Rozprava o budoucnosti Evropy (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o budoucnosti Evropy, které se zúčastní také ministerský předseda Švédska a člen Evropské rady.
Dámy a pánové, srdečně vás vítám na tomto zvláštním zasedání. Zejména bych rád přivítal pana Fredrika Reinfeldta, ministerského předsedu Švédska. Välkommen till Europaparlamentet! Buďte vítán!
(Potlesk)
Pane ministerský předsedo, pro mě - a pro nás všechny - je velkou ctí, že vás dnes poprvé můžeme přivítat v Evropském parlamentu, abyste se připojil k rozpravě o budoucnosti Evropské unie.
Na chodbě jsem před chvílí zahlédl pana Simeona Sakskoburggotského, bývalého ministerského předsedu Bulharska. I jeho v Evropském parlamentu vítám.
Smlouva, která byla podepsána v Lisabonu dne 13. prosince 2007, přivádí Evropskou unii na novou cestu. Po mnoha letech diskusí nyní konečně máme Smlouvu, která splňuje požadavky rozšířené Evropské unie a umožňuje jí, aby se demokratickými postupy věnovala naplňování nadějí a očekávání evropských občanů. Nejen že nová Smlouva vnáší vyšší transparentnost do činnosti Unie, což vždy bylo eminentním švédským zájmem, ale také označuje za nový cíl Evropské unie boj proti změně klimatu, což je oblast, v níž se již Švédsko může pochlubit mnoha úspěchy. Vaše země, pane ministerský předsedo, má všechny důvody k tomu, aby byla hrdá na své vedoucí postavení v Evropě, pokud jde o využívání obnovitelných zdrojů energie. Při boji proti změně klimatu musíme být v Evropské unii jednotní, abychom v tomto úsilí mohli společně zaujmout vedoucí postavení. Je to sotva týden, kdy jsem byl v Organizaci spojených národů svědkem toho, jak velké naděje OSN vkládá zejména do Evropské unie a do Evropského parlamentu coby jejího zákonodárného orgánu.
Lisabonská smlouva nám poskytuje nástroje, abychom mohli usilovat o naplnění cílů, které jsou pro naši budoucnost důležité, a rychle uskutečnit reformy, které jsou pro tyto účely nezbytné. Stejně jako vy, pane ministerský předsedo, je i Evropský parlament nezvratně přesvědčen, že tato nová Smlouva by měla vstoupit v platnost do 1. ledna 2009. Členové Evropského parlamentu byli proto potěšeni, když se dozvěděli o prohlášení švédského parlamentu, Riksdagu, o záměru ratifikovat novou Smlouvu do listopadu 2008.
Pokud bude proces ratifikace ve všech členských státech včas úspěšně dokončen, bude se švédské předsednictví Rady moci v druhé polovině roku 2009 plně věnovat hlavním výzvám, které budoucnost v novém institucionálním rámci přináší. Švédsko nás povede do nové éry evropské integrace. Na základě této nové Smlouvy a s nově zvoleným Parlamentem a novou Komisí bude moci Švédsko během svého předsednictví otevřít novou kapitolu zesílené spolupráce.
Ať půjde o bezpečnou energii, změnu klimatu, trvalý rozvoj severského rozměru Unie či strategii EU pro Baltské moře, čekáme, že Švédsko bude zdrojem silných podnětů. Proto s napětím očekáváme vaše komentáře k budoucí podobě Evropské unie. Pane ministerský předsedo, je mi ctí vás nyní požádat, abyste oslovil Evropský parlament.
Fredrik Reinfeldt
ministerský předseda Švédska, člen Evropské rady. - (SV) Pane předsedo, dámy a pánové, je pro mě obrovskou ctí, že před vás dnes mohu předstoupit. Je pravda, jak již bylo zmíněno, že jsem zde nebyl dříve než ve svém nynějším postavení. Stejně tak jsem dosud nikdy nebyl v tomto jednacím sále, ale jako mladý politik jsem byl ve Štrasburku a při návštěvě Evropského parlamentu jsem snil o tom, že jednou nastane chvíle, kdy v něm i moje země bude řádně zastoupena. Vím, jaké je snít o tom být zde, a tyto sny se mnou nepochybně sdílí mnoho z vás.
Proto si velmi vážím toho, že dnes mohou tomuto shromáždění přiblížit některé úvahy o evropských otázkách.
Někteří prozřetelní politici si po druhé světové válce uvědomili, že jediným způsobem, jak zabezpečit mír, je spojit evropské země určitou formou evropské integrace. Stejně jako tehdy musí být i dnešní evropská integrace poháněna jasnou vizí. Musíme si položit základní otázky: Kam chceme dojít a jak se tam dostaneme?
Náš svět se rychle mění a my se měníme s ním. Jsme na sobě navzájem čím dál více závislí. Proto potřebujeme zjistit, který princip musí být základní.
Náš model evropské integrace musí být natolik pevný, aby mír a stabilitu v Evropě nemohl ohrozit ani fanatický, ani náboženský nacionalismus.
Silné Evropy se nesmíme bát. Naopak, musíme se bát Evropy slabé. Silná Evropa přijímá větší odpovědnost za globální problémy. Silná Evropa kombinuje hospodářský růst s politikami šetrnými k životnímu prostředí. Silná Evropa se co nejlépe postará o zájmy občanů. Jednotná Evropa - a to je bod, který v dnešní době stojí za to zdůraznit - se odváží poskytnout Kosovu jasnou Evropskou perspektivu.
Švédská vláda věří v možnosti Evropy. Jak jsem již zmínil, Švédsko musí zaujmout jasné a nezpochybnitelné místo v jádru evropské integrace. Vzhledem k tomu, že se současná vláda dostala k moci na podzim roku 2006, mohli jsme být také svědky toho, jak ve Švédsku vzrostla široká podpora Evropské unie.
Najdou se lidé, kteří budou tvrdit, že jde jenom o náhodu. Těmto lidem vzkazuji: čím déle se budete připravovat, tím více štěstí budete mít. A my jsme se opravdu připravovali důkladně. Již v roce 1962 uspořádala moje strana během místních volem kampaň s názvem Ano Evropě. Museli jsem čekat 33 let, než jsme mohli do Evropského parlamentu doopravdy vyslat své zástupce.
Zdá se, jako bychom nyní po mnoha letech houževnatých diskusí o nové Smlouvě museli znovu nabrat dech. Ve snaze tento problém vyřešit odvedla paní kancléřka Merkelová ohromný kus práce. Obzvláště bych chtěl také poděkovat ministerskému předsedovi Sócratesovi, který umně dovedl Smlouvu k úspěšnému závěru. Lisabonská smlouva vytváří lepší podmínky pro otevřenější, účinněji a více dynamickou evropskou integraci. Především však otevírá nové příležitostí k diskusi o věcech, které jsou důležité pro budoucnost: o změně klimatu a energii, pracovních místech a hospodářském růstu, demografii, migraci a úloze EU na mezinárodní scéně. Vyjádřím se ke každému z těchto bodů.
Hodlám usilovat o moderní Evropu, jejíž směr udávají občané.
Všichni se snažíme, aby Smlouva vstoupila v platnost dne 1. ledna 2009. Jak podotkl pan předseda, Švédsko Smlouvu ratifikuje v listopadu 2008. Za 18 měsíců se Švédsko ujme předsednictví EU. Bude to předsednictví zajímavé, také díky nově zvolenému Evropskému parlamentu, nové Komisi a novým vedoucím postům zřízeným Lisabonskou smlouvou.
Těším se, že ve všech těchto záležitostech budeme s Evropským parlamentem velmi úzce spolupracovat.
Mezi klíčové otázky během švédského předsednictví EU budou patřit změna klimatu a energie, Haagský program, tvorba pracovních míst a hospodářský růst, problematika Baltského moře a otázka postavení EU jako světového hráče. Již se intenzivně připravujeme. Rovněž budeme připraveni na nečekané události.
Jinými slovy, musíme být dostatečně pružní a musíme být schopni přizpůsobit se dané situaci navzdory riziku, že tím bude ovlivněn celý proces.
Problematika klimatu a energie je jednou z největších výzev, jimž dnešní společnost čelí. Neseme velkou odpovědnost za budoucí generace, a proto musíme zaručit, že se nám podaří formulovat politiku dlouhodobě udržitelného rozvoje. Musíme společně tvrdě usilovat o to, aby bylo na vrcholném setkání OSN v Kodani v prosinci 2009 dosaženo mezinárodní dohody.
Díky historickým rozhodnutím, která byla přijata loni na jarním zasedání Rady, zaujala EU vedoucí postavení. EU však nemůže nést tuto odpovědnost sama. Bude třeba úzce spolupracovat s velkým počtem dalších zemí včetně Indie, Japonska, Číny, Ruska a Spojených států.
Z některých výpočtů je zřejmé, že celková světová poptávka po energii neklesá, lze naopak očekávat, že do roku 2030 vzroste o 30 %. Úspěch v boji proti změně klimatu samozřejmě záleží na tom, jak se k tomuto předpokládanému nárůstu poptávky po energii postavíme.
První otázka zní, jak ušetřit více energie a zvýšit energetickou účinnost? Výzvy spojené se změnou klimatu však také vyžadují nový politický přístup. Musíme rozehnat mýtus, že růst je nepřítel životního prostředí.
Švédsko je živým příkladem opaku. Od roku 1990, kdy byl podepsán Kjótský protokol, vzrostla naše ekonomika o 44 % a zároveň o 9 % klesly emise skleníkových plynů. Investovali jsme do výzkumu a nových technologií a současně jsme podrobili přezkumu daňový systém a právní předpisy. Díky tomu se nám otevřely dveře k rozvoji, v jehož rámci se z životního prostředí stává odrazový můstek jak pro nové společnosti, tak pro nová pracovní místa.
Jsem přesvědčen, že dokážeme splnit cíle obsažené v balíčku EU o klimatu a energetice. Musíme však vytvořit správné politické nástroje, které budou naše společnost a firmy podporovat ve správném rozhodování.
Cena za znečistění životního prostředí musí být vysoká a odměna za volbu řešení bez oxidu uhličitého lákavá.
Jak bylo mnohokrát zmíněno, ekologické technologie již existují. Za přechod, který je třeba uskutečnit, nesou vlády obrovskou odpovědnost. Odpovědní jsou však i běžní lidé. Měli bychom tuto situaci vnímat jako určitou smlouvu mezi vládami a veřejností o podpoře alternativ šetrných k životnímu prostředí. Vzroste tak hospodářská soutěž, z čehož bude mít společnost - nyní více šetrná k životnímu prostředí - užitek. Bude to přínosem pro nás všechny.
Co se Lisabonské strategie týče, jsou Spojené státy největší světovou ekonomikou již déle než sto let. Světovou ekonomiku ovlivňují noví hráči. Ekonomiky Indie a Číny rostou mílovými kroky. Globalizace je příčinou pozitivního rozvoje mnoha částí světa. Globalizace je hybnou silou demokracie a vnáší rozdíly mezi otevřenými a uzavřenými společnostmi do ostrého světla. Globalizace však také zvyšuje hospodářskou soutěž.
Politiky, které nám včera poskytovaly práci, bezpečí a prosperitu, je třeba neustále měnit, abychom téhož úspěchu dosáhli i zítra.
Třetina evropského obyvatelstva v produktivním věku se v současnosti pohybuje mimo trh práce. Tato situace je neudržitelná. Musíme zvýšit nabídku pracovních mít a bojovat proti vyloučení. A to reformami vnitrostátních trhů práce. Investicemi do vzdělání a dovedností. Jelikož se Unie i svět v rostoucí míře hospodářsky integruje, nebudou již úspěchy a neúspěchy - k nimž dochází též - vnitrostátních reformních snah pouhou vnitřní záležitostí; budou se naopak týkat nás všech.
Budoucí prosperita Evropy do značné míry závisí na tom, zda se nám, členským státům, podaří vytvořit lepší podmínky k tomu, abychom se mohli chopit různých příležitostí a vyrovnat se s výzvami globalizace. To v neposlední řadě záleží na tom, jak se postavíme k demografickým změnám a přeshraničním výzvám, které mají spojitost se životním prostředím.
Základním předpokladem dlouhodobě udržitelného rozvoje a tím také prosperující Evropy je pokroková politika EU v oblasti energetiky a životního prostředí. Ta je však také důležitým faktorem ovlivňujícím naši budoucí konkurenceschopnost.
V Lisabonské strategii pro udržitelný růst a zaměstnanost získala EU nástroj, díky němuž může těmto výzvám čelit. Strategie existuje. Při jejím provádění jsme se však dostali na slepou kolej.
Měli bychom odhodlaně usilovat o zvýšení globální konkurenceschopnosti EU, a to neustálými strukturálními reformami, investicemi do výzkumu a podporou nových technologií. Měli bychom se usilovně snažit dotvořit vnitřní trh a vytvořit v Evropě inovativnější podnikatelské prostředí. Nepochybujme, že se tato námaha vyplatí. Samozřejmě ještě zbývá provést velký kus práce jak na vnitrostátní úrovni, tak úrovni Společenství. Stačí říct slova "patent" a "směrnice o pracovní době", abyste pochopili, co mám na mysli.
Musíme uzavřít kolo jednání v Dohá v rámci WTO. To by bylo silným podnětem pro zotavení světové ekonomiky. Abychom v duchu Lisabonské strategie zvýšili konkurenceschopnost Evropy, potřebujeme otevřený systém světového obchodu a nepřetržitou liberalizaci.
