Territorial, social og økonomisk samhørighed - God forvaltningspraksis og EU's regionalpolitik (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
af Luhan for Regionaludviklingsudvalget om territorial, social og økonomisk samhørighed
og
af Mănescu om god forvaltningspraksis og EU's regionalpolitik.
Petru Constantin Luhan
Hr. formand! Formålet med denne betænkning har været at besvare det spørgsmål, der rejses i titlen, nemlig om skabelsen af territorial, social og økonomisk samhørighed er en afgørende forudsætning for global konkurrenceevne i EU, med særlig fokus på samhørighedspolitikkens rolle i denne forbindelse.
Det er alarmerende, at der er så store forskelle mellem EU's 271 regioner. De fleste af de mest udviklede regioner har et BNP pr. indbygger på 334 % af gennemsnittet i EU-27, og i de fattigste regioner ligger tallet på blot 26 %, dvs. 13 gange mindre.
En anden ugunstig faktor er den økonomiske vækstrate i EU, der er lavere i forhold til vores internationale konkurrenter. Som det også anføres i EU 2020-strategien, er vi derfor nødt til at udvikle strategiske områder og gøre os gældende uden for EU, hvis vi skal blive stærkere.
Europa står over for en barsk opgave, idet vi ud over virkningerne af den nuværende krise også skal imødegå en række andre større udfordringer såsom at tilpasse os til globaliseringen, den demografiske udvikling, klimaændringer og problemer med energiforsyningssikkerheden.
Samhørighedspolitikken har uden tvivl en rolle i EU 2020-strategien. Jeg mener, at prioriteterne i denne politik skal afstemmes med målsætningerne for den fremtidige strategi, men det skal bemærkes, at den skal forblive en uafhængig politik. Strategiens målsætninger vil nemmere kunne opfyldes ved at øge synergien mellem forsknings-, udviklings- og innovationsprogrammerne på den ene side og samhørighedsprogrammerne på den anden side. Vi skal støtte større projekter med større indvirkning på EU-plan, som vil skabe økonomisk vækst og arbejdspladser og sikre en bæredygtig udvikling i regionerne.
Der skal også være særlig fokus på investeringer i infrastruktur af enhver slags - inden for transport og ikt, på det sociale område og inden for uddannelse, forskning, udvikling og miljø, hvilket vil medvirke til at sikre alle europæiske borgere behørig adgang og give dem lige muligheder for udvikling.
Retningslinjerne på lokalt og regionalt plan vil afhænge af de særlige forhold i området og muligheden for at skabe direkte merværdi. Princippet om decentralisering til lokale myndigheder skal fremmes for at forbedre udnyttelsen af EU-bevillingerne.
I forbindelse med styrkelsen af den økonomiske konkurrenceevne og skabelsen af arbejdsplader må vi ikke se bort fra SMV'ernes vigtige rolle. De skal have øget adgang til EU-finansiering, finansieringstekniske instrumenter og andre lånekilder. Hvis den økonomiske konkurrenceevne skal fremmes, er det en afgørende forudsætning at optimere samhørighedspolitikkens indvirkning. Jeg vil i denne forbindelse gerne understrege, at procedurerne for anvendelse af EU-midler fortsat skal forenkles, at det skal sikres, at de kan anvendes fleksibelt, at BNP skal forblive hovedkriteriet, når der skal træffes afgørelse om regionernes støtteberettigelse under samhørighedspolitikken, og at Kommissionen skal forelægge et specifikt forslag om anvendelsen af offentlig-private partnerskaber.
Med hensyn til styrkelsen af EU's globale konkurrenceevne mener jeg, at nogle af de midler, der er afsat til samhørighedspolitikken, bør anvendes til at opnå og fastholde Europas rolle som verdens førende på områder, hvor Europa allerede har en konkurrencefordel, og på områder, hvor Europa har mulighed for at blive verdens førende.
Hvis vi skal sikre EU's økonomiske konkurrenceevne globalt, er det derfor en afgørende forudsætning at sikre økonomisk, social og territorial samhørighed og foretage strategiske investeringer.
Ramona Nicole Mănescu
Hr. formand! Den nuværende globale krise har endnu engang understreget den store betydning af god forvaltningspraksis på alle niveauer såvel som behovet for en stadig inddragelse af lokale og regionale myndigheder som ligeværdige partnere i udformningen og gennemførelsen af EU-politikker og strategier, navnlig da de håndhæver næsten 70 % af EU-lovgivningen.
Samhørighedspolitikken spiller en afgørende rolle i anvendelsen af forvaltning på flere myndighedsniveauer. Da forvaltning på flere myndighedsniveauer har stor betydning for opnåelsen af territorial samhørighed i Europa, bør dette princip være obligatorisk for alle medlemsstaterne. Lokale og regionale myndigheders aktive inddragelse i beslutningsprocessen, selv i den retsaktforberedende fase, samt en behørig analyse af effektiviteten af ordninger for delt forvaltning og fordelingen af Kommissionens og medlemsstaternes forskellige ansvarsområder vil rent faktisk sikre en bedre absorbering af europæiske midler i den kommende programmeringsperiode.
Erfaringen viser, at en integreret tilgang til regionalpolitik skaber langt mere effektive resultater. Det er netop derfor, at denne tilgang også bør være obligatorisk. Vi har brug for en fælles definition af partnerskabskonceptet. Jeg har i denne forbindelse opfordret Kommissionen til at udarbejde en definition af partnerskabskonceptet som en betingelse for at opbygge reelle partnerskaber med lokale og regionale myndigheder.
Medlemsstaterne kan således vedtage en lokal udviklingsmetodologi baseret på lokale partnerskaber med henblik på at styrke de lokale og regionale myndigheders rolle i forvaltningen og gennemførelsen af europæiske programmer, navnlig programmer vedrørende byudvikling, udvikling af landdistrikter og udvikling på tværs af grænser. Forenklingen af lovgivningen på europæisk og nationalt plan, ikke kun som følge af den økonomiske krise, men også som et generelt princip i den fremtidige samhørighedspolitik, er en forudsætning for en bedre forvaltningspraksis i forbindelse med gennemførelsen af samhørighedspolitikken, og det er det eneste middel til at tilskynde potentielle støttemodtagere.
Jeg mener desuden, at vi i den kommende programmeringsperiode har brug for et fælles sæt regler for anvendelse af europæiske midler, som gælder for alle medlemsstater, således at medlemsstaterne ikke får mulighed for at indføre yderligere betingelser, der rent faktisk begrænser adgangen til finansiering.
Hvis vores langsigtede målsætning er en politik, der er klarere, resultatorienteret og langt nemmere at anvende, skal Kommissionen forbedre de lokale og regionale myndigheders støttekapacitet og systemerne for tilsyn med de aktiviteter, der gennemføres på nationalt niveau. Jeg mener, at efteruddannelse og vejledning af disse myndigheder i programmernes gennemførelsesfase vil medvirke til at reducere den høje fejlfrekvens, navnlig i relation til ikkestøtteberettigede udgifter og offentlige indkøb. For at undgå dobbelte revisioner og den overkontrol, som støttemodtagerne er underlagt i dag, har vi opfordret Kommissionen til at udarbejde en manual for én enkelt revision, der vil fremme en standardiseret anvendelse af modellen med én enkelt revision på alle niveauer. Sidst, men ikke mindst, skal vi træffe foranstaltninger, der fremmer den private sektors inddragelse i europæiske projekter. Et første skridt i denne retning er at forenkle bestemmelserne for anvendelse af de finansieringstekniske instrumenter rettet mod små og mellemstore virksomheder.
Endelig vil jeg gerne understrege det gode samarbejde, som jeg har haft med Kommissionens repræsentanter under høringerne, samt den vilje, de har vist til at bakke effektivt op om foranstaltningerne i denne betænkning, hvilket er en yderligere garanti for, at disse foranstaltninger i sidste ende vil blive vedtaget af Kommissionen.
Johannes Hahn
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil navnlig gerne takke fru Mănescu og hr. Luhan for deres to betænkninger, der endnu engang er konstruktive og meget positive over for regionalpolitikken, og som er udarbejdet på det helt rigtige tidspunkt i lyset af den igangværende debat om regionalpolitikkens fremtidige struktur, navnlig forud for samhørighedsforummet i slutningen af januar/starten af februar.
Det er vigtigt, at vi til stadighed betragter navnlig regionalpolitikken som en investeringspolitik - som en politik for investering i regioner, i mennesker, i europæere. I denne finansieringsperiode er der allerede blevet øremærket 86 mia. EUR til innovation og regionalpolitik, navnlig med det formål at hjælpe små og mellemstore virksomheder med at forbedre kvaliteten af deres arbejdsstyrke, deres produktionsmetoder og de tjenester, som de udbyder. Vi er imidlertid - og det har De begge helt ret i - nødt til at forbedre vores strategi yderligere fremover. Ud over de kontroller, som fortsat vil være nødvendige fremover - med andre ord ud over korrekt finansiel praksis - fokuserer vi således mere på en resultatorienteret vurdering af vores arbejde. Jeg siger altid - og det er kernen i betænkningen om samhørighedspolitikken og dens konklusioner - at der ikke er nogen modsætning mellem at fokusere på nogle få prioriteter i EU 2020-strategien og fleksibilitet i forbindelse med gennemførelsen af disse prioriteter i de meget forskellige regioner i Europa.
