En politik för att minska oönskade bifångster och stoppa bruket att kasta fångst överbord inom EU:s fiske (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Carl Schlyter för fiskeriutskottet om en politik för att minska oönskade bifångster och stoppa bruket att kasta fångst överbord inom EU:s fiske (2007/2112(ΙΝΙ)) (Α6-0495/2007).
Carl Schlyter
föredragande. - Fru talman! Jag tackar skuggföredraganden för att vi kunnat komma fram till ett bra betänkande. Jag vill också tacka kommissionär Borg för att ni äntligen - äntligen! - föreslår kraftfulla medel för att komma till rätta med dumpning av fisk och oönskade bifångster.
Vi har i dag en fiskepolitik som tömmer världshaven, som lämnar förstörda bottnar, förstörda ekosystem och utfiskade hav efter sig. T.o.m. sjöfåglar dödas av dagens fiskepolitik. Hade denna förödelse skett på land - om vi behandlat vår skog på samma sätt som vi nu behandlar haven - så hade vi haft uppror på gatorna, men nu sker förstörelsen av haven i det fördolda, i det tysta. Rachel Carsons bok Tyst vår blev ett begrepp 1962 och en väckarklocka för många att engagera sig för miljö- och naturvård. Nu står vi inför en tid med tyst hav. Faktum är att förra året gav journalisten Isabella Lövin ut en bok med precis den titeln. Låt oss nu få liv i kampen för att rädda framtida generationen fiskar och fiskare.
Kommissionens förslag innebär faktiskt att vi bryter totalt mot den typ av kvot- och detaljreglering där fiskare i praktiken har uppmuntrats till att tömma haven och sedan kasta tillbaka olönsam fisk död och där redskapsutveckling huvudsakligen handlat om att få upp mer och mer ur haven. Med hot om att tvingas fylla fartygen med olönsam fisk får fiskare i EU en piska att fiska mer selektivt.
Men för en framgångsrik politik behövs även morötter. Vi kan t.ex. tillåta fler fångstdagar för fartyg med selektiva åtgärder eller ge dem tillgång till områden som annars är stängda för fartyg utan selektiva redskap.
Det är viktigt att vi för varje typ av fiske sätter upp årliga minskningsmål för bifångster och dumpning och att vi har en dialog med inblandade parter för bästa resultat. Positiva exempel är Biscayabukten och Kattegatt och Skagerrak. Där har franska och svenska fiskare med stor framgång använt sorteringsgaller vid fiske av havskräfta (Nephrop på engelska). Dessa har i praktiken fullständigt eliminerat bifångster.
Med lite mer frihet och ansvar för fiskeflottan kanske ett större samarbete kan ske mellan forskare och fiskare, och det kan leda till en positiv utveckling. Det här kombineras med bättre data över vilken fisk som fångas. Vi behöver titta på system med elektroniska loggböcker och på eventuell videoövervakning, om vi kan hitta en bra lösning för bevarande av personlig integritet.
En annan viktig aspekt är vad vi ska göra med den fisk i form av bifångster som återkommer till hamnarna vid ett dumpningsförbud. Det är viktigt att den kan användas på något sätt, men samtidigt att nivån för ersättning blir så låg att den inte skapar incitament till att jaga bifångster.
Jag hoppas och tror att kommissionen snabbt arbetar fram ett förslag som kan genomföras. Då kan detta bli en viktig del i kampen mot utfiskning och för ett hållbart fiske. Men naturligtvis räcker inte det - vi behöver även generella minskningar av fiskeansträngningarna efter hotade arter i dag, men det kanske vi får debattera en annan dag.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Först vill jag tacka föredraganden och alla ledamöter i fiskeriutskottet för deras utmärkta arbete.
Vi är alla överens om att bruket att kasta fångst över bord minst sagt är ett onödigt slöseri med goda naturresurser och ekonomiska resurser, som bör stoppas. Men alla fiskeverksamheter är olika och kräver skräddarsydda lösningar. Därför har vi valt en resultatbaserad strategi som innebär att vi fastställer mål för att minska mängden fångst som kastas över bord under en viss tid och sedan överlåter åt de berörda fiskarna att välja hur de ska uppnå målen. Dessa åtgärder kan omfatta ökade maskstorlekar, användning av selektiva fiskeredskap, fredningstider i realtid, förflyttning av verksamheten eller andra möjliga åtgärder, eller en kombination av dessa.
