Gemensamma konsulära instruktioner: biometriska kännetecken och visumansökningar (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Sarah Ludford, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av de gemensamma konsulära anvisningarna angående viseringar till diplomatiska beskickningar och karriärkonsulat i samband med införandet av biometri samt bestämmelser om organiseringen av mottagandet och behandlingen av viseringsansökningar - C6-0166/2006 -.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr talman! Omröstningen om detta förslag äger rum i ett skede av diskussionerna då man inte tillräckligt har undersökt alla möjligheter att nå en överenskommelse under första behandlingen. När utkastet till betänkande hade antagits av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor den 29 november 2007, försökte det slovenska ordförandeskapet nå en överenskommelse mellan medlemsstaterna om de nya formuleringarna i texten och därmed ta hänsyn till de invändningar som Europaparlamentet framfört.
Ansträngningarna till trots var det tre väsentliga frågor som man inte kunde godkänna i det betänkande som antagits av utskottet. Frågorna gällde i tur och ordning åldersgränsen för insamlande av fingeravtryck, diplomatisk och konsulär immunitet för externa tjänsteleverantörers lokaler och villkoren för att begagna sig av sådana externa tjänsteleverantörer, tillsammans med frågan om viseringsavgifter. För dessa frågor lade det slovenska ordförandeskapet fram förslag till ny ordalydelse för att ta hänsyn till parlamentets ändringsförslag.
Under trepartssamtalen den 17 juni handlade diskussionerna framför allt om diplomatisk och konsulär immunitet för externa tjänsteleverantörer och den därmed förknippade frågan om översändande av uppgifter, dock utan att diskussionerna utmynnade i en överenskommelse. Övriga frågor diskuterades inte. Sedan dess har inga nya diskussioner förts inom utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor.
När det gäller den ytterst känsliga frågan om åldersgränsen för fingeravtryck bekräftar de kompletterande tekniska uppgifter som kommissionen har lämnat till föredraganden den tekniska tillförlitligheten vid insamling av fingeravtryck från barn under sex år. Ändå stöder kommissionen ordförandeskapets förslag om att fingeravtryck får tas på barn mellan sex och tolv år endast för verifieringsändamål och inte för identifiering i informationssystemet för viseringar (VIS). Dessutom har kommissionen åtagit sig att genomföra den studie som Europaparlamentet framfört krav om.
För övrigt konstaterar jag att denna lösning förefaller ha valts för det passförslag som Europaparlamentet ska ta ställning till. Därför vore det enligt min uppfattning värdefullt om vi kunde fortsätta diskussionerna om denna fråga för att försöka utröna om parlamentet kan godkänna förslaget.
En annan fråga gäller användandet av externa tjänsteleverantörer. De villkor som gäller för att medlemsstaterna som en sista utväg ska ha rätt att använda sig av sådana tjänsteleverantörer har preciserats och med utgångspunkt i parlamentets ändringsförslag har det utarbetats en förteckning över vissa krav som måste vara uppfyllda. Diskussionerna om denna fråga bör fortsätta. Jag vill även påminna om att ändringsförslaget till de gemensamma konsulära anvisningarna med nödvändighet måste godkännas för att VIS ska kunna genomföras.
Även om förordningen och beslutet om inrättande av VIS antogs under första behandlingen efter en överenskommelse mellan parlamentet och rådet, måste det sägas att ett krav på en andra behandling av det föreliggande förslaget riskerar att äventyra lanseringen av VIS i maj 2009. Därför är det nödvändigt att vi kan nå en snabb och övergripande kompromiss om det här förslaget.
Nåväl, herr talman, mina damer och herrar, jag är här för att bekräfta kommissionens åtagande att fortsätta förhandlingarna och diskussionerna, naturligtvis i första hand med er föredragande Baroness Sarah Ludford, men även med rådet, för att åstadkomma en tillfredsställande kompromiss under de kommande månaderna. Jag upprepar att en uppgörelse enligt min åsikt är inom räckhåll, förutsatt att arbetet bedrivs grundligt och att det förs en kontinuerlig dialog mellan rådet och parlamentet, en dialog där kommissionen självklart kommer att göra sitt bästa för att bistå och uppmuntra.
