2. Madagaskar
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om Madagaskar.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (EN) Herr talman! Detta är verkligen ett beslutsämne. Det är ett ämne som vi måste diskutera. Det pågår en politisk kris i Madagaskar och vi måste reagera även i enlighet med landets behov.
Maktdelningsöverenskommelsen har förhandlats fram under beskydd från Afrikanska unionen mellan den nuvarande presidenten Rajoelina och den tidigare presidenten Ravalomanana.
Den enda politiska och demokratiska lösningen på den pågående krisen förblir avtalet från Maputo och tilläggsakten från Addis Abeba. Vi får inte glömma det. Maputoavtalet förutser bildandet av en nationell enhetsregering med en övergångsperiod på 15 månader.
Låt mig även säga att det, med tanke på detta, finns några specifika och lokala situationer som är oroande i fråga om att regeringen utfärdat ett dekret som legaliserar exporten av obearbetat och utrotningshotat trä vilket hotar landets biologiska mångfald. Det kan orsaka många problem i framtiden eftersom den biologiska mångfalden kan gå förlorad för gott.
I denna kontext måste vi påminna kommissionen och medlemsstaterna om att det skulle kunna vara ett misstag att skicka ett valövervakningsuppdrag till Madagaskar. Vi uppmanar att inte skicka en delegation till detta land under rådande omständigheter, till valet som den nuvarande regeringen håller på att planera för i mars, eftersom detta val kringgår Maputoavtalet. Jag insisterar. Inom denna ram, enligt denna samsyn och utifrån avtalet från Maputo, bör vi inte gå vidare med detta valövervakningsuppdrag.
Detta måste också följas av en fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna i landet och fullständig respekt för demokratiska principer och rättsstatsprincipen. Om dessa villkor uppfylls kan vi diskutera saken, men med tanke på den nuvarande situationen anser jag att det vore ett misstag.
Renate Weber
Herr talman! Instabiliteten fortsätter i Madagaskar trots initiativen från Afrikanska unionen och Förenta Nationerna. Andry Rajoelina vägrar dela makten och håller på att göra sig av med alla som motsätter sig honom. Han bekräftade nyligen sin avsikt att organisera allmänna val utan att ta någon hänsyn till den tidtabell som tillhandahållits av avtalen från Maputo och Addis Abeba.
Det är ingen överdrift att säga att Andry Rajeolinas antikonstitutionella regim har tagit över de tre områdena och han gör sitt bästa för att ta över även medierna.
Tyvärr för Madagaskar har kränkningarna av de mänskliga rättigheterna som skedde under den förre presidentens regim fortsatt efter att Andry Rajeolina förklarade sig själv ordförande för övergångsmyndigheten. Säkerhetsstyrkorna som han styr över har ofta ingripit på ett våldsamt sätt för att skingra oppositionens demonstrationer och det har förekommit dödsfall och skador.
I sin rapport av den 4 februari 2010 visar Amnesty International att parlamentsledamöter, senatorer, jurister, oppositionens ledare och journalister har arresterats och godtyckligt och olagligt frihetsberövats och att några av dem misshandlades under sin arrestering, samtidigt som myndigheterna inte har utfört några undersökningar.
Tyvärr bevisar dessa fakta återigen att de som tar makten med våld härskar sedan med våld.
Véronique De Keyser
Herr talman! Det finns ett samförstånd om detta resolutionsförslag. Den olagliga övergångsregimen som styrs av Andry Rajoelina håller på att försätta Madagaskar i kaos. Den förbereder att inte bry sig om det kommande valet, som utlysts till mars 2010, efter en process som inte har något demokratiskt över sig alls och som kommer att äga rum utanför avtalen från Maputo och Addis Abeba.