Nu vill jag tala om just detta betänkande. När det gäller gemensamma handlingsplaner för sjöfåglar och hajar kan jag upplysa er om att en handlingsplan för hajar är på väg och att mina tjänsteavdelningar håller på att inhämta information och vetenskaplig rådgivning i syfte att färdigställa en handlingsplan för sjöfåglar till utgången av 2009.
Jag håller särskilt med om att politiken när det gäller bruket att kasta fångst över bord inte bör ses som en isolerad åtgärd utan som ett led i en övergripande strategi för att komma närmare målet med maximal hållbar avkastning. Vi är också överens om att strategin måste bygga på den konkreta situationen och att det är viktigt att sektorn deltar och tillfrågas på alla nivåer. Här noterar jag med intresse ert förslag om att testa nya sätt att övervaka bruket att kasta fångst överbord, så som har skett i vissa tredjeländer.
Dessutom måste vi se till att incitamenten belönar en verklig minskning av mängden fångst som kastas överbord. De måste därför bedömas noggrant så att de inte ger några negativa effekter. Medlemsstaterna har faktiskt redan möjlighet att gynna renare fiske genom tilldelningen av kvoter. Jag anser dock att incitamenten bör följa de olika genomförandefaserna för att förstärka en beteendeförändring tills dess att det slutliga målet är uppnått.
När det gäller tillämpningen av politiken håller jag i stort sett med om era förslag, men med en annan inriktning. Vi bör ha som mål att förbjuda bruket att kasta fångst överbord vid fiske närhelst detta är möjligt från första början, och inte som en sista utväg, vilket ni verkar föreslå. Här måste jag dock förtydliga att i vissa fall kan målet vara att minska mängden fångst som kastas överbord så mycket som det överhuvud taget är möjligt.
Var befinner vi oss då i processen? Med utgångspunkt i de vetenskapliga råd som förväntas inom kort kommer vi att välja fiskeverksamheter där vi kommer att införa särskild lagstiftning under det här året och samtidigt utarbeta en färdplan med en tidplan för kommande förslag som - med tiden - kommer att omfatta allt fiske inom EU.
Samtidigt kommer medlemsstaterna i enlighet med vad som beslutades vid rådets möte i december att göra försök att minska mängden fångst som kastas överbord under sikfisket i Nordsjön, för att minska mängden bleka som kastas överbord med 30 procent. När det gäller torsk har det gjorts en överenskommelse med Norge om att mängden som kastas överbord ska minskas till mindre än 10 procent. Bland övriga åtgärder ingår förslaget om tekniska åtgärder i Atlanten, förslaget till en reviderad återhämtningsplan för torsk samt flera undersökningar och konsekvensbedömningar av lagstiftningsförslagen.
Slutligen kan jag gå med på ändringsförslagen 1, 3, 5, 6, 8 och 10-12. Ändringsförslagen 2 och 7 hänger ihop med varandra och jag kan gå med på dem med en smärre förändring. När det gäller ändringsförslag 9 krävs viss försiktighet, eftersom det krävs ytterligare forskning i fråga om dessa tekniker. Det finns problem med höga kostnader och tillförlitlighet.
Slutligen kan jag inte ställa mig bakom ändringsförslag 4 i sig. När det gäller ändringsförslagen 13, 14 och 15 behöver jag mer betänketid eftersom hela frågan om lämpliga incitament för att uppmuntra fiskare att införa en effektiv strategi för fångst som kastas överbord måste undersökas och bedömas ytterligare innan vi antar en slutgiltig ståndpunkt.
Avslutningsvis vill jag upprepa att det finns ett brådskande behov av lagstiftningsåtgärder här och att jag ser fram emot ert fortsatta samarbete i utvecklingen av den här politiken.
Avril Doyle
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Bruket att kasta eller dumpa fisk överbord i EU:s vatten förstör mer än en miljon ton fisk per år, särskilt vid fiske som omfattar flera arter. Enligt FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) kastas miljoner ton oönskade bifångster av fisk tillbaka i havet årligen. Detta har en mycket negativ inverkan på ekonomin för framtida fisken och på hälsan i de marina ekosystemen. Detta bruk är omoraliskt, oetiskt och fullständigt ohållbart och är ett direkt resultat av den gemensamma fiskeripolitiken, som kriminaliserar fiskare som landar bifångster och därmed tvingar dem att kasta fångsten överbord - fiskare som desperat försöker försörja sig samtidigt som fiskbestånden ständigt minskar.
