
Van Orden
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på den forværrede situation i Zimbabwe. Vi har set, at præsident Mugabe letfærdigt fortsætter med at ignorere de tilsagn, han gav ved Abuja-topmødet i september, og så sent som i sidste uge så vi, hvordan han gav den besøgende EU-trojka en alvorlig begmand. Tiden synes nu at være inde til at indføre strenge sanktioner mod Mugabe og hans håndgangne mænd. Det var det, vi opfordrede til i Parlamentets forslag til beslutning, og jeg vil gerne bede Dem om at gøre, hvad De kan nu, for at udvirke dette.

Formanden
Som De ved, hr. Van Orden, kom man ved afslutningen af trojkaens besøg netop med den kommentar, at såfremt forpligtelserne ikke overholdes, ser EU sig nødsaget til at tage nogle initiativer, der også omfatter sanktioner. Jeg tror, at vi er nødt til at være konsekvente, hvis tingene ikke går, som de skal, hvilket det lader til.

Humangenetik
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0391/2001) af Fiori for Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik og Andre Teknologier inden for Moderne Lægevidenskab om de etiske, juridiske, økonomiske og sociale følger af humangenetik (2001/2097(INI)).

Fiori
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, i juni sidste år præsenterede præsident Bill Clinton i USA og premierminister Tony Blair i Det Forenede Kongerige hele verden for et kort over det menneskelige genom, som de respektive forskningshold var nået frem til samtidig. En måned senere fortalte man i Nature verdens videnskabsmænd om de opdagelser, der var blevet gjort, på en mere detaljeret måde. Og i disse dage har vi fået at vide, at man har foretaget det første forsøg, som baner vejen for menneskekloning i USA.
Sådan som det ofte er tilfældet med de spådomme, der først kommer dagen efter, har der i dag rejst sig en storm af protester, hvor alle giver udtryk for deres kraftige harme, fordømmelse og bekymring. Forskerne indrømmer selv, at de har vist vejen for dem, der er vanvittige nok til at ville klone et menneske.
Det er to historiske tidspunkter, som der kun er gået lidt over et år imellem, men det er næsten, som om man taler om to forskellige tidsaldre. Bortset fra de bekymrende scenarier mener jeg dog godt at kunne faststlå, at der mellem disse to historiske tidspunkter er opstået en ny måde at udvikle lægemidler på. De helbredende lægemidler er ved at blive erstattet af regenererende lægemidler, hvor sygdommens forudsigelse er i fokus. Om ikke så længe bliver vi formodentlig i stand til at forudsige, hvilke sygdomme vi får, og - hvilket er endnu vigtigere - i stand til at sørge for, at disse sygdomme ikke bryder ud.
Sådan som det ofte er tilfældet med menneskets opdagelser, står vi nu ved en korsvej. På den ene side har vi nemlig de fantastiske behandlingsmuligheder, men på den anden side har vi fjernet den bekymrende grænse til den etiske uhyrlighed, som menneskekloning er. Det er således vores paradoksale opgave at sætte nogle grænser i det store ukendte område, vi står over for.
Dette er det største projekt her i det nye århundrede, og det skal hele menneskeheden deltage i. Det var netop takket være denne bevidsthed, at man blev klar over nødvendigheden af at nedsætte nogle arbejdsgrupper, som beskæftiger sig med de etiske, sociale og juridiske konsekvenser af de nye forskningsprogrammer. De videnskabelige og medicinske fremskridts fantastiske potentiale har nemlig - på grund af de muligheder, det giver - med det samme fået alarmklokkerne til at ringe. Det var denne frygt, som fik UNESCO til at oprette et bioetisk udvalg for at undersøge de sociale konsekvenser af kendskabet til genomet, og som i 1997 førte til vedtagelsen af den universelle erklæring om det menneskelige genom og menneskerettighederne. Den brede tilslutning til erklæringen medførte herefter, at FN's Generalforsamling fejrede 50-årsdagen for et andet meget vigtigt dokument, nemlig verdenserklæringen om menneskerettighederne, ved at gennemføre UNESCO's erklæring om det menneskelige genom.
Jeg har dog på fornemmelsen, at nogle af de principper, som vi har forsvaret så kraftigt, forsvinder på uforklarlig vis, når vi foretager en detaljeret regulering. Selv om jeg er klar over, hvor omfattende emnet er, vil jeg forsøge kort at gøre rede for projektets følgevirkninger for menneskerettighederne og den menneskelige værdighed, som ligger til grund for vores betænkning. Forsøget på og indsatsen for at forene videnskabens længe ventede fremskridt med den største respekt for menneskelivets ukrænkelighed kan sammenfattes i fire målsætninger.
For det første skal det understreges, at fremskridtene inden for de videnskabelige genetikforsøg tager sigte på opnåelsen af nogle behandlingsmæssige fordele. Når man man skal tage udgangspunkt i kendskabet til genomet, er det nødvendigt at foretage kliniske forsøg. Lægevidenskaben har selv lært os, at der altid kommer et tidspunkt, hvor disse forsøg skal overføres til mennesket, og derfor er det selvfølgelig nødvendigt at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at garantere forsøgspersonens sikkerhed, så der ikke er nogen risiko for vedkommendes helbred, endsige liv. Desuden skal forsøgspersonen altid give sit frie samtykke efter at være blevet informeret.
For det andet kan vi - også på baggrund af de sparsomme informationer, vi råder over i dag - bekræfte, at kendskabet til genomet måske gør det muligt at ændre vores gener. Derfor er det absolut nødvendigt, at vi allerede i dag angiver, hvilke muligheder vi aldrig må benytte os af. Og her vil jeg gerne komme tilbage til den universelle erklæring om det menneskelige genom og menneskerettighederne, hvor man forbyder indgreb i genomet, hvis de vedrører germinallinjen. Det, der er sket i de seneste dage, gik efter min mening ikke i denne retning. Desuden udvikler videnskaben sig hele tiden, hvilket kræver en konstant overvågning. På baggrund af de informationer, vi har til rådighed, er vores eneste sikkerhed embryonernes menneskelige karakter, uanset hvordan de anvendes.
For det tredje stiller de muligheder, som vores viden om genomet giver, os over for nogle alvorlige risici for en krænkelse af privatlivets fred som følge af denne viden. Vi skal kunne sikre, at oplysningerne om vores genetiske arv ikke kommer i hænderne på folk, som ikke bruger disse oplysninger til vores eget bedste. Det er nemlig klart, at adgangen til oplysninger om en persons disponering for en bestemt sygdom nemt kunne give anledning til, at der opstod en ny form for diskrimination, f.eks. men ikke kun - på beskæftigelsesområdet. Vi skal være bevidste om denne risiko og om, at det er nødvendigt at træffe nogle hensigtsmæssige foranstaltninger for at undgå den.
Endelig er der er en anden forskningsmålsætning, som står på spil, når det gælder menneskehedens fremtid, og det er forskningens udbredelse til alle. Det er klart, at forskning kræver nogle betydelige investeringer, og at de økonomiske tilskyndelsesforanstaltninger er nødvendige for fremskridtet. Det er dog lige så klart, at vi ikke må acceptere, at nødvendigheden af, at fremskridtets resultater ubestridt tilhører hele menneskeheden, kommer i anden række. Hvis vi ikke er i stand til at lade alle få gavn af kendskabet til det menneskelige genom, har vi allerede spillet fallit. Så bliver videnskaben nemlig ikke en måde at skabe en mere retfærdig verden på, men vil blot bidrage til at gøre afstanden større mellem rig og fattig og være endnu et instrument, som fremmer de sociale forskelle.
Ud fra dette synspunkt kan vi ikke se bort fra vigtigheden af - og vanskeligheden i - at vedtage en harmonisk og seriøs patentlovgivning og fastlægge fordelenes formål og ligelige fordeling mellem alle mennesker. Her skal der endnu en gang være ligevægt mellem tilskyndelserne til initiativet og beskyttelsen af den menneskelige værdighed samt de instrumenter, hvormed denne beskyttelse opnås. Europarådet, som ønskede at sikre menneskerettighederne i medlemsstaterne, angav nogle klare retningslinjer i Oviedo, nemlig et forbud mod enhver form for diskrimination som følge af den genetiske arv, et forbud mod indgreb i det menneskelige genom, såfremt det ikke er i behandlingsøjemed, et absolut forbud mod at ændre arvemassen og et forbud mod at vælge køn. Disse punkter bør vi efter min mening holde os til.
Kære kolleger, vi står over for en række udfordringer for videnskabsmændene, juristerne, etikforskerne, sociologerne og de institutioner ligesom vores, der skal sætte grænserne for den nye udvikling. Da jeg udarbejdede betænkningen - som er en opgave, der kan få sveden til at springe frem på ens pande, og jeg ved ikke, om jeg har udført den opgave, De har givet mig, godt nok - fulgte jeg et efter min mening ufravigeligt princip, nemlig at lade være med at gå et skridt videre de steder, hvor fremskridtet gerne ville gå forud for menneskelivets ukrænkelighed, og hvor det kom i konflikt med respekten for den menneskelige værdighed. I sådanne tilfælde var det efter min mening fremskridtet, der måtte ændre kurs. En af disse kursændringer er allerede kendt i dag, nemlig det ikke ødelæggende alternativ, som er lige så lovende som forskningen i celler fra embryoner, men hvor man benytter sig af voksne celler. Efter min opfattelse bør vi gå i denne retning, for ikke alene er den ønskelig, den medfører heller ikke nogen form for etisk eller social konflikt.
Respekten for den menneskelige værdighed i forbindelse med biomedicinsk forskning forudsætter, at mennesket går forud for videnskaben og ikke omvendt. Alle mennesker skal beskyttes i enhver fase af deres eksistens, lige fra undfangelsen til den naturlige død, og det gælder navnlig, hvis de er svage eller handicappede. Jeg går ind for fremskridt i den videnskabelige forskning, også fordi det er en kilde til økonomisk udvikling, men jeg anser det for min pligt at forhindre, at det bliver til en slags dødsfælde for mennesket, fordi vi ikke var tilstrækkeligt opmærksomme på de etiske principper, der skal ligge til grund for dette fremskridt.
Til sidst vil jeg gerne takke alle dem, der har deltaget i udarbejdelsen af min betænkning.

Liese
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Fiori, for hans udmærkede arbejde. Jeg synes, han har fremlagt en fremragende betænkning, og det politiske budskab er klart, nemlig at vi skal sige ja til forskning, ja til behandling af alvorlige sygdomme, men menneskets værdighed er det vigtigste princip, og den kan forskningen også begrænse. Det betyder f.eks., at vi afviser kloning af mennesker på alle udviklingsstadier. I USA har virksomheden ACT klonet et menneskeligt embryon, og denne melding har vist chokeret os alle. Folk er forståeligt nok bekymret.
Jeg mener ikke, at det er hverken højreorienteret eller konservativt at være imod kloning af menneskelige embryoner. Jeg vil gerne citere fra et dokument fra Frankrigs Kommunistiske Parti. Der står, at tilladelse til terapeutisk kloning via overførsel af kerner skaber mange etiske problemer. Det første problem vedrører embryoner. Det andet problem vedrører kvinden som donor af ægceller og risikoen for, at der vil opstå et egentligt marked. Det tredje problem vedrører forsigtighedsforanstaltninger med hensyn til reproduktiv kloning. Når begge kloningsformål også er forskellige, er det jo klart, at der er en stor risiko for, at der opstår en slags automatisme, hvor vi i øjeblikket ikke råder over velegnede midler, så vi kan kontrollere dette område.
Der er ikke noget at tilføje til dette. Den såkaldte terapeutiske kloning af embryoner fører til en reproduktiv kloning, og derfor skal den forbydes. Det siger Fiori-betænkningen. Jeg er chokeret over ændringsforslagene fra Socialdemokraterne og andre, der vil annullere dette afsnit i Fiori-betænkningen. Deres argumentation er heller ikke logisk. Vi vedtog med Caudron-betænkningen, at vi ikke vil støtte kloning af embryoner. Jeg vil gerne takke kommissær Busquin for, at Kommissionen i begyndelsen af denne uge endnu en gang gjorde det meget klart, at Kommissionen ikke støtter denne teknik. Men hvis vi ikke forbyder den, er det en invitation til virksomheder som ACT om at komme til Europa, hvis det bliver forbudt i USA. Jeg kan ikke forestille mig, at et flertal af Parlamentet ønsker det. Derfor vil jeg gerne bede Dem støtte Fiori-betænkningen og forkaste forslagene om annullering.

Paciotti
Hr. formand, arbejdet i Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik har været komplekst og interessant. Et bevis på dette er hr. Fioris indholdsrige og udtømmende betænkning, som ledsager forslaget til beslutning. Og når det gælder forslaget til beslutning, som ordføreren stillede i udvalget, udgjorde det en velafbalanceret sammenfatning af de konklusioner, der kunne drages af vores undersøgelser, hvor vi tog de mange etiske og politiske spørgsmål op, som de senere års store videnskabelige fremskridt har rejst. Udviklingen af gentest giver udsigt til en tidlig diagnose og en mulig behandling af alvorlige genetiske sygdomme, men samtidig indebærer den nogle risici for beskyttelsen af personoplysninger, som i den forbindelse ikke alene vedrører den enkelte person, men også alle dem, der er blodbeslægtede med denne person. Ud over alles ret til at blive informeret og få besked om de eventuelle risici for disponeringen for fremtidige sygdomme opstår der således også en ny ret til ikke at få besked, såfremt man ikke ønsker det, og imødegå den skæbne, som livet har tildelt os i fremtiden.
Vi har taget nogle spørgsmål op om anvendelsen af patentlovgivningen - som er det traditionelle industripolitiske instrument, der fremmer den private finansiering af forskningen - på de bioteknologiske eller biomedicinske innovationer, som vedrører levende organismer, og som derfor rejser nogle vanskelige spørgsmål om grænsen mellem opfindelsen som et produkt af den menneskelige aktivitet og en ikke patenterbar opdagelse af levende materiale.
Endelig har vi behandlet de mest interessante dilemmaer i forbindelse med de nye grænser for forskningen i stamceller, som giver nogle fantastiske muligheder for eventuelle indgreb, hvor man måske kan fjerne selve årsagen til sygdomme, som endnu ikke har kunnet helbredes. Disse muligheder rejser dog også nogle alvorlige spørgsmål om de etiske principper, der må betragtes som ukrænkelige.
Vi starter ikke fra bunden, og det er også takket være det nyttige arbejde, som er blevet udført af Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik, og takket være de mange instrumenter, der er blevet udarbejdet på EU-plan og internationalt plan. I den forbindelse kunne Parlamentet således for to uger siden vedtage nogle fornuftige og fælles kriterier med et stort flertal, kriterier, der blev vedtaget i anledning af iværksættelsen af det sjette rammeprogram for forskning, hvor man prioriterer den nødvendige forskning på dette område og navnlig finansierer forskningen i voksne stamceller og embryonceller fra aborter eller celler fra såkaldte overskydende embryoner - som er fremstillet med henblik på kunstig befrugtning, og som ikke længere er anvendelige til dette formål - for så vidt som medlemsstaternes lovgivninger tillader dette.
Desværre blev det oprindelige forslag ændret fuldstændigt i udvalget, og den indfaldsvinkel, der kom til at dominere, var præget af frygt og ikke af håb. Der var dommedagsteorier fremme om en kloning, som skaber monstre, og man nåede frem til den absurde konklusion, at det er bedre at lade være og at destruere de overskydende embryoner end at anvende dem til gavn for en medicinsk forskning, som kan redde menneskeheden, vores børn og de kommende generationer fra de plager, vi har været ramt af tidligere, og som stadig truer os. Vi ønsker ikke, at man bruger kvinders krop til at fremstille embryoner til forskning, men det er umoralsk at forhindre, at allerede eksisterende embryoner anvendes til gavn for menneskeheden. Man påberåbte sig ikke den menneskelige værdighed for at befri mennesket fra ydmygende lidelser, men udelukkende for at beskytte det første cellemateriale fra embryoner på et tidligt stadium. Aldrig nogensinde før i menneskehedens historie har det menneskelige embryon dog været så beskyttet som i dag. Man påstår, at legitim, reguleret og kontrolleret forskning giver mulighed for skæbnesvangre spekulationer, og det svarer næsten til at forbyde organtransplantation, som redder liv, blot fordi der risikerer at finde lyssky handel med organer sted. I så fald skal man bekæmpe denne handel og ikke lade det gå ud over håbet om helbredelse! Man påberåber sig guddommelige love for at fralægge sig ansvaret for at træffe nogle valg, som er til alles bedste, et ansvar, som en streng verdslig etik påbyder dem, der er demokratisk valgt. Det er til gengæld nødvendigt at overveje de værdier, der står på spil, og med den største forsigtighed og alle de fornuftige begrænsninger - idet man bekæmper enhver form for markedstankegang - alligevel muliggøre friheden til at skaffe sig viden, forske og håbe på nye resultater i helbredelsen af forfærdelige sygdomme.
Derfor håber min gruppe, at Europa-Parlamentet ikke modsiger det, som det så fornuftigt vedtog for kun 14 dage siden.

Thors
Hr. formand, hr. kommissær, ønsker vi, at Europa skal være et museum? Det spurgte en af vores kolleger i ELDR-Gruppen om efter at have stiftet bekendtskab med betænkningen om humangenetik. Der er mange etiske spørgsmål og dimensioner i denne debat. Der er den vigtige etiske dimension, som handler om respekt for menneskelig smerte og for mennesket, men vi har samtidig et etisk motiveret ønske om at lindre smerte. Det er den førstnævnte af disse dimensioner, nemlig respekten for mennesket, som har været dominerende i udvalgets betænkning.
Det, vi diskuterer nu, handler ikke om lovgivning, men vi sender vigtige signaler til dem, som berøres af disse spørgsmål, til forskersamfundet og til mennesker, som er syge. Sender vi signaler til forskersamfundet om, at det næsten ikke kan betale sig at forsøge at drive lovende stamcelleforskning i Europa? Sender vi signaler til patienter, som lider af sygdomme, der i dag mangler lægemidler eller behandling, om, at vi ikke vil prøve at gå forskningsveje, som vil medføre lindring for dem?
Vi liberale er ydmyge, når det handler om viden og forskning. Vi er også ydmyge, når det handler om stamcelleforskning. På dette niveau ved vi ikke præcist, hvad det kan indebære for mennesker, men dyreforsøg har været lovende. Vi må derfor ikke udelukke forskning i stamceller fra embryoner, det skal derimod kunne fungere parallelt med forskning i andre stamceller. Ved parallel forskning kan vi øge vores viden. Begge områder har brug for hinanden.
Vi mener, at offentlig støtte til forskning er en vigtig garanti for, at resultatet kommer så brede befolkningsgrupper som muligt og hele jorden til gode. Vi havde gerne set, at det sjette forskningsrammeprogram støttede terapeutisk kloning. Et totalforbud mod en bestemt type forskning giver større risiko for misbrug og spekulation. Der findes dog dele af forskningen, som bør overvåges af offentlige organer! Jeg tror også, at offentlig støtte øger mulighederne for overvågning.
Den Liberale Gruppe mener, at det er vigtigt, at diskussionerne føres videre, og at de frem for alt uddybes. Ingen skal dog have monopol på etiske spørgsmål. Personligt stiller jeg mig meget tvivlende over for spørgsmålet om, hvordan Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik, som rådgiver Kommissionen, har fungeret. Der har ikke været tale om åbenhed. Jeg tror heller ikke, at kritik i gruppen har været tilladt.
Vi skal i Parlamentet også fordybe os meget mere i sagerne, end vi kunne gøre i Det Midlertidige Udvalg. Det gælder sager om forsikringer, genetik og arbejdsforhold. Den genetiske debat skal dog føres i alle udvalg. På den måde bliver den mere afbalanceret end hidtil.
Til sidst vil jeg på De Liberales vegne sige, at betænkningen i dens nuværende form er sådan, at vi ikke kan stemme for den. Kun hvis bestemte ændringsforslag bliver vedtaget, vil vi kunne støtte slutresultatet.

Breyer
Hr. formand, de første forsøg med kloning af mennesker i USA må være en påmindelse om, at vi helt klart skal indstille alle former for kloning af mennesker. Forskellen mellem terapeutisk og reproduktiv kloning er et semantisk trick. I begge tilfælde skabes en embryon, erklæres for overflødig, tilintetgøres og anvendes som råstof. Derfor må vi helt klart afværge kloning, for en forsætlig skabelse af liv til forskningsformål er en krænkelse af menneskets værdighed. Mennesket må aldrig blive et middel til at nå målet. Det menneskelige liv er ikke en forbrugsvare. Det må ikke degraderes til en vare, og skabelsen af menneskelige embryoner som reservedelslager er ikke forenelig med menneskets værdighed, men for os - og det skal vi gøre klart i dag - har menneskets værdighed helt klart en højere prioritet end forskning. Terapeutisk kloning er banebrydende for reproduktiv kloning, som er fulgt i dens kølvand. Vi må vedtage et entydigt forbud mod terapeutisk kloning, for ellers kan vi ikke længere forhindre, at embryonforbruget kan risikere at eskalere på verdensplan.
Også forskning i embryonale stamceller er med til at tilintetgøre embryoner. Her handler det i grunden også om terapeutisk kloning. Derfor må vi i dag tydeligt tilkendegive, at vi ikke ønsker et samfund, hvor kvinder gøres til ægleverandører og embryoner til en lukrativ handelsvare. Med forskning i voksne stamceller har vi et klart alternativ til forskning i embryonale stamceller, og den terapeutiske kloning bliver dermed overflødig. Med hensyn til spørgsmålet om patentering forventer vi helt klart også, at Kommissionen sætter en stopper for den nuværende situation, nemlig at der er uklarhed om, hvad der må patenteres, og udstikker klare retningslinjer for medlemsstaterne, for vi må ikke forveksle opdagelse af menneskeligt liv med en opfindelse. Menneskeligt liv bliver ikke skabt af tredjemand. Derfor må vi have nogle klare signaler. Europa må ikke blive et etisk minefelt. Vi har brug for klare etiske grænser. Der må ikke være nogen huller i loven, og for os skal menneskets værdighed helt klart være vores ledetråd!

Fraisse
Hr. formand, kære kolleger, mødet mellem politik og forskning er ikke altid let. Selve forskningen kan ikke foregå uden risici. I dag er man begyndt at forske i stamceller, og vi har ikke tid til at afvente resultaterne om 10-15 år. Derfor nedsatte vi sidste år et udvalg.
I sidste uge vedtog vi i forbindelse med sjette rammeprogram for forskning en rækkefølge for de prioriterede områder og finansieringen af den genetiske forskning. Jeg er enig i denne velovervejede afstemning, der er i overensstemmelse med holdningen i Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik. Den nye betænkning understreger risikoen for, at den lægevidenskabelige forskning fører til et ønske om kloning af mennesker. I betænkningen foreslås det at forbyde og særlig at gøre denne type forsøg strafbare. Jeg glæder mig særlig over, at vi er gået længere end til at blot at forbyde dette, og jeg har kæmpet for at få indført, at reproduktiv kloning skal være strafbar. Skal man imidlertid drage den slutning, at man skal protestere imod og afvise det terapeutiske formål med forskningen i både voksne stamceller og stamceller fra menneskelige embryoner? Hvem overlader nutidens videnskabsmænd og forskere projekter, som nødvendigvis er djævelske? Er det forskerne selv eller er det nogle andre? Vi skal undgå at blande de forskellige former for kloning sammen - jeg er ikke enig med den foregående taler - og tro på, at mennesket er i stand til at give garantier og føre tilsyn. Tillad mig at erindre om historien om Frankenstein, som er en grundlæggende myte i vores moderne tider. Som De sikkert husker, beder monsteret sin skaber om at give ham en ledsagerske. Professoren begynder at skabe en ledsagerske til Frankenstein. Han begynder på det, men afviser så at skabe en tilkommende til ham. Han afviser at give monsteret en arving og dømmer ham således til ensomhed og døden. Dette er slutningen på historien om Frankenstein. I denne vor tids grundlæggende myte viser menneskeheden sig i stand til at kontrollere sig selv.
I tilfælde af terapeutisk kloning, hvor der som bekendt anvendes stamceller, indgår der to menneskelige forhold, som jeg vil afslutte med. Det drejer sig om spørgsmålet om menneskelige embryoners status, og hvordan kvindens krop anvendes. Nogle forveksler celler og embryoner, og dette er indviklet. De ønsker ingen forskning, ikke engang i overskydende embryoner, som er bevidst kunstigt skabt, eller i embryoner fra aborter. Vi ved udmærket, at de på denne måde genopliver fordømmelsen af fri abort. Dette er politik og ikke forskning. Andre, og deriblandt mig selv, gør opmærksom på, at der til produktion af stamceller skal bruges umodne ægceller fra kvinder. Man skal tage sig i agt for udnyttelse af kvinder i forskningen. På dette punkt er jeg enig med flere kvindelige talere. Jeg beklager meget, at det på det sidste koordinationsmøde, hvor jeg desværre ikke var til stede, uden fælles høring blev vedtaget at forkaste betragtning AJ, som var et af mine ændringsforslag. Vi har stillet det igen.
Dette fører mig til at understrege til slut, at der således er to interesser på spil. Der er nogle, der vil genoplive kampen mod retten til fri abort, og andre, der deltager, for at udnytte kvindens krop kommercielt. Det er kompliceret og vanskeligt. Når dette er sagt, er der noget i denne betænkning, der ligger mig på hjerte. Det er nødvendigt, at genetiske test er gratis, at der er givet samtykke, og at der ikke sker forskelsbehandling, når de anvendes og forsikringsmæssigt.

Hyland
Hr. formand, dette er helt klart en vigtig debat, og jeg er enig med de medlemmer, der er ivrige efter at støtte forskningen for at muliggøre reelle og konstante fremskridt inden for lægevidenskaben og en forbedring af livskvaliteten for individet og samfundet, samtidig med at vi beskytter det enkelte individs værdighed mod misbrug, der følger af brud på de etiske normer, der er nødvendige for at gennemføre disse beskyttelsesforanstaltninger. Forskere, som med fuldt overlæg ignorerer disse beskyttelsesforanstaltninger, gør videnskaben en bjørnetjeneste og handler imod almenvellet. De seneste begivenheder bringer helt klart dette i centrum og bør helt bestemt gøre Parlamentet opmærksomt på behovet for en hurtig og positiv indsats. Mens jeg ikke ønsker at bestride forskernes forsikringer om, at gennembruddet ikke sigter på at skabe et menneske, er realiteten den, at et så grundlæggende spørgsmål ikke kan betros individer, som er frie til at operere uden for den eksisterende lovgivning.
På min gruppes vegne støtter jeg fuldt ud bestemmelserne i punkt 54 og 55 i forslaget til beslutning, der opfordrer til et forbud mod kloning af mennesker uden hensyn til den anvendte teknik og mod andre aktiviteter, der har til hensigt at lede til en ændring af de menneskelige gener. Dette er et følsomt og komplekst spørgsmål for borgere såvel som for parlamentsmedlemmer, og jeg anser ikke mig selv for kvalificeret til at beskæftige mig med de mange videnskabelige argumenter, der bliver fremsat i denne debat. Men der er én ting, jeg er sikker på, og det er, at samfundet ikke vil tolerere, og bør beskyttes imod, ethvert - overlagt eller andet - overgreb, der reducerer det enkelte menneskes værdighed og ukrænkelighed til en genstand for videnskabelig manipulation. Alle vi, der føler underet ved vores tilblivelse, må nu skride ind i menneskehedens interesse.

Blokland
Hr. formand, det er skuffende, at vi først nu behandler Det Midlertidige Udvalg om Humangenetiks vigtige betænkning. Fiori-betænkningen skaber en etisk ramme for genforskning, men desværre kommer den delvis for sent, fordi finansieringen af denne forskning fastsættes i det sjette rammeprogram.
Jeg anmoder Rådet, som endnu ikke har behandlet emnet, om at anvende en forsvarlig etisk ramme. Det betyder i hvert fald, at forskning, som er forbudt i en eller flere medlemsstater, såsom forskning i menneskelige embryoner, aldrig kan komme i betragtning for EU-finansiering.
Fiori-betænkningen giver en god oversigt over de etiske og andre dilemmaer, som forskningen i humangenetik medfører. Det Midlertidige Udvalg har arbejdet hårdt på den i et år, og jeg er generelt tilfreds med den foreliggende betænkning. Den er blevet ændret drastisk efter ordførerens revision. Det var nødvendigt, men jeg savner alligevel noget. Det er ikke et bestemt emne, for alle emner, som hænger sammen med humangenetik, behandles i betænkningen, men alligevel ...
Ifølge min kristne livsopfattelse er denne verden med alle planter, dyr og mennesker skabt af Gud. Det er en skabelse, som Gud har givet et utal af muligheder. Mennesket er derfor i stand til at løse problemer. Jeg mener, at mennesket skal undersøge og må finde terapier og behandlinger for sygdomme.
Jeg nægter imidlertid at tro på, at man i forskningen med henblik på at helbrede sygdomme må anvende menneskelige embryoner. Et embryon er et potentielt menneske, som har alt i sig til at blive et menneske. Det drejer sig om Guds skabelse og skal derfor beskyttes som sådan lige fra begyndelsen. Jeg vil gerne gentage filosoffen Immanuel Kants ord om, at man skal handle således, at mennesket er formålet og aldrig kun et middel. Hvis menneskelige embryoner anvendes til forskning og dermed destrueres, er det netop tilfældet. Det gælder både for embryoner, som er restanter fra IVF-befrugtning, og for embryoner, som specielt er lavet med henblik på forskningsformål.
Vi var chokerede over beretningerne om, at der er klonet menneskelige embryoner i USA. Det er moralsk helt uacceptabelt, at man er begyndt at anvende det begyndende menneskeliv som et middel. Heldigvis har hr. Busquin, efter præsident Bush, også fordømt dette eksperiment. I Fiori-betænkningen kræves der ganske rigtigt et forbud imod terapeutisk kloning.
Jeg er i øvrigt meget imod de overspændte forventninger, som en række videnskabsmænd, også hos nogle af parlamentsmedlemmerne, vækker hos sunde borgere, men hvad værre er hos patienter. Hvis den type forskning nogensinde skal anvendes klinisk, så vil det ikke være før om et eller to årtier.
Men skal vi ikke udvikle og anvende de pragtfulde behandlinger, som er blevet udviklet ved hjælp af stamceller? Det skal vi, men det må ikke være på menneskelige embrynoers bekostning. Det er derfor et mirakel, og jeg betragter det som Guds velsignelse, at der også er voksne stamceller. Disse stamceller, som bl.a. findes i navlestrengen, blodet, fedtvæv og hjernevæv, kan gendifferentieres og således også udgøre en stor diversitet af vævstyper. Lad os derfor anvende alle vores midler, viden og ikke mindst penge til at udvikle behandlinger ved hjælp af denne meget lovende forskning i voksne stamceller.
Jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. Fiori, med det foreliggende resultat, og jeg håber, at det kommer uantastet igennem debatten.

