Försämring av situationen i Georgien (debatt)
Talmannen
(EL) Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om försämringen av situationen i Georgien.
Janez Lenarèiè
rådets tjänstgörande ordförande. - (SL) Innan jag börjar tala om Georgien ska jag svara på det uttalande om Burma/Myanmar som Europaparlamentets ordförande gjorde i början av dagens sammanträde. Eftersom det här är första gången jag tar till orda i dag vill jag på ordförandeskapets vägnar framföra mina uppriktiga kondoleanser till alla anhöriga till offren för cyklonen Nargis i Burma/Myanmar. Jag vill också fästa er uppmärksamhet på det uttalande från ordförandeskapet som offentliggjordes i går och där vi uttrycker Europeiska unionens vilja att ge landet humanitär katastrofhjälp.
För att återgå till Georgien så välkomnar jag Europaparlamentets beslut att föra upp situationen i Georgien på föredragningslistan, eftersom förbindelserna mellan Georgien och Ryska federationen är mycket instabila. Rådet bevakar situationen i landet mycket noga. Rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) diskuterade Georgien nyligen, den 29 april. Frågan diskuterades också i Kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik (Kusp) i går, och där talade också vice premiärminister Giorgi Baramidze.
Den 2 maj svarade ordförandeskapet på EU:s vägnar genom att offentliggöra ett uttalande om den upptrappade spänningen mellan Georgien och Ryssland. Den höga representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, Javier Solana, har tidigare talat med president Micheil Saakashvili vid två tillfällen, och den 30 april träffade han Georgiens särskilda sändebud David Bakradze. Ordförandeskapet diskuterade också de senaste händelserna med den ryske utrikesministern Sergej Lavrov vid sammanträdet med trojkan från EU och Ryssland i Luxemburg.
Jag vill understryka att Europeiska unionen är mycket oroad över den senaste händelseutvecklingen som har lett till en upptrappning av spänningen mellan Georgien och Ryssland. Vi är särskilt bekymrade över meddelandet om att de fredsbevarande styrkorna från Oberoende staters samvälde (OSS) i Abchazien ska utökas och att ytterligare femton kontrollstationer ska inrättas längs den administrativa gränsen. Nedskjutningen av ett obemannat georgiskt flygplan i georgiskt luftrum den 20 april oroar oss också. Vi är likaså bekymrade över Rysslands beslut att upprätta officiella kontakter med institutionerna för de facto-myndigheten i Sydossetien och Abchazien utan samtycke från de georgiska myndigheterna.
EU bekräftar sitt engagemang för Georgiens suveränitet och territoriella integritet inom landets internationellt erkända gränser, i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolution 1808. EU fortsätter att stödja de internationella insatserna för att få till stånd en fredlig lösning på konflikterna i Abchazien och Sydossetien. I synnerhet stöder vi FN:s verksamhet under överinseende av FN:s generalsekreterares ”Group of Friends” och de insatser som Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) gör.
EU uppmanar alla parter att avstå från åtgärder som kan öka spänningen och att vidta åtgärder för att återställa förtroendet. I det sammanhanget välkomnar EU den georgiske presidentens initiativ att få till stånd en fredlig lösning på konflikten i Abchazien. Vi hoppas att detta initiativ kommer att främja en konstruktiv dialog i frågan. EU:s särskilde representant och Europeiska kommissionen kommer också att fortsätta sina insatser för att bygga upp förtroendet till stöd för en lösning av konflikterna i Georgien.
EU välkomnar Rysslands beslut att normalisera förbindelserna med Georgien på vissa områden. Detta skulle leda till att viseringsrestriktionerna för georgiska medborgare hävs, att postförbindelserna återställs och andra positiva åtgärder. När det gäller den interna politiska situationen i Georgien vill jag framföra EU:s förhoppning att det kommande parlamentsvalet den 21 maj ska bli fritt och rättvist. Det är viktigt att de georgiska myndigheterna vidtar alla åtgärder för att bygga upp allmänhetens förtroende för hur valet genomförs. Därför stöder vi inledandet av ett valbiståndsprogram som finansieras via stabilitetsinstrumentet.
Vi välkomnar också Polens erbjudande att ställa talmannen i den polska senaten till förfogande för att underlätta dialogen mellan regeringen och oppositionen. Alla politiska partier i Georgien - både i regeringen och i oppositionen - måste göra allt som står i deras makt för att förbättra stämningen inför valet och skapa en verkligt demokratisk politisk kultur.
Avslutningsvis vill jag upprepa att fria och oberoende medier har en avgörande betydelse för att bygga upp en demokrati. Att företrädare för regeringen och oppositionen har likvärdig tillgång till medierna är en förutsättning för fria och rättvisa val. Jag avslutar här och ser fram emot att få höra era åsikter om situationen i Georgien.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Först och främst instämmer jag helt i det som EU:s ordförandeskap säger om allvaret i den senaste utvecklingen i Georgien.
EU:s politiska ledares uppdrag i morgon kommer verkligen att bli ett mycket bra tillfälle att bekräfta vårt helhjärtade stöd till Georgien i denna mycket svåra tid.
Spänningarna kring de olösta konflikterna i Abchazien och Sydossetien trappas tyvärr upp snabbt. Rysslands beslut nyligen att förstärka banden med de separatistiska de facto-myndigheterna i Abchazien och Sydossetien innebär att Georgiens territoriella integritet urholkas, och dessa åtgärder har ökat förväntningarna på ett framtida erkännande av de båda separatistregionerna och undergräver därmed insatserna för att finna en fredlig lösning.
Därför uppmanar kommissionen Ryssland att upphäva dessa beslut - eller att åtminstone inte genomföra dem, vilket EU också klart har uttryckt i sitt uttalande.
Nu bör vi koncentrera oss på hur vi ska få slut på det här schackpartiet, där varje drag leder till ett motdrag. Alla förslag till åtgärder bör bedömas efter hur de kan bidra till att minska spänningarna.
Detta säger jag inte minst på grund av att en ytterligare försämring av dagens kris kan äventyra stabiliteten inte bara i Georgien utan i hela Sydkaukasien.
Vi har välkomnat president Micheil Saakashvilis förslag till nytt fredsinitiativ för Abchazien. Jag tycker att det är viktigt att det utvecklar sig på ett sätt som kan lägga grunden till en konstruktiv dialog med alla berörda parter. Det betyder i första hand med abchazierna själva. Jag hoppas att de kommer att vara redo att delta i den diplomatiska processen - och att de tillåts göra det.
Ryssland är fortfarande en viktig aktör om vi vill nå en hållbar, fredlig lösning på de här konflikterna.