Vårt yttersta mål måste vara att minska dessa oönskade bifångster och att sätta stopp för att fångst kastas överbord, genom att införa ett förbud, tillsammans med incitament för att se till att alla oönskade bifångster ska landas. Men hur och när vi ska nå fram till ett sådant förbud måste diskuteras av alla berörda intressenter, däribland kommissionen, regionala rådgivande nämnder, fiskare, forskare, nationella regeringar och icke-statliga organisationer, för varje enskild fiskeverksamhet vid behov. Den onda mikroförvaltningscirkeln måste undvikas och den gemensamma fiskeripolitiken måste förändras i grunden, eftersom den bringas i vanrykte av att fångst kastas överbord. En lösning på problemet med fångst som kastas överbord gynnar alla berörda parter, särskilt yrkesfiskarna. Det är omöjligt att införa förbud, vilket vi kan se av exemplen med Norge och Island.
Det gläder mig att man i betänkandet betonar att fiskare och andra intressenter måste ta sitt ansvar när det gäller insatser för att undanröja bruket att kasta fångst överbord. Det skulle gå att använda nya metoder för att övervaka fiskefartyg, till exempel elektroniska loggböcker eller användning av övervakningskameror (CCTV) på fiskefartygen, något som har prövats med viss framgång i Kanada och Nya Zeeland. Den enda möjligheten att framgångsrikt införa ett förbud mot att kasta fångst överbord är att involvera yrkesfiskarna i övervakningen och kontrollen och framför allt genom grupptryck för att skapa rättvisa villkor. Jag tackar föredraganden för hans samarbete och för detta balanserade betänkande, som jag rekommenderar till parlamentet.
Catherine Stihler
för PSE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det är ett skrämmande slöseri att kasta fångst överbord. Enorma mängder fisk kastas bort årligen i EU:s fiske över hela världen: så mycket som sju, åtta miljoner ton. Att inte göra någonting för att minska mängderna som slängs överbord är inte ett alternativ och nu har vi Schlyterbetänkandet som ett svar på eget iniatitiv på kommissionens meddelande från 2007.
Kommissionens meddelande är välkommet, trots förseningen, och kommissionen tänker nu agera snabbt och låta vissa aspekter ingå i en ny förordning om tekniska åtgärder 2008.
I den bästa av världar skulle vi gå direkt till ett fullständigt och omedelbart förbud mot att kasta fångst överbord. Men verkligheten är mer komplicerad. I Schlyterbetänkandet erkänns att problemet med att fångst kastas överbord är komplext och jag välkomnar verkligen denna nyanserade inställning.
I betänkandet lyfts de praktiska aspekterna fram, inklusive kostnaderna för att hantera fångst som slängs överbord och vad som ska göras med landade bifångster, kostnaderna för att införa mer selektiva redskap, konsekvenserna för de totala tillåtna fångstmängderna och för kvotsystemet om det införs ett förbud mot att kasta fångst överbord, samt behovet av att skapa incitament för yrkesfiskarna att bedriva fisket på ett mer hållbart sätt. I betänkandet erkänns att det inte går att använda en enhetlig lösning i hela gemenskapen eftersom såväl orsakerna till att fångst kastas överbord som de åtgärder som krävs för att minska dessa mängder varierar från fiske till fiske.
Amnesti för fångst som kastas överbord är inte någon lösning eftersom detta skulle kunna skapa en marknad för bifångster i stället för att uppmuntra yrkesfiskarna att bedriva ett hållbart fiske. Med hänsyn till överfiskets nivåer och oron över fiskebestånden - däribland torsk och tonfisk - måste vi fortfarande ha en god förvaltning av de befintliga bestånden.
I betänkandet sätts också bruket att kasta fångst överbord in i ett större sammanhang när det gäller problemet med bifångster av sjöfåglar och hajar, och där krävs en rad pilotprojekt med geografisk spridning.
Jag uppmanar mina kolleger att stödja detta betänkande, som är ett viktigt bidrag till hur vi ska hantera det skamliga bruket att kasta fångst överbord.
Elspeth Attwooll
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! ALDE-gruppen välkomnar varmt innehållet i Schlyterbetänkandet, som måste berömmas för sin känsliga men ändå mycket pragmatiska utformning.
Det är nästan omöjligt för allmänheten att förstå hur vi kan tillåta att fisk fångas och sedan kastas död tillbaka i havet. Även yrkesfiskarna är mycket bekymrade över att de i viss utsträckning är påtvingade den här metoden, eftersom den nuvarande kombinationen av regler och tekniska möjligheter innebär att viss fisk helt enkelt inte är önskvärd ombord. Ibland beror detta på att den inte har tillräckligt stort ekonomiskt värde. Vi måste göra en tidig och samordnad insats för att förhindra att fångst kastas överbord i syfte att få en mer höggradig sortering. Jag misstänker att frestelsen att göra så är mindre vid fiske där antalet dagar till havs är begränsade.
