Databeskyttelse (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om databeskyttelse.
Paula Lehtomäki
Hr. formand, mine damer og herrer! Spørgsmål om databeskyttelse er blevet prioriteret højt under det finske formandskab. På den ene side har formandskabet stødt på udfordringer, som vi kendte på forhånd, f.eks. fremme af rammeafgørelsen om databeskyttelse under tredje søjle. På den anden side har vi stået i situationer, hvor formandskabet har været nødt til at reagere hurtigt og efter forholdene. Eksempler herpå er forhandlingen om den nye aftale om passagerlisteoplysninger (PNR) med USA og spørgsmålet om SWIFT og bankoverførselsdata.
Det finske formandskab er godt klar over, at Europa-Parlamentet ved flere lejligheder har sagt, at det mener, at rammeafgørelsen om databeskyttelse under tredje søjle og hurtig vedtagelse af den er meget vigtigt. Forslaget til rammeafgørelse har været en af det finske formandskabs prioriteringer på området for retlige og indre anliggender. Det var vores ambitiøse mål at opnå enighed om rammeafgørelsen under Finlands formandskab.
I efteråret har vi brugt meget tid og mange kræfter på at fremme dette forslag til rammeafgørelse. Under det finske formandskab blev førstebehandlingen afsluttet, og det gennemgik en anden- og en tredjebehandling. Desuden er Artikel 36-Udvalget og De Faste Repræsentanters Komité ved flere lejligheder blevet anmodet om at undersøge enkelte spørgsmål i sagen.
Til trods for disse bestræbelser var tidsplanen for stram. Det står klart, at der ikke vil blive opnået enighed under det finske formandskab, og debatten om rammeafgørelsen fortsætter under det tyske formandskab.
Forslaget til rammeafgørelse er en bred og mangesidig pakke, hvis indflydelse på politisamarbejde og samarbejde om kriminalitet og beskyttelse af oplysninger om de registrerede vil kræve nøje overvejelser. Problemet er, at visse afgørende spørgsmål fortsat er ubesvarede, selv om der er sket store fremskridt. F.eks. er spørgsmålet om rammeafgørelsens anvendelsesområde endnu ikke afklaret. Det vigtigste spørgsmål, der fortsat er uafklaret, er, om principperne for databeskyttelse i rammeafgørelsen også ville gælde for behandling af oplysninger i medlemsstaterne, eller om dens anvendelsesområde bør begrænses til grænseoverskridende oplysninger, hvilket nogle medlemsstater går ind for.
I efteråret var det også formandskabets opgave at forhandle sig frem til en ny aftale om overførsel af PNR-oplysninger til de amerikanske myndigheder. Den aftale, som forhandlingerne udmøntede sig i, svarer i høj grad til indholdet af aftalen fra 2004. Luftfartsselskaberne kan stadig operere, og de kan stadig udlevere PNR-oplysninger til USA. Til gengæld er USA forpligtet til at sikre et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau for oplysninger i fremtiden.
Aftalen, der blev undertegnet i midten af oktober, er midlertidig og gælder indtil udgangen af juli 2007. Det er hensigten på det tidspunkt at have en ny, mere permanent ordning for overførsel af PNR-oplysninger. Vi vil bestræbe os på at indlede forhandlingerne, som nok ikke bliver lette, hurtigst muligt. Et nyt forhandlingsmandat er for øjeblikket under forberedelse.
Betydningen af den nye PNR-aftale, som skal forhandles på plads i 2007, understreges af, at der for nylig er offentliggjort oplysninger om det Automatic Targeting System (ATS), som de amerikanske myndigheder anvender. Dette system samordner oplysninger fra flere forskellige kilder, herunder PNR-oplysninger om flypassagerer, der ankommer til USA. Formålet med det er at gøre det lettere at foretage risikovurderinger af passagerer.
Rådet og Kommissionen har kendt til ATS, siden den fælles undersøgelse af gennemførelsen af den første PNR-aftale fandt sted i september 2005. USA's Department of Homeland Security oplyste imidlertid ikke offentligheden om systemet før den 2. november i år, hvor nyheden blev offentliggjort i et amerikansk officielt organ.
