Използване на малцинствените езици в рамките на общото европейско културно наследство (разискване)
Председател
Следващата точка е изявлението на Комисията относно използването на малцинствените езици в рамките на общото европейско културно наследство.
Леонард Орбан
Г-н председател, уважаеми колеги, главната цел на политиката на ЕС в областта на многоезичието е да подчертае важността на всички езици, които се говорят в ЕС. В съответствие с член 151 от Договора действията на Комисията трябва да спомагат за насърчаването на сътрудничеството между държавите-членки, за да допринесат за процъфтяването на техните култури, като същевременно зачитат тяхното многообразие на национално и регионално равнище и се съсредоточават върху нашето общо културно наследство.
Основавайки се на тези принципи, Европейската комисия, в тясно сътрудничество с държавите-членки, прилага стратегията за насърчаване на многоезичието и езиковото многообразие, включена в документа, приет през септември 2008 г., която е насочена към всички езици, които се говорят в Общността. Всички тези езици представляват неразделна част от нашето общо културно наследство и всеки отделен език - национален, регионален, малцинствен, както и езика на имигрантите - който се говори в Европа, допълва общото културно наследство.
Както добре знаете, Европейската комисия прикани държавите-членки да разгледат обучението по регионални и малцинствени езици като част от националните им стратегии за насърчаване на многоезичието в обществото. Решенията, взети от Европейския съюз в тази област, не заместват вече приетите мерки от държавите-членки, а имат за цел да ги подпомогнат и допълнят. Основният финансов инструмент, с който разполага ЕС, е Програмата за учене през целия живот за периода 2007-2013 г., която е отворена за всички езици, говорени в Общността, включително регионалните и малцинствените езици.
Няма законодателство на Общността за регулиране на употребата на езиците в държавите-членки, а и нито един от договорите не съдържа възможности за приемането на подобни разпоредби. Зачитането на езиковото и културно многообразие е утвърдено посредством член 22 от Хартата на основните права, който постановява, че Съюзът трябва да зачита културното и езиково многообразие.
Както знаете, разпоредбите на Хартата са насочени към институциите и органите на ЕС, както и към държавите-членки, само тогава, когато прилагат законодателството на Общността. В резултат на това държавите-членки продължават да са отговорни за взимането на решения относно вътрешната си езикова политика, включително по отношение на регионалните и малцинствените езици. Закрилата на лицата, принадлежащи към национални малцинства, е неразделна част от зачитането на правата на човека, което е един от принципите, върху които е изграден ЕС, както е посочено в член 6 от Договора за ЕС.
В резултат на това държавите-членки следва да използват всеки правен инструмент, с който разполагат, за да гарантират правата на лицата, принадлежащи към национални малцинства, в съответствие със собствения им конституционен ред и със задълженията и ангажиментите, възложени им съгласно международното право. Под международно право имам предвид, например, Европейската харта за регионалните или малцинствените езици на Съвета на Европа, която предоставя глобална рамка в тази област, както и препоръките на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа, към които ЕС нееднократно се е обръщал по различни поводи.
Edit Bauer
Езиците на европейските народи като културна цялост съставляват културното наследство на Европа, точно както беше заявено и от члена на Комисията. Благодаря му, че изтъкна това съображение. Между езиците не съществуват различия, независимо дали се говорят от малцинство или от мнозинство. Същевременно правото на хората да използват своя собствен език е неразделна част от техните основни права, както е заявено и в член 22 на Хартата на основните права. Не случайно националните общности са извънредно чувствителни към всяко посегателство върху техните права в тази област.
Заявявам открито позицията си от името на едно малцинство, наброяващо повече от половин милион души, срещу словашкия закон за националния език, в който се съдържат определени членове, нарушаващи и ограничаващи правата на това малцинство. Нека да ви дам няколко примера. Член 8, параграф 4 от закона, постановява, че лекарите трябва да общуват с пациентите си на националния език в районите, където пропорционалният дял на малцинството е по-малък от 20%. Това се отнася и за социалните работници и обслужваните от тях лица, както и за огнеборците и парамедиците, ако са на дежурство, с други думи, когато гасят пожар или водят някого в болницата. Съгласно член 6, параграф 1 словашкият език трябва да се използва в рекламните текстове, били те публични или частни. Съгласно член 8, параграф 6 рекламите трябва да се появяват на първо място и с по-голям шрифт на националния език или буквите да са големи поне колкото тези в текста на втория език. Очевидно посланието в този случай е, че първият език е по-важен, а вторият език е второстепенен и второкласен.
С член 9 от закона се налагат несъразмерно високи санкции на юридически субекти, нарушили съответната езикова употреба, включително и малките предприятия. Във всеки случай защо използването на майчиния език трябва да се счита за наказуемо деяние? Очевидно такъв закон не може да бъде приложен подобаващо.
Г-н председател, словашкото законодателство можеше да включи във вътрешната правна система на държавата ангажиментите, поети по силата на Хартата на Съвета на Европа за езиците и приети чрез ратификация, вместо да одобрява закон, диаметрално противоположен на това. Той дори не е насочен към двуезичието, тъй като не изисква от работещите, дори в публичния сектор, да знаят малцинствения език, нито ги насърчава да го изучават.
Г-н председател, последни думи. Изразявам своето задоволство, че Европейският парламент включи това разискване в дневния си ред и голямата си признателност за ясната позиция на председателя на Парламента, Jerzy Buzek, както и недвусмисленото послание от страна на Комисията, че правата на малцинствата трябва да бъдат закриляни, а не ограничавани.
Hannes Swoboda
от името на групата S&D. - (DE) Г-н председател, при наличието на толкова много различни мнения в залата е добър знак, че имаме председател с унгарски произход, за който можем да сме сигурни, че няма да действа по дискриминационен начин, но че е просто резултат от естествения ход на развитие в тази Европа да се опитваме да се придържаме към това, което е правилно, независимо от езика и произхода.
