Erklæring fra formanden
Formanden
Mine damer og herrer, jeg har valgt at tale på det lands sprog, hvor denne skrækkelige hændelse fandt sted.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Lørdag aften blev vi alle - som man sikkert også blev det andre steder - dybt chokerede: To unge soldater blev brutalt myrdet med koldt blod. Det er Nordirlands værste mareridt.
Jeg har været medlem af Europa-Parlamentet i næsten 20 år, og jeg havde håbet, at jeg aldrig igen skulle stå her i Parlamentet og kondolere familierne til mennesker, der har mistet livet i Nordirland. Jeg er meget trist over at skulle gøre det igen i dag.
Disse unge mænd gjorde det samme, som mange andre unge mænd: De bestilte en pizza fra det lokale pizzeria, for tre timer senere skulle de om bord på et fly og flyve til Afghanistan. Det kom de ikke. I dag kan vi kun mindes dem, for de blev slået ihjel i deres ungdoms vår. Det eneste, vi kan gøre nu, er at kondolere over for deres familier. Men det er nu, at disse familier har brug for den støtte.
De, der udførte denne handling, lytter formentlig ikke til den fordømmelse, jeg nu vil komme med. Men jeg må sige: Det vil aldrig lykkes for dem - de vil ikke vinde - for det er den demokratiske proces i Nordirland, der har talt, og den vil vinde. Selvom den til tider kan have sine fejl, har den givet befolkningen Nordirland et andet liv: De har fundet et bedre liv, de har oplevet et bedre liv, og jeg vil gerne have, at de fortsætter med dette bedre liv. Jeg slutter mig til Deres medfølende ord til de efterladte.
(Bifald)
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Jeg vil også gerne udtrykke min uforbeholdne fordømmelse af drabene på de to britiske soldater, hvor fire andre blev kvæstet, uden for Massereene-kasernen i Antrim i lørdags. The Real IRA, en republikansk udbrydergruppe i Nordirland, har taget ansvaret for dette skrækkelige angreb, som er det første dødbringende angreb på de nordirske sikkerhedsstyrker i 12 år. De, der har udført disse terrorhandlinger, skal stilles for retten og stilles til ansvar for deres skrækkelige forbrydelser. Deres angreb fortjener ingen politisk opbakning fra den nordirske befolkning.
Med langfredagsaftalen fra 1998 fastsætter man tydelige rammer for den politiske og økonomiske udvikling i Nordirland. Strukturerne i denne aftale fungerer fint som støtte til demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettigheder samt fred og forsoning. Vi hverken kan eller vil tillade, at disse personer ødelægger den fred, som vi har arbejdet så hårdt og så længe for at opnå i Nordirland.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Tak for Deres kondolencer til vores britiske soldater, der mistede livet lørdag aften. I Nordirland sætter man pris på, at De i dag tænker på dem, der sørger over de dræbte.
De, der myrdede de to soldater, søger at fremme deres politiske sag gennem vold. Jeg ville ønske, at jeg kunne sige, at det ikke vil lykkes for dem, men desværre ser vold ud til at kunne betale sig i Nordirland - i den grad, at vi i dag har tre dømte IRA-terrorister siddende som ministre i regeringen, og vores ene førsteminister McGuinness er en mand, som Peter Robinson - på et tidspunkt, hvor han var modstander af terrorister i regeringen - sagde personligt havde myrdet mindst 12 soldater. Han er hverken bedre eller anderledes end terroristerne fra Antrim, der stod over de døende soldater og pumpede flere kugler ind i kroppen på dem.
Det er skammeligt, at denne gemene morder, McGuinness - som hr. Robinson en gang beskrev som "Bogside-slagteren" - nu deler det højeste embede i mit land. Det er, hvad der sker, når man forhandler med terrorister. Jeg stoler på, at man aldrig vil forhandle med de terrorister, der er vendt tilbage til vores gader, og at man vil tage ved lære af fortiden og ændre på denne praksis.
Formanden
Mine damer og herrer, vi kan ikke lade alle de irske medlemmer få ordet. Jeg har talt på vegne af os alle, og det burde være tilstrækkeligt. Er De enig i, at dette har været en værdig måde at mindes de dræbte på? Tak.
Jeg har også en kort erklæring i forbindelse med kvindernes internationale kampdag i går. For at markere denne dag vil jeg i dag gerne byde de kvindelige medlemmer af Parlamentet særlig velkommen og takke dem varmt for deres engagement. Jeg vil også gerne anbefale, at vi gør vores yderste for at virkeliggøre princippet om ligestilling mellem kønnene på både europæisk og internationalt plan.
For 100 år siden demonstrerede 15 000 kvinder i New York for at få deres værdighed og rettigheder anerkendt. Det er arven efter dem, vi fejrer i dag. Der er ingen tvivl om, at der er opnået en hel del siden da med hensyn til anerkendelse og beskyttelse af kvinders rettigheder og fremme af lige muligheder for mænd og kvinder inden for alle områder af samfundet. Vi skal fortsætte vores bestræbelser; der skal gøres meget mere for at sikre ligestilling mellem kønnene i EU og for at sikre kvinderne en højere grad af deltagelse på arbejdsmarkedet, civilsamfundet og det politiske liv. Efter Europa-Parlamentets mening er der mulighed for at styrke kvindernes nuværende deltagelse i beslutningstagningen på lokalt og nationalt plan samt på EU-niveau. Vores medlemsstater skal finde metoder til at tilskynde til og støtte kvindernes deltagelse i beslutningsprocessen og den politiske proces på både nationalt og internationalt niveau.
Vi er kun få måneder fra valget til Europa-Parlamentet. Jeg vil gerne understrege her i dag, at kvindernes deltagelse i dette valg og en afbalanceret kønsfordeling i Europa-Parlamentet er særligt vigtig for såvel den demokratiske udvikling af EU og for vores samfund som helhed. Til sidst vil jeg gerne erindre Parlamentet om, at mange krige i verden har ramt kvinderne særligt hårdt, og vi arbejder på at forebygge brugen af chikane og voldtægt af kvinder som våben i krige. Vi må forsvare værdigheden for alle mennesker på jorden og altid holde fast i vores engagement.
Tak for Deres opmærksomhed.
(Bifald)