Kommissionen har noterat Georgiens begäran att EU ska vidta åtgärder för att få Ryssland att ompröva sin nuvarande politik. Vi kommer att överväga ytterligare insatser, men vi måste akta oss för att vidta symboliska åtgärder som kanske inte förbättrar chanserna till en lösning på krisen och faktiskt kan leda till ökad spänning.
Däremot anser jag att en generell översyn av fredsmekanismerna, vilket till exempel FN:s generalsekreterare föreslog i sin senaste rapport om Abchazien, skulle kunna bidra till en fredlig lösning av de här konflikterna om den stöds av alla parter. Vi bör alla vara redo att spela en mer aktiv roll för att stödja dessa insatser.
Vi får inte glömma att Georgien har gjort enorma ansträngningar för att göra framsteg mot ett demokratiskt och marknadsorienterat samhälle de senaste fyra åren.
Vi har just utfärdat en lägesrapport som visar att Georgien visserligen har mycket kvar att göra men har gjort betydande framsteg på många områden i den europeiska grannskapspolitikens handlingsplan. Dessa resultat bekräftar att Georgien bemödar sig om att förstärka sina band med Europeiska unionen inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken.
När det gäller det kommande parlamentsvalet har vi mobiliserat ett valbiståndspaket på 2 miljoner euro (som redan har nämnts) i syfte att skapa förutsättningar för en rättvisare och öppnare valrörelse. Vi tillhandahåller också mycket stöd från EU och stöder återanpassningsprogram som gynnar befolkningen i konfliktområdena utan avseende på etniska skiljelinjer.
Kommissionen kommer således att fortsätta att stödja Georgien i dess politiska, sociala och ekonomiska utveckling. Vi är övertygade om att landet har styrkan att klara utmaningarna.
Jacek Saryusz-Wolski
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Här i parlamentet borde vi vara mycket djupt oroade över upptrappningen av den redan spända situationen i Georgien den senaste tiden. Europaparlamentet bör visa prov på en fast beslutsamhet och stödja Georgiens suveränitet och territoriella integritet.
Den ryska regeringens beslut nyligen att upprätta officiella förbindelser och öka den ryska militära närvaron i Abchazien går längre än och strider mot befintliga avtal och Georgiens territoriella integritet. Detta ökar spänningen i konfliktområdena ytterligare och undergräver därmed de internationella fredssträvandena.
Vad kan göras för att återställa fred och stabilitet i hela regionen? Här följer några möjliga rekommendationer till parlamentet med hänvisning till vår resolution. För det första bör vi uppmana Ryssland och Georgien att visa återhållsamhet, att fortsätta att sträva efter en fredlig lösning på konflikten och tillåta medling från EU. För det andra bör vi uppmana den ryska regeringen att ta tillbaka sitt beslut att upprätta officiella förbindelser med Abchazien och Sydossetien och att dra tillbaka de ryska styrkorna från Abchazien. För det tredje bör vi uppmana FN:s säkerhetsråd att utöka UNAMIG:s mandat och resurser för att successivt etablera verkligt självständiga internationella fredsbevarande styrkor. Vi bör rekommendera att rådet och kommissionen spelar en mer aktiv roll och bidrar till konfliktlösningen, kanske genom att överväga en ESFP-delegation. Vi bör stödja utsändandet av en EU-delegation som gör en bedömning av incidenterna snarast. Slutligen bör vi uppmana världssamfundet att delta i EU:s insatser för att stabilisera situationen och lösa konflikten i regionen.
Den här konflikten är en utmaning för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Den kommer att ge EU möjlighet att agera i linje med sina ambitioner, som GUSP-bestämmelserna i Lissabonfördraget bygger på - att inte bara vara någon som betalar i konfliktsituationer, utan också någon som agerar.
Hannes Swoboda
för PSE-gruppen. - (DE) Fru talman, herr rådsordförande, fru kommissionsledamot! I förra veckan hade jag tillfälle att tillsammans med delegationen tillbringa tid i såväl Tbilisi som Abchazien och den ockuperade delen av Gali-distriktet. Det var särskilt två saker som berörde mig: för det första människornas öde där. De tvingades fly och bara en del av dem har kunnat återvända för att odla sina åkrar, och självfallet har de svårt att sälja sina varor över en gräns som plötsligt har dragits genom deras land.
En annan sak som gjorde mig bekymrad var den företrädare för de facto-regeringen som vi talade med, och som uppenbarligen var rätt inkompetent. Jag är rädd att resultatet blir att Ryssland ger Abchaziens folk mycket små möjligheter att gå med på en fredsplan - som ni särskilt nämnde, fru kommissionsledamot.
Därför ligger våra sympatier naturligtvis hos Georgien, ett litet land som utsätts för påtryckningar från en mycket stor granne. Jag anser dock att båda sidor måste visa återhållsamhet, särskilt just nu, och därför stöder jag rådets och kommissionens uttalanden.
Ett annat skäl att göra detta är att jag tycker att det som Georgiens vice premiärminister sa till vårt utskott igår, och det sätt på vilket han sa det, var olämpligt eftersom det hade en anstrykning av krigshets som bör undvikas i det här avgörande skedet.
Valet står för dörren och en del saker utnyttjas naturligtvis, också inför valet. Ryssland går i fällan och stöder till och med indirekt och oavsiktligt de krafter i Georgien som kan vilja utnyttja konflikten för sina egna politiska syften. Låt mig upprepa: vi stöder Georgien och dess strävan efter självständighet och integritet till fullo - det är utom all diskussion. Vi hoppas också att det kommande valet verkligen genomförs på ett fritt och rättvist sätt.
Det finns särskilt två saker som driver Georgien mot EU, och det är också viktigt tycker jag. Den första är mindre hårda visumkrav. Det är oacceptabelt att ryssar - och indirekt medborgare i Abchazien och Georgien som har ryska pass - har viseringsfrihet när georgierna själva inte har det. Det är orättvist och måste rättas till. För det andra måste en verkligt multilateral fredsbevarande styrka inrättas i Georgien. Vi kan inte låta en fredsgrupp vara aktiv där som å ena sidan består av Ryssland, en part i konflikten, och å andra sidan av den stora part som praktiskt taget har ockuperat området och nu också tillhandahåller den fredsbevarande styrkan.
Jag anser att Georgiens önskan att förhindra detta är motiverad, och det är avgörande att vi behåller förmågan att fortsätta förhandla - det sa kommissionsledamoten också i utskottet. Naturligtvis kan vi inte gå med på alla de detaljer och formuleringar som Georgien lägger fram - vi är Europeiska unionen - med de här två kraven från Georgien förtjänar särskilt stöd. Jag hoppas att kommissionen kommer att vara aktiv och lyckas stödja Georgien i det avseendet.
