Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är frågestunden (B6-0019/2008).
Följande frågor har ställts till kommissionen.
Del I
Talmannen

Angående: Informationsutbyte om bankkonton
Skatteskandalen nyligen i Liechtenstein har haft efterdyningar i många av EU:s medlemsstater. Enligt undersökningar av behöriga myndigheter påstås medborgare i medlemsstaterna vara inblandade i skatteflykt. Jag har informerats om att finansministrarna i de 27 medlemsstaterna uppmanat kommissionens ansvariga generaldirektorat att genomföra en snabb undersökning och föreslå en översyn av regelverket för att tillåta informationsutbyte om medborgarnas bankkonton.
Hur kommer medborgarnas personuppgifter att skyddas i ett sådant sammanhang samtidigt som man garanterar insyn och förhindrar överföring och penningtvätt av illegala medel. Vilket förfarande kommer kommissionen att föreslå för att säkerställa att öppnandet av bankkonton kan åstadkommas med största respekt för lagligheten? På vilket sätt planerar man att harmonisera medlemsstaternas skattesystem för att i framtiden undvika liknande situationer då illegala medel tvättas via bankkonton?
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Vi måste bekämpa skatteflykt. Om vi inte gör det kommer grunden för vårt demokratiska samhälle att raseras.
Varje nation har rätt att anta regelsystem för att se till att skatteuppbörden sker effektivt med samtycke från befolkningens företrädare. Enskilda åtgärder på området har dock ofta inte den önskade verkan nationellt. Därför krävs det internationellt samarbete mellan skattemyndigheterna, bland annat genom utbyte av information om bankkonton. Finansministrarna i de 27 medlemsstaterna samarbetar om detta på EU-nivå. Vissa åtgärder har redan införts på europeisk nivå. Rådets direktiv 2003/48/EG om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar är särskilt värt att notera här.
Dessutom har Europeiska unionen slutit avtal med tredjeländer, inklusive Liechtenstein, med samma syfte som direktivet. Dessa avtal garanterar att ränta som erhållits och betalats till EU-medborgare i dessa tredjeländer är skattepliktiga i den egna medlemsstaten eller beskattas vid källan. Källbeskattning kan återbetalas till en person som är skattskyldig i sin egen bosättningsmedlemsstat om motsvarande inkomst skattedeklareras.
Rådet (ekonomiska och finansiella frågor) diskuterade tillämpningen av direktivet om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar den 4 mars 2008. Diskussionen utmynnade i att ministrarna bad kommissionen att påskynda arbetet med en rapport om genomförandet av direktivet sedan dess ikraftträdande den 1 juli 2005. I rapporten ska definitionen av begreppen ”räntebetalningar” och ”faktiska betalningsmottagare” tas upp.
Den fråga som med rätta ställs här är i vilken utsträckning system för informationsutbyte är förenliga med skyddet av personuppgifter. Det kan i detta sammanhang framhållas att gemenskapsreglerna om skydd av personuppgifter, som också gäller för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ger medlemsstaterna möjlighet att vidta rättsliga åtgärder. Dessa åtgärder kan inskränka vissa av de berördas rättigheter, exempelvis rätten att ta del av handlingar eller rätten till information, om detta är nödvändigt för att skydda viktiga finansiella eller ekonomiska intressen för Europeiska unionen eller någon av dess medlemsstater. Detta är också tillämpligt inom finans-, budget- och skatteområdet.
Jämförbara inskränkningar gäller också för det effektiva genomförandet av tredje direktivet om penningtvätt. Medlemsstaterna måste under alla omständigheter skäligen se till att deras berörda organ följer tillämpliga förordningar om skydd av personuppgifter när de lämnar ut och bearbetar personuppgifter.
Här måste en balans hittas mellan att lagenligt eftersträva skattepolitiska mål och att skydda privatlivet.
Manolis Mavrommatis
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Skattehistorien är full av falska bankkonton, vilket är desto mer fördärvligt när sådana skandaler uppdagas i EU-länder. När det sker noterar vi bara händelsen, men varje gång en sådan incident upprepas blir det en påminnelse.
Herr kommissionsledamot! Anser ni att systemet generellt sett faktiskt är ofelbart?
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Ledamotens fråga kan besvaras med ett enkelt nej. De system som vi har för närvarande har är inte vattentäta. Det vet vi. Vi anstränger oss därför att förbättra dem. Särskilda förordningar för att bekämpa penningtvätt är definitivt möjliga att förbättra, och vi gör också insatser i samarbete med de europeiska länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet men inte i Europeiska unionen för att uppnå dessa ömsesidiga förbättringar.
Kommissionen har begärt och även fått ett förhandlingsmandat från rådet som bemyndigar kommissionen att förhandla med i synnerhet Liechtenstein om hur de svaga punkterna i systemet för att bekämpa penningtvätt och skattebedrägeri kan undanröjas. Min förhoppning är att den starka allmänna opinion som vi nyligen bevittnat i Europa i denna fråga kommer att hjälpa oss att uppnå de nödvändiga avtalen. Vi arbetar hårt med detta, men som ni vet är skattefrågor utomordentligt känsliga. Även inom medlemsstaterna finns det definitivt utrymme för förbättringar här.
Reinhard Rack
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Ni hade givetvis helt rätt när ni framhöll att vi måste bekämpa skatteflykt och skattebedrägerier. Ni påpekade att vi behöver rättsmedel för detta i enlighet med EU:s rättsstatsprincip.
Enligt rapporter i medierna har en del av uppgifterna från denna skandal i Liechtenstein nu nått finansmyndigheterna till följd av att de tyska myndigheterna betalar för uppgifter som erhållits på brottslig väg. Är detta rätt väg?
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Oavsett om detta är rätt väg nu är det bra att det har läckt ut. Herr kommissionsledamot! Här har ett system framkommit som fortsätter att vara till fördel för dem som redan ser till att stora koncerner betalar mindre och mindre skatt och nu tycks ha upphört att betala skatt. Enligt min mening är detta en oacceptabel utveckling. Det skulle intressera mig att veta exakt hur ni förhandlar med Liechtenstein och exakt vad ni vill göra för att stoppa dessa brott - och jag säger ”brott” helt avsiktligt - i framtiden.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) På den första frågan skulle jag vilja svara att det säkerligen inte är kommissionens uppgift att lämna ett utlåtande om vilka metoder som en medlemsstat använder för att bekämpa skatteflykt bland sina medborgare.
Jag har påpekat att de allmänna reglerna om skydd av personuppgifter också gäller i skattefrågor, att medlemsstaterna har rätt att inskränka dessa regler om det är ägnat att skydda deras finansiella intressen.
Jag anser att er fråga borde ställas till den tyska regeringen. Såvitt jag vet har den ingående undersökt frågan om lagligheten i förfarandet i det fall som ni beskrev före beslutet och kom fram till slutsatsen att tyska skattemyndigheter hade rätt att säkra de uppgifter som var aktuella här.
I fråga om den andra, mycket generella frågan instämmer jag i att det är störande att vi inte behöver garantera möjligheten i det befintliga EU-fördraget att skatteundvikande och skatteflykt ska beivras på samma sätt överallt i EU och att det fortfarande inte kan garanteras att ingen kommer att medverka och bistå vid skatteflykt och skatteundvikande.
Vi har under senare år uppnått en hel del, särskilt när det gäller det nödvändiga bekämpandet av penningtvätt och alla former av internationell brottslighet och terrorism. Jag har redan påpekat att kommissionen anser att det finns möjligheter till förbättringar här och att det vi vill uppnå med Liechtenstein - liksom med andra länder - är helt klart. Vi vill bibehålla samma samarbete och samma utbyte av information i fråga om Liechtenstein som det som finns mellan EU:s medlemsstater.
Talmannen

Angående: Partikelutsläpp från mopeder
Forskning vid universitetet i Utrecht har visat att mopeder och skotrar släpper ut stora mängder fina och ultrafina dammpartiklar. Forskarna mätte utsläppen som absorberades av cyklister och bilister i tolv medelstora städer. Det visade sig att cyklisterna fick i sig extra stora mängder fina partiklar när de var i närheten av en moped. Det tycks som om mopeder faktiskt släpper ut mer partiklar per sekund än tunga lastbilar. Direktiv 2002/51/EG föreskrivs utsläppsnormer för fordon av detta slag. Men i direktivet nämns inte partiklar överhuvud taget.
Är kommissionen medveten om föroreningsproblemet från skotrar? Vad kommer kommissionen att göra för att ta itu med problemet på ett fullgott sätt?
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Europeiska kommissionen har sedan många år förespråkat en minskning av fina och ultrafina dammpartiklar. Sedan 2005 har kommissionen som ni vet föreslagit en mängd lagstiftningsåtgärder för att förbättra luftkvaliteten. Inom det sjunde ramprogrammet för forskning har dock viktiga aspekter av miljövänlig transportpolitik undersökts.
När normerna för partikelutsläpp från fordon fastställdes koncentrerade sig kommissionen först på dieselbilar och fordon i yrkesmässig trafik eftersom bidraget från dessa fordon var betydligt större än bidraget från tvåhjuliga motorfordon. Vi koncentrerade oss därför till att börja med på att ta itu med problemet på de ställen där det förekommer i störst mängder. Här har vi uppnått vissa viktiga milstolpar.
