser om handel och investeringar och även om energi.
Vid toppmötet bör vi även definitivt klargöra villkoren för den bilaterala handeln från den 1 januari 2010 och framåt enligt tullunionens nya system med gemensam yttre tulltaxa.
Om vi går över till klimatfrågan har min kollega redan sagt att vi vid toppmötet bör betona den ledande roll som Ryssland och EU kan spela tillsammans för att nå resultat vid Köpenhamnstoppmötet. Ryssland har utrymme för att göra ett mycket betydande bidrag, med tanke på landets enorma marginaler för utsläppsminskningar genom förbättringar av energieffektiviteten. Vi kommer därför att uppmana Ryssland att göra ett mer ambitiöst åtagande om minskningar av utsläppen av växthusgaser, jämförbart med de mål som vi själva har satt upp i EU.
När det gäller energisäkerheten fortsätter arbetet med en förstärkt mekanism för tidig varning. Vi beklagar att Ryssland har dragit sig tillbaka från energistadgefördraget, men vi påminner om att principerna för energistadgefördraget bekräftades under Rysslands ordförandeskap för G8, t.ex. i förklaringen från Sankt Petersburg. Dessa principer bör därför utgöra grunden för vårt arbete med energisäkerhet inom ramen för det nya avtalet mellan EU och Ryssland. Vi bör vara redo att diskutera Rysslands önskan om en bredare debatt om den internationella energisäkerhetsstrukturen, men vi vill även, och framför allt, skapa de grundläggande förutsättningarna för vårt bilaterala energipartnerskap.
Vi samarbetar bra med Ryssland kring många aspekter av de internationella förbindelserna, men vi behöver göra större framsteg i vårt samarbete om det gemensamma grannskapet. Vi kommer därför att fortsätta att framföra vår åsikt att den politiska och ekonomiska stabilitet som främjas genom det östra partnerskapet till syvende och sist ligger i alla parters intresse. Vi kommer att fortsätta att uppmuntra Ryssland att arbeta konstruktivt för att lösa de kvarstående problemen och konflikterna, vare sig det handlar om Transnistrien eller Nagorno-Karabach, och även genom Genèveprocessen.
President Dimitrij Medvedevs förslag om en bredare diskussion om den euroatlantiska säkerheten har lett till en ny förhandlingsprocess under ledning av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE). Nu anser jag att det är viktigt att den här debatten inte distraherar oss från den omedelbara uppgiften att lösa dagens frusna konflikter. Det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland måste - som det har påpekats tidigare - grundas på gemensamma åtaganden på området för mänskliga rättigheter och demokrati. Ryssland har ingått åtaganden som medlem av FN, OSSE och Europarådet, och dessa åtaganden måste respekteras.
Jag anser att det även är mycket viktigt att vi går längre och samarbetar om alla dessa olika frågor. Vi vet att förbindelserna mellan Ryssland och EU är komplexa men fulla av möjligheter, och de har även en enorm potential. Vi kommer därför att följa vår principfasta inriktning och föra ett kritiskt, men även konstruktivt, samarbete med vår granne, och vi är övertygade om att även Ryssland inser att landet har ett intresse av att ha ett verkligt strategiskt partnerskap med oss.
Michael Gahler
Fru talman! Det är bra att det hålls regelbundna toppmöten mellan EU och Ryssland eftersom det naturligtvis finns mycket att diskutera. Bland de viktiga frågorna på den omfattande dagordningen finns det planerade samarbetsavtalet, att säkra energiförsörjningen, Rysslands anslutning till WTO, klimatförändringen, situationen i Kaukasien och framför allt, situationen för demokratin och rättsstaten i Ryssland.
Nedrustning, vapenkontroll och ett eventuellt missilskydd står också på dagordningen. Vi ställs även båda inför hot i form av internationell terrorism och fundamentalism. Ett land som Iran är en utmaning för både EU och Ryssland. Vi tillhör båda Mellanösternkvartetten, och tillsammans med USA är det vår skyldighet att arbeta för en lösning i denna region.
Vi hoppas att de rätta förutsättningarna snart kommer att råda för en visumfri handel mellan EU och Ryssland. Jag är säker på att en obehindrad ömsesidig kontakt är det bästa sättet att ge särskilt unga ryssar en verklig bild av européernas liv och tankar och våra avsikter gentemot Ryssland.
Den nödvändiga förutsättningen för att vi ska ta oss igenom denna dagordning är enligt min åsikt att det råder enighet inom EU och att våra budskap till omvärlden är tydliga. Även om det är en kliché har vi alltför ofta lidit av splittring mellan oss, eller så har vi låtit oss splittras, om nyanser. I detta avseende ska ingen regering i EU tro att den på lång sikt kan förhandla bättre ensam på jämställda villkor med Ryssland än vad vi kan åstadkomma genom EU:s kombinerade vikt.
Som en värdegemenskap har vi en gemensam syn på situationen för rättssäkerheten och de mänskliga rättigheterna i Ryssland, och det bör vi klargöra. Tyvärr blev vi tvungna att ge Sacharovpriset till en rysk organisation. Jag tackar ordförandeskapet för att ha tydliggjort detta.
Eftersom vi båda är lika beroende av energiförsörjning måste vi se till att avtalen i de trilaterala förbindelserna mellan Ryssland, Ukraina och EU utformas så att det blir möjligt att förhindra en sänkning av gastrycket i delar av EU varje vinter. I Kaukasien måste vi tillsammans kräva obegränsat tillträde för EU:s observatörer.
När det gäller nedrustning eller missilskyddet måste EU klargöra sin ståndpunkt för Ryssland och USA. Om vi lyckas med allt detta kommer Ryssland att ta oss på allvar, och vi kommer att samarbeta på ett bra sätt.
Adrian Severin
Fru talman! Debatterna om Ryssland delar oss mycket ofta i ideologer och pragmatiker, konfrontationsvilliga geostrateger och medlingsvänner, kalla kriget-veteraner och nya utilitaristiska opportunister. Jag anser att det är hög tid att vi lämnar denna dilemma-manikeism åt sidan och klargör vår önskan att föra en konstruktiv och effektiv dialog med Ryssland.
För min del anser jag att vi alltid bör visa en fast attityd ur strategisk synvinkel, men flexibilitet ur taktisk synvinkel i våra förbindelser med Ryssland. Vi bör alltid försvara våra värden och intressen, men vi bör även visa empati och respekt för Rysslands anspråk och intressen.
Det är den enda grunden för att skapa förtroende och ömsesidig tillit och finna ömsesidigt effektiva och godtagbara lösningar.
En mer konkret punkt är att vi måste förvandla vårt östra grannskap från ett område med rivaliteter till ett område för gemensamma strategier och projekt. En gemensam strategi för Svarta havsområdet skulle kanske långsamt komplettera vår synergi och ge mer innehåll till vår nuvarande strategi.