Territorial samhørighed er et meget vigtigt aspekt. Det er efter min opfattelse et centralt aspekt og giver os viden om, hvordan vi kan forbedre levestandarderne i regionerne, hvilket er vores opgave, for at sikre, at borgerne har fremtidsudsigter i de regioner, hvor de blev født. Det vil også styrke den interne samhørighed i Europa.
Det er i denne forbindelse vigtigt - og det bør understreges i den kommende programmeringsperiode - på ny at få mere fokus på byernes rolle, da omkring 70 % af europæerne lever i et bymiljø, men det er samtidig afgørende, at vi ikke glemmer betydningen af forbindelserne mellem by og land. Vi skal i denne forbindelse bruge andre finansieringskilder til fortsat at forbedre forbindelserne og for at undgå unødvendige overlapninger.
Det er også meget vigtigt - hvilket vi drøftede meget indgående og efter min mening meget konstruktivt i Europa-Parlamentet for et stykke tid siden - at have fokus på områder med særlige geografiske forhold og naturligvis at se nærmere på den demografiske udvikling i Europa, et problem, som vi meget hyppigt vil stå over for, og som vi er nødt til at takle. Vi ser på den ene side en meget alvorlig tendens til affolkning i landdistrikterne og på den anden side en stærk forøgelse af byområdernes tiltrækningskraft - hvilket ikke blot resulterer i, at flere og flere mennesker lever på et lille område, men også i en tilsvarende affolkning. Det kan til en vis grad imødegås gennem investeringer i gammel og ny infrastruktur. Det vil være et meget vigtigt bidrag til sikring af vækst.
Spørgsmålet om partnerskab - om samarbejde - er meget vigtigt, hvilket navnlig fremhæves i fru Mănescus betænkning. Det er imidlertid vigtigt at udvikle forvaltningen på flere myndighedsniveauer. Jeg vil imidlertid gerne udtrykkeligt understrege over for Europa-Parlamentet, at det er vigtigt, at regionerne også inddrager de lokale myndigheder. Når jeg er ude i regionerne for at drøfte forskellige spørgsmål, får jeg nogle gange det indtryk, at de regionale repræsentanter ikke inddrager de lokale repræsentanter, og at de nationale repræsentanter ikke inddrager de regionale repræsentanter. Vi bliver nødt til at udvikle instrumenter på dette område.
Jeg er enig med Dem, men jeg må omvendt også klart understrege, at vi naturligvis skal respektere og tage behørigt hensyn til de enkelte medlemsstaters forfatningsmæssige rammer. Jeg er imidlertid enig med Dem i, at vi skal inddrage så mange niveauer som muligt - men også så mange aktører som muligt, herunder ngo'er - i udviklingen af vores partnerskabs- og investeringsprogrammer.
Jeg vil muligvis komme nærmere ind på spørgsmålet om finansiel kontrol i mine afsluttende bemærkninger, da jeg allerede har overskredet min taletid. Jeg vil også gerne byde varmt velkommen til den nye formand.
Iosif Matula
Hr. formand! Samhørighedspolitikken er en af EU's vigtigste og mest vellykkede politikker. Lissabontraktaten giver de territoriale myndigheder mulighed for i højere grad at involvere sig i beslutningsprocessen, hvilket er et vigtigt skridt hen imod ægte forvaltning på flere myndighedsniveauer. Det skal være et centralt element, ikke blot i den kommende programmeringsperiode, men også i alle faser af udformningen og gennemførelsen af Europa 2020-strategien.
I Mănescu-betænkningen, der blev enstemmigt vedtaget i Regionaludviklingsudvalget, er der fokus på de regionale og lokale myndigheders beføjelser og rolle i gennemførelsen af samhørighedspolitikken. Det understreges i betænkningen, at forvaltningen på flere myndighedsniveauer skal anvendes horisontalt i alle EU's politikker. Forvaltning på flere myndighedsniveauer er en forudsætning for territorial samhørighed og udviklingen af dens potentiale. Den bør være baseret på en bottom-up-tilgang, hvor der tages hensyn til de nuværende administrative systemers mangfoldighed i medlemsstaterne.
Der skal være større fokus på den integrerede tilgang i den nuværende og fremtidige programmeringsperioder, ikke kun med henblik på at forbedre den administrative kapacitet, men også i anvendelsen af de finansieringstekniske instrumenter. De lokale og regionale myndigheders rolle skal styrkes gennem vedtagelse af en lokal udviklingsmetodologi baseret på regionale partnerskaber, navnlig for projekter vedrørende byudvikling, udvikling af landdistrikter og udvikling på tværs af grænser. Disse partnerskaber skal medvirke til at sikre en afbalanceret udvikling, og de rækker ud over nationale rammer og bidrager således til at styrke den territoriale samhørighed i Unionen. De vil derudover ikke blot understrege det fælles udviklingspotentiale, men også de specifikke lokale aspekter.
Forvaltning på flere myndighedsniveauer baseret på klare, gennemsigtige procedurer vil i udvidet forstand føre til decentralisering, hvilket stadig er nødvendigt i nogle medlemsstater. Med udvidelsen af de regionale og lokale myndigheders rolle får de ansvaret for at gøre projekterne mere effektive, og de vil således anvende en mere resultatbaseret tilgang.
Jeg ønsker fru Mănescu og hr. Luhan tillykke med de fremragende betænkninger, som de har udarbejdet, og som vil tilføre den fremtidige samhørighedspolitik stor merværdi.
Evgeni Kirilov
Hr. formand! Jeg vil gerne takke mine kolleger hr. Luhan og fru Mănescu for deres fremragende arbejde. Vi er alle enige i, at samhørighedspolitikken spiller en meget vigtig rolle for de europæiske regioners konkurrenceevne. Af hensyn til videreførelsen af politikken og resultaterne ønsker vi, at der allokeres tilstrækkelige ressourcer, eller i det mindste, at der ikke allokeres færre midler til samhørighedspolitikken end i øjeblikket.
Vi ønsker heller ikke, at støttemodtagerne pålægges yderligere byrder. Samhørighedspolitikkens fremtidige udformning afhænger af den afgørelse, vi træffer i fællesskab. Kommissionen har imidlertid stor indflydelse på nærværende forslag, og vi sætter vores lid til Dem, idet en række af disse forslag - såsom de foreslåede kriterier for tildeling af EU-midler til medlemsstaterne - efter min mening skal begrænses yderligere, hr. kommissær!
Vi skal støtte udviklingspolitikker i alle regioner, og vi bør ikke acceptere en situation, hvor de lider tab som følge af nogle nationale regeringers ineffektivitet. Jeg er også her enig i, at det er vigtigt at udvikle disse niveauer. Det er derfor afgørende, at vi ikke erstatter kompleksitet med betingelser og ikke på ny skaber problemer for de endelige støttemodtagere. For at sikre, at samhørighedspolitikken skaber positive resultater, bør vi give regionerne mulighed for at deltage aktivt. Lad os give dem mulighed for at føle ejerskab af processen, give dem tilstrækkelige ressourcer og sikre, at de anvender dem mest effektivt.
Riikka Manner
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne indledningsvis takke de to ordførere for deres fremragende indsats. Disse to betænkninger skaber virkelig et solidt grundlag for den fremtidige samhørighedspolitik.
En bæredygtig samhørighedspolitik, der finder anvendelse i hele Europa, er uden tvivl en absolut forudsætning for vores globale konkurrenceevne. Som kommissæren påpegede, er regionalpolitik intet mindre end en investeringspolitik. Det skal vi også sikre fremover. Vi kan også træffe effektive foranstaltninger til opfyldelse af målene i Europa 2020-strategien inden for rammerne af samhørighedspolitikken. Hvis vi ønsker bedre forskning, udvikling og innovation, er vi også nødt til at se samhørighedspolitikken som en integrerende del af disse mål, og vi skal se disse mål i et bredere perspektiv.
Samhørighedspolitikken handler rent faktisk ikke kun om solidaritet, Det gør den naturligvis til dels, men takket være samhørighedspolitikken har vi nu en meget solidt finansieret forskning, udvikling og innovation. Det er derfor kun rimeligt, at vi også afsætter mindst det samme beløb til samhørighedspolitikken i den kommende finansieringsperiode som hidtil. I den femte rapport om økonomisk, social og territorial samhørighed tages der på fremragende vis hensyn til disse faktorer, og det er også meget vigtigt, at vi investerer mere tid og flere penge i vellykkede projekter.
I Mǎnescu-betænkningen tages der også fat på et meget vigtigt og centralt samhørighedspolitisk spørgsmål, nemlig hvordan vi gennemfører en effektiv politik, hvor der tages hensyn til alle niveauer. Vi har haft en række skuffende resultater. f.eks. med hensyn til gennemførelsestal. Som aktører inden for samhørighedspolitikken bør vi tage disse samhørighedspolitiske problemer alvorligt og også forsøge at finde løsninger herpå. Disse spørgsmål behandles efter min mening også på fremragende vis i Mǎnescu-betænkningen.
Jean-Paul Besset
Hr. formand! Jeg vil gerne koncentrere mig om Luhan-betænkningen.
Regionale samhørighedspolitikker spiller en afgørende rolle i Europa for en afbalanceret, socialt harmonisk og økologisk effektiv økonomisk udvikling, som i sidste ende er global konkurrencedygtig.
Jeg vil gerne takke hr. Luhan, fordi han har indarbejdet en række af vores ændringsforslag om fremme af en bæredygtig, kulstoffattig økonomi, der bevarer biodiversiteten. Vi kan ikke desto mindre ikke stemme for betænkningen, da den fremmer visionen om samhørighedspolitikken som et instrument til fremme af global konkurrenceevne, der efter vores opfattelse stadig er for snæver, for begrænset og utilstrækkelig.