Foreneligheden mellem den gældende og den fremtidige PNR-aftale og ATS bliver for øjeblikket undersøgt, navnlig spørgsmålene om, hvor længe oplysningerne opbevares, og overførslen af oplysninger og dens relevans. Formandskabet og Kommissionen har sendt de amerikanske myndigheder en officiel forespørgsel herom. Europa-Parlamentet bliver underrettet om resultatet, når det foreligger.
Franco Frattini
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Som De ved, indgik Den Europæiske Union og USA den 19. oktober en aftale om behandling og overførsel af passageroplysninger fra flyselskaberne til det amerikanske ministerium for indre sikkerhed.
USA's regering bekræftede en række løfter, der garanterer beskyttelsen og fortroligheden af passageroplysninger. På denne baggrund er der for nylig udtrykt bekymring efter oplysninger, som ministeriet for indre sikkerhed offentliggjorde i sidste måned, om det såkaldte automatiske identifikationssystem. Dette er et system til sikkerhedsscreening, der foretager en risikovurdering af internationale rejsende, bl.a. på grundlag af passageroplysningerne. Oplysningerne fra ministeriet for indre sikkerhed afslører en betydelig forskel mellem behandlingen af passageroplysninger inden for det automatiske identifikationssystem og den mere restriktive ordning for europæiske passageroplysninger i henhold til løfterne fra ministeriet for indre sikkerhed.
Som formanden for Rådet netop har sagt, har vi i dag sendt et brev til den amerikanske regering, hvori vi beder om en formel bekræftelse på, at den måde, hvorpå EU-passageroplysningerne behandles i det automatiske identifikationssystem, er i overensstemmelse med den lovede. Den nuværende aftale mellem EU og USA om passageroplysninger udløber i juli 2007. I begyndelsen af 2007 vil Kommissionen anbefale Rådet at give formandskabet mandat til med bistand fra Kommissionen at forhandle en ny aftale om passageroplysninger med USA. Jeg er sikker på, at den nye aftale vil føre til en høj grad af beskyttelse af alle passageroplysninger, der overføres i henhold til aftalen, og samtidig beskytte borgernes sikkerhed.
Jeg vil holde Europa-Parlamentet underrettet om udarbejdelsen af udkastet til mandat, som formentlig vil gå i gang inden udgangen af marts 2007, og vil ellers indtage den holdning, at de rejsende skal informeres, når deres passageroplysninger kan blive overdraget til kompetente myndigheder i tredjelande. Ministeriet for indre sikkerhed har udtrykkeligt afgivet løfte om dette.
Vi har brug for en international aftale, der har støtte fra befolkningerne på begge sider af Atlanten og fra befolkningernes demokratiske repræsentanter. Jeg har ofte sagt, at man skal finde den vigtige balance mellem foranstaltninger til sikring af sikkerheden på den ene side og beskyttelsen af de absolutte, grundlæggende rettigheder på den anden.
Kommissionen vil bistå formandskabet ved forhandlingerne om de kommende aftaler om passageroplysninger med tredjelande og vil sørge for, at der tages behørigt hensyn til sikkerhedsaspekterne ved overførsel og korrekt brug af passageroplysningerne, idet personlige oplysninger skal beskyttes som garanteret i artikel 8 i chartret.
Endelig blev der oprettet en kontraktgruppe på højt niveau på trojkamødet mellem ministrene fra EU og USA den 6. november 2006, hvor man skal drøfte informationsudveksling og beskyttelse af personoplysninger med henblik på retshåndhævelse. Der er et klart behov på begge sider af Atlanten for at arbejde tættere sammen om disse spørgsmål.
Jeg vil også sige, at jeg er tilhænger af tætte og løbende kontakter mellem denne nye kontaktgruppe og såvel Europa-Parlamentet som den amerikanske Kongres. Vi har brug for et bredere perspektiv og en langsigtet vision for i samarbejde med USA at klare terrortruslen, idet vi samtidig beskytter den enkeltes grundlæggende rettigheder uden at bringe dem i fare.
