Stanje glede mirovnega procesa na Bližnjem vzhodu (razprava)
Predsednik
Naslednja točka je izjava podpredsednice Komisije, visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, o stanju glede mirovnega procesa na Bližnjem vzhodu.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospod predsednik, hvaležna sem, da imamo danes priložnost razpravljati o mirovnem procesu na Bližnjem vzhodu in izjemno me zanimajo mnenja poslancev na to temo. Menim, da je napredek pri mirovnem procesu zelo nujen in pomemben.
Kot smo v tem parlamentu razpravljali prej, se naše južno sosedstvo in širši Bližnji vzhod hitro spreminjata. V Tuniziji in Egiptu je prišlo do zgodovinskih sprememb in v Libiji do nasilja, ki še traja, prav tako vemo, da se v Jemnu, Bahrajnu in drugod nadaljujejo protesti. Zaradi pretresov v regiji so nekateri rekli, da ni pravi čas za osredotočanje na zastali izraelsko-palestinski mirovni proces, vendar sama menim nasprotno. Zdaj je še pomembneje, da skušamo končati ta konflikt, kar bo ključni prispevek k mirni in stabilni regiji.
To je sporočilo, ki sem ga prenesla med svojimi obiski regije januarja in februarja in v razpravah s predsednikom Abasom in predsednikom vlade Netanjahujem: za večjo varnost obeh ljudstev je treba najti dogovor. Prav tako menim, da ima Evropska unija v tem procesu pomembno vlogo. Svet za zunanje zadeve je jasno opredelil svoje stališče, nazadnje decembra v naših sklepih Sveta.
Edina izvedljiva možnost je, da s pogajanji pridemo do rešitve glede vseh zadnjih statusnih vprašanj. Če naj bo pravi mir, je potrebna rešitev za status Jeruzalema kot prihodnjega glavnega mesta dveh držav, kjer bosta država Izrael in neodvisna, demokratična, sosedna in uspešna palestinska država živeli ena ob drugi v miru in varnosti. Stališče EU glede naselbin je jasno: naselbine so nezakonite, predstavljajo oviro k miru in grozijo, da bo rešitev dveh držav postala neizvedljiva.
5. februarja sem v Münchnu predsedovala srečanju četverice. EU je od tega srečanja pričakovala okrepljeno četverico in mislim, da smo to uspeli doseči. Skupaj z našimi partnerji iz OZN, ZDA in Rusije smo se dogovorili za ambiciozen načrt. Prejšnji teden so se odposlanci četverice v Bruslju pod predsedstvom Helge Schmid, politične direktorice in namestnice generalnega sekretarja Službe za zunanje zadeve, prvič srečali s palestinskimi pogajalci. Jutri se bodo odposlanci četverice prvič srečali z izraelskimi pogajalci.
Odposlanci se zdaj pripravljajo na naslednje pomembne sestanke, ko se bomo Ban Ki-moon, ruski zunanji minister Lavrov, sekretarka Clintonova in jaz ponovno srečali. Če pa bomo imeli rešitev z dvema državama, morata obe državi biti izvedljivi. Zaradi tega je pomembno, da je EU največja donatorka Palestincem. Ostajamo zavezani nadaljnji podpori njihovega načrta ustanovitve države in njegovega izvajanja, tako politično kot finančno.
V zvezi s tem smo že odobrili prvi sveženj 100 milijonov EUR od skupaj 300 milijonov, namenjenih za leto 2011. Sredstva za ustanavljanje institucij so bila povečana z namenom okrepitve palestinskih zmogljivosti na njihovi poti do države. To delo je bistveno za ustanovitev prihodnje palestinske države in za iskanje poti do rešitve z dvema državama.
Kot spoštovani poslanci vedo, sem dvakrat obiskala Gazo in po srečanjih s podjetji, civilno družbo in zlasti z mnogimi otroci smo predlagali celovit sveženj podpore, osredotočen na infrastrukturo, opremo in izobraževanje za prehod Kerem Šalom. Namen tega je zlasti podpora večjega pretoka blaga, saj bo izvoz spodbudil oživitev gospodarstva. Med obema obiskoma Gaze sem pozvala k večjim priložnostim, da ljudje tam razvijejo gospodarstvo in zagotovijo delovna mesta ter prihodnost svojim otrokom. Prav tako sem pozvala in še pozivam k izpustitvi Gilada Šalita.
13. aprila bom gostila začasni odbor za zvezo, ki ga vodi Norveška; razpravljamo o možnostih za donatorsko konferenco v juniju. Spoštovani poslanci vedo, da je 22. februarja v Pridružitvenem svetu potekala plodna izmenjava mnenj, ko smo razpravljali o bližnjevzhodnem mirovnem procesu ter drugih regionalnih vprašanjih, seveda zlasti o spremembah, ki se dogajajo v regiji. Razprave so vključevale naše dvostranske odnose in kako lahko nadaljujemo z boljšim sodelovanjem na sedanjem akcijskem načrtu in v okviru želje po rešitvi.
Prav tako pozdravljam pripravljenost Izraelcev, da se bodo jutri srečali z odposlanci četverice, vendar Izrael pozivam, da zdaj sprejme pozitivne ukrepe in najde rešitev ter spodbuja in podpre premike k neposrednim pogovorom. Kot sem povedala, menim, da je to v interesu obeh narodov v tej regiji, in menim, da ima pomoč predsednika vlade Netanjahuja osrednjo vlogo pri nadaljevanju pogovorov.
Spoštovani poslanci, ker že z veseljem pričakujem, kaj bom slišala od vas, se bom na tej točki ustavila. Menim, da vsi v tem parlamentu končno želimo dočakati konec tega konflikta in da obe strani najdeta rešitev za stabilnost izraelskega in palestinskega naroda, kar bo prav tako pomagalo okrepiti stabilnost in varnost v regiji. Pozivam k temu in upam, da se bo kmalu zgodilo.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje, prav ste povedali, da razmere v južnem Sredozemlju odvračajo pozornost od konflikta na Bližnjem vzhodu in mirovnega procesa, ki se vleče že skoraj 30 let in za katerega se zdi, da se je ustavil na mrtvi točki.
Kot je pokazal vaš obisk, so na proces vplivali sedanji dogodki in splošne razmere v regiji. V zvezi s tem obiskom bi rad izvedel vaše mnenje glede številnih vprašanj.
Danes zjutraj smo razpravljali o težavah, ki jih ima Varnostni svet Združenih narodov pri sprejemanju nadaljnje resolucije za uvedbo prepovedi letenja v Libiji. V kolikšni meri je po vašem mnenju na mirovni proces in verodostojnost ključnega akterja vplival nedavni veto na predlagano resolucijo, ki obsoja naselbine na palestinskem ozemlju? Kako po vašem mnenju dejstvo, da Varnostni svet ni sprejel odločitve, vpliva na razumevanje zaveze Obamove administracije za nadaljevanje tega procesa?
Drugič, kako vi gledate na odločitev, ki so jo sprejele palestinske nacionalne oblasti, da bodo pred septembrom izvedle predsedniške in zakonodajne volitve, in odločitev Hamasa, da ne bo sodeloval v teh volitvah?
Nazadnje, baronica Ashton, bi rad slišal vaše mnenje o odstopu glavnega palestinskega pogajalca po objavi dokumentov na WikiLeaks, reorganizaciji znotraj palestinske nacionalne oblasti in posledicah, ki so jih javno objavljeni dokumenti imeli na palestinsko stran, na izraelsko vlado ali na obe strani kot celoto.
Véronique De Keyser
v imenu skupine S&D. - (FR) Gospod predsednik, baronica Ashton, o tem govorimo že ves dan: izjemno upanje, ki se je pojavilo po revolucijah v arabskem svetu, nam kaže, da je demokracija nekaj, k čemur vsi stremimo, in da glede nje ni nič izključujočega. Pravica do svobodnega življenja je nekaj, kar mora biti vsesplošno priznano.
Isto velja za Palestince, saj prav zdaj, posebej v Gazi, mladi Palestinci - in zelo veliko jih je - nimajo nobenih perspektiv, nobene prihodnosti, nobenih možnosti za izobraževanje, za gibanje in včasih celo za dostop do zdravstvenega varstva ali hrane. To je seveda nesprejemljivo. S tem se strinjamo; mislim, da smo skoraj vsi istega mnenja glede tega.