Parlamentet och rådet antog en förordning om utsläpp från lätta fordon och yrkesfordon 2007. Det handlar om Euro 5- och Euro 6-normerna. De har redan antagits och trätt i kraft. Dieselfordonens extra partikelutsläpp minskas nu genom Euro 5- och Euro 6-normerna från nuvarande 25 milligram per kilometer till 5 milligram per kilometer.
Dessutom lade kommissionen fram ett förslag den 21 december 2007 om en förordning om utsläpp från tunga yrkesfordon, och detta är Euro VI-normen. Genom den införs begränsningar av kväveoxidutsläppen med 80 procent och partikelutsläppen med 66 procent jämfört med den i dag gällande Euro V-normen.
Problemet med partikelutsläpp från tvåhjuliga fordon uppkommer framför allt från tvåtaktsmotorer. Partikelutsläpp från fyrtaktsmotorer är jämförelsevis mycket lägre, även om de motsvarar Euro 5-normen.
År 2004 beställde kommissionen en undersökning för att undersöka om det är rimligt med en lagbestämmelse för att minska partikelutsläppen från tvåtaktsmotorer. Resultatet av undersökningen var att de partiklar som släpps ut från dessa motorer främst är kolväten. Begränsningarna för utsläppen av kolväten från motorcyklar och mopeder - således tvåhjuliga fordon - stramades upp betydligt 2004 och 2007, och läget har redan förbättrats betydligt för nya bilar. Dessutom övergår tillverkarna från tvåtaktsmotorer till fyrtaktsmotorer så att kolvätegränserna i allmänhet kan hållas. Därför har kommissionen inte föreslagit några särskilda åtgärder för begränsning av partikelutsläpp från tvåhjuliga fordon. Jag måste därför säga att situationen är betydligt mer kritisk för äldre fordon med tvåtaktsmotorer som stäpper ut stora mängder kolväten och partiklar. Dessa utsläpp kan dock minskas betydligt om syntetisk olja används för smörjning av motorn i stället för mineralolja. Kommissionen stöder därför motsvarande kampanj som drivs av Föreningen för europeiska motorcykeltillverkare (ACEM) och av Federation of European Motorcyclists' Association (FEMA). Trots detta undersöker kommissionen om det behövs en översyn av lagbestämmelserna om två- och trehjuliga motorfordon.
En undersökning beställdes i början av året, där resultaten från 2004 års undersökning kommer att granskas i ljuset av den senaste tekniska utvecklingen. Resultaten från denna undersökning kommer att bli tillgängliga i slutet av året. Om det framkommer att det behövs ett lagförslag från kommissionen - och jag är beredd att lägga fram ett förslag om det behövs - kommer det att ske under 2009.
Enligt ramdirektivet om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten samt de olika särdirektiven, som definierar utsläppsgränserna för PM10-partiklar och för bensen, måste medlemsstaterna genom lämpliga åtgärder se till att gränsvärdena iakttas nationellt på det angivna datumet. Medlemsstaterna måste också föreskriva om nödåtgärder i den händelse att gränserna tillfälligt överskrids. Inom områden där det är betydligt högre sannolikhet för tvåtaktsmotorer som överstiger gränsvärdena ska medlemsstaterna ta hänsyn till detta förhållande i sina luftkvalitetsplaner och nödåtgärder efter det att kommissionen har genomfört en utvärdering.
Saïd El Khadraoui
(NL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Tack för ert utförliga svar. Ni hänvisade med rätta till de insatser kommissionen redan har gjort i samband med utsläppen från lastbilar och transportbilar, men än så länge har inte något lagförslag utarbetats om mopeder. Ni hänvisar till industrins ansträngningar för att ersätta tvåtaktsmotorer med fyrtaktsmotorer, som skulle medföra en positiv utveckling.
För det första frågar jag mig själv i vilken utsträckning detta bara är en till intet förpliktigande överenskommelse. Är detta ett verkligt avtal? För det andra måste vi vara medvetna om att föroreningen är mycket lokal och till exempel har en stor inverkan på cyklister i mopedernas omedelbara närhet, vilket utgör ett folkhälsoproblem.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Jag förstår mycket väl ledamotens fråga. Det vi har här är inte en överenskommelse med branschen som kommissionen har fått till stånd, så som en gång var fallet med exempelvis minskningen av koldioxidutsläpp från bilar, utan snarare en sorts automatisk utveckling. Som jag sa kan tillverkarna av tvåhjuliga fordon med tvåtaktsmotorer inte hålla de strikta gränser som redan finns för kolväteutsläppen. De kan helt enkelt inte göra det. Det är därför som de går över till fyrtaktsmotorer, vilket orsakar ett annat problem.
Den undersökning som jag talade om kommer att avslöja resultaten av denna tekniska utveckling, och jag upprepar återigen: om det skulle framkomma att det problem som vi just har talat om inte kan lösas så att säga automatiskt, blir det i så fall nödvändigt att lägga fram ett lagförslag. Jag upprepar ännu en gång att jag är beredd att göra detta.
Talmannen

Angående: 2,2 miljarder nödlidande barn
Över hela världen lider 2,2 miljarder barn av följderna av fattigdom, analfabetism, sexuella övergrepp och militära konflikter. En barn som föds i Afrika söder om Sahara har en chans på sex att inte dö före fem års ålder. Enligt FN:s barnfond Unicef dör fler än 27 000 barn varje dag, huvudsakligen på grund av sjukdomar som kan förebyggas. Unicefs senaste siffror visar att 93 miljoner barn i skolåldern i världen inte går i skolan, däribland 41 miljoner barn i Afrika söder om Sahara 31,5 miljoner i södra Asien och 6,9 miljoner i Mellanöstern och Nordafrika.
Med tanke på att nästa år är den tjugonde årsdagen för konventionen om barns rättigheter är dessa siffror mycket nedslående läsning. Kommer kommissionen att vidta konkreta åtgärder för att bekämpa utnyttjandet av barn, inom sexindustrin och i alla situationer där de används som soldater? När Lissabonfördraget, där barns rättigheter ingår, träder i kraft kommer kommissionen då att ha mer inflytande på detta område?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionen instämmer med Johan Van Heckes analys, och jag kan försäkra honom om att kommissionen är mycket aktiv i sina ansträngningar att bekämpa övergrepp mot barn. Barns rättigheter hör till kommissionens främsta prioriteringar i dess strategiska mål för 2005-2009. Denna prioritering framfördes i kommissionens meddelande 2006 ”Mot en EU-strategi för barnets rättigheter” och nyligen i kommissionens meddelande ”En särskild plats för barnen i EU:s yttre åtgärder”, som antogs den 5 februari 2008. Syftet med det nyligen antagna meddelandet är att skapa en ram för en gemensam EU-strategi för att skydda och främja barns rättigheter i tredjeländer som ska avspeglas inom alla områden av våra yttre förbindelser, däribland utvecklingsbistånd, humanitärt bistånd och handelspolitik.
I den handlingsplan för barns rättigheter i EU:s yttre åtgärder som ingår i meddelandet identifieras de viktigaste områden där det krävs åtgärder på regionalt och globalt plan: barnarbete, handel med barn, våld mot barn, inbegripet sexuella övergrepp, och barn som drabbas av väpnade konflikter. För att genomföra denna politik kommer kommissionen att använda 25 miljoner euro från det tematiska programmet ”Investera i människor” för att stödja initiativ inom följande områden: handel med barn, barn som berörs av väpnade konflikter, sexuell och reproduktiv hälsa samt ungdomars rättigheter. Kommissionen kommer att fortsätta att inom ramen för Europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter stödja projekt som syftar till att genomföra EU:s grundprinciper om att stödja och skydda barnets rättigheter och principerna om barn som berörs av väpnade konflikter. Även om Lissabonfördraget ännu inte har ratificerats bör det nämnas att det föreskrivs i fördraget att unionen i sina förbindelser med övriga världen ska bidra till att skydda de mänskliga rättigheterna och särskilt barnets rättigheter. Därvid prioriterar unionen i sin utrikespolitik frågan om de mänskliga rättigheterna för den grupp som förmodligen är den mest sårbara i samhället.
Johan Van Hecke
(NL) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten och även kommissionen för de insatser de redan har gjort för att så långt möjligt skydda barnets rättigheter. Jag vill dock aktualisera min fråga. Unicef har nyligen offentliggjort en rapport som visar att under den senaste veckan har mellan 2 000 och 3 000 barn i östra Kongo kidnappats av milisen och missbrukats skamligen i den militära konflikten. Vad anser kommissionen att den kan göra mer för att undvika sådana situationer ute i fält? Jag uppskattar alla insatser och det som ingår i handlingsplanen. Om ni talar med folk ute i fält verkar det dock som om inte tillräckligt med personal och resurser sätts in för att skydda barns rättigheter i väpnade konflikter.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, herr Van Hecke! Givetvis gör en sådan tragisk och grym handling att vi frågar oss om vi kan göra mer. Enligt min mening är Europeiska kommissionens strategi följdriktig och konsekvent inom ramen för den kompetens och rättsliga grund som står till kommissionens förfogande. I fråga om situationer som uppkommer lokalt anser jag att det är viktigt att fatta ett beslut vid den tidpunkt och på den plats där risken finns, utifrån de strukturer som är tillgängliga för kommissionen och i enlighet med de politiska och organisatoriska alternativen. Ni har således rätt: för att stärka skyddet av barn mot sådant våld är det alltid nödvändigt att använda de strukturer och verksamheter som finns där händelserna tilldrar sig.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Herr talman! Kommissionsledamoten vet säkert att familjen McCann från min valkrets besökte Europaparlamentet för ett par veckor sedan. De hade innan dess inlett en skriftväxling med kommissionsledamot Franco Frattini om ”Amber Alert”, ett larmsystem för bortförda barn. Jag undrar bara hur långt projektet har nått inom kommissionen nu när Franco Frattini har avgått och parlamentet håller på att underteckna en skriftlig förklaring för att främja denna idé. Vi undrar om kommissionen har tagit upp detta, om det förs vidare och om kommissionsledamoten för närvarande har ansvaret för frågan.
