Budgetrevision (forhandling) 
Formanden
Næste punkt er redegørelse fra Kommissionens om budgetrevisionen.
Janusz Lewandowski
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! I dag har Kommissionen vedtaget sin meddelelse om budgetrevisionen, som straks skal meddeles til de folkevalgte repræsentanter her i Parlamentet.
Det skulle oprindeligt være sket i 2008-2009, men begivenhederne - den sene vedtagelse af Lissabontraktaten, den sene udnævnelse af Kommissionen og derefter en ny EU 2020-strategi - er grunden til, hvorfor det sker i oktober 2010.
Budgetrevisionen skal betragtes som en integreret del af vores overvejelser om, hvordan Europa kan gøres mere konkurrencedygtigt, dynamisk, inkluderende og bæredygtigt. Men det kan ikke adskilles fra de politiske målsætninger. Det er politik udtrykt i tal, og historisk set har der altid været en specifik politisk kontekst knyttet til budgetforhandlingen. Førhen handlede den om det indre marked, den fælles valuta og udvidelse.
Vi kunne ønske os bedre politiske målsætninger i denne omgang, for der er klare, nye ansvarsområder som følge af Lissabontraktaten. Det står også klart, at vi er nødt til at finde fælles europæiske svar på fælles udfordringer inden for klimaforandringerne, energi, sikkerhed og migration.
På den anden side har vi et euroskeptisk Europa, og vi har et euroskeptisk efterkrise-Europa. Der er virkelige spændinger - eller endda en uforlignelighed - mellem de to, og det må vi løse. Vi har brug for enighed, enstemmighed, om det næste finansielle overslag.
Vi må trække på vores erfaring, og det er en del af budgetrevisionen. Erfaringen har lært os, at vi er nødt til at tilpasse balancen mellem forudsigelighed og fleksibilitet igen. Efter indførelsen af den finansielle ramme i 1988 har den skabt budgetmæssig fred og forudsigelighed i Europa og sikret regionerne, landmændene og forskerne en rimelig tidshorisont til at forberede og gennemføre deres projekter.
Det er en flot præstation. Men prisen for denne forudsigelighed er meget begrænset fleksibilitet, og det er tidligere blevet afsløret, hvor udsatte vi kan være over for pludselige udviklinger. Vi kan være stolte over visse initiativer - den generøse og hurtige reaktion på oversvømmelserne i Pakistan og problemerne i Haiti - men vi er generelt langsomme. Det tog et år at mobilisere penge til fødevarehjælpefaciliteten. Vi er mest langsomme internt og hurtigere til at reagere på eksterne udfordringer.
Lektien er derfor, at vi har brug for større fleksibilitet. Vi er nødt til nemmere at kunne overføre midler og ubrugte margener og iværksætte front- og backloading. Under budgetrevisionen foreslår vi faste margener, som er større sidst i det finansielle overslag, og at etablere præstationsorienterede reserver.
En anden faktor, der skal tages i betragtning, er naturligvis den økonomiske krise, og ved at foretage intelligent målretning af budgettets nye funktioner kunne de fungere som en lille sektorspecifik og lokal antikrisepakke. Den kunne fungere som sikkerhed for lån i tillæg til betalingsbalancestøtten. Den kan fungere som værktøjskasse til styrkelse af stabilitets- og vækstpagten.
Jeg vil gerne nævne endnu en faktor ved budgetrevisionen, og det er, at diskussionen om prioriteter altid overskygges af nettosaldoen, en form for fair return-tilgang til budgettet, som har at gøre med den indviklede indtægtsside af EU's budget. Men et incitament til at finde en vej ud af denne onde cirkel kunne være, hvis vi havde åbne overvejelser uden tabuer, hvor vi kunne analysere ikke kun udgiftssiden, men også indtægtssiden af EU's budget.
Som kommissionsformand Barroso sagde i sin tale om unionens tilstand, er det ikke en diskussion om at bruge mere eller mindre, men om at bruge pengene mere intelligent. Budgetrevisionen indeholder en række forslag til, hvordan vi kan skabe europæisk merværdi, hvordan vi kan etablere den nye legitimering af EU's budget.
Det skal gøres. Vi samler ressourcer på europæisk plan, hvilket giver medlemsstaterne mulighed for at skære i udgifterne, undgå overlapning og få bedre udbytte af deres investering.
Lad os tage forskning og infrastruktur som eksempel. Det kan gøres ved at tage hånd om fælles udfordringer på en sammenhængende og koordineret måde, især hvis der er grænseoverskridende implikationer, hvilket der typisk er i forbindelse med energi, sikkerhed, migration og klimaforandringer.
Det kan gøres ved at udvise solidaritet i forbindelse med naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer, og det kan og bør gøres ved at levere værktøjer, der tillader os at handle med større overbevisning på den globale arena øg gøre Europa mere synlig som den største donor (55 % af al hjælp).
Dette er ikke nok. Det, vi har brug for - og det er også en del af budgetrevisionen - er tilbageholdenhed i forhold til administrative udgifter. Vi har også brug for meget mere professionel forvaltning af storstilede projekter, og - det er den separate del af bilaget til budgetrevisionen - det innovative finansielle instrument må gå længere end 1 % af størrelsen af EU's budget.
Det er egne ressourcer, der til syvende og sidst giver mest mening. (Jeg tager måske tid fra mine afsluttende overvejelser.) Det er så nemt at kritisere det nuværende system som uretfærdigt, indviklet og imod traktaterne, men det er også nemt at fremkalde ubegrundede beskyldninger, hvis vi kaster os ud i diskussioner om spørgsmålet.
Det skal siges, at Lissabontraktaten tydeligvis kræver, at beslutningen om egne ressourcer træffes enstemmigt og ratificeres af alle medlemsstater. Den nationale suverænitet over beskatning er ikke på spil.
Men det er værd at overveje et system, som er tættere på det oprindelige design, et system, der tillader EU at være mere autonom, og som tillader medlemsstaterne at konsolidere deres offentlige finanser ved progressivt at reducere deres direkte bidrag. Vi kunne starte med at afskaffe den kunstige momslevering. Vi nævner seks mulige kandidater i dokumentet, som kvantificeres yderligere i bilaget, men ingen er naturligvis perfekt. Det er ikke en erstatning for det nationale bidrag. Det skal kun betragtes som et supplement.
Budgetrevisionen er en invitation til og åbning af den intense budgetsæson i EU. Jeg glæder mig til samarbejdet med Parlamentet. Det er vores fælles ansvar at vise, at EU er i stand til at reagere på udfordringerne, og budgettet - hvis det er intelligent målrettet mod det, vi vil opnå - kunne blive et værktøj til at forny tilliden til vores europæiske projekt.
