Razmere v Iranu (nadaljevanje razprave)
Predsednik
Vračamo se na izjave visokega predstavnika za skupno zunanjo in varnostno politiko ter Komisije o razmerah v Iranu.
Javier Solana
visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko. - Gospod predsednik, pozorno sem poslušal predstavnike političnih skupin iz Evropskega parlamenta.
Strinjam se z večino, kar je bilo danes povedanega. Zato nimam veliko povedati o tem. Vendar mi dovolite, da komentiram tri pomembna vprašanja v zvezi z Iranom, za katera menim, da jih moramo danes obravnavati.
Ponovno želim povedati, da si besede, da je Iran zelo pomembna država s potencialno zelo živahno družbo in da si moramo prizadevati za odnose s to državo, niso v nasprotju. Dejstvo je, da je zdaj to zelo težko storiti. Še naprej si moramo prizadevati za izboljšanje odnosov s tako pomembno državo, kot je Iran. Ponovno, vztrajamo, da si Iran ne prizadeva dovolj za izboljšanje odnosov z nami. V zvezi s tremi glavnimi temami, o katerih sem govoril, to so človekove pravice, regionalna vprašanja in jedrska vprašanja, je pri pogajanjih zelo težko napredovati. Na enem področju je nemogoče napredovati, ker se je Iran leta 2006 o tem v celoti prenehal pogajati. Dialog o človekovih pravicah je bil prekinjen - nismo ga prekinili mi, ampak Iran.
Naj spregovorim še o tem. Kot sem omenil, se strinjam z večino opomb, ki so bile podane danes o vprašanju človekovih pravic, ki je povezano, kot so povedali številni poslanci, z volitvami, ki bodo potekale zelo kmalu v marcu. Zelo pomembno bo videti, kako se bo javnost, torej prebivalci Irana, odzvala na teh volitvah.
Vendar je zelo pomembno, da lahko kandidati, ki so bili predlagani, kandidirajo na volitvah. Kot veste, več kot 30 % teh kandidatov nikoli ni smelo kandidirati. Številni od njih pripadajo "modernim silam", če je ta izraz mogoče uporabiti v zvezi z Iranom.
Drugo pomembno vprašanje je regionalno. Tu o tem še nismo veliko govorili, vendar je zelo pomembno, da postane Iran konstruktiven udeleženec in ne "moteč element" v življenju ljudi na Bližnjem vzhodu ter pri vzpostavljanju miru na Bližnjem vzhodu, ker razumemo razvoj bližnjevzhodnega mirovnega procesa. Obstajata dve glavni točki na dnevnem redu. Prvič, bližnjevzhodni mirovni proces, glede katerega se zelo razlikujemo. Verjamemo v rešitev z dvema državama, medtem ko Iran tega ne verjame. Videti moramo, kako lahko prepričamo Iran o tem, da se bo strinjal s tem procesom, ki so ga odobrile vse arabske države v regiji razen Irana, kot je se pokazalo pred kratkim.
Druga točka je Libanon. Libanon danes ni na dnevnem redu, vendar je Libanon vedno na dnevnem redu - tudi če je to neuradno. Težave v Libanonu so v naših mislih in srcih. Vemo, da je to težava, glede katere bi lahko bil Iran bolj konstruktiven.
Tretje vprašanje, ki ga želim omeniti in o katerem smo razpravljali ob drugih priložnostih, je jedrsko vprašanje. Najprej se želim zahvaliti gospe Beer, ker sem z njo govoril pred obiskom odbora v Iranu in sva ob tem izmenjala stališča, pri čemer sva bila zelo usklajena. Sodelovanje z agencijo je bistveno. Vseskozi smo si prizadevali za to in si močno želimo, da bi to sodelovanje obrodilo sadove. Vendar to ni dovolj. Rešiti moramo "odprta vprašanja".
Ta vprašanja, kot veste, izhajajo iz preteklosti. Zakaj niso rešena? Ker ta vprašanja niso bila nikoli razložena, to pa je razlika glede na nekatere druge omenjene države. Iran je podpisal Pogodbo o neširjenju jedrskega orožja; ima obveznosti, ki jih še ni izpolnil. Zdaj poteka razprava z dr. El Baradejem in ljudmi, ki so pristojni za jedrske raziskave, da se ugotovi, ali je mogoče ta "odprta vprašanja" rešiti. Zdaj je leto 2008, vendar nekatera od teh vprašanj segajo v leta 2003, 2004 in 2005.
To je bila prva stvar, ki sem jo želel povedati, medtem ko je druga, kar je zelo pomembno, da še naprej podpiramo dvostranski pristop. Želimo pogajanja, prav tako želimo skupaj v New York - skupaj in vzporedno. Zanima nas, kako lahko to napreduje. Ne želimo kaznovati iranskega prebivalstva. Želimo, da se vrnejo k pogajalski mizi z moralnim namenom.
