3. Menneskerettighederne i Vietnam
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om menneskerettighederne i Vietnam.
Marios Matsakis 
Hr. formand! Vietnam, et ord, som er synonymt med katastrofe, er et land, der, som alle ved, har en meget traumatisk fortid med langvarige og forræderiske krige til bekæmpelse af kolonialismen, en ødelæggende borgerkrig og en fatal krig imod de amerikanske styrker, der resulterede i ubeskrivelige lidelser for den vietnamesiske befolkning. Derefter tog det totalitære kommunistiske styre over, som i det mindste har truffet foranstaltninger med henblik på at løse fortidens problemer og få landet på fode igen. Derfor støttes den socialistiske republik Vietnam af det internationale samfund på forskellige måder, herunder gennem tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen, men der er desværre stadig lang vej til opnåelse af et acceptabelt demokrati for den vietnamesiske befolkning.
Vi er især bekymret over den seneste tids forfølgelse af systemkritikere og undertrykkelse af den grundlæggende ytringsfrihed. Vi er endvidere meget bekymrede over de manglende reformer i relation til religionsfrihed og de forskellige tilbageskridt i opnåelsen af den retlige reform, som skulle være retfærdig og demokratisk, og som skulle føre til ophævelse af alle former for fængsling uden relevante juridiske garantier.
I håbet om, at menneskerettighedsdialogen mellem EU og Vietnam trods de nye tilbageskridt vil resultere i håndgribelige forbedringer for den vietnamesiske befolkning, opfordrer vi de vietnamesiske myndigheder til at tage vores bekymringer om krænkelserne af menneskerettighederne i Vietnam alvorligt. Samtidig opfordrer vi Kommissionen og Rådet til at revurdere samarbejdspolitikken i forhold til Vietnam under iagttagelse af, at dette samarbejde skal bygge på respekt for demokratiske principper og grundlæggende rettigheder og reformer. Dette beslutningsforslag skal ikke opfattes som en trussel, men som en alvorlig henstilling til de vietnamesiske myndigheder.
Esko Seppänen 
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg var formand for den finsk-vietnamesiske venskabsforening i 1980'erne. Jeg kan konstatere, at der har været en hurtig økonomisk udvikling i landet, navnlig i de sidste 10 år. De nye generationer taler om det, nemlig dem, der ikke selv har oplevet USA's angreb på Vietnam.
Som en gammel ven af Vietnam vil jeg sammen med de andre grupper i Europa-Parlamentet gerne henlede opmærksomheden på, at det er nødvendigt med respekt for menneskerettighederne, organisationsfriheden, ytringsfriheden og religionsfriheden i tråd med FN's erklæringer og konventioner.
I vores gruppes beslutningsforslag opfordrer vi til løsladelsen af de buddhistiske ledere Thich Huyen Quang og Thich Quang Don fra det, vi betragter som fængsling uden grund. Vi mener, at Vietnam bør liberalisere sin minoritetspolitik. Desuden bør EU fremme samarbejdet med Vietnam.
Selv om man har fundet olie i Vietnam, er det ikke en vestlig olie- og gasreserve, og derfor kan man gøre opmærksom på de politiske rettigheder og menneskerettighederne, hvilket f.eks. ikke er tilfældet, når vi arbejder med Aserbajdsjan og Kasakhstan.
Eija-Riitta Korhola 
Hr. formand! Situationen i Vietnam kræver det internationale samfunds opmærksomhed. EU er nødt til at sende et klart budskab, nemlig at diskriminationen af religiøse samfund såsom den forenede buddhistiske kirke i Vietnam, de protestantiske menigheder og afvigende grupper må ophøre. Medlemmer af disse samfund, som praktiserer deres tro på en fredelig måde, er blevet fængslet og sat i husarrest.
Dette var et uddrag af en tale, som jeg holdt her i Parlamentet for fire år siden om menneskerettighederne i Vietnam. Det er trist at konstatere, at jeg kan holde den samme tale nu, eftersom situationen med hensyn til religionsfrihed ikke er blevet bedre. Det sætter måske spørgsmålstegn ved vigtigheden af disse forhandlinger, men der er ikke noget alternativ. Vi er nødt til fortsat at lægge pres på landet og gøre alt, hvad vi kan for at tiltrække international opmærksomhed.
Desuden er der et spinkelt håb, eftersom der har været en række mindre forfatningsreformer i Vietnam, i det mindste på lovgivningsplan. Det er prisværdigt, og jeg håber, at vi om fire år kan sige noget mere om det.