Zároveň si mnozí z nás uvědomují, že Evropou vane vítr protekcionismu. Tomu musíme zabránit. Protekcionismus není řešením. Z dlouhodobého hlediska škodí těm, které má chránit. A času není nazbyt. Okno příležitostí Světové obchodní organizace se zavírá.
Když hovoříme o Lisabonské strategii, neměli bychom si pouze stěžovat jako oslík Iáček v Medvídkovi Pú. Podívejme se na okamžik na období, které právě uplynulo. Je zřejmé, že jsme dosáhli značných úspěchů a velkého pokroku. Mezi úspěchy patří faktory, které přispěly k tomu, že se již od roku 2005 uskutečňuje lisabonský proces. Proces, který zvýšil závazky členských států, přispěl k provádění a dal vzejít výsledkům.
To je z velké části zásluhou rozhodného úsilí Komise a silného osobního odhodlání předsedy Komise, pana Barrosa. Rád bych ale také poděkoval Evropskému parlamentu za velmi konstruktivní přístup.
Jak zjistíme, jak co nejlépe čelit výzvám budoucnosti? Jak pomocí udržitelného růstu a plné zaměstnanosti společně zaručíme dlouhodobou prosperitu Evropy? Jak si má Evropa udržet své postavení v globální hospodářské soutěži? Švédské předsednictví na podzim 2009 považuji za skvělý okamžik k zahájení diskuse o budoucí evropské strategii udržitelného růstu a zaměstnanosti v nadcházejícím desetiletí.
Rád bych řekl pár věcí k rozpočtu EU. Domníváme se, že jeho datum prodeje již dávno uplynulo. Rozpočet by měl být hlavním nástrojem pro realizaci cílů Společenství. Za těchto okolností musí tyto cíle také lépe odrážet. 40 % z rozpočtu je dnes určeno na zemědělské dotace. Tedy pro odvětví, v němž jsou zaměstnána 2 % pracovních sil v Evropě. To je nepřiměřené.
Představme si, že bychom v EU místo toho více podporovali výzkum a vývoj, boj proti organizované trestné činnosti, otázky životního prostředí a vnější vztahy. Představme si, že bychom se také odvážili pustit se do upřímné diskuse o tom, co by měla financovat EU a co by si měly členské státy financovat samy.
Evropa nyní stojí tváří v tvář demografickému jevu rychle stárnoucí populace. V důsledku tohoto vývoje se naše systémy sociálního zabezpečení v nadcházejících letech ocitnou pod rostoucím tlakem. Stačí pár faktů, abychom si ukázali, jak rychle tento tlak změnil tvář Švédska. V roce 1913, tedy téměř před sto lety, byl důchodový věk ve Švédsku stanoven na 67 let. Upozorňuji, že v té době se průměrná délka života ve Švédsku pohybovala kolem 56 let. Je pravda, že důchodový systém byl určen pro ty, kterým se podařilo produktivní věk přežít, aby si mohli ještě několik málo let užívat. Většina lidí jen pracovala a pak umřela. A pracovala od útlého věku. Dnes se důchodový věk snižuje, zároveň se však ve Švédsku prodlužuje průměrná délka života až na 80 let. Ze stavu, kdy jsme v podstatě celý život jen pracovali, jsem se dostali do stavu, kdy může čerstvě narozený Švéd očekávat, že v prácí stráví jen polovinu života. A to je na dobu několika generací neuvěřitelný vývoj. Znamená to však také, že se stále menší počet lidí bude muset starat o skupinu lidí, která naopak neustále poroste.
Společně s výrazným vyloučením z trhu práce zvyšuje tento vývoj nutnost vytvoření politiky pro tvorbu pracovních míst. Abychom si tváří v tvář těmto výzvám dokázali zachovat dobrou životní úroveň, musíme zaměstnat více lidí. Vzhledem k našemu současnému stylu života je nezbytné, aby více lidí strávilo v práci delší část života. Rostoucí procentní podíl starých lidí v Evropě není vyvažován počtem lidí v produktivním věku.
A právě v tomto okamžiku se do hry dostává přistěhovalectví. Zaujmeme-li k němu správný postoj, může se stát důležitým a vlastně nezbytným kamenem v mozaice, kterou udržení systému sociálního zabezpečení, jenž by byl hoden svého jména, představuje. Představte si, že by se všem novým přistěhovalcům, kteří mají pozitivní přístup a jsou plní očekávání a ochoty pomoci, dostalo přijetí, které by se snažilo využít onu pozitivní energii, kterou přinášejí.
Pro ty, kdo se do Evropy přistěhovali, musíme vytvářet politické příležitosti. Příležitostí, které jim umožní rychle vstoupit na trh práce.
Z přistěhovalectví se v mnoha členských státech stává palčivý problém. Kontrolní opatření i dohody o zpětném převzetí osob nesmějí nikdy zůstat jedinou odpovědí na výzvy, které rostoucí přistěhovalectví představuje. Ti, kdo se domnívají, že stačí zpřísnit kontroly na hranicích, a vyřeší se dlouhá řada různorodých otázek spojených s přistěhovalectvím, celou problematiku příliš zjednodušují. Je třeba, aby EU i země původu k celé věci zaujaly komplexnější přístup .
Švédsko podporuje ambiciózní cíl ustavit do roku 2010 společný evropský azylový systém. Budeme muset vynaložit obrovské úsilí, máme-li tohoto cíle dosáhnout.
Za další prioritu Švédsko považuje hlubší integraci vnějších vztahů EU a zvýšení soudržnosti mezi politikami v oblastech přistěhovalectví a rozvoje. A musíme mít na paměti, že těchto výsledků lze dosáhnout pouze tehdy, budeme-li se snažit odstranit příčiny přistěhovalectví, tedy chudobu a útlak. Tato problematika vyžaduje globální přístup. A to v neposlední řadě v rámci dialogu OSN na vysoké úrovni o mezinárodní migraci.
EU se musí více snažit, aby tyto představy získaly konkrétní obsah, a to nikoli pouze ve formě široké a na partnerství založené spolupráce s dotčenými africkými zeměmi.
V letech 2010 až 2014 chceme zrealizovat ambiciózní a pokrokový program, který nahradí Haagský program. Velkou hodnotu přikládáme aktivní účasti Evropského parlamentu v tomto procesu.
Mezinárodní terorismus je pro otevřené společnosti jednou z největších globálních hrozeb. Spolu s růstem teroristických sítí dochází k tomu, že stále více lidí jedná čím dál nezávisleji a teroristické útoky jsou stále méně předvídatelné.
Organizovaná trestná činnost je pro Evropu zdrojem stále větších problémů. Pro jednotlivé země je den ze dne obtížnější bojovat proti závažné a organizované trestné činnosti vlastními silami. Velká část organizované trestné činnosti má kořeny mimo EU. Lisabonská smlouvá nám poskytuje pro boj s terorismem a závažnou přeshraniční trestnou činností nové nástroje. Evropský parlament se bude muset v této souvislosti ujmout ústřední úlohy. Musí nadále pokračovat sbližování právních předpisů. Je třeba nepřetržitě rozvíjet možnosti vzájemného uznávání soudních rozhodnutí. Musejí být posíleny agentury EU, Europol a Eurojust, a zlepšena výměna informací mezi vnitrostátními policejními orgány.
Zároveň - a to je důležité - musíme jednat vyváženě. Podpoříme-li boj s terorismem, musíme také posílit práva jednotlivců. Zejména v této souvislosti spoléháme na úsilí Evropského parlamentu. Je důležité, abychom se na úrovni EU dohodli, že posílíme právní jistotu v trestních případech a práva obětí trestných činů.
Chci, aby Evropa vystupovala jako zastánce míru a usmíření, a to i v těch částech světa, které jsou zmítány válkou a konflikty. V Africe, Latinské Americe, ale samozřejmě i v Evropě.
Švédsko iniciovalo rozsáhlou debatu o dalším vývoji společné evropské bezpečnostní strategie. V roce 2009 budeme tvrdě pracovat na tom, abychom zřídili Evropskou službu pro vnější činnost. Jedním z nejdůležitějších úkolů Evropské unie v nadcházejících letech musí být pomoc při urovnávání sporů na Středním východě. Budoucí urovnání sporu mezi Izraelem a Palestinou musí vycházet z myšlenky dvou států, v nichž mohou obě strany žít v rámci bezpečných a uznávaných hranic. Je třeba, abychom zesílili dialog s muslimským světem. Důležitým cílem by mělo být vybudování silnější důvěry, respektu a porozumění mezi "Západem" a muslimským světem.
Ve všech odvětvích společnosti usilujeme o nastolení pevnějších vazeb s Ruskem. Doufáme, že lze překonat poslední překážky, které brání členství Ruska ve WTO. Máme zájem na tom, aby se Rusko vyvíjelo v moderní, úspěšný a demokratický stát. Stále zřetelnější příklon k autoritářství, jehož jsme byli v posledních letech svědky, však bohužel naznačuje, že se vývoj ubírá jiným směrem. Jsme znepokojeni možností, že by vývoj tímto směrem pokračoval i nadále.
Situace v zemích západního Balkánu nepřestává pro Evropu představovat jednou z největších a nejobtížnějších výzev. Ještě dlouho se budeme intenzivně angažovat ve státotvorném procesu v Kosovu. Výzvy, jimž čelíme, nesmíme podceňovat. Ekonomická i sociální situace v Kosovu je velmi obtížná. Bude ještě dlouho trvat, že se z Kosova stane funkční ústavní stát. Budování státu je zdlouhavý proces, musíme však být připraveni nabídnout pomoc. Je to naše odpovědnost. Náš závazek se však týká regionu jako celku. A nutno podotknout, že v dnešní době to platí dvojnásob.
Jednou z nejdůležitějších otázek budoucí evropské zahraniční a bezpečnostní politiky bude evropské řízení krizí. Naše země se v mezích svých sil snaží aktivně se podílet na trvalém rozvoji evropské bezpečnostní a obranné politiky. Švédsko se účastnilo většiny operací, které EU zahájila. V současnosti jsme připraveni účastnit se mise EU v Čadu.
Stockholm leží blíže k Minsku než k většině severních částí Švédska. Bělorusko je poslední diktátorský režim v Evropě. Je naší povinností více podporovat demokratické síly v této zemi.
Evropa se také obává o rozvoj Baltského regionu. Osm z devíti zemí ležících kolem Baltského moře je nyní členy EU. Citlivým prostředím Baltského moře je ovlivněna téměř čtvrtina obyvatel EU, tedy přibližně 100 milionů lidí. Tato skutečnost vyžaduje soustředěné evropské úsilí. Doufám, že baltská strategie, kterou má Komise za úkol vypracovat, než se Švédsko v roce 2009 ujme předsednictví, výzvy v tomto regionu vyřeší.
Tato strategie může posloužit jako model, podle nějž bychom v rozšířené EU mohli čelit výzvám v konkrétních regionech - což nám nakonec umožní posílit EU jako celek.
Rád bych projev zakončil několika slovy o rozšíření. Jak všichni víte, tato otázka je blízká jak švédské vládě, tak švédským lidem. Rozšíření představuje pro EU jednu z největších výzev, ale také vynikající příležitost.
Lidé, kteří cestují po zemích, jež se v posledních letech staly členskými státy EU, jsou ohromeni jejich vývojem a vírou v budoucnost. Proti rozšíření se bohužel ozývá stále více kritických hlasů. Rád bych zcela jasně řekl, že tou největší hloupostí, které se můžeme dopustit, je zapomenout, o co jsme původně usilovali. Proč vůbec koncept evropské integrace vznikl.
Bez rozšíření by dnes Evropa nebyla tím, čím je. Bez neustálého rozšiřování bychom riskovali, že naše vlastní půda bude nestálá. Protože rozšíření je tím nejdůležitějším strategickým nástrojem pro šíření hodnot, na nichž je evropská integrace založena. Jednu zeď jsme již v Evropě strhli. Nesmíme ji nyní stavět znovu proti Turecku a jiným evropským zemím. Dnes již víme, kolika věcí bychom bývali dosáhli a kolik věcí bychom bývali mohli provést lépe, kdyby Evropa a svět bývaly byly jednotné.
Evropskou integraci bychom nikdy neměli považovat za samozřejmost. Potřebujeme, aby Evropa byla silná! Abychom se v ní odvážili s důvěrou v sebe samotné mířit ještě výše.
Děkuji vám za pozornost.
Těším se na naše další setkání, až na nás v létě přijde řada, abychom se ujali rotujícího předsednictví.
Předsedající
Děkuji vám, pane ministerský předsedo. Také si vážíme toho, že je zde dnes v osobě paní místopředsedkyně Margot Wallströmové zastoupena Evropská komise. Nyní přistoupíme k rozpravě.
Joseph Daul
jménem skupiny PPE-DE. - (FR) Pane předsedají, ministerský předsedo, kolegové, je mi ctí, že mohu v této sněmovně jménem skupiny PPE-DE přivítat švédského ministerského předsedu. Pane Reinfeldte, od okamžiku, kdy byla podepsána Lisabonská smlouva, jste první hlavou státu, která se s touto sněmovnou podělila o své představy o budoucnosti Evropy.
V předvečer rozpravy o Smlouvě a demokratickém pokroku, který tato Smlouva pro Unii znamená - a nyní hovořím za kolegy ze skupiny PPE - musím znovu naléhavě zdůraznit, že by proces ratifikace měl neochvějně pokračovat. Do dnešního dne ratifikovalo Smlouvu 5 členských států ze 27. Tyto státy vyjádřily souhlas s novými nástroji, které Lisabonská smlouva pro formování budoucí Evropy nabízí a které dávají lidskému snažení smysl. Čím dříve dojde k ratifikaci, tím dříve budeme moci začít používat nová provozní pravidla, které jsou základem účinné evropské akce. A co je nejdůležitější, tím dříve se budeme moci soustředit na obsah našich společných politik. Evropa musí být schopna se v otázkách energie, klimatu, bezpečnosti potravin, přistěhovalectví a obrany rychle rozhodovat.