Naj navedem primer: kot veste, smo se prejšnji torek srečali v Berlinu. V sredo sem se tu v Bruslju na večerji srečal z dr. Džalilijem, naslednji dan sva govorila o New Yorku in o tem, kako premakniti proces proti New Yorku, nisem želel dati vtisa, da počnemo nekaj, česar ne bi sporočili neposredno. Da to dokažemo, bomo dialog nadaljevali. Z njim sem se sestal, skupaj sva večerjala in razložil sem mu naše stališče. Zato ste v tem smislu lahko prepričani, da si kar najbolj prizadevamo, da ohranimo pot za dialog odprto, ne le odprto, ampak produktivno odprto.
Vsi vemo, da včasih ne dobiš odgovora na vprašanje. Razprave potekajo in včasih, morda zaradi težav pri prevajanju, ne dobiš odgovora na vprašanje, odgovor se nanaša na druge stvari, ne na vprašanje. To veste, s tem imate izkušnje, vendar je treba vztrajati in vztrajati - in mi bomo.
V poročilu obveščevalne službe je bilo to omenjeno: to ni naša odgovornost, ampak odgovornost Združenih narodov. Vendar poročilo v vsakem primeru, če ga po objavi preberete, namreč najpomembnejše stvari so javne, zelo jasno navaja, da so leta 2003 ustavili del jedrskega oboroževanja. Zdaj ima oboroževanje tri elemente. Prvič in najpomembneje, treba je imeti obogaten uran - če nimate obogatenega urana, ne boste nikoli imeli možnosti za vojaški jedrski program. Drugič, potrebujete izstrelek, ki ga boste izstrelili, in tretjič, potrebujete dejanski detonator bombe. Ustavili so se na drugi stopnji, kar se je zgodilo leta 2003. To je en del.
Drugi del je izstrelek, in kot veste, tehnologija izstrelkov hitro napreduje. Zaskrbljeni smo. To ni eno od ključnih vprašanj, ampak je bistveno vprašanje. Zdaj je domet 1 300 km, kar ni malo. Tretja stvar je obogaten material, ki pomeni kršitev in se še naprej proizvaja. To je bistvo težave: videti moramo, ali se lahko o tem sporazumemo.
Naj ponovim: pri jedrski elektrarni za proizvodnjo energije, lahko vam je všeč ali ne, vendar o tem danes ne razpravljamo, mora, kot veste, od podpisa pogodbe za gradnjo do začetka obratovanja miniti vsaj sedem ali osem let. Iran ni podpisal pogodbe z nikomer, ki lahko zgradi jedrsko elektrarno za proizvodnjo energije v kilovatih, razen z Rusijo. Kot veste, je v pogodbi z Rusijo klavzula, ki prvič navaja, da bo Rusija zagotavljala obogaten uran, in drugič, da bo zgorel material, to je obogateni plutonij ali kateri koli končni produkt procesa, odpeljan v Rusijo, zato Iranu ne bo treba bogatiti urana, ker je ta zagotovljen.
Drugič, če nadaljujejo bogatenje, je vprašanje zakaj. Ker ga nimajo kje uporabiti, saj nimajo nobene druge jedrske elektrarne. Zato je to vprašanje, ki ga je treba zastaviti, vendar je odgovor nanj težko dobiti. To je edini odgovor na vprašanje, ki vam ga lahko dam, ker je to nekaj, kar lahko nadzirate vi ter voditelji in državljani Evropske unije.
Poskušal sem vam pošteno razložiti našo razlago položaja, težav in treh glavnih vprašanj, glede katerih moramo biti zaskrbljeni kot Evropejci. Ponovno navajam, da zelo spoštujemo državo, globoko spoštujemo Iran, ter si zelo želimo sodelovati z njo, prav tako želimo videti, da se Iran pomika v to smer.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Gospod predsednik, jutri bo Evropski parlament sprejel resolucijo o Iranu, ki jo bo naša skupina podprla.
Ni naključje, da prvi del te resolucije zadeva položaj človekovih pravic.
Prejšnji teden je potekalo nezadovoljivo srečanje našega odbora za zunanje zadeve z gospodom Džalilijem, ki ni odgovoril na nobeno od predloženih vprašanj o človekovih pravicah, mučenju, javnih usmrtitvah, nakupu severnokorejskih izstrelkov in sovjetskih torpedov, ki se lahko opremijo z jedrskimi bojnimi glavami.
Gospod Solana, zelo jasno smo slišali, da čakate odgovore na vprašanja, ki ste jih predložili gospodu Džaliliju; komisarka Ferrerova nas je o tem obvestila in tudi mi še vedno čakamo odgovore na vprašanja, ki smo mu jih predložili.
Zato za nas ni dovolj, da izrazimo obžalovanje, da niso odpravili jedrskega programa, ne glede na pozive mednarodne skupnosti in tri resolucije Združenih narodov. Kot je dejal gospod Solana, je mednarodna skupnost prepričana, da bogatijo uran za program, ki nima miroljubnih namenov.
Gospod predsednik, s tega vidika za nas preprosto ni dovolj, da v predlogu resolucije izjavimo, da ne bomo uporabili sporazuma o sodelovanju ali pridružitvenega sporazuma z Iranom, dokler ne bo viden bistven napredek v zvezi s človekovimi pravicami, in da obstajajo objektivni nadzorni ukrepi za zagotavljanje jasnih zagotovil, da ni nobenega napredka v bogatenju urana za miroljubne namene.