Georgs Andrejevs
Fru talman, herr minister, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! För en vecka sedan kunde också jag bedöma situationen i Georgien på plats, när jag besökte Tbilisi som medlem av en delegation från Europaparlamentet. För min politiska grupp, gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa, vill jag fästa världssamfundets uppmärksamhet på den destabiliserande roll som Rysslands militära styrkor i konfliktområdet har. Georgiens vädjan till världssamfundet och internationella organisationer att överväga att ersätta de ryska ”fredsbevarande” styrkorna med andra bör tas i beaktande och stödjas av rådet och kommissionen, och de bör också undersöka möjligheterna att tillsätta en fredsbevarande styrka i Georgiens Abchazien-region under EU:s ledning. Det krävs ett starkt internationellt stöd och samarbete med Georgien för att lösa den här konflikten, men jag vill också uppmana Georgiens regering att göra sitt bästa för att förbättra det interna politiska klimatet i landet. Presidentvalet den 5 januari i år var ett beslut att ta sig ur dödläget, men under själva valrörelsen kunde man observera många överträdelser och tveksamheter, och tyvärr måste jag erkänna att de berörda georgiska myndigheternas åtgärder inte räckte till för att övertyga väljarna och kandidaterna om att de hade den politiska viljan att undersöka alla överträdelser som begicks under valet. Jag är övertygad om att de berörda georgiska myndigheterna kommer att vidta alla åtgärder som krävs för att öka allmänhetens förtroende för valprocessen vid parlamentsvalet i maj. I det sammanhanget vill jag välkomna det valbiståndsprogram som finansieras av Europeiska kommissionen, och där fyra icke-statliga organisationer, FN och Europarådet deltar. Alla politiska partier, regeringen och oppositionen måste göra allt som står i deras makt för att förbättra dagens mycket polariserade klimat i Georgien och etablera en verkligt demokratisk politisk kultur. Båda sidor - koalitionen och oppositionen - och naturligtvis också civilsamhället, måste inse att intern instabilitet ökar risken och sannolikheten för ytterligare destruktiva influenser från grannländerna, särskilt från Ryssland. Tack för att ni lyssnade.
Marie Anne Isler Béguin
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, herr Lenarèiè! Jag talar också för delegationen. Faktum är att jag är ordförande för Europaparlamentets delegation till de tre länderna i Kaukasus.
Ni har rätt när ni säger att situationen är bekymmersam och allvarlig, och jag anser inte att vi bara kan stå bredvid och titta på när provokationerna eskalerar. Personligen skulle jag säga att det nästan blev så att ett land annekterade ett annat. När Ryssland i mars drog sig ur den sanktionsregim som OSS beordrade fram skaffade det sig möjlighet att ge militär hjälp till Abchazien. Den 16 april legaliserade Ryssland de bilaterala förbindelserna och officiella dokument från Abchazien och Sydossetien. Visst innebär detta ett indirekt erkännande av dessa båda separatistregioner? Sedan, den 24 april, ökade förstås Ryssland ensidigt antalet trupper och skickade vapen. Vi vet inte, inte ens FN i landet vet hur mycket Ryssland har ökat sina fredsbevarande styrkor. Som mina kolleger har sagt var vi i Gali förra veckan och uppenbarligen fanns det ingenting som motiverade en ökning av dessa trupper, från 2 000 till 3 000 man. Till de ledamöter som kanske inte känner till det kan jag säga att den här överenskommelsen tillkom 1994 när Ryssland erbjöd sina tjänster som medlare och föreslog att man skulle skicka fredsbevarande styrkor till abchaziskt territorium, mellan Abchazien-området och det område i Abchazien där det fanns georgisk befolkning. I dag, när OSS talar om mångfald, finns det bara ryska trupper där. Vi som också är medlare borde kanske fråga oss vilka resultat denna medling har lett till.
Jag undrar också vilket ansvar vi har. Jag har förstås hört alla era förslag, men jag anser att vi för tillfället måste stoppa upptrappningen av våldet. Jag hörde också rådets senaste två uttalanden. EU stöder bara ett återställande av förtroendet. I dag finns det inte något förtroende i det här området, herr Lenarèiè. Det finns inte ens någon dialog längre. Abchazien avbröt sin dialog med Georgien 2006. När det gäller EU:s kommunikation vidtar kommissionen också åtgärder. Den säger att EU endast kommer att ingripa i konflikten om båda parter så önskar. Som svar kan jag säga att det kommer aldrig att ske. Ryssland kommer aldrig att be oss att lösa problemet, för Ryssland har alltid sagt att det inte är en intressent i den här konflikten. Därför uppstår nu frågan om Europeiska unionens ansvar.
Ni säger också att det finns stöd från FN, men vi vet mycket väl att det råder ett fullständigt dödläge i FN, och man har också misslyckats, för när det ställdes krav på en FN-resolution så svarade inte Ryssland. Således förhalar Ryssland också den processen. Jag anser att vi därmed har tillräckligt med argument och möjligheter att hjälpa till på ett mycket mer konkret sätt. Det handlar inte längre om konfliktlösning, vi befinner oss helt klart i ett skede där vi kan förhindra en konflikt. Därför måste vi agera, och det är därför som vi till exempel, i samband med den resolution som vi röstade för i Tbilisi förra veckan, överväger att föreslå att Ryssland ska dela ansvaret för de fredsbevarande insatserna genom att sända dit en civil fredsstyrka. Jag tycker att vi bör minnas Balkan. Jag tror inte att historien kommer att förlåta oss om vi underlåter att agera en andra gång. Balkankriget borde ha varit det sista, och jag anser att det är vi som ska kväva konflikten i Sydkaukasien i dess linda.
Konrad Szymañski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr minister, fru kommissionsledamot! I sista stund bryter vi EU:s ganska komprometterande tystnad i fråga om Georgien.
Den ryska minoritetens rättigheter står inte på spel i den konflikt som pågår i Abchazien och Sydossetien. Trots den etniska rensning som 300 000 georgier fick uppleva i regionen efter 1993 har det demokratiska Georgien under några år erbjudit Abchazien självständiga friheter. Trots detta tog Ryssland nyligen vissa steg mot att erkänna en marionettregim i Abchazien genom att förstärka handelsförbindelserna och utvidga räckvidden av den ryska familje-, civil- och handelsrätten till att omfatta detta område.
I dag måste vi ställa oss en mycket viktig fråga: har vi inte uppmuntrat Ryssland att vidta dessa åtgärder genom att säga nej till Georgiens medlemskap i Nato? Den frågan bör man särskilt ställa sig i Berlin. Den här konflikten handlar om geopolitik. EU:s trovärdighet och freden i regionen står på spel. Om vi inte lyckas stoppa Ryssland från att gå vidare med åtgärder som syftar till att bryta upp en av våra viktigaste partner i Kaukasus så kommer ingen att fästa någon vikt vid oss i framtiden.