Men ibland är det villkor som vi själva har infört som är anledningen till att fångst kastas överbord, såsom minsta landningsstorlekar och kvotbegränsningar. Om vi menar allvar med att bevara bestånden måste vi förstås ha totala tillåtna fångstmängder. Men jag anser att vi måste ta en allvarlig titt på vilka metoder vi använder för att hålla fisket inom de gränser som fastställs genom dessa totala tillåtna fångstmängder, bl.a. för att fastställa i vilken omfattning det finns en koppling mellan kvoter och problemet med fångster som kastas överbord, särskilt vid blandat fiske.
Detta måste naturligtvis, precis som de åtgärder som föreslås i betänkandet, genomföras med intressenternas fulla engagemang. Annars har vi inga möjligheter att lyckas. Industrin har redan tagit ledningen. Jag är särskilt stolt över skottarna och deras frivilliga system med fredningstider i realtid. Vi behöver riktiga incitament för positiva åtgärder av det här slaget, för det återstår fortfarande mycket att göra. Jag litar på att parlamentet kommer att ge betänkandet sitt fulla stöd och att kommissionen och rådet kommer att driva frågan vidare i enlighet med betänkandets rekommendationer.
Seán Ó Neachtain
för UEN-gruppen. - (GA) Herr talman! Jag vill säga att jag godkänner detta betänkande. Enligt min mening har föredraganden utarbetat en praktisk och heltäckande strategi för problemet med fångst som kastas överbord. Men saker och ting är inte så enkla, och alla tänker på de nya metoder som ska tillämpas.
Det är dags att sätta punkt för allt tal om detta problem och göra något. Det finns mängder av praktiska förslag i betänkandet och de kan omsättas i praktiken. Det enda vi absolut inte kan göra är att inte göra något. Vi måste agera så länge det är ett problem med fångst som kastas överbord.
Jag vill också be kommissionen att se till att småskaliga fiskeföretag inte får merkostnader på grund av de åtgärder som ska lösa problemen med fångst som kastas överbord.
Ian Hudghton
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Den gemensamma fiskeripolitiken har varit fullständigt misslyckad. Den har misslyckats med att bevara bestånden, den har misslyckats med att upprätthålla våra fiskeberoende samhällen och den har misslyckats med att få stöd eller trovärdighet hos allmänheten.
Ett av de viktigaste skälen till detta är det skandalösa bruket att kasta fångst överbord. Kvotsystemet är i sig en direkt orsak till att fångst kastas överbord. I systemet mäts inte mängden fisk som fångas, endast mängden fisk som landas.
Med detta sagt välkomnar jag varmt Schlyterbetänkandet. Jag håller särskilt med om principen om att skapa positiva incitament som belönar de fiskare som vidtar åtgärder för att minska eller eliminera bruket att kasta fångst överbord.
Jag håller också med om att åtgärderna måste vara anpassade efter olika typer av fiske. Den gemensamma fiskeripolitiken har sedan länge haft den stora bristen att den har varit alltför centraliserad och oflexibel. Jag vill uppmärksamma punkt 15, där det frivilliga system med fredningstider i realtid som Skottland har infört välkomnas, ett utmärkt exempel på vilka initiativ som bör uppmuntras och gynnas genom den gemensamma fiskeripolitiken, åtminstone så länge vi måste dras med den som förvaltningsåtgärd.
Thomas Wise
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! Att fångst slängs överbord är bara en del av den mardröm som den gemensamma fiskeripolitiken är. EU är genom denna illa genomtänkta politik i färd med att förstöra försörjningen i utvecklingsländer över hela världen. Fiskexporten är betydligt viktigare för utvecklingsländerna i handelstermer än andra varor som ris, kaffe och te.
I Mauretanien står till exempel fiskeindustrin för hälften av exporten, vilket motsvarar 15 procent av landets bruttonationalprodukt. Men efter att ha förstört Mauretaniens vatten vill kommissionen nu upphäva avtalet. Den anser inte att dessa numera sterila vatten är värda 86 miljoner euro om året. Denna uppsägning av ett fiskeriavtal skulle vara hemlig, nåja det var den ända tills nu. Jag tycker att Afrikas folk bör känna till EU:s sjaskiga och ohederliga planer. Detta är kolonialism i dess värsta form och jag anklagar EU:s institutioner för rasism och för exploatering av sårbara samhällen. Ordförande Manuel Barrosos imperium utanför imperiet är inte så välvilligt som han försöker få oss att tro, så om ni vill ha framsteg, dumpa både Giscard och Lissabonfördraget tillsammans med den gemensamma fiskeripolitiken.