Г-жо Bauer, Вие се изказахте критично по отношение на закона за езика. Законът за езика не е толкова добър, колкото би могъл да бъде и това действително вече беше установено. Той обаче не нарушава основни права. Това също трябва да бъде заявено. При това положение е необходимо да се работи за отстраняването на онези слабости, които действително съществуват - преди всичко в тълкуването на закона. От изключителна важност е от днешното разискване да се изпрати сигнал, че правим подобрения не защото искаме да разиграваме една група хора срещу друга, а защото искаме отношенията между словаци и унгарци в Словакия, както и между двете държави, разбира се, да се подобрят. Това трябва да е нашата грижа. Особено сега с наближаването на изборите не ми остава нищо друго освен да призова към сдържаност, здрав разум и диалог, които ще отворят пътя към положителен резултат.
Казано съвсем просто, съществуват и проблеми с исторически корени и за това не следва да имаме никакви илюзии в това отношение. Майка ми, която е родена в Мишколц, и аз, роден само на няколко километра от Братислава, усещаме и разбираме това. От решаващо значение обаче е да не преувеличаваме и да не разпалваме конфликти, които често пъти в основата си съществуват единствено между политическите сили, но не и между самите хора, които се разбират добре.
Така, както има унгарско малцинство в Словакия, по същия начин има и словашко малцинство в немалко общини с унгарско мнозинство в Словакия. Ето защо ние трябва да обединим тези елементи в едно. Вторият сигнал, изпратен от това разискване, също е фактор от решаващо значение. Заедно сме изправени пред редица проблеми. Словакия и Унгария също имат общи проблеми, какъвто например е проблемът с ромите. Няма ли тогава да бъде много по разумно, ако заедно се съсредоточим върху решаването на съществуващите проблеми посредством диалог, като се помъчим да предоставим по-добра възможност на всички малцинства в този регион? В края на краищата всички ние сме членове на малцинства. Целта трябва да бъде нашето недвусмислено ангажиране с езиковото многообразие - както каза членът на Комисията - с насърчаване на многоезичието, тъй като езиците са "актив". Хората, умеещи да говорят други езици, имат предимство и когато всеки разбере това и го приеме, ще можем да се надяваме на по-добро бъдеще.
Carl Haglund
Г-н председател, доволен съм, че Комисията се отнесе сериозно към този въпрос. За много малцинствени групи в Европа животът е труден и едно категорично послание, по-конкретно от ЕС, може да помогне да се противодейства на вълната от нетърпимост, която залива през последните години нашата част от света. Мисля, че ЕС следва съвсем ясно да каже на всеки един европеец, че както в знаенето, така и в говоренето на езици, различни от езика на мнозинството, има допълнителна стойност.
Защо? Първо, защото всеки език носи в себе си огромно културно наследство, което обогатява европейското многообразие. Райони, в които се говорят малцинствени езици, са и по-преуспяващи и конкурентоспособни от икономическа гледна точка в сравнение с другите райони. Така за всеки, който желае да развива стопанска дейност в такива райони, ще е от полза да наеме работници, говорещи местните езици. Това бяха две основателни причини. Бих искал да благодаря на Комисията за тази инициатива и няма да отнемам от времето ни повече, тъй като то е ограничено.
Tatjana Ždanoka
Г-н председател, благодаря на члена на Комисията за направеното от него изявление и съм съгласна, че настоящето положение на правото на ЕС не ни упълномощава да законодателстваме в областта на езиковите права.
От друга страна, считано от 1 декември, в член 2 от Договора за ЕС ще имаме клауза, в която се заявява, че Съюзът е основан на ценностите на зачитането на правата на човека, включително правата на лицата, принадлежащи към малцинства. Това вероятно не би могло да предостави солидно правно основание за незабавно изграждане на нашето собствено понятие за права на малцинствата в достиженията на правото на Общността. Независимо от това, днес ние заслужаваме да имаме изявление, съсредоточено повече върху политическата позиция на Комисията по отношение правата на малцинствата и според мен посланието трябва да бъде съвсем просто. Партия, която действа срещу правата на лица, принадлежащи към малцинства, включително езикови права, действа срещу основните ценности на Съюза.
Ние сочим с пръст и обвиняваме държавите извън ЕС с лоша репутация по отношение на правата на човека, въпреки че ЕС не може да им наложи правнообвързващи задължения, но защо не сме толкова склонни да назовем лошите примери в ЕС, дори и да не можем да наложим задължения?
Вие споменахте Съвета на Европа и документи на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ), но Комисията следва да поеме и отговорността да следи дали държавите-членки изпълняват задълженията си съгласно тези документи.
И последно, в самия Парламент ние не спазваме изискването за многоезичие. Аз например не мога да говоря на майчиния си език, независимо от факта, че за 40% от населението на моята страна Латвия руският език е майчин език.
Lajos Bokros
Словашкият език е един от най-красивите езици в Европа, но рядко се чува в Европейския парламент.
Като истински приятел на Словакия, дългогодишен поддръжник на нейното развитие и скромен, но активен участник в словашките реформи, с удоволствие бих помогнал на моите словашки приятели да преодолеят неблагоприятното положение и същевременно бих допринесъл за говоренето и разбирането на словашкия език от все по-голям кръг от хора. Изразявам твърдо убеждение, че ще успеем да запазим многообразието на словашкия език и култура.
Словашкият език не желае да се развива за сметка на други езици. Точно поради тази причина е неразбираемо как един закон, третиращ употребата на езици на етнически малцинства, им определя много по-тесен обхват на приложение, отколкото на словашкия език. Този закон всъщност се занимава с използването на тези езици само като възможност и гледа на тази възможност единствено по отрицателен начин, а не като на едно положително право, като не успява да я разглежда като право, което може да бъде необходимо и прилагано в ежедневието.
В учрежденията в Словакия все още не се използват печатни формуляри на унгарски език и дори няма официални преводи на унгарски език на законите и правните норми на Словашката република.
Изменението на закона за националния език усложни положението дори повече. Представителите на етническите малцинства не взеха участие в изготвянето на проекта за изменение. Един от основните недостатъци на новата законова мярка е това, че засяга не само употребата на официалния език, но дори навлиза по-дълбоко в обществения, търговския и частен живот.
