Referendum o prihodnjem statusu Južnega Sudana (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je izjava podpredsednice Komisije in visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o referendumu o prihodnjem statusu Južnega Sudana.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospa predsednica, prebrala bom izjavo, nato pa bo - veseli me, da lahko to rečem -, kolega Michel Barnier nadaljeval z razpravo in jo zaključil iz razlogov, za katere menim, da so jih spoštovani poslanci razumeli.
Priča smo trenutku, ki je zgodovinskega pomena za Sudan in pravzaprav za celotno Afriko. Prebivalci Južnega Sudana so dolgo čakali na priložnost za uveljavljanje svoje pravice do samoodločbe. Pravočasna, mirna in verodostojna izvedba referenduma je izjemen uspeh, na katerega bi morali biti vsi ponosni.
Predhodni rezultati referenduma v 10 južnih državah so bili razglašeni 30. januarja in so pokazali, da odcepitev podpira velika večina (99,5 %). Na končne rezultate, ki bodo znani v naslednjih nekaj tednih, še vedno čakamo.
Prebivalcem Južnega Sudana izrekamo priznanje za odločnost, dostojanstvo in potrpljenje, ki so ga pokazali, ko so prišli na volišča v tako velikem številu. Pohvalo izrekamo tudi južnim podpisnicam celovitega mirovnega sporazuma za njihovo vodilno vlogo in sudanskim referendumskim organom za izvrstno opravljeno organizacijo referenduma kljub izjemnim izzivom, s katerimi so se srečevali.
Uspeh tega referenduma je predvsem sudanski dosežek, vendar odraža tudi podporo Afriške unije in izvedbene skupine Afriške unije na visoki ravni pod vodstvom predsednika Mbekija, ki je stranem pomagal pri napredku, odraža pa tudi trajno diplomatsko pozornost s strani mednarodne skupnosti, vključno z ZN, ZDA in seveda Evropsko unijo.
V zadnjih mesecih je bil Sudan ena izmed prednostnih političnih nalog v Bruslju. Novembra in decembra smo o tem razpravljali v Svetu za zunanje zadeve. Ta teden smo v Svetu za zunanje zadeve ponovno sprejeli sklepe in razmere bomo spremljali še naprej.
Vendar pa se želim še posebej zahvaliti Véronique de Keyser, glavni opazovalki volitev za referendum o Južnem Sudanu, in njeni skupini v misiji EU za opazovanje volitev za pomembno vlogo, ki so jo odigrali pri vzpostavljanju zaupanja Sudancev v ta postopek. Namestitev velike in izkušene misije za opazovanje je predstavljala pomemben ter oprijemljiv evropski prispevek in iskreno se vam zahvaljujem, saj vem, da ste vi osebno odigrali tako pomembno vlogo, ki je dobro priznana.
Sudanskim referendumskim organom smo nudili tudi tehnično strokovno znanje in finančno podporo.
Medtem ko čakamo na razglasitev končnih rezultatov, želim ponovno poudariti, da bo EU spoštovala izid referenduma kot izraz volje prebivalcev Južnega Sudana. V spodbudo so nam besede predsednika al Baširja 4. januarja v Jubi, ponovno potrjene na mini vrhu o Sudanu 31. januarja v Adis Abebi, da bo sudanska vlada sprejela rezultate referenduma, kot prva priznala novo državo in ji ponudila polno sodelovanje. Vse zainteresirane strani pozivamo k nadaljnji zadržanosti in zagotavljanju prevlade miru ter varnosti in zaščite vseh ljudstev Sudana.
Čeprav je bil referendum o samoodločbi Južnega Sudana velik uspeh, si ne moremo privoščiti, da bi bili zadovoljni. Pred nami so ogromni izzivi.
Referendum o pokrajini Abyei, ki bi moral potekati ob istem času kot referendum o Južnem Sudanu, še vedno ni bil izveden. Zaskrbljeni smo zaradi nasilja, do katerega je v pokrajini Abyei prišlo na predvečer referenduma, in strani pozivamo k preprečevanju kakršnega koli nadaljnjega nasilja in k iskanju vsebinske rešitve, s katero bi položili temelje za dolgoročno sobivanje tamkajšnjih lokalnih skupnosti.
V zvezi s celovitim mirovnim sporazumom obstajajo še druga odprta vprašanja , ki jih je treba rešiti, vključno z razmejitveno črto med severom in jugom ter izvedbo demokratičnih posvetovanj v Modrem Nilu in Južnem Kordofanu. Upamo, da se bosta strani zdaj ponovno osredotočili na reševanje teh zadev in tudi na bistvena poreferendumska vprašanja, vključno z državljanstvom, varnostnimi ureditvami, naftnimi prihodki in drugimi gospodarskimi vprašanji. Spodbudno je, da sta se obe strani dogovorili o številnih načelih, zlasti glede prizadevanj za dve delujoči državi z "mehkimi" mejami in glede oblikovanja konstruktivnih odnosov. Vendar je treba še marsikaj postoriti in še naprej bomo podpirali prizadevanja predsednika Mbekija za posredovanje.
Srečujemo se tudi s pomembnim humanitarnim izzivom. V Južni Sudan se s severa vsak dan vrača približno 2 tisoč ljudi in pri ponovni vključitvi v njihove lokalne skupnosti potrebujejo pomoč.
Še vedno sem močno zaskrbljena zaradi vedno večjega nasilja v Darfurju, ki je pripeljalo do nedavne razselitve več deset tisoč ljudi, in resnih posledic za humanitarne operacije. Trije evropski državljani so še vedno talci.
Prav tako smo še vedno zaskrbljeni zaradi pridržanja zagovornikov človekovih pravic, novinarjev, opozicijskih politikov in miroljubnih študentskih protestnikov. Eno izmed osnovnih načel celovitega mirovnega sporazuma je bila vzpostavitev demokratičnega upravljanja, ki temelji na spoštovanju raznolikosti in svoboščin, spoštovanja temeljnih svoboščin in resnično vključujočega demokratičnega upravljanja pa si želimo tako na severu kot na jugu.
Ob misli na prihodnost vam zagotavljam, da bo to še naprej naša prednostna naloga. Tudi v prihodnje bomo sodelovali s Kartumom in Jubo. Pripravljeni smo na izboljšanje našega sodelovanja s Kartumom in na krepitev našega dialoga. Še naprej ostajamo zavezani zagotavljanju pomoči ljudem na severu, zlasti na območjih, ki jih je prizadela vojna, kot so vzhod, prehodno območje in Darfur. Južni Sudan ne bo stabilen, dokler ne bo stabilnosti na severu Sudana in obratno. Zunanji ministri EU so dejali, da so pripravljeni skrbno preučiti podporo EU za odpis mednarodnega dolga Sudanu v skladu s političnim napredkom.