Inom ramen för detta måste vi ta oss an frågan om frusna konflikter på ett mycket rättvist och öppet sätt och bortse från eventuella tabubelagda frågor för att försöka finna praktiska lösningar.
Vi måste också hjälpa Ryssland att tillgodose landets objektiva behov av att undvika att hamna i sitsen att eventuellt bli en olje- och gasberoende makt, samtidigt som vi själva måste göra oss oberoende på energiområdet.
Vi måste söka mer konstruktiva lösningar för att skapa ett verkligt samarbete, ett tekniskt samarbete och samarbete om utvinning, och öppna marknaderna på energiområdet.
Vi måste tillsammans med Ryssland skapa ett nytt globalt säkerhetsarrangemang eller avtal. Jag anser att Dimitrij Medvedevs initiativ inte bör avvisas omedelbart. En del tror att det finns en agenda bakom det initiativet som vi inte kan godta. Andra anser att det inte finns något konkret bakom och att det bara är ett test för att se hur vi reagerar. Vad som än ligger bakom är våra nuvarande säkerhetsarrangemang rotade i andra tider, och vi måste aktualisera dem. Vi måste se på vad som fortfarande är vettigt och om vi måste lägga till nya aspekter.
Det sista jag vill säga är att vi måste dra nytta av de nya transatlantiska förbindelserna för att kunna skapa en trilateral dialog mellan Ryssland, Förenta staterna och EU. Vi måste även fundera över nyttan med en sådan trilateral strategi för att åtminstone vara säkra på att Ryssland och Förenta staterna inte sluter avtal bakom vår rygg.
Kristiina Ojuland
Fru talman, mina damer och herrar, fru Ferrero-Waldner! Jag talar för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa och vill tydligt betona att goda och ömsesidigt fördelaktiga grannförbindelser mellan EU och Ryssland är mycket viktigt. Detta kräver emellertid god vilja från båda sidor, vilket president Václav Havel också nämnde i sitt tal här i eftermiddags.
Vi vet alla att Ryssland alltid har värderat starka partner högt. Dagens förberedelser inför det toppmöte som ska hållas om en vecka visar faktiskt att EU för sin del kan visa upp en enad front om vi bara vill. Detta är mycket viktigt - vilket även framgår av den resolution som vi har utarbetat - och när jag lyssnar till rådets och kommissionens företrädare får jag en mycket bra känsla när det gäller den här frågan. Ratificeringen av Lissabonfördraget skapar naturligtvis också en mycket bredare grund för detta.
Men vi bör också se på detta ur Rysslands synvinkel. Ryssland har faktiskt ett mycket gott tillfälle nästa vecka att visa en uppriktig önskan att samarbeta med oss, vare sig det handlar om områden som energisäkerhet eller utarbetandet av ett nytt ramavtal mellan EU och Ryssland, eller t.ex. riktlinjer för agerande och ståndpunkter från Rysslands sida när det gäller närmandet till WTO. Det är sant att det råder vissa motstridiga inställningar för närvarande. President Dimitrij Medvedev och premiärminister Vladimir Putin har gett motstridiga signaler. Jag hoppas innerligt att EU nästa vecka kommer att kunna klargöra vilken kurs Ryssland kommer att ta när det gäller WTO. Enligt min åsikt måste EU verkligen stödja Ryssland i landets närmande till WTO.
Säkert är emellertid att det finns en mycket viktig fråga där Ryssland kan visa att det vill samarbeta med oss och nå ett avtal om klimatfrågan. Det är något mycket konkret, och det sker mycket snart - i december vid toppmötet i Köpenhamn - och det är verkligen en fråga där vi bör kunna bedöma alla faktorer och se om ett samarbete mellan EU och Ryssland är möjligt eller inte.
Under det senaste året har det ofta sagts att förbindelserna mellan EU och Ryssland bör bli mer praktiska, och jag har redan hört folk ifrågasätta den punkten: om EU i och med detta åsidosätter de mänskliga rättigheterna, de grundläggande värdena och demokratifrågan. Enligt min åsikt får vi inte göra detta under några omständigheter, för om vi skulle göra det skulle vi nedvärdera oss själva fullständigt, och hela EU för den delen. Att ta upp människorättsfrågor handlar absolut inte om att förfölja Ryssland, tränga in dem i ett hörn eller läxa upp dem, att ta upp människorättsfrågorna handlar först och främst om att värna om de människor som lever i Ryssland, dvs. skydda de vanliga medborgarna.
Svarta moln tornar dessutom upp sig på det människorättsliga området i Moskva än en gång eftersom - vilket ni hörde i går - konstitutionsdomstolen har diskuterat ett eventuellt återinförande av dödsstraffet från nästa år, och för liberalerna är detta verkligen en mycket svår fråga. Jag hinner inte säga mer om det nu, men när det gäller konflikterna tänker vi sannerligen ta upp dem för diskussion och de bör definitivt diskuteras.
Werner Schulz
Fru talman, mina damer och herrar! Vi firar inte bara 20-årsjubileet för murens fall och den fredliga revolutionen, utan 1989 var också året då Andrej Sacharov dog, som spelade en viktig roll i det totalitära östblockets fall. Andrej Sacharov lämnade också ett råd efter sig till oss, nämligen att hans land behöver förståelse och påtryckningar - empatiska påtryckningar. Vi bör emellertid inte översätta ordet davlenie till påtryckningar nu för tiden, utan snarare till empatiskt stöd, vilket krävs inom alla de områden där Ryssland går mot modernisering och där tecknen på en social marknadsekonomi, demokrati och rättssäkerhet börjar framträda.
Rysslands president Dimitrij Medvedev uttryckte nyligen oro över stagnationen och problemen i sitt land och bad om stöd för sina reforminsatser. Vi bör stödja honom, om det är en uppriktigt menad begäran. Det handlar bl.a. om Rysslands inträde i internationella regelverk som WTO och energistadgan. Därför får vi inte skapa några onödiga hinder. För sin del måste Ryssland erkänna att landet inte kan hantera denna kris på egen hand.
Som Václav Havel sade tidigare i dag innebär ett partnerskap att vi måste tala om hela sanningen för varandra. Därför vill jag säga följande: där valresultat förfalskas börjar till och med konceptet styrd demokrati att skapa cynism, och valövervakning är därför ytterst viktigt. Där kritiska journalister mördas dör även sanningen. Vi gör inga framsteg med vår strategi för ”förändring genom handel”. I stället måste vi bygga våra förbindelser med Ryssland på en fast värdegrund.
Charles Tannock
Fru talman! ECR-gruppen inser att Ryssland är en viktig ekonomisk partner och en global diplomatisk tungviktare, men denna ställning medför även ansvar. För det första måste Ryssland respektera sina grannars territoriella integritet, t.ex. Ukraina och Georgien, och gå ifrån det förolämpande konceptet ”de postsovjetiska staterna”.
