Euroopa Parlamendi presidendi sõnavõtt olukorra kohta Tuneesias
Jerzy Buzek
president. - Head kolleegid! Oleme Tuneesia viimaste nädalate sündmusi jälginud suure ärevuse, kuid ka suure lootusega. Õiguspäraste nõudmiste rahumeelseks kaitseks korraldatud demonstratsioonid muutusid veristeks kokkupõrgeteks, mille me hukka mõistame, kui Tuneesia ametkonnad pöörasid oma kodanike vastu. Täna mälestame nende sündmuste ohvreid. Avaldame sügavat kaastunnet kõigile neile, kes kaotasid perekonna või sõbrad. Eriliselt mäletame kokkupõrgete esimest ohvrit, noort meest, kelle nimi oli Mohamed Bouazizi. Tema traagiline žest on igaveseks jäänud Tuneesia ühiskonna demokraatliku tundmuslaine sümboliks. Vaikigem minutiks meie Tuneesia sõprade mälestuseks! Palun tõuske!
(Täiskogu tõusis ja järgnes minutiline vaikus)
Tänan teid! Head kolleegid! Jasmiinrevolutsioon jätkub. Tegemist on tõeliselt ajaloolise ajaga mitmest seisukohast vaadatuna. Tahaksin tunnustada Tuneesia kodanikke nende julguse ja meelekindluse eest. Nendest saavad alguse muutused, kuid see on alles pika teekonna algus. Eurooplastena jagame Tuneeslaste eesmärke ning soovime koos nendega sellele teele asuda, et need eesmärgid täielikult saavutada. Eurooplased on eriti tundlikud sotsiaalse õigluse, võrdsete võimaluste, sõnavabaduse, demokraatia, tõelise pluralismi ning iseenda poliitilise tuleviku kujundamise võimalikkuse suhtes. Seetõttu ei jää me täna ükskõikseks. Lisaks soovime, et muutused oleksid oma olemuselt rahumeelsed. Need peavad teenima õiglust ning õigusriigi põhimõtteid. Lisaks on meil ka mõned fundamentaalsed nõudmised. Esiteks tuleb vabastada kõik need, kes on meelevaldselt arreteeritud. Teiseks on vajalikud sõltumatud uuringud tõsiste korruptsioonisüüdistuste ning hukkumiste ja jõu kuritarvitamiste kohta. Kolmandaks: läbipaistvad ning tõeliselt demokraatlikud presidendi- ja parlamendivalimised, mida jälgivad kohalikud ja välisvaatlejad; ning neljandaks toetame püüdlusi luua rahvuslikul ühtsusel põhinev valitsus, mis esindaks kõiki tuneeslasi.
Euroopa Liit ja Tuneesia on partnerluse kaudu olnud seotud aastaid. Nad on meie naabrid teisel poole Vahemerd. See partnerlus peab eelkõige teenima meie kodanike huve, nii tuneeslaste kui ka eurooplaste. Meie partnerlus, kui see on usaldusväärne ja oluline, peab toetama tuneeslasi nende teel, mille tulemuseks on põhjalik muutus. Peame aitama tuneeslastel edu saavutada. Head kolleegid! Toetagem tuneeslasi!
Štefan Füle
komisjoni liige. - Austatud president! Hiljutine rahvaülestõus Tuneesias on riigi nüüdisajaloos pretsedenditu sündmus. 2010. aasta 17. detsembril pani noor ülikoolilõpetanu puhta meeleheite tõttu ennast põlema pärast seda, kui politsei oli temalt puu- ja juurviljad ära võtnud, mida ta elatise teenimiseks müüs. Vähem kui kuu aega hiljem on üleriigilised demonstratsioonid kaasa toonud president Ben Ali püsiva lahkumise.
Euroopa Liit on režiimi viimaste päevade mahasurumistega kaasnenud vägivalla hukka mõistnud. Hetkel on julgeolekuolukord endiselt ebakindel. Endiselt teatatakse rüüstamistest ja vägivallast. Tuneesia on endiselt väga delikaatses etapis, kuigi esimesed uudised riiki ühendava valitsuse moodustamisest on just teatavaks saanud.
