Jūrā pazaudētie konteineri un kompensēšana (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par jautājumu Komisijai, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Transporta un tūrisma komitejas vārdā iesniedza Brian Simpson, par jūrā pazaudētajiem konteineriem un kompensēšanu - B7-0469/2010).
Brian Simpson
autors. - Priekšsēdētāja kungs, kā jūs sacījāt, šorīt es runāju Transporta un tūrisma komitejas vārdā par jautājumu, kam tik ilgi nav pievērsta uzmanība, proti, jautājumu par konteineriem, kas no kuģiem iekrīt jūrā.
Mani pārsteidz fakts, ka mūsu laikos ik gadu pazūd tūkstošiem konteineru un ka lielākā daļa no tiem iekrīt mūsu okeānos no kuģiem. Aprēķināts, ka katru gadu jūrā tiek pazaudēts 10 000 konteineru. Šķiet, ka kuģniecības uzņēmumi un apdrošināšanas kompānijas labprāt pieņem šo skaitli un negrasās neko darīt, lai situāciju mainītu. Eiropas ūdeņos ik gadu jūrā tiek pazaudēts 2000 konteineru, un ar katru gadu šis skaitlis kļūst lielāks. Šie konteineri apdraud kuģošanu, tie var piesārņot jūras ar toksiskām un netoksiskām vielām un tie rada lielas izmaksas vietējām iestādēm saistībā ar piesārņojuma likvidēšanu.
Patlaban Transporta komiteja lūdz rīkoties, lai samazinātu šo skaitli, un dod mājienu jūrniecības nozarei, ka ilgāk tā vairs nav gatava samierināties ar šo situāciju. MARIN institūts Nīderlandē secināja, ka galvenie konteineru krāvumu sabrukšanas iemesli ir nepareiza nostiprināšana, konteineru virssvars un neprecīzi veikta kraušana. Turklāt apkalpei uz lielākiem kuģiem ir grūti novērtēt, kad laika apstākļu dēļ smagas kravas sasvērsies uz kuģa priekšgalu un/vai aizmuguri, tādējādi palielinot vertikālo paātrinājumu šajās vietās tādā mērā, kas pārsniedz kuģa konstrukcijā paredzēto.
Turklāt, tā kā nav konvencijas, kas precīzi noteiktu kompensēšanas atbildību neatkarīgi no vainas attiecībā uz netoksiskām vielām, izmaksas, kas rodas saistībā ar piesārņojuma likvidēšanu, nākas segt pašvaldībām. Parlaments tagad pieprasa, lai kuģniecības uzņēmumi atzīst savus pienākumus šajā jomā. Mēs vēlamies, lai Komisija kļūst aktīvāka šīs nepieņemamās situācijas risināšanā. Pirmkārt, es šodien lūdzu Komisiju izpētīt Lashing@sea projekta rezultātus un nākt klajā ar priekšlikumiem, kuru mērķis būtu uzlabot konteineru nostiprināšanas procedūras un aprīkojumu.
Otrkārt, mēs vēlamies, lai tiek veikti pasākumi, kas nodrošinātu, ka visi konteineri ostā tiek pareizi nosvērti, ka tie tiek pareizi uzkrauti uz kuģa pirms došanās jūrā un ka tiek uzstādītas automātiskas signālierīces, kas palīdzētu noteikt konteineru atrašanās vietu.
Treškārt, mēs lūdzam Komisiju pārskatīt kompensēšanas kārtību, lai nepieļautu, ka vietējās un reģionālās iestādes cieš zaudējumus.
Visbeidzot, vēlos vēlreiz pievērsties pienākumam, kas attiecas uz jūrniecības nozari kopumā, proti, pienākumam efektīvi organizēt nozares darbību. Es saprotu, ka konteinerus var pazaudēt spēcīgu vētru laikā, bet man nav pieņemams, ka tos pazaudē tāpēc, ka slikti tiek paveikts darbs, ka konteineri ir pārāk smagi vai tie tiek nepareizi uzkrauti vai arī tāpēc, ka nozare kopumā attiecībā uz šo problēmu īsteno neiejaukšanās politiku.
