Posebno poročilo evropskega varuha človekovih pravic po osnutku priporočila Evropski komisiji v pritožbi 3453/2005/GG (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka dnevnega reda je poročilo, ki ga bo v imenu Odbora za peticije predstavil gospod Proinsias De Rossa in ki zadeva Posebno poročilo evropskega varuha človekovih pravic Evropskemu parlamentu po osnutku priporočila Evropski komisiji v pritožbi 3453/2005/GG.
Proinsias De Rossa
poročevalec. - Gospod predsednik, vesel sem, da sem nocoj tukaj, čeprav bi si želel, da bi bilo to že prej. Kljub temu pa je pomembno, da o tem poročilu razpravljamo tudi v Parlamentu.
To poročilo se nanaša na pritožbo proti Komisiji zaradi nepravilnega ravnanja. Zadeva je bila v okviru posebnega poročila evropskega varuha človekovih pravic predložena Evropskemu parlamentu. Predložitev posebnega poročila Evropskemu parlamentu je zadnji samostojen korak, ki ga lahko naredi varuh človekovih pravic, ko v imenu državljanov išče zadovoljiv odgovor. Zato se zelo redko zgodi, da tovrstna poročila priromajo do sem.
Moje poročilo, sestavljeno v imenu Odbora za peticije, potrjuje sklep varuha človekovih pravic, da je neuspeh Komisije, ki ni uspela rešiti pritožbe predlagatelja v obdobju, za katero je varuh človekovih pravic objektivno ugotovil, da gre za nekaj letno neupravičeno zamudo, primer nepravilnega ravnanja.
Želim poudariti, da to poročilo ne obravnava vsebine evropske zakonodaje, temveč način, zaradi katerega Komisija ni uspešno rešila pritožne, zato želim povedati, da ne sprejemam niti ene spremembe tega poročila, ki jih je sestavila skupina GUE/NGL, s katerimi želi vnesti elemente, ki se nanašajo na samo zakonodajo.
V prvotni pritožbi, naslovljeni na Komisijo leta 2001, je pritožnik, zdravnik, zaposlen v Nemčiji, Komisijo zaprosil za odprt postopek za ugotavljanje kršitev proti Nemčiji, kar je utemeljil s tem, da naj bi država kršila Direktivo Sveta 93/104/ES, ki je na splošno znana kot 'Direktiva o delovnem času'. V prenosu navedene direktive s strani Nemčije, kolikor je to zadevalo dejavnosti zdravnikov in bolnišnic, zlasti v zvezi z urami, ki jih zdravniki opravijo v času dežurstva, naj bi Nemčija to direktivo kršila. Po mnenju pritožnika je to povzročilo precejšnje tveganje tako za osebje kot za bolnike.
Varuh človekovih pravic je v zvezi s pritožbo, za katero je Komisija potrebovala 15 mesecev, preden jo je sploh začela obravnavati, ugotovil, da gre v tej zvezi za primer nepravilnega ravnanja.
V tem času je začela veljati nova nemška zakonodaja, ki je iskala način za ustrezen prenos direktive, zaradi česar je Komisija obvestila pritožnika, da potrebuje nekaj časa za pregled nove zakonodaje, da bi preučila njeno skladnost z zakonodajo Skupnosti in ali je v njej učinkovito obravnavana tudi vložena pritožba ali ne.
Nato je leta 2004 Komisija obvestila pritožnika, da je sprejela nove predloge za spremembo prvotne direktive in da bo pritožbo pregledala na podlagi navedenih predlogov. Leto pozneje, torej leta 2005, se je moral pritožnik ponovno obrniti na varuha človekovih pravic, ker je Komisija zanemarila prejšnje ugotovitve varuha.
Ker je bil navedeni predlog pripravljen leta 2004, ni nobenih dokazov, da je Komisija sprejela kakršne koli nadaljnje ukrepe za nadaljevanje preiskave v zvezi s pritožbo zdravnik. Namesto da bi sprejela eno izmed dveh možnih odločitev - bodisi o pričetku postopka za ugotavljanje kršitve bodisi o zaključku zadeve - se je Komisija vzdržala vsakršnega nadaljnjega ukrepanja v zvezi s to preiskavo. Dejstvo, da je bilo treba direktivo spremeniti (kar se, mimogrede, še vedno ni zgodilo - pa smo že leta 2008), prav res ni nikakor pomembno za pritožbo. Zakonodaja Skupnosti ne predvideva možnosti neupoštevanja obstoječih zakonodaj in sodb zgolj na osnovi tega, da se preučujejo nova pravila in da bodo ta mogoče sprejeta.