Joseph Daul
Fru formand, mine damer og herrer! Budgettet for 2011 er det første budget, som Parlamentet skal forhandle og stemme om under anvendelse af sine nye beføjelser i henhold til Lissabontraktaten. Det er det første, hvor vi har undladt at opfordre til en forøgelse af budgettets overordnede størrelse som foreslået af Kommissionen og i stedet har anlagt en realistisk og politisk tilgang.
En realistisk tilgang, for så vidt at vores medlemsstater er blevet opfordret til at iværksætte en hidtil uset indsats for at stabilisere og reducere deres offentlige finanser. Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) skal være de første til at opfordre dem til dette. Reduktionen i offentlige udgifter er reelt set en forudsætning for at gøre vores økonomier mere konkurrencedygtige og gøre dem i stand til at klare sig i den internationale konkurrence under favorable vilkår. Derfor er det ikke et spørgsmål om, at vi beder de 27 om et forbrug i dette finansår, der ikke svarer til vores medborgeres indsats inden for deres egne nationale rammer.
Men vores tilgang er også politisk, for så vidt at vi mener, at budgettet for 2011 ikke kan løsrives fra de kommende års mere overordnede finansielle sammenhæng og især fra fremtidsperspektivet for den næste finansielle cyklus for 2014-2020.
Hvis der findes en målsætning, som vores Parlament må sigte efter i denne valgperiode, er det at sikre, at europæiske politikker finansieres på en måde, der står mål med det, der er på spil. Det er ikke nødvendigvis et spørgsmål om at bede om flere penge, men i stedet om at sikre, at EU's opgaver kan udføres med passende midler. Medlemsstaterne kan endda spare, reducere deres bidrag til Fællesskabets budget, hvis de er indstillede på, at Europa ændrer sit finansielle system, for det er forældet, og udnytter egne ressourcer. En euro, der bruges på europæisk plan, er rent faktisk mere profitabel, mere produktiv, end en euro, der bruges på nationalt plan, fordi en europæisk euro ikke skal dække et underskud.
På nationalt plan er euroen nu kun halvt så meget værd eller mindre i nogle lande. Og på nationalt plan kommer denne euro, som ikke allerede er blevet reduceret, tilbage i form af samhørighedsfonde, fonde til udvikling af landdistrikter og til fremme af innovation. Jeg opfordrer Rådet til alvorligt at overveje denne nye tilgang til europæisk finansiering. Jeg er kommissær Lewandowski taknemmelig, fordi han allerede har taget hul på denne drøftelse med vores finansministre.
Europæere har ret til at vide, hvad deres offentlige myndigheder bruger, uanset om de er lokale, regionale, nationale eller europæiske. Medlemsstaterne må være klar til at tage denne udfordring op. Rådsformanden og ministrene har i deres egne hænder nøglen, der kan starte disse drøftelser og forhandlinger, så alle medlemsstaterne kan komme videre, så euroen, der er på Bruxelles-niveau, kan vende tilbage til borgerniveau i medlemsstaterne og være meget mere produktiv og skabe nye arbejdspladser på europæisk plan. Jeg beder Dem - muligheden er ikke forpasset. Som en julegave må De fortælle os, at Europas egne midler og egne ressourcer er ved at blive genstand for alvorlige drøftelser og forhandlinger under Deres formandskab. Jeg forsikrer Dem om, at vi vil tale om denne sag i mange år frem i tiden, hvis det lykkes os at opnå det.
Stéphane Le Foll
Fru formand hr. Wathelet, hr. kommissær! Jeg vil gerne undgå at gentage alt det, der er blevet sagt indtil nu.
Vi har forhandlet om et budget for 2011 under de begrænsninger, vi kender til, dvs. en alvorlig krise, der påvirker hele Europa med offentlige underskud på nationalt plan, hvilket kunne føre til to hypoteser. Enten udgør disse offentlige underskud på nationalt plan en begrænsning for det europæiske underskud, eller også må underskuddene på nationalt plan have en ny retning og nyt liv på europæisk plan. Det er spørgsmålet.
Når vi drøfter budgetrevisionen, når vi skal til at tale om de budgetmæssige perspektiver for efter 2013, vil jeg frem for alt bede kommissæren forsøge at undlade at være fuldstændig opslugt af krisen, medmindre han vil fortælle mig og Europas borgere, at Europa i praksis vil være i krise i lang tid.
Hele problemet drejer sig faktisk om, hvordan vi skal håndtere krisen og reducere vores underskud og gæld, og om, hvordan vi skal forberede os på at slippe ud af krisen. Det er der, spørgsmålet om budgettet kommer ind i billedet. Vi kan kun slippe ud af krisen, som Joseph Daul netop sagde, hvis EU's budget, netop fordi det er europæisk, er i stand til at give os ressourcerne til at genvinde det, vi mangler i dag, nemlig vækst, jobskabelse, innovation, forskning. Det er dét, der er på spil, og det er i denne sammenhæng, vi skal drøfte budgettet og undlade at gøre, hvad vi alt for ofte gør, nemlig konstant at tærske langhalm på krisen og underskud, og det er Rådet virkelig god til.
Jeg så, at den tyske kansler og den franske præsident i Deauville endda bekendtgjorde en traktatreform på forhånd uden at have haft nogen form for drøftelse med hr. Van Rompuy for derved at straffe alle de medlemsstater, der ikke overholder budgetdisciplinen i fremtiden.
Det er altså, hvor vi er nået til i Rådet i dag, mens Parlamentet kun beder om én ting, især af Kommissionen, nemlig at forsøge at få fart på det europæiske projekt, hvilket sker gennem budgettet.
Så De har noteret Dem en række sager, som vi er fuldstændig enige om. Der er behov for større fleksibilitet. Vi er tydeligvis nødt til i fællesskab at finde kapacitet til at have et langt mere fleksibelt budget, for det er nødvendigt. Europas evne til at reagere er på spil. Det er naturligvis også et spørgsmål om at prioritere og organisere EU's budget effektivt. Vi er utvivlsomt alle enige om, at det er nødvendigt. Men der, hvor vi skal have klare linjer, er i forhold til behovet for en tidsplan, behovet for at vi udstikker vores mål sammen. Vi kan ikke lade det blive ved tomme ord og løfter, tekster, der er yderst interessante, og som jeg er næsten fuldstændig enig i.
Nu er vi nødt til at gribe tingene praktisk an, især et afgørende spørgsmål, som vi har listet udenom, nemlig egne ressourcer. Hvad skal vi gøre for at have egne ressourcer til Europa i morgen, eller rettere til alle Europas borgere, så vi alle kommer tilbage på vejen mod vækst og på en endnu hurtigere vej for morgendagens Europa?
Vi afventer kommissærens ambitiøse forslag.
Guy Verhofstadt
Fru formand! Jeg vil blot sige, at jeg synes, Kommissionen har leveret et godt dokument, bortset fra at det kommer 15 måneder for sent.
