Ziua internaţională a femeii
Preşedinte
Următorul subiect îl reprezintă declaraţia preşedintelui cu privire la Ziua internaţională a femeii.
Sărbătoarea de astăzi a Zilei internaţionale a femeii este diferită de cea pe care ne-o amintim, cel puţin cei din Europa Centrală şi de Est. Acum nu se mai rezumă la a dărui flori femeilor pe care le cunoaştem. Astăzi, Ziua femeii oferă prilejul unor dezbateri importante pe teme cum ar fi egalitatea, sprijinul pentru mamele cu mulţi copii şi încetarea violenţei împotriva femeilor. Parlamentul European este implicat activ în aceste dezbateri.
Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen este una foarte importantă. În noiembrie 2009, am adoptat o rezoluţie pentru eliminarea violenţei împotriva femeilor, în care ceream Comisiei Europene şi statelor membre să elaboreze programe de acţiune consistente împotriva acestei forme de violenţă. Avem ambiţia ca, în această privinţă, Uniunea Europeană să devină un exemplu pentru întreaga lume.
Femeile merită mai multe, astăzi, pentru că, până la urmă, ne dorim să salvăm Europa de la prăbuşirea demografică, însă acest lucru nu trebuie făcut pe seama lor. Mamele cu trei sau patru copii trebuie să aibă posibilitatea de a se angaja sau de a promova, pe baza aceloraşi principii ca bărbaţii. Un număr mare de creşe şi grădiniţe disponibile, precum şi locuri de muncă, reprezintă doar una dintre modalităţile atingerii acestui obiectiv. Pe de altă parte, însă, mamele care doresc să rămână acasă cu copiii ar trebui să aibă posibilitatea de a face acest lucru, de exemplu prin intermediul unui sistem de impozitare care să aibă ca bază întreaga familie, şi nu doar pe cei doi soţi.
Obiectivul nostru este să obţinem egalitatea deplină acolo unde se poate, şi unde este esenţial, cu alte cuvinte - peste tot. Discriminarea la locul de muncă şi în societate trebuie dată uitării. În Uniunea Europeană, femeile şi bărbaţii au aceeaşi demnitate şi drepturi egale, iar protejarea acestor drepturi cade şi în sarcina noastră, a Parlamentului European.
Mi-aş dori pentru toate femeile din Parlamentul European ca în fiecare zi să fie ziua lor, pentru ca niciodată să nu se simtă victime ale discriminării şi ca numărul dumneavoastră, al femeilor, să fie din ce în ce mai mare în Parlamentul European.
Corien Wortmann-Kool
Dle Preşedinte, aşa cum aţi menţionat deja, astăzi este Ziua internaţională a femeii. Se aniversează o sută de ani de când se sărbătoreşte această zi. Dar este acesta un motiv de sărbătoare? Am progresat mult, însă, în continuare, mai sunt multe de făcut; şi ne putem realiza scopul doar dacă vom lucra împreună - femei şi bărbaţi.
Una din temele Zilei internaţionale a femeii de anul acesta o reprezintă solidaritatea şi afirmarea femeilor de pretutindeni: o temă importantă în contextul crizei economice. Aceasta îi îndrumă pe bărbaţi şi femei să colaboreze pentru un viitor mai bun, atât pentru noi, cât şi pentru copiii noştri, deoarece doar împreună putem garanta că bărbaţii şi femeile sunt egali nu doar în faţa legii, ci şi în viaţa de zi cu zi, precum şi în cea economică şi socială. Până la urmă, femeile reprezintă aproximativ 50 % din populaţia globului, însă câştigurile lor însumează doar 10 % din veniturile mondiale. Doar 5 % din liderii mondiali sunt femei. Femeile reprezintă 75 % din persoanele sărace de pe glob. Acest lucru poate şi trebuie să fie îmbunătăţit.