Teatud ebakindlusest hoolimata on tuneeslaste sõnum vali ja selge. Tuneesia soovib saada stabiilset demokraatiat, mis austab täielikult põhiõigusi ja -vabadusi. Soovitakse vabasid ning õiglasi, kaasavaid valimisi. Inimesed soovivad oma ajaloos uuelt lehelt alustada ning meie soovime neid nendes püüdlustes toetada. Põhiseaduse austamine ja meetmed, mida hetkel võetakse, et tuua kokku riiklikult solidaarne valitsus, on sammud õiges suunas.
Loomulikult on see alles algus. Euroopa Liit ei ole kunagi lõpetanud Tuneesiale meeldetuletuste tegemist endale võetud rahvusvaheliste kohustuste kohta inimõiguste ja põhivabaduste vallas. Alates minu ametiaja algusest, tegelikult alates minu esimesest ärakuulamisest siin täiskogul, olen korrutanud, et edasiarendatud staatus tähendab selgelt ka põhjalikumaid kohustusi meie suhte kõikides valdkondades, sh põhivabaduste ja inimõiguste valdkondades.
Euroopa Komisjoni nimel olen rõhutanud kõikidel Tuneesia ametnikega korraldatud kohtumistel, et nad peavad endale võetud demokraatia ja inimõigustega seotud kohustusi täitma. Edasiarendatud staatuse tegevuskava läbirääkimiste esimesel kohtumisel nõudsin isiklikult, pretsedenditul ja väga selgel viisil, et uue karistusseadustiku artikli 61a mis tahes kasutamist tõlgendataks meie silme läbi edasiarendatud staatuse ning meie jagatud väärtustega ebasobivaks.
Muuseas, kui mõlema osapoole seas on endiselt veel skeptikuid, kes arvasid, et neid väärtusi jagatakse ainult teoorias, siis peaksid nad üha uuesti kuulama viimaste nädalate ja päevade hääli Tuneesia tänavatelt. Mis see siis oli, kui mitte demokraatia ja suurema majandusliku õigluse pühalik nõudmine.
Nagu ma koos Catherine Ashtoniga hommikul ütlesin, on Euroopa Liit valmis toetama tõeliselt kaasavat valimisprotsessi koos vastavate garantiidega. Loodame, et selle korraldamisviis tehakse võimalikult kiiresti teatavaks pärast seda, kui riikliku ühtsuse valitsus on kokku pandud ning oma tööd alustanud. Oleme valmis pakkuma viivitamatut abi valimisprotsessi ettevalmistamisel ja organiseerimisel ning ka jätkuvat tuge tõelisele demokraatlikule üleminekule.
Lisaks valmistame ette ka laiahaardelisemat komplekti, et muu hulgas kohe, kui olukord stabiliseerub, toetada majandusarengut, suurema tähelepanu pööramist Tuneesia noorte sotsiaalprobleemidele ning õigusriigi põhimõtte ning kohtunike kokkuviimist.
Loomulikult konsulteerime selles protsessis ka edaspidi vahetult täiskogu ning liikmesriikidega.
Euroopa naabruspoliitika põhineb Euroopa Liidu ja selle partnerite jagatavatel olulistel väärtustel: demokraatia, inimõigused ning vabaturumajandus eesmärgiga ehitada koos üles ühiselt jagatava demokraatia, stabiilsuse ja jõukuse ala. Komisjon on alati rõhutanud, et need väärtused on nii meist lõunas kui ka idas asuvatele naabritele suunatud naabruskonna poliitika väga oluline komponent.
Tuneesia on oma tugeva keskklassi, kõrge haridustaseme, Euroopa läheduse ning üldise mõõdukusega heas positsioonis, et astuda suur samm demokraatia poole, mida inimesed on nüüd nii jõuliselt ja julgelt nõudnud, ning arvan, et kõik peaks nõustuma sellega, et ka Euroopa Liit on demokraatlikust, jõukast ning stabiilsest Tuneesiast väga huvitatud. Meil on Tuneesiaga pikaajaline ja kindel suhe ning meie rahvaste ja äriringkondade vahel on tihedad sidemed. Minu ning ka komisjoni asepresidendi / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja soov on see, et kindlustaksime nüüd uute kohustuste põhjal kahepoolseid suhteid meie partneri juhtidega, austades seejuures õigusriigi põhimõtet ning -vabadusi ning pöörates tähelepanu majanduslikele ja sotsiaalsetele reformidele.
