Årlig drøftelse om fremskridtene inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed (EU-traktatens artikel 2 og 39) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om
mundtlig forespørgsel af Jean-Marie Cavada for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender til Rådet om den årlige debat i 2007 om fremskridt opnået på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed (EU-traktatens artikel 2 og artikel 39) - B6-0006/2008) og
mundtlig forespørgsel af Jean-Marie Cavada for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender til Kommissionen om den årlige debat i 2007 om fremskridt opnået på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed (EU-traktatens artikel 2 og artikel 39) - B6-0007/2008).
Gérard Deprez
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vores drøftelse i dag finder som bekendt sted i en situation, der kendetegnes ved to vigtige forhold.
Det første, som jeg ikke behøver at minde om, er ganske enkelt tidsplanen. Højt regnet har vi i bedste fald 16 måneder til rådighed, inden Parlamentets indeværende valgperiode udløber. Det vil med andre ord sige, at vi med så knap en frist må se at blive enige om de emner, vi gerne vil gøre færdige sammen inden for den tid, der er tilbage. Vi kan ikke nå det hele, derfor må vi vælge og holde os til det, vi har valgt.
Det andet forhold er endnu mere betydningsfuldt set fra vores synspunkt, nemlig den nye traktats ikrafttræden, der, som vi alle ved, vil medføre omfattende strukturændringer på vores ansvarsområde. Jeg mener især afskaffelsen af den kunstige adskillelse af politikker i søjle 1 og politikker i søjle 3. Det vil bl.a. bevirke, at der indføres fælles beslutningstagning, og at foranstaltninger, som hidtil hovedsagelig sorterede under Rådet alene og lå uden for EF-Domstolens kompetencefelt, kommer under egentlig retslig kontrol.
Derfor venter vi altså utålmodigt på, at den nye traktat snart træder i kraft, da det både betyder en styrket demokratisk kontrol og en styrkelse af borgernes rettigheder. Og derfor er vi altså også i lyset af disse to kriterier - nemlig styrket demokratisk kontrol og styrkelse af borgernes rettigheder - principielt tilbageholdende med at behandle følsomme emner inden for de nugældende traktaters rammer, når de kan blive behandlet om kort tid ud fra den nye traktats bestemmelser.
Vores principielle tilbageholdenhed er reel og inderlig og deles i vid udstrækning af de forskellige politiske grupper repræsenteret både i LIBE-udvalget og i Parlamentet som helhed. Men uanset hvor inderligt vi føler denne tilbageholdenhed, er den også - i det mindste på nuværende tidspunkt - ret afmålt. Vi har ikke til hensigt at hæmme og forsinke iværksættelsen af vigtige tiltag, som er blevet modne og har vist sig at være uopsættelige.
Tværtimod er vi parat til gennem ægte dialog at forsøge at komme frem til en slags gentlemen's agreement, som giver alle vores institutioner den sikkerhed og garanti, de finder nødvendig. I vores øjne burde det være muligt meget hurtigt at blive enige om en form for interinstitutionelt lovgivningsprogram for 2008 og første halvår af 2009 med et begrænset antal fælles prioriteter på følsomme områder, gensidige forpligtelser og mulighed for at blive behandlet efter den nye traktats positive bestemmelser uden dog at foregribe disse.
Europa-Parlamentet har allerede vist, hvordan dette ønske kan imødekommes under afstemningen på sidste plenarmøde i Strasbourg om ændringen af Europols status og opgaver. For Parlamentet vedtog nemlig med et overvældende flertal på 537 stemmer et ændringsforslag om, at den pågældende beslutning skulle tages op til revision inden for seks måneder efter Lissabontraktatens ikrafttræden.
Ganske vist har dette ensidige ændringsforslag, selv om det blev vedtaget med overvældende flertal, ingen bindende virkning. Men det er netop udtryk for en helt klar tilkendegivelse af vores politiske vilje til at indlede en debat og finde løsninger. Det er ud fra den betragtning, vi i udvalget bekræfter, at vi både er besluttet og indstillet på en oprigtig interinstitutionel dialog.
Dragutin Mate
formand. - (SL) Hr. formand! Jeg er glad for at være her i dag og for at tage del i en så væsentlig forhandling. Gennemførelse af politikkerne inden for området med retfærdighed og indre anliggender er yderst vigtig for vores borgere. På grund af udviklingen i vores samfund og i de moderne teknologier er spørgsmålet om sikkerhed blevet et af de væsentligste for vores borgere. Jeg tror, at vi som repræsentanter for Rådet, Kommissionen og Parlamentet har de samme mål: at tilvejebringe betingelserne for et samarbejde mellem medlemsstaterne, så vores borgere kan sikres et tilstrækkeligt sikkerhedsniveau.
For to år siden påbegyndte vi forhandlingen om to lovgivningsspørgsmål, hvor hensigten var at muliggøre et kæmpeskridt fremad i forbindelse med kvaliteten af vores samarbejde. Det første var beslutningen om at oprette Europol som et EU-agentur, og det andet var at inkorporere Prümtraktaten i EU-lovgivningen. I overensstemmelse med det nye lovgrundlag vil man i Europol kunne reagere hurtigere på ændringer i udviklingen inden for terrorisme og organiseret kriminalitet, og man vil her yderligere forbedre sin analysekapacitet og mulighed for at støtte medlemsstaterne. Dette vil være en betydelig hjælp i en mere effektiv kamp mod organiseret kriminalitet og terrororganisationer, der er aktive i flere af EU-staterne. Inkorporeringen af Prümtraktaten vil muliggøre en hurtigere udveksling af registreringsoplysninger fra nationale databaser vedrørende DNA, fingeraftryk og køretøjer.
De to foregående formandskaber, Tyskland og Portugal, har gjort alt, hvad de kunne for at fremme vedtagelsen af begge lovpunkter inden udgangen af vores tre formandskabsperioder. I overensstemmelse med det program, jeg præsenterede for Deres kolleger i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, planlægger vi at nå til enighed om begge punkter inden juni i år. I betragtning af deres vigtighed ville det ikke være berettiget at forsinke deres vedtagelse, især ikke da vi allerede har godkendt dem og harmoniseret dem blandt medlemsstaterne og hos alle tre institutioner på det nuværende niveau. Hvad angår den lovgivning, der stadig afventer forhandling, er formandskabet villig til at samarbejde tæt med Parlamentet fra sag til sag og med fælles ansvar for, at lovene bliver vedtaget. Begge institutioner vil dermed være ansvarlige for EU-borgernes sikkerhed og for sikkerheden på andre områder.
Rådet drøfter i øjeblikket forslag til alment gældende lovgivning i forbindelse med bekæmpelse af alle former for organiseret kriminalitet og terrorisme, hvilket hovedsagelig vedrører indsamling af data og udvekslingsprocedurer og også gælder for samarbejde inden for Europol. Vi drøfter også lovgivning i relation til specifikke problemer og specifikke kriminelle aktiviteter.
Ud over forslaget om at inkorporere Prümtraktaten og beslutningen om Europol er vi i færd med at udbygge tiltagene til at forhindre uønskede personer i at komme ind i EU's område. Jeg er personligt involveret i bestræbelserne på at fremskynde udviklingen af anden generation i Schengeninformationssystemet. Vi er i gang med at forberede fremskyndelse af vedtagelse af love, der vil gøre det lettere at bruge visuminformationssystemet. På udenrigsområdet arbejder vi hårdt for sammen med landene på det vestlige Balkanområde og med Rusland at tilrettelægge regionale vurderinger af trusler i forbindelse med organiseret kriminalitet.
I denne måned påbegyndte Rådet forhandlingen om det første af to direktivforslag vedrørende lovlig indvandring. Efter arbejdsgruppernes første møde, hvor emnet var højtkvalificerede arbejdstagere, følte formandskabet, at der var bred enighed om vedtagelse af direktivet. Vi håber at kunne fastlægge de væsentligste, politiske spørgsmål under yderligere forhandlinger inden afslutningen på vores formandskab, og vi vil derefter overlade sagen til det franske formandskab, så arbejdet kan fortsættes på effektiv vis.
I to år nu har Parlamentet og Rådet forhandlet om direktivforslaget om tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere, som lever illegalt i EU. I forhandlingerne fokuseres der på flere specifikke spørgsmål, hvor institutionerne har meget forskellige opfattelser. Formandskabet vil fortsat gøre sit yderste for at nå til enighed med Parlamentet, så direktivet kan vedtages snarest muligt og forhåbentlig efter første behandling. Vi skal imidlertid passe på, at dette direktiv ikke bidrager til at forværre tilbagesendelsesprocedurerne og dermed forringer effektiviteten af vores politikker i kampen mod illegal migration.