Ellers er det en mindre detalje, at midtvejsrevisionen skulle være sket for 15 måneder siden, og derfor behøver det ikke blive nævnt igen. Hver gang der er forhandlinger, prakker de os altid en midtvejsrevision på, som så kommer til sidst. Det er uacceptabelt og må ikke ske i fremtiden.
For det andet er det afgørende emne i teksten egne ressourcer. Hvorfor? Fordi det er grundlaget for EU. EU's grundlæggere skabte en union baseret på egne ressourcer, dvs. på toldafgifter, skatter på importerede landbrugsprodukter og moms. Det er, hvad der skete. Nationale bidrag begyndte på grund af den britiske rabat. Det er en kendsgerning. Derfor må vi vende tilbage til disse egne ressourcer som grundlaget for finansieringen. Det skal ske nu, for det er vores eneste chance for at sætte skub på Europa. Vi skal også gøre det af demokratiske årsager.
Der er én ting, der er nødvendig i et demokrati, og det er, at folk betaler deres personlige skat direkte til Europa, og at de derfor kan bidrage og kontrollere EU's drift gennem disse ressourcer.
Den anden ting, jeg vil nævne, drejer sig faktisk om de ting, der bliver sagt her. Det er noget sludder, at vi må reducere EU's budget og bidrag på europæisk plan for at forbedre de offentlige finanser. Virkeligheden er, at underskud på statsbudgettet - budgetunderskud i Europa - nu har nået 868 mia. EUR eller 7 % af EU's BNP. Selv hvis vi forfølger idéen om at begrænse forbruget på europæisk plan og fastfryse EU's budget fuldstændig, ville de 868 mia. EUR blive reduceret til 860 mia. EUR. Det er faktisk sandheden. Faktisk burde man gøre det modsatte, nemlig overføre ansvarsområder fra nationalt til europæisk plan for at reducere medlemsstaternes udgifter.
Forsvar, forskning, diplomati, infrastruktur - det er områder, hvor EU kan gøre det bedre, og som kan være med til at reducere budgetunderskuddene. Så det er den tilgang, rådsformanden nu må anlægge over for sine kolleger. Der må ske fremskridt i forhold til egne ressourcer, for ellers bliver der ingen aftale om budgettet for 2011.
Bas Eickhout
Hr. formand! Tak til kommissæren for budgetrevisionen, som endelig er her. Det afgørende for budgetrevisionen er, at vi skal se kritisk på, om EU's ressourcer har opnået det, vi tror. Der går mange penge til landbruget og samhørighedsfondene - har disse midler leveret i forhold til de målsætninger, vi gik efter? Jeg må sige, at der ikke er overvældende mange af denne type spørgsmål i budgetrevisionen.
Men lad os se fremad. Jeg hilser i høj grad kommissærens holdning velkommen, når han siger, at vi er nødt til at se på vores målsætninger i 2020-strategien - dvs. mål i forhold til innovation, klima, udryddelse af fattigdom og beskæftigelse. Disse målsætninger bør være i centrum, og de bør også bruges under budgetrevisionen. Det betyder noget for vores landbrugs- og samhørighedspolitikker, og her forventer vi nogle gode og ambitiøse reformer fra Kommissionen for at sikre, at landbrugs- og samhørighedspolitikkerne faktisk leverer i forhold til fattigdomsbekæmpelse, reduktion af drivhusgasser, innovation og arbejdsløshed. Det er efter min mening også meget vigtigt.
Jeg vil nu tale om afgørende idéer, som De tager op, f.eks. nye idéer om private investorer. Jeg må sige, at spørgsmålet om private investorer har været behandlet før, men fra vores erfaringer med ITER og Galileo ved vi, at de ikke findes, så vi er nødt til at sikre, at vi ikke baserer os på dem, hvis de ikke eksisterer.
Hvad Den Europæiske Investeringsbank angår, ja, forsøg at inddrage den, men demokratisk ansvar er afgørende i banken. Hvordan kan vi sikre, at deres investeringer også lever op til forventningerne?
Sluttelig vores egne ressourcer. Skatten på finansielle transaktioner nævnes igen, men vi ved fra mødet i Økofinrådet denne uge, at Kommissionen ikke støtter skatten. Den er ikke engang på kommissionsformand Barrosos liste til G20. Men den er omtalt i dette dokument, hvor der står, at denne form for indtægter måske kan anvendes. Hvad er Kommissionens holdning til skatten på finansielle transaktioner, for her er Kommissionen uklar og selvmodsigende?
Marta Andreasen
Hr. formand! Med sin fremlæggelse af midtvejsrevisionen af den flerårige finansielle ramme præsenterer Kommissionen nyheder, som jeg tror, vil vække bekymring blandt alle europæere, men mere specifikt blandt briterne. Mens den indeholder en beskeden tilgang i forhold til at begrænse udgifterne til den fælles landbrugspolitik, er der et mere radikalt forsøg på at fjerne den britiske rabat. Men hvad værre er, er der en klar intention om at oprette en ny egen ressource. Som en tyv om natten vil EU nu direkte tømme den britiske skatteyders lommer. Uanset om der bliver en CO2-afgift, en bankafgift eller noget helt tredje, er det sikkert og vist, at skatteyderne må lide endnu mere.
Når folk ser EU tage deres penge, vil de i stigende grad tage EU's spild og manglende gennemsigtighed ilde op. Elimineringen af rabatten og indførelsen af en ny europæisk skat - lad os kalde den ved sit rette navn - vil ikke kræve en traktatændring. Det vil derimod aftalen mellem den tyske kansler og den franske præsident om indførelse af politiske sanktioner for at sikre finansiel stabilitet.
Hvis EU ønsker flere beføjelser, må det bede om de regeredes samtykke. Hvis EU's politikere ønsker en ny traktat, må de først give befolkningen en folkeafstemning. Nu har "Støbejerns-Dave" chancen for at leve op til sit brudte løfte om at afholde en folkeafstemning om EU. Jeg tror det ikke, før jeg ser det.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Hr. formand! Det havde været interessant, hvis hr. Verhofstadt også havde læst Kommissionens dokumenter i stedet for at forlade salen. Et af dem forklarer i detaljer, at denne budgetrevision er blevet forsinket, fordi der var en aftale med Parlamentet om at gennemføre den, når Lissabontraktaten trådte i kraft. Helt ærligt!
Jeg vil gerne takke kommissæren for den meddelelse, han har fremlagt, og som er en god mental øvelse i, hvordan de finansielle overslag har fungeret hidtil, og hvordan de skal fungere efterfølgende.
Jeg vil også gerne takke Dem for at fremhæve de svage punkter i disse finansielle overslag, især den nuværende finansielle rammes skandaløse manglende evne til at reagere på uventede behov.