Potem pa se vprašam in ne razumem - naj bom jasna - kaj skuša Evropska unija doseči s svojim pridružitvenim sporazumom. O tem ste govorili. Brala in še enkrat sem prebrala zapisnik pridružitvenega sporazuma. Čeprav je Evropska unija v mnogih pogledih obsodila kršitve mednarodnega prava, kot ste prej poudarili, smo brez jamstev in ne da bi pričakovali kaj v zameno zagotovili vrsto pozitivnih spodbud - imenujete jih pozitivne spodbude - na področju kmetijstva, ribištva, okolja, policije, pravosodnega sodelovanja, prometa, sodelovanja v vesolju, povečanega znanstvenega sodelovanja in v sporazumu ACCA.
Izraelce ste povabili na svoj sestanek četverice, vendar niso prišli. Tako vas ne želim kritizirati, baronica Ashton. Zavedam se vaših prizadevanj; veliko vlagate v to vprašanje. Ne želim vam niti povedati, da te pozitivne spodbude ne delujejo. Želim pa vas vprašati, ali imamo danes še vedno pravico, da ne uporabimo drugih oblik pritiska kot sankcij. Ali imamo pravico zagotavljati gospodarske in trgovinske spodbude, ko pa je toliko človekovih pravic in toliko vidikov mednarodnega prava nenehno kršenih? Mislim, da ne, še več, menim, da je to politična napaka glede na revolucije, ki se danes dogajajo v arabskem svetu.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, gospa visoka predstavnica, v imenu svoje skupine bi rada najprej povedala, da se ne bi mogli bolj strinjati z vašim uvodom, s cilji, ki ste jih izpostavili, in s prizadevanji, s katerimi ponovno oživljate mirovni proces, ki ste ga označili kot "zastalega”.
Menim, da je zastal in da ga je treba ponovno zagnati, da bomo lahko videli nek napredek. Prejšnji teden je Parlament imel čast, da ga je nagovoril namestnik izraelskega ministra za zunanje zadeve, ki nam je prišel predstavit svoje stališče. Po eni strani nas je pozval, naj se nenehno ne osredotočamo na to, kaj se dogaja na zasedenih palestinskih ozemljih, in naj se po drugi strani raje preusmerimo na to, kaj bi lahko storili skupaj, Izrael in Evropska unija.
Za nas bi bilo lažje to narediti, če bi resno kazalo, da je Izrael resnično pripravljen vdihniti novo življenje mirovnemu procesu.
Ne morem si pomagati, toda zdi se mi, da Izrael meni, da mu vstaje v številnih arabskih državah dajejo več manevrskega prostora. Podobno kot gospa De Keyser se bojim, da bi to lahko bila velika politična napaka. Nasprotno bi Izrael moral izkoristiti današnje dogodke, da bi pospešil proces in čim prej skušal skleniti mirovni sporazum.
Margrete Auken
v imenu skupine Verts/ALE. - (DA) Gospod predsednik, baronici Ashton bi se rada zahvalila za njen govor, ki me je malo razočaral. Strinjam se z baronico Ashton, da je zdaj čas - glede na zgodovinske razmere - da v ospredje pride palestinsko-izraelsko vprašanje. Toda zakaj ni bila niti ena sama beseda izrečena o priznanju Palestine septembra letos?
Dobro vemo, da se čas zdaj izteka. Dobro vemo, da je zlasti to vprašanje nujno treba rešiti in da moramo zlasti od glavne predstavnice EU nujno slišati, da si prav za to prizadevamo. Mnogi izmed nas smo bili ponosni in samozavestni, ko smo nedavno v Varnostnem svetu dobili skupni sedež EU. To je bilo odlično, za kar bi se tudi rada zahvalila. Prav tako je imelo blagodejen učinek. Veliko število žlahtnih izjav se poda na visoki ravni - mnoge izmed njih se dvignejo še više v eterične sfere. Strašno je, da ko se iz teh vrtoglavih višav spustimo na zemljo - v realnost - se srečamo s precejšnjimi težavami.
Kot je gospa De Keyser prav tako omenila, smo videli, da je EU sprejela nadaljnjo nadgradnjo odnosov z Izraelom. Omenjena je bila zgolj kot formalnost, da bi se izognili sporom s Parlamentom, še huje pa je, da se izraelske naselbine širijo, kot še nikoli prej. Obleganje Gaze še gotovo ni končano in na žalost je baronica Ashton omenila le Kerem Šalom, namesto da bi spregovorila o odprtosti do vseh strani. To je dejansko zelo resna zadeva. Zakaj se govori le o denarju? Plačevali smo in plačevali in to je pomembno. Salamu Fajadu smo dali denar, če pa mu ne damo priložnosti, da ustanovi svojo državo, je vse bilo zaman.
Naj na koncu povem, da je verodostojnost EU v teh zgodovinskih razmerah resnično na kocki. Če ne bomo razumeli, da moramo za vsemi svojimi lepimi besedami stati z dejanji, kam bo šla naša verodostojnost v zvezi z ostalimi severnoafriškimi in arabskimi državami? Vsakokrat se zdi, da ko pride do krize, v najboljšem primeru damo denar, vendar pa ne gremo dlje in sprejmemo kakršnih koli političnih ukrepov.
Struan Stevenson
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, baronica Ashton, zelo me skrbi razvoj razmer v Iraku. Nedavna vstaja tam - ko so ljudje šli na ulice, zlasti mladi ljudje, ki ne morejo dobiti službe, ki vidijo propadlo gospodarstvo, nenehno pomanjkanje varnosti in sektaško pobijanje - je bila brutalno zatrta. Ubitih je bilo devetindvajset ljudi, na stotine jih je bilo ranjenih. Kaže, da bo Ijad Alavi, čigar stranka Irakija je lani marca zmagala na volitvah, izstopil iz koalicije, ker predsednik vlade Nuri al Maliki ni izpolnil številnih obljub, ki jih je dal Irakiji v koalicijski pogodbi.
Če se to zgodi, se bomo vrnili na začetek k sektaški vladi, ki jo bosta na ukaz Teherana podpirala al Hakim in Moktada al Sadr, in imeli bomo destabilizirane razmere, kjer stranka, ki je dobila volitve, ne bo več v vladi. To za prihodnost Bližnjega vzhoda gotovo ni sprejemljivo.
Kyriacos Triantaphyllides
v imenu skupine GUE/NGL. - (EL) Gospod predsednik, po tem, kar je bilo danes povedano, bi rad izkoristil priložnost in komentiral stališče EU glede dogodkov, ki se odvijajo okoli nas v arabskem svetu. Stališče je zamešalo stagnacijo in stabilnost; gre za nesprejemljivo stališče, ker ne upošteva zahtev ljudi iz tega območja po svobodi in socialni pravičnosti. Vendar se Evropska unija lahko vede drugače; lahko se vede korektno. To je dokazala v primeru Palestine, vsaj glede tako imenovane "izgradnje države”. Tudi če v arabskem konfliktu Evropska unija ponovno ni uspela poslati močnega političnega sporočila, pa je kljub temu podpirala vlado predsednika Abasa in predsednika vlade Fajada v zadnjih dveh ali treh letih in tako sta lahko vzpostavila potrebne institucije, da bo septembra letos predsednik vlade Fajad lahko prosil OZN, naj prizna neodvisno državo Palestino, in upam, da bo, ko se to zgodi, Evropska unija podprla to prošnjo.
Evropska unija bi lahko imela v državah na tem območju podobno vlogo. Upam in molim, da bo, in Evropsko unijo pozivam, da se pogaja in sklene sporazum z vsako od teh držav, katerih ljudje pozivajo k spremembam, in da skupaj s predstavniki teh ljudi opredeli sektorje, v katerih bi lahko Evropska unija pomagala finančno ali drugače, z izmenjavo strokovnega znanja in oblikovanjem skupnih programov za socialni in gospodarski razvoj območja. Tako bo Evropska unija prav tako obravnavala cilje, ki jih je opredelila v svoji sosedski politiki.
Bastiaan Belder
Gospod predsednik, visoka predstavnica, rad bi vas podprl pri dveh točkah iz vašega uvoda. Govorili ste o neposrednih pogajanjih. Prejšnji teden sem imel čast poglobljeno razpravljati s predstavniki izraelske vlade in izraelskega parlamenta, kneseta. Zaupati in verjeti morate svojim partnerjem v razpravi in ti pravijo, da si želijo neposrednih pogajanj s palestinskimi oblastmi. Tako bi vas rad prosil, da uporabite vso svojo diplomatsko iznajdljivost za izvedbo teh diplomatskih pogajanj, saj navsezadnje za mizo potrebujete obe strani v sporu, če želite skleniti mir. Glede na ozadje dogodkov, kjer arabske množice kličejo k odgovornim vladam, lahko zaključimo, da je zdaj prisoten ves zagon za napredek.
