Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Haarder
Arvoisa puhemies, olen jo pitkään halunnut kommentoida äänimerkkiä, jolla meidät kutsutaan kokoukseen. Olemme erittäin iloisia siitä, että äänimerkki annetaan, mutta onko välttämätöntä, että se kestää useita minuutteja yhtäjaksoisesti, niin että se saa meidät hulluksi? Arvoisa puhemies, ettekö voisi sanoa asiasta huolehtivalle yksikölle, että äänimerkki soisi hiljempaa?

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Haarder, kuten tiedätte, me päätämme suurista strategioista muutamassa minuutissa, mutta pikku asiat vaativat enemmän aikaa. Nostitte tämän ongelman esiin jo viime istuntokaudella. Pyrimme korjaamaan tilanteen jollain tavoin.

Flemming
Arvoisa puhemies, äänimerkkiä ei soiteta mielestäni riittävän kauan, ja sen tuloksenhan te näettekin, täällä ei ole ketään. Soittaisitteko siis jatkossa äänimerkkiä pitempään ja kuuluvammin!

Puhemies
Kuten tiedätte, parlamentin jäsen Flemming, merkkisoittoa tärkeämpää kollegoillenne on tietää, äänestetäänkö salissa vai ei. Tässä tapauksessa äänestyksiä ei ole, ja sen seurauksena monet kollegamme työskentelevät omissa toimistoissaan.

Hager
Arvoisa puhemies, halusin vain pyytää parlamentin jäsen Flemmingiltä, ettei hän käyttäisi minusta nimitystä "ei kukaan"!

Puhemies
Täsmennyksenne liitetään pöytäkirjaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Speroni
Arvoisa puhemies, viittaan 43 artiklaan ja liitteeseen II, joka koskee kysymysten esittämistä. Olen aiemminkin nostanut tämän asian esiin, ja puhemies vastasi siihen hyvin kohteliaasti, mutta minä en kuitenkaan pidä hänen vastaustaan työjärjestyksen mukaisena, sillä työjärjestyksessä puhutaan viikosta eikä voi tulkita niin, että viikko merkitsee seitsemää työpäivää: seitsemän päivän voidaan ymmärtää merkitsevän joko kalenteri- tai työpäiviä, mutta ei viikon, aivan niin kuin ei myöskään kuukauden tai vuoden, jonka pituudeksi ei voida katsoa esimerkiksi 365:tä työpäivää. Lisäksi määräaika, kysymyksen käsittelyä edeltävän viikon torstai, kun kysymyksistä keskustellaan tiistaina, merkitsee peräti kahdeksaa työpäivää, mikä ylittää kaikki mahdolliset tulkinnat. Minun tapauksessani kysymystä olisi käsitelty keskiviikkona, mikä olisi merkinnyt yhdeksää työpäivää. Joka tapauksessa puhemiehistö ei voi tulkita työjärjestystä viittaan tässä 22. 23. marraskuuta 1979 pidettyyn kokoukseen eikä puhemiehistö voi tulkita puhemiehen yhdessä poliittisten ryhmien puheenjohtajien kanssa esittämää ehdotusta, mitä koskeva päätös on tehty 19. marraskuuta 1992. Ainoastaan yksi tämän parlamentin elin, perussopimusasioita käsittelevä valiokunta, voi päättää työjärjestyksen tulkinnasta. Siksi pyydän, että tämä kysymys annetaan työjärjestyksen mukaisesti toimivaltaisen elimen käsiteltäväksi.

Puhemies
Uskoakseni puhemies hyväksyy varmasti ehdotuksenne. Siten saamme vastauksen joka varmasti tyydyttää teitä ja meitä kaikkia.

Työllisyys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Menradin laatima - ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0045/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi komitean perustamiseksi (KOM(1999)0440 - C5-0173/1999 - 1999/0192(CNS)), ja komission ehdotuksesta jäsenvaltioiden politiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000 (KOM(1999)0441 - C5-0147/1999 - 1999/0816(CNS)) (Hughes-menettely);
Menradin laatima - ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0046/1999) luonnoksesta yhteiseksi raportiksi vuonna 1999 (SEK(1999)1386 - C5-0215/1999 - 1999/2139(COS)) (Hughes-menettely).

Menrad
 - (DE) Arvoisa puhemies, sain parlamentilta alun perin tehtäväksi laatia pelkästään työllisyyspolitiikan vuoden 2000 suuntaviivoja koskevan mietinnön. ja sosiaalivaliokunnassa käyty yleisesti työllisyyspolitiikkaa koskeva laaja keskustelu ja siinä esitetyt toistuvat aloitteet saivat minut jakamaan mietintöluonnokseni kahteen osaan, johtopäätöksiin ja lainsäädännölliseen osaan. Lainsäädännöllisessä osassa keskitytään vuoden 2000 suuntaviivoja koskeviin ehdotuksiin, jotka ministerineuvoston on hyväksyttävä tämän vuoden joulukuussa.
Parlamenttina meidän tulisi siinä yhteydessä yrittää keskittyä olennaiseen, jotta ministerineuvoston vastaus ei kuuluisi: vähemmän olisi enemmän. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan äänestyksen jälkeisenä päivänä neuvosto pyysi parlamentilta nyt myös virallisesti lausuntoa. Siten tarvittiin yksinkertainen kuulemismenettely, joka tarkoittaa, että lainsäädännöllisiä tarkistuksia voidaan hyväksyä vain ilman yleisiä johtopäätöksiä. Menettelyyn liittyvistä syistä minun piti siksi esittää tänään kaksi mietintöä. Toinen vuoden 2000 tyllisyyspoliittisia suuntaviivoja ja työllisyyskomitean perustamista koskeva mietintö sekä toinen yhteistä työllisyysraporttia vuonna 1999 koskeva mietintö, joka sisältää valiokunnassa hyväksytyt johtopäätökset. Tämä toinen mietintö alkaa myönteisellä sanomalla. Yhteisö on luonut vuonna 1998 tyllisyyspoliittisten aloitteidensa avulla 1,8 miljoonaa uutta työpaikkaa. Nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömiä on kuitenkin useimmissa jäsenvaltioissa vielä aivan liian paljon, kuten jokainen työtön ylipäänsä on yksi työtön liikaa.
En halua nyt käsitellä yksittäisiä johtopäätöksiä, mutta mainitsen kuitenkin yhden asian, joka liittyy eiliseen täysistunnossa käytyyn makrotalouden vuoropuhelua koskevaan keskusteluun. Euroopan parlamentti on otettava voimakkaammin mukaan eurooppalaisen poliittisen sopimuksen laatimiseen ja toteuttamiseen. Olemme pahoillamme siitä, että Kölnin huippukokouksessa parlamenttia ei mainittu työllisyyttä koskevassa asiakirjassa. Se ei käy päinsä! Me edustamme unionin kansalaisia ja olemme siksi Euroopan unionin tärkein toimielin.
Talous- ja raha-asioiden sekä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntien lausunnot on liitetty tämänpäiväisen työjärjestyksen toiseen mietintöön. Molemmat lausunnot ovat rikastuttaneet oleellisesti työllisyysasioita käsittelevän valiokunnan työtä. Kiitän lausuntojen valmistelijoita, Theorinia ja Groschia, erinomaisesta työstä. Monet heidän aloitteistaan on otettu mukaan molempiin asioita käsittelevän valiokunnan mietintöihin, mutta meidän oli tehtävä valinta keskittymisen nimissä. Näin niillä on paremmat mahdollisuudet tulla hyväksytyiksi ministerineuvostossa.
Naisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on käsitellyt intensiivisesti myös työllisyyspoliittisia suuntaviivoja, ja näin tulemmekin lainsäädännölliseen osaan eli tämänpäiväisen työjärjestyksen ensimmäiseen mietintöön. Se puolestaan koostuu taas kahdesta osasta, ensinnäkin ehdotuksesta neuvoston päätökseksi työllisyyskomitean perustamiseksi ja toiseksi ehdotuksesta työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000. Työllisyyskomitean on määrä tukea jäsenvaltioita neuvomalla niitä työllisyys- ja työmarkkinapolitiikan yhteensovittamisessa. Työllisyyspoliittisia suuntaviivoja koskevan mietintöni keskeinen sisältö, johon jo viitattiin, on keskittyminen olennaiseen. Suuntaviivojen määrän lisääminen edelleen on väärin. Sitä vastoin vaadin suuntaviivojen ja kansallisten toimintasuunnitelmien käytännön toteuttamista ja konkreettisiin kriteereihin perustuvaa tarkistettavuutta. Puhtaasti määrällisellä suuntaviivojen lisäämisellä ei luoda enää yhtään uutta työpaikkaa. Nykyaikaisen politiikan mottona on oltava määrän sijasta laatu.
Nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden torjunnassa voidaan saavuttaa tehokas ja pysyvä työmarkkinoille saaminen siirtymällä passiivisista toimista aktiivisiin toimiin. Konkreettisesti se tarkoittaa niiden työttömien prosentuaalisen määrän nostamista, joille tarjotaan koulutusta, jatkokoulutusta tai uudelleenkoulutusta. Me tavoittelemme 25 prosenttia komission ehdottaman 20 prosentin sijasta. Me tarvitsemme myös nykyaikaisinta ammatillista koulutusta. Tältä osin olemassa olevat suuntaviivat on sopeutettava työmaailman muuttuneisiin vaatimuksiin, erityisesti koulujen tietokoneistamisen ja niiden Internet-yhteyksien luomisen osalta. Siinä yhteydessä kiinnitetään erityistä huomiota naispuolisiin koululaisiin ja opiskelijoihin.
Toinen lähtökohta on ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten, jotka luovat innovaatioillaan suurimman osan uusista työpaikoista, pääseminen pääomamarkkinoille. Työntekijöiden vapaaehtoisten pääomasijoitusmallien tukeminen yhdessä hallintokulujen selvän vähentämisen sekä harmaan talouden työvoiman päättäväisen torjumisen kanssa voivat saada aikaan työllisyyttä edistäviä impulsseja. Välillisiä työvoimakustannuksia on alennettava, koska ne vaikuttavat suoraan pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukykyyn.
Energiaverotuksen olemassa olevia tai uusia suunnitelmia on kuitenkin tarkistettava sen osalta, sopivatko ne myös pitkällä aikavälillä sosiaaliturvajärjestelmien tasapainon ylläpitämiseen. Työttömyyden vastaisena keinona mietinnössä mainitaan lisäksi yritysten vahvistettu sopeutumiskyky. Sen yhteydessä on turvattava esimerkiksi vähimmäisstandardien avulla työntekijöiden osallistuminen, heille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa ajoissa sekä sitä kautta heidän mahdollisuutensa varautua muutoksiin.
Joustavuutta tarvitaan myös työajan osalta. Haluamme älykkäitä työmalleja, kuten " tehdas, joka antaa myöten" , jossa työaika muodostetaan, ja useimmiten mutta ei aina, sitä lyhennetään työllisyysasteen mukaan sen asemesta, että työaikaa lyhennettäisiin yksipuolisesti täysin palkkakompensaatioin. Sillä ei saada aikaan uusia työpaikkoja, vaan vaarannetaan jo olemassa olevat työpaikat. Komission ehdotuksen mukaan suuntaviivojen neljä pilaria säilyvät. Niistä tärkeimmäksi nousee neljäs pilari, joka koskee naisten ja miesten välisen tasa-arvon vahvistamistoimien tehostamista. Eurooppalaisen politiikan yhteensovittamisen, joka tapahtuu erityisesti työllisyyspoliittisten suuntaviivojen avulla, on johdettava pitkäaikaiseen strategiaan, jolla hyödynnetään yhteiskunnallista luovuuden, innovaation, yrittäjyyden sekä investointi- ja toimintavalmiuden mahdollisuuksia. Dynaamisen kilpailun ja joustavuuden edistämiseen tähtäävien uudistusten on oltava sopusoinnussa sosiaaliturvajärjestelmän säilyttämisen mutta myös sen nykyaikaistamisen vaatimuksen kanssa. Näin minä ymmärrän tämän eurooppalaisen mallin. Se on sosiaalisen markkinatalouden malli. Tässä mielessä pyydän hyväksymään esittämäni mietinnöt.

Grosch
 - (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella esittelijää hänen mietinnöstään ja kiittää myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä, sillä työ ei todellakaan edistynyt ihanneoloissa. Haluaisinkin siksi kiittää myös hallintoa saamastamme tuesta, sillä tämä aihe on tärkeä. Jatkuvasti korkeista työttömyysluvuista huolimatta työttömyydellä ja työllisyyspolitiikalla yleensä ei ole minun eikä myöskään valiokunnan mielestä vieläkään sitä painoarvoa, jonka se mielestämme ansaitsee täällä Euroopan parlamentissa ja Euroopan tasolla.
Miksi arastellaan kvantifioitavien tavoitteiden päättämistä työllisyyspolitiikassa ainakin koulutuksen osalta, kun asia voidaan ilmaista aivan yksinkertaisesti? Tällä menettelytavalla olisi nimittäin ainakin se vaikutus, että jäsenvaltioiden olisi pakko panna kaikki käytettävissä olevat voimat liikkeelle työttömyyden vähentämiseksi. Työllisyyspoliittisten suuntaviivojen jatkuvuus - olemme tältä osin tekemisissä nimenomaan suuntaviivojen vakauttamisen kanssa - on hyvä menetelmä. Tehokas ja tavoitteellinen toiminta on kuitenkin mahdollista vain silloin, jos nämä suuntaviivat laadittaisiin niiden avulla saavutettujen tulosten hyödyntämisen perusteella. Suuntaviivojen laatimiseen voisi niin ollen ottaa mukaan yksittäisten jäsenvaltioiden parhaiden menetelmien vertailusta saadut tulokset, jotta onnistuneita strategioita voidaan soveltaa tällä tavalla Euroopan laajuisesti.
Tässä yhteydessä on myös tärkeää, kuten parlamentin jäsen Menrad jo totesi, että voidaan vedota luotettaviin lukuihin, jotta mahdollistetaan niiden vertaileminen ja voidaan myös arvioida tapahtunutta kehitystä. Ei ole olemassa mitään ihmelääkettä, jolla työttömyyttä voitaisiin torjua mahdollisimman lyhyessä ajassa menestyksekkäästi. Kyse on enemmänkin niiden eri mahdollisuuksien ja tekijöiden yhteispelistä, joiden täytyy johtaa menestykseen. Tärkeä mahdollisuus koulutuksen ohella on mielestäni maksutaakan suunnitelmallinen keventäminen aloilla, jotka todistetusti luovat uusia työpaikkoja. Tässä yhteydessä on pienillä ja keskisuurilla yrityksillä keskeinen rooli, koska niiden merkitys työpaikkojen luomisessa on keskeinen ja niissä piilee useimmiten valtavat kehitysmahdollisuudet, joita on tuettava ihanteellisten toimintaedellytysten kautta.
Näihin edellytyksiin kuuluvat myös hallintomenettelyjen yksinkertaistaminen sekä tietolähteiden suunnitelmallinen avaaminen ja yritysten tuominen niiden ja myös tutkimusohjelmien piiriin. Ennen kaikkea palveluala tunnustetaan yleisesti alaksi, jolla on suurimmat mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja. Työllisyyspoliittisten suuntaviivojen on määrä olla jäsenvaltioille kimmoke uusien työpaikkojen luomiseen. Ne eivät saa kuitenkaan muuttua valtion talouteen kohdistuvaksi ohjailupolitiikaksi, joka kuormittaisi yrityksiä suuremmalla taakalla, kuin minkä ne jaksavat kantaa. Suuntaviivojen tavoitteena on pikemminkin oltava jäsenvaltioiden houkutteleminen aktiiviseen työllisyyspolitiikkaan, joka luo yrityksille ihanteelliset toimintaedellytykset. Tässä mielessä toivomme joka tapauksessa, että kehitämme mahdollisuuksia luoda työpaikkoja ja että meillä on jatkossa vähemmän valtion tukemia työpaikkoja. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunto oli lyhyt ja täsmällinen, koska pidimme sitä myös tässä mielessä tehtävänämme. Emme katsoneet myöskään tehtäväksemme tehdä tässä lausunnossa poliittisia uskontunnuksia vaan antaa jäsenvaltioille luotettavia, oikeita ja yksinkertaisia suuntaviivoja sekä sitä kautta myös oman panoksemme.

