Evoluția actualei crize a îndatorărilor și reacția UE (dezbatere) 
Președinte
Următorul punct de pe ordinea de zi îl reprezintă declarațiile Consiliului și Comisiei privind evoluția actualei crize a îndatorărilor și reacția UE.
András Kármán
președinte în exercițiu al Consiliului. - Dle președinte, înțeleg pe deplin interesul major manifestat de Parlament în ceea ce privește acțiunile întreprinse în interiorul Uniunii și în afara ei, pentru a face față provocărilor cu care se confruntă unele state membre în legătură cu finanțele publice.
Criza financiară globală are un impact semnificativ asupra veniturilor și cheltuielilor din toate țările, chiar dacă măsura și natura impactului nu sunt aceleași pentru toate țările, iar capacitatea fiecărui stat membru de a gestiona consecințele diferă și ea foarte mult.
Primul lucru pe care aș dori să-l subliniez este faptul că statele membre sunt cele care au în primul rând responsabilitatea de a garanta că finanțele publice sunt sustenabile și funcționează pe o bază solidă. În mod similar, fiecare stat trebuie să se asigure că economia sa este competitivă, flexibilă și rezistentă. Desigur, aceasta nu înseamnă că finanțele publice și performanța economică nu fac obiectul interesului colectiv.
Facem parte dintr-o Uniune, iar sistemele noastre economice sunt interconectate, în mai multe moduri: prin piața unică și, de multe ori, prin utilizarea monedei comune și integrarea economică mai profundă pe care o presupune aceasta. În general, cu toții avem un angajament de solidaritate unul față de celălalt, care se bazează pe dorința de a proteja și promova interesul european extins. Aceasta înseamnă că dorim cu toții să avem o economie stabilă și puternică la nivelul întregii UE și, mai ales, la nivelul zonei euro. Acolo unde va fi necesar, aceasta trebuie să implice luarea de măsuri în vederea garantării stabilității fiecărui stat membru.
Dispunem de o serie de mijloace pentru a îndeplini acest lucru. Dispunem de mecanismul de coordonare destinat să garanteze că fiecare stat membru urmează politici economice și bugetare adecvate. Acestea sunt în prezent actualizate și consolidate și sunt mulțumit că negocierile dintre Consiliu și Parlament avansează bine. Avem, de asemenea, acces la mecanismul european de stabilizare financiară, care poate oferi sprijin la nivel european fiecărui stat membru, fie din interiorul sau din afara zonei euro.
În plus, în special pentru țările din zona euro, s-au creat și se creează în continuare instrumente suplimentare. Grecia a primit un pachet de împrumuturi bilaterale coordonate din partea statelor membre, precum și un împrumut de la FMI. Irlanda a primit un pachet de împrumuturi bilaterale, un împrumut din partea Fondului european de stabilitate financiară (FESF), dar și un împrumut de la FMI. Se lucrează, de asemenea, la pachetul de sprijin pentru Portugalia, care va fi și el bazat atât pe sprijin european, cât și pe sprijin din partea FMI.
Miniștrii statelor membre din zona euro finalizează detaliile tehnice privind mecanismul european de stabilitate, care urmează să intre în vigoare din anul 2013, ca mecanism de sprijin financiar permanent care va înlocui Fondul european de stabilitate financiară. Statele membre din afara zonei euro vor lua parte, de asemenea, la acest proces.
Aș dori acum să mă refer pe scurt la situația celor trei țări din zona euro pe care le-am menționat deja. Aș dori totuși să spun de la început că multe dintre subiectele legate de aceste state membre sunt dezbătute în afara formatului obișnuit al Ecofin, reflectând trăsăturile lor specifice ca membre ale zonei euro. Președintele Eurogrupului ar fi mai în măsură decât mine să vă ofere detalii suplimentare asupra multora dintre aceste aspecte.
În primul rând, Irlanda. Ca urmare a acordului din decembrie anul trecut, referitor la programul de asistență pentru Irlanda în valoare de 85 de miliarde de euro, autoritățile irlandeze depun un efort considerabil pentru implementarea programului de ajustare aferent sprijinului financiar. Acest program este revizuit în mod constant de către noul guvern. Consiliul Ecofin va evalua conformitatea cu programul pentru primul trimestru, la reuniunea sa de la 17 mai, marțea viitoare. Nu vă pot spune multe legat de această dezbatere, doar că este posibil ca evaluarea globală să determine că performanța Irlandei este conform așteptărilor.
Rămân însă unele provocări specifice. Irlanda va trebui îndeosebi să se supună ajustărilor fiscale drastice și să se asigure că sectorul său financiar va avea o bază stabilă pe viitor.
În al doilea rând, Grecia. Grecia a realizat multe progrese după situația dificilă de anul trecut, iar eforturile sale ar trebui lăudate. Ea s-a confruntat cu o problemă extremă, dar a demonstrat un angajament de neclintit și o determinare clară. Programul de ajustare este, în mare parte, pe drumul cel bun. Cel mai recent raport de implementare, elaborat în comun de către Comisie, FMI și BCE în luna martie, a ajuns la concluzia că programul a înregistrat noi progrese înspre atingerea obiectivelor sale. Unele dintre reformele necesare realizării obiectivelor pe termen mediu ale programului sunt în prezent puse în aplicare. Raportul identifică domenii suplimentare unde se impun reforme, pentru a construi masa critică necesară asigurării sustenabilității fiscale și redresării economice. Comisia, BCE și FMI vor monitoriza în continuare îndeaproape evoluția implementării programului de ajustare. Următoarea revizuire este programată pentru această lună.
Statele membre care participă la împrumutul bilateral au acceptat în martie să reducă rata dobânzii cu 1 % și să extindă scadența împrumutului. Aceasta este, de asemenea, o evoluție pozitivă. Detaliile tehnice ale implementării acestui acord sunt în prezent în curs de dezbatere.
În fine, Portugalia. La 6 aprilie, guvernul interimar portughez și-a anunțat intenția de a obține asistență financiară din partea Uniunii Europene, după o perioadă de presiuni intense din partea piețelor financiare. Cu toate acestea, Portugalia parcurgea o perioadă de instabilitate politică ce a dus, după cum se știe, la demisia guvernului, la 24 martie. Parlamentul portughez respinsese în prealabil noul pachet de conciliere fiscală propus de guvern. Negocierile dintre troică și autoritățile portugheze s-au încheiat, iar în prezent se convine asupra memorandumului de înțelegere privind condițiile politice aferente asistenței financiare.
Pachetul financiar va fi de circa 78 de miliarde de euro, pe o perioadă de trei ani. Conform recomandărilor formulate de miniștrii Ecofin la reuniunea informală de la Budapesta din luna aprilie, programul vizează reforme în mai multe domenii, inclusiv finanțele publice, piața forței de muncă și a produselor și sectorul financiar. Considerăm că astfel de măsuri sunt esențiale pentru potențialul de creștere și pentru o stabilitate economică sporită. Se așteaptă aprobarea ultimului pachet financiar la întrunirea de săptămâna viitoare a Consiliului Ecofin.
Aceasta este doar o scurtă trecere în revistă a măsurilor întreprinse în vederea atenuării impactului crizei financiare globale asupra Uniunii Europene, în special asupra celor trei state membre. După cum am spus la început, Președinția ungară nu este direct implicată în toate detaliile negocierilor, unele ținând mai mult de competența Eurogrupului.
Președinția se angajează, totuși, să își îndeplinească rolul de a contribui la implementarea tuturor măsurilor necesare de remediere a problemelor actuale. Considerăm că acest lucru este esențial dacă urmărim sporirea competitivității pe termen lung în Europa și, procedând astfel, oferim aportul ferm de care are nevoie Europa în ansamblul ei.
Olli Rehn
membru al Comisiei. - Dle președinte, starea economică a Europei de astăzi este oarecum dualistă. Pe de o parte, există o redresare a economiei reale care devine din ce în ce mai solidă și autosusținută. Pe de altă parte, această redresare este neuniformă și încă ne confruntăm cu turbulențe pe piețele financiare, mai ales pe piețele datoriilor suverane.
Astfel, sarcina principală a politicii economice a UE este să limiteze criza datoriei suverane și să protejeze astfel procesul de redresare a economiei reale a Europei. Acum, în contextul adoptării, lunea viitoare, în cadrul reuniunii Eurogrup - Ecofin, a programului UE-FMI în favoarea Portugaliei, deschidem un nou capitol în această misiune crucială.
Săptămâna trecută, guvernul portughez a prezentat un program de reforme economice ca urmare a negocierilor fructuoase avute cu membrii guvernului și ai opoziției, cu societatea civilă, cu partenerii sociali și cu mediul academic. Programul reflectă aceste discuții. Este un program portughez care merită sprijinul Uniunii Europene și al Fondului Monetar Internațional. Asistența noastră comună în valoare de 78 de miliarde de euro demonstrează puternicul angajament de a ajuta Portugalia și de a salva stabilitatea financiară a Europei.
Este un program de ajustare solicitant, însă corect și necesar, care va cere eforturi majore din partea poporului portughez. În pregătirea acestui program, s-a acordat o atenție deosebită echității sociale și protecției persoanelor vulnerabile. Europa este alături de Portugalia pentru binele țării și pentru binele stabilității economice din Europa.
Având în vedere evenimentele din ultima vreme, ar fi greșit să spunem despre criza îndatorărilor că nu mai este o povară pentru economia europeană și la fel de greșit ar fi să susținem că Europa nu a reacționat prompt la criză. Gândiți-vă la următorul aspect: cu doar un an în urmă, statele membre din zona euro au acceptat acordarea unui pachet de împrumut condiționat Greciei pentru a preveni colapsul sistemului nostru financiar. Pe parcursul acestui singur an, din mai anul trecut și până astăzi, am creat mecanisme eficiente de stabilizare care au funcționat mai întâi temporar și care vor deveni permanente începând cu 2013. Implementăm un program foarte sistematic de consolidare fiscală în toate statele membre, acestea angajându-se să realizeze reforme structurale îndrăznețe care să intensifice creșterea economică și crearea de locuri de muncă.
Beneficiind de sprijinul dvs. activ, încercăm să remediem slăbiciunile sistemice de la nivelul guvernanței economice a UE, pentru a fi pregătiți să întâmpinăm o schimbare radicală a modului de concepere a strategiilor în Uniunea Europeană. Tot cu ajutorul dvs., vom remedia deficiențele pieței noastre financiare integrate, prin înăsprirea regulamentului financiar și prin implementarea noului sistem de supraveghere.