Konteineri, kas iekrīt jūrā no kuģiem, ir bīstami. Nav pieļaujams, ka ik gadu tiek pazaudēts 20 000 konteineru. Ir apdraudēta cilvēku dzīvība, tāpēc mēs pieprasām rīcību. Jūrniecības nozare, šķiet, nevēlas rīkoties. Varbūt mums to vajadzētu darīt.
Máire Geoghegan-Quinn
Priekšsēdētāja kungs, esmu pateicīga Simpson kungam par to, ka viņš ir skāris šo svarīgo jautājumu, kas ir aktuāls gan daudziem šī Parlamenta deputātiem, gan arī Komisijai.
Komisija atzinīgi vērtē Lashing@Sea projekta rezultātus. Jūrā pazaudēto konteineru jautājuma risināšana galvenokārt ir Starptautiskās Jūrniecības organizācijas uzdevums, jo šis jautājums tiek regulēts starptautiskā līmenī. Tomēr Komisija, sadarbojoties ar dalībvalstīm, centīsies veicināt starptautiski saskaņotu procedūru pieņemšanu Starptautiskās Jūrniecības organizācijas struktūrās.
Attiecībā uz otro jautājumu par konteineru virssvaru un nepareizu iekraušanu jānorāda, ka ES nav noteikumu, kas reglamentētu konteineru svēršanu pirms to iekraušanas kuģos vai procedūras, kas saistītas ar konteineru kraušanu vai nostiprināšanu. Šo jautājumu regulē valsts noteikumi vai starptautiskie nolīgumi.
Pagaidām Komisija neplāno ierosināt likumdošanas iniciatīvu saistībā ar šo jautājumu. Tomēr situācija varētu mainīties, ja starptautiskās apspriedes būs nesekmīgas un ja radīsies arvien vairāk problēmu saistībā ar kuģu stabilitāti, to izturību vai pazaudētajiem konteineriem.
Pirms Komisija nāk klajā ar jebkādu jaunu priekšlikumu, tai ir pilnībā jāizvērtē šāda pasākuma ietekme uz kuģniecības uzņēmumiem. Patlaban Komisijas rīcībā nav pietiekami daudz informācijas par šo konkrēto jautājumu.
Attiecībā uz trešo jautājumu par līdzsekošanas sistēmām, kas ļautu noteikt konteineru atrašanās vietu jūrā, jānorāda, ka šo iespēju varētu sīkāk izpētīt. Tomēr vairāku miljonu konteineru aprīkošana ar līdzsekošanas ierīcēm būtu ļoti dārgs pasākums un, pirms tiek pieņemts galīgais lēmums noteikt šādas līdzsekošanas sistēmas par obligātu prasību, ir jāveic atbilstošs ieguvumu izvērtējums.
Komisija arī varētu izvērtēt to, cik reāla ir iespēja precizēt noteikumus, kas izklāstīti Direktīvā 2002/59/EK, ar ko izveidoja Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības sistēmu un kas paredz dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka kuģa kapteinis ziņo atbildīgajām piekrastes stacijām par pamanītiem jūrā peldošiem konteineriem.
Ja tiks izskatīta iespēja nodrošināt konteineru izsekojamību, tad noteikti ir jāņem vērā šādu pasākumu izmaksas. Tomēr šo pasākumu īstenošanu varētu apsvērt saistībā ar iespējamo konteineru izsekojamības ieviešanu loģistikas un drošības nolūkos.
Visbeidzot, attiecībā uz kompensācijām par kaitējumu, ko izraisījuši pazaudētie konteineri, jānorāda, ka šo jautājumu var skatīt saistībā ar Direktīvu 2009/20/EK par kuģu īpašnieku apdrošināšanu pret jūras prasībām un Direktīvu 2005/35/EK par kuģu radīto piesārņojumu un par sankciju ieviešanu par pārkāpumiem gadījumos, kad jūrā ir nonācis naftas produktu piesārņojums.
Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā arī paredz stingru atbildību neatkarīgi no vainas uzņēmējiem, kuri rada kaitējumu videi, transportējot pa jūru bīstamas vai piesārņojošas preces. Šādiem uzņēmējiem ir pienākums atlīdzināt par kaitējumu, kas izraisīts aizsargājamām sugām un dabiskajām dzīvotnēm.