V svojem poročilo poleg tega prosim Komisijo, da predloži seznam držav članic, katerih zakonodaja ni skladna z določbami Direktive o delovnem času in da navede, kako namerava v zvezi s tem ukrepati. Od Komisije se zahteva hitro ukrepanje v skladu z njenimi prerogativami v vseh zadevah in v vseh državah članicah, kjer prenos izvajanja ali izvajanje obstoječih direktiv ni v skladu z zakonodajo, kot jo je določila zakonodajna oblast in dejansko tudi Evropsko sodišče. To poročilo priporočam temu Domu.
Vladimír Špidla
Gospe in gospodje, hvala, ker mi dovolite, da povem še svoje mnenje o govoru člana in da to mnenje izrazim še bolj splošno v zvezi z zadevo, o kateri razpravljamo. Pritožba, ki se nanaša na Direktivo o delovnem času, je povezana s sodbama Evropskega sodišča v primerih SIMAP in Jaeger, ki zadevata čas dežurstva, kot je bilo že povedano. Gre za zadevo, ki je direktiva izrecno ne obravnava. Poleg tega je po navedbah držav članic tolmačenje Evropskega sodišča odprlo temeljne probleme in imelo daljnosežen vpliv na financiranje in organiziranost javnega zdravstvenega varstva in nujnih storitev.
Ker je Komisija želela obravnavati probleme, ki sta jih povzročili ti sodbi, je leta 2004 opravila obsežno posvetovanje. Prišla je do zaključka, da bi ustrezna rešitev bila, da predlaga spremembo, s katero bi pojasnila uporabo direktive na področju časa dežurstva, in ustreznega koriščenja prostega časa. To spremembo je Komisija predstavila leta 2004. Zaradi izjemnega pomena, ki jih to ima za javno zdravstveno varstvo, se je Komisija leta 2004 odločila, da ne bo sprožila postopka za ugotavljanje kršitev zakonodaje v primerih, v katerih se bo na podlagi predlagane spremembe zakonodaja spremenila. Komisija priznava, da je bil v tem primeru porabljen čas neobičajno dolg, vendar sem pravkar navedel razloge za to.
Glede na dejstvo, da obstoječi pravni red ostaja veljaven, vse dokler ne začne veljati predlagana sprememba, je Komisija vprašanje o tem, kako obravnavati to konkretno pritožbo in tudi vse druge pritožbe, ki se nanašajo na isto zadevo, pustila odprto. Poleg tega je v primerih, v katerih je to bilo upravičeno, sprožila postopek za ugotavljanje kršitev zakonodaje v zvezi z Direktivo o delovnem času, ki pa ne spadajo v okvir spremembe.
Komisija poleg tega redno spremlja in analizira posledične spremembe nacionalnih predpisov v vseh državah članicah ter odzive zakonodajalcev, državnih sodišč in predstavnikov delavcev in delodajalcev na odločbe Evropskega sodišča. To je zelo pomembno, saj so vprašanja, ki jih vključuje konkretna pritožba, na katero se nanaša poročilo, dejansko aktualna v več državah članicah.
Komisija bo kmalu, v dveh mesecih, Parlamentu predložila podrobno poročilo o izvajanju Direktive o delovnem času, ki bo vsebovala kompleksne in dopolnjene podatke o skladnosti s pravnim redom, vključno s sodbama v zadevah SIMAP in Jaeger, v vseh 27 državah članicah. Poročilo bo vključevalo tudi odzive na nekatere predloge v obstoječem poročilu.
Kar zadeva sklepe v zvezi z vodenjem postopka za ugotavljanje kršitev na splošno, Komisija meni, da je glede na poseben kontekst pritožbe v okviru Direktive o delovnem času, ki se nanaša na spremembe na področju časa dežurstva, neprimerno kar na splošno zaključevati o vodenju postopka za ugotavljanje kršitev zakonodaje, ki ji Komisija običajno izvaja. Enoletno obdobje za sprejemanje odločitve o pritožbah, ki so naslovljene na Komisijo, je ponavadi povsem primerno, vendar je določeno izrecno kot splošno načelo, ki se ne uporablja nujno v vseh primerih.