Друг съществен проблем е, че Законът за националния език включва и санкции. Изменението на словашкия закон за националния език е в нарушение на основните права на човека и нормите на Европейския съюз. Запазването на закона в сегашния му вид би било в противоречие с националните интереси на Словашката република и преобладаващата етническа група, тъй като законът ще провокира подозрения и ще отрови атмосферата на добри взаимоотношения между етническите групи, населяващи територията на Словакия в продължение на повече от хиляда години.
Словакия е зряла, развита и уверена в себе си демократична държава, която не е зависима от воюването в областта на културата или от използването на закон като защита срещу местните езици. Местните етнически групи не застрашават словашката държавност, словашкия език или културата на словашката нация. Тъкмо обратното, съвместно съществуващите етнически групи с ентусиазъм и доброволно ще пазят, подкрепят и развиват словашкия език и култура, стига да има видимо желание от страна на словашката държава да пази, подкрепя и развива езиците и културата на етническите малцинства.
Jaroslav Paška
Нашите унгарски приятели напоследък ни четат лекции как следва да намерим решение в европейски стил на въпроса за употребата на малцинствените езици в Словакия.
Аз бих искал да изнеса лекция за това, как те изглежда са забравили да погледнат себе си и как в Унгария те ограничават правото на малцинствата да употребяват родните си езици. Нека погледнем например възпитанието на децата и училищата. Словашката република позволява на унгарските деца да бъдат обучавани на родния им език, като се започне от началното, премине се през средното и се стигне до висшето им образование. Преподаването на всички предмети се извършва от учители, говорещи унгарски, на унгарски език. От друга страна, словашките деца в Унгария могат само да мечтаят за словашки училища. Унгарското правителство ги закри през 1961 г. Оттогава децата от етническите малцинства в Унгария няма къде да изучават правилната употреба на родните си езици, тъй като унгарското правителство ги лишава от възможността да се образоват на родните си езици, за разлика от други правителства в ЕС. Така в Унгария словашките деца са задължени да изучават всички предмети на унгарски език, докато родният им език е добавен като един вид наказание, като допълнителна работа с цел да ги откажат от него. Словашки език им се преподава от учители, говорещи унгарски, които не владеят добре словашки. По този начин се потиска и измества връзката на децата с родния им език и култура.
Използвайки този уж европейски подход спрямо малцинствата, за период от 50 години администрацията на Унгария намали числеността на словашкото малцинство до около една десета от първоначалния му размер. Ето защо един бивш унгарски омбудсман за правата на етническите малцинства някога открито призна, че Унгария продължава да работи в посока на пълна асимилация на етническите малцинства.
Високо ценя моите приятели - членове на Парламента от Република Унгария. В продължение на повече от хиляда години нашите народи са имали общ принос в историята на Европа и аз само искам от тях да разберат, че числата не лъжат. В резултат на политиката на администрацията на Унгария голяма част от словашкото малцинство в Унгария е унищожено, докато унгарското малцинство в Словакия е запазило своята численост, благодарение на правилната политика на администрацията на Словакия.
Zoltán Balczó
(HU) В самото начало на тази точка трябва да си изясним какво можем да считаме за ценност за ЕС. Дали написаното в документите или нещо е ценно тогава, когато държавите го зачитат, а когато не го правят, ЕС ги принуждава да го правят? Може ли едно национално малцинство да се счита за ценност? Има ли някакво значение? Е добре, декретите Бенеш в Чешката република засега бяха оставени в сила, за да подпише Вацлав Клаус Договора от Лисабон. С други думи, те застанаха зад позорното петно на колективната вина по отношение на судетските немци и унгарските етнически групи. Представлява ли малцинството ценност в този случай? Ценност ли е малцинственият език? В Словакия членовете на местното унгарско население биват наказвани за използването на майчиния им език. Този закон просто не може да бъде приложен правилно. Европа следва да се срамува от съществуването на такъв закон. Това не следва да е спор между Словакия и Унгария. Следва да е въпрос, чието решение да се търси между способността на ЕС да защитава своите ценности и Словакия. Това е лицемерна система, която публично оповестява тези ценности, но на практика не се съобразява с тях.
Какво разглежда тази точка от дневния ред? Със сигурност не сочи към склонност за намиране на решение на проблема. На това заседание се занимаваме с отделни проблеми като Никарагуа, Виетнам, Лаос и нарушаването на правата на човека. По този проблем Европейският съюз дори не поема ролята да защити своите ценности; той просто ги обезценява.
Kinga Gál
(HU) Г-н председател, г-н член на Комисията, считам за успех това, че в разискването, предложено от колегата Edit Bauer и от мен, Европейският парламент най-сетне разглежда въпроса за възможността националните и езиковите малцинства да използват родните си езици, което означава също така разглеждане на дискриминационния закон за езика на Словакия. Също така съм особено доволна, че в този случай Комисията възприе недвусмислена позиция по отношение на правата на малцинствените езици.
Бих искала, по-конкретно, да благодаря на члена на Комисията Орбан за това, че сред правата и полезните документи, на които се позова, спомена и Европейската харта за регионалните или малцинствени езици. Също така считам за особено важно посещението на г-н Buzek в Братислава и направеното от него ясно изявление по този въпрос. В крайна сметка всички ние, които от години се занимаваме с правата на човека в тази зала, считаме за възмутително в зората на Договора от Лисабон граждани, принадлежащи на едно малцинство, да са лишени от правото да използват майчиния си език в родната си страна и да не могат да се ползват от правата, гарантирани от демокрацията. Действително законът превръща във възможно престъпно деяние упражняването от дадено лице на основно право да използва майчиния си език. Косвено това означава, че членовете на малцинствата са второкласни граждани в родината си. Само за сравнение, г-н Paška, говорим за 530 000 унгарци в Словакия и 20-30 000 словаци в Унгария.
Само бих искала да отговоря на г-н Swoboda, че в този случай едно малцинство се бори срещу мнозинството за най-исконното си човешко право. Това не са две държави, воюващи една срещу друга. Европейският съюз трябва непременно да се намеси успешно и да се изкаже открито против словашкия и всеки друг подобен закон, който излага на риск употребата на малцинствените езици и закрилата на идентичността на малцинствата, тъй като подобни закони са в разрез с всеки международен документ, включително основните принципи, утвърдени сега в Договора от Лисабон и Хартата за регионалните или малцинствени езици.