EU lahko v Južnem Sudanu pomembno prispeva k stabilizaciji, razvoju in krepitvi institucionalnih zmogljivosti. Podporo za osnovne storitve in razvoj kmetijstva že zagotavljamo - poleg pomembnih dvostranskih programov držav članic - in preučujemo dolgoročnejšo strategijo razvojnega sodelovanja z Južnim Sudanom.
Vendar se obenem zavedamo, da si Darfur zasluži prav toliko pozornosti, kot je je bilo v zadnjem času deležno izvajanje celovitega mirovnega sporazuma. Zato vse strani pozivamo k prenehanju sovražnosti, sklenitvi sporazuma o prekinitvi ognja in premiku v smeri celovitega in pravičnega političnega dogovora. Okrepili bomo svoja prizadevanja, da bi vse strani spodbudili k resnemu sodelovanju v mirovnemu procesu v Dohi.
Nazadnje pa še nekaj besed o pravici: trajnega miru v Darfurju ni mogoče doseči brez pravice in sprave. Nekaznovanost se mora končati. Svet je večkrat opozoril, da je sudanska vlada dolžna dosledno sodelovati z Mednarodnim kazenskim sodiščem.
Menim, da ima EU pomembno vlogo pri podpori mirne, stabilne in demokratične prihodnosti za Sudance, bodisi v eni ali dveh državah. Naša dolžnost do Sudancev na severu in jugu je, da jim stojimo ob strani ter jim v tem kritičnem času nudimo podporo in spodbudo.
Mariya Nedelcheva
Gospa predsednica, baronica Ashton, gospe in gospodje, sudanska vlada v Kartumu kaže pozitivne signale, vključno z nemoteno izvedbo referenduma in pripravljenostjo sprejetja rezultatov referenduma v Južnem Sudanu.
Menim, da po desetletjih državljanske vojne ni pretirano reči, da je to zgodovinski trenutek za Afriko. A zgodovinski trenutki so minljivi - ne trajajo večno. Ko je treba obrniti nov list in vstopiti v novo zgodovinsko obdobje, si akterji sprememb ne morejo privoščiti, da bi počivali na svojih lovorikah. Določiti morajo jasne, zdrave in izvedljive temelje, ki bodo zagotovili boljšo prihodnost.
Južni Sudan je v prehodnem obdobju, saj bi se do 9. julija, dneva, ko bo uradno postal neodvisen, lahko še marsikaj zgodilo. Državi morata rešiti mnogo vprašanj. Najnujnejše vprašanje, ki ga je treba rešiti, je vprašanje mej. Status pokrajine Abyei ostaja nejasen. Da bi preprečili morebitne spore, je treba najti rešitev.
Potem je tu vprašanje tako imenovanih povratnikov. Kakšen sprejem bodo ti ljudje doživeli? Ali bo tej mladi državi uspelo vključiti tako veliko ljudi v tako kratkem času? Treba je vzpostaviti stabilne institucije - sodstvo, policijo, vojsko in celoten upravni sistem -, da bi tem posameznikom zagotovili državljanstvo, možnost zaposlitve in dostojne življenjske pogoje.
A referendum predstavlja velik izziv tudi za sever: oblasti se bodo morale prilagoditi novim političnim razmeram. Ta konec tedna je že prišlo do demonstracij. Bo vlada spodbujala politično, etnično, kulturno in versko raznolikost? Nekaj je gotovo: ponavljanja preteklih napak si ne moremo privoščiti.
Za obe državi leži ključ do uspeha v zagotavljanju pluralističnega političnega prizorišča z etnično in versko raznolikostjo v skladu s prevladujočimi načeli pravne države. Šele takrat bosta ti državi predstavljali resnično demokracijo.
Rada bi dodala še nekaj. Gospodarska, družbena in politična soodvisnost bi morala spodbuditi oblasti v obeh državah, da vzpostavijo neprekinjen dialog in sodelovanje. Evropska unija pa bo z zagotavljanjem pravih razvojnih projektov ključna partnerica v prihodnosti obeh držav.
Véronique De Keyser
v imenu skupine S&D. - (FR) Gospa predsednica, če se navežem na razprave o Tuniziji, Egiptu in drugih državah, ki trenutno pozivajo k svobodi, bi rada povedala, da je bila izkušnja z našo misijo za opazovanje referenduma v Južnem Sudanu čudovita in zgledna. Referendum je bil zgleden, ker je bil uspešen kljub vsem mračnim napovedim. Izkušnja z referendumom je bila obenem čudovita, ker je bilo očitno, da so prebivalci Južnega Sudana glasovali s solzami v očeh - po tako dolgem čakanju na ta trenutek (v nekaterih primerih več ko 50 let), po preživetju državljanske vojne - in so miren prehod sprejeli z nepopisnim veseljem.
Res je, da bodo prihodnji meseci težki, vendar moramo to prelomnico proslaviti. Moram reči, da je bila misija, v kateri sem sodelovala, glede na instrumente Evropske unije in moje kritike drugih misij za opazovanje volitev, ki se niso uspešno zaključile, pravi blagoslov.
Južni Sudan bo 9. julija postal štiriinpetdeseta država v Afriki. Trenutno se srečuje s številnimi izzivi, kot je izpostavila baronica Ashton.
Prvič, tu je nafta v pokrajini Abyei, ki leži na meji med severom in jugom, vendar nima jasno določenih mej, in ki ni imela svojega referenduma. Za Abyei je treba najti rešitev, vendar zaenkrat vprašanje ostaja nerešeno. Med referendumom je na tem območju prišlo do nasilja, kot se je zgodilo tudi v primeru države Unity in Južnega Kordofana. Zaradi te regije bi lahko prišlo do destabilizacije celotne države.
Potem je tu vprašanje, na katerega sta opozorili Marija Nedelčeva - želela bi se ji zahvaliti za njeno sodelovanje v misiji za opazovanje - in baronica Ashton: državljanstvo. Na jug je pobegnilo več deset, celo sto tisoč prebivalcev Južnega Sudana, ki so živeli in delali na severu in so v nekaterih primeri celo lastniki nepremičnin. Zdaj jih bo verjetno treba ponovno vključiti v južno gospodarstvo. Severu ne zaupajo, ne vedo, ali bodo svoje službe lahko obdržali - skoraj zagotovo ne, če so ta delovna mesta v javnem sektorju -, kar je resen problem.