Alejandro Cercas
pripravljalec mnenja Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve. - (ES) Gospod predsednik, gospod komisar, govorim v svojem imenu, vendar tudi v imenu 34 članov Odbora za zaposlovanje, ki so maja lansko leto glasovali za samoiniciativno poročilo, pripravljeno za to razpravo. S tem poročilom se strinjamo vsi in cenimo delo, ki ga je opravil gospod De Rossa, ki ima vso našo podporo.
V nekaj kratkih stavkih bi želeli reči, da nas ne skrbi samo ozadje časa dežurstva zdravnikov in Direktiva o delovnem času, temveč tudi to, da smo soočeni s situacijo, ki zadeva vse nas: evropski državljani ne dobijo odgovora, ko Komisijo prosijo za informacije.
Drugič, zaskrbljeni smo, ker se Komisija očitno zaveda, da obstaja luknja v zakonodaji, saj sproža postopke za spremembo direktiv.
Čeprav imam na voljo zelo malo časa, moram komisarju povedati, da je Komisija, ne glede na to, kaj si mi ali Komisija mislimo o sodni praksi ali veljavni zakonodaji, obvezna izvajati Pogodbe in se pomikati naprej in da nima nikakršne pristojnosti, da bi kakršno koli pravilo ali kar koli, kar bi lahko vplivalo na pravni red Skupnosti, držala v negotovosti.
Mairead McGuinness
v imenu skupine PPE-DE. - Gospod predsednik, želela bi se zahvaliti gospodu De Rossi za njegovo poročilo.
Zelo pozorno sem poslušala odgovor Komisije in želela bi ponoviti, da gre pri poročilu za to, kako je Komisija obravnavala pritožbo. Medtem ko je zadeva očitno zelo problematična in aktualna, se mi nocoj v tej razpravi pogovarjamo o tem, kako Komisija rešuje pritožbe. Podpiramo sklepe varuha človekovih pravic v zvezi s pretirano zamudo, kar je nocoj v tem Domu priznala tudi Komisija.
Dovolite mi, da rečem samo to, da se ljudje, ki se želijo pritožiti, obrnejo na Komisijo, ker imajo so soočeni s problemom in ker pričakujejo nekakšen odgovor - mogoče ne takojšnjega, vendar zagotovo ne takšnega, za katerega bi bilo potrebnih več mesecev in let.
Rada bi vas spomnila na zadevo v zvezi z zavarovalnico Equitable Life, ko smo imeli nekakšno trenutno učinkovito ureditev in ko ni bilo dovolj jasno, kako se lahko zakonodaja Skupnosti dejansko izvaja - nakar smo bili priča strašnim posledicam te konkretne zadeve.
Na koncu je tu tudi aktualna pritožba na delo Komisije v zvezi z uporabo irske zakonodaje s področja prostorskega načrtovanja. Po tem, ko je bila Komisija sprva zelo aktivna in je nudila veliko podporo, se bojim, da je zdaj utihnila. Pričakujem torej nekaj napredka tudi pri tej zadevi.
Maria Matsouka
Gospod predsednik, čeprav to poročilo nima nikakršne zakonodajne vsebine, je posebej pomembno za tolmačenje in razvoj evropske zakonodaje. Zato čestitam varuhu človekovih pravic na pobudi za pripravo posebnega poročila in tudi mojemu kolegu gospodu De Rossi, ker je podprl stališče, da diskrecijska pravica Komisije pri reševanju pritožb ne dovoljuje samovoljnega tolmačenja, zlasti kadar gre za državljane.
Zaupanje do Unije, ki ga želimo vzbuditi pri evropskih državljanih, temelji tako na sprejetju zakonodaje za zaščito njihovih pravic in predvsem njihovega pravilnega izvajanja.
Komisija bi morala spoštovati svojo vlogo varuha Pogodb in ne bi smela dovoliti, da bi se odločbe Sveta pri pregledovanju evropske zakonodaje ovirale in da bi se tako oviralo izvajanje obstoječih zakonov. Poleg tega bi morala imeti EU neposreden vpliv povsod tam, kjer ji postopki to dovoljujejo.
