Vzpostavitev skupnega programa EU za ponovno naselitev (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je razprava o
vprašanju za ustni odgovor, ki ga je Svetu predložil Rui Tavares v imenu skupine GUE/NGL o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev - B7-0205/2011),
vprašanje za ustni odgovor, ki so ga Svetu predložile Nadja Hirsch, Sophia in 't Veld, Sonia Alfano in Nathalie Griesbeck v imenu skupine ALDE o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev beguncev - B7-0206/2011),
vprašanju za ustni odgovor, ki so ga Svetu predložili Manfred Weber, Simon Busuttil in Georgios Papanikolau v imenu skupine PPE o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev - B7-0208/2011),
Rui Tavares
Gospod predsednik, begunci so verjetno najbolj ranljivi prebivalci na svetu in med njimi so najbolj ranljivi tisti, ki se ne morejo vrniti domov niti ostati v državah tranzita. Visoki komisariat Združenih narodov za begunce to prebivalstvo opredeljuje številčno: 200 tisoč beguncev na leto. Vemo, da se polovica beguncev ponovno naseli v Združenih državah in drugih, in vemo, da Evropa stori premalo: 4 500 na leto.
Zato se vsi strinjamo, da je tragedija beguncev nujna in pomembna. Kako pomembna je? Svet je sam že odgovoril na to vprašanje. Švedsko predsedstvo je govorilo o ponovni naselitvi 100 tisoč beguncev na leto in belgijsko predsedstvo je konec svojega mandata dejalo - tu je bil predsednik vlade Yves Leterme - da so begunci podoba pravega raison d'être Evropske unije. Oprostite, ker tako pravim, ampak begunci so za madžarsko predsedstvo pomembni zaradi zgodovinskih razlogov, ker je leta 1956 mednarodna skupnost za Madžarsko izvedla prva usklajena prizadevanja za ponovno naselitev več tisoč beguncev.
Vendar pa, kako nujna je na koncu tragedija beguncev? Žal je to vprašanje, ki smo ga prisiljeni postaviti Svetu. Kolikšna prednostna naloga so begunci za Svet? Ali so dovolj nujni, da se končno podpiše, da se končno da podpis na papir? Pred letom dni je Parlament glasoval za dve poročili in eno od teh je bilo povezano s soodločanjem o Evropskem skladu za begunce. Velika večina nas je bila združena za tem, kar je bilo pomembno: od grških komunistov do britanskih konzervativcev. Naredili smo svojo domačo nalogo. Leto dni kasneje še vedno čakamo Svet. Proces soodločanja se je preoblikoval v proces "soneodločanja". Ta proces soneodločanja bi bil smešen, če ne bi bil tako tragičen za ljudi, ki jih to zadeva.
Poročilo, ki je bilo sprejeto, je vključevalo izredne ukrepe, ki bi se uporabljali poleg letnih prednostnih nalog Komisije. To smo storili, ker vemo, da lahko kadar koli izbruhne humanitarna kriza. Pravkar je ena izbruhnila v severni Afriki, na našem pragu, in ti izredni ukrepi niso pripravljeni za izvajanje. Nimamo jih, ker Svet žal ni zaključil tega soodločanja.
Poleg tega bi imeli od prvega dne, ko bi bil zaključen, poleg teh izrednih postopkov dodaten denar za države, ki želijo začeti izvajati ponovno naselitev, ter jasne kategorije za prednostne naloge, ki bi jih morale uporabljati države članice. Prav tako bi imeli vse, kar želimo vključiti v poročilo na lastno pobudo: kakovost, hitrost in vzpostavitev enote za ponovno naselitev v Evropskem azilnem podpornem uradu.
Člani Sveta, vi - tu zaključujem, gospod predsednik - ste sozakonodajalci. Svetu nismo dolžni govoriti, kako naj sprejema zakone, ampak ta veto pospravljanja zadev v predal ne koristi nikomur, zlasti ne verodostojnosti institucij.
(Predsednik je prekinil govornika)
Nadja Hirsch
vlagateljica. - (DE) Gospod predsednik, program ponovne naselitve je nekaj, za kar smo zelo intenzivno delali, v kar smo vlagali veliko energije skozi vse skupinske razkole in povezanosti. Enotni smo bili glede tega, da želimo poslati jasno sporočilo v zvezi s to zadevo. Poskrbeli smo tudi, da je to postalo naša glavna prednostna naloga, preprosto zato, ker je tako pomembno vprašanje: gre za življenja ljudi.
Vseeno pa razmere in sedanji razvoj dogodkov v severni Afriki pomenijo, da se nas ponovno poziva, naj z dvojno hitrostjo ustvarimo rezultate. Eno leto smo že izgubili. Najbolje smo izkoristili čas, ki smo ga imeli na razpolago, da smo sprožili državljansko in socialno razpravo, ker potrebujemo v končni analizi tudi podporo držav članic, regionalnih organov oblasti in lokalnega prebivalstva, če želimo, da se takšen program uveljavi tudi v novih državah članicah. Te razprave in družbenega konsenza, ki je nastal postopoma, ne smemo opustiti le zato, ker se Svet in drugi ključni akterji ne morejo dogovoriti in so dosegli mrtvo točko. To vprašanje je preveč pomembno. Sprožili smo to razpravo in ker smo zvesti svojemu liberalnemu ugledu, je naš cilj poskrbeti, da bo ta zadeva resnična prednostna naloga.
Verjamem, da imamo soglasje po vseh skupinah v Parlamentu. Pokazali smo svoje stališče in zdaj čakamo, da Svet določi jasno pot, da bo vprašanje dano na dnevni red in da bodo tudi druge države članice, ki do zdaj niso igrale aktivne vloge, zdaj dobile spodbudo za vključitev. Povratne informacije, ki smo jih prejeli med našimi razpravami, kažejo, da so se te države članice pripravljene pridružiti. Zaradi tega je glavna skrb Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo - čeprav menim, da lahko govorim v imenu vseh udeleženih skupin, ker je bila raven sodelovanja resnično izvrstna -, da bi morala dobiti ta zadeva prednost in da bi bilo treba spodbujati razpravo, ki smo jo sprožili na široki socialni ravni, namesto da se jo stalno ogroža z odlaganjem.