Ryssland måste även vidta konkreta åtgärder för att skydda de mänskliga rättigheterna och rättsstaten med tanke på antalet olösta mord på journalister och människorättsaktivister. Att Sacharovpriset tilldelades människorättsorganisationen Memorial visar på hur allvarligt vi i parlamentet ser på den här frågan.
Ryssland måste även samarbeta i förebyggandet av kärnvapenspridning, särskilt till Iran, och inte sälja missilsystemet S300 till Iran, för att visa solidaritet med väst mot denna farliga regim.
Den ökande nostalgin för Sovjetunionen och Stalin är också mycket oroande.
Avslutningsvis, och nu när vintern närmar sig, får vi inte låta Ryssland utnyttja sitt virtuella monopol på gasleveranser till EU som ett diplomatiskt vapen igen. EU:s åtagande för diversifiering av energikällorna och energiförsörjningen enligt en gemensam yttre energisäkerhetspolitik måste ge oss en starkare position i förhandlingarna med Ryssland.
Vladimír Remek
Mina damer och herrar! Jag kan inte tänka mig att EU-företrädare som vägleds av den resolution som utarbetats av Europaparlamentet kommer att lyckas nå resultat i Stockholm. Om den ryska delegationen har en liknande rekommendation är toppmötet dömt att misslyckas. Vill vi att förhandlingarna ska bidra till samarbetet mellan EU och Ryssland? Det vill vi naturligtvis. I resolutionen beskrivs Ryssland ofta som en central partner till EU. Nästan allt uttrycks emellertid som krav och villkor snarare än förslag. Ansvaret för en framgångsrik klimatkonferens i Köpenhamn läggs t.ex. på Ryssland. Dock var det Ryssland som räddade Kyotoprotokollet, medan USA vägrade ratificera det. Bland de orealistiska ståndpunkter som har antagits när det gäller Ryssland ingår även landets skyldighet att komma till rätta med mediefriheten. Situationen är definitivt inte idealisk. Men i Italiens fall beslutade vi under det senaste plenarsammanträdet att det var en intern fråga. Italien råkar vara en EU-medlemsstat. Så vad hoppas vi uppnå i Ryssland? Om Ryssland nu är en viktig partner måste vi förhandla med landet utifrån den förutsättningen.
Fiorello Provera
Fru talman, mina damer och herrar! Jag kommer att lägga ned min röst i omröstningen om detta resolutionsförslag eftersom jag anser att det är tämligen motsägelsefullt. Faktum är att det sägs i resolutionen att det ekonomiska samarbetet med Ryssland har förbättrats enormt under de senaste tio åren. Man erkänner att Ryssland har stärkt förbindelserna på energi- och handelsområdet och när det gäller liberaliseringen av viseringsbestämmelserna, kontrollen av olaglig invandring, kampen mot terrorism, klimatförändringen och utrikespolitiken, samt frågor som den iranska kärnvapenframställningen och fredsskapande i Kaukasien och Mellanöstern.
Samtidigt som vi efterlyser alla dessa saker riktar vi i resolutionen stark kritik mot den inrikespolitiska situationen i Ryssland. Det finns en allmän känsla av aversion och misstro gentemot Ryssland som inte utgör en sund grund för det samarbete som vi vill ha. Detta betyder inte att vi bör blunda för situationen för demokratin och de mänskliga rättigheterna i landet, men jag anser att stöd och förtroende är viktigare än kritik för närvarande, just för att förbättra den människorättsliga situationen i Ryssland.
Zoltán Balczó
(HU) När vi talar om förbindelserna mellan EU och Ryssland vill jag även nämna dagens högtidliga möte.
Det är 20 år sedan Berlinmurens fall, som innebar slutet för den sovjetkommunistiska diktaturen. Ungrarna var bland de största offren för denna diktatur. Här vill jag nämna två ytterligare saker. För det första fick status quo fortsätta i årtionden eftersom västmakterna också ville bibehålla situationen efter andra världskriget. För det andra kan man inte sätta likhetstecken mellan Sovjetunionen och det ryska folket, eftersom det ryska folket också har lidit under en kommunistisk diktatur. Ryssland är självklart en ytterst viktig ekonomisk och strategisk partner för oss.
Här i EU yttrar vi oss mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Det gör vi helt rätt i. Men har vi den moraliska grunden för att göra detta efter det att vi fick Václav Klaus' underskrift på Lissabonfördraget genom att låta Benešdekreten fortsätta att gälla, vilket innebär att vissa folkgrupper betraktas som kollektivt skyldiga till följd av detta?
Under det senaste sammanträdet diskuterade vi toppmötet mellan USA och EU. Den allmänna tankegången i debatten handlade om vad vi måste göra för att godtas som en bra partner till Förenta staterna. Den stämning jag känner i den här debatten är att det här handlar om vilka villkor kommer vi att ställa på Ryssland för att kunna godta landet som en tillförlitlig partner. Jag anser att vi måste försöka inrätta ett mycket mer välavvägt samarbete med båda dessa partner, om det är vad vi anser att de är.
Paweł Zalewski
(PL) Fru talman! Vid det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland kommer den betydelse som EU fäster vid förbindelserna med Ryssland att bekräftas. I detta sammanhang vill jag lyfta fram två frågor som är grundläggande när det gäller Rysslands och EU:s intressen. Dessa frågor inverkar på förbindelserna och styr dem faktiskt.
Jag tänker på samarbetsproblemen på energi- och säkerhetsområdet. Om EU och Ryssland ska kunna lyckas tillsammans, och det är ju vårt mål, måste vi uttrycka våra åsikter mycket tydligt. Våra ryska partner gör detta mycket bra, utan tvetydigheter, eftersom tvetydighet ger upphov till missförstånd. Det är viktigt att EU uttrycker sina åsikter på exakt samma sätt.
Den överenskommelse som har nåtts mellan de största politiska grupperna i Europaparlamentet om det gemensamma och mycket bra resolutionsförslaget är ett steg som jag värderar högt. Jag anser dock att resolutionen skulle kunna bli ännu bättre om vi tog med ett tredje ändringsförslag om starkare betoning på betydelsen av samarbetet mellan EU och Ryssland på energiområdet, men där även grunden för ett sådant samarbete anges. Detta innebär att samarbetet, särskilt i tider av ekonomisk och finansiell kris, bör inriktas på att hålla ned de finansiella kostnaderna till ett minimum, men även att alla villkor för energiförsörjningen bör anges.
Till slut har vi säkerhetsfrågan. Jag vill gärna säga ett par ord om förslaget från min politiska grupp, Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) om att en debatt ska hållas om de rysk-vitryska militärövningarna, som genomförs i händelse av att det blir nödvändigt att avvärja en eventuell attack från Västeuropa, från territorier som tillhör EU- och Natomedlemmar. Det var med stort beklagande som jag mottog informationen om att denna debatt inte kom med på föredragningslistan och att frågan inte skulle diskuteras.