Jeg vil gerne minde Dem om, at den eneste reaktion, der har været indtil nu, når der er opstået et uventet behov, har været at tage penge fra landbruget til at finansiere andre ting med. Det kan ikke fortsætte.
Men selv om jeg anerkender vanskeligheden ved kommissærens aktuelle opgave med at præsentere en revision, som under ingen omstændigheder kan forveksles med en revidering, og selv om jeg anerkender, at De har gjort et fremragende stykke arbejde, kan jeg ikke modstå fristelsen til at læse det memorandum, der er vedlagt erklæringen, højt.
(EN) EU's budgetrevision: ofte stillede spørgsmål. Hvad er meddelelsen om budgetrevision? Hvad er det ikke? Hvorfor have en budgetrevision?
(ES) Tre meget elegante spørgsmål til at forklare det uforklarlige, nemlig at denne meddelelse desværre ikke indeholder nogen tal.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Hr. formand! Jeg kan stadig huske, hvordan vi plejede at kigge medfølende på Sovjetunionens flerårsplaner, men hvis jeg ikke taget fejl, havde de kun en varighed på fem år, mens vi nu har meget ufleksible flerårlige budgetter, der strækker sig over syv år. Som jeg ser det, er et af hovedproblemerne i øjeblikket - og det blev bekræftet af kommissær Lewandowskis udtalelser om emnet - at vi fokuserer for meget på gennemførlighed. Det er trods alt kun til gavn for særlige interesser.
Vi har naturligvis enstemmighed, og deri ligger et væsentligt problem. Men de eneste, der i øjeblikket får gavn af EU's budget, er særlige interesser i landbruget, i fiskeri, i samhørighedsaspektet og i "gammel" industri, hvis jeg må kalde det det. Særlige interesser udgør en fare for den dynamiske økonomi, vi ønsker os i Europa.
Jeg betragter Europa og især budgettet som en meget stor olietanker. Det er svært at ændre dens kurs, men nu har vi chancen for at få den op fra vandet og på værft. Lad os gribe lejligheden og se på, om vi ikke kan ombygge den store tanker til et par meget mindre speedbåde.
Sluttelig hvad angår egne ressourcer, er de vigtige, ikke kun fordi Europa så har sine egne ressourcer, men også for at sætte os i stand til nu at bekæmpe de forkvaklede virkninger af medlemsstaternes bidrag. Medlemsstaterne er kun interesserede i én ting, nemlig hvor mange penge de kan hive hjem fra EU's budget, og det kunne bekæmpes med et system med egne ressourcer.
László Surján
(HU) Hr. formand! Kommissæren har netop sagt, at budgettet er politik udtrykt i tal. Den talemåde kender vi alle, men lad mig spørge den kære kommissær, hvor tallene er i dette materiale? Det er dem, der mangler fuldstændig. Så nu ved jeg alligevel ikke, hvad vi taler om. Midtvejsrevision. Det er der også andre, der har talt om før mig. Men vi befinder os i tredje kvartal, og jeg ved ikke, hvornår vi får denne revision overstået. Jeg vil dog gerne stille et spørgsmål. Det er også til Rådet. Måske vil de få det gennem oversættelsen. Det, jeg gerne vil sige, er, at vi bør gennemføre denne revision, eller hvad vi nu end kalder den, i år. I 2011 er der ingen grund til at bekymre sig om, hvad vi ønskede at gøre i 2008, eller hvad vi skulle have gjort i 2008.
Jeg synes, vi skal se at komme i gang med næste budgetramme, som vi allerede i en vis udstrækning er begyndt på. Der finder seriøst arbejde sted i Parlamentet, ligesom jeg tror, der gør i de andre partnerinstitutioner. Dette arbejde bør involvere modige reformer. Spørgsmålet om egne ressourcer blev nævnt. Det er virkelig en umulig situation, at vi er det eneste parlament i verden, der skaber et budget, men ikke føler sig tynget af det i forhold til vælgerne, fordi det ikke er os, der tager pengene fra borgerne, men mellemmændene, de nationale regeringer.
Skal vi være bekymret over medlemsstaternes suverænitet, over, at Parlamentet selv tager fra borgerne og indfører sine egne udgifter, de fælles europæiske udgifter? Jeg ved, det er et svært spørgsmål. Spørgsmålet om suverænitet er meget vigtigt. Og der er et andet spørgsmål, som er meget vigtigt, nemlig at det, vi bruger, skal leve op til subsidiaritetsprincippet, og vi burde ikke ønske at flytte områder, der hører under medlemsstaterne, herover, til et europæisk plan.
Reimer Böge
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! På den ene side anerkender jeg Kommissionens indsats for at fremme denne forhandling om revisionen ved hjælp af denne meddelelse, og på den anden vil jeg åbent indrømme, at vi på daværende tidspunkt og også i dag havde en anden opfattelse af revisionsforslagene baseret på den fælles erklæring fra 2006. Hvis vi følger indholdet af den meddelelse, betyder det, at der ikke vil ske nogen revision før 2014. Men det betyder - som jeg også sagde tidligere - at vigtige elementer i Lissabonpolitikken baseret på den nye traktat, i hvert fald de dele, der vedrører budgettet, bliver udsat indtil efter 2014. Så opstår spørgsmålet, om vi har råd til det, især i lyset af globaliseringen, hvor EU's evne til at handle på det politiske plan foruden på det økonomiske er til diskussion, og om vi kan tage ansvar for det. Jeg har det indtryk, at den siddende Kommission på daværende tidspunkt og hr. Prodi var for ambitiøse i deres forslag, og at den nuværende Kommission er for forsigtig.
Når tiden er inde til at tage næste skridt, er det naturligvis vigtigt først at fokusere på bedre lovgivning for at fremme vækst og beskæftigelse, forenkling, effektivitet og en reduktion i udgifterne til gennemførelsesprogrammer, inden vi beder om flere penge. Det gælder i øvrigt også for forskning, hvor vi har underskud, og hvor der stadig er gule/røde kort fra Revisionsretten. Der er også behov for nye finansielle instrumenter og for en drøftelse af, hvad vi f.eks. skal gøre med storstilede innovations-, industri- og forskningsprojekter som ITER og Galileo eller med energiprojekter. Siger vi ja eller nej til dem? Hvis vi siger ja, skal de så også finansieres tilstrækkeligt - og på en anden måde end hidtil - til fuldførelse gennem EU's budget via den overordnede flerårige finansielle ramme?