Dar acum nu vorbim doar despre sărăcie. Uitându-ne la anumite zone de pe glob, în special la mari părţi ale Asiei, de exemplu, vedem că băieţii sunt priviţi mai bine decât fetele: aduc mai multe beneficii familiei. Ceea ce duce la abandonul fetelor şi la fetuşi de sex feminin abandonaţi. Din păcate, traficul cu femei este un alt fenomen familiar şi frecvent. În Africa, multe tinere şi fetiţe sunt victimele războiului şi ale violurilor. Pentru toate aceste aspecte există multe cauze culturale, care trebuie şi ele să beneficieze de atenţia cuvenită, dacă ne dorim să îmbunătăţim poziţia femeii. Femeile şi fetele suferă opresiuni, mai ales în ţările musulmane, unde există şi o serie de cauze religioase.
Tocmai de aceea este important ca, în cadrul programelor de ajutorare şi al relaţiilor internaţionale, noi, Uniunea Europeană, să subliniem şi egalitatea dintre fete şi băieţi, dintre femei şi bărbaţi. Prin urmare, vorbim nu doar despre diminuarea sărăciei, ci şi despre distrugerea unor prejudecăţii culturale. Aceasta este o sarcină foarte importantă a Înaltului Reprezentant, vicepreşedintele Comisiei dna Ashton şi pentru dna comisar Georgieva.
Cu toate acestea, mai sunt multe de făcut şi aici, mai aproape de casă, precum şi în cadrul grupului nostru, mai ales cu sprijinul preşedintelui, dl Daul. Doresc să mă refer, în final, la noi, cei din Uniunea Europeană. Totul începe la o vârstă fragedă, prin educaţia copiilor, însă, în continuare, accesul la învăţământ nu le este garantat tuturor fetelor din Europa. Rata de acces ar trebui să fie de 100 %. Acesta ar trebui să fie un obiectiv important al noii strategii UE 2020.
Martin Schulz
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, o societate în care femeile şi bărbaţii nu beneficiază de drepturi egale la locul de muncă şi în viaţă nu poate fi o societate democratică şi umană. Condiţia principală pentru dreptate în societate este ca aceasta să fie administrată indiferent de sexul unei persoane. Pentru noi, bărbaţii, acest lucru este de la sine înţeles, însă nu şi pentru femei, chiar nici în societăţile din Europa Centrală, nicidecum. Iar acest lucru se vede foarte clar într-unul dintre cele mai mari scandaluri de care consider că trebuie să scăpăm cât mai repede cu putinţă. Ca Parlament, am putea avea aici o contribuţie semnificativă.
Sincer, cum poate o societate să afirme pe bună dreptate că este una egală, dacă bărbaţii şi femeile primesc salarii diferite pentru aceeaşi muncă şi în acelaşi loc? Nicăieri în această societate nu este discriminarea femeilor mai frecvent acceptată, fără niciun comentariu, decât la locul de muncă, acolo unde femeile muncesc la fel ca şi bărbaţii, într-o oarecare măsură chiar în condiţii de viaţă mai grele, şi primesc, în medie, cu 30 % sau 40 % mai puţin decât aceştia. Trebuie să scăpăm UE de această ruşine. Dacă ar fi să transmitem aici, în Europa, un mesaj de Ziua internaţională a femeii, haideţi ca acesta să fie următorul: plată egală pentru aceeaşi muncă, la acelaşi loc de muncă, pentru bărbaţi şi femei. Aceasta este o cerinţă esenţială a dreptăţii sociale.