Med en uddybning af dialogen med oprindelses- og transitlande vil Rådet fortsat tilstræbe en løbende gennemførelse af globale tiltag i forbindelse med migrationsproblemer, idet det understreger, at de skal indarbejdes, og at der skal være en geografisk balance. Vores opmærksomhed vil derfor være rettet mod Nordafrika og det sydøstlige Europa.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg byder rådsformanden velkommen og takker udvalgsformanden, hr. Deprez, for hans indledning.
I dag drøfter vi helt klart ikke kun en vurdering af resultaterne i 2007, som efter min mening har været positive på vores specifikke område: Vi har åbnet de indre grænser for mere end 400 millioner EU-borgere med Schengenudvidelsen. Vi har oprettet og igangsat EU-Agenturet for Grundlæggende Rettigheder. Vi har indgået en meget vigtig aftale med Parlamentet om visuminformationssystemet. Vi har arbejdet med indvandringsspørgsmålene, som den slovenske minister hr. Mate nævnte, og med problemerne med terrorisme.
For at komme med lidt statistik har de forslag i 2007, der har ligget inden for min ressort, og som jeg har fremlagt for Dem, udgjort næsten 20% af alle Kommissionens strategiske initiativer, hvilket betyder, at dette område har været og fortsat er af virkelig enorm betydning. Vi har nået alt, hvad der var fastlagt i strategiprogrammet.
Her i 2008 står vi over for en udfordring, der er mindst lige så væsentlig. Som De ved, har Kommissionen fastlagt 26 strategiske forslag for 2008, og heraf vedrører otte, dvs. næsten 30 %, området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
I år vil vi tage fat på de ydre grænser: Der vil blive fremsat en samlet lovpakke i februar til styrkelse af sikkerheden ved vores ydre grænser, efter de samme retningslinjer og med de samme kriterier som anvendt for Schengen- og visuminformationssystemerne. Vi vil foretage en omfattende vurdering af Frontex, som vil gøre, at alle kan lære noget også fremover. Vi vil forhåbentlig stille nogle progressive og ambitiøse forslag om civilret. Vi er i gang med drøftelser med det slovenske formandskab om, hvad der er kendt som "e-justice", eller hvordan man giver borgerne bedre adgang til civil- og kriminalret gennem brug af de nyeste teknologier.
Vi vil selvfølgelig fortsat beskæftige os med indvandring. De initiativer, der blev taget sidste år, og som der blev opnået bred politisk enighed om, vil blive behandlet og udviklet i årets løb. I år vil der blive tale om handlingsplanen for asyl, asylansøgere og EU-systemet til behandling af flygtninge. I juli og november vil der blive tale om de to omfattende forslag.
Vi vil stille forslag om en EU-strategi til forebyggelse af voldelig radikalisering, en af de væsentligste faktorer i en politisk strategi til bekæmpelse af terrorisme. Dette vil ske i juni.
Jeg finder imidlertid, at det politiske spørgsmål, som hr. Deprez har rejst, fortjener et politisk svar, som jeg giver med glæde. 2008 er et overgangsår. Det er et overgangsår til Lissabontraktaten og dens ratificering, med dens ikrafttræden i januar 2009 for øje - hvilket vi alle håber på. Så er det klart, at vi skal huske på alle tre følgende krav og betingelser: På den ene side skal vi arbejde sammen med Parlamentet for at understøtte denne overgang, og på den anden side må vi ikke forsinke initiativer, der er klar til igangsætning, og som der er enighed om. Samtidig må vi ikke foregribe, hvad der vil blive sagt eller gjort i kraft af Lissabontraktaten, når den træder i kraft. Jeg tror derfor, at det vil blive nødvendigt med en interinstitutionel politisk aftale.
En sådan kan naturligvis kun opnås, hvis Rådet, Kommissionen og Parlamentet er enige om arbejdsmetoden, selv før man bliver enige om de enkelte prioriteter. Hvis der er politisk enighed om arbejdsmetoden, kan vi sammen definere fælles prioriteter, og prioriteterne bør være initiativer, som har en øjeblikkelig merværdi for borgerne, som der er tilstrækkelig enighed om, og som betyder, at der opnås den ønskede balance mellem de interesser, der er i spil: Sikkerhed, varetagelse af borgernes sikkerhed og også fremme og beskyttelse af borgerrettighederne - den sædvanlige politiske balanceakt, som er den udfordring, vi alle står over for.
Jeg tror, at den bedste arbejdsmetode er den, vi har påbegyndt udforskningen i sammen med Rådet: Ikke at arbejde i seksmåneders perioder, men at samle formandskaberne i en trio, sådan som det nuværende og de foregående formandskaber har gjort, for at se på initiativerne hen over en 18-måneders periode i stedet for en seksmåneders periode. Det er jo klart, at hvis vi kun arbejder med initiativer i et begrænset tidsforløb, har vi ikke den vision, der efter min mening skal til, for at vi når frem til i hvert fald juni 2009 på en fornuftig måde, idet datoen for valgene til Europa-Parlamentet i min optik er den eneste egentlige deadline, vi bør tage os af.
Så jeg er parat til at gøre dette, jeg er parat til en politisk dialog med Rådet og med Parlamentet om at udpege de ting, vi som svar her og nu kan tilbyde vores borgere ud fra prioriteterne for 2008 og 2009, og de emner, der fortjener at blive kigget på i detaljer. På denne måde mener jeg, at vi kan vise, uden at det vil være til skade for traktaten, at når institutionerne arbejder sammen, vil de nå frem til målet hurtigere og med bedre politiske resultater. Det er den vej, jeg tror, vi alle kan gå sammen.
Manfred Weber
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Dagens forhandling omhandler den europæiske indenrigspolitik, og jeg tror, at det er rigtigt at gøre det, som Kommissionens næstformand, hr. Frattini, allerede har gjort, nemlig at se tilbage. 2007 var et stort år for den europæiske indenrigspolitik. Åbningen af Schengen-området er en stor succes, og vi kan da også sige til vores borgere, at det ikke medfører mindre, men derimod mere sikkerhed, når alle undersøgende myndigheder i Europa har adgang til samme databasesystem.
Alligevel skal vi selvfølgelig se fremad. Her kan jeg læse, at man på det uformelle rådsmåde i Slovenien under slovensk formandskab har drøftet SIS II. Så vidt jeg er informeret, udskydes det centrale system endnu en gang. Kommissionens afsnit synes at være færdige, men nu etableres der en ny politisk gruppe af indenrigsministre, som skal beskæftige sig med SIS II. Her kunne man med SIS II virkelig opnå praktiske fremskridt i kampen mod den organiserede kriminalitet, mod kriminaliteten i Europa. Derfor: Hvorfor skal vi udskyde endnu en gang? Jeg er bange for, at vi efter udvidelsen falder ned i et stort hul, fordi alle er tilfredse med, at udvidelsen er lykkedes. Jeg ønsker at gøre opmærksom på, at vi i Parlamentet efter seks måneder har forelagt en evaluering af systemerne, som vi også står ved.
Et andet konkret emneområde, hvor jeg ønsker handling, er spørgsmålet om politisamarbejde. Som De ved, er alle elementer i Prümaftalen desværre ikke implementeret i fællesskabsretten, tværtimod er væsentlige spørgsmål om politisamarbejde ikke med. Derfor er der også her behov for yderligere skridt.
Hvad angår grænsebeskyttelsen, afventer vi Kommissionens forslag. Jeg imødeser forslag om ind- og udrejsesystemet, da det vil være meget interessant at vide, hvor mange overstayers vi har i Europa.
Et sidste punkt: Vi får den nye traktat. Jeg ønsker derfor at bakke op om vores udvalgsformand hr. Deprez. Vi kan opnå folks tilslutning til denne traktat, hvis vi hiver de beslutninger, der tages på det indenrigspolitiske område, ud af Rådets baglokaler og bringer dem frem i denne forsamlings klare lys. Her kan folk se, hvordan beslutningerne træffes. Tag derfor imod den udstrakte hånd fra Parlamentet. Vi er klar til at samarbejde!
Claudio Fava
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg tror, jeg kan dele kommissær Frattinis opfattelse i forhandlingen. Vi er nødt til at se fremad, vi er nødt til at forstå, hvordan vi kan forvalte den tid, vi har tilbage, med den ansvarsfølelse og forpligtelse, som deles af alle EU-institutionerne.
Vi tror, at vi efter års forhandlinger om området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor Parlamentet har kritiseret det klare, demokratiske underskud - sådan et kildent område for borgernes grundlæggende rettigheder - kan bifalde underskriften af den nye traktat, med hvilken der endelig skabes en EU-dimension på området, og med hvilken Parlamentet får fuld lovgivende magt, herunder i relation til domstols-, kriminalrets- og politisamarbejde og til politikker for indrejse og ophold.