Georgios Papanikolaou
Gospod predsednik, če nadaljujem od tega, kar sta povedala kolega poslanca, bi tudi jaz rad dodal, da, prvič, ministrica, skoraj leto dni po tem, ko je ta parlament sprejel resolucije, v katere je bilo vloženega veliko truda, je bila v Sirijo poslana misija ravno zaradi tega in poskusili smo spodbuditi čim več držav članic, da bi se vključile v program ponovne naselitve beguncev; a kljub temu še vedno nismo storili ničesar. Tudi, če ima Svet formalne težave, in Parlament je treba tudi vključiti, smo tu, da najdemo rešitve. To je naš namen.
Govorimo o humanitarni razsežnosti tega programa, a govorimo tudi o instrumentu, zagotovljenem, da bo lahko Evropa še učinkoviteje izvajala svojo zunanjo politiko. Ali ne bi bil ta instrument danes zelo pomembno orodje v rokah baronice Ashton, če bi bila v severni Afriki in bi se lahko sklicevala na program, glede katerega smo se odločili?
Očitno govorimo o globalnih potrebah. Vendar pa moramo seveda razumeti, da je ta problem zdaj pred našimi vrati. Evropo se poziva, naj igra vodilno vlogo v Sredozemlju. Ministrica, začeti moramo ta program in nadaljevati z njim in, ko razpravljamo o proračunskih sredstvih po letu 2013, razumeti moramo, da imamo sredstva za ta program do leta 2013 in če bomo še naprej zapravljali čas, ne bomo več mogli uporabiti teh sredstev in instrumentov.
Za zaključek mi dovolite, da vas spomnim, ministrica, na predlog, ki je bil podan takrat in h kateremu se v Poslanski skupini evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) vedno znova vračamo, in sicer je to program premeščanja beguncev. Ne moremo si privoščiti čakanja na še eno Lampeduso, ministrica, predem bomo razumeli, kako nujna je ta pobuda in da moramo iti s polno paro naprej.
(Aplavz)
Enikő Győri
predsedujoča Svetu. - (HU) Gospod predsednik, spoštovani poslanci, Evropski parlament je na Evropski svet naslovil tri vprašanja, povezana s ponovno naselitvijo beguncev. Rada bi se zahvalila trem izpraševalcem, ker so podrobno predstavili premisleke, ki so jih pripeljali do oblikovanja vprašanj. Vsa tri vprašanja so bila povezana s predlogom Komisije, ki namerava spremeniti sklep o vzpostavitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje od leta 2008 do 2013 glede vzpostavitve skupnega programa evropske unije za ponovno naselitev. Menim, da ta razprava kaže tudi na globoko zaskrbljenost Evropskega parlamenta v zvezi z usodo ljudi, ki so v največji stiski. Zato bi se rada najprej zahvalila spoštovani poslancem, ker so tako pozorno spremljali reševanje položaja beguncev. Kakor je pripomnil tudi gospod Tavares, glede na to, da prihajam iz Madžarske, ki ima dediščino revolucije iz leta 1956, in v smislu zaveze temu ima madžarsko predsedstvo moralno dolžnost doseči napredek na področju skupnega programa Evropske unije za ponovno naselitev.
Kriza v severni Afriki, ki vas jo je več omenilo, je pokazala na potrebo po vzpostavitvi dobro delujočega in združenega evropskega azilnega sistema. Strinjam se s stališčem Evropskega parlamenta, da mora Evropska unija sprejeti odgovornost pri reševanju položaja beguncev, če želi ohraniti svojo vodilno vlogo pri zagotavljanju humanitarne pomoči. Dovolite mi, da vam podam zadnje informacije o tem, kako se zdaj razvija položaj beguncev na mejah Libije. V začetku marca sem obiskala tunizijsko-libijsko mejo. Takrat je vsako uro prispelo tisoč beguncev, večina od njih so bili priseljenski delavci, za katere je bilo iskanje poti domov, sredstva za vrnitev v domovino, najbolj pereče vprašanje. Med vsemi njimi so bili v najtežjem položaju tisti, ki so prispeli brez vsakih listin ali dokumentov. Organizacije mednarodne pomoči, ki so bile na kraju, so skrbele zanje. Njihovo število se je povečevalo, njihova vrnitev v domovino ni bila rešljiva in zato v tem primeru sistem za ponovno naselitev vsekakor pride v poštev. Danes, ali bolje včeraj in danes je bi madžarski minister za zunanje zadeve János Martonyi na drugi strani, na libijsko-egiptovski meji. Glavni namen njegovega obiska je bil seznanitev s položajem beguncev. Šel je na mejo in se tam sestal z egiptovskimi uradnimi osebami. Tamkajšnje razmere, na tem predelu, so se zdaj spremenile. Tri dni ni bilo odseljevanja iz Libije na tem predelu meje.
Zdaj je približno 200 ljudi, ki bi morali imeti možnost sodelovati v programu ponovne naselitve. V zvezi z drugimi, ki so prispeli do zdaj, poteka evakuacija oziroma jim egiptovski organi oblasti pomagajo pri vračanju domov, slučajno s pomočjo držav članic EU. Mimogrede, gospod Martonyi se je pogovarjal tudi z zunanjim ministrom prehodnega nacionalnega sveta v Bengaziju, pa tudi z egiptovskim notranjim ministrom, ravno zato, da bi dobil pregled nad položajem beguncev. Glede skupne evropske politike za azil bi rada poudarila, da si bomo po svojih najboljših močeh prizadevali, da bi ustvarili skupno politiko in sistem, ki temelji na popolni uporabi ženevske konvencije o statusu beguncev iz leta 1951, povezane s statusom beguncev, in drugih mednarodnih konvencij, in ki je v skladu z zavezami, ki jih je v stockholmskem programu sprejel Evropski svet. Madžarsko predsedstvo je zavezano izboljšanju predlogov v svežnju za begunce. Na to kaže tudi dejstvo, da smo na podlagi odobritve, ki so jo prejšnji teden zagotovile države članice, pripravljeni čim prej začeti neformalne tristranske pogovore o direktivi o pogojih za sprejem prosilcev za azil, da bi dosegli ciljni datum leta 2012.