Dell'Alba
Hr. formand, kære kolleger, Europa-Parlamentet har sjældent stået over for et så vanskeligt og samtidig så vigtigt spørgsmål som det, der tages op i hr. Fioris betænkning. Det er et spørgsmål, som helt og holdent er politisk, og som skal behandles af den lovgivende magt, hvilket vi radikale forgæves har forsøgt at få vores land til at forstå. Det er også et samfundsspørgsmål, der først og fremmest vedrører de mange millioner syge mennesker, som lider af i dag uhelbredelige sygdomme, og som forventer, at vi kommer med en løsning, der for dem kan udgøre et konkret håb om, at de bliver helbredt og får lov til at leve.
Vi står i dag over for nogle store potentielle ændringer i menneskehedens historie, som kan sammenlignes med penicillinens eller vaccinernes opdagelse. Vi står over for et valg af indfaldsvinkel, som det ville være urealistisk og ærgerligt at hindre. I den forbindelse mundede hr. Fioris glimrende forberedende arbejde desværre ud i en basistekst, der er et resultat af kombinationen af to fanatiske holdninger, som har et kraftigt fodfæste her i Parlamentet, og som ligesom alle andre fanatiske holdninger tager sigte på at lade Europa stå stille, mens resten af verden bevæger sig omkring det.
I dag er Galileos ånd over os. Vi radikale er ikke i tvivl om, hvilket valg der skal træffes i dag. Vi siger nej til den nuværende udformning af hr. Fioris betænkning, ja til de fleste ændringsforslag, der er stillet for at opnå forskningsfrihed, ja til alle de former for forskning i behandlingsøjemed, som lader det eksisterende liv leve og ikke dø, og det gælder ikke det liv, der kun betegnes som et sådant i gejstlige manualer, og som i dag ligger i laboratoriernes kølebokse og venter på at blive destrueret. Derfor siger vi ja til forskning i stamceller, som objektivt set er mere anvendelige, ja til forskning i overskydende embryoner, som ikke bliver brugt, ja til kloning i behandlingsøjemed, der - sådan som det sagkyndigt kom fra nobelpristageren Dulbecco så sent som i går og den tidligere italienske sundhedsminister Veronesi i dag - ikke har noget som helst med menneskekloning at gøre, og endelig siger vi ja til et EU, som opfører sig voksent, verdsligt og ansvarligt på forskningsområdet.
  

Vidal-Quadras Roca
Hr. formand, jeg vil blot informere Dem om, at eleverne på masteruddannelsen i statsvidenskab ved den spanske regerings institut for udenrigsanliggender og Latinamerika befinder sig i gæstelogen. Det drejer sig om en udsøgt gruppe af unge politikere - byrådsmedlemmer, parlamentsmedlemmer, højtstående embedsmænd fra de offentlige forvaltninger - fra forskellige latinamerikanske lande, som besøger os, og som i denne uge har været på et frugtbart arbejdsophold i Bruxelles, og som er et godt eksempel, hr. formand, på de stadig tættere bånd mellem Europa og Latinamerika.

Formanden
Tak, hr. Vidal-Quadras. Jeg tilslutter mig Deres ord.
  

Oomen-Ruijten
Hr. formand, der har været stor opmærksomhed om det emne, som vi behandler nu. Vi har hørt mange eksperter og aflagt mange besøg. Vi har ført samråd med parlamentsmedlemmer i ind- og udland, fra EU-medlemsstaterne, men også fra ansøgerlandene.
Der har fundet mange forhandlinger sted, og efter alle disse input, hr. formand, har jeg dannet mig en mening om denne vanskelige, men tillige etisk prekære sag. I den forbindelse vil jeg sige, at jeg har respekt for alle meninger, som er resultatet af samvittighedsfulde overvejelser. Inddeling i venstre eller højre, konservativ eller moderne er ikke relevant her. Derfor kan jeg ikke acceptere, at min eller andre kollegers holdning stemples som fundamentalistisk, hvilket netop skete.
Hr. formand, min holdning og stemmeadfærd tilslutter sig mestendels det, som gruppen har aftalt. Jeg afviger på ét punkt, idet jeg er tilhænger af anvendelsen af restembryoner fra IVF-befrugtninger, men jeg vil dæmme op for bevidst skabelse af nye embryoner. Jeg er imod blokeringen af de muligheder, som terapeutisk kloning giver, for i fremtiden at kunne helbrede sygdomme som Parkinson og Alzheimer.
Hr. formand, reproduktiv kloning kan aldrig komme på tale og skal forbydes internationalt. Jeg afviser produktion af embryoner til forskningsformål. Men der er et definitionsproblem vedrørende terapeutisk kloning. Må en kerne fra en af mine ægceller, kombineret med egne hudceller, i fremtiden anvendes til at lave en hjertecelle til mig?
Endelig, hr. formand, patentlovgivningen er ikke i orden. Det er fastsat, at det menneskelige legeme ikke er til salg, men lovgivningen er tvetydig, og som følge heraf udstedes der patenter, som ikke tjener mennesket og mulighederne for helbredelse. Jeg anmoder derfor mine D66- og VVD-kolleger, som har stemt anderledes ved behandlingen af betænkningen, om også at støtte vores gruppe på dette punkt.

Gebhardt
Hr. formand, efter at vi i godt et år har beskæftiget os intensivt med resultaterne inden for humangenetik og dens indvirkning på medicin og efter utallige høringer og møder i forbindelse med lokale informationsbesøg, nærer jeg ikke længere de store forhåbninger. Jeg er rent ud sagt skuffet. Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik og Andre Nye Teknologier inden for Moderne Lægevidenskab har ikke nået det mål, jeg havde forventet. Den betænkning, der blev vedtaget i udvalget, vil nemlig ikke skabe grundlag for en sammenhængende lovgivning om bioteknologi i EU's medlemsstater, hvilket mange - inklusive mig selv - havde håbet på. Tværtimod truer den på grund af kaos med ændringsforslagene i plenum med at gå i tusinde stykker. Disse stykker vil til sidst ikke længere hænge så godt sammen. Derfor vil jeg gerne bede Dem om, kære kolleger, at vi i det mindste forsøger at afværge den værst tænkelige situation.
Lad os nu blot vedtage det, der tager hensyn til de samfundsmæssige, økonomiske og juridiske aspekter i en indbyrdes afstemt form, og som på ingen måde tilintetgør de tæt trukne etiske grænser. Her må Europa-Parlamentet ikke svigte. Her må vi fastsætte nogle retningslinjer. Fastsættelse af retningslinjer er i et repræsentativt demokrati en opgave for det direkte valgte Parlament og skal ikke overlades til regeringerne eller til organer, for hvem en forpligtelse til almenvellet ikke står øverst på dagsordenen. Sidste weekend var der arrangeret høringer i Nantes, og her fastlagde den tyske og franske regering retningslinjer for en fælles holdning til de spørgsmål om økonomi og etik, som bioteknologien rejser.
Jeg vil gerne citere fra et dokument fra den tyske forbundsregering: "Et sådant samarbejde mellem Tyskland og Frankrig kunne være optakten til et bredere samarbejde på europæisk plan." Europa-Parlamentet kan gøre vejen kort og allerede nu slå pløkker i. Udvalget om Humangenetik, som vi kalder det i kort form, har omhyggeligt indsamlet de nødvendige informationer og hele spektret af evalueringer. Nu skal det samlede Parlament bane vejen ind i den bioteknologiske revolutions fremtid for videnskab, medicin og økonomi i EU's medlemsstater. Men i den forbindelse må vi ikke gå lige lukt i fælden for en forkert udvikling. For det er ikke alle de fremskridt, som mennesker opnår, der også er et fremskridt for menneskeheden.
Men vi må heller ikke underkaste os ideologier og dogmer, og foreløbig skal vi heller ikke fastlægge nogle nye. På det etiske område er der mange, der føler sig så usikre, at de helst vil glemme etikken. Men her er der i stor udstrækning klarhed. Nogle gange kan vi bare ikke se det. Jeg vil gerne give et eksempel. En befrugtet menneskelig ægcelle kan kun blive til et menneske og intet andet. Det vil altså sige, at fra det tidspunkt, hvor mandens sperm forenes med kvindens æg, træder beskyttelsen af menneskets værdighed i kraft. Denne ubetingede grundlæggende rettighed er blevet nedfældet igen og igen, senest i præamblen i EU's charter om grundlæggende rettigheder. Og den skal vi udelukkende holde os til.
Under disse forudsætninger kan vi ikke tillade kloning - uanset hvilket formål det handler om - og det gælder både den reproduktive og terapeutiske. Det går ikke! Under disse forudsætninger er det også udelukket, at vi anvender eller sågar fremstiller embryoner til forskningsformål. I det mindste forbyder det medicinske etos om hjælp og helbredelse, at der sker målrettede indgreb i menneskets germinallinje, men også de i enhver henseende katastrofale følger.
Jeg vil lade det blive ved disse bemærkninger. Under afstemningen ved middagstid skal vi respektere en række andre grænser. Men i dag må vi også bekende os til udviklingen inden for biovidenskaberne. Hvis de bliver udviklet på den rigtige måde, vil de måske kunne bringe os nærmere opfyldelsen af en drøm om at kunne sejre over sygdom og lidelse, og hvad angår f.eks. voksne stamceller, bør vi i meget større omfang støtte alternativer, end vi hidtil har gjort. For jeg mener, at det faktisk er dér, fremtiden ligger.

Van der Laan
Hr. formand, dagens debat er meget vigtig. Vi drøfter videnskabelig forskning, som muligvis kan helbrede alvorlige sygdomme såsom Parkinson, Alzheimer, MS, sukkersyge og måske sågar aids eller forbedre eller forlænge livet.
Det er bestemt ikke et emne, som vi må behandle letsindigt. Derfor er det beklageligt, at Parlamentet eksplicit nægter at anerkende forskellen mellem reproduktiv og terapeutisk kloning. Førstnævnte tager sigte på at skabe nye mennesker, mens sidstnævnte tager sigte på at danne nyt væv. Hvis sidstnævnte forbydes direkte eller indirekte, lukker vi øjnene for et utal af videnskabelige muligheder, som kan hjælpe mennesket.
Hr. formand, det er vanskeligt at finde nærhedsprincippet i betænkningen. Netop etiske og moralske dilemmaer skal løses så tæt på borgerne som muligt, fordi de direkte appellerer til den personlige samvittighed. Min gruppe kan derfor ikke støtte opfordringen til Kommissionen om at udarbejde lovgivning.
Endelig irriterer det mig, at en række højreorienterede og grønne kolleger i Parlamentet mener at have monopol på det etiske område. En række kolleger giver indtryk af, at den mest restriktive holdning automatisk er den mest agtværdige i etisk henseende. Hvis vi vanskeliggør eller sågar forbyder lovende forskning, som kan helbrede eller lette livet for syge mennesker eller endda redde deres liv, så er det ligeledes en beslutning med alvorlige etiske implikationer.

Evans, Jillian
Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne støtte hr. Fioris betænkning, som jeg mener har fundet den rette balance. Jeg har ændret synspunkt i løbet af det sidste år som følge af de beviser, vi har fået forelagt i Det Midlertidige Udvalg.
Der er to grundlæggende ting, der bekymrer mig. For det første lader en stor del af de videnskabelige beviser forstå, at udviklingen inden for forskningen i embryonstamceller måske ikke vil levere de resultater, vi alle ønsker med hensyn til fremskridt for nogle af de mest alvorlige sygdomme, der rammer mange medlemmer af vores samfund og mange i vores egne familier. For det andet vil vi i løbet af denne forskning tillade folk og især kvinder, der lider af sterilitet, at blive brugt i forskningen. Jeg er ikke imod embryonforskning - da jeg selv lider af sterilitet, har jeg selv nydt gavn af den, og jeg har doneret overskydende embryoner til forskningen - men vi må sikre os, at vi for at nå de mål, som vi alle ønsker, ikke kun fokuserer i én retning og overser andre forskningsområder, som har lige så store, om ikke større håb om succes.

Meijer
Hr. formand, mange mennesker lider stadigvæk af uhelbredelige nedbrydningssygdomme, som angriber hele kroppen, såsom MS, Parkinson, Alzheimer, sukkersyge og leukæmi. Andre mennesker har, i en ellers sund krop, dårligt fungerende eller beskadigede vitale organer såsom hjerte, nyrer, lever eller lunger.
Det er lykkedes for mennesket at ændre alle ting i verden, som står uden for os selv, men vores egne legemlige mangler kan vi fortsat kun afhjælpe i begrænset omfang. Reparation og forbedring af vores kropslige kvalitet ser vi i det hele taget som noget uhyggelig. Skal mennesket optræde som sin egen skaber, og er det i strid med det formål, som mennesket er sat i verden med?
Der er ikke mange, som støtter skabelsen af urørlige supermennesker, som på sigt fortrænger de normale mennesker. Desuden minder ofringen af menneskeligt liv for at kunne bedre andres liv om kannibalisme.
Debatten drejer sig til tider om yderpunkter. Den ene ekstreme holdning er, at al videnskabelig forskning skal forbydes, og forskere skal fængsles, mens man på den anden yderfløj mener, at al kommerciel anvendelse skal tillades, sådan som det f.eks. finder sted på den amerikanske virksomhed Advanced Cell Technology, og at hermed er alt det muligt på individuelt plan, som rige mennesker vil og kan betale for.
Jeg forkaster begge yderpunkter. Anvendelsen af stamceller fra ens egen krop eller om nødvendigt fra restembryoner kan forsvares. Man skal lede efter alternativer, før man går over til eventuel dannelse af særligt liv til dette formål, og vi overskrider grænsen for det acceptable med handlen med embryoner.
Det gælder ligeledes for vurderingen og tilpasningen af det menneskelige liv på forlangende af forsikringsselskaberne. Efter at have overvejet alle punkter er jeg mere enig med hr. Caudron end med hr. Fiori.

Le Pen
Hr. formand, mine damer og herrer, for en gangs skyld halter Europa-Parlamentet ikke bagefter historien. I samme øjeblik det er lykkedes for et amerikansk firma at klone stamceller fra et menneskeligt embryon, udgiver Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik en betænkning, som for øvrigt er udmærket.
Betænkningen beskytter faktisk menneskelige embryoner ved at forbyde både reproduktiv og terapeutisk kloning. Den forbyder offentlig europæisk finansiering af forskning i menneskelige embryoner og anbefaler at anvende overskydende embryoner til sterile par og endelig at arbejde mest muligt med voksne stamceller. Mennesket ejer ikke liv, men er blot bruger af det. Det kan således ikke tilegne sig denne arv - ikke engang delvist - som af natur er uoverdragelig.
De, der leger troldmandens lærling og således beriger sig, burde en dag betale royalties til Skaberen. Menneskelige embryoner kan under ingen omstændigheder reduceres udelukkende til at være et laboratoriemateriale eller et instrument til kommerciel brug. Derfor bør der ved lov fastsættes en status for embryoner, der udfylder det nuværende juridiske tomrum, ved særlig at forbyde at tage patent på det levende. Stillet over for en så skrøbelig og kompleks genetisk mekanisme, der også berører mysteriet og det religiøse, lader man hånt om menneskets udvikling, fortid og fremtid, hvis man under påskud af forskning sikrer sig kortvarige goder.
Mine kolleger i Den Nationale Front og jeg selv forsvarer menneskets integritet og værdighed fra undfangelse til den naturlige død. De, der modsætter sig dette, er uden at vide det allerede trådt ind i barbariets rige. Hvis man manipulerer med livets mysterium, fører man menneskeheden hen imod katastrofer, som er meget værre end kogalskab og Creutzfeldt-Jakobs sygdom.

Trakatellis
Hr. formand, de videnskabelige nyheder, der er kommet frem de sidste dage, har udgjort en dramatisk kulisse for fremlæggelsen af Fiori-betænkningen. Hvad der er vigtigere for mig, er de mange breve, jeg har modtaget fra videnskabelige akademier, fra medicinske selskaber og fra patientforeninger, som appellerer til os om ikke at lukke døren for en meget lovende forskning. Den nye viden inden for humangenetik vil hjælpe os til at forstå de punkter af vores genetiske potentiale, som er skrøbelige og sårbare over for provokationer og pres fra miljøet, men også over for vores bevidsthed her i livet, så der gives mulighed for at udvikle nye strategier for forebyggelse, diagnosticering og behandling af sygdomme. I øvrigt kan forskning med stamceller måske anvendes til behandling af sygdomme som Parkinson, Alzheimer, leukæmi og mange flere.
Der bør imidlertid sættes grænser for forskningen på dette område, så den ikke skaber etiske, sociale og juridiske problemer. Dette er også sigtet med de ændringsforslag, jeg har stillet sammen med andre medlemmer, på samme måde som med Caudron-betænkningen. Ændringsforslagene skal gøre det muligt at udvikle den banebrydende forskning, jeg har beskrevet, samtidig med at ligevægten bevares, så den ikke skaber etiske problemer. Således forventer vi engang i fremtiden, at lægevidenskaben får de fordele, som denne forskning giver løfte om. Jeg tror, Europa-Parlamentet vil stemme for denne linje, der sætter grænser, så vi kan opretholde en fornuftig balance mellem fremskridt og etik.
Den tekst, vi skal stemme om, bør holde døren åben for udforskning af de nye muligheder, så vi så vidt muligt kan befri menneskenes samfund for den ulykke, sygdomme fører med sig. Den bør ikke være dikteret af forvirring og frygt eller modstand mod noget, som vi ikke helt forstår, men af det mod til at vinde nyt land, som mennesket har udvist lige siden Prometheus' dage.

Goebbels
Hr. formand, denne debat drejer sig om de grundlæggende spørgsmål for menneskeheden, såsom hvad er livet, og hvordan kan man fatte den uundgåelige vandring hen imod døden, som kendetegner enhver eksistens? At videreføre livet ville det ikke være den dybere mening med evolutionen og den eneste morallov for en natur, der for øvrigt er uimodtagelig for vores moralbegreber? Livet er ganske afgjort en proces. Det er unyttigt at forsøge at definere livets begyndelse. Nogle mener, at det begynder med, at en sædcelle smelter sammen med et æg. Enhver sædcelle er imidlertid levende, selv om der er milliarder af dem, der bevæger sig til ingen nytte. Et æg, der ikke befrugtes, holder op med at leve. Et embryon er det levendes proces, idet den deler sig i to, fire, otte, 16 eller flere celler. Indtil den fjerde dag er alle celler totipotente og indeholder alle de genetiske oplysninger for et menneskeligt væsen. For at blive til et menneske skal embryonet imidlertid sætte sig fast i en livmoder og udvikle sig der i flere måneder. Et embryon er imidlertid ikke et hvilket som helst materiale. Derfor skal der være tungtvejende grunde til at ofre det. Vi accepterer generelt abort i vores samfund for at bevare en kvindes fysiske eller psykiske helbred. Kan denne det mindste ondes etik ikke anvendes på overskydende embryoner, der ikke kan anvendes til befrugtning? Ville det ikke være bedre at anvende disse embryoner til seriøs forskning i stedet for at ødelægge dem? Der er ingen, der her i Parlamentet vil forsvare reproduktiv kloning. De muligheder, som terapeutisk kloning har lukket op for, fortjener imidlertid at blive anvendt til grundforskning i faste rammer. Vores samfund anerkender seriøs lægevidenskabelig forskning i fostre, børn, voksne og lig. Hvorfor skal embryoner som de eneste have en særlig status? Jeg går ind for videnskab og retten til at vide mere. Jeg går ind for offentlig finansiering af denne nødvendige forskning. Det ville være uansvarligt at overlade den udelukkende til den kommercielle sektor. Al forskning er ikke sikker på at lykkes. Man skal støtte alle de seriøse spor. Dette gælder for forskning i voksne stamceller. Da der ud af de 216 celletyper i menneskekroppen kun er en snes, der er pluripotente, kan man ikke se bort fra forskning i stamceller fra menneskelige embryoner. Disse er pluripotente af natur og kan hjælpe til med at regenerere alle de stoffer, som menneskekroppen består af. Jeg er overbevist om, at den genetiske videnskab vil gøre fremskridt med eller uden Europa. Jeg håber imidlertid ikke, at Europa sakker bagud i denne revolution. Jeg respekterer de af mine kolleger, der tvivler og ser flere risici end håb, men jeg kan ikke acceptere, at man anvender det nødvendige forsvar af den menneskelige værdighed som en slags våben, der skal lukke munden på dem, der ikke vil begrænse hele den menneskelige værdighed til en samling celler. Hvor er værdigheden for dem, der lider de frygteligste kvaler, inden de afgår ved døden, og som synker ned i sygdom eller sindssyge? Kan man virkelig koncentrere sig om at forsvare nyt liv, mens det liv, der er her, alt for ofte ignoreres, forsømmes og undertrykkes? Ville det ægte forsvar af den menneskelige værdighed ikke være at forsøge at finde nye former for behandling af grusomme sygdomme, af modtagelighed for sygdomme eller endnu værre genetisk forudbestemte anlæg?

Sbarbati
Hr. formand, hr. Fioris betænkning om genetik er en vigtig etape i den europæiske og internationale debat om et vanskeligt og interessant spørgsmål, der kræver en kraftig opmærksomhed fra politikernes side på grund af det ansvar, som dette spørgsmål medfører. Videnskaben skal udvikle sig og gøre fremskridt, og vi har kun kendskab til en meget lille del af det eksisterende og af selve den celle, vi taler om. Men det betyder ikke, at alt er tilladt. Frihed er en absolut værdi i sig selv, men i betragtning af de naturlige forhold er den aldrig absolut, og på samme måde er og repræsenterer videnskab og videnskabelig forskning nogle værdier, der ikke kan gives afkald på, eftersom de fører til nogle vigtige opdagelser, som kan gavne menneskeheden, men disse værdier kan ikke betragtes som absolutte, det vil sige uafhængige af ret, etik og moral.
ELDR-Gruppens, Demokraternes og Værdiernes Italiens holdning er således den samme som den, vi gav udtryk for i afstemningen om hr. Caudrons betænkning, nemlig at vi siger nej til menneskekloning og genmanipulation, men går ind for prioriteringen af at finansiere forskning i voksne stamceller og embryonceller fra spontane eller medicinske aborter, hvilket skal ske under nøje offentlig kontrol.
Kære kolleger, der er nu taget hul på den store konfrontation mellem ret og bioetik, men den skal ikke tages op ud fra et moralistisk synspunkt, for der er ikke tale om en skelnen mellem verdslige progressister og katolske konservative - det ville være et manikæisk og overfladisk synspunkt - men derimod mellem dem, der mener, at videnskaben skal have lov til alt, også når det går ud over den menneskelige værdighed, og dem, der mener, at dette ikke skal være muligt.
Jeg vil dog gerne takke hr. Fiori, for efter vores mening - og navnlig, hvis vores vigtige ændringsforslag bliver vedtaget - har han udført et vigtigt stykke arbejde, som udgør et godt grundlag for de overvejelser, vi skal gøre os fra nu af, så vi undgår, at vigtige opdagelser bliver til patenteret ejendom, som magtfulde mennesker kan skalte og valte med, og som ikke kommer hele menneskeheden til gavn.

Rod
Hr. formand, vi er alle imod kloning med reproduktion for øje, hvilket vidner om, at vi finder denne teknik farlig. Men hvorfor skelnes der mellem kloning med reproduktion for øje og kloning med behandling for øje, når det dog er det samme, vi taler om? Ændrer vi handlingen ved at ændre betegnelsen og tilføje ordene "med behandling for øje"? Har vi formået at skelne mellem atomkraft med civil anvendelse for øje og atomkraft med militær anvendelse for øje? Vi bør være opmærksomme på, at de nye teknikker vil skabe behov for øget produktion af ovocytter, og vi kender alle konsekvenserne heraf i form af udnyttelse af kvindekroppen med de følger, det har for kvinderne, og ulovlig handel med ovarier. Det skal tilføjes, at forskning, som anvender voksne stamceller, åbner de samme muligheder uden at give anledning til etiske problemer.
En enkelt bemærkning vedrørende det mål, vi forfølger med genterapien. Som oftest er det arvelige anlæg, der påvises, en disposition for en given sygdom. Eksterne faktorer afgør, hvorvidt den pågældende person rent faktisk udvikler sygdommen. Vil vi, foranlediget af den blotte disposition for en sygdom, gribe ind og ændre det omhandlede gen, når kortlægningen af det menneskelige genom har vist, at et gen har indvirkning på andre funktioner, som vi på nuværende tidspunkt ikke har kendskab til?
Kære kolleger, jeg henholder mig ikke til min religiøse overbevisning, men må også som ikke-troende kræve forsigtighedsprincippet bragt i anvendelse.

Alyssandrakis
 Hr. formand, jeg finder det uheldigt for menneskeheden, at de seneste opdagelser inden for bioteknologien er kommet på et tidspunkt, hvor det kapitalistiske system stadig er gældende. I det umenneskelige og udbyttende system, vi lever i i dag, hvor sådanne opdagelser vil blive udnyttet i jagten på profit, er det en umulig tanke, at de bliver anvendt i menneskehedens tjeneste. Det er tværtimod helt naturligt, at de anvendes i sektorens monopolers tjeneste. Vi vil slet ikke undre os over, at der f.eks. udvikles et marked for menneskelige ægceller, embryoner og stamceller, eller over at de nye behandlingsmuligheder bliver tilgængelige for dem, der kan erlægge en solid betaling.
Under alle omstændigheder, mine damer og herrer, er vi nødt til at være meget forsigtige med at ændre på det genetiske materiale. Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at livet har været 1 milliard år om at udvikle sig på vores klode, og det er sket ved hjælp af den naturlige udvælgelsesproces. I dag har vi muligheden for at gribe ind i evolutionsprocessen, vi kan måske se de umiddelbare resultater, men vi kan ikke forudse, hvad der kommer til at ske efter 1 million år. Og hvis det forekommer Dem at være lang tid, kan jeg som astronom forsikre Dem om, at solen vil eksistere i 4,5 milliarder år endnu.
Vi står desuden med det degenerationsfænomen, som hedder patentering af levende organismer og menneskelige gener. Her er vores holdning klar. Ingen dele af det menneskelige legeme, ingen celler, ikke den mindste molekyle kan patenteres. Vi er også ubetingede modstandere af arbejdsgiveres, forsikringsselskabers, efterretningstjenesters og andres anvendelse af den genetiske kode.
Fiori-betænkningen indeholder interessante og nyttige holdninger til en række spørgsmål. I flere punkter påpeges de risici, som kommercialisering indebærer, især for de økonomisk mindre stærke befolkningsgrupper. Men når det kommer til stykket, er den i høj grad fanget af den tankegang, der handler om konkurrenceevne, og den indtager en næsten neutral holdning til det juridiske spørgsmål. Lad den debat, vi afslutter her i dag, markere begyndelsen på en mere overordnet behandling af problemstillingen, og lad den blive en anledning til at udforme en mere ansvarlig holdning i disse spørgsmål.

Montfort
Hr. formand, bioetik, etik i relation til levende materiale, rejser en række væsentlige spørgsmål. Det tjener Europa-Parlamentet til ære, at disse spørgsmål i dag sættes under debat. Hvordan opfatter vi mennesket? Anlægger vi et utilitaristisk eller videnskabeligt syn og ser mennesket, og især de svageste, i videnskabens tjeneste, eller anlægger vi et humanistisk syn og ser videnskaben i menneskets tjeneste? Hvordan definerer vi menneskelig værdighed? Er vi villige til at erklære, at værdighedsbegrebet ændrer sig og er betinget af alder, evne, helbred eller måden, hvorpå embryonet er frembragt? Nej. Forskningslaboratorierne og deres kloning af mennesker skærper vores opmærksomhed på globalt plan, når det gælder disse spørgsmål, og jeg ønsker, set i dette perspektiv, at Europa-Parlamentet klart tilkendegiver, at vi alle har samme værdighed og alle er en del af menneskeheden. Hvilken betydning tillægger vi den videnskabelige forskning? Accepterer vi, at forskningen identificeres med drømmen om et nyt økonomisk eldorado? Nej, vi bør sikre forskningens storhed. Den bør tjene menneskeheden og ikke mindst tage sigte på lindring af lidelser, støtte til og behandling af handicappede, forbedring af levevilkårene for alle, herunder befolkningen i udviklingslandene. Der bør ikke været noget modsætningsforhold mellem embryonets og den syges værdighed. Vores holdning bør derfor være kohærent og solidt funderet. Vi må ikke lade os diktere af aktuelle risici, men indtage en holdning, som beror på respekt for den menneskelige værdighed. Kun på den måde sikrer vi, at videnskaben tjener fremskridtet.