(Aplauze)
Am luat la cunoştinţă eforturile Comisiei. Vedem astăzi cum Carta europeană a drepturilor femeilor urmează să se lanseze. Acest lucru este unul benefic, pe care îl salutăm. Cu toate acestea, suntem puţin dezamăgiţi, şi vă rugăm să transmiteţi acest lucru dnei Reding şi dlui Barroso. Ne-am fi dorit ca această lansare să nu fie doar o declaraţie formală; de asemenea, ne-am fi dorit ca promisiunea făcută iniţial să fie respectată, şi anume că Parlamentul va fi implicat şi că agenţiile societăţii civile vor trebui să fie implicate. Vedem însă că acest lucru nu s-a întâmplat. Putem încă să compensăm. Cu toate acestea, am aprecia dacă nu ne-am opri doar la o declaraţie formală şi dacă instituţiile ar coopera pentru a contribui la corectarea acestui caz particular pe care tocmai l-am menţionat. Colega mea, dna Wortmann-Kool, a menţionat şi alte exemple.
Există un lucru pe care noi toţi, europenii, trebuie să îl conştientizăm de Ziua internaţională a femeii: încă nu am ajuns la o egalitate în drepturi pe acest continent, însă nedreptăţile dramatice pe care le suportă femeile din alte zone ale lumii, care variază de la mutilarea genitală la obligaţia de a purta vălul, toate aceste drepturi fundamentale care le sunt negate femeilor, şi mai ales fetelor din lumea întreagă, nu ar trebui să ne preocupe doar de 8 martie.
În acest sens, doresc să le mulţumesc experţilor în drepturile omului din Parlament. Aici, în fiecare după-amiază de joi a săptămânii de la Strasbourg, discutăm, printre altele, despre încălcările drepturilor omului ale căror victime sunt femeile. De Ziua internaţională a femeii merită spus, în acelaşi timp, că aceste dezbateri care au loc joi după-amiaza merită, cel puţin, aceeaşi participare ca cea de astăzi, din plen.
Diana Wallis
în numele grupului ALDE. - Dle Preşedinte, o să încep prin a spune că, până acum câteva momente, nu mă aşteptam să iau cuvântul, însă este important să sărbătorim Ziua internaţională a femeii, şi mai ales pe cea de anul acesta, când se împlinesc 100 de ani de când sărbătoarea a fost propusă. Într-adevăr, ar trebui să fie o zi în care sărbătorim cât de departe au ajuns femeile, dar şi o zi menită să atragă atenţia asupra lungului drum pe care îl mai avem de parcurs până la egalitate.
Dle Preşedinte, aţi afirmat că ar trebui să fie mai multe femei în Parlament. Realizările sunt bune, dar nu suficiente. Dacă ar fi să mă raportez la parlamentul din ţara mea, conform unor estimări, se presupune că mai avem nevoie de încă 200 de ani pentru a ajunge la o paritate, raportându-ne la actuala rată de progres, deci nu ne mişcăm suficient de repede pentru a ajunge la o egalitate corespunzătoare.
O altă problemă asupra căreia se concentrează Parlamentul săptămâna aceasta este traficul de persoane şi violenţa împotriva femeilor. Săptămâna trecută am vizitat în circumscripţia mea o expoziţie de tablouri şi fotografii ale unor femei care fuseseră victime ale traficului de persoane, dintr-o ţară vecină cu Uniunea - Moldova - în Uniune. Conform anumitor estimări, numărul femeilor - şi, într-adevăr, şi al bărbaţilor - victime ale traficului de persoane este comparabil cu numărul total al sclavilor africani traficaţi în 350 de ani; cu toate acestea, femeile sunt principalele victime. Dacă noi, comunitatea europeană, nu putem face nimic pentru a asista femeile care au fost victimele acestui tip de comerţ, atunci ar fi păcat dacă nu am înregistra progrese în această zi.
Un alt aspect asupra căruia trebuie să ne concentrăm este acela al numeroaselor probleme de sănătate ale femeilor, care trebuie soluţionate şi care nu beneficiază de atenţia şi de timpul cuvenite. S-au realizat multe până acum, sunt multe de sărbătorit, însă mai sunt foarte multe lucruri de făcut.