Papildu pasākumi, kas paredzētu kompensācijas sistēmas ieviešanu par kaitējumu, ko izraisījuši pazaudētie konteineri, ir rūpīgi jāizvērtē attiecībā pret proporcionalitātes principu, kas ir ES darbības pamatā. Komisija uzskata, ka pašreizējā brīdī par prioritāti būtu jāuzskata SJO darbs standartu uzlabošanas jomā.
Dominique Riquet
Priekšsēdētāja kungs, komisāre, Simpson kungs jau norādīja, ka ik gadu Eiropas ūdeņos tiek pazaudēti vairāki tūkstoši konteineru, un tie rada ļoti būtisku apdraudējumu divējādā ziņā. Pirmkārt, tie rada piesārņojuma draudus, par kuriem ir daudz runāts. Otrkārt, tie būtiski apdraud drošu kuģošanu neatkarīgi no tā, vai tas attiecas uz kravas kuģiem vai, jo īpaši, mazākiem zvejas vai atpūtas kuģiem, jo daudzi konteineri nenogrimst un bieži vien peld starp divām ūdenstilpnēm un ir grūti pamanāmi. Rezultāts, kā mēs zinām, ir nopietni nelaimes gadījumi, kas apdraud cilvēku dzīvību.
Minētais apliecina, ka šī problēma ir ļoti nopietna, tomēr Komisija, šķiet, apgalvo, ka tās rīcībā nav pietiekami daudz informācijas, lai varētu rīkoties, vai arī uzskata, ka noteikti pasākumi ir jāīsteno pašreizējā regulējumā. Patiesībā nekas netiek darīts, lai šo situāciju mainītu.
Tāpēc mēs vēlamies, lai tiktu ierosināti efektīvi pasākumi. Mēs vēlamies profilaktiskus pasākumus, kas attiektos uz konteineru piepildīšanas un iekraušanas metodēm un uz iespēju iebūvēt konteineros (un to var izdarīt ekonomiski saprātīgā veidā) signālierīces, kas ļautu noteikt pazaudēto konteineru atrašanās vietu un tādējādi nodrošinātu kuģiem iespēju izvairīties no tiem (šādi glābjot cilvēku dzīvības) vai arī tos paņemt, ja tajos ir toksiskas vielas. Gadījumos, kad konteineros ir toksiskas vai ļoti toksiskas vielas, šai signālierīcei ir jāspēj arī raidīt noteiktu signālu, kas ļautu paredzēt un novērst vides apdraudējumu.
Visbeidzot, šai signālierīcei ir jāpalīdz identificēt konteineru īpašniekus, jo būtisks ir arī atbildības aspekts, kas tika minēts uzdotajā jautājumā, uz kuru jāatbild mutiski. Patiesi, ja nav zināms, kas ir konteineru īpašnieki, un ja faktiski nav iespējams konteinerus identificēt un noteikt to atrašanās vietu, tad nevar izvirzīt nekādas prasības attiecībā uz kaitējuma atlīdzināšanu.
Mēs stingri aicinām Komisiju neaprobežoties ar secinājumu, ka mums nav resursu vai ka esošie resursi ir pietiekami, jo tā nav patiesība. Ir runa par vides drošību un arī par cilvēku dzīvībām. To nedrīkstam aizmirst.
Saïd El Khadraoui
Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, dāmas un kungi! Savas grupas vārdā es vēlos paust atbalstu Transporta un tūrisma komitejas priekšsēdētāja Simpson kunga komentāriem un jautājumiem. Pazaudētie konteineri un, protams, arī to saturs (nedrīkstam aizmirst, ka runa ir arī par to) nenoliedzami ir nepietiekami novērtēta un novārtā atstāta problēma. Kā jau tika norādīts, ik gadu tikai Eiropas ūdeņos vien tiek pazaudēts 2000 konteineru, turklāt ir jāņem vērā, kā tas ietekmē vidi, kā tas var ietekmēt apkalpes locekļus, citus kuģus un piekrastes reģionus, kuriem, protams, diezgan bieži nākas radīto piesārņojumu likvidēt. Tāpēc mums šis jautājums ir jārisina.