Nazadnje pa je tu problem Mednarodnega kazenskega sodišča. Salva Kiir, predsednik Južnega Sudana, se bo zavzemal za sodelovanje s severom, če ta prizna izid referenduma. Predsednika al Baširja mu je že uspelo prepričati, da obišče jug, in ga uradno sprejel v Jubi. To je bilo neverjetno in predstavlja spravo in novo obdobje. Salva Kiir nam je povedal, da bi moral v primeru podpisa Rimskega statuta predsednika al Baširja ob njegovem naslednjem obisku odvzeti prostost. Sprašuje se, ali bi pod takimi pogoji sploh lahko sodelovali in kako bi lahko dosegli tako opevano spravo med severom in jugom. "Tega od nas ne zahtevajte," vztraja. Seveda smo zavezani Mednarodnemu kazenskemu sodišču, vendar se obenem zavedamo, da je sodelovanje med severom in jugom ključnega pomena za mir.
Bojim se torej, da je treba rešiti še veliko problemov. Kot sem dejala, je bila izkušnja z misijo čudovita, a Sudan do 9. julija ostaja ena država.
Charles Goerens
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, že več kot dvajset let vemo, da prebivalstvo Južnega Sudana ne želi šeriatskega prava, ki ga narekuje Kartum. Od tod tudi državljanska vojna, ki je vzela življenja več kot dveh milijonov ljudi. Celoviti mirovni sporazum, podpisan leta 2005, je naredil konec tej vojni.
Prejšnji teden je bila volja prebivalcev Južnega Sudana uradno izražena: neodvisnost, odcepitev od severa. A želja ni dovolj: država mora z neodvisnostjo obenem znati upravljati iz dneva v dan.
Nova država še nima uradne meje s severom. Ne vemo niti, kako bo razdeljen dobiček od črpanja nafte. S severa na jug se še vedno seli več tisoč ljudi. Glede na omejena sredstva v Južnem Sudanu po eni strani in neverjetno nizko stopnjo izobrazbe po drugi strani so možnosti za razvoj zaenkrat še precej nejasne. Pravzaprav bo to novo državo treba ustanoviti iz nič.
Čeprav je ustanovitev nove države predvsem v rokah prebivalcev Južnega Sudana, bo neodvisnost prinesla nekaj bistvenih sprememb. Odslej bo vsak spor med jugom in severom mednarodno vprašanje in ne notranji problem, kot je bilo v preteklosti. Za Varnostni svet ZN se bodo torej pravila spremenila.
Nujno potrebujemo jasno strategijo, s katero bi opredelili glavne politične in gospodarske prednostne naloge, ki bodo prebivalce Južnega Sudana rešile skrajne revščine. Ob spoštovanju pravice vseh narodov do samoodločbe mora Evropska unija kot priznana glavna donatorka izpolniti pričakovanja tamkajšnjih ljudi. Evropska unija pa bi prav tako morala prevzeti vlogo voditeljice vseh tistih, ki bodo partnersko sodelovali z novo državo v herkulski nalogi reformiranja tega dela Afrike.
Judith Sargentini
v imenu skupine Verts/ALE. - (NL) Gospod predsednik, priča smo rojstvu nove države. To me zelo veseli, a sem obenem tudi zaskrbljena. Navsezadnje je Južni Sudan ena izmed najrevnejših afriških držav. Je tudi država, ki ima na svojem ozemlju velike zaloge nafte. Poleg tega je država, v katero se vrača veliko ljudi, beguncev brez domovanj, brez hrane in brez zaposlitve. To je recept za katastrofo in lahko vodi celo v oborožene spopade.
Če tisti, ki nadzirajo naftne vire v Južnem Sudanu in pristanišča na severnem delu države, preko katerih je treba to nafto izvažati iz države, ne dosežejo dogovora, lahko dejansko izbruhne mednarodni spor, kot je rekel moj kolega poslanec, gospod Goerens. Kaj lahko torej ukrenemo?
Evropa mora tam vzpostaviti in vzdrževati svojo navzočnost. Zakaj ne bi v Južni Sudan odposlali misije EUPOL, da bi pomagali vzpostaviti pravno državo in tej državi ponudili svežo, novo priložnost in, kdo ve, morda lahko ta država postane celo zgled preostalemu delu Afrike. Močno upam, da bo tako tudi v resnici.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, nikoli nisem dvomil, da je razcepitev Sudana edini način za zagotovitev miru, pravice in razvoja za Južni Sudan. Zato sem navdušen, da so ljudje na jugu tako zelo odločno glasovali za suvereno, neodvisno prihodnost.
Dejstvo, da je več kot 99 % volivcev podprlo odcepitev, je ostra obsodba Kartuma in desetletij prizadevanj predsednika Baširja, da bi zavladal krščanskemu in animističnemu jugu ter ga podredil strogemu islamizmu in šeriatskemu pravu.
Južni Sudan bi moral zdaj biti najpomembnejša razvojna prednostna naloga EU. Z referendumom procesa ni konec, temveč se ta šele začenja. Južni Sudan mora biti prepričan v neomajno in trdno zavezanost EU, in visoko predstavnico med drugim pozivam, naj zagotovi takojšnji prenos vseh sredstev ERS v novo državo, še preden ratificirajo sporazum iz Cotonouja.
Obenem pozivam vseh 27 držav članic EU, naj takoj 9. julija priznajo to novo afriško državo, kot je določeno v celovitem mirovnem sporazumu. Brez tega bo ves napredek, ki ga je Južni Sudan dosegel v zadnjih letih, zaman. Ponovna vojna bi imela nepredstavljive posledice za celotno Afriko.
Nazadnje, upam, da se izvajajo ukrepi za zagotovitev ustreznega osebja in zadostnih finančnih sredstev, dodeljenih delegaciji EU v Jubi.
Obenem sem prepričan, da bo visoka predstavnica kmalu obiskala Južni Sudan. Poleg tega sem navdušen, zlasti kot britanski državljan, da je nova vlada v Jubi zavezana priznanju neodvisnosti republike Somaliland - nekdanjega britanskega protektorata Somaliland - in prepričan sem tudi, da bodo temu sledile številne druge afriške in evropske države.
Pozdravil bi tudi dr. Francisa G. Nazaria na galeriji, ki je vodja misije Južnega Sudana v EU in bo kmalu postal njen veleposlanik. Morda bi lahko vstali, dr. Nazario in delegacija Južnega Sudana, ki prav tako sedi tam zgoraj.
(Aplavz za dr. Nazaria in delegacijo Južnega Sudana)
Sabine Lösing
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, ali se bo položaj za prebivalce Južnega Sudana zdaj izboljšal ali pa je delitev bolj v interesu zahoda, da bi tako pridobili nadzor nad zalogami nafte? V vsakem primeru so pred Sudanom velikanski izzivi. Ker nima funkcionalne infrastrukture in je zdaj v katastrofalnem gospodarskem položaju, bosta civilna in humanitarna pomoč še dolgo časa potrebna.