Politická skupina, ke které patřím, již více než 50 let podněcuje a podporuje rozvoj Evropy. V červnu 2009 bude naše úsilí o vytvoření Evropy založené na společných hodnotách, Evropy prosperující a Evropy bezpečné a solidární podrobeno referendu. Doufáme, že Evropa bude na tuto zkoušku připravena.
Usilujeme o Evropu, která je konkurenceschopná a vytváří pracovní příležitosti. Snažíme se, aby Evropa podporovala hospodářský růst a sociální rozvoj. Musíme se snažit, aby byla prosperita Evropy trvalá. Proto vyzýváme k udržitelnému a citlivému rozvoji, který by zahrnoval také ochranu životního prostředí a boj proti změně klimatu.
Skupina PPE-DE podporuje volný obchod - takový volný obchod, které umožní, aby vzrostla kupní síla nejchudších vrstev společnosti, a pomůže odstranit nerovnosti jak v rámci jednotlivých států, tak mezi různými zeměmi. Ačkoli jsme přesvědčeni, že globalizace může být pro Evropu velkou příležitostí, nikdy nebudeme souhlasit s nespoutaným volným obchodničením. Je naší povinností chránit zájmy většiny zranitelných spoluobčanů a bránit náš evropský sociální model. Hospodářský růst a vysoká úroveň sociální ochrany se navzájem nevylučují: důkazem je fakt, že tempo našeho hospodářského růstu v roce 2007 předčilo tempo růstu Spojených států.
Evropská prosperita rovněž závisí na vytvoření účinného a otevřeného jednotného trhu a na naplňování cílů Lisabonské strategie. Chceme, aby správci evropských účtů byli odpovědní a aby stanovili vysoké normy pro správu veřejných peněz. Nesmíme však dopustit, aby rozpočtová disciplína oslabila zásadu solidarity mezi členskými státy nebo mezi Evropou a jejími partnery ve světě. Solidarita má svoji cenu a tu musíme být připraveni zaplatit.
Rovněž chceme, aby Evropa byla silná a dokázala se postavit mezinárodnímu terorismu a organizované přeshraniční trestné činnosti. V sázce je obrana našich hodnot, našich svobod, naší demokracie, našeho právního státu a naší solidarity. Jde-li o bezpečnost evropského území a občanů, nelze za žádných okolností vyjednávat. Obrana naší draze vykoupené svobody vyžaduje nepolevující odhodlání a rázná, koordinovaná opatření. Tváří v tvář opravdovým nebezpečím musíme být bdělejší, zároveň však musíme respektovat lidské svobody. Jsme zastánci zdravé rovnováhy mezi bezpečností a osobní svobodou.
Je také na čase, aby Evropa přijala určité závazky na mezinárodním poli a aby navázala užší vazby s partnery, kteří sdílejí naši představu o světě. Podporujeme pevné a smysluplné transatlantické vztahy, rovněž chceme rozvíjet politiku dobrých sousedských vztahů a rozšiřovat EU.
Co se Kypru týče, podporuje naše skupina nejnovější snahy nalézt spravedlivé řešení, které všem lidem na ostrově umožní mírové soužití.
Na Středním východě musíme politicky a finančně podporovat náročná mírová jednání mezi Izraelem a Palestinou. Stále silnější vlny extremismu nelze zastavit, aniž by obě strany učinily určité ústupky. Samotná existence Evropské unie je důkazem, že nenávist mezi národy je možné překonat a že lze budoucnost budovat společně.
V případech, kdy jsou lidé rozděleni konfliktem, musíme uplatnit naše zkušenosti. Jihovýchodní Balkán je dnes nejméně stabilní částí našeho kontinentu a vyhlášení nezávislosti Kosova je předzvěstí období nejistot. Všechny strany vyzýváme, aby reagovaly přiměřeně. Musíme se vyhnout všem formám provokace. Nejdůležitější je, aby lidé zůstali v bezpečí - v tomto ohledu se musí Evropa ujmout vůdčí úlohy.
Nadešel čas, abychom dokázali, že jsem schopni na Balkáně nastolit stabilitu. Schvalujeme vyslání policejních a soudních misí EU na podporu kosovských orgánů. Vyzýváme Kosovo, aby nastoupilo cestu k demokratické, multietnické budoucností - a budoucnosti evropské. Možnost členství ve Společenství se týká celé oblasti Balkánského poloostrova - a to samozřejmě včetně Srbska. Nejsme zastánci srbské izolace: Jde nám o to, aby Evropa byla jednotná.
Pane předsedající, pane ministerský předsedo, tato rozprava se zabývá budoucností Evropy - je třeba, abychom se postavili výzvám a překonali je, a k tomu potřebujeme jasnou politickou vizi, odhodlání a odvahu. Na pevném základě těchto hodnot a priorit je skupina PPE-DE připravena přispět svým dílem k překonání těchto výzev.
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. - (DE) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, jsem potěšen, že vás dnes mohu přivítat ve Štrasburku. Nemám zdání, zda je tím, že s vámi musela přijet do Štrasburku, stejně potěšena i paní Malmströmová, ale o tom si snad budeme moci promluvit při jiné příležitosti.
Pane ministerský předsedo, byla to dobrá řeč. Jsem rovněž přesvědčen, že byla moudrá, protože jste neopomněl zdůraznit, že naši vizi budoucí Evropy naplníme pouze tehdy, vyzbrojíme-li Evropskou unii tak, aby mohla čelit výzvám, které před ní ve všech částech světa stojí. Diskuse o globálním klimatu není diskusí evropskou, ale světovou. O tom není pochyb. Úvahy o úloze Evropské unie ve světovém obchodu by se neměly omezit pouze na diskusi o vnitřním trhu, musejí zároveň sloužit k tomu, aby byly určeny způsoby, jimiž může tento obrovský jednotný trh s velkou ekonomickou silou přispět k prosperitě nejen v Evropě, ale také na ostatních světadílech. Je jasné, že prosperita ostatních světadílů - a tím se dostávám ke třetímu bodu, o němž jste hovořil - vede ke světovému míru. Jakožto mírotvorná síla, které se podařilo nastolit stabilitu a harmonii na vlastním území, musí být Evropa schopna přispět k tomu, aby ve světě zavládl mír. To neznamená, že by se Evropa měla snažit svět poučovat, ale že evropský model může být jedním z řešení.
Nadnárodní integrace, integrace navzdory hlubokým propastem způsobeným náboženskými a etnickými konflikty, překlenutí krvavé minulosti upuštěním od nacionalismu ve prospěch nadnárodního přístupu, budou vždy krokem k větší prosperitě a míru. Proto závisí budoucnost Evropy na tom, zda budou vedoucí představitelé vlád, jako jste vy, připraveni, aby se, až nastane čas, vzdali určité národní svrchovanosti, a podpořili tak nadnárodní rámec, který je základem větší světové prosperity, a tím i míru v našich vlastních zemích. Taková je logika, kterou jste zde dnes nastínil, a já s k ní hlásím. Je jiná než logika ultranacionalistů, o níž zítra zase uslyšíme a ze které se neustále dozvídáme, že nacionalismu není nikdy dost. Neochvějně platí, že čím více nacionalismu, tím více válek. To si musíme zcela otevřeně přiznat. Z toho důvodu bylo poselství, jež jste nám dnes předal, poselství dobré.
(Projevy nespokojenosti)
Ti, kteří se právě ozývají, jsou přesně ti, o nichž jsem mluvil, takže jsem se nepochybně strefil do černého.
Ve vašem projevu, pane ministře, však postrádám myšlenku sociální Evropy. Někdo mi řekl, Reinfeldta musíš slyšet, je to velký sociální demokrat. Takový dojem jste alespoň budil během předvolební kampaně ve Švédsku. A švédští občané beze sporu rychle pochopili pravé úmysly vaší vlády. Dnes jste se však o konceptu sociálně odpovědné Evropy nezmínil ani jednou. Nyní již chápu, že podle vašeho názoru je sociální politika záležitostí státní, a to zcela oprávněně. Musím však podotknout, že pokud budou lidé ve Švédsku a v dalších zemích vnímat vnitřní trh, který se snažíte rozvíjet, jako ohrožení sociální úrovně, které se doma těší, pak takovýto vnitřní trh odmítnou.
V takovém případě bude bezcenná i vaše globální obchodní strategie. Musíte uznat, že ačkoli je třeba rozvíjet vnitřní trh, musí být tento proces paralelně provázen rozvojem evropského sociálního modelu. Pokud ovšem tento dvoustranný přístup nezaujmeme, bude výsledný pokřivený evropský vnitřní trh vycházet pouze z principu volného obchodu a bude skutečnou hrozbou pro sociální stabilitu, o jejíž dosažení v našich zemích intenzivně usilujeme. Rád bych vám dal jednu dobrou radu, pane ministerský předsedo: Dále se zabývejte světovým klimatem, světovým obchodem a mezinárodním budováním míru, věnujte ale také pozornost evropskému sociálnímu modelu. Protože vím, že jste muž, který se dokáže poučit, jsem si poměrně jist, že rovnováhu trochu poupravíte.
Pane ministerský předsedo, velice mě potěšila vaše připomínka ke Smlouvě. Jste spravedlivý muž, stejně jako nás pan předsedající. Mému kolegovi, panu Doyleovi, poskytl minutu a půl navíc. A mně ji poskytne také, což znamená, že mohu doplnit ještě jeden bod. Hovořil jste o Turecku. Totéž byste měl říct také svému kolegovi v Evropské radě, panu prezidentovi Sarkozymu, protože není správné, když si lidé v Evropské unii svými výroky neustále odporují. Být tureckým ministerským předsedou, nevycházel bych z údivu. Pan Reinfeldt navštíví Evropský parlament a přesvědčuje nás, abychom nezavírali dveře, ale ponechali možnost přistoupení Turecka otevřenou. Další předseda Rady, který přijde po panu Janšovi, nám bude tvrdit pravý opak. O tom jsem vcelku přesvědčen. Je faktem, že pan prezident Sarkozy nám zde v Evropském parlamentu sdělil, že přistoupení Turecka k Evropské unii součástí jeho programu není. S touto otázkou si nelze takto pohrávat. Je důležité zaujmout jasné stanovisko. EU má jednoznačnou strategii pro přistoupení Turecka a našich prohlášení se musíme držet. Nebo se pletu? Dnes jste to vyjádřil zcela jasně a doufám, že tak učiní i pan Sarkozy.
Jedna závěrečná poznámka: nejvíce mě potěšilo vaše prohlášení, že se příští rok v létě hodláte vrátit jako úřadující předseda Rady. To je dobře. Jsou lidé, kteří věří, že předseda Rady, který nás zde osloví jako další, již bude předseda stálý, a ten nám bude předkládat program všech rotujících předsednictví. Jinými slovy, tím, kdo by nám představil program vaší vlády, který jste ve Stockholmu přijali, by byl pan Blair nebo pan Juncker nebo někdo jiný, kdo z tohoto handlu vzejde. Ale jste to právě vy, na koho Evropský parlament čeká, aby zde během rotujícího předsednictví představil svůj program, jehož součástí bude i model sociální Evropy.
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedající, když Parlament poprvé zahájil tyto rozpravy o budoucnosti Evropy, bylo jen mále těch, kdo se odvážili tvrdit, že nová Smlouva vstoupí v platnost v roce 2009. Evropa upadala, a abych použil slova krajana pana Reinfeldta, Augusta Strindberga, "bylo v tom něco proti přírodě, pokud ovšem příroda žádá pokrok a pokud každý krok zpět prozrazuje rozklad sil."
Od té doby nalezla Evropská unie společné síly, aby Evropu přivedla zpět na cestu k pokroku. Až země pana ministerského předsedy v roce 2009 převezme otěže, bude mít EU za sebou demokratickou revoluci: bude otevřenější, odpovědnější a citlivější vůči občanům. Ti, kdo EU zběsile napadají za to, že je nedemokratická, jen štěkají, aby vyjádřili svůj odpor vůči Smlouvě, která občany a jejich zástupce posadí do sedadla řidiče. Jsou rovněž na špatné adrese, když své protesty vznášejí k tomuto Parlamentu, neboť ten nenese žádnou odpovědnost za rozhodnutí vlád jednotlivých států o tom, zda uspořádat referendum, či nikoli.
Pan ministerský předseda je ve své zemi známý svou schopností přimět oponenty ke shodě, a proto se zdá být ideálním kandidátem k tomu, aby Evropskou unii vedl s novou Radou, novým Parlamentem a novou Komisí. Ale převezme otěže doopravdy, jak tomu bylo u předešlých předsednictví, nebo bude pouhým vedoucím kabinetu stálého předsedy Rady?
Je pravda, že Smlouva stanoví rámec pro budoucnost, kterou teprve musíme načrtnout, pro budoucnost, jejíž největší výzvou pro Unii bude, jak řekla švédská ministryně pro evropské záležitosti, aby dosahovala praktických výsledků, jež občané oprávněně žádají, a nikoli aby v nečinnosti, kterou Rada starších jen prodlouží, zírala do budoucnosti.
Každý nový průzkum znovu dokazuje, že euroskeptici se mýlí. Občané si nepřejí slabší Evropu. Chtějí, aby byla silnější: chtějí více společných akcí proti terorismu, více společných akcí v oblasti energetiky a životního prostředí, v obraně a zahraničních věcech, v otázkách migrace, výzkumu a vývoje. Chtějí, aby Evropa myslela velkoryse. A přesto je spolupráce ve všech těchto oblastech dosud v plenkách, protože vlády členských států vytrvale popírají vůli veřejnosti.