Zato, gospod Solana, je moje vprašanje, ali verjamete, da bo četrta resolucija Varnostnega sveta Združenih narodov, na podlagi dunajskega srečanja stalnih članic Varnostnega sveta in Nemčije, dovolj, da Iran prisluhne pozivom mednarodne skupnosti? Gospod Solana, kakšna naj bo vsebina resolucije Združenih narodov, če želi sprejeti ta izziv in ublažiti grožnjo miru in mednarodni varnosti, ki jo predstavlja iranski program bogatenja urana?
Lilli Gruber
Gospod predsednik, gospe in gospodje, danes je predsednik Ahmadinedžad v Bušerju, na jugu države, izjavil, da je Izrael umazana sionistična družba, ki bo slej ko prej propadla. To je seveda nesprejemljiva izjava, ki je očitno namenjena propagandi.
Politične volitve v Iranu bodo potekale 14. marca, ko bodo obljube, ki jih ni izpolnil, štele več od tistih, ki jih je uresničil. Razen tega je volilna kampanja v ZDA v polnem razmahu, zato moramo preučiti dejstva. Danes se Iran razvija kot vodilna sila v Zalivu in Washington si prizadeva za pogajanja o sporazumu s to državo. Decembra se je ameriška tajna služba odločila, da Iran ne pomeni neposredne grožnje. Gospod El Baradej, direktor IAEA, je 12. januarja od Irancev pridobil zagotovila o vseh odprtih vprašanjih.
Pritisk na Iran se bo še izvajal, vendar bi pomagala sklenitev sporazuma, ki bi bil uporaben za vse in stabilnost regije, za izogibanje vsem radikalnim in pogosto neučinkovitim ukrepom. Spomniti se moramo Iraka in kako neučinkovite so bile sankcije proti tej državi. Priznati je treba vlogo Irana v novem razmerju moči, treba mu je ponuditi zagotovila o varnosti v zelo nemirnem regionalnem okviru. Neposredna vpletenost ZDA je bistvena za uspešnost pogovorov, ki na tej točki ne smejo ničesar izključiti, kar dejansko izvaja Evropska unija.
Na drugi strani je popolnoma jasno, da mora Iran sprejeti nekatere obveznosti: opustiti mora svoje jedrske in vojaške ambicije, pod strogim nadzorom, prevzeti konstruktivno vlogo pri reševanju nastalih sporov, pokazati spoštovanje človekovih pravic in pravic žensk ter, v zvezi s širšimi vprašanji, tudi demokracije. Pred kratkim mi je Širin Ebadi, dobitnica Nobelove nagrade za mir, poslala elektronsko sporočilo, v katerem je navedla hude in vedno pogostejše kršitve človekovih pravic. Napisala je, da je to danes v Iranu veliko hujša težava od jedrskega vprašanja. Moramo jo poslušati.
Baroness Nicholson of Winterbourne
Gospod predsednik, zahvaljujem se gospodu Solani in komisarki Ferrero-Waldnerjevi za izjemno težko delo v zvezi z Islamsko republiko Iran, ki povzroča toliko glavobolov in skrbi številnim ljudem po svetu in v Varnostnem svetu ZN.
V veselje mi je bilo zastopati mojo skupino v nedavni delegaciji v Islamski republiki Iran pred božičem, ko smo imeli več izjemno uspešnih srečanj, ki jih je gospod Solana že omenil, prav tako tudi gospa Ferrero-Waldner.
Seveda je bil naš poziv za dialog v Islamski republiki Iran dobro sprejet, ker je, kot veste, nekdanji iranski predsednik leta 2000 Združenim narodom predložil zamisel o letu medkulturnega dialoga, ki ste ga v tem letu razglasili v Evropski uniji.
Verjamem, da obstaja veliko možnosti za dialog, vendar ne le o človekovih pravicah in pomembnem jedrskem vprašanju. Verjamem, da potrebujemo tudi dialog o kulturnih vprašanjih, kot so glasba, umetnost, arheologija, slikarstvo, kaligrafija, pri katerih imamo veliko zgodovinskih skupnih točk ter veliko prostora za prihodnje koristi.
Prav tako verjamem, da je kritična točka, o kateri moramo razpravljati, ta tako imenovana ovira med islamom in demokracijo. Morda nismo omenili, da Islamska republika Iran verjame, da je odpravila to težavo ter da je njena oblika demokracije v celoti združljiva z različico islama, ki se izvaja v Islamski republiki Iran, vsepomembnim šeriatskim pravom in šiitsko islamsko tradicijo. Ponovno menim, da je to nekaj, kar moramo pozdraviti ter o tem še letos razpravljati, morda z nekdanjim predsednikom Katamijem ali drugimi člani iranske verske elite in tradicije.
Romano Maria La Russa
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, moje mnenje je glede na slišano v tej razpravi še vedno, da je edina pot gotovo pot pogovorov in dialoga, čeprav je težko razumeti, na kakšni podlagi se lahko razvije ta dialog.