Nevarnost nasilnih spopadov žal verjetno še ni povsem odpravljena. Vendar strokovnjaki menijo, da tega z vojaškimi sredstvi ni mogoče razrešiti. Nasprotno, osredotočanje na vojaška sredstva ovira pot do dokončne rešitve sporov. Zagotavljanje potrebne civilne pomoči je učinkovitejše, kadar vojska ni vpletena. Prenos civilnih nalog v roke vojaških sil ovira trajnostni razvoj civilnih struktur.
Primer tega je Darfur. Ogromen vojaški sistem je zdaj prevzel naloge tamkajšnjih humanitarnih in razvojnih organizacij, kar te organizacije ostro kritizirajo. Zahtevamo, da so v ospredju zgolj civilno obvladovanje sporov in ukrepi pomoči, z drugimi besedami, da se zmanjša prisotnost misij ZN in poveča število civilnih delov ter da ne pride do morebitnega vpoklica bojnih skupin EU. Poleg tega z vidika razvoja pozivamo k odpisu dolga Sudanu.
Bastiaan Belder
v imenu skupine EFD. - (NL) Gospod predsednik, vse kaže, da bo izid referenduma 9. januarja v Južnem Sudanu tako rekoč soglasna podpora neodvisnosti. To je povsem razumljivo ali upravičeno in prav zares vredno odobravanja.
Navsezadnje je Južni Sudan šele pred kratkim za sabo pustil 23 let trajajočo državljansko vojno z arabskim severom, v kateri je bilo ubitih 2,5 milijona in pregnanih več kot 4 milijone ljudi. Da sploh ne omenjamo suženjstva na severu, v katerega je bilo prisiljenih morda več sto tisoč žensk in otrok iz Južnega Sudana. Ob upoštevanju tega zgodovinskega ozadja je seveda samoumevno, da bo nastajajoči najmlajši državi pri vzpostavljanju institucij prišla prav kakršna koli mednarodna pomoč.
Za tovrsten proces pa je vsekakor potrebna tudi zanesljiva policija. Ravno prejšnji teden sem dobil nekaj zaskrbljujočih poročil v zvezi s tem, in sicer poročil o resnih zlorabah na novi policijski akademiji v Rajafu. Zato bi pozval k pozornosti Evrope in prizadevanjem, da bi se temu posvetili, obenem pa pomagali pri reševanju vseh nujnih notranjih vprašanj, s katerimi se bo moral spopasti Južni Sudan.
Martin Ehrenhauser
(DE) Gospod predsednik, s potovanja v Sudan sem prinesel dvoje: prvič, vero v sposobnost Južnega Sudana za preživetje, in drugič, dejstvo, da nam ne preostane nič drugega kot verjeti v sposobnost Južnega Sudana za preživetje. Vendar je tako kot pri majhnemu otroku to mlado državo treba podpirati, dokler ne bo lahko samostojna. To je preprosto tisto, kar se pričakuje od mednarodne skupnosti.
Rad bi se dotaknil dveh zadev. Prvič, odpis dolga. Kot avstrijskega poslanca Evropskega parlamenta me to še posebno zadeva, saj je Avstrija največja upnica v Pariškem klubu. Menim, da moramo biti za zgled, in čeprav je to naloga za države članice, je odlično usklajevanje držav članic pod nadzorom Evropske unije kljub temu zelo pomembno.
Druga zadeva, ki bi jo rad na tem mestu omenil, je slepa ulica, v kateri smo se znašli: po eni strani je tu nalog za prijetje Mednarodnega kazenskega sodišča, po drugi strani pa tudi pripravljenost in potreba po izplačilu sredstev iz 10. evropskega razvojnega sklada. Menim, da potrebujemo naglo, a zelo pragmatično rešitev.
Filip Kaczmarek
(PL) Gospod predsednik, zelo smo zadovoljni, da je referendum v Južnem Sudanu potekal tako mirno. Naši opazovalci so to, kar so videli med misijo za opazovanje, družno pohvalili. Z vidika standardov, ki jih spodbujamo, so pozitivno ocenili tudi sam referendum. Referendum je bil verodostojen in dobro organiziran, volivcem pa je dal priložnost za to, da se slišijo njihova mnenja. Pomen, ki so ga državljani Južnega Sudana pripisali temu referendumu, je bil očiten, saj je bila četrti dan udeležba že 60 %. To jasno priča o izredni odločenosti ljudi, da bi uveljavili samoodločbo.
Predsednik Bašir je bil pogosto deležen kritik s strani tega parlamenta, a tokrat bi ga morali pohvaliti za izjavo, ki jo je podal 24. januarja v Jubi in ki jo je omenila gospa Ashton. Naznanil je, da bo priznal kakršno koli odločitev, sprejeto na podlagi referenduma, čeprav bi pomenila odcepitev Južnega Sudana, in vse kaže, da so prebivalci regije svoje želje zelo jasno izrazili. Rad bi ponovil želje in upe, ki so jih izrazili drugi, da bi v primeru dejanske razdelitve Sudana v dve državi slednji živeli v sožitju.
Zdaj je pomembno, da mirno vzdušje, ki je vladalo v času referenduma, nasledi mirno obdobje, v katerem bodo lahko razglašeni rezultati in v katerem se bosta državi lahko preoblikovali. Številne opazovalce skrbi, da bi trenutni val nemirov in zahtev po demokraciji v številnih državah, vključno s Sudanom, postal izgovor za zaustavitev mirovnega procesa in onemogočil uresničevanje velikopoteznih načrtov. Po drugi strani pa so ponekod obeti pozitivni, na primer v Afriški uniji, za katero je znano, da je pripravljena priznati neodvisnost nove afriške države. Poleg tega se moramo zavedati, da se z referendumom stvar še ni zaključila in da bi resnični uspeh prinesla uresničitev želj sudanskih prebivalcev. Kot vemo, se bodo njihove želje morda uresničile 9. julija 2011, ko bo razglašena neodvisnost Sudana, in šele takrat bomo lahko proslavili konec tega krvavega in dolgoletnega spora.
Corina Creţu
(RO) Gospod predsednik, po štirih desetletjih državljanske vojne, ki je terjala več kot 2 milijona življenj in z domov pregnala 4 milijone ljudi, je odcepitev Južnega Sudana odgovor na etnično in versko nestrpnost, ki sledi poročilu iz leta 2005 in referendumu, izvedenem pred mesecem dni. Vpleteni strani se strinjata glede delitve in trdno sem prepričana, da bo to pospešilo in omogočilo sprejetje Južnega Sudana v mednarodno skupnost. Vendar pa kljub temu obstaja nevarnost verižnega učinka, saj je območje travmatizirano zaradi vojn, ki jih je povzročila dediščina umetno zarisanih mej iz kolonialnih časov. Zato je šest mesecev trajajoče obdobje prehoda do dokončne ločitve ključno za oblikovanje nadaljnje poti nove države.