Marije Cornelissen
Ziua internaţională a femeii, 8 martie. Sărbătoresc Ziua internaţională a femeii, pe 8 martie, de când mă ştiu, la fel ca şi mama şi bunica înaintea mea. De 8 martie mă întristez uneori, gândindu-mă la toate lucrurile care mai trebuie făcute pentru ca bărbaţii şi femeile să se bucure de o adevărată egalitate de şanse. Sunt atâtea femei pentru care violenţa este la ordinea zilei, atâtea femei care trăiesc în sărăcie, atâtea femei care trebuie să aibă singure grijă de copii şi părinţi; şi atât de puţine care au reuşit în lumea afacerilor, în cea academică sau politică.
Şi apoi, mă gândesc la generaţia bunicii mele, care a trebuit să înceteze munca atunci când s-a căsătorit şi care nu a beneficiat de nicio posibilitatea de educaţie, şi la generaţia mamei mele, care a luptat crâncen pentru a putea decide ce se întâmplă cu propriul ei corp, şi îmi dau seama câte am realizat într-un secol; văd că schimbările sunt, într-adevăr, posibile. Dar dacă dorim ca lumea să devină un loc mai bun în viitorul apropiat, trebuie să ne dăm silinţa acum.
Uniunea Europeană poate avea o contribuţie importantă, dar doar dacă trece dincolo de cuvintele frumoase. Lupta pentru egalitate de şanse a fost deja îngreunată de mult prea multe cuvinte frumoase rostite prea mult timp, cărora li s-au mai adăugat şi altele. Vineri, Comisia a prezentat o Cartă a drepturilor femeilor care include foarte multe cuvinte frumoase. Manifest un scepticism întemeiat în ceea ce priveşte punerea în aplicare a acesteia. Scepticismul meu este întărit şi de faptul că, aşa cum a menţionat deja dl Schultz, nici Parlamentul European şi nici organizaţiile non-guvernamentale (ONG-urile) nu au fost consultate. Cum însă acesta este primul document al comisarului Reding în calitate de comisar pentru egalitatea de şanse, sunt dispusă să fiu foarte îngăduitoare.
Contează iniţiativele care însoţesc aceste cuvinte frumoase. Dacă, în această perioadă, ne va prezenta o directivă ce combate violenţa împotriva femeilor, o directivă referitoare la concediul de paternitate, măsuri puternice pentru a combate discriminarea împotriva femeilor, măsuri puternice pentru a creşte procentul femeilor angajate - îmbunătăţind, de exemplu, compatibilitatea dintre programul de lucru şi orarul şcolar - şi procentul femeilor în poziţii de conducere, dacă Comisia va transforma cuvintele frumoase în acţiuni reale, colegii mei din Grupul Verzilor/ Alianţa liberă europeană şi cu mine vom fi primii care se vor ridica pentru a ne prezenta aprecierea.
Dacă vrem să asistăm la schimbări, trebuie să colaborăm: Comisia, Consiliul, stânga şi dreapta din Parlament. Astăzi, 8 martie, nu este doar Ziua internaţională a femeii, ci şi ziua fiului meu, care împlineşte doi ani. Sper din inimă că, peste 30 de ani, va trăi într-o Europă în care el, împreună cu soţia sa - sau soţul - va împărţi responsabilitatea îngrijirii copiilor în mod egal, şi în care femeile au toate şansele să devină profesor universitar, CEO sau comisar european. În anii care vor urma, mama sa va face tot ce îi stă în putinţă pentru a realiza acest lucru, şi, din fericire, nu sunt singura.
(Aplauze)
Marina Yannakoudakis
în numele grupului ECR. - Dle Preşedinte, Ziua internaţională a femeii ne oferă posibilitatea de a ne concentra asupra aspectelor şi provocărilor cu care se confruntă astăzi femeile - de a ne concentra asupra diferitelor tipuri de inegalităţi resimţite de multe femei, dar şi de a sărbători realizările femeilor pe parcursul acestui secol.