Бих желала само да напомня на моите колеги, че още през 1995 г., когато законът за езика беше приет, Словакия стана обект на сериозна международна критика. Вследствие на това и конкретно като едно от условията за започване на процеса за присъединяване към ЕС Словакия трябваше да премахне от своето законодателството параграфите, отнасящи се до наказанията. Следователно преди десет години ЕС се противопостави на това, против което сега не е никак склонен да се изказва.
Boris Zala
(SK) Горд съм да заявя, че Словакия е допринесла много за езиковото многообразие и за съхранението на езиковото културно наследство.
Ето няколко факта: унгарското малцинство има около 700 училища, в които се преподава на унгарски език. Всички малцинства имат правото да използват своя език в съдебни производства, в официални делови случаи, за наименования на населени места и имат радио и телевизионни предавания на техния роден език. Държавата оказва финансова помощ на културните дейности на малцинствата и допуска употребата на майчиния език в търговските, договорните и други отношения.
Унгарските колеги тук в Парламента отправят нападки срещу словашкия закон за езика. В техните твърдения се съдържат голите лъжи, измислици и фантазии на засегнатия унгарски национализъм. Трябва да отхвърлим това, госпожи и господа. Тъкмо обратното, словашкият закон за езика напълно отговаря на международните стандарти, както беше потвърдено от най-компетентния наблюдател - върховният комисар Волебек от Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа. Нашият закон за езика способства за премахването на дискриминацията срещу малцинствата и за безопасността и здравето на нашите граждани, като им отваря възможности за пълна интеграция. Още повече че Словакия е подписала Европейската харта за малцинствените езици и с това поддържа във висока степен езиковото многообразие на всички малцинства в Словакия.
Sergej Kozlík
(SK) Словашката република прилага висок стандарт по отношение на етническите малцинства и същевременно един от най-умерените закони за националния език в Европа.
Независимо от това, тя се намира под постоянен натиск от страна на унгарските членове на Парламента, които не се поколебават да използват лъжи и измислици, за да повлияят на европейското обществено мнение. Били сме свидетели на това на почти всяка сесия на Европейския парламент след неговото разширяване през 2004 г. Унгария е държава, почти изцяло прочистила собствената си територия от малцинства, и прави опити за груба намеса във вътрешните работи на Словашката република. Това е напълно неприемливо.
Считам, че европейските институции няма да се нахвърлят върху този проблем като слон в стъкларски магазин. Словакия ще реши проблемите, свързани с употребата на националния език, с културни средства и в съответствие с европейските традиции. Прилаганият регламент за изменение на закона за езика потвърждава чувствителния подход към всички етнически групи и националности, живеещи в Словакия.
Valdemar Tomaševski
(PL) Г-н председател, доволен съм, че като член на ЕП от Литва мога да говоря тук на полски език - моя майчин език. Считам, че тази привилегия следва да бъде норма не само в Европейския парламент, но и във всички страни от ЕС, защото мултикултурността и езиковото многообразие са много важни в европейската йерархия ценностите. Следва да положим всички усилия, за да гарантираме, че националните малцинства, и по-специално етническите малцинства, няма да се почувстват дискриминирани от въпросите, засегнати в днешното изявление на Комисията. Затова Комисията има пред себе си неотложната задача да намери решение на конфликтите, засягащи употребата на малцинствени езици във всички държави от ЕС без изключение. Положителните решения на тези проблеми, постигнати във Финландия, Италия, Полша, Дания, Чешката република и много други държави, несъмнено улесняват тази задача. Необходимо ни е само ефективно, и по-важното, незабавно действие на Комисията по този въпрос.
Diane Dodds
(EN) Г-н председател, добре е да се чуе, че има необходимост за многообразие и многоезичие, но искам съвсем накратко да изтъкна едно положение в моя край в Обединеното кралство.
Малцинственият език ълстърски скотски е част от културното богатство на Северна Ирландия и е признат от Обединеното кралство по силата на Европейската харта за регионалните или малцинствените езици.
В резултат на Споразумението от Сейнт Андрюс на изпълнителния орган на Северна Ирландия беше възложено да представи стратегия за ълстърския скотски език и култура. В подготовката на стратегията министърът на културата взема под внимание Европейската харта и други международни инструменти, включително Конвенцията за правата на детето на ООН. Освен това той поставя стратегията в контекста на насърчаване на съвместно и по-добро бъдеще за Северна Ирландия, основано на равенство, многообразие и взаимозависимост.
За съжаление "Шин Фейн" използва културата - особено езика - като оръжие в кампанията си срещу държавата и това доведе до полемика и раздор. Това е злоупотреба с езика. Затова трябва да се надяваме, че един споделен и по-добър аспект на стратегията ще бъде насочен към наследството от тази културна война.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Г-н председател, бих искал да изтъкна усилията, положени от Парламента, в подкрепа на малцинствените и регионалните езици от гледна точка на писмената комуникация между гражданите и Парламента. Гражданите могат да пишат до Парламента и да получават отговор на тези езици.
Съвсем различно нещо е, г-н председател, когато някои хора искат да използват регионални или малцинствени езици или езици с общ статут на официални в дадени райони на държавите-членки за изказване на пленарни заседания. Такова желание е неприложимо в Парламент, работещ изцяло на основата на многоезична система от 23 езика, изразходваща повече от една трета от бюджета и ангажираща повече от половината служители на ЕП.
Има такива езици в Обединеното кралство, Люксембург, Естония, Кипър, Испания, Швеция и Финландия, като списъкът може да продължи. Това означава, г-н председател, че би се наложило да използваме 35 или 40 езика в пленарната зала, което от финансова и логистична гледна точка е просто неосъществимо. По тази причина, г-н председател, подобно настояване би могло да донесе електорални ползи, но със сигурност е съвсем нелогично и напълно нереалистично. Това само би породило излишна неудовлетвореност у множество лоялни граждани.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Г-н председател, словашкият закон за националния език нарушава пет основни права от Хартата за основните права, влизаща в сила на 1 декември.