Šī problēma rodas vairāku iemeslu dēļ - slikti laikapstākļi, ātrums, neprecīza konteineru nostiprināšana un iekraušana, pārmēru liels konteineru svars un tamlīdzīgi. Mana grupa uzskata, ka šī ir Eiropas mēroga problēma, kuras risināšanā Komisijas iniciatīva būtu pamatots pasākums. Mums nevajadzētu stāvēt un pasīvi gaidīt, kad Starptautiskā Jūrniecības organizācija (SJO) pieņems attiecīgus pasākumus. Jo īpaši varētu īstenot iniciatīvas, kas nodrošinātu šādu gadījumu reģistrēšanu un izpratnes par šo jautājumu vairošanu Eiropas ostās. Saistībā ar sociālo dialogu - Eiropas sociālo dialogu ostu nozarē - Komisija arī varētu sākt diskusijas par šo jautājumu un piedāvāt risinājumus, piemēram, jaunas konteineru iekraušanas procedūras vai grozītu apmācību.
Es piekrītu Riquet kungam, kurš uzsvēra, ka konteineru izsekojamības nodrošināšana būtu ļoti saprātīgs pasākums ne tikai šajā kontekstā, bet arī saistībā ar visas loģistikas ķēdes uzraudzību. Tāpēc, komisāres kundze, es ceru, ka turpmākajos mēnešos un gados jūs nāksiet klajā ar nedaudz konkrētākām iniciatīvām.
Gesine Meissner
ALDE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Geoghegan-Quinn kundze! Ziņa, ka kādas salas krastā ir atrasts konteiners ar sporta apaviem un ka vietējie iedzīvotāji to ar sajūsmu saņēmuši, savulaik kā sensācija tika atspoguļota plašsaziņas līdzekļos. Kādā citā reizē krastā tika izskalotas gumijas pīlītes. Protams, kuģu kravas pazaudēšana var būt saistīta arī ar patīkamiem notikumiem, tomēr daudzos gadījumos pazaudētie konteineri var radīt nopietnu kaitējumu. Nav šaubu, ka mums ir jārīkojas, lai šo jautājumu risinātu.
Šī problēma satrauca Nīderlandes valdību, un tā sāka pētīt, kas ir problēmas pamatā. Izpētes gaitā tika konstatēti vairāki iemesli. Neraugoties uz to, ka ir pieņemti ES noteikumi, kas paredz, kā kravas jānostiprina, un to, ka uz visiem kuģiem ir pieejams šo noteikumu krājums, tikai 46 % kuģu savas kravas nostiprina pareizi. Tas apliecina, ka nekādi jauni noteikumi nav nepieciešami. Jums šajā ziņā bija taisnība, Geoghegan-Quinn kundze. Daudzos gadījumos nav pareizi izlīdzināts kravas svars. Vēl viens iemesls ir tas, ka tuvsatiksmes kuģošanas nozarē daudzas apkalpes noņem kravu stiprinājumus, pirms ir sasniegts galamērķis, lai paātrinātu izkraušanas procesu. Problēmas pamatā var būt arī kļūdas kraušanas procesā, kā arī vecs vai bojāts aprīkojums. Tas viss, protams, var būtiski ietekmēt vidi. Aptuveni 70 % no priekšmetiem, kas no kuģiem iekrīt jūrā, nogrimst tās dzelmē, tādējādi aktualizējot jautājumu par kaitējumu, ko tie rada jūras gultnē. Kopumā 15 % preču sasniedz sauszemi. Atlikušie 15 % peld pa okeānu un nenoliedzami ir būtisks drauds citiem kuģiem, platformām un videi.
Tas nozīmē, ka gadījumos, kad jūrā notiek negadījumi, mums ir jāizvērtē, cik lielā mērā tie ir saistīti ar konteineriem. Mums ir arī jārunā ar kuģošanas sabiedrībām un ostu uzņēmējiem, lai nodrošinātu, ka viņi ievēro noteikumus. Ir nepieciešamas arī regulāras pārbaudes. Divi tūkstoši konteineru patiešām ir pārāk daudz, un es uzskatu, ka priekšizpētes veikšanai vajadzētu pārāk daudz laika. Mums ir jārīkojas nekavējoties, jo šāda situācija nedrīkst turpināties.