Vi bör göra gemensam sak med Förenta staterna och anordna ett möte med säkerhetsrådet och OSSE om den här frågan. Förutom ett fast diplomatiskt stöd för Georgiens integritet bör vi kräva att den ryska militären ersätts av styrkor som handlar på mandat av FN eller OSSE. Det vore lämpligt att skicka ut en parlamentarisk delegation till Tbilisi. Om vi inte lyckas med detta kan Ryssland och dess nyimperialistiska politik föra hela regionen mot ett krig.
Miloslav Ransdorf
för GUE/NGL-gruppen. - (CS) Georgien har haft tre presidenter sedan 1991: dissidenten Gamsakhurdia, kommunistetablissemangets Shevardnadze och nyligen den amerikanske protegén Saakashvili.
Det är svårt att säga vilken av dem som var värst. Micheil Saakashvili hade bara en idé att dela med sig till oss av under sitt besök: han uppmanade oss att köpa georgiska viner, som han kallade ”frihetsviner”. Jag vet inte om till exempel Stalins favoritvin Chvanchkhara kan betraktas som ett sådant. Hur som helst är situationen i Georgien allvarlig. En fjärdedel av befolkningen har emigrerat: 1 300 000 georgier arbetar på Rysslands territorium. Detta faktum i sig visar att det är oerhört viktigt att de båda länderna löser sina gemensamma problem, nu när den nye presidenten Dmitrij Medvedev har installerat sig i Kreml. Jag tycker att vi måste ge honom tid att hålla sina löften, nämligen att ge Georgien en hjälpande hand och bidra till att rätta till situationen, som är mycket allvarlig i dag.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Jag vill tacka både ordförandeskapet och kommissionsledamoten för deras svar. Det finns verkligen en enorm oro över den stigande spänningen i regionen. Jag instämmer i det som har sagts och maningarna till återhållsamhet.
Frågan är dock vilken mening det finns med dessa, eftersom rådets i sina slutsatser i november 2007 också manade till återhållsamhet, men spänningen tyvärr ändå har ökat. Vad gör vi nu? Georgiens vice premiärminister Giorgi Baramidze har sagt ”Hjälp oss, hjälp oss!” - och dessutom på ett mycket okultiverat sätt, med ett språkbruk som inte gjorde någonting för att minska spänningarna, inte heller på den georgiska sidan. Vad ska vi då göra?
För det första har vi delegationen. Ryssland måste också delta i medlingen, inte bara Georgien. Den andra punkten är FN:s fredsbevarande styrka. Det är oacceptabelt att Ryssland ensamt ska bestämma att ryska trupper ska skickas dit.
Den tredje punkten handlar om att minska trycket. Jag tittade nyss på den storslagna installationsceremonin för president Dmitrij Medvedev via datorn på mitt kontor. Jag hörde den nye presidenten Medvedev med eftertryck förkunna sin avsikt att bevara Rysslands suveränitet och självständighet. Hans motpart i Georgien har gjort detsamma. Jag vill be alla här som vill gratulera president Medvedev i dag att också uppmana honom att trygga det georgiska territoriets suveränitet och självständighet.
Konstruktivt samarbete - det är det viktiga, konstruktivt samarbete på båda sidor. En ny president i Ryssland ger oss också ett nytt tillfälle att göra kraftigare framstötar för att övertyga honom om detta. Tack så mycket.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Jag vill ansluta mig till de föregående talarna, inklusive kommissionsledamoten och rådets tjänstgörande ordförande, och ge uttryck för den oro som vi alla delar över den situation som har uppstått i regionen - i Kaukasus - angående Georgien och problemen med Sydossetien och Abchazien. Fram till helt nyligen talade vi om låsta konflikter, men nu är läget det att de här riskerna håller på att bli vilande konflikter och vi måste förstås alla se till att de inte blir öppna konflikter. EU, FN och alla som kan spela en roll har ett ansvar för att lugna ned situationen.
Vi måste förstås tillbakavisa de åtgärder som Ryssland har vidtagit. Dessa är - eller verkar åtminstone vara - steg mot formalisering, mot ett möjligt erkännande av självständighet. Geostrategiska intressen spelar naturligtvis en viktig roll här. Jag kan tänka mig att det råder frustration i Moskva efter Nato-toppmötet nyligen, där man kom överens om att låta Georgien bli medlem i Nato på lång sikt, och man är förstås också vederbörligen irriterade över hur de flesta EU-länderna har reagerat på Kosovos självständighetsförklaring. Vi tycker att de här frågorna ska hållas strikt åtskilda från situationen i Georgien. Tidigare gjordes överenskommelser om detta i OSSE, och vi anser att särskilt FN måste försöka få frågan, samråden och dialogen, tillbaka på rätt spår.
Nu ser vi faktiskt en slags upptrappning på båda sidor, en upptrappning av ordkriget. Ja, det är ett schackparti som kommissionsledamoten säger, men ett parti som jag är rädd kommer att sakna vinnare - och det gagnar inte någon.
Å ena sidan har vi Rysslands reaktion, som är att öka antalet ”fredsbevarare”. Å andra sidan skapar Georgien problem i WTO-förhandlingarna om Rysslands medlemskap. Jag anser att den nationalistiska underton som man kan skönja på båda sidor måste försvinna från diskussionen.
Alla parter bör visa återhållsamhet, som många har sagt, och på längre sikt måste man förstås sträva efter en strukturell lösning. Jag anser att EU kan spela en viktig roll i det avseendet, också i en direkt dialog med Ryssland vid det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland. Det kan bli ett tillfälle att fråga den nye presidenten vad hans land planerar att göra åt de här låsta konflikterna, inte bara i Kaukasus utan också i Transnistrien. Kanske den nye presidenten kan tala om vad han har för avsikt att göra i fråga om de överenskommelser som nåddes i OSSE redan 1999, tror jag, angående situationen i dessa utbrytarländer, republiker, stater och så vidare.
Slutligen - och jag håller med alla som har kritiserat Rysslands tolkning av FN:s beslut - är dessa ”fredsbevarare” naturligtvis inga fredsbevarare. Snarare bör de betraktas som trupper som tjänar ett ryskt strategiskt militärt intresse och verkligen inte FN:s mål. Nya överenskommelser måste göras i det avseendet, och EU kan kanske spela en roll i det sammanhanget.
Dessutom måste förstås Georgiens territoriella integritet bevaras, liksom dess respekt för minoriteter och deras problem - Hannes Swoboda sa en del om detta - eftersom folket ute på fältet riskerar att krossas mellan Moskva och Tbilisi. Det är självfallet viktigt att någonting görs för att komma till rätta med flyktingproblemet. Det bästa sättet för Europeiska unionen att hjälpa till kanske är att investera i förtroendeskapande åtgärder för att hjälpa båda sidor på vägen mot en förnyad dialog.