Po eni strani se srečuje z vojaškimi in strateškimi izzivi, s ponovnim izbruhom nasilja med nekdanjimi vojaškimi voditelji separatističnega gibanja, z vmešavanjem nekaterih milic, s privatizacijo notranje varnosti, z incidenti na meji z muslimanskim Sudanom in z vprašanjem delitve naftnih prihodkov s slednjim. Po drugi strani pa gre za velik humanitarni problem in menim, da se mora Evropska unija tukaj močno vključiti. V nasprotnem primeru nas čaka katastrofa, ki lahko nestabilnost tega območja še poveča. V Sudanu eden od desetih otrok umre v prvem letu svojega življenja, eden od sedmih pa umre pred petim letom starosti. Dostop do virov pitne vode in zdravstvene oskrbe je omejen, štiri petine prebivalstva pa je nepismenega. Polovica prebivalcev na jugu je starih manj kot 18 let in če ubežijo visoki smrtnosti otrok, so zaradi revščine in pomanjkanja priložnosti v nevarnosti, da končajo kot topovska hrana v spopadih, ki lahko spodkopljejo neodvisnost nove države.
Upam, da bo Evropska unija upoštevala zapletenost tega vprašanja.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, veseli me, da je bila prebivalcem Južnega Sudana dana priložnost za svobodno odločanje o njihovi prihodnosti. Ponosna sem, da lahko povem, da je bil končni nesporni izid dosežen s pomočjo močne podpore s strani mednarodne skupnosti in Evropske unije.
Približujemo se zgodovinsko pomembni prelomnici: vzpostavitvi trajnega miru in nove države na območju, ki ima za sabo skoraj 40 let državljanske vojne v skupno 55 letih neodvisnosti. S tem je napočilo novo obdobje, obdobje pogajanj med severom in jugom glede vprašanj, ki jih je treba rešiti za izvedbo celovitega mirovnega sporazuma iz leta 2005: državljanstvo, določitev mej, odločitev, ali bo pokrajina Abyei del severa ali juga, delitev naftnih virov in vprašanje dolgov.
Evropska unija bo seveda morala podpreti ta politični proces in razvoj nove države. Mednarodna skupnost in Evropska unija ne smeta pozabiti na severni Sudana, kot tudi ne smemo pozabiti na Darfur, kjer spor še zdaleč ni razrešen in kjer se je nasilje v zadnjih 12 mesecih znatno povečalo, pri čemer je bilo več kot 270 tisoč prebivalcev prisiljenih zapustiti svoje domove, več kot tri milijone pa jih še vedno živi v taboriščih.
Oriol Junqueras Vies
(ES) Gospod predsednik, osnovno načelo Evropske unije je demokracija in glede na to, da je velika večina prebivalcev Južnega Sudana demokratično glasovala za neodvisnost, mora Evropska unija podpreti takojšnjo ustanovitev nove države. To moramo med drugim storiti tudi zato, ker je demokracija temelj stabilnosti, varnosti in blaginje v Afriki in tudi v Sredozemlju. Prav tako bi rad poudaril mednarodni pomen, ki ga pravica do samoodločbe pridobiva kot orodje v mednarodnih odnosih: temu smo bili priča v primeru Kosova in temu smo zdaj priča v primeru Južnega Sudana.
Mednarodno kazensko sodišče je odločilo, da so demokratična prizadevanja za neodvisnost z vidika mednarodnega prava povsem zakonita. Vzpostavitev mej se vrača tja, kjer bi morala biti: k demokraciji. Zato mora biti Evropska unija, da bi okrepila samo sebe, pripravljena priznati pravico do samoodločbe tudi kateremu koli območju evropskih držav - kot na primer Kataloniji, Škotski in Flandriji -, ki bi se demokratično odločilo za neodvisnost.
Peter van Dalen
(NL) Gospod predsednik, živimo v apokaliptičnih časih. Vse od Mavretanije do Omana so ljudje negotovi. Po vsem svetu tisoči umirajo v naravnih katastrofah. V Ameriki in Evropi se ves čas vse bolj divje vrtimo v plesu okoli zlatih telet, evra in dolarja. Kristjani so preganjani v številnih državah.
Nihče ne ve, kdaj bo konec sveta, a kot nam narekuje Sveto pismo, moramo biti pozorni in pripravljeni na to.
Vendar smo sredi tega globalnega kaosa priča čudovitemu dogodku: rojstvu Južnega Sudana. Po dolgih letih zatiranja in vojne se prebivalci Južnega Sudana izvijajo iz primeža suženjstva. Prebivalci Južnega Sudana se osvobajajo iz hiše sužnosti, ki jo vodi mednarodno iskan zločinec Omar al Bašir. To je razlog za veliko hvaležnost in veselje.
Ob tem dogodku toplo čestitam prijateljem iz Južnega Sudana, ki so danes z nami. Molim, da bo nova država modra, tako da bosta v njej lahko vladala zakon in pravičnost. Naj bo to država, v kateri se srečujeta milost in vera. Naj bo to država, v kateri se prepletata mir in pravičnost.
Komisijo, ki jo tu predstavlja gospod Barnier, bi rad izrecno prosil, da takoj, torej čim prej prizna novo državo Južni Sudan. Priznanje pospremite tudi z ukrepi. Južni Sudan podpirajte, kjer koli je mogoče. Ta država naj bo prednostna naloga vaše zunanje politike. Veselim se že vašega posebnega odziva na mojo prošnjo.
Gay Mitchell
Gospod predsednik, to je priložnost za prebivalce severnega in južnega dela Sudana, da se osredotočijo na gospodarsko rast in bogastvo, ki jim ga lahko prinesejo naftni viri, uporabijo za to, da nahranijo in izobrazijo prebivalstvo, vendar pa jim moramo pri tem pomagati, in to nemudoma.
Trenutno 80 % prebivalcev Južnega Sudana nima dostopa do sanitarij. Eden od desetih otrok umre pred svojim prvim rojstnim dnevom. V najrevnejših predelih na jugu osnovno šolo dokonča manj kot en odstotek otrok. Sudan vsako leto izvozi za milijarde dolarjev nafte. Če bi severu in jugu uspelo najti diplomatsko in mirno rešitev - in jo tudi lahko -, potem bi lahko obe državi bogate naravne vire uporabili za to, da se z nekaj prijateljske pomoči rešita grozovite revščine - revščine, ki pesti celotno deželo.
Prihodnost obeh vlad bo seveda odvisna od vprašanj, kot so razmejitev meje, delitev naftnih prihodkov in status sporne pokrajine Abyei, z nafto bogatega območja na meji med severom in jugom. Visoko predstavnico in Komisijo pozivam k spodbujanju hitrih diplomatskih pogajanj med severom in jugom, da bi se v čim krajšem možnem času rešila preostala vprašanja in, kar je najpomembneje, pozivam jo k temu, da ta točka ostane prednostna naloga Evropske unije.