Af denne grund mener min gruppe også, at selv under den vanskelige ratifikationsfase kan ingen af institutionerne undgå at se den kendsgerning i øjnene, at rammerne er totalt forandrede. Vi ved, at det ikke er muligt bare sådan at få traktaten til at træde i kraft, men vi mener, at det politisk set ville være en fejl at fortsætte med at bearbejde ekstremt følsomme materialer på en måde, så man undgår at tage stilling til Lissabontraktatens demokratiske rækkevidde.
Af denne grund mener vores gruppe også, at en fælles forpligtelse for Parlamentet, Rådet og Kommissionen er nødvendig for at udpege alle materialer af særlig betydning, ikke for at blokere for dem, men for at garantere, at Parlamentet kan konsulteres efter Lissabontraktatens ikrafttræden, og for at integrere dem i de nye institutionelle rammer. Jeg tænker her særligt på de vigtige materialer, om hvilke vi indtil nu kun er blevet konsulteret, som f.eks. forslaget om et passagerlistesystem (PNR) i EU, forslaget om at revidere rammebeslutningen vedrørende terrorisme, direktivet om adgang for højt kvalificerede arbejdstagere og direktivet om en fælles procedure for adgang for arbejdsmigranter.
Tillad mig, hr. formand, at bruge et øjeblik på at udtrykke bekymring over, hvad Rådet sagde om tilbagesendelsesdirektivet. Vi sætter pris på Rådets tilgængelighed og samarbejdsvilje, men vi mener, at der nogle få, ekstremt vanskelige punkter, herunder særligt det faktum, at 18 måneders frihedsberøvelse ikke betragtes som en forbedring af direktivets effektivitet, men som en undertrykkende foranstaltning, over for hvilken en hel del parlamentsmedlemmer fortsat vil udtrykke deres mishag.
Sarah Ludford
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr.formand! Vi ser på den udvikling, som EU har gennemgået for at opnå status af at være dette område for frihed, sikkerhed og retfærdighed, dvs. en udvikling hen mod et Europa, hvor borgerlige rettigheder opretholdes og hvor der tages hånd om retshåndhævelse af komplekse emner som terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet.
Men desværre har vi i de seneste 10 år ikke formået at finde den rigtige balance mellem sikkerhed, frihed og retfærdighed. Faktisk har vi ikke engang formået at finde en præcis definition af sikkerhed.
Retshåndhævelse skal målrettes bedre, og borgerlige frihedsrettigheder skal forbedres. Hvis vi om 10 år må indse, at det f.eks. mislykkedes at blive enige om en foranstaltning til opretholdelse af minimumsrettigheder for mistænkte og tiltalte, vil det være en regulær fejltagelse.
Generaladvokat Maduro sagde i en udtalelse om sortlistning af terrorister - med et citat fra den israelske højesteret, tror jeg. "It is when the cannons roar that we especially need the laws. There are no black holes. The war against terrorism is also law's war against those who rise up against it." (Det er, når kanonerne tordner, at vi især har brug for lovene. Der er ingen sorte huller. Krigen mod terrorisme er også lovens krig mod dem, som er imod den).
Det er en skam, at Rådet ikke tænkte på det, da det vurderede vores betænkning fra Det Midlertidige Udvalg om CIA's Formodede Brug af Europæiske Lande ved Transport og Ulovlig Tilbageholdelse af Fanger. Vi har ikke fået noget egentligt svar på den betænkning.
Jeg er enig med kommissær Frattini i, at vi har brug for en aftale mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet om, hvordan vi håndterer overgangen fra de utilfredsstillende mellemstatslige procedurer inden for strafferet til normal fælles beslutningsprocedure. Det vil kræve en kultur- og holdningsændring og en procedureændring. Nogle af de foranstaltninger under tredje søjle, som er under forberedelse, som f.eks. Prümaftalen, beskyttelse af forbrugeroplysninger, EU P&R, er af ringe kvalitet, både hvad angår demokratisk eftersyn og beskyttelse af borgerlige frihedsrettigheder.
Der fæstes stor lid til teknologiske projekter, enten i form af dataudveksling mellem medlemslande eller oprettelse af nye EU-databaser. Jeg går absolut ind for hensigtsmæssig datadeling, men jeg maner til forsigtighed med hensyn til at have alt for stor tillid til teknologiske hurtigløsninger. Lad os ikke glemme traditionel efterforskningsledet kontrol. Selv om det er vanskeligere at få det til at fungere på tværs af grænserne, skal den ikke gøres sekundær overstrålet af databasernes fristelser, fordi det rejser store spørgsmål om beskyttelse af forbrugeroplysninger og sikkerhed for forbrugeroplysninger.
Jeg har bedt kommissær Frattini om at overveje at udarbejde en grønbog om, hvorvidt vores forbrugeroplysningssikkerhedssystem er tilstrækkeligt, især set i lyset af de skandaløse tab af forbrugeroplysninger, som har fundet sted i Storbritannien. Han har indtil videre afvist det. Jeg håber, han vil tage det op til fornyet overvejelse.
Kan han ligeledes overveje behovet herfor, set i lyset af den registreringstendens, som vi er på vej mod? Kommissær Frattini anerkender ikke dette, men den britiske regering siger helt åbent: "Vi registrerer". Lad os få en debat om, hvilke sikkerhedsforanstaltninger vi har behov for.
Til sidst, hvad angår de britiske forbehold, tror jeg parlamentsmedlemmerne vil sætte pris på - som britisk medlem af Europa-Parlamentet vil jeg i hvert fald - at få en idé om den britiske strategi med hensyn til at være med eller ikke være med, fordi jeg tror, at det ville være en stor hjælp med henblik på at gøre det klart, at England har til hensigt at forpligte sig positivt inden for rets- og indenrigsanliggender i de kommende år.
Seán Ó Neachtain
Hr. formand! Den irske regering spiller en aktiv, central rolle i Europa, når det gælder om at bekæmpe international organiseret kriminalitet. Det irske politi giver sit bidrag via den europæiske politienhed Europol.
Med en befolkning på 500 millioner i nu 27 lande er det af afgørende vigtighed, at de internationale grænser tjener som beskyttelse mod kriminelles ulovlige aktiviteter. Hvis dette skal være muligt, er det nødvendigt med et solidt opbygget intensivt samarbejde mellem politi, toldvæsen, havnetjenester og efterretningstjenester i alle medlemsstaterne.
Jeg vil gerne understrege, at Lissabonreformtraktaten på ingen måde vil berøre Irlands neutralitet. Irland er et neutralt land, og irske tropper kan ikke sættes ind i andre lande, medmindre der er vedtaget en resolution i FN i den forbindelse, og man har opnået det nødvendige samtykke - efter en afstemning i Dáil Éireann - fra den irske regering.
Jean Lambert
Hr. formand! Min gruppe er enig i meget af det, der er blevet sagt, især at der lægges vægt på behovet for beskyttelse af grundlæggende rettigheder som udgangspunkt for mange af de beslutninger, som vi gerne ser bliver taget i dette Parlaments resterende periode.
Min gruppe er også enig i, at en interinstitutionel aftale ville være nyttig for at undgå den slags vilkårlig anvendelse af den fælles beslutningstagning, som vi til tider har set. Den slags vilkårlig anvendelse på Rådets forlangende, da mange af os følte, at Parlamentet blev brugt som en slags alibi, fordi tingene ikke kunne komme igennem ved enstemmighed. Vi ville hellere se disse ordninger fremsat i en passende struktur - og i noget, som ikke kommer til at medføre en forsinkelse på fem år af meget af den udvikling, som vi gerne vil se.
Med hensyn til problemstillingerne om grundlæggende rettigheder er vi dybt bekymrede over spørgsmålet om minoritetsbeskyttelse, som tilsyneladende ikke er blevet afgjort i Rådet.
Mange her i salen blev enige om indledningen til den europæiske arrestordre og var overbeviste om, at minoritetsbeskyttelse ville følge umiddelbart efter. Andre, som åbenbart var mere skeptiske, sagde, at vi vil se beskyttelsen først, og derefter vil vi se på et større samarbejde mellem medlemslandene. Så vi vil derfor gerne vide, hvornår vi kan forvente at se disse foranstaltninger, som er meget vigtige for alle vores borgere.
Vi deler også bekymringen, som der blev givet udtryk for her til morgen, angående spørgsmålene om beskyttelse af forbrugeroplysninger. Der er en voksende bekymring over manglende gennemsigtighed og unægtelig en voksende bekymring i befolkningerne med hensyn til, hvordan forbrugeroplysninger udveksles, og til den måde, de anvendes på, uden klare informationer til befolkningerne om, hvad der reelt foregår.