Andreas Mölzer
(DE) Vi hör ständigt i medierna om människosmuggling som utförs av europeiska eller ibland amerikanska organisationer. Adoptionsföreningar i Österrike, Frankrike och andra länder misstänks för barnsmuggling. Sedan länge har det förekommit rapporter om misstänkta fall av adoptionsförfaranden liksom om handel med spädbarnsorgan och efterföljande prostitution. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att stoppa dessa fall?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Den första frågan ställdes till kommissionsledamot Franco Frattini, som har beslutat sig för att återvända till nationell politik. För närvarande är det min kollega kommissionsledamot Jacques Barrot som ansvarar för området, och han kommer att kunna besvara frågan och ge er den senaste informationen om förberedelserna för det projekt som ni nämnde.
Den andra viktiga frågan, internationell adoption, är en mycket känslig fråga: under inga omständigheter kan vi godkänna uppfattningen att internationell adoption är fel i sig eftersom det ger många barn en lämplig familj och ett lämpligt hem. Det är naturligtvis också riktigt att i utkanterna av internationell adaption ser vi metoder och politik som är farlig och föraktlig. När det gäller Europeiska kommissionens behörighet är det hur som helst medlemsstaternas sak att vidta åtgärder för att förhindra att internationell adaption missbrukas. Detta gäller givetvis även Österrike. Jag vill framhålla att reglerna för internationell adaption inte är enhetliga inom Europeiska unionen och att varje land antar sina egna nationella regler inom ramen för internationella konventioner om skydd av barnet. Dessa nationella regler kan ändras och förbättras på olika sätt. Jag vill upprepa att i princip ger internationell adaption många barn möjligheten att få en familj och ett normalt liv. Å andra sidan är detta dock ett mycket känsligt område som tillhör medlemsstaternas behörighet.
Del II
Talmannen

Angående: Reformer av socialförsäkringssystemet i Grekland
I rådets beslut och kommissionens dokument nämns ständigt behovet av att modernisera och reformera medlemsstaternas socialförsäkringssystem och anpassa pensionsåldern samt de negativa återverkningarna för ekonomin och samhället av tidig pensionering.
Medverkar kommissionen som rådgivare i anpassningsprocessen och genomför kommissionen någon utvärdering av medlemsstaternas nya lagstiftningsåtgärder?
De senaste reformerna av socialförsäkringssystemet i Grekland tillhör den nationella behörigheten. Genomför kommissionen ändå någon utvärdering av dem?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionen är medveten om de demografiska problem som pensionssystemen står inför. Eftersom födelsetalen har sjunkit sedan 1970-talet och människor lever längre kommer ett allt färre antal personer i arbetsför ålder vara tvungna att försörja ett allt större antal personer som inte är i arbetsför ålder. Som ni vet tillhör social trygghet enligt fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen medlemsstaternas ansvarsområde. Kommissionen ingriper därför inte i medlemsstaternas pensionssystem och har inte heller någon rådgivande funktion i samband med de nationella anpassningarna. Därför kom medlemsstaterna och kommissionen överens om att samarbeta inom området social trygghet och social integration enligt en öppen samordningsmetod, vilket innebär att kommissionen och rådet fastställer gemensamma mål, medlemsstaterna rapporterar om dessa mål och kommissionen sammanställer resultaten i en rapport som därefter antas av rådet.
Medlemsstaterna lämnade den första omgången av nationella strategiska rapporter 2002 och den andra omgången 2005. Den andra omgången sammanfattades av kommissionen i den gemensamma rapport om social trygghet och social integration som Europeiska rådet antog 2006. Utvärderingen visar att även om den senaste tidens reformer har lett till mer eftertryckliga incitament för människor att arbeta längre behövs det fortfarande ytterligare åtgärder för att uppnå högre sysselsättningsgrader, särskilt bland kvinnor och äldre arbetstagare. Att uppnå högre sysselsättningsgrader är det bästa sättet att se till att pensionssystemen fortsätter att vara tillräckliga och hållbara. I Grekland är risken för fattigdom bland äldre betydligt högre än genomsnittet: 26 procent 2005 för personer över 65 års ålder, jämfört med 19 procent för personer under 64. Det grekiska pensionssystemet behöver reformeras så att det blir mer passande och hållbart.
Reformer krävs för att uppmuntra äldre personer och kvinnor att arbeta mer och längre. Med hänsyn till det låga deltagandet av kvinnor behöver vi genomföra politiska åtgärder för att uppnå högre sysselsättningsgrad bland kvinnor så att pensionssystemen blir tillräckliga och hållbara på lång sikt. Eftersom pensionssystemen redan kämpar med ekonomiska svårigheter i dag kommer fattigdom bland de äldre att fortsätta att vara ett problem i framtiden till dess att de som inte omfattas av det grundläggande pensionssystemet får rätt att begära pension efter en längre tidsperiod.
Nästa omgång av strategiska rapporter kommer enligt planerna att utarbetas under 2008. Kommissionen kommer att sammanställa en översikt över den viktigaste utvecklingen i medlemsstaterna. Den kommer att utgöra grunden för den gemensamma rapport om social trygghet och social integration som kommer att läggas fram 2009.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Tack för ert upplysande svar. Låt mig nu beröra frågan om mödrar som pensioneras i förtid därför att de har barn som fortfarande är underåriga när de pensioneras. Gränsen för förtida pensionering var tidigare 50 år i Grekland. För kommande generationer har den höjts till 55 år, men inte för mödrar med barn. Hur bedömer kommissionen denna gräns från sin synvinkel och i jämförelse med vad kommissionen känner till om andra medlemsstater?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Som jag nämnde inledningsvis är den generella utformningen av pensionssystemen enligt EG-fördraget varje enskild medlemsstats ansvar och tillhör deras behörighetsområde. Medlemsstaterna har olika metoder att fastställa pensionsåldern. Den vanligaste åldern är 65 år, men det finns länder där pensionsåldern är högre, precis som det finns länder där den är lägre. Samma sak gäller pensioner för kvinnor: de olika pensionsåldrarna fastställs efter beslut och politiska diskussioner i de enskilda medlemsstaterna. Den grundprincip som kommissionen förespråkar och som är stadfäst i fördraget är att systemet inte får vara på något vis diskriminerande. Om detta villkor är uppfyllt är det helt medlemsstaternas ansvar att fastställa pensionsåldern. Det är därför som jag inte vill kommentera i detalj de olika pensionsåldrarna i enskilda medlemsstater.
Talmannen

Angående: Bekämpning av ungdoms- och långtidsarbetslösheten i Europa
Kan Europiska kommissionen övergripande beskriva vilka nya initiativ som den tar i år för att bekämpa ungdoms- och långtidsarbetslösheten i Europa och i synnerhet vilka planer som främjas för att se till att de arbetslösa kan skaffa sig nya IT-kunskaper?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionen är oroad över de höga arbetslöshetsnivåerna bland ungdomar i medlemsstaterna, som var 15,2 procent i slutet av 2007, dvs. nästan dubbelt så hög som den allmänna arbetslöshetsnivån. Kommissionen är också oroad över den kvarstående långtidsarbetslösheten, som berör nästan hälften (45 procent) av alla arbetslösa, även om jag måste framhålla att jag sett en betydande minskning av långtidsarbetslösheten under den senaste tiden. Denna minskning varierar från medlemsstat till medlemsstat, men vi har helt säkert en nedåtgående trend inom EU.
Läget är dock fortfarande oroande. Många ungdomar lämnar skolan utan att ha fått de kunskaper som krävs för att komma ut på arbetsmarknaden. Det beror på att ungefär en av sex ungdomar i Europeiska unionen lämnar skolan i förtid och att en av fyra inte slutför någon gymnasieutbildning.
Trots betydande insatser av medlemsstaterna för att förbättra sysselsättningsgraden bland ungdomar har ungefär hälften av länderna ännu inte uppnått målet att ge unga arbetslösa chansen till en nystart inom sex månader, vilket var kravet för 2007, eller inom fyra månader, vilket är målet för 2010.
Medlemsstaterna är huvudansvariga för genomförandet av åtgärder för att minska arbetslösheten bland ungdomar och långtidsarbetslösheten. Europeiska unionen fyller en kompletterande funktion genom att samordna medlemsstaternas nationella sysselsättningspolitik och genom finansieringsstöd via Europeiska socialfonden.
Som ni vet antar kommissionen varje år en lägesrapport om sysselsättningsstrategin. Vid sitt möte i mars 2008 antog Europeiska rådet ett antal rekommendationer till medlemsstaterna inom området utbildning och yrkesutbildning med 15 rekommendationer inom sysselsättningsområdet.