Kako je mogoče doseči dialog z državo, ki ne spoštuje pravic otrok in razširja smrtno kazen na mladoletnike? Z državo ali bolje in pravilneje bi bilo reči režimom, ki izvaja javna obešanja, z režimom, ki grozi z izbrisom države Izrael? Glede jedrskega vprašanja, ali naj ga preprosto prezremo in niti ne podvomimo o tem, da je jedrska energija namenjena za miroljubno uporabo? Kako dolgo naj verjamemo v vojaške načrte za obrambo države? Razen tega, ali lahko obravnavamo režim, ki financira gverilsko bojevanje v sosednjih državah, kot vreden zaupanja?
Ob upoštevanju poročila Cie predlagam, da se ne smemo preveč slepiti glede zanesljivosti režima. Ne bi bilo prvič, da se takšno poročilo pozneje javno zavrne. Gotovo je, da nikomur ne moremo odreči možnosti poskusov z jedrsko energijo v civilne in ne vojaške namene, vendar predsednik Ahmadinedžad ne le ne daje zagotovil, ampak ne ponuja niti enega zagotovila, pravzaprav nam vzbuja še večji strah.
Glede izključitve možnosti vojaškega posredovanja, kar menim, da je stališče vseh predstavnikov in poslancev Evropskega parlamenta, namreč izogibanje vojaškemu posredovanju je zagotovo temeljno, menim, da bi bila možnost sankcij katastrofa za vse, ker bi kaznovala gospodarstvo ter nemočne, neizobražene in nedolžne ljudi. Ponovno predlagam, da je treba uporabiti diplomacijo, ker sankcije, spet ponavljam, niso nikoli prinesle nič dobrega, le povečujejo sovraštvo do Zahoda in zlasti do Združenih držav Amerike.
Gerard Batten
Gospod predsednik, prevara je bojno orožje, ki ga Koran opravičuje v okviru doktrine takija. Iran javno ne priznava nobenih načrtov za razvoj jedrskega orožja. Vendar je dokazov o nasprotnem veliko. Imajo že 3 000 centrifug za bogatenje urana. Niti ene od teh ni mogoče uporabiti za proizvodnjo jedrske energije za miroljubne namene. Skupaj bodo na leto proizvedli za eno bombo urana za vojaške namene.
Zdaj Iran načrtuje izgradnjo dodatnih 5 000 centrifug. Medtem prihaja nezakonito uvožen surovi uran iz Konga, države, ki jo EU podpira s humanitarno pomočjo. Britanija še vedno dovoljuje iranskim študentom, da na naših univerzah študirajo jedrsko fiziko. Poleg tega Iran, Sirija in Severna Koreja sodelujejo pri montaži izstrelkov in kemičnih bojnih glav. Lani so tehniki iz vseh treh držav umrli, ko se je v Siriji zgodila napaka. V ozračju so nato izsledili sledi plina sarin.
Ne glede na to, ali te države uspešno razvijajo jedrske bojne glave, bo v bližnji prihodnosti nedvomno mogoče razviti kemične bojne glave.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, cenim poskuse pogajanj EU v zvezi s potrditvijo pravice do samoodločbe in podpiram sinergijo akcijskega načrta IAEA za Iran. To je pohvalno in pomaga pomiriti skrbi ter omiliti politične in strateške domneve na podlagi teoretične grožnje miru.
Razen tega točka 5 resolucije vsebuje priznanje, da moramo opustiti politično retoriko domnev v zvezi z Iranom. Celotni prvi del resolucije in predlog za vzpostavitev novega večstranskega okvira za uporabo jedrske energije sta del istega pristopa.
Vendar se zdi, da je drugi del demagoški. Kršitve človekovih pravic v veliko drugih regijah po svetu niso bile deležne takšnega vztrajnega obsojanja. Takšen primer sta nedavni resoluciji o Pakistanu in Kitajski, ki nista bili niti približno tako ostri niti ni bilo tako jasne podpore notranji opoziciji. Zato moram nasprotovati resoluciji, ker so človekove pravice in svoboščine absolutne vrednote, ki jih ni mogoče uporabljati različno v različnih razmerah ter ne podpirajo neenakosti med zahtevami in obsodbo.
Jacek Saryusz-Wolski
Gospod predsednik, iranski jedrski program ostaja razlog za našo globoko zaskrbljenost. Upamo, da se bo postopek pogajanj o rešitvi kmalu nadaljeval.
Evropska unija mora biti enotna pri tem težavnem vprašanju, prav tako moramo podpirati prizadevanje visokega predstavnika, Komisije, držav članic in mednarodne skupnosti, vključno z nedavno predlagano resolucijo Varnostnega sveta ZN.
Prizadevati si je treba za spodbujanje Irana, da se vrne k pogajanjem o dolgoročnih sporazumih za rešitev jedrskega vprašanja.
V odboru za zunanje zadeve tega parlamenta smo se odločili, da povabimo gospoda Džalilija na pogovor. Naš odbor ni bil zadovoljen z navedenimi odgovori, pri čemer se zavedamo, kako težaven je dialog. Vendar se je na srečanju z odborom za zunanje zadeve pokazalo naše soglasno stališče glede iranskega vprašanja, prav tako je to poslalo močan politični signal iranski vladi.