În acest stadiu, stabilitatea financiară este protejată de mecanismele de stabilizate ale UE și FMI și mai ales de acțiunile întreprinse chiar de statele membre, în special de cele vulnerabile. Există unele opinii potrivit cărora strategia de gestionare a crizei, îndeosebi în cazul Greciei, este un eșec. Nu împărtășesc acest punct de vedere. Obiectivul primar al strategiei noastre a fost să împiedicăm un alt stop cardiac de genul celui care a urmat falimentului băncii Lehman Brothers din septembrie 2008 și care, ulterior, a condus la criza financiară și recesiunea economică mondială. Am realizat acest obiectiv și, astfel, am protejat redresarea în curs a economiei reale din Europa.
În al doilea rând, am putut limita în mare măsură turbulențele de pe piețele datoriilor suverane la cele trei țări incluse în program. După cum o indică spreadurile obligațiunilor, Spania se detașează de aceste țări mulțumită acțiunii ferme din sectoarele fiscale, financiare și structurale.
În al treilea rând, programele din Grecia și Irlanda sunt încă în faze relativ incipiente. Programul Greciei se derulează de un an, iar cel din Irlanda de cinci luni din perioada de trei ani a programului. Ambele țări realizează programe foarte ambițioase de consolidare fiscală, reformă structurală și redresare financiară. Misiunea noastră de evaluare se află în prezent la Atena, împreună cu BCE și FMI, pentru a evalua implementarea programului și pentru a întocmi o analiză actualizată privind sustenabilitatea datoriei Greciei. Lucrările se vor încheia în săptămânile următoare și vor facilita luarea unor decizii bine fundamentate.
În orice caz, în condițiile în care efortul fiscal realizat anul trecut este fără precedent - peste 7 % din PIB, respectiv 20 de miliarde de euro - este limpede că Grecia trebuie să consolideze implementarea reformelor economice, să realizeze un progres în ceea ce privește programul de privatizare și apoi să garanteze implementarea sa deplină.
Este absolut necesar și imperios ca neînțelegerile interne să fie depășite și să se ajungă la un sprijin transpartinic pentru redresarea Greciei. Este o iluzie să credem că ar exista alternative reale la programul de reforme economice. Prin urmare, acesta este un adevărat test de credibilitate a forțelor politice din Grecia, atât a guvernului, cât și a opoziției și, în fine, un test al voinței poporului grec.
Etapa prezentă a crizei este o combinație strânsă între criza datoriei suverane și fragilitatea sectorului bancar. Nu putem rezolva prima problemă fără a o rezolva și pe cealaltă; ambele trebuie rezolvate în paralel. De aceea, sectorul bancar trebuie să se redreseze complet, pentru a proteja creditarea economiei reale, a întreprinderilor, a consumatorilor, a cetățenilor. Se realizează în prezent o nouă serie de teste de rezistență în sectorul bancar. Rezultatele vor ghida restructurarea necesară și recapitalizarea sectorului bancar. Înainte de publicarea rezultatelor, statele membre vor trebui să își prezinte strategiile pentru o posibilă restructurare sau recapitalizare a instituțiilor lor vulnerabile. Astfel de planuri ar trebui să fie gata cât mai curând posibil și să includă un calendar detaliat.
În concluzie, reformele fundamentale privind regulamentul financiar și guvernanța economică din Uniunea Europeană contribuie la schimbarea radicală a structurii economice și financiare a Europei. În viitorul apropiat, un nou set de norme va furniza cadrul pentru o creștere economică și creare de locuri de muncă stabile și durabile.
Între timp, trebuie să ne continuăm eforturile de a proteja stabilitatea financiară și, astfel, redresarea economică în Europa, acestea fiind cheia unei creșteri durabile și a îmbunătățirii pieței forței de muncă. Pentru a realiza aceasta, sunt necesare în continuare decizii extrem de delicate la nivel european și național. Am încredere că vom avea cu toții înțelepciunea și curajul de a lua asemenea decizii.
Corien Wortmann-Kool
Dle președinte, vreau să-i mulțumesc ministrului, dlui Kármán, și comisarului Rehn pentru explicațiile lor, având în vedere evenimentele din ultimele săptămâni. Dacă încrederea în piață este redusă, orice urmă de îndoială are consecințe directe asupra acelor țări care se găsesc deja în situații dificile și, astfel, asupra monedei euro în ansamblu. Din păcate, acest lucru a devenit evident în week-end-ul trecut și apoi s-a negat în presă faptul că a avut loc o întâlnire secretă, ceea ce a avut efectul unei duble lovituri asupra încrederii deja fragile. Sper că părțile în cauză vor trage rapid învățămintele din aceasta.
Dle președinte, de ceva vreme nu s-au putut lua în discuție opțiuni facile și soluții nedureroase. În scopul de a reface stabilitatea financiară și economică, măsurile de sprijinire a Greciei, Irlandei și Portugaliei trebuie să fie solide. Pachetul de măsuri trebuie să pregătească calea pentru finanțe publice durabile și creștere economică durabilă. Doresc de aceea să fac apel la Consiliu și la Comisie să privească dincolo de nevoile de finanțare ale acestor țări în următorii ani, în scopul de a evita ca peste un an să ne confruntăm cu aceeași problemă.
Dle președinte, este important ca în iunie să se adopte o decizie asupra unui pachet legislativ ambițios menit să consolideze guvernanța economică în Europa în scopul de a recâștiga încrederea piețelor și, de asemenea, în scopul de a asigura creșterea economică și locurile de muncă pentru toți cetățenii noștri și de a mări coeziunea economiilor noastre. De aceea, vreau să fac apel la Consiliu să sprijine aspirația Parlamentului de a prevedea o mai mare responsabilitate și mai multe dezbateri publice în acest parlament, o mai mare implicare a parlamentelor naționale și de a înceta manevrele în Consiliu atunci când părerea Comisiei nu este pe placul său. Pachetul trebuie să includă o puternică componentă monetară alături de o puternică componentă economică, incluzând Strategia Europa 2020 pentru a asigura stabilitatea economiei noastre sociale de piață pentru toate cele 27 de state membre. Fac, de aceea, apel la dvs. să dați dovadă de hotărâre în cadrul Consiliului Afaceri Economice și Financiare (Ecofin) de săptămâna viitoare.
[Vorbitoarea a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Barry Madlener
(NL) Dle președinte, am o întrebare pentru dna Wortmann-Kool. Cum puteți ca, în calitate de parlamentar olandez, nici măcar să nu menționați faptul scandalos că ministrul olandez de finanțe nu a fost invitat la întrunirea de săptămâna trecută? Cum puteți ca, în calitate de parlamentar olandez, nici măcar să nu menționați faptul că Țările de Jos plătesc așa de mult și cum se face că trădați interesele contribuabilului olandez vărsând miliarde din banii contribuabililor într-un butoi fără fund?
Corien Wortmann-Kool
(NL) Dle președinte, am indicat în mod clar elementele necesare pentru restabilirea încrederii. Soluțiile simpliste ale dlui Madlener, în loc să o îmbunătățească, mai degrabă ar înrăutăți situația nu numai a cetățenilor olandezi, ci și a cetățenilor tuturor statelor membre. Consider îngrijorător faptul că dl Madlener nu înțelege încă acest lucru.
Anni Podimata
Dle președinte, dle comisar, dat fiind că în curând se va împlini un an de când s-a convenit asupra programului de reformă din Grecia și datorită faptului că programul pentru Portugalia a fost anunțat abia ieri, cred că este important pentru noi să evaluăm situația actuală, ceea ce am făcut corect și unde am făcut greșeli și am ratat ținta. De aceea, după un an, în afară de Grecia, alte două țări din zona euro, Irlanda și Portugalia, au recurs la mecanismul de sprijin, fiind incapabile să-și asigure finanțarea necesară de pe piețe. Particularitățile și diferitele probleme ale fiecărei țări se reflectă, fără îndoială, în diferitele programe de reformă care sunt totuși bazate pe o filozofie fundamentală: accentuarea absolută a reformei bugetare rapide.
În orice caz, în cazul Greciei, dle comisar, în ciuda a ceea ce s-a realizat, după cum ați subliniat în mod repetat, cu reducerea de 7 puncte a deficitului primar și o reducere de 5 % a deficitului general, faptul că recesiunea a fost mai profundă decât s-a prevăzut în 2010 a condus la obținerea de către stat a unor venituri mai mici. Acesta este un prim set de date pentru evaluare, cu condiția să fim de acord asupra faptului că scopul programelor este de a depăși criza economică și bugetară și nu de a crea o cultură a pedepsei care să conducă la euroscepticism în Europa. Cel de-al doilea set de date pentru evaluare este că, în pofida eforturilor făcute, piețele nu reacționează. În orice caz, deciziile Uniunii Europene nu au eșuat doar în a convinge piețele. În unele cazuri, ele au exacerbat situația, cum ar fi în cazul faimoasei decizii Deauville asupra implicării persoanelor fizice în mecanismul permanent de sprijin care urmează a fi constituit în anul 2013. Concluzia este că, orice succese pe care programele de reformă bugetară îl pot avea riscă să fie anihilate de teama pe care o insuflă piețele și agențiile de rating, chiar și astăzi. Prin vehicularea de scenarii asupra restructurării și chiar a falimentului și/sau ieșirii unei țări din zona euro, am ajuns în ultimele câteva zile la concluzia că dezbatem lucruri pe care până de curând le consideram de neconceput.
Dle comisar, cunoscându-vă atașamentul față de Europa, consider că veți fi de acord cu mine asupra faptului că soluțiile pe care le dezbatem astăzi, modul în care vom administra criza, vor reprezenta fără îndoială un capitol major în istoria europeană. Creăm astăzi condițiile în care se va scrie epilogul. Cred și sper că simțim cu toții că acestea sunt vremuri istorice și că epilogul nu va fi scris în culori negre pentru viitorul Uniunii Europene și UEM, ci că va marca un pas curajos și decisiv care va face Europa mai coezivă, mai unită și chiar mai puternică.
Carl Haglund
Dle președinte, colegul meu deputat tocmai a spus că un an este un interval bun pentru a privi în urmă și pot aduce vești din Finlanda, unde să sperăm că se va anunța în seara aceasta că parlamentul finlandez va sprijini pachetul financiar de salvare pentru Portugalia. Să sperăm că aceasta va fi situația, dar încă nu trebuie să începem să aplaudăm. Putem spera că aceasta va fi situația, iar partidul meu va sprijini cu siguranță această mișcare.