Sarah Ludford
föredragande. - (EN) Herr talman! Detta är den tredje komponenten i paketet om informationssystemet för viseringar (VIS). Genom en ändring av de gällande gemensamma konsulära anvisningarna föreskrivs i texten dels en skyldighet att lämna biometriska uppgifter som ska lagras i VIS, inklusive reglerna för detta, dels anges hur mottagandet av viseringsansökningar ska organiseras. Med denna text skulle VIS kunna börja fungera. Även om en fullständig översyn av viseringsbestämmelserna förutses i viseringskodexen, ett ärende som min kollega Henrik Lax är föredragande för, har man nu valt att lägga fram ett separat förslag eftersom ett antagande av viseringskodexen sannolikt kommer att dröja ännu längre. Men det är viktigt att båda förslagen står i samklang med varandra.
Jag har diskuterat och förhandlat med rådet under lång tid. Mitt betänkande antogs av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor i november förra året och jag beklagar att jag inte kan meddela att vi har lyckats komma överens under första behandlingen, även om jag anser att detta delvis beror på att rådet har agerat ganska långsamt och inte har varit berett att gå oss till mötes. Jag vill därför uppmana kollegerna att stödja betänkandet i det skick det godkändes i utskottet. Sedan kan vi bara hoppas att det nya ordförandeskapet lyckas förmå medlemsstaterna att ta hänsyn till våra synpunkter på ett tydligare sätt.
Mina och kommissionsledamotens kommentarer är snarlika till innehållet, även om jag föredrar att dela upp frågorna i fyra grupper snarare än tre.
Den första gruppen handlar om det jag uppfattar som rådets fortsatta önskan att ta fingeravtryck från små barn, samtidigt som man blundar för både principfrågorna och de betydande kostnader och det omak detta skulle innebära för föräldrarna med tanke på att barns fingeravtryck hela tiden förändras, samt för problemet med felaktig överensstämmelse eller avvisning av felaktig överensstämmelse. Jag anser inte att den information jag har fått från kommissionen är fullständig på den här punkten.
För det andra är det fråga om att medlemsstaterna enligt min uppfattning saknar vilja att samarbeta för att gemensamt försöka hantera utmaningen med att organisera insamlingen av biometriska uppgifter.
Det tredje området handlar om bristande hänsyn till dataskydd och datasäkerhet. Trots att det inträffat en rad skandaler till följd av förlust av uppgifter är inte medlemsstaterna tillräckligt medvetna om vikten av att skydda personuppgifter från förlust, avlyssning från tredjeland eller tekniska fel.
Till sist har vi frågan om viseringsavgifter. Jag anser att det är fel att medlemsstaterna ska låta de sökande betala för de administrativa val de själva gjort, genom att låta de kommersiella företag som de ingått avtal med för insamling av biometriska uppgifter ta ut en extra avgift utöver viseringsavgiften. Jag anser att kommissionen och rådet, trots upprepade uppmaningar, har misslyckats med att lägga fram trovärdiga och välgrundade bevis till stöd för förslagen om att börja ta fingeravtryck från barn från sex års ålder. Jag föreställer mig att det sannolikt skulle tillkomma en väsentlig merkostnad om man var tvungen att lämna fingeravtryck vartannat år. Därför föreslår vi att man inledningsvis ska undanta barn under tolv år från skyldigheten att lämna fingeravtryck, och göra en översyn efter tre år när man genomfört en studie om teknisk genomförbarhet, tillförlitlighet och proportionalitet när det gäller insamling av fingeravtryck från barn. Detta vore i mina ögon en förnuftig lösning.