Jeg var mildt sagt en smule foruroliget over at høre Rådet tale om problemstillinger angående tilbagesendelsesdirektivet og at høre Rådet udtale, at nogle medlemslande ikke ønsker, at tilbagesendelse skal blive mere besværligt. Nogle af os kunne fristes til at tro, at det betyder, at Rådet ikke ønsker beskyttede, sikre og åbne procedurer indført, som garanterer individets rettigheder, men snarere, som det er tilfældet i visse medlemsstater, forsøger at imødekomme målsætningerne ved hjælp af tilbagesendelse.
Vi ønsker ikke, at tilbagesendelse nødvendigvis bliver mere kompliceret. Vi vil gerne have, at det bliver en mere åben procedure, som beskytter rettigheder. En af de problemstillinger, som bekymrer os, er f.eks., at visse medlemslande anvender et automatisk genindrejseforbud. Vi deler også bekymringerne over varigheden af tilbageholdelse.
Jeg hilser den erklæring, som blev fremsat angående forslaget om højtkvalificerede migrantarbejdere, velkommen. Endeligt ser vi måske en positiv foranstaltning til en indvandringspolitik, et skridt væk fra det, som nogle af os ser som en afskrækningspolitik, som Unionen har fulgt i et stykke tid. Endelig får vi en aftale om noget mere positivt og mere åbent, selv om det kun berører en lille del af de mennesker, som kommer til EU.
Men jeg ville blive glad for at få en kommentar om, hvad der sker med sanktionerne mod arbejdsgiverne. Til sidst vil jeg også gerne have et svar på det spørgsmål, som blev stillet til Rådet og Kommissionen, om bemærkningen om Storbritanniens holdning til traktakreformen.
Giusto Catania
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg var meget glad for Kommissionens og også Rådets vilje til hurtigt at nå frem til en interinstitutionel, politisk aftale i lyset af de nye overgange, vi vil komme til at opleve de næste få måneder. Fra januar 2009 vil Parlamentet kunne spille en vigtig rolle, hvad angår frihed, sikkerhed og retfærdighed, især med hensyn til EU-borgernes behov for at kunne udøve demokratisk kontrol med de valg, der bliver truffet på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU.
Vi tror, at 2008 vil blive et overgangsår, og derfor skal der i løbet af året udpeges en række prioriteter med hensyn til frihed, sikkerhed og retfærdighed. Jeg tror, vi er nødt til at gå forrest med sager, hvor vi ikke kan vende tilbage, sager, vi er nødt til at insistere på. Jeg tænker på behovet for at indføre en fælles asylpolitik i 2010 og behovet for at fremskynde den proces, der kunne føre til en definition af denne fælles politik. Jeg tænker også på behovet for hurtigt at udarbejde en overordnet plan for lovlig indvandring, ikke kun for at tilskynde til adgang for kvalificerede eller højt kvalificerede indvandrere, men for at forberede en plan, der dækker al adgang til EU. Jeg mener, at vi også er nødt til at fokusere på mænds og kvinders frie bevægelighed inden for Schengenområdet, idet vi drager fordel af de resultater, der er opnået i 2007, og til at forsøge på at drage økonomisk fordel af disse forhold.
Jeg mener, at vi også burde forsøge i 2008 at vurdere nogle af de valg, der allerede er truffet. Jeg tænker her især på to væsentlige spørgsmål. Jeg synes, at der skal laves en ægte vurdering af nytteværdien og effektiviteten ved Frontex. For mig ser det ud til, at vi med en objektiv vurdering stille og roligt kan indrømme, at Frontex ikke har haft den virkning, som langt den største del af parlamentsmedlemmerne og EU-borgerne havde håbet på. På samme måde synes jeg, at der skal laves en vurdering af det enorme antal databaser, vi har til rådighed. Alt for ofte er udvekslingen af informationer uden værdi, og sommetider går informationer tabt.
Endelig synes jeg, at vi sandsynligvis også bør foretage en endelig vurdering af tilbagesendelsesdirektivet. Det ser ud til, at vi nu er nået til et punkt, hvor vi ikke kan vende tilbage, og vi er sandsynligvis nødt til at ændre strategi, til at udarbejde en handlingsplan og en plan for lovlig indvandring. Derefter ved vi, hvordan vi kan sparke indvandrere ud, udvise eller tilbageholde dem.
Johannes Blokland
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen! Forespørgslerne til Rådet henleder særligt opmærksomheden på udviklingerne omkring Frontex. Jeg har tidligere gentagne gange gjort opmærksom herpå. Denne forhandling er derfor en god lejlighed til på ny at tage vores bekymring over Frontex op. Hvad det angår, tilslutter jeg mig hr. Catanias ord.
Fra adskillige nationale parlamenters side er medlemsstaternes regeringer opfordret til at stille personale og materiel til rådighed for Frontexaktiviteterne. Medlemsstaterne står åbenbart ikke og tripper af utålmodighed for at medvirke til operationelle aktiviteter. Derfor glæder det mig, at Nederlandene omsider er rede til at sende en fregat. Jeg vil i den anledning spørge, hvad der vil ske med bådflygtninge og indvandrere, efter at de er samlet op.
Kan rådsformanden orientere os om, hvad der sker med mennesker, som pågribes på havet i små både? Vi modtager jævnligt beretninger om både fyldt med indvandrere, der pågribes. Disse mennesker bringes som regel først i land, hvor der drages omsorg for dem. Er den medlemsstat, som har kommandoen på marinefartøjet, forpligtet til at give asyl eller sørge for hjælp til de pågrebne bådflygtninge?
Af reaktionen fra den nederlandske statssekretær for justitsanliggender kunne det i denne uge konkluderes, at der stadig ikke er givet et klart svar på dette. Jeg vil gerne have mere tydelighed herover, for det må selvfølgelig ikke være sådan, at kun medlemsstater, som anvender materiel og mennesker, bærer byrderne. Hr. rådsformand, hvis De ikke kan besvare dette spørgsmål under denne forhandling, vil De så sende os et skriftligt svar?
Jeg har også et spørgsmål til kommissær Frattini. Det er let for justitsministrene at love at stille f.eks. marinefartøjer til rådighed, men det er imidlertid forsvarsministrene, der skal opfylde sådanne løfter. Hvis forsvarsministrene er heldige, informeres de om de løfter, som justitsministrene afgiver. Der opstår tydeligvis store koordineringsproblemer.
Jeg vil gerne spørge kommissær Frattini, hvad han agter at gøre for at undgå den slags problemer i fremtiden. For det har jo varet meget længe, førend de tilsagn, som blev afgivet for længe siden, begynder at få lidt effekt.
Koenraad Dillen
(NL) Hr. formand! Det er overordentligt berettiget, at nødvendigheden af alle mulige foranstaltninger for at øge sikkerheden for vores borgere diskuteres udførligt her i salen. Vi tænker i den forbindelse på Frontex. Men lad os ikke stikke hovedet i busken, for Europa er selv blevet betydeligt mindre sikkert, netop på grund af den førte politik med åbne grænser. På grund af denne politik er den internationalt organiserede kriminalitets handlekraft nemlig mærkbart forstærket, uden at der er indført effektive foranstaltninger for at bekæmpe den.
Det er ikke det hele. De europæiske borgere er også blevet ofre for omfattende legalisering af illegale, som visse lande traf beslutning om. Det vil bestemt ikke få den ydmygende menneskehandel til at blive mindre. Området med sikkerhed, som vi her taler om, er - hvor meget man end beklager det - til dels også et område, hvor kriminelle - og især islamiske ekstremister - får frit spil.
Alle væsentlige statslige beføjelser på dette område udhules stadig mere. Det gælder også f.eks. beføjelserne, hvad angår lovlig indvandring. Dette er uacceptabelt. Medlemsstaterne skal fortsat kunne være fuldstændigt og ubetinget herre over deres eget arbejdsmarked, og der må ikke indføres nogen som helst begrænsning af den måde, hvorpå de tilrettelægger deres politik på dette område.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
- (ES) Hr. formand! Jeg synes, at hr. Deprez har identificeret problemet rigtigt, og næstformanden, hr. Frattini, er kommet med løsningen på problemet.
Vi befinder os faktisk i et overgangsår, men i løbet af dette overgangsår, hvortil skal lægges seks måneder mere indtil afslutningen af valgperioden, står vi med nogle modne beslutninger, som vi ikke kan se bort fra. Jeg synes således, at den interinstitutionelle aftale er helt nødvendig for at kunne harmonisere de modne initiativer ved hjælp af den fælles beslutningsprocedure, vi har så hårdt brug for, og som vi ønsker så højt.