Še enkrat se vam zahvaljujem za januarsko razpravo, na kateri sem predsedovala v zvezi s to temo. Tudi takrat sem odgovarjala na vprašanja poslancev EP. Prav tako bi rada poudarila, da je Svet, glede na to, da priznava pomembnost ponovne naselitve kot trajne rešitve za begunce, pozdravil predlog za sklep o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev in s tem povezano razglasitev Komisije, ki jo je Komisija predložila septembra 2009. Te pobude so izhajale iz sporazuma, ki ga je septembra 2008 dosegel Evropski svet v zvezi z Evropskim paktom o priseljevanju in azilu, namreč da se lahko za zdaj ponovna naselitev oseb pod zaščito visokega komisarja Združenih narodov za begunce na ozemlje Evropske unije nadaljuje na prostovoljni osnovi.
Kot oprijemljiv primer bi rada izpostavila sklepe Sveta v juliju in novembru 2008, kjer so se države članice EU zavezale, da bodo ponovno naselile iraške begunce na svoje ozemlje oziroma smo jih v teh sklepih spodbujali k temu. Septembra 2009 je Svet začel s podrobnim preučevanjem predloga, da se spremeni sklep o vzpostavitvi Evropskega sklada za begunce. V prvi polovici leta 2010 so večkrat potekala neformalna srečanja z Evropskim parlamentom. Države članice, ki so pokazale veliko prožnost, so sprejele predloge Evropskega parlamenta skoraj v celoti, da bi dosegle skupni cilj vzpostavitve boljšega in prožnejšega sistema v skladu s predlogom Komisije. Kakor so v svojih vprašanjih pravilno poudarili spoštovani poslanci, sta Evropski svet in Evropski parlament dosegla sporazum o politični vsebini sklepa zaradi prej omenjenih neformalnih srečanj. Svet je na primer podprl enega najpomembnejših predlogov Parlamenta, namreč predlog, da se ustvari mehanizem, ki bi novejše države članice spodbudil, da se programu ponovne naselitve med drugim pridružijo s finančnimi instrumenti. Vendar pa Svet ni mogel podpreti predloga Evropskega parlamenta, ki je predlagal, da se sprejetje skupnih letnih prednostnih nalog EU za ponovno naselitev zgodijo v skladu s členom 290 Pogodbe z uporabo postopka, povezanega z delegiranimi akti.
Stališče Sveta in Komisije je v zvezi s tem enako. Cikel programiranja za delovanje splošnega programa Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov določa stroge roke in z izvajanjem aktov je mogoče zagotoviti učinkovito načrtovanje. Poleg tega se je Svet strinjal z mnenjem Komisije, da ima opredelitev letnih prednostnih nalog ponovne naselitve le značaj izvajanja, ker v osnovi to pomeni, da se podrobna pravila v sklepu uporabljajo za specifične razmere. Obžalovanja vredno je, da se Svet in Evropski parlament nista mogla dogovoriti v zvezi s predlogom na ravni, ki bi omogočila, da se vsako leto opredelijo skupne prednostne naloge EU za ponovno naselitev.
Vendar pa ne smemo pozabiti, da je ponovna naselitev med dejavnostmi, ki jih je treba podpreti v okviru sedanjega Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008 do 2013. Res je, da bi na podlagi predlaganih sprememb države članice, ki prvič sodelujejo v programu ponovne naselitve, prejele nekoliko višjo finančno podporo in imeli bi možnost vsako leto opredeliti geografska območja, namenjena za ponovno naselitev, in narode, ki potrebujejo ponovno naselitev. Vseeno pa so celo zdaj države članice upravičene do točno določenega zneska 4 tisoč EUR za vsako ponovno naseljeno osebo, ki sodi v eno od kategorij, določenih v zadevnem sklepu. Poleg tega ni nobene ovire za države članice, ki do zdaj niso sodelovale, da v okviru sedanjega programa ne začnejo dejavnosti ponovne naselitve. Z zadovoljstvom vas obveščam, da bo tudi Madžarska naslednje leto postala del tega programa in da je pripravljena sodelovati v programu ponovne naselitve.
Nazadnje pa bi rada poudarila, da je Svet seveda še naprej pripravljen premisliti o vseh predlogih, ki jih je mogoče izvajati, ter ponuditi medsebojno sprejemljivo rešitev za nerešena vprašanja v zvezi s to zadevo. Naš cilj je v skladu s predlogom Komisije poskrbeti, da bo obstoječi mehanizem še prožnejši in učinkovitejši. Zelo rada bi, da ta izredno pomembna zadeva ne postane ujetnica še enega vprašanja pravne razlage. Zelo veliko je vprašanj, kjer so zelo pomembne zadeve ujetnice dileme "izvedbenega akta" nasproti "delegiranemu aktu", in rada bi, da bi bil še med madžarskim predsedstvom na tem področju dosežen pozitiven napredek. Najlepša hvala.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Gospod predsednik, mislim, da ne bo nihče presenečen, ko me bo ponovno slišal reči, da bi morala solidarnost z begunci in razseljenimi osebami predstavljati temeljni element politike EU na področjih azila in priseljevanja.
Vendar pa ne gre le za vprašanje solidarnosti s tistimi, ki prihajajo iz šibkih in socialno ogroženih družb, ampak tudi z državami članicami, ki zaradi svojega geografskega položaja, svoje kulture ali svojega jezika v zvezi s tem trpijo največji pritisk.