Jag har inga problem med att verksamheten läggs ut på entreprenad, förutsatt att det förbättrar situationen för de sökande och att det sker under sådana förhållanden att integritetsskyddet vid utfärdande av viseringar kan garanteras, att det används som en sista utväg och att tjänsteleverantören bedriver verksamheten i lokaler som åtnjuter diplomatiskt skydd där personalen verkar under överinseende av konsulär personal. Detta skulle garantera att dataskyddet tryggas och att materialet skyddas mot beslagtagande, men på den punkten vill rådet inte göra några eftergifter. Jag har också kunnat konstatera att medlemsstaterna inte ens är beredda att utreda möjligheten till samlokalisering eller ett gemensamt ansökningskontor.
Jag vill bara avsluta med att säga att jag begärde ett yttrande från artikel 29-arbetsgruppen för uppgiftsskydd. De pekade på en paradox som gick ut på att man å ena sidan arbetar för att förbättra tillförlitligheten och säkerheten hos viseringar med hjälp av biometriska uppgifter, medan man å andra sidan urvattnar tillförlitligheten i hela processen genom ett system för insamling som inte håller den säkerhetsnivå som kan garanteras på ett konsulat eller en ambassads konsulära avdelning. Övriga punkter, inte minst frågan om viseringsavgiften, kommer jag att behandla under mitt avslutningsanförande.
Ewa Klamt
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionens förslag om ändring av de gemensamma konsulära anvisningarna är ytterst angeläget i ett EU med öppna gränser. Min grupp stöder absolut Sarah Ludfords betänkande. Jag vill tacka föredraganden för det goda samarbetet som gjorde det möjligt för alla Europaparlamentets grupper att i stort sett enas om en gemensam text.
De gemensamma konsulära anvisningarna måste omdefinieras och anpassas till dagens situation. I framtiden kommer de sökande att kunna identifieras med hundraprocentig säkerhet genom insamling av biometriska uppgifter såsom fotografier och fingeravtryck.
Det har tidigare visat sig att vissa medlemsstater, däribland Tyskland, tolkade och tillämpade de gällande bestämmelserna på olika sätt utan enhetlighet. År 2010 fick de tyska konsulaten och ambassaderna till exempel besked om att de skulle uppträda mindre byråkratiskt när de utfärdade viseringar och att de skulle bevilja viseringar i tveksamma fall. Till följd av den generositet som tyska ambassaden i Kiev visade prov på när viseringar skulle utfärdas, ökade antalet viseringar som utfärdades till ukrainska medborgare från 150 000 år 1999 till omkring 300 000 år 2001. Detta ledde till en ansenlig ökning av antalet olagliga invandrare i Schengenområdet.
Därför är det nu ytterst angeläget att alla medlemsstater tillämpar bestämmelserna för utfärdande av Schengenviseringar på ett enhetligt sätt. Min grupp är för en kompromiss mellan rådet och Europaparlamentet, i linje med det som kommissionsledamot Jacques Barrot just föreslog.
Vår grupp stöder i stort sett alla delar i Baroness Sarah Ludfords betänkande. Det enda vi inte kan godta är frågan om åldersgränsen för fingeravtryck från barn. Vi stöder kommissionens förslag om att sätta åldersgränsen till sex år. Min grupp anser att det är mycket viktigt att den åldersgränsen respekteras om man vill förhindra smuggling av barn inom Europeiska unionen.
Martine Roure
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill tacka Baroness Sarah Ludford för hennes förslag till betänkande. Vår grupp stöder förslaget helhjärtat. Europeiska unionens viseringspolitik är en återspegling av hur vi välkomnar människor. Därför vill vi finna en lösning som gör att vi kan garantera säkerheten hos europeiska viseringar samtidigt som vi respekterar de grundläggande rättigheterna för de tredjelandsmedborgare som ansöker om dem, inte minst när det gäller skyddet av personuppgifter.