Anname endast parima, et aidata Tuneesia inimestel oma soove tegelikkuseks muuta.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Austatud president! Hiljutised Tuneesia sündmused peaks meid ärgitama vähemalt kahte teemat vastutustundlikult analüüsima. Esiteks, kas demokraatlike vabadusteta riikide praegust olekut toetavad poliitilised suunised ikka tõepoolest aitavad kaasa stabiilsuse säilitamisele, praegusel juhul meie vahetus läheduses.
Teiseks, austatud president, peame analüüsima, kas Ahmed Ben Ali kadumine poliitiliselt maastikult on piisav, et tagada tõeliselt demokraatlik üleminek.
Austatud president! Minu arvates, on vastus mõlemale küsimusele eitav. Seetõttu, Štefan Füle, tuleb põhjalikult analüüsida, miks naabruspoliitika ei ole Barcelona protsessi vaimus avaldanud plaanitud demokratiseerivat mõju ning kuidas meie võiksime või peaksime seda muutma.
Teiseks on meile paljudest kogemustest teada, et võimuvaakumi korral asendavad kõige radikaalsemad ning ekstreemsemad asjaosalised protsessi, võtavad selle üle ning proovivad seda nurjata.
Austatud president! Kui soovitakse kaitsta ainult vabadust, siis ei ole ekstreemsus pahe. Kui soovitakse kaitsta ainult õiglust, siis ei ole mõõdukus pahe. See eetiline kohustus tähendab, et Euroopa Liit peab tegema kõikvõimalikke pingutusi aitamaks tagada, et seda protsessi rajalt kõrvale ei lükata.
Toetan seda, mida Štefan Füle Tuneesiale valimisabi osutamise kohta ütles, kuid arvan, et veelgi olulisem on minna samm kaugemale ning toetada Tuneesiat Euroopa Liidu valimiste vaatlusmissiooniga. Mitte ainult selle pärast, austatud president, et see eetiline kohustus on Euroopa Liidu geneetilise koodi osa, peaksime nii käituma, vaid ka seepärast, et see on ka meie endi huvides: sest ei ole mõtet reisida äriklassis, kui turistiklassis on kohvripommiga reisija.
Pier Antonio Panzeri
Austatud president, head kolleegid! Ka meie oleme mures selle pärast, mis Tuneesias toimub, ning oleme kurvad, et nende demonstratsioonide jooksul on nii palju inimesi hukkunud.
Uus ja segane olukord, mis algas pärast eelmise presidendi Ben Ali põgenemist, peab nüüd lõppema eesmärgiga, mida nii paljud inimesed soovinud on: enamiku elanikkonna ootustele vastavate majandus- ja sotsiaalreformide algus ning demokraatlike foorumite tekkimine, mis garanteeriks, et kodanikuühiskond ning eri opositsioonijõud on üha rohkem kaasatud poliitilisse ellu ja valitsuse moodustamisse.
Loomulikult on kõikidel riikidel õigus ise oma rada valida, kuid me oleme väga huvitatud sellest, et need reformid ellu viidaks ning muutused oleksid tõelised, mitte lihtsalt puru silma ajamine. Tuneesias toimuv tekitab meis kõigis ning Euroopas, koos kõikide selle viivituste ja vigadega, küsimusi.
1995. aastal käivitas Euroopa Liit Vahemere piirkonnaga Barcelonas partnerlusprogrammi. Selle alla pidi kuuluma nii poilitiline, majanduslik, sõjaväeline kui ka isegi sotsiaalne ja inimesi puudutav koostöö, kuid isegi mitte kahes olulisimas valdkonnas ei ole seda eesmärki saavutatud. Majanduse seisukohast vaadatuna on piirkondlike ja infrastruktuuriprojektide maht selgelt vähenenud, sest liikmesriikide rahalised vahendid ei jõudnud kunagi kohale ning komisjoni vahendid on ootel. Lubatud vabakaubandustsooni ei eksisteeri ning kõige ilmselgem läbikukkumine on olnud poliitilisel tasandil - peame sellest täielikult teadlikud olema, austatud volinik.
2008. aastal asutati Vahemere Liit, kuid see on kõigest Potjomkini küla. 2010. aasta novembris toimuma pidanud tippkohtumine on teadmata ajaks edasi lükatud. Probleem seisneb selles, et eri Euroopa valitsused ei ole tõelisest koostööst huvitatud. Nad eelistavad säilitada suhteid kahtlaste režiimidega, mis on väga tõsiselt pühendunud ebademokraatlikult hallatavate loodusvarade kaitsmisele, samal ajal kui miljonite noorte ainukeseks tulevikuväljavaateks on emigratsioon, mis on muutumas järjest raskemaks.