Marc Tarabella 
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Før jeg kommer til det egentlige spørgsmål, nemlig beslutningen om Vietnam, som vi skal beskæftige os med i dag, vil jeg gerne påpege noget, som efter min mening er vigtigt. Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvordan de uopsættelige spørgsmål, som vi behandler her i Parlamentet, bliver udvalgt. Selv om jeg ikke sætter spørgsmålstegn ved uopsætteligheden af de forskellige problemer, der eksisterer i de lande, som vi taler om, forekommer det mig nemlig, at man fuldstændigt glemmer visse lande i forhold til andre lande, som vi har lejlighed til at tale om flere gange i løbet af en valgperiode. Jeg vil blot nævne et enkelt eksempel, nemlig Colombia med sine mange myrdede fagforeningsfolk og gidsler, som lever under stadig vanskeligere forhold. Selv om Colombia har været genstand for specifikke beslutninger, har landet ifølge mine undersøgelser ikke været behandlet som et uopsætteligt spørgsmål siden 2002, og det er alligevel utroligt.
Når jeg tager ordet i dag, er det dog først og fremmest for at tale om situationen i Vietnam. Og selv om det lader til, at 2006 var et år med politisk åbenhed, som muliggjorde en opblødning, var religionsfriheden et af de problemer, som ngo'erne fortalte os om. Det er vigtigt, at Vietnam tager hensyn til alle de religioner, der udøves på landets område, og at Vietnam giver hele befolkningen lov til at vælge sin egen tro. Tanke- og trosfriheden må under ingen omstændigheder trædes under fode, og de vietnamesiske borgere skal, uanset hvem de er, have lov til at udtrykke sig med alle de midler, de har til rådighed, også ved hjælp af udbredte medier som internettet.
På trods af denne situation vil jeg også gerne understrege - hvilket måske er i strid med det, som fru Korhola sagde lige før - at der alligevel er blevet gjort en indsats i Vietnam. Landet har allerede gjort en vis indsats, hvilket vi navnlig blev klar over, da vi besøgte Vietnavn i 2006 med ASEAN-delegationen. Det er vigtigt, at vi fortsat støtter landet, så alle borgernes rettigheder respekteres til fulde. Lad os håbe, at denne beslutning bidrager til dette.
Ryszard Czarnecki 
Hr. formand! Dette er endnu en forhandling om religiøs forfølgelse og krænkelse af menneskerettighederne i lande som Vietnam, Cambodia og Laos. Vietnam spiller en særlig rolle i denne region. Landet har en dynamisk vækst og er ved at overvinde de sociale og økonomiske vanskeligheder, som fulgte efter kommunistperioden. Desværre går den øgede velstand ikke hånd i hånd med respekt for menneskerettighederne, talefrihed, ytringsfrihed eller religionsfrihed.
Hidtil har vi i vores taler her i Europa-Parlamentet alle sammen - det gælder også mig selv - fokuseret på forfølgelsen af buddhister, eftersom det er det største religiøse samfund i Vietnam. Nu hører vi dog, at katolikker, f.eks. den katolske præst Nguyen Van Ly, bliver forfulgt. Selv om jeg allerede talte om dette spørgsmål i Parlamentet for halvandet år siden, og selv om fru Korhola gjorde det samme 18 måneder senere, er jeg desværre nødt til at gentage de samme ord nu.
Man burde forvente, at lande, som er medlemmer af internationale asiatiske organisationer såsom ASEAN eller ASEM, men også FN og højkommissæren for menneskerettigheder, rettede en kraftig appel til regeringen for Den Socialistiske Republik Vietnam om at respektere menneskerettighederne og religionsfriheden i landet. Dengang Vietnam var et kommunistisk og fattigt land, krænkede det menneskerettighederne og undertrykte religionsfriheden. Nu gør landet det samme - omend i mindre grad - selv om det er blevet rigere og formodentlig bevæger sig væk fra den kommunistiske ideologi. Det må vi ikke forholde os passivt til!
Bogusław Sonik
Hr. formand! I marts i år blev 15 vietnamesiske systemkritikere dømt til lange fængsels- og husarreststraffe. Denne kendsgerning - som ikke er blevet kommenteret i de internationale medier - bekræfter den ringe menneskerettighedssituation i landet.
Grundlæggende borgerlige rettigheder såsom religionsfrihed, pressefrihed og foreningsfrihed bliver krænket i Vietnam. Retten til en retfærdig og ordentlig rettergang bliver ikke overholdt. Systemkritikere placeres på psykiatriske anstalter, ligesom man gjorde i det gamle Sovjetunionen. Etniske minoriteter bliver forfulgt, og præster bliver undertrykt. Det samme gælder for repræsentanterne for forskellige trosretninger.