Moja druga točka je, da sem bil zelo zadovoljen, ker ste omenili žalostno usodo Gilada Šalita, ki je zaprt že skoraj pet let. Pred natanko enim tednom sem v srcu Jeruzalema govoril z njegovim očetom in spraševal se je, ali je Evropi še mar za njegovega sina. Dali ste mi odgovor. Upam, da si boste še naprej vztrajno prizadevali, da bi čim prej ponovno združili očeta in sina.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje, arabski svet je v primežu globokih sprememb. Ljudje se borijo za svoje dostojanstvo; živeti želijo v svobodi, demokraciji in pravni državi, tako kot mi. Naša politična in moralna dolžnost je, da damo ljudem v arabskem svetu v njihovem boju popolno in obvezujočo podporo.
Prejšnji konec tedna sem bil v Kairu in se na trgu Tahrir srečal z mnogimi mladimi ljudmi. Odprtost, zaupanje, pogum in optimizem mladih ljudi v Kairu so name naredili velik vtis. Egipt in ostale arabske države imajo zdaj priložnost za demokratični razvoj.
Prav tako ima Izrael priložnost, da poleg Libanona ne ostane edina demokracija na bližnjem vzhodu. Spremembe, ki se dogajajo v arabskem svetu, je treba izkoristiti kot priložnost za mir med Izraelom in Palestino. Odpovedati se moramo vsemu, kar ovira ta mir. To pomeni, da z gradnjo naselbin Izraelci izzivajo Palestince, Hamas pa z raketami izziva Izraelce. Oboje je treba zaustaviti. Mir med Izraelom in Palestino je možen - dve državi, ki skupaj živita v miru znotraj varnih meja kot dobri sosedi.
Zdaj ni čas za bojazen in negotova dejanja. Zdaj je čas za pogum, odločnost in državniško vedenje; zdaj je čas za mir na Bližnjem vzhodu; zdaj je čas za demokracijo v arabskem svetu.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, bodimo pošteni, stanje brez vojne, ker o miru na Bližnjem vzhodu ne moremo govoriti, je vsaj dovoljevalo diktatorjem in avtoritarnim režimom, da so obdržali nadzor nad svojimi ljudmi in z Izraelom sklenili pakt o nenapadanju, isto je bilo omogočeno Izraelu. Kot smo videli, so takšne opore in stebri zelo šibki in se lahko nenadoma zrušijo. Zdaj so se zrušili.
Zadovoljen sem, da se Izrael ni vmešal v arabske notranje dogodke. Vendar nevmešavanje ni dovolj. Kot je povedal gospod Pöttering, moramo izkoristiti priložnost, to pomeni, da mora Izrael izkoristiti priložnost za sklenitev trajnega miru z demokratičnimi državami; mir, ki ne bo počival na ramenih peščice diktatorjev, ampak ki bo resnično temeljil na želji ljudi po miru. Tukaj razvoj naselbin ni le trn v peti, kot je vedno bil, ampak tudi ovira. Še več, ko namestnik ministra za zunanje zadeve, ki je že bil tu naveden, v pogovorih, ki smo jih imeli v Bruslju, reče, da v nobenem primeru ne bomo Palestincem odvzeli novih območij, je to dlakocepsko in skrajno cinično. Razvoj naselbin je treba ustaviti. Zelo me žalosti, da so Američani tukaj uporabili svoj veto, saj so s tem pokazali, da jih mirovni proces v resnici ne zanima.
In zdaj na kratko o volitvah, o katerih so že bila postavljena vprašanja. Upam, da bomo priznali volitve. Volitve in njihov izid moramo priznati kot demokratičen korak. To ne pomeni, da moramo priznati vse politike, ki se bodo izvajale kot posledica volitev. Vendar pa ne smemo ponoviti napake, da bi odločali, kdo je dober zmagovalec in kdo je slab zmagovalec volitev. Namesto tega moramo priznati demokratični napredek.
In na koncu še enkrat, ker se o tem vsi strinjamo: upam, da boste okrepili svoja prizadevanja za osvoboditev gospoda Šalita, da bo ta problem končno rešen. Tako kot je razvoj naselbin ovira za resnično plodni dialog, tako je bolj kot kdaj koli ovira tudi priprtje gospoda Šalita. Upam, da bomo k obema problemoma pristopili tako, da bomo končno prišli do razumnih in konstruktivnih mirovnih pogovorov na Bližnjem vzhodu.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Gospod predsednik, kontrast je neverjeten! Revolucija, spremembe, ki se dogajajo v arabskem svetu, nas vse navdušujejo. Skušamo pomagati. Danes smo razpravljali o Libiji. Zadnje dneve in tedne razpravljamo o Egiptu in Tuniziji. Pa vendar je obenem mirovni proces zastal. V nasprotju s tem ozadjem moramo tukaj jasno povedati, baronica Ashton, da ste nam naredili uslugo, s tem ko ste uspeli sklicati srečanje četverice. Doseči premike zdaj, v tem obdobju velike negotovosti v regiji in velike negotovosti v Izraelu, je bila izjemno pozitivna usluga. To bi želel zelo jasno povedati. Občasno morate tudi v tem parlamentu poslušati kritike. Zato je nekaj hvale morda tudi dobrodošle.
Kar se tiče vsebine, bi rad jasno povedal, da ne verjamem, da je Izrael skeptičen do demokracije v arabskih državah. Gre le za to, da se te spremembe še niso končale. Popolnoma se strinjam z gospodom Pötteringom in tudi z vami, gospod Swoboda, da ko in če bodo tam demokracije, potem bo končno obstajala velika priložnost za zagon bližnjevzhodnega mirovnega procesa. Gradnja naselbin se mora ustaviti, to je jasno v vsakem primeru, prav tako kot sofizem, s katerim je zagovarjana. V tej točki so vse skupine tega parlamenta soglasne.
V povezavi z vstajo v arabskem svetu smo prav tako bili priča protestom proti režimu Hamasa na območju Gaze. Razmere na palestinskih območjih nikakor niso enostavne. Demokratizacija mora tudi tam uspeti. Za zdaj imamo na srečo zmernega in konzervativnega partnerja na zahodnem bregu, vendar to vsekakor ne velja za območje Gaze.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Gospod predsednik, baronica Ashton, v Evropski uniji sem opazila čudne težnje: kljub izjavam, ki kritizirajo izraelske kršitve človekovih pravic, države članice in Komisija neutrudno delajo na okrepitvi političnih in gospodarskih odnosov z Izraelom, ne da bi postavljale pogoje.
22. februarja je Unija nadgradila svoj pridružitveni sporazum z Izraelom in obljubila, da bo pospešila sodelovanje pri več sporazumih, ki so očitno tehnične narave, na različnih področjih: konkurenčnost, dostop do javnih naročil, vključitev Izraela v evropski raziskovalni prostor in evropske agencije, kot sta Europol, Evropska vesoljska agencija in druge.
31. januarja je Komisija odobrila prenos osebnih podatkov državljanov EU Izraelu, državi, ki je osumljena, da je lani v Dubaju uporabila potne liste državljanov EU za izvedbo zunajsodnega uboja.
Izrael, ki že v več kot 800 projektih sodeluje z evropskimi univerzami in podjetji, bo v letu 2013 prejel več kot 500 milijonov EUR finančne podpore. Med upravičenci bosta proizvajalec orožja Elbit in Izrael Aerospace Industries, ki proizvajata brezpilotna letala in letala, ki so uporabljena proti ljudem v Gazi.
Na Pridružitvenem svetu je Evropska unija pozdravila nove ukrepe, ki jih je gospod Netanjahu oznanil za Gazo in zahodni breg.
Baronica Ashton, ali lahko prosim poveste, za kakšen ukrep podpore gre, ko pa na stotine tovornjakarjev pravkar protestira v Gazi, da ne bi zaprli prehoda Karni? Prav tako, kaj gospod Netanjahu predlaga za ustavitev hitre kolonizacije Jeruzalema in zahodnega brega?
Baronica Ashton, bila bi hvaležna, če bi poslali spodbudno sporočilo in pravo sporočilo upanja vsem tistim ženskam, ki so včeraj šle na ulice Palestine in ki veliko pričakujejo od Evropske unije.
Patrick Le Hyaric
Gospod predsednik, baronica Ashton, revolucije v arabskem svetu so skladne s težnjami Palestincev. Vendar pa obstaja ena razlika: Palestinci se ne borijo proti svojemu voditelju, temveč proti zunanji sili, ki jih nadvladuje, ponižuje, izkorišča, kolonizira, zapira, krade njihovo zemljo in domove, gradi zidove in vsiljuje blokado Gaze, medtem ko v nasprotju z mednarodnim pravom milijon svojih ljudi pušča v begunskih taboriščih.