Jag hoppas att rådet mot denna bakgrund har förståelse för Europaparlamentets krav. Vi måste finna en lösning som alla kan godta. Jag delar föredragandens oro när det gäller att lägga ut insamling och bearbetning av biometriska uppgifter till viseringarna på entreprenad. Vi anser inte att det är tillräckligt att utan vidare godkänna medlemsstaternas respektive val av arbetsmetoder. Om vi vill ha en gemensam viseringspolitik värd namnet är det helt nödvändigt att medlemsstaterna undersöker vilka av de övriga föreslagna alternativen som kan genomföras innan man tar till utläggning på entreprenad.
För oss är det också väsentligt att man kan garantera att integriteten hos de personer som lämnar biometriska uppgifter skyddas. Det är helt nödvändigt att man omsorgsfullt utformar avtalen med de externa tjänsteleverantörer som har rätt att samla in dessa biometriska uppgifter. För att garantera säkerheten hos dessa uppgifter är det för mig dessutom absolut nödvändigt att uppgifterna samlas in i lokaler som åtnjuter ett genuint skydd.
Jag har ingen ideologisk uppfattning när det gäller åldersgränsen för insamling av de biometriska uppgifterna. Dock anser jag att de erfarenheter vi har i dag inte räcker för att vi ska kunna garantera att fingeravtryck från barn under tolv år är tillräckligt tillförlitliga för att de ska kunna samlas in med syfte att användas. Det vore att ge en falsk förespegling av säkerhet.
Därför ser jag helst att vi antar en försiktighetsprincip genom att sätta en lägre åldersgräns vid tolv år för insamling av fingeravtryck, en gräns som sedan kan ändras när vi fått tillgång till den oberoende studie som kommissionsledamoten har utlovat och som kommer att innehålla all den information vi behöver om tillförlitligheten hos barns fingeravtryck.
Priset för viseringar som givetvis har fastställts av rådet, bör gälla som ett högsta pris. Vi kan inte begära att de sökande ska bära den ekonomiska bördan för de nya krav som Europeiska unionen ställer.
Till sist, herr kommissionsledamot, vill jag säga att jag uppskattar den möda som ni har lagt ned på dessa förhandlingar, för Europaparlamentet vill gärna göra sin röst hörd och för närvarande verkar det inte som om rådet tar till sig av våra grundläggande argument.
Tatjana Ždanoka
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Först och främst vill jag på Verts/ALE-gruppens vägnar tacka Sarah Ludford för det utomordentliga samarbete hon som vanligt visat prov på.
Ändå finns det vissa saker som gör oss väldigt bekymrade. Vi håller helt med Europeiska datatillsynsmannen om att användningen av biometriska uppgifter i informationssystem aldrig är ett oviktigt val, särskilt om systemet i fråga omfattar ett så stort antal personer. Därför vore det enligt vår uppfattning mer logiskt att införa bestämmelser om både allmänna principer och undantag i själva VIS-förordningen.
Även åldersgränsen under vilken barn undantas från skyldigheten att lämna fingeravtryck ger som vi har fått höra upphov till många frågor. På den punkten vill vi tacka föredraganden och övriga kolleger för det kloka beslutet att ändra gränsen från sex till tolv år. Inom den vetenskapliga litteraturen finns det dock inga belägg för att fingeravtryck från barn under 14 år kan användas för tillförlitlig identifiering.
Det andra problemet gäller utläggning av viseringsansökningar på entreprenad. Här måste vi vidta de säkerhetsåtgärder som krävs för att garantera att dataskyddet efterlevs. Även på den här punkten har föredraganden lyckats åstadkomma en hel del förbättringar om man jämför kommissionens ursprungliga text med den som nu föreligger.
Trots dessa framsteg vänder vi oss bestämt mot ett omfattande införande av biometriska uppgifter. Vi anser att detta allvarligt påverkar datasäkerheten och de grundläggande rättigheterna samtidigt som det inte medför några uppenbara fördelar. Den senaste tidens händelser i Italien visar dessutom tydligt hur lätt användningen av fingeravtryck kan missbrukas av makten.