Преди всичко, той е дискриминационен на етническа основа, тъй като поставя половин милионната унгарска общност в положение на второкласни граждани, а техния език в положение на второкласен език. Второ, грубо се намесва в личния живот на хората, както беше изтъкнато от Edit Bauer. Трето, той е недемократичен, защото насажда страх сред гражданите. Четвърто, законът е в разрез с два от документите на Съвета на Европа, които Словакия призна с подписването на споразумението за присъединяване. И последно, членът на Комисията Орбан каза, че ЕС подкрепя двуезичието и многоезичието, а Словакия е поела път към едноезичие и езикова асимилация.
Ако ЕС толерира нарушаването на тези пет основни права и не заеме ясна позиция, няма да има никакви морални основания да критикува Китай, Русия и други страни. Не можем да имаме двойни стандарти.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Г-н председател, Европейската харта за регионалните или малцинствените езици, приета от Съвета на Европа и 47 европейски държави, включително всички държави-членки на ЕС, установява, че регионалните и малцинствените езици трябва да бъдат закриляни, тъй като в някои случаи са изложени на опасност от изчезване.
Считам, че това отношение спомага за продължаването и развиването на традициите, многообразието и културното богатство на континента, които ние трябва да съхраним. То също защитава едно основно право на хората, говорещи тези езици, както каза членът на Комисията.
Той спомена, че държавите-членки трябва да използват всеки наличен инструмент, за да гарантират употребата на тези езици, но ние знаем, че това не е така. Многоезичието не е гарантирано във всички държави-членки, нито двуезичието, в случаите, когато има официални езици, и проблемът е в това, че ние не считаме, че малцинствените езици са част от наследството на Съюза, част от нашето наследство.
Бих искал да ви помоля обаче да се замислите върху понятието малцинствен език, защото има езици в държавите-членки, които са официални в Европейския парламент, но ораторите, изказващи се на тях, са по-малко и затова са по-малко познати, отколкото някои регионални езици, които не са официални езици. По този начин ние нарушаваме езиковите права на 40 милиона европейци, а защитаването на тези права е въпрос на принципи, както сам каза членът на Комисията.
Има 700 000 баски, които говорят eускера - най-древния език в Европа, който е с неизвестен произход, и приближаването на Европа към баския народ означава също, наред с другите неща, да го накараме да почувства, че изричането на "gabon" заслужава същото уважение като "buenas noches", "good evening" или "bonsoir".
Kay Swinburne
(EN) Г-н председател, като член на Парламента за Уелс съм много солидарна с множеството малцинствени езици в цяла Европа, по-конкретно поради факта, че моят майчин език е уелски, един от най-старите все още използвани европейски езици.
В цифрово изражение, положението на говорещите унгарски език в Словакия е много сходно с положението на говорещите уелски в Уелс - повече от половин милион души. Това се равнява на 20% от населението на Уелс, но по-малко от 2% от населението на Обединеното кралство.
След множество стотици години на търкания между говорещите английски и уелски в Уелс и спорове, твърде подобни на днешните между говорещите словашки и унгарски, в Уелс беше постигнато щастливо съжителство.
През последните 15 години след прехвърлянето на правомощията върху местната власт възраждането на уелския език е главоломно. Положителното отношение към езика донесе огромни културни ползи.
В Уелс разковничето беше намирането на прагматичен подход. Нашата цел следва да бъде хората да имат възможността да говорят на какъвто език им е най-удобно, без това да причинява прекомерни затруднения или разходи. Например възнамерявам да завърша моето изказване на уелски език, въпреки че не бих искала да натоварвам данъкоплатците с разходи за симултанен превод в Парламента само заради двама членове на Парламента, говорещи уелски. Въпреки всичко следва да се радваме на многообразието.
(Ораторът говори на уелски език)
Anna Záborská
(SK) Бих искала да не се отклонявам от темата на нашето разискване. Няма да говоря за закона за употребата на националния език в Словакия, защото съм твърдо убедена, че това е вътрешен въпрос на тази страна.
На 1 януари 2010 г. ще се навършат 22 години, откакто един много мъдър и широко уважаван човек изтъкна, че зачитането на малцинствата и тяхната култура е основата за изграждането на мира. Ние трябва последователно да отстояваме правото на малцинствата да запазят и развиват културата си. Малцинствата имат правото да използват собствените си езици и това право трябва да бъде уредено със закон. Неизпълнението на тази задача би довело до загуба на богато културно наследство. Тези думи той изрече по повод на Световния ден на мира.
Културното богатство на Европа е в народите, просъществували до днес. В това се състои разликата със Съединените американски щати, където това богатство се е размило в едно неопределено цяло. В Европа се използват множество езици и в това се изразява смисълът на Европейския съюз като проект на една общност от национални държави.
Ние трябва да говорим за правила за употреба на малцинствени езици, защото правилата са необходими, но без да лишаваме Европа от това богатство. Проблемът за употребата на малцинствен език в която и да е държава възниква, когато отсъства желанието да се общува или там, където има други проблеми на заден план. Малцинствата трябва да се чувстват добре в страната, в която живеят, и затова неотменно ще защитавам всеки малцинствен език, но винаги само като език на едно малцинство. Считам, че това е и гледната точка на Комисията.
Ramon Tremosa I Balcells
(EN) Г-н председател, бих желал да изразя дълбоката си загриженост във връзка с отношението на испанското правителство, което не разрешава употребата на каталонски език в този Парламент. Каталонският език беше забранен и преследван по време на диктатурата на Франко, а днес испанската демокрация показва ниското си ниво, като не допуска използването на каталонския език в Парламента.
Всички езици са равни, така както са равни всички човешки същества. Европа е отличен пример за добра практика, позволяваща на по-малките официални езици възможността да бъдат третирани на равна основа.
Десет милиона души говорят каталонски език, а употребата му в този Парламент не е разрешена. Ако каталонският език бъде признат и получи одобрение за използване в Парламента, това решително би допринесло за подобряване на положението му в Испания, подкрепяйки нашето желание да бъде разчупено многовековното едноезичие в испанския парламент.
Като каталонски член на ЕП, който сега знае, че представлява едно ясно и важно искане от страна на каталонския народ, искам специално внимание от страна на Европейската комисия за нормализиране на положението на каталонския език в Парламента.