Jim Allister
(EN) Fru talman! EU har självt orsakat skandalen med att fångster kastas överbord. Omöjliga kvoter och begränsningar läggs på blandat fiske, förbjudna bestånd fångas ofrånkomligen och följaktligen dumpas fiskarna - döda - i havet. Och detta samtidigt som det råder hungersnöd i många delar av världen.
I åratal har EU vridit sina händer över detta, men har ärligt talat inte gjort något för att sätta stopp för det. Jag menar att dessa fångster bör landas och säljas till ett fast pris som är tillräckligt lågt för att avskräcka från avsiktlig fångst och tillräckligt högt för att göra det värt besväret att landa dem.
Det är också både förnuftigt och rätt att vi belönar dem som använder mer selektiva fiskeredskap. Men jag är helt och hållet emot ett fullständigt förbud mot att kasta fångster överbord, eftersom detta endast skulle vara ytterligare ett medel för att tvinga fler av våra fiskare att upphöra med sin verksamhet.
Vi har idisslat den här frågan i åratal. Nu är det äntligen dags att göra något åt den.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Fru talman! Generellt sett stöder jag föredragandens betänkande som ett uttryck för långvarig oro över stelbentheten i den gemensamma fiskeripolitiken när det gäller att tackla problem som är en del av vårt fiskeförvaltningssystem, där fångst som kastas överbord utgör ytterligare ett exempel.
Jag stöder särskilt de punkter där det förespråkas att oönskade fångster och fångst som kastas överbord ska minskas - och gradvis försvinna helt - på olika sätt inom olika fiskeslag, och att förbud ska införas bara om det är säkert att det inte finns några alternativ, vilket rådet och samtliga regionala rådgivande nämnder har påpekat.
Vi skulle inte kunna gå tillväga på något annat sätt och vi skulle inte kunna övergå till ett allomfattande förbud mot att kasta fångst överbord inom ett förvaltningssystem som uppmuntrar till det, både genom det stelbenta systemet för totala tillåtna fångstmängder och gällande kvoter, och genom avsaknaden av lämpliga tekniska åtgärder, vilket är en grundläggande faktor för att förhindra bifångster. Vi har i många år väntat på en översyn av dessa åtgärder, så att de kan anpassas till Atlanten.
Vad jag inte kan acceptera fru talman är ändringsförslag 10, som skulle tillåta att det skapas en parallell fiskemarknad för fisk som kastats överbord, en marknad som därför skulle vara olaglig. Jag tror att vi även i fortsättningen bestämt måste försvara principen om förbud mot saluföring, vilket anges i punkt 32 i betänkandet och vilket gäller i länder med en längre historia på detta område, som Norge.
Incitament för att förhindra att fångst kastas överbord måste vara av ett annat slag: till exempel incitament som minskar sådana fångster till ett minimum genom användning av mer selektiva redskap. Det är mycket bättre för ungfisk att fortsätta att leva i havet och växa till sig för att bli föda för människor eller andra fiskar i stället för att kastas och bli föremål för förhandlingar om fiskmjölsproduktion.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru talman! Jag vill först uttrycka min tillfredsställelse med förslaget till betänkandet om fångst som kastas överbord och betona att detta är ett av de största problemen inom europeiskt och internationellt fiske.
Tillåt mig att framföra några synpunkter om betänkandet. Bortsett från de punkter som föreslås anser jag att det krävs en gemensam politik för att slutligen sätta stopp för bruket att kasta fångst överbord. Denna politik bör ta avstamp i en undersökning om problemet i alla fiskeländer i EU, och den bör väga in alla nationella studier och global forskning.
För att tackla problemet på ett radikalt sätt måste EU omedelbart finansiera en studie om all fiskeutrustning, alla fiskeslag och alla fångsttyper. EU måste också ge specialiserade forskningsinstitutioner i uppdrag att leda denna studie. Detta kommer att ge EU möjlighet att centralt, genom regleringar, införa de bästa och effektivaste lösningarna för medlemsstaterna. Om detta inte sker är jag rädd att problemet kommer att behandlas och sedan läggas på hyllan, medan alla fiskbestånd förstörs.
Philippe Morillon
(FR) Fru talman! Jag vill också tala om att jag verkligen instämmer i det tillvägagångssätt som föredraganden föreslår för att råda bot på det med all rätt kritiserade resursslöseri som beror på det nuvarande bruket att kasta fångst överbord.