Veselim se, da bomo poslance obeh strani, ki bodo po lastni zaslugi zastopali svojo državo, lahko že kmalu pozdravili na prihodnjem zasedanju skupne parlamentarne skupščine držav AKP s tem parlamentom. To bo pomenilo, da sta državi vzpostavili suverenost. Menim, da je to nekaj, kar bi morali čim prej pričeti spodbujati.
Guido Milana
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne želim pokvariti veselega razpoloženja.
Res je, da se bližamo koncu obdobja, ki se je začelo leta 2005 in v katerem je diplomacija pripomogla, da so se dogodki odvili na najboljši možen način. Vendar še vedno obstajajo številni nerešeni problemi. To je mlada država in bo mlada tudi po odcepitvi. To je država, ki mora vzpostaviti meje, se lotiti vprašanja sporov v pokrajini Abyei, o katerem smo že večkrat slišali, vprašanja naftovoda, ki je najpomembnejša stvar v državi, in tudi mednarodnega sistema pomoči.
Zato bi želel komisarja opozoriti na nekaj povsem preprostega. Poskrbeti moramo za dve ali tri zadeve. Osnovati moramo strategijo za Južni Sudan in priznati to novo državo že 7. februarja, ne da bi čakali na 9. julij, ko bodo rezultati volitev uradni. Prav tako moramo nemudoma vključiti našo mednarodno službo in v Južnem Sudanu vzpostaviti delegacijo.
Proces lahko podpremo le na ta način; le tako lahko s pomočjo premišljene, strateške diplomacije pomagamo novi državi na poti k demokraciji. Opozoril bi, da mora ta država najprej sestaviti ustavo in da ji je Evropa pri tem lahko v veliko pomoč.
Niccolò Rinaldi
(IT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, v Evropskem parlamentu sem pričel delati leta 1991 kot politični svetovalec in že takrat je šlo pri sporu med severom in jugom Sudana za ponavljajočo se krizo. Po 20 letih pa se končno zdi, da smo zagledali soj luči na koncu dolgega, napornega tunela.
Kot so izpostavili že gospod Milana in drugi, je treba še marsikaj postoriti, a mnogi od nas smo se pripravljali na najhujše in pričakovali ponoven izbruh državljanske vojne. Zato za začetni izid referenduma čestitam tako severnemu kot južnemu delu države. Zdaj šteje vsak dan do razglasitve neodvisnosti. Nihče si ne sme privoščiti niti enega samega napačnega koraka, ne v Kartumu, ne v Jubi, ne v Bruslju ali Afriški uniji v Adis Abebi. Ideja o vzpostavitvi delegacije EU s posebnim statusom vse do razglasitve neodvisnosti je tako vsekakor dobrodošla. Sudan je tik pred tem, da nam, mednarodni skupnosti, ponudi čudovit nauk o cinizmu in o krizah, ki jih, predvsem zaradi lastnega občutka nemoči, pogosto smatramo za nerešljive.
Frank Engel
. - (FR) Gospod predsednik, pozdravljam prihodnjo neodvisnost Južnega Sudana in prebivalcem Južnega Sudana čestitam, da so jo dosegli.
Kot je pravkar povedal naš kolega poslanec gospod Goerens, ki me je ob tej priliki prijazno nagovoril, ima človek pravico, da odkloni življenje pod šeriatskim pravom. To je pravica, ki jo moramo spoštovati. Vendar moram poleg tega izpostaviti, da imajo v nekaterih državah ljudje to srečo, da lahko pridobijo pravico do te svoboščine. Nedaleč stran prebivalci republike Somaliland nimajo takšne priložnosti.
Poleg tega želim, da bi ponovno preučili našo politiko, ki do zdaj ni priznavala prizadevanj prebivalcev republike Somaliland, ki so v tej regiji zgradili svobodno in demokratično muslimansko državo, a jo vendarle obravnavamo, kot da ne obstaja.
Gospod predsednik, v zvezi z Južnim Sudanom pa bi rad spregovoril tudi o statusu države. Južni Sudan je še vedno najrevnejša država v Afriki kljub dejstvu, da je imel v zadnjih petih letih dostop do polovice naftnih virov celotnega Sudana. Opaziti je očitno nerazvitost, ki jo lahko v veliki meri pripišemo dosedanjemu zapostavljanju in nadzoru s strani Kartuma.
Vendar bi si od zdaj naprej želel, da Evropska unija vztraja pri potrebi po upravljanju in razvoju ter Južnega Sudana ne pomaga zgolj financirati zaradi nerazvitosti, do katere lahko verjetno pride tudi v prihodnosti.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Gospod predsednik, na današnji razpravi se moramo upreti skušnjavi prekomernega optimizma. Napovedi dogodkov v Sudanu niso nič drugega kot gledanje v kristalno kroglo. Kljub vsem upom, ki jih zbuja nedavni referendum, ne bi smeli domnevati, da je ta zadeva že rešena. Daleč od tega smo in nihče še ne ve, ali bo država razdeljena glede na želje tistih, ki živijo na jugu.
Naslednja točka je dejstvo, da južni del zdaj združuje njegov odpor do muslimanskega severa. Ko bo to čustvo minilo in ko bo čas za izgradnjo državnih institucij, bo ravnotežje med tremi kulturno in jezikovno različnimi plemeni hitro jasno. To vprašanje bo zelo pomembno in zdaj mu moramo posvetiti pozornost.
Naslednje vprašanje, ki si ga moramo postaviti in za katerega moramo najti odgovor, je: zakaj zdaj upamo na miren konec spora, ki je trajal pol stoletja? Odgovor je jasen: surova nafta. Tako tuji koncerni, brez katerih ne bi bilo mogoče pridobivati nafte v tako revni državi, in tudi predstavniki obeh delov države, so zavohali naftne dolarje.
Upajmo, da nas pohlep ne bo zaslepil in da naša želja pomagati ne bo zagotovila le financiranja ukrepov za izgradnjo države, ampak nam bo omogočila tudi izdelavo programov, ki bodo koristili družbi.
Anna Záborská
- (SK) Gospod predsednik, pred referendumom nas je zelo skrbel nemir, ki ga je spremljal, in vesela sem, da je referendum potekal mirno in da je bil veljaven. Vendar pa je nujno zagotoviti, kakor je povedala baronica Ashton, da bomo imeli ustrezen dodatni referendum v pokrajini Abyei, pa tudi v regiji, kjer se nahaja nafta. Tudi na tem dodatnem glasovanju bo potrebna misija Evropskega parlamenta za opazovanje.