Zbývá nám 10 měsíců, než Smlouva vstoupí v platnost. Je čas, abychom dali tuto sněmovnu do pořádku a připravili ji na největší nárůst pravomocí, k jakému v ní kdy došlo, a aby Rada a Komise "polisabonštily" jak legislativní návrhy, které čekají na předložení, tak současné postupy, které je třeba změnit.
Jak už naznačil pan ministerský předseda, leží před námi naléhavé výzvy. Ty nebudou splněny bez oddané spolupráce vládních institucí. Proto pana ministerského předsedu naléhavě žádám, aby zaručil, že do doby, než zavedeme spolurozhodování ve více než 80 oblastech politiky a obrovsky vzroste pracovní zátěž této sněmovny a Rady, bude mezi Parlamentem a Radou nastolen intenzivnější dialog, který nám umožní Unii řádně spravovat: V případě, kdy je třeba se postavit nejzávažnější výzvě pro Unii v oblasti zahraniční politiky - otázce Kosova; v otázce Turecka, v níž se zcela ztotožňují s tím, co zde řekl pan ministerský předseda; a dojde-li na řešení velkých světových výzev, jako jsou nárůst počtu obyvatel, chudoby a migrace, o nichž jsem hovořili.
Pan ministerský předseda zde zmínil výzvy spojené s globalizací, a to jak na našich bezprostředních hranicích, tak za nimi, výzvy, na něž lze odpovědět jen prostřednictvím spolupráce EU. Předcházející ministerští předsedové učinili v této sněmovně totéž, i když bez toho, aby dosáhli takového stupně spolupráce, proto vám doporučují jedno švédské přísloví: Gott lära av andras fel, eftersom man inte hinner begĺ alla själv - je dobré poučit se z chyb druhých, protože není čas, abychom se jich dopouštěli i my.
(Potlesk)
Cristiana Muscardini
jménem skupiny UEN. - (IT) Pane předsedající, dámy a pánové, pane ministerský předsedo, konečně začala choulostivá etapa ratifikace a doufáme, že proběhne co nejrychleji. Výsledkem většího zapojení Evropského parlamentu do rozhodovací procesu je fakt, že je brán větší ohled na evropské občany.
Evropa dnes stojí před ambiciózním úkolem: získat větší vliv v mezinárodní politice. Také by měla nejen upevňovat lidská práva, ale činit konkrétní opatření k jejich ochraně. Unie se musí vypořádat s mezinárodními krizemi, jejichž řešení je v současné době ponecháno na jednotlivých členských státech, na Spojených státech a na Organizaci spojených národů s jejími omezenými možnostmi. Musíme předvídat budoucí scénáře a tváří v tvář citlivým situacím si nesmíme dovolit zůstat nepřipraveni a rozděleni jako v případě Kosova.
Další otázkou, kterou se Unie zabývá, je energie, a musíme upustit od všech falešných přístupů k životnímu prostředí a zaměřit se na hledání společných opatření, která by byla řešením hlavních problémů spojených s energetickou krizí a vývojem v této oblasti. Členské státy nebo společnosti, které za členské státy jednají, musejí podle našeho názoru nadále zůstat vlastníky distribučních sítí, protože privatizovat lze vše kromě bezpečnosti občanů a členských států. Jakákoli jiná volba by Evropu připravila o samostatnost a soběstačnost. Je třeba, abychom prostudovali záměry, jejichž pomocí lze vyřešit dilema jaderných a alternativních zdrojů energie. Je na čase, abychom namísto slov začali činit rozhodnutí.
Ačkoli internet a neschopnost nastolit již od počátku určitou regulaci vedly k tomu, že je naše společnost svobodnější, vystavily zároveň všechny občany nekontrolované hrozbě terorismu, který - také v důsledku šifrování - v rostoucí míře ohrožuje demokracii a svobodu jednotlivých občanů.
Evropa služeb, Evropa ekonomická a Evropa volného trhu - trhu, který se musí řídit jasnými společnými pravidly - nemůže nedbat na obranu takových základních hodnot, jako je integrita dětského vývoje. Z nárůstu internetové pedofilie a nejnovějších údajů, podle nichž je 52 % internetových stránek s pedofilním obsahem evropských, je zřejmé, že právní předpisy členských států musejí být harmonizovány, aby Unii jako celku zaručovaly rychlé soudní procesy, odpovídající prevenci, zákony, které činí provozovatele stránek odpovědnými za jejich obsah a obsahují ustanovení, na jejichž základě lze ve všech členských státech Unie zablokovat stránky s nezákonným obsahem. Je třeba vytvořit jednotné evropské centrum, které bude pomáhat rodinám, učitelům, policejním silám a soudům předávat informace nutné k tomu, aby byla učiněna přítrž této ohavné trestné činnosti a byli potrestáni ti, kteří jsou za ni odpovědní.
Pane předsedající, ministerský předsedo, pokud tuto krizí nezačneme řešit ihned, připravíme Evropu o budoucnost, protože bez integrity dětského vývoje Evropa žádnou budoucnost mít nemůže.
Monica Frassoni
jménem skupiny Verts/ALE. - (IT) Pane předsedající, dámy a pánové, velmi si cením toho, že jsem mohla vyslechnout názory pana ministerského předsedy, mimo jiné také proto, že je obklopen skupinou žen, z nichž některé známe již celá léta, jako Cecilii, a s jinými, jako s Margot, již poměrně dlouho spolupracujeme. Proto bych ráda poukázala na postavení žen v této vládě a ve Švédsku, mimo jiné i proto, že nejde jen o otázku rovnosti mužů a žen, ale také o kvalitu, a částečně i díky této skutečnosti jsme potěšeni, že zde pana ministerského předsedu můžeme přivítat.
Pane předsedající, budoucím úkolem Evropské unie je kontrolovat změnu klimatu ze všech hledisek: environmentálního, ekonomického i sociálního. Za každou cenu musíme zvrátit globální oteplování a využít tuto výzvu k tomu, abychom přešli na trvale udržitelnou ekonomiku, jakož i udržitelnou zaměstnanost a konkurenceschopnost.
Stejně jako bylo před mnoha lety hlavním smyslem Evropského společenství bránit válce a poté zbořením Zdi sjednotit Evropu, musíme se v budoucnosti ujmout vedoucí úlohy při reakcích na environmentální výzvy. To neříkám proto, že bych nám šlo jen o jedinou věc nebo snad proto, že jsme Strana zelených, ale proto, že skutečnost vnímáme bez jakýchkoli iluzí, a nikoli optikou ideologie.
Jsme přesvědčeni, že ekonomický systém, demokratická stabilita, schopnost splnit cíle tisíciletí a zvládat potíže spojené s migrací souvisejí s tím, jak budeme využívat vzácné zdroje a jak se postavíme ke změně klimatu. V této souvislosti se Evropa bezpochyby musí ujmout vůdčí role.
Z toho důvodu, pan předsedající, považujeme tvrzení, že je nutné znovu diskutovat o tom, co je na evropské a vnitrostátní úrovni třeba učinit a za co je nutno zaplatit, ze naprosto banální a doufáme, že bude možné se mu vyhnout.
Evropská unie nyní disponuje rozpočtem ve výši 1 %, z čehož vyplývá, že žádnou, nebo přinejmenším polovinu z věcí, o nichž pan předseda hovořil, nebudeme moci uskutečnit, aniž by Evropská unie měla k dispozici řádný odpovídají rozpočet. Proto doufám, že země pana ministerského předsedy bude méně, než tomu bylo doposud, brzdit přezkum v polovině období, na němž se, jak předpokládám, bude švédské předsednictví velkou měrou podílet, přičemž bude mít na paměti, že do příštího roku musíme také rozhodnout o budoucnosti finančních výhledů.
Pane předsedající, na závěr bych řekla pár slov k důležitému energetickému balíčku. Očekáváme, že se bezúhonné Švédsko bude na balíčku aktivně podílet a nebude se snažit snížit závazky, které z něj vyplývají, aby nešlo špatným příkladem dalším zemím.
Ještě k otázce volného obchodu. Přestože nejsme protekcionisté, bylo by skutečně krátkozraké a poněkud ideologické domnívat se, že volný obchod vše vyřeší, i když víme, že bez environmentálních a sociálních pravidel je to zhola nemožné.
V otázce Turecka se plně shodujeme. Schvalujeme, že byl Papadopoulos na Kypru svržen. Pane předsedající, neotevřeme znovu otázku, zda by Kypr neměl být zastoupen v Evropském parlamentu?
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Pane předsedající, pan ministerský předsedo, paní ministryně, pokud existuje nějaká oblast, ve které bychom při tvorbě evropské politiky mohli opravdu využít švédské zkušenosti, myslím si, že je to právě oblast, kterou jste se bohužel ve své řeči rozhodl opomenout, a to oblast sociální, konkrétně poučení, které bychom si měli vzít z případu Laval-Vaxholm.
Jen opráším fakta. Švédské odbory zahájily protestní akce, aby přinutily lotyšskou společnost dodržovat ve Švédsku švédské pracovní právo. Co jiného by se taky dalo čekat, řeknete si - pokud ovšem nejste zastánci tzv. zásady země původu, jinak známé pod pojmem sociální dumping. Lotyšská společnost se však při odporu proti požadavkům odborů opírala o evropské zákony. Spor byl předložen soudům, poté by postoupen nejvyššímu evropskému soudu, tedy Evropskému soudnímu dvoru, který, jak víme, odpovídá za výklad Smluv a tvoří judikaturu.
18. prosince loňského roku Soudní dvůr rozhodl ve prospěch společnosti a proti odborům. Rozsudek Soudního dvora uvádí, a zde cituji, že "je třeba konstatovat, že právo odborových organizací [...] vést kolektivní akce [...] může učinit výkon stavebních prací na švédském území pro tyto podniky méně přitažlivým či dokonce obtížnějším, a představuje z tohoto důvodu omezení volného pohybu služeb". V budoucnu budou muset odbory ve Švédsku i v jiných zemích v takovýchto případech omezit své požadavky pouze, a zde znovu cituji, na "minimální ochranu", kterou zákony Společenství umožňují, aby nebyl porušen článek 49 Smlouvy, který zaručuje volný pohyb služeb.
To je zjevně nepřípustné, a proto moje skupina naléhavě vyzývá Evropský parlament k diskusi o této problematice a jejích nedozírných důsledcích: Jaké další politické kroky by měly po tomto rozsudku následovat? Prozatím bychom rádi slyšeli, co si o tomto případu myslíte, pane ministerský předsedo.
Hélène Goudin
Pane předsedající, pane ministerský předsedo. Reakce na referendum o ústavě EU ve Francii a Nizozemsku v roce 2005 jsou příkladem nedemokratických tendencí v evropských politikách. Politická elita je ochotna naslouchat lidem a respektovat všeobecnou vůli pouze tehdy, pokud občané úslužně a poslušně vyjadřují souhlas s další federalizací EU.
V souvislosti s diskusemi o Lisabonské smlouvě se měl pan ministerský předseda zachovat jako zastánce demokracie a prohlásit, že z výsledků referend je v podstatě jasné, že Smlouva skončila neúspěchem.
Kromě toho mohl pan Reinfeldt vyzvat k tomu, aby povaha Smlouvy byla více mezivládní, prosazovat pružnou integraci, požadovat výjimky z eura a zasadit se o ukončení dojíždění do Štrasburku. Nic z toho neudělal.
K čemu tedy za švédského předsednictví v roce 2009 dojde? Nadřazeným cílem by měla být reforma, modernizace a zvýšení účinnosti spolupráce EU. Pan Reinfeldt měl tedy dát najevo, že Švédsko hodlá upřednostnit reformu zemědělské politiky a požadovat konec pojízdného cirkusu, který Evropský parlament provozuje.
Místo aby švédské předsednictví usilovalo o štíhlejší, ale horlivější EU, zdá se, že bude spíše směřovat k EU, která je širší a všetečnější. Ve Švédsku je všeobecně rozšířena kritika další federalizace EU, ale politická elita tuto kritiku v praxi v podstatě neslyší. Lze se tedy oprávněně ptát, do jaké míry naši volení zástupci své voliče doopravdy zastupují.
Na závěr nabízím panu Reinfeldtovi láhev dobrého alsaského vína, pokud předloží jediný příklad zákona, který by býval mohl být schválen na základě zamítnuté ústavy EU, ale nelze jej přijmout na základě jejího přepracovaného znění. Zvednete hozenou rukavici, pane Reinfeldte?
Jean-Marie Le Pen
(FR) Pane předsedo, dámy a pánové, zrada na Francii je nyní úplná. Kongres hanby se sešel 4. února ve Versailles, aby přijal přezkum ústavy nutný k přijetí takzvané Ústavní smlouvy.
Z Versailles se stalo ústřední místo, v němž dochází k omezování francouzské svrchovanosti, stačí si připomenout, že zde bylo vyhlášeno německé císařství.
Jménem 26 členských států, které nebudou konzultovány v referendu, bude Irsko vlastně mluvčím milionů Evropanů, kteří v roce 2005 dali při hlasování najevo svůj nesouhlas a nepřejí si evropský superstát.
Vezmete-li lidem jejich zákonné právo vyjádřit se k vlastní budoucnosti, začnou se mstít. Buďte si jisti, dámy a pánové, že se při evropských volbách příští rok pomstí, a jak!