Vom analiza pe scurt de ce noi, cei din Finlanda, ezităm chiar în acest moment în legătură cu a sprijini sau nu Portugalia. Unul dintre motive este acela - și mă adresez aici Consiliului, chiar dacă știu că Președinția maghiară nu este probabil cea care trebuie blamată, dar va trebui să fiți mesagerul - că se iau în mod constant decizii dificile sub forma unor decizii parțiale mici, deoarece nu putem rezolva problema dintr-o dată. Probabil că nici acest lucru nu este ușor de făcut și înțeleg că nu există o soluție simplă sau absolută, dar faptul că suntem în mod constant forțați să luăm decizii parțiale dificile înseamnă că, de exemplu în parlamentul finlandez, răbdarea și voința politică încep să se subțieze. Din păcate, se pare că la fel se întâmplă și în alte parlamente naționale. Acesta este un lucru îngrijorător din perspectiva faptului că probabil avem în față câteva decizii dificile, inclusiv în legătură cu situația din Grecia, și există riscul ca la un moment dat să ne aflăm la strâmtoare. De aceea, probabil că Consiliul va trebui să ia în considerare o strategie mai ambițioasă decât această strategie parțială pe care o aplicați în prezent. Dacă nu veți face așa, nu vom ieși din această situație. Aveți nevoie de o nouă strategie, deoarece strategia actuală nu funcționează. Vă mulțumesc.
Vicky Ford
în numele Grupului ECR. - Dle președinte, criza datoriei suverane nu va fi soluționată până când băncile nu vor fi puse în ordine, și nu veți putea pune băncile în ordine dacă autoritățile de reglementare a testelor de stres refuză să admită că există criza datoriei suverane. Există, de asemenea, o criză a încrederii publice. Unele țări și-au salvat propriile bănci cu costuri uriașe pentru contribuabili, fără niciun fel de cadou din partea UE. Înțeleg de ce același public întreabă acum de ce ar trebui să finanțeze salvarea altor țări.
Propunerea de săptămâna trecută asupra reformei în Portugalia conținea câteva recomandări bune pentru îmbunătățirea competitivității, dar situația din Grecia pare gravă. Liderii zonei euro ne spun că nu este vorba despre o restructurare a datoriei Greciei, dar de când o întârziere a datei rambursării nu reprezintă o restructurare?
Dacă creditorii publici își extind maturitatea împrumuturilor lor, aceasta nu reprezintă doar o amestecare a șezlongurilor de pe puntea Titanicului: reprezintă ducerea creditorilor publici sub punți pentru a se scufunda împreună cu vasul, în timp ce creditorii privați sunt ajutați să ajungă la bărcile de salvare.
Sven Giegold
Dle președinte, dle Rehn, în primul rând, aș dori să spun că situația s-a înrăutățit cu adevărat, astfel cum ați descris-o. În zona euro, se mărește distanța dintre țările care dau semne de redresare și cele care se află într-o situație și mai precară. Deci costul pentru sprijinirea țărilor mai slabe crește în mod constant.
Dată fiind această situație, am câteva întrebări pentru dvs. în rolul dvs. de comisar responsabil pentru afacerile economice și monetare. Obligațiile între băncile centrale care însumează peste 400 miliarde de euro s-au acumulat în conturile TARGET2 ale sistemului Băncii Centrale Europene. Aceasta se datorează faptului că băncile nu sunt finanțate încă în mod adecvat de către piața de capital. Care este punctul dvs. de vedere față de aceste datorii neplanificate în cadrul sistemului euro?
Problema majoră care ne împiedecă să progresăm în domeniul restructurării datoriei este că sistemul bancar, după cum a spus și dl Ford, nu a fost reformat în mod adecvat. A fost amânată propunerea unui sistem european de restructurare. Când va prezenta Comisia această propunere? Care este părerea dvs., în calitate de comisar responsabil pentru afacerile economice și monetare, față de această întârziere? Ce veți face pentru a accelera lucrurile?
De asemenea, devenit evident, așa cum noi, cei din Grupul Verzilor/Alianța Liberă Europeană, am anticipat de mult timp, că măsurile luate pentru a sprijini Grecia și Portugalia nu vor avea niciun efect până când nu se vor îmbunătăți condițiile macroeconomice din zona euro. Aceste țări sunt încă supuse unei mari poveri a dobânzii. În unele dintre aceste țări, exportul și exodul de capital sunt în creștere. Există în continuare o lipsă a cererii între anumiți parteneri europeni ai acestor țări și, în special, între țările puternice din zona euro. Crește, de asemenea, prețul resurselor și al hranei, dacă nu luăm în considerare recentele majorări și reduceri.
În afară de salvarea acestor țări și în afară de ajutorul financiar, aș dori să știu ce măsuri se iau, dintr-o perspectivă macroeconomică, pentru a ușura povara taxelor, cererea externă și dobânda pentru aceste țări. Cum se realizează aceasta? Aș dori, de aceea, să vă încurajez să prezentați un pachet puternic care va îmbunătăți condițiile macroeconomice în aceste țări din zona euro.
În sfârșit, măsurile care, după părerea mea, contravin spiritului Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, au lovit cele mai slabe țări, inclusiv Grecia, Portugalia și Spania, în timp ce țările mai puternice, mai sănătoase nu și-au asumat cota din aceste poveri. Ce măsuri veți lua pentru a încuraja țările bogate să contribuie la costurile acestei crize?
Ilda Figueiredo
Dle președinte, aș dori să-mi exprim aici profunda indignare și să dau glas protestelor care se aud în Portugalia împotriva politicilor care ne-au condus la criza pe care o trăim, în special veritabilul pact de supunere și agresiune impus poporului portughez de către cei care sunt cunoscuți ca și "troica": Fondul Monetar Internațional (FMI), Banca Centrală Europeană (BCE) și Comisia Europeană. Aceste organisme au fost însărcinate cu implementarea unui act rușinos de intervenție externă care nici măcar nu respectă drepturile și competențele exclusive ale parlamentului portughez și nu ia în considerare faptul că suntem în perioada de lansare a alegerilor parlamentare.
Acestea sunt politici antisociale, regresive, care abandonează dezvoltarea și condamnă muncitorii și poporul portughez la șomaj, sărăcie, nedezvoltare și dependență extremă, transformând Portugalia într-un simplu protectorat sau colonie a puterilor din Uniunea Europeană. Toate acestea se întâmplă, mai mult, când se știe deja că astfel de măsuri nu soluționează o problemă, după cum s-a demonstrat prin exemplul grec.
Chiar dacă responsabilitățile reale ale politicii UE - și vorbim aici de criteriile iraționale ale Pactului de stabilitate și creștere, de politica unui euro puternic și de liniile directoare și regulamentele BCE care nu respectă particularitățile economiilor mai slabe - în legătură cu situația actuală sunt acoperite, nimic nu justifică aplicarea în Portugalia a unui pachet de măsuri care pedepsește poporul portughez pentru un împrumut care trebuie rambursat cu rate ale dobânzii mai mari decât cele percepute în mod real de către BCE. Contrar tuturor proclamațiilor de solidaritate de la momentul propagandei din alegeri, avem o politică de regres social și de recesiune economică prelungită.
Toate acestea se fac doar în beneficiul băncilor internaționale, împreună cu câteva mari companii și instituții financiare din Portugalia, și câțiva dintre lacheii lor. Iată de ce spunem aici că zona euro este amenințată, că viitorul Uniunii Europene poate fi o implozie și că este nevoie de o schimbare a politicii ...
(Președintele a întrerupt-o pe vorbitoare)
Președinte
Dnă Figueiredo, mă tem că trebuie să vă întrerup. Îmi pare rău, dar ați depășit timpul. Dar aveți oricum o șansă, pentru încă 30 secunde, dacă sunteți de acord să răspundeți la o întrebare adresată de către dl van Dalen în cadrul procedurii "cartonașului albastru”.
Peter van Dalen
(NL) Dle președinte, am dorit s-o întreb pe dna Figueiredo dacă ceea ce a convenit țara dvs. este un rău la fel de mare, și dacă este atât de rău să vă aflați sub un adevărat regim în cadrul căruia trebuie să vă restructurați întreaga economie, de ce nu părăsiți zona euro? Euro este o monedă puternică și trebuie să existe premise obligatorii pentru aceasta. Dacă aceasta vă deranjează, ar trebui pur și simplu să ieșiți din zona euro!
Ilda Figueiredo
(PT) Dle președinte, ceea ce este inacceptabil este că o întrebare ca aceasta poate fi pusă atunci când liderii Europei nu au putut admite faptul că politicile lor au fost răspunzătoare pentru exacerbarea situației Portugaliei care, după cum bine se știe, avea o economie slabă și a trebuit să se supună unei politici a monedei euro puternice, care servește interesele Germaniei, Franței și ale altora, dar nu servește interesele Portugaliei sau ale altor țări cu economii mai slabe.
De aceea, poporul portughez luptă împotriva acestei politici, după cum luptă și poporul grec și lucrătorii din întreaga Europă. Avem nevoie de o nouă politică și aici în Europa.
Godfrey Bloom
în numele Grupului EFD. - Dle președinte, fac parte din generația "baby boom”. M-am născut imediat după război. De atunci, am avut probabil cea mai lungă perioadă de pace și prosperitate globală. Deoarece la modul general nu am cheltuit mai mulți bani decât am câștigat, am reușit să pun deoparte o sumă modestă de bani care să rămână familiei mele când nu voi mai fi. Am fost prudent și am depus eforturi stăruitoare.
Mă surprinde întotdeauna total faptul că politicienii adâncesc țările în datorii. Permiteți-mi să explic, deoarece nu cred că înțelegeți cu adevărat. Aceasta se datorează faptului că politicienii cheltuiesc în mod constant mai mulți bani decât colectează prin impozitare, mai mulți bani decât ar putea colecta prin impozitare, din care cea mai mare parte de fapt o irosesc. Motivul pentru care discutăm despre țări care au ajuns la faliment, și ele au ajuns cu adevărat la faliment, este că politicienii lor ridicoli, ineficienți și ignoranți cheltuiesc în mod constant mai mulți bani decât pot colecta. Apoi fac și fac împrumuturi, iar ceea ce este și mai rău - tipăresc bani, deoarece politicienii și băncile lor centrale au o mașină care tipărește bani. Dacă, în calitate de cetățean, faci acest lucru, se consideră a fi o faptă penală. Ar trebui să fii închis pentru aceasta, dar politicienii și băncile lor centrale fac aceasta în permanență.