Če želimo nadaljevati kakršen koli smiseln dialog, moramo svojim odnosom povrniti verodostojnost. Naši iranski partnerji morajo uvesti popolno preglednost njihovega jedrskega programa s polnim sodelovanjem z IAEA. V celoti morajo izvajati določbe vsestranskega sporazuma o zaščitnih ukrepih, medtem ko moramo mi še naprej izvajati pritisk na iransko vlado, da bo izpolnjevala svoje obveznosti ter razumela, da je to edini način za pridobitev mednarodnega priznanja ter za uspešen gospodarski razvoj, ki bo koristil njenim državljanom.
Položaj na področju človekovih pravic se je v zadnjem času v Iranu zelo poslabšal, zato moramo še naprej obsojati sistematično kršenje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, zlasti pri mladoletnih prestopnikih in ženskah.
Kot skupnost, ki temelji na vrednotah, od katerih so najpomembnejše človekove pravice in demokracija, ter ob upoštevanju stabilnosti in varnosti, ki sta najpomembnejši, ne smemo in ne moremo prezreti slabšanja položaja na področju človekovih pravic ter moramo storiti največ, kar lahko, da prepričamo svoje partnerje o spoštovanju pravne države, človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
Libor Rouček
Gospe in gospodje, dovolite, da se v svojem današnjem prispevku k razpravi osredotočim na dva vidika odnosov z Iranom.
Prvi vidik je civilna družba. V Iranu obstaja zelo močna in dejavna civilna družba, kot sem sam spoznal med nedavnim obiskom v Teheranu. Ženske, novinarji, nacionalne in verske manjšine si prizadevajo za svoje pravice. Razmere na študentskem področju so precej živahne. Vozniki avtobusov, peki in veliko drugih poklicev organizirajo svoje neodvisne sindikate. Gospodarstveniki in podjetniki si prizadevajo za privatizacijo in liberalizacijo iranskega gospodarstva.
Vse te skupine in sestavni deli, ki oblikujejo iransko družbo, se v iskanju dialoga in pomoči obračajo na Evropo, Evropsko unijo. Zato želim pozvati Komisijo in visokega predstavnika Javierja Solano, da uvedeta novo orodje za demokracijo in človekove pravice, ki nam je na voljo za učinkovito uporabo, kot del tega dialoga.
Prav tako menim, da mora Evropska unija imeti diplomatsko predstavništvo v Iranu. To ne bo le pospešilo razprave in dialoga s civilno družbo, ampak bi tudi spodbudilo sodelovanje z lokalnimi ustanovami in organi na področjih skupnih interesov. Seveda imamo z Iranom kljub različnim mnenjem o jedrskem programu ali človekovih pravicah veliko skupnih interesov.
Omenil bom le eno sosednjo državo Irana, to je Afganistan. Prepričan sem, da to ne koristi niti nam niti Iranu, če na primer tone afganistanskih nezakonitih drog preplavljajo Evropo. V zvezi z vprašanjem afganistanskih beguncev in glede celotne miroljubne rešitve razmer v Afganistanu imamo podobne skupne interese.
To je le eden od veliko razlogov, zakaj mora Evropska unija imeti svoje diplomatsko predstavništvo v Teheranu.
Struan Stevenson
Gospod predsednik, gospod Solana in gospa Ferrero-Waldner sta danes v svojih predstavitvah večkrat poudarila potrebo po dialogu, pogajanjih in prepričevanju. Gospa Ferrero-Waldner je poudarila potrebo po medsebojnih stikih. Povedala nam je o uspešnosti programa Erasmus Mundus in programov za odpravljanje revščine.
Torej, ali na naših univerzah usposabljamo njihove jedrske fizike? Ali denar svojih davkoplačevalcev namenjamo za odpravo revščine v eni od z nafto najbogatejših držav na svetu, ker se je ta odločila, da bo milijarde porabila za program jedrskega oboroževanja? Kaj smo dosegli s politiko sprave?
Po mnenju gospoda Solane do zdaj nismo bili uspešni. Navaja, da nas iranski režim še vedno ignorira. Gospa Ferrero-Waldner je povedala, da se izvaja več usmrtitev kot kadar koli prej. Naj vam povem, gospod predsednik, da je bilo v prvih dveh tednih tega leta usmrčenih 23 ljudi, med njimi je bilo več žensk. Petim ljudem so odrezali roke in noge. Ta džihadistični, do žensk sovražen, homofoben, genociden in krut režim, ki podpira svetovni terorizem, še naprej izvaja kamenjanje do smrti nad moškimi in ženskami.
Če resnično želimo podpreti iranske študente, moramo podpreti pogumne študente teheranske univerze, ki zadnjih pet dni demonstrirajo in zahtevajo spremembo režima. Namesto da podpiramo spravo, moramo podpreti zakonito iransko opozicijo. Namesto da ohranjamo PMOI na svojem seznamu terorističnih organizacij, moramo nanj uvrstiti iransko revolucionarno gardo.