Mere generelt vedrørende et tema, som netop blev nævnt af rådsformanden, er jeg også fast besluttet på at tilskynde og fortsætte med at tilskynde Rådet til hurtigst mulig at godkende det forslag, jeg stillede for 15 måneder siden om databeskyttelse under tredje søjle. Jeg regner med støtte fra det kommende tyske formandskab i denne sag.
Vi står over for et fælles problem og en fælles trussel. Terrorismen vil fortsat eksistere i de kommende måneder og år. Kun en meget solid strategi og et afbalanceret samarbejde med vores vigtigste internationale, transatlantiske partner vil gøre det muligt at reducere om ikke eliminere denne moderne form for totalitarisme mod demokratiet.
Charlotte Cederschiöld
for PPE-DE-Gruppen. - (SV) Hr. formand! Vi i PPE-DE-Gruppen støtter Sophia in 't Veld's anbefaling vedrørende anvendelsen af passagerdata. Vi foretrækker også den canadiske aftale frem for den amerikanske. Vi håber desuden på et forbedret transatlantisk samarbejde og tror på hr. Frattinis vilje i den henseende. Vi deltager imidlertid ikke i forhandlingerne for at kommentere på en avisartikel, men derimod for at fremskynde Rådets beslutning om databeskyttelsesregler, selv når de får konsekvenser for justitsministrene i den tredje søjle og ikke kun, når man indskrænker virksomhedernes rettigheder som nu i den første søjle.
Grundlæggende rettigheder skal give beskyttelse af borgerne, og det gælder uanset forfatningens struktur. Databeskyttelse indgår i EU's charter om grundlæggende rettigheder og i Europarådets Konvention til Beskyttelse af Menneskerettigheder og Grundlæggende Frihedsrettigheder, hvor retten til beskyttelse af privatlivets fred også er fastlagt. Dette indgår ligeledes i de principper, som støttes af alle tre EU-institutioner og af alle medlemsstater. Alle medlemsstater har databeskyttelse i deres respektive lovgivninger og en databeskyttelsesmyndighed. Vi har også brug for alt dette på EU-niveau. Det har Parlamentet og Rådet været enige om siden september, men alligevel er der ikke sket noget.
EU har gjort fremskridt med hensyn til sin forbrydelses- og terroristbekæmpelse. I den forbindelse er det nødvendigt at have en databeskyttelse, som er på niveau med Rådets case law eller allerhelst på niveau med den medlemsstat, som har den bedste databeskyttelse. Parlamentet bidrager altid til at udvikle retsområdet. VIS, SIS og Europol er ingen undtagelse.
Den institution, som modsætter sig databeskyttelse, risikerer i praksis at hæmme effektiviteten af forbrydelsesbekæmpelsen. Her gælder et "både og" og ikke et "enten eller".
Hvis Rådet støtter proportionalitet og nødvendighedskriterierne, hvorfor siger man det så ikke bare? Er man bange for, at Domstolen skal forsvare de grundlæggende rettigheder? Hvilken lovgivning vil have problemer hermed? Hvornår kommer forslaget om databeskyttelse på forbrydelsesbekæmpelsesområdet? Rådet har ansvaret for at svare borgerne.
Martine Roure
Hr. formand, hr. Frattini, fru Lehtomäki! De amerikanske myndigheders automatiserede målsystem - kaldet ATS - består af en enorm database over europæiske borgere, som rejser ind i USA. Det fremhæver endnu en gang den anderledes tilgang, som Europa ønsker at anvende på dette område, og det stigende behov for større beskyttelse af europæernes privatliv og personoplysninger.