Jaroslav Paška
EFD grupas vārdā. - (SK) Manuprāt, problēmu, kas saistīta ar kompensāciju par jūrā pazaudēto konteineru radīto kaitējumu, var atrisināt, panākot līdzsvaru starp trim pusēm - starp transportēto preču īpašnieku, kuģošanas sabiedrību un apdrošināšanas kompāniju.
Par preču drošību jūrā jo īpaši ir atbildīgs uzņēmējs, kuģošanas sabiedrība un apkalpes komanda. Apkalpe atbild arī par to, lai konteineri no kuģa neiekristu vai neieslīdētu jūrā, proti, par to, lai tiktu izpildīti spēkā esošie starptautiskie noteikumi un lai starptautisko jūras transporta pakalpojumu jomā tiktu nodrošināta preču droša pārvadāšana.
Manuprāt, risinot šo jautājumu, vispirms mums ir jāapsver veidi, kā nodrošināt, ka tiek izpildīti noteikumi par preču nostiprināšanu pirms došanās jūrā. Uzskatu, ka šis ir svarīgākais uzdevums šī jautājuma risināšanā. Tikai pēc tam mums vajadzētu domāt par jauniem, papildinošiem noteikumiem preču pārvadājumu jomā. Tikai tad, kad mēs zināsim, kāds ir faktiskais sākumpunkts un kā tiek ievēroti noteikumi, tikai tad mums vajadzētu domāt par to noteikumu grozīšanu, kas jau ir ieviesti starptautiskās kuģniecības jomā un attiecīgi arī Eiropas Savienībā.
Jim Higgins
(GA) Priekšsēdētāja kungs, kolēģis Brian Simpson ir aktualizējis ļoti svarīgus jautājumus, un es nepavisam neesmu apmierināts ar komisāres sniegto atbildi. Vai viņa vēlas un ir gatava kaut ko darīt lietas labā, nākot klajā ar jaunu tiesību aktu?
Šis ir ārkārtīgi svarīgs jautājums, un esmu pateicīgs kolēģim Brian Simpson par tā aktualizēšanu, jo statistikas dati rāda, ka situācija arvien pasliktinās.
Aptuveni 50 % pasaules kuģu pārvadājumu netoksiskas vielas tiek pārvadātas kā nefasētas preces. Ir strauji palielinājusies pasaules konteineru kuģu flote. Kopš 1984. gada tās bruto tilpība ir palielinājusies par 140 % - no 32,6 miljoniem līdz 78,3 miljoniem. Šī problēma ir jārisina.
Problēmas rada arī palielinātais ātrums, jo šie konteineru kuģi pārvietojas daudz ātrāk nekā beramkravu kuģi. Mūsdienās to ātrums sasniedz 27 mezglus. Tas ir liels ātrums sadursmju riska ziņā. Tātad arī šī ir nopietna problēma.
Problēma rodas arī saistībā ar flotu faktisko vecumu. Lielākā daļa kuģu flotēs, kas pārvadā konteinerus, ir 19-24 gadus veci. Tas nozīmē, ka būtiska problēma ir šo kuģu faktiskie strukturālie defekti. Mums ir nepieciešama likumdošanas iniciatīva. Mēs nedrīkstam pieļaut neiejaukšanās politikas īstenošanu. Mums ir nepieciešama arī konvencija, kas nosaka atbildību neatkarīgi no vainas, lai nodrošinātu, ka kuģiem, kas izmanto ES ūdeņus, automātiski ir jāapmaksā rēķins par neapzinātu toksisku vielu noplūdi jūrā konteineru pazaudēšanas gadījumos.
Būtībā es vēlos pateikt to, ka mums ir jārīkojas, jo situācija kļūst arvien sliktāka un, kā Simpson kungs jau norādīja, vairums negadījumu notiek cilvēku vainas dēļ, piemēram, saistībā ar kļūdām konteineru nostiprināšanā vai cita veida darbībās ar tiem, tāpēc mums patiešām ir jāpanāk, lai kuģošanas sabiedrības šīs nepilnības novērš.