Theorin
Arvoisa puhemies, vuoden 1999 työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa painotetaan, että tasa-arvonäkökulman täytyy leimata kaikkia niitä toimintaohjelmia ja toimia, joita EU:n strategian kaikissa neljässä pilarissa ehdotetaan. Toistaiseksi tulokset ovat olleet heikkoja. Käyttöön on otettu hyvin vähän tasa-arvoa edistäviä toimia. Budjettivaroista on käytetty hyödyksi vain pieni määrä, jos sitäkään, ja lukumääräisiä tavoitteita on tehty vain muutama. Euroopan naisille maksetaan keskimäärin 76 % miesten tuntipalkasta, ja heidän asteensa on noin 20 % miesten astetta alhaisempi.
Ei riitä, että teemme neljännen pilarin työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa epämääräisiä tasa-arvoa koskevia lupauksia, vaan siihen on viitattava jokaisessa neljässä pilarissa. Mietintöä varten laatimassani lausunnossa varmistetaan, että tasa-arvonäkökulma leimaa vuoden 2000 työllisyyspolitiikan suuntaviivoja. Valiokunta on jo hyväksynyt suurimman osan naisten oikeuksien valiokunnan kanssa tekemistäni ehdotuksista, mutta muutamaa keskeistä ehdotusta ei ole kuitenkaan hyväksytty, nimittäin tarkistuksia 37, 38 ja 39. Nyt useat ryhmät esittävät näiden tarkistusten tekemistä. Niissä vaaditaan, että jäsenvaltiot sitoutuvat huolehtimaan siitä, että naiset ja miehet osallistuvat yhtä suuressa määrin päätöksentekoprosesseihin, että jäsenvaltiot nimeävät yhtä monta nais- ja miespuolista ehdokasta EU:n komiteoihin ja työryhmiin, että työmarkkinalainsäädäntöä parannetaan niin, että se heijastelee naisten ongelmia ja tarpeita, sekä - erityisesti - että niitä henkilöitä, jotka laativat kansallisen politiikan suuntaviivat, pitää kouluttaa, jotta he voisivat tehokkaammin liittää tasa-arvonäkökulman työhönsä, ja lopuksi, että jäsenvaltioissa otetaan käyttöön vuosittaiset mittauskelpoiset tavoitteet.
Lausuntoni noudattaa täysin Amsterdamin sopimusta, jossa kiinnitetään paljon enemmän huomiota tasa-arvoon kuin Maastrichtin ja Rooman sopimuksissa. Sopimuksessa kuvataan ennen kaikkea sitä, että EU:n keskeinen tehtävä on saavuttaa naisten ja miesten välinen tasa-arvo. Naisten syrjiminen työmarkkinoilla ei alenna pelkästään tuottavuutta, vaan se estää naisten kehittymistä yksilöinä, naisten kehittymistä ryhmänä ja koko yhteiskunnan kehittymistä.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää sydämellisesti enkä sano sitä vain muodon vuoksi. Hän on tehnyt mietinnön erittäin vaikeasta aiheesta ja saattanut loppuun hyvin merkittävän tehtävän vaikeissa oloissa. Mielestäni käsiteltävänä oleva mietintö on hyvä sellaisenaan. On tietenkin aina mahdollista esittää joitakin huomautuksia. Niitä voidaan tietenkin tehdä myös komission ehdotuksiin. Haluaisin tehdä kaksi huomautusta asiasta, ne eivät koske niinkään Menradin mietintöä, vaan itse komission raporttia.
Ensimmäiseksi haluan sanoa, että mielestäni on erittäin hyvä asia, että komissio arvioi jäsenvaltioita. Tiedän, että jäsenvaltiot eivät ole aina tyytyväisiä siihen, mutta on hyvin tärkeää, että niin tapahtuu. Jäsenvaltiot saavat nimittäin niin enemmän aikaan kuin silloin, jos niitä ei arvioitaisi.
Toiseksi haluan sanoa, että komission raportista puuttuu jokin tekijä, nimittäin väestötieteellinen tekijä. Väestötieteellinen tekijä voidaan jakaa kahteen osaan. Yhden osan muodostaa väestötiede sanan varsinaisessa merkityksessä ja toinen on maahanmuuton ja maastamuuton vaikutus työmarkkinoihin. Tästä aiheesta on kyllä olemassa lukuja, komissiokin laatii niitä, mutta niitä ei oteta riittävästi huomioon näiden suuntaviivojen yhteydessä. Haluan oikeastaan pyytää komissiota tutkimaan niitä tulevaisuudessa, sillä tämä on hyvin tärkeä asia.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa on keskusteltu pitkään tarkistuksista. Tarkistuksia oli kymmenittäin. Suuri osa niistä on ratkaistu. Mielestäni on valitettavaa, että ne tarkistukset on taas esitetty, etenkin siksi, että niiden esittäjät hyväksyivät Menradin mietinnön suurimmaksi osaksi.
Kuunneltuani edellistä puhujaa, Theorinia, minun on sanottava erityisesti, että tiedän esittelijän tehneen parhaansa mahdollisimman monen tarkistuksen sisällyttämiseksi mietintöön, mutta enää ei ole niin, että kaikki esitetyt tarkistukset, vaikka sama asia sanottaisiin kaksi tai kolme kertaa, olisi sisällytettävä mietintöön. Tämän uuden parlamentin voimasuhteet ovat toisenlaiset. Ei voi olla niin, että jos sosialistiryhmä on sitä mieltä, että tietyt tarkistukset on sisällytettävä mietintöön, ne pitää automaattisesti sisällyttää jokaiseen mietintöön. Niistä on äänestettävä. Rehellisesti sanottuna olen sitä mieltä, että se tapa, jolla etenkin Theorin on neuvotellut, on aiheuttanut närkästystä ja myös turhia erimielisyyksiä tästä mietinnöstä. Toivon, että se ei ole välttämätöntä tulevaisuudessa, jolloin voimme saavuttaa helpommin Menradin mietinnössä mainitut sinänsä hyvät tavoitteet.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission yhteisestä työllisyysraportista käy selvästi ilmi, että Euroopan unionin strategia alkaa kantaa hitaasti hedelmää. Edistystä tapahtuu etenkin silloin, kun jäsenvaltiot tekevät selviä ja yhteisiä sopimuksia. Meillä ei ole kuitenkaan missään tapauksessa syytä ryhtyä lepäämään laakereillamme. Vieläkin on liian paljon pitkäaikaistyöttömiä, joilla ei ole todellisia mahdollisuuksia työmarkkinoilla. Naisten ja vanhempien ihmisten osakaan ei ole aina ruusuinen samoilla työmarkkinoilla. Työn jakautuminen on yhä huonolla pohjalla ja esimerkiksi palveluihin sijoitetaan yhä liian vähän.
Lisäksi on olemassa huolestuttavia merkkejä siitä, että prosessi, joka käynnistettiin Luxemburgin huippukokouksen jälkeen, on nyt pysähtymässä Euroopan unionin lähentymisstrategian puuttumisen vuoksi. Kaikki jäsenvaltiot eivät ole yhtä innokkaita jatkamaan tätä prosessia. Arvoisa komission jäsen, olemmekin pettyneitä havaittuamme, kuinka kunnianhimottomia eronneen komission uusia, vuoden 2000 työllisyyspolitiikan suuntaviivoja koskevat ehdotukset olivat. Komissio ei asettanut minkäänlaista ylimääräistä painetta asian hoitamiseksi. Mielestäni me tarvitsemme sellaista painetta.
Minunkaan ryhmäni ei vaadi uusia suuntaviivoja. Me vaadimme kuitenkin sisällöllistä vahvistusta, joka saadaan aikaan asettamalla selkeät tavoitteet olemassa oleville suuntaviivoille.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijää sydämellisesti yhteistyöstä. Työskentely oli vaikeaa. Meidän piti tehdä työtä nopeasti, rohkenen kuitenkin sanoa, että pahoittelen sitä, että valiokunta ei voinut hyväksyä joitakin ryhmälleni ensisijaisen tärkeitä asioita, ja että me päätimmekin sitten, hyvä parlamentin jäsen Pronk, esittää tarkistukset uudestaan, koska ne ovat olennaisia meille. Ryhmälläni on mielestäni oikeus tähän.
Haluaisin korostaa joitakin kohtia. Ensiksi Euroopan unionin työllisyysstrategia ei saa rajoittua vain sen seuraamiseen, mitä kansallisella tasolla tapahtuu politiikan puitteissa. Mielestämme Euroopan unionin on itse annettava suurehko panos tähän. Siksi me haluamme, että työllisyyspolitiikan suuntaviivoja vahvistetaan ottamalla käyttöön erityiset määrälliset esikuva-analyysit Euroopan unionin tasolla. Olemme nimittäin havainneet, että on saavutettu edistystä, kun jäsenvaltiot ovat sopineet yhteisistä esikuva-analyyseistä, jotka liittyvät nuorten työttömien integraatioon. Ryhmäni ehdottaakin kolmen uuden eurooppalaisen päämäärän muotoilemista tuleville vuosille.
Ensiksi meistä on tärkeää, että saavutamme 65 prosentin asteen. Se on Jacques Delorsin valkoisen kirjan hengen mukaista ja sitä mieltä oli muuten myös edellinen komissio vuonna 1997 ennen sensuuria harjoittavan komission puuttumista asiaan.
Toiseksi haluamme, että otetaan käyttöön mallit pitkäaikaistyöttömiä varten ja sukupuolten välisen suuren eron puolittamiseksi. Siis sekä pitkäaikaistyöttömyyden että miesten ja naisten välisen suuren eron pitäisi puolittua viiden vuoden aikana.
Kolmas tärkeä huomautus: meidän on varottava, että emme ajaudu strategiamme puitteissa amerikkalaiseen käytäntöön, jossa työ ja sosiaaliturva ovat toisilleen vastakkaisia asioita. Haluammekin luoda työllisyyspolitiikan suuntaviivojen puitteissa siteen toisaalta työttömille annettujen uusien mahdollisuuksien aikaansaamisen ja uusien työpaikkojen välillä ja toisaalta niiden työpaikkojen laadun ja sosiaaliturvan välillä. Euroopan talous- ja rahaliitosta ja nyt myös työllisyydestä olemme sitä mieltä, että jäsenvaltioiden pitäisi pyrkiä samaan kuin kolme parhaiten menestyvää jäsenvaltiota. Haluamme oikeastaan myös sosiaalisen lähentymisstrategian työllisyysstrategian rinnalle. Haluamme asettaa tässä etusijalle köyhyyden vastustamisen. Rehellisesti sanottuna minun on miltei mahdotonta uskoa, että PPE:n kollegat ovat hylänneet valiokunnassa ehdotuksen Luxemburgin prosessin soveltamisesta myös sosiaaliturvapolitiikkaan. Sehän oli tärkeintä Pronkin mietinnössä, josta edellinen parlamentti äänesti. Olen sitä mieltä, hyvät kollegat, että niiden, jotka tarkoittavat hyvää - ja sosiaaliturva-asioissa, on lopultakin tunnustettava värinsä.
Parlamentti on tänä vuonna hyvin paljon myöhässä tämän asian käsittelyssä. Se johtuu vaaleista ja uuden komission nimittämisestä. Olen kuitenkin sitä mieltä, hyvät kollegat, että olemme astuneet pikku askeleen eteenpäin. Sillä, kuten esittelijäkin jo sanoi, neuvosto on pyytänyt meiltä ensimmäistä kertaa virallista lausuntoa. Älkäämme päästäkö käsistämme tilaisuutta vahvistaa Euroopan unionin tyllisyyspolitiikan suuntaviivoja ja tilaisuutta käynnistää samalla laadukkaisiin työpaikkoihin ja hyvään sosiaaliturvaan tähtäävää prosessia.

Jensen
Arvoisa puhemies, politiikka on kansallinen asia ja sitä sen tulee olla jatkossakin. Sen vuoksi ELDR-ryhmä pitää poliittista sopimusta hyvänä ratkaisuna ongelmaan, joka koskee sitä, kuinka läheisyysperiaate ja työllisyyspolitiikan koordinoinnin varmistaminen yhdistetään toisiinsa. Jäsenvaltioiden kertomukset siitä, miten ne noudattavat suuntaviivoja, eivät yksin riitä kertomaan sitä, miten maat selviävät kukin erikseen ja verrattuna toisiinsa, mutta se toimii myös vastavuoroisena inspiraation lähteenä, koska maat voivat ottaa oppia toistensa hyvistä tuloksista. Työllisyyspolitiikan konkreettinen muotoilu on kuitenkin kokonaan yksittäisten jäsenvaltioiden oma asia. Suurin osa työllisyys- ja työmarkkinapolitiikan hoitamisesta kuuluu paikalliselle tasolle.
Toisaalta työllisyyspolitiikan onnistuminen on ratkaisevaa julkistalouden terveen kehityksen kannalta, ja työllisyyspoliittista sopimusta ja makrotaloudellista yhteistyötä on järkevää tarkastella EU:n tasolla. Liberaaliryhmä ei kuitenkaan kannata poliittisissa suuntaviivoissa esitettäviä vaatimuksia siitä, että valtioiden on sovitettava työllisyyspoliittiset panoksensa tietynlaisiksi tiukkojen lukumääräisten tavoitteiden avulla. Yksittäiset maat määrittävät itse työllisyyspolitiikkansa painopistealueet, ja tässä yhteydessä me ELDR-ryhmän jäsenet olemme iloisia siitä, että liberaalinen työllisyyspolitiikka, jossa painotetaan oikeiden vero- ja sosiaalipoliittisten kannustimien varmistamista, vahvistaa nykyään asemiaan lähes kaikissa jäsenvaltioissa.
Työmarkkinaosapuolten välinen yhteistyö - sosiaalinen vuoropuhelu - perustuu EU-maissa eri perinteiden ja kulttuurien leimaamiin erilaisiin malleihin. Sitä on kunnioitettava. Ja on myös varmistuttava siitä, että hallitusten ja työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu ei jätä varjoon kansallisten parlamenttien ja EU:n parlamentin demokraattista prosessia.
Haluan lopuksi todeta, että komissio on työllisyysraportissa antanut suosituksia yksittäisille jäsenvaltioille. Siihen liittyy ongelmia, ja sen vuoksi on erittäin tärkeää, että komissio kertoo avoimesti, millä perusteella se antaa suosituksiaan.

Flautre
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin eurooppalaisessa strategiassa vahvistetaan työttömyyden torjunnan poliittista huomioon ottamista Euroopan tasolla. Tämä on sinänsä toivottavaa ja realistista, koska talous- ja rahapolitiikan laajat suuntaviivat vaikuttavat määrällisesti työllisyyteen Euroopan tasolla. Ja tämä on toivottavaa, jos haluamme lopettaa kilpailun, jota käydään alhaisimman sosiaaliturvan tason ehdoilla, sekä alueiden että sosiaaliluokkien välisen eriarvoisuuden lisääntymisen talousliitossa. Kaikesta huolimatta eurooppalaista työllisyysstrategiaa, siinä muodossa kuin se on laadittu, on toteutettu asteittain Luxemburgin huippukokouksesta alkaen, ja sille ovat ominaisia kiistanalaiset ideologiset perustat ja institutionaalisten käytäntöjen dynamiikan puute.
Joidenkin puheiden perusteella herää kysymys, miksi sitten tarvitsemme politiikkaa. Tästä on osoituksena eilinen keskustelu makrotaloudellisesta vuoropuhelusta: vakaan rahapolitiikan luultiin riittävän. Kukaan ei vielä ole osoittanut todeksi sitä väittämää, jonka mukaan rahan arvon vakauden ja kaikenlaisen kilpailun takaaminen riittää kohentamaan työllisyyttä. Tätä kohtaa koskevat epäilymme vahvistuivat viimeisen Strasbourgissa käymämme keskustelun aikana, jossa käsiteltiin Michelin-yhtiötä ja yritysten rakenneuudistuksia.
Sen jälkeen kun on todettu, että eurooppalaisen talouspolitiikan tavoitteena on työllisyys, kun siitä säädetään ja sitä vaaditaan suureen ääneen tarkistamatta koskaan tämän väitteen oikeutusta realistisesti ja pragmaattisesti, perustamissopimuksiin sisällytetään lopullisesti talouden ja sosiaalialan välinen alistussuhde. Tämä johtaa siihen, että viimeksi mainittua käytetään vain kilpailun hallintaan kaikkien taistellessa työpaikoista yhä ahtaammiksi käyvillä työmarkkinoilla. Tämän taloudellisen ja minimalistisen näkemyksen seurauksena hylätään ja lähes kielletään työpaikkojen luomisen keinoja koskeva keskustelu, joka poikkeaa näistä liberaalisen inspiraation opinkappaleista. Voidaanko ajatella, että 22:sta työllisyyden suuntaviivasta yksikään ei koske työajan määrällistä lyhentämistä? Yksikään niistä ei myöskään koske julkisia investointeja. Suuntaviivoissa tuetaan jopa hyvin niukasti paikallisia aloitteita työpaikkojen luomiseksi ja sivuutetaan kaikki yritykset tarkastella työpaikkojen laatua ja kestoa. Vaaditaan yksioikoisesti vain välittömiä tuloksia. On pyrittävä vähentämään työttömiksi ilmoittautuneiden määrää Euroopassa, vaikka köyhyysrajan alapuolella elävien määrä ei vähene.
Ennen kuin palautan mieliin Vihreät/ Euroopan vapaan allianssi -ryhmän ehdotukset, sallikaa minun mainita yksi pelonaihe. Joissakin eurooppalaisissa piireissä näyttää vallitsevan onnellinen optimismi, katseet ovat kiinnittyneet kasvun elpymiseen ja yksinomaan tilastoituja työttömiksi ilmoittautuneita koskeviin lukuihin. Hyvin monet poliittiset vastuuhenkilöt näyttävät unohtaneen, että useat luoduista työpaikoista ovat määräaikaisia tai osa-aikaisia, niiden valintaan ei ole saanut itse vaikuttaa ja niihin palkataan useimmiten naisia, eivätkä ne aina takaa työntekijöille riittäviä tuloja köyhyysrajan ylittämiseen. Koska kasvun kestävää ja laadullista luonnetta ei ole luotettavasti arvioitu, vaarana on aliarvioida niitä ponnisteluja, joita tarvitaan, jotta Euroopan rakentamiselle voitaisiin vihdoinkin antaa sosiaalinen luonne. Siksi meistä näyttää ehdottoman välttämättömältä arvioida eurooppalaisen strategian onnistumista tai epäonnistumista sellaisten osoittimien avulla, joilla mitataan samalla sekä työttömiksi ilmoittautuneiden määrää että elämäntasoa ja luotujen työpaikkojen laatua. Vasta sitten kun vähennämme epävarmuutta ja työttömyyttä, voimme katsoa Euroopan unionin edustavan kansalaisilleen edistynyttä sivilisaatiota.
Vihreiden mielestä kunnianhimoisen eurooppalaisen työllisyysstrategian valinnan olisi merkittävä useiden toimien käynnistämistä, joista useimpia ei ole nyt mainittu komission meille esittämissä suuntaviivoissa. Nuorten työttömien ja pitkäaikaistyöttömien tilannetta edistävien sitoumusten täytäntöönpanoa on nopeutettava. Tämä on totta. Työpaikkojen luomista on tuettava yhdistämällä useita tukipolitiikkoja kestävien toimintojen kehittämiseen.
On olennaisen tärkeää, että paikalliset työllisyyspoliittiset aloitteet asetetaan etusijalle, sosiaalitaloutta tuetaan takaamalla sille oma asema, ja kolmas sektori todella tunnustetaan, mukaan luettuna julkinen rahoitus, koska tällainen perinteisen julkisen sektorin ja tuottavan sektorin välillä oleva nouseva talous perustuu yhteiskuntaelämän kannalta hyödyllisten toimintojen luomiseen. On aloitettava laajoja kuulemisia ja julkisia keskusteluja, jotta voitaisiin päättää suurista töistä: joukkoliikenneverkostoista, energian säästöohjelmista sekä asuntojen kunnostamisesta ja rakentamisesta, jotka kaikki luovat monia työpaikkoja ja edistävät kaikkien ihmisten elämänlaatua.
Lopuksi on lyhennettävä työaikaa, tämähän on kielletty kysymys, josta Euroopassa ei saa keskustella. Meidän on löydettävä keinoja arvioida konkreettisesti työajan lyhentämistä koskevia aloitteita, joita toteutetaan joka tapauksessa tasa-arvoisesti tai epätasa-arvoisesti vähän kaikkialla Euroopassa. Ja jotta voisimme edistyä, meidän on todella panostettava kollektiiviseen järkeen. On ehdottoman välttämätöntä, että otetaan käyttöön politiikka, jonka mukaan tunnustetaan yhteishankkeet ja työttömien kuuleminen. On välttämätöntä, että työttömät säilyttävät ainakin täydet oikeutensa korvauksiin ja avustuksiin. Ehdotamme teille kahden tämänsuuntaisen tarkistuksen, tarkistusten 30 ja 31, erittäin voimakasta tukemista. Tulen pyytämään puhemieheltä, että äänestämme näistä tarkistuksista nimenhuutoäänestyksellä.
Lopuksi meidän on muutettava institutionaalisia käytäntöjä, jotta voimme todella panostaa demokratiakeskusteluun ja kaikkien osapuolien sitoumukseen. Meidän on löydettävä koko sosiaali- ja siviilialan vuoropuhelua koskevalle luvulle oikeusperusta seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, työttömyyshän on yksi Euroopan todella suurista ongelmista. Vaikka makrotaloudellinen politiikka on tietenkin tärkein tekijä, myös aktiivinen työmarkkinapolitiikka on ehdottoman välttämätön. Työmarkkinat pystyvät ohjaamaan itse itseään yhtä heikosti kuin muutkin monimutkaiset järjestelmät, sen vuoksi niitä on säänneltävä ja ohjattava. Kysymys onkin vain siitä, kuinka se tapahtuu.
Euroopan työmarkkinathan eroavat hyvin paljon toisistaan, ja niiden ohjattavuus ja säänneltävyys vaihtelevat. Ammatillisen järjestäytymisen taso on korkea tietyissä maissa. Niissä työmarkkinaosapuolet voivat itse olla pääosassa. Toisissa maissa pääosa kuuluu valtiolle ja työnvälityspalveluille. Ehkä työmarkkinoilla on tulevaisuudessakin oltava valmiita vahvistamaan yksittäisten työntekijöiden oikeuksia.
Kun komissio ja neuvosto laativat nyt työllisyyspoliittisia suunnitelmia ja -suuntaviivoja, huomiota on kiinnitettävä näihin kansallisiin eroihin. Tavoitteet voivat olla yhteisiä, mutta niihin pääsemisen on vaihdeltava kansallisten ja alueellisten olojen mukaan. Kaikkein tärkeintä on, että kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason toimijat haluavat osallistua siihen rakentavasti. Sen vuoksi Bryssel ei saa antaa käskyjä, vaan meidän on kuunneltava toimijoita ja saatava aikaan vuoropuhelu. Sen vuoksi minusta on hyvä, että komissio on nyt ryhtynyt voimakkaasti painottamaan paikallistason työpaikkojen luomisen merkitystä. Olin iloinen huomatessani, että yksi meneillään olevan työllisyyttä käsittelevän konferenssin pääaiheista on juuri paikallisten panosten merkitys; se on siis yksi kyseisen konferenssin pääaiheista.
Paikallisten, alueellisten, kansallisten sekä eurooppalaisten toimijoiden välinen yhteistyö ratkaisee, toimiiko Luxemburgin prosessi tehokkaasti. Mielestäni suunnittelua ja välineitä on tässä asiassa parannettava. Menradin laatima mietintö on hyvä askel tähän suuntaan, vaikka siinä mielestäni suurilta osin hyväksytäänkin olemassa oleva suunnittelutapa. Parlamentin on tehtävä jatkossa rohkeampia ehdotuksia ja aloitteita. Henkilökohtaisesti luulen, että lähentymisfilosofian tilalle on saatava kiinnostusta vaihteluun, moninaisuuteen, kokeiluun ja paikalliseen toimintaan. Työntekijöitä ei pidä tarkastella abstraktina työvoimana vaan aktiivisina osallistujina, joita suunnitteluprosessin on tuettava ja vahvistettava. Tämä on todellakin paljon tärkeämpää kuin se, että muotoilemme annettujen suuntaviivojen yksittäisiä yksityiskohtia.