Vi mener, at bekæmpelse af terrorisme ikke kan være virkningsfuld, hvis vi behandler alle som potentielle kriminelle. Systemet indebærer også en reel risiko for forskelsbehandling. Desuden vil vi gerne vide, hvordan dette system fungerer med behandling af PNR-oplysninger. Kommer det til at påvirke forhandlingerne om aftalen, der skal indgås i 2007? Oplysningerne fra ATS formodes at blive opbevaret i 40 år. Ønsker amerikanerne at gøre det samme med PNR-oplysningerne? Vil PNR-aftalen omsider give europæerne mulighed for at håndhæve deres ret til beskyttelse af privatlivets fred ved en amerikansk domstol, hvilket ikke er tilfældet for øjeblikket? Derfor er det afgørende for os at indlede en parlamentarisk dialog med vores kolleger i den amerikanske Kongres for sammen at definere en fælles tilgang til sikring af vores borgeres ret til beskyttelse af deres personoplysninger.
Jeg vil gerne minde om, at vi for nøjagtigt et år siden debatterede opbevaring af data her i salen, og allerede under den debat nævnte jeg det presserende behov for, at rammeafgørelsen om databeskyttelse blev vedtaget under tredje søjle. Vi stemte for et ændringsforslag til den lovgivningsmæssige beslutning om, at adgang til data skulle reguleres af rammeafgørelsen. Jeg takker for den reelle indsats, som det finske formandskab har gjort. Der er gjort meget for at intensivere drøftelserne i Rådet.
Vi er imidlertid meget bekymrede over udviklingen i drøftelserne mellem medlemsstaterne. Vi frygter, at Rådet vil berøve denne rammeafgørelse alt indhold. Vi kan ikke acceptere en aftale baseret på den laveste fællesnævner. Rammeafgørelsen skal garantere et højere databeskyttelsesniveau ved at anvende de grundlæggende principper i fællesskabets direktiv om dette og ved tydeligt at tage højde for politiarbejdets egenart. Vi kan dog under ingen omstændigheder acceptere et databeskyttelsesniveau, som er lavere end det, der garanteres i henhold til direktiv 95/46/EF og Europarådets konvention nr. 108, som er retligt bindende for medlemsstaterne. Den hastighed, hvormed denne sag skal behandles, må ikke bringe rammeafgørelsens kvalitet i fare.
Vi er opsat på en åben debat, som giver os mulighed for at opnå en aftale, uden at de problematiske artikler udelades. Vi understreger især nødvendigheden af at bruge dette instrument til at håndtere videregivelse af oplysninger til tredjelande og private. Vi beklager naturligvis, at vi ikke er blevet underrettet om drøftelserne i Rådet. Vi beklager, at den udtalelse, som Parlamentet vedtog enstemmigt, tilsyneladende ikke er blevet taget i betragtning i Rådets forhandlinger.
Alligevel har Europa-Parlamentet vist modenhed og ansvarsbevidsthed. Desuden kan vi ikke indføre visuminformationssystemet uden at have garanti for, at der bliver vedtaget en rammeafgørelse om databeskyttelse.
Jeg vil gerne understrege, at dette ikke er afpresning. Vi ønsker blot at bekræfte det demokratisk valgte Parlaments beslutsomhed.
Sophia in 't Veld
Hr. formand! Fru Lehtomäki kom med en fantastisk oplysning, da hun sagde, at hun har været klar over det automatiske identifikationssystems eksistens siden 2005. Jeg er sikker på, at vores kolleger i den amerikanske Kongres vil være meget interesserede, for de hørte om systemet for omkring en måned siden, og de blev oprørte over, at dette system er blevet anvendt i hemmelighed i fire år stik imod et udtrykkeligt ønske fra Kongressen. Det vil jeg gerne bede Dem forklare, fru Lehtomäki.
For det andet: Hvis De har vidst det siden 2005, hvordan kan det så være, at de europæiske borgere ikke har fået noget at vide om det? Dette er helt ærligt ikke blot en klar overtrædelse af aftalen om passageroplysninger, men også et klart brud på EU-borgernes rettigheder. Hvis jeg kigger på omfanget af dette ATS-system, taler vi alle om kampen mod terror som begrundelsen for at indsamle disse data. Men se på teksten i forslaget om ATS. Det er til arbejdsgivere, der ønsker at undersøge jobansøgere; det er til virksomheder, der ønsker at foretage en kontrol; det er til myndigheder, der udsteder licenser, og som ønsker at kontrollere ansøgerne. Det går langt videre end kampen mod terror, og det finder jeg uacceptabelt.