De olagliga nomineringarna av tvivelaktiga politiker, de omfattande kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och trakasserierna och de godtyckliga arresteringarna av parlamentsledamöter, religiösa ledare och civila har upprört det internationella samfundet och tvingat det att införa sanktioner. Madagaskars medlemskap i Södra Afrikas utvecklingsgemenskap och Afrikanska unionen har frysts. Förenta staterna vägrar att ge landet tillgång till förmånerna av akten om tillväxt och lika möjligheter för Afrika. Givarna i Internationella valutafonden har minskat sin budget med 50 procent, Förenta Nationerna kommer att granska situationen i landet den 15 februari och Europeiska unionen har, om jag inte minns fel, dragit in sitt utvecklingsbistånd, samtidigt som den behållit sitt humanitära bistånd.
Situationen är därför tragisk och katastrofal för en befolkning där människor lever på mindre än en dollar per dag. Vi är djupt oroade över denna situation och det gemensamma brådskande resolutionsförslaget är ett tecken på vår oro. Vi stöder medlingsförsöken utförda av Joaquim Chissano, den förre presidenten av Republiken Moçambique, och uppmanar de fyra politiska grupperna att återvända till förhandlingsbordet. Det finns ingen annan lösning. Vi uppmanar även Afrikanska unionen och Sydafrikanska utvecklingsgemenskapen att återuppta kontakten för att kunna genomföra övergångsprocessen på bästa sätt och vi uppmanar kommissionen att rapportera för oss om den pågående samrådsprocessen med Madagaskar enligt artikel 96 i Cotonouavtalet.
Bernd Posselt
författare. - (DE) Herr talman! Det råder en viss oro i några av världens huvudstäder om att vårt resolutionsförslag skulle kunna leda till en upptrappning av situationen i Madagaskar. Vårt mål är dock att skapa fred i regionen. Jag hänvisar särskilt till artiklarna 14 och 15, som båda tydligt betonar dialog.
Afrikanska unionen, Europeiska unionen, Förenta Nationerna, grannländerna, kontaktgruppen och sist men inte minst Frankrike har alla uppmanats att spela sin roll för att se till att de (minst) fyra olika politiska rörelserna som finns i Madagaskar kan komma överens och se till att Madagaskar inte faller samman, att landet inte ytterligare närmar sig en katastrof och att det i stället når en fredlig förhandlingslösning. Det är dock bara möjligt så länge som ingen försöker skapa en diktatur i landet, ingen drar sig ur fredsprocessen och samtliga parter återvänder till förhandlingsbordet. Annars kommer detta underbara men sargade land inte att ha någon framtid.
Marie-Christine Vergiat
Herr talman, mina damer och herrar! Samma sak sker i Madagaskar som i många andra länder runtom i världen där Europeiska unionen visat en brist på politisk makt. Detta syns särskilt tydligt i Afrika.
Ett år efter att Andry Rajoelina olagligt övertog makten, verkar den stora ön Madagaskar sjunka allt djupare ner i en social, ekonomisk och finansiell kris, vilket dess befolkning verkligen inte förtjänade.
Detta land har faktiskt blivit ett av världens fattigaste, där en stor majoritet av befolkningen lever på mindre än en US-dollar om dagen. Fallen av kränkningar av de mänskliga rättigheterna blir allt fler. Religiösa ledare, parlamentsledamöter, journalister och ledare i civilsamhället utsätts för hot och trakasserier samt arresteras och slängs i fängelse.
Det internationella samfundet har dock arbetat måttligt och vägrat erkänna att det faktiskt rör sig om en statskupp och att regeringen som tillsatts av Andry Rajoelina i Madagaskar i själva verket är en militärregering.
Madagaskar har stängts ute från Afrikanska unionen och Södra Afrikas utvecklingsgemenskap. Sedan den 2 februari 2009 har flertalet försök gjorts, inklusive av Förenta Nationerna och Europeiska unionen, som resulterat i avtalen från Maputo och Addis Abeba. Sedan november 2009 verkar dock dessa avtal ha blivit nedsmutsade som ett resultat av splittringarna mellan de olika protagonisterna och vägran från några av dem att delta i genomförandet av dessa avtal.