Ko so številke prošenj za zaščito in priseljencev, ki prihajajo, v nekaterih državah majhne, pa je mnogo drugih držav, ki ne morejo same reševati pritiska, ki so mu vsakodnevno podvržene njihove meje.
Po sprejetju poročil v zvezi s sporočilom Komisije o programu Unije za ponovno naselitev in spremembi Evropskega sklada za begunce maja 2010 še vedno čakamo, da Svet zaključi postopek soodločanja.
Pilotni projekti, ki se jih je zdaj lotilo 10 držav članic, so kaplja v morje, ki ga moramo še prečkati.
Južne države članice so podvržene velikemu pritisku, zlasti zato, ker so se začeli ljudska gibanja v Egiptu in Tuniziji in vojna v Libiji.
Lampedusa je s 5 tisoč prebivalci sprejela skoraj 6 tisoč priseljencev odkar so se začeli konflikti.
Prej omenjeni pilotni projekti so popolnoma nezadostni in ne bodo skoraj nič pripomogli k olajšanju pritiska, ki že prizadeva Italijo in Malto, ampak bodo v bližnji prihodnosti prizadeli druge sredozemske države.
Unija kot celota mora pomagati tem državam. Nujno je, da Svet premaga ovire, ki zdaj preprečujejo popolno izvajanje evropskega programa za ponovno naselitev, in da premaga manjšine, ki ga zavirajo. Velike razselitve prebivalstva in migracije prizadevajo Unijo kot celoto in ne le del nje.
Gospod predsednik, zaključujem. Prejšnji teden sem pozval k prisotnosti Evropskega parlamenta na mejah Libije in ta poziv ponavljam zdaj. Ni dovolj, da je 10 kolegov poslancev prejšnji teden preživelo v Egiptu: zmožni moramo biti sami oceniti humanitarni položaj.
Claude Moraes
v imenu skupine S&D. - Gospod predsednik, danes v tej sejni dvorani jasno slišimo zelo močno medstrankarsko zahtevo, naj Svet stori vse, kar je mogoče, da uresniči ponovno naselitev beguncev.
Ponovna naselitev beguncev ni enako kot delitev bremena. Medtem ko želimo izboljšave skupnega azilnega sistema, pa tu zahtevamo, da se odstranijo ovire, ki prispevajo k evropskem sistemu ponovne naselitve z zelo omejeno verodostojnostjo in skrbijo za recimo 4 tisoč beguncev v celotni Evropski uniji v primerjavi s številkami, ki jih vidimo v Združenih državah in Kanadi. Ne pozabimo, da velika večina razseljenega svetovnega prebivalstva množično prihaja v države v razvoju. Nauk severne Afrike je, da vsi ti ljudje množično prihajajo v države, ki niso zmožne obvladovati tega bremena.
Svet mora odstraniti ovire v zvezi s tem položajem, da bomo lahko imeli verodostojen sistem za ponovno naselitev. To je zahteva vseh strank, ki jo nocoj izrekamo Svetu.
Nathalie Griesbeck
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospa predsednica, gospa Győri, imam eno številko, eno pripombo in eno vprašanje. Ena številka: na svetu je več kot 10 milijonov beguncev. To so ranljivi ljudje, ženske v nevarnosti, otroci in mladoletniki brez spremstva. To je resna kriza, na katero moramo zagotoviti odgovore, ki kažejo našo zavezo človekovim pravicam.
Ena pripomba: eno leto je Parlament dajal soglasje in pridružujem se kolegu poslancu ter vas prosim, gospa Győri, da upoštevate zelo močno soglasje v Parlamentu v zvezi s to zadevo.
Eno vprašanje: nočem verjeti, da je Svet na kakršen koli način ciničen, zaradi česar bi v postopku uporabil dejstvo, da prva obravnava ni predmet presečnega datuma, z namenom, da bi oviral proces soodločanja. Zato, kaj pa izredna ponovna naselitev? Gospa Győri, to ne more čakati do leta 2012.
Pozivam države članice, naj se otresejo shizofrenije, zaradi katere zavzemajo trdna in dosledna stališča, ko zagovarjajo nasprotno, ko začenja pravni okvir dobivati obliko, kakor je videti tu. Slednji mora izpolnjevati nujne potrebe, potrebe današnjega sveta.
Timothy Kirkhope
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, govorim kot nekdanji minister Združenega kraljestva za priseljevanje. Nedvomno je zaščita ranljivih in tistih, ki iščejo pravo zavetišče, zlasti glede na nedavne dogodke po svetu, zelo pomembna in prednostna naloga tega parlamenta in upam, da je še pomembnejša za Svet.
Združeno kraljestvo je kot druge države igralo svojo vlogo pri ponovni naselitvi beguncev v okviru nacionalnih programov za ponovno naselitev v preteklosti, a zelo pomembno je, da v okviru usklajenega, skupnega in zgovornega pristopa razpravljamo o tem, kako lahko najbolje uskladimo pomoč tistim, ki jo najbolj potrebujejo, s položaji tistih držav članic, ki so že tako preobremenjene z nacionalnimi prednostnimi nalogami. Vendar pa sem pazljiv, da programi na tem področju ne bi smeli izpodbijati pravice naroda, da sam določa svoje politike.
Potrebujemo tudi sodelovanje in komuniciranje med Parlamentom in Svetom, več ukrepanja Sveta, več odločnosti Sveta. Želel bi dobiti zagotovilo, da namerava redno obveščati ta parlament glede tega, kako bo nadaljeval in če oziroma kako bodo nedavni dogodki v severni Afriki spremenili hitrost in proces. Prav tako bi rad vedel, ali bodo povečanja bremen v prihodnosti povzročila nastanek predlogov za obvezne kvote beguncev za ponovno naselitev v državah članicah. Svet, lepo vas prosim, dovolite nam, da nadaljujemo s tem.