Hyland
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen voimaansaattaminen 1. toukokuuta 1999 on epäilemättä varmistanut, että yhteisen työllisyyspolitiikan toimeenpanoon on kiinnitetty entistä enemmän huomiota. Uuden työllisyyden toteuttamisen keskeisenä tekijänä pitää olla se, että työmahdollisuuksien tasapuolinen jakautuminen kaikissa jäsenvaltioissa pitää taata hajasijoittamalla ja hajauttamalla. Se on oikein ja sopivaa vain siinä mielessä, että 11 maata 15:stä ottaa käyttöön Euroopan yhteisen rahajärjestelmän. Siinä otetaan myös huomioon se, että sisämarkkinoiden toimintaan liittyy vielä monia sosiaalisia ongelmia, joita esiintyy sekä Euroopan kaupunki- että maaseutualueilla ja tietenkin omassa maassani, Irlannissa.
Työttömyys vähenee Euroopan unionissa ja Irlannissa se on vähän yli 6 %. Kouluttamattomilla ihmisillä on kuitenkin pienet tai olemattomat mahdollisuudet saada taloudellisesti kannattavaa ja antoisaa työtä, elleivät he opiskele uutta ammattia tai käy työharjoittelussa. Jäsenvaltioiden hallitusten pitää myös ottaa huomioon uuden Euroopan sosiaalirahaston sääntöjen mukaiset määräykset. Nämä säännöt varmistavat pohjimmiltaan sen, että jäsenvaltiot tukevat ohjelmia, jotka ottavat huomioon työharjoittelussa tapahtuvat muutokset ja tarpeen edistää yrittäjyyttä, ja tukevat lisäksi paikallisia ohjelmia työpaikkojen luomiseksi. Tämä viimeksi mainittu seikka on erityisen tärkeä minulle ja äänestäjilleni Leinsterin provinssissa. Kansallisten ja unionin jäsenvaltioiden hallitusten on tuettava paikallisten työpaikkojen luomiseen tähtääviä aloitteita. Paikallisyhteisöille, yksityiselle, julkiselle ja vapaaehtoissektorille on sallittava niiden yhteisten edellytysten yhdistäminen työpaikkojen luomiseksi pk-yrityksiin niiden kulloisellakin alueella. Sen vuoksi tuin Leader-aloitetta sekä nyt että aiemmin ja tuen uutta Equal-ohjelmaa. Tämäkin on osa prosessia, jonka tavoitteena on hajauttaa EU:n ja kansallisten työpaikkoja luovien aloitteiden toteuttaminen.
Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on toteutettava ohjelmia, joissa otetaan huomioon jatkuvasti muuttuva tilanne sekä kaupunki- että maaseutualueilla. Tämä tarkoittaa myös sitä, että meidän on keskityttävä olemassa oleviin esteisiin, jotka estävät miehiä, ja erityisesti naisia, ottamasta vastaan työtä, erityisesti maaseudulla.
Yksi tällaisista ongelmista koskee tarvetta lisätä lastenhoitopalveluja naisille, jotka ottavat maassani ja tosiasiassa koko Euroopassa vastaan työtä maaseudulla. Irlannin näkökulmasta katsottuna olen aivan tyytyväinen hallituksen äskettäin julkaisemaan valkoiseen kirjaan, joka koskee maaseudun kehitystä. Hallitus tunnustaa täysin, että sen on kehitettävä strategiaohjelma, jos se haluaa luoda uusia työpaikkoja Irlannin maaseudulla toimiviin pk-yrityksiin. Ohjelmaan luontaisesti kuuluva osa koskee tarvetta kehittää lastenhoitopalveluja, joita ei aiemmin yksinkertaisesti ole ollut olemassa. Lastenhoitopalvelujen puute on todellinen ja perustava este naisten työssäkäynnille.

Van Dam
Arvoisa puhemies, työllisyyspolitiikka on alue, jolla Euroopan unioni ei tunne sitovaa lainsäädäntöä. Näin on oltavakin. Työttömyyden vakavaan ongelmaan on nimittäin puututtava tavalla, joka on kaikkein tehokkain. Politiikkaa on siksi sovellettava paikallisten tai alueellisten työmarkkinoiden tarpeisiin.
Tämä lähestymistapa edellyttää sitä, että suuntaviivat ovat yleismaailmallisia, jotta jäsenvaltioilla olisi riittävästi toimintavapautta. Komission suunnitelmat valvoa tarkemmin politiikan suunnittelua ja politiikan tuloksia kansallisella tasolla ovat hyvää tarkoittavia. Niillä on kuitenkin todennäköisesti päinvastainen vaikutus. Etenkin jos tässä käytetään määrällistä lähestymistapaa: toimenpiteiden, tukijärjestelyjen ja työllisyyshankkeiden määrän laskemista. Tällainen laskutoimitus ei kerro mitään poliittisten toimenpiteiden laajuudesta, laadusta ja kekseliäisyydestä. Jäsenvaltioiden välinen vertaispaine pääsee paremmin oikeuksiinsa, jos käydään sisällöllisiä neuvotteluja, vaihdetaan hyviä kokemuksia ja annetaan erityisiä suosituksia, joista on jäsenvaltioille todellista hyötyä.
Voiko neuvoston edustaja selvittää, minkälaisia suuntaviivat ovat verrattuna EU:n muuhun politiikkaan? Neuvosto hylkäsi juuri ennen kesää ehdotuksen energiaverotuksen nostamisesta ja työn verotuksen laskemisesta. Esillä olevissa suuntaviivoissa suositellaan tarkistuksessa 14 juuri tätä. Mistä tämä ristiriitainen lähestymistapa johtuu?
Lopuksi olen tyytyväinen siihen, että pyritään perheystävällisempään politiikkaan, jossa otetaan huomioon modernin yhteiskuntamme individualistiset suuntaukset. Samanaikaisesti pelkään, että tässä tehdään turhaa työtä, niin kauan kuin kulttuurissamme on vallalla ajatus, että ihmisellä on merkitystä vain, jos hän on palkkatyössä. Juuri yhteiskunnan taloudellistaminen ja markkina-ajattelun tunkeutuminen lähes kaikille yhteiskunnan alueille vaikuttavat kielteisesti perheisiin ja asettavat ihmisyyden paineen alaiseksi. Pyydän komissiota ja jäsenvaltioita tekemään suuren muutoksen politiikassaan.

Cappato
Arvoisa puhemies, meidän on määrä keskustella ehdotuksesta työllisyyskomitean perustamiseksi. Usein komiteoiden perustamiset ovat itse asiassa ratkaisuja, joihin turvaudutaan juuri silloin, kun jotakin ongelmaa ei haluta kohdata tai sitä ei pystytä kohtaamaan, tai ei ole valtaa tai oikeudellista perustaa. Mielestäni tämä on tosiasiassa ensimmäinen ongelmamme, toisin sanoen, kuka päättää työllisyyspolitiikkaan liittyvistä aiheista. Olemme jo todenneet, että Kölnissä Euroopan parlamentti jätettiin lähes kokonaan syrjään; mielestäni parlamentin pitäisi kuitenkin täysin osallistua näiden asioiden käsittelyyn, varsinkin kun otetaan huomioon se, että työllisyyteen liittyvät Euroopan tason politiikat jo itsessään ovat ehdotuksenomaisia, suuntaa antavia, niillä pyritään rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä koordinointia toisin sanoen se ei ole todellista varsinaista päätösvaltaa, mitä pidän toissijaisuusperiaatteen kannalta kaiken kaikkiaan myönteisenä, vaan melko rajoitettua valtaa. Sen sijaan komitea, epäpoliittinen komitea, on vaarassa muuttua nimenomaan selvitystoimistoksi, jossa väittelyn dramaattisuutta pyritään lieventämään, löytämään olemassa olevia poliittisia vaihtoehtoja juuri neutraalin ja epäpoliittisen konsensuksen nimissä, ja näitä ei työllisyyttä koskevissa asioissa uskoakseni ole mahdollista löytää.
Komiteoiden järjestelmän, palkkaneuvottelujen ja sosiaalisen vuoropuhelun järjestelmän ei pidä korvata parlamentaarisia menettelytapoja. Sen ei pidä tehdä sitä eurooppalaisella tasolla, mutta ei tietenkään myöskään kansallisella tasolla, sillä milloin käydään sosiaalista vuoropuhelua joka todellisuudessa merkitsee vuoropuhelua suurten työntekijäjärjestöjen, jotka usein edustavat talouden perinteisimpiä aloja, ja suuryritysten välillä se on usein vuoropuhelua, yhteistyötä, palkkaneuvotteluja, joiden tuloksena suljetaan ulkopuolelle ne, jotka tällä hetkellä ovat eurooppalaisten talouden järjestelmien laitamilla, toisin sanoen työttömät, maahanmuuttajat, juuri ne, jotka on tuomittu jäämään sisäpiiriin kuuluvien järjestelmän ulkopuolelle, jotka jäävät taattujen työpaikkojen järjestelmän ulkopuolelle. Työllisyyteen liittyvän politiikan suuntaviivoista puuttuu näet eräs merkittävä tekijä, ja tämä puuttuva tekijä on maahanmuutto. Meillä Euroopan unionina ja jäsenvaltioina pitäisi itse asiassa olla rohkeutta vaatia ja edistää satojentuhansien henkilöiden maahanmuuttoa, sillä tällä hetkellä ainoastaan Euroopan unionin ulkopuolelta tulevat voivat ottaa hoitaakseen työt, jotka edellyttävät korkeinta innovaatiotasoa, sillä yksin tällä hetkellä Euroopan unionissa olevat työntekijät eivät työvoiman rakenteen vuoksi voi näitä töitä tehdä. Rohkea ja aktiivinen työllisyyttä ja maahanmuuttoa koskeva politiikka voi myötävaikuttaa työllisyyteen Euroopan unionissa.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Ennen keskustelun jatkamista tahtoisin tehdä erään ilmoituksen. Kuten monet teistä muistavat, viime lokakuun 28. päivänä Strasbourgin istunnossa työntekoa häiritsi vahinko, joka liittyi siihen, että erääseen päätöslauselmaehdotukseen oli tehty muutos ilman eräiden allekirjoittajien suostumusta. Tämä päätöslauselmaehdotus käsitteli yritysten rakenneuudistusta ja Michelin-yhtiön mainintaa siinä.
Pääsihteerin minulle toimittamien tietojen mukaan tapahtuneen vahingon syynä oli toisaalta kommunikaation puute parlamentin ryhmien välillä ja toisaalta koordinoinnin puute ryhmien ja pääsihteeristön osastojen välillä.
Minä, samoin kuin te, toivon, ettei tällaista vahinkoa tapahtuisi toista kertaa, vahinkoa, joka todennäköisesti johtui eräistä tähän parlamenttiin sitkeästi juurtuneista toimintatavoista, sekä parlamentin jäsenten että poliittisten ryhmien sihteeristöjen ja pääsihteeristön tasolla.
Luonnollisesti ne kollegat, jotka haluavat nähdä pääsihteerin minulle pyynnöstäni toimittaman ilmoituksen, saavat ilmoituksen tekstin nähtäväkseen pääsihteeristöstä.

Turco
Arvoisa puhemies, tulos, johon päädyitte toimeenpanemassanne tutkimuksessa, joka koski asiakirjaa, joka ei ollut samanlainen kuin silloin, kun asiasta päätettiin, tuntuu minusta aavistuksen verran byrokraattiselta siinä mielessä, että esillä ollut ongelma koski asiakirjaa, joka oli korvattu toisella eräiden allekirjoittajien tietämättä. Tämä siis oli aihe, eikä vastaus siis lainkaan liity esillä olleeseen ongelmaan.

Puhemies
Älkäämme palatko toisessa istunnossa käytyyn väittelyyn: vastaus on se, jonka olen esittänyt, ja se on sen tutkimuksen tulos, jota ehdotin ja jonka kaikki hyväksyivät, tutkimuksen suoritti pääsihteeristö, joka päätyi tähän johtopäätökseen.

Flautre
Arvoisa puhemies, onko tämä parlamentin jäsenille kompromissina esitetty teksti sama vai ei kuin se, jonka poliittiset ryhmät ovat allekirjoittaneet? Vastaus on kielteinen. Minusta on erittäin vaarallista, että puhemies hyväksyy tämänkaltaisen käytännön, joka aiheuttaa epäilyjä demokratian uskottavuudesta osastoissa.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Flautre, torjun esittämänne arvion ja pyydän teitä lukemaan pääsihteerin minulle toimittaman kirjeen. Te, samoin kuin kaikki parlamentin jäsenet, voitte saada sen nähtäväksenne, ja varmastikin harkitsette sen seurauksena uudelleen esittämäänne huomautusta.

Työllisyys (jatkoa)
Cocilovo
Arvoisa puhemies, minäkin tahtoisin ilmaista arvonantoni sille erinomaiselle työlle, jota esittelijä on tehnyt erittäin vaikean aiheen parissa vaativissa oloissa.
Aiheen vaikeutta todistavat kaksi seikkaa: vallitsee lähes täydellinen ja yleinen yksimielisyys siitä, että taistelussa työttömyyttä vastaan on kiireellistä ja tärkeää soveltaa tehokkaita politiikkoja, ja siitä, että tämän on tapahduttava puitteissa, joissa myönteisen talouskehityksen välttämätön tukeminen turvaa sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja eurooppalaisen sosiaalisen mallin.
Olojen monimutkaisuus käy ilmi siitä, että kaikki tämä yksimielisyys ja mielipiteiden lähentyminen näiden tavoitteiden osalta on usein kuitenkin vaarassa murtua silloin, kun pitäisi nimetä myös hoitomuodot ja toimintasuunnitelmat. Keskityn siis niihin seikkoihin, joita nähdäkseni voidaan tulevaisuudessa vahvistaa ja jotka saattavat tässä keskustelussa olla huomionarvoisia seikkoja.
Ensinnäkin katson, että meidän toimemme, yhteisön toimielinten yhteiset toimet jäsenvaltioissa työllisyyden lisäämiseksi harjoitetun tarjonnan politiikan osalta ovat merkittäviä mutta eivät riittäviä; työhön, työllisyyteen, työmarkkinoiden hallintaan ja rakenteellisiin tekijöihin ja makrotaloudellisiin puitteisiin liittyvien politiikkojen välinen koordinointi on riittämätöntä; mielestäni rakenteiden suunnittelu on riittämätöntä samoin kuin panostaminen sellaisiin tehokkaisiin yhteisön toimielimiin, jotka kykenevät hallitsemaan näitä prosesseja, joiden osalta toimivaltojen ja kansallisvaltioiden oikeuksien kunnioittaminen ei riitä. Tältä osin tahtoisin vain osoittaa erään rajoituksen niille kollegoilleni, jotka puolestaan aina ja kaikkialla osoittavat ymmärtämystä viimeksi mainituille seikoille. Pidämme työttömyyttä sairautena, jota vastaan on taisteltava, emme missään nimessä olosuhteena, jota voidaan käyttää hyväksi myös valtiojärjestelmien ja tuotantojärjestelmien välisessä kilpailussa sellaiseen rakenteelliseen kilpailuun, joka perustuu kilpailukyvyn nostamiseen työoloja huonontamalla. En ole koskaan oikein perusteellisesti ymmärtänyt mitä tarkoitetaan, kun viitataan työllisyyden sosiaaliseen sisältöön, mutta toisaalta tiedän tietenkin, ettei perusluonteiseen turvaan ja keskeisten sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden heikentämiseen perustuva työllisyyden arvostaminen ole mahdollista.
Lopuksi, työmarkkinatoimien, koulutuksen ja ammatillisen pätevöitymisen, kaikkien merkittävien suuntaviivojen osalta lähentyminen näyttää minusta riittämättömältä, myös mitä tulee uskottaviin keinoihin mitata näiden politiikkojen tehokkuutta kansallisten poliittisten suunnitelmien puitteissa, ja kuitenkin yhteisön toimielimet ovat sitoutuneet tarkkailemaan niiden menestystä ja tuloksia. Kun korvaavat ja passiiviset politiikat hylätään ja siirrytään harjoittamaan aktiivisia politiikkoja, emme voi tyytyä sanojen huolettomaan käyttelyyn: tärkeitä ovat ammattikoulutuksen, koulutuksen ja ammatillisen pätevöitymisen edistämiseksi tehdyt teot. Kun keskustellaan miljoonien ihmisten kärsimyksistä, tilastot voivat usein valehdella. Emme voi sallia sitä, että niitä käytetään samaan tapaan kuin juopot käyttävät katulamppuja: ei valona joka valaisee katua, jota pitkin kävellään, vaan tukena, johon voi nojata välttyäkseen kaatumasta.

Andersson
Arvoisa puhemies, EU:n talouspoliittinen yhteistyö on kehittynyt. EMU on onnistunut siinä mielessä, että valtioiden laatiessa yhteisiä tavoitteita inflaatiosta, korkotasosta ja budjettialijäämästä, kävi ilmi, että tällainen yhteensovittaminen on helpottanut päämäärien saavuttamista. Inflaatio on nyt matala, korkotaso on matala, ja budjettialijäämät ovat matalat tai niitä ei enää ole. Talousasioissa tehdään kuitenkin aivan liian yksipuolista yhteistyötä. Sen vuoksi otimme myös esiin työllisyysasioissa tehtävän yhteistyön, jotta se olisi yhtä tärkeää kuin talousasioissa tehtävä yhteistyö. Tämä oli mahdollista Amsterdamin sopimuksen ja Luxemburgin prosessin aloittamisen avulla.
Nyt keskustelemme ensi vuoden, siis vuoden 2000, suuntaviivoista. Komissio on tehnyt oikein laatiessaan nämä suuntaviivat viimevuotisten suuntaviivojen pohjalta ja välttäessään liian suurten vuosittaisten muutosten tekemistä. Mielestämme olisi kuitenkin hyvä, jos selkeyttä lisättäisiin muutamissa asioissa. Sallikaa minun ottaa esiin näistä asioista muutamia.
Ensiksikin taloudellisten suuntaviivojen ja työllisyyspoliittisten suuntaviivojen muotoilun täytyy olla yhtenäisempää. Toiseksi, kuten Van Lanckerkin mainitsi, meidän täytyy saada selkeämmät tavoitteet, jotka liittyvät työllisyystason parantamiseen ja pitkäaikaistyöttömyyden vähentämiseen. On tärkeää, että asetamme tavoitteita näissä asioissa ja että meillä on esikuva-analyysi tulevaisuutta ajatellen, jotta voimme saavuttaa tavoitteet.
Haluan kuitenkin pääasiassa pysytellä sosiaaliturvajärjestelmissä. Tarkistuksessa 1 sanotaan, että parlamentti kehottaa erityisesti luomaan työllisyydelle Luxemburgin prosessin mukaisen sosiaalista lähentymistä koskevan strategian, jonka avulla voidaan varmistaa, että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoite asetetaan etusijalle talouspolitiikan ja politiikan kehittämisessä. Emme sano tätä ensimmäistä kertaa, vaan parlamentti sanoi suunnilleen näin myös Pronkin mietinnön yhteydessä. Tätä oli viisasta tukea silloin - ja tätä on viisasta tukea nytkin. Pronk sanoi aiemmin, että emme voi aina tukea sosiaalidemokraattisia ehdotuksia. Ymmärrän sen, mutta jokainen voisi varmaan tukea omia ehdotuksiaan. Ne, jotka olivat viisaita vuosi sitten, ovat yhtä viisaita edelleenkin.
Mikä yhteys taloudellisella kehityksellä, työllisyydellä ja sosiaaliturvajärjestelmällä sitten on? Niiden välillä on todellakin yhteys, koska taloudellinen vakaus on välttämätöntä työllisyyden kasvulle, ja hyvä työllisyys on välttämätöntä sosiaalijärjestelmien turvaamiseksi.
Lopuksi: eikö tämä ole ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa? Vastaus on kielteinen! Jos tulkitsemme työllisyysstrategian muodostumista, niin se muodostuu toisaalta yhteisistä tavoitteista ja toisaalta politiikan muotoilusta paikallisella tasolla. Samoin käy pyrkiessämme sosiaaliseen lähentymiseen. Asetamme useita yhteisiä tavoitteita köyhyyden vastustamiseksi, kestävien eläkejärjestelmien saavuttamiseksi, hyvän terveyden- ja sairaanhoidon turvaamiseksi kaikille ja sellaisen järjestelmän luomiseksi, joka kannustaisi työllisyyden lisäämiseen - se ei ole ristiriidassa läheisyysperiaatteen kanssa.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää hänen tekemästään erinomaisesta työstä, ja minun on korostettava, että se kiistämätön tieto, että työttömyys on alentunut 10,1 prosentista 9,4 prosenttiin on ilman muuta myönteinen seikka, samoin kuin on myönteistä Euroopan unionin työllisyyttä koskeva neljään keskeiseen pilariin perustuva politiikka, joihin kuitenkin tahtoisin lisätä kieltenopetusta ja maahanmuuttoa koskevat kysymykset.
Mielestämme olisi myös tarpeen arvioida syvällisemmin, yhteisön tasolla, sellaisten tahojen luomista, jotka voivat tehokkaasti valvoa ja ohjata tätä kehitystä. Katsomme myös, että Eurooppa voi ja sen täytyy tehdä enemmän, sillä euron käyttöönoton jälkeen Eurooppa on elinkelpoinen, mikäli luomme sosiaalisen Euroopan, solidaarisen Euroopan, turvallisen Euroopan, jossa makrotaloudelliset politiikat ovat tehokkaampia ja liittyvät kiinteästi rakenteellisiin uudistuksiin, jotka vakiinnuttavat ja parantavat valtioiden julkista taloutta.
On totta, että työllisyyspolitiikat ovat kansallisia politiikkoja, mutta totta on myös se, että ne on nyt tuotava eurooppalaiselle tasolle, sillä ainoastaan palkkaneuvottelujen ja sosiaalisen vuoropuhelun kautta voimme vahvistaa myös Euroopan parlamentin valtaa työllisyyspolitiikan osalta, sillä se on politiikkaa, joka lopultakin tarjoaa Euroopalle mahdollisuuden muodostaa taloudelliseen rakenteen lisäksi myös selkeän poliittisen rakenteen.