Jeg synes derfor, at vi takket være betydningen af nogle initiativer, som de, der ligger inden for rammen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed - husk på, at ud af Kommissionens 26 strategiske forslag hører en tredjedel ind under området for frihed, sikkerhed og retfærdighed - påtager os et enormt ansvar, når vi skal behandle de lovgivningsprojekter, vi har sat i gang.
Derfor fortjener den allerede så mange gange krævede vurdering af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser al vor opmærksomhed, ligesom alle de øvrige problemer i forbindelse med migrationsfænomenet fortjener den, såvel dem, der vedrører den lovlige indvandring, som dem, der vedrører den ulovlige indvandring.
Civil- og strafferetlig retfærdighed, så vi kan give borgerne nogle bedre ydelser, et Europol, et europæisk agentur, der er blevet revideret inden for de nye rammer for forfatningstraktaten - og jeg ønsker ikke at glemme databeskyttelsen under den tredje søjle - alt dette fortjener, at området med frihed, sikkerhed og retfærdighed bliver harmoniseret såvel med hensyn til metoderne som tidsfristerne.
Stavros Lambrinidis
(EL) Hr. formand! Internettet er den nye slagmark. Ifølge Kommissionen og Rådet er det på den slagmark, terrorismen bekæmpes - og det er korrekt, men for mange af os er det også en slagmark, hvor man kæmper for beskyttelse af borgernes grundlæggende rettigheder. Internettet bliver uden tvivl brugt af terrorister, det ved vi, men det bliver også brugt af mange millioner uskyldige borgere til diskussioner. Også diskussioner om terrorisme, som de forsøger at forstå, uden at retfærdiggøre den, noget som vi desværre sjældent gør. At vi får et lovinitiativ til bekæmpelse af propaganda for terrorisme på internettet, er muligvis vigtigt, men også et frygtelig følsomt emne.
Jeg er nødt til at sige til næstformanden i Kommissionen og repræsentanten for Rådet, at dette lovinitiativ er temmelig problematisk, sådan som det er udformet lige nu. Det kræver ikke, at en person, der spreder propaganda for terrorisme, gør det bevidst og... "og" at det er sandsynligt, at denne propaganda fører til terrorhandlinger. I stedet for "og" står der "eller" i Deres forslag. En borger, der forsøger at forklare og forstå den terrorisme, der foregår rundt omkring i verden, kan således anklages udelukkende, fordi "nogle" mener, at disse ord har resulteret i en terrorhandling, også selv om det ikke var tilsigtet. Det er De nødt til at ændre på.
Jeg vil også bede Dem fortælle os, om indholdet af vores elektroniske post, vores e-mails bliver kontrolleret? Og hvem kontrollerer den, så politimyndigheden kan bedømme, om den nye lov, De vil have gennemført, er overtrådt. Jeg vil nemlig gøre opmærksom på, at De i forbindelse med opbevaring af data i forbindelse med telefonsamtaler flere gange har udtalt - for at berolige os - at indholdet af vores sms'er og vores telefonsamtaler ikke vil blive overvåget. Vil man overvåge indholdet af e-mails med den foranstaltning, De vil have gennemført?
En anden ting, jeg gerne vil fremhæve, er initiativet til det europæiske PNR-system. Det har vi ikke brug for, kære venner. I hvert fald har De ikke forklaret os, hvorfor vi har brug for det. Vi har APIS, og vi har VIS, et vellykket resultat af vores aftale, som hr. Frattini helt korrekt gjorde opmærksom på, og vi har Schengen og ved derfor udmærket, hvem der rejser hvorhen i verden i dag, og hvem der kommer til Europa.
Desuden har kun tre europæiske lande ud af de 27 i dag indført foranstaltninger, som muliggør en eventuel anvendelse af PNR i landet. Hvorfra kommer det nuværende pres for at harmonisere PNR-lovgivningen?
Desuden har de, der skal beskytte europæiske data, ikke tilsluttet sig denne foranstaltning. Hvorfor er De så ivrig efter at gennemføre den? Hvorfor sætter De Dem ikke ned og drøfter det igennem med Parlamentet, med personer, der brænder efter at bekæmpe terrorisme, men som muligvis er lige så interesserede i at beskytte rettighederne, eller måske mere, som vi nogle gange bliver beskyldt for.
Alexander Alvaro
- (DE) Hr. formand! Det er positivt, at der ikke alene i dokumenterne fra såvel Rådet som fra Kommissionen i stigende grad lægges vægt på begrebet sikkerhed, men at menneskers frihedsrettigheder og grundlæggende rettigheder rent faktisk synes at fylde mere i bevidstheden hos Kommissionen og Rådet. Vi kan dog i Europa arbejde med et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed alt det, vi vil, når andre staters retssystemer tilsyneladende hindrer udøvelsen heraf.
Jeg tror, at Kommissionen, og frem for alt medlemsstaterne i stigende grad skal holde øje med, om eksempelvis USA's retssystem har følger helt ind i den europæiske borgers husstand. Kommissionen og Rådet vil blive konfronteret med en forespørgsel fra mig og nogle parlamentsmedlemmer, hvor vi spørger, hvordan det er muligt, at data vedrørende postoverførsler fra USA, som jo egentlig kun bør anvendes i spørgsmål om told, videregives til sikkerhedsmyndigheder.
Brev- og posthemmeligheden er en af de sidste bastioner, som vi indtil nu har kunnet sikre. Jeg kunne tænke mig, at Kommissionen i samarbejde med Rådet ikke kun løser problemet med et globalt initiativ til bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet set ud fra et sikkerhedssynspunkt, men også under hensyntagen til frihed, beskyttelse af borgeren og afhjælpning af problemer i kolliderende retssystemer.
Mario Borghezio
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Den stedfortrædende chefredaktør for Corriere delle Sera, Magdi Allam, som man næppe kan beskylde for racisme eller islamofobi, har rejst et alvorligt spørgsmål, nemlig det, at imamerne og alle kravene i forbindelse med den store moske i Rom - finansiering og betaling - bliver bakket op af ambassaderne i en række islamiske lande.
Giver det sikkerhed i Europa, i én af dens største hovedstæder, mod den reelle risiko for spredning af ekstremistiske, islamiske doktriner? Det tror jeg ikke. Jeg mener snarere, at der bør være kontrol med spredning af fundamentalistiske, islamiske idéer, der er tæt forbundet med terrorisme, og at dét er, hvad EU bør se meget grundigt på.
Terrorisme: Hvad får vi ud af den nylige udtalelse fra generaladvokaten for EF-Domstolen, Poiares Maduro, hvori det hedder, at forordning (EF) Nr. 881/2002 om indefrysning af midler over for de sortlistede medlemmer af Al-Qaeda og Taliban er ulovlig? Jeg vil gerne gentage det faktum, at denne forordning ikke repræsenterer andet end anvendelse af FN's resolution 1390, der blev vedtaget af hele det internationale samfund som reaktion på angrebene den 11. september. Den civiliserede verden ønsker at forsvare sig selv mod risikoen for terrorisme: Sænk aldrig paraderne mod den dødsensalvorlige trussel fra islamisk terrorisme!
Jana Bobošíková
- (CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg synes ikke, at vi har gjort særligt store fremskridt på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Tværtimod: Regeringerne giver ikke deres borgere lov til at sige deres mening om Lissabontraktaten ved folkeafstemninger, og vi bevæger os derfor væk fra friheden.
Hvorfor har borgerne ikke frihed til at beslutte, om de ønsker, at deres lands deltagelse i beslutningsprocesserne i EU skal formindskes? Hvorfor har borgerne ikke frihed til at beslutte, om de ønsker at se en ende på deres regeringers vetoer på områderne for migration, energi og transport såvel som for kontrol med Den Europæiske Centralbank? Hvorfor ved borgerne i især de mindre medlemsstater ikke, at det vil blive praktisk taget udelukket for dem at få det skiftende formandskab for Det Europæiske Råd? Har nogen egentlig fortalt dem, at om seks år vil deres land miste sin automatiske ret til at have en kommissær i Kommissionen? Med reformtraktaten ændres de centrale dokumenter for EU fundamentalt. Hvis den vedtages kun af parlamenter, uden folkeafstemninger og diskussioner på nationalt plan, vil vi i stedet for frihed se en hæmningsløs magtarrogance hos dem, der kommer til. Det bør Kommissionen minde regeringerne om.