Tudi, ko bo razglašena neodvisnost Južnega Sudana, bo ta ostal ena najrevnejših držav na svetu. V tej regiji dela mnogo slovaških nevladnih organizacij in zanje je pomembno, da imajo prave razmere za delo. Rada bi tudi poudarila vlogo lokalne cerkve in cerkvenih organizacij, saj si tudi one zaslužijo našo podporo. Postavile so mnogo šol in zdravstvenih objektov, ki jih vodijo, in v tej regiji so zelo spoštovane.
Za konec bi rada povedala, da po razpadu Sudana ne smemo pozabiti na manjšino prebivalcev Južnega Sudana, ki so pobegnili na sever zaradi preganjanja in tam živijo že več let. Če severni Sudan ne bo priznal dvojnega državljanstva, kakor je obljubil predsednik al Bašir, bo veljalo šeriatsko pravo in lahko postanejo drugorazredni državljani.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Gospod predsednik, razpravljamo o zgodbi uspeha: dejstvo je, da je Sudanu po več letih sporov uspelo mirno in demokratično priti skozi zapleten postopek odcepitve v skladu z merili, določenimi v mednarodnem pravu: pravico do samoodločbe vsakega prebivalstva, ki je podvrženo tuji, kolonialni ali rasistični nadvladi, in pravico vsakega prebivalstva, ki se strinja z odcepitvijo v okviru resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov ali sporazuma med podpisnicama.
To je bil uspeh tudi za Evropsko unijo, ki je podprla in nadzirala volilni postopek, kakor bo kmalu storila v Čadu in Ugandi. Upajmo, da bo Evropska unija prevzela vodilno vlogo v mednarodni skupnosti in podprla državo, ki bo nastala kot posledica referenduma v Južnem Sudanu, da bi rešila vse nerešene probleme, ki so bili tu omenjeni, od povratnikov do naravnih virov. Upajmo, da bo Evropska unija zagotovila vso svojo podporo.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Gospod predsednik, rada bi izrazila spoštovanje izidu referenduma v Južnem Sudanu. Zaradi demokratičnega procesa je zapletena družba z etničnimi in verskimi razlikami in z resnimi gospodarskimi spori končala spor, zaradi katerega je bilo izgubljenih dva milijona življenj. Zato bi rada čestitala glavnim akterjem v tem postopku in dala priznanje vlogi Združenih narodov, ki so izpolnili svojo misijo vzdrževanja miru. Dalje, želela bi, da se pri drugih sporih ravna po tem zgledu, in upam, da bodo tu nekatere države izgubile svoj strah pred načeli, kot sta človekova pravica do izbire in uveljavljanje pravice do samoodločbe.
Ambicioznost, svojeglavost in neuspeh pri priznavanju manjšin in njihovih pravic ter neuspeh pri sprejemanju pluralnosti so vzroki za mnoge napetosti. Dialog in politika služita za reševanje teh napetosti. Pravočasno zatekanje k dialogu in politiki preprečuje spore, a z zanikanjem tega, kaj se dogaja, in s poskušanjem premagovanja teh sporov, ne da bi povedali resnico, smo na gotovi poti, da bomo na koncu polni obžalovanja.
Charalampos Angourakis
(EL) Gospa predsednica, žal se ne strinjam z velikim optimizmom, ki ga je izrazila večina govornikov v Parlamentu. Najprej zato, ker se moramo vprašati, zakaj je zlasti Južni Sudan "tako zlahka" dosegel neodvisnost v času, ko je režim v Zahodni Sahari takšen, kot ga poznamo in ni priznal njegove pravice do neodvisnosti. Zame in za Grško komunistično stranko je odgovor zelo preprost. Južni Sudan je imel to srečo, da ima nafto.
Upamo, da ta nafta ne bo na koncu prekletstvo za prebivalce Južnega Sudana, kakor je bila za Iračane in za druge narode. Še vedno obstajajo resni nerešeni problemi. Žal verjamemo, da se bo tekmovalnost med glavnimi silami za to območje povečala in pozivamo delavce Južnega Sudana, naj se ne vdajo strategiji "deli in vladaj" in naj se združijo z delavci severnega Sudana in ustvarijo drugačne obete za njihovo državo.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, na zadnjem referendumu v Južnem Sudanu so se ljudje odločili, da bi morale stare samovoljne kolonialne meje pasti. Julija je bila uradno ustanovljena 193. država na svetu. Za neodvisno državo je glasovalo 3,8 milijona ljudi in le 45 tisoč ljudi je glasovalo za to, da stvari ostanejo, kakršne so bile: to predstavlja veliko večino, ki uporablja pravico do samoodločbe, in je razlog za veliko veselje.
Vendar pa samo razdelitev ne bo ustvarila stabilnosti v državi. Sudan je še vedno težaven in na severu je splošno prisoten radikalni islamizem. Poleg drugih ukrepov je zato pomembno, da se razvijejo upravne strukture, ker je treba novo mejo vzdrževati in tudi nadzirati.
Za to je potrebna učinkovita varnostna politika v celotni regiji - v Somaliji, Sudanu in Južnem Sudanu. Visoka predstavnica EU je pozvana skupaj z mednarodnimi akterji, naj spodbuja varnost in stabilnost v tej regiji in predvsem naj se bori proti skrajnim strujam ter pogumno podpira Južni Sudan.
Seán Kelly
Gospod, končno imamo med vsem slabim dobro novico. Dobro novico, za katero sem ponosen, da je Evropska unija v njej igrala zelo pomembno vlogo - pohvale baronici Ashton in njenim kolegom in tudi poslancem Parlamenta, ki so nadzirali referendum.
Seveda se zdaj začenja pravo delo pri prehodu v svobodo in nacionalnost za Južni Sudan. To je zelo težko in svetovna zgodovina je pokazala, da je pogosto pripeljalo do državljanske vojne.
Vendar pa lahko Evropska unija igra ključno vlogo pri zagotavljanju, da bo prišlo do prehoda, tako da bodo lahko imeli prebivalci Južnega Sudana osnovne človekove pravice, ki jih je omenil gospod Mitchell, kot so izobraževanje in sanitarije.
Mislim, da bosta zlasti meja in delitev naftnih virov ključni vprašanji. Slavni irski junak Michael Collins je nekoč dejal, da pomeni mejno ozemlje težave in da bo vedno tako.
Evropska unija, ki se obravnava kot neodvisna in objektivna, lahko igra ključno vlogo pri uresničevanju prehoda, ki je tako nujno potreben. Najlepša hvala. Sudancem želimo vso srečo.
Michel Barnier
Gospod predsednik, baronica Ashton me je prosila, naj poslušam vsakega od vas in pozorno sem prisluhnil. Rad bi se vam zahvalil za razumevanje, saj je morala baronica Ashton zapustiti dvorano zaradi nujnih razlogov po tem, ko je pojasnila svoje stališče v vlogi visoke predstavnice glede izredno občutljivega vprašanja Sudana.