Seega ei ole suur üllatus see, et majandus- ja sotsiaalkriisist sütitatuna on Tuneesia demonstratsioonid transformeerunud tsunamiks, mis võib eksisteerivale võimustruktuurile suurt mõju avaldada. Euroopa poliitilisest reaalsusest ei ole islamistliku fundamentalismi hirmust tingituna enam kasu ning võib-olla on saabunud aeg lükata viimaks kõrvale see postkolonialistlik suhtumine, mis vahetevahel kipub Põhja-Aafrika riikidega suhtluses esile kerkima.
Tõepoolest, võttes lähtekohaks Barcelona, vajab Euroopa uut visiooni oma lõunapoolsetele piirialade ja Vahemere tarbeks, mis peab ühtlasi olema varasemast usaldusväärsem. See tähendab senini meile järgnenud partnerluse ja naabruskonna poliitika täielikku ülevaatamist ning nõuan, et tegeleksite sellega, austatud volinik. Me ei saa varjata asjaolu, et nii komisjon kui ka nõukogu olid isegi valmis alustama Tuneesiaga edasiarendatud staatuse lepingu läbirääkimisi. Senini ei ole selgitatud kriteeriume, mille alusel arvati, et see kõik võiks olla võimalik.
Peame muutma viise, vahendeid ning ütlema komisjonile ja nõukogule, et seda on võimalik saavutada, näidates üles rohkem veendumust parlamendile Vahemere riikidega uue partnerlusidee väljatöötamise ja kohandamise rolli andmisega. See kõik ei ole mitte ainult nende riikide, vaid eelkõige Euroopa huvides.
Paljudest probleemidest, mis Euroopal tunduvad olevat, saadakse jagu ja need lahendatakse ainult kõiki Maghrebi riike hõlmava tulemusliku ja tõhusa partnerluse kaudu. Majanduslike ja demokraatlike reformide toetamine ning samal ajal kõikide terrorismi- ja fundamentalismivastaste vajalike meetmete realiseerimine on keeruline, kuid see on ainuke võimalik valik.
On põhjust loota, et see traagiline ja karm õppetund, mille Tuneesia annab, võib aidata meil kõigil paremini aru saada sellest, mida on Euroopa tegevusi arvesse võttes mõtet teha ning mida tasub muuta.
Marietje Schaake
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud president! Kiidan Tuneesia inimesi nende vapruse, julguse ja järjepidevuse eest nõuda võimalusi ja vabadust ning loodan, et kõik osapooled hoiduvad vägivalla kasutamisest ning et varsti toimuvad vabad ja õiglased valimised.
Kodanikud astusid välja rõhuva režiimi vastu, milles kasutati kuule ning tapeti noorsugu. Ainult nõrgad valitsused lähevad nii kaugele, selleks et säilitada oma tehislikult omandatud korrumpeerunud võimu ja rikkust. Režiimide seaduspärasus tuleneb oma kodanikele heaolu pakkumisest, mitte ülikoolide sulgemisest ning teabele ja vabale kommunikatsioonile juurdepääsu keelamisest.
Teabele juurdepääsu puhul tasub mainimist, et Tuneesia opositsioon kasutas Internetti, millest on saamas kõikjal üle maailma paiknevate rahumeelsete opositsioonide üha vajalikum vahend. Mina sain Tuneesia kodanikuliikumise ülestõusust teada Interneti ning pealtnägijate veebi postitatud materjalide kaudu, kuid vastuhakk pidi kestma umbes kuu aega, enne kui peavoolumeedia ning juhtivpoliitikud tänavatel toimuva reaalsuse peale üles ärkasid.
Samal nädalal, eelmisel nädalal, pakkus Prantsuse välisminister Tuneesia valitsusele abi, lubades abistada politseid ja saata märulipolitseinikke. Kuidas reageerib komisjon sellele pakkumisele ning kus oli abi kodanikele, nende õiguste kaitsmisel?
(Aplaus)
Tuneesia valitsuse ja rahva kokkupõrge toimus samal määral Interneti virtuaalsetel kiirteedel kui tänavatel. Teada oli, et Tuneesia valitsus on filtreerimis- ja tsenseerimistarkvara vallas üks edasijõudnumaid ning viimaste kuude jooksul ei hoitud kokku pingutustelt nende tehnoloogiate abil oma inimesi represseerida. Rõhuvad režiimid kõikjal maailmas jätkavad sõnavabaduse vaigistamiseks tehnoloogiate kasutamist.