Permiteți-mi să vă explic de ce au ajuns aceste țări la faliment. Au ajuns la faliment din cauza conducerii și a politicienilor lor stupizi. Este de-a dreptul imoral să ceri contribuabililor obișnuiți din orice țară să plătească factura pentru politicienii nechibzuiți și băncile nechibzuite. Nu pot plăti. Au ajuns la faliment. Pentru numele lui Dumnezeu, trebuie să admitem acesta.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Robert Goebbels
(FR) Dle președinte, aș dori să știu dacă dl Bloom este conștient de faptul că Spania este mai puțin îndatorată decât Regatul Unit, că Irlanda se afla mult sub 60 % înainte de criza bancară și că Irlanda, îndatorându-se pentru a-și salva băncile, a salvat în esență banii băncilor britanice.
Godfrey Bloom
Perfect adevărat. Nu am sugerat că politicienii mei au fost mai puțin stupizi decât alții. Este o mare rușine și nu a fost nici măcar o dezbatere în parlamentul nostru național în legătură cu salvarea reală a acestor bănci falimentate. Dacă doriți să investiți în bănci falimentate, faceți aceasta cu proprii bani și nu cu banii bătrânului meu prieten pensionar din Yorkshire care are o pensie de 98 lire sterline pe săptămână, ticăloșilor!
Marine Le Pen
(FR) Dle președinte, la 9 mai 2010, troica UE-BCE-FMI a anunțat triumfal că a salvat Grecia de la falimentul total dându-i un împrumut de 110 miliarde de euro. Un an mai târziu, Grecia s-a afundat în recesiune. Datoria publică s-a ridicat la 150 % din PIB, iar rata dobânzii la împrumuturile pe doi ani a depășit valoarea de 25 % pe an.
Dacă astăzi Grecia gâfâie, acest lucru se datorează faptului că metoda utilizată pentru a o salva nu este cea corectă. În timp ce economia Greciei are acum nevoie de o monedă slabă pentru a ieși din depresiune, troica intenționează să impună un nou pachet fiscal de austeritate, chiar și mai drastic.
Remediul nu va fi mâine mai eficient decât a fost ieri. Actualele rate punitive ale dobânzii la care este supusă Grecia împiedecă de fapt economia ei privată de a face orice investiție, fie în procesul de producție, fie în domeniul imobiliar. Grecia devine o țară din lumea a treia, toate speranțele de rambursare năruindu-se.
Noul proiect de pachet de salvare în valoare de 60 de miliarde de euro preconizat vinerea trecută demonstrează că împrumutul de 110 miliarde de euro acordat în urmă cu un an trebuie considerat a fi un cadou. Cât timp și în ce măsură vor continua contribuabilii europeni să mai verse bani în butoiul Danaidelor? Continuarea acestui drum reprezintă sinucidere și va conduce la fragmentarea Europei.
Există două posibile soluții: restructurarea datoriei Greciei însoțită de o restructurare a datoriei publice a statelor falimentate conducând, în cele din urmă, la colapsul sistemului nostru bancar, sau o ieșire concertată, rațională și pragmatică din zona euro permițându-i Greciei să-și recapete respirația.
Europa se află la o răscruce de drumuri. Merită salvarea monedei euro sacrificiul pe care îl face populația Europei?
Diogo Feio
(PT) Dle președinte, criza datoriei suverane are nevoie de un răspuns european: un răspuns care se adresează fiecărei situații specifice, care apără moneda euro pentru a o face puternică și care apără statele membre. De aceea sunt deosebit de importante seriile de propuneri de guvernanță economică dezbătute în prezent în Parlamentul European.
Parlamentul ajută garantarea întreprinderii unor pași pozitivi în direcția administrării inteligente a datoriei. A fost susținută o perioadă de tranziție rezonabilă. S-a argumentat că reducerea necesară a datoriei nu trebuie să se facă an de an, ci utilizând o medie de trei ani. S-a susținut necesitatea disciplinei bugetare. S-a argumentat în favoarea necesității de creștere și transparență mărită în politica europeană prin intermediul dezbaterilor din Parlamentul European. S-a susținut și solidaritatea necesară. Această solidaritate este tocmai ceea ce s-a întâmplat cu Portugalia.-
Aș dori să vă spun ceva în calitate de portughez. Portugalia are o istorie de 900 ani. Portugalia este capabilă. Portugalia este capabilă să-și pună în mod disciplinat ordine în conturile publice. Portugalia este capabilă să-și reformeze sistemul bancar. Ea este capabilă să-și reformeze piața muncii. Este capabilă să-și facă sistemul fiscal mai competitiv. Este, de asemenea, capabilă să utilizeze măsuri inovative pentru a-și reforma sistemele de sănătate și de justiție. Portugalia este capabilă să aibă un serviciu public mai eficient și mai controlat. Portugalia este capabilă să aibă o economie liberalizată de succes și mai competitivă.-
În orice caz, în mod fundamental, Portugalia este capabilă să participe la proiectul european; să participe și să ajute la rezolvarea oricăror provocări care vor apărea în viitor. Din acest motiv, suntem foarte fericiți în Uniunea Europeană și dorim să o ajutăm să devină din ce în ce mai puternică.
Robert Goebbels
(FR) Dle președinte, permiteți-mi să vă reamintesc câteva fapte în legătură cu zvonurile nebune și atacurile speculative îndreptate împotriva unui număr de state membre.
Moneda euro este una puternică. În decurs de 10 ani, euro a devenit a doua monedă ca utilizare din lume. Treizeci de procente din rezervele monetare internaționale sunt exprimate în euro. Mai mult de o treime din împrumuturile private internaționale se fac în euro. Euro are o putere de cumpărare cu 40 % mai mare decât cea a dolarului, ceea ce înseamnă că statele membre din zona euro plătesc mai puțin pentru materiile lor prime, în special pentru petrol.
Moneda euro este aici pe termen lung, și anume în toate statele membre din zona euro. Cu tot respectul pentru dna Le Pen, abandonarea monedei euro pur și simplu nu constituie o opțiune. Orice stat membru care abandonează moneda euro, ceea ce își dorește dna Le Pen pentru Franța, își va vedea noua ei monedă devalorizată în mod dramatic.
În cursul crizei din Islanda, valoarea monedei islandeze s-a înjumătățit. Această devalorizare de 50 % a monedei islandeze a făcut ca rata inflației din Islanda să crească de la 5 % la 14 %. Singura cale de restabilire a calmului pe piețe este de a permite Greciei, Irlandei, Portugaliei și altor țări să-și restructureze datoriile prin emiterea de euroobligațiuni garantate de către Uniunea Europeană la rate rezonabile. Mă refer aici la inițiativa Tremonti-Juncker.
De fapt, euroobligațiunile există deja. Banca Europeană de Investiții (BEI) acordă împrumuturi cu garanția celor 27 state membre: anul trecut, BEI a ajuns la 80 de miliarde de euro, cu o dobândă medie între 3 % și 3,5 %. Aceste rate ale dobânzii pot permite statelor membre aflate sub presiune să depășească criza și să revină pe calea stabilității financiare.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Roger Helmer
Dle președinte, antevorbitorul meu a spus că dacă Grecia ar părăsi zona euro, moneda ei s-ar prăbuși, dar în acest caz ar da faliment. În orice caz, știm foarte bine că va da faliment oricum, așa că ea are șansa de a da faliment în cadrul zonei euro, ceea ce doar va pasa problema care ne va lovi, sau poate da faliment în afara zonei euro, caz în care poate salva această problemă. Așa că soluția sa nu va funcționa.
Robert Goebbels
(FR) Dle președinte, nu mi s-a pus o întrebare din partea dlui Helmer, ci mi s-a dat un argument circular din partea lui, iar dl Helmer pur și simplu greșește.
Încă odată, orice stat membru care iese din zona euro își va vedea noua monedă devalorizată în mod dramatic. Repet exemplul meu cu Islanda, care nu este în zona euro, dar care a trecut prin toate acestea.
Olle Schmidt
(SV) Dle președinte, dle Rehn, munca dvs. este cu adevărat excelentă. În cursul acestui an, ați prezentat o serie de propuneri diferite care au ameliorat situația și acesta este un lucru pe care noi toți ar trebui să-l admitem.
Mă surprinde să ascult această dezbatere. Am crezut că este un parlament al Europei, nu un parlament a 27 state membre diferite. Există aici un spirit naționalist care este înfricoșător și care nu ne va ajuta să ne rezolvăm problemele. Este o problemă de solidaritate.
(Vorbitorul vorbește în limba engleză)
(Vorbindu-i dlui Helmer care și-a exprimat dezacordul) Puteți râde, dar greșiți. Greșiți în mod sigur, dle Helmer, pentru că este vorba despre solidaritate. Europa înseamnă solidaritate și noi toți suntem legați între noi: chiar și lira sterlină se reflectă în euro. Sunt uimit.
(SV) În Suedia, am trăit ceea ce înseamnă să ai datorii serioase. Am fost o țară îndatorată, oamenii erau îndatorați, dar am reușit să stăpânim această situație. De ce nu ar reuși prietenii noștri din Grecia, Portugalia și Irlanda să o stăpânească? Suntem noi cei din țările nordice speciali? Desigur că nu suntem. În orice caz, aceste țări au nevoie de ajutorul și asistența noastră chiar acum. Dacă nu le acordăm acest ajutor și această asistență, aceasta va duce și la prăbușirea noastră.
(Vorbitorul vorbește în limba engleză)
Europa este destinul nostru comun și trebuie să înțelegeți acest lucru, chiar și dvs., dle Helmer. Sunteți parte a Europei și puteți face mai mult.
(Exclamație din partea dlui Helmer: Sub nicio formă!)
Lajos Bokros
Dle președinte, noi sărbătorim acum prima aniversare a acțiunii de salvare a Greciei, dar nu este nimic de sărbătorit. După un an, suntem tot acolo de unde am plecat. În loc să prelungim durerea și să punem și mai multe poveri asupra economiei Greciei, ar fi mult mai bine să acceptăm inevitabilul și judecata piețelor.