Helmut Kuhne
(DE) Gospod predsednik, kot smo pravkar slišali, so tudi v našem Evropskem parlamentu predstavniki, katerih prednostna naloga ni spremeniti ravnanja iranskega režima, ampak uničiti ta režim. Verjamem, da je treba eno stvar navesti zelo jasno, in sicer nujno, da tisti, ki si prizadevajo za uničenje režima in politiko usmerjajo v ta cilj, ne bodo storili ničesar za spremembo ravnanja režima. Vendar mora biti takšna sprememba naš cilj, kadar koli razpravljamo o jedrskem vprašanju.
Diplomatski napad bi se močno okrepil, če bi bile v pogovore neposredno vključene Združene države, ker lahko ponudijo nekaj, česar Evropska unija ne more v enakem obsegu, in sicer zagotovila o varnosti. Kot je poudaril gospod Solana, ugotovitve obveščevalnih služb Združenih držav ne utemeljujejo sklepa, da iranski program ne pomeni potencialne grožnje. To je seveda težava, ki je ni mogoče rešiti z odpravo pritiska. Vprašanja ni mogoče obravnavati zunaj Varnostnega sveta ZN, ker bo to iranskemu režimu sčasoma omogočilo, da izjavi: "Hvala lepa, tako je to, imamo dovolj obogatenega urana, zato je čas, da zavrnemo Pogodbo o neširjenju jedrskega orožja in začnemo proizvajati jedrsko orožje". Če se ta scenarij uresniči, ne bomo imeli nobene druge možnosti, kot da se vrnemo k strategiji jedrskega zastraševanja, kot jo poznamo iz šestdesetih in sedemdesetih let prejšnjega stoletja.
Stvar, ki jo moramo na vsak način izključiti iz te razprave, pri čemer o tem ne sme biti nobenega dvoma, je tako imenovana vojaška možnost. Izvajanje tako imenovane vojaške možnosti bi bila politična katastrofa, ki bi Zahod, kar koli se že razume pod izrazom "Zahod", ali zajame le Severno Ameriko ali tudi Evropo, vrnila na točko, ko bi potreboval desetletja za obnovitev odnosov ne le z muslimanskim svetom, ampak tudi z državami, kot je Indija, ki so pomagale uvrstiti to vprašanje na dnevni red Varnostnega sveta ZN.
Miroslav Mikolášik
(SK) Naj povem, kako globoko sem zaskrbljen zaradi poslabšanja položaja človekovih pravic v Iranu: izvajanje smrtne kazni, mučenje, nečloveško ravnanje z zaporniki in zatiranje političnih nasprotnikov. Brezpogojno bi morali obsoditi takšno jasno kršenje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki so podlaga naših demokratičnih družb.
Osebno sem kot član Evro-sredozemske parlamentarne skupščine precej zaskrbljen zaradi vprašanja varnosti in dejstva, da Iran kljub protestom Evropske unije in mednarodne skupnosti še vedno razvija svoj jedrski program. Kljub zagotovilom, da to počne v celoti za miroljubne namene, je zelo težko ostati miren glede na smer razvoja dogodkov.
Na koncu želim opozoriti na dejstvo, da je Rusija nedavno Iran oskrbela z jedrskimi snovmi. Obstajajo še dodatni znaki, ki kažejo, da Iran ni partner, vreden zaupanja, in da moramo primerno ukrepati.
Ana Maria Gomes
Gospod predsednik, so vse države članice EU enotne glede političnega sporočila Iranu za podporo prizadevanja trojice EU in gospoda Solane o jedrskem vprašanju, tako da se upoštevajo uvedene gospodarske sankcije?
In ali so vse države članice EU in vi, gospod Solana, pritiskali na Bushevo administracijo, naj neposredno govori z Iranom, ne le o Iraku, ampak predvsem o jedrskem vprašanju? Ali menite, da to nima smisla, da bo počakalo na naslednjo administracijo ZDA?
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gospod predsednik, želim se vrniti na točko gospoda Solane, to je pravilna razlaga poročila Cie o jedrskem programu Irana.
Naj ponovim, kar je povedal gospod Solana: le en element je bil zaustavljen, pri čemer je zelo negotovo, ali je bil zaustavljen dokončno. Iranska opozicija trdi, da se je program preprosto razporedil na druge lokacije, vendar se še nadaljuje. Menim, da bi ji morali verjeti, ker je bila iranska opozicija prva, ki je opozorila na vojaške vidike jedrskega programa v Iranu, njene trditve pa so se izkazale za popolnoma resnične.
Kar me spomni na naslednjo točko, in sicer da je skrajni čas, da s seznama terorističnih organizacij umaknemo organizacijo People's Mujaheddin. Sodišča, Parlamentarna skupščina Sveta Evrope in italijanski parlament so o tem že govorili. Čas je, da to storimo tudi mi.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospod predsednik, tako kot gospod Solana in gospa Ferrero-Waldner ne vidim nobene razlike med civilno in vojaško jedrsko energijo. Gospod Solana nam je razložil, da je za izdelavo bombe potreben le uran. Menim, da bi morali biti lahkoverni, če bi verjeli, da država s tako bogatimi naravnimi viri, kot je Iran, potrebuje jedrsko energijo za svoj razvoj. Na drugi strani dobro vemo, da potrebuje jedrsko energijo za izdelavo bombe.