Sammanfattningsvis välkomnar vi föredragandens ansträngningar och uppvisade mod för att nå bästa möjliga resultat. Trots detta är Verts/ALE-gruppen mycket ovillig att godta någon som helst användning av biometriska uppgifter inom EU innan den obestridliga nyttan med sådana uppgifter har påvisats.
Av det skälet kan vi inte rösta för betänkandet.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Jag är för att man inför enhetliga villkor för utfärdande av viseringar i syfte att förhindra det som brukar kallas viseringsshopping. Däremot är jag principiellt mot att man använder biometriska uppgifter i viseringar, särskilt när det gäller små barn. Det tycker jag är fullständigt oacceptabelt. Dessutom kan vi inte föreslå att man ska ta fingeravtryck från sexåringar innan vi har genomfört en bred och oberoende studie om fingeravtryck från barn i den åldersgruppen, och innan vi ens har någon kunskap om hur länge fingeravtryck från så små barn kan lagras. Jag anser inte att vi kan eller bör anta lagar på sådana premisser.
Det finns även problem som har att göra med genomförandet av förslaget till ny förordning. Alla sökande, även barn, ska enligt förslaget infinna sig personligen vid konsulatet för att lämna fingeravtryck. Det kanske är att begära för mycket av de personer som är bosatta på avlägset belägna platser i stora länder. Det kan betyda att det i det närmaste blir omöjligt för mindre bemedlade, framför allt för familjer, att ansöka om en visering för inresa i Europeiska unionen. Är det verkligen den bilden som EU vill sprida i andra länder?
Rådet och kommissionen försöker motverka en sådan situation genom att sätta sitt hopp till den privata sektorn. De förslår att externa tjänsteleverantörer ska få rätt att ta emot viseringsansökningar och biometriska uppgifter och sedan vidarebefordra dem till vederbörande konsulat. De kostnader som detta medför ska sedan tas ut av de sökande. Men det är inte allt! Enligt mitt förmenande är detta inte rätt väg att gå om man vill se till att alla dessa ytterst känsliga uppgifter förvaras på ett säkert och konfidentiellt sätt. Därför måste man se till att utläggning på entreprenad, som under alla omständigheter bör vara tillåtet endast på synnerligen stränga villkor, endast beviljas för lokaler som åtnjuter diplomatiskt skydd. På den punkten är jag helt och hållet överens med föredraganden.
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr vice kommissionsordförande, mina damer och herrar! Syftet med detta initiativ från vår sida var att garantera driftskompatibilitet mellan de nationella systemen, garantera samma skyddsnivå för personuppgifter och likabehandling av alla asylsökande. Jag stöder särskilt ansträngningarna för att förenkla förfarandena för utfärdande av viseringar genom att utgå från en enda kontaktpunkt och samla in biometriska uppgifter, det vill säga en ansiktsbild och tio fingeravtryck, för lagring i ett centraliserat informationssystem för viseringar (VIS).
Det bör betonas att dessa uppgifter, såsom vice kommissionsordförande Jacques Barrot redan har påpekat, kommer att användas för identifiering. Situationen är en helt annan när det gäller EU-passen, där man endast får ta två fingeravtryck för att förhindra att uppgifterna kan användas för andra ändamål än identitetskontroll, så kallade en-till-en-jämförelser. Mot denna bakgrund välkomnar jag Europeiska kommissionens beredvillighet att samarbeta genom att, som vi just fick höra här under plenarsammanträdet från viceordförande Barrot, genomföra den studie som parlamentet krävt om huruvida det är görligt att ta fingeravtryck från barn eller inte.