Franziska Keller
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, ponovna naselitev je pomemben instrument pri ravnanju z begunci. Druge države, kot je ZDA, vsako leto na svojem ozemlju naselijo več tisoč beguncev. Ponovna naselitev je namenjena ljudem, ki niso dosegli ali niso poskušali doseči Evropske unije, da bi se tam prijavili za azil, zato bi moralo biti to za vse voditelje držav, ki neprestano trdijo, da bi se morali z migracijami spopadati tam, kjer izvirajo, preden pridejo na koncu v Evropsko unijo, popoln instrument.
Vendar pa namesto EU države, ki so mnogo revnejše kot katera koli država članica EU, sprejmejo in gostijo veliko število beguncev, kot sta Pakistan in Sirija. Ker tem državam primanjkuje sprejemnih zmogljivosti, morajo mnogi begunci prestajati nesprejemljive razmere. Tu lahko pomaga in bi morala pomagati EU. Ponovna naselitev iraških beguncev v EU je pokazala, da to deluje. Vendar pa je bilo število sprejetih iraških beguncev smešno majhno.
Mnogo več mednarodno priznanih beguncev potrebuje pošteno možnost za novo življenje in menim, da je neverjetno, da Svet in Komisija poskušata Parlamentu preprečiti, da bi izvajal svoje parlamentarne pravice. Menim, da ni sprejemljivo, če pravite, da mi zavlačujemo s procesom: ravno mi smo tisti, ki poskušamo izvajati svoje običajne parlamentarne pravice. Mislim, da ste vi tisti, Svet, ki ga zavlačujete s tem, ko nam ne zagotavljate teh pravic. To ni le naša pravica, ampak tudi naša dolžnost v vlogi izvoljenih predstavnikov Evropejcev.
Rad bi vedel, kakšen je vaš praktičen, točen časovni razpored za premagovanje težav, na katere ste naleteli. Ali ste se osebno zavezali, da boste čim prej dali na dnevni red to vprašanje? Vsak dan izgubljamo čas.
Obstajajo tudi drugi instrumenti, ki bi bili odlično sredstvo v sedanjih razmerah. Ponovna naselitev bi lahko imela tudi dolgoročno vlogo, ko rešujemo razmere v severni Afriki, ampak obstajajo tudi drugi instrumenti, ki jih imamo in se ne uporabljajo. Na primer, direktiva o začasni zaščiti ali notranji porazdelitvi beguncev. To so instrumenti, ki jih imamo, a se ne uporabljajo. Zaradi tega imam vtis, da države članice niso pripravljene zaščititi človekovih pravic, da so neodločne, ko gre za mednarodno zaščito. Rad bi vedel, kako poskušate izdelati skupni azilni sistem do leta 2012, ker se mi zdi, da bo takrat precej pozno.
Csanád Szegedi
(HU) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ko te dni govorimo o migracijah, si očitno ne moremo pomagati in začnemo analizirati razmere v severni Afriki. Na eni strani je treba pozdraviti, da so narodi severne Afrike začutili veter demokracije, a na drugi strani je obžalovanja vredno, da te dni in celo te ure umirajo množice. Otroci, ženske, nedolžni civilisti. Moram dodati, da je to le kratkoročni učinek. Navsezadnje bodo migracije svoj negativni vpliv resnično pokazale v dolgoročnem smislu. Premislimo o preprostem dejstvu, da je v preteklih nekaj dneh Libijo zapustilo skoraj pol milijona ljudi. Ponovno naselitev teh beguncev še zlasti otežuje dejstvo, da je zahodna Evropa polna. Vendar pa je v vzhodni Evropi zaradi razširjenosti in etničnega razmerja Romov sprejemanje dodatnih priseljencev težko. V zahodni Evropi velja enako za ljudi iz črne Afrike ali za Arabce, če smo že pri tem.
Vendar pa postavimo naslednje vprašanje: kaj, če te priseljence naselimo v Evropi? Kaj se bo zgodilo po tem? Kdo jim bo zagotovil delovna mesta? Kaj pa družbene napetosti? Kaj pa verske, etnične in kulturne napetosti? V sedanjih razmerah je nesmiselno tako prisilno naseljevati v Evropi še več priseljencev. Razlog, da se je ta proces, ta liberalna struktura ustavila je, da je ta zamisel o migracijah v osnovi zgrešena. Bi lahko, prosim, liberalni poslanci razmišljali o tem, kako malo jih je prisotnih v tej dvorani, pri razpravi o temi, ki je tako pomembna zanje? Saj sta tu le eden ali dva poslanca iz liberalne skupine. Lahko vas je sram! In ne pričakujte, da boste dosegli svoje cilje, če sodelujete na plenarnih zasedanjih na takšni ravni. Namesto tega bi se moral Evropski sklad za begunce uporabljati za preživetje ljudi v severni Afriki in lokalno v državah beguncev in za vračanje Evropejcem njihovega spoštovanja in dela. Najlepša hvala.
Carlos Coelho
(PT) Gospod predsednik, vesel sem bil, da je predsedujoča Svetu izpostavila pomen beguncev in programa ponovne naselitve. Številke Visokega komisariata Združenih narodov za begunce so jasne: govorimo o več milijonih beguncev in o več kot 200 tisoč ljudeh, ki vsako leto potrebujejo programe za ponovno naselitev.
V svetu okoli nas so torej izredne humanitarne razmere: zdaj se to ne dogaja samo v Afganistanu, Somaliji in Kongu, ampak se s tem srečujemo v Egiptu, Libiji in mnogih drugih državah. Vendar pa je poleg izrednih humanitarnih razmer, kakor nas je spomnil gospod Papanikolau, tudi dejstvo, da imamo neporabljena proračunska sredstva, ker ti programi niso bili odobreni.