Inés Ayala Sender
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Novembrī apritēs tieši astoņi gadi kopš Galisijas krastos avarēja naftas tankkuģis Prestige, uz kura bija 70 000 tonnu jēlnaftas. Avārijas dēļ kuģim radās sūce, un jūrā izplūda 20 000 tonnu naftas. Šī sākotnējā sūce un tā laika sabiedrisko lietu ministra Francisco Álvarez-Cascos nepareizie lēmumi noveda pie pilnīgas katastrofas un smagākās ekoloģiskās, sociālās un ekonomikas traģēdijas, kas jebkad piedzīvota Galisijas krastos.
Uzskata, ka viens no cēloņiem, kas varēja radīt sūci, bija tieši pazaudētie konteineri, kas viļņos un vētrā bija uzpeldējuši ūdens virspusē. Šie konteineri ir potenciāli bīstami objekti, kas var ietriekties dažādu kuģu korpusā, tostarp tādu tankkuģu kā Prestige, pasažieru kuģu, prāmju vai kruīza kuģu korpusā.
Lashing@Sea projekta rezultāti atklāja nopietnus trūkumus un nolaidību dažādās attiecīgajās jomās, piemēram, nepietiekami izglītots un apmācīts personāls, kas pilda konteinerus, ostu krāvēji un arī apkalpes locekļi. Šie darbinieki pastāvīgi ir nepietiekami apmācīti un nepietiekamā skaitā, lai gan kuģi, uz kuriem tie strādā ir īsti "jūras nezvēri”.
Turklāt labākās konteineru nostiprināšanas un izsekošanas metodes kopumā netiek pietiekami izmantotas, un bieži tiek pārkāptas konteineru pieļaujamā svara prasības. Visbeidzot, ir jāveic izmaksu un riska novērtējums attiecībā uz jaunajām fizikālajām sekām, ko rada šie "jūras nezvēri”. Šīs sekas cita starpā ietver tā dēvēto "parametriskās rezonanses efektu”, kas var izraisīt konteineru ātrāku nokrišanu no kuģa aizmugures.
Tāpēc mēs pieprasām, lai Eiropas Komisija nekavējoties sāk īstenot profilaktiskus pasākumus un nodrošina, ka ostu krāvēji un apkalpes locekļi tiek intensīvāk apmācīti un labāk sagatavoti un ka viņiem tiek piedāvāts vairāk iespēju apgūt kvalifikācijas paaugstināšanas kursus. Mēs pieprasām arī, lai tiek īstenoti tehnoloģiju drošības pasākumi, proti, svara kontroles ostās, uzlabots nostiprināšanas aprīkojums un kraušanas metodes un atbilstošs marķējums, kas konteineru pazaudēšanas gadījumā ļautu tos atrast, jo konteineru izsekojamība varētu būt viens no pakalpojumiem, ko piedāvā Galileo projekts.
Jörg Leichtfried
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Es priecājos, ka 15. gadsimtā nebija Eiropas Komisijas. Ja tā tolaik būtu pastāvējusi, tad Kristofers Kolumbs un viņa ceļabiedri, iespējams, būtu ietriekušies kādā konteinerī un nekavējoties nogrimtu, nesasnieguši Amerikas kontinentu.
Mēs zinām, kas izraisa šo problēmu. Mēs zinām, ka kaut kas ir jādara, lai šo situāciju risinātu. Ko Komisija par to saka? Tā apgalvo, ka neko nevar darīt. Tas nav pieņemami. Mēs zinām, ka viens no iemesliem ir nepareiza kraušana, ka konteineri tiek nepareizi nostiprināti, tie ir pārāk smagi un tie iekrīt ūdenī pat tad, ja nav vētras. Mēs zinām, ka atsevišķas valstis, ieviešot savus noteikumus, šo situāciju nevar mainīt. Kuram gan citam būtu jāievieš izmaiņas, ja ne Komisijai, kura ir atbildīga par to, lai Eiropas ūdeņos nekas tāds nenotiktu?