Komisija je obvezna pokazati nenaklonjenost ali nezmožnost držav pri izvajanju evropske zakonodaje. Tako bi se na eni strani državljani naučili, kako lahko preverijo, v kolikšnem obsegu njihovi nacionalni organi spoštujejo svoje evropske obveznosti, po drugi strani pa bi vlade morale biti na koncu odgovorne za te zaveze.
Marian Harkin
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, poročevalcu, gospodu De Rossi, bi želela čestitati na njegovem odličnem poročilu. Kot član Odbora za peticije se vedno zelo dobro zavedam dejstva, da številnim državljanom EU predstavljamo obraz EU. Ko pravim 'mi', mislim na sam Odbor za peticije in na Komisijo, ki prav tako ocenjuje peticije. V tem konkretnem primeru je bil pritožnik dosledno ignoriran, sodba varuha človekovih pravic pa se je glasila, da to pomeni nepravilno ravnanje.
Vesela sem, ko vidim, da se poročevalec in Odbor za peticije strinjata s tem stališčem. Evropski državljani imajo pravico, da od Komisije kot varuhinje Pogodb, pričakujejo, da bo zagotovila pravočasno in učinkovito izvajanje evropske zakonodaje. Imajo pravico, da pričakujejo pravočasen, kakor tudi učinkovit odgovor, in četudi ima Komisija diskrecijsko pravico, da se odloči, kako bo v določeni zadevi postopala - t.j. ali bo sprožila postopek za ugotavljanje kršitev ali ne - nima diskrecijske pravice, ki bi ji dovoljevala, da ne sprejme mnenja v razumljivem času, kar se je zgodilo v tem primeru.
Kar zadeva spremembo 1, je to primer, ki ga je treba rešiti, vendar ločeno od tega poročila.
Na koncu samo še osebni komentar o delu Odbora za peticije: vložitev peticije je za mnoge državljane njihov edini stik z institucijami EU. Ključnega pomena je, da ta sistem deluje učinkovito in pregledno. Komisija je del tega procesa, vendar to velja tudi za Parlament. Odboru moramo zagotoviti dovolj razpoložljivih sredstev, da bo svoje delo lahko opravil učinkovito in pravočasno.
Da bi v celoti razumeli ta primer, se moramo postaviti v položaj predlagateljev in si ga ogledati z njihovega zornega kota. Kot posamezniki ali majhne skupine se spopadajo s sistemom. Če jim sistem ne odgovori ustrezno, v njem vidijo birokratsko nočno moro, to pa predlagatelje in verjetno tudi vse, s katerimi spregovori o tej zadevi, odbije. Zavoljo javnosti in EU je to nekaj, česar ne smemo početi.
Marcin Libicki
imenu skupine UEN. - (PL) Gospod predsednik, danes govorim v imenu Združenja za Evropo narodov, vendar tudi kot predsednik Odbora za peticije. Vesel sem, da so vsi, ki so do sedaj spregovorili o tej zadevi, člani navedenega odbora, kot je tudi predsednik današnje seje. Zato smo vsi zelo dobro seznanjeni s temi vprašanji.
Gospe in gospodje, razlog za današnje poročilo, ki ga je predstavil gospod Proinsias De Rossa, ki mu tudi čestitam na odličnem dokumentu, je poročilo evropskega varuha človekovih pravic, s katerim v okviru Odbora Evropskega parlamenta za peticije trajno sodelujemo. To sodelovanje z evropskim varuhom človekovih pravic je izredno uspešno. Vsi smo vsak dan v stiku z njegovim delom, saj je Odbor za peticije organ, ki mu je Parlament naložil dolžnost do vzpostavitve odnosov z varuhom človekovih pravic.
Vsi, ki govorimo o tej zadevi, se zavedamo da je dolgotrajnost postopkov nočna mora za evropske institucije in s tem očitno tudi nočna mora za državljane Evrope. V skladu s tem moramo pozvati Evropsko komisijo, da si prizadeva za hitrejše izvajanje nalog, za katere je zadolžena.
Poudaril bi ključno točko v poročilu gospoda Proinsiasa De Rossa, in sicer prvi odstavek, v katerem je navedeno, da 'Evropski parlament potrjuje priporočila evropskega varuha človekovih pravic Komisiji.' Parlament torej kot ponavadi potrjuje priporočilo varuha človekovih pravic, ker, kot vedno, menimo, da so njegove zahteve in argumenti utemeljeni.