Med tanke på att vi ska göra en fullständig översyn av gemenskapskodexen om viseringar, hade en separat diskussion om just denna fråga varit meningsfull endast om förfarandet hade kunnat påskyndas. Detta kommer dock inte att vara möjligt. Vi kommer i morgon att rösta om ett förslag som man inte lyckades enas om under första behandlingen och som endast utgör ett första steg i en mycket långsam process. Därför tvivlar jag allvarligt på att det är nödvändigt att fortsätta med en separat behandling av detta förslag, särskilt med tanke på att tidtabellen för förslaget tycks vara väldigt snarlik den som gäller för översynen av själva kodexen.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! En kort kommentar. Den främsta medborgerliga rättigheten vi har är livet självt. Debatt och polarisering följer alltid i spåren närhelst vi diskuterar frågor som handlar om nya säkerhetsåtgärder, frågor som ibland uppfattas som att de begränsar det vi allmänt brukar benämna medborgerliga fri- och rättigheter. Jag vill bara försäkra mig om att kommissionen kan garantera att de föreslagna åtgärderna kommer att åtföljas av erforderliga kontroller, så att vi kan förvissa oss om att vi håller oss inom ramen för vad som är tillåtet och kan se till att de säkerhets- och identifieringsåtgärder vi nu vidtar faktiskt är berättigade i dagens värld.
Min kollega Carlos Coelho påminde oss just om att ett misslyckande när det gäller att komma överens under första behandlingen skulle innebära ett mycket allvarligt budskap. Det här är ett mycket känsligt område och allt fler medborgare ifrågasätter att deras frihet, för att använda begreppet i bred bemärkelse, nu inskränks.
Jag vill avsluta med att säga att den främsta medborgerliga rättigheten vi har är livet självt. Vi måste göra allt som vi rimligen kan göra i form av nya skydds- och säkerhetsåtgärder för att skydda liv. Trots detta vill jag gärna att ni ger oss ett löfte om att de erforderliga kontrollmekanismerna även kommer att finnas på plats.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr talman! Jag har lyssnat uppmärksamt till de olika talarna. Först och främst skulle jag vilja påminna om den information som redan har lagts fram i detta ärende. När det gäller fingeravtryck från barn, vill jag nämna att våra uppgifter visar att fingeravtryckens tillförlitlighet och kvalitet är hög i en databas med uppgifter om 1,5 miljoner viseringssökande, och jag har fått information om att ett tekniskt dokument till stöd för denna ståndpunkt har skickats till Baroness Sarah Ludford.
För egen del kan jag försäkra er om att jag i alla händelser är villig att ta initiativ till den studie som ni med rätta har efterlyst, så att vi en gång för alla kan få ett svar på frågan om hur tillförlitliga dessa biometriska uppgifter verkligen är och huruvida det är lämpligt att använda dem eller inte. Det är ett mycket bra förslag. Baroness Ludford, skulle vi kanske kunna nå en kompromiss genom att göra åtskillnad mellan å ena sidan fingeravtryck som tas från barn mellan sex och tolv år, och som endast får användas för identitetskontroller, och å andra sidan fingeravtryck från barn över tolv år, som får användas även för andra ändamål.
I vilket fall som helst kommer jag även i fortsättningen att göra vad jag kan för att nå en kompromiss med EU:s nya ordförandeskapsland, genom att försöka se till att man i större utsträckning än hittills tar hänsyn till parlamentets önskemål.
När det gäller den andra punkten, det vill säga utläggning på entreprenad, har även vi haft vissa betänkligheter i fråga om bilagan med de minimikrav som ska inbegripas i avtalen mellan medlemsstaterna och externa tjänsteleverantörer. Kommissionen har dessutom utarbetat ett dokument med en förteckning över de olika tekniska metoder som kan användas för att förbättra uppgiftssäkerheten. Samtidigt förstår jag den oro ni känner för dataskyddet, och det stämmer att uppgifter som finns hos en extern tjänsteleverantör i ett tredjeland kan tas i beslag eller bli föremål för husrannsakan och därmed medför vissa risker. Vi måste vara medvetna om att vi bör akta oss för sådana risker. Jag hyser ett försiktigt hopp om att dialogen om denna fråga kommer att fortsätta. Det är min uppfattning i frågan. Carlos Coelho har rätt när han säger att vi bör försöka sträva efter att behandla detta betänkande och frågan om viseringskodexen parallellt med varandra.