Täna on Martin Luther Kingi päev ning Martin Luther King ütles, et ühel hetkel muutub vaikus reetmiseks. Austatud volinik Štefan Füle, see hetk on saabunud! Ameerika Ühendriigid on kaotanud märkimisväärselt usaldusväärsust võitluses Interneti-vabaduse juhtpositsiooni nimel.
ELil seisab ees võitlus, millest räägime täna, kui puudutame lähenevate Ungari seaduste teemat. Noorte, vabadust armastavate inimeste põlvkond kõikjal üle maailma näeb aga Tuneesia sümboolset eeskuju ning otsib ELilt tuge ja ei ole põhjust, miks me ei peaks asuma juhtpositsioonile inimeste vabaduste kaitsmisel, ka Internetis.
Daniel Cohn-Bendit
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Austatud president! Head kolleegid! Tunnistan, et oleksin soovinud, et Euroopa Parlament tunneks samasugust uhkust nagu tuneeslased, kes suutsid diktaator Ben Ali alistada.
Head kolleegid! Diktaator on võimult tõugatud, kuid diktatuur ja diktatuuri struktuur on Tuneesias endiselt olemas. Peame nüüd olema väga ettevaatlikud. Euroopa valitsused ning siinse parlamendi enamus on aastaid diktatuuri struktuuri ja Tuneesia diktaatorit toetanud. Alles eelmisel nädalal lükkas enamik fraktsioone Tuneesia teemal arutelu tagasi ning keeldusid Ben Alid hukka mõistmast.
Prantsusmaa välisministri tegevus on kõige hilisem näide Lääne kaasosalusest. Miks nii? Selle põhjus on hirm, sest inimesed kartsid islamit. Meil on põhjust peljata islamistlikku diktatuuri, kuid mis on nendel noortel, nendel tuneeslastel, kes ei olnud üldse islamistlikud ja kes võitlesid vabaduse eest, sellega pistmist? End ohvriks toonud Mohamed Bouazizi on Tuneesia Jan Palach ja kui Jan Palach ennast ohvriks tõi, seisis terve parlament ta selja taga. Me ei ole suutelised Mohamed Bouazizit isegi mitte toetama - see on tõde selle parlamendi kohta.
Nüüd peab komisjon tegutsema. Ta peab ütlema ainult ühte asja. Komisjon peab tuneeslastele ütlema, et kahe kuu jooksul ei ole võimalik korraldada demokraatlikke valimisi riigis, mis just diktatuuri kütkeist vabanes. Riigis ei ole demokraatlikku alust. Puudub sõnavabadus ning meedia, raadio ja televisioon ei ole vabad. Riiklik trükikoda on ainuke asi, mis on järel.
Seetõttu palun komisjonil võtta raha assotsieerimislepingust ning kasutada seda selleks, et toetada Tuneesias sõnavabadust, mitte toetada Tuneesia valitsusorganisatsioone.
Teiseks ei ole üleminekuvalitsus riikliku ühtsuse valitsus. Miks? Sest enamik võidelnutest või põgenenutest ei ole veel tagasi pöördunud ning neid ei ole tunnustatud. Seetõttu on vaja aega, et demokraatlikud väed, mitte need väed, mida Ben Ali tunnistab, vaid tõeliselt demokraatlikud väed, saaksid välja kujuneda.
Euroopa Liit peab demonstreerima, et Tuneesia sündmused aitavad meil mõista kõiki Araabia riike ning annavad meile nende riikide suhtes lootust. Demokraatia ja islam võivad kokku kuuluda ning kui me suudame toetada Tuneesias tärkavat demokraatiat, siis näeme, et Egiptuses, Jordaanias ning Süürias ja mujal tõuseb rahvas ja tõusevad inimesed diktaatorite vastu üles.
Meil lasub kohustus, kõigil meist, sest lõppude lõpuks demonstreerib Tuneesia, kes on osa araabia maailmast, et lootus vabadusele, mida nägime 1989. aastal idabloki riikides, on uuesti sündimas sellises riigis nagu Tuneesia. Järgmisena näeme selle sündi Alžeerias ning pärast seda Egiptuses ja Jordaanias.