De spurgte med rette de amerikanske myndigheder, hvordan forholdet er mellem ATS og aftalen om passageroplysninger. Men jeg mener også, at De skylder den europæiske befolkning at sørge for, at denne undersøgelse offentliggøres. Europa-Parlamentet bør have en kopi af brevet, og De bør komme med en meddelelse til pressen og den europæiske befolkning, hvor De forklarer, hvad der sker med deres data.
Desuden vil jeg gerne vide, om det er korrekt, at passageroplysningerne er blevet indlæst i ATS siden 2002, dvs. to år før aftalen om passageroplysninger. Jeg vil også gerne vide, om dette er blevet drøftet på de to uformelle møder den 6. november og den 13. december, dvs. i dag; om De har fået svar fra de amerikanske myndigheder; jeg vil gerne vide, om databeskyttelse var på dagsordenen, og hvis ja, på hvilket grundlag. Jeg vil også gerne have et svar fra både Kommissionen og Rådet om, hvorvidt Europa-Parlamentet og den amerikanske Kongres fremover vil komme med i kontaktgruppen på højt plan.
Jeg vil også gerne vide, om Rådet og Kommissionen er klar over, om der findes tilsvarende databaser eller programmer i andre lande. Tænk, hvis det f.eks. ikke var vores amerikanske venner, men russerne, der startede et sådant program. Hvad ville vi så gøre? Jeg mener også, at disse sager klart viser behovet for ikke bare en europæisk ordning for databeskyttelse, men en global standard, der kan beskytte ikke bare passageroplysninger, men også vores bankoplysninger, vores telekommunikationsoplysninger og guderne må vide hvilke andre oplysninger.
Endelig vedrørende netop passageroplysninger vil jeg høre, om Kommissionen og Rådet kan bekræfte, at leveringssystemet vil blive afprøvet som aftalt inden månedens udgang. Kan De også fortælle mig - for jeg har været i USA for nylig og fik som passager overhovedet ingen oplysninger om programmet for passageroplysninger eller om mine rettigheder - om De kan bekræfte, at passagererne vil blive informeret om disse ting?
Et sidste spørgsmål: Kan Rådet bekræfte, at Europa-Parlamentet vil blive hørt formelt om den kommende aftale om passageroplysninger?
Kathalijne Maria Buitenweg
Hr. formand! Jeg tilslutter mig Sophia in 't Veld. Det er virkelig temmelig heftigt, hvad De her har sagt, nemlig at De faktisk har været orienteret om dette system i mere end et år. Jeg vil have at vide, om dette også har været drøftet i Rådet, og om Kommissionen også vidste det. Jeg vil også have at vide, hvilke konsekvenser dette har haft for PNR-diskussionen. Jeg har forstået, at en række PNR-oplysninger bruges til det nye system. Hvad PNR-systemet angår, er der med stort besvær opnået enighed om en maksimal periode, hvori oplysninger må lagres. Nu bruges disse oplysninger altså i et nyt system, hvor de kan lagres i 40 år. Jeg spekulerer derfor på, om den fastsatte periode gælder for dem.
Der sker under alle omstændigheder en hel del mærkelige ting, også med disse PNR-oplysninger. Vi er alle sammen gået med til den maksimale lagring og til den begrænsede definition af, hvad de må bruges til. Dernæst er der et Side Letter, et brev fra amerikanerne, hvori de siger: "Åh, pyt med det, hvis vi kan bruge dem til andre formål, så gør vi det også i forbindelse med andre risici. Hvis vi vil bruge flere end disse 34 informationsområder, så gør vi det." Rådets eneste svar er: "Ja, men vi vil dog have, at menneskerettighederne respekteres, og I siger ikke noget om, hvilken status dette brev har. Tror I virkelig, at dette brev er der uden grund, eller er dette nu brevet om, hvordan amerikanerne alligevel vil bruge disse oplysninger?" Jeg vil gerne have at vide af Dem, hvad de mener om dette brevs status.