Vi vil gerne understrege to problematiske punkter. For det første tager ordføreren næsten udelukkende udgangspunkt i kvantitative mål for infrastruktur som drivkraften for vækst, hvor hovedkriteriet er øget vækst. Vi mener ikke, at det er hensigtsmæssigt i den nuværende situation. Han påpeger f.eks., at der er 246 operationelle programmer inden for forskning og udvikling, som han er stolt over, men han kommer ikke ind på deres formål. Forskning er en god ting, men vi er også nødt til at vide, hvad vi forsker i.
Det andet problematiske punkt er, at ordførerens løsningsforslag ikke er tilstrækkelig klare. Vi ville gerne have haft et solidt valg for at imødegå de udfordringer, der redegøres for i hans betænkning, valget af en grøn økonomi, af en grøn new deal, der er det eneste valg, som kan sikre udviklingen i Europa og dets regioner.
Charalampos Angourakis
Hr. formand! Disse betænkninger er lige så græsrodsfjendtlige som de strategiske planer, der forfølges af monopolkoncernerne i EU og de småborgerlige regeringer, der går deres ærinde. Der har aldrig været og kan heller aldrig blive samhørighed i EU på trods af bestræbelserne på at bruge politisk samhørighed med henblik på at manipulere offentligheden. EU's politik er baseret på to grundlæggende elementer. Det første er en dybt rodfæstet ulighed, der er en iboende egenskab i den kapitalistiske udviklingsmetode, og det andet grundlæggende element er, at fællesskabsmidler ikke allokeres til at imødegå græsrøddernes behov. De allokeres til arbejder og infrastrukturer, der øger monopolkoncernernes kapitalforrentning og indtjening af varme penge gennem offentlig-private partnerskaber.
Selv om den kapitalistiske krise endnu ikke er forbi, er man i dag ved at opgive princippet om fællesskabssolidaritet - hvilket er en vildledende beskrivelse - til fordel for kapitalens konkurrenceevne. De betænkninger og planer, som kapitalens politiske repræsentanter har udarbejdet om den fremtidige samhørighedspolitik, imødegår virksomhedskoncernernes aktuelle behov og fremmer hurtige kapitalistiske omstruktureringer gennem den græsrodsfjendtlige EU 2020-strategi og de brutale angreb på arbejderklassens arbejdstagerrettigheder, forsikringsrettigheder og sociale rettigheder. EU og den kapitalistiske udviklingsmetode kan ikke imødegå presserende behov såsom beskyttelse mod jordskælv, uddannelse, sundhed og velfærd. Derfor er det mere end nogensinde nødvendigt at træde ud af EU og kæmpe for en socialistisk planøkonomi.
Trevor Colman
Hr. formand! Jeg taler i aften, da min kollega hr. Bufton, der skulle have talt her, er syg. Jeg vil gerne sige følgende på hans vegne. Den fælles landbrugspolitik og de regionale fonde er som bekendt de største poster på EU-budgettet. Den britiske befolkning er gennem årtier blevet tvunget til at betale regningen for forskellige projekter rundt omkring i EU, hvoraf de fleste overhovedet ikke er til gavn for den britiske skatteyder.
Det britiske Bureau of Investigative Journalism afslørede for nylig, at EU-regionalfonde anvendes til at støtte våbenvirksomheder i Østeuropa, og en række projekter støttes med millioner af euro, selv om der er tale om nogle af de rigeste virksomheder. Har de virkelig behov for EU-tilskud? I lyset af det misbrug og spild, der er knyttet til denne budgetpost, og det forhold, at midlerne ikke engang anvendes til det formål, som tilhængerne påstår, opfordrer jeg koalitionsregeringen i Det Forenede Kongerige til at trække finansieringen tilbage, da vi har brug for disse penge derhjemme - endnu en grund til at træde ud af EU.
Csanád Szegedi
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Ungarn er bestemt i en særlig situation med hensyn til etablering af og støtte til regioner, der er tværnationale økonomiske enheder. Det er en historisk kendsgerning, at disse regioner engang var en enhed i Karpaterbassinet. Medlemmerne af Jobbik støtter derfor samarbejde mellem regionerne og mener også, at det er en nødvendighed i den nuværende situation, der kan afhjælpe de midlertidige barrierer, der er rejst mellem de ungarske borgere.
I stedet for udbetaling af og tilsyn med midler direkte gennem Bruxelles mener vi imidlertid, at der udelukkende skal allokeres midler til projekter lanceret og godkendt i et fælles samarbejde baseret på et partnerskab mellem de berørte lande. Problemerne kan identificeres og håndteres mere effektivt på lokalt og regionalt plan under hensyntagen til den tværnationale karakter af de indbyrdes økonomisk forbundne regioner, der er nævnt som et eksempel. Det bør støttes alene ud fra økonomiske overvejelser. Forenklingen af reglerne, inddragelsen af SMV'er i europæiske projekter og bestræbelserne på at hjælpe økonomisk mindre udviklede lande, således at de kan indhente de øvrige lande, burde understøttes, hvis disse populære tiltag ikke indebar en udvidelse af Bruxelles' og Kommissionens beføjelser og tilsynsrolle på bekostning af det nationale tilsyn. En prioritering af regionerne og tildeling af direkte økonomisk støtte kunne endog blive starten på en ny epoke for ungarerne og Karpaterbassinet.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand! Der er få europæiske politiske strategier, der vækker så stærke følelser og så meget polemik. Samhørighedspolitikken, som nogle betragter som en socialistisk politik par excellence, anses af andre for at være en kapitalistisk politik. Nogle betragter den blot som en politik, og andre mener, at den er uretfærdig. Nogle ser den som et middel til at udligne uforholdsmæssigt store forskelle, mens andre ser den som et middel til at styrke konkurrenceevnen.
Der er rent faktisk ingen modsætninger i politikken, der dybest set har til formål at skabe større samhørighed mellem EU's regioner, ikke kun i form af social retfærdighed, men også i form af lige konkurrencevilkår. Samhørigheden skal med andre ord fremme konkurrenceevnen. Der tages fat på disse aspekter i begge betænkninger med fokus på en række aspekter, der ikke blot er af betydning for situationen i dag, men også for debatten om den fremtidige samhørighedspolitik. Jeg vil gerne understrege, at der er særlig fokus på partnerskabsprincippet i begge betænkninger.
Jeg opfordrer kommissæren til alvorligt at overveje, om der skal stilles et krav til medlemsstaterne i den foreslåede udviklingskontrakt. Der kunne stilles et krav om, at den pågældende medlemsstat skal nå til enighed med lokale og regionale partnere om alle retningslinjer for udvikling, prioriteter og principper. Det bør være obligatorisk, således at Kommissionen utvetydigt kan overdrage de enkelte medlemsstater deres del af ansvaret for gennemførelsen af samhørighedspolitikken.
Georgios Stavrakakis
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne indledningsvis takke ordføreren fru Mănescu for hendes fremragende samarbejde, og fordi hun under hele forløbet var parat til at drøfte og tage hensyn til kollegernes forslag til betænkningens indhold. Med hensyn til nærværende betænknings indhold kan der ikke være nogen tvivl om, at god forvaltningspraksis er af afgørende betydning for enhver politiks succes, navnlig samhørighedspolitikken, der er baseret på delt forvaltning, som de nationale og regionale myndigheder har fået overdraget størstedelen af ansvaret for. Der er kun én løsning på udfordringerne forbundet med dette komplekse forvaltningssystem, nemlig forvaltning på flere myndighedsniveauer.
Jeg vil gerne understrege, at i lyset af samhørighedspolitikkens fremtidige retning, i hvert fald som den til dels udlægges i den femte samhørighedsrapport, vil forvaltning på flere myndighedsniveauer på både horisontalt og vertikalt plan medvirke til at sikre bæredygtigheden af ethvert udviklingsdirektiv og politikkens succes. Jeg glæder mig også over kravet om enklere regler og opfordringen til Kommissionen om at indføre yderligere mekanismer for teknisk bistand til gavn for lokale myndigheder, faktorer der vil sikre en større inddragelse af mulige støttemodtagere i programmer og en bæredygtig optagelse af støttemidler. De vurderinger, som Kommissionen foretager i øjeblikket, giver os viden om, hvilke organer, der til stadighed har problemer med gennemførelsen af politiske samhørighedsprogrammer på grund af utilstrækkelige ledelseskompetencer. Som det anføres i betænkningen, vil yderligere teknisk bistand til disse organer samt en styrkelse af "uddannelsesprogrammet for undervisere" styrke ledelseskompetencerne i selv det mindste organ på lokalt plan. Endelig mener jeg, at mere ensartede og harmoniserede strukturfondsbestemmelser vil skabe et solidt grundlag for bestræbelserne på forenkling og forsvarlig økonomisk forvaltning.