Baronica Ashton, slišala sem vaše razlage, vendar pa mora Evropska unija biti odločnejša in bolj dejavna. Arabski narodi nas opazujejo. Na Bližnjem vzhodu se dogajajo velike spremembe. Velike spremembe so prav tako potrebne znotraj izraelskega vodstva, ki mora spoštovati univerzalne vrednote, določene z zakonom. Uporabite vsa sredstva, ki so vam na voljo, kar vključuje postavljanje pridružitvenih sporazumov pod vprašaj. Strinjam se s tem, kar ste povedali o Giladu Šalitu, vendar sem vas že vprašal, kako nameravate zagotoviti izpust francosko-palestinskega mladeniča Salaha Hamourija, ki brez razloga gnije v izraelskem zaporu.
Nazadnje, baronica Ashton, izvedite močno politično dejanje, politično dejanje izjemnega pomena: zagotovite, da bo Evropska unija brez odlašanja uradno priznala palestinsko državo znotraj meja iz leta 1967, z vzhodnim Jeruzalemom kot glavnim mestom.
Fiorello Provera
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropska unija je glavni podpornik palestinske oblasti, saj ji zagotavlja 1 milijardo EUR letno, pa še vedno ostajata politična vloga Evrope in mirovni proces obrobna.
Ta obsežna finančna pomoč nam daje pravico, da od palestinske nacionalne oblasti (PNA) zahtevamo, da se vrne za pogajalsko mizo. Glede vprašanja priznanja Palestine moramo biti jasni. Problem mirnega sobivanja z Izraelom ne bo rešen z enostranskim priznanjem palestinske države, ki se poleg tega še vedno ni sama razglasila za tako.
Palestinska nacionalna oblast mora namesto tega spet prevzeti aktivno vlogo, se usesti za pogajalsko mizo in rešiti obstoječe spore, zlasti glede varnih mej, statusa Jeruzalema in vprašanja beguncev. Celo delni dogovor bi okrepil zmerne sankcije obeh strani in zmanjšal vpliv ekstremizma.
Diane Dodds
Gospod predsednik, veter sprememb, ki piha skozi Bližnji vzhod, je obljubil demokratizacijo in noben pravi demokrat ne more zanikati, da si ljudje v Egiptu, Tuniziji in zdaj v Libiji ne zaslužijo tako svobode kot demokracije.
Prav tako se popolnoma strinjam z visoko predstavnico, da ti dogodki niso odvrnitev, temveč zahtevajo, da svojo pozornost namenimo mirovnemu procesu. Na nedavnih obiskih območja sem tam našla nemirne izraelske ljudi, kar je povsem razumljivo. Pretekle izkušnje pravijo, da sta politično praznino zapolnila Hamas in Hezbolah.
V teh razmerah moramo razmisliti, kako lahko najbolj pomagamo, tako v mirovnem procesu kot v stabilnosti regije.
Priznanje potrebe Izraela po varnosti in veljavnost sporazumov s sosednjimi državami sta pomembna temelja. Prav tako moramo priznati, da je sosedska politika bila neuspešna. Zdaj porabimo 1,5 milijarde EUR letno za to politiko. Oceniti moramo oprijemljive koristi tega. Če vzamemo Egipt, kjer na trg dela vsako leto pride na deset tisoče ljudi brez gospodarske prihodnosti in upanja, bi morda morali realistično priznati, da so semena za nadaljnjo revolucijo že tam.
Francisco José Millán Mon
(ES) Gospod predsednik, kot pravi izjava bližnjevzhodne četverice, podana v Münchnu, si septembra 2011 vsi želimo videti konec pogajanj med Izraelom in Palestino v obliki dogovorjene rešitve za dve državi, ki bo prinesla mir in varnost. Na žalost obeti niso rožnati. Pred nami je samo še šest mesecev, pogajanja pa so na mrtvi točki, zastala zaradi vprašanja naselbin.
Gospe in gospodje, mislim, da izguba dragocenega časa ne bo koristila Izraelu, niti ne bo prispevala k iskanju uspešne rešitve. Po eni strani me skrbi, da bo v Palestini še teže najti zmerne voditelje z zadostno politično podporo, da bodo lahko sklepali sporazume z Izraelom, kar ni lahka naloga. Po drugi strani, če bodo naselbine ostale, bo še težje ustvariti resnično uspešno palestinsko državo.
Lady Ashton, strinjam se, da zaradi političnih vstaj v regiji mirovnega procesa ne smemo začasno ustaviti. Če bodo sedanji dogodki privedli do demokratičnih režimov, kot vsi upamo, režimov, ki bodo poslušali želje ljudi, bo ozračje v regiji postalo še manj ugodno za Izrael. Morda bo Izrael postal celo bolj izoliran in bo čutil večji pritisk nekaterih svojih arabskih sosedov.
Če zaključim, za vse, vključno z Izraelom, bi bilo ugodno, če bi rešitev bila čim prej najdena. Zato pozivam Evropsko unijo, naj aktivno prispeva k ponovnemu zagonu mirovnega procesa v tesnem sodelovanju z Združenimi državami in ostalimi članicami četverice.
Lady Ashton, upam, da bo ta mesec zasedanje četverice na visoki ravni, kot je določeno v izjavi iz Münchna. Ali lahko potrdite, če bo res?
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, sedanje razmere v regiji so zelo tvegane in polne upanja. Zame je pojav demokratičnih gibanj med izraelskimi sosedami povod za praznovanje. Zavrniti moramo rasistični stereotip, ki nanje gleda kot na grožnjo.
Decembra 2011 sem v Gazo in na zahodni breg vodil parlamentarno delegacijo. Najbolj srce parajoča zgodba je bila tista o malem dečku, ki je vsak dan prinesel v šolo svoje igrače, ker ni bil prepričan, da bosta ob vrnitvi domov njegov dom in njegova družina še zmeraj tam.
Otrokovi starši si želijo mir. Vsi člani PLC, s katerimi smo se srečali, tako na zahodnem bregu kot v Gazi, si želijo varne izraelske in palestinske meje na podlagi zelene črte iz leta 1967. Želijo si tudi, da bi se naseljevanje končalo. Nedojemljivo je, da je predsednik vlade Netanjahu zavrnil pozive vseh zaveznikov Izraela, naj naseljevanje ustavi. Da ga preprosto ustavi. Ne, da naselbine uniči. Da ustavi naseljevanje.
Da bi omogočili resna pogajanja, je to naseljevanje treba ustaviti. Gospo Ashton pozivam, naj zagotovi, da bo poziv ponovno prišel do izraelskih oblasti: naj prosimo ustavijo naseljevanje in omogočijo pogajanja.
Podpreti moramo prizadevanja predsednika Abasa in predsednika vlade Fajada, da mirno povedeta palestinski narod do palestinske države. Ne vemo, kakšne bodo posledice, če tega kmalu ne naredimo.
Chris Davies
Gospod predsednik, Izrael v Evropski uniji ne more imeti večjega prijatelja od Nemčije, zato je zelo zanimivo prebrati, da je kanclerka Merklova vpila na predsednika vlade Netanjahuja z besedami "nič niste naredili za spodbujanje miru, dajte mi nekaj”. Zelo zanimivo!
Seveda ima prav. Izrael zavlačuje. Všeč so mu pogovori o pogovorih, ker mu ves ta čas daje priložnost, da nenehno spreminja dejstva na terenu, zaradi česar bo rešitev dveh držav mnogo težje uresničiti.
Visoka predstavnica, vi imate moč, da uvedete spremembe. Tu je izjava Evropske unije s prejšnjega meseca glede pridružitvenega sporazuma: šest strani, ki obsojajo zlorabe človekovih pravic ter nezakonitost in kršitve Izraela - pa vendar povzetek pravi, da si prizadevamo za tesnejše sodelovanje z Izraelom.
Za kaj gre? Ali je presenetljivo mnenje Palestincev, da ima Evropska unija dvojne standarde? Svoje zaupanje polagate v prijeten dialog. Vendar Izrael meni, da smo šibki, šibki, šibki. Dokler ne boste uporabili svoje moči, dokler ne boste vstali in za Izrael uporabili besede, ki je ni navajen slišati, se ne bo nič spremenilo. Ta beseda je "ne".