EU hverken kan eller må tolerere disse krænkelser længere. Hvad vigtigere er, vi er Vietnams største handelspartner. Vietnam nyder godt af EU's præferencetoldsystem. Vi har ressourcerne til at gøre regeringen for Den Socialistiske Republik Vietnam mere tilbøjelig til at sikre de vietnamesiske borgeres grundlæggende borgerlige rettigheder. Det er vores pligt.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Hr. formand! Efter Vietnams midlertidige indstilling i 2006 af landets politik med undertrykkelse og indskrænkning af de politiske og borgerlige rettigheder oplever vi nu endnu en gang en bølge af anholdelser af borgere, som myndighederne anser for at være "besværlige".
USA anerkendte for nylig Vietnam som partner i stabile, normale handelsforbindelser. Landet er ligeledes kommet med i Verdenshandelsorganisationen. Selv om Vietnam er blevet et åbent land set ud fra et økonomisk synspunkt, har Vietnam ikke givet afkald på sit magtmonopol til fordel for et demokratisk system.
Vi er nødt til at bringe alle de former for undertrykkelse til ophør, som medlemmerne af den forenede buddhistiske kirke i Vietnam er udsat for, og kirkens eksistens bør officielt anerkendes. Vi bør opfordre til løsladelsen af Vietnams politiske fanger, som er blevet fængslet, fordi de lovligt og fredeligt har udøvet deres ytringsfrihed, pressefrihed og religionsfrihed. De vietnamesiske myndigheder skal overholde anbefalingerne fra FN's Menneskerettighedsråd med hensyn til udviklingen af et retssystem i landet og respekt for de grundlæggende rettigheder.
I betragtning af at EU er Vietnams største handelspartner, og i betragtning af at den hjælp, som vi yder landet, vil beløbe sig til 304 millioner euro mellem 2007 og 2013, bør vi overveje at revidere den samarbejdsaftale, som vi allerede har undertegnet, eftersom det kun er økonomiske sanktioner, der kan tvinge Vietnam til at foretage politiske og institutionelle reformer, der fører til et demokrati og en retsstat.
Urszula Krupa
Hr. formand! Vores forhandling i dag drejer sig om Vietnam, som er et af de sidste kommunistiske lande, hvor menneskerettighederne er blevet krænket i flere år. I Vietnam bliver demokrati- og menneskerettighedsforkæmpere fængslet, og religiøse ledere anklages for spionage og propaganda mod den socialistiske republik eller betragtes som en trussel mod den nationale sikkerhed.
Efter en periode med mindre undertrykkelse, som hang sammen med Vietnams ansøgning om WTO-medlemskab, er oppositionspartier nu blevet forbudt, og det samme gælder for uafhængige medier og fagforeninger. Vietnam udøver forebyggende censur, og alle medier kontrolleres af partiet. Mange mennesker, der anses for at være systemkritikere, anbringes i husarrest og overvåges. Børn og unge bliver brutalt og nådesløst indoktrineret.
Desværre har hverken de internationale organisationers og menneskerettighedsforkæmpernes indsats eller de beslutninger, der er blevet udarbejdet, ført til nogen ændring i situationen. Vi støtter beslutningen og appellerer til de vietnamesiske myndigheder om at respektere menneskerettighederne, løslade fangerne og foretage reformer. Det lader dog til, at det er nødvendigt med nogle mere radikale foranstaltninger.
Janez Potočnik
Hr. formand! Kommissionen deler Europa-Parlamentets bekymring om krænkelserne af menneskerettighederne i Vietnam. Disse krænkelser omfatter især ytringsfrihed, forsamlingsfrihed og forenings- og religionsfrihed. Vi skal se på disse forhold i den rette sammenhæng. Vietnam har gjort betydelige fremskridt, hvad angår økonomiske og sociale rettigheder. I løbet af de seneste 10 år har Vietnam hævet en betydelig del af befolkningen fra den værste fattigdom og fastlagt en kurs for landet med økonomisk vækst og begrænsning af de samfundsmæssige forskelle i befolkningen.
Disse forhold er i de senere år ledsaget af forbedringer vedrørende borgerlige og politiske rettigheder. F.eks. har den nye lovgivning om religionsfrihed, der er vedtaget i de seneste tre år, mindsket virkningen af de værktøjer, som staten anvendte til at kontrollere religiøse organisationer, således at ikkeorganiserede grupper har mulighed for at opnå officiel anerkendelse.
Dette har allerede haft positive konsekvenser. Bl.a. har protestantiske trosretninger, f.eks. baptister og mennoiter, som ikke tidligere har været anerkendt, kunnet lade sig registrere som menigheder på græsrodsniveau.
Når det er sagt, er den nye lovgivning stadig ikke gennemført fuldt ud, og især har fremskridt i det nordlige opland været markant langsommere end i de centrale højlands- og lavlandsområder. Derudover er nogle trosretninger, der betragtes som systemkritiske af regimet, som f.eks. Unified Buddhist Church of Vietnam og nogle Hoa Hao- og Cao Dai-grupper, fortsat ulovlige og risikerer fortsat chikane.