När Carl Schlyter utarbetade detta betänkande var han medveten om vilka effekter ett omedelbart genomförande av ett totalförbud mot att kasta fångst överbord skulle kunna få. För det första för den sköra finansiella jämvikten för dem som arbetar inom sektorn, och för det andra för medlemsstaternas och kommissionens övervakning av genomförandet, vilket skulle tvinga dem att förbättra övervakningsmetoderna. Och det skulle inte gå ihop med den finansiella återhållsamhet som krävs av dem.
Därför ansåg han att det var lämpligare att föreslå ett gradvist införande av en rad åtgärder för att uppmuntra yrkesfiskarna själva att förändra fiskemetoder och fiskeutrustning, en metod som får starkt stöd från kommissionen.
Struan Stevenson
(EN) (ohörbart) ... från början, anser jag att det är mycket ambitiöst. Dessutom vill jag gratulera Carl Schlyter och Avril Doyle till allt det arbete de båda har lagt ned på detta betänkande.
Det gläder mig att stödja Avril Doyles linje om att all fångst ska landas, vilket kommer att innebära att yrkesfiskarna måste landa allt de fångar. Detta har många fördelar. Forskarna kommer att få en mycket tydligare bild av vilken fisk som fångas och var, vilket kommer att göra det möjligt att utarbeta mera tillförlitliga bevarande- och återhämtningsplaner. När unga fiskar som inte uppfyller storlekskraven landas bör dessutom fiskeriinspektörerna omedelbart kräva att specifika fångstområden stängs tillfälligt för att undvika ytterligare tryck på omogna bestånd.
På detta sätt kan fisk som inte uppfyller storlekskraven och andra arter som tidigare skulle ha kastats överbord säljas till bearbetningsindustrin, som ropar efter råmaterial till fiskmjöls- och fiskoljeindustrin. Fiskarna skulle få betalt - genom en regional kompensationsfond - i form av en symbolisk summa, säg omkring 50 euro per ton, som inte skulle vara tillräckligt stor för att uppmuntra till aktivt fiske efter den typen av fisk eller skapa den svarta marknad som Carmen Fraga Estévez fruktar, men vara alltför hög för att fångsten ska kastas - död - tillbaka i vattnet.
Hela operationen skulle kunna övervakas genom att väderbeständiga övervakningskameror monteras på alla fartyg. I en industri som redan hindras av begränsningar av antalet dagar som får tillbringas till havs betraktas tid som läggs på att fånga och sortera fisk utan kommersiellt värde som förlorad värdefull tid. Så jag tror att yrkesfiskarna kommer att stödja det här förslaget.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Mina damer och herrar! Jag skulle vilja tacka Carl Schlyter för hans arbete, och jag är särskilt glad åt att flera av mina ändringsförslag har införlivats med texten i det betänkande vi debatterar i dag.
Jag tänker särskilt på de ändringsförslag där det anges att bruket att kasta fångst överbord inte bara har att göra med en särskild redskapstyp, utan också påverkas av särdragen hos fisket i fråga. Det europeiska fisket är till exempel nästan uteslutande inriktat på flera arter, och där är också risken för att fångst kastas överbord större. De åtgärder som vidtas måste därför vara fallspecifika.
I betänkandet kan vi se, också tack vare mina ändringsförslag, att bruket att kasta fångst överbord beror på en mängd faktorer, bland annat en alltför stor fiskeansträngning och det nuvarande systemet med totala tillåtna fångstmängder, som kräver att fisk som inte omfattas av en kvot måste kastas överbord. Åtgärder måste därför vidtas för att se till att arter i laglig storlek som oundvikligen fångas inte måste kastas överbord på grund av att de inte omfattas av kvoter.
Samtidigt vill jag uppmana Carl Schlyter att gå försiktigt fram, för efter den kritik han i sitt inlägg riktade mot fiskare och den osjälviska, urgamla fisketraditionen, är jag inte säker på vad vi gör här, eller om Schlyter tänker se till att kommissionsledamoten, fiskeriutskottets ledamöter och yrkesfiskarna blir av med sina jobb. (Det är ett skämt, fru talman.)
Neil Parish
(EN) Fru talman! Jag tackar Carl Schlyter varmt för hans betänkande. Jag tycker att det är utmärkt. Dessutom vill jag tacka kommissionsledamoten för hans inledande anmärkningar där han går emot ett förbud mot att kasta fångst överbord. Han är mycket väl medveten om att jag har haft möten med honom många gånger - precis som många andra ledamöter här - och talat om ett sådant förbud, och jag anser att det är hög tid för oss att införa det.