Knut Fleckenstein
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! De föregående talarna har redan lyft fram många punkter och problem, t.ex. människorättssituationen. Det är viktigt att vi tydliggör dessa punkter eftersom vi först då kommer att kunna ha en öppen och uppriktig debatt. Om Ryssland nu återigen allvarligt diskuterar att återinföra dödsstraffet enligt den amerikanska modellen måste vi helt enkelt uttrycka våra åsikter om detta.
Jag har två korta kommentarer. Den första punkten rör Rysslands anslutning till WTO, och min uppriktiga önskan, som jag även riktar till rådet och kommissionen, är att vi ska stödja detta så mycket som möjligt. Ryssland måste naturligtvis göra sin del, men vi förlitar oss båda på detta och det vore bra för båda parter om den här frågan utvecklades positivt. Det faktum att Ryssland vill ansluta sig till WTO och inte bara till en tullunion med Vitryssland och Kazakstan är ett steg i rätt riktning.
För det andra vill jag framföra en uppriktig önskan om att vi inte förlorar utvecklingen av vårt samarbete på vetenskaps- och forskningsområdet samt civilsamhället ur sikte. Vi behöver en ny drivkraft för kulturella utbyten och ungdomsutbyten, inte bara i en riktning som Michael Gahler sade, utan i båda riktningarna. Alla unga människor som deltar i detta kommer att utveckla en förståelse för sina medmänniskor och bli budbärare för en mer positiv utveckling av våra förbindelser. Jag hoppas att vi kommer att tala mer om dessa gemensamma intressen och att även dessa aspekter blir viktigare.
Heidi Hautala
(FI) Fru talman! Jag vill mycket kort nämna tre frågor. Ryssland måste äntligen inse att det måste råda rättsäkerhet i staten. Det är mycket svårt att se hur Rysslands ekonomi eller samhälle skulle kunna utvecklas innan landet har en oberoende domarkår. Det är omöjligt att tänka sig att utländska företag anser att det är säkert att investera i landet om det inte finns en oberoende domarkår.
För det andra vill jag betona att det är viktigt att övertala Ryssland att följa internationella regler. I Europeiska rådet har vi ett problem i och med att Ryssland ännu inte har ratificerat protokoll 14, vilket skulle göra Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna effektivare. Vi i Östersjöregionen vill också att Ryssland ska ansluta sig till Esbokonventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang när det gäller internationella projekt.
För det tredje är mänskliga rättigheter viktiga i sig själva. Jag blev mycket uppmuntrad av Cecilia Malmströms ord om att avsikten nu är att ta upp de människorättsliga frågorna under toppmötet. Jag ber er att ta upp resultaten av människorättsdialogen, och dessutom göra det mycket öppet.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Fru talman! Toppmötet mellan EU och Ryssland äger rum om en vecka. Jag vill tala om detta denna dag, som är särskilt viktig för mitt land, den dag då Polen återfick sin självständighet. Självständigheten för Polen, och andra länder i regionen, har alltid varit hotad av sovjetisk och sedan rysk imperialism.
I dag vill vi äntligen känna oss säkra i strukturerna i ett Europa med fria nationer, och då har vi än större skäl att hålla ögonen på att Ryssland försöker bygga upp sitt imperium igen, och att man aldrig har accepterat att detta imperium raserades. Det var därför som Ryssland angrep Georgien. Det är därför som ryssarna håller på att genomföra något som måste betecknas som en Anschluss av Sydossetien och Abchazien; det är därför de hotar Ukraina, lägger sig i det planerade missilförsvaret i Polen och Tjeckien och använder energitillgångar i ett slags utpressning. Det är därför som det ligger någonting både symboliskt och olycksbådande i att det land som för närvarande innehar ordförandeskapet för Europeiska unionen och som är värd för toppmötet - Sverige - drog tillbaka sitt miljöveto till Nord Stream-projektet strax före toppmötet mellan EU och Ryssland. Nord Stream är inget vettigt projekt ekonomiskt sett, och det enda syftet är att i praktiken avskaffa principen om energisolidaritet, som skulle vara en av huvudprinciperna och idealen i Lissabonfördraget.
För att använda ett uttryck som är populärt i mitt land uppmanar jag de gamla EU-länderna: gå inte den vägen! Ingå inte några politiskt motiverade avtal med Ryssland som riktar sig mot de nya medlemsstaterna, för detta hotar att slå sönder tanken på ett gemensamt Europa.
Anna Rosbach
(DA) Fru talman! I Ryssland finns det bara pressfrihet till namnet, inte i praktiken. Kritiska journalister hotas, förföljs och mördas. Ryssland rankas som nummer 153 i världsindexet för pressfrihet - det betyder att pressen i Ryssland nu är mindre fri än i Vitryssland, Sudan och Zimbabwe. Bör det verkligen belönas? Men det räcker inte med det. Vi har också frågan om gasleveranser till europeiska medborgare. I år ser vi återigen att Ryssland hotar att avbryta gasleveranserna, och det finns tecken som tyder på att vi måste förbereda oss för denna eventualitet varje vinter i framtiden. Kan det verkligen vara rätt att belöna Ryssland för detta?
Jag vill föreslå rådet och kommissionen att tala klarspråk och säga att detta helt enkelt inte är acceptabelt, i stället för att bara stryka ryssarna medhårs. Vad tänker ni egentligen göra åt de försämrade förbindelserna mellan Ryssland och EU? Eller tänker ni bara låta saker och ting fortgå på samma sätt? Vill vi verkligen uppmuntra denna negativa utveckling?
Nick Griffin
(EN) Fru talman! Det pratas i all oändlighet här om vänskap och samarbete mellan alla stater under solen utom Ryssland. Kina begår folkmord i Tibet. Turkiet förnekar förintelsen i Armenien. USA plattar till Irak, och vi svansar för dem. Men i fråga om Ryssland är det bara pompösa och hycklande föreläsningar. Denna konfrontationsaktiga Rysslandsfobi ger på ett skamlöst sätt näring till det kallakrigsscenario som vapenskramlarna i den amerikanska nykonservativa lobbyn har satt upp.
Visst finns det en del lokala skillnader mellan Ryssland och dess grannländer, men kan vi inte komma överens om att toppmötet nästa vecka bör användas för att försöka bygga broar och få till stånd ett samarbete mellan de östra och västra delarna av vår civilisation? Av historiska och kulturella skäl är detta mycket mer praktiskt och säkert än att försöka skapa en gemenskap med Turkiet, som sedan urminnes tider är Europas fiende.
Francisco José Millán Mon
(ES) Fru talman! Förbindelserna med Ryssland är mycket viktiga: landet är ständig medlem i FN:s säkerhetsråd och en militär makt. Vi behöver samarbeta med Ryssland för att kunna tackla kärnvapenproblematiken i Iran, Mellanösternfrågan, avrustningen, klimatförändringarna och så vidare.
Dessutom är Ryssland ett av våra grannländer, som många av EU:s medlemsstater har betydande ekonomiska förbindelser med och är mycket beroende av för sin energiförsörjning. Det är ett land som vi har haft två årliga toppmöten med (dessa är verkligen bra tillfällen att utvärdera läget i förbindelserna).