Just selle pärast on mõeldamatu, et Euroopa Parlament võiks jääda istuma ning öelda midagi sellist: "Jah, võib-olla - me ei tea.” 1989. aastal ei teadnud me, millega Poolas asjad lõppevad. Me ei teadnud, mis saab Gorbatšovi juhtimisel Venemaast. Kui me soovime iga kord garantiid, kui inimesed vabadust nõuavad, see tähendab, kui me soovime, et nad kinnitaksid meile, et olukord kulgeb kindlasti teatud suunas, siis ei toeta me iialgi vabadust. Palun seetõttu komisjonil tegutseda, anda neile midagi, demonstreerida tuneeslastele, et praegune reaalpoliitika on selline, mis toetab demokraatiat ega toeta enam diktatuuristruktuuri.
(Aplaus)
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud president! Tuneesia ülestõus peegeldab ilmselgelt rahva rahulolematust riigi poliitilise stagnatsiooni ja selle majanduse suhtelise stagnatsiooniga. Valitseva perekonnaeliidi räige korruptsioon ning rikkus oli täielik kontrast suure vaesuse ja töötusega tavaliste inimeste seas.
Riigi endine president Ben Ali maksis kõige karmimat hinda selle eest, et ta ei rahuldanud oma inimeste ootusi ja lootusi, kuid ma ei nõustu mõne hinnanguga, eriti roheliste fraktsiooniga, et tema valitsus oli araabia maailma üks rõhuvamaid valitsusi. Tuneesia on mõneti olnud hea näide nüüdisaegsest, ilmalikust ja progressiivsest Araabia riigist. Näiteks keelati polügaamia ja loorid ning soodustati turismi ja otseinvesteeringuid välisriikidest.
Tuneesia on suutnud ära hoida vägivaldsete pühasõdalaste katseid, õõnestada riigi ilmaliku ühiskonna terviklikkust. Seetõttu on väga oluline, et Tuneesia poliitilised juhid, need uued juhid, kes nüüd nähtavale tulevad, kaitseksid seda pärandit, sest salafistidest äärmuslased püüavad kaost ja rahutusi kindlasti oma huvides ära kasutada, mis aitab neil ohtlikke plaane edasi arendada, ning see ohustab ilmselgelt ka Euroopa poliitilisi eesmärke, sealhulgas välispoliitika eesmärke.
Tuneesia uued poliitilised juhid peavad ka mõistma, et ebapiisav juhtimine ning suur ebavõrdsus on soodne pinnas vägivaldse radikalismi tekkeks. Mulle annab julgust asjaolu, et ajutised juhid on lubanud märkimisväärseid reforme, sest sellisele teele asumine tugevdab väga Tuneesia ja Euroopa Liidu suhteid. Vahepeal kutsub minu fraktsioon julgeolekujõude ennast maksimaalselt ohjeldama ning soovib endise režiimi presidendi turvameeskonna juhtkonna arreteerimist ja kohtu alla andmist, kes on vastutavad süütute kõrvalseisjate pihta avatud tule eest viimastel päevadel, püüdes kasutult riiki destabiliseerida. Tänan sõjaväge professionaalsuse eest valitsuse institutsioonide kaitsmisel!
Meie ELis peame Tuneesia uuele ühisvalitsusele pakkuma kõiksugust abi ning andma igasugust abi ka ELi kodanikele, sealhulgas Briti kodanikele, kes on Tuneesiasse lõksu jäänud, kuna olid sel ajal seal puhkusel.
Marie-Christine Vergiat
Austatud president, head kolleegid! Olen uhke ning emotsioonidest tulvil, et saan siin täiskogul kõnelda oma Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni eest.
Väga vähesed meist siin täiskogul on hukka mõistnud Tuneesia režiimi kuritegelikud teod ning selle, mida pidid kogema inimesed, kes kõigest hoolimata julgesid režiimi kritiseerida ning selle tegevused hukka mõista, eriti just inimõiguste kaitsjate piinamise.
Selleks oli vaja 26aastase noore mehe eneseohverdust, et Tuneesia rahvas pea tõstaks ning enam ei kardaks, sest nad tundsid ennast üpris üksikuna. Seal sündis lootus vabadusele. 50 inimest pidi hukkuma, enne kui Euroopa Liit julges teha vaoshoitud avalduse, mis kutsus üles jõu tarvitamise piiramisele, kuid mis ei seadnud kahtluse alla ELi ja Tuneesia puutumatult püha partnerlust ega mõistnud hukka vägivalda, austatud volinik Štefan Füle. Vähemalt kuni laupäevani. Hetkel võime vähemalt öelda, et Tuneesia režiim ei ole teist pärast teie ametissenimetamist peaaegu midagi kuulnud.