Gospod Solana je tudi rekel, da je jedrska energija vzrok za nestabilnost in da nimamo nobenega vpliva na Iran. Popolnoma prav ima. V celoti se strinjamo z njegovim predlogom, da je treba bogatenje prepovedati. To bi lahko še stopnjevali: menim, da je treba jedrsko energijo preprosto prepovedati. Na svetu je zdaj le 4 % jedrske energije.
Vprašanje, ki ga želim zastaviti gospodu Solani in gospe Ferrero-Waldner, je: ali ne menita, da se Francija in njen predsednik, gospod Sarkozy, igrata z ognjem in ustvarjata nestabilnost po svetu s podpisovanjem jedrskih sporazumov z državami, kot so Libija, Kitajska in Gruzija? Ali ne moremo nesrečne izkušnje z Iranom izkoristiti kot priložnosti za ustavitev širjenja jedrske energije po svetu?
Erik Meijer
(NL) Gospod predsednik, razprava o Iranu zajema več kot razpravo o jedrski energiji, grožnjah o vojni in kršitvah človekovih pravic. Gospod Solana je v svojem uvodu že opisal, zakaj v Iranu kljub nekaterim elementom demokracije in visoki stopnji izobrazbe življenje za veliko ljudi ni prijetno.
Veliko ljudi, ki jih preganja iranska vlada ali ne morejo živeti svobodno pod tem režimom, je pobegnilo v Evropo. Evropska unija in njene države članice ne smejo ovirati teh ljudi ter morajo miroljubni opoziciji v izgnanstvu omogočiti čim večjo svobodo.
Zato je pomembno, da je Sodišče Evropskih skupnosti razsodilo, da je bila uvrstitev te organizacije na seznam terorističnih organizacij napačna. Pomembno je, da mora Parlament opozoriti Svet, da je to nepravično in nesprejemljivo. Ta seznam je področje, na katerem kompromis z iranskim režimom ni mogoč.
Vytautas Landsbergis
Gospod predsednik, zanima me, ali mi lahko kdo odgovori. Ali so poslanci med obiskom v Teheranu spremljali kakšno javno usmrtitev? Zlasti tiste usmrtitve, pri katerih so se uporabljali žerjavi, proizvedeni v Evropi.
Miloslav Ransdorf
(CS) Omeniti želim, da se je presenetljivo iranski jedrski program začel v času, ko je bil Iran zaveznik Združenih držav. Američani so šahu svetovali, da zgradi dvajset jedrskih elektrarn. Očitno so se razmere spremenile: zaveznik je postal sovražnik in podoba Irana je polna nasprotij.
Čeprav se zavedam trpljenja naših prijateljev iz stranke Tudeh, moram poudariti, da nobena druga arabska država nima takšne stopnje pluralizma in razvitosti civilne družbe kot Iran.
Sindikati, ki jih je omenil gospod Rouček, gotovo zaslužijo pozornost tako kot žensko gibanje. Menim, da je treba predlog gospoda Roučka o vzpostavitvi predstavništva Evropske unije v Teheranu preučiti in podpreti.
Bistveno je razviti te odnose. Iran je velik narod in ima bogato kulturo, ki je bolj podobna naši, kot si lahko mislimo.
Charles Tannock
Gospod predsednik, Iran ostaja nevaren za stabilnost v svetu in na Bližnjem vzhodu. Iranski džihadisti se borijo skupaj s teroristi v Iraku, v katerem pobijajo britanske vojake. Iranski sodniki rutinsko izrekajo smrtne kazni homoseksualcem in najstnikom.
Zakaj Iran nadaljuje bogatenje urana, ki nima nobene delujoče jedrske elektrarne niti načrtov za njeno izgradnjo v prihodnosti? Zakaj Iran razvija rakete tipa šahab III, ki lahko prenašajo jedrske bojne glave in jih je mogoče odvreči na evropska mesta?
Naše sporočilo mora biti jasno in brezkompromisno. Mednarodna skupnost Iranu ne bo dopustila, da se oboroži z jedrskim orožjem.
Benita Ferrero-Waldner
komisarka. - Gospod predsednik, to je bila seveda zelo pomembna razprava. Zakaj? Ker ima Iran obsežno civilno družbo, ki si gotovo želi drugačnega načina življenja, vendar je režim še vedno zelo težaven.
Menim, da vsi vemo, da je jedrsko vprašanje zdaj zelo sporna tema. Onemogoča vse možnosti za razvoj in dvostranski odnos, ki bi prav tako ponudil veliko možnosti. To sem večkrat rekla gospodu Džaliliju: "Zakaj ne sprejmete tega? Zakaj dialog z vami ni mogoč? Zakaj ne pokažete nobene politične volje v zvezi s tem?" Mislim, da moramo to storiti, to je poskusiti nagovoriti tudi prebivalstvo, da vidimo, ali obstaja možnost, da se na naslednjih volitvah stvari spremenijo, čeprav vemo, da bo to zelo težko.