Mám-li říci pravdu, mnoho evropský vůdců vědělo, že by jejich země tuto slabě zahalenou ústavu odmítly. Pan Sarkozy to otevřeně přiznal během parlamentní konference předsedů, přičemž poukázal konkrétně na vládu Spojeného království. V tomto pobuřujícím podvodu jedná jako samozvaný zprostředkovatel. Ve skutečnosti byl ale tím posledním, kdo by měl toto druhé znění v Parlamentu prosadit, ale někteří lidé dojdou i tak daleko, aby ke své osobě přilákali pozornost a aby vzbudili zdání, že za všechny provázky tahají oni.
Vynikající staré národy jsou takto odsouvány stranou ve prospěch konstruktivistické utopie, která tyto národy svázané na rukou i na nohou ponechává napospas zhoubným důsledkům globalizace a nespoutaného liberalismu: hromadnému přistěhovalectví, nedostatečné bezpečnosti, ekonomickému krachu, sociální katastrofě a morálnímu a kulturnímu úpadku.
Budoucnost Evropy nespočívá v tomto totalitním superstátě, jak se o tom dnes přesvědčujeme v Kosovu, které by mělo sloužit jako příklad, ale ve svobodné spolupráci evropských národů a občanů, včetně národů slovanských.
V každém případě je nepopiratelné, že dva národy, dva zakládající členové Unie, uspořádaly referenda, kterými byl návrh ústavy jasně zamítnut. Jelikož je tím pádem tato Ústava nezákonná, jsou nezákonné i všechny její důsledky a nikoho nelze nutit, aby její ustanovení dodržoval.
Národní odpor je tudíž legitimní: je právem všech občanů a povinností všech vlastenců. Caveant consules!
Gunnar Hökmark
(SV) Pane předsedající, vítám zde pana ministerského předsedu. Zde pracuji. Je to dynamické pracoviště. Jsou zde tvořeny politiky, které mají přímý vliv na švédskou společnost i na ostatní evropské společnosti. Tvorba se odehrává zde, nikoli proto, aby byla z politického procesu vyloučena veřejnost, ale protože existuje celá řada věcí, které lze vyřešit pouze společným úsilím jednotlivých zemí. Národní stát již není k řešení řady velkých výzev naší doby vhodným nástrojem.
Ti z nás, kdo pocházejí ze Švédska, které je koneckonců poměrně čerstvým členským státem, si možná pamatují, že mnoho potíží a výzev, s nimiž se potýkáme, nemá příčinu v EU, ale nakonec EU připadlo jejich řešení, neboť Evropská unie prokázala, že dokáže s úspěchem řešit výzvy dnešní doby.
Mezi ně patří Kosovo. Zahrnují také otázku klimatu, na které Švédsko ukázalo, jak lze k prosazování zájmů společností použít místo právní úpravy rozvoj. Zahrnují otázky konkurenceschopnosti a otázky týkající se boje proti trestné činnosti a terorismu. To jsou oblasti a obavy, které lze řešit pouze společně. Jsou to potíže a výzvy, jejichž řešení je na nás, neboť jsme dosud byli úspěšní.
Proto si také myslím, že pan ministerský předseda správně zdůraznil jeden aspekt, o němž se domnívám, že je pro Evropskou unii do nadcházejících let velmi užitečný - otevřenost. Otevřenost ke světu kolem nás. Právě otevřenost k celému světu nám umožňuje, abychom přispěli k formování mezinárodního uspořádání založeného na hodnotách jako demokracie a svoboda, až budeme rozšiřovat naše Společenství, ale také až se budeme účastnit mezinárodních jednání o volném obchodu a při mnoha dalších příležitostech.
Pokud jde o otevřenost mezi členskými státy, považuji za důležité zdůraznit, že ti, kdo s otevřeností nesouhlasí, jsou rovněž proti volnému pohybu osob a volnému využívání různých příležitostí. Právě v takových situacích dochází k diskriminaci. Otevřenost je jistě dobrou evropskou myšlenkou a pokud ji chceme uskutečnit, musíme také zajistit, aby naši občané Evropu uznávali jako Evropu občanů. To staví nejen švédské předsednictví, ale i tento Parlament a všechny jeho politické skupiny před velkou výzvu.
Inger Segelström
(SV) Pane předsedající, stejně jako všichni ostatní bych panu ministerskému předsedovi Reinfeldtovi ráda poděkovala za návštěvu.
Můj první dotaz se týká environmentálního posouzení plynovodu v Baltském moři, tedy v jednom z nejvíce znečištěných moří světa, v jehož souvislosti byl nedávno v Parlamentu ze strany několika výborů vznesen dotaz. Švédsko bylo první zemí, která provedla posouzení dopadu z hlediska životního prostředí. Tato problematika je pro Švédsko i EU jednou z nejdůležitějších environmentálních otázek. Bude Švédsko požadovat ještě další alternativní řešení, tedy plynovod vedený po pevnině, a bude toto řešení podrobeno posouzení z hlediska životního prostředí?
Provozovatelé nám v Parlamentu tvrdí, že by to bylo příliš nákladné. Ministerský předseda i já pocházíme ze Stockholmu, kde se cena infrastruktury i investic prakticky téměř zdvojnásobila. Nevěřím, že je nárůst nákladů o 10-15 % pádným protiargumentem. Životní prostředí je důležitější.
Můj druhý dotaz se týká kazetových pum a podobné munice, o nichž se nyní jedná v rámci procesu v Oslo a ve Wellingtonu na Novém Zélandu a o nichž minulý týden jednal švédský parlament; pro EU je tato otázka významná. Obdržela jsem dopisy podepsané mnoha organizacemi ve Švédsku, např. od Amnesty International, od církví prostřednictvím Diakonie, od Červeného kříže, organizací UNICEF a Svenska Freds (švédská mírová a smírčí společnost) a od švédského svazu OSN, v nichž tyto organizace požadují, aby puma Bombkapsel 90 (BK90), kterou jsou vybaveny švédské stíhací letouny JAS, byla považována za kazetovou pumu a byly začleněna do mezinárodního úsilí o zavedení všeobecného zákazu. Jaký je postoj vlády k otázce pumy pro letouny JAS? Považuje pan ministerský předseda pumu BK90 za kazetovou, či nikoli? Hodlá se pan ministerský předseda zapojit do procesu zahájeného v Oslo?
Na závěr bych se ráda dozvěděla, kdy hodlá pan ministerský předseda začít jednat, aby ukončil naše pravidelné přesuny do Štrasburku, když už paní ministryně pro záležitosti EU, paní Malmströmová, shromáždila miliony jmen a podpisů. Neměl by snad Parlament sám, a nikoli Rada rozhodnout, kde se bude scházet? Ráda bych vám také upřímně poděkovala za vaše prohlášení v souvislosti s Tureckem. Na závěr bych ráda řekla, že až se sem pan ministerský předseda a další členové vlády během švédského předsednictví příští rok vrátí, budou vítáni, a doufejme, že se budeme vídat často!
Olle Schmidt
(SV) Pane ministerský předsedo, skutečnost, že Švédsko má od podzimu 2006 novou vládu, nezůstala v souvislosti se závazky vůči EU nepovšimnuta. Proto bych rád poděkoval panu ministerskému předsedovi a paní ministryni pro záležitosti EU za jejich jednoznačné odhodlání učinit ze Švédska v Unii aktivnějšího partnera a, jak řekl pan ministerský předseda, zajistit Švédsku pozici v jádru evropské integrace.
Švédsko však přesto zůstává mimo eurozónu a to bude pro Švédy nákladné jak ekonomicky, tak v neposlední řadě politicky. Je to, pane ministerský předsedo, koneckonců otázkou solidarity. Můj dotaz tedy zní: Kdy se Švédsko stane plnohodnotným členem EU? Jak vypadá náš harmonogram? Doma ve Švédsku jde o citlivé téma.
Nyní se nacházíme ve Štrasburku, nádherném a příjemném městě, jehož historie nám připomíná hrůzy války. S ohledem na to, co bylo právě řečeno, dávno víme, že miliony našich spoluobčanů jsou přesvědčeny, že naše cestování mezi Bruselem a Štrasburkem není tím nejlepším způsobem, jak pečovat o životní prostředí a spravovat naše finanční prostředky. Mám malou prosbu: Nebylo by možné, aby se švédská vláda během předsednictví přeci jen pokusila toto cestování tam a zpět ukončit?
Girts Valdis Kristovskis
(LV) Pane ministerský předsedo, vy i já vkládáme do budoucnosti Evropy velká očekávání. Robert Schuman kdysi doufal, že Evropany dokáže po staletích separace způsobené různými konflikty sjednotit. Bylo mu jasné, že máme-li pochopit, kam směřujeme, musíme nejprve pochopit, odkud přicházíme. Pane ministerský předsedo, uvědomujete si, že Evropská unie dosud nezúčtovala se svojí nedemokratickou, totalitní minulostí? Zářným důkazem je loňské rámcové rozhodnutí EU o boji proti rasismu a xenofobii. Doporučuje se v něm, aby Evropské země ukládaly za popírání nacistických zločinů trest odnětí svobody, avšak podobné zločiny spáchané za komunistického režimu, jejich bezdůvodné popírání, či ještě hůře, jejich oslavování, jsou záměrně opomenuty. To by Evropa neměla dopustit. Jaký dojem to asi budí v milionech lidí z východní Evropy, kteří byli za vlády Stalina mučeni v koncentračních táborech, včetně těch, kteří mají nyní trvalé bydliště v Evropské unii? Vyzývám vás, abyste ve jménu budoucí Evropy a spravedlnosti o této otázce vážně uvažoval a prosazoval její řešení. Děkuji.
Carl Schlyter
(SV) Vážený pane předsedající, švédský den pokračuje a jsem další, kdo by se rád vyhnul stěhování do Štrasburku. A také souhlasím s tím, že o Smlouvě je třeba uspořádat referendum.
Dnes ráno jsem zjistil, že mám jednu ponožku zelenou a druhou modrou. Zajímalo by mě, zda je to znamení, že bychom zde měli v budoucnu vytvořit seskupení, které by se lišilo od tradičního uspořádání různých skupin. Pokud ode mne chcete zelenou ponožku, Fredriku, budete pravděpodobně muset zvýšit své ambice, pokud jde o energetické úspory a obnovitelné zdroje energie. Mám s sebou jeden příklad. Toto je zářivka LED. Namontovat ji trvá 12 vteřin, postavit novou jadernou elektrárnu trvá 12 let. Kterým způsobem lze problémy s klimatem vyřešit snadněji a rychleji?
Také mě napadlo, že v souvislosti s růstem existují určité problémy, v nichž se musíme shodnout. V současnosti vyvážíme historicky největší množství výrobků, které v jiných zemích produkují emise. Nesmíme na naše úsilí v oblasti klimatu zapomínat. Tak se dostáváme k obchodu. Je špatné chránit podniky protekcionismem. Protekcionismus, který chrání životní prostředí a lidská práva, je však pro politiky na volném trhu povinností a nesou za něj odpovědnost. Jinak se lidé stanou nástrojem trhu, místo aby trh sloužil lidem.
Nejlépe všeobecnou účast na budoucnosti EU prokážete tím, že lidem umožníte, aby své názory vyjádřili v referendu.
Eva-Britt Svensson
(SV) Pane předsedající, ráda bych v této rozpravě o budoucnosti Evropy přivítala v Parlamentu švédského ministerského předsedu. Tato rozprava je důležitá a týká se 493 milionů občanů. Proto je nezbytná a rozhodnutí navazující na rozpravu musí přijmout nejen Parlament, ale také občané. Pokud se však mají občané do rozpravy zapojit, musejí mít možnost ovlivnit budoucnost. Bez účasti a možnosti ovlivnit budoucnost se občané angažovat nebudou. Jak tedy máme přimět občany, aby se do rozpravy zapojili? Odpověď je jednoduchá: tím, že se jich zeptáme, jak si představují budoucnost, a budeme poslouchat, co nám odpoví. Referendum o Lisabonské smlouvě je tudíž nezbytné, máme-li brát Evropu občanů vážně. Až příliš mnoho právních předpisů EU je dnes tvořeno anonymními úředníky, kteří jsou ovlivňováni skupinami odborníků a lobbistů, aniž by byl slyšet hlas občanů. Je na čase, abychom tento hlas nechali zaznít.
Pan ministerský předseda se ani slovem nezmínil o případu Vaxholm. Tento případ vzbudil nejen ve Švédsku, ale v mnoha dalších zemích EU velkou pozornost. To je přirozené, protože rozsudek v tomto případě není jen smrtelnou ranou pro švédský model, ale také útokem na osoby pobírající mzdy a postavení odborů v celé EU. Rozsudek je výzvou k tomu, aby byly mzdy pracovníků sníženy na nejnižší možnou úroveň. Žádná země není povinna zaručit pracovníkům podmínky příznivější, než je minimální ochrana. Výsledkem je dvoustupňový trh práce. Některé okrajové výhody se budou vztahovat pouze na domácí osoby pobírající mzdy a jiná pravidla se budou vztahovat na zahraniční osoby pobírající mzdy. To vyústí v dumping mezd a podmínek zaměstnání a také v diskriminaci.
Švédsko to může změnit. Švédsko může bránit práva osob pobírajících mzdy a sociální Evropu tím, že bude požadovat, aby Lisabonská smlouva obsahovala výjimky pro kolektivní smlouvy. Švédsko se může ujmout vedoucí role a jít ostatním příkladem.