Dessutom anser jag att om vi i slutänden kan skydda fiskebestånden så är detta bättre för yrkesfiskarna på lång sikt, eftersom vi faktiskt måste ha ett hållbart fiske. Naturligtvis kan de vetenskapliga råd vi använder ofta vara bristfälliga. Om alla fångster och bifångster landas och kan undersökas noggrant kommer vi alltså att få en mycket bättre uppfattning om vad som finns i havet. Jag anser också att vissa metoder, exempelvis partrålning, som ger enormt mycket bifångster, kommer att understryka det som sker. Naturligtvis kommer en mängd problem med fångst av delfiner, hajar och sköldpaddor och många andra saker att lyftas fram genom de landade bifångsterna. Så om vi kan lägga in tillräckligt många morötter för att bifångsterna ska landas, men inte så många att vi uppmuntrar till bifångster, tror jag att detta är rätt väg att gå. Jag välkomnar kommissionsledamotens stöd till detta betänkande, jag stöder själv betänkandet och vi bör alla stödja det.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Först vill jag tacka ledamöterna för deras intressanta kommentarer som än en gång visar att vi delar det gemensamma målet att sätta stopp för detta förfärande bruk.
Som jag sa tidigare innehåller vårt förslag en gradvis men effektiv lösning. Realistiskt sett kan vi helt enkelt inte införa ett förbud mot att kasta fångst överbord från den ena dagen till den andra. Men - som en talare sa - att göra ingenting är inte ett alternativ. Under detta år kommer vi förhoppningsvis att lägga fram tre lagstiftningsförslag om att minska mängden fångst som kastas överbord för specifika fiskeverksamheter, utöver att skapa incitament och uppmuntra medlemsstaterna att utarbeta pilotprojekt som bör kunna leda till en minskning av mängden fångst som kastas överbord, eller rentav till förbud mot det.
Exemplet med Skottland, som antogs av rådet i december, är mycket berömvärt.
När det gäller anmärkningen om positiva incitament håller jag med om att de är viktiga, men vi måste hitta den rätta blandningen på rätt nivå, eftersom de annars blir kontraproduktiva och vi skulle hamna i ett läge där vi uppmuntrar till större fångster när vi av hållbarhetsskäl vill minska dem för att nå en nivå med maximal hållbar avkastning.
Jag vill också påpeka att jag helt och hållet håller med om att våra förslag måste skräddarsys efter de enskilda fiskeverksamheterna och måste innehålla inbyggda incitament och stöd för de beteendeförändringar som vi vill att yrkesfiskarna ska göra.
Redan i vår förordning om största tillåtna fångstmängder och kvoter införde vi faktiskt incitament för att yrkesfiskare skulle använda mer selektiva metoder och därmed undvika att behöva kasta fångster överbord.
I det första anförandet och flera av de efterföljande hävdades det att det är den gemensamma fiskeripolitiken som är orsaken till att fångst kastas överbord. Jag hävdar att detta inte är riktigt sant eftersom en annan anledning till att fångst kastas överbord är den höggradiga sortering som yrkesfiskarna använder för att få fisk av högre kvalitet - något som sker oavsett kvoterna, samt att unga fiskar fångas, vilket inte heller beror på kvoterna. Det sker bara då fångstkvoterna överskrids och också här beror det på, för om det är ett rent fiske och kvoten överskrids, har den kvoten satts av hållbarhetsskäl.
Det är bara när du har en blandad fångst och du har fångst av en art som har en låg kvot av hållbarhetsskäl och du fiskar efter de andra arterna som det förekommer att fångst kastas överbord till följd av förordningarna om lägsta tillåtna fångstmängder och kvoter.
Detta är aspekter som vi vill ta itu med för att införa mer selektiva redskap så att fångsterna kan bli ännu renare, vilket är en av metoderna för att effektivt minska mängden fångst som kastas överbord.
Jag vill också påpeka att enligt FAO:s beräkningar kastas omkring en miljon ton överbord i gemenskapens vatten. I hela världen ligger mängden på omkring åtta miljoner ton. Detta är mycket försiktiga uppskattningar. När man tar hänsyn till att det system som vi har producerar mindre än en tiondel av all fångst som kastas överbord - med hänsyn till de högsta tillåtna fångstmängderna och kvoterna - menar jag att det finns flera andra faktorer som bidrar till att fångst kastas överbord, bortsett från systemet inom den gemensamma fiskeripolitiken.