Vendar je zanimivo vsaj videti, da se opozicija ponovno združuje. Bila je razdrobljena. Bila je povsem obupana. Zdaj se pojavlja vsaj nova volja, da se udeleži volitev in morda spremeni položaj, vsaj v vladi. Seveda potekajo, kot sem že omenila, pogovori s kandidati pri svetu varuhov, kar je bistveno. Kot je izjavila gospa Beer, če je mogoče, da 7 000 kandidatov kandidira za 290 mest, so jih zavrnili že preveč. Dva tisoč od teh jih bo zavrnjenih. Zato močno upam, da bo pritožbeni postopek dejansko izboljšal položaj. Iranski volivec si zasluži priložnost, da lahko izbere svoje zastopnike iz širokega kroga strank in mnenj. Seveda je jasno, da ne podpiramo nobene določene stranke, vendar je pomembno, da vzpostavimo resničen pluralizem.
V zvezi s tem se povsem strinjam z vsemi tistimi, pri čemer ne omenjam vseh podrobnosti, ki so izjavili, da moramo še veliko storiti na področju človekovih pravic, tudi če ne moremo izboljšati stanja v zvezi z jedrskim vprašanjem. Seveda smo podprli vse resolucije ZN; Kanada je predstavila takšno resolucijo. Ta je bila sprejeta in žal jasno kaže, kakšen je danes položaj v Iranu. Nekaterim poslancem, ki so omenili, da moramo uporabljati instrument EIDHR, želim povedati, da ga že uporabljamo z izvajanjem prek ZN, Unicefa in UNODC: na primer na področju sodne obravnave mladoletnikov in mladih, zasvojenih z drogami, ter glede vprašanja pravice. Vendar to v tem togem ozračju postaja vse težje. Prizadevam si za imenovanje enega diplomata na veleposlaništvu v Teheranu, da se zagotovi nemoteno usklajevanje skupnih projektov. To je seveda le majhen korak, vendar upam, da je smiseln, ker lahko vsaj malo utre pot razvoju našega sodelovanja. Žal se Iran izmika. Prejšnji teden sem osebno zastavila to vprašanje, vendar nisem prejela odgovora.
Javier Solana
visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko. - Gospod predsednik, zelo kratek bom, ker bi na to lahko odgovoril že prej. Malo je novih vprašanj in večinoma smo, kot sem že rekel, enakega mnenja.
V zvezi z vprašanjem gospoda Salafrance Sánchez-Neyre - o tem zdaj poteka razprava v Varnostnem svetu, zato mislim, da o tem ne morem natančneje govoriti. Vprašali ste me, kaj bi rad videl. Želim videti resolucijo, ki ni potrebna, ker je dialog, ki ga zahtevamo, resničen. Veste, katere elemente je treba uveljaviti, da se doseže smiseln dialog.
V zvezi z drugimi mnenji o razširjenem sodelovanju obstajajo številna področja, na katerih lahko sodelujemo in moramo sodelovati. Omenili ste Afganistan in droge. To so pomembna vprašanja, pri katerih želimo sodelovati.
Druga vprašanja so bila postavljena v zvezi s skupino šestih v Združenih narodih. Ne morem govoriti v imenu nikogar. Govorim lahko le v imenu šesterice, s katero se pogajam. Podprli so me vsi člani skupine, vključno z Evropsko unijo, o tem ni nobenega dvoma, in tudi druge članice Varnostnega sveta, ki niso članice Evropske unije.
(FR) Glede odgovora na vprašanje gospe Béguin o jedrski energiji; danes ne želim razpravljati o jedrski energiji na splošno. Za to bo čas takrat, ko bomo govorili o energiji, vendar vam bom razložil jasno razliko med jedrsko energijo za proizvodnjo električne energije in jedrsko energijo za drugo uporabo, kar ste seveda ločili. Temeljna razlika je, da je treba za proizvodnjo električne energije jedrsko energijo obogatiti z X, pri čemer je bogatenje za proizvodnjo orožja za množično uničevanje veliko večje od tega.
Drugo vprašanje zadeva odpadke. Pomembno je vedeti, kaj se dogaja v zvezi s tem. Veste, da vsebujejo plutonij in druge snovi, ki so uporabne. Prav tako je odgovornost podjetij, ki zagotavljajo tehnologijo, da prevzamejo vse odpadke. Zato so razmere zelo drugačne od razmer, o katerih govorimo v zvezi z Iranom in avtonomnim postopkom bogatenja.
V svojem prvem govoru sem opisal Iran, kakršnega si želim. Mislim, da je takšen Iran mogoč in zaželen ter je takšna država, s katero si želimo sodelovati. To je živahna država, ki ima veliko intelektualnih, kulturnih in drugih razsežnosti, pri čemer si želimo, da se zaveže k sodelovanju z nami na več področjih, vključno z energijo, človekovimi pravicami, Bližnjim vzhodom in jedrsko energijo. Za to moramo začeti zelo resen dialog o vseh teh vprašanjih.
Hvala za vašo pozornost v tej pomembni razpravi. Z veseljem bom prišel, kadar koli bom povabljen, in govoril z vami o Iranu ali čem drugem.
Predsednik
Najlepša hvala, gospod Solana.
Prejel sem šest predlogov resolucij, vloženih v skladu s členom 103(2) Poslovnika.
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 31. januarja.