Árpád Duka-Zólyomi
(HU) Tack, fru talman. Georgien är väldigt nära ett krig, enligt vad landets återintegreringsminister sa igår. Det blir verkligen mer och mer spänt mellan Georgien och Ryssland. Vladimir Putins påbud till de statliga organen att öka samarbetet med Abchazien och Sydossetien, nedskjutningen av ett obemannat georgiskt flygplan och översändandet av fler ryska militära enheter till Abchazien innebär att de allvarliga farhågor som Micheil Saakashvilis regering har gett uttryck för är fullständigt motiverade.
Ryssland bortser från Georgiens territoriella integritet och vill successivt föra in de två utbrytarregionerna i Georgien under sin kontroll. Rysslands motivering illustrerar dess stormaktspolitik. Åttio procent av Abchaziens befolkning har nu ryskt medborgarskap och ryssarna hävdar att de därför har ett ansvar för att försvara dem. Det uttalande som general Alexej Maslov, överbefälhavare för de ryska markstyrkorna, gjorde i går är lika betecknande: ”Genom att öka antalet trupper i Abchazien bidrar vi till att förhindra en väpnad konflikt och främjar stabilitet i den transkaukasiska regionen.”
De ryska makterna klarar helt enkelt inte av att Georgien har valt en väg med självstyre och självständighet och euroatlantisk integration. Georgien är en integrerad del av den europeiska grannskapspolitiken. Vi har ett ansvar för att tillhandahålla största möjliga stöd till reformer i Georgien och för den framväxande demokratin och rättsstatsprincipen.
Det är också det som är syftet med de konsekventa insatser som den parlamentariska samarbetskommittén för EU och Georgien gör. För en vecka sedan träffades vi i Tbilisi, där vi antog ett antal viktiga rekommendationer. Vi besökte också Abchaziens ”konfliktområde”, där förhållandena för närvarande är outhärdliga. Jag anser att vi måste vara mer energiska och otvetydiga i vårt stöd till Georgien, och utöva ett starkare tryck på Ryssland. De fredsbevarande styrkorna bör omvandlas så att de blir internationella och neutrala. Tbilisi hanterar situationen med lugn och skulle vilja lösa problemen på ett fredligt sätt. Parlamentsvalet i Georgien har skjutits upp och står nu för dörren. Detta val kommer att bli ett viktigt test av Georgiens unga och bräckliga demokrati, och vi måste ge dem all tänkbar hjälp för att se till att de lyckas. Tack för att ni lyssnade.
Józef Pinior
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Europaparlamentet har vid flera tillfällen varit delaktigt i att bygga upp demokratin i Georgien. Vi har betraktat det georgiska folkets kamp för att bygga upp en liberal demokrati, ett starkt civilsamhälle och fria val med beundran. Europaparlamentet står fortfarande stadigt på demokratins sida i Georgien i dag, och värnar om den georgiska statens territoriella integritet.
I går hörde vi ett anförande av Georgiens vice premiärminister Giorgi Baramidze. De frågor som han beskrev från georgisk synpunkt avslöjar hur allvarlig den situation som vi nu har att hantera i Kaukasus är. Självfallet vädjar vi till alla sidor, till både Georgien och Ryssland, om försiktighet. Det måste dock stå klart att det inte finns något samtycke till en nyimperialistisk politik från Rysslands sida gentemot länderna i Kaukasus, eller gentemot Georgien, i Europa. Ryssland har ett särskilt ansvar för att garantera fred och säkerhet i den här regionen.
Samtidigt vill vi säga att det som är allra viktigast i den internationella situationen, i Georgien, är Georgiens demokrati. Det är därför som vi vädjar till Georgiens myndigheter och folk att förstärka den liberala demokratin i Georgien ytterligare, liksom civilsamhället och rättsstatsprincipen.
Det som kommissionsledamoten sa om EU:s stöd till det kommande valet i Georgien är en insats av unionen som bör känneteckna den europeiska politiken i Kaukasus: försvar av Georgien, beundran för byggandet av demokrati, inget samtycke till nedbrytandet av landets territoriella integritet. Vi vädjar till Ryssland och Georgien om stabilitet, fred och säkerhet i regionen.
Charles Tannock
(EN) Fru talman! Ryssland har en ny president i dag, men Vladimir Putin kommer med sitt nya arbete som premiärminister att behålla greppet om makten och övervaka sin protegé Dmitrij Medvedev. Följden blir att Rysslands utrikespolitik inte kommer att förändras.
En flod av oljedollar gör Ryssland till en stormakt igen, men tyvärr ser den allt i nollsummetermer. Putins prioritering inom utrikespolitiken - att rekonstruera någonting som liknar den gamla Sovjetunionen - har inriktat sig på det som Ryssland nedlåtande kallar det ”nära utlandet” - de före detta sovjetrepublikerna i Östersjöområdet, Östeuropa och Sydkaukasien, där Ryssland är fast beslutet att behålla sitt inflytande. De bestraffas för att de vänder sig mot väst och Nato och EU, snarare än mot Moskva.
Georgien har lidit rejält av Rysslands hårdhänthet under den västorienterade reformvänlige president Micheil Saakashvili. Putin har konsekvent försökt underminera Georgiens territoriella integritet genom sitt tysta stöd till de självutnämnda utbrytarrepublikerna Abchazien och Sydossetien samt använt handeln och energiförsörjningen som diplomatiska vapen. Att ännu fler ryska soldater har anlänt till Abchazien - som påstådda fredsbevarare men utan tvivel stridsberedda - och att ett georgiskt radiostyrt flygplan nyligen sköts ned är provokationer som har ökat spänningen i regionen.
Det finns dock en viss logik i Rysslands agerande, med tanke på hur bråttom väst hade att välkomna ett självständigt Kosovo utan någon FN-resolution eller någon internationell överenskommelse. Erkännandet av Kosovo har ställt till trassel och gett Ryssland ett moraliskt övertag. Det bör inte komma som någon överraskning att Ryssland ser detta som ett prejudikat. Det skulle verkligen vara tragiskt om vi genom vår inställning till Kosovo har tillfogat Georgien obotlig skada och banat vägen för väpnad konflikt i ett land vars territoriella integritet vi borde försvara med full kraft.
Alessandro Battilocchio
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag deltog i sammanträden i Tbilisi i förra veckan tillsammans med mina kolleger i den interparlamentariska delegationen som leds av Marie Anne Isler Béguin, vars synpunkter jag helt instämmer i: situationen håller verkligen på att förvärras och den upptrappade spänningen kan få utlopp i öppen väpnad konfrontation. Under det officiella sammanträdet bekräftade president Saakashvili att det kan handla om timmar i stället för om dagar den här gången.