Jag anser att det finns tre tillvägagångssätt som är viktiga för att förbättra unga människors deltagande på arbetsmarknaden:
1. Förbättring av utbildningen: det är viktigt att koncentrera insatserna på att utveckla viktiga färdigheter under barndomen och på att skapa stödmekanismer som förhindrar att ungdomar lämnar skolan i förtid. Programmet för livslångt lärande, som pågått sedan 2007, bidrar till att utveckla Europeiska unionen som ett avancerat kunskapssamhälle genom att ge stöd till modernisering och anpassning av medlemsstaternas utbildnings- och yrkesutbildningssystem.
2. Stöd till social integration: i detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt att förbättra situationen för de mest sårbara ungdomarna och att utplåna barnfattigdom.
3. Förbättring av den geografiska rörligheten: för närvarande förekommer arbetslöshet sida vid sida med brist på arbetskraft på arbetsmarknaden. Detta har föranlett kommissionen att stödja samarbete mellan medlemsstaterna och särskilt att främja ökad rörlighet bland ungdomar i Europeiska unionen.
När medlemsstaterna genomför sin arbetsmarknadspolitik får de också stöd från strukturfonderna, och särskilt från Europeiska socialfonden.
Medlemsstaterna har 75 miljarder euro till sitt förfogande för perioden 2007-2013. Europeiska socialfonden (ESF) är oerhört viktig. Ungefär 25 procent av de arbetslösa inom Europeiska unionen deltog i ESF-projekt under 2007. Det innebär att stöd varje år ges till ungefär 1 miljon personer som drabbats av utslagning, däribland unga människor. Varje år går ungefär 2 miljoner människor ut på arbetsmarknaden efter att ha fått stöd från Europeiska socialfonden.
Europeiska regionala utvecklingsfonden är visserligen inte i sig inriktad på ungdomar, men fonden medfinansierar projekt som direkt berör ungdomar, exempelvis infrastruktur för utbildning och yrkesutbildning, universitetsforskning och stöd till särskilt små och medelstora företag. Inom initiativet Regioner för ekonomisk förändring stöder kommissionen utbyte av goda metoder via det regionala nätverket för integrering av marginaliserade ungdomar.
Kampen mot ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet är en prioriterad fråga för EU och för medlemsstaterna. Att ungdomar kommer ut i arbetslivet och samhället och att deras potentialer utnyttjas bättre är en av huvudförutsättningarna för att uppnå en stark och hållbar tillväxt i Europa.
Eoin Ryan
(EN) Tack för ert synnerligen omfattande svar.
Uppmuntrar och trycker ni på medlemsstaterna att förmedla goda metoder och förebilder från ett land till ett annat för att försöka begränsa långtidsarbetslösheten bland ungdomar? Jag är säker på att vissa länder är som vi säger mer framgångsrika än andra, och jag undrar om det finns sätt för länderna att knyta kontakt med varandra för att lära sig av exempel på hur saker görs i andra länder.
Tidigare har jag kritiserat svar på frågor, men nu vill jag berömma er för ert mycket utförliga svar.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr Ryan! Utbyte av information och goda metoder är en av de stora tillgångarna i Europeiska unionen. Det är ett stående inslag i den öppna metoden för samordning och ingår ständigt i vårt arbete. Jag vill framhålla att det slovenska ordförandeskapet till exempel ägnade en av sina ordförandeskapskonferenser åt problemet med ungdomsarbetslöshet. Det är ett vanligt förekommande och idealiskt tillfälle att jämföra de enskilda medlemsstaternas varierande strategier. Ni har rätt: vissa medlemsstater är snabbare och mer effektiva när det gäller att hitta lösningar på vissa frågor än andra. Därför är det ständiga utbytet och jämförelsen av erfarenheter och praktisk kunskap mycket effektiva sätt att göra framsteg.
Reinhard Rack
(DE) Nya färdigheter, Internet, teknik och liknande är mycket viktigt på arbetsmarknaden. Vi har dock alla erfarit att även när det gäller ungdomsarbetslöshet finns det ofta brist på grundläggande kunskaper - läsa, skriva, räkna - detta är det verkliga skälet till att ungdomar inte kan komma ut på arbetsmarknaden för första gången och tidigt i livet. Finns det några särskilda prioriteringar inom detta område?
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Ni talade om ungdomsarbetslöshet och i den tidigare frågan om kvinnors undersysselsättning.
Ämnar kommissionen lägga fram förslag om hur familje- och yrkesliv kan förenas och i synnerhet om föräldraledighet?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Låt mig kort återvända till vad jag sa inledningsvis. För närvarande koncentrerar sig kommissionen särskilt på det arbete som utförs av min kollega kommissionsledamot Jan Figeľ, om frekvensen när det gäller avbruten skolgång och förvärvandet av grundläggande kunskaper. Ni har rätt: det är viktigt att människor får den grundläggande kompetensen och förmågan att lära sig under tidig barndom och ungdom eftersom det gör det lättare för dem att fullfölja sina yrkesbanor och nå framgång senare i livet. I våra program, exempelvis de som finansieras av Europeiska socialfonden, inriktar vi oss på det som jag kallar för en andra chans, med andra ord att ge våra barn som har haft problem (och det finns det ganska många som har) möjlighet att gå tillbaka till utbildningssystemet och avsluta sin utbildning. Detta är en av kommissionens prioriteringar, och som nämnts är det en viktig fråga.
Talmannen

Angående: EU:s antidiskrimineringslagstiftning
Enligt gällande EU-lagstiftning är det bara inom sysselsättnings- och yrkesutbildningsområdet som EU-medborgarna skyddas mot diskriminering på grund av ålder, religion eller övertygelse, funktionshinder och sexuell läggning, samtidigt som diskrimineringslagstiftningens skydd inom utbildningsväsendet, social trygghet och tillgång till varor och tjänster endast gäller om diskrimineringen sker på grund av ras eller etniskt ursprung.
Hur har kommissionen beaktat de oavsedda konsekvenser som kan bli följden i takt med att lagstiftningen breddas till att omfatta fler kategorier inom området varor och tjänster?
Vilka garantier har kommissionen övervägt i samband med ny lagstiftning för att se till att rabatter för äldre och andra rabattberättigade grupper inte påverkas negativt?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Som ni vet har Europeiska unionen ett brett upplagt program för att bekämpa diskriminering och kan vara stolt över de uppnådda resultaten. Vissa grupper åtnjuter dock större skydd än andra. Detta gäller särskilt personer som skyddas mot diskriminering på grund av ålder, funktionshinder, sexuell läggning eller religion, men det är endast i arbetslivet som de skyddas på detta mångsidiga sätt. Endast skyddet mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung och kön är bredare upplagt.
Så som kommissionen tillkännagav i sitt lagstiftnings- och arbetsprogram för 2008 planerar kommissionen att lägga fram förslag om ett direktiv, grundat på artikel 13 i fördraget om inrättande av Europeiska gemenskapen, för att genomföra principen om lika behandling även utanför arbetslivet och bredda det befintliga EU-regelverket. Besluten om detaljerna återstår dock fortfarande: till exempel väntar vi på resultaten från en pågående konsekvensundersökning som snart kommer att vara tillgängliga. Kommissionen inser dock behovet av att hitta en balans mellan principerna om icke-diskriminering och förmånsbehandling, men de sistnämnda måste under alla omständigheter motiveras.
I medlemsstaterna finns flera slags förmånsbehandlingar som av olika skäl erbjuder vissa grupper specialbehandling utan att vara diskriminerande. Ett exempel på förmånsbehandling är fria resor i kollektivtrafiken för äldre personer: det stöder rörligheten. Kommissionen anser inte att sådana system är olagliga om de berättigas i den nationella lagstiftningen av sociala, utbildningsmässiga, kulturella eller andra skäl.
Robert Evans
(EN) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för denna försäkran i slutet av anförandet om att det inte är kommissionens avsikt att som han säger ”förmånsbehandling” ska bli lidande. Det är välkommet enligt min mening. Om det arbete som kommissionsledamoten beskriver fortsätter och han kan hitta rätt balans tror jag det blir välkommet i alla länder i Europeiska unionen. Jag tackar honom för denna försäkran.
Medan jag har ordet vill jag ställa en relaterad fråga: Har kommissionsledamoten någon aning om när han förväntar sig att lägga fram förslaget om ett beslut om FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder, som givetvis hör till samma kategori?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder slutfördes under det luxemburgska ordförandeskapet, också detta tack vare Europeiska unionens samordnade insatser. Jag är övertygad om att konventionen inte skulle ha slutförts utan våra ansträngningar. Naturligtvis är ratificeringen av konventionen medlemsstaternas ansvar, och Europeiska unionen siktar på att stödja och påskynda ratificeringen genom diskussioner med medlemsstaterna.
När det gäller er fråga om när jag räknar med att lägga fram ett förslag är den preliminära tidpunkten i slutet av juni i år, men detta är verkligen bara ett preliminärt datum.
Jim Allister
(EN) Herr talman! Jag vill uppmärksamma kommissionsledamoten på religiös diskriminering och det häpnadsväckande faktum att det trots EU:s skydd mot religiös diskriminering finns ett ställe inom EU där religiös diskriminering är tillåtet. I min egen valkrets i Nordirland är det genom ett undantag från EU-lagstiftningen - som godkänts av EU - uttryckligen lagligt att diskriminera protestanter vid rekryteringen till polisväsendet i Nordirland. Kan kommissionsledamoten tala om för oss när detta orimliga förhållande kommer att upphöra och när medborgarna i min valkrets kommer att återfå de rättigheter som andra åtnjuter?