În Marea Britanie, suntem foarte mândri să sărbătorim personalităţi care au contribuit la progresul naţiunii noastre în domeniul drepturilor femeii: femei precum Emily Pankhurst, liderul mişcării sufragetelor din Anglia, care a obţinut dreptul de vot pentru femei, Shirin Ebadi, câştigătoare a Premiului Nobel în 1993, pentru eforturile sale în promovarea drepturilor omului, mai ales pe cele ale femeilor, şi Margaret Thatcher, prima femeie prim ministru în Marea Britanie, aleasă în 1979.
Problema femeilor care ajung în poziţii de conducere şi a egalităţii de şanse cu bărbaţii este la fel de relevantă astăzi cum a fost şi în Marea Britanie, la momentul alegerii primei femei prim ministru.
Putem oferi oportunităţi de educaţie şi angajare, însă diferenţa salarială continuă să existe. Putem adopta acte normative împotriva discriminării la locul de muncă, însă nu şi împotriva nevoii de a jongla între muncă, viaţa de familie şi îngrijirea gospodăriei.
Ca parlament, ar trebui să lucrăm pentru a le ajuta pe femei să poată alege ceea ce vor face. Dacă aleg să se dedice unei cariere, ar trebui sprijinite să facă acest lucru într-un mediu care oferă condiţii egale tuturor jucătorilor. Dacă aleg să stea acasă şi să se ocupe de familie, nu trebuie desconsiderate. Fraza "doar casnică” ar trebui scoasă în afara legii. Nicio femeie nu este "doar” ceva. Fiecare este apreciată pentru contribuţia sa.
Aşa că, dacă vorbim despre femei care au realizat foarte multe, consider că în cap de listă ar trebui să se afle un grup de femei a căror contribuţie noi, în Marea Britanie, o sărbătorim la 14 martie, şi anume, mamele din lumea întreagă: femeile care, în mod voluntar, renunţă la propriile ambiţii şi îşi dedică viaţa creşterii copiilor. Deoarece, făcând acest lucru în mod corect, contribuie la atingerea unui obiectiv pe care îl avem cu toţii - o societate bazată pe egalitate şi toleranţă, în care se respectă drepturile omului, indiferent de sex.
Eva-Britt Svensson
Dle Preşedinte, astăzi sărbătorim Ziua internaţională a femeii şi se împlinesc 15 ani de la crearea platformei ONU pentru drepturile femeilor. La jumătatea revizuirii aflată acum în desfăşurare la New York, tot ce putem spune eu şi ceilalţi membrii ai delegaţiei din partea Parlamentului European este că femeile din lumea întreagă vor trebui să se mulţumească cu un status quo. În ciuda rezoluţiilor pozitive adoptate recent de Parlament, a raportului Tarabella şi a rezoluţiei privind Beijing + 15, din păcate, întâlnirea ONU nu a avut încă niciun rezultat.
Este clar că guvernele UE participante la negocieri nu au obiective la fel de îndrăzneţe în legătură cu drepturile femeilor ca cele prezentate de Parlamentul European în rezoluţiile mai-sus menţionate. Uneori mi se pare că guvernele UE se folosesc de platforma Beijing în primul rând pentru a le ţine lecţii despre egalitate ţărilor care nu fac parte din UE. Adesea este mult mai uşor să le spui altora ce trebuie să facă, decât să vii cu rezultate tu însuţi.
Înainte de a fi ales, Preşedintele Comisiei, dl Barroso, a promis că va redacta o Cartă a drepturilor femeilor. Astăzi, am avut posibilitatea de a citi documentul Comisiei. Atât eu, cât şi grupul meu, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, suntem foarte îngrijoraţi de superficialitatea conţinutului şi de modul în care a fost redactată carta. Există riscul ca ea să nu valoreze nici măcar cât hârtia pe care a fost scrisă. Parlamentul, organismele naţionale şi organizaţiile de voluntariat din Europa nu au fost implicate şi nu au contribuit la această cartă, cum, de altfel, nu au făcut-o nici cetăţenii europeni.