Nu förhandlar vi om ett nytt partnerskapsavtal, som skulle öka samarbetet på de fyra ”gemensamma områdena”. Jag anser att det viktigaste av dessa är området för ekonomi och energi: vi behöver öppenhet, tydliga regler, garantier för investeringar, och Ryssland måste först av allt gå med i WTO.
Därför bör toppmötet nästa vecka utnyttjas för att klargöra vilka avsikter Ryssland har i fråga om WTO och se till att landet inte tar några initiativ som är oförenliga med ett medlemskap i WTO. Dessutom bör vi inte tillåta att de senaste årens kris i gasförsörjningen upprepas. Det nya avtalet måste innehålla principerna i Europeiska energistadgan som, såsom redan har sagts, är det fördrag som Moskva tyvärr har dragit sig ur.
Vi måste fortsätta att arbeta med de andra tre områdena också. Jag har redan nämnt att Ryssland är en viktig global aktör.
Vi kan göra mycket tillsammans med Ryssland, men som också har sagts finns det en aspekt av förbindelserna som vi inte får glömma, eftersom Ryssland är ett europeiskt land och en granne. Detta är att Ryssland måste respektera mänskliga rättigheter och de skyldigheter som dess medlemskap i Europarådet medför i det avseendet.
Ett av de mest uppenbara misslyckandena för EU:s utrikespolitik är avsaknaden av en gemensam Rysslandspolitik. Med instrumenten i Lissabonfördraget kommer det att bli lättare att skapa denna gemensamma politik, men vi, som medlemsstater, måste också ha en genuin vilja att skapa en sådan enhetlig politik och inte fortsätta att prioritera bilaterala kanaler till Moskva, som ibland öppet skiljer sig från varandra.
Kristian Vigenin
(BG) Fru talman, fru Ferrero-Waldner, fru Malmström! Jag kan inte börja mitt inlägg utan att nämna att vi i dag högtidlighöll 20-årsdagen av Berlinmurens fall här i kammaren.
Det verkade på något sätt som om särskild tonvikt lades vid det vi har uppnått under alla dessa år, det faktum att Europa har enats, tack vare förändringarna för tjugo år sedan, och att ett land som om vi ska vara ärliga kunde ha stoppat dessa förändringar om det hade velat - Sovjetunionen - på något sätt inte var delaktigt.
Jag säger detta eftersom dessa förändringar enligt min mening blev möjliga just på grund av att väst tog initiativ till en politik av samarbete med Sovjetunionen. Utan att dra paralleller mellan Sovjetunionen och dagens Ryssland vill jag säga att det som Benita Ferrero-Waldner och Cecilia Malmström säger är tillfredsställande eftersom det innebär att denna policy att ha ett pragmatiskt partnerskap med Ryssland består, och man betonar att det finns frågor som Europeiska unionen inte kan lyckas med utan att Ryssland är delaktigt.
Jag vill förstås framhålla att vi är oroade över situationen i fråga om mänskliga rättigheter och andra saker, som till exempel att situationen enligt Amnesty Internationals bedömning håller på att förvärras: det har förekommit fusk vid lokala val, och det finns problem med hur de civila organisationerna verkar. Hur som helst måste vi stå enade gentemot Ryssland.
Det är den slutsats som vi måste dra av de senaste årens utveckling. Jag vill också säga att en av de frågor som saknas i den resolution som parlamentet har lagt fram är det östliga partnerskapet. Jag skulle vilja att frågan om det östliga partnerskapet uppmärksammades särskilt vid toppmötet. Det är enda sättet att se till att vår nya politik blir framgångsrik.
Pawel Robert Kowal
(PL) Fru talman! Ryssland förtjänar att behandlas seriöst. Jag tror att våra partner i Kreml skulle ha blivit mycket förvånade över kommissionsledamotens analys av förbindelserna mellan EU och Ryssland om de hade hört hennes anförande.
Vår inställning till det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland kännetecknas inte av det mod och den ärlighet som krävs för en seriös hantering av de grundläggande frågor som står emellan EU och Ryssland i dag. Om det saknas ärlighet inom EU, om talet om energisolidaritet bara några få dagar efter den slutliga ratifikationen av Lissabonfördraget i Tjeckien inte betyder någonting och man går vidare med bygget av den norra gasledningen, om energistadgan och Sarkozyplanen, eller de ryska militära manövrerna vid Polens östra gräns nyligen, inte hanteras seriöst inom ramen för våra förbindelser så kan vi inte åstadkomma någonting.
Jag skulle vilja ha en kommentar från kommissionsledamoten. Var snäll och säg oss uppriktigt vilka inslag i förbindelserna mellan EU och Ryssland ni anser vara en personlig framgång. Var finns möjligheterna att lyckas på det här området? Utan ärlighet kan vi inte bygga någonting.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Kriget i Georgien, gaskonflikten och Europeiska unionens oförmåga att komma överens om en någorlunda enad linje i förhållande till Ryssland har satt sina spår.
Samtidigt är Ryssland utan tvivel en viktig strategisk partner för EU, och inte bara när det gäller energiförsörjningen. Vi får snart se om det nya memorandumet för att förhindra energikriser och det europeiska förvarningssystemet är värda papperen de är skrivna på - om inte annat blir vi varse det när nästa gastvist uppstår. Faktum är att vi inte kan komma ur vårt beroende av rysk gas på något enkelt sätt. Inte ens Nabuccoprojektet kan göra så mycket åt det. Det vore naivt att tro att Teheran inte kan sätta EU under press.
Jag anser att Europeiska unionen måste bedriva en vettig och realistisk politik gentemot Ryssland. Den måste hitta en balans mellan europeiska och ryska intressen och också visa respekt för att Ryssland alltid har varit känsligt i geopolitiska frågor. Annars kanske vi inte bara behöver oroa oss över en bilateral istid snart, utan också över att medborgarna fryser i Europa till följd av gastvisten.
Vytautas Landsbergis
(LT) Jag stöder Pawel Zalewskis ståndpunkt, närmare bestämt ändringsförslag 1, eftersom han på allvar framhåller två frågor som är avgörande för Europeiska unionen. För det första tycker vi inte om att ett tredjeland på ett arrogant sätt nonchalerar EU och inte betraktar unionen som en likvärdig och respekterad partner i frågor som har med den yttre energisäkerheten att göra och som är viktiga för Europeiska unionen. För det andra stöder vi inte den antieuropeiska splittringslinje som detta tredjeland så uppenbart tillämpar genom gasledningsprojektet ”Nord Stream”. Vi måste opponera oss mot denna lobbyism och ibland korruption som syftar till att splittra Europa, och inte tolerera Rysslands arrogans mot oss, det vill säga Europaparlamentet. Vi får inte tillåta att Gazprom - den största aktieägaren i ”Nord Stream” - fullständigt ignorerar parlamentets resolution om de miljöhot som gasledningen medför.