Filiz Hakaeva Hyusmenova
(BG) Hr. formand! For nogle få dage siden vedtog Kommissionen strategi- og handlingsplanen for Donau, og jeg vil således betragte Luhan-betænkningen i lyset heraf, navnlig da det anføres i begrundelsen, at hensigten er at indlede en debat om den indbyrdes afhængighed og supplerende karakter af de foranstaltninger, der vedtages på europæisk og nationalt plan. Jeg vil i denne forbindelse gerne tilføje det regionale plan. Der redegøres i betænkningen for den ramme, inden for hvilken samhørighedspolitikken kan spille en rolle i forbedringen af EU's konkurrenceevne. Der redegøres ikke udtrykkeligt for makroregionernes rolle i denne proces, men en analyse viser, at Donaustrategien netop er en sådan ramme i mindre målestok, som Østersøstrategien var det tidligere. Forudsætningerne i betænkningen er efter min opfattelse i overensstemmelse med de faktiske forudsætninger i Donauhandlingsplanen. Der lægges vægt på målsætningen om øget konkurrenceevne, der desuden er af afgørende betydning for strategien. Der lægges f.eks. stor vægt på skabelsen af forbindelser til andre landområder i betænkningen. Det understreges, at medlemsstaterne bør støtte en stedbaseret tilgang til fastlæggelse og gennemførelse af samhørighedspolitikken. Alle disse tiltag er operative teknikker, der er fastlagt i den nye politik for Donau-makroregionen.
Jeg er også enig i tesen i betænkningen om betydningen af at fastholde støtten, navnlig til ugunstigt stillede regioner. Donaustrategien får derfor en særlig plads i Luhan-betænkningen, og den er i fuld overensstemmelse med dens konklusioner. Formålet med min sammenligning er at vise den sande vej for samhørighedspolitikken. Jeg mener, at disse principper og denne operative tilgang bør danne grundlag for samhørighedspolitikken i den kommende programmeringsperiode og omfatte en resultatorienteret lokal politik, der skal gennemføres via makroregionerne.
Elisabeth Schroedter
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for betænkningen om god forvaltningspraksis. Jeg vil navnlig gerne takke for hendes positive samarbejde og ønske hende tillykke med denne fremragende betænkning. Betænkningen viser Kommissionen, hvilke tiltag, der skal træffes i den kommende tid, navnlig inden for rammerne af partnerskabsprincippet. Det understreges, at det lokale og regionale niveau også skal inddrages, og at økonomiske og sociale partnere samt repræsentanter for civilsamfundet skal inddrages i alle faser - i gennemførelsen og i vurderingen af strukturfondene. Det er udtryk for medlemsstaternes vilje til at etablere reelle partnerskaber. Partnerne vil således få mulighed for at samarbejde med forvaltningerne som ligeværdige partnere gennem uddannelsesaktiviteter og finansiel støtte, og partnerne vil således få reel indflydelse på udformningen af programmerne. Der har imidlertid indtil videre ikke været det store engagement fra Kommissionens side, hverken i indeværende periode eller i forbindelse med de forslag, den har forelagt på dette område. Jeg glæder mig over hr. Olbrychts udtalelse om, at der kun kan etableres en sådan udviklings- og investeringspartnerskabskontrakt, hvis der er et partnerskab, og hvis partnerne inddrages i udviklingen af disse planer på lige fod. I modsat fald risikerer vi at udvikle os fra et regionernes Europa til et medlemsstaternes Europa, og det er ikke vores målsætning. Vores målsætning er regional udvikling og inddragelse af de økonomiske og sociale partnere og civilsamfundet på lokalt og regionalt plan.
João Ferreira
(PT) Hr. formand! Denne forhandling finder sted på et godt tidspunkt, idet de økonomiske, sociale og territoriale forskelle i EU forværres på foruroligende vis. Uligheden mellem lande og regioner og i de enkelte lande forværres. Det er helt klart ikke lykkedes os at skabe territorial samhørighed.
Samhørighedspolitikken hænger tæt sammen med andre politikområder. Den påvirker og er dybt påvirket af de eksisterende politiske retningslinjer og makroøkonomiske rammer. Angreb på arbejdstagernes lønninger og rettigheder, afviklingen og forringelsen af offentlige serviceydelser, angrebet på statens sociale funktioner og nedskæringer i de offentlige investeringer er integrerende dele af de økonomiske og monetære politikker, som EU har pålagt medlemsstaterne. Disse politikker skaber øget fattigdom og ulighed, og det bliver således sværere og sværere at sikre samhørighed, for hver dag der går.
Sandheden er, at samhørighedspolitikken ikke har modvirket indvirkningen af eller ubalancerne som følge af integrationen af økonomier på meget forskellige udviklingsstadier i det indre marked eller Den Økonomiske og Monetære Union. Utilstrækkeligheden af de midler, der allokeres til samhørighedspolitikken, og den manglende sammenhæng i makroøkonomiske politikker med overdreven fokus på nominel konvergens, hvilket udelukker bæredygtig reel konvergens, er vigtige årsager, som der skal rettes op på gennem øget budgetbevilling til samhørighedspolitikken og en total omlægning af den makroøkonomiske politik.
Det er af stor strategisk betydning for en effektiv økonomisk, social og territorial samhørighed at støtte produktionen og udvikle produktionskapaciteterne i de enkelte lande og regioner, at drage fuld nytte af det lokale potentiale gennem bæredygtig anvendelse af ressourcerne i de pågældende lande og regioner, at beskytte miljøet og skabe arbejdspladser med rettigheder og at styrke sociale sikringsordninger og offentlige serviceydelser.
Giancarlo Scottà
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg hilser Mănescu-betænkningen velkommen.
Forvaltning på flere myndighedsniveauer er af afgørende betydning for samhørighedspolitikken i dag, og det er baggrunden for den praktiske gennemførelse af denne tilgang, der indebærer samarbejde og deling af ansvar på forskellige myndighedsniveauer i forvaltningen af regionalfondsmidler. Kommissionen fremmer initiativer, der styrker de regionale og lokale myndigheder. Der skal være større incitament til at støtte sådanne forslag for at sikre en reel samordning og effektiv gennemførelse af europæiske programmer.
Partnerskabet skal sikres gennem en kultur baseret på dialog mellem de forskellige berørte parter. Samarbejdet på regionalt niveau skal være gennemsigtigt og sikre en rimelig repræsentation af alle berørte parter.
Det er derfor vigtigt at sikre relevant efteruddannelse af subnationale repræsentanter gennem initiativer såsom Erasmus for regionale og lokale embedsmænd, og de økonomiske omkostninger skal afholdes af Kommissionen. Det fremmer ligeledes udvekslingen af god praksis og forbedrer kvaliteten og effektiviteten af forvaltningen af samhørighedsmidler.
Joachim Zeller
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er efter min opfattelse for det første beklageligt, at en vigtig forhandling om samhørighedspolitik endnu engang er blevet opført som et af de sidste punkter på dagsordenen. Det er overhovedet ikke rimeligt i forhold til denne politik og dens betydning. Jeg vil gerne takke ordførerne for deres betænkninger, hvori de har fokuseret på det politikområde, hvor EU har haft virkelig succes - nemlig samhørighedspolitikken - og understreget, at det er afgørende at fastholde denne politik og at gøre det i et politisk system med flere niveauer - med andre ord forvaltning på flere myndighedsniveauer.
Projekterne under samhørighedspolitikken gør de europæiske tiltag direkte synlige for vores borgere, herunder infrastrukturprojekter, sociale projekter, støtte til forskning, innovation, fastholdelse af konkurrenceevne og beskæftigelse i regionerne. I forbindelse med den igangværende debat om EU's fremtid og debatterne om valuta og økonomi bør vi med samme intensitet drøfte, hvad EU skal gøre for at sikre intern samhørighed, således at lande og regioner ikke glider fra hinanden økonomisk, socialt eller politisk. Når vi står over for globale udfordringer og nye konkurrenter på det globale marked, har vi brug for større enhed og fællesskab. Samhørighedspolitikken kan yde et væsentligt bidrag på dette område.
I denne forbindelse har vi imidlertid brug for en samhørighedspolitik med større fokus på de projekter og projektområder, der styrker Europa som helhed, som giver de stærke mulighed for at forblive stærke, og som giver de svagere mulighed for at komme på niveau med de stærke. Det er efter min opfattelse i denne forbindelse nødvendigt at fastholde og udvide samhørighedspolitikkens nuværende målsætninger. Jeg mener imidlertid også, at det er nødvendigt at gøre finansieringen mere betinget af og fokuseret på centrale europæiske initiativer inden for transport, energi, regionaludvikling og byudvikling eller forskning og innovation. Den vej, som Kommissionen peger på i sin femte samhørighedsrapport, er efter min opfattelse et nødvendigt led heri - nemlig at integrere midlerne i en fælles strategisk ramme med henblik på etablering af et udviklings- og innovationspartnerskab mellem Kommissionen, medlemsstaterne og regionernes repræsentanter. De lokale og regionale forvaltninger skal imidlertid også inddrages i denne proces så tidligt som muligt. De nye former for regionalt samarbejde kan virkelig understøtte udviklingen af reel forvaltning på flere myndighedsniveauer.
Jeg håber, at De vil give mig lov til at komme med en yderligere bemærkning til det, hr. Colman, der desværre har forladt mødesalen, sagde. Jeg vil gerne minde ham om, at EU er en frivillig union af stater. Hvis nogle lande ønsker at udtræde, har de ret til at gøre dette. Jeg mener imidlertid ikke, at borgerne i Scotland, Wales, Nordirland og England virkelig ønsker dette.
Erminia Mazzoni
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi er i gang med at skabe grundlaget for Europa 2020-strategien, som vi ser som en inklusiv, intelligent og innovativ strategi, og vi er i denne forbindelse nødt til at se de udfordringer, som vi står over for, i en global kontekst.