Vi letar aktivt efter metoder och medel för att förbättra förvaltningen så att de högsta tillåtna fångstmängderna och kvoterna fungerar på ett sätt som minskar de mängder som kastas överbord till ett absolut minimum eller leder till att detta bruk förbjuds helt och hållet.
När det slutligen gäller Mauretanien vill jag säga att vi nyligen undertecknade ett samförståndsavtal med Mauretanien och att detta kommer att leda fram till ett nytt protokoll som kommer att garantera Mauretanien samma belopp som de har under det befintliga protokollet, men som kommer att avspegla de faktiska fiskemöjligheterna på ett mer realistiskt sätt.
Vi kommer att betala Mauretanien för att hjälpa landet att stärka sin fiskeriinfastruktur och sin ekonomi i allmänhet inom ramen för utvecklingsfonderna, och därigenom kommer Mauretanien att garanteras hela beloppet. Men det som vi betalar för fisk kommer åtminstone att avspegla den faktiska mängd fisk som det går att fånga i mauretanska vatten.
Carl Schlyter
föredragande. - Tack fru talman! Ja, herr kommissionär, det är självklart att det finns många orsaker till att man kastar fisk överbord, men jag anser fortfarande att detta har förvärrats av element i vår fiskepolitik.
En sak vill jag fråga er: Jag förstår inte riktigt varför ni är emot ändringsförslag 4 när det går i den riktning som ni själv eftersträvar. I betänkandet i dag står det att beslut om förbud mot att kasta överbord ska bara göras efter att andra åtgärder har prövats. Ändringsförslaget innebär att genomförandet av ett beslut om att förbjuda att kasta överbord ska prövas efter andra negativa incitament. Vi utgår ju då från samma logik om ändringsförslag 4 blir godkänt, att vi har policyn om förbud att kasta överbord men att genomförandet blir beroende av förutsättningarna för varje enskilt fiske. Jag förstår inte riktigt varför ni sa att ni var emot ändringsförslag 4, men vi kan kanske prata mer om det senare.
Det som gör mig optimistisk är väl att vi ändå känner någon slags konsensus. Jag har talat både med forskare och fiskare. Det råder god konsensus här om vad som behöver göras. Kommissionen och parlamentet är i samma riktning och även fiskare och miljöorganisationer är med på tåget. Det gör mig lite optimistisk. Här kanske alla aktörer kan samarbeta och då får vi nog resultat.
Delad omröstning har begärts om ändringsförslag 10. Man kan därför ta hänsyn till vad Fraga sa om att man kan rösta för första delen och mot andra delen.
Tack ska ni ha och tack alla ni som har deltagit i debatten och arbetet. Det har varit roligt att jobba med det här betänkandet.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 31 januari 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bogdan Golik 
skriftlig. - (PL) Mina damer och herrar! Den mängd fisk som kastas överbord, som föredraganden beräknar kan uppgå till 25 procent av den totala fångsten, är ett allvarligt miljömässigt och ekonomiskt problem som vi inte kan förhålla oss likgiltiga till. Fenomenets omfattning visar på ett enormt slöseri med resurser och allvarliga skador på den biologiska mångfalden orsakat av en oansvarig mänsklig påverkan.
Att mixtra med bestämmelserna kommer inte att ge det önskade resultatet. Situationen kräver mycket bredare åtgärder - en helt ny metod och ett helt nytt tänkesätt. Vi måste tydligt ange våra mål, anta motsvarande sammanhållna instrument inom den gemensamma fiskeripolitiken och säkra den nödvändiga finansieringen. Vi måste undvika en situation som den nuvarande, där man helt enkelt nonchalerar sidoeffekterna av vissa rättsliga instrument. Införandet av totalt tillåtliga fångster eller minimistorlekar för fiskar som får fångas (särskilt när det gäller blandade fångster) är ett bra exempel eftersom det leder till att fisk kastas överbord.
Jag instämmer helt med föredraganden att vår metod för att begränsa mängden fisk som kastas överbord i stort sett bör bestå av incitament för yrkesfiskarna att försöka finna nya, innovativa lösningar för fiskemetoder och utrustning. Forskarna bör i högre grad använda sig av yrkesfiskarnas erfarenheter och kunskaper.
Jag betonar att en effektiv informationskampanj kommer att bli nödvändig om denna strategi ska lyckas. Utan fiskebranschens förståelse för den grundläggande betydelsen av att upphöra med att kasta stora mängder fisk överbord och utan yrkesfiskarnas allmänna stöd, är denna strategi dömd att misslyckas.