Nu există nicio cale de a evita falimentul. Un faliment obișnuit are cel puțin cinci avantaje. Ar distribui mai onest pierderea între contribuabilii greci și creditorii externi. Ar opri înlocuirea datoriei private cu o proporție și mai mare de datorii oficiale venite din alte țări. Ar oferi Greciei mai multe posibilități de creștere prin reducerea serviciului datoriei. Ar face mult mai ușor ca dna Merkel să "vândă” falimentul Bundestag-ului, pentru că aceasta ar însemna mai degrabă sprijinirea băncilor germane decât a celor grecești. În sfârșit, ar izola criza datoriei publice față de criza competitivității și ar salva de la contagiune zona euro.
Faceți-o! Nu dați banii buni în schimbul celor răi.
Philippe Lamberts
(FR) Dle președinte, dle Bokros, deoarece ați ridicat această problemă, intenționez să continui. Cred, dle Rehn, că ar trebui să ascultați ceea ce se spune. Sunt de părere că atunci când se pun cifrele unele lângă altele, singura concluzie posibilă este că restructurarea datoriei Greciei și probabil a Irlandei este inevitabilă. Cred că toată lumea înțelege aceasta. Pare atât de evident încât ne-am putea întreba cum este posibil ca Banca Centrală Europeană, Comisia și Consiliul să nu vadă acest lucru. Doar dacă refuzi să-l vezi?
Cu alte cuvinte, prima opțiune este să decizi, din motive ideologice, să spui că falimentul iese din discuție, ceea ce în acest caz înseamnă să negi realitatea. Pe de altă parte, ai putea probabil spune că ar fi mai bine să încerci să câștigi timp, caz în care aș face cu adevărat apel la dvs., deoarece cu cât trece mai mult timp, cu atât restructurarea va fi mai dureroasă și mai costisitoare. Va fi în special mai costisitoare pentru contribuabili, deoarece cu cât trece timpul, cu atât mai mult povara datoriei publice a Greciei va fi transferată entităților publice sau cvasi-publice, mă gândesc aici la Banca Centrală Europeană, la Fondul european de stabilitate financiară (EFSF), iar contribuabilului i se va cere să plătească din ce în ce mai mult.
Știți, dle Rehn, că în ultimele zile au fost multe discuții asupra testelor de stres și de rezistență. Ele sunt menționate în legătură cu centralele nucleare. Ele sunt menționate în legătură cu băncile. Dar totuși, cei a căror rezistență este testată în fiecare zi sunt cetățenii noștri, în special cei mai dezavantajați dintre ei, care probabil poartă o cotă disproporționat de mare din povara răspunsului la această criză.
Bineînțeles că nu se poate spune, de aceea, că criza este pur și simplu răspunderea băncilor, a întreprinderilor, sau a politicienilor, după cum ar dori unii să ne facă să credem în mod simplist. Cred că aceasta constituie o răspundere colectivă și că de aceea ar fi mai sănătos dacă fiecare ar contribui cu partea lui onestă la abordarea crizei.
Aș dori să închei prin a sublinia că, chiar dacă deseori nu am fost de acord cu dvs., ar trebui să acordăm respectul cuvenit muncii dvs. din ultimul timp. Sunt sigur că nopțile dvs. nu sunt foarte lungi și promit că, în momentul în care veți reveni la un ritm de viață mai adecvat, vă voi invita cu plăcere la o masă.
Nikolaos Chountis
(EL) Dle președinte, dle comisar, m-aș fi așteptat să răspundeți în mod cinstit că programul de austeritate, memorandumul aplicat cu devoțiune religioasă în Grecia, a fost un eșec total. Deficitul este mai mare decât s-a previzionat, datoria a crescut, șomajul a crescut, este o austeritate și mai mare și, dvs., dle comisar, aflat în mijlocul tuturor acestora, vedeți în aceste fapte refacerea economiei și evitarea infarctului, în timp ce reprezentantul dvs. vede ținte și succese. Scopul este totodată de a aplica aceeași rețetă Irlandei și Portugaliei. Aceste rețete au fost un eșec total.
Totodată, datele recente din Europa ilustrează că economia Germaniei crește și că valorile exporturilor ei sunt mai mari ca oricând, din anii 50 încoace. Cred că combinația de fapte, această inegalitate și disparitățile care apar și funcționează în Uniunea Europeană constituie problema și una dintre cauzele problemei. Astfel stând lucrurile, ce așteptați pentru a schimba politica? Spuneți-ne despre ce vorbiți în întrunirile dvs. secrete, deoarece s-au răspândit multe zvonuri în jur. Veți schimba eventual pânzele pentru a aborda problemele?
Barry Madlener
(NL) Dle președinte, în primul rând am o întrebare pentru comisarul Rehn. Cum este posibil ca Eurogrupul, prezidat de către dl Juncker, să țină o întrunire fără prezența ministrului olandez de finanțe? Cum a fost posibil acest lucru? Este un adevărat scandal faptul că Țările de Jos, în calitate de unul dintre cei mai mari contribuabili la toate pachetele de salvare, nici măcar nu au fost invitate la reuniunea la care mă refer. Dle Rehn, îmi puteți da o asigurare în acest moment că veți face ca acest lucru să nu se mai întâmple niciodată?
Trebuie să spun Parlamentului că Grecia va trebui fie să iasă din zona euro, fie să-și restructureze datoriile. Aceasta constituie o realitate inevitabilă, întrebarea este "când?”. Cred, și mă tem, că acest lucru se va petrece în momentul în care Greciei îi vor fi fost plătite toate garanțiile și toți banii. Acesta este escrocheria secolului! Dle Rehn, îmi puteți da acum o garanție că nu se va petrece scenariul conform căruia Grecia își va finanța datoriile în cea mai mare măsură posibilă cu banii contribuabililor olandezi și apoi va părăsi zona euro și-și va anula datoriile? Nu putem avea încredere în acești greci, politicieni greci care, împreună cu Comisia Europeană, au intrat în zona euro prin escrocherie, prin cifre incorecte și care acum par să fie ocupați în primul rând de creșterea propriilor salarii. Aceștia sunt politicieni în care nu putem niciodată să avem încredere, așa că, dle Rehn, cum veți garanta că contribuabilii olandezi nu vor fi înșelați îngrozitor încă odată?
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Robert Goebbels
(FR) Dle președinte, pentru ultima dată, este conștient dl Madlener atunci când argumentează împotriva solidarității europene și a Greciei, de faptul că, după Germania, Țările de Jos sunt al doilea mare beneficiar al pieței interne europene și că practic unul din două locuri de muncă din Țările de Jos este legat de exportul de mărfuri și servicii în Uniunea Europeană?
De aceea nu aduce el argumente împotriva locurilor de muncă din Țările de Jos?
Barry Madlener
(NL) Dle președinte, dle Goebbels, trebuie să știți că Țările de Jos își datorează puternica lor poziție muncii susținute și menținerii la un nivel ridicat a finanțelor lor. Ați știut că Țările de Jos au fost cel mai mare contribuabil net la Uniunea Europeană timp de ani buni și că Grecia a fost cel mai mare beneficiar al banilor olandezi timp de ani buni? Care a fost rezultatul acestui fapt? Rezultatul a fost criza din Grecia! Aceasta reprezintă administrarea defectuoasă a banilor contribuabililor olandezi. Este o rușine faptul că nu ați înțeles acest lucru.
Danuta Maria Hübner
Dle președinte, obligația noastră este de a căuta cele mai bune soluții pentru a face față crizei, pentru a cărei terminare procesul de învățare este de mare importanță. Sentimentul meu este că am învățat de ce lucrurile au mers pe calea greșită și cum am ajuns în situația dificilă în care suntem astăzi, dar am, de asemenea, sentimentul că acum suntem mai puțin dispuși să tragem învățăminte din realitatea care evoluează. În acest context, aș dori să ridic două probleme.
Prima, putem vedea o mare asemănare între statele membre în legătură cu datoriile publice și ratele de deficit, dar totodată, pentru aceleași state membre există diferențe considerabile între primele de risc plătite pentru datoria lor suverană. După părerea mea, aceasta constituie o dovadă clară că în context intervin și influențează piețele și alți factori în afara datoriei suverane. Între altele, piețele s-au concentrat pe datoria externă sau dezechilibrele externe exagerate și aceasta înseamnă în mod clar că pentru a da un răspuns situației, trebuie să mergem dincolo de ajustările fiscale.
Cea de-a doua problemă se referă la faptul că acele economii care sunt cel mai puternic afectate de criză trebuie să facă față unei combinații de prime de risc ridicate și măsuri de austeritate severe. Această dublă provocare face practic imposibilă realizarea sustenabilității datoriilor. Dacă respingem restructurarea datoriei, atunci avem nevoie de un mai bun echilibru între pedeapsă și asistență și structura pachetelor de răspunsuri care ar face posibilă evitarea împingerii țărilor și mai adânc în capcana datoriei.
Edite Estrela
(PT) Dle președinte, Europa este prinsă într-o criză fără precedent care ar putea amenința zona euro și proiectul european. Este o criză a zonei euro, în care Grecia, Irlanda și Portugalia sunt primele victime. Atacurile la datoriile suverane ale acestor țări urmăresc să slăbească moneda unică. Cei care cred că aceasta este doar o problemă a grecilor, irlandezilor și portughezilor se înșeală: nu este. Dacă nu există un răspuns solid din partea Uniunii Europene care să calmeze piețele, această presiune se va răspândi asupra altor state membre.
Portugalia nu are o problemă în legătură cu sustenabilitatea conturilor publice sau cu insolvența băncilor ei naționale. Portugalia trebuie să continue reformele structurale deja începute, să mărească productivitatea și să promoveze creșterea economică. La fel ca și în trecut, poporul portughez va depăși și această provocare și va face sacrificiile necesare, dar nu mai mult decât sacrificiile necesare.
Nu putem să înțelegem de ce Uniunea Europeană urmează să perceapă Portugaliei rate ale dobânzii mai mari decât Fondul Monetar Internațional. Portugalia va plăti Uniunii Europene aproximativ 3 miliarde de euro pe an cu titlul de dobândă. Nu este necesar ca dl Blooms și dl Madleners să se îngrijoreze în acest Parlament și în afara lui: contribuabilii nu vor suferi. Este vorba despre un împrumut și nu despre un cadou. Acesta este un împrumut care va fi rambursat integral și la rate ale dobânzii similare cu ratele de pe piață pe care Portugalia le-a plătit în urmă cu aproximativ o lună.