Метин Казак
Уважаеми г-н Орбан, по Българската национална телевизия над 60 хиляди български граждани следят новините на турски език, на техния майчин език. Излъчването на едва петминутни новини на турски език по най-голямата обществена медия в България датира от 2001 г., когато беше ратифицирана Рамковата конвенция за защита на националните малцинства. Така България досега отчита, че спазва основополагащия принцип на Европейския съюз за защита правата на малцинствата.
Спирам, обаче, вниманието Ви върху социологическо проучване, възложено на 5-ти ноември с цел да се спрат новините на турски език. То е резултат от провокация и националистически натиск. Премахването на тази емисия ще лиши най-голямото малцинство в България от право на информация на своя майчин език. Това би означавало нетолерантност и дискриминация, която ще наруши традиционно доброто съжителство между етносите в България, а тя често е давана за пример на Балканите.
Затова настоявам, г-н Комисарю, за отговор как Комисията следи дали чрез обществените медии се зачита правото на малцинствата свободно да общуват на майчин език и така пълноценно да участват в обществено-политическия живот на своята родина.
Ádám Kósa
(HU) Благодаря, че ми дадохте думата. Бих искал да привлека вниманието ви към една мярка, чието начало беше поставено от Европейския съюз - в правилната посока. Говорим за едно малцинство - хора с увреден слух - чийто майчин език е езикът на жестовете и е признат в 10 държави-членки на ЕС, включително най-после и в моята родна страна Унгария. Този закон гласи, че езикът на жестовете не само е нашият майчин език, но и че нашите културни малцинствени права са защитени от него. Бих искал да привлека вниманието ви и върху факта, че Словакия всъщност е водеща в това отношение, защото употребата на словашкия език на жестовете беше признат още през 1995 г. Добре, а какво да кажем за унгарците? Мой дълг е да подчертая, че в Европейския съюз не могат да се прилагат двойни стандарти. Ако един словак с увреден слух може да използва език на жестовете, нека словашките граждани да могат използват майчиния си език.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Много съм разочарована, че въпреки растящите социални проблеми в държавите-членки на ЕС, засягащи всеки един гражданин без значение от националността, на пленарните заседания в тази институция винаги се повдигат въпроси, свързани с дуела между словашките и унгарските членове на Парламента, както това стана и днес, 10 минути преди полунощ.
Нито законът за езика, нито който и да било от въпросите, повдигнати тук от унгарските членове на Парламента, имат някакво пагубно влияние върху членовете на етническите малцинства. Г-н председател, правата на етническите малцинства в Словакия и на всички останали малцинства са напълно защитени и са на изключително високо ниво. Ние подаваме приятелска ръка на нашите приятели от Унгария, искаме да имаме добри съседски отношения и сме силно обезпокоени, че нееднократно се злоупотребява с институцията на Европейския парламент за изразяване на омраза срещу Словашката република.
Michael Gahler
(DE) Г-н председател, прочетох словашкия закон от началото до края. Г-н Swoboda е прав - в ежедневния си живот хората обикновено имат добро сътрудничество помежду си, включително в Южна Словакия. Това е още една причина, поради която новият закон за националния език е излишен, тъй като словашкият език не е поставен под заплаха в Словакия.
За съжаление, законът е дискриминиращ по отношение на местните граждани в някои части, тъй като чешкият език често пъти е по-добре поставен от унгарския език. Защо не осигурява поне равно третиране на чешкия и унгарския език? Това изменение на закона може да се обясни единствено с особения състав на сегашното коалиционно правителство в Словакия, в което другарят Фико се опитва да отнеме гласовете на националистическата Словашка национална партия (СНП) и популистката Народна партия-Движение за демократична Словакия (НП-ДДС), като търси мними заплахи от страна на Унгария. Доволен съм да отбележа, че такъв тип поведение не беше възможно по време на коалиционното правителство, оглавявано от Микулаш Дзуринда. По онова време три партии-членки на Групата на Европейската народна партия (Християндемократи), включително партията на малцинството, работиха добре заедно, а не едни срещу други - каквато всъщност би трябвало да бъде целта.
Kinga Göncz
(HU) Аз също съм съгласна с тези, които казаха, че хората в Словакия живяха щастливо редом едни до други до момента, в който някак си възникна това напрежение, което наруши равновесието и затрудни съжителството.
Позволете ми да спомена няколко гледни точки за Словакия във връзка със закона за езика, които досега не бяха засегнати. Не бих искала да повтарям вече изразени възгледи. От една страна, Словакия се самоопределя като национална държава, когато знаем - както вече беше обсъждано днес - че в нея живее унгарска общност, съставляваща около 10% от населението на страната, както и други малцинства.
Законът за езика създава непропорционалност. Проблемът в него не е само в това, че защитава словашкия език, но не и онези малцинствени езици, които би трябвало да защитава, както свидетелстват огромен брой положителни примери в Европа. Той по-скоро не е и еднакво последователен закон, закрилящ малцинствата, което нееднократно казахме, че е необходимо, за да се запази равновесието. Една отлична черта на днешното много важно разискване беше това, че можахме да чуем много положителни примери. Искрено се надявам, че това ще бъде посоката, в която ще тръгне и Словакия оттук нататък.
László Tőkés
(HU) Békesség Istentől! Pace vouǎ! Boží pokoj s Vami! Мир вам от Бога! В нашата многоезична Европа исках да ви пожелая мир на унгарски, румънски, словашки и английски език. Имах възможността да направя това в Европейския парламент, но по силата на словашкото законодателство щеше да е рисковано, без да наруша закона за националния език. В една държава-членка на ЕС хората могат да бъдат глобени за това, че използват езици, различни от официалния език, включително един от официалните европейски езици - унгарски. Това е истински срам и позор.
Погледнете картата на Словакия тук пред мен. Благодарение на Споразумението от Шенген границата, отделяща Словакия от Унгария, беше премахната подобно на Желязната завеса. Посткомунистическото шовинистично правителство на Словакия обаче сега издига нови стени между хората - езикови бариери.
Бихме искали да благодарим на председателя Jerzy Buzek за посещението му в Словакия, чиято цел беше решаване на проблема. По този въпрос от обществен интерес Европейският парламент не следва да заема зле информирана, удобна позиция на ненамеса, а трябва да наложи собствените си регламенти и изисквания, които отстоява в областта на човешките, малцинствените и езиковите права.