Vi kan kun gå ind i og vinde kapløbet om at blive konkurrencedygtige, hvis det lykkedes os at skabe ensartede niveauer i EU. Samhørighedspolitikkens tre aspekter - de sociale, økonomiske og territoriale aspekter - og strukturfondene er de instrumenter, som vi skal have fokus på. Vi må ikke overveje at foretage nogen af de nedskæringer, der er nødvendige for at overvinde den finansielle krise, på samhørighedsområdet. Vi skal tværtimod påtage os ansvaret for at gennemføre den og forbedre den på de områder, hvor den har slået fejl.
På grundlag af de indsamlede oplysninger og analysen af de opnåede resultater understreger Regionaludviklingsudvalget i Luhan-betænkningen den tætte sammenhæng mellem konkurrenceevne og samhørighed og foreslår korrigerende foranstaltninger i den næste programmeringsperiode. Europa kan uden tvivl kun blive konkurrencedygtig, hvis det lykkedes at overvinde de eksisterende territoriale forskelle mellem de forskellige regioner.
Jeg takker i denne forbindelse hr. Luhan, der har accepteret mit ændringsforslag, hvori jeg på ny understreger muligheden for at indføre skattefordele i overgangsperioder på højst fem år - en mulighed, der allerede er indeholdt i den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtog i februar 2006. Det er en hyppigt anvendt metode til at undgå en række af vanskelighederne forbundet med anvendelsen af samhørighedspolitikken såsom komplekse procedurer, utilstrækkelige kontroller og behovet for en mere effektiv overvågning.
Der er blevet stillet en række ændringsforslag desangående for at optimere samhørighedspolitikkens indvirkning og således øge Unionens økonomiske konkurrenceevne. Som det understreges i Luhan-betænkningen, skal der både lægges vægt på horisontale og vertikale partnerskaber mellem lokale myndigheder og på samfinansiering, aspekter, der skal betragtes som grundlæggende principper.
Det er også vigtigt at fremskynde forenklingen af procedurer og adgangen til finansiering, at anvende en integreret tilgang til fordelingen af midler og at fastholde overgangsordninger, navnlig i denne vanskelige periode. Bottom-up-beslutningsprocessen med inddragelse af de berørte regioner fremmer udviklingen, idet specifikke regionale aspekter udnyttes.
Endelig understreges to vigtige målsætninger på dette område i betænkningen, nemlig innovation og infrastruktur. Jeg mener, at denne betænkning er vigtig, da den sikrer os alle en klar og omfattende strategi til imødegåelse af det problem, der henvises til i betænkningens titel.
Formanden
Som den ansvarlige i Præsidiet for tolkning og oversættelse anmoder jeg medlemmerne om at tænde det lys, jeg har her, som angiver, at tolkene ikke kan følge Dem i hvert sæde, da det ikke hjælper dem, hvis de kun underretter mig. Jeg kan naturligvis selv underrette Dem, men jeg tror, at det vil være mere effektivt, hvis lyset tændes ved de enkelte borde.
Nuno Teixeira
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne indledningsvis ønske hr. Luhan og fru Mănescu tillykke med den fremragende indsats, som de har ydet i forbindelse med udarbejdelsen af deres respektive betænkninger. De har begge ydet et væsentligt bidrag til den igangværende debat om den nye samhørighedspolitik for perioden 2014-2020.
Det er mere end nogensinde afgørende at opnå økonomisk, social og territorial samhørighed for at forsvare EU's konkurrenceevne på globalt plan. Vi kan nå dette mål, hvis vi gør os klart, at vi kun kan skabe et Europa med intern samhørighed og ekstern konkurrenceevne, hvis vi styrker og udvikler den regionale dimension.
Jeg vil navnlig gerne understrege tre punkter, som efter min mening er af afgørende betydning. For det første decentralisering - vi skal sikre, at lokale og regionale myndigheder, navnlig myndigheder med lovgivningsbeføjelser, deltager mere og bidrager til en mere effektiv gennemførelse af samhørighedspolitikken. For det andet skal vi opfordre medlemsstaterne til at inddrage regionale og lokale myndigheder på lige fod med de nationale myndigheder og repræsentanter i forhandlingerne om strukturfondenes fremtid, og endelig skal vi styrke de regionale myndigheders rolle i udarbejdelsen, forvaltningen og gennemførelsen af programmerne. Det er kun gennem større inddragelse af disse myndigheder i hele processen, at det vil være muligt at overholde subsidiaritetsprincippet.
Et andet aspekt, som efter min opfattelse er afgørende, er at sikre en mere enkel struktur i tildelingen og anvendelsen af midlerne efter 2013, ikke som følge af den økonomiske krise, men snarere som et generelt princip i den fremtidige samhørighedspolitik for at fremme absorberingen af midlerne. Det var en vigtig målsætning i Lissabontraktaten at bringe Europa tættere på borgerne. I stedet for blot at gøre det bør vi også gøre deres tilværelse nemmere ved at fjerne unødvendige administrative byrder, som afholder dem fra at deltage. Vi kan kun nå målet om reel territorial samhørighed på denne måde. Vi kan kun mindske de eksisterende meget markante forskelle i EU, hvor der i øjeblikket er en enorm kløft mellem rige og fattige regioner, på denne måde. Øget deltagelse indebærer også øget ansvar, og alle bør påtage sig og dele dette ansvar og yde en større og mere effektiv indsats for at skabe et stærkere, mere konkurrencedygtigt Europa.
Hermann Winkler
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne ønske de to ordførere tillykke med deres vellykkede indsats. Jeg hilser navnlig hr. Luhans udtalelser om den fremtidige struktur i samhørighedspolitikken efter 2013 velkommen. Selv om Kommissionens foreløbige idéer på dette område allerede fremgår af konklusionerne i den femte samhørighedsrapport, er Luhan-betænkningen et vigtigt bidrag til fastlæggelsen af Parlamentets holdning i forhold til Kommissionen. I lighed med ordføreren mener jeg derfor, at det er yderst fornuftigt, at samhørighedspolitikken er i overensstemmelse med målsætningerne i EU 2020-strategien fremover. De enkelte regioner skal imidlertid fortsat have mulighed for at fastlægge deres egne prioriterede områder.
Alle regionerne er ikke ens, og selv i de enkelte medlemsstater er regionerne forskellige. Med højst to eller tre prioriteter - hvoraf den ene måske allerede er blevet obligatorisk - har regionerne ikke stor handlefrihed. Regionerne skal have handlefrihed til at investere i deres infrastruktur og mennesker på grundlag af deres egne prioriteter. I denne situation er det måske ikke muligt at tage tilstrækkeligt hensyn til specifikke spørgsmål såsom demografiske ændringer. En sådan regionalpolitik vil kun i ringe grad være tilpasset regionernes behov, som Kommissionen altid taler om. Jeg mener derfor, at Europa-Parlamentet er nødt til at gøre det helt klart fra starten, at vi ikke må tillade en svækkelse af regionerne i forhold til medlemsstaterne. Partnerskabsprincippet skal styrkes yderligere.
EU's regioner har meget forskellig betydning afhængig af statens struktur. Der skal derfor lægges særlig vægt på subsidiaritetsprincippet. Der skal tages hensyn hertil i Kommissionens forslag om etablering af innovations- og udviklingspartnerskaber mellem Kommissionen og medlemsstaterne i fremtiden.
Uden at gå i nærmere detaljer vil jeg tillade mig at komme kort ind på betydningen af mål 3. Jeg er navnlig enig i ordførerens bemærkninger om problemerne i EU's grænseområder - både de interne og eksterne grænseområder. Der skal være mere fokus på dette mål fremover. Der er efter min opfattelse for lidt fokus på mål 3 i den nuværende debat om den fremtidige samhørighedspolitik. Samarbejdet mellem regionerne ved EU's tidligere ydre grænser - og jeg tænker her på min egen region Sachsen - skal navnlig udvikles langt mere.
Barbara Matera
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Oplysningerne i Revisionsrettens årsberetninger fra 2006 og 2008 om de tilgængelige kontrolsystemer for samhørighedspolitikken er helt bestemt alarmerende.
Disse systemer var ikke helt så effektive, som de kunne have været. De havde en fejlfrekvens på 12 % i de godtgjorte udgifter i 2006 og på 11 % i 2008. Hvis denne fejlfrekvens skal reduceres, skal Kommissionen styrke sin tilsynsfunktion i forhold til lokale og regionale politikker.
Udarbejdelsen af en vejledning for offentlige og private aktører og en uddannelses- og mobilitetsplan om, hvordan politikker for forvaltning på flere myndighedsniveauer skal gennemføres i praksis, kan være effektive foranstaltninger til forbedring af regionalpolitikken.
Medlemsstaterne skal desuden styrke de regionale og lokale myndigheders rolle, navnlig efter Lissabontraktatens ikrafttræden.
Det er ligeledes nødvendigt at fremme grænseoverskridende regionalt samarbejde. På mange områder i EU er der rent faktisk et meget stort potentiale for samarbejde mellem regioner og lokalsamfund i medlemsstater, der grænser op til hinanden, navnlig inden for sektorer såsom turisme, landbrug, industri og miljø.
Jeg vil benytte mig af, at jeg har afsluttet mit indlæg inden for den afsatte tid, til at takke tolkene, der altid er meget hjælpsomme over for os.