Într-o lume globalizată, nicio țară nu-și poate rezolva singură problemele. Criza financiară a arătat deja că ceva ce se petrece de cealaltă parte a globului ne poate lovi și pe noi cu o forță devastatoare, chiar la noi acasă. De aceea avem nevoie de mai mult spirit european și de o Europă mai bună: o Europă mai unită și mai ambițioasă. Suntem toți în aceeași barcă: nimeni nu va fi salvat dacă barca se scufundă.
[Vorbitoarea a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Liisa Jaakonsaari
(FI) Dle președinte, am vești bune pentru portughezi. Conform informațiilor pe care tocmai le-am primit, s-a ajuns la un acord în Finlanda, iar propunerea Comisiei referitoare la împrumutul pentru Portugalia a fost acceptată, astfel că Finlanda nu mai constituie un obstacol.
Deoarece am și rolul de a adresa o întrebare, aș dori să-i adresez colegei mele următoarea întrebare: credeți că strângerea curelei care s-a produs în Portugalia vă va permite să realizați acea creștere economică ce va face posibilă rambursarea împrumuturilor?
Edite Estrela
(PT) Dle președinte, aș dori să mulțumesc poporului finlandez și parlamentului finlandez pentru luarea acestei hotărâri care este în foarte mare măsură în spiritul comunității și solidarității care au prevalat la înființarea Comunității Europene.
În ceea ce privește întrebarea dvs., vă spuneam că aceste măsuri de austeritate vor fi respectate de către poporul portughez și că, deși este un pachet dur și împovărător, vom face tot posibilul pentru a majora creșterea economică, a crea mai multe locuri de muncă și a ieși din aceste dificultăți.
Charles Goerens
(FR) Dle președinte, problema datoriei are o amploare care depășește cu mult dimensiunea pur bugetară. De fapt, politica în întregimea sa este cea afectată de criza datoriei publice - dimensiunile bugetare, economice, sociale, europene și naționale. În orice caz, în primul și în primul rând, ne confruntăm cu o criză politică.
În Finlanda, un partid pentru care disocierea de Portugalia a devenit un microb ilustrează măsura în care problema datoriilor îngrijorează publicul. În orice caz, ar trebui reamintit că retorica partidului finlandezilor adevărați care pledează împotriva salvării Portugaliei, este identică cu cea utilizată de către principalii lideri politici din Germania în urmă cu un an, cu puțin înainte de acordarea ajutorului Greciei.
Sloganurile populiste care contribuie în mod semnificativ la succesul alegerilor, astăzi în Finlanda, mâine în altă țară, sunt de fapt simple repetări ale cuvintelor articulate anterior de către lideri politici foarte respectabili.
Centrul politic este acolo unde sunt generate independent ideile care dau avânt uniunii economice și monetare.
Sunt ferm convins că dificultățile pot fi surmontate doar dacă bătrânii politicieni înțeleg că rolul lor este înainte de toate de a aplana tensiunile și nu de a ațâța focul.
Georgios Toussas
(EL) Dle președinte, este o minciună sfruntată faptul că criza economică este o criză generată de datorii. Este o criză cauzată de supraacumularea de capital, o criză a sistemului capitalist, care dovedește că acesta este un sistem perimat care a fost depășit de evenimente. Criza capitalistă din Grecia, Irlanda și Portugalia se agravează și va continua. Datoria și deficitul din aceste țări nu constituie particularități naționale. Ele sunt efectul, nu cauza. Ele provin dintr-o încredere excesivă în marile afaceri: subvenții și scutiri de taxe pentru monopoluri, donații către NATO, distrugerea producției industriale și a mineritului, a industriei prelucrătoare, a industriei textile și navale și de reparații, subminarea severă a producției agricole și miliardele de euro destinate marilor grupuri de afaceri.
Motivul fundamental al acestui atac al Uniunii Europene, al guvernelor burgheze și al capitalului la adresa veniturilor și drepturilor claselor muncitoare, principala armă din acordul asupra monedei euro și a stabilității europene - a se interpreta ca și mecanism de faliment controlat - trece dincolo de administrarea capitalistă a crizei și datoriei. Obiectivul strategic al Uniunii Europene, al guvernelor burgheze și al capitalului este nu doar de a trece povara crizei pe umerii lucrătorilor, ci și de a reduce treptat forța de muncă la minimum, în scopul de a garanta marjele de profit ale grupurilor monopoliste.
Greva generală de astăzi din Grecia, care inspiră respect, va transmite un puternic mesaj de luptă...
(Președintele l-a întrerupt pe vorbitor)
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Peter van Dalen
(NL) Dle președinte, vă transmit sincerele mele mulțumiri pentru solicitudinea și toleranța dvs. Am o întrebare pentru dl Toussas. Știe exact cum să explice toate lucrurile greșite, ceea ce nu este corect în sistem și toate lucrurile care sunt complet greșite în legătură cu ceea ce se petrece în Europa și în statele membre. Întrebarea mea este, care este alternativa? Doriți o întoarcere la utopia comunistă ca în Coreea de Nord, în Cuba și în alte dictaturi? Aceasta este soluția la care trebuie să ne întoarcem? Asta doriți?
Georgios Toussas
(EL) Înțeleg că sunteți incapabil să prezentați propuneri pentru rezolvarea problemelor acute cu care se confruntă lucrătorii, atât în țara dvs., cât și în celelalte 26 de state membre ale Uniunii Europene. Pot să vă informez că înainte de aderarea Greciei la Uniunea Europeană, Partidul Comunist din Grecia și-a exprimat opoziția și a informat poporul grec asupra consecințelor. Treizeci de ani de la aderarea Greciei la Uniunea Europeană sau, dacă doriți, chiar din 1957, atunci când a fost înființată și transformată din Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului în CEE, ceea ce am văzut sunt următoarele: profituri pentru capital, privațiuni pentru lucrători. Poporul va lupta pentru rezolvarea acestei contradicții.
Andrew Henry William Brons
Dle președinte, zona euro impune o singură valoare monetară și rate standardizate ale dobânzii pentru 17 economii diferite. Dacă țările falite ar fi rămas în afara zonei euro, monedele lor și-ar fi pierdut din valoare, ceea ce ar fi condus la o creștere a exportului, facilitată de rate scăzute ale dobânzii care ar fi fost impuse de către băncile lor naționale. Valoarea excesiv de mare a monedei, și acum și a ratei în creștere a dobânzii, au agravat stagnarea, ceea ce a condus la reducerea veniturilor din impozite, reduceri ale serviciilor și creșterea datoriilor guvernamentale. Ar fi în interesul lor să părăsească zona euro, dar scăderea valorii monedelor lor ar mări apoi sarcina datoriilor lor.
Marea Britanie, fiind în afara zonei euro, ar trebui să nu fie afectată de aceste datorii, dar precedentul nostru guvern a angajat datorii în valoare de 10 miliarde de lire sterline în conformitate cu clauza referitoare la evenimentele excepționale din Tratatul de la Lisabona, iar actualul guvern va continua să angajeze împrumuturi directe sau indirecte. Probabil că Grecia și Irlanda vor intra în incapacitatea de plată a datoriilor lor și vom vedea că am dat bani buni în schimbul celor răi.
Paulo Rangel
(PT) Dle președinte, aș începe prin a spune că acordul la care s-a ajuns pentru Portugalia este, bineînțeles, unul echilibrat. Este un acord foarte dur pentru populație, dar mai presus de toate el pune accentul pe reformele structurale pentru a majora creșterea economică și competitivitatea. Cred că aceasta este o valoare reală.
Nu adopt aceiași atitudine aici ca și ceilalți care cred că țări ca Grecia, Irlanda și Portugalia au făcut totul corect: că nu au făcut greșeli și nu au mers prea departe. Că ele au făcut totul corect și că doar criza internațională a generat problemele. Nu, guvernele noastre au făcut greșeli și au avut politici greșite, dar aceasta nu înseamnă că acuma nu există posibilitatea, în contextul Uniunii Europene, să revenim și să ne îndreptăm din nou în direcția bună.
Este de aceea important de amintit că, de fapt, este necesar să le spunem acelor susținători ai opiniei publice care sunt împotriva sprijinirii țărilor aflate în dificultate că ei nu dau bani acestor țări: ele împrumută bani acestor țări. Pe lângă aceasta, ele îi împrumută la rate foarte ridicate ale dobânzii și, de fapt, fac o tranzacție foarte bună pentru bugetele și popoarele lor. În orice caz, aș spune, de asemenea, că a sosit probabil momentul de a avea un răspuns european general prin acceptarea euroobligațiunilor și acceptarea posibilității de a le vinde pe piața primară, pentru a răspunde piețelor internaționale.
Poate a sosit timpul ca însăși Comisia, Fondul european de stabilitate financiară și Fondul Monetar Internațional să revizuiască ratele dobânzii, astfel încât ele să permită o creștere durabilă în aceste țări care se află acum în dificultate, prin reducerea acestor rate ale dobânzii.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Sven Giegold
Dle președinte, în primul rând, aș dori să spun că mă simt rușinat de amploarea naționalismului și miopiei exprimate în această dezbatere. Dle Rangel, doresc să vă adresez o întrebare. Credeți că ar trebui să se reducă rata dobânzii pe care va trebui să o plătiți în cadrul viitorului program? Reducerea acestei rate a dobânzii ar ajuta țara dvs.?
Paulo Rangel
(PT) Dle președinte, cred că rata dobânzii ar trebui să fie mai mică nu doar pentru Portugalia, ci și pentru Irlanda și Grecia. Cred că va fi extrem de dificil să se îndeplinească obiectivele fără rate mai mici ale dobânzii, după cum vedem de fapt acum în cazul Greciei. Oricum, indiferent de situație, cred că există aici o posibilitate și o poartă deschisă.
Dacă Portugalia este capabilă să respecte în primele câteva luni în mod riguros rezultatele acestui acord, cred că va fi în măsură să apeleze la Fondul european de stabilitate financiară și la Fondul Monetar Internațional și să le ceară o revizuire a ratelor dobânzii în termen de șase până la nouă luni. Cred că aceasta va fi o veste bună pentru poporul portughez și cred că va fi o veste bună pentru Uniunea Europeană.
Mairead McGuinness
Dle președinte, doar ca să adaug o voce irlandeză la această dezbatere: și eu împărtășesc deziluzia în legătură cu amploarea naționalismului în această instituție. Sunt dezamăgită de faptul că sala de dezbatere este pe jumătate goală la cea mai importantă dezbatere pentru Europa din această sesiune.