Lipietz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suuntaviivoissa painotetaan oikeutetusti työllistettävyyttä eli työnhakijoiden mahdollisuutta saada työpaikka, jota he ovat hakeneet. Meidän ei kuitenkaan pidä koskaan unohtaa, että kyse on vain yhdestä mahdollisuudesta; tämän mahdollisuuden ja työllisyyden todellisuuden välillä kaikki riippuu työpaikkojen tarjonnasta yhteiskunnassa. Suuntaviivoissa puhutaan tässä yhteydessä yrittämiskyvystä; tässä asiassa siinä ollaan oikeassa, mutta yrittäjä tarvitsee onnistuakseen suosiollista politiikkaa, alhaisia korkotasoja, kilpailukykyisen euron ja ennen kaikkea hänen on tiedettävä, kuinka monta tarjottua työpaikkaa asianomainen yrittäjätoiminta vastaa. Tämä on kasvun olennainen ongelma työpaikoilla mitattuna.
Myönnätte, että kasvun jääminen alle 2,4 prosentin ei merkitse työttömyyden vähenemistä. Ranska torjuu nykyisin tämän määritelmä, koska se pitää työajan lyhentämistä koskevaa politiikkaa vielä liian varovaisena. Toivokaamme, että se jouduttaa politiikkaansa ja ulottaa sen koskemaan koordinoidusti koko Eurooppaa.
Lopuksi on olemassa eräs työpaikkoja erityisesti synnyttävä yrittäjyyden muoto eli osuuskunnat, yhteisöt, kolmas sektori. Tälle sektorille on annettava etenkin verotuksessa erityisasema, ja teille esittämiemme tarkistusten luonne on tämänsuuntainen.

Ainardi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on ehkä paradoksi, mutta Menradin mietinnön ansiosta työttömyys palaa jälleen eurooppalaisen keskustelun keskipisteeseen.
Euroopan tilanne on huono, täällä on 17 miljoonaa työtöntä ja 60 miljoonaa köyhää. Jos työpaikkojen määrä onkin säilynyt yhteisössä samalla tasolla kuin vuonna 1994, niin tämä johtuu pääasiassa epävarmuuden räjähdysmäisestä lisääntymisestä. Olemme vielä todella kaukana tavoitellusta tuloksesta. Unioni tarvitsee kunnianhimoista politiikkaa, sekä vapaaehtoisia että sitovia toimenpiteitä nykyisin vallalla olevien vahingollisten ajatusmallien sijasta. Kun rahat pitäisi käyttää ihmisten ja yhteiskuntiemme tarpeisiin vastaamiseksi, Michelin-yhtiön oikeustapaus symboloi rahan lain diktatuuria talouden ja yksilöiden kustannuksella.
Euroopan kansalaiset odottavat voimakkaita merkkejä parlamentiltamme. Jotta suuntaviivat olisivat tehokkaat, niihin olisi siis sisällytettävä sitovia määrällisiä tavoitteita työpaikkojen luomiseksi. Käsittelemme työajan lyhentämistä palkkoja laskematta, ilman joustavuutta tai epävarmuuden lisääntymisen huomioon ottamista, vaikka lähestymme vuotta 2000. Unionin olisi oltava kunnianhimoinen rahan käyttämiseksi työllistämistä varten, siten että yrityksille annettua julkista tukea valvotaan sellaisen luottopolitiikan avulla, jolla rangaistaan vahingollisista käytännöistä mutta edistetään työpaikkojen luomista.
Lopuksi yhtäläisten mahdollisuuksien vaatiminen edellyttää naisten kaikenlaisen syrjinnän kieltämistä, etenkin palkkojen osalta.
On totta, että Menrad on tehnyt erinomaista työtä vaikeissa olosuhteissa. Mietintöön sisältyy hyviä asioita, mutta se ei minusta vastaa vaatimuksia ja odotuksia huolimatta siitä, että siinä on otettu huomioon tiettyjä tarkistuksia, joista on keskustelu komissiossa. On siten normaalia, että ryhmäni ja muut ryhmät ovat esittäneet täällä uudestaan tärkeitä tarkistuksia; parlamenttimme todellinen tahto riippuu siitä, miten se ottaa nämä tarkistukset huomioon.

Nobilia
Arvoisa puhemies, ilmaisen UEN-ryhmän nimissä arvonantomme Menradin laatimalle mietinnölle. Minun on myös sanottava, että vaikka tässä työssä ei luoda yhteisön lainsäädäntöä, ei ole mahdollista jättää huomiotta parlamentin tätä unionin kannalta ensisijaisen tärkeäksi määriteltyä aihetta, toisin sanoen kysymystä, koskevan kannan merkitystä. Sen avun ohella, mitä Menradin on ollut ilo saada, hänen mietinnöstään on mielestäni tullut nyt niin hyvä kuin voi vain olla ottaen huomioon ne rajoitukset, joita itse aiheen asettamat rajoitukset, parlamentin toimivalta ja Euroopan rakentamisen tapa tarjoavat. Työllisyyttä koskevan ongelman ratkaisu ei kuitenkaan piile siinä arvostettavassa työssä, jota parlamentti voi tehdä nyt ja tulevaisuudessa, vaan paljon laajemmassa ympäristössä, jota luonnehtivat milloin päällekkäiset toimivallat milloin hämäräksi jäävät sisällöt.
Parlamentin tätä aihetta koskevat suuntaviivat ja arviot ovat varmastikin arvokkaita, mutta ennen tätä on seikkoja, jotka minusta näyttävät ristiriitaisilta. Eilen kuuntelimme puheenvuoroja, jotka koskevat pian alkavaa neuvoston ja komission makrotaloudellista vuoropuhelua, ilman että niissä olisi tuotu esiin kuten todettiin vaikutelmia ja toimintamalleja. Ei kuitenkaan edes tämä seikka ollut niin häiritsevä, vaan keskustelun henki, joka oli lähinnä sattumanvarainen, toiveikas, mutta haluton koordinoimaan. Yhtenäisvaluutan myötä ilmaistu päämäärä näyttää olevan se, että herätetään luottamus talouspolitiikkaan rahapolitiikan, hintojen ja budjettipolitiikan vakauden sekä maltillisten palkkaratkaisujen ja joustavuuden avulla. Tästä huolimatta kansallinen makrotaloudellinen vuoropuhelu on viety alueelliselle tasolle, palkkaneuvottelut koskevat alueita ja maakuntia ja niiden kykyä ohjailla myös rakenteellisten välineiden käyttöä ja laatia paikallisen kehityksen malleja. Minusta ei kuitenkaan näytä siltä, että alueiden komitea ottaa osaa eurooppalaiseen makrovuoropuheluun, eikä siltä, että olisi olemassa osoittimia, joilla voitaisiin arvioida valtioiden toimia paikallisen tason politiikkojen luomisessa, joka usein on uskottu vain sosiaalisten osapuolten aktiivisuuden ja hyvän tahdon varaan.
Lisäksi eräs työllisyysstrategioiden ja sosiaalisen integraation keskeisistä rooleista on varattu nimenomaan näille sosiaalisille osapuolille, eikä niiden roolia, ennen kaikkea niiden roolia kansalaisjärjestöinä, ole vielä selkeästi määritetty. On vielä muutakin: kysymys ei voi olla vain itsetarkoituksellisesta palkkamaltista ja joustavuudesta, koska se vääristäisi kansallisten vuoropuheluiden luonnetta ja henkeä, sosiaalisen suojan ylläpitoa ja kaikkia niitä ohjailun välineitä, joista on neuvoteltu alueellisella tasolla ja jotka voivat ottaa huomioon paitsi pienet ja keskisuuret yritykset myös kunkin alueen perinteeseen ja luonteeseen kuuluvat alat. Verot ja turvallisuus eivät tietenkään ole toisarvoisia, päinvastoin ne ovat tärkeämpiä kuin maltilliset palkkaratkaisut ja joustavuus. Toivomme, että voidaan luoda pelkästään eurooppalainen, avoimempi mutta samalla myös määrätietoisempi malli, missä valtioita ei kaikkine eroineenkaan eroteltaisi vain voimakkaisiin ja heikkoihin.

Krarup
Komission raportin sivulta 13 voi lukea, että työllisyysaste on kaikkein korkein Tanskassa, ja siinä mainitaan kaksi muutakin maata. Kyse on niistä kolmesta maasta, jotka eivät kuulu euroalueeseen. Se on itsessään huomionarvoista. Haluaisin käsitellä lähemmin nokkelaa ilmaisua "työllisyysaste". Tämän kiertoilmaisun avulla peitetään se ongelma, että tässä maailman rikkaimmassa osassa on 60 miljoonaa kansalaista, jotka elävät köyhyysrajan alapuolella, ja että työttömiä on yli 20 miljoonaa. On huomionarvoista ja ajatuksia herättävää, että työllisyysaste on korkeampi euroalueeseen kuulumattomissa maissa, ja jos mennään Euroopan unionin ulkopuolelle, huomaamme, että naapurimaassamme Norjassa työllisyysaste on vieläkin korkeampi. Tämän ongelman, yhteisömme häpeätahran, suurin syy on makrotaloudessa. Nimenomaan EMUn lähentymiskriteerit lisäävät työttömyyttä. Tanskassa pidetyn Amsterdamin sopimuksesta käydyn äänestyksen yhteydessä saimme tietää, että EU:ssa oltiin siirtymässä kohti aktiivista työttömyyden vastaista taistelua. Sitä emme ole koskaan uskoneet. Makrotaloudellinen todellisuus on aivan päinvastainen. EMU-hanke saa aikaan työttömyyttä ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan kannalta on selvää, että se edellyttää paikallisia, kansallisia toimia jo senkin vuoksi, että unionin jäsenvaltioiden työmarkkinat ovat järjestäytyneet niin eri tavalla, että on mahdotonta toteuttaa muita kuin melko yleisluonteisia ei-sitovia asioita, jotka sisältyvät käsiteltävänä olevaan ehdotukseen. Sanoja on paljon, mutta sanojen ja todellisuuden välillä vallitsee selvä ristiriita.

Lang
Arvoisa puhemies, Euroopan työttömyys- ja köyhyysluvut ovat edelleen katastrofaalisia: 60 miljoonaa köyhää, työttömiä 9 %, nuoria työttömiä 25 %; tämä ei tosiaankaan ole niin kutsuttu myönteinen tulos etenkään, kun otetaan huomioon, että tilanteen kohentuminen vuonna 1999 johtuu ennen kaikkea suhdanteiden parantumisesta, johon hallitukset tai Euroopan unioni eivät voi mitenkään vaikuttaa. Ranskassa voitaisiin jopa sanoa, että sellaisten työpaikkojen luominen, joissa työntekijän asemapaikka vaihtelee, tapahtuu ilman hallituksen politiikkaakin.
Tosiasiassa Menradin kahta mietintöä lukiessa ei voi olla ajattelematta, että Euroopan unioni haluaa esiintyä hengenpelastajana, vaikka sen politiikka on hyvin suurelta osin vastuussa niistä sosiaalisista onnettomuuksista, joista kymmenet miljoonat eurooppalaiset kärsivät. Bryssel on Amsterdamin sopimuksesta alkaen saanut virallisesti, täydellisesti ja laillisesti toimivaltaa uudella alueella, jolla se voi toimia sosiaali- ja työllisyysalaa haittaavalla tavalla. Itse asiassa ei koskaan toisteta liikaa sitä, että nämä sisäisesti äärimmäisen liberaalit ja ulkoisesti äärimmäisen maailmanlaajuiset politiikat sekä rajojen avaamisen ja kuningas-markkinoiden palvonta ovat syypäitä talouksiemme nykytilanteeseen.
Tietyt komission ehdottamat suuntaviivat saattavat näyttää myönteisiltä. Voimme jopa hämmästykseksemme löytää niiden joukosta vapaaehtoista perhepolitiikkaa koskevia järkeviä ehdotuksia. Mutta nämä hyvät ajatukset eivät etene otsikoita pidemmälle, kun taas yksityiskohtaisten toimenpiteiden tarkastelu paljastaa unionin toiminnan todellisen luonteen työllisyyden alalla. Tämä toiminto on vain tekosyy Brysselin toimivaltojen laajentamiseksi aloilla, joissa sen väliintulosta on vain haittaa: sosiaaliturva, eläkkeet, palkkapolitiikka ja verotus. Meitä ei säästetä miltään: yhdenmukaistaminen, lainsäädäntöjen yhdistäminen sekä lähentäminen alhaisimman sosiaaliturvan tason mukaisesti. Meitä odottaa siten määräaikaisten työpaikkojen lisääntyminen, työehtojen huononeminen ja yleinen sosiaalinen taantuminen. On tosiaankin korkea aika muuttaa politiikkaa.

Bushill-Matthews
Mietintö ja sen antamat viestit antavat paljon aihetta tyytyväisyyteen, ja haluaisin yhtyä muihin ja onnitella Menradia taitavasti laaditusta mietinnöstä.
Brittiläisinä konservatiiveina olemme yhtä mieltä joka puolelta parlamenttia esitetystä huolesta, että työttömyyden korkea taso EU:ssa on ylipäänsä todella vaikea ongelma ja että tavoitteenamme pitää olla sen huomattava alentaminen. Erityisen tyytyväisiä olemme viittauksiin, jotka koskevat tasa-arvoa, mukaan lukien vanhat ja nuoret työttömät, ja tarvetta edistää vammaisten työllisyyttä. Suhtaudumme myönteisesti neuvoa antavan komitean lausuntoihin, joiden mukaan olisi erityisesti korostettava sitä, että pk-yritysten hallinnollisia kuluja, veroja ja maksuja on alennettava, koska nämä ovat yksi suurimpia työllisyyden parantamisen esteitä. Lisäksi olemme samaa mieltä yleisestä tarpeesta alentaa veroja ja maksuja ja supistaa hallintomenoja, koska ne kaikki lisäävät työttömyyttä ja painavat työpaikkojen määrää alaspäin.
Emme kuitenkaan hyväksy yhtä yhtenäisvaluuttaan liittyvää keskeistä päätelmää, jonka mukaan olisi totta, että talous- ja rahaliiton toteuttaminen synnyttää hyvän ilmapiirin uusien työpaikkojen luomiselle. Se ei ole totta. Kokeilu on vasta alussa, ja mielipiteemme yhtenäisvaluutasta tunnetaan hyvin.
Lopuksi emme hyväksy sitä, että EU antaisi jäsenvaltioille työttömyyden hoitoa koskevia ohjailevia määräyksiä, ja pidämme erittäin pahaenteisinä salin vastakkaisella puolella istuvien jäsenten joitakin tämänaamuisia ehdotuksia siitä, että suuntaviivoja pitäisi täydentää tai että niistä pitäisi tehdä jopa sitovia. Jäsenvaltioiden erilaiset ongelmat vaativat erilaisia kansallisia ratkaisuja oikean ilmapiirin synnyttämiseksi sille, että niiden yritykset loisivat työpaikkoja. Vastustamme siis näitä suuntaviivoja, jos ja kun niistä tulee määräyksiä, jotka sanelevat valtioiden hallituksille, mitä niiden tulee tehdä.

Cercas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, luulen, että on viisasta ja välttämätöntäkin aloittaa tämä lyhyt puheenvuoroni työllisyyspolitiikan suuntaviivoista onnittelemalla meitä kaikkia niistä hyvistä tiedoista, joita Euroopasta kuuluu, ja kiittämällä kaikkia niitä, jotka ovat panneet parastaan ja tehneet mahdolliseksi sen, että lopultakin meillä on edessämme työllisyysasioita koskeva koordinointiprosessi sellaisena kuin Amsterdamin sopimuksen 128 artiklassa siihen viitataan.
Nyt en kuitenkaan halua vain kuuluttaa täällä tyytyväisyyttäni, vaan myös huolestumistani, sillä hanke ja prosessi eivät nähdäkseni ole niin yksiselitteisiä asioita. Sen ilmeisen seikan lisäksi, että on tärkeää, että unionissa vallitsee, jo tavoitteidenkin tasolla, korkea työllisyys ja sosiaaliturvan taso, luvut kuitenkin osoittavat meille, että yhä on valtava ero saavutettujen tulosten ja niiden ihmisten tarpeiden välillä, jotka joutuvat perhepiirissä ja henkilökohtaisesti kärsimään työttömyydestä.
Ja se, että pidän prosessia riittämättömänä, ei johdu vain siitä, että olisi naiivia uskoa, että sen saavuttaminen olisi helppoa, eikä siitä, että olisi lapsellista pyytää komissiolta ja neuvostolta sellaisia tavoitteita, jotka eivät ole niiden mahdollisuuksien rajoissa. Uskon, että prosessi on riittämätön, hyvät kollegat, koska vieläkin käsittelemme ongelmaa ikään kuin olisi kyse suhdanneongelmasta, kun tosiasiassa Eurooppa kärsii historialliset mitat saavuttaneesta rakenteellisesta ongelmasta, joka johtuu tuotantotavan muutoksesta ja työn tuottavuuden noususta, joka puolestaan johtaa siihen, että tuotannon ja vaurauden lisääntyminen eivät lisääkään työvoiman tarvetta, ja siihen, että vaurauden lisääntyminen jakautuu yritysten ja niiden työntekijöiden kesken, joilla on työtä, ja juhlien ulkopuolelle jäävät heikommassa asemassa olevat: naiset, kouluttamattomat nuoret ja pitkäaikaistyöttömät. Sillä loppujen lopuksi ajattelemme edelleen, että pohjimmiltaan markkinat vielä ratkaisevat tämän ongelman, joka onkin sellainen ongelma, jota markkinat eivät voi ratkaista, sillä se ei ole suhdanteista riippuva ongelma, vaan se liittyy yhteiskuntamalliimme.
Ja käytän hyväkseni viimeiset minulle tarjotut sekunnit sanoakseni komission jäsenelle kiitos hänelle siitä, että hän on paikalla , että hän olisi tarkkana hallitusten antamien lukujen suhteen; ensiksikin siksi, että hallitusten antamat luvut olisivat oikeita ja toiseksi siksi, että ne eivät enää välittäisi aktiivisesta politiikasta kertovina tietoina sellaisia tietoja, jotka saadaan työhön liittyvillä veroilla sekä sosiaalimaksuilla. Huomaamme, vaikka meillä ei olisikaan aikaa tuoda sitä esiin, että hallitusten selvityksissä annetaan lukuja, jotka kuvaavat aktiivisen politiikan edistymistä, mutta ne rahoitetaan edelleen työhön kohdistuvilla veroilla sekä sosiaalimaksuilla. Näin ollen uskon, että komission olisi oltava nokkelampi, jotta se todella saisi sitä, mitä luulee saavansa, ja saa nähdä, joko meillä vuonna 2000 on lopultakin kriteerit ja tasot, joilla mitata kvalitatiivisesti eikä ainoastaan kvantitatiivisesti tavoitteitamme, keinojamme sekä tuloksiamme. Ainoastaan näin Euroopan työllisyysstrategia osoittautuu unionin jäsenvaltioissa muuksikin kuin pelkäksi propagandaksi.

Ducarme
Arvoisa puhemies, kyse on mielenkiintoisesta mietinnöstä ja ehdotuksista, joita parlamentti todennäköisesti tukee varsin suurella enemmistöllä. Mutta komission meille esittämien ehdotusten lisäksi, joiden tavoitteena on, minusta näyttää siltä, vain yksinkertaisesti Luxemburgin prosessin jatkaminen, herää seuraava kysymys: miksei komission jäsen Montin työryhmän raportti ole huolestumisen keskipisteenä, vaikka siinä osoitetaan selvästi, että sosiaalialan lähentymisen ja verotuksen lähentymisen puute vähentää työpaikkoja kaikissa unionin maissa?
Haluaisin antaa komission jäsenelle seuraavan viestin: meidän ei pidä tyytyä vain runkoon, siten kuin se on esitetty, koska se merkitsee sitä, että kiinnostus työllisyyteen vähenee. Meidän on palattava olennaiseen ja tiedettävä, että voimme saavuttaa paremman politiikan vain, jos haluamme taloudellisen ja rahoituksellisen lähentymisen lisäksi käynnistää sosiaalialan ja verotuksen selvän lähentymisen kaikille unionin maille yhteisten standardien avulla.
Odotan uuden komission esittämien ehdotusten kaltaisia ehdotuksia, ja tiedän, arvoisa puhemies, että silloin saavutamme unionin sosiaalisen tavoitteen eli merkittävämmän sosiaalisen rikkauden ja työllisyyden, joka ei perustu osittaisiin toimenpiteisiin vaan talouskehitykseen sekä todella kannattaviin ja luotettaviin yrityksiin.

Bouwman
Arvoisa puhemies, haluan sanoa Van Lanckeriin yhtyen muutaman sanan työn organisaation uudistamisesta ja työpaikkojen kehittämisestä.
Työn organisaation uudistamiseen liittyvien kansallisten toimintasuunnitelmien tulokset ovat hyvin pettymystä herättäviä. Toisaalta kysymys on työntekijöiden kumppanuudesta ja kuulemisesta ja toisaalta on kyse työn ja työajan uusista muodoista. Aikoinaan julkaistu vihreä kirja työn organisaation uudistamisesta oli ärsyke terroristisen työn organisaation voittamiseksi. Sille ei ole juurikaan tullut jatkoa.
Joissakin jäsenvaltioissa näyttää saamiemme tietojen mukaan yli 55-vuotiaiden henkilöiden ja naisten huomaa sukupuolten välinen ero alhainen osallistuminen työmarkkinoihin olevan yhteydessä suhteellisen alhaiseen työttömyyteen. Ihmisten käsitykset työhön liittyvästä stressistä ja muista oireista ovat erittäin kielteisiä. Muun muassa tätä taustaa vasten on suositus 16, työn organisaation uudistus, muotoiltu huonosti ja siinä jätetään todennäköisesti liikaa Euroopan unionin työmarkkinaosapuolten, lue: työnantajien, vastuulle.
Jos seuraava kansallisten toimintasuunnitelmien kierros ei saa aikaan edistystä, mielestämme on toteutettava tiukemmat toimenpiteet. Haluan pyytää komissiota kiinnittämään enemmän huomiota työn laadulliseen puoleen kuin sen määrälliseen puoleen.