Mihael Brejc
- (SL) Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke for de meget gode indlæg om det temmelig komplicerede emne, vi drøfter i dag.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at påpege et andet område, som vi endnu ikke har behandlet tilstrækkelig klart. Jeg taler om EU's ydre grænser. Alle medlemsstaterne, som nu har ansvaret for EU's nye ydre grænser, har investeret mange kræfter i at sikre disse grænser ordentligt for at beskytte dem og sikre, at infrastrukturen er passende og fremmer gennemførelsen af Schengenstandarderne. Imidlertid har vi samtidig set, at tilværelsen ved grænserne er forringet. Jeg vil gerne gøre opmærksom på den forringede livskvalitet for mennesker i grænseområderne, især i mindre udviklede regioner, og jeg vil gerne spørge, om Rådet og Kommissionen planlægger nogen særlige, yderligere foranstaltninger til forbedring af levevilkårene i grænseregionerne, så man forhindrer, at folk forlader disse områder. Vi er alle helt klar over, at hvis folk forlader grænseområderne, dvs. hvis disse bliver til ubefolkede områder, vil de også blive vanskelige at beskytte.
Mit andet spørgsmål er: På udvalgsmødet nævnte rådsformanden, at samarbejde med Balkanlandene også er en af de vigtige opgaver, som Rådet har fokus på. I den sammenhæng er jeg især interesseret i at vide, om det at gennemføre Schengenstandarderne og sørge for vores sikkerhed vil hindre et samarbejde mellem vores politistyrker og politistyrkerne i Balkanlandene.
Martine Roure
- (FR) Hr. formand! Europa-Parlamentet befinder sig i et afgørende vendepunkt i gennemførelsen af et ægte område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og med tiltrædelsen af Lissabontraktaten styrkes den demokratiske og retslige kontrol. Naturligvis ønsker jeg at støtte mine kollegers anmodninger om - på basis af politisk interinstitutionel enighed - at opstille en prioritetsliste, som vi kan arbejde på, og forlods anvende den fælles beslutningsprocedure.
For Parlamentets fulde deltagelse kan kun styrke beslutningernes berettigelse og vil sommetider gøre det muligt at nå til enighed, sådan som det allerede har været tilfældet. Det forudsætter naturligvis, at de nationale parlamenter inddrages i denne debat, og jeg foreslår, at vi også forlods tillægger dem den styrkede rolle, den nye traktat tildeler dem.
En af vores prioriteter må selvfølgelig også være databeskyttelse. Det vil ikke overraske nogen, at jeg vender tilbage hertil. Som bekendt opfordrede vi til, at rammeafgørelsen om databeskyttelse blev vedtaget i søjle 3. Og vi er selvfølgelig glade for, at Parlamentet høres på ny om dette emne. Imidlertid er vi yderst bekymret over de middelmådige resultater, Rådet kom frem til om denne tekst netop på grund af reglen om enstemmighed.
Da søjlerne snart bliver afskaffet, og vores medborgeres privatliv bør beskyttes på betryggende vis, kunne det så ikke være en løsning at ændre de eksisterende direktiver om databeskyttelse således, at de også gælder for politi- og retssamarbejde? Det er yderst vigtigt at sikre et højt beskyttelsesniveau, fordi det også bør omfatte forslaget om at indføre et europæisk PNR. Det er et væsentligt spørgsmål, som jeg gerne vil have svar på.
Sophia in 't Veld
(NL) Hr. formand! Allerførst vil jeg gerne have, at Kommissionen og Rådet er åbne, hvad angår de fremadskridende forhandlinger med USA om en transatlantisk ordning for databeskyttelse. Ved slutningen af forhandlingsforløbet ser det nu ud til, at Kommissionen vil anmode Rådet om et mandat. Det er den forkerte rækkefølge.
For det andet begynder PNR-sagen efterhånden at blive noget rod. Det er stadig langtfra bevist, at hele programmet er nødvendigt. Der er uklarhed om retsgrundlaget. Der er stadig ingen ordning for beskyttelse af personoplysninger i den tredje søjle, og alligevel har indenrigsministrene tilsyneladende truffet beslutning om et europæisk PNR-program. Oven i købet blev Europa-Parlamentets repræsentant, hr. Deprez, ikke inviteret.
Jeg ville gerne forstå, hvordan det kan være, at Tysklands justitsminister samtidig erklærer, at et europæisk PNR-program er i strid med den tyske grundlov. Jeg mener, at denne sag langtfra er moden. Europa-Parlamentet vil gerne først høre, hvorfor dette program er nødvendigt.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Den vigtigste begivenhed i 2007 inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed var selvfølgelig udvidelsen af Schengenområdet. Vi kan nu sige, at forventningerne til en lettere grænsetrafik har mødt den brutale virkelighed.
Ved den polsk-tyske grænse mellem Sachsen og Dolny Śląsk har udvidelsen af Schengenområdet besværliggjort grænsetrafikken. Tilfældige personer beskyldes for smugling af illegale immigranter og tilbageholdes på politistationer i flere timer som gemene kriminelle. Taxachauffører fra grænseområdet beskyldes for det samme. I strid med loven kræver man, at de kontrollerer passagerernes dokumenter. Biler med polske nummerplader underkastes kontroller, der varer flere timer.
Schengenkonventionen gennemføres ved den polsk-tyske grænse på sådan en måde, at man fratager folk lysten til at krydse grænsen. Det er i strid med konventionens målsætning, og Kommissionen skal hurtigt iværksætte modforanstaltninger.
Marian-Jean Marinescu
- (RO) Hr. formand! Kommissionens og Rådets bestræbelser på at sikre menneskers frie bevægelighed i hele Europa bar frugt i december 2007 med udvidelsen af Schengenområdet. Hvad angår illegal migration, vil omfanget af denne foreteelse helt sikkert blive reduceret efter udkastet til lovgivning om fælles standarder for repatriering af illegale indvandrere fra tredjelande og for sanktioner over for arbejdsgivere, der beskæftiger illegale migranter.
Hvad angår lovlig migration, har Kommissionen igangsat lovmæssige tiltag ved forelæggelse for Parlamentet af lovudkastet om betingelser for indrejse og ophold for højtuddannede arbejdstagere samt af proceduren vedrørende enkelttilladelser for statsborgere fra tredjelande.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på et emne, som jeg finder yderst vigtigt: Der eksisterer stadig overgangsforanstaltninger, som er gennemtvunget af nogle medlemsstater for at begrænse arbejdsstyrkens bevægelse fra andre EU-medlemsstater. Det er meget godt at fremme en enkelt politik for at tackle lovlig indvandring fra tredjelande, men det er ikke normalt at pålægge EU-statsborgere begrænsninger. Vi kan ikke sige, at der er et frihedsrum, hvis der er begrænsninger i arbejdsstyrkens frie bevægelighed.
Efter min mening er det indlysende, at direktiverne om lovlig migration fra tredjelande bør styrkes, samtidig med at man fjerner de begrænsninger, der har været anvendt for nogle medlemsstaters vedkommende. Det kan gøres gradvist ved at bede de medlemsstater, som anvender direktivet om lovlig migration, ophæve alle arbejdsbegrænsninger, der gælder for statsborgere i andre medlemsstater, som direktivet refererer til.
Desuden bør man anvende præferencebegrebet, således at EU-statsborgere har forrang, når det gælder om at modsvare kravene på arbejdsmarkedet. Herudover mener jeg, at der yderligere bør sondres imellem tredjelande, således at der gives fortrinsret til statsborgere i nabolande, især i de lande, der er omfattet af naboskabspolitikken. Jeg håber, at diskussionen mellem hr. Frattini og hr. Deprez, som åbnede vores forhandling, vil medføre reelle resultater og positiv handling for vores vedkommende.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Ikrafttrædelsen af Lissabontraktaten og reformeringen af EU medfører betydelige ændringer inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, selv om de dog var ventet af borgerne. Eftersom dette område underkastes EF-Domstolens kompetence, skal både staterne og EU-institutionerne være godt forberedt. Parlamentet er bevist om dette og forbereder sig til de nye opgaver, hvilket især angår vedtagelsen af de fleste beslutninger ved fælles beslutningstagning.
I denne sammenhæng vil jeg gerne spørge Rådet: Vil vi begynde arbejdet med en fælles prioritetsliste inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og hvornår vil dette i givet fald ske? Jeg ved, at både Rådet og Kommissionen har programmer. Parlamentet og mit udvalg, LIBE, ved også, hvad der skal gøres. Vi har dog behov for fælles, effektive, gennemskuelige handlinger, en fælles prioritetsliste til gavn for vores borgere.