Gil-Robles Gil-Delgado
Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Fioris betænkning er ambitiøs og velafvejet.
Den er ambitiøs, fordi den ikke kun handler om genomforskning, som måske nok er på mode, men den omhandler også alle de spørgsmål, som nævnte forskning rejser, eller som har med den at gøre: brug af genetiske data, patentering af produkter og procedurer, der stammer fra biologisk materiale, betingelser for genetiske prøver, kloning, forskning i stamceller og rammeprogrammet for forskning.
Og velafvejet, fordi den kommer med afbalancerede løsninger, som ligger langt fra fundamentalismer af den ene eller den anden art.
Hvad angår stamceller, skelnes der således mellem stamceller fra fostre og de såkaldt voksne stamceller, og forskningen i sidstnævnte - som er meget lovende - får førsteprioritet, og det er opfattelsen, at betingelserne for produktion og opnåelse af stamceller indebærer risici for kvindekroppens integritet, når der tyes til terapeutisk kloning, som derfor afvises, eller til overskudsfostre, som er en praksis, der derfor også afvises.
Der er nogle, der på vegne af den frie forskning fastholder muligheden for at eksperimentere ubegrænset, såfremt endemålet er terapeutisk. Forskningen er, mine damer og herrer, uundværlig, og den skal nyde særlig fremme, men som enhver anden rettighed har den sine begrænsninger og ikke mindst en uoverskridelig grænse, den menneskelige værdighed.
Vi, der tror på denne værdighed, vi der forsøger at værne om alle levende væsener, vi kan ikke ofre disse værdier på alteret for en fri forskning, der er blevet til den ypperste etiske norm uden grænser, og endnu mindre når denne frihed faktisk er ved at blive til en frihed for de store farmaceutiske koncerner til at udføre mere rentabel forskning. I dag fremføres der fremtidsperspektiver for os, som om de var virkelighed, selv om der stadig kun er tale om løfter.
Hr. formand, ordføreren har haft det nødvendige mod til at undgå forenklinger og fordybe sig i emnet på en alvorlig og velafvejet måde. Hans betænkning bygger på en etisk linje, som vi alle kan acceptere, og ikke på visse religiøse holdninger, som er respektable, men som giver anledning til bred afvisning, og heller på den verdslige etik, der i dag påberåbes som formodet ypperste norm, som giver anledning til mindst lige så meget afvisning.
Jeg mener derfor, at betænkningen bør støttes fuldt ud.

Malliori
Hr. formand, da vi for ca. et år siden besluttede at nedsætte et Midlertidigt Udvalg om Humangenetik og Andre Nye Teknologier inden for Moderne Lægevidenskab, forestillede vi os ikke, at afstemningen i denne forbindelse ville falde tidsmæssigt sammen med udtalelser fra statsledere, videnskabsfolk, private virksomheder og andre involverede instanser. Meddelelsen fra Advanced Cell Technology om, at man har skabt menneskelige embryoner ved hjælp af kloning, gør dagens afstemning endnu mere betydningsfuld. Den debat, der er gået forud, har kun vist små variationer på vigtige områder som beskyttelse af menneskerettighederne, den menneskelige værdigheds ukrænkelighed, selvbestemmelseret, fortrolighed ved personoplysninger, respekt for handicappede og forbud mod forskelsbehandling af arbejdstagere ud fra genetiske kriterier.
I disse spørgsmål har det været nemt at opnå bred enighed. Man var i udvalget også enig i, at genetiske oplysninger om levende mennesker ikke kan patenteres. Og der var i Det Midlertidige Udvalg næsten enstemmighed om et forbud mod finansiering af forskning, som vedrører reproduktiv kloning. Men det er på det følsomme punkt, der hedder terapeutisk kloning, at problemstillingen og de forskellige holdninger har optaget størstedelen af vores tid. Manglen på en international ramme og regler for udførelsen af den pågældende forskning samt risikoen for forsætlig eller kommerciel fremstilling af overskydende embryoner var nogle af årsagerne til de stærke forbehold på dette område. Det er klart, at det ikke er muligt på nuværende tidspunkt at sikre en bred enighed på området, og det er nødvendigt med mere detaljerede undersøgelser via det fortsatte arbejde i Det Midlertidige Udvalg.
Jeg er sikker på, at ovennævnte forbehold vil forsvinde, hvis vi sikrer en international aftale, og hvis de private og offentlige instanser arbejder inden for videnskabelige, forud fastsatte områder på grundlag af vedtagne protokoller. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan finde frem til en løsning på kroniske sygdomsproblemer og undgå risikoen for afveje, som ville krænke chartret om grundlæggende rettigheder med hensyn til den menneskelige værdighed - principper og værdier, der bør gå forud for forskningsfriheden.

Maaten
Hr. formand, i denne debat drejer det sig om meget mere end vores holdning til humangenetik. Det drejer sig også om, hvilken rolle vi som europæiske politikere anmasser os ved vurderingen af etik, videnskab og de europæiske borgeres integritet.
Jeg har ikke patent på det rigtige svar, og derfor bør vi udvise ydmyghed. Borgerne er i stand til at træffe deres egne beslutninger i overensstemmelse med deres samvittighed. Jeg er tilhænger af så fri videnskabelig forskning som mulig med det potentielle perspektiv for helbredelse af indtil nu uhelbredelige sygdomme såsom Parkinson, diabetes og hjerte-karsygdomme, selv om man i sidstnævnte tilfælde bare kan holde op med at ryge.
Udvalgets arbejde har vist, at den europæiske videnskab omgås sit ansvar samvittighedsfuldt. Jeg kan ikke med god samvittighed se på, at vi ikke støtter eller sågar forbyder de foreliggende former for forskning, inklusive terapeutisk kloning og stamcelleforskning ved hjælp af restembryoner. Andre har en anden mening, og det respekterer jeg, men derfor skal vi tage hensyn til, at forskellige medlemsstater vil udvikle forskellig lovgivning.
Hr. formand, jeg kan ikke støtte det foreliggende forslag, hvis det ikke ændres.

Ahern
Jeg vil gerne takke ordføreren for en fremragende betænkning om et vanskeligt emne. Jeg mener, at Parlamentet må stå fast i sin forkastelse af kloning af mennesker. Den seneste udvikling i USA er i sandhed foruroligende, men vi kan ikke tillade eksperimentering med, eller et marked for, menneskeliv. Teknisk set er der ingen forskel på terapeutisk og reproduktiv kloning. Hvis vi giver kloningen af mennesker lov til at fortsætte under dække af terapeutisk kloning, risikerer vi misbrug, som jeg er bange for vil føre til skabelse af et handicappet eller funktionshæmmet barn. Det er min største frygt med hensyn til dette eksperiment, og jeg mener, at denne frygt er velbegrundet, når man lytter til nogle af de udtalelser, vi har hørt, f.eks. fra dr. Antinori.
Der bør ikke skabes menneskeembryoner til forskningsformål, men det har jo rent faktisk allerede fundet sted i USA her i sommer. Der bør ikke kunne gives patentbeskyttelse til sådanne eksperimenter. Kvinder bliver brugt som råstof til denne form for forskning, for det er en invasiv procedure til udtagelse af æg, som er råstoffet for kloning. Der foregår allerede en kommerciel handel med dette, som er meget forkastelig.

Purvis
Hr. formand, hvis Europa skal være den mest konkurrencedygtige og dynamiske økonomi i verden, som det så stolt blev udtalt ved topmødet i Lissabon, så må vi tilvejebringe betingelserne og det miljø, som vil tilskynde vores forskere til at afprøve grænserne for deres viden. Vi må ikke hæmme denne søgen, og dog skal vi også værne om menneskets værdighed. Hvad er menneskets værdighed? Hvad er værdigheden hos en person med Parkinson, Alzheimer, cystisk fibrose eller kvadriplegi som følge af rygmarvslammelse? Ja, embryonet skylder vi også værdighed, men vi har mange overflødige embryoner efter in vitro-fertilisering, og de fryses sædvanligvis ned og bliver i sidste ende destrueret. Er det ikke bedre, at de med forældrenes tilladelse bliver stillet til rådighed for forskningen, end at de bliver destrueret til ingen verdens nytte?
Det er meget vigtigt, at enhver sådan forskning inden for disse følsomme områder foregår under streng regulering og kun i lande, hvor det er tilladt, og hvor der er passende regulering. Til mine venner vil jeg sige, at den gode samaritan krydsede vejen og hjalp sin nabo. Din nabo kan have Parkinson eller Alzheimer eller rygmarvslammelse eller diabetes. Med al respekt, ville du gå forbi på den anden side af vejen?
Denne betænkning berører også spørgsmålet om patentering af bioteknologiske opfindelser, direktiv 98/44. Dette direktiv har gennemgået alle de lovgivningsmæssige processer, der er nødvendige, for at lave lovgivning i EU. Det har været igennem Kommissionen, Rådet og Parlamentet. Gennemførelsen er imidlertid år bagud. Det er da vel op til Kommissionen med alle de retlige magtbeføjelser, den har til rådighed, at insistere på, at alle de resterende lande gennemfører direktivet i national lovgivning. Alt for ofte er det sådan inden for disse udviklingsområder, at Kommissionen og medlemsstaterne bruger en masse fine ord, hvorefter de tøver og smøler, mens Europa sakker endnu mere agterud.
Hr. kommissær, vær standhaftig og gå i brechen for Europas fremtid.

Corbey
Hr. formand, debattens etiske dimension er meget vigtig, men det er ikke nok. Vi skal ligeledes tale om magt. Hvem bestemmer over den menneskelige krop? Direktivet om retslig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser regulerer denne magt, men direktivet er desværre ikke helt klart. Mulighederne for patentering er for bredt formuleret, og derved ender magten ensidet hos de store patentindehavere. Det skal der gøres noget ved.
For det første skal direktivets socialøkonomiske følgevirkninger evalueres, og om nødvendigt skal der finde en revision sted.
For det andet skal vi sørge for, at medicinalvirksomhederne kommer til en forståelse med offentligheden. Der skal være offentlig indflydelse på en forskningsdagsorden. Hvad vil vi vide, hvad kan vi vide, og hvem må vide hvad?
For det tredje skal vi sørge for, at alle fortsat har adgang til genterapi. Det er foreløbig meget kostbart, og det kan skade adgangen.
Vi skal for det fjerde undersøge, hvilke samfundsmæssige følger den medicinske revolution har. Vi bliver ældre, mere individuelle, vi forkaster afvigelser, og det har alt sammen følger for de menneskelige forhold, arbejdsmarkedet og sundhedsplejen.
Endelig skal vi udarbejde en offentlig forskningsdagsorden, som ikke må afgrænses af kunstige etiske grænser. Vi skal udskifte en etik, som er baseret på ortodoks religion, med en bred samfundsmæssig etik.
Det sjette rammeprogram spiller i den forbindelse en meget vigtig rolle, men samarbejde mellem nationale offentlige institutioner er mindst lige så vigtigt.

De Roo
Hr. formand, jeg taler på vegne af et betydeligt mindretal i min gruppe, som slår til lyd for at fremme videnskabelig forskning med embryonale stamceller, og som ligeledes er tilhænger af terapeutisk kloning. Netop genteknologi muliggør medicinske gennembrud, som ellers ville være umulige. Vi forkaster klart reproduktiv kloning, ikke kun af mennesker, men også af dyr.
Vi støtter ikke den kristelige og obskurantiske argumentation i størstedelen af Fiori-betænkningen. Opfattelsen af, at terapeutisk kloning automatisk fører til reproduktiv kloning, holder ikke stik. Derfor støtter vi ikke Fiori-betænkningen i dens nuværende form.

Hermange
Hr. formand, vi har skabt et varernes Europa. Vores medborgere ønsker nu, at vi skaber et menneskenes Europa, og i denne sammenhæng står embryonet centralt. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke Europa-Parlamentets formand, som, set i lyset af den britiske beslutning fra august 2001 om at tillade terapeutisk kloning, var lydhør over for de medlemmer, der udtrykte ønske om, at der blev nedsat et Midlertidigt Udvalg. Dette har flittigt ført drøftelser, og disse har nu udmøntet sig i Fiori-betænkningen. Tak til hr. Fiori for et bemærkelsesværdigt engagement i denne sag.
I modsætning til andre parlamenter, herunder eksempelvis det franske, er vi således i front nu, hvor et privat selskab annoncerer, at det - under dække af et terapeutisk sigte - har klonet et menneske. Ét er det erklærede mål. Vi må imidlertid være klar over, at dette mål i virkeligheden kun tjener som alibi. Vi må ikke glemme det bagvedliggende motiv, nemlig udsigten til gevinst og et potentielt grænseløst marked.
Hvad drejer det sig reelt om? Man lader hånt om princippet om menneskekroppens ukrænkelighed og urørlighed fra undfangelsesøjeblikket, som fastslås i alle internationale erklæringer, og opfordrer os til at blive det, vi bekæmper, nemlig genetisk modificerede organismer, ved hæmningsløs frembringelse af embryoner til etablering af et lager af menneskelige reservedele, som gør det muligt at reparere de syge. Vi ved imidlertid, at der altid kommer et tidspunkt i en beslutningsproces, hvor man bør se tingene i et videre perspektiv og spørge, om man vil fortsætte, eller om det er tid at standse. Efter vores opfattelse er tiden inde til at foretage en afgrænsning. Grænsen mellem reproduktiv kloning og terapeutisk kloning er hårfin, idet sidstnævnte reelt blot er afbrudt reproduktiv kloning. Jeg ved ikke, om jeg bevæger mig på etikkens grund, men jeg er fuldt ud klar over, at jeg med disse udtalelser ikke befinder mig på modernitetens grund. Jeg er imidlertid ikke så optaget af disse forældede rubriceringer. Civilisationernes sammenstød finder vi efter min opfattelse for alvor i sammenstødet mellem dem, der som den moderne videnskabs repræsentanter betragter mennesket som materiale, og dem, der har forståelse for menneskehedens arv og betragter mennesket som værende ukrænkeligt og uden for teknikkens rækkevidde. Jeg har på denne baggrund stillet ændringsforslag 213 om ikke-patenterbarhed af levende materiale og ændringsforslag 212, som påviser, at der ikke er forskel på terapeutisk kloning og ikke-terapeutisk kloning. På samme baggrund anmoder jeg Europa-Parlamentets formand om at sikre, at Det Midlertidige Udvalg bliver permanent, jeg anmoder kommissionsformanden om at sikre, at de europæiske bioetiske beslutningstagere ikke forsømmer debatten med borgerne, og endelig anmoder jeg stats- og regeringscheferne om at udarbejde en international bioetisk konvention.

Bowe
Jeg vil gerne indlede med at lykønske ordføreren med det arbejde, han og hans personale har gjort med at udarbejde, hvad der var en god betænkning, indtil vi havde den beklagelige afstemning i udvalget, hvilket uheldigvis nu har ført til en betænkning, som jeg personligt ikke kan støtte. Denne debat om betænkningen kommer på et meget belejligt tidspunkt, efter at amerikanske forskningsvirksomheder bebudede, at de havde haft held til at klone menneskeembryoner. Det er helt klart, at vi, hvis vi accepterer denne betænkning, vil sakke agterud i forhold til resten af verden i udviklingen af meget vigtige behandlingsformer for kræft, diabetes, Parkinson og Alzheimer. Denne debat påtvinger ikke medlemsstaterne nogen retlige krav, men hvis de budskaber, vi udsender i dag, høres klart over hele Europa, vil de have alvorlige konsekvenser for meget vigtige områder af den medicinske forskning i fremtiden.
Disse forslag er restriktive og ekstreme. De afspejler ikke en fornuftig og afbalanceret tilgang. Hvis man kaster et blik på medlemsstaterne, f.eks. Det Forenede Kongerige, kan man se, at man har lagt sig i spidsen for at anerkende de utvivlsomme potentielle fordele, der kan drages af disse teknologier, men også at der er behov for kontrol og ordentlige licensordninger, der afspejler meget reelle etiske bekymringer.
Efter min mening bør vi ikke vedtage disse forslag, som de ser ud nu, for de er urealistiske, potentielt skadelige og vil øve alvorlig skade på den medicinske forskning over hele EU. USA's bekendtgørelse i sidste uge har ret så klart påvist den fart, som forskningen nu har taget, og behovet for at bevæge teknologien og reguleringen frem i samme fart. Hvis disse forslag bliver EU-politik, vil vi se udviklingen blive skruet tilbage frem for at se farten blive sat op for at holde trit med vigtige teknologiske udviklinger.

Martens
Hr. formand, jeg tilhører dem, der er imod kloning, også terapeutisk kloning. Forskellen mellem terapeutisk og reproduktiv kloning er især en semantisk forskel, og terapeutisk kloning åbner uanset hvad døren for reproduktiv kloning.
Gode hensigter som at udarbejde løsninger til helbredelse af sygdomme er ikke tilstrækkelige til at stoppe det, som vi vil undgå, nemlig - og det er alle enige om - reproduktiv kloning og eugenikforskning.
De, der mener, at der ikke er åbenhed, at der påtvinges en moral, at der kræves en etisk overlegenhed, har ikke ret. Vi har debatteret i et år, alle meninger er blevet hørt, videnskabsmænd og eksperter er blevet hørt, og ved afstemningen i dag vejer alle stemmer lige tungt. Især i Nederlandene har jeg ofte bemærket, at liberalister, når andre ikke er enige med dem, pludselig begynder at tale om, at de påtvinges en moral. Det krænker fakta og kollegernes evne til selvstændig tænkning.
Hr. formand, den opfattelse, at terapeutisk kloning er uundværlig for at helbrede mennesker, er vildledende. Der er alternative forskningsmetoder, som tillige er meget lovende. Jeg er imod kloning og anvendelsen af embryoner, også restembryoner, fordi mennesket ikke må anvendes som middel, fordi konsekvenserne er farlige. Uanset hvad vil det føre til et valg mellem forskellige typer menneskeliv, og der er alternativer.
Forskning er vigtig, men statens opgave er at udvikle rammer. Rammerne skal ikke kun have til hensigt, som liberalisterne siger, at forebygge, at økonomien og den medicinske og videnskabelige forskning forstyrres. De skal efter min mening heller ikke kun tjene det frie markeds og individualisternes interesser. Vi skal ligeledes tage hensyn til den almene interesse, følgerne for menneskene generelt, ikke kun de syge, for samfundet og de fremtidige generationer. Det kan ikke være rigtigt, at vi skaber liv for efterfølgende at destruere det.
Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren, og jeg er meget tilfreds med betænkningen.

Doyle
I løbet af denne debat har det til tider været svært at skelne varme fra lys. Som politikere har vi en pligt til at sørge for at være informerede, før vi udtaler os dogmatisk og forbudsagtigt om forhold som medicinsk og videnskabelig forskning uagtet det regulerende redskab, vi har til vores rådighed i forsigtighedsprincippet, når det gælder videnskabelig uvished.
Vi må gøre det muligt for forskningen at fortsætte, så vi kan lette lidelserne for de millioner, der lider af alvorlige sygdomme og rygmarvslammelser, Alzheimer, Parkinson, motorisk nervecellesygdom, diabetes, kræft, hjertesygdomme, ja, listen er endeløs. Men en ordentlig regulering og tilladelse af forskning i det videnskabelige samfund er en sag, der berører os alle, på medlemsstats-, EU- og internationalt plan, og den nuværende situation med hensyn til denne regulering giver grund til nogen bekymring.
Lad mig udtrykke mig helt klart. Jeg sætter grænsen ved reproduktiv kloning, eugenik og den bevidste skabelse af embryoner til forskning. Men end ikke Vatikanet forbyder al embryonal stamcelleforskning. Det accepterer denne forskning, når den bliver udført i materiale fra spontane aborter.
Til dem, der siger, at der kun er en semantisk forskel mellem terapeutisk og reproduktiv kloning, vil jeg sige: Jeg har en slagterkniv i min hånd. Jeg kan udskære Deres engelske bøf med den helt lovligt, eller jeg kan skære deres hoved af med den helt ulovligt - det, der skal til, er ordentlige sanktioner og ordentlige straffe. Vi har så mange eksempler på det i livet i dag.
Ikke at tillade offentlig finansiering af forskning, som er lovlig i en medlemsstat, er en underlig sanktion. Der er ingen, der tvinger medlemsstaterne til at gøre alle former for forskning lovlige. Enten er forskningen acceptabel og respekterer menneskelivet og menneskets værdighed, eller også er den det ikke. Den måde, hvorpå den finansieres, gør den næppe hverken mere eller mindre etisk.
Lad os regulere og tillade forskning inden for dette meget følsomme og vigtige område med straffe, der står i forhold til forbrydelsen for den usædvanlige skurk, der sætter hæder for sig selv over almenvellet og menneskehedens videre skæbne. Hvor vi end måtte støde på ham eller hende, må Gud styre hænder, hjerter og hoveder i de videnskabelige, politiske og medicinske samfund ved denne spændende, men uhyggelige og foruroligende skillevej, hvor vi afprøver grænserne for vores viden.

Müller, Emilia Franziska
Hr. formand, kære kolleger, i et år har vi her i Parlamentet haft lejlighed til at beskæftige os intensivt med de etiske, sociale, økonomiske og juridiske problemstillinger inden for humangenetik. Jeg vil gerne takke hr. Fiori for hans omfattende betænkning. I øjeblikket befinder vi os i en konflikt mellem den hæsblæsende udvikling inden for moderne medicin og de etiske grundlag i samfundet. Kendskabet til det humane genom, genernes funktion, de nye teknikker inden for medicin og nu også stamcelleterapier baner vejen for revolutionære nye muligheder for at kunne kurere helt specifikke sygdomme. Men samtidig bliver vores politiske ansvar større. Det er politikkernes opgave at definere entydige grænser og give en entydig værdiorientering. Vi må under ingen omstændigheder tillade, at den videnskabelige udvikling og de forhåbninger om terapeutiske muligheder, der dermed opstår, underkender de etiske grænser.
Virksomheden ACT har i denne uge stillet os over for en fuldbyrdet kendsgerning med skabelsen af et menneskeligt embryon via overførsel af kerner. Det er en klar overskridelse af de etiske grænser. Derfor er det i høj grad påkrævet, at Europa-Parlamentet sender et klart signal om, at menneskets værdighed skal beskyttes imod forskning, der ikke længere er tabu. Det er derfor nødvendigt, at vi entydigt går imod reproduktiv og terapeutisk kloning af menneskelige embryoner, imod alle indgreb i den menneskelige germinallinje og imod fremstilling af menneskelige embryoner, der udelukkende anvendes til forskningsformål. Dette forbud skal gælde både privat og offentlig forskning.
Med hensyn til forskning i stamceller er jeg principielt imod forskning i embryoner, som har ødelæggende virkning. Forskning i de 72 embryonale stamcellegrupper, der allerede eksisterede inden den 1. august 2001, kan jeg dog godt acceptere som grundforskning. I stedet for at der generelt bliver stillet liv til rådighed, skal den alternative forskning i føtale og voksne stamceller i særdeleshed støttes. Ethvert menneske har ret til, at noget kun sker én eneste gang. Denne rettighed skal vi som politikere støtte kraftigt i fremtiden.

Korhola
 Hr. formand, jeg ønsker at tilslutte mig de indløbne gratulationer med, at hr. Fiori har gjort et kæmpearbejde, og at resultatet er ansvarsbevidst og godt. Vi kristelige demokrater har en forbeholden indstilling til skabelse af et menneskefoster til kloning til såvel terapeutiske formål som reproduktionsformål. Derimod er vi ikke imod udviklingen af genteknologien. Vi siger ja tak til forskning, men vi vil gerne have, at den sker med respekt for menneskelige værdier. Et menneskeliv er værdifuldt i sig selv, helt fra begyndelsen, det er derfor, at dets værdi bevidst skal beskyttes.
I indeværende år har jeg ofte hørt udtrykket, at vi ikke kan lægge videnskaben i lænker eller stoppe udviklingen. Denne sætning er irriterende unøjagtig og skødesløs. Vi er alle enige om, at en vis type udvikling skal stoppes, for her i Parlamentet er der vel heller ikke nogen, der ønsker at tillade forplantningskloning. Vi husker stadig så meget, at vi er forskrækkede over historien. Men det er, som om nogen har glemt, at selv racehygiejnetilhængerne i starten af sidste århundrede også var deres tids ledende videnskabsmænd og ikke nogen djævle. De ville gerne hjælpe menneskeheden inden for rammerne af deres værdiverden ligesom mange andre i dag. Det er derfor nødvendigt, at politikerne nu tager det etiske ansvar, som de er forpligtet til. Vi skal lægge mærke til, hvilke former for værdier vi nu styres fremad med.
Ved debatter om genteknologiens etik er risikoen for overmennesket som skræmmebillede ofte blevet fremhævet, men den reelle fare er ikke så meget forbundet med tanken om at skabe et overmenneske, men til kontrollen af undermennesket. Dette konkretiseres i socialhygiejnen, hvor man stræber efter at adskille de forkerte livsformer fra de gunstige og destruere de uduelige. Repræsentanter for handicapgrupper, der har besøgt vores udvalg, har også mindet os om, at vi ikke må skabe et samfund, hvor kun den raske er velkommen.
Der er i hvert fald to områder, hvor terapeutisk kloning og forplantningskloning ikke adskiller sig fra hinanden: I teknisk forstand er der tale om den samme foranstaltning, og hvis vi ser på sagen fra fostrets synspunkt, er det i begge tilfælde en brugsgenstand til noget andet end sig selv, sit unikke anvendelsesformål. Hvordan kan vi sikre, at man ikke senere overgår til menneskekloning netop med den begrundelse, at vi teknisk set allerede har gjort det? Vi skal nu tale så alvorligt om det, at vi kan forstå, hvad vi egentlig er ved at vedtage.

Sommer
Hr. formand, vi diskuterer her de grundlæggende spørgsmål om menneskets eksistens. Har man krav på at være rask hele livet igennem? Har man krav på et biologisk barn eller på et rask, biologisk barn, og har man krav på evigt liv, naturligvis med et godt helbred? Nye teknikker er til rådighed. Vi får mange løfter om helbredelse. Men indtil nu er de ikke bevist, i hvert fald ikke inden for forskning i embryonale stamceller. Vil vi virkelig lade os blænde af en egoistisk forskerinteresse? Vil vi virkelig lade os udnytte af industrien med dens kommercielle interesser? Betegnelsen "terapeutisk kloning" er en falsk varebetegnelse. Den kan også anvendes reproduktivt. Er det etisk forsvarligt at fremstille kloninger eller bruge såkaldte overskydende embryoner med henblik på at udnytte stamceller? Nej, det er ikke forsvarligt! Det er nærmest en moderne form for kannibalisme. Så diskussionen er jo egentlig allerede forældet og indhentet af realiteterne.
Der er seriøse alternativer, voksne stamceller, stamceller fra blod fra navlestrengen. I praksis har disse teknikker allerede stor succes - meget større end forskning i embryonale stamceller. Disse alternativer er harmløse set fra et etisk synspunkt. Det henstilles til, at politikerne sætter grænser. Videnskaben kan ikke, og den vil heller ikke. Det er os, der må tage en beslutning! Vi må være modige og gå imod alle protester! Ingen udnyttelse af embryonale stamceller, uanset om de er klonet eller overskydende. Ingen indgreb i menneskets germinallinje. Ingen udvælgelse, intet valg mellem et værdigt og uværdigt liv, men støtte til forskning i forsøget på at finde alternativer. Lad os være modige og sætte snævre grænser. Det er på allerhøjeste tid!

Scallon
Jeg vil gerne lykønske hr. Fiori. De etiske retningslinjer i hans betænkning blev vedtaget efter et års debat og diskussion. Der var overvældende støtte til etisk forskning, men forkastelse af enhver form for kloning af mennesker, tilintetgørelse af menneskelige embryoner i forbindelse med forskning eller kimcelleintervention. Vi var derfor skuffede, da Caudron-betænkningen, der blev vedtaget for nylig, medførte offentlig finansiering til forskning, der var i strid med disse retningslinjer, mod mit lands og tre andre medlemsstaters forfatningsmæssige holdning.
Nu er der en række ændringsforslag til Fiori-betænkningen, der går endnu længere end Caudron-betænkningen. Ændringsforslag 238 vil tillade kimcelleintervention til terapeutiske formål, og dette ændringsforslag vil sammen med ændringsforslag 237 tillade terapeutisk kloning. Det er etisk forkert at skade eller tilintetgøre nogle menneskeliv til potentiel gavn for andre, og ifølge førende internationale videnskabsfolk beviser den forskning, der finder sted i USA, at brugen af embryonet er unødvendig. Nyere embryologi viser, at voksne eller andre postnatale stamceller har et enormt biomedicinsk potentiale, der er lige så stort eller større end de embryonale stamcellers potentiale, som allerede beskrives som ældre embryologi.
Så der findes andre succesrige, etiske og ikke-kontroversielle alternativer. Lad os huske på, at nogle videnskabelige gennembrud viser sig at være etiske sammenbrud.

Ferrer
Hr. formand, først og fremmest vil jeg lykønske hr. Fiori med hans fremragende betænkning, som jeg er helt enig i, for de så håbefulde horisonter, som bioteknologien åbner for os, kan få os til at glemme, at mennesket aldrig skal bruges som et redskab for videnskaben, og hr. Fioris betænkning markerer tydeligt den bioteknologiske forsknings etiske grænser.
Et samfund, der kalder sig civiliseret, et samfund som vores, som gør forsvaret af menneskerettighederne til sin mærkesag, kan således ikke acceptere, at der manipuleres med mennesket, selv om det sker på fosterstadiet, uanset hvor ædelt det mål, der efterstræbes, måtte være.
Derfor er forskningen med stamceller fra fostre - selv om der er tale om overskudsfostre - menneskelig kloning - uanset dens art, for det er alt sammen det samme, det betyder alt sammen destruktion af et menneske eller åbner dørene for denne mulige destruktion - skabelsen af fostre til forskning en uacceptabel praksis, fordi den krænker menneskets værdighed og den meget store værdi af det liv, som Parlamentet, som EU siger, at de forsvarer med så stor iver.