Brie
Arvoisa puhemies, minun arviointini on monitahoinen. Pidän myönteisenä esimerkiksi alueellisten ja paikallisten poliittisten aloitteiden tehostamista vaativia lausuntoja sekä naisten tasa-arvoisuuden tehostettua korostamista politiikassa, jonka osalta Theorinin kritiikki pitää mielestäni paikkansa. Siitä huolimatta pidän perusnäkökohtia riittämättöminä. Kaikkien meidän valitsijoidemme joukossa on paljon työttömiä. Meidän velvollisuutemme olisi ollut torjua komission luoma kuva, jonka mukaan jatkamalla työmarkkinoiden säännöstelyn purkamista ja sosiaalisten pakotteiden avulla annamme työttömille virikkeitä työnhakuun tai poliittisiin toimiin osallistumiseen. Joukkotyöttömyyden syyt ovat mielestäni ennen kaikkea rakenteellisia ja yhteiskuntapoliittisia. Summittainen viittaus palvelualan työpaikkoihin USA:ssa tekee tämän ongelman tavattoman selväksi. Kaikki tietävät, että näissä työpaikoissa on suurimmaksi osaksi kyse sosiaalisesti turvattomista ja alipalkatuista työpaikoista. Se, joka pitää USA:ta tällä tavalla esikuvanaan, tyytyy eurooppalaisten sosiaalivaltioiden häviämiseen tai toimii jopa sen hyväksi.
Pahoittelen myös kansantaloudellisen ajattelun muodikasta puuttumista. Kun rahamarkkinat ovat talousinvestointeja tuottoisampia, työttömyyden ongelma säilyy ratkaisematta. Pyydän siksi jäseniä hartaasti tukemaan tähän liittyvää tarkistusta.

Hermange
Arvoisa puhemies, haluaisin vuorollani onnitella esittelijää hänen erinomaisesta työstään ja kiittää myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan hallintovirkamiehiä, jotka ovat ottaneet työskentelyolosuhteemme huomioon ja auttaneet meitä hyvin myöhään illalla. Niiden jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkoja vuodeksi 2000 koskevien rakentavien ehdotusten ansiosta, jotka perustuvat yhteisen raportin oikeaan analyysiin, Menradin mietinnössä viitoitetaan tie sille, että Eurooppa arvostaisi mahdollisimman paljon ainutlaatuista henkistä pääomaa. Väestöllisen näkökohdan mainitseminen tässä mietinnössä on myös tärkeää, koska pitää täysin paikkansa, että vanhentuva maanosa on myös maanosa, joka tekee itsemurhan taloudellisella tasolla. Tämä mietintö noudattaa täysin Luxemburgin prosessia, jota olisin puolestani halunnut tarkastella lukuina ilmoitettujen tavoitteiden avulla. Mietinnössä tuodaan esiin myös halumme saada kuulla komission esittämä tilannearvio vuosittaisista työllisyyttä koskevista kansallisista toimintasuunnitelmista.
Tässä suhteessa olen samaa mieltä esittelijän kanssa sen tarpeen korostamisesta, että toimielimemme on valvottava yhdessä komission kanssa eurooppalaisten aloitteiden täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. On välttämätöntä käynnistää avoin ja demokraattinen julkinen vuoropuhelu, enkä epäile sitä, että Luxemburgin prosessin toteutuminen johtui myös siitä, että parlamenttimme oli ollut jossain määrin kannustava tällä alueella. Mutta haluaisin etenkin sanoa, että minusta on erittäin tärkeää, ettei tätä strategiaa, joka on alkanut kantaa hedelmää, murskata jäykillä toimenpiteillä, jotka eivät vastaa yritysten ja työntekijöiden etuja. Ranskalaiset parlamentin jäsenet tapasivat eilen ranskalaisia teollisuusjohtajia, ja he toistivat jäsenille, että he eivät halua, että jäykät ja sopimattomat toimenpiteet murskaavat tämän työllisyyttä edistävän suuntauksen.
Puheenvuoroni toinen näkökohta on seuraava. Haluaisin korostaa tämän politiikan kehyksessä sosiaalisen vuoropuhelun asemaa, ja sitä on jatkettava. Työntekijöiden osallistuminen heitä koskeviin päätöksiin on välttämätöntä, ja jos Renaultin pääjohtaja Schweitzer olisi aikanaan pyytänyt lausuntoa eurooppalaiselta neuvoa-antavalta komitealta, jota parlamenttimme ehdotti ja jonka se loi, Vilvorden kaltaista tapausta ei olisi epäilemättä päässyt syntymään, kuten ei myöskään Michelin-yhtiön kaltaista tapausta. Toiseksi työntekijöiden vapaaehtoinen osallistuminen yrityksensä tuotantopääomaan on myös toivottavaa ja kiireellistä, kuten esittelijä mainitsee työllisyyden suuntaviivoja käsittelevässä tarkistuksessaan 12. Tähän on kaksi syytä. Ensiksikin rahoituksellisten syiden takia, jotka koskevat tarvetta lisätä yritysten oman pääoman saantia, jotta ne voisivat pitää puolensa suurten sijoitusrahastojen painostusta vastaan ja säilyttää työpaikat, mutta myös inhimillisen syyn takia. Tämä koskee niiden tulevaisuuden työpaikkojen kehitystä, jotka edellyttävät yhä korkeampaa koulutustasoa ja henkilökohtaista sitoutumista, jota voidaan järkevimmin arvostaa ja rohkaista vain työntekijöiden osallistumisen avulla.

Weiler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin niin ikään kiittää parlamentin jäsen Menradia. Hänen mietintönsä on hyödyllinen perusta, johon sijaisesittelijämme jäsen Anna Van Lancker teki hyvin merkittäviä parannuksia, mikä meidän pitäisi sanoa myös tässä yhteydessä.
Haluaisin sanoa tästä aiheesta puheenvuoron käyttäneille liberaaleille, että heidän teesinsä siitä, ettei Euroopassa tarvittaisi työllisyyspolitiikkaa, on viisi vuotta myöhässä. Eurooppalainen työllisyyspolitiikka on tietenkin jo osoittautunut oikeaksi. Analyysit osoittavat, että jäsenvaltiot ovat tehneet monta järkevää aloitetta sekä suhtautuvat työntekijöiden pätevyyteen ja jatkokoulutukseen aiempaa vakavammin ja pitävät niitä aiempaa tärkeämpinä. Analyyseista käy edelleen ilmi, että tämän politiikan avulla on luotu myös uusia työpaikkoja ennen kaikkea palvelualalla, minkä haluaisin myös sanoa teille, hyvä parlamentin jäsen Brie. Me valiokunnassa emme halua uusia palvelualan työpaikkoja, joista saatavilla tuloilla jää köyhyysrajan alapuolelle kuten Amerikassa, vaan me haluamme laadukkaita palvelualan työpaikkoja myös tuotantoon liittyvällä alalla.
Tähänastista politiikkaa tietysti myös kritisoidaan erityisesti jäsenvaltioiden toimien osalta. Meiltä puuttuu näiden toimien kestävyys ja vanhempien työntekijöiden syrjimisen torjuminen. Toteamme myös, että kaikissa jäsenvaltioissa, edes Ruotsissa, naiset eivät osallistu työelämään samalla tavalla.
Minusta näyttää, että työllisyyspoliittisesta sopimuksesta ja yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta huolimatta yritykset ja talouselämä sivuuttavat tämän aiheen täysin. Olisi ehdottomasti tarpeen, että ne osallistuvat työllisyyspolitiikkaan ja myös sen rahoitukseen! Ei voi olla niin, että vain jäsenvaltiot ja Euroopan unioni vastaavat työllisyyspolitiikan rahoituksesta!
Työllisyyden uudistamiseen ja nykyaikaistamiseen jäsenvaltioissa kuuluu tietenkin myös työmarkkinaosapuolten osallistuminen. Perustana sille on työntekijöiden osallistuminen ja heidän tietonsa. Tältä osin komission on ryhdyttävä voimakkaammin toimiin, sillä tällä alalla on vielä hyvin paljon tehtävää, kuten havaitsimme Michelin-yhtiötä koskevassa keskustelussa viime viikolla.
Euroopan parlamentin osallistuminen suuntaviivoihin on elintärkeää, siitä olemme samaa mieltä. Välttämättömiä ovat kuitenkin myös, kuten Anna Van Lancker jo sanoi, suuntaviivojen sitovat tavoitteet. Toimitamme siksi äänestyksen näistä tarkistuksista. Minun on sanottava, etten ymmärrä lainkaan, hyvät konservatiivien jäsenet, miksi te ette halua tukea jäsenvaltioiden sitovia tavoitteita, jotka koskevat esimerkiksi työllisyyden parantamista tai pitkäaikaistyöttömyyden vähentämistä konkreettisesti viidessä vuodessa. Autatte tällä tavoin sosialistisia ja sosiaalidemokraattisia hallitusten päämiehiä tavalla, jota ette osaa ehkä lainkaan odottaa.
Haluaisin mainita vielä lopuksi, koska yksi konservatiivien jäsen mainitsi sen jo täällä, että euro on hyvinkin menestyksekäs esimerkki myös työllisyyspolitiikasta. Kaikki jäsenvaltiot ja sen lisäksi myös valtiot, jotka haluavat Euroopan unionin jäseniksi, ovat pyrkineet täyttämään nämä vakauskriteerit. Tällaisia konkreettisia kriteerejä tarvitsemme myös politiikassa.

Cacciari
Arvoisa puhemies, komission ehdotus työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000 ei aiempiin asiakirjoihin verrattuna ole innovatiivinen. Kuitenkin se sisältää eräitä varsin keskeisiä seikkoja, jotka koskevat erityisesti koulutusjärjestelmiä ja politiikkoja, joilla pyritään helpottamaan siirtymistä koulusta työelämään. On myös syytä korostaa, kuten suuntaviivojen 1 ja 2 tarkistuksissa 2 ja 3 tehdään, että pitkäaikaiseen työttömyyteen liittyviä ilmiöitä ei voida tehokkaasti torjua valtion tukemien ohjelmien avulla.
Tahtoisin vain korostaa kolmea rajoitusta, jotka meidän on vielä ratkaistava työllisyyspolitiikkojen osalta ja joita komission ehdotuksessa ei ole asianmukaisesti käsitelty. Ennen kaikkea pieneen ja keskisuureen teollisuuteen kiinnitetty huomio on jäänyt yhä liian syrjään, sillä sitä koskevat ongelmat eivät ole ainoastaan myös suurteollisuudessa tuttuja liiallisesta verotaakasta johtuvia ongelmia.
Lisäksi asiakirjassa ei viitata edes aktiiviseen luottopolitiikkaan, jolla pyritään tukemaan yrityksiä tässä asiassa eurooppalainen luottojärjestelmä on yhä tuhansia peninkulmia jäljessä amerikkalaisesta järjestelmästä ja mielestäni Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden toimet ovat tähän mennessä olleet melko vaatimattomia.
Lopuksi näiden asiakirjojen keskeiset epäkohdat liittyvät alueiden ja paikallisten laitosten roolin määrittämiseen politiikassa, joka koskee aktiivista työtä. Mikäli jatkuvasti ajatellaan vain makrotalouden kannalta eikä konkreettisten, todellisiin voimavaroihin pohjautuvien kehitysprojektien määrittelyssä lähdetä paikalliselta tasolta hallinnon, ammattiyhdistysten ja yrittäjien välillä, ei koskaan päästä käsiksi työttömyysongelman juuriin. Suuntaviivan 12 tarkistus 15 on tässä merkittävä, mutta ei vielä riittävä.

Evans, Jillian
Useat parlamentin jäsenet ovat maininneet tarpeen ryhtyä toimiin naisten syrjinnän ennalta ehkäisemiseksi työllisyyspolitiikassa. Suuntaviivoissa pitäisi ilmoittaa täsmällisiä toimia, joita voidaan toteuttaa, kuten vanhemmuus- ja lastenhoitoetuuksia ja seksuaalisen häirinnän torjuntapolitiikkaa.
Lisäksi meidän on pyydettävä jäsenvaltioita pyrkimään voimakkaammin samapalkkaisuuteen. Samapalkkaisuutta koskeva direktiivi hyväksyttiin yli 20 vuotta sitten, mutta naisten ja miesten välinen palkkaero on yhä 28 %, minkä vuoksi meidän pitäisi vahvistaa suuntaviivojen sanamuotoja ja patistaa jäsenvaltioita hyväksymään toimia samapalkkaisuuden takaamiseksi.
Komission työllisyyspolitiikan täytäntöönpanoa koskevassa raportissa todettiin, että jäsenvaltiot ovat ponnistelleet ainoastaan näennäisesti sukupuolten välisen epätasa-arvon poistamiseksi. Läpäisyperiaatteen onnistunut toteuttaminen vaatii sitä, että poliitikot ymmärtävät, kuinka se pannaan täytäntöön tehokkaasti. Tarvitsemme siis koulutusta ja tietoisuuden lisäämistä ja parempaa tasapainoa naisten ja miesten määrään päätöksentekijöiden joukossa. Walesissa, jota edustan, äskettäin julkaistussa tutkimuksessa osoittautui taas kerran, että naiset ovat valtavan aliedustettuna työelämän päättävissä asemissa eivätkä etene urallaan niin nopeasti kuin heidän pätevyytensä sallisi. Tiedämme, että tämä on tyypillinen näkymä ja että se ansaitsee erityishuomiota suuntaviivoissa. Pyytäisin näin ollen parlamentin jäseniä tukemaan tarkistuksia 37 ja 38, jotka huolehtisivat siitä.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa käsittelevistä mietinnöistä ilmenee, työllisyyspolitiikan suuntaviivoja jätetään aivan yleisesti noudattamatta ja työttömyys - etenkin pitkäaikaistyöttömyys - on edelleen korkealla tasolla, ja lisäksi se koskettaa pahiten nuoria ihmisiä sekä naisia. Tämä kaikki osoittaa selvästi, että on välttämätöntä muuttaa pikemminkin talous-, finanssi- ja rahapolitiikkoja kuin työllisyyspolitiikan suuntaviivoja. Suurimpana esteenä sellaisten työpaikkojen luomiselle, joissa kunnioitetaan myös työntekijöiden oikeuksia, on vakaussopimus sekä siihen liittyvät nimellisen lähentymisen ehdot, joissa rajoitetaan julkisia investointeja ja määrätään talous- ja sosiaalipolitiikkojen suunta.
Sen vuoksi on tarpeen muuttaa näitä politiikkoja siten, että asetetaan ennen kaikkea selkeät tavoitteet ja saadaan aikaan tehokkaat välineet pysyvien sekä työntekijöidenkin oikeusturvan kannalta hyväksyttävien työpaikkojen luomiseksi, jolloin työttömyyttä voidaan tuntuvasti vähentää. Toivonkin parlamentin hyväksyvän tämänsuuntaiset ehdotukset.

Karas
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tilinpäätös mahdollistaa valvonnan, ja meidän tulisi tietenkin harjoittaa valvontaa tehostetusti. Tavoitteet ovat tarkistettavissa olevia ohjeita. Pidän siksi tärkeinä molempia osia, jotka sisältyvät nyt tähän Menradin mietintöön, koska Euroopan unionin politiikan tärkeimpiä tavoitteita ovat toisaalta rauha ja turvallisuus sekä toisaalta kasvu ja työllisyys. Tilinpäätös ja tavoitteet eivät kuitenkaan vapauta jäsenvaltioita eikä työmarkkinaosapuolia niiden päävastuusta maidensa työllisyyspolitiikassa, koska ne ovat sille ominaisia.
Keskustelussa puhuttiin aiemmin myös esikuva-analyysista. Haluaisin tuoda siihen liittyen vielä esille joitakin ajatuksia. Me kaikki puhumme ensisijaisesti rakenteellisesta työttömyydestä, jolla on useampia tunnusmerkkejä. Niitä ovat liian suuret työkustannukset, joustavuuden puute työajoissa ja työhistorioissa, kehittymätön palveluteollisuus, valtion ja byrokratian säännösten kohtuuttoman suuri määrä, liian hidas investointivauhti sekä liian pitkät siirtymäajat tieteellisten tulosten saavuttamisesta niiden hyödyntämiseen tuotannossa.
Meidän täytyy siksi jatkaa tällä tiellä ja vähentää ensinnäkin edelleen julkista velkaa. Useimmissa valtioissa velkaa otetaan edelleen velkojen vuoksi. Se tarkoittaa ennen kaikkea nuorten sukupolvien tulevaisuuden loppuunmyyntiä. Tarvitsemme suuremman pelivaran tarpeellisille tulevaisuuden investoinneille. Toiseksi meidän on torjuttava rakenteellisen työttömyyden tunnusmerkkejä ja lisättävä rakenteellisten muutosten uudistusvauhtia, jos haluamme laskea työttömyyttä todella pitkällä aikavälillä emmekä vain nostaa työllisyyslukuja. Kolmanneksi meidän on edistettävä koulutuspolitiikassa innovaatiosysäystä, koska monet nuoret sekä myös pitkäaikaistyöttömät eivät löydä koulutuksellaan näillä työmarkkinoilla mitään työtä, koska heillä ei ole vielä uusien teknisten kehitysten edellyttämää pätevyyttä.
Neljänneksi meidän täytyy helpottaa yrityksen perustamista sekä tukea pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka turvaavat ja luovat 80 % Euroopan työpaikoista, yhdenmukaistetulla ja yhteensovitetulla veropolitiikalla sekä poistamalla yrityksen perustamiseen liittyvät esteet. Kun toimimme suuntaviivojen ja näiden periaatteiden mukaisesti, emme vain nosta työllisyyslukuja, vaan vähennämme olemassa olevaa työttömyyttä, mikä on tavoitteemme.

Koukiadis
Arvoisa puhemies, esittelijä Menrad on saattanut loppuun vaikean tehtävän ja ansaitsee onnittelut siitä systemaattisesta tavasta, jolla hän on vienyt sen läpi. Tarkistusten suuri lukumäärä ilmentää sitä ahdinkoa, jota yhteismarkkinoiden vaikein ongelma, työttömyys, kaikissa herättää. Vaikka sitä ei sanota ääneen, tämä asia liittyy meidän demokratioidemme kohtaloon, sillä, kuten historia opettaa, demokratiat eivät säily vain tuottamalla rikkauksia, vaan edellytyksenä on myös varallisuuden laajapohjainen jakautuminen kansan suurelle enemmistölle, mikä nyky-yhteiskunnissa edellyttää työllisyyden turvaamista.
Yksi ehdotettujen tarkistusten mielenkiintoisimmista ajatuksista on analyyttisempien, vertailevien määrää ilmaisevien tietojen ja vertailukelpoisten tilastotietojen hankkiminen, jolla tähdätään vertailevien arviointien parantamiseen. Pitää kuitenkin huomata, että siitä hetkestä lähtien, kun tunnustamme, että työttömyys ei ole pelkkä määrällinen suure vaan myös laadullinen, työllisyyden laadullisten muuttujien määrittämisen lukuina pitää olla paljon laajempaa ja niiden pitää viitata tulotasoon, työaikaan ja erityistyöoloihin. Sillä viime kädessä, ilman viittausta työllisyyden sisältöön, tällä lailla voidaan aina saada paljon vähästä. Tällaiset laadulliset tiedot ovat yhteiskuntamallimme sielu.
Lisäksi työllisyyden edistyminen pitää yhdistää niihin toimiin, joilla se on saavutettu, sillä työllisyyden lisääminen toimilla, jotka on sovitettu häviämisvaarassa olevien yritysten tarpeiden mukaan, on lyhytaikainen ratkaisu ja rahojen tuhlausta. Tässä mielessä suuntaviivaan 7 tehty tarkistus 9 on oikeansuuntainen. Tämä ei kuitenkaan ole täysin vastoin suuntaviivoja 1 ja 2, joissa puhutaan ammatillisesta koulutuksesta, joka edistää tehokasta siirtymistä työmarkkinoille. Esitetyllä tarkistuksella lisätään pysyvän työmarkkinoille sijoittumisen käsite, joka on parannus. Jäsenvaltioiden pitää kuitenkin tunnustaa, että suurin osa ohjelmista ei saa perustua aikaisempiin toimintoihin, vaan niiden päätavoite on luovan kyvyn hankkiminen.
Yksi huomio koskee palvelualaa. 13 kohta viittaa oikein palvelualan ja teollisuuteen liittyvien palvelujen hyödyntämiseen. Mielestäni asiaa pitäisi lähestyä kokonaisvaltaisemmin. Palveluita syntyy kahdella vastakkaisella tavalla: toisaalta kaikkia tuotantoaloja muutetaan palveluiksi, mukaan lukien myös maatalous, jota ei ole mainittu ja joka johtaa rajojen poistumiseen eri alojen välillä, ja toisaalta palvelualan teollistumisella. Ensimmäinen tapaus on rikkauden lähde, joten pitäisi mainita myös maatalousalan palvelut, kun taas toinen tapaus saa aikaan työttömyyttä, kuten pankeissa ja vakuutuslaitoksissa, jolloin täytyy ryhtyä toisenlaisiin toimiin.