Den låsta situationen i Abchazien och Sydossetien håller på att lösa sig och Moskva har officiellt bekräftat att det vill etablera ett rättsligt förhållande med regionerna. Detta kommer att leda till att debatten om Georgiens territoriella integritet, som har erkänts i FN-resolutioner, tar fart igen.
Jag hoppas att EU till slut kommer att visa upp en enad front och agera mer beslutsamt i sökandet efter fredliga lösningar, innan det är för sent. Om förbindelserna bryts är det bara alltför lätt att förutse en rad kedjereaktioner i hela regionen, händelser som i slutänden kommer att nå fram till våra gränser. Därför hoppas vi att rådet och kommissionen verkligen kommer att engagera sig i detta.
Antingen tar vi tag i situationen och fördubblar våra medlingsinsatser, eller så får vi tyvärr ta på oss det fruktansvärda ansvaret att inte ha velat eller kunnat göra tillräckligt.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Vi är Georgiens vänner. Sann vänskap betyder att erbjuda stöd och hjälp, och det är det som Europa måste göra nu när Georgiens territoriella integritet står på spel. Men sann vänskap är också att kritisera när det behövs.
Georgiens regering har en svår uppgift. Den måste bygga upp en demokrati, baserad på europeiska värden, i ett land som har en helt annan historia. Den måste också bygga upp ekonomin, och kommissionsledamoten säger med rätta att det har gjorts många framsteg inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken, även om det återstår mycket att göra. Det är en svår uppgift för Georgiens regering vid en tidpunkt då landets territoriella integritet står på spel och hotas av Ryssland.
EU måste tydligt ta ställning och stödja parterna i konflikten. President Micheil Saakashvilis förslag måste få en chans. Det vore en bättre lösning än vapenskrammel. Den delegation som rådets ordförandeskap ska delta i är bra, för den tiden är förbi när vi kunde luta oss tillbaka och vänta tills saker och ting kommer tillbaka på rätt köl. Rådet och kommissionen måste visa handlingsvilja.
Att parlamentsval ska hållas den 21 maj ökar spänningen. Jag ingår i observatörsdelegationen och vi kommer att observera valet noggrant. Det här parlamentsvalet kommer att bli ett lackmustest för regeringen Saakashvili. Därav ansvaret att se till att valet blir rättvist och demokratiskt. Detta kommer att bli grunden för att göra gemensam sak i Europa och se till att medborgarna i hela Georgien - med andra ord också i Abchazien och Sydossetien - kan leva i frihet och demokrati. Därför förtjänar Georgien vårt stöd. Tack så mycket.
Robert Evans
(EN) Fru talman! Kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner inledde för några minuter sedan sitt anförande med att beskriva hur allvarlig den här situationen är, vilket också Janez Lenarèiè instämde i på rådets vägnar. Därefter har alla talare betonat allvaret i den situation som råder.
Genom mina besök i Georgien vet jag att landet verkligen anstränger sig för att förstärka sina band med Europeiska unionen. Kolleger! Jag anser att vi nu bör stödja Georgien vid denna kritiska tidpunkt och gentemot det som en kollega alldeles nyss beskrev som rysk imperialism.
Ryssland har aldrig accepterat Georgiens territoriella integritet i fråga om Abchazien och Sydossetien. Vi vet genom vad vi har fått höra de senaste veckorna att ryska och abchaziska separatister uppenbarligen var inblandade i de spionplansincidenter som ledde till att spänningen ökade, och vi måste alla inse att det ena ledde till det andra. Jag känner inte till alla diplomatiska åtgärder som vidtas, men jag är rädd att EU inte gör tillräckligt för att stoppa denna upptrappning av våldet. Marie Anne Isler Béguin sa för några minuter sedan att historien inte kommer att förlåta oss om vi inte gör någonting. Om vi inte gör någonting kan hela området kastas in i krig - ett krig som ingen kommer att vinna.
Så mitt budskap i eftermiddag - inte bara till parlamentet, utan också till Janez Lenarèiè och rådet och verkligen också till kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner - är att vi måste göra allt som står i vår makt, på högsta nivå, för att se till att alla, framför allt ryssarna, förstår hur allvarliga de schackdrag som görs i området är och att vi måste stoppa upptrappningen innan vi får en ny Balkankris.
Vytautas Landsbergis
(EN) Fru talman! Vi måste formulera oss tydligt: Stoppa kriget! Ruki proch ot Gruzii - Bort med tassarna från Georgien! Inga fler FN-mandat för konfliktbevarare! Det är enda sättet att få Kreml att lyssna. Om EU inte kan säga detta så har vi en del av ansvaret. Vi kan säga det här, och kräva att ryska fallskärmsjägare landar i Ryssland igen.
Det var ingen som utfärdade någon sådan varning före blodbadet i Vilnius i januari 1991, när fallskärmsjägarna redan fanns på plats.
När nu Ryssland trappar upp spänningen omkring och mot Georgien och ger den en allt större militär karaktär kan skälen betraktas som politiska, men inte enbart. Vilka andra skäl kan vi se här?
Att binda den tillträdande president Dmitrij Medvedev med ett fullbordat faktum om strider mellan rysk och georgisk militär uppstår i dag, vilket Rysslands underrättelsetjänst lätt kan ordna - eller tvärtom ge honom chansen att spela duva. Att påverka det kommande valet i Georgien. Att hämnas på EU för Kosovo genom att straffa Georgien. Att stoppa Georgiens framsteg med den ekonomiska tillväxten och kampen mot korruption efter den stora övergången från en statsförvaltning av rysk typ till en västerländsk.
Tyvärr finns det också en direkt fara för krig mot det olydiga Georgien. Om det blir så kan vi be Tyskland att ikläda sig medlarrollen i konflikten mellan Ryssland och Georgien för att undvika det värsta, med hänvisning till en möjlig koppling mellan vetot mot en Nato-färdplan för Georgien i Bukarest och Rysslands snabbt växande aggressivitet. Det finns inte tid för att ägna sig åt lokala eller etniska knep eller låsningstrick. Det här är en europeisk fråga.
(Applåder)
Urszula Gacek
(EN) Fru talman! Vi har tagit upp en mängd frågor i dagens debatt - viseringar, frihandelsavtal och förestående val. Samtliga ämnen är värda att diskutera. Den avgörande fråga som vi måste koncentrera oss på är emellertid den instabila säkerhetssituationen. Vi måste ge Georgien vårt stöd i en situation när landet befarar ytterligare provokationer, till och med aggression från Ryssland.
Låt oss inte vattna ur dagens ärende. För det första kommer vi inte att tolerera provokativa ageranden från Rysslands sida. För det andra kan Georgiens territoriella integritet inte på något sätt undergrävas och för det tredje måste fredsbevarande styrkor i eventuella utbrytarområden vara neutrala och betrodda av alla sidor. Ryska trupper uppfyller uppenbarligen inte dessa kriterier.