Jan Kozłowski
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne indledningsvis understrege, at det efter min opfattelse er en meget vigtig betænkning, og lykønske ordføreren hr. Luhan, der har ydet en fremragende indsats. Jeg mener, at samhørighedspolitikken bør være EU's flagskibspolitik, og at den bør spille en større rolle fremover. Som en horisontal politik bør den fastlægge retningslinjerne for sektorpolitikkerne og bidrage til øget konkurrenceevne i de europæiske regioner og en styrkelse af EU's position på de globale markeder. Systemet til gennemførelse af samhørighedspolitikken skal være moderne og fleksibelt og være baseret på en forvaltningsmodel på flere myndighedsniveauer, hvilket er blevet påpeget mange gange. Det skal også fremme koordineringen af strukturfondene med andre europæiske instrumenter og nationale midler.
Jeg forvaltede en region med 2 200 000 indbyggere i to embedsperioder, og jeg var ansvarlig for gennemførelsen af samhørighedspolitiske instrumenter baseret på en centraliseret model i perioden 2004-2006 og en decentraliseret model - det regionale operationelle program - i perioden 2007-2013. På baggrund af disse erfaringer er det fuldt ud forsvarligt af mig at sige, at den decentraliserede model gør det muligt at sikre en bedre udnyttelse af det lokale potentiale i forbindelse med gennemførelsen af strategiske løsninger og skabelsen af positive forandringer, og jeg er derfor overbevist om, at målene skal fastlægges på europæisk plan, men tilgangen bør fastlægges i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet på det mest hensigtsmæssige niveau, dvs. det regionale og lokale niveau for så vidt angår samhørighedspolitikken. Det er samtidig af afgørende betydning at knytte anvendelsen af midler til opnåelsen af målbare mål og resultater, dvs. økonomisk vækst og højere beskæftigelse og social inddragelse.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg vil også gerne takke min kollega hr. Luhan for hans store arbejde med udarbejdelsen af denne betænkning, der også navnlig er vigtig for Rumænien. Jeg mener, at Europa 2020-strategien skal fremme en bæredygtig udviklingsplan. Der er i denne forbindelse både behov for en stærkere repræsentation eksternt og en mere effektiv koordination internt.
Denne betænkning er vigtig, fordi der redegøres for samhørighedspolitikkens resultater. Der lægges stor vægt på at fremme regionernes konkurrenceevne globalt. Det vil helt sikkert være til stor fordel for vores land at allokere midler til investerings- og udviklingsprojekter. Det bør understreges, at Rumænien er berettiget til store støttebeløb både i dag og i perioden efter 2013.
I denne forbindelse var der på nationalt plan ...
(Formanden fratog taleren ordet)
Luís Paulo Alves
(PT) Hr. formand, hr. kommissær! Det er rigtigt, at samhørighedspolitikken yder et væsentligt bidrag til vækst og velstand og til fremme af en afbalanceret udvikling mellem regioner. Det er rigtigt, at en afbalanceret udvikling mellem regionerne er af afgørende betydning for et velfungerende indre marked og for selve Unionens funktionsmåde, og at samhørighedspolitikken spiller en afgørende rolle for opfyldelsen af de målsætninger, der indgår i Europa 2020-strategien. Det er også rigtigt, at samhørighedspolitikken bidrager til miljøet, jobskabelse og udformning og etablering af et moderne transportnet. I lyset heraf er det uacceptabelt, at Kommissionen nu udnytter disse regioners vellykkede resultater og nu også ønsker at bruge dem som en trussel mod medlemsstater, som ikke opfylder makroøkonomiske kriterier. Dette gælder især, da regionerne i disse situationer ikke engang blev inddraget og ikke har direkte ansvarsområder, og da de vil blive hårdest ramt af begrænsningerne i anvendelsen af strukturfondsmidler. Det er urimeligt, og jeg vil gerne have et svar, hr. kommissær!
Alfreds Rubiks
(LV) Hr. formand! Jeg vil gerne henlede medlemmernes opmærksomhed på spørgsmålet om social samhørighed. Når jeg taler med vælgere, er det vanskeligt for mig at forklare, at vores beslutninger er truffet på et uddybende og velovervejet grundlag, når deres levestandard er blevet forværret efter optagelsen i EU. Jeg taler om Letland. 34 % af befolkningen i Letland lever i øjeblikket på et eksistensminimum og på fattigdomsgrænsen. 12 % af befolkningen modtager minimumspensionen på LVL 64. Jeg kan ikke støtte det, jeg ser og hører her i Parlamentet, det, der står i betænkningerne, da jeg ikke kan se, at der er noget videre fokus på sociale spørgsmål. Det handler endnu engang om yderligere markedsliberalisering, konkurrenceevne ...
(Formanden fratog taleren ordet)
Peter Jahr
(DE) Hr. formand! Jeg har fire bemærkninger til disse betænkninger.
Den første er, at borgerne kun kan se meningen med EU, hvis EU forsøger at mindske økonomiske, sociale og territoriale forskelle.
Den anden er, at den europæiske samhørighedspolitik er det vigtigste finanspolitiske instrument til opfyldelse af dette mål.
Min tredje bemærkning er, at dem, der kritiserer det, virkelig bør foreslå et alternativ. Hvis de ikke kan foreslå et alternativ, bør de holde mund.
Min fjerde bemærkning er, at i min egen region - jeg kommer fra det østlige Tyskland - har denne politik fremmet den økonomiske udvikling. Vi er på rette vej, men der er stadig et stykke vej, Vi vil derfor fortsat have behov for yderligere støtte efter 2013, hvis vi fortsat skal gøre fremskridt.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Tip O'Neill, den store irsk-amerikanske politiker, sagde engang: "Al politik er lokal". Det samme gælder for udviklingen i EU. Al udvikling har været regional.
De vellykkede resultater, der er blevet opnået i mit eget land inden for rammerne af samhørighedspolitikken efter tiltrædelsen af EU, er et perfekt eksempel. Vi havde lidt over halvdelen af det gennemsnitlige BNP, da vi tiltrådte i 1973, men nu er vores BNP halvanden gang højere end gennemsnittet på trods af de økonomiske problemer i landet i øjeblikket.
Et af de centrale aspekter for os fremover vil desuden være at forenkle proceduren, lægge vægt på resultater og merværdi og forsøge at reducere bureaukratiet og reglerne. Man kan udfylde formularer fra nu af og i al evighed, men hvis der ikke skabes nogen merværdi, nytter det ikke noget. Hvis vi gør det, kan vi fortsat gøre fremskridt, og jeg glæder mig helt bestemt til, at regionalpolitikken ...
(Formanden fratog taleren ordet)
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Hvis samhørighedspolitikken, der i øjeblikket er meget decentraliseret, skal anvendes effektivt, skal de regionale og lokale organer have større ansvar, da disse organer har størst kendskab til et givent områdes og indbyggernes behov.
Jeg er overbevist om, at etableringen af et reelt partnerskab med regionale og lokale organer forudsætter en klarere definition af det såkaldte partnerskabsprincip såvel som de lokale og regionale organers aktive inddragelse i høringer om EU's regionalpolitik. Jeg vil gerne understrege, at en bedre samordning mellem de enkelte kontrolniveauer, større fleksibilitet og gennemsigtige og klare procedurer ikke blot karakteriserer en god forvaltning af offentlige anliggender, men frem for alt skal fremme frigørelsen af midler og de mulige partneres inddragelse i projekter.
Johannes Hahn
Hr. formand! Jeg vil gerne takke for den meget livlige debat, og jeg vil også gerne benytte lejligheden til at tilføje nogle få bemærkninger om finansiel kontrol. Som jeg til stadighed understreger ved forskellige lejligheder, er vi virkelig nødt til at få styr på dette og forenkle tingene, navnlig da vi skal gøre en større indsats for at sikre, at små og mellemstore virksomheder også drager fordel af de muligheder, som vi ønsker at sikre gennem EU-finansiering og også gennem f.eks. revolverende finansiering, som vi ønsker at gøre mere brug af fremover, og vi er virkelig nødt til at se på, hvordan vi kan minimere bureaukratiet.
Jeg er på den anden side også til stadighed nødt til at understrege, at en stor del af bureaukratiet pålægges på nationalt plan. Det er med andre ord ikke alt bureaukrati forbundet med europæiske projekter, der hidrører fra Bruxelles. Det er snarere de kombinerede virkninger af de forskellige processer på nationalt og europæisk plan. Vi er nødt til at se på dette i fællesskab. Jeg er enig med Dem i, at vi skal gøre en indsats for at udvikle standarder på dette område - selv om jeg naturligvis ikke kan se helt bort fra nationale regler og forhold, fru Mănescu! Jeg er imidlertid i princippet helt enig med Dem.
Spørgsmålet om betingelser skal også overvejes nøje, hvilket vi ikke har tilstrækkelig tid til at komme ind på her. Det handler uden tvivl om for hvert enkelt land og for hver enkelt region at identificere årsagerne til eventuelle forsinkelser i gennemførelsen af projekter. Vi kender allerede de generelle årsager. I de fleste tilfælde handler det overhovedet ikke om penge - eller i det mindste ikke primært - men snarere om andre mangler. Formålet med betingelserne er at afbøde disse mangler på forhånd for at sikre en hurtigere efterfølgende behandling, hvilket er i alle berørte parters interesse.
Jeg vil også gerne takke de talere, der var inde på udviklings- og partnerskabskontrakten, og at denne er en mulighed for at presse på for en yderligere inddragelse af de regionale og lokale myndigheder, som hr. Olbrycht sagde. Vi er nødt til at genoverveje, hvordan vi rent faktisk kan gennemføre dette på en i nogen grad institutionaliseret måde og - ikke at forglemme - på en måde, der er acceptabel for medlemsstaterne. Jeg regner i denne forbindelse med Europa-Parlamentets støtte og opbakning, da Europa-Parlamentet, Kommissionen og Regionsudvalget er enige på dette område. Der er imidlertid en yderligere aktør, og det er medlemsstaterne. Vi skal overbevise medlemsstaterne om, at det også vil skabe en merværdi for dem, hvis de inddrager flere personer i programplanlægningen, idet disse således vil identificere sig langt mere hermed.