Procacci
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työllisyyden ongelma on Euroopan, ei ainoastaan kansallisvaltioiden ongelma. Tämän tunnustaminen ei merkitse jäsenvaltioiden toimivallan poistamista vaan sen toteamista, että tarkastellen työllisyyteen liittyviä kysymyksiä johdonmukaisemmin ja laajemmin on mahdollista pyrkiä tehokkaammin kohtaamaan eräs aikamme suurimmista ongelmista. Unionin tavoitteiden ja suuntaviivojen ja jäsenvaltioiden vapaiden valintojen välillä on vallittava institutionaalinen tasapaino. Tässä komitea on ensimmäinen askel, mutta ei riittävä.
Suuntaviivojen osalta tahtoisin erityisesti käsitellä osaa, joka koskee siirtymistä koulusta työelämään. Tähän tavoitteeseen ei näet päästä ainoastaan suuntaviivoissa 7 ja 8 esitetyillä sinänsä kiitettävillä ehdotuksilla. On tietenkin annettava arvoa sille, että koulun keskeinen merkitys työllisyyden torjunnassa tunnustetaan, mutta suuntaviivoista puuttuvat kaikki viittaukset siihen, että koulun on välttämätöntä toimia alueellisen yleissuunnitelman puitteissa, johon osallistuvat sosiaaliset osapuolet, paikalliset laitokset ja yritysmaailma. Siksi on välttämätöntä, että komissio viittaa näihin seikkoihin ja sitoutuu edistämään tukiohjelmia, jotka edistävät tällaisia suunnitelmia.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on vuosien ajan painostanut jäsenvaltioita merkittävästi. Olemme kyllästyneet kuuntelemaan vain sisällöltään epämääräisiä aikeita kivenkoviin seurauksiin johtavien päätösten sijasta! Nyt vähän ennen vuosituhannen vaihdetta voidaan korjata se sato, mikä vuonna 1997 Luxemburgin huippukokouksessa kylvettiin. Kristillisdemokraattien johdolla poliittiset, taloudelliset ja yhteiskunnalliset toimijat onnistuttiin voittamaan sen puolelle, että ryhdytään konkreettisiin toimiin työttömyyttä vastaan ja uusien työrakenteiden luomiseksi. Siinä yhteydessä käytettiin äsken mainitsemaani ryhmäpainostusta. Kukapa haluaa kuulua niihin, jotka eivät ole tehneet kotitehtäviään? Tähän sisältyy lisäksi eurooppalainen lisäarvo, kun jäsenvaltiot sekä työmarkkinaosapuolet oppivat toinen toisiltaan ja yhdessä kehittämään uusia suunnitelmia ja toteuttamaan mallikokeiluja.
Oli aivan oikein nimittää Winfried Menrad vuoden 2000 mietinnön esittelijäksi. Hänen erinomaiseen työhönsä, joka syntyi huomattavassa kiireessä, voivat samastua kaikki kolme valiokuntaa, joihin minä kuulun. Tämä koskee kaikilta osin työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa ja talous- ja raha-asioiden valiokuntaa sekä vain rajoitetusti naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa, jonka osalta pätee sanonta, vähemmän olisi ollut enemmän.
Mietintö todistaa, että monista edistysaskeleista puuttuu kestävyys. Yhdessä makrotaloudellinen ajattelu jättää toivomisen varaa, toisessa rakenneuudistusten toteuttaminen ja kolmannessa talous- ja työllisyyspolitiikan yhteensopiminen. On selvää, että ennalta ehkäisevät toimet, esimerkiksi pitkäaikaistyöttömien saaminen työmarkkinoille, tai aktiiviset toimet, esimerkiksi virikkeet työnhakuun tai työpaikan hankkimiseen, ovat lisääntyneet. Puuttuu kuitenkin nimenomaan nuorten työttömien pätevä uudelleen kouluttaminen ja koulutusmahdollisuudet. Samoin meiltä puuttuvat työkykyisten ja -haluisten iäkkäämpien työntekijöiden ikäsidonnaiset osa-aikatyömallit.
Älkäämme unohtako nuoria, jotka tarvitsevat käytännön kokemusta tietokoneiden ja Internetin käyttämisestä. Tältä osin jäsenvaltioilla on vastuu tiedon välittämisestä varhaisessa vaiheessa. Älkäämme unohtako oppimisvaikeuksista kärsiviä, jotka suunnitelman mukaan tarvitsevat toisen mahdollisuuden avoimen pääsyn perus- ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiimme. Suurinta edistystä on saavutettu ilahduttavasti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Niitä ovat paremmat edellytykset uusien yritysten luomiselle sekä hallinnollisten rasitteiden poistaminen. Lisätoimia tarvitaan kuitenkin yritysten mahdollisuuksissa saada riskipääomaa ja työntekijöiden osallistumisessa tuotantopääomaan. Yhteenvetona voidaan todeta seuraavaa. Työllisyyspolitiikan neljä pilaria eli työllistävyys, yrittäjyys, sopeutumiskyky ja tasa-arvo ovat turvallisten työpaikkojen tulevaisuuden vakaita elementtejä. Minun tarkistukseni hyväksyttiin. Sen mukaan yksivuotinen suuntaviivojen tarkistamisen rytmi säilytetään ehdottomasti, jotta jäsenvaltiot eivät tingi työllisyyden aktiivisesta tukemisesta.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoja vuonna 2000 koskevassa luonnoksessaan komissio lähtee eräästä perusajatuksesta, siitä, että ylimääräisessä huippukokouksessa alkuunpantu työllisyyden kehittymisen edistys on ollut huomattavaa; siinä viitataan tilastotietoihin Euroopassa on luotu 1, 8 miljoonaa työpaikkaa ja vahvistetaan siten neljälle pilarille perustuva rakenne ja suuntaviivojen keskeisyys.
Siitä, että rakenne on säilytettävä suurin piirtein ennallaan, voidaan olla samaa mieltä, mutta siitä huolimatta sekä komission luonnos että myös Euroopan parlamentin mietintö olisi voinut olla, parlamentin jäsen Menradin kiitettävästä työstä huolimatta, ja ennen kaikkea niiden olisi pitänyt olla rohkeampia. Erityisesti makrotaloudellisten politiikkojen ja työllisyyden suuntaviivojen koordinoinnin on muututtava yksinkertaisista suuntaviivoista jäsenvaltioiden väliseen lähentymiseen epäämättä valtioiden toimivaltaa ja vastuuta, joita kukaan ei kyseenalaista. On kuitenkin välttämätöntä muuttaa Euroopan tasolla esitetyt suuntaviivat ja suositukset selviksi mitattaviksi tavoitteiksi, joihin jäsenvaltiot voivat tukea omat kansalliset suunnitelmansa: selviksi tavoitteiksi, jotka määrittävät keskipitkän aikavälin puitteissa mitattavissa olevat tavoitteet, jotka lähenevät toisiaan työllisyyden tason osalta, miesten ja naisten työllisyydessä esiintyvien erojen tasoittamisessa myös infrastruktuuriin ja palveluihin tehtävien investointien kautta, nuorten työllisyyden edistämisessä; on määritettävä määrällisiä ja laadullisia osoittimia. Kyse ei ole siitä, että pyritään laatimaan Euroopan tason reseptejä, kuten jotkut pelkäävät, mutta aivan varmasti kyse on sellaisen keinojen osoittamisesta, jotka todellakin mahdollistavat sen, että työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden luomisen tavoite voidaan saavuttaa: laatua on toisin sanoen parannettava, on oltava rohkeampia. Yhtenäisvaluutan luominen oli mahdollista siksi, että sitovat kriteerit määritettiin. Mikäli emme toimi samoin työllisyyden osalta, saavutamme yhä huonompia tuloksia.

Kauppi
Arvoisa puhemies, Luxemburgissa vuonna 1997 alkanut unionin työllisyyspoliittinen uudistus on yksi suurimpia ja myös tärkeimpiä asioita, jotka EU on vuosien aikana saattanut alulle. Vaikka päävastuu hankkeesta on luonnollisesti jäsenvaltioilla, ilman unionitason koordinointia näin laaja uudistus olisi poliittisesti mahdoton viedä läpi yhteisillä markkinoilla. Uudistuksia eurooppalaiseen työllisyyspolitiikkaan todella kaivataankin! Suurimmat ongelmat ovat jäsenvaltioiden perusrakenteissa. Korkea verotus, laajat sosiaaliset tulonsiirrot ja joustamaton palkkapolitiikka johtavat usein siihen yhteiskuntaa rappeuttavaan tilanteeseen, jossa työnteko ei ole enää yksilön kannalta taloudellisesti kannustava vaihtoehto.
Puitteet muutoksen aikaansaamiselle ovat kuitenkin olemassa. Yhteinen raha tarjoaa loistavan ympäristön työllisyyden edistämiselle. Sisämarkkinoiden vahvistaminen mahdollistaa välttämättömät joustot työmarkkinoilla ja tuo lisää dynamiikkaa koko Euroopan talouteen. Lisäksi yhteisen rahapolitiikan aiheuttama euromaiden talouspolitiikkojen lähentyminen tarjoaa mahdollisuuden parhaiden mallien etsimiseen eli bench markingiin. Tämä tosin edellyttää, että meillä on käytössämme vertailukelpoisia indikaattoreita, jotka on jo useaan kertaan tänäkin aamuna täällä mainittu. Ja mikä ettei - joskus näitä malleja tulisi etsiä myös Euroopan unionin rajojen ulkopuoleltakin.
Ehdotus suuntaviivoiksi on varsin kelvollinen ja etenkin mietinnön esittelijä Menrad on tehnyt erittäin hyvää työtä. Erityisesti haluan painottaa toimenpiteitä pk-yritysten työllistämisedellytysten parantamiseksi. Hallintokuluja, veroja ja maksuja on yksinkertaisesti pakko saada alennettua. Viittaan samalla myös palvelualojen alv-kokeiluun, joka kyllä vietiin neuvostossa asianmukaisesti läpi, mutta johon jäsenvaltiot eivät nyt näytä lähtevän mukaan muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta. Ainakin kotimaani Suomen osalta olisin toivonut tämän asian suhteen erilaista ratkaisua.
Pienoisena ongelmana pidän myös sitä, että ehdotukset suuntaviivoiksi vuodelle 2000 tulevat käsittelyyn jo ennen kuin vanhojen suuntaviivojen konkreettiset toimenpiteet on saatettu loppuun tai edes alulle. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet panemaan suuntaviivat täytäntöön omissa kansallisissa ohjelmissaan. Tähän niille täytyy myös antaa mahdollisuus.

Damião
Arvoisa puhemies, sekä komissio että esittelijä, jota onnittelemme hänen laatimastaan mietinnöstä, katsovat tarpeelliseksi kehittää...
Koska täällä on niin kova meteli, keskeytän tämän tähän ja pyydän työjärjestyspuheenvuoroa. Kansalaisten vähäinen mielenkiinto yhteisön toimielimiä kohtaan on varmaankin seurausta parlamentin jäsenten ja yhteisön toimielinten välinpitämättömyydestä: aina kun täällä keskustellaan sosiaaliasioihin liittyvistä ongelmista, kiinnostuksen puute on selvästi havaittavaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Kuten jo totesin, sekä komissio että esittelijä katsovat tarpeelliseksi kehittää edelleen nyt käsiteltäviä suuntaviivoja, joiden avulla on jo saavutettu myönteisiä tuloksia, mutta joissa on kuitenkin myös puutteita. Emme ole vielä kyenneet millään tavoin koordinoimaan työllisyys- ja sosiaalipolitiikkoja, vaikka perussopimuksen 126 artiklassa on sitä koskevia suosituksia. Komissio on osaltaan tosin antanut asianmukaisia suosituksia, jotka koskevat työllisyyden tehokasta edistämistä, pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä työn verotusta, mutta samalla me sosialistit myös toivomme, että työn verotukseen liittyvät suositukset eivät merkitse sosiaaliturvajärjestelmien rahoituspohjan murenemista.
Mitä tulee työllisyyskomitean perustamiseen, mielestämme tuo komitea saattaisi todellakin olla tarpeellinen, sillä sen avulla näitä suuntaviivoja voitaisiin täsmentää ja kohdentaa nykyistä paremmin paikallisella ja alueellisella tasolla, joilla tulokset eivät ole olleet tyydyttäviä, sekä sisällyttää niihin pitkäaikaistyöttömyys ja nuorisotyöttömyys.
Pyydämme Euroopan kansanpuolueen ryhmän kollegoja tarkistamaan kantansa määrällisten ja laadullisten tavoitteiden osalta, jotta näiden suuntaviivojen avulla voidaan päästä tehokkaisiin tuloksiin, kuten me kaikki toivomme. Komission on otettava huomioon parlamentin ehdotukset, sillä vaikka parlamentti ei osallistukaan tähän prosessiin, myös sillä on velvollisuuksia työttömiä kohtaan: on välttämätöntä, että parlamentti kantaa oman vastuunsa pimeän työn osalta sekä erityisesti niiden kansalaisten osalta, jotka asuvat ja työskentelevät taantuneilla teollisuusalueilla.
Arvoisa puhemies, todellisen vuoropuhelun ja siihen liittyvien aitojen sitoumusten puute kansallisella tasolla estää teknologiset ja yritysten organisaatioon liittyvät uudistukset, kuten Michelinin tapaus kiistattomasti osoittaa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minun on puhuttava työhön, sosiaaliasioihin ja työllisyyteen liittyvistä ongelmista. Komission jäsen Anna Diamantopouloun läsnäolo täällä on meille iloinen asia: toivoisin, että minulla olisi enemmän aikaa käytössäni saadakseni esittää ehdotukseni, tahtoisin siis, mikäli mahdollista, kutsua hänet päivälliselle, jos hän antaa arvoa ehdotukselleni, jotta voisin puhua pitempään kuin minulle myönnetyt kaksi minuuttia sallivat. Toivon saavani vastauksen ja siksi käytän nämä muutamat jäljellä olevat sekunnit sanoakseni, että pidin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittämien ehdotusten luetteloa melko outona.
(Osa puheenvuorosta ilman mikrofonia) Tahtoisin korostaa sitä, että vanhusten ja eläkeläisten on ilo jättää työpaikkansa nuorille. Meitä parlamentin jäseniä on täällä 630: olen varma siitä, että monet meistä jättäisivät mielellään paikkansa nuorille edustajille. Näin emme tietenkään olisi lisänneet työpaikkojen määrää, mutta olisimme lisänneet niiden nuorten lukumäärää, jolla ei ole työtä, mutta jotka sitten tällä tavoin saisivat ansaitsemansa tyydytyksen. Tahtoisin toisin sanoen sanoa, että jäsenvaltioiden on sitouduttava toimimaan niin, että ikääntyneet, jotka ovat jo maksaneet tarpeeksi eläkkeestään, voisivat jättää työnsä nuorille.

Howitt
Onnitellessani Menradia hänen mietinnöstään aion keskittyä edistymiseen tai edistymisen puutteeseen poliittisen suuntaviivan 9 täytäntöönpanossa, kaikille avoimien työmarkkinoiden edistämisessä.
Juuri tällaisena aikana, jolloin hyvinvointi lisääntyy taas Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa, voidaan ja pitää auttaa niitä, jotka syrjäytyvät elämässä ja työpaikoilla. Jos sitä ei saada aikaan nyt, nämä sosiaalisen syrjäytymiskehityksen uhrit jätetään kokonaan syrjään ikuisiksi ajoiksi.
Euroopan komissio on aivan oikeassa kritisoidessaan raportissaan näiden vähäosaisten ryhmien työllisyyden edistämistä jäsenvaltioissa ja vaatiessaan mainstreaming-periaatteen parempaa huomioon ottamista niissä työllisyyspoliittisissa ohjelmissamme, jotka liittyvät syrjinnän vähentämiseen tähtääviin toimiin. Euroopan parlamentti on oikeassa tukiessaan tarkistuksessamme 13 kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja verrattavissa olevien tavoitteiden kehittämistä, joihin viittaan hetken kuluttua ja joita pyydän kaikkia parlamentin jäseniä tukemaan.
Olen tyytyväinen raportin esimerkkeihin, erityisesti vammaisten ihmisten työllistämiseen liittyviin. Tänä aamuna, nyt kun vammaisten sosiaalietuudet synnyttävät laajaa julkista keskustelua kotimaassani Isossa-Britanniassa, olen tyytyväinen vammaisille kohdistetun uudistusohjelman malliimme, jossa on pyritty poistamaan esteitä tarjoamalla paikallisella tasolla henkilökohtaisia ohjaajia tavalla, joka tunnetaan yksinkertaisena keinona käyttää joustavasti sekä työllisyys- että sosiaaliturvabudjettia työttömien vammaisten ihmisten auttamiseen, jotta aidosti etsittäisiin toimia, jotka auttaisivat heitä saamaan työtä. Euroopan tasolla voimme kuitenkin tehdä enemmänkin. Jos jäsenvaltiot ovat kerran kyenneet takaamaan tulostavoitteita sekä nuorten että pitkäaikaistyöttömien osalta, miksi emme pyrkisi samaan tavoitteeseen vammaisten työttömien työllisyyden parantamisessakin. Jos ongelmana on mainittu luotettavien tilastojen puute, meidän on kiireesti vaadittava tiedon riittävien kuvausten kokoamista. Jos emme tee niin, voisiko komission jäsen kenties selittää, kuinka me voimme mahdollisesti arvioida politiikkojemme onnistumista ja kuinka vammaisia työttömiä ihmisiä voidaan auttaa takaisin työhön.