To se dogaja, gospa Enikő. Zadovoljen sem bil, ko ste povedali, da ta proces ne bo ohromljen zaradi pravnih vprašanj. Vendar pa je resnica takšna, da ta proces je ohromljen, v veliki meri zaradi pravnih razlogov. Smo v postopku soodločanja in nismo bili priča nestrinjanju z odločitvami Parlamenta s strani Sveta. Gospod Tavares je pripravil odlično poročilo in ne vidimo predlogov iz Sveta, ki bi nasprotovali oblikovanemu modelu programa za ponovno naselitev. Priča pa smo temu, da Svet omejujejo pravna vprašanja in to se ne sme dogajati. Zelo pomembno je vprašanje, ki ga je na začetku te razprave postavil gospod Tavares o tem, da moramo vedeti, kaj je prednostna naloga in če je vprašanje ponovne naselitve beguncev predsedstvu in Svetu pomembno ali ne.
Občutek imamo, da to dejansko ni pomembno. Člani bodo imeli jutri zasedanje Sveta, po katerem - poznamo že predlagane sklepe tega Sveta - bo osnutek o tem vprašanju migracijskih tokov odložen do julijskega Sveta. Priporočilo, ki želimo, da ga odnesete od tu, gospa Enikő, je, da Evropski parlament od Sveta ne zahteva odloga: Evropski parlament od Sveta zahteva, naj se odloči.
Sylvie Guillaume
(FR) Gospa Győri, gospe in gospodje, v okviru humanitarne krize v Libiji je danes bolj kot kdaj koli prej temeljno, da si Evropa zagotovi sredstva za usklajeno ukrepanje v zvezi s ponovno naselitvijo.
Medtem ko od 1. marca UNHCR poziva mednarodno skupnost, naj sodeluje v nujnem prizadevanju za ponovno naselitev, ni nobena država članica do zdaj sporočila svojega namena sodelovati. Le Italija je sprejela 58 Eritrejcev, ki so bili nujno evakuirani iz Tripolija, a govori se, da obstaja program ali predlog za ponovno naselitev 4 tisoč ljudi, ujetih v Libiji. Tako bi rada o tem vedela več.
Res je, da odgovornost Evropske unije na tem področju ne sme dopustiti neukrepanja. Pokazati moramo povečano solidarnost s temi državami in njihovim prebivalstvom. Tunizija in Egipt sta se strinjala, da odpreta svoje meje za tiste, ki bežijo iz Libije. Evropa ju mora podpreti in igrati svojo vlogo v mednarodnih prizadevanjih za zaščito beguncev.
Vendar pa poleg nujnosti humanitarne krize v Libiji, obstajajo številni izzivi, s katerimi se mora spopasti Evropa glede ponovne naselitve. Omenila bom tri.
Najprej, Evropska unija si mora prizadevati za radodarnejšo politiko ponovne naselitve za tiste, katerim je ponovna naselitev zadnja rešitev. V tem smislu bi morali vsi upoštevati, da je bilo leta 2009 na svetu ponovno naseljenih približno 85 tisoč beguncev, a le 8,4 % teh je bilo ponovno naseljenih v državah članicah Evropske unije.
Poleg tega izmerljivega cilja bi morala vsaka verodostojna evropska politika ponovne naselitve zagotoviti tudi visok standard priprav pred ponovno naselitvijo kandidatov, in sicer z upoštevanjem najbolj ranljivih in kakovosti sprejema ter sredstev za vključevanje v državo gostiteljico.
Nazadnje, evropski program ponovne naselitve bi moral, kolikor dopolnjuje obstoječe nacionalne azilne sisteme, kot je že jasno pokazalo stališče Parlamenta v letu 2010, temeljiti na različnih izkušnjah in rezultatih v državah članicah ter biti predmet okrepljenega usklajevanja.
Anna Rosbach
(DA) Gospod predsednik, povsod po svetu se pomikajo valovi beguncev. Delno so posledica vojn in nemirov, delno pa naravnih katastrof. Ti ljudje iščejo začasno zatočišče. Velika večina beguncev se vrne v domovino, okoli 200 tisoč pa jih je treba ponovno naseliti nekje drugje na svetu. Razmere se nenehno spreminjajo, toda zaradi nemirov in vojn v severni Afriki so zdaj južne meje Evrope pod večjim pritiskom zaradi tisočih beguncev. Zmogljivosti držav članic, da sprejmejo te ljudi, so zelo različne.
Zato bi rada vprašala, ali nam Svet lahko pove, kaj bo ta val beguncev pomenil v tem smislu, kakšen delež se lahko vključi v program za ponovno naselitev. Ta program bo razširil pristojnosti EU na področju beguncev in azila. To se mi zdi problematično. Kot ostali poslanci, ki postavljajo vprašanja, bi rada tudi jaz vprašala, ali lahko Svet poda časovni okvir za odgovor na vprašanje, ali podpira skupni program EU za ponovno naselitev ali ne.
Carmen Romero López
(ES) Gospod predsednik, gospe in gospodje, težava, o kateri razpravljamo, je nedvomno težava javnega mnenja.
Kako naj prepričamo države članice, da je skupna politika za ponovno naselitev boljša? To, da želi država članica ohraniti svojo suverenost na tem področju, ni ovira za politiko Unije, ki določa nekatere prednostne naloge, niti ne preprečuje, da bi se te politike odražale v donacijah Evropskega sklada za begunce (ESB).
Zato je treba nujno prekiniti pat položaj pri tem vprašanju, saj je na voljo veliko rešitev. Morda bi moral Svet o tem razmisliti.
Če lahko države članice prejmejo sredstva iz ESB brez kakršnih koli pogojev, ne bo skupna politika za ponovno naselitev nikoli obstajala.
To pomeni, da je skupna azilna politika nerešeno vprašanje, ki ga ni mogoče skriti. Poleg tega je nespametno in skopuško, da se skupne strategije ne obravnava, edini rezultat tega pa bo, da bodo posledice pomanjkanja odziva vsak dan hujše.
Ne gre le za vprašanje vrednot: gre za to, da pomanjkanje usklajenosti in skupne solidarnosti države članice več stane.
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Gospod predsednik, pred skoraj letom dni sem na plenarnem zasedanju dejala, da ima manj kot polovica držav članic EU programe za ponovno naselitev beguncev iz tretjih držav.