Busquin
Hr. formand, mine damer og herrer, for det første vil jeg gerne lykønske medlemmerne af Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik, der ledes af hr. Goebbels, og ordføreren, hr. Fiori, der har udført et meget betydeligt stykke arbejde.
Den seneste udvikling i USA inden for kloning af mennesker har endnu en gang gjort det nødvendigt og hastende med en dybdegående politisk overvejelse på dette område også og især på europæisk plan. Som De ved, er Kommissionen, når det drejer sig om en initiativbetænkning, ikke forpligtet til formelt at tage stilling. Men når den politiske betydning af de stillede spørgsmål tages i betragtning, vil jeg alligevel delagtiggøre Dem i mine overvejelser om disse fremlagte hovedpunkter og i de holdninger, der er fremkommet i beslutningsforslaget i denne forbindelse. Jeg vil gøre det i den rækkefølge, som punkterne er blevet nævnt.
Vedrørende rammebetingelserne for humangenetik kan Kommissionen kun fuldt ud være enig i det, der er blevet sagt. I forbindelse med humangenetik gælder det naturligvis, at de etiske overvejelser er de altafgørende. Som der står i artikel 13 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, så skal der være frihed til videnskabelig forskning, men på den anden side kan den teknologiske udvikling naturligvis kun anvendes på absolut ansvarlig vis. Tanken om en ansvarlig teknologisk udvikling er for øvrigt et af de store emner i den handlingsplan om spørgsmål om videnskab og samfund, som Kommissionen snart fremlægger.
Jeg kommer nu til de vigtigste spørgsmål. I beslutningsforslaget rejses meget belejligt spørgsmålet om de genetiske test. Der er faktisk behov for at styrke sammenhængen mellem kvalitetsstandarderne på dette område enten ved harmonisering eller ved gensidig anerkendelse. Kommissionen vil iværksætte en undersøgelse om de forskellige tænkelige tekniske muligheder på dette område. Der er ligeledes et reelt behov for bedre koordinering på europæisk plan af genforskningen i sjældne sygdomme. Og jeg minder om, at i det nye rammeprogram for forskning vil støtte til oprettelse af laboratorier inden for dette område være mulig i henhold til idéen i det beslutningsforslag om sjældne sygdomme, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet i 1999.
I beslutningsforslaget tales der i forbindelse med farmakogenetik til fordel for udarbejdelsen af en harmoniseret lovgivningsramme for udvikling af nye produkter, der er genbaseret. Som De ved, findes der allerede en harmoniseret ramme for udvikling, test og godkendelse af biomedicin. Fællesskabslovgivningen vedrørende farmaceutiske produkter gælder allerede for genterapi og for lægemidler, der anvendes til celleterapi, i henhold til de generelle principper. Da der konstant sker fremskridt inden for videnskab og bioteknologi, er det imidlertid nødvendigt med tekniske tilpasninger, for at visse specifikke produkter kan blive dækket.
Det tredje punkt er anvendelsen af personlige oplysninger i forbindelse med analyse af genomer. I forbindelse med anvendelsen af personlige oplysninger er retten til beskyttelse af privatlivet og kravet om frit og informeret samtykke naturligvis grundlæggende. Kommissionen vil undersøge, om og i hvilken udstrækning det er nødvendigt at opdatere og supplere den eksisterende fællesskabslovgivning om beskyttelse af privatlivet. Jeg mener personligt, at et af de punkter, der skal undersøges nærmere, er spørgsmålet om anvendelse af disse oplysninger af forsikringsselskaber, hvilket for øvrigt nævnes eksplicit i beslutningsforslaget.
De nævner også problemet med patentering af produkter, der stammer fra bioteknologi. Det er et særlig væsentligt spørgsmål, som berører de grundlæggende begreber, samtidig med at det indeholder mange meget tekniske aspekter. Som De ved, vedtog Unionen endelig direktivet på dette område efter 10 års intense forhandlinger, særlig i Europa-Parlamentet, og i dag er det kun gennemført i nogle få nationale lovgivninger. I en tid med meget hård international konkurrence giver dette direktiv de europæiske forskere og virksomheder en bydende nødvendig fælles referenceramme. Men når dets betydning for nytænkning tages i betragtning, så er det vigtigste dog at få klarlagt betingelserne, så det kan anvendes korrekt. På nuværende tidspunkt drejer det sig ikke om at ændre direktivet, heller ikke om igen at gennemgå indholdet, men det er uden tvivl nødvendigt at få klarlagt nogle aspekter. Dette direktiv og de diskussioner, som det giver anledning til, anskueliggør de forbindelser, som det er helt nødvendigt at få etableret mellem samfundet i bred forstand og videnskaben, mellem den videnskabelig verden og lovgiverne. Videnskaben går hurtigt, udviklingen af viden går hurtigere og hurtigere, og det skal der jo lovgives for. Men det er op til de politiske beslutningstagere og de folkevalgte at gøre dette i fuld ansvarlighed. Men de beslutninger, der træffes, skal til stadighed gennemgås i lyset af videnudviklingen i en åben dialog mellem forskere, jurister, politisk ansvarlige og borgerne. En retspraksis vil helt sikkert udvikle sig på området. Den kan ikke udvikles i et "videnskabeligt tomrum", ligesom videnskaben heller ikke kan udvikle sig i et "juridisk tomrum".
For at klarlægge en række aspekter i spørgsmålet om patentering af produkter fra bioteknologi og om anvendelse af direktivet er Gruppen på Højt Plan om Biovidenskab, som jeg har oprettet, og som ledes af professor Alex Kahn, blevet bedt om at udtale sig om dette emne. Gruppen har netop offentliggjort en vigtig erklæring, som vil indgå i årsberetningen til Europa-Parlamentet og Rådet, hvilket for øvrigt er nævnt i direktivet. Gruppen gør således opmærksom på, at beskyttelse af generne ved patentering ikke gælder for dele, sådan som de findes i deres naturlige miljø, men kun for isolerede molekyler fra menneskekroppen, der anvendes i en meget fastlagt teknisk sammenhæng. Den understreger altså det unøjagtige og forkerte indhold i udtrykket "patentering af livet". I samme ånd gør Gruppen opmærksom på, at patentet på ingen måde har til hensigt eller som konsekvens at gøre indehaveren til "ejer" af det beskyttede objekt, men at give vedkommende eksklusiv udnyttelsesret af hans opfindelse i en vis periode. Og den advarer mod de mulige negative konsekvenser ved en fremgangsmåde med for omfattende patenter i forskningen og dens medicinske anvendelse.
Gruppen gør endelig opmærksom på det nødvendige i at udvikle en egentlig kultur vedrørende den intellektuelle ejendomsret hos forskerne, som ofte ikke har kendskab til disse ting. Og den opfordrer til at iværksætte en fælles oplæringsproces og videndeling på dette område, der omfatter den videnskabelige verden, den juridiske verden, de politiske beslutningstagere, industrien, medierne og offentligheden.
Kommissionen har i denne ånd og som forberedelse til årsberetningen til Europa-Parlamentet og Rådet om iværksættelse af det europæiske direktiv om patentering af bioteknologiske opfindelser planlagt at nedsætte en gruppe af videnskabelige og juridiske eksperter, som skal klarlægge en række aspekter. På det tidspunkt, hvor direktivet blev udarbejdet, var de terapeutiske perspektiver i forbindelse med brugen af stamceller ikke så klart defineret som i dag. Kommissionen har ligeledes anmodet Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik om en udtalelse om de specifikke spørgsmål om patentering af produkter, der er fremkommet ved hjælp af denne teknik. Udtalelsen forventes at komme i slutningen af året.
Jeg er nu kommet til det sidste af de nævnte punkter, nemlig om stamceller og forskning i embryoner og kloning. Diskussionen viser, at dette spørgsmål om anvendelse af stamceller er et særlig ømtåleligt emne. Meddelelsen i begyndelsen af ugen af de resultater, der er opnået i terapeutisk kloning af forskere i en amerikansk virksomhed, har igen bragt de spørgsmål, som denne teknologi rejser, på banen. Meddelelsen fik mig til at minde om, at Kommissionen er imod enhver form for forskning, der indebærer skabelsen af menneskelige embryoner udelukkende til forskningsformål eller til fremstilling af stamceller.
Jeg gør først og fremmest opmærksom på en formsag, nemlig at vedrørende bioetik har Fællesskabet ikke de relevante kompetencer. Men af grunde, der navnlig hænger sammen med respekten for de forskellige nationale holdninger og kulturer, er det nu op til medlemsstaterne at udarbejde lovgivning på dette område. Grundlæggende giver de nævnte spørgsmål i dag anledning til intense forhandlinger i medlemsstaterne og her i Europa-Parlamentet, og jeg glæder mig over det, i Det Europæiske Råd, som Kommissionen har et tæt samarbejde med, samt på internationalt plan.
Der er enighed om en række grundlæggende principper. Kloning af mennesker fordømmes således globalt, hvilket f.eks. eksplicit er nævnt i EU's charter om grundlæggende rettigheder. I denne sammenhæng støtter Kommissionen fuldt ud det fransk-tyske initiativ, der sigter mod udarbejdelse af en international konvention, der forbyder kloning af mennesker. Ud over dette spørgsmål er problemerne med anvendelse af embryonale stamceller og anvendelse af embryoner fra mennesker til forskning, som De ved, genstand for vurderinger, der varierer væsentligt alt efter holdning og overbevisning. De tilhørende etiske spørgsmål er vanskelige, for der skal skabes balance mellem nogle grundlæggende principper og risiciene for en forkert udvikling og de syges interesser og mulighederne for væsentlig at mindske lidelserne for dem og deres pårørende. Det er aldrig let at sætte grænser, og vi må forsøge at finde en middelløsning, som kan accepteres så bredt som muligt. Jeg mener, at holdningen om at forbyde skabelsen af menneskelige embryoner, men at tillade anvendelsen under stærkt kontrollerede etiske betingelser og i respekt for de nationale love af allerede eksisterende, såkaldte overskydende, embryoner, mere specifikt til fremstilling af stamceller, er en middelløsning. Denne holdning afspejler holdningen i Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik, som vurderer, at skabelse af menneskelige embryoner via overførsel af kerner fra somatiske celler ville være forhastet på grund af den omfattende forskning, der skal foretages, ved hjælp af andre kilder til menneskelige stamceller, særligt fra allerede eksisterende, såkaldte overskydende, embryoner fra mennesker.
Kan vi endelig lukke for nogle forskningsmuligheder med risiko for at berøve os selv midlerne til at mildne alvorlige lidelser og at ødelægge Europas chancer for at have størst viden? Med den nuværende viden er der stadig mange ubesvarede spørgsmål, selv i helt videnskabelig betydning. Derfor arrangerer Kommissionen - og jeg gentager min invitation til alle de interesserede parlamentsmedlemmer - den 18. og 19. december i Bruxelles en konference om emnet "Stamceller: fremtidens behandlingsform?". Debatten skal dreje sig om forskningens forventninger og prioriteringer af stamceller, men også om alle de vanskeligheder, som forskningen kommer til at stå over for.
Jeg vil afslutte med at tale om et sidste punkt om styringsformer og den offentlige debat. I denne forbindelse kan jeg kun skrive under på betænkningen. Jeg kan sige Dem, at den handlingsplan om videnskab og samfund, som vi er ved at forberede, går i den retning. Den sigter mod at fremme den offentlige debat om disse spørgsmål. Det er absolut nødvendigt, at debatten bliver bredere og så offentlig som mulig.
Som konklusion, hr. formand, mine damer og herrer, på de spørgsmål, som Det Europæiske Fællesskabs fremtid i det store og hele giver anledning til, er jeg virkelig meget glad for at kunne konstatere, at Europa-Parlamentet har været sæde for en forhandling af høj kvalitet. I et Europa, hvor borgerne deler de samme grundlæggende værdier, men kan have forskellige holdninger til visse emner, er det faktisk frem for noget i Europa-Parlamentet, at den demokratiske konfrontation af meninger skal finde sted. Kommissionen vil fortsat gerne tage del i Deres bestræbelser på dette område og vil i tæt samarbejde med Dem som med medlemsstaterne gerne fortsætte de nødvendige bestræbelser på oplysning, overvejelse og udveksling af synspunkter, som en ansvarlig videnskabelig og teknologisk udvikling kræver.
(Mødet udsat kl. 10.55 og genoptaget kl. 11.05)

Afstemning
Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (KOM(2001) 570 - C5-0505/2001 - 2001/0231(CNS)) (Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender)

(Kommissionens forslag godkendtes)
Indstilling ved andenbehandling (A5-0382/2001) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning (9461/1/2001 - C5-0301/2001 - 2000/0104(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tyvende ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF vedrørende begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (korte chlorparaffiner) (Ordfører: Nisticò)
Busquin, Kommissionen. (FR) Fru formand, Kommissionen stemmer ikke for ændringsforslag 1, 2 og 3. Ændringsforslag 1 og 3 vil udvide det foreslåede anvendelsesområde. Det kan ikke begrundes, hvis det baseres på den nuværende viden, og det kan undergrave det foreslåede direktivs videnskabelige grundlag. Ændringsforslag 2 kan ikke accepteres, da det drejer sig om stoffer, der ikke henhører under det foreslåede direktiv. Ydermere går dette ændringsforslag imod Kommissionens initiativret. Derfor er Kommissionen altså ikke for ændringsforslag 1, 2 og 3.

Nisticò
Fru formand, jeg er enig i den holdning, som kommissær Busquin gav udtryk for, men Parlamentet ønsker at begrænse markedsføringen af disse stoffer, som er potentielt farlige for mennesker og miljø. Ændringsforslag 1 og 2, der vedrører punkterne, er et ønske og en retningslinje fra Parlamentets side. Vi går ikke ind for ændringsforslag 3.
(Formanden erklærede den (ændrede) fælles holdning for godkendt)
Betænkning (A5-0404/2001) af Miranda for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om forslag til Rådets forordning om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2002 til 31. december 2004 (KOM(2001) 293 - C5-0374/2001 - 2001/0131(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0176/2001) af Dell'Alba for Budgetudvalget om forslag til Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (Udvidet Hughes-procedure) (KOM(2000) 461 - C5-0627/2000 - 2000/0203(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0424/2001) af Ferber for Budgetudvalget om tillægsoverslag over Europa-Parlamentets indtægter og udgifter for regnskabsåret 2001 (2001/2243(BUD))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0348/2001) af Bouwman for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 80/987/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (KOM(2000) 832 - C5-0017/2001 - 2001/0008(COD))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0415/2001) af Foster for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart (KOM(2001) 575 - C5-0481/2001 - 2001/0234(COD))
Om ændringsforslag 6

Foster
Jeg vil gerne have indføjet et mundtligt ændringsforslag i sidste sætning i ændringsforslag 6, og det skal lyde som følger: "... Medlemsstaterne accepterer en retfærdigt fordelt andel af omkostningerne til flysikkerhed, idet trusler mod denne er udtryk for trusler mod staten".
(Da flere end 12 medlemmer gjorde indsigelse, blev ændringsforslaget ikke taget i betragtning) Om ændringsforslag 20

Wiersma
Fru formand, vi foreslår at erstatte ordene "udarbejder en mekanisme til at undersøge" i ændringsforslaget med "undersøger" samt at tilføje ordene "udarbejder sammen med ICAO og ECAC" - det er de internationale luftfartsorganisationer.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning) Om punkt 3 i forslaget til lovgivningsmæssig beslutning

Foster
Der er et mundtligt ændringsforslag, som lyder: "Forbeholder sig ret til ved andenbehandling at ændre ethvert bilag til denne forordning, som vedtages af Rådet i dets fælles holdning, hvis dette bilag som forelagt for Rådet ikke er medtaget i Kommissionens forslag til Europa-Parlamentet."
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning) (Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0390/2001) af Theato for Budgetkontroludvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (KOM(2001) 272 - C5-0225/2001 - 2001/0115(COD))

Heaton-Harris
Fru formand, nu, hvor vi har foretaget alle disse ændringer, er jeg sikker på, at Deres tjenestegrene vil fortælle Dem, at teksten er blevet noget usammenhængende, hvad angår ordlyden og dens hensigt, i betragtning af at Kommissionen er i færd med at udarbejde en grønbog om den europæiske anklagemyndighed såvel som optakten til regeringskonferencen i 2004 og den kendsgerning, at flere udvalg her i Parlamentet ikke er blevet hørt, vil jeg anmode om, at denne betænkning bliver henvist til fornyet udvalgsbehandling.

Mulder
Fru formand, jeg er enig med hr. Heaton-Harris. Det er en kontroversiel betænkning. Det er vigtigt, at Parlamentet for så vidt muligt bliver enig om dette emne, og derfor foreslår jeg, at betænkningen henvises til fornyet udvalgsbehandling i Budgetudvalget.

Theato
Fru formand, det, som hr. Heaton-Harris lige har sagt, er delvist rigtigt. Hr. Heaton-Harris henviser til et forslag, hvor det handler om en mellemløsning med hensyn til en intern anklagemyndighed, mens de andre ændringsforslag til direktivforslaget er gået igennem. Jeg mener ikke, at denne henvisning til fornyet udvalgsbehandling ubetinget er den procedure, hvormed vi kan løse det problem, der opstod under afstemningen. Jeg kan ikke vurdere det, og på grundlag af afstemningerne i udvalget kan jeg heller ikke se, hvordan det kan lade sig gøre at ændre denne betænkning igen.

Palacio Vallelersundi
Fru formand, efter afstemningsresultatet er der faktisk nogle uoverensstemmelser, men det er små uoverensstemmelser. Vi er i gang med førstebehandlingen, og hvis vi hver gang, der er uoverensstemmelser af denne art, henviser betænkningen til fornyet udvalgsbehandling, er vi nødt til at henvise et meget stort antal førstebehandlinger til fornyet udvalgsbehandling.
Jeg understreger derfor, at det er helt uantageligt at henvise betænkningen til fornyet udvalgsbehandling.

Mulder
Jeg kan blot gentage mine argumenter, hr. formand. Det drejer sig om en meget kontroversiel betænkning, og det er vigtigt, at Parlamentet er så enigt som mulig. Derfor slår jeg på vegne af min gruppe til lyd for henvisning til fornyet udvalgsbehandling, så vi kan se nærmere på de forskellige ting.
(Fornyet udvalgsbehandling forkastedes)
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0389/2001) af Hautala for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af direktiv 98/70/EF (KOM(2001) 241 - C5-0197/2001 - 2001/0107(COD))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs bidrag til den globale fond til bekæmpelse af hiv/aids, tuberkulose og malaria (KOM(2001) 612 - C5-0520/2001 - 2001/0251(COD)) (Udvalget om Udvikling og Samarbejde)
Om ændringsforslag 4

Fernández Martín
Fru formand, vi kan godt stemme om disse syv ændringsforslag under ét, men i forbindelse med ændringsforslag 4 vil jeg gerne foreslå et mundtligt ændringsforslag.
Ifølge den spanske version ændrer det foreslåede mundtlige ændringsforslag kun tre ord: i første linje, hvor der står "la Comunidad establecerá una base jurídica para futuras contribuciones" (Fællesskabet skal fastsætte et retsgrundlag for fremtidige bidrag), burde der stå "la Comisión debe proponer una base jurídica para futuras contribuciones" (Kommission bør foreslå et retsgrundlag for fremtidige bidrag) og så fremdeles indtil slutningen.
Ifølge den spanske version er der ikke brug for større ændringer, for sagen er, at den kompromistekst, vi forhandlede med Rådet, var på engelsk, og i denne version er der brug for at foretage to ændringer: I første linje er det den samme ændring, som jeg har anført for den spanske version, det vil sige: "The Commission should propose", i stedet for "The Community will establish", og i sidste linje bør der stå "on the three communicable diseases, including any further contributions to the Global Fund". Det er de to ændringer, jeg vil foreslå til den engelske version.

Formanden
Tak, hr. Fernández Martín. Naturligvis vil vi sørge for, at alle sprogudgaverne bliver harmoniseret på korrekt vis.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning)
(Kommissionens ændrede forslag godkendtes)
Betænkning (A5-0387/2001) af Hugues Martin for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Euro-Middelhavsassocieringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side (8220/2001 - KOM(2001) 184 - C5-0381/2001 - 2001/0092(AVC))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0397/2001) af Watson for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om:
1. Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning om Kommissionens forslag til Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme (KOM(2001) 521 - C5-0452/2001 - 2001/0217(CNS)) og
2. Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning om Kommissionens forslag til Rådets rammeafgørelse om den europæiske arrestordre og overgivelsesprocedurerne mellem medlemsstaterne (KOM(2001) 522 - C5-0453/2001 - 2001/0215(CNS))
Om ændringsforslag 119

Terrón i Cusí
Fru formand, i henhold til ordføreren og formanden for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, hr. Watson, vil jeg gerne stille et mundtligt ændringsforslag til dette kompromisændringsforslag, som betyder tilføjelse af en indledende sætning. Det lyder som følger:
"... Opfordrer Rådet til at gøre sit yderste for at gennemføre det mandat, der blev givet af Det Europæiske Råd den 21. september og 19. oktober, om enstemmigt at vedtage dette forslag, og hvis dette ikke er muligt at gøre brug af artikel 40 ..."
(Da flere end 12 medlemmer gjorde indsigelse, blev det mundtlige ændringsforslag ikke taget i betragtning)

Terrón i Cusí
Fru formand, jeg forstår virkelig ikke den afvisning, der er kommet til udtryk her i salen, men jeg er bange for, at vi kommer til at opleve det samme igen, og derfor stiller jeg ikke dette mundtlige ændringsforslag.
Vi vil med vores stemmeforklaringer forsøge at påvise, at påberåbelsen af artikel 40 kun er en måde at sige på, at de, som ikke ønsker at deltage i det mandat, som Rådet fik allerede den 21. september og den 19. oktober, bliver isoleret. Tak, fru formand.

Formanden
Naturligvis, fru Terrón i Cusí. Jeg forstår Dem fuldt ud.
(Ved successive afstemninger vedtoges de to forslag til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0398/2001) af Gebhardt for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om udkast til Rådets afgørelse om oprettelse af Eurojust med henblik på at styrke bekæmpelsen af grov organiseret kriminalitet (12727/1/2001 REV 1 - C5-0514/2001 - 2000/0817(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0386/2001) af Lagendijk for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2666/2000 om bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien samt om ophævelse af forordning (EF) nr. 1628/96 og om ændring af forordning (EØF) nr. 3906/89 og (EØF) nr. 1360/90 og af afgørelse 97/256/EF og 1999/311/EF samt Rådets forordning (EF) nr. 2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (KOM(2001) 551 - C5-0477/2001 - 2001/0223(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Anden betænkning (A5-0385/2001) af Färm for Budgetudvalget om forslag og ændret forslag til Rådets afgørelse om ændring af Rådets afgørelse 1999/733/EF om supplerende makrofinansiel bistand til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (KOM(2001) 519 - C5-0486/2001 - KOM(2001) 613 - 2001/0213(CNS)
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0410/2001) af Färm for Budgetudvalget om forslag til Rådets afgørelse om ændring af Rådets afgørelse 2001/549/EF af 16. juli 2001 om makrofinansiel bistand til Forbundsrepublikken Jugoslavien (KOM(2001) 618 - C5-0559/2001 - 2001/0258(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0411/2001) af Färm for Budgetudvalget om forslag til Rådets afgørelse om ændring af Rådets afgørelse 1999/325/EF om makrofinansiel bistand til Bosnien-Hercegovina (KOM(2001) 610 - C5-0558/2001 - 2001/0250(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Fælles beslutningsforslag om forberedelsen til Det Europæiske Råd i Laeken
Om punkt 19

Van Lancker
Fru formand, mit mundtlige ændringsforslag vedrører noget, som vi var blevet enige om ved forhandlingerne om kompromisbeslutningsforslaget, men som er bortfaldet i den endelige tekst og derfor skal rettes. Vi foreslår, at der efter ordene "Det Europæiske Råd i Helsinki" tilføjes "Københavnskriterierne".
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning) Om punkt 20

Van Lancker
Fru formand, undskyld, men det er den aktuelle situation, som kræver, at vi stiller et mundtligt ændringsforslag. Vi slår til lyd for, at følgende tilføjes til dette punkt: "glæder sig i den forbindelse over det kommende møde mellem Cyperns præsident og lederen af det tyrkiske samfund." Det er helt i overensstemmelse med de holdninger, som Parlamentet har haft hidtil. Jeg håber, at kollegerne er enige.
(Parlamentet konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning) Om punkt 30

Van Lancker
Fru formand, det er sidste gang, at jeg forstyrrer Dem. Jeg vil blot høre, om kollegerne har indsigelser imod, at vi tilføjer følgende: "støtter oprettelsen af en international straffedomstol og opfordrer alle stater til at ratificere dens statut." Jeg tror, at det er et acquis communautaire, som alle forhåbentlig er enige i.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning) (Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0368/2001) af Leinen og Méndez de Vigo for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om Det Europæiske Råd i Laeken og Unionens fremtid (2001/2180(INI))
Om ændringsforslag 10 og 23

Dehousse
Fru formand, må vi spørge, hvorfor det mest radikale ændringsforslag, det vil sige forslag 23, ikke er sat under afstemning først?

Formanden
De er fuldt ud forenelige. Vi vil stemme om det om et øjeblik. De bliver begge sat under afstemning. Vi har undersøgt problemet og har konkluderet, at de kan forenes.

Corbett
Fru formand, jeg vil sætte spørgsmålstegn ved Deres afgørelse om, at de to ændringsforslag er forenelige. De beskæftiger sig helt klart med det samme spørgsmål, men anvender bevidst en anden sprogbrug, og jeg ville have troet, at ændringsforslag 23 nu, hvor vi har vedtaget ændringsforslag 10, som jeg bifalder, ikke længere er nødvendigt.

Formanden
Nej, hr. Corbett, jeg er ikke enig i denne opfattelse.

Leinen
Fru formand, jeg er i princippet færdig med mit indlæg. Jeg meldte mig inden afstemningen. Med vedtagelsen af forslag 10 er dette forslag egentlig afsluttet. Jeg er enig med hr. Corbett, fordi vi har forlangt en adækvat repræsentation af begge køn. Det kan naturligvis også være fifty-fifty, men det må ikke være sådan, at det ene køn er repræsenteret med to tredjedele og det andet køn med kun en tredjedel. Det vil sige, at det forslag, som vi har vedtaget, går videre. Vi har for så vidt truffet den rigtige beslutning.

Formanden
Parlamentet har med dets fornuft besluttet dette.
Om ændringsforslag 2

Leinen
Fru formand, kære kolleger, som ordførere anmoder vi om, at ordene "afsluttende topmøde i december 2003" slettes, og at der i stedet kommer til at stå "indledende topmøde." Resten af teksten er uændret. Det er der en saglig forklaring på. Afslutningen på konventet ligger sandsynligvis i juni 2003, og hvis vi ikke vil holde ferie i mere end tre måneder, indtil regeringskonferencen begynder, kan afslutningen på konventet ikke blive i december, men derimod lige efter sommerferien. Derfor skal det ændres her, sådan som forslagsstilleren foreslår, så der kommer til at stå: "Der skal ikke være mere end tre måneders pause mellem afslutningen på konventet og regeringskonferencens indledende topmøde." Det er det mundtlige forslag.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning)
(Forslaget til beslutning vedtoges)   
Betænkning (A5-0399/2001) af Kaufmann for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om Kommissionens hvidbog om nye styreformer i EU (KOM(2001) 428 - C5-0454/2001 - 2001/2181(COS))

Kaufmann
Fru formand, i punkt 18 er der kun tale om en tilpasning. Derefter kommer forslag 9, og jeg har lige en kort kommentar til det. Først og fremmest er dette forslag ikke et forslag fra gruppen, men fra mig som ordfører. Med dette forslag skal logikken i teksten forbedres, og samtidig skal udsagnene om reguleringsagenturerne være mere logiske med hensyn til indhold. Jeg talte i går med de forskellige grupper, hvor vi nåede til enighed. Det vil altså sige, at forslag 9 relaterer til punkt 19, hvor det handler om at slette anden del af punktet. Samtidig skal dette punkt, der nu er noget kortere, indføjes lige efter overskriften "Autonome reguleringsmyndigheder" før punkt 16. I punkt 16 i femte linje skal ordet "kun" indsættes, så der kommer til at stå: "... kun kan godkendes, hvis ...".
Nu, hvor jeg har ordet, vil jeg lige gøre opmærksom på, at der i punkt 27 er en oversættelsesfejl i den svenske version. I stedet for "Det Økonomiske og Sociale Udvalg" skal der stå "Regionsudvalget".

Formanden
Ja, fru Kaufmann, det har vi allerede fået rettet.
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Beslutningsforslag (B5-0739/2001) af Rocard for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om en europæisk strategi til fremme af kvalitet i arbejdet og inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken
(Forslaget til beslutning vedtoges)

Barón Crespo
Fru formand, jeg har netop fået at vide, at den franske gendarm, som blev skudt i går, sandsynligvis af terrorister fra ETA, lige er død. Jeg vil gerne på vegne af min gruppe - og jeg tror på vegne af hele forsamlingen - give udtryk for kondolence og medfølelse over dette nye offer for terrorbekæmpelsen i Europa.

Formanden
Hr. Barón Crespo, jeg takker Dem overordentligt. Hr. Bayrou har lige fortalt mig denne frygtelige nyhed. Jeg vil straks give ham ordet.

Bayrou
Fru formand, det viser sig, at denne gendarm blev myrdet i går aftes i min region og i den by, hvor jeg er valgt, og ophidselsen er meget stor. Det er anden gang på en uge, at de franske gendarmer er blevet såret af kugler fra terrorister, der trænger igennem politiets afspærringer. Jeg vil ganske enkelt sige, at vi her i Parlamentet længe har vidst, at terrorisme ikke har nogen grænser. Her i Parlamentet har vi længe vidst, at det, som sker for nogle, også kan ske for andre, og jeg tror, at hvis Europa-Parlamentet ved at iagttage et minuts stilhed kan udtrykke dets medfølelse til familien og de nærmeste, til gendarmeriet og til alle de franskmænd og europæere, der er berørt af dette onde, så vil det betyde meget for dem.