Bodrato
Arvoisa puhemies, minusta parlamentin jäsen Menradin mietinnössä esittämä mielipide, jonka mukaan työelämän nykyaikaistaminen on keskeistä tuottavuuden, kilpailukyvyn ja siten myös työllisyyden kannalta on aivan moitteeton. Kuitenkin johtopäätöksissä on eräitä rajoituksia. politiikan ja eurooppalaisen sosiaalimallin standardin osalta jäsenvaltioiden välillä käydään kilpailua, joka ei auta saavuttamaan niitä tavoitteita, joita olemme ilmoittaneet tavoittelevamme, eikä sellaisia olosuhteita, jotka teoriassa taataan.
Todetessamme, ettei työn hinnan verotaakan alentaminen saa aikaan julkisen talouden tervehtymistä eikä turvajärjestelmien taloudellista tasapainoa, esitämme ympyrän neliöimistä, jonka ainoastaan voimakas talouskasvu voi ratkaista. Tosiasiassa on olemassa suuntaus, jossa kilpailukykyä yritetään elvyttää siirtämällä eräitä sosiaalisia kuluja perheiden vastuulle; tällä tavoin meneteltäessä kuitenkin sosiaaliset erot kasvavat ja joissain tapauksissa myös syrjäytyminen ja uusköyhyys lisääntyy. Ennen kaikkea on kuitenkin olemassa vaara, että Eurooppa joutuu kärsimään markkinoiden maailmanlaajuistuessa kilpailusta sellaisten talouksien kanssa, jotka ovat investoineet ja investoivat jatkuvasti enemmän kuin Eurooppa teknologian käyttöönottoon ja tutkimukseen ja lisäksi nuorten ammatilliseen koulutukseen, toisin sanoen teknologisesti edistyneen teollisuuden tulevaisuuteen. Mielestäni parlamentin jäsen Menrad on siis oikeassa korostaessaan johtopäätöksissään sitä, että komission on välttämättä yhdenmukaistettava asiakirjat, jotka koskevat talouspolitiikkaa ja politiikan suuntaviivojen keskeisiä perusteita. Mielestäni komitea voisi olla erittäin merkittävä askel tähän suuntaan.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluan onnitella ja kiittää Menradia tehdystä työstä. Lisäksi täytyy sanoa, että kuuntelin tarkkaavaisesti ja että kiitän lisäksi myös Groschia ja Theorinia asianomaisten valiokuntien paketin arvioista
Mielestäni keskustelusta, joka on kestänyt jo kaksi tuntia, on noussut esiin myönteinen lopputulos, vaikka onkin selvää, että Euroopan parlamentti seuraa, arvioi ja ennen kaikkea tuo esiin tätä erittäin herkkää kysymystä eli Euroopan työllisyysstrategiaa. Kuultuamme monia esittelyjä ja parlamentin jäsenten ehdotuksia komission roolista, kun lainsäädännön tavoitteeksi asetetaan aktiivisempi toiminta, haluan painottaa, että Euroopan työllisyysstrategia koskee kansallisten politiikkojen tukemista ja rohkaisemista, ja tämän kehyksen sisällä yritämme toimia mahdollisimman läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
Nyt, kun työllisyyden suuntaviivoja on käsitelty työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, käydään tiiviitä neuvotteluita ennen neuvostoa, jossa ne uskoaksemme hyväksytään täysin. Virallinen käsittely on 29. marraskuuta valtiovarainministerien ja työministerien yhteisessä neuvostossa.
Haluaisin korostaa, että näyttää vallitsevan yksimielisyys tavasta, jolla ensi vuoden suuntaviivoja suunnitellaan ja pannaan täytäntöön. Niihin ei tule suuria muutoksia, neljä perusteemaa säilyvät ennallaan ja suuntaviivojen muutokset ovat hyvin pieniä ja ne koskevat neljää kohtaa. Ensimmäinen kohta on entistä voimakkaampi keskittyminen ihmisten siirtymiseen työmarkkinoille koulutuksen jälkeen, toinen kohta on teknologian alue, jonka alalla tehdään paljon työllisyyden ja tietoyhteiskunnan yhdistämiseksi myös komission tulevalla aloitteella tietoyhteiskunnasta, kolmas kohta on paikallisten toimijoiden aktiivinen rooli, jossa jäsenvaltioita kehotetaan ja kannustetaan antamaan suurempi erityispaino paikallisviranomaisille, ja neljäs kohta on tietenkin työmarkkinaosapuolten rooli. Arvoisa puhemies, haluaisin aivan lyhyesti esittää joitakin huomioita perusasioista, joita Menradin mietinnössä käsiteltiin ja joita myös monet parlamentin jäsenet toistivat.
Ensimmäinen huomio on, että on selvää, että Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanon onnistuminen edellyttää vakaata makrotaloudellista ympäristöä, ja tästä syystä sitä harjoitetaan koordinoidusti ja jatkuvassa yhteistyössä makrotaloudellisen politiikan menettelyn kanssa.
Toinen tärkeä kysymys liittyy indikaattoreihin ja jäsenvaltioiden tilastopalvelujen ja indikaattorien harmonisointiin. Kuten aivan oikein sanottiin, tämä ei ole tekninen eikä teknokraattinen kysymys vaan syvästi poliittinen asia. Hyvän pohjan saaminen jäsenvaltioiden seurannalle on erittäin tärkeää, mutta samalla se on myös erittäin vaikea asia. Se on yksi meidän prioriteeteistamme, ja yritämme nopeuttaa indikaattorien harmonisointimenettelyjä.
Seuraava kohta on elinikäinen oppiminen. Me yritämme, mutta jäsenvaltioille annetuista suosituksista käy selväksi, että elinikäiselle oppimiselle ei ole annettu sellaista erityistä painoarvoa, jota tarvittaisiin. Tavoitteemme on seuraavien vuosien aikana saada aikaan jäsenvaltioissa aktiivisempaa ja organisoidumpaa politiikkaa, joka koskee työntekijöiden elinikäistä oppimista.
Seuraava kysymys on tietoteknologia. On asetettu tavoite, on tehty ehdotus tavoitteista kansallisella tasolla tietoyhteiskunnan alueesta. Uskon, että voimme olla entistä optimistisempia ja asettaa yhteisiä eurooppalaisia tavoitteita tietoyhteiskunnan alueella, koska ei voida puhua jäsenvaltioiden lähentymisestä, ellei lähentymistä tapahdu tällä erittäin herkällä tietoyhteiskunnan alueella. Haluan sitä paitsi muistuttaa, että myös Kölnin Eurooppa-neuvostossa johtavat valtiot tekivät päätöksen tavoitteista yhdistää koulut ja pääsyn Internetiin.
Panen merkille erittäin tärkeän asian eli jäsenvaltioissa alueellisella tasolla paikallisten viranomaisten toimesta tapahtuvan politiikkojen kehittämisen ja toteuttamisen. Puheenjohtajavaltio Suomi on pitänyt tätä asiaa prioriteettina ja saanut siinä aikaan edistystä, ja uskomme, että neuvosto vakiinnuttaa tämän asenteen.
Hyvät parlamentin jäsenet, komission ja Euroopan parlamentin välille on esitetty toistuvasti säännöllisempää yhteistyötä, jotta voitaisiin viedä eteenpäin Euroopan poliittista strategiaa. On selvää, että Kölnissä on pantu alulle konkreettisia menettelyjä, syksyn ja kevään menettelyjä, mutta tietysti odotan myös ehdotuksia ja käytännön tapoja soveltaa tätä läheisempää yhteistyötä, joka tapahtuu ensi vaiheessa joka tapauksessa asiasta vastaavan työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kanssa.

Puhemies
Kiitän arvoisaa komission jäsentä tästä puheenvuorosta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua.
Parlamentin jäsenet Cappato ja Costa ovat ilmoittaneet minulle, etteivät he halua osallistua äänestykseen. Käsittääkseni tämä merkitsee sitä, että he ovat läsnä.

ÄÄNESTYKSET
Cappato
Arvoisa puhemies, tahtoisin ilmoittaa kollegoille, että meiltä on byrokratian keinoin riistetty 51 artiklan meille sallima mahdollisuus, joka antaisi meille parlamentin jäsenille mahdollisuuden allekirjoittaa kirjallisia kannanottoja, jotka, mikäli enemmistö jäsenistä on ne allekirjoittanut, annettaisiin suoraan kannanotossa mainittujen toimielinten käsiteltäviksi. Tämä oikeus on nähdäkseni tosiasiallisesti riistetty. Minä itse yritin Strasbourgissa allekirjoittaa parlamentin jäsen Perryn ehdotuksen, joka koskee parlamentin töiden siirtämistä kokonaan Brysseliin, mikä antaisi viimein mahdollisuuden siihen, että parlamentilla olisi vain yksi toimipaikka. Käytin tähän 20 minuuttia: kukaan ei tiennyt missä toimisto oli, se on tornin toisessa kerroksessa, sangen kaukana kokoussalista, jopa kauempana kuin se oli ja silloinkin se oli kaukana viime vaalikaudella.
Verratkaapa tätä siihen, kuinka on sijoitettu ne toimistot, joissa vastaanotetaan niitä allekirjoituksia, joita meidän mielellään sallitaan antaa, niitä, jotka liittyvät läsnäoloon ja palkkoihin. Mikäli ne piilotettaisiin johonkin parlamentin labyrintin uumenissa olevaan toimistoon, nousisimme varmaankin kapinaan. Arvoisa puhemies, vetoan siis arvokkuuteemme parlamentin jäseninä, sillä poliittisille allekirjoituksille ja poliittisille kannanotoille on annettava sama arvo ja sama tila, joka on varattu läsnäoloon ja palkan nostamiseen liittyville allekirjoituksille.
Tulen nyt toiseen aiheeseeni. Ainoastaan sellainen parlamentti, jossa poliittiset kannanotot ja allekirjoitukset yritetään piilottaa kellareihin, parlamentti, jota itse asiassa hallitsee byrokraattinen logiikka, voi suostua siihen, että jo kuukausien ajan on jatkunut epätasa-arvoinen tilanne, jossa ryhmiin kuulumattomilla parlamentin jäsenillä on vähemmän oikeuksia kuin muilla parlamentin jäsenillä. Emme aio yhteistyöllämme edistää tätä syrjintää ja aiomme siksi tälläkin kertaa jättää osallistumatta äänestykseen, kunnes tämä ongelma...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Nassauer
Arvoisa puhemies, ilmoittauduin eilen yhdessä muiden jäsenten kanssa nimenhuutoäänestyksen aikana, koska äänestyskoneeni ei toiminut. Nyt huomaan kuitenkin yllätyksekseni, että te ette ole pöytäkirjan mukaan huomannut sitä. Pyydän teitä korjaamaan pöytäkirjan asiaa vastaavalla tavalla.

Puhemies
Totta kai. Tässä yhteydessä, ja koska aloitamme äänestyksen, haluaisin sanoa teille, että me olemme puolestamme tarkistaneet, että kaikki äänestyskoneet toimivat kunnolla ja toivoisin, että te omasta puolestanne tarkistaisitte, että kaikilla on äänestyskortit.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, minun on yhdyttävä parlamentin jäsen Cappaton esittämiin vaatimuksiin, jotka liittyvät parlamentin poliittisen ryhmän määrittelyyn.
Mikäli tätä ongelmaa ei ratkaista, uskon yhä useampien parlamentin jäsenten jättävän äänestämättä. Toivon, ettei se osoittaudu välttämättömäksi.

Suositus toiseen käsittelyyn (A5-0042/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla annettujen säännösten täytäntöönpanosta (8639/1/1999 - C5-0035/1999 - 1998/0321(COD)) (- ja sosiaaliasiain valiokunta) (Esittelijä: Hughes)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Suositus toiseen käsittelyyn (A5-0041/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (8642/1/1999 - C5-0036/1999 - 1998/0318(COD) (- ja sosiaaliasiain valiokunta) (Esittelijä: Smet)

Hudghton
Ennen kuin seuraava äänestyskierros Smetin mietinnöstä alkaa, voisiko Smet saada tilaisuuden selventää virallisesti kohtaa, jota hän ei saanut selventää eilisen keskustelun lopussa ja joka liittyy kalastusosuuskuntien jäseniin, jotka ovat yrittäjiä. Voisiko Smet vahvistaa virallisesti, sovelletaanko tämän ehdotuksen määräyksiä yrittäjinä toimiviin kalastajiin vai ei?

Puhemies
On täysin selvää, että tätä kysymystä koskevaa keskustelua ei avata uudelleen. Sen sijaan esittelijä Smet on pyytänyt minulta puheenvuoroa käsittääkseni ehdottaakseen äänestyksen siirtämistä seuraavalle Strasbourgin istuntojaksolle, ja annan hänelle heti puheenvuoron.

Smet
. (NL) Arvoisa puhemies, vastaan juuri esitettyyn kysymykseen kalastajista: jos on kyse itsenäisistä yrittäjistä, direktiivi ei koske heitä. Jos on kyse työntekijöistä, direktiivi koskee heitä.
Pyynnöllä äänestyksen siirtämisestä Strasbourgiin tavoitellaan ryhmien välisten viimeisten erimielisyyksien ratkaisemista. Tässä on kyse toisesta käsittelystä. Meillä on vielä riittävästi aikaa järjestää äänestys Strasbourgissa. Neuvoteltaessa muiden ryhmien kanssa on oikeastaan kysyttävä, voidaanko äänestystä tosiaan siirtää.

Puhemies
Selvä. Esittelijä on juuri antanut ehdotuksensa.
ehdotuksesta siirtää äänestys Strasbourgin istuntojaksolle?
Vastustaako joku puhuja tätä pyyntöä?

Crowley
Ehdottaisin ryhmäni puolesta, että emme hyväksy esittelijän pyyntöä siirtää äänestystä takaisin Strasbourgiin. Paikalla on aivan riittävästi päteviä parlamentin jäseniä äänestyksen toimittamiseksi tänään, ja meidän pitäisi toimittaa äänestys tänään.

Hughes
Haluaisin tukea esittelijän suositusta siitä, että siirrämme äänestystä. Tämä on vaikea viikko, eikä istuntosalissa ole paljoa väkeä. Jotkin tämän mietinnön ratkaisevista tarkistuksista vaativat tietysti 314 ääntä. Parlamentissa esitettiin jo yksi kysymys, joka koski kiistanalaista kohtaa, joka nousi esiin vasta eilen illalla ja joka voi oikeastaan sekaannusvaaran vuoksi vaarantaa tärkeän tarkistuksen. Tämän vuoksi olisi järkevää odottaa Strasbourgin istuntoa. Neuvoston kello tikittää edelleen, meillä on aikaa viedä mietintö Strasbourgiin. Voimme olla varmoja, että tarvittava määrä parlamentin jäseniä on läsnä, ja voimme varmistaa, että lisäepäselvyydet poistuvat lopulliseen äänestykseen mennessä.
(Parlamentti hyväksyi äänestyksen siirtämistä koskevan pyynnön.)
Suositus toiseen käsittelyyn (A5-0040/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja (5617/2/1999 - C5-0037/1999 - 1998/0272(COD)) (ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta) (Esittelijä: Sterckx)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Gahrtonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0049/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kiinan kansantasavallan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(1999) 287 - C5-0038/1999 - 1999/0123(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Quisthoudt-Rowohlin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0048/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(1999) 324 - C5-0083/1999 - 1999/0133(CNS))

Quisthoudt-Rowohl
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mietinnön esittelijänä olen vakuuttunut, että Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskeva sopimus on hyvä ja oikein. Siitä huolimatta pyydän äänestyksen lykkäämistä merkkinä siitä, että odotamme Venäjän pyrkivän vakavasti ja konkreettisesti rauhanomaiseen ratkaisuun Tsetseniassa mahdollisimman pian.
Siinä yhteydessä olen hyvin tietoinen siitä, että teknisen sopimuksen lykkääminen ei ole välttämättä paras keino lisätä vetoomuksen painokkuutta. Tiedän myös, että tämä lykkääminen koskee, kuten valitettavasti hyvin usein, juuri vääriä henkilöitä, tässä tapauksessa venäläisiä tiedemiehiä ja tutkijoita. Moniin poliittisiin ryhmiin ja valiokuntiin kuuluvien jäsenten kanssa käymieni useiden keskustelujen jälkeen ja vatsanväänteiden myötä vetoan, että asiassa annetaan kuitenkin merkki, vaikka se valitettavasti voikin olla aina vain heikko sellainen!

Maes
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni yhtyä esittelijän sanoihin. Pidin eilen Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta puheen antaakseni tällaisen merkin. Olen vakuuttunut siitä, että kansalaiset eivät ymmärtäisi, jos hyväksyisimme tänään sopimuksen, vaikkakin hyvää tarkoittaen, samanaikaisesti kun Venäjän federaatio pommittaa Teteniaa ja estää jopa avuttomia pakolaisia pakenemasta. Arvoisa puhemies, yhdyn tässä esittelijän sanoihin ja toivon, että muutkin ryhmät tekevät niin.

Speroni
Arvoisa puhemies, olen periaatteessa samaa mieltä, sillä Venäjän toiminta Tsetsenian kansaa kohtaan on halveksittavaa, mutta mielestäni tämän parlamentin toiminta ei ole johdonmukaista, sillä muutama minuutti sitten se hyväksyi Kiinan kanssa solmitun sopimuksen, vaikka Kiina on vuodesta 1959 sortanut Tiibetin kansaa.
Näin ollen meidän johdonmukaisuuden nimissä on joko hyväksyttävä molemmat sopimukset tai siirrettävä kumpaakin äänestystä.
(Suosionosoituksia)

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, olen aivan yhtä huolissani kuin Euroopan parlamentti Tsetsenian tilanteen... Eilisiltana asiasta vastaavalla komission jäsenellä oli mahdollisuus selvittää tämän sopimuksen sisältöä ja sitä, keitä se koskee eli lähinnä yliopistoja ja Venäjän tutkijayhteisöä. Komissio uskoo, että tämä vuoropuhelu ja tämän vuoropuhelun jatkuminen ovat myönteisiä asioita näiden menettelyjen kehittämisen ja näiden Venäjälle haluamiemme mahdollisuuksien kannalta. Mielestämme olisi siis väärä viesti, jos tässä asiassa ei edettäisi konkreettiseen sopimukseen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Asia on nyt hyvin selvitetty parlamentillemme.
(Parlamentti hyväksyi äänestyksen siirtämistä koskevan pyynnön.)
Linkohrin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0047/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Argentiinan tasavallan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(1999) 292 - C5-0040/1999 - 1999/0125(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Menradin laatima - työllisyys ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0045/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi komitean perustamiseksi (KOM(1999) 440 - C5-0173/1999 - 1999/0192(CNS)), ja komission ehdotuksesta jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000 (KOM(1999) 441 - C5-0147/1999 - 1999/0816(CNS)) (Hughes-menettely)

Menrad
 - (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomautusta. Ensinnäkin haluaisin tehdä selväksi, että edustan luovuttamassani lausunnossa työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kantaa, vaikka olenkin henkilökohtaisesti eri mieltä joistakin asioista.
Toiseksi hylkään uudet tarkistukset tietyin ehdoin silloin, kun uskon, että ne eivät tuo asiaan sisällöllisesti mitään uutta. Kannatan ministerineuvostolle esitettävien ehdotustemme keskittämistä.
Kolmanneksi on tietenkin myös tarkistuksia, jotka hylkään niiden sisällön osalta, kuten tarkistus 46, jonka mukaan työajan lyhentäminen täydellä palkkakompensaatiolla on ainoa oikea väline. Työajan lyhentämisen osalta kannatan joustavuutta.

Puhemies
Kiitän teitä näistä selityksistä, parlamentin jäsen Menrad. Halusitte ystävällisesti täsmentää kantaanne jokaiseen tarkistukseen, ja käytännön mukaisesti ilmoitan kantanne parlamentillemme.
Tarkistuksesta 13

Menrad
Arvoisa puhemies, tarkistuksen 13 osalta haluan sanoa, että minulla ei ole mitään tätä menettelyä vastaan, että äänestämme tarkistuksista yhtenä ryhmänä. Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että saksankielinen versio ei ole oikein. Käsittelemme tässä yhteydessä tarkistusta, joka esitettiin suullisena tarkistuksena myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa. Tämä parlamentin jäsen Skinnerin suullinen tarkistus ei sisälly tähän saksankieliseen versioon kuten ei parlamentin jäsen Sbarbatin vammaispolitiikkaa koskeva toteamuskaan. Tämä koskee siis saksankielistä versiota. Vaikka perustelu onkin oikein, se ei ole esitetty oikein alkuperäisessä saksankielisessä versiossa. Pyydän äänestämään siitä, mitä olemme päättäneet valiokunnassa. Englanninkielinen versio näyttää muuten olevan oikein.

Puhemies
Hyvä on, esittelijä Menrad, kiitän teitä tästä tärkeästä täsmennyksestä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Gollnisch
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron ja viittaan lyhyesti työjärjestyksen 29 artiklaan. Jokainen on voinut todeta, että juuri toimitettujen äänestysten aikana erääseen ryhmään kuuluvat tietyt kollegat äänestivät eri tavalla kuin heidän edustamansa ryhmän enemmistö. Tämä tapahtui sitä paitsi parlamentin jäsenille kuuluvan edustajantoimen riippumattomuuden täysin normaalin toteuttamisen kehyksessä. Näin ollen voimme äänestää itsenäisesti, vaikka ryhmä kannattaakin tiettyä poliittista suuntausta työjärjestyksen 29 artiklan mukaisesti. Jos samaa sääntöä sovelletaan sekä pieniin että suuriin ryhmiin, tai sekä suuriin että pieniin ryhmiin, mielestäni tämän perusteella ei voida päätellä, että olisi aiheellista hajottaa PPE-ryhmä sen takia, että tietty kansallinen ryhmä äänestää tässä parlamentissa itsenäisesti. Parlamenttimme olisi siten johdonmukaisuuden takia käsiteltävä uudelleen omaa päätöstään, jonka sen enemmistö luuli olevan välttämätön ja joka koski sitä ryhmää, jonka jäsenet äänestivät itsenäisesti, mistä mainittiin sen sisäisessä työjärjestyksessä. Tämän mukaisesti 29 artikla ei sulje pois poliittisten suuntausten kannattamisen olemassaoloa.
Menradin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0046/1999) komission luonnoksesta yhteiseksi työllisyysraportiksi vuonna 1999 (SEK (1999)1386 - C5-0215/1999 - 1999/2139(COS) (Hughes-menettely)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Palacio Vallelersundin laatima oikeusasioiden ja sisämarkkinoiden valiokunnan päätöslauselmaesitys (B5-0204/1999) Euroopan sisämarkkinoiden strategiasta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Äänestysselitykset- Menradin mietintö (A5-0045/1999)