Aş dori să îi explic dlui Barroso că a face o declaraţie privind valorile comune nu este suficient. Femeile şi bărbaţii din Europa au nevoie de un document solid, realizat şi elaborat împreună cu toţi actorii relevanţi.
Să fie aceasta o primă versiune a Cartei drepturilor femeilor. Folosiţi-vă de această perioadă, până la următoarea Zi internaţională a femeii, pentru a ţine dezbateri şi discuţii cu Parlamentul, organismele naţionale şi organizaţiile de voluntariat din Europa. Data viitoare, când vom sărbători din nou Ziua internaţională a femeii, ne va fi clar că am înregistrat progrese.
Lucrăm pentru a proteja drepturile femeilor nu doar în ziua de 8 martie, ci în fiecare zi a anului. De asta au nevoie femeile şi bărbaţii din Europa.
Marta Andreasen
în numele grupului EFD. - Dle Preşedinte, în această zi, doresc să le cer politicienilor şi legiuitorilor să înceteze cu emiterea acestor legi demagogice despre egalitate, care nu fac decât să îngreuneze şi mai mult viaţa femeilor care doresc să muncească. Din cauza lor, organizaţiile se sperie să mai angajeze femei. Egalitatea nu înseamnă legi: înseamnă comportament.
Sunt mamă lucrătoare şi, în cei 30 de ani de experienţă profesională, nu am fost niciodată recrutată sau promovată pe alte criterii decât aptitudinile mele şi meritul meu, şi aş fi insultată dacă aş primi un tratament special doar datorită cromozomilor. Totuşi, am anumite cereri către Parlament, pentru a apăra femeile din lumea întreagă.
Îmi doresc ca problema exproprierilor din Spania să fie dezbătută şi rezolvată, pentru a pune punct suferinţei multor femei şi bărbaţi care riscă să îşi vadă locuinţele demolate şi nu pot locui în ele. Nu credeţi că şi aceasta este o formă de violenţă?
Vreau ca Parlamentul să oprească transferul de fonduri UE către regiunile unde se petrec încălcări flagrante ale drepturilor omului. Nu credeţi că aceasta este o formă de violenţă?
Vreau ca Parlamentul să îi asculte şi să îi protejeze pe cei care vor să îşi comunice îngrijorările în legătură cu neregulile structurale care afectează bugetul european, aşa cum am făcut eu acum opt ani, şi să mă asigur că ei nu vor avea aceeaşi soartă ca mine. Nu este şi aceasta violenţă?
Vreau să amânaţi descărcarea de gestiune a Comisiei Europene până când auditorii vor declara că nu sunt rezerve pentru 100 % din buget. Iată cum îmi doresc ca Parlamentul să onoreze femeile şi bărbaţii din Europa, pe cei care, prin taxele pe care le plătesc, îi permit Uniunii Europene să existe.
Krisztina Morvai
(HU) Doresc să le atrag atenţia colegilor mei deputaţi că este o greşeală gravă să vorbeşti despre femeile europene şi drepturile celor care trăiesc în Uniunea Europeană, fără a ţine seama de poziţia inferioară ocupată de femei în noile state membre din spaţiul fost comunist din Europa Centrală şi de Est. A sosit momentul ca UE să pornească într-o misiune de constatare, pentru a investiga lipsa lor de drepturi şi pentru a remedia, pe baza rezultatelor, discriminarea gravă a femeilor, care are loc chiar în interiorul Europei.