Jeg vil også gerne takke det portugisiske formandskab for udvidelsen af Schengenområdet samt appellere til, at systemets funktion systematisk bedømmes. Ud over de fremragende fordele er visse negative bivirkninger allerede synlige efter nogle uger. Det gælder bl.a. den høje, blokerende visumpris for borgere fra lande uden for EU, især for belarusserne. Beløbet på 60 euro, som de skal betale for et visum, udgør en barriere, der forhindrer dem i at besøge EU-naboerne, og det gør det sværere for os at realisere naboskabspolitikken, som jo er indskrevet i reformtraktaten.
Hr. kommissær! Det er ikke nok blot at føre tilsyn, vi må ændre dette.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne koncentrere mig om noget, der kan se ubetydeligt ud, men som er blevet alvorligt forværret i løbet af 2007, og som berører millioner af mennesker, nemlig sikkerheden i de europæiske lufthavne.
Kommissionen og Rådet har tilladt og tillader, at terrorforebyggelsen i lufthavnene forvaltes, som om det drejede sig om transportpolitik.
Frihederne og rettighederne bliver begrænset med procedurer, der er udtænkt som logistiske og tekniske standarder for fly og tog. Som følge heraf har borgeren ingen garantier mod misbrug, og der vedtages begrænsninger af rettigheder uden en undersøgelse af deres proportionalitet eller en vurdering af deres effektivitet. Mænd og kvinder bliver nogle gange behandlet som kvæg ved grænsekontrollerne af sikkerhedsfolk, der ikke kender de regler, de håndhæver, og som ikke anvender undtagelser til disse, fordi reglerne er blevet erklæret for hemmelige.
Jeg beder Kommissionen - og hr. Frattini i særdeleshed - om igen at påtage sig autoriteten i denne sag, og jeg beder Rådet om at undersøge sagen seriøst.
Vi har gjort lufthavnene til områder med undtagelsestilstand, hvor loven og de mest grundlæggende garantier ikke gælder, men kun politimyndigheden uden nogen form for kontrol.
Roselyne Lefrançois
- (FR) Hr. formand! Jeg vil gerne rejse tre spørgsmål, som ligger mig særligt på sinde. Det første drejer sig om, hvordan vi skal gribe fasen inden Lissabontraktatens ikrafttræden an. Som alle mine kolleger i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender så jeg gerne, at vi på interinstitutionelt plan blev enige om forlods at anvende de nye bestemmelser for vores ansvarsområde. Det forekommer mig at være en ufravigelig betingelse for et effektivt og åbent samarbejde. De nye regler for de nationale parlamenters rolle bør også afprøves allerede her i år. Som ordfører for rammeafgørelsen om terrorbekæmpelse har jeg i øvrigt påtaget mig at etablere et tæt og struktureret samarbejde med disse.
Hvad terrorspørgsmålet angår, ville en situationsrapport om de forskellige tekster, der allerede er vedtaget, give et bedre overblik over deres respektive anvendelsesområde og indbyrdes sammenkobling. Desuden bør EU prioritere både terrorbekæmpelse og beskyttelse af grundlæggende frihedsrettigheder. Derfor vil jeg under arbejdet med rammeafgørelsen være særligt opmærksom på, at de anvendte definitioner og vendinger er utvetydige for at undgå enhver potentiel fare for at krænke disse frihedsrettigheder, især ytringsfriheden.
Til sidst vil jeg sige et par ord om vores fremtidige indsats på indvandringsområdet. EU har i lang tid fortrinsvis været optaget af at skaffe sig et helt lovgivningsarsenal til bekæmpelse af illegal indvandring uden at opveje denne grænsebeskyttende holdning med noget, der med rette kunne kaldes en politik om lovlig indvandring. Jeg glæder mig derfor over de senere års initiativer på dette område og håber, den politiske vilje vil være lige så stærk, når det drejer sig om at støtte et gæstfrit Europa, som den har været, når det drejede sig om at forsvare fæstning Europa
Formanden
Vi bruger nu den praksis, som englænderne kalder "catch the eye". Men da jeg også er næstformand og ansvarlig for spørgsmål om flersprogethed, vil jeg forsøge at tale med tolkene - mine tolkevenner - for at se, hvordan man kan oversætte dette "catch the eye" til andre sprog.
Indtil videre vil vi sige, at det gælder om, at de, der ønsker at tale, taler, og som jegn giver ordet "ved at fange deres blik". Så jeg giver ordet til hr. Cavada, som helt sikkert har meget at sige os i denne sag.
Jean-Marie Cavada
- (FR) Hr. formand! Jeg vil først bede Dem undskylde forstyrrelsen af dagsordenen, eller rettere af rangfølgen. På grund af et teknisk uheld på togforbindelsen mellem Paris og Bruxelles var jeg nær blevet sendt ud af Europa, men det er nu bragt i ordnen.
Hvert år drøfter vi fremskridtene på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Men i dag får denne debat en ganske særlig betydning, og det er grunden til, at jeg ønsker at forklare, hvad der har motiveret LIBE-udvalget til disse to mundtlige forespørgsler til henholdsvis Rådet og Kommissionen og til kraftigt at anmode disse institutioners repræsentanter om at komme med klare svar på vores spørgsmål.
Denne debat er betydningsfuld, fordi der med underskrivelsen af Lissabontraktaten i december 2007 og traktatens planlagte ikrafttræden pr. 1. januar 2009 vil og skal ske væsentlige ændringer i politikkerne om grundlæggende rettigheder og omkring gennemførelsen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Disse ændringer har Parlamentet jo ustandseligt udtrykt ønske om i adskillige år.
Blandt disse ændringer vil jeg nævne søjleopdelingens afskaffelse, hvorefter de fleste procedurer i den nuværende søjle 3 behandles på fællesskabsplan, den almindelige anvendelse af kvalificeret flertal, udvidelsen af EF-Domstolens kompetence, styrkelsen af Parlamentets rolle som medlovgiver og endelig chartret om grundlæggende rettigheder, hvis bestemmelser bliver bindende.
For at kunne udnytte mulighederne i den nye traktat fuldt ud må vi allerede nu udarbejde en fælles interinstitutionel strategi med en liste over forslag, som kan forhandles politisk i 2008 og vedtages officielt mellem januar 2008 og maj 2009.
Til sidst vil jeg tilføje, at vi med denne strategi - når den nye traktat træder i kraft - undgår hele tiden at måtte ændre forslag, der lige er vedtaget, og desuden sikres EF-Domstolen fuld retslig kontrol og Parlamentet fuld og hel indflydelse på fastsættelsen af politikker, som berører det centrale i borgernes rettigheder.
Med hensyn til det spørgsmål, De stillede mig, vil jeg bruge catch the eye-proceduren, tænke over det og svare Dem i al beskedenhed.
Dragutin Mate
formand for Rådet. - (SL) Hr. formand! Tak for de spørgsmål, der er blevet stillet her i dag. Desværre er der ikke tid nok til at besvare dem alle særlig detaljeret, så jeg vil forsøge at berøre de væsentligste spørgsmål. Jeg vil begynde med at kommentere hr. Webers spørgsmål vedrørende Schengeninformationssystemet (SIS II).
Jeg vil gerne sige meget klart, at vi i Rådet føler, at sikkerheden omkring overflytning fra "SIS I for alle" til SIS II-systemet er af afgørende betydning, og vi kan ikke acceptere, at data mistes på nogen som helst måde, eller at driften af systemet bliver udsat for nogen form for trusler. Derfor bestemte vi os for en gradvis overflytning fra det ene system til det andet, hvilket naturligvis indebærer udvikling af omregneren ("converter"). Det vil følgelig i nogen grad forlænge den periode, der er nødvendig for at få SIS II-systemet til at fungere. Jeg tror, det er en meget god beslutning, fordi datasikkerheden sikres, og fordi der med det nye system naturligvis sker en forbedring i dataenes kvalitet, hvilket er det væsentligste aspekt ved SIS II-systemet.
Desuden vil jeg gerne berøre et spørgsmål stillet af en række parlamentsmedlemmer om samarbejdet mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet. Jeg tror, det er nødvendigt med et tæt samarbejde i de fleste tilfælde. Vi har naturligvis brug for en form for politisk enighed og gensidigt forhold for at skabe og sikre et passende sikkerhedsniveau, og at menneskerettighederne overholdes. Vi har brug for en velbegrundet og afbalanceret tilgang, og her spiller Parlamentet en særdeles betydningsfuld rolle. Jeg kan knap forestille mig, hvordan vi skulle kunne fungere uden dette tætte samarbejde med Parlamentet.