Mūs nesatrauc tikai videi nodarītais kaitējums. Ir apdraudēta arī cilvēku dzīvība. Kas notiktu, ja kāda neliela laiva, kurai ir plastmasas korpuss, ietriektos kādā no šiem konteineriem Atlantijas okeāna vidū? Tā nogrimtu. Nogrimtu ne tikai laiva, bet arī tajā esošie cilvēki. Nav nekāds prieks ilgstoši uzturēties Ziemeļatlantijas okeāna ūdenī ar glābšanas vesti mugurā. Tas mums ir jāņem vērā. Tāpēc es uzskatu, ka nav pareizi neko nedarīt. Manuprāt, Eiropas Komisijai pēc iespējas ātrāk ir jānāk klajā ar noteikumiem, kas mainītu šo situāciju. Šī situācija ir bīstama, tā ir nepareiza un kaut kas ir jādara, lai to risinātu. Es aicinu Komisiju steidzami rīkoties, jo Komisija šajā gadījumā ir atbildīgā iestāde.
Mario Pirillo
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Manuprāt, jautājums par jūrā pazaudētajiem konteineriem, par kuru šodien runājam, ir ļoti svarīgs jautājums, īpaši saistībā ar ES piekrastes reģionu ekonomiku. Tādēļ es uzskatu, ka Eiropas Komisijai ir jāmēģina izveidot apdrošināšanas fondu, kas spētu nodrošināt kompensācijas par jebkuriem zaudējumiem, kas rodas gadījumos, kad no jūrā pazaudētiem konteineriem noplūst vielas, kas var būt arī bīstamas vielas.
Turklāt būtu vēlams paaugstināt kuģošanas drošības līmeni, ieviešot stingrāku tiesisko regulējumu preču kraušanas darbību kontroles jomā un nepieļaujot kaitīgu toksisku preču nelikumīgu iekraušanu kuģos. Lūgumu izveidot šādu apdrošināšanas fondu esmu paudis jau iepriekš līdzīgos gadījumos.
Brian Simpson
autors. - Priekšsēdētaja kungs! Rezumējot varu teikt, ka neesmu apmierināts ar Komisijas atbildi uz mūsu uzdoto jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski.
Es saprotu, ka vienošanās pasaules līmenī būtu ideāls risinājums un ka mums ir jāiesaista SJO, bet SJO ir viena no lēnākajām starptautiskajām organizācijām visā pasaules vēsturē. Tā strādā bruņurupuča tempā, bet mēs vēlamies tūlītēju rīcību.
Komisāres kundze, ja es tīšuprāt iemestu jūrā 2000 piepildītas smagā metāla kastes, pret mani ierosinātu lietu. Tomēr mēs pieļaujam, ka ES ūdeņos kas tāds notiek katru gadu.
Es gribētu jūs aicināt - jūs nedrīkstat iejusties Poncija Pilāta lomā un mazgāt rokas nevainībā saistībā ar šo problēmu. Tā kļūs arvien lielāka. Tā ir nopietna problēma, kas jums ir jārisina. Šajā gadījumā jūs nedrīkstat slēpties aiz tādām atrunām kā "mums ir jāizvērtē situācija”.
Jūs dzirdējāt, ko teica deputāti. Tagad, lūdzu, sāciet risināt šo problēmu.
Máire Geoghegan-Quinn
Priekšsēdētāja kungs, esmu pateicīga visiem deputātiem, kas piedalījās šajās debatēs, un vēlos uzsvērt, ka pilnībā saprotu, cik būtisks ir šis jautājums, ko šodien apspriežam, un cik svarīgi deputātiem šķiet panākt, lai Komisija virza politiku, kas šo konkrēto jautājumu atrisinātu. Manuprāt, šīs debates un darbs, kas šajā jomā ir ieguldīts, ir apliecinājis šī jautājuma nozīmību.
Es arī uzskatu, ka šīs debates apliecināja to, cik svarīgi ir ņemt vērā vides aizsardzības aspektu. Interesanti, ka šo debašu gaitā mēs no Meissner kundzes minētajām gumijas pīlītēm un apaviem nonācām līdz pat Kolumbam, kurš, kā vēsta nostāsti, paviesojās arī manā dzimtajā ostā Īrijas austrumos. Man liels prieks, ka viņš veica šo slaveno ceļojumu!