Efter dessa ord kan jag bara bekräfta för parlamentet och föredraganden, Baroness Ludford, som jag även vill tacka för hennes insatser, att jag inte desto mindre är fast besluten att nå en kompromiss inom kort, dels genom att uppmana rådet att lyssna mer på parlamentet, och dels genom att parlamentet å sin sida förhoppningsvis visar ett visst mått av förståelse, med tanke på de åtaganden som kommissionen kommer att göra. Detta är det pris vi tvingas betala om vi vill nå en kompromiss. Jag betonar gärna detta eftersom vi är måna om att skapa ett informationssystem för viseringar som är effektivt och rättvist, och en förutsättning för att vi ska kunna skapa ett sådant system är att vi löser de problem som vi har diskuterat här. Jag vill passa på att tacka alla ledamöter som har framfört sin åsikt i kväll.
Sarah Ludford
föredragande. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka alla kolleger och framför allt de skuggföredragande jag har samarbetat med. Vi har arbetat mycket konstruktivt tillsammans och jag har välkomnat deras positiva bidrag. Alla har varit mycket engagerade och det känner jag tacksamhet för.
Jag vill att VIS ska tas i drift och kunna börja användas så snart som möjligt. På ett sätt är VIS mitt skötebarn, eftersom det var jag som var föredragande för själva systemet. Men som kollegerna har betonat är det fråga om ytterst känsliga personuppgifter och kanske upp till 70 miljoner registerposter. Vi har inte råd att behandla VIS som ett ofantligt experiment. Vi måste gå mycket försiktigt till väga. Jag håller med bland andra Tatjana Ždanoka och Martine Roure om att vi inte har tillräckligt med erfarenhet för att kunna vara säkra på att problem kan undvikas, till exempel när det gäller fingeravtryck från sexåringar.
Kommissionsledamoten talade om att vi skulle kunna arbeta vidare utifrån premissen att fingeravtryck från åldersgruppen sex till tolv år endast får användas för identitetskontroller. Det kanske kan mildra vissa farhågor, men antagligen inte farhågorna om att det är både opraktiskt och dyrt att behöva samla in dessa uppgifter på nytt vartannat år. Ärligt talat tror jag inte att rådet alls har övervägt dessa konsekvenser.
Som Martine Roure påpekade är det tänkt att vi ska skapa, eller redan ska ha färdigställt, en gemensam viseringspolitik. Därför är det så tråkigt att medlemsstaterna i stort sett saknar vilja att samarbeta inom samma lokaler, och föredrar att tillämpa olika viseringsavgifter genom att lägga på en avgift utöver 60 euro. Jag ser gärna att kommissionen agerar aktivt här och försöker förmå medlemsstaterna att samarbeta på vissa platser.
Jag vill tacka Ewa Klamt för hennes konstruktiva kritik och vilja att samarbeta med oss. Hon har antytt att fingeravtryck från barn från och med sex år skulle vara ett effektivt verktyg i kampen mot handeln med barn. Jag känner inte till några seriösa forskningsrön som talar för att ett sådant resultat skulle kunna uppnås. Varför just från sex års ålder? Varför inte fem, fyra eller tre, eller till och med noll år? Ett spädbarn löper kanske mycket större risk att kidnappas än en sexåring.
Avslutningsvis anser jag att Carlos Coelhos förslag om att detta betänkande borde behandlas gemensamt med viseringskodexen är intressant. Han har gjort ett inlägg i den här debatten som vi enligt min mening bör bolla tillbaka till utskottet för att höra vilket bemötande förslaget får där. Jag är öppen för nya förslag, men det är i utskottet beslutet måste fattas.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag, den 10 juli 2008.