Poleg tega ti programi niso dobro usklajeni. Zaradi slabe usklajenosti in sodelovanja med državami članicami EU so stroški, povezani s ponovno naselitvijo, nesorazmerno visoki. Še vedno pa je res, da bomo, če bo le dovolj politične volje, sposobni vzpostaviti učinkovit, pošten in enoten program za ponovno naselitev. Zato bo ključnega pomena, da ne vzpostavimo samo programa, ampak tudi poseben sklad za ponovno naselitev beguncev v Uniji. Ta sveženj bi financiral vzpostavitev nacionalnih programov za ponovno naselitev, kjer ti še ne obstajajo, ter usklajevanje dejavnosti na osrednji ravni.
Čeprav so nam ta dejstva že dolgo znana in čeprav vlada politično soglasje med Parlamentom, Komisijo in Svetom že najmanj eno leto, končna odločitev še ni bila sprejeta. Zato bi se rada pridružila poslancem, ki pozivajo Svet, da uvrsti zaključek postopka soodločanja na tem področju med svoje prednostne naloge.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, resno nas skrbijo humanitarne razmere beguncev, tisti, ki so na begu pred vojnami, oboroženimi spopadi, izkoriščanjem, revščino, ter ženske in otroci, ki so žrtve trgovine z ljudmi. Solidarnost s temi ljudmi je osrednje vprašanje, ki zahteva konkretne ukrepe, bodisi v smislu pomoči za begunce ali v smislu podpore držav, kamor se zaradi geografske bližine begunci najpogosteje zatečejo.
Nedavni spopadi v državah severne Afrike so skupaj z vojnami na Bližnjem vzhodu poslabšali že tako zelo težke razmere. Zato potrebujemo učinkovite in nujne ukrepe za ponovno naselitev beguncev in namestiti jih moramo tako dostojanstveno, kot si zaslužijo. Ne moremo še naprej čakati na odločitve, ki se vlečejo, medtem ko na tisoče ljudi vsak dan trka na naša vrata, ne prejmejo pa odziva, do katerega so upravičeni.
Kinga Gál
(HU) Gospod predsednik, ministrica, lahko vidimo, kot ste tudi vi dejali, da so dogodki v zadnjih tednih najbolje ponazorili, kako lahko zadeva beguncev vsak trenutek postane resno, akutno vprašanje v Evropi. Precej jasno je tudi, da EU ni pripravljena na izredne razmere, večje valove beguncev ali zagotovitev strateške rešitve za razmere beguncev. Vprašanje ponovne naselitve je eno od pomembnih orodij v zvezi s tem. Seveda bi bilo treba pričakovati višjo stopnjo solidarnosti in boljše usklajevanje. Vendar kot je bilo povedano danes v razpravi, je za to področje potreben socialni konsenz. Vse nas in tudi države članice čaka veliko dela na tem področju. Kljub temu cenimo dejstvo, da madžarsko predsedstvo ne namerava uvesti pravnih ovir ter izkazuje odprtost in zavezo v zvezi z reševanjem tega vprašanja.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, majhna, elitna, politično korektna skupina očitno meni, da še vedno nimamo dovolj beguncev v Evropi in da bi bilo treba Evropski sklad za begunce uporabiti za to, da se tiste, ki so že pobegnili v sosednjo tretjo državo, privede v EU, ker je tu življenjski standard višji. Ta pristop je še posebno neusklajen, če pomislimo na sto tisoče beguncev iz severne Afrike, ki že bežijo v Evropo, in na to, da je otok Lampedusa že tik pred tem, da ga raznese.
Bolje bi bilo begunce namestiti v bližini njihovih domovin v kulturnem okolju, ki jim je čim bolj domače, na primer v Egiptu in Tuniziji, saj bi se s tem izognili težavam z vključevanjem v Evropi. Po demokratičnih spremembah bi bilo treba ti dve državi opredeliti kot varni tretji državi za begunce in tja bi morali usmerjati trajnostno strukturno pomoč, ki jo je mogoče nadzorovati.
Enikő Győri
predsedujoča Svetu. - (HU) Gospod predsednik, spoštovani poslanci, tudi jaz bom poskusila dati natančne odgovore na glavne teme. Najprej poglejmo pretekle dosežke Evropske unije, saj so mnogi tu rekli, da zaostajamo za Združenimi državami in drugimi državami, kar zadeva velikodušnost. Mislim, da ni tako. Skupno število beguncev, ki jih je EU ponovno naselila, je na letni ravni res nižje kot v ZDA, Kanadi ali Avstraliji. Čeprav Svet povsem priznava, da je ponovna naselitev še vedno trajna rešitev razmer beguncev, ne smemo pozabiti, da je število spontanih prošenj za azil, ki se letno predložijo EU, daleč večje kot v drugih regijah sveta. Statistični podatki, ki jih je objavil Urad visokega komisarja ZN za begunce, kažejo, da je 27 držav članic EU med letoma 2005 in 2009 sprejelo 1.150.980 prosilcev za azil, v Kanadi in ZDA pa je bila ta številka 391.090.
Zato mislim, da te številke govorijo same zase. Mnogi so prosili za pojasnilo glede natančnega urnika, ki se ga namerava držati madžarsko predsedstvo. Ne dvomimo, da moramo nadaljevati; vprašanje je izredno nujno. To sem rekla že januarja, ko razmere beguncev še niso bile tako hude v zvezi s severno Afriko, kot so zdaj. To pomeni, da smo že imeli konkretne načrte in da nameravamo pospešiti to delo. Kot veste, je belgijsko predsedstvo predlagalo strategijo, da se osredotočimo na štiri prednostne zakone, s čimer naj bi izpolnili rok, ki je leto 2012. Vse to poznate; gre za direktivo o pogojih za sprejem prosilcev za azil, dublinsko uredbo, uredbo Eurodac in direktivo o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas.