Vi i gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster anser att det är dags att låta befolkningen i Madagaskar tala och det är hög tid att demokratiska regler respekteras.
Andry Rajoelina, regimens starke man, föredrar att organisera sina val unilateralt, utan att rådfråga befolkningen i Madagaskar, i strid mot de ovan nämnda avtalen. Han fastställer unilateralt ett inledande datum för så kallade demokratiska val i mars 2010, men verkar nu tala om ett datum någonstans mellan slutet av mars och slutet av 2010.
Därför vill vi se att det humanitära biståndet stärks, rättsliga åtgärder vidtas och att Europeiska unionen använder all sin kraft för att se till att civilsamhället engageras vid varje steg som tas.
Charles Tannock
författare. - (EN) Herr talman! Om Afrikanska unionen strävar efter att få samma auktoritet och respekt som Europeiska unionen i internationella sammanhang, är Madagaskar synnerligen ett fall där Afrikanska unionen bör agera bestämt. I stället har vi sett det sedvanliga vacklandet och en ljummen diplomati efter president Marc Ravalomananas fall, vilket tyvärr påminner om situationen i Zimbabwe. Det är dags för Afrikanska unionen att acceptera sina skyldigheter när det gäller Madagaskar, där politisk spänning och kaos har varit endemisk under en tid. Om Afrikanska unionen inte klarar av att reda ut den här röran, då är det rimligt att fråga sig varför Europeiska unionen ska göra det.
Vi bör dock fortsätta engagera oss i Madagaskar för att kunna underlätta en smidig återgång till en demokratisk regering och för att främja försoning. Det är viktigt att de politiker och militärofficerare som har citerats och som har kränkt de mänskliga rättigheterna ställs inför rätta. Riktade sanktioner mot Andry Rajoelinas illegitima regim ger även en möjlighet att bestraffa dem som skapar den pågående instabiliteten utan att skada den stora majoriteten av Madagaskars befolkning, som måste vara hjärtligt trötta på spänningarna och det sporadiska våldet i sitt vackra land.
Cristian Dan Preda
Som sagt har det osäkra tillståndet och den politiska instabiliteten som råder i Madagaskar pågått i mer än ett år. Trots att det har förekommit svaga glimtar av hopp ibland under förhandlingsprocessen, har de åtgärder som vidtagits av Andry Rajoelina endast skadat processen och komplicerat återställandet av den konstitutionella ordningen.
Jag hänvisar här till avlägsnandet av premiärministern som utsågs efter avtalen i Maputo, avhoppet från förhandlingsprocessen med de politiska grupperingarna och det senaste beslutet att skyndsamt organisera val utan att beakta tidigare överenskommelser.
Jag anser att detta är ett försök att skapa en fasad av laglighet och legitimera en regim som har tagit makten efter en statskupp, vilket Andry Rajoelina inte kan förneka. Det är tydligt att det enda sättet att se till att den konstitutionella ordningen återställs helt är att till fullo tillämpa avtalen från Maputo och Addis Abeba.
Martin Kastler
(DE) Herr talman! Jag vill bara fästa er uppmärksamhet på att alla grupperna har godkänt detta resolutionsförslag. Det är precis som det ska vara, för denna fråga är mycket viktig. I motsats till de tidigare talarna vill jag säga att vi måste se till att vi inte bara främjar yttrandefriheten och pressfriheten i detta land, utan att vi också aktivt kräver detta, nu när vi försöker hitta sätt för att bidra till att saker och ting utvecklas mot ett förhoppningsvis fredligt val. Vi måste se till att vi, som européer, får till stånd pressfrihet inom alla områden, med allt det ekonomiska stöd som behövs för att göra det möjligt. Vi måste också ge fullt stöd och försöka agera tillsammans för att ge ekonomiskt stöd inom ramen för de avtal som vi har med detta land.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Herr talman! Det är outhärdligt att följa situationen på Madagaskar, där makten är i händerna på en person som tog över landet med våld och som styr det på samma brutala sätt, och vars ställning världssamfundet inte har erkänt. Därför använder jag ordet ”person” och inte ”president”.