Det är dessa frågor som vi måste ta itu med, och vi måste göra det nu.
(Applåder)
Katrin Saks
(ET) Under gårdagens sammanträde med Georgiens vice premiärminister uttryckets flera gånger den uppfattningen att det tillvägagångssätt som tillämpats i Kosovo var orsaken till den växande spänningen i Georgien.
Det är sant att Ryssland utnyttjar situationen men det är också tydligt att Ryssland skulle finna andra sätt att försvara sina imperialistintressen om det skulle behövas.
Frågan är inte vad Georgien har gjort eller inte gjort. Frågan i dag är att krig kan framprovoceras under täckmanteln fredsbevarande insatser och vi är farligt nära ett sådant krig.
Det viktiga är nu att vi gör en mycket klar bedömning av situationen i Abchazien och erbjuder Georgien vårt odelade stöd.
Ewa Tomaszewska
(PL) Fru talman! Under parollen att man vill bekämpa terrorismen har Ryssland nu mördat mer än hälften av det tjetjenska folket. För närvarande utövar Ryssland inflytande när det gäller kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Vitryssland, och detta inflytande är mycket tydligt. Det som händer i Georgien är bara ytterligare ett hot. Vi kan faktiskt inte betrakta den här situationen som Rysslands inre angelägenheter, vi kan inte låta Rysslands militära insatser på nytt skapa beroende och krigstillstånd i länder som fram tills helt nyligen varit underordnade Ryssland. I Ryssland kan man inte respektera andra folks frihet. Jag skulle gärna vilja att det inte var fallet, men så har det varit under århundraden och tyvärr är detta ett stort drama.
Europeiska unionen kan inte behandla sådana förhållanden som om allt bara vore en fråga om känsliga diplomatiska förfaranden. Vi måste faktiskt ta den här situationen på stort allvar.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Ryssland har ganska länge försökt underblåsa ett slags skräckspiral när det gäller Georgien. En indikation på detta är att ryska flygplan har skjutit ned en obemannad radiostyrd farkost, eftersom det inte råder några tvivel om att det inte utförts av plan från det abchaziska flygvapnet. Det finns en video som vi kan titta på, där vi tydligt kan se en MiG-29 som närmar sig och avfyrar en raket och att raketen träffar den radiostyrda farkosten. Nyligen tycks ytterligare två blivit nerskjutna av abchaziska säkerhetsstyrkor.
Man ställer sig följande frågor: hur kan det komma sig att de abchaziska styrkorna har sådana medel till sitt förfogande, trots det avtal som uppnåddes redan 1994 i Moskva? Vi här i parlamentet måste stödja den georgiska regeringens vädjan till FN:s höge representant i Georgien om att inleda en undersökning och gå till botten i den här frågan.
Vi kan inte låta ryssarna underblåsa den här skräckspiralen.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Jag menar att det i dag blivit tydligt att uttrycket ”frysta konflikter” kan vara missvisande. Det är i själva verket vår förståelse av kärnan i dessa konflikter som ofta varit fryst. Det som vi ser i dag är den postimperialistiska politiken för de länder som tillhör det ”nära utlandet” som kommer till uttryck: politik som den ryska regeringen lovade att överge för 12 år sedan när de kom med i Europarådet.
I dag måste vi göra det fullständigt klart att Rysslands tolkning av sin roll som fredsbevarande FN-medlem är helt oacceptabel Vi får inte heller tveka att tydligt visa att enighet och integritet ska gälla lika för Georgien och för Ryssland.
Det är dags att agera. Det räcker inte längre med prat.
(Applåder)
Siiri Oviir
(ET) När vi lyssnar på vad som sägs här i dag är det tydligt att vi alla här i kammaren, vare sig vi företräder rådet, kommissionen eller parlamentet, har den uppfattningen att Georgien befinner sig nära en kris, på randen till ett krig, om vi inte agerar omedelbart med snabba insatser och ansenliga resurser.
Eftersom jag har kort tid på mig vill jag bara ta upp en punkt, närmare bestämt de ryska så kallade fredsbevarande styrkorna som hittills har befunnit sig 14 år på georgiskt territorium, i Abchazien och i Sydossetien. Till vilket syfte? Under den här tiden har det förekommit mängder av provokationer, inklusive obemannade observationsflygningar, ensidig fred och ökning av de så kallade fredsbevarande styrkorna. Detta har lett till en ökad instabilitet.
I Abchazien, som till 80 procent bebos av abchazier, har Ryssland utfärdat ryska pass till 90 procent av regionens medborgare. Varför diskuterar vi undantag från viseringskravet här? De gör allt för att göra situationen ännu mer instabil.
Därför har jag bara ett förslag: de fredsbevarande styrkorna, Rysslands fredsbevarande styrkor måste ersättas med verkliga, effektiva fredsbevarande styrkor.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru talman! För det första måste Europeiska unionen rätta till ett misstag när det gäller viseringskraven, för det andra måste EU utan aggression men bestämt, klargöra vad Ryssland har för sig i Georgien och för det tredje bör EU hjälpa Georgien att lösa sina interna problem.
När vi nu talar om Georgien skulle jag vilja vända mig till och vädja till Ryssland: Det nya ryska presidentskapet skulle kunna inledas i en ny förstklassig stil, i riktig skådespelaranda. I stället för att tänka i imperialisttermer skulle Ryssland kunna börja tänka i termer av samverkan. Det kommer inte att skada den nationella självkänslan. För det andra kan ett framstående, stolt och rikt Ryssland kosta på sig att respektera Georgiens odelade territorium, precis som vi respekterar det ganska egendomliga ryska territoriet i Kaliningradregionen.
Janez Lenarčič
rådets tjänstgörande ordförande. - (SL) Jag har lyssnat mycket noga till de uttalanden som gjorts i den här debatten och jag tackar så mycket för dem. Jag skulle först vilja svara på uttalandet av Jan Marinus Wiersma som framförde åsikten att EU kan spela en viktig roll för att trappa ned den rådande situationen. Jag håller med, och det slovenska ordförandeskapet och kanske också rådet kommer att anstränga sig i detta avseende. Hur? Först och främst inom ramen för FN. Vi kan instämma i Marie Anne Isler Béguins bedömning att framstegen inom FN har varit blygsamma och att vi givetvis inte kan vara nöjda med det, men FN är ändå en av våra grundläggande ramar för att diskutera den här frågan.
Jag hänvisade redan i mitt inledningsanförande till FN:s säkerhetsråds resolution 1808 där Georgiens suveränitet och den territoriella integriteten inom dess internationellt erkända gränser bekräftas. Denna resolution från säkerhetsrådet antogs nyligen - den 15 april - och här skulle jag vilja påpeka och understryka, i synnerhet i samband med det uttalande som gjordes av Jonathan Evans, att denna resolution inte skulle ha antagits utan Ryska federationens samtycke.