Philip Bushill-Matthews
(EN) Helt kortfattat känner jag mig liksom frågeställaren Robert Evans övertygad om kommissionsledamotens avsikter i fråga om den framtida lagstiftningen. Men frågan gällde risken för oavsedda konsekvenser.
Med tanke på hur känsligt området är, kan kommissionsledamoten vara vänlig och bekräfta, innan någon framtida lagstiftning fullbordas inom området, att alla konsekvensundersökningar kommer att vara särskilt noggranna och göras i förväg?
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) I de befintliga direktiven finns specialbestämmelser om religiösa samfund och religiösa övertygelser. När kommissionen övervakar åtgärderna inom området övervakar den även genomförandet av förordningarna. Detta är en komplicerad och känslig fråga, men allmänt talat regleras den enligt EU:s direktiv, och kommissionen kan bedöma om enskilda medlemsstater genomför lagstiftningen korrekt eller bryter mot principen om icke-diskriminering.
Jag kan ge ett mycket enkelt svar på den andra frågan. Principen om lika behandling och icke-diskriminering är ett grundläggande europeiskt värde som måste genomföras, och när den genomförs måste vi utnyttja alla medel som är tillgängliga för Europeiska unionen. Å andra sidan är det klart att när vi fattar beslut som är så viktiga för så många måste vi undersöka konsekvenserna, och vi måste göra konsekvensbedömningar. Europeiska kommissionen tillämpar denna metod strikt inom alla områden, även inom området lika möjligheter, grundläggande rättigheter och icke-diskriminering.
Mario Mantovani
(IT) Tack, herr talman! Jag ska inte komma med fler frågor. Marie Panayotopoulos-Cassiotou, däremot, ställde en konkret fråga om föräldraledighet. Vill ni vara vänlig att låta kommissionsledamoten svara på den frågan?
Talmannen
Herr Mantovani! Vi har redan avslutat stunden för besvarande av frågor, och det kan vi självklart inte göra. Kommissionsledamoten hörde frågan, och om han anser det lämpligt att svara på den skriftligen kan han göra det. Marie Panayotopoulos-Cassiotou kunde ha nämnt saken när hon talade för en stund sedan.
Frågorna nr 51 och 61 kommer att besvaras skriftligen. Eftersom ämnet för frågorna nr 62 och 63 kommer att behandlas senare under sammanträdet kommer de inte att tas upp.
Talmannen

Angående: Fiskeavtalet med Marocko
Har kommissionen genomfört någon utvärderingar av resultaten av de fiskfärder som EU:s fartyg företar enligt det senaste fiskeavtalet med Marocko?
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman, ärade ledamöter! Jag vill tacka ledamoten Manuel Medina Ortega för hans fråga, som ger mig tillfälle att framföra kommissionens inställning i den viktiga frågan om fiskeavtalet med Marocko.
Kommissionen övervakar fiskepartnerskapsavtalet mellan EG och Marocko. Siffrorna för avtalets första år är ännu inte slutliga eftersom det första året avslutades först den 28 februari 2008, och det tar sex månader från de första fiskeverksamheterna till dess att data samlas in och analyseras. Trots denna tidsfördröjning ger de siffror som vi redan har en positiv bild av fiskemöjligheterna och visar att cirka 80 procent av de totala fiskemöjligheterna utnyttjats.
Manuel Medina Ortega
(ES) Jag tackar kommissionsledamoten för hans svar och förstår att det är svårt att få fram data så snabbt, men eftersom jag bor i närheten av det område där fisket sker har fiskarna berättat för mig att det finns en del strukturella problem i dessa fiskevatten på grund av rikligt förekommande nät och annan övergiven fiskeutrustning inom området, vilket gör det oerhört svårt att fiska.
Jag vet inte om kommissionsledamoten är medveten om dessa strukturella svårigheter som uppkommit i fiskevattnet intill Sahara sedan det senaste avtalet. Detta var en period då den europeiska fiskeflottan inte var närvarande där, men det tycks ha lett till att förutsättningarna för fisket försämrats på grund av vanvård av fiskevattnen.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag ska vara lite mer exakt: av huvudkategorierna under det första verksamhetsåret har över 90 procent av kategorierna småskaligt fiske och tonfiske fiskats och omkring 80 procent av pelagiskt industrifiske.
Utnyttjandegraden för demersalt fiske är dock sämre. Här är utnyttjandet bara 23 procent. Detta beror främst på vissa problem som ni nämnde och särskilt frågan om obligatorisk landning, som på Marockos begäran togs in i fiskepartnerskapsavtalet, samt även problemet med rekrytering av marockanska sjömän till gemenskapens fartyg.
Jag var själv i Marocko för fjorton dagar sedan, och jag hade tillfälle att med den marockanska ministern diskutera dessa igångsättningssvårigheter i samband med genomförandet av fiskepartnerskapsavtalet med Marocko. Jag tror att det finns ett allmänt samförstånd om att vi behöver återkomma till frågan om obligatorisk landning, eftersom avsikten i fiskepartnerskapsavtalet var att dessa landningar kunde krävas för återexportändamål. Gemenskapens fartyg skulle vara tvungna att landa fisk som de fångat i Marocko och som skulle återexporteras efter bearbetning.
I själva verket används landning av fisken nu för lokal konsumtion. Det innebär att eftersom fisken fångats utanför territorialgränsen betraktas den nu som importerad till Marocko, där tas en hög tull ut.
Jag tog upp denna fråga och det finns förståelse, och jag hoppas att vi mycket snart ska hitta en lösning på den. När det gäller rekryteringen av marockanska sjömän har vi på samma sätt tagit upp frågan med de marockanska myndigheterna - med ministern själv - och det har skett en breddning av vilka personer som kan tas upp på den förteckning som ägarna av EG-fartygen kan välja från.
Vi försöker utvidga förteckningen ytterligare så att vi därigenom så långt möjligt kan mildra nackdelarna för fartygsägarna av en mycket begränsad förteckning över personer som de kan välja fiskare från för verksamheten ombord på sina fartyg.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Herr talman! I den farliga fiskevärlden vill jag fråga om ödet för det tonfiskande frysfartyget Playa de Bakio, som kapades i söndags utanför Somalias kust med en besättning på 26 man ombord, varav åtta galicier, fem basker och 13 afrikaner.
Herr kommissionsledamot! Jag vill fråga er vad kommissionen gör i denna fråga, om kommissionen har agerat eller planerar att göra det, eftersom vi är mycket oroade över vad som händer med dessa personer som fortfarande finns ombord på tonfiskfartyget.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) I fråga om det särskilda fall som Rosa Miguélez Ramos tog upp vill jag säga att kommissionen i dag gjorde ett uttalande om att vi är oroade över kapningen av det spanska fiskefartyget på internationellt vatten utanför Somalia.
Kommissionen är främst angelägen om de spanska fiskarnas säkerhet ombord. Självklart anser kommissionen att alla former av sjöröveri och väpnat rån är beklagliga. De somaliska myndigheterna kan inte upprätthålla tillräcklig säkerhet på farvattnen utanför Somalias kust. Följden är allvarliga problem med sjöröveri.
Uttalandet avslutas med att kommissionen anser att en samordnad strategi för att skydda EU:s handels- och fiskefartyg som seglar i osäkra havsområden kan vara en berättigad del av EU:s havspolitik, och även dess säkerhets- och försvarspolitik. I detta fall är det en sak för rådet att besluta om.
Talmannen

Angående: Fiskare på små fartyg
Känner kommissionen till att en organisation för fiskare på små fartyg bildats i Förenade kungariket efter införandet av årets fiskekvoter? Känner kommissionen till att dessa nya kvoter för vissa områden i Förenade kungariket har inneburit att vissa små fiskefartyg endast kan fånga en torsk per fartyg och dag? Det är visserligen den brittiska regeringens sak att besluta om hur fiskekvoterna ska fördelas mellan små och stora fartyg, men är kommissionen medveten om de små fiskefartygens lokala och traditionella betydelse, varav en del har fått hållbarhetsutmärkelser? Anser kommissionen att mer kan göras inom EU för att skydda dem? Och i så fall hur?
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill tacka ledamoten Sharon Bowles för hennes fråga som ger mig tillfälle att framföra kommissionens ståndpunkt i fråga om den viktiga frågan om fartyg som bedriver småskaligt fiske.
Jag känner till att en organisation bildats för att förena ägare till fartyg under tio meters längd i den brittiska flottan. Jag känner också till det är den låga tilldelningen av torskkvoter som är orsaken till organisationen, eftersom andelen av Storbritanniens torskkvot för denna del av flottan är omkring 3 procent av helheten, trots att dess relativa fångstpotential kan vara betydligt större.
Som ni helt riktigt påpekade i er fråga är det medlemsstaterna - i detta fall Storbritannien - som ansvarar för fördelningen av fiskemöjligheterna mellan sina fartyg. Jag skulle därför vilja tillägga att medlemsstaterna också ansvarar för anpassningen av flottans storlek, oavsett om den består av små eller stora fartyg, till de fiskemöjligheter som är tillgängliga för den.
Låt mig understryka att kommissionen är medveten om de särskilda villkoren för småskaliga fiskefartyg, eller för att vara mer exakt fartyg med en längd under 12 meter som inte använder släpredskap. För denna del av flottan tillhandahåller Europeiska fiskerifonden ett mycket förmånligt finansieringssystem, som gör att medlemsstaterna kan vidta åtgärder för att skydda den.