Hvis De også denne gang kun vil have, hvad Kommissionen kalder en formel bekræftelse for at sige, at det hele er formelt bekræftet, vil Bush-regeringen uden tvivl sige, at den overholder alle regler. Vil De nu også undersøge, om det virkelig er teknisk muligt, at disse PNR-oplysninger faktisk kun lagres i denne begrænsede periode? Vil De undersøge, om det er muligt? Efter min mening er det nemlig slet ikke muligt i dette system.
Jeg vil faktisk også undersøge PNR-mandatet, for det skal skrives i de kommende måneder, og jeg håber, at det drøftes her i Parlamentet. Endelig har jeg hørt, at der også tales bilateralt mellem USA og en række medlemsstater om en ny PNR-aftale. Hvis det er rigtigt, underminerer vi naturligvis fuldstændigt os selv, for så indgår USA et kompromis med det land, som imødekommer det mest, og dernæst må resten tilslutte sig. Har dette været samtaleemne i Rådet, og kan De bekræfte over for mig, at der ikke vil blive indgået en bilateral aftale mellem USA og ligegyldig hvilken EU-medlemsstat?
Paula Lehtomäki
Hr. formand, mine damer og herrer! Denne debat har først og fremmest drejet sig om arbejdet med EU's rammeafgørelse, og som jeg sagde i mit indledende indlæg, vil dette arbejde fortsætte under det tyske formandskab. Vi har arbejdet hårdt for at få vedtaget rammeafgørelsen, men nu får vi den desværre ikke færdig i år.
Hvad angår udveksling af oplysninger mellem EU og USA og den debat om dette, der foregår nu, må jeg først sige, at medlemsstaterne som uafhængige lande naturligvis vil indgå aftaler med andre lande om anliggender, der ligger inden for deres kompetenceområde, hvilket det står dem frit for at gøre, og Rådet har ikke beføjelse til at blande sig i alle bilaterale forbindelser mellem medlemsstaterne og vil ikke indtage nogen holdning til dem.
Hvad specielt angår EU's PNR-aftale og det amerikanske ATS, som er tæt forbundet hermed, er vi, som jeg nævnte i mit indledende indlæg, for øjeblikket i gang med at undersøge, hvor foreneligt ATS er med PNR-systemet. Derfor har vi anmodet USA om at redegøre for denne forenelighed, og så sent som i går gav vi på et møde i gruppen på højt plan mellem EU og USA som formandskab udtryk for særlig bekymring over, at ATS muligvis ikke overholder bestemmelserne i PNR-aftalen og forpligtelseserklæringen. Vi har altså gjort opmærksom på dette på flere måder, og vi afventer USA's svar på denne forespørgsel. Når svaret kommer, og forhandlingerne er i gang, vil Europa-Parlamentet som sagt blive underrettet om udviklingen, hvilket hr. Frattini også nævnte i sin tale.
Kathalijne Maria Buitenweg
(EN) Hr. formand! Jeg er særdeles nysgerrig. Fru rådsformand, De siger, at De nu er bekymret over, at det kan være manglende overensstemmelse mellem det nye system og passageroplysningerne, men De sagde også, at De har kendt til systemet siden 2005. Den nye aftale om passageroplysninger blev indgået dengang, så hvorfor var De ikke bekymret over det, da De fik kendskab til det, men alligevel indgik en aftale med USA?
Paula Lehtomäki
Hr. formand! Jeg går ud fra, at De ønsker, at jeg skal sige noget til det, selv om der faktisk er to og en halv times spørgetid til Rådet i eftermiddag. Jeg vil sige, at denne forenelighed mellem ATS og PNR nu bliver undersøgt, og vi må huske på, at eftersom det først bliver undersøgt nu, er der intet, som indikerer, at de ikke er forenelige. Vi må ikke automatisk antage, at de er uforenelige, for det er ved at blive undersøgt.