Na závěr bych švédskému ministerskému předsedovi ráda připomněla jednu ze dvou otázek, které byly pro Švédsko před vstupem do EU důležité. Jednou z hlavních priorit byla problematika rovných příležitostí. Čeho jsme v této věci dosáhli a chce být Švédsko tím, kdo bude v budoucích otázkách rovných příležitostí ukazovat cestu? Tato otázka je součástí rozpravy o budoucnosti. Bez žen Evropa žádnou budoucnost nemá.
Paul Marie Coűteaux
(FR) Pane předsedající, budoucnost Evropy jednoznačně spočívá v jejích občanech, neboť jen oni jí dodávají smysl a sílu. Pokud by její národy byly pohlceny, pokud by byly zbaveny odpovědnosti za sebe sama a rozděleny či rozbity na malá knížectví bez jakéhokoli politického rozměru - samozřejmě v souladu s americkou imperialistickou politikou, jejímiž svědky jsme nedávno byli v Kosovu, jehož poslední děsivý vývoj je obrovskou hrozbou pro budoucnost - zkrátka, pokud by se Evropa odevzdala do rukou technostruktury bezzemků, která ji ponechá napospas rozmarům globalizace a mocností, pak bych měl o naši budoucnost velké obavy.
Ze všech důkazů je zřejmé, že mašinérie, kterou k vlastní hanbě nazýváme Evropskou unií, nejen že funguje bez lidí, ale ve skutečnosti funguje v jejich neprospěch. O tom jsme se mohli přesvědčit během ohromujícího vyjednávání o francouzském lidovém hlasování v referendu v roce 2005, k němuž náš nevýrazný prezident, pan Sarkozy, napomáhal a jehož se zastával. Francouzi mají pocit, že byli zrazeni, a vzdali se všech nadějí, které do této hromadné hádky, která je zároveň jednáním o naší minulosti i budoucnosti, kdy vkládali.
Evropa dojde spasení pouze tehdy, pokud lidé znovu uchopí osud do vlastních rukou, pokud budou členské státy moci volně uskutečňovat svoji politiku a spojovat síly pouze v nezbytných případech, pokud se zřekneme lží o demokracii, která již nemá se slovy demos nebo kratos nic společného, zkrátka pouze tehdy, pokud členské státy a národy získají zpět svoji svobodu. Jinak se naše dobrá loď Evropa převrhne a my se ocitneme v proudu, který nás bude unášet stále dál od břehů historie.
László Tőkés
(HU) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, v úvodu Listiny základních práv, která je přiložena k nové základní Smlouvě o Evropské unii, se stanoví, že se národy Evropy rozhodly sdílet mírovou budoucnost založenou na společných hodnotách. Laureát Sacharovovy ceny, pan Salih Mahmoud Osman, však v proslovu k plenárnímu zasedání Evropského parlamentu loni v prosinci řekl, že mír nebude nastolen bez spravedlnosti.
Nespravedlivé mírové systémy dříve či později vyústí ve válku a rozvrat. Poslední válka na Balkáně a rozklad bývalé Jugoslávie jsou výstižným příkladem. Usmíření je téměř nepředstavitelné, pokud nebude zaveden nový spravedlivý řád.
Evropa se rovněž musí vyrovnat se svojí komunistickou minulostí. Má-li být budoucnost Evropy mírová, musíme se nejprve zbavit zhoubného dědictví komunismu. Komunismus si zaslouží být odsouzen stejně jako nacismus. Pokud ve všech ohledech nezaručíme legitimní spravedlnost, nebude na našem kontinentu nikdy nastolen mír ani právní stát, Evropa nebude nikdy bezpečná ani stabilní. Tatáž spravedlnost je také nezbytná k vyřešení situace etnických menšinových společností.
Giles Chichester
Pane předsedající, jsem potěšen, že zde dnes mohu přivítat pana ministerského předsedu. Jeho historické vítězství ve švédských všeobecných volbách bylo jeho osobním triumfem. Rovněž mu blahopřeji ke sjednocení pravého středu politického spektra a k prolomení sociálně demokratické nadvlády a přeji jemu i jeho vládě mnoho úspěchů.
Dnes diskutujeme o budoucnosti Evropy a Parlament bude tento týden hlasovat o zprávě, která potvrzuje Lisabonskou smlouvu. Rád bych dal jednoznačně najevo, že britští konzervativní členové Parlamentu budou hlasovat proti této zprávě, protože se Smlouvou základním způsobem nesouhlasí, nesouhlasí se způsobem, jakým byla sjednána, ani se skutečností, že je tato Smlouva jednoduše věrnou kopií Ústavy, která byla v národním referendu dvěma zakládajícími členskými státy Evropské unie zamítnuta.
Tato Smlouva navádí Evropu špatným směrem. Evropské unii přiznává důležité nové pravomoci, a to někdy v krajně citlivých oblastech národního zájmu. Moje strana má o budoucnosti Evropy jinou představu, podle níž by Evropa měla být otevřenější, více dynamická a transparentní a méně centralizovaná, uniformní a nepružná.
V současnosti se Smlouvou zabývá britský parlament. Občané Spojeného království samozřejmě doufali, že budou mít možnost vyjádřit své postoje v referendu. Britská vláda však ostudně nedostála svému slibu, že referendum uspořádá.
Jak zde, tak ve Spojeném království povede moje strana nadále energickou kampaň za to, aby se lidé mohli v referendu vyjádřit. Bez rozsáhlé podpory veřejnosti bude Evropské unii chybět všeobecná legitimita jejího jednání. Evropa se musí zbavit posedlosti institucemi. Má-li uspět v 21. století, musí se EU soustředit na otázky jako životní prostředí, hospodářská konkurenceschopnost a světová chudoba, aby dokázala, že si podporu veřejnosti zaslouží. Tyto otázky by měly tvořit jádro budoucí Evropy.
Libor Rouček
Pane ministerský předsedo, dámy a pánové, Evropská unie má za sebou velmi úspěšný rok. Došlo k rozšíření o Rumunsko a Bulharsko, rozšířil se schengenský prostor o dalších devět zemí, rozšířila se eurozóna o tři státy, euro postupně po celé zeměkouli nahrazuje jako hlavní mezinárodní platidlo dolar. Evropská unie se svými pěti sty miliony občany a spotřebiteli začíná hlavní měrou určovat globální obchodní, ekologická i technická pravidla a normy. A navzdory zbožným přáním mnohých euroskeptiků dosáhla Evropa i dohody nad novou reformní Smlouvou.
Já zde připomínám tyto úspěchy také z toho důvodu, že byly dosaženy za účasti nových členských zemí, ne navzdory, ale právě za aktivní účasti nových členských zemí. A proto vítám vyjádření pana ministerského předsedy ohledně priorit a jedna z priorit na budoucí roky by měla znít: další rozšiřování Evropské unie právě na území západního Balkánu. Toto ale předpokládá dvě podmínky: samozřejmě všestrannou technickou připravenost zmíněných zemí, ale také určitou kuráž na naší straně, na straně členských zemí. Kuráž politiků, kuráž vysvětlovat svým občanům, že toto rozšíření bylo velmi úspěšné, že rozšíření neznamenalo méně bezpečnosti, ale více bezpečnosti, neznamenalo méně svobody, méně demokracie, ale více svobody, více demokracie a také více prosperity. Já myslím, že bychom měli mít i tu kuráž, abychom v zemích západního Balkánu co nejdříve zavedli bezvízový režim. Čeho se bojíme? Těch zbývajících dvaceti milionů, kteří jsou na západním Balkánu, když jsme společenstvím sedmadvaceti států a pětiset milionů občanů?
Na závěr ještě jedna poznámka. Švédské předsednictví bude příští rok. Bude současně v trojce s Francií a Českou republikou. Já bych chtěl vyzvat pana ministerského předsedu, aby apeloval na své české kolegy, aby co nejdříve předložili Lisabonskou reformní smlouvu k ratifikaci do českého parlamentu. Jako český občan se obávám, že se k tomu euroskeptická česká vláda nemá.
Lena Ek
(SV) Vážení kolegové, na zkušenostech není nic podivného. Pomáhají člověku rozeznat vlastní chybu, když se jí dopustí podruhé. Tentokrát se nesmíme stejné chyby dopustit v otázce Balkánského poloostrova. To je moje první připomínka k úvodní poznámce projevu pana ministerského předsedy v Parlamentu. V otázce Kosova musí Evropa mluvit jedním hlasem.
Moje druhá připomínka se týká terorismu; otevřená společnost musí s terorismem bojovat prostředky, které má k dispozici, a se silnou sebedůvěrou, nikoli prostřednictvím opatření, která zasahují do soukromí jednotlivců.
Moje třetí a poslední poznámka se týká otázky klimatu: evropský systém se musí vyrovnat pravděpodobně s největší a nejobtížnější otázkou, a to tak rychle, jak je jen možné přijmout rozhodnutí v tak závažné věci. Hrozí, že dokončíme-li věci v Kodani, skončíme jako vládce v pohádce Hanse Christiana Andersena, který je zcela bez šatů nebo se nahý prochází po městě.
Abychom vytvořili evropské právní předpisy, které budou vyhovovat našim potřebám, musíme prokázat sílu a podporovat spolupráci mezi Radou ministrů a Komisí, a především s Parlamentem, přičemž takováto spolupráce nemá v historii obdoby.
Na závěr bych ráda vyjádřila potěšení nad tím, že se této evropské diskuse aktivně účastní i švédská vláda. Buďte vítáni!
Konrad Szymański
(PL) Pane předsedající, pro budoucnost Evropské unie jsou nejdůležitější viditelné výsledky, které ovlivňují životy našich občanů z hlediska zachování životní úrovně a veřejné a mezinárodní bezpečnosti. O budoucnosti Unie nerozhodnou čím dál složitější institucionální reformy, o nichž bude tato sněmovna jednat zítra ráno.
Jednou ze zkoušek Unie, která má pro vaši a moji zemi velký význam, neboť obě leží u Baltského moře, je otázka severního plynovodu. Projekt je mimořádně nebezpečný pro životní prostředí a z politického hlediska je opakem programů EU v oblasti energie. Chceme-li, aby Evropa dosahovala výsledků, nesmíme takovéto projekty tolerovat. Proto se ptám: Jaký je váš postoj k financování tohoto projektu z evropských zdrojů, jak se o tom nedávno zmínili zástupci společnosti Nord Stream?
Ian Hudghton
Pane předsedající, již déle než devět let má tu velkou čest, že mohu v tomto Parlamentu zastupovat Skotsko, a za tu dobu jsme již bezpočtukrát hovořili o budoucí podobě Evropy a přivítali jsme zde 12 nových členských států. Masivní rozšíření vnitřního trhu a dalších oblastí spolupráce je dobré pro Skotsko i pro Evropu jako celek. V posledních devíti letech jsme se však také potýkali s takzvanými krizemi, např. při odstoupení Santerovy Komise a zamítnutí Ústavní smlouvy. Je politováníhodné a frustrující, že jsme se takto vlastním přičiněním připravili o mnohá pozitiva, která s členstvím v EU souvisejí.
I ve Skotsku jdeme dále. Máme novou vládu - vládu SNP, která je proevropská a prosazuje svoji představu nové budoucnosti Skotska v Evropě. Pane ministerský předsedo, byl bych rád, kdyby skotští ministři seděli v Radě vedle vašich ministrů, nikoli ve druhé řadě. Skotsko může k Evropské unii a jejímu rozvoji přispět v mnoha ohledech: např. konstruktivním přístupem nebo bohatými přírodními zdroji. Těším se na den, kdy bude Skotsko v této Unii přivítáno jako samostatný členský stát. Takováto změna by podle mého mínění byla velice přínosná nejen pro Skotsko, ale také pro budoucnost Evropy.
Nils Lundgren
(SV) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, diskutujeme zde o budoucnosti Evropy, ale velkou otázkou zůstává, kdo o této budoucnosti rozhodne.
Evropa je však bohužel již od dob Jeana Monneta tradičně budována bez účasti evropských občanů. Zatím největším podvodem je fakt, že politické vedení EU předkládá návrhy, jak by EU měla fungovat a kterým směrem by se měla ubírat, jež jsou totožné s ústavními návrhy, které již byly v referendech s vysokou účastí a velkým počtem hlasů proti odmítnuty.
Připomínám, že o těch, kdo Smlouvu odmítají, čelní představitel liberální skupiny prohlašuje, že zběsile napadají EU. Jinými slovy říká, že většina Nizozemců a Francouzů je stejně jako já v této sněmovně naprosto zběsilá. Domnívám se, že pan předsedající by měl do budoucna takovýto jazyk zakázat.
Doma i zde v této sněmovně pan švédský ministerský předseda tvrdí, že by měla být omezena podpora zemědělství z rozpočtu EU a že by měl být zastaven pochod směrem k supranacionalismu. Takový je názor švédských občanů. V Radě však jeho vláda podporuje přeměnu EU ve stát a švédští členové Parlamentu v souladu s tím hlasují ve prospěch převedení politické moci od švédských občanů do Bruselu. Tento přístup nemá budoucnost.
Philip Claeys
(NL) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, je poněkud zvláštní diskutovat o budoucnosti Evropy a zároveň opomíjet otázku hranic Evropské unie. A přesto je tato problematika jednou z nejzásadnějších otázek, před nimiž stojíme. Znovu a zase před touto problematikou uhýbáme a veřejné mínění je právem znepokojeno. Lidé se ptají, zda je Evropská unie ještě stále evropským projektem. Až k ní přistoupí Turecko, už tomu tak nebude. Pokud bude Evropská unie zatvrzele odmítat vyslyšet vůli lidí, pak se pomalu, ale jistě rozplyne její demokratický základ.