În legătură cu ratele dobânzii: să fim foarte clari asupra faptului că țărilor nu trebuie să li se impune rate ale dobânzii cu valoare penală. Acestea nu le ajută să-și revină și nu contribuie la sustenabilitatea datoriilor. În ultimele mele 30 secunde, aș putea solicita Comisiei să abordeze problema sustenabilității datoriilor pentru Irlanda și colegii noștri care sunt în dificultate?
Pot adresa o întrebare în legătură cu capacitatea politică a Uniunii Europene? Luni, în parlamentul nostru din Dublin, am vorbit despre o scindare a solidarității în Uniunea Europeană. Nu spun asta cu plăcere. I-am spus-o personal și dlui comisar. Este o problemă reală și serioasă. Blestem ziua în care vom putea fi conduși de extrema dreaptă sau de extrema stângă. Pentru numele lui Dumnezeu, păstrați centrul unit.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Dle președinte, această dezbatere a fost utilă. Aceasta este o situație foarte serioasă pentru țările aflate în criză, dar este la fel de serioasă pentru Germania, Austria și Finlanda, deoarece contribuabilii din aceste țări au suferit reduceri bugetare și au parcurs crize grave.
Întrebările au fost justificate și de aceea este foarte important ca problema portugheză să fie transformată într-un model asupra modului de controlare, abordare și prevenire a răspândirii unei crize. Cred că Portugalia va trebui să asigure acum plata împrumuturilor prin vânzarea activelor ei, după cum s-a spus. Va trebui, de asemenea, să negocieze cu creditorii ei individuali pentru a elabora propuneri și idei concrete asupra modului în care poate fi învinsă criza.
Votanții din Germania, Austria și Finlanda nu o vor sprijini dacă, de exemplu, vor exista noi acțiuni de salvare a Greciei sau dacă acest demers eșuează.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Dle președinte, Portugalia este o altă țară care are nevoie de asistență financiară de pe piața de euroobligațiuni, dar ca să fim cinstiți, trebuie să admitem că etichetarea acestei crize ca o criză a datoriilor sau o criză a monedei euro este total greșită.
Ea dă impresia că euro este în criză pentru că anumite state membre sunt incapabile să-și deruleze afacerile în mod rațional și s-au angajat în datorii prea mari. În orice caz, Irlanda și Portugalia își derulează afacerile într-un mod disciplinat și au intrat într-o criză pe care nu au produs-o ele. Băncile supuse unor reglementări reduse sunt răspunzătoare de aceasta. Costurile protejării acestor bănci sunt cele care au creat probleme financiare unor state din zona euro. De aceea, criza actuală este mai degrabă o criză a sectorului bancar european.
Dacă suntem cinstiți, euroobligațiunea, sau mai degrabă noua formă pe care o va lua după 2013, nu va fi cu siguranță îndeajuns. Costul de protejare a monedei euro trebuie redus în așa măsură încât să forțăm băncile comerciale să-și recunoască pierderile. Următorul pas ar trebui să fie atunci reglementarea eficientă a sectorului bancar.
Peter van Dalen
(NL) Dle președinte, abordarea curentă a crizei datoriilor agravează problemele. Da, Greciei, Portugaliei și Irlandei li s-a oferit o soluționare a datoriei, dar datoriile lor cresc, nu se reduc. Această abordare reprezintă un dezastru, rezolvă o problemă a datoriei prin crearea de noi datorii. Dle președinte, Europa trebuie să treacă de acest tabu de ștergere a datoriei. Putem avansa prin restructurarea datoriei publice cu o ștergere parțială a datoriilor în combinație cu aplicarea cerințelor unui Pact de stabilitate și de creștere mai sever. În mod evident, acesta constituie o abordare dură menită să producă o "restructurare” a băncilor, a unor case de asigurări de pensie și deținători de obligațiuni, dar trebuie să trecem prin aceasta. Fără durere nu se poate câștiga. Ștergerea datoriilor publice în combinație cu aplicarea strictă a cerințelor deschide calea către un nou viitor. Dacă nu facem aceasta, există doar un singur viitor și acela este ca țările slabe să părăsească zona euro.
Miguel Portas
(PT) Dle președinte, dle comisar Rehn, luna trecută, președintele Republicii Portugalia a solicitat Comisiei să "dea dovadă de imaginație”, iar răspunsul dvs. către președintele țării mele a fost, cu aroganța unui guvernator colonial, că "am dat dovadă de imaginație în cazul Portugaliei”. Din acest motiv vreau acum să vă dau un răspuns. Comisia Europeană a dat dovadă de imaginație în impunerea unui program guvernamental pe trei ani și a unui guvern preferat într-o țară cu trei săptămâni înainte de alegeri. Comisia Europeană a dat dovadă de imaginație în a percepe aceleiași țări o rată a dobânzii de 6 % și în aruncarea Portugaliei în recesiune pentru următorii doi ani.
Singurul loc în care Comisia Europeană nu a dat dovadă de imaginație este acolo unde ar fi trebuit să dea, deoarece noi toți trebuie să restructurăm datoria, să renegociem datoria și să implicăm creditorii în soluție. Vă rog, dle comisar, să vă analizați conștiința: demisionați și Europa vă va mulțumi pentru aceasta.
Franz Obermayr
(DE) Dle președinte, spre deosebire de colegii mei deputați care și-au depășit timpul, în același mod în care a fost depășit și bugetul, voi încerca să fiu scurt.
Între multele analize și răspunsuri inteligente, există o întrebare care nu a fost pusă. Întrebarea este ce ar spune cetățenii țărilor care contribuie net. Nivelele de impozitare de 50 % cu standarde ridicate de viață și nivele ridicate ale serviciilor sociale nu constituie o coincidență. Aceasta înseamnă că cetățenii muncesc din greu și câștigă foarte mult.
Solidaritatea, la care s-a făcut deseori referire astăzi, implică, de asemenea, solidaritate cu cetățenii din propriile noastre țări. A fost menționat cazul Suediei. UE nu a intervenit aici cu ajutor financiar. În schimb, s-a produs o restructurare, s-au tăiat serviciile sociale și s-au redus serviciile publice. Cu alte cuvinte, s-a introdus o politică fiscală strictă. Trebuie să explicăm aceasta țărilor care fac în mod evident obiectul dezbaterii de astăzi. Acest lucru nu va funcționa fără o politică fiscală strictă și eforturi majore din partea lor.
Olli Rehn
membru al Comisiei. - Dle președinte, mă voi concentra doar asupra unei probleme, deoarece am nevoie de cele cinci minute ale mele pentru ea.
În ultimele săptămâni și astăzi în acest Parlament, multe voci s-au exprimat în favoarea restructurării datoriei Greciei. Sună foarte ușor și frumos. În orice caz, trebuie să spun că susținătorii restructurării datoriei suverane par să ignore potențialele implicații devastatoare asupra stabilității financiare în acea țară și în zona euro în ansamblu, precum și consecințele și ramificațiile pentru creșterea economică și locurile de muncă.
Să ne gândim care ar putea fi consecințele restructurării datoriei. Vorbim, desigur, despre o situație contrară faptelor, după cum sunt susținătorii restructurării datoriei, dar dispunem de suficientă înțelegere a canalelor de impact asupra stabilității financiare și activității economice pentru a elabora un scenariu probabil și cât mai posibil. Acesta este modul în care, cel mai probabil, lucrurile ar putea evolua.
Deținătorii de obligații ar primi o lovitură puternică, adică bugetele prin instrumentele lor de economisire, cum ar fi economiile pentru pensie, precum și investitorii instituționali, cum ar fi fondurile de pensii și societățile de asigurare. Și băncile ar suporta costul. Din exercițiul de test de stres bancar de anul trecut știm că băncile grecești dețin garanții guvernamentale în valoare de 48 de miliarde de euro sub formă de obligațiuni guvernamentale grecești. Ce s-ar întâmpla? O restructurare a garanțiilor suverane le-ar eroda serios baza de capital. De exemplu, chiar o reducere de 30 % ar însemna că o mare parte a sistemului bancar va sfârși prin a fi subcapitalizat, în timp ce o reducere de 50 %, pe care au sprijinit-o mulți, ar implica faptul că o mare parte din sistemul bancar grecesc va intra pur și simplu în insolvență.
Astfel, o restructurare a datoriilor Greciei ar avea consecințe majore asupra sănătății sectorului bancar din Grecia, precum și asupra oricăror bănci expuse la garanțiile grecești.
Acum, eu nu iubesc băncile, și nici nu-mi fac treaba în primul rând pentru a le salva, dar constituie o realitate că o astfel de criză bancară majoră ar conduce la o criză masivă a creditelor. Nu este un fel de posibilitate teoretică. Este un rezultat foarte probabil. O criză masivă a creditelor. Suplimentar, prin acțiuni de rating, pachetul de garanții aflat la dispoziția băncilor grecești va fi foarte probabil lichidat. S-ar topi. O criză masivă a creditelor, posibile plecări ale băncilor, o înghețare a depozitului și/sau controlarea capitalului ar putea fi, de asemenea, parte a consecințelor. Ceea ce este absolut sigur este că, în Grecia, contracția economiei ar fi fără precedent.
Permiteți-mi să amintesc faptul că, timp de cinci ani, colapsul PIB-ului Argentinei a fost de aproape 50 %. Ar fi așa ceva în beneficiul Greciei sau Europei? Mă îndoiesc. Chiar și o astfel de reducere severă cum ar fi cea de 50 % nu ar reduce rata datoriei sub 100 % din PIB, presupunând că creditorii internaționali, cum ar fi statele membre ale zonei euro sau FMI, ar fi excluși de la o astfel de reducere.
Grecia mai are încă un mare deficit fiscal pe care trebuie să-l finanțeze. Cine ar fi dispus să împrumute Grecia în ziua care urmează zilei în care a șters 70 %, sau 50 %, sau 30 % din patrimoniul financiar al investitorilor anteriori? Cine ar fi dispus să acorde împrumuturi Greciei în ziua următoare?
Restructurarea datoriei ar tăia accesul Greciei la piețele financiare pentru o foarte lungă perioadă de timp, iar scopul programului UE/FMI este cu adevărat o revenire relativ rapidă pe piețe pentru a finanța datoria suverană a Greciei, astfel încât contribuabilii europeni să nu trebuiască să garanteze împrumuturile pentru a face acest lucru. Acesta este scopul acestui exercițiu.
Să ne reamintim că în ultima analiză, solvabilitatea fiscală necesită stabilizarea și apoi reducerea ratei datoriei guvernamentale, adică ajungerea la un surplus structural primar și la un nivel de stabilizare a datoriilor.