Vi skal selvfølgelig gøre os det klart, at Lissabontraktaten endnu ikke er trådt i kraft. Ratifikationsprocessen er undervejs. Det er en forholdsvis følsom proces og måske mere følsom i nogle lande end i andre. Men vi må arbejde og fungere på en måde, så ratifikationsprocessen ikke trues i nogen af EU-medlemsstaterne. Jeg tror derfor, det vil være klogt her i året op til anvendelsen af Lissabontraktaten at samarbejde med hinanden og opdele den lovgivning, vi forhandler om, i to dele. Den ene del omfatter den lovgivning, der nærmer sig sin afslutning, og hvortil Parlamentet har udtalt sig, eller som er fuldt afsluttet eller tæt på at blive det. Den anden del omfatter lovgivning, som vi er ved at lancere, eller som vi lancerer om kort tid, og hvor vi har brug for tæt og regelmæssigt samarbejde med Parlamentet. Jeg tror, dette er måden til at finde en egnet samarbejdsmodel, så der kan sørges for et hensigtsmæssigt sikkerhedsniveau og en tilstrækkeligt effektiv driftsmetode, og så der kan fastlægges en fremtidig arbejdspraksis.
Jeg vil også gerne kort nævne tilbagesendelsesdirektivet og Frontex. De tekniske drøftelser og forhandlinger om tilbagesendelsesdirektivet vil blive fortsat under det slovenske formandskab, og vi er også enige om at holde politiske forhandlingsmøder. Jeg håber derfor, at vi finder frem til det nødvendige og hensigtsmæssige, politiske kompromis. Jeg håber stadig, at vi når frem til det, og vi har allerede været i kontakt med ordføreren, hr. Weber, hvilket får mig til at mene, at sagen skrider godt frem.
Hvad angår Frontex, vil jeg blot sige, at vurderingen af Frontexarbejdet er i gang, og formandskabet planlægger en mere detaljeret drøftelse på ministerielt niveau under konferencen i begyndelsen af marts, hvor vi vil tale om Frontex og dets fremtid og vurdere dets arbejde indtil nu. Efter denne drøftelse vil vi kunne give Parlamentet en mere udførlig rapport.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg synes, denne formiddags forhandling har vist en fælles vilje til samarbejde hos alle tre institutioner. Ikke blot er arbejdsmetoden derfor vigtig, men det er værdien også. Så det ønske, hr. Deprez udtrykte til at begynde med, hvortil jeg vil mene, at der var bred tilslutning, også fra formanden for Rådet, og hvori jeg personligt er enig, er den rigtige arbejdsmetode at bruge.
Som jeg sagde i begyndelsen, har det i Rådet vist sig at være en succes at arbejde med et tidsforløb, der ikke er begrænset til seks måneder. Vi bør prøve at gøre det her også, for ud fra, hvad folk har sagt, finder jeg, at en række emner er dukket op, som klart bør prioriteres. At vi ikke kan forhale arbejdet med etableringen af SIS II - den nye generation af SIS-systemet - er indlysende for alle. Vi skal bevæge os fremad, og hvad der bekymrer os, ud over diskussionen om tidsforløb, er, at processen med afprøvning af dette nye system viser, at det virkelig er af merværdi for sikkerheden ved vores ydre grænser.
Hellere end at tale om forsinkelse vil jeg tale om behovet for, at medlemsstaterne - og det er noget, jeg er enig i - afprøver systemet til bunds for at se, hvordan det fungerer og kunne fungere bedre, før det faktisk rulles ud. De tidsforløb, vi har drøftet med formandskabet, og som vi vil formalisere på ministerrådsmødet i februar om nogle få uger, er tidsforløb, der viser vores forpligtelse til at levere merværdien fra den nye SIS-generation, hvilket klart er noget, der prioriteres.
Mange mennesker har talt om at vurdere effektiviteten ved sikkerhedsforanstaltninger, især foranstaltninger mod terrorisme. Det er noget, Parlamentet har bedt om, og som jeg indvilgede i for et år siden. I dag er der en øvelse på vej. I december modtog alle medlemsstater et detaljeret spørgeskema om resultaterne af de indførte modforanstaltninger mod terrorisme. Jeg kan fortælle, ikke kun til baronesse Ludford, men til Dem alle, at inden midten af april vil jeg kunne offentliggøre de samlede resultater af denne analyse for alle 27 medlemsstater. Det er efter min mening endnu et vigtigt emne, der skal drøftes, noget, Parlamentet altid har været interesseret i.
Nogle har talt om proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger. De ved, at der ikke blev indgået nogen aftale herom, fordi nogle medlemsstater lagde uoverstigelige hindringer i vejen, men nu har det slovenske formandskab rejst et spørgsmål, som jeg tror kan behandles som prioritet: spørgsmålet om bedømmelser in absentia. Det er ét af aspekterne i forbindelse med de proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger. Det udgør ikke hele diskussionsemnet, men det er et ekstremt vigtigt aspekt: Harmonisering af reglerne om bedømmelser in absentia - jeg tror, fru Lambert berørte dette spørgsmål - er et spørgsmål, som fortjener opprioritering i 2008.
Vi har allerede nævnt vurderingen af Frontex. Den 13. februar offentliggør vi vores første omfattende vurdering af Frontex. Kommissionens dokument vil selvfølgelig blive drøftet i Rådet og i Parlamentet og vil danne basis for handling i 2008, hvilket efter min mening også skal prioriteres: Hvordan Frontex har fungeret, hvordan vi kan forbedre det, hvordan vi kan tilskynde medlemsstaterne til større deltagelse.
Terrorisme blev der talt om, det blev nævnt af mange. Både terroristpropaganda på internettet og voldelig radikalisering er emner for kommende ikkelovgivningsmæssige initiativer. Nogle få lovgivningsmæssige tiltag er allerede planlagt, Kommissionen vil udsende meddelelser, og det er en forhandling værd.
Jeg satte stor pris på, hvad fru Roure sagde om det europæiske PNR. Det er en diskussion, som vil fortsætte i hele 2008. Jeg tror ikke, vi får vedtaget det europæiske PNR inden udgangen af i år. Imidlertid mener jeg, at vi finder vejledning i tre kriterier - nævnt af fru Roure, hvis ikke jeg tager fejl: Proportionalitet i indsamlingen af disse data og i deres merværdi i kampen mod terrorisme, for det er dét, det drejer sig om. Hvis dette instrument fungerer, vil vi vedtage det, hvis det ikke fungerer, vil vi tilpasse det, eller vi vil ikke vedtage det. Personligt mener jeg, det bliver til nytte, men jeg tror, vi er nødt til at drøfte det her. Og så er der spørgsmålet om, hvordan de indsamlede data skal beskyttes, og hvordan enhver, der misbruger dataene, skal straffes. Disse spørgsmål er naturligvis åbne for drøftelse, og vi kan behandle dem i løbet af 2008.
Endelig, indvandring. Jeg mener, at vi nu bør fortsætte med den overordnede tilgang til indvandring, for, som Rådet sagde i december, og i lyset af det fremtidige franske formandskab, at tænke på, hvad den franske regering har til hensigt at foreslå som EU-pagt om indvandring, og jeg har allerede planlagt, at Kommissionen skal stå til rådighed i fuldt omfang for at arbejde med denne sag.
Sluttelig igen, asylpolitik. 2008 vil blive afgørende, eftersom der i 2010 er deadline for etablering af et asylsystem i EU. 2008 vil blive det år, hvor handlingsplanen vil blive forelagt for Kommissionen.
Jeg er kommet med eksempler, der viser, hvordan der i denne ånd og med hr. Deprez' forslag, som efter min mening bør bifaldes, kan samles og defineres i konkrete vendinger, hvad der kan gøres omgående, fordi det er parat - og der er mange ting, vi kan afslutte under det slovenske formandskab - og hvad vi kan fortsætte med at drøfte fra nu og frem til f.eks. juni 2009.
Sophia in 't Veld
(EN) Hr. formand! Først og fremmest har jeg noteret mig med nogen overraskelse og beklagelse, at Rådet ikke har besvaret noget spørgsmål angående PNR. Mon Rådet vil indvilge i at give os skriftlige svar på alle de spørgsmål, som er blevet stillet her?
Dernæst har jeg noteret mig - igen med beklagelse - at vi i et år nu har efterspurgt information om kontaktgruppen på højt plan og forhandlingerne mellem Kommissionen og amerikanerne om beskyttelse af forbrugeroplysninger. Igen har vi ikke modtaget noget svar. De har forhandlet i et år, og jeg synes, det er på høje tid, at de fortæller os, hvad de forhandler om. Jeg vil gerne have et skriftligt svar.
Formanden
Tak, fru in't Veld. Jeg tror, at såvel Kommissionen som Rådet har noteret sig Deres indlæg, og jeg er sikker på, at de vil sørge for, at der kommer skriftlige svar på de anmodninger, De netop er kommet med.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i mødeperioden i marts.