Samtidigt vill jag påpeka att på grundval av den information som jag har om fartyg under 10 meter i Storbritannien finns det tecken på att denna del av flottan nyligen har utvecklat en fiskekapacitet som ligger en bra bit över de fiskemöjligheter som de traditionellt tilldelats. Lösningen på detta problem ligger i händerna på de brittiska myndigheterna.
Sharon Bowles
(EN) Jag gissar att en hel del av det kanske är som jag misstänkt. Men ni kanske kan lösa ett annat litet problem åt mig. Då och då får jag höra att torsken i Engelska kanalen inte i tillräcklig grad erkänns som ett inhemskt bestånd.
Om så är fallet kommer fiskare från Englands sydostkust att bli ännu mer irriterade över att få höra att de inte kan fiska torsk som teoretiskt sett inte finns, trots att det i själva verket är fullt av den.
Kan ni förklara detta för mig och låta mig få veta i vilken utsträckning torsk i kanalen har beaktats i den senaste EU-statistiken. Jag förstår att ni kanske inte kom med all den informationen föreberedd, så jag är beredd att vänta på ett skriftligt svar om det behövs.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag har inte siffrorna tillgängliga, men jag ska givetvis undersöka saken och ge er informationen skriftligen.
I fråga om torsk vill jag framhålla att vi nu håller på med en översyn av återhämtningsplanen för torsk, som omfattar en stor del av havet runt Storbritannien.
Jag lade fram ett förslag till en ny återhämtningsplan för torsk för rådet i måndags i förra veckan, när vi höll ett första utbyte av synpunkter om planen, som också är tänkt att omfatta Irländska sjön.
Vi utsträcker således omfattningen av återhämtningsplanen för torsk ytterligare. Vi försöker dock att finjustera den för att den ska bli bättre anpassad till de särskilda förhållandena i olika vatten, så att om det finns ett särskilt område av gemenskapens vatten där det är särskilt gott om torsk kommer särskilda åtgärder att vidtas. Inom andra områden där torskbestånden är i mycket sämre skick behövs det självklart mer stringenta åtgärder för att bestånden ska få en chans att återhämta sig.
För torskbestånden i allmänhet är tillståndet mycket dåligt. Jag anser att de hör till de värst drabbade i fråga om dödlighet, och mycket stränga åtgärder krävs därför för att göra det möjligt för dessa mycket värdefulla bestånd att återhämta sig.
Talmannen

Angående: Avvecklingsprogram för en tredjedel av den irländska sikfiskesektorn.
Kan kommissionen göra ett heltäckande uttalande som beskriver nedrustningsprogrammet för en tredjedel av Irlands sikfiskesektor till en kostnad av 60 miljoner euro framskrider?
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamoten Seán Ó Neachtain för hans fråga, som ger mig anledning att ta upp ämnet avveckling av fiskefartyg.
Genom en skrivelse av den 6 augusti 2007 underrättade de irländska myndigheterna kommissionen om den statliga stödordningen ”Anpassning av fiskeansträngningen”. Enligt denna planeras avveckling av fartyg som är registrerade i kombinations- eller bomtrålsegmentet av den irländska flottan, som främst är inriktad på sikfiskbestånd, även om fartyg inriktade på pelagiska bestånd och skaldjur också ingår. Den totala nationella budgeten för stödordningen är 66 miljoner euro. Kommissionen godkände ordningen enligt reglerna om statligt stöd den 13 november 2007. Den irländska ordningen medger att stöd kan beviljas fram till den 1 oktober 2009. Enligt de irländska myndigheterna är dock sista dagen för ansökningar enligt ordningen den 30 april 2008, efter vilket datum absorptionsnivån för ordningen kommer att vara klarare.
Kommissionen välkomnar det initiativ som Irland tagit för att minska fiskeflottans kapacitet för att minska trycket på de befintliga fiskebestånden. Att anpassa fiskekapaciteten till fiskemöjligheterna är ett viktigt inslag i den gemensamma fiskepolitiken. I den irländska ordningen prioriteras vidare avvecklingen av fartyg som är inriktade på de känsliga sikbestånden, samtidigt som fartygsägarna som står in för minskade kvoter, högre bränslekostnader etc. får möjlighet att lämna sektorn. De kvarvarande aktörerna bör kunna dra fördel av bättre fångster.
Seán Ó Neachtain
(GA) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans svar, och jag instämmer i att det finns och fanns ett behov av att avveckla fartyg på grund av de otillräckliga fiskenivåerna.
Jag vill dock fråga kommissionsledamoten om kommissionen har några planer eller förslag som ger dem som har förlorat sina arbeten inom fiskesektorn möjlighet att hitta en annan yrkesbana och eventuellt kunna bli kvar inom liknande arbete? Dessa människor som tillbragt större delen av sina liv till havs har föga förhoppning om att kunna hitta annat arbete.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) I fråga om besättningsmedlemmar på fartyg som avvecklas vill jag för det första säga att Europeiska fiskerifonden gör det möjligt att ge stöd vid permanent upphörande i samband med avveckling. Det är dock upp till den berörda medlemsstaten att ta med denna utgiftspost i sina operativa program för Europeiska fiskerifonden. Såvitt jag förstår anser Irland att den nationella statliga stödordningen ger besättningarna kompensation.
Samtidigt kommer Europeiska fiskerifonden utöver det permanenta upphörandet i samband med avveckling också att ge möjlighet till socioekonomisk kompensation, diversifiering, omskolning och förtida pensionering. Det är alltså möjligt att även ge hjälp inom Europeiska fiskerifonden för att omskola besättningar till andra, om än relaterade sektorer, ge möjligheter till diversifiering och att söka alternativ sysselsättning även inom andra sektorer. Återigen skulle jag vilja betona att det är medlemsstaten som ska utforma det operativa programmet.
Kommissionen kommer att godkänna det operativa programmet förutsatt att det följer riktlinjerna för Europeiska fiskerifonden, men de faktiska prioriteringarna, de verkliga områden som har identifierats, är den berörda medlemsstatens sak. Kommissionen har inte rätt att insistera på att medlemsstaterna ska välja det ena snarare än det andra alternativet. Så länge som de ingår i målen eller syftena för Europeiska fiskerifonden är vi nöjda.
Talmannen
Eftersom frågeställaren är frånvarande utgår fråga nr 67.
Talmannen

Angående: Allvarliga överträdelser av reglerna för den gemensamma fiskepolitiken under 2005
Enligt förordning (EG) nr 1447/1999är medlemsstaterna skyldiga att årligen rapportera till kommissionen alla överträdelser av reglerna för den gemensamma fiskepolitiken och de böter som utdömts. Nyligen offentliggjorde kommissionen sin sjätte rapport om allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser.
Uppgifterna i den rapporten visar att antalet överträdelser stiger medan de böter som utdöms inom hela EU sjunker. De exakta uppgifterna är att år 2005 registrerades 8,1 procent fler överträdelser samtidigt som påföljdsnivån sjönk med nästan 45 procent jämfört med 2004. Det finns också betydande skillnader mellan medlemsstaterna i fråga om under vilka omständigheter som böter utdöms och storleken på böterna.
Kan kommissionen säga om de olika nationella påföljdssystemen garanterar jämlik konkurrens mellan EU:s fiskare? Anser kommissionen att det vore lämpligt att fastställa ett harmoniserat system för utdömande av påföljder för allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser? Hur kan fiskarnas tilltro till att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken tillämpas opartiskt stärkas så att de respekterar bestämmelserna om bevarande av fiskebestånden?
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill tacka ledamoten Ioannis Gklavakis för den viktiga fråga han tog upp som därmed ger mig tillfälle att framföra min ståndpunkt i detta viktiga ämne och också att beröra den reform som håller på att utarbetas inom området.
Jag är medveten om de betydande skillnaderna i de påföljder som medlemsstaterna utdömer vid allvarliga överträdelser, vilket leder till att det nuvarande kontrollsystemet ständigt kommer till korta.
Som ni riktigt påpekade i er fråga är de böter som medlemsstaterna utdömer ett otillräckligt avskräckningsmedel som inte ger något verkligt incitament till efterlevnad. För att ge ett exempel: det genomsnittliga bötesbeloppet i Europeiska unionen var 2005 mindre än 2 000 euro och varierade från 98 euro i vissa medlemsstater till 8 876 euro i andra.
Låt mig understryka att enligt gemenskapsrätten är det de nationella myndigheternas uppgift att svara för att varje allvarlig överträdelse av den gemensamma fiskeripolitiken följs upp med lämpliga rättsliga åtgärder och om nödvändigt en avskräckande sanktion. Det är medlemsstaterna som har det främsta ansvaret och friheten att fastställa beloppet och att utdöma påföljder vid allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen kan endast övervaka och utvärdera processen.
Samtidigt vill jag informera er om att mot bakgrund av analysen av medlemsstaternas årliga rapporter om allvarliga överträdelser under de senaste åren, och särskilt revisionsrättens rapport nr 7/2007, har kommissionen beslutat att inleda en översyn av kontrollsystemet för den gemensamma fiskeripolitiken för en harmonisering av påföljderna på gemenskapsnivå tillsammans med en tydligare definition av allvarliga överträdelser för att garantera enhetlighet och insyn.