FN är därför fortfarande en viktig ram när det gäller att ta itu med det här problemet. En annan viktig ram är Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) och även här kommer EU att fortsätta och, hoppas vi, intensifiera sina försök att åstadkomma en nedtrappning. Att trappa ned, det vill säga, lugna situationen och minska spänningen, är för närvarande en absolut prioritet för EU. Det har högsta prioritet.
Samtidigt måste vi intensifiera våra insatser för att nå en varaktig och fredlig lösning i denna fråga. Inte bara i de multilaterala forum som jag tidigare har nämnt utan också i våra bilaterala överenskommelser både med Ryssland och med Georgien. Ordförandeskapet arbetar med detta. Jag har redan nämnt att den här frågan nyligen varit föremål för ministersamtal mellan EU-trojkan och Ryssland. Just i dag har minister Dimitrij Rupel, ordförande i rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser), träffat Georgiens vice premiärminister Giorgi Baramidze och diskuterat frågan. Toppmötet mellan EU och Ryssland nästa månad är ett av många tillfällen längre fram då vi kan diskutera frågan.
Jag bör framhålla att Europeiska unionen agerar. Hittills har Georgienfrågan funnits med mycket ofta på rådets dagordning (allmänna frågor och yttre förbindelser). Vi har EU:s särskilda representant i Georgien och Kaukasus. Eventuellt kommer utrikesrådet mycket snart, inom de närmaste dagarna, att göra ett särskilt besök i landet. Jag vill understryka att EU kommer att fortsätta att orubbligt stödja Georgien för att finna fredlig lösning på de olösta konflikterna både i Abchazien och i Sydossetien. Jag bör också framhålla att det kommer att vara ett stående ämne för vår dialog med Ryssland och vi kommer alltid att framhålla behovet av en fredlig lösning, uppmana och uppmuntra Ryssland att tillämpa en konstruktiv strategi och erbjuda en fredlig lösning, såsom nyligen gjordes av president Micheil Saakashvili.
Europeiska unionens särskilda representant kommer säkert att fortsätta sina insatser och kommissionen kommer att gå vidare och intensifiera sina ansträngningar, i synnerhet när det gäller att genomföra ett paket med förtroendeskapande åtgärder - vi är mycket glada över att Georgien stödjer detta paket. Kort sagt, på ordförandeskapets vägnar försäkrar jag er att vi kommer att arbeta för fortsatta och intensifierade insatser som dels syftar till nedtrappning och dels syftar till att finna en fredlig och varaktig lösning på frågan.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Det här har varit en viktig debatt i en betydelsefull och besvärlig situation. Innan jag svarar på några av era idéer, frågor och åsikter vill jag säga att jag också välkomnar betänkandet från den parlamentariska samarbetskommittén EU-Georgien, som håller med om mycket av kommissionens analys och delar de åsikter vi framför i våra lägesrapporter.
Det står klart att vi måste stödja Georgien men, såsom några av er har sagt, goda vänner måste också ta emot goda råd, och jag anser att det första som vi måste säga dem är att enda sättet att komma vidare är genom dialog. Om Georgien provoceras är det viktigt att man inte går i fällan och reagerar med aggression.
Som många påpekat är det viktigare än någonsin för Georgien att stärka sin demokrati och hålla fria och ärliga val, och vi får se vad som händer den 21 maj. Men det är också tydligt att EU givetvis inte ska stå overksamt i det här svåra ögonblicket.
Vi kommer säkert att fortsätta att uppmana Ryssland att upphäva sitt nyligen fattade beslut och vi har, som rådets ordförande har sagt, just haft ett trojkamöte om ett ständigt partnerskapsråd mellan EU och Ryssland - jag var själv närvarande - där frågan dryftades på ett ganska öppet sätt. Sedan blir det förstås ett toppmöte i juni och vi kommer att utnyttja varje tillfälle för att klargöra denna punkt.
Vi kommer också att fortsätta stödja Georgien i arbetet med att växa sig starkare. Jag upprepar att vi också kommer att stödja initiativ som gynnar dialog mellan alla parter.
Som jag tidigare sagt samtycker jag till förslagen om att se över fredsmekanismerna om vi kan nå en överenskommelse med alla parter om detta; och det är förstås ytterligare en svårighet. När det gäller viseringslättnader har vi påbörjat samtal i rådet. Fler och fler medlemsstater inser nu att det är bråttom med viseringslättnader och återtaganden. Vi har ännu inte enats helt om att det är absolut nödvändigt, men nu kanske det rör sig i rätt riktning.
När det gäller flyktingar har vi redan gett betydande humanitär hjälp åt internflyktingar som måste lämna Abchazien och i Sydossetien. I år stöder vi också genomförandet av en ny georgisk lag om återintegrering av internflyktingar så de kan flytta från sina miserabla tillfälliga logeringar, och som omfattar ett program på 20 miljoner euro.
Men vi kommer givetvis att fortsätta vara aktiva, eftersom detta något som vi konstant måste hålla ögonen på.
Jag vill avsluta med att säga att vi verkligen kommer att göra allt som är praktiskt möjligt för att återupprätta stabiliteten i Georgien och vi kommer förstås också att trofast stötta Georgiens suveränitet och territoriella integritet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum den 5 juni.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Adam Bielan  
skriftlig. - (PL) Under de senaste dagarna och veckorna har de ryska myndigheterna tagit några provokativa steg när det gäller Georgien, och orsakat en krigshotande konflikt. För några dagar sedan ökade Ryssland sina väpnade styrkor i Abchazien från två till tre tusen soldater, utan Georgiens samtycke, och utnämnde också en hög rysk officer att leda den så kallade abchaziska arméstaben. Det är ett tydligt tecken på att Ryssland förbereder en militär aggression i Georgien.
Jag vädjar om stöd för Georgiens suveränitet och territoriella integritet och jag uppmanar de ryska myndigheterna att avsluta upptrappningen på konflikten och bekräfta de militära handlingar som genomförts. Konfrontationsretoriken och provokationerna från Kreml omöjliggör en fredlig lösning av situationen och hotar att göra hela regionen instabil.
De påstått ”fredliga”, ryska väpnade styrkorna bör omedelbart ersättas av oberoende, fredliga styrkor under ledning av EU eller FN.
EU:s roll bör vara att ”avväpna” konflikten och att hålla tillbaka Rysslands neoimperialistiska strävanden i förhållande till de före detta republikerna i södra Kaukasus.
EU bör visa sitt fulla stöd för Georgien, systematiskt öka samarbetet och utan dröjsmål lätta på viseringsreglerna för Georgiens invånare.