I lyset af en nogle gange vildledende diskussion på medlemsstatsplan vil jeg også gerne sige noget om vores egne ressourcer. Det er fuldstændig berettiget og i overensstemmelse med traktaten - ja, traktaten kræver det faktisk - at vi beskæftiger os med vores egne ressourcer, for ifølge traktaten skal vi med forbehold af andet provenu først og fremmest finansiere os selv med egne ressourcer. Vi bør alle deltage i denne debat.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Hr. formand! Midtvejsrevisionen af den flerårige finansielle ramme, som Kommissionen fremlægger i dag, er på samme tid skuffende og opmuntrende. Dokumentet er skuffende på den måde, at det ikke åbner mulighed for en revidering af den flerårige finansielle ramme for 2010-2012. Men budgettet for 2011 har vist, at det er uholdbart. Faktisk tager den finansielle ramme hverken højde for de nye opgaver under Lissabontraktaten eller EU 2020-målsætningerne. Det er virkelig uholdbart. Der må i det mindste skabes mulighed for større fleksibilitet. Heldigvis slår Kommissionen også til lyd for det. Denne forøgede fleksibilitet skulle træde i kraft allerede fra 2012. Dokumentet er på den anden side opmuntrende på den måde, at Kommissionen langt om længe tager hul på debatten om egne ressourcer. Det kan blive det store debatemne i de næste par år, en vanskelig, men uundgåelig debat.
Ifølge traktaten skal EU's budget finansieres af egne ressourcer. I øjeblikket er 80 % finansieret ved overførelser fra nationale budgetter. Det er ikke EU's egne ressourcer, men udgør derimod en del af de nationale budgetudgifter. De tynger de nationale underskud, som stabilitets- og vækstpagten tilsigter at reducere, og derfor forsøger medlemsstaterne at reducere disse overførelser. Samtidig forventer de mere fra Europa, hvilket fremgår af Lissabontraktaten og EU 2020-strategien.
Vi må bryde gennem denne selvmodsigelse. Det kan kun ske ved at have adgang til virkelige egne ressourcer. De skal også gøre det muligt at reducere medlemsstaternes bidrag og at forøge EU's ressourcer. Som mulige egne ressourcer peger Kommissionen med rette på nye skatter, der er direkte knyttet til politikområder, der primært udvikles på europæisk plan. Jeg kan nævne klimapolitik og regulering af finanssektoren som eksempler. Man må håbe, at Det Europæiske Råd og Rådet også vil indse det akutte behov for nu at tage hul på debatten om egne ressourcer med henblik på det finansielle overslag for 2014 og derefter.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Det glæder mig meget, at vi endelig har dette dokument til rådighed. Det er godt, at det er blevet udarbejdet, og at det nu er blevet fremlagt for os. Man kan naturligvis altid klage over, at det kunne være sket tidligere osv. Jeg synes, at vi nu frem for alt bør rose en bestemt egenskab ved dokumentet, nemlig at det tager tabuer op. På nuværende tidspunkt bør vi ikke behandle emner, der på nogen måde har forbindelse til budgettet, som tabu, og vi bør tale om alt, også om egne ressourcer. Det fortjener bestemt ros.
Jeg vil også gerne advare mod en bestemt fare med forbindelse til diskussionen om nye egne ressourcer. Som vi ved, er det en meget vanskelig diskussion, som meget nemt kan blokere for alle andre drøftelser om, hvordan EU's budget skal se ud, og hvad vi allerede har lært af den nuværende finansielle ramme. Vi må ikke tillade, at vi bliver ført ind i en blindgyde. Vi bør udvide horisonten for vores drøftelser og ikke hænge fast i spørgsmålet om egne ressourcer, hvilket faktisk vil gøre det umuligt for os at finde en løsning.
Jeg vil gerne understrege, at indtægtssiden af EU's budget skal være stabil og forudsigelig. Vi må altid huske den store præstation i forbindelse med EU's budget, som er, at det er balanceret. Det er et budget, som ikke gældsætter os. Denne gode egenskab skal fortsat være et styrende princip. Jeg vil også gerne understrege, at nye egne ressourcer skal gøre EU's indtægter stabile og forudsigelige uden at gældsætte os. Det synes jeg, vi skal tænke over og huske, at EU's nuværende indtægter, som jo er baseret på de enkelte medlemsstaters BNP, ikke er så dårligt et system, at vi er nødt til at forkaste det.
Det nye system skulle efter min mening være en kombination af nyt og gammelt. Vi burde i vid udstrækning overveje reformer, men desuden bør vi ikke på forhånd forkaste noget, der er en god tradition. Med andre ord både videreførelse og forandring - det ene udelukker ikke det andet. Vi bør starte med det, der allerede fungerer, og ikke forkaste det, så vi ikke fortaber os i en diskussion, der kun handler om egne ressourcer, og så vi faktisk tænker over, hvordan vi kan opbygge den nye finansielle ramme.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Det er altid nødvendigt at revidere budgetter. Det gælder for familier og for EU, og det gjaldt endda for Fagin i Oliver Twist. Når hans lille forretning med lommetyverier ikke fungerede, sagde han: "Jeg tror, vi må tænke det igennem igen."
Det er godt, at vi også tænker det igennem her. Vi kan især gøre meget for at gøre det, vi forsøger at gøre, mere acceptabelt for medlemsstaterne og borgerne.
For det første er målet om at reducere bureaukrati med 25 % - og forhåbentlig mere - meget ønskværdigt og nemt at sælge. For det andet er vi nødt til at holde op med at score selvmål. Desværre er jeg enig med nogle af euroskeptikerne, som sagde, at det ikke var særlig smart at forøge underholdningsbudgettet. Det er vand på euroskeptikernes mølle, og jeg tror, det var en skuffelse for euroentusiasterne. For det tredje - og meget vigtigt - er hele spørgsmålet om at etablere egne ressourcer yderst ønskværdigt. Jeg synes, vores formand, hr. Daul, formulerede det godt, da han sagde, at en euro, der bruges på europæisk plan, giver mere værdi end en euro, der bruges på medlemsstatsplan. Jeg synes, vi burde følge den linje og især tilskynde ventureinvestorer, der overvejer euroobligationer, til at finansiere de forskellige projekter, vi har brug for.
Vi har et F&U-mål på 3 %. Det er fuldstændig afgørende for Europa, hvis vi skal være konkurrencedygtige og skabe de nødvendige arbejdspladser. Vi er også nødt til at bevare en solidt finansieret FLP - søjle 1, der sikrer, at landdistrikterne ikke tømmes for mennesker, og søjle 2, der sikrer levering af offentlige goder. Desforuden kan der ikke gås på kompromis med målene for vedvarende energi og CO2-udledninger - og naturligvis heller ikke med samhørighedspolitikken, som har været en stor succes. Hvis vi kan opnå alt det, vil vi til sidst opnå en forøgelse af BNP på 4 % og 5,6 mio. nye arbejdspladser inden 2020.