V tem ogromnem predelu Afrike je jasno in, gospe in gospodje, vsi vaši govori so pokazali, da dogodki v neki državi lahko vplivajo na vse druge države v smislu razvoja, miru in stabilnosti. Zapomniti si moramo, da s Sudanom meji devet držav. Zato je to, kar se je zgodilo z referendumom, tako pomembno.
Gospa De Keyser, katere vlogo glavne opazovalke volitev bi rad priznal, je spomnila, tako kot je storila baronica Ashton, na uspeh tega referenduma - vzoren postopek in prehod, ki mora biti miren. Ker je to storila ona, bi se tudi jaz rad zahvalil poslancem Evropskega parlamenta in drugim za dobro sodelovanje, ki ga je pokazal ta postopek med evropskimi institucijami in zlasti Evropskim parlamentom.
Gospe in gospodje, več vas je govorilo o Darfurju. Sam nisem pozabil na čas v letu 2004, ob vrhuncu krize, ko sem kot takratni francoski minister za zunanje zadeve šel v Al Fašir globoko v notranjosti Darfurja, in kaj sem tam slišal in videl.
Zato sem vesel, da sem dobil to priložnost, da lahko podam pripombe glede teh razmer v imenu baronice Ashton. Temu posvečamo veliko pozornosti in seveda spremljamo razvoj z veliko zaskrbljenostjo glede tega, kaj se dogaja danes, obenem pa seveda obžalujemo številne kršitve človekovih pravic in ugrabitev osebja Združenih narodov. Zato pričakujemo, da se bodo vse strani lotile tega mirovnega procesa. Seveda moramo podpreti ta mirovni proces. To je cilj naših političnih ukrepov, vseh ukrepov, ki se izvajajo za ustvarjanje stabilnosti in še bolj izrecno seveda naše humanitarne pomoči.
Gospod predsednik, rad bi poudaril, da je od leta 2003 Evropska unija prispevala 776 milijonov EUR za humanitarno sodelovanje s Sudanom, zlasti z Darfurjem, ki to nujno potrebuje, in za Južni Sudan. Prav tako bi rad poudaril ali potrdil, da bo oddelek Komisije za humanitarno pomoč in civilno zaščito (ECHO) še naprej proaktiven in rad bi se zahvalil celotnemu osebju, ki je sodelovalo z oddelkom ECHO glede ponovnega vključevanja ljudi, ki so se s severa vračali v Južni Sudan v sodelovanju z Združenimi narodi.
Glede sodelovanja z Južnim Sudanom bo Evropska unija zagotovila več pomoči na tem izredno specifičnem območju, da bi spodbudila razvoj podeželja in zmogljivost kmetijske pridelave, ki jo ti ljudje tako nujno potrebujejo, da ne bodo vedno odvisni od uvoza, ki postaja dražji zaradi nestanovitnosti cen. Tisti, ki me poznajo, poznajo mojo neomajno zavezanost temu, danes v vlogi komisarja in prej na drugih položajih. Komisija je danes zjutraj veliko povedala o tem vprašanju v svojem sporočilu. Zato bo na pomembnih področjih razvoja podeželja, razvoja kmetijstva, osnovnih storitev, izobraževanja in zdravja Komisija še naprej povečevala svojo pomoč. Zdaj nameravamo ustvariti posebne sklade v višini približno 150 milijonov EUR za najbolj ranljive skupine prebivalcev v Sudanu in seveda v Južnem Sudanu.
To je tisto, kar sem hotel povedati. Zelo na kratko bi rad podal še tri pripombe. Glede vprašanja državljanstva, ki ga je izpostavilo več poslancev Parlamenta, bi rad povedal, da popolnoma podpiramo delo, ki ga opravlja skupina pod vodstvom predsednika Mbekija in ki pospešuje pogajanja glede prihodnjega državljanstva in drugih vprašanj, povezanih s tem resnim problemom državljanstva.
Glede mednarodnega sodišča bo Evropska unija še naprej brez vsakih pridržkov podpirala Mednarodno kazensko sodišče. Vedno znova smo pozivali vse oblasti, zlasti tiste v Sudanu, naj v celoti sodelujejo z Mednarodnim kazenskim sodiščem.
Gospod predsednik, rad bi povedal še zadnjo zadevo o temi, ki jo je izpostavilo več od vas, to je dolg. Rad bi vas spomnil na zadnje sklepe Sveta, ki so bili zelo jasni: Evropska unija bo tako kot drugi partnerji podprla odpis dolga za to državo z upoštevanjem napredka, ki ga pričakujemo in ki želimo, da spremlja ter politično in gospodarsko spodbuja zagotovitev stabilnosti države.
To so odgovori, ki sem jih želel podati v imenu baronice Ashton.
Predsednik
Razprava je končana.
Indrek Tarand
v pisni obliki. - Razmere v celotni severni Afriki so res nevarne, a hkrati obetavne. Zaradi regionalnih značilnosti se bo treba posebej osredotočiti na humanitarne in vojaške zmogljivosti, da bi zagotovili varnost in stabilnost. Vendar pa, glede na to, da smo videli, da EU Rusiji prodaja napredno vojaško opremo, kot so vojaške ladje Mistral, ali je kdo upošteval, da Rusija še ni šla skozi takšne demokratične revolucije?
Andreas Mölzer
Dejstvo, da je na referendumu Južni Sudan glasoval za delitev, je bilo pričakovano. Prav tako je bilo pričakovano, da to nikakor ne bi pomenilo konca problemov v regiji. Če nič drugega, je jug še vedno nestabilen in se mora najprej dokazati kot neodvisna država. Morda se bo to zgodilo pred načrtovanim datumom v juliju, ker izguba 25 % zemeljske površine in 20 % prebivalstva ne bo prizadela severnega Sudana niti približno tako hudo kot to, da se bo moral odreči znatnemu deležu prihodka od nafte. Zaradi tega mora EU novi državi pomagati ohraniti njeno neodvisnost in zaščititi njeno suverenost, ker lahko razvojna pomoč za Južni Sudan igra tudi pomembno vlogo glede prihodnje preskrbe z nafto v Evropi. Zato bi morala EU posnemati Kitajsko, zlasti glede na to, da Peking spretno povezuje razvojno pomoč s preskrbo surovin. Tako bosta imeli obe strani korist od kitajskega modela. Problema nezakonitih migracij v Evropo prav tako ne smemo spregledati. Zato je treba skleniti sporazum z vlado Južnega Sudana glede ponovnega sprejema njenih državljanov, ki so nezakonito vstopili v Evropsko unijo. Potem bomo morali pozorno spremljati, ali je Južni Sudan dejansko pripravljen izpolnjevati ta sporazum.