Majoriteten av Madagaskars befolkning lever under fattigdomsstrecket. 7 000 barn lider av svår undernäring och situationen förvärras bara av den politiska krisen. Därför är det viktigt att vi, tillsammans med det övriga världssamfundet, ökar det humanitära biståndet till Madagaskar.
Det är vidare av största vikt att utreda och lösa de politiska mord som har ägt rum, och det måste överlåtas åt ett oberoende, opartiskt organ. Om inte det sker kommer det att vara svårt att bygga upp förtroende och arbeta för demokrati.
Det måste prioriteras att de fyra politiska grupperingarna på Madagaskar kan sätta sig vid förhandlingsbordet för att enas om vad som kan göras för att ett demokratiskt val ska kunna hållas i år. Det är också viktigt att Madagaskar inte ingår avtal om naturtillgångar innan man har en regering som har folkets mandat.
Michael Gahler
(DE) Herr talman! När det gäller Madagaskar är det bra att vi kan rapportera att det inte bara är EU som oroar sig över detta lands efterlevnad av artikel 96 i Cotonouavtalet, utan att också Afrikanska unionen och Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC), som regionala organisationer, också har intagit ståndpunkten att ännu en statskupp i Afrika är oacceptabel. För Afrikanska unionen och de regionala organisationerna är det förhållandevis nytt att inte bara fatta beslut av detta slag, utan att också genomföra dem och vidta åtgärder.
När den internationella kontaktgruppen möts igen i Addis Abeba i dag om en vecka, den 18 februari, hoppas jag att alla de deltagande parterna kommer att fullgöra sina uppgifter och befogenheter och se till att det avtal som träffats i Maputo också genomförs. Det är min vädjan till alla deltagarna.
Viviane Reding
Herr talman! Får jag börja med att lyfta fram vår mycket stora oro för de hinder som ligger i vägen för genomförandet av Maputoavtalet.
Sedan krisen började och sedan samråd med Madagaskar inleddes enligt artikel 96 i Cotonouavtalet, har kommissionen aktivt stött världssamfundets insatser för medling som har lett till stora framsteg, men som dessvärre ännu inte har resulterat i någon faktisk övergångsprocess. Vi är mycket bekymrade, för i stället för att göra framsteg håller vi på att glida bakåt, och det finns en tydlig risk för att vi återgår till där vi började i mars 2009.
Ni håller säkert med om att detta naturligtvis kan leda till en försämring av den politiska situationen och läget när det gäller de mänskliga rättigheterna samt till sammandrabbningar mellan madagasker. Vi har vid många tillfällen tydligt uttryckt att vi förkastar ensidiga processer som leder till ett hastigt organiserat val som inte kommer att leda till någon varaktig lösning på krisen.
Som svar på parlamentsledamotens fråga vill jag därför påpeka att vi inte är beredda att stödja en sådan process, vare sig politiskt eller ekonomiskt.
Det initiativ som Afrikanska unionens kommissions ordförande just nu tar är vårt sista hopp. Vi är beredda att tillsammans med världssamfundet inom en internationell kontaktgrupp utvärdera responsen från de madagaskiska rörelserna och, allt efter situationen, presentera förslag till beslut för rådet enligt artikel 96 i Cotonouavtalet.
I händelse av ett negativt beslut ska detta inte påverka projekt som är till direkt nytta för befolkningen, och vi ska fortsätta med och om så är nödvändigt öka det humanitära biståndet till de utsatta befolkningsgrupperna.
Slutligen, herr talman, vill jag försäkra er om kommissionens aktiva, tålmodiga och uthålliga engagemang för att finna ett sätt att i godo lösa krisen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.