Markus Pieper
(DE) Hr. formand! I Regionaludviklingsudvalget havde vi også store forventninger til budgetrevisionen. Den europæiske struktur- og samhørighedspolitik har trods alt været en succeshistorie, især i de senere år. Samhørighedsfonden har bidraget betydeligt til at overvinde krisen, især i de fattigste regioner. Den horisontale metode i forbindelse med målet om konkurrencedygtighed og beskæftigelse skaber opmuntrende resultater. Aldrig er EU's midler blevet udnyttet så effektivt, aldrig har vi bragt flere små og mellemstore virksomheder ind i internationale netværk, og aldrig har regionerne været bedre forberedt på at udnytte de europæiske programmer. Anvendelsen og absorptionen af EU-midler sender et meget klart og opmuntrende signal her. Med dette fremskridt kunne selv uregelmæssighederne i forbindelse med brugen af strukturfondene blive betydeligt reduceret.
Revisionsretten, videnskabsfolk og regionerne informerer os om disse sager, men desværre hverken Kommissionen eller medlemsstaterne. De er påfaldende uimødekommende. Der har ikke været en reel midtvejsrevision af budgettet i forbindelse med strukturfondene. Det beklager jeg meget, for medvinden fra budgetrevisionen kunne have skabt gode grunde til at fortsætte strukturpolitikken. Der er naturligvis behov for at justere indholdet i forhold til 2020-målene. Ressourcerne skal anvendes mere effektivt på mange områder. Men målstrukturerne og samarbejdet med medlemsstaterne og regionerne har mere end bevist deres værd. Vi er gået glip af en mulighed, også for at bevise dette ved at gennemføre en reel revision af budgettet.
Men Parlamentet glemmer ikke så let. Når vi taler om det kommende finansielle overslag, vil vi tage regionalpolitikkens succeser op. Når vi taler om politikkens pålidelighed, vil vi forsvare strukturfondenes lange planlægningsperioder. Når vi taler om kommende budgetrevisioner, vil vi opfordre til, at de bliver obligatoriske, fordi regelmæssige budgetrevisioner også bidrager til gennemsigtigheden. Det må vi tage mere alvorligt i fremtiden.
José Manuel Fernandes
(PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi er alle udmærket klar over de politiske udfordringer, vi står over for, bl.a. globalisering, bekæmpelse af klimaforandringerne, den aldrende befolkning og energisikkerhed. Alt dette falder sammen med en krise, der ikke viser tegn på snart at være overstået. Vi ønsker at bevare en stærk socialstat, hvilket også vil styrke vores konkurrenceevne. Vi har udtænkt en strategi for alt dette, og det er Europa 2020-strategien. Men strategien har brug for finansiering. Vi burde finde ud af, hvor mange penge der kræves til hver politik for at kunne gennemføre strategien effektivt, så vi kender det samlede beløb, der skal bruges.
Jeg taler naturligvis for en nedefra og op-metode baseret på addition. Når vi så ved, hvad der kræves, må vi præcist definere, hvilke ressourcer vi skal have. Omkring 80 % af Fællesskabets budget stammer fra de nationale budgetter, og vi er nødt til at reducere denne afhængighed for at respektere traktaterne. Men denne strategi, Europa 2020-strategien, bør iværksættes nu, så jeg vil gerne spørge, hvorfor den flerårige finansielle ramme ikke er under revision i øjeblikket, så den overholder med strategien, som vi alle allerede støtter?
Jutta Haug
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil sige helt fra starten, at jeg synes, det er et godt dokument, vi har til forhandling. Det er afbalanceret, som hr. Lewandowski hele tiden har lovet os - afbalanceret med mange forslag og idéer til, hvordan vi kan og bør fortsætte vores arbejde. Men det er ikke, hvad vi som budgetspecialister i Budgetudvalget havde forventet. Ærlig talt troede vi, at der skulle ske en analyse af den nuværende finansielle ramme, og de virkelige optimister troede endda, at vi måske også fik en lille revidering for den tilbageværende periode af det nuværende finansielle overslag. Men det, vi står med, er alene et kig ind i fremtiden. Næsten hvert andet afsnit omtaler, hvordan vi burde gøre ting bedre i fremtiden i forhold til vores budget, det være sig i forbindelse med vores prioriteter, hvordan vi kan opfylde Europa 2020-strategiens mål, bedre samarbejde med vores naboer, bedre europæisk infrastruktur eller vores fremtidige landbrugs- og samhørighedspolitik. Dette dokument fremlægger endda idéer om budgettets fremtidige struktur og længden af den næste finansperiode.
(Formanden afbrød taleren)
Elie Hoarau
(FR) Hr. formand! I Genève i december 2009 indgik EU og latinamerikanske lande bananaftaler, der sænkede toldsatserne betydeligt.
I overensstemmelse med disse aftaler indførte EU kompensationsforanstaltninger til AVS-staterne i størrelsesordenen 190 mio. EUR, hvis jeg ikke tager fejl. Efter 2009 blev der indgået nye aftaler mellem EU og centralamerikanske lande, der yderligere sænkede toldsatserne for disse lande.
De ledsageforanstaltninger, der forventes i ændringsbudgettet, tager ikke disse nye aftaler med i betragtning. Men AVS-staterne har vurderet de nødvendige ledsageforanstaltninger til langt mere end 190 mio. EUR. Efter min mening bør den ændrede beslutning tage højde for AVS-staternes anmodning.
Eftersom jeg er valgt i en valgkreds, der producerer bananer, vil jeg være særlig opmærksom på denne beslutning i ændringsbudgettet.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg synes, det er for tidligt at opsummere, om dokumentet er godt eller skidt, men det er godt, at vi har et dokument, for det har været længe undervejs.
Jeg vil gerne især tale om landbrugsdelen, for jeg er ordfører for budgettet for næste år. Jeg ville have nogle bekymringer over sprogbrugen i afsnittet om landbrugspolitik. F.eks. "en mere radikal reform," og jeg citerer dokumentet, "hvor man opgiver indkomststøtten og de fleste markedsforanstaltninger og lægger hovedvægten på miljø- og klimamål frem for på den fælles landbrugspolitiks økonomiske og sociale dimensioner."
Det antydes også, at vi har en afhængighedskultur på grund af direkte betalinger til landmænd. Vi har en realitetskultur, hvor landmænd ikke får nok fra markedet til at sikre dem en anstændig indtægt. Landbrug ligger langt under gennemsnittet, og det må der gøres noget ved i den retning, som vi i fremtiden reformerer den fælles landbrugspolitik i, men jeg hilser dokumentet velkommen.
Ivailo Kalfin
(BG) Hr. formand! Jeg vil også gerne takke Kommissionen for at fremlægge dette dokument. Jeg tror, det vil blive genstand for stor diskussion i fremtiden. Det indeholder en hel del emner, som jeg er sikker på, der vil blive livlig debat om i Parlamentet. Jeg vil gerne tale om tre af dem, et ad gangen.