Maes
Arvoisa puhemies, emme hyväksyneet työllisyyspolitiikkaa käsittelevää mietintöä. Toteamme yhdessä komission kanssa, että jäsenvaltioissa esiintyy suuria puutteita suuntaviivojen mukaisen työllisyyspolitiikan toteuttamisessa. Ihmettelemme kuitenkin sitä, onko komissio ottanut riittävissä määrin huomioon sitä tosiseikkaa, että jäsenvaltioiden sisällä on suuria hyvinvointieroja ja suuria alueellisia eroja työllisyydessä. Mainitsen esimerkkinä Belgian. Flanderin työttömyysprosentti on 8,2 % ja Wallonian 24,5 %. Ymmärtänette, että Flanderi ja Wallonia noudattavat Belgiassa samaa verotus- ja sosiaaliturvapolitiikkaa, mutta se ei riitä. On oltava mahdollista harjoittaa selkeästi erilaista alueellista politiikkaa. Sitä varten tarvitaan myös alueellisia tilastoja. Pahoittelen sitä, että komissio ei pidä tätä alueellista todellisuutta lähtökohtanaan, sillä olen vakuuttunut siitä, että sekä alueellinen että eurooppalainen lähestymistapa ovat välttämättömiä. Sitä varten tarvitaan kuitenkin alueellisia lukuja, sillä jäsenvaltioiden luvut peittävät alueellisen todellisuuden.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme kaikki tosin osallistuneet työllisyystilannetta koskeviin mietintöihin, mutta olemme kuitenkin sitä mieltä, että työttömyysaste on Euroopassa dramaattisen korkea ja että meillä ei ole kansallisella eikä Euroopan tasolla mitään tehokkaita keinoja sitä vastaan. Siihen on monia syitä. Yksi tärkeä syy on mielestäni se, että meiltä eurooppalaisilta puuttuu amerikkalaisiin verrattuna yleisesti riskinottokyky. Meiltä puuttuu myös kansalaisten yleinen myönteinen motivaatio, jonka on määrä edesauttaa sitä, että saavutamme hyvän talouskasvun avulla myös myönteisen työllisyyspolitiikan sekä Euroopassa että kansallisvaltioissa.
Se liittyy osaksi myös siihen, että meillä esimerkiksi Itävallan osalta on yritysten osuus hyvin alhainen. Meillä Itävallassa yritysten osuus on noin 8 % ja olemme siten kansainvälisesti katsottuna toiseksi viimeisellä sijalla. Kyselyt, joita olemme tehneet koulunsa päättäville nuorille ja opiskelijoille, jotka olivat siirtymässä työelämään, ovat esimerkiksi osoittaneet, että 60 % nuoristamme haluaa valita virkamiesuran aktiivisen toiminnan aloittamisen sijasta. Sitä voitaisiin verrata yksinkertaistetusti siihen, että halutaan koota työllisyysjoukkue, jossa 22 pelaajasta 13 ilmoittautuu erotuomariksi ja vain yhdeksän haluaa pelata. Silloin hyökkääjien, jotka ovat viime kädessä ratkaisevia menestymisen kannalta, osuus jää vain kahteen tai kolmeen pelaajaan.
Me tarvitsemme siksi paremman yritysilmaston, esimerkiksi yksinkertaisempia lakeja. Emme saa ennen kaikkea tehdä sitä virhettä, myöskään täällä parlamentissa, että luomme kansallisten ja myös eurooppalaisten normien, asetusten ja direktiivien kautta sääntöviidakon, jonka kansalaiset kokevat aktiivisen toiminnan esteeksi. Jos näitä määräyksiä on liikaa, kansalaiset kallistuvat viime kädessä sille kannalle, etteivät ota riskiä, ryhdy yrittäjäksi tai mihinkään todella aktiivisiin toimiin, vaan toimivat mieluummin turvatulla alalla, mikä viime kädessä johtaa taas siihen, että talouskasvu...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Gillig
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa Menradin mietintöä koskevan äänestysselityksen etenkin tarkistuksen 31 osalta, josta sosialistiryhmän ranskalainen valtuuskunta ja minä pidättäydyimme äänestämästä, kun tarkistus sitten hylättiin.
Haluaisin tarkentaa, että tämä johtui pääasiassa asiakirjan jyrkästä sanamuodosta. Tosiasiassa, vaikka olemmekin samaa mieltä siitä, että työllisyyttä koskevia tukia ja kannustimia ei voida täysin valvoa teknokraattisten ja jäykkien ehtojen avulla, jotka saattavat sulkea näiden tukien ulkopuolelle osan vaikeuksissa olevista työnhakijoista, näkemyksemme mukaisesti emme halua ehdottaa valvontaa vaan myönteistä ja rakentavaa ohjausta työnhaun eri vaiheissa, jotka ovat edelleen hankalia, kuten tiedämme.
Tällaista etenkin kaikkein huonoimmassa asemassa oleville ryhmille tarkoitettua ohjausta koskevat jo toteutetut käytännöt osoittavat sen, ettei rahoitusavun antaminen riitä siihen, että meidän ei tarvitsisi antaa mitään muuta tukea. Tämä riippuu loppujen lopuksi rahoitusapua myöntävän tahon hyvästä omastatunnosta. Todellinen sosiaalinen ohjaus, jonka tavoitteet on asetettu yhdessä vaikeuksissa olevien henkilöiden kanssa sopimusten mukaisesti, on ainoa keino, jotta työnhakua koskevat tuet ja kannustimet vaikuttaisivat mahdollisimman tehokkaasti, ei vain itse työnsaannissa vaan myös siihen hyvin tiiviisti liittyvässä asiassa eli työttömyyden vahingollisten vaikutusten lannistamien henkilöiden palauttamisessa pysyvästi työelämään.
Jätimme myös tässä hengessä myönteisiä toimia koskevan tarkistuksen, jota ei valitettavasti hyväksytty.

Caudron
. (FR) Käytin puheenvuoron viime viikolla Michelin-yhtiötä koskevasta oikeusjutusta ja todellisesta skandaalista, mitä merkitsevät joukkoirtisanomiset muuten menestyvässä yrityksessä.
Haluan tänään käyttää puheenvuoron työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2000. Amsterdamin sopimus antaa minulle tähän mahdollisuuden ja käytän sitä hyväkseni sanoakseni, miten tärkeää mielestäni on se, että Euroopan parlamenttia kuullaan muodollisesti tästä aiheesta.
Kyse ei ole nykyisin uusien suuntaviivojen lisäämisestä, koska vuonna 1997 hyväksytty perusta näyttää toimivan, vaan niiden muuttamisesta vuotta 1999 koskevan yhteisen työllisyysraportin perusteella mukauttamalla niitä uuteen sosiaalis-taloudelliseen tilanteeseen.
Tilannearvio osoittaa meille, että edistystä on tosiaankin tapahtunut vuodesta 1998 alkaen, koska työttömyys on laskenut 10,1 prosentista 9,9 prosenttiin ja koska työvoimaan kuuluvia on 1,8 miljoonaa enemmän. Nämä myönteiset luvut eivät kuitenkaan saa peittää alleen edelleen olemassa olevaa vaikeaa eriarvoisuutta ja vaikeita ongelmia. Esimerkiksi nuorisotyöttömyys on edelleen lähes 20 %! Puolet Euroopan unionin työttömistä on pitkäaikaistyöttömiä. Monet työpaikoista ovat tilapäisiä, ja 60 miljoonaa henkilöä elää köyhyysrajan alapuolella.
Eurooppalaiselle työllisyysstrategialle on siten annettava uusi sysäys ja määritettävä kunnianhimoisia tavoitteita, kuten työttömyyden puolittaminen viiden vuoden kuluessa. Tämä on mahdollista vain siinä tapauksessa, että toimitaan usealla rintamalla ja käytetään aktiivisia ennalta ehkäiseviä ja korjaavia menetelmiä.
Tämä saavutetaan muun muassa uudistamalla ja nykyaikaistamalla opetusta ja koulutusta, joista kaikkien on voitava hyötyä ilman sosiaaliseen ympäristöön tai henkilöön perustuvaa syrjintää ja joihin on sisällytettävä teknologian ja tietotekniikan muutokset torjumalla päättäväisesti kaikkia työttömyyden ja tilapäisen työn muotoja. On hinnalla millä hyvänsä estettävä henkilöitä "jäämästä pysyvästi" työttömiksi. Työttömät tarvitsevat tosiasiassa tukea, ohjausta ja motivaatiota päästäkseen mukaan työelämään. On löydettävä uusia toimenpiteitä, joita voitaisiin mukauttaa erilaisiin kansallisiin tilanteisiin ja joiden avulla voitaisiin kunnioittaa työnhakijoiden omanarvontuntoa.
Mutta huomio! Emme saa pudota tietyissä politiikoissa viritettyyn ansaan, joissa toistellaan, että työttömyyden varjolla on hyväksyttävä mikä tahansa työ, koska on parempi tehdä tilapäistä työtä kuin olla työttömänä! Tavoitteena on työttömien pääsy työelämään pysyvästi ja siten, että he voivat hyötyä oikeuksistaan!

Cossutta
. (IT) Työttömyys on Euroopan suurin ongelma, ja Italiassa se on saavuttanut dramaattisen tason ja ylittänyt 12 %. Työttömyyden vastaista taistelua on jatkettava tehokkain, ratkaisevin ja nopeasti toteutettavissa olevin keinoin. Euroopan parlamentin on tämänkin aiheen osalta tärkeää pyrkiä löytämään demokraattinen tila, jossa voidaan toimia Euroopan unionin päätösten puitteissa. Euroopan parlamentin jäsenet eivät voi vain myötäillä päätöksiä, kuten aiemmin on tapahtunut, jotka on tehty muualla ja jotka eivät vastaa kansalaisten todellisia tarpeita.
Emme yhdy työllisyyspolitiikan suuntaviivoja koskevan mietinnön sisältöön, sillä sitä ovat innoittaneet talouden täyden vapauttamisen ajatukset ja periaatteet; kuitenkin Euroopan parlamentti ehdottaa eräitä suuntaviivoja miesten ja naisten välisen työelämän tasapainon toteuttamiseksi, sosiaalisten osapuolten välisen jatkuvan vuoropuhelun käymiseksi ja sen välttämättömän seikan aikaansaamiseksi, että yritykset neuvottelisivat työntekijöiden kanssa ja hoitaisivat paremmin työntekijöille suunnatun tiedotuksen.
Maassamme kommunistit tekevät kaikkensa saadakseen ammattiyhdistysedustusta koskevan lain pian hyväksytyksi, ja sekin on demokratiaa työpaikoilla.
Panemme merkille Euroopan parlamentin kehotuksen suunnata yritysten verohelpotukset siten, että ne "todella edesauttavat uusien työpaikkojen luomista eivätkä uudelleenjärjestelyjä ja tuotannon siirtämistä, jotka johtavat irtisanomisiin", jotta Michelin-yhtiötä koskeva skandaali ei toistuisi.
Rajoittuneen ja riittämättömän työmarkkinoille osoitetun huomion edessä esitimme täysin järkeviä ja vastuullisia tarkistuksia. Niitä ei hyväksytty. Siksi italialaiset kommunistit äänestivät Menradin mietintöjä vastaan.

Darras
. (FR) Tämä mietintö on malliesimerkki keskustelusta, jossa poliittinen konsensus on jätetty syrjään. Kyse on pääasiassa poliittisesta aiheesta, jossa konservatiivinen oikeisto leikittelee epävarmuudella ja vasemmisto pyrkii saamaan aikaan sosiaalista lähentymistä painottamalla työllisyyden, työpaikkojen laadun ja sosiaaliturvan välistä suhdetta.
Amsterdamin sopimuksessa saavutettujen edistysaskelten ansiosta voimme ensimmäistä kertaa liittää tähän keskusteluun politiikan suuntaviivat Menradin mietinnön kautta.
Siksi meidän on asetettava itsellemme aikataulu, joka sisältää lukuina ilmoitetut tavoitteet. Siten ryhmäni uudelleen jättämät tarkistukset ovat tärkeitä. Niissä pyydetään seuraavaa:
1) jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin yhteisissä ponnisteluissa on pyrittävä 65 prosentin tasoon seuraavan viiden vuoden aikana,
1) ennalta ehkäisevien toimenpiteiden tavoitteena on oltava työttömyyden vähentäminen 50 % pitkällä aikavälillä jokaisessa jäsenvaltiossa seuraavan viiden vuoden aikana,
2) myönteisiä toimenpiteitä on toteutettava nuorten työttömien kannustamiseksi työelämään ja heidän työelämään pääsemisensä helpottamiseksi,
3) on asetettava uudestaan määräaika vuodeksi 2002 koulujen tietokoneistamiseksi ja oppilaiden Internet-yhteyksien parantamiseksi.
Työllisyyttä ei arvioida vain luotujen työpaikkojen määrän perusteella, vaan ennen kaikkea työpaikan ja opetuksen laadun ja kaikkien saaman koulutuksen laadun perusteella.
Meitä tullaan arvostelemaan koko hankkeen perusteella, sekä määrällisten että myös laadullisten tulosten, uuden elämänmuodon, uuden työelämän ja työelämän ulkopuolisen elämän sekä jaetun työajan perusteella.
Meidän on uskallettava turvautua kaikkiin keinoihin, jotta voimme edistää elämänlaatua ja työelämään pääsyä.

Fruteau
. (FR) Olen iloinen siitä, että Amsterdamin sopimuksessa myönnetään Euroopan parlamentille mahdollisuus osallistua tiiviimmin Euroopan poliittisen sopimuksen täytäntöönpanoon ja että parlamenttimme on siten voinut esittää mielipiteensä jäsenvaltioiden työttömyyden torjuntaa koskevista suuntaviivoista vuodeksi 2000.
Työelämään pääsyn helpottaminen, yrittämiskyvyn edistäminen, yritysten ja niiden työntekijöiden sopeutumiskyvyn rohkaiseminen sekä naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien vahvistaminen ovat tämän politiikan pääasiallisia tukipylväitä. Näiden kunnianhimoisten periaatteiden lisäksi olemme pyytäneet neuvostolta ja komissiolta, että suuntaviivojen pohjalta laadittaisiin konkreettisia ehdotuksia, joiden seurauksena jäsenvaltioissa toteutettaisiin tehokkaita käytännön toimenpiteitä.
Tosiasiassa, ja vaikka olenkin iloinen työttömyyden vähentymisestä Euroopassa (9,4 % aktiiviväestöstä vuonna 1999, kun vuonna 1998 luku oli 10,1 %), lukuina ilmaistu bruttotodellisuus ei saa missään tapauksessa peittää alleen yhteisön alueen kaikkein epäsuotuisempien alueiden taloudellisesti erittäin vaikeaa inhimillistä ja sosiaalista tilannetta.
Kaikki eivät saa nauttia kasvun hedelmistä, kaukana siitä! Esimerkiksi Ranskan merentakaisissa departementeissa on erittäin korkea työttömyysaste: Martiniquella 27 %, Guadeloupessa 30 % ja Réunionin saarella 37 %. Tätä tilannetta ei ole vielä läheskään saatu ratkaistua ja se on pahentunut jatkuvasti viime vuosina. Raskauttavana tekijänä ovat joka vuosi ne kymmenettuhannet nuoret, joilta kielletään jopa toivominen! Sanotaan, että meillä on 25-vuotiaana vielä "elämä edessä" , mutta jos ei ole mitään mahdollisuutta tehdä elämänsuunnitelmia ja ainoana tulevaisuuden kuvana on työttömyys ja toimeentulotuki, eikö tämä ole kuolemantuomiotakin pahempi kohtalo? Onko sitten kummallista (tai voidaanko sitä joidenkin tavoin paheksua), että näissä olosuhteissa nuorisoamme vaivaa houkutus väkivaltaan ja se saa silloin tällöin sosiaalisen kattilamme kiehumaan yli?
Tämä tilanne on sitäkin huolestuttavampi, koska se ei johdu suhdannetekijöistä: siihen ovat syynä syrjäinen sijaintimme, saaristoluonteemme ja yhteiskuntiemme rakenne, jolle on ominaista tilannetta entisestään vaikeuttava nopea väestönkasvu. Olisi siten myönnettävä, että perinteisillä resepteillä ei ole mitään mahdollisuuksia olla tehokkaita: kasvun elpyminen ja säilyminen eivät riitä, jotta voitaisiin uudelleen tavoitella täystyöllisyyttä!
Tätä nykytodellisuutta ei kuitenkaan pidä ajatella fatalistisesti! Mitään ei ole ennalta määrätty, ja siksi meidän on harkittava sekä uusia että rohkeita keinoja voidaksemme löytää erityisiä vastauksia näihin yhtä erityisiin ongelmiin.
Tässä suhteessa Amsterdamin sopimuksen uuden 299 artiklan 2 kohdassa, jossa käsitellään Ranskan merentakaisten departementtien erityispiirrettä unionin syrjäisimpinä alueina, annetaan meille mahdollisuus hyväksyä yhteisön oikeudesta poikkeavia toimenpiteitä alueiden kehittämiseksi. On tärkeää muistuttaa, että viime kesäkuussa pidetty Kölnin Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota esittämään ennen tämän vuoden loppua ehdotuksia, joiden tavoitteena on antaa muoto tälle uudelle oikeudelliselle perustalle. Parlamenttimme on seurattava valppaasti tätä asiaa, jotta nämä toimenpiteet olisivat rohkeita ja kunnianhimoisia. Vain tällä tavoin voimme vastata näiden alueiden vaikeuksiin, tämä on ainoa mahdollisuus siihen, ettei petetä näiden alueiden kansojen suuria odotuksia, alueiden, jotka ovat Euroopan mantereen kärkiä työntyneenä Karibian ja Intian valtameren sydämeen.

Laguiller
En voi äänestää jäsenvaltioiden työllisyyspoliittisia suuntaviivoja koskevan koko mietinnön puolesta.
Tosiasiassa näiden suuntaviivojen avulla ei muuteta mitenkään markkinoiden ja monikansallisten yritysten taloudellista diktatuuria. Euroopan unionissa on kuitenkin 20 miljoonaa työtöntä ja 60 miljoonaa köyhää, eikä näihin suuntaviivoihin sisälly yhtään pakottavaa toimenpidettä, jonka tavoitteena olisi estää irtisanomiset ja työpaikkojen lakkauttamissuunnitelmat. Ainoat ehdotetut ratkaisut ovat yrityksille myönnettävät tuet, jotka useimmiten eivät luo työpaikkoja.
Niin sanottu "työllisyyspolitiikka" jää parhaimmassakin tapauksessa vain tyhjien sanojen asteelle, ja pahimmassa tapauksessa sitä käytetään edelleen tekosyynä työnantajien tukemiselle, jolloin tuet uppoavat tyhjään kaivoon niin kauan kuin ei ryhdytä jyrkkiin toimenpiteisiin, jotta voittoa tuottavia eurooppalaisia suuryrityksiä kiellettäisiin samaan aikaan lopettamasta työpaikkoja. Se tosiasia, nimenomaan tällä alalla, että unionin eurooppalaiset jäsenvaltiot kieltäytyvät toteuttamasta pakottavia toimenpiteitä, osoittaa, että unionin pääasiallinen huolenaihe on lakaista suuryritysten tieltä kaikki esteet, mukaan luettuina sosiaaliset esteet, niiden voiton maksimoimiseksi, ilman että työttömyyttä yritetäänkään lopettaa.

Thors
. (SV) Menradin mietinnön käsittelyn yhteydessä otettiin esiin useita tärkeitä tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä. Kannatan niitä ehdotuksia, joissa korostettiin sitä, että nuoret naiset on otettava huomioon tietoyhteiskunnan koulutusstrategioita suunniteltaessa. Koska vastustan periaatteessa strategian lukumääräisiä tavoitteita, en voinut tukea tavoitetta, jossa tuloeroja pyritään vähentämään viiden vuoden aikana tietyn prosenttiosuuden verran (tarkistus 22).
Määrälliset tavoitteet, erityisesti EU:ssa, antavat väärän kuvan unionin todellisista mahdollisuuksista asioissa. Ne eivät ole myöskään läheisyysperiaatteen mukaisia.
On hyvä, että jäsenvaltioita kehotetaan pyrkimään parhaaseen mahdolliseen käytäntöön, mutta siihen ei päästä lukumääräisten tavoitteiden avulla. Sen sijaan on ilahduttavaa, että tasa-arvonäkökulmaan kiinnitetään paljon huomiota.
Sisämarkkinat (B5-0204/1999)

MacCormick
Haluan tehdä erityisesti muutamia huomautuksia sisämarkkinoiden strategiaa koskeneesta äänestyskäyttäytymisestäni, mutta ennen sitä voisin myös sanoa, että äänestin sitä menettelyä koskevaa ehdotusta vastaan, että kalastusasiasta äänestämistä siirrettäisiin, koska on aivan varmaa, että en pääse Strasbourgiin kahden viikon päästä ja olisin kovasti halunnut ilmaista solidaarisuuteni Skotlannin kalastusosuuskuntien jäsenille, erityisesti saarilla ja syrjäisillä seuduilla toimiville.
Sisämarkkinoiden strategian osalta olin erittäin iloinen, että tarkistus 1 hyväksyttiin. Ansioitunut kollegani Echerer esitti sitä ryhmässäni edistääkseen sellaisten taiteilijoiden asemaa, joiden pitää matkustaa ympäri yhteisöä ansaitsemassa elantoa useissa maissa. Olin erittäin iloinen, että komissio oli valmis hyväksymään näkökantamme.
Lopuksi, eilisiltaisessa keskustelussa, joka koski koko päätöslauselmaa, kiinnitin Bolkensteinin huomion tiedonannon niihin kohtiin, joissa sanottiin, että meidän on poistettava sisämarkkinoiden toteuttamisen esteet. Kiinnitin hänen huomionsa myös Italian yliopistoissa toimiviin vieraiden kielten opettajiin, joiden oikeudet on evätty Euroopan korkeimman oikeusasteen kolmesta päätöksestä huolimatta. Toivon, että komissio vaatii ponnekkaasti tällaisen epäoikeudenmukaisuuden ehkäisemistä, kuten Bolkenstein eilen illalla sanoi.
Kiitos.

Puhemies
Parlamentti on käsitellyt kaikki esityslistan asiat.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.20.)