Klimaet er også blevet bedre for politiske systemkritikere i de seneste to år. Et betragteligt antal højprofilerede aktivister blev frigivet i 2005 og 2006. Sidste år opstod der nye partier og andre aktivistgrupper i Vietnam, og det er aldrig set før - både hvad angår antallet af grupper, men også antallet af deltagere. Den officielle reaktion på denne udvikling var indledningsvis meget nedtonet. Det ændrede sig dog i de første måneder af 2007 og især efter midten af februar. Der fandt mere intensiveret chikane af systemkritikere sted, og mange aktivister blev arresteret. En række af disse aktivister blev senere idømt langvarige fængselsstraffe, bl.a. velkendte personer som Nguyen Van Ly og advokaterne Nguyen Van Dai og Le Thi Cong Nhan. Vi ved ikke, om det er en midlertidig foranstaltning eller noget mere rodfæstet, men Kommissionen er meget bekymret over situationen.
EU's forbindelser med Vietnam har udviklet sig dynamisk i de senere år, og Kommissionen har benyttet enhver lejlighed til at presse på med henblik på opnåelse af større forbedringer i menneskerettighedssituationen, især hvad angår særlige fanger. Kommissionen og EU-medlemsstaternes repræsentanter i Hanoi har med bekymring fulgt de seneste arrestationer af og retssager for aktivister. EU-diplomater var til stede ved nogle af retssagerne som observatører, og EU har reageret stærkt på dommene. EU gentog i sin erklæring af 15. maj sin appel til den vietnamesiske regering om at løslade alle ikkevoldelige politiske aktivister under udøvelse af deres rettigheder i forhold til ytrings- og forsamlingsfrihed. EU's missioner i Hanoi har endvidere opfordret den vietnamesiske regering til at lade EU-observatørerne besøge de pågældende systemkritikere i fængslet for at kunne vurdere fængselsforholdene.
Retssagerne for nylig blev også gennemført på grundlag af kommissær Ferrero-Waldners appel på det bilaterale møde med den vietnamesiske vicepremierminister Khiem den 28. maj 2007 om rammerne for det asiatisk-europæiske topmøde i Hamborg. Ud over de politiske kontakter på højt plan har EU og Vietnam indgået aftale om mekanismer til indledning af en dialog og udveksling af synspunkter om menneskerettighedsspørgsmål. Et vigtigt instrument i denne sammenhæng er den løbende menneskerettighedsdialog mellem EU's missioner i Hanoi og den vietnamesiske regering. Kommissionen har med undergruppen vedrørende institutionsopbygning, administrativ reform, god regeringsførelse og menneskerettigheder endnu en mulighed for at rejse disse spørgsmål.
Vi har benyttet enhver lejlighed til at give udtryk for vores synspunkter om, at arrestationen af ikkevoldelige aktivister ikke er i overensstemmelse med Vietnams forpligtelser i henhold til det internationale menneskerettighedsinstrument, som Vietnam har tiltrådt. Vi kan imidlertid være sikre på, at Kommissionen fortsat vil benytte sig af alle de instrumenter, der er til rådighed, for at tackle det pågældende spørgsmål, og Kommissionen vil mere generelt yde en indsats for at fremme og støtte fremskridt på området for menneskerettigheder og religionsfrihed i Vietnam. Vi regner også med, at Europa-Parlamentet fortsat vil presse på for at opnå en bedre menneskerettighedssituation i Vietnam.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! En bemærkning til forretningsordenen. Kommissionen har i de sidste tre års deltagelse af disse eftermiddagsforhandlinger om krænkelser af menneskerettighederne altid været repræsenteret, oftest af en kommissær, selv om det er et vanskeligt tidspunkt. Det er vi meget taknemmelige over. Jeg ønsker samtidig at understrege, at jeg aldrig har set en repræsentant for Rådet. Jeg gad vide, om det er, fordi Rådet ikke har været inviteret, eller fordi Rådet ikke mener, at det er vigtigt at deltage? Det kunne De måske undersøge og melde tilbage om.
(Bifald)
Formanden
Jeg lover, at jeg vil undersøge dette spørgsmål.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Jeg vil blot gøre opmærksom på, at vores kollega har ret, men at repræsentanten for menneskerettigheder, hr. Nooke, var her to gange en torsdag eftermiddag under det tyske formandskab. Det er et fortilfælde, som fremtidige rådsformandskaber burde tilslutte sig.
(Bifald)
Formanden
Jeg kan hermed meddele, at jeg har modtaget et forslag fra ALDE-Gruppen om at udpege Bill Newton Dunn til Budgetkontroludvalget.
Der lader ikke til at være nogen, der gør indsigelse mod dette forslag. Forslaget er vedtaget.