Jag är övertygad om att denna nya, enklare och mer effektiva kontrollordning kommer att ge gemenskapens fiskare jämlika förutsättningar genom att stärka respekten för bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken och genom att sprida en kultur av regelefterlevnad.
Ioannis Gklavakis
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag är synnerligen nöjd med ert svar. Jag är glad över att vi ska få en enhetlig uppläggning i alla EU:s medlemsstater. Jag hoppas bara att detta kommer att gälla för alla sektorer. Jag hoppas att ni kommer att fortsätta med den principen. Låt mig påpeka en sak till: ju lägre nivåerna av fiskebestånden blir till havs, desto striktare måste vi vara, annars ser framtiden dyster ut.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill tacka Ioannis Gklavakis för hans kommentarer.
Jag vädjar till parlamentsledamöterna att stödja kommissionen i denna offensiv för att försöka få till stånd en harmonisering av påföljdsordningen.
Jag hade en första diskussion med rådet i förra veckan om ett närliggande område, bekämpandet av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. I det förslaget försöker vi harmonisera bestämmelserna - påföljdsordningen så att säga. Alla medlemsstater var visserligen överens om att vi behöver bekämpa olagligt fiske mer effektivt, men när det kom till detaljdiskussioner om förslagets räckvidd, harmoniseringen av påföljderna och om hur vi kan se till att kontrollera importen av olagligt bearbetade fiskeprodukter tror jag att det rådde praktiskt taget enighet om att hitta problem med våra förslag.
Jag kommer naturligtvis att ta upp detta med medlemsstaterna under de kommande månaderna. Jag förutser att när vi kommer till hela kontrollförordningen - som även innefattar olagligt, orapporterat och oreglerat fiske - kommer det att bli en mycket hårdare drabbning. Jag hoppas att parlamentet i det betänkande som det avser att utarbeta om det nya kontrollförslaget som jag hoppas lägga fram för kollegiets antagande senare i år kommer att ge det sitt fulla stöd.
Talmannen
Fråga nr 69 kommer att besvaras skriftligen.
Angående: Spridningen av blåtunga i norra Europa
I en undersökning nyligen genomförd av två belgiska universitet påvisades den höga risken för att blåtunga får fäste i norra Europa. Eftersom spridningen av blåtunga är kopplad till förflyttningar av smittbärare och förstärkning av virusstammarna, borde vi då inte omedelbart vidta nödåtgärder för att förhindra att sjukdomen sprids?
Eftersom det totala antalet nötkreaturs- och fåravelsbesättningar som drabbats av sjukdomen ökade från 695 2006 till 6 857 2007 enbart i Belgien, kan kommissionen ange vilka åtgärder den tänker vidta för utvecklingen av antiviral behandling, för vaccineringskampanjer och för att finansiera detta?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag tackar ledamoten för frågan. Jag skulle vilja påstå att kommissionen är väl medveten om det helt nya läge som spridningen av blåtunga orsakat i flera medlemsstater under senare år och gör stora ansträngningar för att bekämpa sjukdomen.
I januari arrangerade kommissionen en konferens om vaccinering mot blåtunga, där det stod klart att vaccinering är den främsta och mest effektiva veterinärmedicinska åtgärden för att bekämpa blåtunga. För att uppnå en harmoniserad EU-strategi utfärdade kommissionen snabbt riktlinjer och kriterier för vaccineringsplaner samtidigt som medlemsstaterna gavs den nödvändiga friheten att anpassa vaccineringsstrategin till sin särskilda situation.
Kommissionen har utvärderat de planer som medlemsstaterna lämnat in, godkänt dem och ordnat ett första finansieringsbidrag på upp till 64 miljoner euro av totalt 130 miljoner euro för hela insatsen. Alla dessa åtgärder avspeglar den vikt som kommissionen fäster vid vaccineringen.
Gemenskapen stöder också flera forskningsprogram om blåtunga. Under det femte och sjätte ramprogrammet har två särskilda projekt ägnats åt utarbetandet av en säker och effektiv strategi för vaccinering mot blåtungevirus. EU:s bidrag var 1,7 miljoner euro respektive 804 000 euro. Dessa åtgärder kommer att fortsätta under det sjunde ramprogrammet. För närvarande anser dock forskarna inte att utveckling av antiviral behandling verkligen skulle minska förlusterna på grund av sjukdomen.
Giovanna Corda
(FR) Fru kommissionsledamot! Först av allt vet jag att jag är den första personen som ställer en muntlig fråga till er i dag. Jag hoppas att ni är lika nöjd med att vara här i kammaren i dag som jag är. Jag vill bara göra en kort utvikning här.
Ni har alltså gett oss en mängd information, även om antalet besättningar som smittats av febern ökat med 25 på ett år enligt de uppgifter som nyligen sammanställts i Beneluxländerna och i Tyskland, vilket är mycket.
Jag vill nämna ett fall i Belgien eftersom det ju är där jag arbetar. Nästan 7 000 besättningar är smittade. Det har därför mycket stora ekonomiska konsekvenser för jordbrukarna.
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi tror att sjukdomen kommer att sprida sig över hela Europa under 2008. Kommissionen vidtar därför mycket kraftfulla åtgärder för att hindra sjukdomens framfart, och som jag sa är vaccination det bästa sättet att bekämpa den. Vi har satsat stora summor, och gör det alltjämt, för att bistå medlemsstaterna med vaccin och vaccination.
James Nicholson
(EN) Herr talman! Till kommissionsledamoten vill jag säga att blåtunga har spridit sig snabbt i hela EU, och ni har sagt att vaccination är det bästa medlet. Men kan inte kommissionen ens nu överväga att ge de områden som hittills varit förskonade från sjukdomen tillåtelse att förbjuda import av djur till den egna regionen eller området, i de fall där sjukdomen har konstaterats hos djurbesättningar - när detta är bekräftat? Det vore väl ändå förnuftigt, så att inte människor - ens frivilligt - importerar från ett drabbat område till en region där sjukdomen inte förekommer, med tanke på dess snabba spridning. Ni säger att den utvecklingen är oundviklig, men jag anser att vi bör göra så.
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi har vidtagit åtgärder, som ni vet. Vi har exempel som Italien och Frankrike, och även Portugal, som ensidigt har vidtagit åtgärder för att hindra import av smittade djur. Båda länderna drar nu tillbaka sina tidigare ensidiga åtgärder till följd av de extra åtgärder som vidtagits. Vi övervakar situationen mycket noggrant och kommer att vidta ytterligare åtgärder om vi anser det nödvändigt.
Talmannen
Eftersom de behandlar samma ämne kommer följande frågor att tas upp tillsammans:
Angående: Nötkött från Brasilien
Vilka krav ska för närvarande uppfyllas för att man ska få tillstånd att importera nötkött från Brasilien till EU?
Angående: Nötkött från Brasilien
Kan kommissionen redogöra i detalj för den nuvarande situationen när det gäller de avsevärda restriktionerna för import av brasilianskt nötkött till EU?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Som ni vet har EU under ett antal år haft en mycket effektiv importpolitik för nötkött från Brasilien.
Brasilianskt nötkött avsett för EU får endast importeras från områden som bedöms vara fria från mul- och klövsjuka. För närvarande finns sådana områden i sex brasilianska delstater, nämligen Espírito Santo, Goiás, Mato Grosso, Minas Gerais, Rio Grande do Sul och Santa Catarina.
Nötkreatur vars kött är avsett för EU-marknaden måste ha vistats i ett godkänt område under minst 90 dagar. Djuren måste dessutom ha vistats på en anläggning i minst 40 dagar före slakt.
På slakteriet får nötkreaturen inte ha kommit i kontakt med andra djur som inte uppfyller de nämnda villkoren, och de måste genomgå en hälsoundersökning efter slakt och får inte uppvisa några kliniska symtom på sjukdomen under ett dygn före slakt.
Endast färskt nötkött får exporteras till EU, och köttet måste ha benats ur och låtits mogna för att säkerställa att mul- och klövsjukeviruset har avaktiverats, om det trots allt skulle förekomma trots alla de nämnda åtgärderna.
Vid en inspektion som kommissionen genomförde i november 2007 konstaterades ändå allvarliga fall av bristande efterlevnad när det gäller registrering av anläggningar, identifiering av djur och kontroll av förflyttning. Brasilien hade heller inte uppfyllt sina tidigare åtaganden om lämpliga korrigerande åtgärder.
Som en följd av detta antog kommissionen i januari i år åtgärder för att begränsa importen av brasilianskt nötkött enbart till anläggningar som uppfyller ett antal kompletterande krav. Dessa kompletterande krav innefattar fullständig identifiering och registrering av samtliga djur i Brasiliens nationella system för nötkreatur. Anläggningarna måste dessutom stå under effektiv kontroll av Brasiliens veterinära myndigheter och regelbundet inspekteras av de brasilianska myndigheterna.
Marian Harkin
(EN) Jag vill också hälsa kommissionsledamoten välkommen.
Min fråga är kanske lite orättvis, eftersom den avser tidigare händelser. För ungefär ett halvår sedan fick jag ett svar från er företrädare Markos Kyprianou om rapporten om livsmedels- och veterinärfrågor. Han svarade att de preliminära slutsatserna i rapporten inte räckte för att omedelbart ändra EU:s politik i förhållande till Brasilien. Bara två eller tre månader innan förbudet infördes yttrade sig tjänstemän med ansvar för livsmedels- och veterinärfrågor i jordbruksutskottet och andra forum och hävdade att problemen inte var särskilt allvarliga. Men bara två eller tre månader senare infördes förbudet, och nu importerar vi bara från 1 procent av de ursprungliga anläggningarna.