Pane ministerský předsedo, upozorňujete na to, že by mohlo být nebezpečné stavět zeď proti Turecku. O to ale nejde. Žádný Evropan se nenechá zmást krásnými slovy. Kodaňská kritéria musejí být splněna, a to platí i pro Turecko, plněna však zjevně nejsou. Je tedy čas pozastavit jednání. Jednoduše bychom měli dodržovat to, na čem jsme se dohodli.
Jerzy Buzek
(PL) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, označil jste Evropskou unii za globálního hráče, zejména poté, co bude ratifikována Smlouva. Tento názor nelze než podpořit a rád bych vám, pane ministerský předsedo, poblahopřál k jednoznačnému a odhodlanému postoji vůči běloruskému režimu, poslední evropské diktatuře. Pokud máme mít vliv na demokracii a obranu lidských práv v Africe a Asii, musíme se nejprve vypořádat s méně vzdálenými potížemi, potížemi na samém prahu Unie.
V této souvislosti bych chtěl ocenit váš jednoznačný postoj k rozšíření EU. Mám na mysli zemi sousedící s Běloruskem, Ukrajinu, v níž probíhá velký boj o to, zda tato země bude demokratická a bude se normálně, tedy rychle a demokraticky vyvíjet jak k prospěchu našemu, tak občanů Ukrajiny. Je velmi důležité, abychom byli k Ukrajině otevření, co se jejího členství v Evropské unii týče.
Pane ministře, na závěr bych vám chtěl poblahopřát k velmi ráznému prohlášení o ochraně životního prostředí v Baltském moři, malém moři obklopeném osmi členskými státy EU. Baltské moře je prakticky vnitřním mořem EU a žádné moře na světě nečelí z hlediska životního prostředí tak vážnému ohrožení.
Rovněž jste se zmínil, že hlavní prioritou švédského předsednictví budou otázky energie a opatření na boj proti změně klimatu. Tuto zmínku plně podporujeme, neboť vyřešení těchto otázek považujeme za úkol a povinnost naší civilizace. Mám však dojem, že v tomto ohledu mnoho mluvíme, ale málo děláme.
Během švédského předsednictví bude proveden přezkum rozpočtu v polovině období Pokud náš rozpočet nezměníme tak, abychom s jistou mírou odpovědnosti mohli provádět opatření na boj proti klimatu a začít rozsáhle používat nízkouhlíkové technologie, pak samozřejmě skončíme u slov a neuskutečníme naše hlavní priority.
Jan Andersson
(SV) Pane předsedající, vítám zde pana Fredrika Reinfeldta. Velmi moudře jste hovořil o Smlouvě, o rozšíření a o klimatu. Zaměřím se na věci, o nichž jste se nezmínil.
Jacques Delors kdysi řekl, že vnitřní trh nebude nikdy úspěšný, nedodáme-li mu silný sociální rozměr. V tom měl naprostou pravdu. Proto mě trochu překvapilo, když jste se o sociální Evropské unii vyjádřil jako o střetu vnitrostátních systémů a pravidel různých zemí EU.
Myslím si, že je to právě naopak. Máme společný trh práce. Proto musíme doplňovat pracovní právo a systémy jednotlivých států, jinak trh nebude fungovat. Pokud dále trváte na svém názoru, rád bych uvedl pár příkladů. Jsou potíže se směrnicí o vysílání pracovníků? Jsou potíže se směrnicí o převzetí nebo některou z dohod uzavřených sociálními partnery na evropské úrovni? Se směrnicí o částečném pracovním úvazku? Nebo snad se směrnicí o rodičovské dovolené?
Abychom to doložili konkrétním příkladem, o nerovnováze mezi trhem a politikou se lze přesvědčit na případu Laval. Problém případu Laval spočívá v tom, že je trh stavěn nad práva pracovníků. Ve Švédsku jste si s tímto problémem poradili dobře. Doposud jste se s problematikou vyrovnávali s úspěchem, ale jak zde již bylo mnohokrát řečeno, týká se to také dalších zemí v EU. Až dojde na nutnost zahájit evropské iniciativy, budete se na nich podílet s námi?
Minulý měsíc byla přijata strategie v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci. Jedním z cílů je, aby na každých 10 000 pracovníků připadl jeden inspektor práce. Švédsko se však vydalo zcela opačným směrem a tento cíl zdaleka nesplní. Místo toho tento poměr ve Švédsku klesl o 27 %. Dánsko, jehož trh práce je trhu švédskému podobný, má na 10 000 obyvatel více než dva inspektory pro ochranu zdraví a bezpečnosti. Jak je možné, že se Švédsko ubírá směrem přesně opačným? Proč nepovažujete ochranu zdraví a bezpečnosti při práci za prioritu?
Henrik Lax
(SV) Pane předsedající, stojíme před náročným úkolem sjednotit Unii pro společnou energetickou politiku, která dokáže členským státům zabezpečit dodávku energie, jak řekl pan ministerský předseda Reinfeldt.
Rovněž jste se zmínil o strategii EU pro Baltské moře, na jejíž přípravě Komise právě pracuje. Řádně naplánovaná strategie pro Baltské moře může být důležitým stavebním kamenem budoucí energetické politiky, přinejmenším pokud jde o spolupráci s Ruskem. Problém se odráží v rozhodnutí, jímž švédská vláda minulý týden zamítla žádost společnosti Nord Stream o to, aby byl plynovod veden teritoriálními vodami Švédska v Baltském moři. Žádost byla příliš neúplná na to, aby byla vzata v potaz.
V regionu panuje ohledně projektu plynovodu velká nedůvěra. Není možné nalézt přijatelné řešení, pokud nezačnou EU a členské státy ležící u Baltského moře jednat společně a pokud jim nebude umožněn plný přístup k projektu.
Rád bych Švédsko pochválil za to, že nám poskytuje příležitost vyzkoušet nová ustanovení o energetické politice obsažená v článku 176 Lisabonské smlouvy.
Christian Rovsing
(DA) Vážený pane předsedající, pane ministerský předsedo, rád bych řekl pár slov a jednom menším aspektu politiky v oblasti životního prostředí. Město Malmö zahájilo slibné iniciativy v oblasti šetření energií a využívání dopravních prostředků šetrných k životnímu prostředí. Osobně jsem vyzkoušel několik vozidel s ekologickým pohonem. Nedávno jsem v lednu v Berlíně řídil mohutný Mercedes typu S: vozidlo váží zhruba 2 tuny. Bylo poháněno jak běžným palivem, tak vodíkem. Při zmáčknutí tlačítka bylo možné přejít z jednoho paliva na druhé - bez ohledu na okamžitou rychlost vozidla. Zrychlení bylo evidentně stejné u obou druhů paliva.
Při využívání vodíku jako pohonných hmot byl z hlediska vývoje učiněn velký pokrok. Odpadem z vozidla poháněného vodíkem je pouze čistá voda. Pokud by se z vodíku stalo běžné palivo pro osobní automobily, bylo by možné povolit v centrálních oblastech naši měst pouze vozidla poháněná vodíkem. Tím by se dramaticky snížilo znečištění, a tím i dýchací potíže a koroze našich historických budov. Doufám, že bude Švédsko tento environmentálně rozumný přístup podporovat.
Toomas Savi
Pane předsedající, dne 14. prosince 2007 požádala Evropská rada Komisi, aby nejpozději do července 2009 předložila strategii EU pro oblast Baltského moře, a Evropský parlament tuto iniciativu přivítal.
Význam tohoto rozhodnutí nesmějí severské země ani členské státy kolem Baltského moře, které přistoupily k Unii v roce 2004, podceňovat. Strategie by mohla skutečně uvolnit plný potenciál, jímž region v oblastech životního prostřední, ekonomiky, kultury, vzdělávání a bezpečnosti disponuje.
Snahou o naplnění ambicí obsažených v lisabonské agendě by se mohla strategie EU pro oblast Baltského moře stát předmostím k Rusku. Švédsko se ujme předsednictví Rady v druhé polovině roku 2009 a doufáme, že to bude pro strategii znamenat dobrý začátek. Je nicméně důležité, aby do té doby všechny země kolem Baltského moře vypracovaly své operační programy, a to platí také pro moji zemi, Estonsko.
Reinhard Rack
(DE) Pane předsedající, pro budoucnost naší sjednocené Evropy existují v podstatě dva modely: model soudržné, ještě silněji integrované sjednocené Evropy, což je model, který předpokládá Lisabonská smlouva, jinými slovy model "smíchaný".
Švédsko je spolu s Rakouskem a Finskem v Evropské unii poměrně dlouho, dosud však není součástí eurozóny. Rád bych se pana ministerského předsedy zeptal, zda k tomu existují nějaké konkrétní důvody. Byli bychom potěšeni, kdyby se k nám v eurozóně Švédsko připojilo.
Richard Corbett
Pane předsedající, pan Chichester se před námi mihl s krátkým projevem a zmizel dříve, než si vyslechl odpověď. Projev konzervativního ministerského předsedy o budoucnosti Evropy si nevyslechl jediný člen britské Konzervativní strany.
Proč? Nechtěli snad slyšet, jak Lisabonskou smlouvu chválí jiný konzervativní politik? Jak říká, že referendum není nutné, protože Smlouva nepožaduje další převod svrchovanosti? Jak moc tuto novou Smlouvu potřebujeme, aby naše Unie fungovala lépe? Copak se nedokáží zapojit ani do rozpravy na takovéto téma? Copak raději zůstali venku, pravděpodobně v baru s kolegy ze britské Strany nezávislých?
Myslím si, že je hanba, že se této vynikající rozpravy nezúčastnili.
(Potlesk)
Agnes Schierhuber
(DE) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, zmínil jste se o tom, že společná zemědělská politika je jedinou politikou, která je plně v rukou Společenství. Jste si však jistě vědom, že v posledních 15 letech prošla společná zemědělská politika mnohem radikálnější reformou než jakákoli jiná politika EU a že ji v žádném případě nelze srovnávat či stavět na roveň s průmyslovou politikou, protože se na obě politiky vztahují zcela odlišné podmínky. Základem společné zemědělské politiky musí nadále být bezpečnost a prostor pro předběžné plánování.
Ráda bych vám připomněla, že se do roku 2013 sníží podíl rozpočtu EU vyčleněný na zemědělství o 35 %. Zemědělská obec bere svoji odpovědnost vůči veřejnosti - odpovědnost zakotvenou v Římských smlouvách - velmi vážně. Výzkum, vývoj, udržitelnost, zaměstnanost a ochrana životního prostředí musejí být našimi společnými cíli. Na vzrušující švédské předsednictví se opravdu těším.
Esko Seppänen
(FI) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, když jste hovořil o budoucnosti Evropy, nezmínil jste se o militarizaci Evropské unie. V Lisabonské smlouvě se členské státy EU zavazují zvýšit své vojenské zdroje. Podle Lisabonské smlouvy jsou členské státy připraveny účastnit se operací v zahraničí v rámci řešení krizí, dokonce i na posílení míru, a to i bez mandátu OSN, z hlediska mezinárodního práva tedy nezákonně. Kromě toho jsou s Lisabonskou smlouvou spojena vojenská ochranná opatření, zhmotněná přinejmenším v doložce o solidaritě, a v této souvislosti je velmi spornou otázka švédské neutrality, podle které tato země nevstupuje do vojenských spojenectví. Pane ministerský předsedo, domníváte se, že se vojenská ochranná opatření obsažená v Lisabonské smlouvě slučují s vaší vojenskou neangažovaností?
Genowefa Grabowska
(PL) Pane předsedající, pane ministerský předsedo, je jasné, že Evropu nebudujeme pro evropské technokraty v Bruselu, ale pro občany Evropské unie, aby mohli žít lépe a bezpečněji. V tomto úkolu můžeme uspět pouze tehdy, budeme-li jim naslouchat.
Politici mají různá očekávání: někteří chtějí Evropu silnější, jiní slabší. Faktem ale je, že Lisabonskou smlouvu podepsali předsedové vlád 27 členských států. Smlouva nám ukazuje cestu k transparentnější, demokratičtější Evropě, a proto by měla být letos ratifikována. Členům, kteří volají po referendech o ratifikaci, ačkoli sami byli proti evropské Ústavě, bych ráda řekla toto: Nepohrávejte si s institutem referenda, netvařte se jako ochránci demokracie, protože vám občané Unie stejně neuvěří. Dobře vědí, že demokracii v Evropě ochrání právě Lisabonská smlouva.
Zita Pleštinská
(SK) Vážení kolegové, dnes tu diskutujeme o vizi moderní, dynamické Evropy. Tuto rozpravu považuji za mimořádně potřebnou a aktuální. Globalizace nás nutí klást si otázky a čelit výzvám, které zde formuloval pan ministerský předseda Reinfeldt. Naší velkou politickou ambicí musí být uskutečňování strukturálních reforem, které pokládám za politicky nejtěžší část Lisabonské strategie. Pokud nedosáhneme toho, aby naše ekonomiku zdravě rostla, nebudeme se o znalostní ekonomice moci ani bavit. Jsem přesvědčená, že znalostní ekonomika a investice do lidských zdrojů představují správné strategie pro budoucnost Evropy.
Mnoho řečníků vyjádřilo touhu po "sociální Evropě". Nevybavuji si jediného politika, ani v naší konzervativní rodině, který by byl proti sociálním jistotám občanů, který by nechtěl, aby občané pobírali lepší mzdy a měli lepší životní úroveň, který by toužil po tom, aby občané měli důchod pouhých 150 EUR, jako je tomu na Slovensku. V posledním čtvrtletí roku 2007 zaznamenala moje země, Slovensko, rekordní meziroční hospodářský růst o 14 %. Mohla by na Slovensku současná sociálně-demokratická vláda premiéra Roberta Fica vést sociální politiku, kdyby předešlá vláda Mikuláše Dzurindy nenašla odvahu provést odvážné reformy v daňovém, sociálním, zdravotnickém a školním systému?