Formanden
Tak, hr. Bayrou. Jeg tilslutter mig fuldt ud Deres forslag og beder derfor vores kolleger om at iagttage et minuts stilhed. Jeg vil naturligvis sende Europa-Parlamentets kondolencer til denne gendarms familie.
(Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed)
  
Betænkning (A5-0393/2001) af Bösch for Budgetkontroludvalget om Kommissionens årsberetning for 2000 om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser og bekæmpelse af svig (KOM(2001) 255 - C5-0469/2001 - 2001/2186(COS)) og Kommissionens meddelelse "Beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, Bekæmpelse af svig, Handlingsplan for 2001-2003" (KOM(2001) 254 - C5-0470/2001 - 2001/2186(COS))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Beslutningsforslag (B5-0740/2001) af Brok for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om indgåelse af en associeringsaftale med Egypten

Sakellariou
Fru formand, efter at vi havde udarbejdet beslutningsforslaget om Egypten, modtog vi et brev fra præsidenten for det egyptiske parlament, som vi helst ville have været foruden. Derfor vil jeg gerne stille et mundtligt ændringsforslag om, at vi efter betragtning E tilføjer følgende:
"beklager indholdet af visse afsnit i en skrivelse fra formanden for Egyptens folkeforsamling om nærværende beslutning"
(DE) Jeg har talt med ordføreren om det, og han er også indforstået med, at vi stiller dette ændringsforslag.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at det mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning)

Dupuis
Fru formand, jeg mener, at vi alle skal glæde os meget til at få kendskab til den skrivelse, som vores kollega, hr. Sakellariou, taler om, og hvis de relevante tjenestegrene kunne uddele den, ville det virkelig glæde os.

Formanden
Jeg er helt enig, da skrivelsen ikke er fortrolig.
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0391/2001) af Fiori for Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik og Andre Nye Teknologier inden for Moderne Lægevidenskab om de etiske, juridiske, økonomiske og sociale følger af humangenetik (2001/2097(INI))
Om ændringsforslag 126

Flesch
Fru formand, en enkelt bemærkning for at anmode tjenestegrenene om at kontrollere den franske udgave af dette ændringsforslag. Det er ikke blot i uoverensstemmelse med originaludgaven, det er også næsten uforståeligt.

Formanden
Det er meget alvorligt, fru Flesch. Vi vil undersøge dette meget nøje.
Om ændringsforslag 51

McNally
Jeg er enig med fru Flesch i hendes klage over oversættelsens kvalitet. Den engelske version af dette ændringsforslag er helt forskellig fra den franske originalversion og i det store og hele uforståelig. Jeg ønsker ikke, at engelsktalende personer, der ser på dette ændringsforslag, bare et øjeblik skal tro, at jeg stemte for det. Jeg er rede til at stemme for den franske version, og må jeg bede Dem om at undersøge oversættelseskvaliteten for denne betænkning.

Formanden
Fru McNally, jeg har fuldt ud forstået det, som De ønsker. Jeg tror, at vi deler dette ønske. Vi vil undersøge dette meget nøje.
Om punkt 95

Fiori
Fru formand, jeg foreslår, at der i den tekst, vi sidder med, medtages et mundtligt ændringsforslag, for ellers har det ikke nogen betydning, eftersom indledningen mangler i det, der er bortfaldet. Det mundtlige ændringsforslag er følgende: "mener, at skabelsen af et permanent forum vil sikre ...", og herefter fortsætter sætningen på den måde, som alle kollegerne er bekendt med.
(Formanden konstaterede, at der ikke var indsigelser mod, at de mundtlige ændringsforslag blev taget i betragtning)
(Forslaget til beslutning forkastedes)   

Figueiredo
Fru formand, jeg er gennem medierne blevet bekendt med, at det chilenske politi har invaderet et af Chiles Kommunistiske Partis kontorer og har arresteret flere partimedlemmer og såret dets generalsekretær. Det sker få dage før valget, der skal finde sted den 16. december, og ifølge medierne har også den chilenske regering udtrykt forundring over denne situation. Jeg vil gerne bede Dem, fru formand, om at søge disse forlydender bekræftet og om, såfremt det faktisk forholder sig på den måde, at meddele Parlamentets protest. Jeg finder det nemlig ganske utilladeligt, at noget sådant kan foregå, og jeg vil i alle tilfælde gerne allerede give udtryk for min protest.
  

Formanden
Helt enig, fru Figueiredo. Vi vil undersøge disse oplysninger.
Stemmeforklaringer
Betænkning af Dell'Alba (A5-0176/2001)

Stauner
Fru formand, jeg har stemt imod Kommissionens forslag, fordi Kommissionen bruger den - efter min mening - stærkt nødvendige reform af den økonomiske forvaltning som et påskud til at svække Europa-Parlamentets kontrolbeføjelser. I EF-traktaten er det fastlagt, at Kommissionen på Parlamentets forlangende skal fremsætte alle nødvendige informationer. Dette informationskrav vil Kommissionen nu tage forbehold for i finansforordningen. Fremover vil Kommissionen f.eks. undersøge, om en formidling af informationer til Parlamentet vil være i strid med Unionens interesser. Dermed opstår den absurde situation, at den kontrollerede, altså Kommissionen, afgør, hvilke informationer der skal forelægges den kontrollerende, altså Parlamentet. På den måde er det ikke kun Parlamentet, der bliver svækket, men også Kommissionen selv. Den vil fremover blive bebrejdet, at den intet har lært af fortiden og fortsat unddrage sig en effektiv kontrol.
Betænkning af Bouwman (A5-0348/2001)

Berthu
Den tekst, som vi skal behandle, sigter mod at revidere et direktiv fra 1980, som sikrer arbejdstagerne beskyttelse i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens og særligt betaling af ikke-udbetalt løn i en minimumsperiode på tre måneder. Det var nødvendigt med en opdatering, og vi har godkendt den bl.a. for at klarlægge behandlingen af tilfælde, hvor virksomheden har forretningssted i flere europæiske lande, eller for bedre at sikre deltidsansatte og hjemmearbejdere.
Vi kan imidlertid ikke acceptere den overflod af ændringsforslag, som Europa-Parlamentet har givet sig i kast med, hvilket - med de bedste hensigter i verden - medfører, at de detaljerede bestemmelser, der gælder for alle medlemsstaterne, fordobles.
Det er uden tvivl ikke uinteressant at forestille sig alle former for ansættelsesforhold, der sigter mod at knytte en person til en virksomhed, at opremse alle former for aflønninger, godtgørelser eller tilhørende tillæg eller at kortlægge alle uformelle eller formelle tilfælde af insolvens, men vi mener, at disse bestemmelser igen skal høre under medlemsstaternes lovgivning. Desuden vil det være nyttigt at forlænge den periode, hvor arbejdstagerne er sikret, men det er op til medlemsstaterne at afgøre i henhold til de enkelte landes sociale forhold og budgetter, om en forlængelse er nyttig og kan lade sig gøre.
Vi står dér over for et konkret eksempel, der viser, hvordan et direktiv, der i teorien skal være begrænset til at fastsætte generelle mål, risikerer at blive ødelagt af forskellige former for indflydelse, og som ender med at blive en tekst, der er modsigende og alt for detaljeret, og som ikke passer til situationen i en række medlemsstater.

Bushill-Matthews
De britiske konservative medlemmer af Europa-Parlamentet er velvilligt indstillede over for intentionerne i Bouwman-betænkningen, men har stemt mod ændringsforslag 13 og 14 såvel som en række andre ændringsforslag.
Disse ændringsforslag går meget længere, end det var Kommissionens oprindelige mål med at stille dette forslag, og der er ingen grund til at antyde, at beskyttelsesniveauerne i det oprindelige direktiv ikke er tilstrækkelige.
Fjernelsen af medlemsstaternes evne til at sætte en øvre grænse for de udestående løntilgodehavender, der skal garanteres, går langt videre end målet om at tilvejebringe en minimumsbeskyttelsesstandard for at sikre de sårbare.
Udvidelsen af minimumsperioden for garanti af udestående løntilgodehavender til seks måneder ville også i betydelig grad øge de offentlige udgifter og gå langt ud over direktivets sociale målsætninger.
Vi bemærker os, at den britiske regering også støtter de konservatives holdning, og vi håber på, at de britiske Labour-medlemmer i Europa-Parlamentet ved denne lejlighed også vil acceptere instrukserne fra deres regering derhjemme. Jeg har anmodet om afstemning ved navneopråb for at sikre mig.

Meijer
Fordi arbejde er en vigtig omkostningsfaktor for produktionen af varer og endnu mere for tjenesteydelser, forsøger arbejdsgiverne stadig oftere at reducere deres betalingsforpligtelser. Det sker fortsat, at svigagtige arbejdsgivere og arbejdsgivere i vanskeligheder bagefter forsøger at undgå at skulle betale den løn, som de skal udbetale. Arbejdstagerne får så ikke det, som de har krav på, eller kan kun få det ad rettens vej.
Kommissionens forslag forsømmer at fastsætte, i hvilke tilfælde der er tale om en arbejdsgiver, en arbejdstager eller forfalden løn. Fru Bouwman foreslår ganske rigtigt også at lade ordningen omfatte små selvstændige erhvervsdrivende, hjemmearbejdende og tjenestefolk, så en modvillig arbejdsgiver ikke har nogen undvigelsesmuligheder, hvis han tilbageholder lønningsbetalingerne.
Oprettelsen af nationale garantifonde bliver obligatorisk, og de skal være adskilt fra arbejdsgivernes virksomhedskapital. Alle arbejdstagernes lønaftaler - inklusive overarbejdstillæg, feriepenge og afskedigelsesunderstøttelse - skal omfattes af direktivet, og der må ikke være et loft for udbetalinger.
Det er et af de bedre forslag, hvormed EU langt om længe kan gøre noget, som er til fordel for arbejdstagerne. I de seneste år var det især arbejdsgiverne, som drog fordel af de fleste forslag.
Betænkning af Foster (A5-0415/2001)

Fatuzzo
Fru formand, jeg stemte for fru Fosters betænkning om sikkerhed i lufthavnene. Jeg er glad for at kunne konstatere, at man i denne betænkning anmoder om uanmeldte inspektioner, det vil sige inspektioner uden varsel. Dette er efter min mening logisk, men det har hidtil været en stor sjældenhed, og derfor glæder jeg mig over det. Jeg kunne dog se, at der kun bevilges 1,215 millioner euro til disse inspektioner. Det er et yderst beskedent og utilstrækkeligt beløb. Hvordan kan det være, at fru Foster ikke bad om flere penge til disse inspektioner? Man skulle næsten tro, at hun ville spare nogle penge på Europa-Parlamentets budget. Jeg synes, at fru Foster er lidt nærig, måske endda nærigere end skotter og folk fra Genova. Jeg er fra Genova, og jeg anmoder om flere penge til disse inspektioner i lufthavnene, for det ville efter min mening være hensigtsmæssigt.

Bordes og Cauquil
 Man øger sikkerheden i lufthavnene og i flyene, og ingen er imod det. Men problemet er, som det udtrykkes i begrundelsen til et af ændringsforslagene, at begivenhederne den 11. september i USA har vist, at liberaliseringen af lufthavnstjenesterne gør det vanskeligere at opretholde en streng kontrol med sikkerhedsforanstaltningerne.
Privatiseringen af disse tjenester og hvad deraf følger i jagten på profit, rentabilitet og grov udnyttelse af en arbejdskraft i en usikker position hænger ikke godt sammen med sikkerheden. Det ville være det mindste at pålægge operatørerne inden for civil luftfart og først og fremmest de selskaber, der driver lufthavnene og luftfartsselskaberne, ikke blot at overholde de skærpede sikkerhedskrav, men også at påtage sig de medfølgende ekstraomkostninger. I stedet konkluderer ordføreren, at det er medlemsstaterne, der skal påtage sig disse udgifter. For at gøre det helt klart, mener hun, at private interesser godt kan vise sig at være uansvarlige og ikke i stand til at sikre en egentlig sikkerhed, hvilket ikke desto mindre ikke fratager dem retten til at skabe profit - og tilmed få støtte af staterne, hvilket vil sige af Fællesskabet!
Det er at gøre grin med verden. Derfor tager vi afstand fra denne nye tekst om støtte til private interesser fra offentlige fonde, alt imens vi stemmer for en skærpelse af sikkerhedsbestemmelserne inden for luftfartssektoren. Vi har altså stemt imod denne betænkning.

Korakas
Forslaget om sikkerhed inden for flytrafikken bekæmper ikke den såkaldte terrorisme. Bekæmpelsen af terrorisme benyttes blot som påskud til at skabe en masse-terrorpsykose, som skal gøre det nemmere at opnå accept af de antidemokratiske, befolkningsfjendtlige politikker, som ønskes gennemført.
Samtidig bruges det samme påskud til at skabe førsteklassesspekulationsmuligheder ved at søge at få vedtaget eller gennemtvunget "sikkerhedsforanstaltninger" i form af dyrt udstyr eller tjenester. De enorme omkostninger til disse skal brugerne betale - udgifterne væltes over på passagererne.
Desuden forsøger man at "internationalisere" og forlanger, at der skal træffes "antiterrorforanstaltninger" i alle landene, som skal underlægges en kontrol udført af "inspektører", hvis opgave er bevidst vag og overhovedet ikke klar. Det er på ingen måde tilfældigt, at man forsøger at få forslaget gennemført i hele verden - og EU-landenes mellemstatslige aftaler med de øvrige stater bruges som påskud - da målet er at få en så bred kontrol som muligt og en så stor indskrænkning af befolkningens frihed som muligt.
Et typisk eksempel er den nye lov om sikkerhed inden for civil luftfart, som præsident Bush underskrev den 19. november. Ifølge denne er udenlandske luftfartsselskaber forpligtet til øjeblikkeligt at udlevere alle oplysninger om de passagerer, der skal til USA, til de ansvarlige amerikanske myndigheder. USA kræver af mange landes luftfartsselskaber, at de på forhånd udleverer lister med detaljerede oplysninger om alle passagerer, det fulde navn, fødselsdato og fødselssted, pasnummer og udstedelsessted, visanummer eller nummer på opholdstilladelse samt "alle andre oplysninger, som anses for nødvendige" for at afsløre eventuelle terrorister. Samtidig meddeles det, at såfremt de ikke opfylder disse krav, vil passagerer fra disse selskaber ved ankomsten blive underkastet en meget streng kontrol, og deres bagage vil blive grundigt gennemsøgt, hvilket kan vare flere timer.
Det smager fælt af politiregistrering, indskrænkning og ophævelse af borgernes frie bevægelighed og deres rettigheder i en atmosfære af "terrorpsykose", og det tjener formål, som ikke handler om sikkerhed. Vi ved, at de eksisterende foranstaltninger er fuldt ud tilstrækkelige. Der er ikke brug for flere.
Terrorfænomenerne har sociale årsager, og derfor skal de også bekæmpes på det sociale plan. Der er bagtanker med indførelsen af foranstaltninger, som hele tiden bliver strengere og mere repressive. I virkeligheden er de nytteløse, og målene er alt andet end terrorbekæmpelse.

Marques
Jeg lykønsker fru Foster med den fremragende betænkning, som hun har udfærdiget, og som jeg giver min fulde støtte. Det er et arbejde, der viser stor teknisk viden i behandlingen af et emne, der har vital betydning for den civile luftfarts fremtid, hvor jeg gerne vil fremhæve følgende punkter:
Medlemsstaterne skal bestræbe sig på at gennemføre en integreret politik om finansieringen af sikkerhed på flyområdet, der helt skal være statens ansvar, eftersom trusler mod lufttrafikken er en trussel mod staten selv.
Der skal indføres en række fælles krav inden for den civile luftfart på grundlag af dokumenter fra den europæiske konference for civil luftfart med henblik på at øge sikkerheden i EU's lufthavne.

Meijer
Væksten i luftfartstrafikken stagnerede allerede, inden fly fyldt med intetanende passagerer blev brugt som raketter til at ødelægge store bygninger. På grund af en årelang hård konkurrencestrid mellem pålidelige gamle nationale luftfartsselskaber og eventyrlige nybegyndere er der opstået overkapacitet, så de ikke længere kan klare sig i modgang og derfor er nødt til at tigge om statsstøtte for at overleve.
Valget står nu åbenbart mellem en kold sanering, hvor en række luftfartsselskaber går konkurs, og hvor der finder massefyringer sted, og en statsstøttet priskonkurrence, som skal opretholde overkapaciteten. Hvis fru Foster får sin vilje, skal skatteyderne betale for privatiserede virksomheders tab, og får privatforetagender indflydelse på statspolitikken. Jeg slår til lyd for en helt anden løsning end kold sanering eller støtte. Den nyttesløse og frugtesløse konkurrence skal erstattes af samarbejde og beslutningstagning om et basisnetværk, som skal være disponibelt for forbindelser til andre kontinenter og om nødvendigt også til perifere områder inden for Europa. Udgifter til forsikring, sikkerhed, reklamekampagner og brændstofskat skal medregnes helt i flypriserne, så flyvning mister sin konkurrencefordel i forhold til tog. Så kan personalets omskoling og eksistenssikkerhed på kort sigt betales af de nye skatteindtægter, uden at virksomhederne på ny modtager støtte.
Betænkning af Theato (A5-0390/2001)

Fatuzzo
Fru formand, det er som bekendt de italienske pensionister, der har valgt mig ind i Parlamentet som repræsentant for Pensionistpartiet. De må tilgive mig, men når jeg i fru Theatos betænkning om Fællesskabets finansielle interesser læser ordet "interesser", tænker jeg på pensionisternes interesse i at få udbetalt renter for den forsinkede udbetaling af deres pensioner. Derfor stemte jeg selvfølgelig automatisk for betænkningen, men jeg spekulerede også på, om det en dag vil lykkes os at varetage pensionisternes interesser og sørge for udbetalingen af renter for den forsinkede udbetaling af deres pensioner, som finder sted i hele Europa!

Heaton-Harris
Jeg er uenig med hr. Fatuzzo om Theato-betænkningen, da vi som De Europæiske Demokraters fløj af PPE, som de britiske konservative er, er fuldt og helt imod Theato-betænkningen fra ende til anden. Vi fandt, at det oprindelige forslag blev ændret til ukendelighed af ordføreren, og hun indarbejdede sit forslag om, at den europæiske anklagemyndighed ville føre til corpus juris. Det blev nævnt mange gange, at den europæiske anklagemyndighed indledningsvis ville være det første stadium, som blot skulle beskytte Fællesskabets finansielle interesser, men at det derefter ville føre videre til langt større ting.
Fru formand, selv om De bad mig om at samle mine afstemninger ved navneopråb, var jeg overrasket over, at De bad mig om det i forbindelse med denne særlige betænkning og ikke andre i forbindelse med Fiori-betænkningen. De vil have bemærket, at de britiske konservative rent faktisk havde held til at overtale en række forskellige delegationer her i Parlamentet til at opnå et flertal imod nogle af forslagene. Men hele betænkningen er stadig, som den ser ud nu, uacceptabel.

Crowley
Jeg vil begynde med at sige, at jeg, selv om jeg var til stede ved behandlingen af Theato-betænkningen, ikke deltog af nøjagtig samme grunde som hr. Heaton-Harris. Det er helt ukorrekt og forkert, at vi deltager i denne form for afstemninger.
Hvad Watson-betænkningen angår, er vi alle enige i, at der er behov for samarbejde og koordinering, når det gælder om at bekæmpe terrorisme. Jeg vil imidlertid gerne sige noget, som er særlig rettet mod den europæiske arrestordre. Den udgør en væsentlig indblanding og ændring af de nationale retssystemer og straffelovsprocedurer i medlemsstaterne.
Ligesom den fuldstændig tilsidesætter den beskyttelse af de borgerlige rettigheder, der er blevet til ved præcedens og navnlig i Storbritannien og Irland i forbindelse med sædvaneretssystemet, tager den heller ikke hensyn til de forskellige retssystemer, man har i de forskellige medlemsstater. Og den gør heller ikke noget for at garantere appelretten og retten til domstolsprøvelse hverken i forbindelse med anholdelses- eller fuldbyrdelsesstadiet eller for det berørte individs rettigheder. Den undlader ligeledes at etablere en mekanisme, der kan tage sig af de vanskeligheder og problemer, der måtte opstå, hvis en medlemsstat nægter at håndhæve arrestordren uden for de særlige områder, som den undtager.
Endelig vil jeg sige, at hvis denne lov eller dette forslag blev forelagt en hvilken som helst medlemsstat eller ikke-medlemsstat, ville Parlamentet være det første til at komme med ophævelser og klager. Og alligevel forbliver vi tavse, når en EU-medlemsstat genindfører internering uden forudgående retssag og ophæver retten til domstolsprøvelse, og ser således gennem fingre med en form for behandling, der underminerer de borgerlige rettigheder og fuldstændig tilsidesætter den europæiske menneskerettighedskonvention. Det er ukorrekt og forkert. Selv om jeg stemte for, så var det med alvorlige og dybtfølte forbehold, at jeg gjorde det.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén og Hans Karlsson
Vi har i dag valgt at undlade at stemme under afstemningen om betænkningen om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Vi er ikke imod oprettelsen af en fælles anklagemyndighed for finansielle anliggender, men betænkningen går alt for langt og går i detaljer, som savner relevans på dette niveau. Ordføreren vil desuden revidere Kommissionens direktiv til en forordning, hvilket vi modsætter os.

Bonde, Krarup, Okking og Sandbæk
Selv om vi fuldt ud støtter initiativer til bekæmpelse af svig, har vi valgt at stemme imod betænkningen, da vi ikke mener oprettelsen af en europæisk anklagemyndighed for finansielle anliggender er en passende løsning på problemet.
Betænkning af Hautala (A5-0389/2001)

Goodwill
Jeg vil gerne afgive en stemmeforklaring på vegne af den britiske konservative gruppe, De Europæiske Demokraters fløj af PPE, og fortælle, hvorfor vi er imod, at forordningen udvides til også at gælde for landbrugstraktorer.
Den primære årsag til dette direktiv er ikke at regulere selve forureningen af den luft, som vi indånder, men rent faktisk at mindske den virkning, som svovldioxid har på avancerede katalysatorsystemer. Traktorer er ikke udstyret med disse systemer, så det ville være meningsløst at udvide denne forordning til også at omfatte traktorer. Det ville føre til, at der blev fremstillet mere kuldioxid på raffinaderierne og også til en 10%'s prisstigning på det brændstof, landmændene bruger. Så selv om vi bifalder denne betænkning, som den foreligger, kunne vi ikke støtte ændringsforslagene om traktorer, og derfor stemte vi imod betænkningen som helhed, da disse ændringsforslag blev vedtaget.
Jeg håber, at ordføreren, Kommissionen og Rådet vil tage til efterretning, at de manglede mindst 70 stemmer til at have kvalificeret flertal for andenbehandling.

Bordes og Cauquil
 Vi går naturligvis ind for at forbedre kvaliteten af benzin og dieselolie for at beskytte miljøet.
Men endnu en gang foreslår man under dette påskud støtteordninger, ikke til forbrugerne, men til fabrikanterne.
Da vi er imod enhver støtte til storfabrikanterne og navnlig til de hovedrige automobil- og benzinfonde, har vi undladt at stemme om denne betænkning.

Souchet
Til forbedring af luftkvaliteten, særligt i byområder, kan der anvendes tre forskellige, men overensstemmende midler, nemlig de lovgivningsmæssige bestemmelser om luftkvaliteten, standarderne for køretøjers emissioner og standarderne for brændstoffer.
Det er på det tredje område, at flere direktiver er blevet fremlagt, som sigter mod en gradvis udfasning af blyholdig benzin og medlemsstaternes mulighed for afgiftsmæssige incitamenter til fremme af mere rene brændstoffer. Imidlertid er der stadig et uafklaret punkt, nemlig specifikationerne for svovlfrie brændstoffer. Det er det, som dette direktivforslag, som kommer alt for sent, drejer sig om. Lige så meget som vi er imod en harmoniseret europæisk regulering af luftkvaliteten, som er et lokalt problem, lige så meget synes vi, at det kan være nyttigt at harmonisere specifikationerne for brændstoffer, da markederne for olieraffinering går langt ud over grænserne.
Spørgsmålet om standarder for brændstoffer bør være en anledning til endnu mere energisk at indføre gunstige specifikationer for biobrændsel. Brændsel, der stammer fra vores landbrugsproduktioner, er skadesløs for drivhuseffekten, bidrager væsentligt til Europas energimæssige uafhængighed og er en meget væsentlig afsætningsmulighed for nogle af landbrugsproduktionerne. Vi bør med større entusiasme sigte mod en lovgivning, der fremmer en erstatning af de øgede mængder af fossilt kulbrinte i motorbrændstoffer.
Indstilling ved andenbehandling af Hugues Martin (A5-0387/2001)

Fatuzzo
Jeg stemte imod Hugues Martins betænkning om forbindelserne mellem EU og Den Arabiske Republik Egypten, fru formand. Hvorfor stemte jeg imod? Det gjorde jeg, fordi der er nogle borgerlige rettigheder, som ikke bliver overholdt i tilstrækkelig grad i Egypten. Disse rettigheder vedrører naturligvis alle de egyptiske borgere, og før vi bevilger nogen penge, burde vi anmode om - og kontrollere - overholdelsen af de elementære bestemmelser om beskyttelse af egyptiske borgere i alle aldre, hvad enten de er unge, arbejdstagere eller pensionister.

Alavanos
Rådet bør i forbindelse med Euro-Middelhavsassocieringsaftalen med Egypten lægge særlig vægt på beskyttelsen af de fællesskabsborgere, som konfronteres med de manglende frihedsrettigheder i dette land.
Især bør Rådet gribe ind i sagen om den sidste græske overlevende af de tre græske søfolk, som for 10 år siden blev dømt for narkotikasmugling. Selv om de ikke var ret gamle, er to af dem allerede bukket under for de uudholdelige egyptiske fængselsforhold.
Rådet bør gribe ind og redde den sidste overlevende græske sømand, der sidder i egyptisk fængsel. Han bør afsone resten af sin straf i et græsk fængsel.
På baggrund af dette spørgsmål, som vedrører menneskerettighederne, og som helt forståeligt har vakt røre i det græske samfund, har jeg undladt at stemme i forbindelse med Hugues Martins beslutningsforslag.

Carnero González
Jeg har stemt imod for at give udtryk for min protest over de overtrædelser af menneskerettighederne, der finder sted i Egypten, mod forskellige grupper af samvittighedsmæssige, politiske, kulturelle eller seksuelle årsager, som det fremgår af det, der for nylig er sket i en sag mod en række folk i Cairo.

Cashman
Jeg stemte imod betænkningen på grund af de fortsatte overtrædelser af menneskerettighederne, der foregår mod homoseksuelle, intellektuelle og religiøse mindretal.

Sacrédeus
Den egyptiske regering skal træffe foranstaltninger for at forbedre situationen for de 8-10 millioner kristne koptere i Egypten, som diskrimineres i lovgivningen, i erhvervslivet og i det sociale liv samt i deres religionsudøvelse.
I dag behandles de kristne koptere som andenrangsborgere i den statslige udnævnelsespolitik. Religionsfrihed gælder ikke fuldt ud i Egypten, idet love begrænser de kristnes muligheder for at reparere eksisterende eller at bygge nye kirker. Det er vigtigt, at det kristne mindretal også kan opleve, at retsvæsenet er upartisk.

Swiebel
Menneskerettighedsproblematikken i Egypten, især den nylige heksejagt på homoseksuelle og indskrænkningen af kvindernes frihed, nødvendiggør, at vi er særligt opmærksomme herpå i forholdet mellem Egypten og EU. Det gør Rådet og Kommissionen ikke eller utilstrækkeligt, og derfor stemmer jeg imod betænkningen.

Vachetta
Diskussionen om Euro-Middelhavsaftalen EU-Egypten illustrerer på tragisk vis EU's holdning til udenrigspolitikken. I denne type aftale er det, der først og fremmest går forud for alt, indførelsen af en frihandelszone i Middelhavsområdet, hvilket betyder, at der gives førsteprioritet til liberaliseringer og til sløjfning af de offentlige tjenesteydelser. Medlemslandene skal ikke sætte en ære i at fortsætte handelsforbindelserne med Egypten, som lader hånt om menneskerettighederne, ytringsfriheden og trosfriheden, som anvender dødsstraf og som ikke respekterer politisk mangfoldighed. På nuværende tidspunkt bør fængslingen af 52 egyptere for homoseksualitet være en anledning til, at vi radikalt ændrer vores forbindelser til Egypten, men også til andre lande med totalitære tendenser. Det vigtigste for os er nu at kræve af præsident Moubarak og hans regering, at de øjeblikkeligt og uden betingelser frigiver disse 52 fanger. Det drejer sig om at straffe Egypten og dens politik ved ikke at bidrage til den økonomiske berigelse af en minoritet, der undertrykker menneskerettigheder. Jeg har stemt for denne betænkning, for den understreger meget kraftigt dette krav.
Betænkning af Watson (A5-0397/2001)

Fatuzzo
Fru formand, personligt stemte jeg for hr. Watsons betænkning om den europæiske arrestordre, men jeg er meget bekymret, for ifølge denne betænkning har de anklagere, som har ret til dette, også mulighed for at benytte sig af denne arrestordre, når det gælder forbrydelser, der straffes med fire måneders fængsel. Efter det forfærdelige attentat på Twin Towers, som endelig fik os til at sørge for indførelsen af en europæisk arrestordre, må jeg sige, at jeg bliver lidt trist til mode, når jeg ser, at den også kommer til at gælde for hønsetyve. Efter min mening burde vi udelukkende lade denne arrestordre gælde for meget alvorlige forbrydelser og ikke for de meget mere beskedne forbrydelser, som burde falde ind under national ret.