Jeg glæder mig også over bemærkningerne - jeg tror, de kom fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance - om vækst. Jeg går ind for kvalitativ og kvantitativ vækst. Vi har brug for begge dele. Lad os f.eks. tage forskning. Det er et område, der rent faktisk falder ind under kategorien kvalitativ vækst. Hvis det f.eks. er en af vores hovedmålsætninger at øge andelen af vedvarende energi, og vi samtidig grundlæggende også ønsker at blive mere energieffektive, så kunne et meget vigtigt forskningsemne være "Hvordan kan jeg lagre elektricitet, holde den parat og derefter gøre den tilgængelig, når jeg har brug for den?", således at vi kan gøre vores elproduktion endnu mere effektiv.
Alt taget i betragtning er en ting blevet klart, nemlig at vi kun kan nå vores mål, hvis vi rent faktisk har en regionalpolitik, der omfatter alle regionerne i Europa. Som det også er blevet sagt i dag, vil vi, hvis vi ønsker at gennemføre EU 2020-strategien, kun kunne gøre dette, hvis vi kan udbrede og gennemføre denne politik i alle regionerne under hensyntagen til lokale behov og krav.
Endnu engang mange tak - navnlig til de to ordførere - for dette meget værdifulde arbejde.
Petru Constantin Luhan
Hr. formand! Jeg vil indledningsvis gerne takke alle mine kolleger, der har ydet et væsentligt bidrag til denne betænkning og i sidste ende til den fremtidige samhørighedspolitik. Jeg vil også gerne takke de skyggeordførere, der stillede ændringsforslag og ydede lige så vigtige bidrag, og også fordi det var meget nemt at nå til enighed i fællesskab.
Jeg ønsker ikke at gå for meget i detaljer med, hvad der blev sagt. Jeg ønsker også at takke Dem for Deres venlige bemærkninger. Jeg ønsker imidlertid navnlig at fremhæve det, der blev sagt af kommissæren, som i høj grad kan støttes. Han sagde, at samhørighedspolitikken er en politik for investering i regioner og mennesker, hvilket er en forudsætning, hvis vi skal forbedre levestandarderne i EU's regioner. Jeg er helt enig.
Jeg er ligeledes enig i, at vi har Deres støtte - hvilket vi glæder os over - til øgede investeringer i alle former for infrastruktur, hvilket er en absolut forudsætning, hvis vi skal udrydde forskellene i EU.
Med hensyn til den holdning, som hr. Besset gav udtryk for, ønsker jeg blot at sige, at hvis han havde nærlæst betænkningen, ville han have forstået, at der også henvises til økonomisk vækst baseret på grøn økonomi. Jeg henviste også direkte til EU 2020-strategien, der også omfatter grøn økonomi. Jeg vil derfor gerne påpege over for Dem, at der er et flertal for betænkningen i øjeblikket.
Jeg vil endnu engang takke alle, og vi håber, at den fremtidige samhørighedspolitik vil udvikle sig i den rigtige retning.
Ramona Nicole Mănescu
Hr. formand! Jeg vil gerne takke mine kolleger for deres betydelige bidrag til denne betænkning, navnlig i dens endelige version, samt skyggeordførerne og de øvrige kolleger, der stillede ændringsforslag, for ikke at nævne talerne på dette sene tidspunkt under plenarforhandlingen.
Under afstemningen i Regionaludviklingsudvalget var der bred enighed blandt de politiske grupper om behovet for at gennemføre de foreslåede principper og foranstaltninger i denne betænkning, og jeg kan kun glæde mig over, at der også var bred enighed under forhandlingen i dag.
Arbejdsdokumentet blev udarbejdet på grundlag af høringer med Kommissionen, Regionsudvalget og repræsentanterne for støttemodtagerne, som jeg også gerne på ny vil takke for deres bidrag. Som jeg også nævnte under mit tidligere indlæg, er jeg helt overbevist om, at Kommissionen vil have den nødvendige vilje og beslutsomhed til at sikre, at de løsninger, som vi har identificeret og foreslået i Regionaludviklingsudvalget, ikke blot vil forblive på forslagsstadiet. Vi har stillet en række konkrete forslag. Det eneste, De behøver at gøre, er at overveje dem nøje. Jeg nævner navnlig dette, da EU i de kommende måneder skal definere og tilpasse sin fremtidige samhørighedspolitik og 2020-strategien samt betingelserne for en vellykket gennemførelse heraf.
Vi ønsker en ny tilgang til forvaltning på flere myndighedsniveauer, der med stor sandsynlighed vil fremme EU's grundlæggende målsætninger, samt et borgernes Europa med økonomisk vækst, sociale fremskridt og bæredygtig udvikling.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (Artikel 149)
Slavi Binev
Hvis vi skal sikre reel social og økonomisk samhørighed mellem medlemsstaterne, skal vi først og fremmest have fokus på forskellene, ikke blot med hensyn til økonomisk vækst og udvikling, men også med hensyn til fysisk placering. Jeg mener ikke, at det giver mening at tale om fælles foranstaltninger i denne fase. Der skal træffes forskellige foranstaltninger i forhold til de enkelte medlemsstater, da de har forskellige behov. Med hensyn til Kommissionens rolle i procedurerne for allokering af støtte og tilsyn med god forvaltningspraksis i regionalpolitikken, mener jeg, at den først og fremmest skal gøre klart rede for sine forpligtelser. De gange, jeg selv har rejst et spørgsmål over for Kommissionen, har jeg enten fået et undvigende svar eller blot fået at vide, at spørgsmålet ikke henhører under dens kompetence. Jeg kommer fra et land, hvor det i mange år var standardprocedure at give sorteper videre, og jeg ser gerne, at Kommissionens beføjelser afgrænses klart, således at vi kan få klare svar, og således at der kan træffes præcise foranstaltninger afhængig af situationen.
Alain Cadec
Der er i øjeblikket en meget udtalt tærskeleffekt mellem regioner, der er berettiget til finansiering under konvergensmålet, og dem, som ikke er. Det er til meget stor skade for en række regioner, der måske ikke er fattige, men som bestemt heller ikke er rige. Det ville være meget nyttigt, hvis denne tærskeleffekt kunne afbødes gennem oprettelsen af en regional mellemkategori mellem "konvergensmålet" og målet om "regional konkurrenceevne og beskæftigelse". Jeg glæder mig over, at det er et af forslagene i konklusionerne i den femte samhørighedsrapport. Denne mellemkategori kunne omfatte regioner med et BNP pr. indbygger på mellem 75 % og 90 % af EU-gennemsnittet. Jeg mener ligeledes, at dette system bør erstatte overgangsordningen og omfatte alle de regioner, der ikke er omfattet af konvergensmålet. Budgettet for denne omlagte samhørighedspolitik bør ikke ændres under forhandlingerne om den kommende flerårige finansielle ramme. Det skal imidlertid bemærkes, at lidt over 20 regioner bør udelukkes fra finansiering under konvergensmålet, hvilket vil medføre en besparelse på 10 mia. EUR om året. Disse midler kan helt sikkert omfordeles til en ny regional mellemkategori.
Tamás Deutsch
Jeg lykønsker hr. Luhan med udarbejdelsen af betænkningen. Jeg vil i denne forbindelse gerne henlede opmærksomheden på to punkter. Med hensyn til sammenhængen mellem gennemførelsen af EU 2020-strategien og øget konkurrenceevne er det vigtigt at understrege, at samhørighed og øget konkurrenceevne er indbyrdes afhængige processer, der endog styrker hinanden. Vi kan ikke fokusere på at støtte de højst udviklede regioner for at optimere EU's konkurrenceevne, da vi således risikerer, at de underudviklede regioner sakker endnu mere bagud, hvilket vil skabe betydelige sociale spændinger og ustabilitet i hele EU. Det er desuden vigtigt at fastslå, at selv om samhørighedspolitikken bidrager betydeligt til gennemførelsen af EU 2020-strategien, kan den ikke alene opfylde strategiens målsætninger. Vi skal derfor sikre, at der er overensstemmelse mellem gennemførelsen af EU 2020-strategiens og samhørighedspolitikkens målsætninger, og de øvre politikområder skal også bidrage i passende grad til gennemførelsen af strategiens målsætninger. Jeg vil derudover gerne understrege, at jeg er helt enig med ordføreren i, at BNP skal forblive kriteriet, når der træffes afgørelse om medlemsstaternes støtteberettigelse, da BNP er den mest pålidelige indikator for udviklingsniveauet til dato. På medlemsstatsniveau kan nationale myndigheder anvende andre indikatorer ved fordelingen af midlerne, men på EU-plan skal BNP fastholdes som benchmark for støtteberettigelse.