Elisabeth Schroedter
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, naj se na začetku obrnem na komisarja. Gospod komisar, danes zjutraj ste nas poskušali prepričati, kako dober program ima Komisija na zalogi za ljudi v Evropi, tak, ki jim bo omogočil dobre zaposlitve in jim pokazal socialni obraz EU. Toda, ko pride do konkretnih dejanj, Komisija na svoje dolžnosti pozabi.
Pričujoč primer se nanaša na pritožbo, ki jo je vložil nemški zdravnik, in na ukrepanje na podlagi vložene pritožbe. Čisto preprosto je šlo samo za to, da se vsaj pregleda skladnost z obstoječimi minimalnimi standardi o ureditvi delovnega časa v Evropski uniji. Komisija ni zmogla opraviti niti tega. Vaš odziv je bil daleč od tega, kar bi pričakovali od varuhinje Pogodb. Več let ne rečete ničesar, potem pa standarde celo ublažite. Javnost to razume kot izdajo njihovih pravic. S to tišino in spremembami Direktive o delovnem času ste povzročili ogromno škodo projektu Evropske unije. To je treba jasno povedati.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Gospod predsednik, pritožbe, ki jih pošljejo državljani, so pomemben vir informacij o kršitvah zakonodaje Skupnosti. Primer, ki je pred nami in ki se vleče že sedem let, se nanaša na nepravilno izvajanje Direktive o določenih vidikih organizacije delovnega časa (t.j. Direktive 2003/88 s katero je bila preklicana Direktiva 93/104) s strani nemške vlade. Po mnenju varuha človekovih pravic pomeni neučinkovit odziv s strani Evropske komisije nepravilno ravnanje.
Neupravičeno obdobje, ki včasih znaša tudi več let in ki si ga Komisija vzame za pripravo svojega odgovora v primerih malomarnosti s strani držav članic je razlog za skrb, enako kot so razlog za skrb tudi številni primeri ravnanja držav članic, ki niso v skladu odločbami Evropskega sodišča. Takšne prakse slabijo vero v dosledno uporabo zakonodaje Skupnosti, sramotijo cilje Evropske unije in zmanjšujejo zaupanje državljanov v institucije EU. Način pregledovanja pritožb državljanov mora biti skladen z načeli dobrega upravljanja. Pregledovanje pritožb mora biti učinkovito in čim krajše.
Ewa Tomaszewska
(PL) Gospod predsednik, pritožbe, ki zadevajo organizacijo delovnega časa, so nujna zadeva. Samo pomislite, kaj se lahko zgodi, če se pravila o delovnem času v primeru zdravnikov kršijo: to lahko pripelje do tega, da bo moral kirurg po tem, ko je bil na dolžnosti 23 ur, opraviti še zapleteno operacijo. Obstaja cel niz poklicov, v katerih lahko neustrezna organiziranost delovnega časa ogrozi življenje. Zato je izjemno pomembno, da se pritožbe rešujejo v primernem času.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, želela bi omeniti dve točki. Prvič, rada bi pritrdila temu, kar je gospa Harkin povedala v zvezi s sredstvi. Mogoče znotraj Komisije obstajajo težave, ki se nanašajo na sredstva: če je to res, bi morali to slišati.
Drugič, državljan mora biti zelo odločen, da vztraja pri pritožbi, ki se jo ignorira, in bojim se za vse, ki nimajo ne časa ne sredstev in mogoče tudi ne zmožnosti, da se borijo proti sistemu. Koliko takšnih pritožb propade - oziroma ali sploh obstaja kakšna evidenca?
Vladimír Špidla
član Komisije. - (CS) Gospe in gospodje, rad bi poudaril samo nekaj temeljnih točk, ki jih je po mojem mnenju še treba omeniti.
Tokrat obravnavamo eno pritožbo. Ta ne predstavlja splošnega pravila, saj je pravočasni odziv na pobude državljanov temeljnega pomena in ena izmed najpomembnejših obveznosti. Če si pobliže ogledamo obseg dnevnega reda, menim, da je očitno, da Komisija v teh primerih postopa dosledno.