Problemet är inte bara den tragiska ekologiska situationen i Östersjön, utan också vår institutions moraliska tillstånd. När vi röstade här förra året krävde vi att en bedömning av miljökonsekvenserna skulle göras, en självständig bedömning som inte var köpt på förhand, och att länderna kring Östersjön skulle ges garantier i händelse av en katastrof. Gazprom brydde sig inte ens om att svara EU. Det är som att spotta parlamentet i ansiktet, och vi får inte svara med ett ”tackar ödmjukast, goa herrn”. Vi måste uppträda med värdighet och heder utan att manipulera eller blockera de särskilda debatter om problemen med livet i Östersjön som parlamentsledamöter nu har initierat. Om vi låter oss skrämmas till att mörda Östersjön och upprätta en ny gräns mellan Moskva och Berlin i havet, med ryska flottfartyg som skyddar gasledningen, så begraver vi vår framtida frihet. Medan vi snackar om energi säljer vi faktiskt ut vår framtid.
Hannes Swoboda
(DE) Fru talman! Javisst måste vi ta Ryssland på allvar, som Pawel Robert Kowal sade, i synnerhet efter undertecknandet av Lissabonfördraget. Det är intressant att den president som länge vägrade att skriva under fördraget, Václav Klaus, är så utpräglat okritisk gentemot Ryssland. Att ta Ryssland på allvar innebär att utveckla vettiga förbindelser och ett pragmatiskt ekonomiskt förhållande till Ryssland, men det innebär inte att vi inte ska vara kritiska till den politiska utvecklingen i Ryssland, särskilt i fråga om mänskliga rättigheter.
Vi blev mycket besvikna över det som hände i samband med det förra valet. Saker och ting var uppenbarligen inte riktigt som de borde. Vi är naturligtvis särskilt bekymrade över attackerna mot människorättsförespråkare. Jag vill inte lägga skulden för dessa attacker på den ryska regeringen. Det jag vill, och det vi kräver i den här resolutionen - som är mycket balanserad - är att Ryssland ska ta skyddet av dessa människorättsförespråkare på allvar. Så är det inte nu, åtminstone inte i tillräcklig utsträckning. I det avseendet bör vi inrikta oss mer på president Dmitrij Medvedev än på premiärminister Vladimir Putin. Skillnaderna är visserligen inte så stora, men om det är någon av dem som har intagit en någorlunda upplyst, positiv ståndpunkt så är det helt klart president Medvedev, och vi bör stötta honom härvidlag.
När det gäller energifrågan måste vi också odla ett mycket lugnt, rimligt förhållande. Jag har ingenting emot Nord Stream, eller South Stream, men jag vill inte att vi ska vara beroende av någon, inte av något land, för vår gasförsörjning. Därför stöder jag verkligen Nabuccoledningen. Mångfald, diversifiering - det är det som är den springande punkten i fråga om gasförsörjning, oavsett om den kommer via en annan gasledning, som Nabucco, eller via hamnar för flytande naturgas. Det är inte för att landet i fråga är Ryssland, utan för att EU inte bör vara beroende av någon.
Om vi nu tar med också Ukraina i leken skulle jag vilja att de ukrainska politikerna tar sitt fulla ansvar och gör de investeringar som har överenskommits med EU. Jag vet att Ryssland ofta utnyttjar situationen, men om Ukraina håller sina löften så kan inte Ryssland göra detta eftersom investeringarna i fråga har gjorts i Ukraina.
Elena Băsescu
(RO) Jag vill gratulera författarna till resolutionen till att ha bringat de olika politiska gruppernas ståndpunkter i samklang. Toppmötet i Stockholm blir ett bra tillfälle att visa våra medlemsstater att vi kan stå eniga. Trots att vi talar 23 språk kan vi uttrycka oss på ett enhetligt sätt när det gäller att försvara våra ekonomiska och politiska intressen, liksom våra intressen på energiområdet.
Europeiska unionen måste särskilt ägna sig åt energisäkerhet, både genom att se till att vi får oavbrutna leveranser från Ryssland och genom att ta fram alternativa projekt, såsom Nabucco och den paneuropeiska oljeledningen mellan Constanta och Trieste.
För oss rumäner är energisäkerhet liktydigt med säkerhet i Svarta havsområdet. EU:s energipolitik kan påverkas av olösta konflikter i den här regionen.
Samtidigt måste vi ersätta ett tänkesätt som bygger på inflytandesfärer med ett som bygger på förtroendesfärer. Ryssland måste samarbeta med Europeiska unionen i den här mycket viktiga regionen. Energisäkerhet är också en förutsättning för att vissa projekt som är avgörande för Europeiska unionens utveckling ska kunna fullföljas.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru talman! Vi behöver verkligen upprätta ett nytt partnerskap och ett samarbete mellan EU och Ryssland. En historiskt betingad debatt mellan många EU-medlemsstater och Ryssland sätter dock för närvarande käppar i hjulet för detta. Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland får inte hållas som gisslan av dessa gamla diskussioner.
Vi är ömsesidigt beroende av varandra på energiområdet, som Hannes Swoboda sade. På energiområdet skulle det vara en viktig utveckling om Europeiska unionen och Ryssland lyckades komma överens efter att man drog sig ur energistadgan. Detta skulle också vara viktigt när det gäller att upprätta en hjälplinje för energi, så att de centraleuropeiska medlemsstaterna inte drabbas av dispyten mellan Ryssland och Ukraina.
Slutligen har vi vår fulla rätt att fördöma brotten mot rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter i Ryssland. Vi måste dock också uppmärksamma sådana kränkningar av rättigheter som att 400 000 ryssar som bor i Lettland har nekats medborgarskap, vilket belyser att Europeiska unionen fortfarande har en del att sopa rent framför sin egen dörr.
Ivo Vajgl
(SL) Jag stöder Cecilia Malmströms och Benita Ferrero-Waldners linje. Med en sådan agenda tror jag att dialogen mellan Ryssland och Europeiska unionen kommer att bli till fördel för båda parter.
Vi har haft en högtidlig dag här i dag: vi har firat Berlinmurens fall. Däremot har vi glömt att en annan viktig mur föll i Ryssland samtidigt, och att den övergångsprocess som fortfarande pågår började. Ryssland av i dag är ett bättre land än före Berlinmurens fall. Ibland måste vi påminna oss om detta. Ibland bör vi ge vår viktiga partner Ryssland en eloge för detta och inte bara låta oss dras med av känslor som bottnar i vår egen historia.
Vi behöver Ryssland som en global partner i världspolitiken och som en partner i förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland. Det betyder emellertid inte att vi överger våra grundläggande värden, som en del ledamöter har antytt. Jag har ingenting till övers för den sortens prat.