Min fråga är följande: Var det den irländska jordbrukarorganisationens rapport som fick kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor att se närmare på situationen, och var det detta som fick kommissionen att agera?
Brian Crowley
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes svar och välkomna henne till hennes första frågestund i Europaparlamentet. Ni är uppenbarligen mycket engagerad och glad över den respons ni får.
Min följdfråga anknyter till att ni vid utfrågningen i parlamentet inför utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet påpekade att livsmedelssäkerhet är en av våra viktigaste frågor, men att vi också måste vara rättvisa mot våra handelspartner.
Men jag anser att vi inte bara bör vara rättvisa när det gäller reglerna för europeiska uppfödare och livsmedelsproducenter, utan också för dem som importerar till EU, och att samma regler måste gälla. Hur ska vi kunna säkra en trygg och säker livsmedelsförsörjning som uppfyller samma normer som europeiska producenter måste uppfylla, framför allt när det gäller nötkött från Brasilien?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Under kommissionens besök i Brasilien konstaterades brister när det gäller EU:s hälsokrav. Vissa av dessa brister har de brasilianska myndigheterna själva åtgärdat.
Men under besöket i november 2007 konstaterades fall av bristande efterlevnad, särskilt när det gäller registrering av anläggningar, identifiering av djur och kontroll av förflyttning samt att tidigare åtaganden om lämpliga korrigerande åtgärder inte har uppfyllts.
Som jag nämnde har kompletterande krav antagits, och för närvarande kontrollerar vi att Brasilien verkligen fullgör sina åtaganden. I nuläget erbjuder kommissionens experter praktisk utbildning till inspektörerna själva, men de försäkrar sig också om att de utbildade inspektörerna finns ute på anläggningarna och utbildar sina egna medarbetare, så att alla medlemsstater som importerar nötkött från Brasilien får garantier för att välutbildade personer övervakar att våra krav och regler följs.
Mairead McGuinness
(EN) Välkommen, fru kommissionsledamot. Jag blir lite bekymrad över ert senaste anförande, eftersom de erfarenheter som irländska uppfödare, europeiska uppfödare, har i samband med kommissionsinspektörernas besök knappast för tankarna till välvilligt stöd, utan till inspektioner och kontroller. Jag får intrycket att våra kommissionstjänstemän pjoskar med brasilianarna och hjälper dem att uppfylla kraven. Jag önskar att våra egna producenter hade det lika bra.
Min andra fråga är följande: Vilka åtgärder vidtar Brasilien för att höja kvaliteten, och tror ni - och i så fall när - att Brasilien återigen, vilket jag är säker på att de vill, kan nå upp till de köttkvantiteter landet tidigare exporterade till Europa? Jag vet att ni precis har tillträtt er tjänst, men anser ni att Brasiliens standarder, om de någonsin når upp till dem, är jämförbara med våra, med tanke på att endast 90 respektive 40 dagar krävs? Vi märker djuren från födseln hela vägen till slakt.
Elspeth Attwooll
(EN) Jag vill också hälsa er välkommen, fru kommissionsledamot. Mot bakgrund av det ni sa om den senaste rapporten från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och problemen med orapporterade utbrott, omfattande brister som konstaterats när det gäller spårbarhet och identifiering - vilka faktiskt är systembrister - och det faktum att de brasilianska myndigheterna inte kunde lämna några garantier, trots de nya åtgärder som ni har genomfört - mot denna bakgrund verkar det väl ändå osannolikt att regionaliseringspolitiken för att kontrollera mul- och klövsjuka i Brasilien fungerar överhuvudtaget, om den någonsin kan fås att fungera. Är inte sannolikheten för detta liten, fru kommissionsledamot?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Först och främst vill jag försäkra er att de krav vi inför är likvärdiga för exporterade produkter. Och kommissionens tjänstemän utbildar kanske personer på begäran, i syfte att införa riktiga kontroller och bestämmelser, men jag är säker på att de inte skulle vägra att bistå våra egna medborgare. Vi försöker att vara rättvisa, och jag är säker på att det primära kravet är våra produkters säkerhet. Regionalisering fungerar på samma sätt i Brasilien som i EU.
Talmannen

Angående: Förslag om hälsa
Kan kommissionen förklara varför offentliggörandet av utkastet till förslag om gränsöverskridande hälsovård är försenat, med tanke på det politiska kravet på lagstiftning enligt EG-domstolens domar på detta område och det löfte som gavs då hälsovården ströks ur tjänstedirektivet (2006/123/EG)?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Ärade ledamöter! Kommissionen har absolut för avsikt att följa det beslut som parlamentet och rådet fattade då hälsovården ströks ur tjänstedirektivet 2006 i syfte att behandla denna fråga separat.
Kommissionen har för avsikt lägga fram ett förslag som kommer att kodifiera EG-domstolens domar inom det här området, och därigenom förtydliga patienternas rättigheter i bestämmelserna om gränsöverskridande hälsovård och att lägga fram kompletterande åtgärder för att säkra tillgången till gränsöverskridande hälsovård av god kvalitet.
Vissa farhågor har uttryckts de senaste månaderna om vissa aspekter av denna fråga, vilket har gett upphov till ytterligare diskussioner och samråd. Kommissionen behandlar för närvarande ett förslag till direktiv om tillämpning av patienternas rättigheter i gränsöverskridande hälso- och sjukvård, vilket kommer att antas före utgången av juni 2008.
Vårt mål är att kunna lägga fram ett förslag vars yttersta syfte är att hjälpa medborgarna att utöva de rättigheter som EG-domstolen har gett dem, snarare än att skapa fler problem. Förslaget kommer att inriktas på patienternas rättigheter och bättre tillgång till hälsovård. Det kommer att ingå i ett socialt paket som ska läggas fram i samarbete med kommissionsledamot Vladimír Špidla, för att främja tillgång, möjligheter och solidaritet för alla EU-medborgare.
Patienterna kommer att stå i fokus i detta initiativ, i linje med kommissionens övergripande medborgarorienterade angreppssätt.
Förslaget kommer inte att innebära några nya ekonomiska rättigheter för patienterna. De patienträttigheter som domstolen fastställt avser de ekonomiska rättigheter som medlemsstaterna redan har fastställt. Förslaget skapar helt enkelt en ram som gör att patienterna kan utöva dessa rättigheter effektivt och med större rättssäkerhet, ökad insyn och bättre förutsägbarhet.
Förslaget kommer slutligen också att ge en rättslig och administrativ grund för ett bättre och förnyat samarbete mellan medlemsstaterna inom vissa långsiktiga hälsorelaterade områden, där EU:s mervärde och synergieffekter väntas bli avgörande.
Avril Doyle
(EN) Även jag vill välkomna kommissionsledamot Androula Vassiliou på hennes första dag här, under frågestunden. Det är trevligt att ha henne här. Tack för ert svar.
Hälsovård undantogs ursprungligen från tjänstedirektivet av mycket goda skäl, nämligen att vi ville ha ett hälsovårdsdirektiv. Vi har redan väntat alldeles för länge. Jag vet inte riktigt vilken slutsats vi ska dra av runtskickandet mellan olika kommissionsavdelningar. Är man orolig över alltför mycket privatisering? Eller oroar man sig för att vi ska slå undan fötterna för hälsovården i medlemsstaterna? Det finns redan stora avvikelser när det gäller befogenheter inom det här området och skillnader i standarder, och på den inre marknaden har patienterna, enligt EG-domstolen, rätt att resa till en annan medlemsstat för att få behandling, om de inte har rimlig tillgång till behandling hemma. Vad, fru kommissionsledamot, är skälet till fördröjningen?
Mairead McGuinness
(EN) Ni kanske inte kan svara på det här direkt, men ni kanske kan återkomma till mig.
I samband med Lissabonfördraget har det talats en del om den irländska nejkampanjens påståenden om att fördraget kommer att leda till att privatiseringen av hälsovården och tjänstehandeln drivs på. Jag skulle uppskatta om ni kunde återkomma till mig med ett klargörande om detta.
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Just nu kan jag bara understryka vår starka beslutsamhet att komma vidare. Låt oss inte tala om det som varit. Det finns ett beslut, och jag försäkrar er att vi i kommissionen kommer att ha ett förslag färdigt i juni. Var snäll och tro mig: i juni går vi vidare med detta.
Farhågorna om privatisering är många, men mitt svar är att det inte finns något fog för dessa. Förslaget är inriktat på patienternas behov. Genom förslaget garanteras att patienter som reser för att få vård ska få en vård som är säker och av god kvalitet. Där klargörs också i vilka fall medborgarna kan få ersättning för gränsöverskridande hälsovård genom det egna landets hälsovårdssystem eller hälsovårdsleverantörer och när de inte kan det. Villkoren för ersättning är inte nya, utan är en kodifiering av EG-domstolens domar.
Förslaget skapar inga andra möjligheter till hälsovård utomlands än de som redan fastställts av domstolen. Förslagets syfte är att se till att gränsöverskridande hälsovård bedrivs inom en tydlig ram för att få en säker och effektiv hälsovård av hög kvalitet i hela unionen. Syftet är att tillhandahålla en tydlig ram.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Talmannen
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 20.00 och återupptogs kl. 21.00.)