Katarína Neveďalová
(SK) Първоначално исках да отговоря на г-н Bokros, но не ми дадохте думата. Исках да кажа, че съм съгласна, че словашкият парламент не превежда всички закони на малцинствени езици, които, между другото, са 11 на брой, а не само един, и че що се отнася до размера на унгарското малцинство с неговите половин милион членове, ние имаме и половинмилионно ромско малцинство, което не се оплаква. Бих искала да попитам дали унгарският парламент превежда всички закони на малцинствени езици и дали има преводи на словашки език? Въпреки това оценявам високо факта, че се възползвахте от възможността да говорите на словашки език.
Г-н Tőkés, Словакия изгражда мостове - и аз съм силно обезпокоена, че винаги споменавате това - но мостове трябва да се строят и откъм отсрещната страна, от Унгария. Силно съм обезпокоена, че като нов член на Европейския парламент трябва непрекъснато да отговарям на въпроси, засягащи словашко-унгарските отношения, а не мога да взема отношение по проблемите, които наистина ме интересуват.
С това искам да благодаря на члена на Комисията, тъй като съм член на комисията по култура и образование. Работата Ви е наистина отлична и е чудесно, че имаме възможност да използваме 23 европейски езика, един от които е словашки.
László Surján
(HU) Прочетох в словашката преса това, което г-н Gallagher вече каза. Ето защо аз бих казал това в словашката преса, ако исках да подчертая факта, че сегашният конфликт не може да бъде представен нито като конфликт между две държави, нито като конфликт между два народа. Проблемите са свързани с един конкретен закон.
С удоволствие подкрепям твърдението на г-н Swoboda, че се движим в мирна и спокойна посока в търсене на решение. Иска ми се да не беше казвал, че законът не нарушава основни права. Например, когато една майка, която държи ръката на 4-годишното си дете в болницата в един словашки град, бъде порицана, че успокоява детето, изплашено от предстоящата лекарска манипулация, на унгарски език не бихме могли да кажем, че това не нарушава техните права. Не можем също да кажем, че това го няма в закона. Проблемът се състои именно в поднасянето на закона. Законът всъщност забранява размяната на такива реплики в болниците, където унгарският език е слабо представен.
Затова считам, че в това отношение има сериозни проблеми. Словакия жъне това, което е посяла след идването на власт на една екстремистка партия. От друга страна, унгарците не са заличили своите малцинства, но ги държат отделени.
Monika Smolková
(SK) Длъжна съм възразя срещу предишния оратор. Това са абсолютни лъжи, неверни твърдения и неистини. Бих искала да ви помоля да прочетете най-после внимателно закона за езика, защото той не е същият като вашия собствен закон за езика. В Словакия имаме друг, различен закон и тук става въпрос за два различни закона.
Аз произхождам от Кошице, космополитен град с население от 250 000 души, включително значителен брой унгарци, чехи, русини, украинци, роми и, разбира се, словаци. Преди четири години гласоподавателите решиха, че в района на Кошице коалицията между нас - социалдемократите - и представителите на унгарското малцинство работи много успешно. Бих искала да заявя като регионален представител, че нашето сътрудничество е образцово. В нашия край унгарците и словаците живеят мирно и на никого през ум не му минава да злослови или да отправя нападки на основата на национална принадлежност. В ежедневния си живот хората нямат спорове и в смесените райони няма проблеми заради национална принадлежност. Заявявам това напълно отговорно. Ако висшестоящи политици от някои партии не го бяха провокирали по свои собствени причини, проблемът с унгарското етническо малцинство нямаше да възникне в Европейския парламент, защото той не съществува.
Csaba Sógor
(HU) Франческо Капоторти. Когато ООН работеше върху изготвянето на конвенцията, станала по-късно известна като "Конвенция за превенция и наказания за извършване на геноцид", наред с физическия геноцид беше обсъден и езиковият и културен геноцид като сериозно престъпление срещу човечеството.
Езиковият геноцид беше дефиниран - член 3, параграф 1 - през 1948 г. като забрана на една група да използва собствения си език в ежедневното си общуване или в училище, както и публикуването на книги и разпространението на публикации на езика на групата.
В момента Словакия, за съжаление, не е единствената такава страна в Европейския съюз, но е най-типичен пример за езиков геноцид, с други думи, в държава-членка от ЕС се извършва лингвицид. Няма място за задоволство по този повод, защото Румъния, Гърция и Франция също могат да бъдат изброени редом със Словакия в това отношение. Благодаря.
Леонард Орбан
Бих искал да започна, като насоча вниманието ви върху същността на политиката на многоезичие, която искахме да насърчим през този период. От една страна, желанието ни е да гарантираме зачитането на всеки един език, който се говори в ЕС, без значение дали става въпрос за национални, регионални или малцинствени езици, или езици, на които говорят граждани, пристигнали от други континенти. От друга страна, желанието ни е да гарантираме, че зачитането на многообразието ще постигне общата цел, която всички искаме, а именно да съхраним и укрепим единството на Европейския съюз, с други думи, нашето единство. Ние говорим, ако щете, за най-пряко прилагане на принципа "единство в многообразието". В речта си не мога да не обърна внимание на бележките, направени от г-н Swoboda в смисъл, че чрез работата си трябва да търсим елементите, които ни обединяват, а не разединяват.
Трябва да зачитаме всеки един човек, но също трябва да имаме мъдростта да намерим начини за разбирателство, общуване и взаимодействие помежду си. Точно поради тази причина многоезичието е играло и играе изключително важна роля в укрепването на междукултурния диалог. Трябва да има диалог между нас, а това не може да бъде постигнато без езиците.
Имах възможността да посетя всички държави-членки. Имах също възможността да пътувам в области и региони, където, за съжаление, все още се водят обсъждания и спорове, и, за жалост, понякога езиците стават заложник на определени политически интереси, които не са подтикнати от единството на ЕС. Казвал съм също високо и ясно: трябва да намерим решения, които да ни позволят да общуваме и взаимодействаме. Това е причината, поради която, както вече казах, дори в ситуации, когато нещата изглеждат по-трудни за приемане, изучаването и говоренето на езиците на общностите, с които живеем редом, ни предоставят важни решения по отношение на разбирателството помежду ни. Затова в подобни ситуации, а те са безбройно много, считам, че трябва да отбележим напредък по отношение на взаимното разбирателство.