Marek Henryk Migalski
(PL) Fru talman! Jag vill framför allt säga en sak till Benita Ferrero-Waldner. Ni var kanske inte här i eftermiddags, när president Václav Havel talade. I likhet med Kristiina Ojuland och Martin Schulz vill jag hänvisa till president Havels uttalande om Europeiska unionens skyldighet att sprida demokrati och respekt för mänskliga rättigheter.
Cecilia Malmström nämnde också detta, och det tackar jag för. Ni talade som om Europeiska unionen höll på att förbereda ett toppmöte med Schweiz. Ni talade om handel, om affärer, om klimatpaketet, och glömde fullständigt bort viktiga saker, det som kanske har störst betydelse för Europeiska unionen. Jag hoppas för er och vår skull och framför allt med tanke på alla medborgare i Ryska federationen att EU oftare kommer att inta den ståndpunkt som Cecilia Malmström skisserade här i dag än den ni lade fram.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru talman! Innan vi kritiserar Ryssland för brott mot mänskliga rättigheter bör vi titta på liknande brott i Europeiska unionen: länder där oppositionspartier attackeras fysiskt, som Ungern, eller attackeras av regeringspartiets milis, som Storbritannien, och länder där man låser in människor som protesterar utan att ta till våld eller förbjuder politiska partier, som Belgien.
Vi måste se till att våra förbindelser med Ryssland bygger på våra egna medlemsstaters intressen och inte på hycklande utbrott.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Fru talman! Tack för en mycket bra debatt. Jag tror att de flesta av oss är eniga om att Ryssland är en strategisk partner till EU och de relationerna är viktiga. Det måste vara ett partnerskap som bygger på respekt för varandra, för våra gemensamma åtaganden och också för de värden som Europeiska unionen står för när de gäller de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatsprincipen.
Här måste vi vara mycket tydliga och jag tror att de som kritiserade mig, t.ex. fru Rosbach, nog inte hörde mitt inledningsstal, för jag var mycket tydlig i detta: Vi är oroliga över utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter i Ryssland. Ryssland är en viktig granne till oss. Vi har naturligtvis många olösta frågor och ingen av oss tror väl kanske att vi kommer att lösa alla frågor på toppmötet i Stockholm. Men det är ett värdefullt tillfälle att träffas och att diskutera.
Vi har gemensamma frågor där vi kanske kan komma lite närmare en lösning. Det kan handla om Mellanöstern och Afghanistan, och nu handlar det naturligtvis väldigt mycket om klimatmötet i Köpenhamn. Det handlar också om den finansiella och ekonomiska krisen och gemensamma åtaganden där, och det handlar om energiförbindelser, anslutningen till WTO och olika typer av säkerhetspolitiska utrikespolitiska frågor. Vi har ett behov av att samarbeta om konfliktlösning i vårt gemensamma område. Det handlar om att identifiera konkreta frågor där båda parter vinner på samarbete. Det ska vi göra i en korrekt och respektfull ton utan att ge avkall på våra värderingar.
Jag hoppas att toppmötet också kan bidra till att stärka vårt strategiska partnerskap och främja vägen för ett konstruktivt samarbete mellan oss och det här vore bra. Jag har läst den resolution som flera av er har hänvisat till och som jag förstår att ni ska rösta om i morgon. Jag tycker att det är en väldigt bra resolution och jag tycker att det är utmärkt att såväl kommissionen som rådet och Europaparlamentet på det stora hela har en väldigt stor samsyn i dessa frågor.
För det är som så många av er säger, att vi behöver ha en röst när vi talar med Ryssland. Om vi är eniga och om vi har en tydlig och konstruktiv dialog är det bra för Ryssland, det är bra för EU och det är bra för många sakfrågor på den europeiska och globala arenan.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Ryssland är en strategisk partner, men också en granne, och grannförbindelserna är mer komplicerade. I tider av ekonomisk osäkerhet anser jag dock att det är särskilt viktigt att se till att förbindelserna mellan EU och Ryssland fungerar så friktionsfritt som möjligt, så att vi skapar trygghet, stabilitet och välstånd för våra medborgare liksom för Rysslands medborgare. Därför måste vi fördubbla våra ansträngningar att finna en gemensam nämnare i frågor där vi har olika åsikter - till exempel mänskliga rättigheter eller det gemensamma grannskapet - men också hålla dörren öppen för dialog och debatt med respekt både för våra olikheter och för våra gemensamma åtaganden. Detta är så att säga den allmänna linjen.
Låt mig nu gå in på några mycket mer specifika saker. Rysslands WTO-anslutning är och förblir ett viktigt mål för oss. Samtidigt är det dags att lösa ett antal återstående frågor i dessa handelsförbindelser. En del av dessa, som till exempel avgifterna för överflygning av Transnistrien, har stått på vår dagordning i många år. Jag har deltagit i många toppmöten, och de har alltid kommit upp. Andra, såsom förslaget till ett dekret som ska begränsa containertransporter på väg, är nyare, och personligen tar jag upp dessa frågor varje gång jag talar med Ryssland. Det gör alla kommissionens tjänstemän också. Vi hade nyss ett möte med det ständiga partnerskapsrådet, men naturligtvis kan vi hålla ett nytt möte.
Den andra frågan jag vill ta upp är energin. Som jag sade är Europeiska unionen och Ryssland också viktiga partner på energiområdet. Våra förbindelser kännetecknas av ömsesidigt beroende, och det gör att båda sidor är mycket motiverade att se till att våra energiförbindelser bygger på förutsägbarhet och konkretion. Därför är det oerhört viktigt att se till att Europeiska unionen har en obehindrad och oavbruten energiförsörjning, så att vi kan förhindra och klara krissituationer. Det är detta vi försöker åstadkomma genom till exempel den mekanism för tidig varning som vi arbetar med. Där är det viktigt att vi arbetar tillsammans med Ryska federationens energiministerium. Vi har diskuterat den här frågan, och jag hoppas verkligen att vi kan gå vidare.
I fråga om Ukraina och särskilt gastransiteringen har vi i kommissionen tillsammans med ukrainska myndigheter, liksom med de internationella finansinstituten, arbetat fram ett lånepaket som skulle lösa både problemen med att betala lagringen av gas från Ryssland och reformeringen och moderniseringen av Ukrainas gassektor.
En överenskommelse nåddes i slutet av juli, och den banade väg för finansiellt stöd från de internationella finansinstituten under förutsättning att ett antal villkor är uppfyllda. Vi hoppas att det verkligen kommer att fungera, och vi måste också se till att det finns en mycket tydlig och genomblickbar rättslig grund för förbindelserna på energiområdet. Det är det vi strävar efter, särskilt genom vår nya överenskommelse.
När det gäller mänskliga rättigheter så nämnde jag faktiskt dem. Vi har talat om mänskliga rättigheter vid vartenda toppmöte. Jag vill säga några ord om dödsstraffet, för det är förstås inte acceptabelt för oss utifrån vår värdegemenskap. Ja, författningsdomstolen i Ryssland diskuterar frågan just nu, men vi har fått höra att det finns tecken på att domstolen kommer att dra slutsatsen att Ryssland är bundet av att ha undertecknat protokoll 6 till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och därmed med största sannolikhet inte kommer att tillämpa dödsstraff. Låt oss hoppas att det verkligen blir så.