David Campbell Bannerman
Gospod predsednik, medtem ko dobri libijski narod gospod Gadafi bombardira in terorizira, EU zapravlja denar za libijske projekte, kot je na primer "krepitev spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava". Precej očitno je, da to ni delovalo. Medtem baronica Ashton tukaj zahteva še več sredstev, poleg skoraj 3 milijard EUR, ki jih bo Služba za zunanje delovanje prejela. Namesto da še globlje potonemo v to napihnjeno, podvojeno in nenasitno zunanjo službo EU in Evropsko obrambno agencijo, bi Britanija morala 48 milijonov GBP, ki jih na dan plačujemo za članstvo v EU, porabiti za lastne nacionalne obrambne interese.
Libijska kriza je pokazala vrednost namestitve letalonosilk s hitrimi reaktivci izven kriznih žarišč. Davida Camerona pozivam, naj bo razumen in ponovno vpokliče letalonosilko HMS Ark Royal in vsaj minimalno število letal vrste Harrier. Med falklandsko krizo je gospa Thatcher uspešno ponovno vpoklicala sestrsko ladjo Arka, HMS Invincible. Isto moramo narediti glede Ark Royal.
Cristian Dan Preda
(RO) Gospod predsednik, na začetku bi rad omenil zelo skeptične, pesimistične glasove, ki so nedavno, po vstajah v sredozemski regiji, izrazili mnenje, da bližnjevzhodnemu mirovnemu procesu grozi, da bo postal neke vrste posredna žrtev. Na podlagi te razlage bi se proces še bolj ustavil, kot se je zdaj, kar bi povzročilo nadaljnje prekinitve. Menim, da nam na stvari ni treba gledati tako pesimistično.
Po mojem mnenju nam prav nedavni dogodki kažejo potrebo po znatnem napredku v mirovnem procesu. V tem smislu potrebujemo evropsko vodstvo, da bo rok za dosego sporazuma v septembru 2011 lahko izpolnjen. S tega stališča bi rad čestital visoki predstavnici za predanost, ki jo je pokazala, in prizadevanja, ki smo jim priča v zadnjih mesecih.
Da bi izvedli rešitev z dvema državama in spodbujali prizadevanja za vsesplošni arabsko-izraelski mir, menim, da bi obe strani ponovno morali privesti za pogajalsko mizo in v tem smislu pobuda četverice glede ločenega posvetovanja z izraelskimi in palestinskimi pogajalci predstavlja prvi korak. Gotovo moramo narediti korak naprej. Menim, da lahko revolucionarno vzdušje v Sredozemlju da nov zagon mirovnemu procesu. Vendar moramo paziti, da spremembe, ki se dogajajo, ne bodo povzročile ponovnega pregleda zavez, ki so jih predhodno sprejele nekatere države v regiji v zvezi z Izraelom.
David-Maria Sassoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Sredozemlje se je dramatično vrnilo na globalni dnevni red in Evropa je ugotovila, da je v resnici zelo šibka.
Nismo vlagali v sosedsko politiko z Bližnjim vzhodom in Magrebom, nismo podprli področja proste trgovine ali skupne politike priseljevanja, in kar se dogaja v severni Afriki, vpliva na Bližnji vzhod, kjer je mirovni proces zastal. Baronica Ashton, Evropa mora pomagati Izraelu in Palestincem, da ponovno zaženejo pogajanja na podlagi predlogov, ki jih zdaj podpirata oba, Svet in Parlament.
Spremembe, ki se dogajajo, prav tako vplivajo na Izrael in z vlaganjem v spremembe lahko združimo varnost in mir. Evropa mora izvajati pritisk na Izrael, da bo sprostil svoj primež okrog zavzetih ozemelj in ustavil politiko naseljevanja, kar je potreben pogoj za ponovni začetek pogajanj. Kot zdaj vidimo, te dni nihče ni ravnodušen, ko želja po svobodi tako eksplodira.
Nadaljnje odlašanje pri reševanju konflikta bi lahko ogrozilo upanje Izraelcev in Palestincev za dosego pravične rešitve in ogroža prihodnost tako ranljivega območja, kot sta Sredozemlje in Bližnji vzhod.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, vsi lahko vidimo, da se razmere na Bližnjem vzhodu spreminjajo zaradi demokratičnega vala, ki potuje čez Magreb in Mašrek preko Egipta.
To zgodovinsko vstajo, ki jo doživljajo arabski narodi, morajo izraelski in palestinski voditelji videti kot priložnost in ne kot tveganje. Menim, da je nenaden pojav demokratičnih gibanj na mejah med izraelskimi in palestinskimi ozemlji priložnost, ki jo morata izkoristiti obe strani.
Danes se morajo Izraelci in Palestinci srečati z dejstvi: svet okoli njih se spreminja in čas je, da se tudi sami spremenijo. Tako je prišel čas, da Evropa vsili dialog, odpre prava pogajanja in zažene pristen mirovni proces z namenom iskanja trajne rešitve, v skladu s katero dva naroda v miru živita eden poleg drugega.
Vendar bi v tem zelo pomembnem času bilo nerazumljivo in neprimerno, če bi Unija bila brez posebnega odposlanca za Bližnji vzhod. Zato bi bilo dobro, če bi nam lahko to zadevo pojasnili, baronica Ashton.
Krzysztof Lisek
(PL) Gospod predsednik, kot poslanec Evropskega parlamenta sem imel v zadnjih mesecih priložnost obiskati številne države na Bližnjem vzhodu, vključno s Sirijo, palestinsko oblastjo in Izraelom. Eden od voditeljev v regiji mi je povedal: "Prosim, povejte evropskim voditeljem, naj se bolj vključijo, ker če bo ta vključitev uspešna, bo šlo za politični uspeh take vrste, za katerega se podeljuje Nobelova nagrada". Te besede posvečam gospe Ashton. Vendar so mi z vso resnostjo vsi voditelji povedali isto: Evropska unija se mora bolj vključiti v bližnjevzhodni proces. Na primer, na Združene države vplivajo določene politične omejitve, medtem ko morajo po drugi strani naša prizadevanja vključevati partnerja, kot so Združene države, že zaradi strateških odnosov Združenih držav z Izraelom. Drugič, vsi mi, vključno z gospo Ashton, bi morali izkoristiti vsako priložnost, ki jo ima na voljo Evropska unija. Prejšnji teden je na primer prvič doslej bil organiziran skupni sestanek poljske in izraelske vlade v obliki medvladnega posvetovanja. Predsednik vlade, gospod Tusk, in minister za zunanje zadeve, gospod Sikorski, sta bila v Izraelu. Priložnost te vrste bi mogli kar najbolj izkoristiti.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, vprašanje Bližnjega vzhoda, zapleteno kot je bilo, je zadnje čase postalo še bolj zapleteno. Seveda bi najvarneje za vse bilo, če bi samo čakali na dogodke.
Na palestinski strani vlada vprašanje, kdo bo nagnil tehtnico v njihovo korist: Hamas, ki ga podpira Iran in ki se vse bolj uveljavlja na zahodnem bregu - kar je bolj verjetno - ali Fatah, ki ponovno potrjuje svojo prisotnost v Gazi - kar je manj verjetno. Potem bi Jordanija, ključna država, ki je v veliki krizi, lahko izničila celotni mirovni proces. Glede Izraela očitno obstajata dve šoli miselnosti: ena se nagiba k ponovnemu zagonu sedanjih pogajanj na podlagi pomembnih predlogov, druga se nagiba k politiki čakanja na prihodnje dogodke.
Vendar z vizijo in odločenostjo, da se na vsakem razpotju izbere prava pot, obstaja možnost za izhod iz te slepe ulice, ne glede na to, kako daleč se to zdi zdaj.
Marietta Giannakou
(EL) Gospod predsednik, strinjam se z opažanjem visoke predstavnice, da je zdaj čas za resne posege in prava pogajanja na Bližnjem vzhodu. Prvič, ker nihče ne ve, kaj se bo naslednje zgodilo v severni Afriki, in drugič, ker je jasno, da se razmere med Izraelom in Palestino uporabljajo kot izgovor za globalni terorizem in napetost ter zlasti sprožajo napetost v muslimanskem svetu.
Zato potrebuje mirovni proces takojšnje posredovanje, vaše posredovanje, gospa Ashton, in posredovanje posebnega odposlanca. To bo prav tako priložnost za Evropo, da ugotovi, ali lahko resnično posreduje in odigra vlogo, ki so jo nekdaj igrale Združene države, toda z drugačnimi rezultati.