Robert Dušek
Betænkningen om god forvaltningspraksis i regionalpolitikken vil styrke regionale og lokale organers beføjelser i forbindelse med gennemførelsen af EU-politikker. Parlamentet har længe støttet en større inddragelse af offentlige organer ud over organer på nationalt plan i planlægningen af fællesskabspolitikker. Partnerskabsprincippet som fastlagt i Regionsudvalgets hvidbog om forvaltning på flere myndighedsniveauer skal styrkes helt fra den tidligere fase i forhandlingerne inden for rammerne af EU-drøftelser. Ordføreren støtter en yderligere forenkling af både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige bestemmelser. Det skal imidlertid i denne forbindelse understreges, at navnlig nogle medlemsstater og deres offentlige organer ofte øger den administrative byrde, uden at dette er pålagt i EU-lovgivningen. Der er afgørende at rette yderligere op på denne situation. Reglerne for støtteprogrammerne bør forenkles med henblik på at gøre de enkelte processer mere forståelige og for ikke at afskrække mulige modtagere fra at deltage i projekterne. Den indberettede fejlprocent i godtgjorte udgifter forbundet med gennemførelsen og finansieringen af programmer er høj (12 %). Den højeste fejlprocent rapporteres altid inden for offentlige indkøb og de såkaldte ikkestøtteberettigede omkostninger. Kommissionens tilsyn er utilstrækkeligt, og det er tydeligt, at Kommissionen ikke formår at etablere et kontrolsystem på alle nationale niveauer. Det er afgørende at fastholde og understøtte Kommissionens tilsynsrolle i programmernes opstartsfase, men der kan overføres flere beføjelser til medlemsstaterne og de regionale og lokale organer i programmernes gennemførelsesfase.
Sandra Kalniete
skriftlig. - (LV) Hvis samhørighedspolitikken skal have større indvirkning, er det meget vigtigt at gennemføre en række afgørende reformer. Støtten inden for rammerne af samhørighedspolitikken skal rettes mod tre fokusområder. For det første geografisk koncentration, for det andet koncentration af anvendelsesområde og for det tredje administrativ koncentration. Den finansielle støtte skal således ydes til de EU-medlemsstater, de regioner, hvor behovet er størst. Det er ikke muligt at forbedre den socioøkonomiske situation uden klar støtte inden for rammerne af EU's samhørighedspolitik. De enkelte regioner skal således vurdere, hvilke sektorer, der har det mest presserende behov for støtte, i stedet for at udpege alle sektorer uden en nærmere analyse. De enkelte regioner bør udvælge tre til fem af de 10 sektorer, som Kommissionen foreslår, som så skal modtage hele det tilgængelige støttebeløb. Vi skal således fortsat lette den administrative byrde. Vi skal øge tilliden til de involverede institutioner, således at de kan varetage så mange opgaver som muligt. Jeg vil gerne understrege, at det nuværende kriterium for tildeling af midler under EU's samhørighedspolitik - BNP målt i købekraftsparitet pr. indbygger (op til 75 % af EU-gennemsnittet) - er et passende, afprøvet og sikkert kriterium for fastlæggelsen af de regioner der er berettiget til støtte inden for konvergensrammen, da det afspejler de reelle forskelle mellem EU's medlemsstater og regioner.
Siiri Oviir
Jeg er enig med ordføreren i, at EU's samhørighedspolitik er en af de vigtigste politikker, der medvirker til at øge regionens konkurrenceevne og sikre en bæredygtig udvikling. Da den internationale finanskrise havde større eller mindre følger for alle regioner i Europa, har samhørighedspolitikken, der skaber merværdi, bestemt en meget vigtig rolle at spille med hensyn til at sikre, at regionerne kommer styrket ud af krisen. Desværre har regeringerne i mange EU-medlemsstater ikke tilstrækkelig forståelse for regionernes - de lokale myndigheders - rolle og betydning, da de er bange for at miste magt til regionerne. Regeringen i mit hjemland, Republikken Estland, vedtager f.eks. ofte vigtige love vedrørende lokale myndigheder uden hensyntagen til myndighedernes beslutningstagningsprocedurer. For at undgå forskelsbehandling af de forskellige regioner skal der nu være større fokus på de lovgivningsmæssige foranstaltninger, der træffes af medlemsstaternes regeringer, for at sikre, at disse foranstaltninger ikke er i strid med de pågældende medlemsstaters egne love og europæiske værdier. Det er rigtigt, at Regionsudvalget, Domstolen og Kommissionen i sager, hvor medlemsstaternes regeringer har ignoreret de lokale myndigheders rettigheder, har ydet stor politisk støtte til en lang række regioner. Jeg tror, at en effektiv europæisk samhørighedspolitik og gennemførelsen af målsætningerne i direktivet vil medvirke til at sikre regionernes bæredygtighed. Bæredygtige regioner vil øge EU's bæredygtighed som helhed og samtidig medvirke til at forhindre marginaliseringen af grænseregioner.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
I Luhan- og Mănescu-betænkningerne fastsættes de principper, som vores samhørighedspolitik bør baseres på. Jeg vil imidlertid gerne understrege tre områder, hvor vi bør være mere ambitiøse. Det første område er territorial samhørighed. Der henvises ofte til dette begreb, men der træffes sjældent konkrete foranstaltninger. Vi bør f.eks. have større fokus på grænseregioner. Disse regioners handicap og problemer afspejler den europæiske integrations begrænsninger. Disse områder, der markerer et brud, bør omdannes til områder, der bidrager til at skabe sammenhæng. Det andet område er den ulige behandling af regioner, der ligger og svinger mellem mål 1 og mål 2. Der kan være op til 10 gange så stor forskel på den støtte, der ydes til nogle regioner med det samme BNP. Det er på tide, at vi indfører en overgangsordning, som sikrer, at alle regioner med et BNP på mellem 75 % og 90 % af EU-gennemsnittet behandles lige. Endelig er vi nødt til at udarbejde nye resultatindikatorer. De udviklingsproblemer, som en række regioner står over for, hænger sammen med deres egne lokale begrænsninger. Vi skal omdefinere vores kriterier på alle forvaltningsniveauer, således at vi kan foretage en nøjagtig vurdering af behov og mål inden for regionaludvikling.
Richard Seeber
Der bør lægges særlig vægt på EU's samhørighedspolitik med henblik på at sikre en mere bæredygtig vækst og øget konkurrenceevne. I et regionernes Europa skal BNP forblive hovedkriteriet, når der træffes afgørelse om støtteberettigelse under regionalpolitikken. Den europæiske regionalpolitik skal imidlertid omfatte alle regionerne og være tilstrækkelig fleksibel, således at der kan tages højde for regionale og territoriale forskelle. Hvis vi skal udnytte regionernes vækstpotentiale fuldt ud og sikre social, økonomisk og territorial samhørighed i EU, er det afgørende, at der er særlig fokus på konkurrenceevne. Vi skal i denne forbindelse også tage hensyn til mindre problemer i velstående medlemsstater. Navnlig forskning og innovation bør spille en vigtig rolle i alle regionerne som et redskab til at forbedre EU's konkurrenceevne, og det er derfor nødvendigt fortsat at fremme disse områder fremover. Selv om EU 2020-målene er fastlagt på fællesskabsplan, er det af afgørende betydning, at lokale og regionale myndigheder inddrages yderligere i gennemførelsen heraf. En bottom-up-metode er afgørende, hvis vi skal gennemføre de økonomiske målsætninger i EU 2020-strategien effektivt.
Monika Smolková
Samhørighedspolitikken skal fortsat være en central EU-politik efter 2013, og finansieringen skal være tilstrækkelig og baseret på følgende forudsætninger: en forenkling af procedurerne for tildeling af strukturfondsmidler, etablering af en ramme for offentlig-private partnerskaber, etablering af infrastruktur som en grundlæggende forudsætning for øget global konkurrenceevne, partnerskab som en forudsætning for etablering af reelle partnerskaber med regionale og lokale organer og civilsamfundet og som et middel til at sikre effektivitet, lovlighed og gennemsigtighed i programmeringsfasen og i anvendelsen af strukturmidlerne og forvaltning på flere niveauer både på vertikalt og horisontalt plan. Der er også en række andre forudsætninger, men hvis vi ønsker at gennemføre opgaverne i 2020-strategien, er det efter min opfattelse afgørende at opfylde de nævnte forudsætninger.
Zbigniew Ziobro
Europa gennemgår en svær periode i øjeblikket. Økonomien er stadig hårdt ramt af finanskrisen i 2008-2009, der øger kløften mellem de velstående regioner i Vesteuropa og de fattigere regioner i Central- og Sydeuropa. Situationen gør det nødvendigt at styrke effektive mekanismer til bekæmpelse af krisen. Den vigtigste mekanisme på EU-plan er samhørighedspolitikken og regionalfondene. Som følge af samfinansieringen af investeringer på lokalt plan er de blevet et effektivt symbol på et europæisk samarbejde, der har hævet sig over nationale interesser. De har også ydet et væsentligt bidrag til udvidelsen af det område, der var i økonomisk vækst i perioden 2004-2007, og reduceret kløften mellem landene i det gamle og det nye Europa.
Derfor er det blevet meget vigtigt at øge fællesskabsmidlerne til samhørighedspolitikken i den finansielle ramme for 2013-2020, at bibeholde konvergens som et hovedkriterium og at bibeholde den nuværende mekanisme for udvælgelse af støttemodtagere baseret på de forskellige regioners BNP. Jeg mener også, at det er vigtigt at øge samfinansieringssatsen for investeringer fra 75 % til 80 % og samtidig skære i midlerne til fjerntliggende regioner. Ud fra de vesteuropæiske landes synspunkt mener jeg også, at det er vigtigt at bibeholde finansieringen af infrastrukturinvesteringer, navnlig i den vertikale stribe, der forbinder Nord- og Sydeuropa.