Sophia in 't Veld
(EN) Hr. formand! Jeg bemærker med beklagelse, at Rådet endnu en gang ikke har besvaret et eneste spørgsmål. Jeg vil gerne have skriftlige svar på mine spørgsmål, og jeg vil gerne have at vide nu, om vi kan få teksten til Rådets spørgsmål, og om Rådet vil informere de europæiske borgere om det.
Paula Lehtomäki
Hr. formand! Som sagt er det vigtigste på nuværende tidspunkt naturligvis, hvad USA svarer på den forespørgsel, som vi og Kommissionen har fremsat. Hvad angår procedure i øvrigt, kan Parlamentet stille Rådet spørgsmål på en anden måde.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Som formandskabets repræsentant lige sagde, får vi svar på mange af spørgsmålene, lige så snart vi modtager et detaljeret svar på det brev, som vi sammen har sendt i dag.
Jeg vil gerne sige, at det er en specifik anmodning. Hvis formandskabet er enigt, og såfremt Parlamentet fremsætter en formel anmodning, ser jeg ingen problemer i at stille en kopi af det brev til rådighed, som er blevet sendt til USA's regering, så alle kan få kendskab til de spørgsmål, vi har stillet. Jeg vil også gerne tilføje, at vi ikke udfører nogen efterforskning af USA. USA er et suverænt land og vores vigtigste internationale allierede i kampen mod terrorisme. Vi vil gerne vide, om en aftale bliver overholdt eller ej. Det er et meget enkelt spørgsmål, og jeg håber, at vi hurtigt får et svar.
PNR-systemet vil som planlagt blive testet inden udgangen af december. Hvis ikke aftalerne bliver overholdt, vil det vise sig, når fristerne er udløbet, og derfor tror jeg, at vi også får mulighed for at vurdere denne indledende test, som blev bekræftet i den aftale, der blev undertegnet den 19. oktober.
Der er således ingen tvivl om - sådan som fru in 't Veld sagde - at informationen til passagererne skal gives til dem, eftersom det er en nødvendig information, der er indgået en aftale om, og den test, der skal foretages af PNR-systemet, er netop også en respons på det løfte, som de amerikanske myndigheder har givet.
Jeg mener, at vi bør undgå bilaterale aftaler mellem USA og medlemsstaterne, og at vi bør overbevise medlemsstaterne om, at de skal vente og deltage i de europæiske forhandlinger. Det er klart, at europæiske forhandlinger har meget større styrke, end de enkelte medlemsstater ville have.
Jo større opbakning og politisk støtte vi får, jo større bliver vores mulighed for succes som europæiske forhandlere. Det er klart, at USA har interesse i at have en stærk politisk dialogpartner, men ikke i at have en dialogpartner, der betragter USA som en fare. Jeg betragter ikke USA som en fare, og derfor vil jeg føre europæiske forhandlinger, som efter min mening er meget bedre end nationale forhandlinger. Jeg ser ligeledes med positive øjne på en inddragelse af Europa-Parlamentet og den amerikanske kongres.
Fru in 't Veld rejste også et politisk spørgsmål. Hvis Europa-Parlamentet og den amerikanske kongres i fællesskab beder om at blive informeret eller under alle omstændigheder om at samarbejde med den gruppe på højt plan, som vi har oprettet, vil jeg personligt sige ja, men jeg er naturligvis ikke den eneste, som er med i denne gruppe på højt plan.
Det ville dog være nyttigt, at de to parlamenter - dvs. USA's kongres og Europa-Parlamentet - indledte et samarbejde. Det bør ske snarest, for hvis vi ønsker at forhandle en ny aftale på plads fra foråret, skal vi sørge for, at de to parlamenter er informeret om vores intentioner inden udgangen af februar og starten af marts.
Det sidste punkt drejer sig om forhandlingsmandatet. Jeg har ved flere lejligheder sagt, at jeg ikke har spor imod at informere Parlamentet først om det forslag til forhandlingsmandat, som Rådet giver os for PNR-aftalens vedkommende. Det er ikke kun mig, som bestemmer dette, men efter min opfattelse er underretningen af Parlamentet også en måde at opnå en stærkere politisk konsensus på, når vi skal forhandle med den amerikanske part.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