Som jag sade tidigare har Ryssland självt, i egenskap av medlem i FN, OSSE och Europarådet, gjort mycket viktiga åtaganden i fråga om mänskliga rättigheter. Dessa diskuteras alltid i våra samråd om mänskliga rättigheter med Ryssland. Ett sådant ägde nyss rum i Stockholm den 5 november, så jag gick inte in på några detaljer, men alla som håller sig informerade känner till det.
Min sista punkt är verkligen positiv: ungdomssamarbete inom vetenskap och teknik. Som Knut Fleckenstein nämnde är det viktigt för oss att stimulera till utbyte och samarbete mellan ungdomar från Europeiska unionen och Ryssland, och i det syftet gör vi våra program tillgängliga. Dessa, till exempel Tempus och Erasmus Mundus, har visat sig ge positiva effekter i Europeiska unionen, och detta är också en väg som vi bör fortsätta att utforska.
I det sammanhanget lanserar vi förhandlingarna om Rysslands anslutning till Europeiska gemenskapens ramprogram om forskning och teknisk utveckling. Detta är också ett område med enorm ekonomisk potential.
Än en gång vill jag säga att jag anser att våra förbindelser har en enorm räckvidd. Det finns mycket att diskutera och vi är inte alltid överens med Ryssland, men vi kan alltid diskutera alla frågor. Det är det vi gör.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 110.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 12 november 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Sebastian Valentin Bodu  
skriftlig. - (RO) När vintern närmar sig hotas Europa av en liknande gaskris som i början av det här året, när vårt beroende av rysk gas var mer uppenbart än någonsin. Det som hände förra vintern, och som premiärminister Vladimir Putin nyligen framhöll, kommer troligen också att upprepas i år, återigen på grund av ett missförstånd mellan Ryssland och Ukraina. I det sammanhanget blir alternativet till rysk gas, Nabuccoprojektet, en absolut nödvändighet. Gasleveranserna till Europa får inte äventyras av konflikter mellan Ryssland och Ukraina. Det håller på att bli ofrånkomligt att alla EU-organisationer prioriterar Nabucco, vilket Europeiska rådet också faktiskt beslutade i mars. EU måste uppträda enat i fråga om Nabuccoprojektet. Det ligger i Rysslands intresse att ha tillgång till kaspisk gas, och med en resolut, enad front från EU:s sida kan vi få Ryssland att komma till förhandlingsbordet. Vi ska inte ha någon konkurrens mellan olika projekt. Vi talar inte om Nord Stream mot South Stream. Det vi talar om är det gemensamma intresset av att se till att ha en alternativ gaskälla. Sist men inte minst måste EU:s institutioner med kraft vädja till Ryssland och Ukraina att inte låta stolthet som bottnar i geopolitiska intressen eller valmanskårens intressen påverka säkerheten för EU:s befolkning och ekonomier.
András Gyürk
skriftlig. - (HU) Omförhandlingen av partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland är ett bra tillfälle för båda sidor att se över de frågor som främst kännetecknar förbindelserna. Efter de senaste årens händelser är det ingen tillfällighet att dagordningen för förhandlingarna återspeglar energiutbytets växande betydelse. Att döma av pressen kan vi inte alls vara säkra på att slippa gaskrisen i år. Den håller på att bli en regelbundet återkommande företeelse. EU:s direktiv om gasförsörjning, som ännu inte har antagits, kommer tyvärr inte att vara någonting värt om EU:s medlemsstater än en gång vaknar och finner kranarna avstängda. Det är just därför som EU måste försöka göra grundprinciperna i den energistadga som Ryssland ännu inte har ratificerat till en integrerad del av det nya samarbetsavtalet. För närvarande är både frågan om energitransitering och tillgång till marknaderna fulla av motsägelser. Så länge Ryssland utnyttjar den öppna marknaden och fortfarande är en investerare i de flesta av EU:s medlemsstater kommer landet konsekvent att stänga sin egen marknad för västföretag. Energistadgan måste lösa denna motsägelse. Genom att sätta marknadsprinciperna på pränt kan man kanske skapa en god grund under förhandlingarna om framtida långsiktiga kontrakt för gasleveranser också. Om dessa inte leder till genomblickbara förbindelser kommer det fortfarande att vara möjligt att spela ut medlemsstaterna mot varandra i framtiden, eftersom de fortsatt betalar olika mycket för sin gas.
Lena Kolarska-Bobińska  
Fru talman! Myndigheterna trakasserar civilsamhället i Ryssland i dag. Organisationer som har till enda syfte att främja grundläggande samhälleliga friheter och mänskliga rättigheter drivs bort med hjälp av vräkningsorder, avslag på administrativa tillstånd och - på somliga platser i Ryssland - mord på medlemmarna.
Senast nu i veckan fick vi rapporter om att Centrumet för de mänskliga rättigheterna och Moskvas Helsingforsgrupp, den äldsta människorättsorganisationen i Ryssland, ska vräkas från sina lokaler.
När vi i Europaparlamentet nu ska överlämna årets Sacharovpris till stiftelsen ”Memorial”, däribland till Ludmila Mikhailovna Alexejeva, en av grundarna av Moskvas Helsingforsgrupp, måste vi understryka att det här parlamentet, den här unionen, handlar om mer än affärer och om att se till att gasen blir så billig så möjlig. Vi är en union som bygger på värden, värden som samhälleliga friheter, demokrati, mänskliga rättigheter och mänsklig värdighet. Vid toppmötet nästa vecka måste våra europeiska ledare tala om mer än gasledningar och frihandel. Det är inte dags att låta det ryska civilsamhället gå under ännu. Tack.
Krzysztof Lisek  
Det är mycket viktigt att vi har goda förbindelser och ett gott partnerskap med Ryssland. Samtidigt görs det försök att utveckla det östra partnerskapet, som syftar till att upprätta förbindelser mellan EU och Vitryssland, Ukraina, Moldavien, Georgien, Azerbajdzjan och Armenien. Trots de många uttalanden som Europeiska unionen och Polen har gjort om samarbetet med Ryska federationen bekymrar det mig att tusentals ryska soldater deltog i militära övningar kallade ”Väst 2009” i Vitryssland i september. Målet med dessa övningar var att slå ned ett fiktivt uppror från den polska etniska minoritetens sida. Att gemensamma ryska/vitryska militärövningar genomförs utifrån antagandet att angriparen är en av medlemsstaterna i Europeiska unionen är oerhört oroande. Dessutom förvånar det mig att Europeiska kommissionen eller EU:s höga representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inte har reagerat på detta. Jag hoppas att den här frågan kommer att tas upp vid det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland i Stockholm den 18 november.