Seveda je finančna pomoč potrebna, vendar zahteva posebno ureditev in posebno spremljanje, ker vsi vemo, kaj se je zgodilo s finančno pomočjo v starih časih. Seveda gre prav tako za veliko vprašanje demokratizacije, ker bo brez socialne demokracije mirovni proces gotovo postal zelo težak proces. Zato bi bil poseben pogajalec s posebno ekipo, ki bi pomagala doseči pravo demokratizacijo in ustavni red, zelo dragocen, in na podlagi tega, kar ste povedali, gospa Ashton, sem dobil vtis, da si boste prizadevali v tej smeri.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Gospod predsednik, gospa Ashton, ko sem se pogovarjala s politiki na Bližnjem vzhodu, sem jih dostikrat slišala reči, da je Evropska unija plačnica in ne akterka. Prav tako je bilo rečeno, da mora Unija biti akterka in ne le plačnica, ker je Evropska unija edina institucija v četverici, ki ji vsi zaupajo. Nekateri zaupajo Rusiji, medtem ko je druga stran v sporu bolj naklonjena Združenim državam. Evropski uniji je bila ta vloga vnaprej usojena. Rečeno je bilo, da Unija nima skupne politike, ker imajo države članice zelo različen odnos do strank v sporu in do načinov razrešitve teh problemov. Zdaj imamo izjemno priložnost, saj imamo gospo Ashton, imamo Službo za zunanje zadeve in oblikujemo lahko skupno politiko glede konflikta.
Ta teden je Komisija objavila nov dokument glede pomoči državam sredozemske regije z naslovom "Partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo z državami južnega Sredozemlja". Pozivam, da proučimo našo politiko glede Bližnjega vzhoda in vzhodne Evrope in da potegnemo nauk iz teh izkušenj, ki jih lahko potem uporabimo, ko bomo oblikovali novo politiko za države Sredozemlja. Evropska unija je pomagala institucijam na Poljskem in v 10 drugih državah članicah. Pomagala je civilni družbi na Bližnjem vzhodu. Zato izkoristimo te izkušnje pri oblikovanju nove politike.
Cristiana Muscardini
(IT) Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje, da bi dosegli mir, morajo vse stranke najprej skleniti zaveze, za začetek s priznanjem Izraela v vseh pogledih - česar nekatere države še vedno niso storile - zato morajo vse države na območju ponuditi osnovna, temeljna jamstva za vzpostavitev odnosov, ki so grajeni na medsebojnem spoštovanju.
Če je trgovinska politika danes postala nova oblika zunanje politike, potem moramo skušati predlagati in doseči rešitve ne le na demokratičen način, pač pa tudi s pomočjo trgovinskih sporazumov. Ni si več mogoče predstavljati, da bi Unija še naprej financirala projekte, kot je to počela do zdaj, ki nimajo učinka, za katerega so sredstva bila dodeljena, ter niti malo ne izboljšajo demokratičnega in mirovnega procesa.
Izraela ne moremo pustiti samega in palestinski narod ima pravico do države. Vendar moramo ukrepati tudi v gospodarskem smislu, z organi za spremljanje, ki bodo lahko nadzorovali uporabo pomoči, ki jo dajemo.
Nove razmere, ki so se pojavile v zadnjih mesecih in ki vladajo na širšem gospodarskem območju, končno silijo Evropo k močnejšemu in odločnejšemu političnemu ukrepanju in k tesnejšemu sodelovanju z mladimi ljudmi, ki lahko pomagajo zgraditi varnejšo in bolj demokratično družbo, ki je še zmeraj nismo mogli zagotoviti novim generacijam.
Pino Arlacchi
Gospod predsednik, potem ko sem slišal izjavo baronice Ashton, bi ji rad zastavil dve vprašanji glede ocene učinka sedanjih dogodkov v severni Afriki na bližnjevzhodni mirovni proces.
Baronica Ashton, ali ne menite, da imamo novo priložnost, saj je globalna platforma za človekove pravice zdaj mnogo višja in prag tolerance na Bližnjem vzhodu glede jasnih kršitev mednarodnega prava in človekovih pravic, kot so Gaza in naselbine, mnogo nižji?
Moje drugo vprašanje je: ali se vam ne zdi, da je psihologija oblegane trdnjave v Izraelu, ki je v preteklosti bila gonilna sila za njegovo zunanjo politiko, zdaj mnogo manj upravičena, ker je grožnja režimov, ki postajajo demokratični, veliko manjša, in prav tako, ker se demokracije med seboj ne vojskujejo? Ali vsi ti dejavniki niso velik prispevek k potencialnemu zmanjšanju napetosti na Bližnjem vzhodu?
Charles Tannock
Gospod predsednik, EU je del četverice, na žalost pa zdaj ni velikega napredka pri mirovnem procesu med Izraelci in Palestinci. Premikov verjetno ne bo, dokler bo v arabskem svetu toliko nemirov in negotovosti. S stališča Izraela - in izjavljam, da sem podpredsednik Evropskih prijateljev Izraela - nepredvidljive razmere v Egiptu gotovo odvračajo pozornost od mirovnega procesa.
Pozdravljam zavezo vojaške vlade v Egiptu, da bo počastila mirovno pogodbo iz leta 1979 z Izraelom. Upajmo, da muslimanska bratovščina v Kairu ne bo prevladala. Ne glede na to, kar se zgodi, bi morali zagotoviti, da bo prihodnja pomoč EU Egiptu pogojena z ohranitvijo mirovne pogodbe z Izraelom. Dejstvo, da bo delu domnevne bodoče palestinske države vladal Hamas, ki je še vedno zavezan uničenju Izraela, je gotovo največja ovira miru.
Iran prav tako predstavlja grožnjo samemu obstoju Izraela. Mir v regiji ne bo mogoč, dokler bo Teheran še naprej financiral in oboroževal fanatike Hezbolaha v Libanonu. Zato razumem nedavno zaskrbljenost Izraela zaradi prehoda dveh iranskih bojnih ladij skozi Sueški prekop na poti do Sirije, kar se je lahko zgodilo prvič po letu 1979. Približevanje Egipta Iranu je zelo zaskrbljujoč trend. Zato visoki predstavnici želim obilo uspeha na tem diplomatskem minskem polju, ki leži pred njo.
Jaroslav Paška
(SK) Gospod predsednik, bližnjevzhodni mirovni proces po mojem mnenju zdaj opravlja preskus vzdržljivosti. Arabski svet se spreminja in le malo je takih, ki lahko predvidijo, kakšne vrste vlade ali režimi bodo prevzeli oblast v arabskih državah.
Razmere so toliko bolj zapletene, ker je izraelska administracija nedavno ponovno izzivala arabski svet z gradnjo novih naselbin na palestinskih ozemljih. Menim, da imamo v takšnem času na voljo še eno možnost - intenzivno zavzemanje na vseh frontah.
Naše izraelske prijatelje moramo prepričati, naj se odpovejo dejanjem, ki bi med arabskim prebivalstvom lahko povzročila nepotrebno jezo. Vendar moramo obenem s tesnim sodelovanjem z arabskim svetom, zlasti z državami, ki se zdaj odločajo o svoji usmeritvi v prihodnosti, previdno poskušati spodbujati dostojne, demokratične politične sile, ki bodo lahko mirno rešile vse spore, stvarno in brez predsodkov in sovraštva.
Vemo, da pot do večjega miru na Bližnjem vzhodu ne bo lahka, vendar upam, da izraelska vlada zdaj razume, da ima danes eno od zadnjih priložnosti za mirno in pragmatično ureditev odnosov s Palestino.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, gospod Tannock je omenil, da so iranske ladje prečkale Sueški prekop. Moje vprašanje za baronico Ashton, visoko predstavnico, je: ali v skladu z mednarodnim pravom Egipt nima nobene možnosti, da ladjam zavrne prehod, naj si to želi ali ne? želel sem samo vprašati, ali to temelji na mednarodnem zakonu ali gre tukaj za kakšno politično povezavo.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospod predsednik, poskušala bom obravnavati čim več vprašanj, ki so bila postavljena, toda kot vedno pri razpravah o bližnjevzhodnem mirovnem procesu je v tem parlamentu prisoten pristen občutek nujnosti in močna želja po napredku. Naj vam povem, da se to tisočkrat odraža v delu, ki ga poskušam opraviti, da bi videli, kaj lahko dosežemo kot Evropska unija.
Vsekakor želim, da ne bi nikoli več slišala fraze, da smo "plačniki in ne akterji". Ne prenesem je. Prevečkrat sem jo slišala. Ne kritiziram poslancev, da jo omenjajo. Gre le za parodijo na vlogo Evropske unije, toda menim, da zgodovinsko gledano odraža nekatere od načinov, kako so nas drugi videli. Letos sem resnično trdo delala, da bi to spremenila, nenazadnje tudi na terenu, in o tem bom povedala več čez nekaj trenutkov.