Tomēr es visiem deputātiem un īpaši Simpson kungam, kas darbojas šajā jomā ar tik lielu aizrautību un kas šo jautājumu risināšanā ir ieguldījis ļoti lielu darbu, vēlreiz vēlos norādīt, ka mēs šo konkrēto jautājumu uztveram ļoti nopietni. Mēs zinām, ka pazaudēto konteineru skaits ir ievērojami pieaudzis un, kā jau es iepriekš norādīju, komisārs Kallas šo problēmu skata. Viņaprāt, šī problēma ir saistīta ne tikai ar konteineru nostiprināšanu, bet arī ar to virssvaru. Reizēm, kā jau tika norādīts, tās cēlonis ir kuģa izturība, vai, kā minēja Higgins kungs, kuģa vecums.
Jau iepriekš norādīju, ka drošība un jūras vides aizsardzība ir ļoti nozīmīgas Komisijas prioritātes. Attiecībā uz šiem jautājumiem nekādi kompromisi nav iespējami, un mēs, jo īpaši komisārs Kallas, noteikti apsvērsim, vai ir vajadzīga turpmāka rīcība. Esmu pārliecināta, ka, pieņemot lēmumu par šo jautājumu, komisārs labprāt cieši sadarbotos ar jums un jūsu komiteju, Simpson kungs.
Mūsu rīcībā patlaban jau ir diezgan daudz instrumentu, lai garantētu drošību, kā arī novērstu piesārņojumu, tostarp piesārņojumu, ko rada jūrā pazaudētie konteineri. Attiecībā uz konkrētām darbībām vēlos norādīt, ka, manuprāt, ES līmeņa rīcība šajā posmā pagaidām nav nepieciešama. Tomēr es piekrītu jums, ka SJO kā organizācija strādā ļoti lēni un ka Komisijai ir jāiesaistās, lai veicinātu risinājumu ātrāku rašanu.
Tomēr es uzskatu, un es zinu, ka komisārs Kallas ļoti labi apzinās, ka atbilstošs forums šo jautājumu apspriešanai tomēr ir SJO, un es pieļauju, ka lashing@sea projekta rezultātu izskatīšana varētu notikt tieši šajā organizācijā.
Šis projekts arī apstiprina to, cik svarīgi, izstrādājot procedūras un standartus, ir īstenot globālu pieeju, lai mēs nodrošinātu šos līdzvērtīgos apstākļus, par kuriem runājām iepriekš, dalībvalstu un citu valstu uzņēmējiem.
Nobeigumā vēlos uzsvērt, ka šie jautājumi vispirms būtu jāapspriež SJO. Komisija SJO darbojas kā novērotāja, un Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm sagatavo nostājas.
Es varu jums apliecināt, ka es šodienas debašu rezultātus darīšu zināmus komisāram Kallas, un esmu pārliecināta, ka viņš skatīs un risinās šo jautājumu, ņemot vērā šos rezultātus.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Artur Zasada
Lēmums aktualizēt jautājumu par jūrā pazaudētajiem konteineriem ir apsveicams lēmums. Šī gada 8. februārī prāmji, kas bija ceļā no Polijas uz Zviedriju, par mata tiesu izvairījās no nelaimes. Somijas kravas kuģis Linda, kas devās no Roterdamas un Sanktpēterburgu, šķērsojot ceļus, ko izmanto Polijas un Zviedrijas kuģi, pazaudēja trīs konteinerus, kuros bija 8,3 tonnas vielu, kas klasificējamas kā videi kaitīgas vielas, 7 tonnas ražojumu, kas ir bīstami jūras iemītniekiem, un 5,5 tonnas uzliesmojošu vielu. Par laimi šajā gadījumā traģēdiju bija iespējams novērst.
Es piekrītu, ka visi konteineri ostās ir jāsver un pareizi jāiekrauj kuģos, pirms došanās jūrā. Tomēr tas ir ilgtermiņa mērķis. Šodienas mērķis ir panākt, lai Komisija nāk klajā ar tiesiskā regulējumu, kas nodrošina to konteineru īpašu uzraudzību, kuros ir bīstamas vielas. Tāpēc es vēlos jautāt Komisijai - kad mēs varētu cerēt uz pirmajiem pasākumiem šajā jomā?