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Pane ministerský předsedo, vaše slova jsou hluboce pravdivá: Neměli bychom se bát Evropy silné, ale Evropy slabé. S tím zcela souhlasím a domnívám se, že s tím souhlasí i všichni evropští občané. Když nás však pozorují, jak se horečně zaobíráme svítidly na traktorech a jinými malichernostmi, musejí být zklamáni.
Pane ministerský předsedo, s velkým nadšením jste hovořil o rozšíření. Napadá mě však, zda by snad nebylo moudřejší, aby EU před rozšířením nejprve vyřešila své vnitřní problémy. Nebylo by lepší, kdyby byla před rozšířením schválena určitá reformní smlouva?
Na závěr bych, pane ministerský předsedo, rád zdůraznil, jak naléhavě je nutné, aby byla Lisabonská smlouva ratifikována. Překvapily mě názory mých kolegů ze Spojeného království. Pokud Lisabonská smlouva ratifikována nebude, zůstane Evropa bez budoucnosti.
Fredrik Reinfeldt
(SV) Velmi vám všem děkuji za dotazy a připomínky. Zcela jistě nebudu moci odpovědět na všechny dotazy. Velmi si vážím toho, s jakou trpělivostí jste naslouchali dlouhému projevu ve švédštině, abyste mi mohli položit své dotazy.
Mé odpovědi do velké míry vycházejí z důvěry, že všechny uzavřené dohody budou respektovány, a k tomuto bodu se ještě vrátím. Řekl jsem, že do Evropy vkládám velké naděje. Při mnoha příležitostech jsem ve Švédsku také vyjádřil hlubokou důvěru ve švédský model trhu práce, který byl rozvíjen na pilířích našich švédských kolektivních smluv. Ve Švédsku jsme do jisté míry zvolili jinou cestu než řada jiných evropských zemí, které kladou větší důraz na právní předpisy, protože jsme se zaměřili na to, aby sociální partneři nesli větší díl odpovědnosti.
Podle našeho názoru nesnižuje rozsudek v případu Laval hodnotu švédského modelu, ale rozhodně je s ním spojena celá řada otázek týkajících se některých švédských právních předpisů. Spolu se sociálními partnery opatrně zjišťujeme, jak by bylo možné švédský model trhu práce změnit, nikoli však proto, abychom jej oslabili nebo podstatně změnili způsob, jakým funguje.
Hodláme nadále respektovat jeho organizace a doufáme, že povedeme dialog, a já doufám, že tento fakt nebude při diskusích v Evropě považován za nic jiného.
Bylo zde řečeno, že vnitřní trh je nedostačující. Ano, jedna z kritik vnitřního trhu říká, že trh není plně funkční. Od podnikatelů a mnoha dalších často slýchávám, že o vnitřním trhu hodně mluvíme, ale že volný pohyb ve skutečnosti zase tolik volný není.
Moje vláda se zcela jistě snaží snížit sociální vyloučení, vytvořit základ pro sebeurčení prací a zajistit, aby více lidí mělo zaměstnání. Kromě toho by i ostatním lidem mělo být umožněno, aby naplnili svoji touhu po lepších životních podmínkách. Více pracujících znamená více zdrojů k tomu, aby bylo možné zaručit dobrou životní úroveň i lidem, kteří nejsou schopni pracovat. Proto se domnívám, že švédská politika udržuje rozumnou rovnováhu mezi prací a dobrými životními podmínkami.
V různých připomínkách padla zmínka o demokracii. Jsem přesvědčen, že volení zástupci demokracie se jí zastávají obdivuhodně. Forma této demokracie není špatná. Podle mého názoru zde dnes řada z vás dobře zastupovala své voliče a i já jsem připraven je různými způsoby zastupovat. Demokracie spočívá a musí spočívat především ve schopnosti činit rozhodnutí.
Chtěl bych zdůraznit, že naše švédské zkušenosti s referendy jsou velice smíšené. Někdy bylo jasné, na co se ptáme a jak zní odpověď. Jindy jsme na otázku dostali úplně jinou odpověď a strávili jsem řadu let diskusemi o tom, co nám vlastně švédští občané svou odpovědí dali najevo. Vím, že mnohé země mají podobné zkušenosti.
O Smlouvě, o níž nyní jednáme, jež vychází z mnoha změn a o níž jsme v minulosti v Evropě rozhodovali bez referend, jsme nyní připraveni rozhodnout v kontextu zástupné demokracie. To považuji za obdivuhodný důkaz toho, jak musí naše živá demokracie fungovat.
V krátkosti odpovím na četné dotazy ohledně plynovodu. I v tomto ohledu hodláme respektovat dohody a právní předpisy, tím chci říct, že v rámci mezinárodních úmluv a švédských právních předpisů zkoumáme prostor pro úvahy o plynovodu. Dokázali jsme určit, že návrh, který jsme obdrželi, není dostačující. Proto jsme jej poslali zpět. Otázka však není uzavřená. V současnosti nejsem schopen posoudit, do jaké míry jsme schopni tuto problematiku ovlivnit prostřednictvím švédských právních předpisů v oblasti životního prostředí. Z tohoto bodu však budeme při naší pečlivé práci vycházet.
Slyšeli jsme řadu názorů na to, zda mají členové Parlamentu stále cestovat tam a zpět mezi parlamenty, ale i my zde jsme si vědomi, jak různá uspořádání fungují. V podstatě všechny členské státy mají určitý vliv, právo celou záležitost vetovat, jak jistě vědí všichni, kdo tento dotaz vznesli. Tento fakt respektujeme, ačkoli si stejně jako mnoho našich voličů klademe otázku, jak dalece je ono neustále cestování, které Parlament provozuje, šťastné.
Ve Švédsku jsme dnes svědky nárůstu popularity ekologických automobilů, a to v rozsahu, které mu se v podstatě nevyrovná žádná jiná země. Za ekologické automobily jsme zavedli řadu odměn, a ty jsou mocnou pobídkou a vedly k tomu, že 30 % vozidel, které se dnes ve Švédsku prodají, je šetrných k životnímu prostředí. Tento vývoj bude v budoucnu dozajista ještě silněji podporován.
Padlo několik dotazů ohledně eura. I v tomto směru respektujeme dohody v tom smyslu, že se držíme výsledků švédského referenda z roku 2003. Slíbili jsme, že se budeme řídit názorem švédských občanů. Pokud občané Švédska změní názor, můžeme se k této otázce případně vrátit.
Rád bych také zdůraznil, že Švédsko sousedí s Finskem, které již euro zavedlo, a naši občané jsou přirozeně zvědaví, co nastane v Dánsku, pokud se tato země na podzim znovu pokusí zjistit, zda neukončí svoji tzv. neúčast na euru. Euro by pak mělo ke Švédsku mnohem blíže, a tento fakt možná do určité míry ovlivní švédské veřejné mínění.
Někteří z vás se ohradili, že není jasné, v jaké roli se vracím. Pravděpodobně to bude zřejmější, až v létě představíme osmnáctiměsíční program francouzského, českého a švédského předsednictví.
Pak již bude otázka, v jaké úloze se rotující předsednictví vrátí, nepochybně zcela otevřená. K tomuto tématu budeme mít řadu nápadů. Pevně věřím v EU, která je zakotvena v různých částech Evropy. Proto si myslím, že rotující předsednictví bude mít v budoucnosti jasnou úlohu stejně jako volený prezident, jehož funkce je stanovena novou Smlouvou. Velice vám děkuji za cenné připomínky a dotazy.
Předsedající
Děkuji vám, pane ministerský předsedo. Tolik k naší rozpravě o budoucnosti Evropy. Rozprava je skončena.
Carl Schlyter
(SV) Pane předsedající, kdykoli nás navštíví nějaký ministerský předseda, chce se slova ujmout také řada dalších lidí ze stejné země, a to je dobře. Pan předsedající by se však mohl při výběru dalších řečníků snažit o lepší zeměpisnou vyváženost. Prakticky zde dnes nevystoupili řečníci ze zemí jižní Evropy, a předstoupí-li před nás zástupci z jižní Evropy, bývá tomu naopak. Bylo by dobré, kdybyste dokázal nalézt lepší rovnováhu.
Předsedající
Pak ale musejí jižní Evropané požádat o slovo a zapojit se do rozpravy. Když zde nejsou, nemohu je vyzvat.
(Projevy nesouhlasu)
A vlastně jsem dnes vyzval pana Varvitsiotise.
Písemná prohlášení (článek 142)
Roberta Alma Anastase  
písemně. - (RO) Vítám skutečnost, že budoucnost Evropy nadále zůstává všudypřítomným tématem parlamentních rozprav. Společné úvahy mají velký význam, máme-li příštím evropským generacím zaručit prosperující a stabilní budoucnost.
Domnívám se, že by se analýza a koncepce evropské budoucnosti měly opírat o dvě hlavní myšlenky: o budoucnost evropských občanů a o úlohu EU ve světě. Na vnitřní úrovni by veškeré jednání Evropy mělo být vedeno snahou zaručit občanům dobrou životní úroveň, přičemž rozhodujícím vektorem by měla být lidská práva a jejich dokonalá ochrana. Neméně důležité je vzdělávání, jelikož je základním předpokladem budoucí prosperity, stejný význam mají také politiky prosazující ochranu mladých lidí a dětí, mezikulturní dialog a vzájemnou toleranci. Jak Lisabonská strategie, tak nová Reformní smlouva představují klíčové dokumenty, které by měly být odhodlaně uskutečňovány.
V globalizovaném a provázeném světě 21. století si však prosperující Evropu nelze představit, aniž bychom zároveň zaručili skutečnou prosperující budoucnost pro celý svět. Proto je EU povinna podílet se na zaručení míru, stability a prosperity ve světě.
Mairead McGuinness  
písemně. - S politováním jsem poslouchal rozpravu o budoucnosti Evropy a slova švédského ministerského předsedy, jimiž zpochybnil zemědělský rozpočet EU.
Pokud je tato rozprava doopravdy rozpravou o budoucnosti, pak se zdá, že uvázla v minulosti. Stojí za zmínku, že společná zemědělská politika byla jednou z prvních politik EU. Hladové Evropě zajišťovala přísun potravin a během posledních 50 let se vyvíjí a mění podle politických a veřejných požadavků.
Dnes již společná zemědělská politika dávno není největší položkou výdajů z rozpočtu EU. Přesto jsem přesvědčen, že ve světě, v němž zajištění potravin patří mezi nejdůležitější body politické agendy, znamenají výdaje na zemědělství a výrobu potravin dobře vynaložené peníze.
Uvažujeme-li o budoucnosti a o ratifikaci Reformní smlouvy, je důležité, abychom lidem jasně řekli, co je obsahem Smlouvy, a co nikoli.
V Irsku jsme se rozhodli uspořádat o Smlouvě referendum a bude-li v něm Smlouva schválena, zvýší se úloha a pravomoci národních parlamentů při tvorbě právních předpisů EU.
To je důležité ustanovení, ale volení poslanci parlamentů musejí tuto novou pravomoc využít.
Mihaela Popa  
písemně. - (RO) Pane předsedající, vážení kolegové.
V rámci rozpravy o budoucnosti Evropy bychom měli věnovat náležitou pozornost sociální skupině, která nejlépe reprezentuje naši představu o budoucnosti - mladým lidem - konkrétně zítřejším občanům Evropské unie.
Mladí lidé by měli být vedeni k tomu, aby si uměli budoucnost své generace představit, a to také znamená, že by měli znát naši společnou historii a jednotlivé etapy vzniku a vývoje Evropské unie. Abyste mohli tvořit budoucnost, musíte znát minulost.
Je třeba, aby byly dějiny Evropské unie studovány ve školách, aby byla evropská politika zaměřená na mladé lidi co nejucelenější a jednoznačně reagovala na jejich konkrétní problémy. Evropa by dnes již měla mít jasnou představu o systému vzdělávání, informační společnosti, mezikulturním dialogu a výměně informací mezi mladými lidmi, představu o zaměstnanosti mladých lidí a jejich mobilitě, jakož i o současných potížích, jimž čelí mladí lidé žijící na okraji společnosti.
Úspěšnou Evropu lze budovat pouze společným každodenním úsilím.
Bernard Wojciechowski  
písemně. - V této sněmovně zasedají zástupci 27 národů. Naše názory, pokud jde o přístup k Evropě a politiky, které tento přístup utvářejí, se momentálně liší. Velkou výzvou, před níž stojíme, není Smlouva, která se nás snaží svázat silou, a duch, v němž přistupujeme k budoucnosti Evropy - Evropy, ve které se naše děti a děti našich dětí budou moci úspěšně vyrovnat s nově vznikajícími mocnostmi 21. století.
Těším se na Evropu, ve které budou moci příští generace nejen svobodně cestovat, ale nebudou diskriminovány kvůli tomu, ze které části Evropy pocházejí, jaký je jejich mateřský jazyk a jak se píše jejich příjmení.
Žargon jako "solidarita, "soudržnost" a "integrace" je v našich institucích používán zcela běžně, tato slova však nemají žádný význam v Evropě, která je rozdělena mezi staré a nové členské státy, mezi členské státy, které pomocí dvoustranných dohod se třetími zeměmi usilují o vlastní prospěch, a státy, jejichž zájmy jsou naopak těmito třetími zeměmi poškozovány. Evropská unie se dnes ztrácí v záplavě dvoustranných dohod, v konformitě a v rozmanitosti, která by měla být naším aktivem, nikoli překážkou.