Začeti želim z vami, gospod Salafranca, ker ste me vprašali o nekaterih zelo specifičnih točkah. Začeli smo z vprašanjem veta Združenih držav v Varnostnem svetu - 14 glasov proti enemu glede predloga v zvezi z naselbinami, resolucija, ki jo je tisti dan predložil Libanon, ker je del Varnostnega sveta - kar je, kot veste, povzročilo veliko hrupa, če lahko temu tako rečemo, v sistemu in izven njega. V zadnjih dneh, ki so vodili do tega glasovanja, sem bila na Bližnjem vzhodu s Palestinci. Vse države EU v Varnostnem svetu so glasovale proti ameriškemu stališču in za resolucijo.
Naše stališče je popolnoma jasno. Vsi se strinjamo glede priznanja, da so naselbine v skladu z mednarodnim pravom nezakonite. Tisti, ki so, podobno kot jaz, videli naselbine, vedo, da nikomur niso v dolgoročnem interesu in da bi jih bilo treba nazadnje rešiti z določitvijo meja. Naši predlogi so meje iz leta 1967 z ustrezno izmenjavo ozemlja, o čemer se morata odločiti obe strani in ne mi, vendar sem prepričana, da bi to upoštevalo realnost življenj ljudi in kje živijo.
Menim, da ni imelo dramatičnega dolgoročnega učinka na odnos z ZDA, nenazadnje so Združene države trdo delale, da bi razložile to stališče - in ne bom ga skušala razložiti v njihovem imenu - in še naprej sodelujejo s Palestinci. Mislim, da so Palestinci razumeli položaj, v katerem so se znašle Združene države. Zato se še vedno opravlja veliko dela, vendar ne želim na noben način reči, da ni šlo za težko obdobje. Tega sem se zelo dobro zavedala.
Vprašali ste me o palestinskih volitvah, napovedanih za september, ki se jih Hamas ne bo udeležil. Prav tako veste - kar ste gotovo tudi opazili - da se predsednik vlade trudi najti možnosti za nekakšno spravo. Kmalu bom govorila z njim o tem in mnogih drugih stvareh. Nisem prepričana, ali bodo volitve potekale. O tem se bodo odločili sami. Vem, da razmišljajo o najboljši poti naprej.
Prav tako ste me vprašali o razkritjih, do katerih je prišlo na palestinski strani. Veste, da bo gospod Erkat, ki je bil glavni pogajalec, zavzel nov položaj višjega svetovalca predsednika Abasa, ker so razkritja prišla iz njegovega urada in mora on za to prevzeti odgovornost. Mislim, da je to imelo dve posledici. Ena je seveda velika zaskrbljenost o tem, kaj se je dogajalo. Če želiš priti do pogajalskega stališča, se izreče mnogo stvari. Mnoge izmed njih se ne znajdejo v končnih dokumentih, toda ljudje - in to je prav in ustrezno - razmišljajo o različnih stališčih. Zato je v Ramali in zunaj nje ter na zahodnem bregu in še dlje obstajala zaskrbljenost zaradi izrečenih besed. Zanimivo pa je, da je prišlo do enakega in nasprotnega odziva, mislim da v delih izraelskega tiska, ko so mislili, da je pred njimi palestinsko stališče, in vprašali, zakaj tega ne sprejmemo? Zato je imelo zanimiv učinek na začetek razprave. Morda dolgoročno - čeprav nikakor nisem pristašinja kakršnega koli odtekanja informacij, ker ljudem preprečuje razvoj dobre politike - to morda ne bo imelo učinka, ki smo ga morda prvotno videli.
Naj končam to razpravo o pridružitvenem sporazumu, zaradi česar sem tudi odkimavala. Kar se ni zgodilo, je sprememba sedanjega okvira in stališča. Napredek pri pridružitvenem sporazumu ostaja odvisen od napredka bližnjevzhodnega mirovnega procesa. Kar je bilo opisano, so bila prizadevanja za trdnejše odnose, ker verjamemo v rešitev z dvema državama in verjamemo v prihodnost Izraela. Želimo si močnega Izraela - gospodarsko, politično, vse te stvari - prav tako kot si želimo močne palestinske države, vendar ne moremo napredovati, dokler ne bo napredka pri bližnjevzhodnem mirovnem procesu. Strinjam se z gospo Neyts-Uyttebroeck, da je zelo pomembno, da začnemo pospeševati. To nenehno ponavljam v Izraelu in palestinskim organom. Moramo se premakniti naprej.
Razloga za to sta dva. Eden je, da se regija spreminja in spremembe to zahtevajo, in kot je povedal gospod Arlacchi, ena od sprememb v regiji zahteva, naj priznamo, da bo Egipt - sicer ne verjamem, da želi Egipt ustvariti vojaški problem z Izraelom, sploh ne - demokratični Egipt, ki gre naprej, želel ponovno preučiti vprašanje, ki je na njegovem pragu. Mislim, da gre za interese obeh. Resnično verjamem, da je enako v interesu izraelskega kot palestinskega naroda, da se rešitev najde zdaj. To bi lahko bil resnično pomemben del varne, stabilne regije. Povedala sem to in še naprej bom to govorila, še naprej bom to govorila vsem našim partnerjem, vključno z vsemi v četverici.
Gospod Belder, priti moramo do neposrednih pogajanj, kot jih vi imenujete, vendar moramo pri tem zagotoviti, da so stališča strani verodostojna in da sta strani verodostojni ena do druge. Zelo pomembno je, da lahko Palestinci sedejo za pogajalsko mizo ob podpori Arabske lige. O tej temi bom govorila z Amrom Muso. Z njim se bom ponovno srečala v Kairu. Arabsko ligo bo zapustil maja, mislim da 14. maja. Kot razumem, bo postal predsedniški kandidat v Egiptu. Zelo pomembno je, da lahko Palestinci povedejo ljudstvo s seboj. To je pomembno zanje, prav tako pa je pomembno za Izrael in za varnost obeh. Torej je vse to povezano s poskusi zagotovitve, da bo napredek zagotovo povezan s sposobnostjo povesti ljudi in ostale partnerje, ki se morajo s tem ukvarjati.
Gospod Lambsdorff, hvala vam za vaše pripombe. Mislim, da je četverica resnično pomembno sredstvo, vendar ni vse. Skušam zagotoviti, da bomo pri tem napredovali. Trdno sem prepričana, da smo odigrali pomembno vlogo. Mislim, da smo v zadnjih tednih in mesecih odigrali izjemno pomembno vlogo pri ohranjanju dinamike. Iti pa moramo dlje in hitreje. Glede na srečanja odposlancev četverice, ki se odvijajo, moramo izkoristiti to priložnost. Ko so odposlanci prejšnji teden prispeli v Bruselj, sem bila z njimi eno uro in razpravljala, kako jaz gledam na možnosti, ter jih prepričevala, kako pomembno je uporabiti ta srečanja z Izraelci in Palestinci. Ni mi mar, kje se srečamo z odposlanci. Vem, da so Palestinci in Izraelci včasih zelo nemirni zaradi tega, kar se dogaja. Torej če gremo v Jeruzalem, da bi se srečali z izraelskim pogajalcem, mi ni mar, kam gremo. Samo opravimo ta srečanja in prvič naj se odposlanci srečajo s pogajalci in imajo priložnost raziskati stališča, kakor se do zdaj še ni zgodilo. Zame je samo to pomembno.
Ko sem govorila o Gazi in Kerem Šalomu, resnično nisem hotela reči, da obstaja samo en prehod. Opravili smo izpopolnjeno delo pregleda celotne infrastrukture na prehodih, ker, ko sem obiskala Gazo in predvsem ko sem se srečala s podjetji, pa tudi v pogovorih z mladimi ljudmi - in lani sem obiskala poletne šole, ki jih mi financiramo - se mi je zdelo, da je ena od najpomembnejših stvari, da Gaza čim prej spravi v tek svoje gospodarstvo. Spoštujem dejstvo - in srečala sem se z izraelskim generalom, ki je zadolžen za odprtje prehoda vedno, ko grem po novice - da obstajajo določeni premiki. To cenim. Vendar smo se želeli prepričati, da smo predvsem zagotovili izvoz, kar je bistveno za prehode in bistveno za gospodarstvo, saj nam sprejemanje več blaga, če nimamo gospodarstva, ne more pomagati toliko, kot če imamo oboje. Zato je bilo pomembno, da se to zgodi.