Det første vedrører spørgsmålet om, hvorvidt alle EU's politikker kan lægges ind under den generelle Europa 2020-paraply. Vi ved, at mange politikker, som er vigtige for EU, udspringer af den. Men jeg tror ikke, at afsnittet om bæredygtig vækst er det bedste sted at anbringe f.eks. landbrugspolitikken, eller at afsnittet om inklusiv vækst er det bedste sted til samhørighedspolitikken. Jeg tror, at de er noget bredere, og det vil blive vanskeligt for dem at blive lagt ind under de målsætninger, som Europa 2020 udstikker.
For det andet vil jeg gerne dvæle ved de involverede principper. Et af dem, der er delt, er solidaritetsprincippet, som utvivlsomt er meget vigtigt. Men vi er nødt til at betragte ressourcerne, herunder samhørighedsfonden, ikke kun som en form for solidaritet, men også som et middel til større konvergens. Vi ved, at det har en yderst vigtig økonomisk indvirkning, som ikke kun er moralsk, men også faktisk er knyttet til økonomiske resultater.
Den sidste ting vedrører egne ressourcer. I dette tilfælde tages EU's ydelse af lån, garanti for lån med EU's budget og finansiering af store projekter også i betragtning. Jeg tror, det kan blive svært for os at tale om at låne midler, uden at vi er afklaret om vores egne ressourcer, herunder dem der stammer fra samarbejde med finansielle institutioner som Den Europæiske Investeringsbank, eller om genudnyttelse af ubrugte midler fra EU's budget, i stedet for at de bliver sendt tilbage til medlemsstaterne
Damien Abad
(FR) Hr. formand! Jeg har en kommentar til meddelelsen fra Kommissionen. Jeg beklager, at vi har været temmelig forsagte i denne meddelelse, især vedrørende forbrug. De ved, at Budgetudvalget henstiller til, at vi ikke blot iværksætter en budgetrevision, men snarere en egentlig midtvejsrevision, ikke bare for sjov, men ganske enkelt for at analysere budgetforbrugets struktur og drage konklusioner om visse aspekter af forbruget.
De ved, ligesom jeg gør, at det er nødvendigt at flytte fokus til bestemte aspekter af forbruget på det samhørighedspolitiske område, at fokusere på store industriprojekter som ITER eller andre i forbindelse med Galileo samt at beskytte ressourcer, der er øremærket til landbrugspolitikken.
På den anden side synes jeg, at Kommissionen er interessant og lidt mere vovet i forhold til provenu. Jeg tror faktisk ikke, vi kan tale om EU's budget i dag uden at tage hul på debatten både om egne ressourcer og overførsel til EU-kompetence eller uden at nævne visse udgiftsområder. Jeg tror, at det er et fuldstændig afgørende og grundlæggende emne for EU's fremtid. Derfor håber jeg, at vi sammen kan finde måder at finansiere vores prioriteter bedre på - det være sig de unge, uddannelse eller en af de andre prioriteter, jeg lige har nævnt - for sammen er vi nødt til at identificere udgiftsområder med stor værditilvækst for at undgå at gentage det, der desværre er ved at ske lige nu med EU-Udenrigstjenesten.
Eider Gardiazábal Rubial
(ES) Hr. formand! Som mange af mine kolleger i Parlamentet allerede har sagt, er sandheden den, at vi ivrigt har afventet meddelelsen fra Kommissionen. Fru Haug sagde med rette, at mange af os var optimistiske, mens vi afventede resultaterne af meddelelsen, og vi forventede virkelig, at de ville føre til et forslag om en revidering af den aktuelle finansielle ramme.
I den forbindelse må jeg sige, at det dokument, som De fremlægger for os, har været noget af en skuffelse for mig, for årsagen til, at vi gav Dem lov til at vente med at fremlægge dette dokument, indtil Lissabontraktaten og Europa 2020-strategien trådte i kraft, var, at vi ønskede noget mere specifikt. Sandheden er, at dette generaliserede dokument lige så nemt kunne have været fremlagt i 2007 eller 2008, så jeg ved ikke, hvorfor vi skulle vente.
Under alle omstændigheder er det altid vigtigt at fremhæve noget positivt, og jeg tror, vi alle kan være enige om, at De langt om længe bør tage hul på diskussionen om egne ressourcer. De har allerede set, at Parlamentet beder om det, og vi håber, at Rådet, som lytter til denne forhandling, vil slutte op om denne anmodning. Så vil vi kunne fremhæve det som et positivt element.
Isabelle Durant
(FR) Hr. formand! Uanset om dette er en situation, hvor glasset er halvt tomt eller halvt fuldt, indeholder dette dokument dog brugbar indsigt, og det vigtigste for mig er, hvad vi gør med det - hvad Parlamentet vil gøre med dette dokument. Jeg synes, det indeholder nogle interessante ting, som vi har sagt i dag, og som andre har sagt ganske udmærket før os.
Spørgsmålet om egne ressourcer er tydeligvis den vigtigste ting, vi er nødt til at drøfte. Jeg er også enig i relevansen af at bruge denne indsigt til specifikt at dyrke muligheden for Europa 2020-strategien, men jeg insisterer på, at der er mere end blot 2020-dokumentet. Det er tydeligt, at vi er nødt til at arbejde med det, men der er naturligvis også landbrugspolitikken og spørgsmålet om transportnetværk, og der er to andre dokumenter, som vi også må beskæftige os med.
Jeg tænker især på rapporten fra taskforcen om økonomisk styring, som hr. Van Rompuy leder. Den har også fremhævet en række sager vedrørende budgetkoordinering. Sluttelig, baseret på det, De foreslår, vil vi også skulle arbejde med alle de muligheder, der bliver fremlagt for os, og jeg tænker især på en anden rapport, nemlig hr. Montis berømte rapport - A New Strategy for the Single Market - som præsenterer den anden side af budgetpolitikken, med andre ord alt vedrørende finanspolitisk samarbejde.
Jeg tror ikke, vi kan isolere denne debat om Kommissionens forslag fra alle de andre spørgsmål, der er blevet rejst i andre europæiske institutioner, for i sidste ende er de forskellige faser i samme debat.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand! Vi diskuterer et meget interessant dokument, og det skal siges, at vi temmelig længe har ventet et dokument, som ikke ville indeholde tal, og her har Kommissionen holdt ord. Vi har modtaget et dokument, som faktisk indeholder visse elementer af et program og visse erklæringer. Som Parlament bør vi faktisk se på, hvad Kommissionen siger i dag.
