Uttalande av talmannen
Talmannen
Ni har alla förtjänat er semester. Ni ser alla utvilade ut, och jag hoppas att ni verkligen ser fram emot att komma tillbaka till ert arbete med EU-frågorna.
Tyvärr måste jag börja med några tråkiga nyheter.
Sedan vi träffades här senast har vi med djup sorg erfarit att två stora européer, Gaston Thorn och Raymond Barre, har gått bort. De var båda högt ansedda män som tjänade sina länder som framstående premiärministrar och ledamöter av Europeiska kommissionen. Gaston Thorn var ledamot av Europaparlamentet i tio år, från 1959 till 1969. Mellan 1969 och 1974 var han Luxemburgs utrikesminister, varefter han blev landets premiärminister 1974, en post som han behöll till 1979. Han tjänstgjorde som ordförande för Europeiska kommissionen mellan 1981 och 1985. Under hans ledning förhandlade Europeiska gemenskapen om villkoren för Spaniens och Portugals anslutning, inledde den gemensamma fiskeripolitiken och uppnådde en lösning på de omstridda frågorna kring gemenskapens budgetresurser och dess framtida finansiering.
Raymond Barre var Europeiska kommissionens vice ordförande mellan 1967 och 1973 och premiärminister i Frankrike mellan 1976 och 1981. Som kommissionsledamot med ansvar för ekonomiska och finansiella frågor lade han fram de ursprungliga förslagen om skapandet av en europeisk ekonomisk och monetär union inom ramen för Barre-planen 1969 och 1970. Båda dessa män arbetade outtröttligt ända till sin död för den europeiska integrationen, och de gjorde ytterst viktiga och praktiska insatser för att stödja denna process under de ofta mycket svåra förhållanden som rådde vid denna tid.
Under förra helgen skulle Altiero Spinelli ha firat sin 100-årsdag. Som en av arkitekterna bakom de nuvarande EU-institutionerna var Altiero Spinelli ledamot av Europaparlamentet i tio år. Jag hade den stora äran att samarbeta med honom under sju av dessa år fram till hans bortgång 1986. Under sina tio år som ledamot av Europaparlamentet och i synnerhet som ordförande för utskottet för institutionella frågor spelade han en nyckelroll när det gällde att driva fram en ambitiös dagordning för institutionella reformer. Hans utkast till fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, som Europaparlamentet antog med en betydande majoritet 1984, lade grunden till många av de viktiga förändringar som genomförts genom senare fördragsreformer, däribland en väsentlig utökning av Europaparlamentets lagstiftningsmakt.
Under sommaruppehållet fick vi uppleva en hel rad naturkatastrofer: från de dramatiska översvämningarna i Storbritannien till värmeböljan i östra Medelhavsområdet och de tragiska bränder som nyligen drabbat Grekland. Dessa händelser har åsamkat många människor i EU stort lidande. I Grekland dog fler än 60 människor som ett resultat av de stora bränderna. Det är helt och hållet på sin plats att denna tragedi blir den första viktiga frågan på vår dagordning i eftermiddag, och jag är säker på att jag talar för var och en här i kammaren när jag uttrycker vårt djupt kända medlidande med offren för dessa och andra tragiska händelser.
Vår medkänsla gäller också släktingarna till de mer än 500 människor som omkom vid jordbävningen i Peru den 15 augusti och de tusentals människor som, sedan vi träffades senast, har dött till följd av det meningslösa våldet i Irak.
Vi känner också sorg och oro över den svåra situationen för de otaliga flyktingar som fortfarande dör när de försöker ta sig över Medelhavet eller Atlanten med båt för att komma till Europeiska unionen. Vi har alla fortfarande ett tungt ansvar för att finna lösningar så att dessa tragedier kan upphöra.
Jag vill be er resa er och hålla en tyst minut till de dödas minne.
(Parlamentet höll en tyst minut.)