Borghezio
Fru formand, Europa-Parlamentet bør ikke bare få medlemsstaterne til at tilpasse de enkelte lovgivninger, men også den måde, deres efterretningstjenester fungerer på. Effektiviteten og virkningen af den forebyggende indsats og bekæmpelsen af terrorisme afhænger nemlig i høj grad af samordningen af disse organer og af deres modernisering. Vi foreslår, at der oprettes en europæisk efterretningsskole. I dag mangler der endda kontorer, der fungerer som bindeled mellem de forskellige organer. Vi så for nylig et tydeligt eksempel - med alvorlige følger - på det utilstrækkelige samarbejde mellem efterretnings- og informationstjenesterne i de organer, som opererer i de europæiske lande. Dette var tilfældet med det barbariske drab på general Massoud, og det har vi europæere også ansvaret for i den henseende. Han blev slået ihjel af illegale tunesiske indvandrere, der rejste frit rundt i Europa på falske pas, som de havde stjålet i Belgien og Holland.

Frahm
Fru formand, jeg vil sige, at der er en stor modsætning mellem det, som Europa-Parlamentet normalt forfægter, nemlig demokrati, menneskerettigheder og retssikkerhed, og så det, der er sket i dag, hvor vi har vedtaget denne betænkning af Watson om bekæmpelse af terrorisme i et tempo, der er helt ude af trit med den analyse, der burde være foretaget, og den offentlige debat, der burde være gået forud for en sådan betænkning. Det får uoverskuelige konsekvenser for retssikkerheden i medlemsstaterne, og der er flere ngo'er, der allerede har advaret imod det. De har opfordret os til at igangsætte en grundig debat og foretage en grundig analyse, før vi vedtog det. Jeg mener, at mange af os i denne forbindelse har truffet beslutninger, som er i strid med vores nationale grundlove på områder som ytringsfrihed, organisationsfrihed, demokrati og retssikkerhed.

Alavanos
Min gruppe, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe, støtter ikke betænkningen fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder om den europæiske arrestordre.
Ganske vist kræver unionsprocessen og udfordringer som terror og narkotika, der foregår på internationalt plan, at der skabes et fælles retsområde, som imidlertid bør være baseret på etableringen og udvidelsen af de demokratiske rettigheder.
Men med den forhastede og uigennemtænkte måde, hvorpå den gennemføres, kendetegnes den europæiske arrestordre af følgende:
a) Tiltaget er ikke udtryk for en modning af interne processer i EU, snarere for et pres fra USA.
b) Det er ikke begrænset til de aktuelle udfordringer i forbindelse med terrorisme, men udvides til et bredt spektrum af handlinger uden relation til terrorisme.
c) Det finder sted, uden at det civile samfund bliver hørt, og via procedurer, som føres egenrådigt igennem.
d) Det begrænser i kvælende grad medlemsstaternes retsområde.
Disse kendsgerninger peger på foruroligende vis på den mulighed, at man er ved at skabe et autoritært Europa med et alvorligt demokratisk underskud.

Alyssandrakis
EU er i den sidste tid, navnlig inden for det sidste år, blevet til en fabrik, der producerer lovtekster, som gør indhug i de demokratiske frihedsrettigheder (Schengen-informationssystemet, udvidelsen af Europols beføjelser, den europæiske anklagemyndighed, begrænsninger af indvandreres adgang og bevægelighed). Det er kendetegnende, at man et par dage før den 11. september vedtog en betænkning om initiativer til bekæmpelse af terrorisme. Nu skal Europa-Parlamentet udtale sig - selv om udtalelsen på ingen måde binder Rådet og Kommissionen - om de to rammeafgørelser vedrørende den såkaldte terrorisme og den europæiske arrestordre. Der er ingen tvivl om, at de frygtelige begivenheder den 11. september er anvendt som påskud til at fremskynde gennemførelsen af politiske beslutninger, som er truffet for længe siden. De fysiske og moralske gerningsmænd gav med disse attentater de amerikanske og europæiske imperialister en stor gave. De gav dem lejlighed til at gøre regnskab op både på globalt plan og internt.
KKE føler ansvar over for befolkningens frihed og rettigheder, og med vores bitre erfaringer ser vi en mareridtsagtig lighed mellem flere af de bestemmelser, der foreslås her, og love, som sendte tusindvis af græske frihedskæmpere i fængsel, i eksil eller endog til henrettelsespeletonen. Derfor har vi pligt til at afdække de virkelige hensigter, som driver EU's ledere.
Vi bør gøre opmærksom på, at alle såkaldte "kriminelle terrorhandlinger" straffes under den eksisterende straffelov i alle stater. Det egentlige mål er at gøre enhver politisk modstandsbevægelse og ulydighed til terror, også de partier, som modarbejder og kommer med kraftige reaktioner på bestemte sider af eller hele den kapitalistiske globaliseringspolitik. Almindelige former for demonstrationer, f.eks. symbolske besættelser, eller resultatet af demonstrationer, f.eks. forstyrrelser af strøm- eller vandforsyningen under strejker inden for de pågældende brancher, kan sagtens betragtes som kriminelle terrorhandlinger. Bomuldsproducenterne, som demonstrerer med deres traktorer på landevejene i skuffelse over unionspolitikken, risikerer at blive karakteriseret som terrorister og straffet med fængsel på mindst fem eller 10 år. Vi er nået dertil, hvor selv det at give udtryk for sin mening straffes som en terrorhandling.
Rammeafgørelsen om den europæiske arrestordre, som er af tvivlsom legitimitet, er et hårdt slag for medlemsstaternes suveræne rettigheder og er i strid med artikel 5, stk. 2, 6 og 7, i den græske forfatning. Med ophævelsen af princippet om dobbelt strafbarhed, muligheden for at udlevere en statsborger til en anden stat og den mulighed, som den stat, den anklagede er udleveret til, har for (uden tilladelse fra den udleverende stat) at udlevere vedkommende til et tredjeland uden for EU (en kurder udleveres f.eks. fra Grækenland til Tyskland, som derefter udleverer ham til Tyrkiet uden først at have spurgt Grækenland), ophæver grundlæggende strafferetlige principper. Desuden ophæves essentielle procesretlige frihedsrettigheder og andre rettigheder, som er helt nødvendige for de retsforfulgtes forsvar.
Med terrorloven og den europæiske arrestordre er der skabt en mareridtsagtig undertrykkelsesmekanisme. Det er tydeligt, at de, der laver den, udmærket er klar over, at deres befolkningsfjendtlige politik fremkalder reaktioner i befolkningen, både på EU-plan og globalt. De forventer stærkere og stærkere reaktioner og frygter den strøm af vrede, der kommer fra befolkningen. Hvad de ikke ved eller måske nægter at se i øjnene, er, at der ikke er nogen magt, der kan standse denne strøm.
De ændringsforslag, der er stillet, er i bedste fald et forsøg på at forbedre visse provokerende synspunkter eller mangler i teksterne, uden at de overhovedet kan ændre deres karakter. Vi kan ikke gå ind for en tankegang som denne. Den eneste værdige holdning, den eneste holdning, der respekterer de kollektive og individuelle demokratiske rettigheder, er en total afvisning af de to forslag.
Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod betænkningen.

Berthu
Vi mener, at Kommissionens forslag, der sigter mod en fælles definition af terrorisme, mod en fastsættelse af minimumssanktioner og mod at indføre en europæisk arrestordre, der kan erstatte det tidligere system med udlevering, er meget utilfredsstillende. Det er faktisk gamle føderalistiske projekter, som man finder frem af gemmerne, mens man benytter sig af attentaterne den 11. september, men som reelt ikke bidrager med noget afgørende og konkret i bekæmpelsen af terrorisme.
Det første forslag om en definition af terrorisme og sanktioner blev annonceret med stort spektakel, som om manglen på en harmoniseret fælles definition i EU's medlemslande i dag er en frygtelig fejl, som terroristerne kan udnytte. Sådan er det slet ikke. Definitionerne og sanktionerne kan variere fra et land til et andet, men der er intet land, der lader terroristerne gå fri. Alle er enige om det, selv om betegnelserne er forskellige. Den fremlagte tekst opfylder således føderalisternes trang til harmonisering, men den vil ikke ændre stort på området.
Dette gælder også for det andet forslag om en europæisk arrestordre. Udleveringsproceduren er i dag uden tvivl en langvarig procedure, men den sikrer den enkeltes rettigheder. Den europæiske arrestordre vil være hurtigere, hvilket ikke engang er sikkert, for der skal dog tages visse forbehold. Vi anmoder særligt om, at de retslige myndigheder i fuldbyrdelseslandet ikke bliver isoleret i en formel rolle som registrator af udleveringsanmodninger, men at der træffes sikkerhedsforanstaltninger, således at beskyttelsen af frihederne sikres. Denne betingelse er endnu mere nødvendig, da vi endnu ikke ved, hvilket forløb tiltrædelserne vil have, og hvilke lande der er medlem af Unionen om 10 eller 20 år.
Proceduren bør være endnu mere restriktiv, når fuldbyrdelseslandet anmodes om at udlevere en af sine egne landsmænd til et andet land. I sådan et tilfælde mener vi, at udlevering i den traditionelle udformning - og ikke den europæiske arrestordre - skal være den normale procedure.

Blokland
Jeg støtter nærværende betænkning og forslag om en rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme. Idet terrorisme ofte er grænseoverskridende, skal de europæiske lande samarbejde.
Den europæiske arrestordre går dog for vidt på ét punkt. Det vedrører den negative liste og afskaffelsen af princippet om dobbelt kriminalitet, som Kommissionen foreslår. I betragtning af at medlemsstaterne allerede nu ikke er ivrige efter at udlevere forbrydere, vil en generelt gældende arrestordre og dermed afskaffelsen af princippet om dobbelt kriminalitet blive konfronteret med store problemer. Flere medlemsstater, herunder Nederlandene, vil gøre alt for at undgå udlevering på grund af f.eks. aktiv dødshjælp eller abort.
Derfor støtter jeg Andrews- og Crowley-ændringsforslagene. De slår til lyd for en positivliste. Det er tilmed på linje med Rådets nuværende holdning.
Den europæiske arrestordre finder så kun anvendelse i forbindelse med forbrydelser, som står på den liste. Det skal være en arrestordre, som finder anvendelse på forbrydelser, hvor strafferammen allerede er harmoniseret, f.eks. terrorisme. Hvis det fungerer godt, kan man altid øge antallet af forbrydelser på den positive liste. På et senere tidspunkt kan man måske lave en negativliste, men det er endnu for tidligt. Vi må ikke glemme, at medlemsstaternes strafferet i høj grad er knyttet til den nationale kultur. Forskellene mellem medlemsstaterne er i øjeblikket for store.
Da hr. Andrews' og hr. Crowleys ændringsforslag ikke blev vedtaget, kan vi ikke støtte den anden del af hr. Watsons betænkning om den europæiske arrestordre. Det er nyttesløst at støtte en negativliste, når Rådet er enig om en positivliste.

Bonde, Krarup, Okking, Sandbæk
Vi støtter kampen mod terrorisme, og vi vil forsvare princippet om, at den politiske kamp skal føres med demokratiske midler i demokratiske stater. Når vi stemmer nej til Watson-betænkningen om bekæmpelse af terrorisme og om den fælles europæiske arrestordre, har det følgende begrundelse:
1. Forslagene forsøges presset igennem Parlamentet og Rådet i en hasteprocedure, der udelukker muligheden for en offentlig debat om emnet, og som ikke giver mulighed for at få en gennemgribende analyse af konsekvenserne for demokratiske rettigheder og for retssikkerheden.
2. Den fælles europæiske arrestordre vil medføre en harmonisering af strafferammerne ad bagdøren. Dette er stærkt problematisk, da der er vidt forskellige retspolitiske traditioner i medlemsstaterne. Ligeledes vil en harmonisering og indførelse af et fælles terrorbegreb stride imod de meget forskellige politiske realiteter i medlemsstaterne.
3. Vi modsætter os indførelsen af muligheden for strafnedsættelse for anonymt at samarbejde i opklaringsarbejdet som et princip, der alt for let kan medføre falske anmeldelser eller straffrihed for alvorlige forbrydelser.
4. De foreliggende forslag forsøges presset igennem i højt tempo under indtryk af begivenhederne den 11. september. Men forslagene drejer sig ikke om den type af begivenheder, der jo allerede er forbudt og kan retsforfølges i samtlige medlemsstater. Forslagene handler derimod om den såkaldte europæiske terrorisme, som i den meget løse definition, forslagene rummer, kan dække alt fra ETA's drab på civile til enkeltpersoners og legale politiske organisationers handlinger og ytringer.

Coelho
Europa må samarbejde mere effektivt om at bekæmpe terrorisme såvel inden for egne grænser som internationalt. For os er det klart, at terrorisme udgør en af de største trusler mod demokratiet, den frie udøvelse af menneskerettighederne og den økonomiske og sociale udvikling. Terrorisme er ikke et nyt fænomen, men vi har i de seneste år været vidne til et stigende antal terroraktiviteter, med en dybtgående ændring i terrorhandlingernes natur (hvor der er dukket nye trusler op) og med anvendelse af nye og meget mere sofistikerede redskaber, der betyder, at de reelle eller mulige følger af disse attentater bliver stadig mere ødelæggende og dødbringende.
De frygtelige begivenheder den 11. september har særdeles smerteligt vist denne virkelighed ligesom det påtrængende behov for at finde et effektivt svar på denne plage. Det er derfor af allerstørste betydning, at vores medlemsstater råder over en effektiv straffelovgivning til bekæmpelse af terrorismen, og at der vedtages foranstaltninger til styrkelse af politi- og retssamarbejdet og det internationale samarbejde.
De første af disse initiativer foreslår, at der vedtages fælles definitioner af terrorhandlinger og straffene herfor (der bør være effektive, proportionale og afskrækkende), definitioner, der i alle medlemsstaterne bør afspejle disse handlingers alvorlige karakter. Der er i øjeblikket store forskelle fra medlemsstat til medlemsstat, og der er kun seks medlemsstater, som har specifik lovgivning mod terrorisme (en af dem er Portugal). Det er derfor særdeles vigtigt, at der sker en harmonisering på dette område, så det undgås, at terrorister kan drage fordel af juridiske forskelle mellem staterne eller udnytte juridiske lakuner som følge af geografiske grænser for efterforskningen. Det andet initiativ baserer sig på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser. Det har til hensigt at erstatte den traditionelle udleveringsprocedure (da en udlevering er en langsommelig og kompliceret retsprocedure, egner den sig ikke mere til et område uden indre grænser) med en simpel ordning for overdragelse af kriminelle på grundlag af en europæisk arrestordre, som udstedes af en medlemsstat, og som skal gennemføres inden for hele EU's område. Dog skal de europæiske borgeres individuelle rettigheder altid og i alle tilfælde respekteres.
Vedtagelsen af disse forslag vil således være det utvetydige bevis på, at medlemsstaterne er rede til at styrke deres samarbejde på alle planer i kampen mod terrorismen.

Figueiredo
Det er vanskeligt i en så lille stemmeforklaring at sammenfatte alt det, som bør nævnes for at påpege, hvor farlige konsekvenser de forslag har, som Kommissionens rammeafgørelse indeholder, og som den portugisiske regering helt uforståeligt støtter.
Under påskud af terrorbekæmpelse stiller Kommissionen forslag, som den allerede havde forberedt under kommissær António Vitorino, der går langt ud over det nødvendige samarbejde mellem staterne og sigter på at gøre centrale dele af retsvæsenet overnationale. Begrebet "terrorisme" tillader i Kommissionens udlægning at kriminalisere handlinger begået af dem, der kæmper for national frigørelse og samfundsændringer, arbejdernes og folkenes kamp, med helt indlysende følger for de demokratiske rettigheder og grundlæggende friheder. Forslaget om en europæisk arrestordre, der har som formål at fjerne princippet om dobbelt strafbarhed - selv hvis begrænset - er en sand trojansk hest, i en strategi, der vil kræve mere og mere i samme retning, retfærdiggjort ved henvisning til, at allerede vedtagen lovgivning nødvendiggør det.
Skønt betænkningen udbedrer visse negative aspekter af Kommissionens forslag, tilslutter den sig samme logik. Derfor stemmer jeg imod.

Gorostiaga Atxalandabaso
Jeg stemte imod denne betænkning, fordi den ikke omhandler alle former for terrorisme. Den ignorerer helt og aldeles alle statsterrorismens forskellige udtryksformer.
Vi er alle klar over de forskellige former for terrorisme, der er blevet anvendt af spanske regeringer siden 1975. Denne manglende omtale af statsterrorisme - selv i de generelle betragtninger - er meget beklagelig.
Vi ved også meget vel, at lovgivning til bekæmpelse af terrorisme som den, der foreslås herved, ikke garanterer en retfærdig behandling ved domstolene overalt i EU. Vi er klar over, at den spanske regering i Kongeriget Spanien netop i dette år - 2001 - har benådet torturbødler, løsladt højtstående embedsmænd, der allerede var dømt for at føre en "beskidt krig", og indtil nu har tolereret de mest foragtelige former for tortur.
Europa-Parlamentet har lukket sine øjne. Vi vil alle fortryde det, for denne virkelighed er ikke længere én medlemsstats interne affærer.

Hager
Vi løsgængere kan ikke gå ind for ændringsforslag 34, fordi den direkte henvisning til det endnu ikke retsgyldige charter om grundlæggende rettigheder ikke er holdbart juridisk set.
Med hensyn til den europæiske arrestordre foretrækker vi den negativliste, der er indeholdt i betænkningen, frem for en positivliste, fordi legalitetsprincippet således fortsat bevares som en søjle inden for strafferet.

Kirkhope
De britiske konservative stemte for Watson-betænkningen for at understrege vores fortsatte støtte til krigen mod terrorismen og bekræfte vores beslutsomhed, når det gælder om at sikre, at EU udgør en forenet front imod dem, der søger at underminere vores værdier og vores levemåde.
Vi har imidlertid en række forbehold med hensyn til nogle af de nærmere enkeltheder i denne foranstaltning. Vi er bl.a. bekymrede over, at denne foranstaltning ved at medtage ca. 22 overtrædelser inden for arrestordrens anvendelsesområde går længere, end det er nødvendigt for at tackle den øjeblikkelige terroristtrussel.

Maaten, van der Laan
Vores grupper er ikke tilfredse med hr. Vitorinos forslag om en europæisk arrestordre. De af Parlamentet vedtagne ændringsforslag (Watson-betænkningen) er en klar forbedring i forhold til kommissionsforslaget. Vores største ønske, beskyttelsen af den liberale nederlandske strafferet ved kun at lade den europæiske arrestordre finde anvendelse på en begrænset liste og såkaldte eurocrimes, er endnu ikke opfyldt.
Vi er tilhængere af en europæisk arrestordre for bedre at kunne gribe ind over for terrorisme og organiseret kriminalitet, men kun på følgende betingelser: For det første at europæiske arrestationer kun finder sted på grundlag af en positivliste over eurocrimes, og for det andet at listen over eurocrimes begrænses til alvorlige forbrydelser, som allerede er strafbare i alle europæiske lande, f.eks. mord.
Den europæiske arrestordre må under ingen omstændigheder bringe den nederlandske praksis med hensyn til abort, aktiv dødshjælp og narkotika i fare.
Så vidt vi kan forstå af de få oplysninger, som vi får af Rådet, forhandler Rådet i mellemtiden om en positivliste, som indtil videre omfatter ikke mindre end 27 bredt definerede eurocrimes. Rådet taler altså om et helt andet forslag end Kommissionen. Ved fortsat at beskæftige sig med det oprindelige kommissionsforslag forholder Parlamentet sig ikke til den aktuelle situation. Desuden ser det ud til, at den nederlandske regering i øjeblikket gennem Rådet fjerner flere af vores indsigelser, end vi kan gennem Parlamentet.
Dokumentet viser endnu en gang de demokratiske mangler i EU. Kontrol gennem de nationale parlamenter er teoretisk muligt, fordi Rådet træffer enstemmige beslutninger. Det er imidlertid vanskeligt i praksis på grund af Rådets lukkethed, og fordi dokumenterne bliver stillet til disposition for sent. Den store hastighed, hvormed dette prekære emne behandles, forværrer problemet.
Derfor støtter vores grupper ændringerne af Watson-betænkningen, fordi de er en klar forbedring af kommissionsforslaget, men vi undlader at stemme ved afstemningen om lovforslaget.

Malmström, Paulsen og Olle Schmidt
Bekæmpelse af terrorisme er og skal være en højt prioriteret opgave inden for EU. Bekæmpelsen af terrorisme må dog ikke ske på bekostning af retssikkerheden.
Vi er urolige over, at EU's regeringer netop nu haster gennem arbejdet med at koordinere medlemslandenes lovgivning i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme. Forskellige retstraditioner skal smelte sammen på meget kort tid. Man risikerer dermed at udhule retssikkerheden. Det gælder især Kommissionens forslag til en definition af begrebet "terrorisme". Efter vores opfattelse er denne definition alt for bred og giver plads til alt for mange fortolkninger. Mennesker, som af politiske grunde protesterer mod eksisterende samfundsstrukturer, og som bruger ulovlige midler, kan meget vel blive omfattet af den nu foreslåede definition. At strække sig så langt som til at betragte dem, der protesterer mod en efter deres opfattelse uretfærdig samfundsorden, som terrorister er selvfølgelig ikke rimeligt.
Det kræver mere konkrete definitioner af, hvad der skal være grundlaget for terrorisme, end hvad der hidtil er fremkommet. Europa-Parlamentets mere specifikke ændringsforslag hilses i denne henseende derfor velkomne. Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter skal også have reel indflydelse, inden beslutningerne træffes endegyldigt af Ministerrådet.

Manders
Hr. formand, jeg har stemt imod Watson-betænkningen af følgende grunde:
Jeg støtter fuldt ud foranstaltningerne imod terrorisme og ser muligheden og nødvendigheden for EU-medlemsstaterne for at forstærke samarbejdet inden for dette område. Den europæiske arrestordre kan yde et vigtigt bidrag til effektiv bekæmpelse af terrorisme i Europa.
Det er nødvendigt med en europæisk arrestordre. Den skal imidlertid være mere gennemtænkt og velovervejet, så det ikke går ud over andre vigtige anliggender. Det foreliggende udkast giver ikke mange garantier og kan betyde underminering af den nederlandske liberale strafferet.
For at opnå et kompromis har jeg gennem ordføreren forsøgt at stille et ændringsforslag, som stiller følgende betingelse for den europæiske arrestordre: En europæisk arrestordre må kun finde anvendelse på forbrydelser, som begås på den anmodende medlemsstats territorium.
Ændringsforslaget blev imidlertid blokeret af Socialdemokraterne i arbejdsgruppen.
Jeg har tillige stemt imod betænkningen, fordi det forventes, at Rådet vedtager et andet udkast.
Jeg er tilhænger af antiterrorforanstaltninger og en europæisk arrestordre, men ikke på bekostning af den liberale strafferet i Nederlandene.

Meijer
Der hersker stor forvirring om fænomenet terrorisme. De fleste terrorister vælger ikke selv at være terrorister, men føler sig på grund af ledende politikeres manglende forståelse for deres oppositionelle rolle og deres afvigende standpunkter tvunget til som sidste middel at anvende ekstreme og uacceptable midler. En række senere respekterede ledere som lederne af Israel, Palæstina og Sydafrika og mange tidligere kolonier begyndte deres politiske liv som terrorister.
Man kan ikke bekæmpe terrorisme ved at øge manglen på forståelse og mistilliden, men ved at sørge for, at de problemer, som terroristerne sætter fokus på, løses hurtigt og fredeligt. Politikere, som ser faren for terrorisme overalt, risikerer at ende i en politistat, hvor der er total mangel på væsentlige frihedsrettigheder og demokratiske rettigheder. Det fører så på ny til politiske spændinger, hvilket resulterer i en ny grobund for terrorisme. Respekten for loven aftager, hvis mennesker ser, at de ikke længere bliver beskyttet imod vilkårlige arrestationer, langvarige varetægtsfængslinger og omstridte udleveringer. Det samme gælder, hvis oppositionelle ikke-terrorister chikaneres, eller mennesker fængsles for forbrydelser, som ikke er strafbare i deres eget land.
Så længe der ikke er tilstrækkelige garantier for at undgå disse situationer, er en europæisk ordning kontraproduktiv for den virkelige bekæmpelse af terrorisme.

Napoletano
Parlamentet har vedtaget et kompromisændringsforslag til forslagene til lovgivningsmæssig beslutning i hr. Watsons betænkning om bekæmpelse af terrorisme og om den europæiske arrestordre.
I begge ændringsforslag opfordrede man Rådet til at anvende EU-traktatens artikel 40, såfremt det ikke er muligt at opnå enstemmighed i Rådet, eller såfremt enstemmigheden medfører en væsentlig svækkelse af forslaget.
Desværre forhindrede nogle få parlamentsmedlemmer - heriblandt vores italienske kolleger fra Den Nationale Alliance - at vi kunne stemme om et mundtligt ændringsforslag, som ordføreren selv støttede, og som ville skabe større klarhed omkring Parlamentets politiske vilje, hvis det blev vedtaget. Opfordringen til Rådet om at stemme efter artikel 40 skal nemlig betragtes som den sidste udvej. Vi håber alle, at der bliver enstemmighed i Rådet om de fælles løfter, man afgav i Gent, og som Europa-Parlamentet så klart støtter med sin afstemning i dag.
Som italienske parlamentsmedlemmer vil vi personligt fortsat gøre en indsats for at få vores regering til at ændre sin holdning, til at acceptere, at den europæiske arrestprocedure kommer til at omfatte alle de forbrydelser, der er taget højde for i Kommissionens forslag, og til at give afkald på udleveringsproceduren, som ville være i klar modstrid med tankegangen og indholdet i de højtidelige og enstemmige løfter, der blev afgivet i Gent og Bruxelles, da vi var følelsesmæssigt påvirket af den tragedie, hvor Twin Towers blev angrebet.
Derfor håber jeg ikke, at nogen af landene i dag svækker deres indsats for at bekæmpe terrorismen, og jeg håber ikke, at det netop bliver mit land - der ellers altid har bidraget til EU's fremskridt - som kommer til at stå alene.
Disse beslutninger afhænger alle af den italienske regering, også fordi det ikke ville være acceptabelt, at dens veto gik ud over en hel politik. Derfor er det hensigtsmæssigt at henvise til traktatens artikel 40.

Vachetta
Vi anmodes i dag ved denne afstemning om at kalde noget, som for os er handlinger for solidaritet og retfærdighed, for terrorhandlinger. F.eks. "forstyrrelse eller afbrydelse af vand- eller elforsyningen eller andre grundlæggende ressourcer". Sådanne handlinger bliver almindeligvis udført af arbejdstagere, der forenes for at forsvare deres arbejdsvilkår, arbejdspladser og arbejdsredskaber, når de står over for de privatiseringer, som truer dem. Det er arbejdstagere, ikke bin Laden!
Det grundlæggende i forslaget er, at alt det, som sigter mod "at true, forstyrre eller ødelægge et lands politiske, økonomiske eller sociale strukturer", straffes som terrorhandlinger, det vil sige, at der drages tvivl om alle former for uretfærdighed og om det etablerede samfund, f.eks. de arbejdsløses besættelse af de franske arbejdsløshedsforsikringsselskaber eller arbejdsformidlingerne eller de hjemløses besættelse af de tomme boliger eller de europæiske demonstrationer mod organisationer som IMF, WTO og Verdensbanken.
Denne bestemmelse sigter grundlæggende mod at gøre den sociale bevægelse kriminel ved at drage tvivl om de grundlæggende rettigheder.
Derfor har jeg ikke stemt for denne betænkning, som stempler os som terrorister.

Van den Berg
Efter den 11. september har hr. Vitorino ganske rigtigt henledt opmærksomheden på tidligere aftaler fra topmødet i Tampere for at opnå et forstærket samarbejde om terrorbekæmpelse samt politimæssig og retligt samarbejde. Derfor støtter vi med glæde forslaget om bekæmpelse af terrorisme.
Vi er ligeledes tilhængere af en europæisk arrestordre. Vi er imidlertid ikke enige i udgangspunktet i det foreliggende forslag - en negativliste - som efter vores mening allerede er forældet, da Rådet i mellemtiden arbejder på en positivliste. Det støtter vi, og vi forventer endnu i år en rådsbeslutning.
Begivenhederne den 11. september tvinger os til at handle hurtigt. Derfor stemmer vi ikke - til trods for vores indholdsmæssige indsigelser imod en negativliste - men undlader at stemme, idet vi forventer, at Kommissionen og Rådet endnu i år udarbejder en konkret positivliste, som kan give den europæiske arrestordre konkret indhold i 2001.
I den forbindelse forventer vi, at de forbedringer, som bl.a. er blevet foreslået af PvdA-delegationen, medtages i Rådets arbejde, bl.a. bevismateriale, retten til bistand, flere muligheder for at høre den mistænkte og ne bis in idem-princippet.

Van Lancker
De belgiske medlemmer af PSE-Gruppen undlod at stemme ved den endelige afstemning om den europæiske arrestordre.
De støtter Parlamentets indsats for at udvikle en lovramme for bekæmpelsen af terrorisme.
Den europæiske arrestordre er et nyttigt middel, men de belgiske medlemmer af PSE-delegationen støtter ikke en generelt gældende europæisk arrestordre for forbrydelser med en strafferamme på mere end et år. De støtter Rådets indsats for en positivliste på grundlag af Europol-mandatet.
Betænkning af Gebhardt (A5-0398/2001)

Fatuzzo
Fru formand, jeg stemte for fru Gebhardts betænkning. Jeg går naturligvis ind for enhver bekæmpelse af uretfærdighed, og det, der sker med den organiserede kriminalitet, er en alvorlig uretfærdighed. Borgerne skal beskyttes af europæiske dommere, og lad os håbe, at vi om ikke så længe rent faktisk får nogle europæiske dommere. Hvis vi skal have europæiske dommere, er det dog nødvendigt med en europæisk straffelov, fru formand, sådan som jeg har anmodet om flere gange. Også ved denne lejlighed vil jeg gerne insistere på, at vi får en europæisk straffelov og straffeproceslov, for ellers nytter det ikke noget at have europæiske dommere.

