Erklæringer fra formanden
Formanden
Mine damer og herrer! Jeg vil gerne åbne plenarmødet i dag med at sige et par ord om den folkeafstemning, der fandt sted i fredags. Jeg er meget glad for resultatet. Det var en stor dag for Irland og en stor dag for Europa.
(Bifald)
Jeg vil gerne sige, at jeg var i den anden ende af Europa, på Sicilien, da resultatet blev bekendtgjort, og der blev resultatet modtaget præcist, som De modtog det, nemlig med bifald. Også mange andre steder i hele Europa var folk glade for det irske resultat. Irerne har udsendt et klart signal om, at de fortsat ønsker at udgøre kernen i et forenet kontinent. Míle buíochas do mhuintir na hÉireann. Tusind tak og tillykke med resultatet af folkeafstemningen. Jeg sagde det på irsk, måske ikke særlig præcist, men sådan lyder det mere eller mindre.
EU har vist, at det kan lytte til borgernes berettigede frygt og reagere passende. De garantier, som Irland har fået, viste sig at være tilfredsstillende, og de overbeviste vælgerne om, at Lissabontraktaten vil gavne deres land. Det var en sejr for det civile samfund, og det er et godt argument i den fortsatte debat i andre medlemsstater.
Jeg vil gerne understrege den store rolle, som både arbejdsgiverne, fagforeningerne, landbrugs- og fiskeriorganisationerne og kirken og de sociale ledere har spillet. Dette bidrog til folkeafstemningens positive resultat.
Jeg vil også lykønske den irske regering og oppositionen samt en af mine forgængere, Pat Cox, der ledede "Ireland for Europe"kampagnen. Tillykke, Pat Cox!
(Bifald)
Jeg er overbevist om, at ratificeringsprocessen vil fortsætte og ende med succes i de to resterende medlemsstater. Jeg har fået tilsagn fra Polens præsident om, at han ufortøvet vil underskrive Lissabontraktaten, nu hvor den irske folkeafstemning har givet et positivt resultat.
(Bifald)
Jeg håber, at præsident Václav Klaus vil gøre det samme, så snart den tjekkiske forfatningsdomstol fjerner al den resterende tvivl.
Det er Lissabontraktatens mål at forberede EU på udfordringerne i det 21. århundrede. Vi er nødt til at se i øjnene, at vores borgere er bange for spørgsmål som energi, stigende arbejdsløshed, indvandring og klimaændringer. Vi er nødt til at handle i fællesskab, ligesom vi har gjort mange gang før, og vi må ikke glemme, at nøglen til succes er princippet om europæisk solidaritet.
Der er meget arbejde, vi skal gøre, men vi har nu de væsentlige redskaber, så lad os ikke tøve med at bruge dem.
Jeg vil gerne fremsætte endnu en bemærkning om den irske folkeafstemning. Vi må ikke glemme dem, der stemte nej. Det er blevet vores tradition at tænke på alle europæere og respektere deres opfattelser og deres ret til at have en anden mening. De, der stemte nej, ønsker også at fortælle os noget. De ønsker at overbevise os om noget, og, hvad der er allervigtigst, de ønsker at advare os om noget. Vi lytter til denne advarsel, og vi tager også hensyn til deres stemmer, men vi er overordentlig glade for, at et klart flertal af den irske befolkning stemte ja, og for, at de støtter et fælles Europa. Jeg er selv opsat på at arbejde hårdt for at bidrage til, at De føler, at vores fælles Europa også er Deres Europa, og vi vil skrive historien om Europas fremtid sammen.

Jeg vil fortsætte med to andre sager. Det er triste sager.
Jeg vil gerne minde om en stor tragedie og dermed mindes ofrene for jordskreddene i nærheden af Messina på Sicilien. Jeg har allerede udsendt en erklæring på Europa-Parlamentets vegne, hvori vi udtrykker vores medfølelse med ofrenes familie og venner. Jeg var i Italien på det tidspunkt og udtrykte offentligt min medfølelse med vores venner, partnere og alle andre italienere.

Inden vi begynder, vil jeg også minde om, at det i dag er treårsdagen for mordet på den russiske menneskerettighedsforkæmper, journalist Anna Politkovskaja. Anna er imidlertid ikke det eneste offer. Lad os ved denne lejlighed også mindes andre sociale aktivister, der er myrdet i de sidste tre år.
William
(EN) Hr. formand! Da De stillede op som formandskandidat til Europa-Parlamentet, sagde De til os, at De ville være meget objektiv som person og som formand. Jeg må sige, at De netop holdt en tale om den irske folkeafstemning - jeg rejste mig, mens De talte, men De kiggede kun på teksten - som var en af de mest subjektive, partifarvede taler, jeg nogensinde har hørt, og som var upassende for en objektiv formand.
(Blandede reaktioner)
Formanden
De lyttede sandsynligvis ikke til hele min tale!
(Bifald)