En ting, som er meget vigtig i dag for os medlemmer af Parlamentet, er f.eks. diskussionen om forholdet mellem 2020-strategien, som allerede er blevet nævnt, og EU's politikker. Hvis Kommissionen i sit dokument åbner mulighed for at tilrettelægge budgettet omkring 2020-strategien, betyder denne erklæring faktisk, at der er mulighed for at indarbejde størstedelen af EU's politikker i 2020-strategien. Det kan vi læse i teksten - der står der højt og tydeligt. En omlægning af budgetstrukturen betyder dybest set en omlægning af EU's politikker. Erklæringen om, at samhørighedspolitikken skal være den primære bærer af 2020-strategien, glæder os også, og vi vil bestemt forsøge at omsætte disse erklæringer til specifikke beslutninger.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Hr. formand! Jeg vil også gerne sige, at der er tale om et interessant dokument. Det illustrerer Kommissionens interesse, og Parlamentet gør klogt i at bruge dokumentet. To ting, der er værd at bemærke, er brugen af egne ressourcer og spørgsmålet om landbrugspolitikken.
Giovanni La Via
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Først og fremmest må jeg takke kommissæren for, at dokumentet faktisk findes. Denne gang taler vi om noget på tryk og ikke - som det er sket ved flere lejligheder - blot talte ord, der endnu ikke er omsat til et håndgribeligt dokument.
På trods heraf indeholder det både positive og negative aspekter, som tilfældet er, når man foretager en indledende vurdering af et dokument. Jeg ser til dels glasset som halvt fuldt, fordi det nævner egne ressourcer, et emne, som Parlamentet havde håbet, ville være blevet behandlet for nogen tid siden for at reducere medlemsstaternes bidrag og forøge chancen for at foretage de betydelige investeringer, som Europa har brug for.
Hvad angår den nye flerårige finansielle ramme, omtaler det en periode på fem plus fem år, men jeg frygter, at der vil ske endnu en midtvejsrevision, for hvis næste revision overhovedet minder om den sidste, som vi måtte vente så længe på, bliver det bestemt ikke en positiv udvikling. Men det omtaler også en forbindelse til Europa 2020-strategien, og det er noget, jeg er enig i, for det er en af Parlamentets erklærede prioriteter.
På den anden side ser jeg dog også glasset som halvt tomt, for vedrørende den fælles landbrugspolitik indeholder det masser af henvisninger til offentlige goder og tjenesteydelser, som landbruget skal producere til folk, men meget få til primær landbrugsproduktion og branchens konkurrenceevne.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand, mine damer og herrer! Budgetrevisionen var årsag til stor bekymring, men den måde, den blev præsenteret på af kommissæren, var så smart, at vi er blevet mere rolige og tilfredse. Det betyder ikke, at kommissæren ikke har fremlagt mange problemer, som vi nu er nødt til at tage med i overvejelserne. Hvordan kan vi f.eks. balancere udgifter og indtægter? Bør vi skære ned i førstnævnte og forøge sidstnævnte? Måske burde vi rejse spørgsmålet om, hvordan man forøger effektiviteten af EU's ressourcer, og hvordan man kan bruge dem mere intelligent.
Vi er nødt til at begynde overgangen fra at finansiere traditionel infrastruktur til at finansiere forskningsinfrastruktur. Men der skal være en vis balance, som tager højde for forskellige medlemsstaters forskellige udviklingsniveauer. Vi ved, at enhver euro, der bruges fra EU's budget, skaber større profit end en euro fra et nationalt budget. Men lad os huske, at enhver euro, der betales til EU's budget, også medfører betydelige fordele og en gevinst til den, der har betalt den, og ikke kun til den, der modtager den fra EU's budget. Det er en vigtig observation, at nettobidragsydere også får betydelige fordele af de ressourcer, som de har betalt til EU's budget.
Janusz Lewandowski
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Tak for Deres bemærkninger. Her er ikke tale om et tilfældigt tidspunkt og sted. Der er påvist en klar forbindelse i forhandlingen mellem budgetrevisionen og budgettet for 2011 eller endda ledsageforanstaltningerne for bananer. Det sker sent, meget sent. Ærligt talt befinder vi os midt i det finansielle overslag for 2007-2013 med tre år bag os og andre tre år foran os.
Tak for Deres opmuntring og for at være ambitiøs i forhold til næste skridt, som er fremlæggelsen af det kommende finansielle overslag. Tak for at være ambitiøs i forhold til at drøfte begge sider af budgettet, herunder egne ressourcer (hr. Daul, hr. Le Foll, hr. Verhofstadt, hr. Böge, hr. Dehaene, hr. Abad, hr. Fernandes, hr. Kalfin, fru Durant og hr. La Via). Tak for Deres opmuntring til at tilstræbe fleksibilitet (hr. Garriga) og forenkling (hr. Daul).
Hr. Eickhout spurgte til situationen vedrørende skatten på finansielle transaktioner eller aktiviteter. Bilaget indeholder en fin antydning af, at den foretrukne løsning ikke er at beskatte bevægelige operationer, som nemt kan unddrage sig beskatning, men i stedet selskaber, dvs. aktive transaktioner. Vi behøver ikke være enige mellem verdensdelene for at undgå unddragelse.
Hr. Garriga og hr. Surján er skuffet over tallene. Der er et bilag, der sætter tal på nogle ting og også indeholder konsekvensvurderingen for samhørigheden. Det er det vigtigste punkt, hvilket jeg havde forventet i betragtning af min viden om Parlamentets holdning. Dette er ikke en revidering af tallene for 2011-2013, som hr. Böge, fru Gardiazábal Rubial, fru Haug, hr. Dehaene og hr. Abad påstod.
Vi kan ikke bare foretage justeringer på den måde. Der skal være juridisk grundlag, vi kan justere i forhold til Lissabon, og vi kan justere i forhold til EU 2020-strategien årligt. Det kan lade sig gøre, og det er en opgave, som ligger foran os for 2011, 2012 og 2013, men vi kan ikke gøre det på én gang bare ved at sætte tal på uden juridisk grundlag og indføre nye krav i budgettet.
Vi ved endnu ikke, hvad der kommer ud af aftalen om ITER og andre storstilede programmer, som skulle koste mere frem mod 2013. De er skuffet, men det er mit svar.
Hvad landbruget angår, er det et afbalanceret standpunkt. Fru McGuinness ved sikkert, at der findes flere radikale holdninger til, hvad der skal ske med landbrugsudgifterne. Der er også et kraftigt politisk forsvar. Vi er her for at producere en afbalanceret holdning, for til syvende og sidst handler det om at finde et kompromis, og vi skal have en endelig aftale mellem 27 lande.
Formanden
De har altid været en god parlamentariker, der forsvarer budgettet på vores side, hr. Lewandowski! Vi håber, at den erfaring, De har høstet her, ikke vil blive brugt imod Parlamentet, men snarere til at opnå enighed med Parlamentet, og vi stoler på Dem i den forbindelse.