Grecia mai trăiește încă peste mijloacele sale, iar soluția este faptul că Grecia va trebui să înceapă să câștige mai mult decât consumă și să fie astfel capabilă să plătească ratele dobânzilor la sarcina datoriei ei.
Acesta este surplusul structural primar de care Grecia are nevoie, iar restructurarea datoriei nu ar rezolva acest fapt fundamental. De aceea, la sfârșitul zilei, principalii factori determinanți ai solvabilității Greciei sunt de natură politică și socială, rigoarea constantă în a păstra stabilitatea surplusului primar la un nivel ridicat în jur de 5 % din PIB pentru o lungă perioadă de timp.
Avem exemple în acest sens. Belgia a făcut cu succes acest lucru în anii '90 timp de aproape un deceniu. Mai mult, șase state membre ale UE au fost capabile să mențină surplusul primar la peste 4 %, timp de cel puțin patru ani, deci nu este imposibil. Constituie cu siguranță o mare provocare, dar aceasta s-a făcut înainte și poate fi, de asemenea, făcută de Grecia dacă există voință politică și unitate în țară. Aceasta reprezintă singura cale pentru Grecia de a evita alternative mult mai rele.
Suntem cu adevărat într-un moment critic pentru viitorul Europei. Această dezbatere este despre criza datoriei suverane. Ea are implicații asupra monedei euro, asupra viitorului Europei. Știți foarte bine aceasta. Trebuie să spun că sunt foarte preocupat de divergențele din cadrul dezbaterilor politice naționale pe care le-am auzit de curând, care s-au reflectat, de asemenea, în acest Parlament. Există o oboseală politică în Europa Centrală și de Nord în legătură cu susținerea țărilor cu probleme. Există o oboseală a reformei în Europa de Sud în legătură cu desfășurarea reformelor necesare. Trebuie să găsim împreună energia de a învinge această oboseală. Trebuie să construim punți peste aceste divergențe, în scopul de a salva Europa, și trebuie să luăm deciziile necesare pentru a evita o altă criză, chiar mai gravă, și să permitem întregii Europe să-și revină din această criză financiară extrem de serioasă pe care o trăim în ultimii ani.
András Kármán
Dle președinte, onorați deputați, aș dori să revin pe scurt asupra a două succesiuni de idei. Deși, fără nicio îndoială, criza sistemului bancar a contribuit considerabil la actualele noastre probleme economice, ar fi o greșeală să mușamalizăm cele mai multe dintre problemele apărute înaintea crizei în numeroase țări din lipsa de disciplină fiscală, din cauza politicii economice care nu a consolidat competitivitatea și din cauza absenței unei coordonări a politicii economice europene.
De aceea, este clar că este necesar un răspuns european cuprinzător și două elemente importante ale acestuia, care sunt, de asemenea, priorități de prim rang pentru Președinția ungară, și anume semestrul european și implementarea reformei de guvernanță economică.
Implementarea ambelor priorități a ajuns într-o etapă critică importantă. În ceea ce privește semestrul european, suntem angajați să-l încheiem cu succes și la timp. Stabilitatea statelor membre și programele de convergență, precum și programele de reformă națională, sunt planificate a fi discutate la întrunirea Ecofin din iunie și sper că cel puțin acele programe vor reprezenta un adevărat progres în politica fiscală și economică a fiecărui stat membru.
În cadrul trialogului continuă munca intensă asupra pachetului de șase propuneri. În legătură cu aceasta, Președinția ungară va anunța cele mai importante puncte ale propunerilor Parlamentului în cadrul întrunirii de săptămâna viitoare a miniștrilor de finanțe și în cadrul acestei discuții, vom solicita un mandat din partea Consiliului pentru a ajunge cât mai rapid la un acord încununat de succes, până la sfârșitul lunii iunie, în legătură cu cele șase propuneri legislative.
Deoarece este necesară o atitudine responsabilă și flexibilă atât din partea Consiliului, cât și din partea Parlamentului, cred cu fermitate că în situația de astăzi acordul ar transmite și către piețe un mesaj pozitiv remarcabil. Suplimentar, el ar reflecta capacitatea instituțiilor europene de a coopera în mod responsabil și fără întârziere atunci când Europa are o uriașă nevoie de aceasta.
În ceea ce privește programul portughez și în general cele trei programe de ajustare, aș dori, în primul rând, să salut acordul parlamentar asupra politicii financiare. Știm cu toții că acesta este extrem de important sub aspectul funcționării Fondului european de stabilitate financiară. Totodată, doresc să subliniez, de asemenea, că în programul de politică economică alcătuit de către troică în legătură cu Portugalia, este clar că programele concepute pentru Grecia, Irlanda și Portugalia sunt toate adaptate caracteristicilor fiecărei țări și nu constituie în niciun fel șabloane.
Pentru Grecia, accentul este pe punerea în ordine a bugetului. Pentru Irlanda, elementul cheie poate fi considerat a fi consolidarea sistemului bancar. Acum, pentru Portugalia, părțile cele mai importante sunt probabil reformele structurale și reformele pieței muncii și a celei de mărfuri. După cum suntem cu toții conștienți, în cazul Portugaliei, este extrem de important ca economia să fie adusă pe calea unei creșteri mai mari, iar competitivitatea să fie consolidată.
Cred că, deși implementarea programelor de politică economică legate de acordurile de credit constituie eforturi serioase pentru statele membre, în același timp, aceasta constituie, de asemenea, o oportunitate de a face față problemelor structurale de lungă durată, de a găsi soluții și de a da răspunsuri în scurt timp, ceea ce, pe termen mediu, ar putea conduce la o creștere durabilă și susținută a economiei în aceste țări.
Președinte
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
George Sabin Cutaş
, în scris. - Moneda euro cunoaște o depreciere, într-un moment în care se vorbește despre nevoia Greciei de a obține un al doilea împrumut din partea Uniunii Europene. Trebuie să ne întrebăm dacă situația Greciei, ca și cea a altor state europene în dificultate, nu este o consecință a acțiunilor întreprinse de speculatorii financiari, conform tacticii "divide și cucerește”. Nu demult, Portugalia a devenit al treilea stat nevoit să ceară împrumuturi Uniunii Europene. Speculatorii financiari au uitat de problema băncilor care au putut fi cu greu salvate și își concentrează atenția asupra statelor europene în dificultate. Astfel, ratingul de credit scăzut al datoriilor publice a făcut imposibilă obținerea de împrumuturi pentru rambursarea datoriilor. Consider că este nevoie de o agenție europeană a ratingului de credit, care să se îndepărteze de speculațiile financiare. Pe de altă parte, este imperativă emiterea de euroobligațiuni pentru a demonstra voința de a salva moneda euro.
João Ferreira
Datorită amplorii sale și a constrângerilor asociate, problema datoriilor este mai mult decât o problemă reală pentru țările precum Portugalia: ea constituie un element central al unei violente ofensive sociale, economice, politice și ideologice în plină desfășurare, ale cărei cauze reale sunt neclare. Cea mai recentă expresie a acestei ofensive o constituie intervenția ilegală în Portugalia a "troicii” constând din Fondul Monetar Internațional, Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană. Aceasta constituie o extorcare intolerabilă a resurselor de la lucrătorii și de la poporul portughez în buzunarele capitalului financiar. Uniunea Europeană, dezvăluindu-și prin aceasta natura și adevăratele obiective, mediază acest proces de extorcare, creând condițiile instituționale pentru a fi implementată și adâncită. Procesul de intervenție străină, aflat în plină desfășurare, este foarte relevant în acest sens. El încorporează elementele fundamentale ale măsurilor antisociale implementate în alte țări, cum ar fi Grecia și Irlanda, precum și cele incluse în "Pactul euro plus” impus de către puterile europene. Când va intra în vigoare, el va exacerba situația națională, înrăutățind recesiunea economică, șomajul, sărăcia, inegalitatea socială și dependența națională. După cum a demonstrat situația din alte țări, atunci când va fi implementat, acest veritabil program de supunere va exacerba condițiile care se presupune că au motivat această intervenție: cu alte cuvinte, dificultățile de abordare a costurilor insuportabile și în creștere ale datoriei publice.
Bruno Gollnisch
Cauza crizei datoriei suverane o reprezintă specularea îndatorării statelor membre în urma salvării sectorului bancar care este direct răspunzător pentru criza profundă pe care o trăim. Sectorul bancar s-a eschivat de toate răspunderile lui, în special de răspunderile financiare, și realizează profituri record, în timp ce contribuabililor și lucrătorilor europeni li se cere să-și strângă curelele. În ceea ce privește piețele sacrosancte, ele dau tonul acum. Comisia și guvernele au o singură obsesie: să le calmeze. Întregul sfârșit de săptămână trecut a fost plin de dezinformări asupra restructurării datoriei și a ieșirii Greciei din zona euro: zvonuri răspândite de către cei care au pariat miliarde pe un faliment pe care chiar ei încearcă să-l producă. Restructurarea datoriei ar fi, se pare, catastrofală pentru investitorii privați. În același timp, s-a anunțat că, de exemplu, Banque Nationale de Paris (BNP) ar pierde mult mai puțin decât cele 6 miliarde de euro din profiturile anticipate pentru acest an și că, fără ratele exorbitante ale dobânzii, deficitul Greciei ar fi de 1,5 % din PIB, și nu de 8 %. Speculatorii se îndoapă cu banii contribuabililor și, în mod evident, sunt hotărâți să-i jecmănească. Este timpul să oprim acest circ nesănătos.
Angelika Werthmann
Un lucru ne este clar nouă tuturor. Efectele crizei economice și financiare pot fi încă resimțite peste tot, iar aceasta implică numeroase probleme. Este de la sine înțeles că UE trebuie să răspundă acestei crize. Am câteva preocupări în legătură cu testele de stres care s-au desfășurat în bănci. Au fost testate un număr total de 91 de bănci europene și 7 dintre ele nu au trecut testul. Am o critică majoră în acest domeniu, și anume că efectele falimentului unei țări nu au fost evaluate și aceasta rămâne o posibilitate dacă privim la Grecia, Irlanda și Portugalia. Cele mai recente teste de stres s-au concentrat pe ratele de capital pur, dar ar fi trebuit să fie inclus și criteriul de lichiditate. Este evident că aceste rezultate trebuie să fie publicate în scopul de a se ajunge la nivelul cerut de transparență.