Alyssandrakis
For anden gang inden for et halvt år skal Europa-Parlamentets plenarforsamling behandle en betænkning om oprettelsen af Eurojust. Den kommer oven i købet samme dag, som vi behandler den europæiske lov om terrorisme og den europæiske arrestordre. Eurojust er en institution, der kommer til at bestå af en repræsentant fra hvert land (en anklager, en dommer eller en politifuldmægtig), og som får vidtstrakte og ukontrollerede beføjelser inden for efterforskning og strafforfølgelse. Eurojust får i virkeligheden magt til at give myndighederne i en hvilken som helst stat ordre til at iværksætte en efterforskning eller foretage strafforfølgelse, og det deltager endda selv i efterforskningen via de fælles aktionsgrupper, der oprettes. Den pågældende medlemsstat skal rette sig efter Eurojusts anvisninger, i modsat fald har den pligt til at begrunde sit afslag.
Under den sidste forhandling blev bekæmpelse af kriminalitet på tværs af grænserne, det vil sige forbrydelser, hvor der kan være et kompetencesammenstød mellem to eller flere lande, brugt som argument for, at det var nødvendigt at oprette Eurojust. Nu mener EU's ledere tilsyneladende ikke, de har brug for påskud. Ifølge den nye tekst kan denne nye supermyndighed intervenere, selv om forbrydelsen kun vedrører et enkelt land. Naturligvis er den såkaldte terrorisme en af de forbrydelser, som hører under Eurojusts beføjelser.
Eurojust vil få hjælp til at udføre sit velgørende arbejde fra fire forskellige databaser med følsomme personlige oplysninger: det strafferegister, som de enkelte lande fører over deres egne borgere, Schengen-informationssystemet, det europæiske retlige netværk og Europol-registeret. Den lange liste over de personlige data omfatter oplysninger om "race eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller ideologisk overbevisning eller medlemskab af faglige organisationer samt data vedrørende helbred og seksualliv". I virkeligheden er der tale om en legalisering af registrering via et overretligt europæisk organ.
Der er ingen tvivl om, at der er tale om en overcentralistisk og autoritær institution, som ophæver enhver form for national suverænitet. Også retsvæsenets så berømte uafhængige funktion, som det borgerlige demokrati bryster sig så meget af, bliver ramt. Man bør ikke nære nogen illusioner om, at det væsentligste formål med hele dette retlige arsenal, som opbygges, er at bekæmpe den fælles kriminalitet. Sammen med terrorloven, den europæiske arrestordre og den kommende europæiske anklagemyndighed gøres der forsøg på at skabe en overnational repressiv mekanisme, som skal anvendes over for de demokratiske frihedsrettigheder og især den folkelige bevægelse, når den går imod de fremherskende politiske og økonomiske beslutninger.
Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod betænkningen.

Blokland
Oprettelsen af Eurojust - og dermed muligheden for samarbejde mellem statsadvokaterne i de forskellige medlemsstater - er en god ting.
Selv om opgaverne i første omgang er begrænset til koordination og bistand, kan Eurojust også anmode om undersøgelse eller iværksættelse af retsforfølgelse.
Jeg er derfor bekymret for, at Eurojust på sigt udvikler sig til en europæisk anklagemyndighed. Jeg mener en generel europæisk anklagemyndighed, idet en europæisk anklager med ansvar for Unionens finansielle anliggender kan være meget nødvendig. På den måde kan Unionens finansielle anliggender sikres. Det drejer sig i så fald om en europæisk anklagemyndighed med begrænsede opgaver.
Et strafferetligt system på EU-plan er bestemt uønsket og irreelt for nærværende. Den nationale strafferet er tæt knyttet til medlemsstaternes nationale suverænitet og skal omfattes af et demokratisk retssystem med tilstrækkelige kontrolmuligheder. Jeg er derfor ikke tilhænger af en generel europæisk anklagemyndighed. Det er kun en national statsadvokat, som kan tage tilstrækkelig hensyn til de kulturelle aspekter i den nationale strafferet. Beslutningen om retsforfølgelse skal derfor tages i den enkelte medlemsstat.
Den nederlandske justitsminister, hr. Korthals, har forsikret det nederlandske parlament om, at Eurojust ikke vil udvikle sig til en europæisk anklagemyndighed. Hvis man nogensinde vil oprette en europæisk anklagemyndighed, så vil det ikke ske gennem Eurojust. Under det forbehold har de kristelige demokrater besluttet at støtte nærværende forslag.

Coelho
Jeg har stemt for dette forslag, fordi det indgår i en sammenhængende række foranstaltninger, der kan og bør bidrage til, at Europa samarbejder mere effektivt om at bekæmpe terrorisme såvel inden for egne grænser som internationalt.
På dette møde har vi taget positivt imod initiativerne om en fælles definition af terrorhandlinger og strafferammer ligesom erstatning af de traditionelle udleveringsprocedurer med en simpel overdragelse af kriminelle på grundlag af en europæisk arrestordre.
Forslaget om Eurojust har til hensigt effektivt at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaternes retsmyndigheder (idet de grundlæggende rettigheder sikres), terrorisme og andre former for kriminalitet lader sig kun bekæmpe gennem et styrket samarbejde mellem rets- og politimyndighederne (hvor Europol skal spille en særlig rolle). Det er et betydningsfuldt og ambitiøst projekt, for kriminaliteten kender ingen grænser. Det et derfor vigtigt, at dette retslige samarbejde befordres ligesom udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne. EU's borgere har ret til at kræve, at Unionen griber effektivt ind over for den stigende trussel fra kriminelle om overgreb på deres frihed og rettigheder. Til det formål må der tages en ny strategi i anvendelse, der består i samordning af alle kræfter med henblik på at bekæmpe og forebygge kriminalitet inden for medlemsstaternes samlede område.
Betænkning af Lagendijk (A5-0386/2001)

Fatuzzo
Fru formand, med sin betænkning anmoder hr. Lagendijk om bistand til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Det er så afgjort positivt, at EU giver en hjælpende hånd til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i den forfærdelige situation, landet befinder sig i, navnlig efter at det har været udsat for interne kampe. Jeg vil dog gerne understrege, at denne bistand burde gives til alle de central- og østeuropæiske lande, som har brug for finansiel støtte efter over 50 års kommunistisk diktatur.
Betænkning af Färm (A5-0385/2001)

Meijer
Jeg kan konstatere, at der i den seneste tid er sket det, som jeg forudsagde den 15. marts og den 3. maj. Læs bare protokollerne. Jeg sagde dengang, at hvis der for tidligt gives støtte til den makedonske regering, hvis ekstremister udråbes til desperate albanere, og hvis der uddeles penge, vil det ikke resultere i løsninger, fred og forsoning, men i stigende vold.
En del af den makedonske befolkning og den makedonske regering drømte om et Makedonien uden albanere eller kun med helt uigenkendelige og tilpassende indbyggere af albansk oprindelse. Den del ville købe våben med den EU-støtte, som var bestemt til fredsformål. Grundlovsændringen gør forhåbentligt op med tanken om, at der inden for landets grænser kun er plads til ét sprog og ét folk, og at alle problemer kan løses ved at ignorere eller helt forjage det store albanske mindretal.
Hvis der byttes roller i fremtiden, fordi albanerne bliver den største befolkningsgruppe, har de forhåbentligt mere forståelse for det makedonske mindretals behov, end der er nu for albanerne. Hvis fremtidig støtte anvendes til fred, forsoning og genopbygning, er jeg helt enig.
Betænkning af Färm (A5-0410/2001)

Meijer
De tre områder, som efter det tidligere Jugoslaviens sammenbrud er fortsat under det gamle navn på europakortet, fungerer i praksis ikke engang som en løs føderation. Udleveringen af den tidligere præsident til Den Internationale Domstol i Haag viste sig i sidste ende at være et anliggende for regeringen i den delstat, hvor han boede.
Montenegro har allerede fungeret i en række år uden Jugoslaviens grænsekontrol, og D-marken, som man har indført som betalingsmiddel, bliver om kort tid erstattet af euroen. Kosovo er af omverdenen blevet udskilt med magt, og det store flertal af befolkningen vil fortsat have det sådan. De vil aldrig acceptere at vende tilbage til en stat, som de otte år tidligere slet ikke anerkendte.
I dag er virkeligheden, at Jugoslavien kun eksisterer i hovederne på politikere og embedsmænd uden for landet. Det beklager jeg som ven og kender af det tidligere Jugoslavien, men jeg accepterer den situation, som befolkningen vælger. Nu, hvor også den tredje stat med det samme navn er forsvundet, modsætter jeg mig ikke finansiel støtte til genopbygning og fattigdomsbekæmpelse til de tre særskilte områder eller deres ønske om at tiltræde EU.
Betænkning af Färm (A5-0411/2001)

Meijer
Den tidligere tyrkiske provins Bosnien-Hercegovina er ikke en etnisk enhed. Dens grænser har endog været helt fjernet på grund af nye provinsinddelinger af det gamle kongerige Jugoslavien i 1929, opdeling i et serbisk og kroatisk område ved Sporazum-aftalen i 1939 og indlemmelse i nazi-satellitstaten Kroatien i 1941.
De vigtigste grunde til, at befrielsesbevægelsen under Titos ledelse i 1945 valgte at oprette en delstat under navnet Bosnien-Hercegovina mellem Serbien og Kroatien, var, at området ansås for en smeltedigel til at skabe ét serbokroatisk folk. Engang skulle Serbien, Kroatien, Bosnien og Montenegro smelte sammen til én stor serbokroatisk delstat inden for det føderale Jugoslavien med den samme dominerende stilling som Rusland inden for Sovjetunionen. Rollen som smeltedigel slog fejl. Ligesom i det gamle Jugoslavien består flertallet af befolkningen af serbere og kroatere, og deres loyalitet ligger hos de nye nabostater Serbien eller Kroatien, som de føler sig afskåret fra med urette.
Jeg har indtryk af, at vi fortsat ikke tager tilstrækkeligt hensyn hertil, til trods for den i Dayton aftalte føderalisering af Bosnien. Det er nødvendigt med finansiel støtte, men ikke på betingelse af at fælles forvaltningsorganer styrkes. Hvis EU i Belgien støttede overdragelsen af Flanderns og Vallonens beføjelser til føderationen, ville det også vække modstand.
Betænkning af Lagendijk (A5-0386/2001) og
betænkninger af Färm (A5-0385, 0410, 0411/2001)

Bordes og Cauquil
Vi har stemt imod disse betænkninger, som ikke er andet end den økonomiske side af stormagternes imperialistiske politik i denne del af verden. Denne såkaldte bistand til Balkanlandene er faktisk beregnet til "at støtte betalingsbalancen og hjælpe landene med at klare deres eksterne finansielle forpligtelser", som der står i en af Färm-betænkningerne (Makedonien).
Stormagterne har det største ansvar for sammenbruddet i det tidligere Jugoslavien. De er ansvarlige for bombardementerne, der ikke kun berørte de tilsigtede områder, men også de omkringliggende områder, og som tvang en del af kosovobefolkningen i eksil. Deres diplomati, der afpasses efter forhold og behov, og som snart støtter den ene, snart den anden, spiller på de etniske modsætninger og forstærker dem derved, hvilket ikke bidrager til fred i dette område, men planter kimen til krig.
Med vores stemme imod disse betænkninger giver vi udtryk for vores afstandtagen til alle de imperialistiske stormagters politik i Balkanlandene og deres interventioner.

Fatuzzo
Selv om jeg stemte for betænkningen om Det Europæiske Råd i Laeken og Unionens fremtid, fru formand, er jeg ikke tilfreds med den, for der står ikke, at EU i fremtiden skal have beføjelse til at lovgive om de europæiske pensionssystemer. Alle de 15 medlemsstater plus de 12 lande, der har ansøgt om optagelse i EU, har underskudsgivende pensionssystemer. Nationalstaterne har ikke forstået at administrere deres midler. Er der noget bedre bevis på, at kun EU kan løse problemerne for arbejdstagerne, som giver deres penge til nationalstaterne og så ikke får dem igen, når de bliver gamle? Måske - det håber jeg, og det er jeg sikker på - vil EU være bedre til at administrere de europæiske borgeres pensionsfonde.

Crowley
Hvad angår denne betænkning om EU's fremtid, og navnlig Det Europæiske Råd i Laeken, er der en række punkter, som jeg kan gå ind for, når vi ønsker at kortlægge en ny og mere dynamisk fremtid for EU. Det er imidlertid ikke acceptabelt, at man stiller og godkender forslag, der tilsyneladende går ind for en forfatning for Europas fremtid, og som går ud fra den formodning, at dette vil ske uanset hvad og uden at tage hensyn til eller konsultere befolkningen. Der er også blevet talt om det demokratiske underskud og behovet for at samle alle samfundets strenge.
Med et konvent ender vi med at stå med nogle få udvalgte ikke-statslige organisationer, der formentlig repræsenterer flertallet af befolkningerne i EU. Men når vi kommer til gennemførelsen af det, der kommer ud af dette konvent, hvor mange lande vil så afholde en folkeafstemning for at muliggøre en fuld demokratisk opbakning for den fremtid, det ønsker at se? Derfor undlod jeg at stemme ved den endelige afstemning om denne særlige betænkning.

Dehousse
Vedrørende beslutningsforslaget om Unionens fremtid har jeg mange grunde til ikke at stemme for, og jeg vil blot nævne to her. For det første bør Europa-Parlamentet holde op med at udvise overdreven frygt ved at undgå at tage fat på det væsentlige i de afgørende spørgsmål om den europæiske opbygnings fremtid og ved at begrænse sig til at give retningslinjer, som for øvrigt er meget overfladiske, til dem, der reelt skal udfylde vores funktioner. For det andet skader Europa-Parlamentet sig selv, når det prioriterer den parlamentariske erfaring hos den kommende formand for konventet frem for en handlingskompetence, selv om Kommissionen og navnlig kommissær Barnier med rette ved alle anledninger minder om, at regeringernes tillid til konventets formand er et afgørende aspekt i formandens forhåbentlige succes.

Berthu
Europa-Parlamentet har for at tilkendegive sin holdning til forberedelsen til den kommende regeringskonference netop vedtaget et meget underligt beslutningsforslag. Det gør sig ikke engang den ulejlighed at nævne de fire områder, som i henhold til Det Europæiske Råd i Nice skal udgøre grundlaget for de kommende forhandlinger (fordeling af ansvarsområder, forenkling, chartret om de grundlæggende rettigheder og de nationale parlamenters rolle), men giver sig af med en lang opremsning af føderalisternes traditionelle krav på alle disse områder. Det dækker det hele ved at anmode om en "unionsforfatning", hvilket er et ord, der ikke findes i konklusionerne fra Nice, men som ikke desto mindre ifølge Parlamentet er "målet" for regeringskonferencen.
Europa-Parlamentet skulle hellere have arbejdet seriøst med en analyse af erklæring 23 fra Det Europæiske Råd i Nice, som nævner - ikke målet med en europæisk forfatning - men en forbedring af "Unionens demokratiske legitimitet og åbenhed", hvilket forekommer os helt anderledes, nærmest modstridende. Faktisk ville en forfatning forpligte til oprettelse af en overordnet overstatsligt magt, herunder også for de grundlæggende spørgsmål, som ville fjerne Europa endnu mere fra dets borgere og gøre dets demokratiske legitimitet endnu svagere.
Hælder Det Europæiske Råd i Nice ikke snarere mod et andet mål, når det blandt de fire prioritetsområder på dagsordenen for den kommende regeringskonference nævner "de nationale parlamenters rolle i den europæiske arkitektur"? Dette "i" viser jo, at det nu er bydende nødvendigt igen at føre de nationale parlamenter "ind i" de europæiske beslutningsprocesser, for at styrke forbindelserne til borgerne.
Men Europa-Parlamentet er langt væk fra denne væsentlige forhandling, for i beslutningsforslaget næves det ikke med et ord. Det Europæiske Råd i Laeken kan naturligvis, hvis det vil, også kaste sig ud i de føderalistiske skyer, men vi råder det snarere til, hvis det vil løse de reelle problemer i Europa, at følge den retning, der blev angivet på Det Europæiske Råd i Nice.

Bordes og Cauquil
 Det siges, at denne regeringskonference skal gøre status over de sidste måneder og forberede fremtiden. For arbejdstagerne i EU er status mange tusinde afskedigelser hos Moulinex, Sabena, AOM og Danone, i virksomheder, der har tilknytning til IT og vores såkaldte nye økonomi, hvor der sker afskedigelser hurtigere, end der er ansættelser. Status for mellemklassen er en utålelig arbejdsløshedsprocent, en stigende usikkerhed og fattigdom, analfabetisme og manglende opmærksomhed.
Når ordførerne ønsker, at "borgernes og de europæiske befolkningers fremskridt, sikkerhed og velfærd" bliver taget i betragtning ved "etablering af et ligevægtigt økonomisk og monetært system gennem en konsolidering af politikken for økonomisk og social samhørighed og en styrkelse af beskæftigelsespolitikken", så gentager de blot de tomme ord, som er blevet brugt af alle dem, der ikke kender til frygten for morgendagens arbejdsløshed og usikkerhed.
Oprettelsen af et konvent til forberedelse af Europas fremtid og til revidering af traktaterne - blot navnet på den, som i Frankrig på forhånd er nævnt til at være formand, nemlig Giscard d'Estaing, er i øvrigt et udtryk for, hvor langt væk konventet vil være fra arbejdstagernes og den arbejdende befolkning i Europas interesser.
Vi har stemt imod.

Figueiredo
Betænkningen indgår i den strategi, som de står for, der satser på, at den næste regeringskonference foretager endnu et kvalitativt og afgørende spring fremad i EU's føderalistiske integration under ledelse af de store magter, hvilket nødvendigvis vil bringe suveræniteten i fare for lande som Portugal. Den går ind for en hurtigere forberedelse af den nye traktat, der skal uddybe den føderalistiske integration, og den "glemmer" den lærdom og de politiske følger, som det irske folks nej til Nice-traktaten har betydet.
Blandt de mange forhold, som jeg finder kritisable, går betænkningen ind for, at der nedsættes et konvent - som nogen omtaler, som var der tale om en grundlovgivende forsamling - som den ser som et middel til at betinge de nationale regeringers og parlamenters eksklusive kompetence til at revidere traktaterne, eftersom dets sammensætning kun sikrer deltagelse af de største nationale partier, således at deltagelsen reduceres fra de partier, der har andre politiske holdninger med hensyn til Europa, hvilket bringer pluralismen og de nationale parlamenters uafhængige og demokratiske deltagelse i fare.
Derfor stemmer jeg imod.

Hyland
Jeg vil gerne have ført til protokols, at jeg stemte imod en række forslag i Leinen- og Mendez de Vigo-betænkningen om Det Europæiske Råd i Laeken.
Jeg vil gerne fremhæve, at jeg stemte mod punkt 4(d), hvori der anmodes om "ophævelse af sondringen mellem obligatoriske og ikke-obligatoriske udgifter". Dette er endnu en gang et aparte angreb på den fælles landbrugspolitik, som har tjent os så vel. Jeg mener ikke, at et sådant skridt er i den bedste interesse for Unionens fremtid. Den fælles landbrugspolitik udgør det fundament, som Fællesskabet blev bygget på. Den udgør stadig en sikkerhed i et vanskeligt økonomisk klima.
Som følge af vedtagelsen af denne tekst og andre forslag undlod jeg at stemme ved den endelige afstemning. Jeg beklager dybt, at 430 medlemmer af Parlamentet stemte mod denne grundlæggende politik, som den fælles landbrugspolitik er, som jeg nævnte tidligere.
EU har tidligere udgjort et bolværk mod recession. Det har været en enorm fordel for mit eget land, Irland, og jeg ved, at den også i fremtiden fortsat vil være en dynamisk kraft for Europas borgere. Men vi bør ikke rive de gode strukturer ned og lade landmændene og deres familier i stikken.

Korakas
Det er helt tydeligt, at planerne for EU's fremtid er inspireret af ønsket om i endnu højere grad at tjene storkapitalens interesser og etablere den nye imperialistiske orden. Endvidere søger man at få gennemført en ren neoliberalistisk politik med alle de følger, en sådan har for befolkningerne. På denne måde tvinger man arbejdstagerne og i det hele taget vores befolkninger til at reagere mere omfattende, mere massivt og mere dynamisk for at bremse denne politik, og så der kan ske en radikal kursændring.
En kommende militarisering af Europa og indskrænkning af den nationale uafhængighed og befolkningens suverænitet, en reel begrænsning af borgernes sociale og demokratiske rettigheder og et frontalt angreb på arbejderbevægelsen og på arbejdstagernes levestandard er det centrale mål for den nye reform, som Det Europæiske Råd i Laaken og senere regeringskonferencen arbejder frem mod.
Den brede deltagelse af nationale og europæiske instanser og organer, som man foreslår, hverken vender eller vælter denne politik, men er blot en måde til at sikre sig medskyldige i dens gennemførelse. At alle disse instanser deltager, ændrer ikke ved selve essensen af debatten og giver heller ikke nogen reel mulighed for at gribe ind, da de ikke engang vil kunne træffe beslutninger, de er kun rådgivende. Derimod giver de de herskende kræfter mulighed for at gå videre med gennemførelsen af deres planer med et skin af lovlighed og en demokratisk facade. Man forsøger at dæmpe den forventede reaktion fra befolkningen, som er set ved de tidligere traktatændringer i Maastricht, Amsterdam og Nice. Derfor forsøger man sig med den samme metode, som blev anvendt i forbindelse med det såkaldte charter om grundlæggende rettigheder.
Resultaterne af denne metode er imidlertid blevet afprøvet i praksis og har vist, at den brede deltagelse ikke alene ikke har ført til etablering og udvidelse af de individuelle og sociale rettigheder i overensstemmelse med nutidens behov, men at rettighederne tværtimod er blevet indskrænket i overensstemmelse med storkapitalens krav, hvilket har fremkaldt intense reaktioner hos befolkningen.
Arbejdstagerne kæmper og vil fortsætte deres kamp for at begrænse de negative konsekvenser af disse planer og beslutninger, og de vil under kampen udnytte alle eksisterende muligheder. Men de lader sig hverken narre eller føre på vildspor, deres kamp bliver stærkere og stærkere, og deres modangreb mere og mere virkeligt og dynamisk i kampen for et andet Europa, andre institutioner, som er befolkningens, som tjener deres egne interesser, tjener freden og samarbejdet på grundlag af gensidig gavn og en reel og ikke kun tilsyneladende respekt for alle deres individuelle og kollektive rettigheder.

Meijer
Hvis vi betragter EU som en superstat i stedet for et samarbejdsforbund mellem frie folk, som sammen vil løse deres grænseoverskridende problemer, må vi konstatere, at staten har mange demokratiske mangler. Meget bliver besluttet i hemmeligt samråd mellem lederne af de heri inddragede medlemsstater. Hvis de bidrager til beslutninger, som er i strid med deres nationale parlamenters ønsker, kan de altid give de andre medlemsstater skylden for de trufne valg.
Superstaten har godt nok et direkte valgt parlament, som må drøfte alt, men som i modsætning til de nationale parlamenter ikke har ret til initiativtagning og heller ikke det sidste ord om lovgivning, budget og koalitionsdannelse. Man kan kun modsætte sig Kommissionens lovtekster, hvis der er flere tilhængere end folk, der bliver hjemme, undlader at stemme samt modstandere tilsammen.
På grund af det manglende demokrati har store virksomheder meget mere og de individuelle borgere eller deres organisationer meget mindre indflydelse end i et almindeligt demokrati. Derfor slår begge ordførere med rette til lyd for mere demokrati. Samtidig støtter de fortsættelsen af den årelange udvikling imod mere ensartethed og centralisering. Indbyggerne i EU drager ikke fordel af mere magt til et vanskeligt påvirkeligt omfattende forvaltningsapparat. Derfor forkaster mit parti, Socialdemokratiet i Nederlandene, den side af forslagene.

Poos
Det er med rette, at Leinen- og Méndez de Vigo-betænkningen har fået Europa-Parlamentets store støtte.
Europa-Parlamentets beslutningsforslag sigter ved at foreslå en mere demokratisk, mere gennemsigtig og mere effektiv metode til revidering af traktaten mod at afkræfte en kendsgerning, der bekræftes af alle meningsmålinger, nemlig borgernes manglende interesse for den europæiske opbygning.
Vi må håbe, at det lykkes for Det Europæiske Råd i Laeken gennem konventets mandat at skabe de nødvendige betingelser for et mere logisk og afbalanceret institutionelt projekt.
Borgerne vil igen kunne se sig selv i det europæiske projekt, hvis deltagerne på topmødet enes om at fremlægge politiske mål, som er værd og nødvendige at kæmpe for.
For at sætte det i værk er det ikke nødvendigt at skabe nye institutioner. Det er nok at forbedre dem, vi allerede har.

Schleicher
Jeg bifalder ordførernes udmærkede arbejde og har derfor også stemt for betænkningen. Ganske vist har jeg betænkeligheder ved, at der i forbindelse med dette emne allerede for anden gang er problemer med begreberne "forfatning" og "forfatningstraktat".
Efter afstemningen i plenum om Méndez de Vigo- og Seguro-betænkningen om Nice-traktaten og EU's fremtid den 31. maj 2001 var det nødvendigt at vedlægge et officielt korrigendum sammen med protokollen med den korrekte ordlyd "forfatningstraktat".
Det samme problem opstod i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender i forbindelse med afstemningen om Leinen- og Méndez de Vigo-betænkningen om Det Europæiske Råd i Laeken og Unionens fremtid den 22. oktober 2001 i Strasbourg på grund af forskellig dokumentation i forbindelse med afstemningerne - kompromisændringsforslagene forelå kun på engelsk og fransk - og dette problem kunne efterfølgende ikke løses ved en sproglig korrektur, selv om jeg greb ind.
Jeg vil gerne bede Parlamentets Præsidium om at undersøge dette forløb.
Betænkning af Kaufmann (A5-0399/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte også for Sylvia-Yvonne Kaufmanns betænkning om nye styreformer i EU, hvor man på side 12 i nederste linje, nemlig i punkt 21, giver udtryk for ønsket om, at rådsmedlemmernes stemmeforklaringer offentliggøres, når Rådet vedtager sine afgørelser. Som det er nu, bliver disse stemmeforklaringer ikke offentliggjort. Det er mig til gengæld en glæde at kunne understrege, at Europa-Parlamentet ikke alene tillader og tager højde for dette, men på så glimrende vis også giver sine medlemmer mulighed for at afgive stemmeforklaring. Eftersom jeg er et af disse parlamentsmedlemmer, er jeg enig i, at man også i Det Europæiske Råd bør vide, hvorfor de europæiske ministre har stemt på den ene eller den anden måde.

Dehousse
I forbindelse med hvidbogen om den europæiske styring stemmer jeg uden tøven for fru Kaufmanns betænkning, for den retter med fordel op på en del af de fejl og den manglende konsekvens, der findes i Kommissionens dokument. Men det er stadig meget beklageligt, at Europa-Parlamentet ikke udviser en større vilje vedrørende forskellige punkter, der behandles på en dårlig måde i dokumentet, særligt vedrørende vores rolle i processen med høring af det civile samfund samt vedrørende det nødvendige i at handle direkte og enkeltvis med de regionale myndigheder på den ene side og de lokale myndigheder på den anden side.

Berthu
Den 4. september havde jeg her i Parlamentet i overværelse af kommissionsformand Prodi allerede mulighed for at give min første vurdering af Kommissionens hvidbog om styreformer i EU. På det tidspunkt nævnte jeg, at jeg mente, at bekymringen om den demokratiske uddybning inden for de rammer, der er bestemt af det repræsentative demokrati, manglede i teksten. I den efterfølgende forhandling blev der fra alle sider givet udtryk for en bekræftelse af dette kritikpunkt. Det skal siges, at betænkningens titel - styreformer i EU - der på næsten alle sprogene i EU ikke har en klar betydning, øger misforståelserne. Men måske er det med vilje for at sløre retningslinjerne. For jo mere man tænker over det, jo mindre uskyldig forekommer denne hvidbog.
Jeg kan se inkonsekvens, udeladelser og modsætninger.
Inkonsekvensen findes i det princip, som i henhold til hvidbogen (afsnit IV, side 37) har inspireret forfatterne, nemlig "at integrere Europas befolkninger i fuld respekt for de enkelte nationale identiteter". Det er lige så selvmodsigende som Jacques Delors' "føderation af nationalstater", som hovedforfatteren til hvidbogen for øvrigt er en nær bekendt til.
I den forvirring, der bliver resultatet, bliver det vigtigste punkt i den europæiske beslutningsproces glemt, nemlig nationalstaten. Forslagene i betænkningen sigter faktisk mod (side 38) "at strukturere EU's forhold til civilsamfundet", udvikle samspillet med "de regionale og lokale aktører", styrke offentlighedens tillid ved at inddrage eksperter osv. Alle disse foranstaltninger har til hensigt at fordreje nationalstaterne, som forsvinder i betænkningens visioner, alt imens de burde være et obligatorisk gennemgangspunkt.
Endelig, som jeg sagde den 4. september, ser det ud til, at hvidbogen tror, at "styreformen" kan fungere, ved at der ses bort fra det repræsentative demokrati. Kaufmann-betænkningem, der er vedtaget af Europa-Parlamentet, retter eftertrykkeligt op på denne modsigelse, og det glæder vi os over, men den undlader at fastslå, at det repræsentative demokrati for sin del er forvrænget og forvansket, når det nationale demokrati ikke har den øverste plads i det.