Ta primer je bil izjemen v tem, da bi njegove posledice lahko vplivale na več posameznih držav članic v celoti. Zato je Komisija leta 2004 izkoristila svojo diskrecijsko pravico in ravnala tako, kot je. V tem trenutku mislim, da je čas jasno pokazal, da ta odločitev ni bila povsem pravilna, vendar je bila sprejeta v okviru diskrecijskih možnosti, ki jih Komisija ima na voljo.
Rad bi povedal, da se primeri kršitev, ki vključujejo neupoštevanje zakonodaje pri zadevah, ki se nanašajo na Direktivo o delovnem času, rešujejo v običajnem tempu, saj, kot sem dejal, je čas pokazal, da ta odločitev, ne glede na to, na podlagi kako resnih razlogov je bila sprejeta, ni bila najboljša.
Proinsias De Rossa
poročevalec. - Gospod predsednik, rad bi se zahvalil vsem, ki so ostali tukaj nocoj in se udeležili te razprave, obenem pa tudi gospodu komisarju za njegov odgovor. Pozdravljam njegovo priznanje, da je dejansko prišlo do izjemnih zamud in da mogoče ni bilo primerno, da so se te sploh zgodile.
Kljub temu še vedno obstaja razlika v mnenju Odbora za peticije in varuha človekovih pravic v zvezi s tem, kako si Komisija razlaga svojo pravico, da pritožbe ne rešuje, ko meni, da ji tega ni treba storiti. Po našem mnenju se ta diskrecijska pravica ne more razširiti na osemletno zamudo, o čemer pravzaprav danes tukaj govorimo.
Pozdravljam dejstvo, da je Komisija napovedala objavo poročila v dveh mesecih, v katerem bo opisala skladnost vseh držav članic, vključno v zvezi s pritožbami, ki jih obravnavamo danes.
Menim, da bi hitrejše ukrepanje Komisije gotovo lahko pripeljalo do hitrejših sprememb Direktive o delovnem času in da bi mogoče tudi povzročilo zgodnejše preprečevanje tveganj, katerim so bili v vseh teh letih izpostavljeni bolniki in zagotovo tudi zdravniki ter medicinske sestre na področju zdravstvenega varstva v bolnišnicah, kjer delajo ali v okviru katerih opravljajo dežurstvo, ki obsegajo tudi do 100 ur na teden.
Mislim, da razprava o tem primeru poudarja slabost trenutnih postopkov za ugotavljanje kršitev, kakor tudi to, na kakšen način se politični dejavniki ter dejavniki, povezanimi s sredstvi, poigravajo s tako občutljivimi vprašanji; to bi bilo treba reševati na podlagi zakonodaje in ne na podlagi politične rahločutnosti.
Na koncu je treba reči, da takšne pritožbe običajno rešujeta varuh človekovih pravic in agencija, Komisija in tudi Svet, proti katerim so pritožbe tudi vložene. Zelo redko se zgodi, da moramo te zadeve obravnavati v tem Domu. Na ta Dom se zelo redko naslovi prošnja, naj potrdi odločitev varuha človekovih pravic proti Komisiji. Globoko obžalujem, da moramo to storiti, a na žalost je temu tako.
Zato želim komisarja zaprositi, da ob priložnosti navede, prizna in potrdi, da sprejema, da zamuda ni bila sprejemljiva; prav tako bi želel slišati, da se bo zavezal, da se pritožb ne bo nikoli več reševalo toliko časa.
Predsednik
Razprava se je zaključila.
Glasovanje bo potekalo jutri ob 11.00.
Pisne izjave (člen 142).
Anneli Jäätteenmäki  
v pisni obliki. - (FI) Gospod predsednik, zgrozila sem se, ko sem prebrala poročilo gospoda De Rosse o pritožbi proti Nemčiji v zvezi z organizacijo delovnega časa zdravnikov.
Če Evropska komisija ne more rešiti pritožbe predlagatelja brez popolnoma neupravičene večletne zamude, potem gre v tem primeru za v celoti neučinkovito upravljanje. Ta primer predstavlja očitno zlorabo diskrecijskih pravic, ki jih Komisija izvaja, ko razlaga svoje obveznosti. Bolj kot to, da je Komisija uveljavljala svoje diskrecijske pravice, se zdi, da je ravnala v celoti samovoljno.
Čas je, da se Komisija oglasi in nam pove, kako namerava v prihodnosti reševati pritožbe, da bo to opravljeno na najhitrejši in najbolj učinkovit način.
Hvala!