Например способността да се говори езика на областта, където представители на националните малцинства са в мнозинство, с други думи, способността да се говори езика на тези малцинства наред със способността на националните малцинства да говорят езика на националната държава изгражда мостове и създава допирни точки, които могат да ни помогнат.
Бих искал да отбележа усилията, които полагаме, за да можем да предложим подкрепа на всички езици, на които се говори в ЕС. Ние финансираме голям брой проекти, свързани не само с официалните езици, но и с множество регионални и малцинствени езици. Има безброй конкретни примери, в които Европейската комисия е подкрепила, от една страна, мрежи от организации, предназначени да насърчават регионални и малцинствени езици, както и по-рядко използваните езици в Европейския съюз като цяло. Но ние също финансираме и проекти, свързани с конкретно малцинство или регионални езици. Има и конкретни примери за начина, по който подкрепяме тези езици. Както казах и бих искал да повторя, стратегията за многоезичието, възприета през 2008 г., е ориентирана към всички езици, които се говорят в Европейския съюз. Ние не поставяме бариери. Гледаме на всеки един от тези езици като на ценна придобивка за ЕС и като част, ако щете, от културното наследство, което имаме понастоящем в Европейския съюз.
Естествено, бих искал да кажа и няколко думи за измененията, направени в законодателството относно употребата на словашки език в Словакия. Доволни сме, че в момента текат разговори между премиерите на Унгария и Словакия за възможностите за намиране на общи решения въз основа на взаимното разбирателство. От гледна точка на Общността искам да подчертая, че предвид изключително широкия обхват на приложение на този закон в момента не сме в състояние да направим оценка на всички евентуални последици от неговото въвеждане. Точно поради тази причина прилагането на това законодателство е от решаващо значение, и по-специално начинът му на прилагане. Тук искам да подчертая, че Европейската комисия ще проведе много задълбочен анализ, в който подробно ще разгледаме начина на прилагане на законодателството.
Бих искал да завърша, като изтъкна още веднъж, че в рамките на сравнително ограничените правомощия, с които разполагаме, полагаме усилия да подкрепяме всички езици, употребявани в Европейския съюз, били те официални, регионални или малцинствени, като например уелски, където имаме конкретни примери за начина на подкрепа на този език, или каталонски, където Европейската комисия се опита да се приближи или да привлече вниманието на хората, използващи този език. Например имаме изключително подробни уебсайтове и информация на каталонски език за политиката на Общността. Същото се отнася за баския и много други езици. Искам да покажа, че тези усилия ни позволяват да демонстрираме конкретния начин, по който искаме на подкрепим тази политика, която считам за важна за ЕС - политика, която всъщност е залегнала в основата, върху която е създаден Европейският съюз.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Jim Higgins  
Приветствам положителното отношение на Европейската комисия и признавам, че е постигнат напредък по отношение на признаването на малцинствените езици. Има обаче още много да се работи, ако искаме да поставим малцинствените езици наравно с водещите езици в ЕС. Понастоящем ирландски език се превежда само на английски на пленарни заседания и ми се е налагало да спирам по средата на едноминутно изказване (когато говоря на ирландски) и да премина на английски поради липса на условия за превод. Достатъчно добра подготовка на преводачи на ирландски език в момента се предлага само в Националния университет в Голуей (NUIG) и в професионалните адвокатски организации в Ирландия и докато това бележи известен напредък, призовавам Комисията да предостави допълнително финансиране за създаването на други признати курсове за преводачи на ирландски - за да има достатъчно преводачи на ирландски, с което ще се даде възможност на европейските институции да предоставят цялостно обслужване на ирландски език, както е предвидено в член 146 от Правилника за дейността на Парламента. Както казахте, "не можем да укрепим нашия междукултурен диалог без многоезичие", а многоезичието не може да съществува без подходящи условия за обучение.
Alajos Mészáros  
Г-н председател, госпожи и господа, като унгарец от Словакия заявявам, че словашкият закон за езика е лош. Той е лош не защото нарушава ценностната система на Европа, а защото по насилствен начин се намесва в правото на няколко стотици хиляди свободни европейски граждани да използват майчиния си език и ограничава свободното упражняване на това право по един неприемлив начин. Страхът от наказание и неясната формулировка на закона за езика създава ситуация, в която гражданите дори не смеят да използват майчиния си език на места, където това е разрешено. От друга страна, употребата на два езика е задължително, дори тогава, когато това е напълно неоправдано.
Словашкото правителство, което изповядва и националистически идеали, оправда закона за езика, казвайки, че с него ще се създаде някакъв баланс в използването на словашки и унгарски език в районите на Южна Словакия. Както беше казано, смисълът на това е, че словаците, живеещи в район, населен от унгарци, имат право да получават всякаква официална информация на този език. Същото обаче е валидно в обратния случай, при условие че пропорционалната численост на малцинството е най-малко 20%. Какво добро равновесие! И като си помисли човек, всичко това се случва в Европа през 21-ви век.
Rareş-Lucian Niculescu  
Малцинствата добавят стойност към една нация, при условие че съумяват да съхранят културните си ценности. Поради това е особено важно да бъдат опазени културите на малцинствата. От тази гледна точка считам, че Румъния, държавата-членка, чийто представител съм, има един от най-модерните закони, защитаващи малцинствата. В Румъния малцинствата могат да се обръщат към съда на майчин език. Имат училища, където преподаването се води на майчин език. Всичките 19 малцинства в Румъния са представени в Парламента. В районите, където малцинствата съставляват 20% от населението, местните органи са задължени да предоставят документи и на езика на малцинствата. Всички решения се издават както на румънски, така и на езика на малцинствата от съответния регион. Считам, че в таза област румънското законодателство може да служи като образец за добра практика и еталон винаги когато стане въпрос за правата на малцинствата и употребата на техните езици.