Daţi-mi voie să menţionez doar două domenii. Ambele au legătură cu globalizarea, economia neoliberală, comerţul liberalizat şi dezavantajele acestora. Primul se referă la companiile multinaţionale, dar şi la companii mari, înregistrate în UE, care folosesc standarde diferite pentru dreptul muncii şi sănătatea la locul de muncă. Mă gândesc, de exemplu, la comercianţii mari, la hipermarketuri, cum sunt cele de-o parte şi de alta a graniţei dintre Austria şi Ungaria. Aceeaşi companie foloseşte standarde diferite pentru pauze, pauza de prânz şi preavizele de reziliere a contractului. Femeile din Europa de Est, în cazul de faţă din Ungaria, sunt ţinute practic în sclavie.
Cea de-a doua zonă, aproape neexplorată până acum, se referă la migraţia femeilor pe teritoriul Uniunii Europene. Femeile care fac parte din categorii inferioare în Europa Centrală şi de Est, aşa cum este şi cazul Ungariei, caută să se angajeze în vest ca personal în casă, trăind ca servitoare, ca refugiaţi economici care adesea îşi lasă în urmă copiii. Din punctul de vedere al drepturilor de care beneficiază şi al demnităţii, situaţia lor se aproprie mai mult de cea a femeilor din ţările în curs de dezvoltare din lumea a treia decât de cea a surorilor lor din Europa Occidentală, care sunt cetăţeni ai statelor membre UE. Această situaţie trebuie soluţionată urgent. -
Preşedinte
Doresc să îi urez un călduros bun venit dlui comisar Dalli. Bine aţi venit, dle Dalli. Dânsul va face o declaraţie în numele Comisiei.
John Dalli
Membru al Comisiei. - Dle Preşedinte, sunt foarte încântat că prima mea participare la sesiunea plenară a Parlamentului European are loc în această zi importantă - 8 martie, Ziua internaţională a femeii. În acelaşi timp, este o onoare pentru mine să reprezint Comisia, şi în special, pe vicepreşedintele Reding, care va conduce eforturile Comisiei de a proteja drepturile fundamentale.
Este o şansă unică de a sărbători împreună realizările economice, politice şi sociale ale femeilor, din trecut, prezent şi viitor. În 1957, egalitatea dintre sexe a fost consfinţită în tratatele europene. De atunci, un număr impresionant de instrumente legale, urmate de numeroase decizii ale Curţii Europene de Justiţie, au creat un arsenal legal la nivelul UE.
Doresc să vă reamintesc faptul că egalitatea de gen nu este doar o valoare fundamentală consfinţită în tratat, ci şi că politicile pentru egalitatea de gen s-au dovedit a fi un motor al dezvoltării economice. Vinerea trecută, preşedintele Comisiei Europene şi vicepreşedintele, dna Reding, au reînnoit angajamentul Comisiei faţă de egalitatea de gen, prezentând o Cartă a drepturilor femeilor.
Carta reprezintă angajamentul politic al Comisiei de a promova egalitatea între femei şi bărbaţi în cinci zone: independenţă economică egală; salarii egale pentru aceeaşi muncă sau muncă de aceeaşi valoare; egalitate în luarea deciziilor; demnitate, integritate şi eradicarea violenţei bazate pe gen; şi egalitate de gen dincolo de graniţele Uniunii.
Carta drepturilor femeilor va fi urmată, în septembrie 2010, de o nouă strategie atotcuprinzătoare privind egalitatea dintre femei şi bărbaţi. Aceasta va transpune principiile din Cartă în acţiuni concrete, care urmează a fi puse în aplicare în următorii cinci ani.
Acestea sunt proiecte şi obiective ambiţioase, pe care Comisia nu le va putea realiza pe cont propriu. Va trebui să coopereze strâns cu principalii săi parteneri la nivel UE, mai ales cu dvs, Parlamentul European, şi cu Comisia FEMM. Ziua internaţională a femeii este un prilej excelent pentru a ne reaminti de acest angajament.
Preşedinte
Cu aceasta se încheie discursurile legate nu doar de Ziua internaţională a femeii, ci şi de eforturile noastre constante de a obţine drepturi egale pentru femei şi de a elimina violenţa.