Pri Kerem Šalomu smo videli, da lahko naredimo tri stvari. Prvič, lahko bi dodali infrastrukturo - cesto, ki bi omogočila njegovo pogostejšo uporabo - in drugič, lahko bi dodali opremo, ki bi občutno pospešila skeniranje in pretok blaga. Tretjič, prav tako bi kot del naše misije lahko usposabljali Palestince. Strošek bo 5,3 milijona EUR. To lahko storimo in pripravljeni smo, da to storimo. Razlog, ki šteje, je, da čeprav si seveda želim mnogo večjo rešitev za Gazo, je pomembno, da ponudimo svojo pomoč in omogočimo hitro odvijanje stvari, kar lahko pomaga ublažiti razmere. Zato sem posebej omenila Kerem Šalom. Ogledali smo si Karni. Ogledali smo si tudi druge prehode, toda pri tem lahko prav zdaj posebej prispevamo. To bomo skušali narediti, vendar se s tem ne spremeni temeljno izhodišče tega, kar smo rekli - da je prehode treba odpreti, da se ljudje morajo prosto gibati, kar se mora zgoditi čim prej.
Gospodu Campbellu Bannermanu bi rada povedala, da nimam proti, če me napada, toda prosim, razčistimo dejstva. Večina denarja, ki ga opisujete - in dejansko ga je še več - se porabi za zunanjo porabo. Ni namenjen moji službi. Je za to, da lahko gradimo demokracije, podpiramo človekove pravice, instrument za stabilnost, razvoj in tako naprej, za kar vem, da vi in ostali poslanci vaše skupine - in mislim, da vsi v tem parlamentu - v vsakem primeru stoodstotno podpirate. Želite, da podpremo Egipčane, Tunizijce in Libijce. Gre za denar, ki ga uporabljamo, da to sčasoma uresničimo po svetu. Proračun Evropske službe za zunanje zadeve je 460 milijonov EUR. Financira 135 delegacij, osrednje osebje, vse, kar počnemo po vsem svetu. To je manj kot 50 % proračuna britanskega ministrstva za zunanje zadeve. Torej če me želite napadati zaradi tega, v redu, toda prosim, ne obtožujte me, da imam na milijarde in milijarde evrov, ki jih nekako uporabljam za bleščečo zgradbo ali kar koli že. To je znesek, ki ga zdaj lahko porabim v okviru obstoječega proračuna. Poskušala ga bom porabiti kar najbolje v korist stvari, v katere verjamem, in v katere verjame ta parlament. Ostalo bomo dali ostalim ljudem, ki ga potrebujejo za dosego tistega, kar se nam zdi pravilno.
Predolgo že govorim, toda gospod Arlacchi, res je, da se stvari na Bližnjem vzhodu spreminjajo in da se pogoji spreminjajo. Medtem ko gradimo platformo, na kateri delamo, je res zanimivo, da si lahko ogledamo potencial v regiji - naj gre za Libanon in možnosti, kaj bi se lahko zgodilo tam, naj gre za bližnjevzhodni mirovni proces in gotovo za to, kar se dogaja v Egiptu, pa tudi za moje pogovore z Jordanijo, kjer se pogosto pogovarjam z ministrom za zunanje zadeve. Govorimo o priložnostih, ki jih imamo tam. Tako mislim, da gre za trenutek, ko res lahko nekaj spremenimo.
Nekaj želim povedati o odnosih, ki jih imamo. Zelo trdo delam na odnosih z Izraelom in Palestinci in govorim z mnogimi ljudmi. Z voditelji obeh se pogovarjam zasebno več ur ter skupaj z ostalimi ljudmi na srečanjih. Te konvencije zelo spoštujem, toda pravim vam, da Evropsko unijo spoštujejo v obeh državah in to nameravam ohraniti, ker gre za rešitev z dvema državama. Povedali mi bodo, kaj jim ni všeč. Vesela sem tega, vendar mislim, da spoštujejo stališče, ki ga skušamo zavzeti. Nimamo obrobne vloge. Imamo realistično vlogo. Vloga, ki jo lahko igramo, je takšna, ki jo razumem in uporabljam s kar najboljšim učinkom. Ne morem narediti tega, kar lahko naredijo druge države. Nekatere stvari niso v moji moči, toda uporabimo lahko svojo gospodarsko in politično moč - v najboljšem smislu besede - da se potrudimo in podpremo nadaljevanje tega procesa. Verjetno od vsega, kar počnemo, posvečam največ energije temu.
Gospa Dodds je vprašala, ali je sosedska politika bila neuspešna. Ni bila, vsekakor pa sodi v kategorijo "lahko bi bilo bolje". Pred veliko časa sem rekla, da bi morali politiko pregledati. S Stefanom Fülejem sva začela to delo. Dogodki zadnjih dveh tednov so dokazali, da jo moramo spremeniti, da bi postala učinkovitejša, bolj sposobna doseči, kar si želimo, in da bi bila prožnejša, ter da moramo priznati, da v različnih državah potrebujemo različne pristope, ki bodo ljudem na terenu resnično dali stvari, ki jih želijo, v nasprotju z vrednotami in težnjami, ki jih mi predvidevamo zanje in za nas.
Mesto posebnega odposlanca sem za zdaj povišala na namestnika generalnega sekretarja, ker mislim, da je zelo pomembno, da je odposlanec četverice nekdo, ki je popolnoma v središču zadeve in ki je naš politični direktor. Marcu Otteju se zahvaljujem za njegov prispevek. Ko bo Helga Schmid končala to delo in bomo videli, kam gremo, potem bom preučila, kaj lahko naredimo za prihodnost, da bi zagotovili primerno zastopstvo v regiji.
Končno, gospod Swoboda, ste me vprašali o iranski ladji. Kot sama razumem, je stališče glede na razlago Irancev tako, da so izvajali misijo za usposabljanje v podporo njihovim prizadevanjem za boj proti piratstvu ob somalijski obali. Dovoljenje za izvedbo je bilo izdano na tej osnovi. Kolikor se zavedam - in to so zadnje informacije, ki sem jih dobila, ker smo informacije seveda zahtevali takoj, ko smo slišali - ob upoštevanju, da gre za misijo za usposabljanje, mislim, da Egipčani niso imeli nobenega razloga, da bi dostop zavrnili. Ali je šlo res za to ali ne pa je seveda povsem druga stvar.
Spoštovani poslanci, za to razpravo se vam najlepše zahvaljujem. Upam, da sem v svojem odgovoru zajela čim več vprašanj.
Predsednik
Baronica Ashton, najlepše se vam zahvaljujemo, ker ste imeli zelo naporen dan. Danes ste v tem parlamentu zelo trdo delali, zato se vam zahvaljujem, da ste bili z nami in da ste nam dali odlične in tako podrobne odgovore.
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
Elena Băsescu
Razmere na Bližnjem vzhodu in v sredozemski regiji so na zelo občutljivem razpotju, kot je v svojem govoru prav tako omenila visoka predstavnica. Menim, da je to primerna priložnost, da se EU osredotoči na mirovni proces v regiji. Izrael je eden od največjih trgovinskih partnerjev Evropske unije, medtem ko imajo študenti iz celega sveta dostop do študijskih središč v Izraelu zahvaljujoč mednarodnim univerzitetnim programom izmenjav.
Prav tako moram omeniti, da se na Bližnjem vzhodu že oblikujejo izzivi za prihodnost. Upravljanje pitne vode je en primer tega. Arabske revolucije so v sredozemski regiji ustvarile ozračje nestabilnosti, kar ima posebni učinek na Izrael. Nedavno je iz varnostnih razlogov bil sprejet ukrep za zaprtje mejnega prehoda, in tako je Kerem Šalom postal edini popolnoma varen trgovinski prehod. Izraelske oblasti si na tej lokaciji prizadevajo, da bi zagotovile normalen pretok civilnega in komercialnega prometa. V zvezi s tem menim, da je bistveno čim prej nadaljevati pogajanja za dosego mirne rešitve. Vključenost EU v ta proces bi lahko zagotovila podporo, ki je potrebna, da se ta dialog izvede pod idealnimi pogoji.
Dominique Baudis
Revolucije v arabskem svetu ne smejo odvrniti naše pozornosti od bližnjevzhodnega mirovnega procesa. Nasprotno, so priložnost, ki jo je treba izkoristiti. V Palestini bodo pred poletjem potekale predsedniške in zakonodajne volitve in palestinska oblast želi vzpostaviti zakonite institucije ter upravljati svojo varnost. Gradnja izraelskih naselbin, ki je v teku, je krivica in izzivanje Palestincev. Danes imamo s tem vetrom svobode, ki piha skozi celoten arabski svet, priložnost za ponovni zagon pogajanj. EU mora prevzeti pobudo za njihov ponovni zagon. Zakaj ne bi tega naredili v okviru Unije za Sredozemlje?