Okking og Sandbæk
JuniBevægelsen og Folkebevægelsen mod EF-Unionen har afstået fra at stemme om Kaufmann-betænkningen. Det skyldes, at selv om betænkningen indeholder flere meget positive elementer, kan JuniBevægelsen ikke stemme for en betænkning, der foreslår så føderalistiske tiltag som denne.
Betænkning af Bösch (A5-0393/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for hr. Böschs betænkning om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser og bekæmpelse af svig. Som De ved, fru formand, er ældre mennesker og pensionister de hyppigste ofre for svig. Når der i EU er så mange penge, der forsvinder under administrationen af EU-midlerne - i 2000 gik der desværre 2.028 millioner euro tabt på grund af svig - er det uden tvivl de svage grupper i EU, som lider mest under dette. Derfor vil jeg gerne opfordre Kommissionen til at stille forslag om, at der anvendes flere midler til at opdage svig, før det sker.

Heaton-Harris
Jeg vil gerne udtrykke min enighed i de sidste par bemærkninger fra hr. Crowley.
De britiske konservative, der udgør De Europæiske Demokraters fløj af PPE-DE-Gruppen, stemte imod Bösch-betænkningen i sin helhed, fordi den endnu en gang omtaler den europæiske anklagemyndighed og kommer med eksplicitte kommentarer om at give den mere udvidede magtbeføjelser, når den bliver nedsat, hvilket vil føre til corpus juris.
Det er ret forbløffende, at Parlamentet her, som er ivrigt efter at se det europæiske projekt bevæge sig fremad, er så skødesløst, når det gælder det retssystem, det forsøger at skabe for befolkningen i EU. Den europæiske anklagemyndighed har mange problemer, ikke mindst dem, som tidligere blev nævnt af hr. Crowley i et andet indlæg, for Storbritannien og Irland har helt anderledes retssystemer, end man har på det europæiske kontinent.
Endnu en gang stemte de britiske konservative med stor fornøjelse imod endnu en betænkning.

Meijer
EU står langt fra sine indbyggere på grund af størrelsen. Det gør EU til en ideel grobund for favorisering af og uklare normer for en lille magtelite og dennes omgivelser. Eliten tror, at den er hævet over de love, som gælder for andre.
For uklare og parasitære virksomheder er det tilsyneladende interessant at have gode kontakter med medlemmer af Kommissionen og topembedsmænd. Det gav kommissionsembedsmanden Paul van Buitenen offentligheden indsigt i i 1999 i sin bog "Min kamp for Europa". Unødig cirkulering af penge ved hjælp af fonde indbyder ligeledes til misbrug og forvirring. Alle myndigheder og interessegrupper vil fortsat forsøge at få så meget støtte som muligt samt maksimal frihed til anvendelsen heraf. Vi kan ikke ændre holdningen ved hele tiden at udvikle flere bureaukratiske procedurer og forskrifter.
Fondene skal tage sigte på solidaritet med de økonomisk svageste og omfordeling til fordel for de fattigste regioner og ikke på overbeskyttelse eller prestigeprojekter. Alt, som ikke opfylder dette, skal blive inden for de nationale myndigheders pengenetværk, uden nogen form for indblanding fra EU-embedsmænd. Jeg er enig i hr. Böschs kritik af Kommissionen, stagneringen af undersøgelser af svig og nepotisme og OLAF's alt for begrænsede slagkraft.

Turchi
Bekæmpelsen af svig, som går ud over Fællesskabets finansielle interesser, skal naturligvis være en af de aktiviteter, som Kommissionen prioriterer højt.
UEN-Gruppen kan kun glæde sig over de gode resultater, som OLAF opnåede i løbet af 2000, og vi håber endda, at dette arbejde giver nogle endnu større resultater i de kommende år. Det ønsker de europæiske borgere, medlemsstaterne og selvfølgelig Parlamentet og - formodentlig - alle dets medlemmer.
UEN-Gruppen og navnlig den italienske delegation kan dog ikke stemme for hr. Böschs betænkning, selv om vi naturligvis er enige i en del af indholdet, nemlig den, hvor man giver udtryk for en politisk vilje til en bedre bekæmpelse af svig.
Vi er navnlig meget stærke modstandere af medtagelsen af punkt 32 og 35 i beslutningen, da de udgør en utilladelig indblanding i en af medlemsstaternes interne anliggender. Teksten i punkt 32 - "gør i denne forbindelse eksempelvis opmærksom på de nylige lovændringer i Italien" - og i punkt 35 - "opfordrer den italienske regering til ikke længere at blokere for, at italienske statsadvokater bevilges orlov for at påtage sig lederhverv i OLAF" - er nemlig både i form og indhold en uacceptabel kritik, da disse punkter vedrører en medlemsstats udøvelse af sine suveræne beføjelser, hvilket sker med fuld respekt for alle de demokratiske bestemmelser.
Vi beklager derfor kraftigt medtagelsen af de to punkter i beslutningen, da dette er et farligt fortilfælde i forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og medlemsstaterne, forbindelser, som altid bør bære præg af en gensidig respekt for hinandens holdninger, også når holdningerne er forskellige.
Associeringsaftale med Egypten (B5-0740/2001)

Van den Bos og van der Laan
Egypten er et land, som kun sparsomt sikrer beskyttelse af menneskerettighederne. Det blev på ny klart i de forløbne måneder, da 52 homoseksuelle mænd blev arresteret og fængslet på grund af deres seksuelle adfærd.
Til trods for vores parlamentariske anmodninger satte Kommissionen ikke emnet på dagsordenen på det seneste topmøde med præsident Mubarak. Menneskerettighedsspørgsmål kommer tilsyneladende i baggrunden, når der står militære eller økonomiske interesser på spil.
Det er ikke korrekt at belønne Egypten under disse omstændigheder for den dårlige opførsel, og derfor har vi stemt imod.
Betænkning af Fiori (A5-0391/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte imod hr. Fioris betænkning. Hvorfor gjorde jeg det, hr. formand? Jeg går ind for videnskabelig forskning, men jeg er bekymret. Hvad er jeg bekymret for? Jeg er bekymret for, at hvis vi ændrer menneskets gener, kommer der i fremtiden til at mangle noget meget vigtigt i menneskets karakter og liv. Hvad er det vigtigste i menneskets liv? Det er kærligheden, hr. formand. Hvad nu, hvis vi i fremtiden får nogle mennesker, som ikke er i stand til elske på alle de måder, kærligheden kommer til udtryk på? Hvilken tilværelse vil vores børn og børnebørn få i fremtiden? Derfor er jeg modstander af enhver form for manipulation med menneskelivets oprindelse.

Borghezio
Hr. formand, det overraskende resultat af afstemningen om hr. Fioris betænkning kan fortolkes på forskellige måder. Men én ting er vis, nemlig at Parlamentet er af den opfattelse, at der er behov for nogle flere og meget grundige overvejelser om dette yderst vanskelige emne. Jeg vil benytte lejligheden til at slå den klare holdning fast, som vi har i Den Norditalienske Liga for Padanias Uafhængighed. Vi er og vil altid være modstandere af enhver form for menneskekloning. Baggrunden for denne holdning er vores overbevisning om, at det embryon, der skabes, skal betragtes som et menneskeliv lige fra undfangelsen, og at ethvert indgreb i embryonet medfører dets død. Der eksisterer andre forskningsalternativer, som både er etisk acceptable og brugbare set ud fra et videnskabeligt synspunkt, f.eks. forskning i stamceller, som også findes hos det fødte menneske. Derfor anmoder vi ved denne lejlighed om, at der investeres i forskning og forsøg med stamceller, som er udtaget fra fødte individer.

Posselt
Hr. formand, Parlamentet har i dag vist, at det ikke er den udmærkede betænkning fra Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik værdig. Anført af en ulyksalig alliance af Socialdemokrater og Liberale har et flertal af Parlamentet skæmmet en betænkning, som vi næsten alle måtte stemme imod til sidst, for at det udmærkede resultat fra Det Midlertidige Udvalg om Humangenetik, nemlig originalteksten i Fiori-betænkningen, kan bevares som et fyrtårn for beskyttelse af liv i Europa. Jeg er stolt af, at dette udvalg i løbet af et år har udarbejdet denne fremragende betænkning, der vil blive husket som et udvalgsresultat af virkelige eksperter. Parlamentet skal nu lære at omgås denne betænkning med værdighed. Jeg vil gerne appellere til, at borgerne og menneskerettighedsorganisationer i EU omsider bliver lige så aktive som dyrebeskyttelsesorganisationerne og ser nøje på kollegernes indstilling og går ind i en diskussion med os, så Parlamentet kan fortsætte i det spor, som det slog ind på efter Gergo-betænkningen i begyndelsen af 1980'erne, nemlig at støtte liv, det menneskelige liv til mennesket. Lige fra undfangelsen til den naturlige død fortjener mennesket vores fulde beskyttelse uden nogen som helst forbehold!

Cappato
Hr. formand, når det gælder hr. Fioris betænkning, fralagde Parlamentet sig sit ansvar som lovgivende forsamling, eftersom det overvejende flertal ønskede at påtage sig et ansvar, der er en etisk og moralsk myndigheds. Dette er årsagen og roden til dette Udvalg om Humangenetiks fiasko. Heldigvis har vi stadig hr. Caudrons betænkning, hvor der i det mindste står, at EU også skal finansiere de projekter, der vedrører forskning i stamceller fra overskydende embryoner. Så får vi i det mindste sikkerhed for, at EU eller EU's retningslinjer ikke tvinger os til at smide celler ud, som kunne redde millioner af menneskers liv og helbred. Hvad resten angår, er det nu op til de nationale lovgivninger. Vi håber, at nogle af dem er fornuftigere end andre og mindre ærbørdige over for de gejstlige bureaukratier, som forlanger, at deres egen moral og etik skal gælde for alle borgerne og ikke bare for dem, der følger denne religiøse praksis.

Oomen-Ruijten
Hr. formand, det er meget beklageligt, og det er at gå glip af en mulighed, at Parlamentet ikke har vedtaget betænkningen.
Hvad er årsagen til det, hr. formand? Årsagen er, at alt det, som vedrørte betænkningen, blev dårligt ledet. I de første to faser var der en betænkning, som var meget liberal - for liberal efter min mening - og efterfølgende får vi en meget restriktiv afstemning.
Hvorfor er det så beklageligt, at vi ikke har en betænkning? Det er beklageligt, fordi vi i øjeblikket lader industrien gøre, hvad den vil. Vi har ikke truffet nogen aftaler med hinanden om den absolut nødvendige ændring af en patentlovgivning, som begrænser folk i deres muligheder for at blive helbredt. Vi har heller ikke indgået aftaler om de genetiske test. Vi har heller ikke aftalt, om noget sådan kan kræves, når der tegnes en forsikring i EU-lande.
Hr. formand, vi går glip af en mulighed. Vi har ledet det dårligt, og jeg mener, at vi ikke har gjort os selv og bestemt ikke borgerne i Europa en tjeneste med det, som er sket efter 11 måneder.

Dehousse
I forbindelse med hr. Fioris betænkning og det tilhørende beslutningsforslag, men også for en stor del i forbindelse med Det Midlertidige Udvalgs arbejde om problemerne vedrørende humangenetik kan jeg kun give udtryk for en negativ holdning på grund af de væsentlige modsætninger, der er indført eller bevaret i beslutningsforslaget, men jeg må sige, at denne afstemning ikke yder retfærdighed til udvalgets arbejde, der på fremragende vis er blevet ledet af vores kollega, hr. Goebbels.
Jeg deler den holdning, som vores kollega, fru Oomen-Ruijten, netop har givet udtryk for, og jeg må ydermere sige, at Europa-Parlamentets overvejende negative holdning, hvis den virkelig letter alles samvittighed, fastholder de væsentlige problemer, som har ført til nedsættelsen af udvalget, og som for øvrigt konstant er blevet større siden nedsættelsen, hvilket weekendens begivenheder viste.

Berthu
Fiori-betænkningen om de etiske, juridiske, økonomiske og sociale følger af humangenetik var en god betænkning, som vores kollega, Elizabeth Montfort, for øvrigt havde arbejdet meget med. Desværre blev den forvansket af nogle ændringsforslag, der fortrinsvis kom fra venstre, der sigtede mod at ophæve alle de moralske grænser for genforskningen. Vi er altså derfor gået imod dette ødelagte dokument, og endelig - ved en ændring af situationen i sidste øjeblik - har Europa-Parlamentet forkastet det til vores store tilfredsstillelse.
Det er interessant at spørge sig selv om, hvilke konklusioner der kan drages af dette, særligt angående afstemningen under den foregående mødeperiode om artikel 3 i rammeprogrammet for forskning 2002-2006, der blev fremlagt i Caudron-betænkningen, som skulle fastsætte betingelserne for EU's støtte til genforskningen. Et temmeligt uforståeligt og utilstrækkeligt ændringsforslag, som tilsyneladende godkendte finansieringen af forskning i terapeutisk kloning og forskning i embryoners stamceller, blev altså vedtaget forud for Fiori-betænkningen.
Men dette ændringsforslag, som i dag er blevet indført i Fiori-betænkningen for at ødelægge den, er endelig også blevet ofret af Europa-Parlamentets overvejende afvisning. Det samme dokument, der blev godkendt under den sidste mødeperiode, blev derefter forkastet under denne mødeperiode. Det mindste, man kan sige, er, at situationen ikke er klar.
Vi mener, at vi bør holde fast i Europa-Parlamentets traditionelle holdning, der afviser terapeutisk kloning og forskning i stamceller på vegne af en korrekt fortolkning af menneskets værdighed.

Bordes og Cauquil
Vi har stemt imod denne betænkning, som, selv om den er ændret, er uacceptabel. Det er ikke det værste, at den indeholder fatale videnskabelige fejl. Den er først og fremmest gennemsyret fra ende til anden af en oplysningsfjendsk ånd over for forskning og dens anvendelsesmuligheder. Kan visse former for forskning føre os på afveje? Det er der ikke tvivl om navnlig i et samfund, hvor private virksomheder bruger forskning med henblik på at skabe profit. Men hvorfor skulle man forbyde nogle af dem, der har tilknytning til genforskning, hvorfor ønsker man at fratage visse forskere offentlig støtte, hvis arbejde - det vil fremtiden vise - kan være altafgørende for forbedring af livet for en masse mennesker?
Vi har stemt for nogle af tekstens gode hensigter, når de ikke var begrænset til udelukkende at være platoniske, særligt vedrørende beskyttelsen af arbejdstagere, handicappede og personer med sjældne sygdomme. Men vi forkaster tekstens overordnede hensigt, som er inspireret af kirken, og som er reaktionær og kvindefjendsk. Vi afviser alt det, som går imod kvinders ret til at bestemme over deres kroppe og retten til at vælge, hvorvidt en graviditet skal afbrydes. Vedrørende patenter er vi ikke blot fuldt og helt imod hele idéen med patentering af liv, men vi er også imod den lige så modbydelige patentering af medicin, der afskærer millioner af mennesker fra at få pleje, fordi de ikke kan betale. Generelt er vi imod enhver form for patentering af opfindelser, der ikke har til hensigt at beskytte opfinderen, men som skal sikre de kapitalistiske virksomheder, der forhandler opfindelserne, profit ved monopolisering.
Det er ikke forskningen, der skal hæmmes, det er den økonomi, der er grundlagt på profit, der skal stoppes. Da vi har tillid til menneskers evne til en dag at styre økonomien og det sociale liv ved at frigøre sig fra de private ejendomsrettigheders lænker, bekræfter vi vores tillid til forskernes arbejde og til, at forskningen kan bidrage til et samfund, som er fri for udnyttelse, kapitalistisk styring og obskurantisme.

De La Perriere
Behandlingen af Fiori-betænkningen og beslutningsforslaget var karakteriseret af en brutal konfrontation mellem fortalerne for udnyttelse af liv og stamceller og forsvarerne af menneskets værdighed og dermed dets integritet.
Denne stormfulde forhandling fandt for en stor dels vedkommende sted på grundlag af en sammenblanding af værdier, hvilket bekræftede den historiske skrøbelighed i grundlaget for vores humanistiske og kristne civilisation over for angreb, der er en kombination af en videnskabelig livsanskuelse og materialisme.
Denne sammenblanding af værdier i Europa og i medlemslandene har indtil nu gjort enhver mulighed for at fastlægge stamcellernes status umulig, og det beklager jeg.
Så selv om videnskaben giver os bevis for, at anvendelsen af voksne stamceller gør anvendelsen af embryonale stamceller formålsløs, så holder tendensen i den videnskabelige tankegang stædigt fast i at ville forgribe sig på "livets helligdom" ved at fremme udnyttelsen af de embryonale stamceller. Det er beviset på, at fortalerne for menneskelivet i alle dets udviklingstrin står over for en sand ideologi, der ikke blot er umenneskelig, men også beklædt med en falsk humanisme og realisme.

Grossetête
Jeg har stemt for denne betænkning.
Jeg beklager virkelig Europa-Parlamentets forkastelse af Fiori-betænkningen om de etiske, juridiske, økonomiske og sociale følger af humangenetik.
Problemstillingerne i forbindelse med humangenetik skal ikke behandles følelsesmæssigt og afgrænset. Det er alligevel det, der tilsyneladende har styret størstedelen af de europæiske parlamentsmedlemmer, der har udtalt sig om denne velafbalancerede tekst.
Denne afstemning er en stopklods uden fortilfælde for den europæiske forskning. EU vil på denne måde stå væsentlig tilbage for dens internationale partnere og lade en række spørgsmål svæve i uvished.
I henhold til de store grundlæggende principper og de universelle værdier, som vi forsvarer, havde Europa-Parlamentet mulighed for fuldstændig at udelukke risiciene for eugenik og kloning med reproduktivt sigte ved at indføre stærke juridiske skodder for at fastlægge, hvad der er muligt og acceptabelt i genforskningen.
Europa-Parlamentet, der ikke gør sig gældende i forbindelse med dette højaktuelle emne, mangler mod. Denne situation er endnu mere beklagelig, når man ved, at mange syge venter på udviklingen af nye behandlingsformer, som for mange af dem betyder, at de får en ekstra chance.

Lulling
Jeg har stemt for direktivet fra 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser, som jeg syntes var i orden, selv om det sikkert kan forbedres, men sådan er det jo med de fleste tekster, som vi stemmer om her. Men det er nødvendigt, fordi vi ikke kan tillade os et sådant retligt tomrum i EU, hvis vi vil blive ved med at være konkurrencedygtige inden for international forskning, hvilket formodentlig ikke vil være tilfældet, hvis vi ikke giver opfindelserne på det bioteknologiske område en retlig beskyttelse og forskningen et spillerum.
Dette spillerum skal dog ikke føre til, at de etiske grænser underkendes.
Når jeg tænker på de mennesker, der i dag lider af en hidtil uhelbredelig sygdom, og som nærer forhåbninger om nye terapeutiske muligheder, mener jeg, at kirken også må være åben, når det handler om at indføre og anvende nye helbredelsesmetoder for alvorligt syge mennesker.
I grundforskningen i hele Europa bør det være tilladt at forske i eksisterende stamceller og støtte denne forskning (det er også noget USA's præsident Bush favoriserer). Forskning i voksne og føtale stamceller bør dog prioriteres højest.
Udnyttelsen af stamceller til terapeutiske formål er ved at fæstne sig som en ny mulig revolutionerende terapeutisk metode til behandling af sygdomme og læsioner. Formålet med en sådan terapi er at udvikle forskellige celler eller væv til at transplantere i patienter med patologier såsom diabetes, Alzheimer, Parkinson, infarkt osv. sygdomme, for hvilke der ikke er effektive terapier eller behandlinger.
Det er indlysende for mig, at det kun må handle om stamcellelinjer, der allerede er fremstillet og er i kultur og kan formeres. For mig ligger underkendelsen af den etiske grænse dér, hvor embryoner dyrkes målrettet til forskning. Det må ikke ske.

McNally
Fiori-betænkningen er selv i sin ændrede form et rodet og lidet formålstjenligt bidrag til den offentlige debat om stamcelleforskning og andre spørgsmål, der er blevet rejst som følge af udviklingen inden for den medicinske forskning. Beslutninger af denne art er i det store og hele en opgave for medlemsstaterne, og Europa-Parlamentet må respektere subsidiaritetsprincippet. Det Forenede Kongerige har f.eks. med rette haft sin egen debat om stamcelleforskning og er kommet til den konklusion, at et stramt reguleret forskningsprogram i sidste ende kan være til gavn for folk, der lider af stærkt invaliderende og smertefulde sygdomme. Det Forenede Kongerige har med succes gennemført patentdirektivet, som alle medlemsstater burde have gjort, og sondringen mellem opfindelser og opdagelser er ret klart forstået. Det er ikke hensigtsmæssigt med hverken en revision eller et forsøg på at ændre direktivet. Derfor har de britiske Labour-medlemmer i Europa-Parlamentet stemt imod Fiori-betænkningen.

Montfort
Fiori-betænkningen har markeret et historisk initiativ i EU til at ville gennemtrumfe vedtagelsen af en fælles holdning om det, som er grundlaget for alle civilisationer, nemlig definitionen af det menneskelige liv og dets værdighed.
Vi har været vidne til en giftig kamp mellem forsvarene af menneskets medfødte og uomtvistelige værdighed, som jeg følger, og fortalerne for en ideologi, der er videnskab blandet med materialisme.
Ved at forkaste betænkningen med 400 stemmer mod 37 har Europa-Parlamentet selv givet indlysende og uigenkaldeligt indtryk af begrænsningerne i europæisk parlamentarisme.
Medlemmerne har samlet afvist enhver kompromisløsning, hvilket er en sejr for filosofien om politisk fornuft, og jeg glæder mig over det.
Det er beviset på, at Europa-Parlamentet, der skal være EU's "demokratiske instans", ikke har den institutionelle legitimitet eller den politiske kapacitet til at påtvinge en fælles holdning om det, der er grundlaget for "menneskelivets natur" og dets værdighed.
Europa-Parlamentet har ved denne afstemning bevist, at udelukkende staterne kan skabe den relevante ramme for behandling af disse essentielle spørgsmål med respekt for den kulturelle og åndelige tradition, som vores civilisation er baseret på.

Moreira da Silva
Jeg går ind for forbud inden for EU mod skabelse af menneskelige embryoner gennem kloning (til såvel behandling som reproduktion) af to grunde:
1) Vi må blive ved med at kæmpe for, at der findes teknikker, der har de fordele som manipulation med menneskelige embryoner indebærer, men som ikke har denne tekniks etiske ulemper. Det ville være en fejl, hvis lovgiverne i et ønske om at give grønt lys for denne teknik svigtede deres pligt til at lovgive bredt for mange år (hvilket på et område med så hurtig en udvikling er så meget mere nødvendigt) og på den måde undlod at give videnskaben og industrien det signal, at man bør satse på at udvikle teknikker, som for en dels vedkommende endnu kun er lidet udviklede og meget omkostningstunge (som manipulation med voksne celler), men som der endnu er et stort udnyttelsespotentiale i.
2) Skabelse af embryoner gennem overførsel af cellekerner vil lette kloning til reproduktionsformål (almindeligvis anset for forkastelig). Det var i øvrigt af denne årsag, at den engelske forfatningsdomstol i denne uge afviste lovgivning, der tillod terapeutisk kloning.
Dette forbud har dog tre undtagelser (underlagt nøje bestemmelser og kontrol):
Der tillades forskning i overtallige embryoner (skabt med henblik på befrugtning i reagensglas, men hvis implantering i de genetiske forældre ikke var mulig, hvorfor de er frosset ned med henblik på destruktion).
Der tillades forskning i de 64 allerede eksisterende cellelinjer.
Der tillades forskning i embryonale eller føtale stamceller fra spontane eller provokerede aborter.

Patrie
Jeg har stemt imod beslutningsforslaget i den således ændrede betænkning, ligesom mine kammerater i den franske socialistiske delegation og i PSE-Gruppen, for jeg kan konstatere, at det ikke er lykkedes for Europa-Parlamentet at fremkomme med en fornuftig og samlet holdning til de grundlæggende etiske og juridiske spørgsmål om humangenetik, hvilket jeg beklager.
Jeg mener desuden, at den således opnåede tekst er inkonsekvent og på flere områder modstridende, f.eks. vedrørende finansieringen af forskningen i embryonale stamceller eller anvendelsen af de overskydende embryoner.
Det negative resultat af afstemningen viser ordførerens og Det Midlertidige Udvalgs manglende evne til at lede denne debat, der helt sikkert er vanskelig, på en god måde. Den manglende støtte fra Europa-Parlamentet er så meget mere skadelig, når den kommer på et tidspunkt, hvor nogle medlemsstater er ved at omsætte direktivet om patentering af liv i deres nationale lovgivning og derved ændre lovgivningen på dette område.
Jeg ønsker at give min støtte til frihed for forskningen, navnlig for genforskningen og for forskningen i overskydende embryonale stamceller, og selv om denne form for forskning indebærer usikkerhed og risici, er det meget vigtigt, at der er fællesskabsregler og -finansiering, så monopolet på dette område ikke bliver overladt til privat forskning.

Sacrédeus
Fiori-betænkningen tager stilling til mange svære spørgsmål om humangenetik, bl.a. hvilke etiske principper der bør gælde på dette område.
Som kristelig demokrat mener jeg, at vi har brug for etiske rammer i samfundet. Det mest grundlæggende af disse aspekter er respekten for menneskets værdighed. Hvor behjertet formålet end kan være, retfærdiggør det ikke, at vi bruger mennesker som middel.
Kloning er derfor ikke berettiget i nogen form, hvad enten man vælger at kalde den terapeutisk eller reproduktiv. Det er uacceptabelt at trække en sådan grænse, eftersom terapeutisk kloning ikke er andet end reproduktiv kloning i sin begyndelse, da man allerede fra begyndelsen har bestemt sig for at ødelægge det embryon, som er frugten af cellekernens flytning. I embryonet findes der allerede alt det, som der er behov for til et menneskes liv. Frem til fødslen, og også senere, udvikles vi ikke til mennesker, men derimod som mennesker.
Forskning, hvor der anvendes stamceller fra embryoner, er etisk meget kontroversiel og desuden forbudt i fire medlemslande (Tyskland, Østrig, Irland og Portugal). Dette er ikke tilfældet, når der anvendes stamceller fra voksne. Det er derfor min hensigt, at forskning, som anvender stamceller fra voksne, bør prioriteres, mens den etisk meget kontroversielle forskning i stamceller fra embryoner ikke skal have tildelt midler fra rammeprogrammet. Det forhindrer ikke de nationale regeringer i inden for rammerne af subsidiaritetsprincippet at vælge at støtte forskningen.
Midlerne fra rammeprogrammet er trods alt begrænsede. Vi tvinges til at prioritere. Her bør forskning, som er så etisk kontroversiel, og som desuden åbenlyst strider mod flere medlemslandes lovgivning, ikke støttes. Jeg har derfor valgt at støtte betænkningen, som den forelå før behandlingen i plenarforsamlingen, på samme måde, som jeg stemte for Caudron-betænkningen om det sjette rammeprogram.

Souchet
Der er grundlæggende ting på spil, hvor selve begrebet "kompromis" ikke længere har nogen betydning, hvilket stiller os foran radikale valg. Dette gælder for humangenetikken, som sætter menneskets uomtvistelige værdighed på spil.
De skillelinjer, der deler Europa-Parlamentet, er klart kommet frem i forbindelse med afstemningen om Fiori-betænkningen. Der er en frisindet liberal linje, der udnytter forskningens frihedssymbol og opfinder en såkaldt nødvendighed til ikke at lade sig distancere fra USA for at kræve EU's finansiering af forskning i embryonale stamceller og de overskydende embryoner og åbner således for sluserne til tingsliggørelse og kommercialisering af det begyndende menneskelige liv på det allerførste stade som skrøbeligt embryon til udvikling af egentlig embryonopdræt, hvor menneskelige embryoner bliver skabt med det ene formål at blive slået ihjel og at dyrke deres celler.
En såkaldt kompromislinje synes særlig hyklerisk og er kun en underlig måde at tillade terapeutisk kloning på. Det er den, der består i at acceptere finansieringen af forskning i cellestammer fra embryonale stamceller, hvilket forudsætter at embryonerne ødelægges, og som reelt godkender terapeutisk kloning, da cellestammerne ikke har de samme genetiske arveegenskaber som den modtager, der lider af en uhelbredelig sygdom.
Den tredje holdning, som vi støtter, og som med overbevisning og kompetence er blevet forsvaret af Elizabeth Montfort, afviser enhver undtagelse i respekten for menneskets værdighed uanset udviklingsstadiet. Vi anmoder om, at forbuddet mod kloning fastholdes, og vi afviser den falske skelnen mellem kloning med reproduktivt sigte og terapeutisk kloning, da det drejer sig om en og samme proces. Vi anmoder om forbud mod forskning i embryonale stamceller og overskydende embryoner og beder om støtte til forskning i voksne stamceller, hvor den terapeutiske anvendelse er særlig lovende.

Thomas-Mauro
Fiori-betænkningen har markeret nogle af medlemmernes initiativ til igen at indføre et såkaldt hierarki om menneskers værdighed i den europæiske politiske tankegang.
Jeg mener ikke, og jeg holder mig til den europæiske kulturelle og åndelige tradition, at nogen form for hierarki kan accepteres vedrørende menneskets værdighed.
Hvad enten det drejer sig om syge, handicappede, ved livets begyndelse eller afslutning, fortjener alle mennesker at blive behandlet med samme værdighed. Derfor er jeg kategorisk imod ethvert forslag, der har til hensigt at føje en del af menneskets værdighed til andres såkaldte fordel.
Det er menneskets storhed at forske i det medfødte gode, og den videnskabelige forskning bidrager så meget til det, at den bør tilpasse sig.
Filosofien og historien lærer os, at ethvert kompromis om respekten for det menneskelige liv uundgåeligt fører til dets benægtelse.
I sidste instans er det med politisk mod og klare visioner om det, der er menneskets værdighed og storhed, at det hele tiden er muligt at bevare en civilisation og en reel menneskelig udvikling.

Formanden
 Dermed er stemmeforklaringerne afsluttet.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
 Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 14.13)