Nadaljevali so se tudi pogovori v zvezi z dvema direktivama, ki zahtevata največ dela, namreč direktivo o postopkih in direktivo o pogojih za sprejem. Takrat je ta strategija pridobila široko podporo v Svetu, Parlamentu in tudi Komisiji ter je tudi dala oprijemljive rezultate. Kot veste, sta Parlament in Svet dosegla sporazum o direktivi o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas, Svet pa jo bo uradno sprejel v nekaj tednih. Kar zadeva direktivo o pogojih za sprejem, je bilo madžarsko predsedstvo pooblaščeno, da začne neuradne tristranske pogovore. Naš cilj je torej to začeti čim prej, Evropski parlament pa prosimo, naj bo pri tem naš partner.
Kar zadeva dublinsko uredbo in uredbo Eurodac, je bil dosežen znaten napredek v Svetu in samo nekaj vprašanj, ki so izjemno politične narave, ostaja nerešenih. V zvezi z direktivama o postopkih in pogojih za sprejem je Komisija razglasila, da namerava predložiti nov predlog. V prejšnjem ciklusu je Evropski parlament končal prvo obravnavo direktive o pogojih za sprejem, Odbor za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve pa trenutno preučuje predlog Komisije za spremembo direktive o postopkih. To pomeni, da tako Evropski parlament kot Svet trenutno pojasnjujeta svoja stališča. To bo zakonodajalcema omogočilo, da začneta pogovore o direktivi o pogojih za sprejem ter dublinski uredbi in uredbi Eurodac. Čim Komisija predloži svoje predloge o direktivah o postopkih in pogojih za sprejem, se bo lahko nadaljevala priprava tudi teh dveh zakonov.
V zvezi s severno Afriko sem omenila, da je predsedstvo obiskalo obmejno cono zaradi sedanjih razmer. Migracijske razmere bomo ocenili 11. aprila na sestanku Sveta za pravosodje in notranje zadeve. Toda že zdaj bi rada povedala, ker je bilo v zvezi s tem izraženih nekaj kritik, da se sedanji osnutek sklepov Evropskega sveta nanaša tudi na pomen razmer beguncev. Če se nam bo zdelo potrebno, bomo ocenili napredek dela. Pripravljeni smo tudi pripraviti še en poseben sestanek Sveta za pravosodje in notranje zadeve med madžarskim predsedstvom. Zato si prizadevamo, da bi pospešili zakonodajno delo. Vas in Evropsko komisijo želimo spodbuditi, da storite enako. Številni, med njimi gospod Coelho, so omenili ta problem, povezan s spremembo sklepa o azilu. Kot sem povedala že v uvodu, je bil dosežen sporazum o politični vsebini, zdaj pa smo ujeti pri pravnem vprašanju. Mimogrede, med Svetom in Parlamentom poteka razprava o tem, ali bi morali nekaj vprašanj, od novih živil do različnih instrumentov zunanjih politik in zunanjih finančnih instrumentov, rešiti z izvedbenim ali delegiranim aktom.
Želim povedati, da je to zelo pomembno vprašanje. Državljani EU se morajo precej potruditi, da razumejo ta pravni postopek in vprašanje, kaj izvedbeni ali delegirani akti pomenijo. Naša naloga je najti rešitve za nadvse nujne zadeve s katero koli pravno formulo. Zelo si prizadevam, da se z vsakim ukrepom, ki ga sprejmem, držim Lizbonske pogodbe. Pogodba ne razlikuje jasno med posameznimi akti. Mislimo, da je to izvedbeni akt in bi bilo treba vprašanje torej rešiti na ta način, z izvedbenim aktom. Pogovorimo se o njem in posvetujmo. Zelo radi pa bi se izognili pastem pravnih zadev. Prvotno smo nameravali na junijskem zasedanju Evropskega sveta obravnavati vprašanja beguncev, zdaj pa imajo ta še večjo prednost. Vendar menim, da če nam uspe zapolniti zasedanja Sveta z ustrezno vsebino - kar je naša dolžnost -, bo lahko tudi Evropski svet sprejemal pomembnejše odločitve, kot smo upali pred vsega mesecem ali dvema.
Vprašali so me tudi, kaj se bo zgodilo, če se pritok beguncev usmeri sem. Mislim, da si še ne smemo domišljati stvari. Do zdaj smo veliko storili na področju vprašanj beguncev v različnih sestavah Sveta. Komisija izjemno dobro vztraja s humanitarnimi vprašanji kot tudi, mimogrede, egiptovske in tunizijske oblasti ter lokalno prebivalstvo in mednarodne organizacije za begunce. Zdi se mi, da imajo vsi razmere pod nadzorom. Vračanje v domovino, ki je najnujnejše vprašanje, je v teku. Vendar to ne pomeni, da ta ponovna naselitev ni pomembna.
Čeprav imamo pravno težavo, ki je še nismo uspeli rešiti - vsak lahko to stori prostovoljno -, je Italija, kolikor vem, prostovoljno ponovno naselila 125 oseb, kar pomeni, da se je vprašanje konec koncev deloma že rešilo zaradi poštenih prizadevanj držav članic. To ne pomeni, da zakonodaja ni potrebna. Zelo potrebna je. Poskusimo doseči sporazum. Najlepša hvala za pozornost in kot je madžarsko predsedstvo nekoč razglasilo, da bo predsedstvo, ki lahko dokaže, da ima tudi srce, kar izraža tudi naša osredotočenost na strategijo za Rome, bi vam rada zagotovila, da to velja tudi za zadeve beguncev. Najlepša hvala.
Rui Tavares
vlagatelj. - Gospod predsednik, moja pripomba je metodološke narave. Svet nam je povedal, da se strinja z vsem, razen s členom 290, zato bi po uskladitvi z našimi poročevalci v senci in kot poročevalec za ponovno naselitev rad podal dve pripombi glede metodologije.
(Predsednik je prekinil govornika)
Predsednik
Gospod Tavares, upam, da mi boste oprostili, vendar tako zaostajamo, da sem vas moral prekiniti.
Razprava je končana.