Sõnad "vaoshoitus jõu kasutamisel” jäid mulle kurku kinni. Euroopa Liit on olnud tumm, kui Maghrebi delegatsiooni arglik avaldus välja arvata. Alles laupäeval võtsite selle vastu sõna, austatud president, ning täna lükkas Euroopa Parlamendi enamus tagasi kirjaliku resolutsiooni. Siiski suudavad Euroopa ametkonnad häälekamad olla teiste režiimide suhtes. Prantslasena tean, mis on Prantsusmaa valitsuse kohustused, ning ma ei hakka meie välisministri ettepanekuid üle kordama. Ilmselgelt ei ole mõne inimese jaoks koloniaalajastu veel läbi saanud, kuid loodame, et see kõik on jäänud ajalukku.
Tänu Tuneesia inimeste julgusele on Tuneesia ime, mis on mõne siinse inimese jaoks nii armas, mõne päeva jooksul kokku kukkunud ning tema tõeline pale on esile tulnud. Täna on Euroopa Liidul tähtis kohustus seista demokraatliku ülemineku ajal Tuneesia inimeste kõrval ise sellesse sekkumata. Euroopa Liit peab valimisprotsessi vaatlema ning kindlustama, et sõltumatu uurimiskomisjon toob vägivalla ja korruptsiooni kohta kõik päevavalgele. Tuneesia rahvast ei tohi enam röövida. Ben Ali ja Trabelsi perekonna varasid ei tohiks mitte ainult vaadelda, vaid need tuleks külmutada.
Euroopa Liit on siinkohal ebaõnnestunud. Kulub kaua, enne kui tuneeslased saavad enesekindluse tagasi. On tõsi, et olukord on praegu endiselt keeruline, ning see, mis riigis toimub, võib olla hea eeskuju tervele Maghrebi piirkonnale. Teame, et sarnased ülestõusud võivad toimuda kõikides nendes riikides, kus Lääne huvid on kohalike inimeste huvidest olulisemad. Alžeerias, Egiptuses ja Mauritaanias on ennast ohvriks juba toodud. Demokraatia ja inimõiguste küsimuses on aeg liikuda sõnadelt tegudele. Euroopa Liidul on aeg oma partnerlused Lõuna riikidega restruktureerida ning need lõpuks luua demokraatlike tingimuste ning inimõiguste ja võrdsuse austamise baasil. Vastasel juhul rajab see ise fundamentalistidele teed.
Gerard Batten
fraktsiooni EFD nimel. - Austatud president! Arutelu alguses rääkisite vabadest ja õiglastest valimistes ning heast esinduslikust valitsusest ning palusite meil tuneeslasi toetada.
Ükski demokraat ei vaidleks sellele vastu. Inimesed taluvad ebakompetentseid, korruptiivseid valitsusi kaua, aga kui neile liiga palju survet avaldada, siis hakkavad nad mässama. Sisejulgeolekuteenistuste seisukoht on see, et mis tahes elanikkond peab vastu ainult kolm päeva pärast toiduvarude lõppemist, enne kui märatsemised ja kodanikurahutused algavad.
Kas Tuneesia ja Euroopa Liidu sündmuste vahele võib tõmmata paralleele? ELi valitsemine on ebademokraatlik ja -kompetentne. ELis on poliitiline klass, kes on oma rahva soovidest aina kaugenemas. Otseste ELi poliitiliste suuniste tulemusena on paljudes Euroopa riikides töötus noorte seas suur. Mässud ja kodanikurahutused toimuvad ka juba Kreekas, kuna riik on lihtsalt ideoloogiliselt võtnud endale kohustuseks Euroopa ühisrahale truuks jääda. Sellised riigid nagu Hispaania, Portugal ning Iirimaa võivad Kreekale varsti järgneda, kui nende majandus euro hullusärki ära ei mahu.
Ärge arvake, et see ei või Euroopa riikides juhtuda. Kui valitsustest saavad inimeste vaenlased, siis hakkavad inimesed lõppude lõpuks mässama.
Nõustun sellega, mida te oma sissejuhatuses ütlesite, kuid rakendagem neid põhimõtteid nii Euroopas kui ka teistes maailma riikides!
President
Päevakorrapunkt on ammendatud.
