2. Surmanuhtlus Nigeerias
Juhataja
Järgmine päevakorra punkt on arutelu kuue resolutsiooni ettepaneku üle, mis käsitlevad surmanuhtlust Nigeerias.
Marios Matsakis
autor. - Härra juhataja, Nigeeria kohtusüsteemis vohavad puudused, hooletus ja korruptsioon. Lisaks sellele koledale olukorrale on ühes kolmandikus Nigeeria osariikidest kriminaalkohtu pädevus anakronistlike islami šariaadikohtute käes. Sellised usukohtud, mida juhivad väärastunud hingega fanaatikud, jätkavad tänase päevani elanikkonna terroriseerimist, määrates karistuseks hukkamisi, piitsutamisi ja amputeerimisi.
Meie Euroopas muidugi mõistame hukka selliste anakronistlike usukohtute tegevuse, kuid mida arvab islamimaailm ise? Miks moslemi poliitikategelased ja islamiriigid, millest mõned on ülemaailmselt ja piirkondlikult väga võimsad ja mõjukad, ja mõned, millega meil on kaubanduspartnerlus, miks ei võta nemad vastutust ja ei võitle jõuliselt šariaadiseaduste, islamikohtute ja muu säärase kurjusega? Miks ei mõista islami usujuhid mõnedes rohkem kõrgeltarenenud islamiriikides ise hukka islami usu sellist kasutamist? Minu arvates võrdub nende vaikimine või leige reaktsioon sellise tegevuse vaikse heakskiiduga ja selline seisukoht on minu jaoks niisama kuritegelik kui nende oma, kes tegelikult šariaadi järgi õigust mõistavad.
Jõudku sõnum meie nördimusest islamifundamentalismi selle aspekti üle islamimaailmas nendeni, kes peaksid tegema midagi drastilist, et muuta asju paremuse poole, kuid kahjuks nad seda ei tee!
Paulo Casaca
autor. - (PT) Härra juhataja, ma arvan, et Nigeeria puhul, ehkki see pole ilmselt võrreldav sellega, mis toimub Somaalias, on tõsine oht sarnase olukorra väljakujunemiseks. Nagu öeldud, rakendatakse šariaadiseadust praktiliselt ühel kolmandikul riigi territooriumist ja inimõiguste olukord on selgelt halvenenud.
Siinkohal pean ütlema, et enne usujuhtidest, eriti ükskõik millistest islami usujuhtidest, rääkimist või nende hukkamõistmist, peame me meeles pidama, et meie fundamentaalne roll on säilitada dialoog ja julgustada neid moslemi juhte, kes seda fanaatilist seisukohta ei jaga.
Võin teile kinnitada, et on palju selliseid juhte, ja ma isiklikult tunnen paljusid. Probleem on nüüd selles, et Euroopa institutsioonid, selle asemel, et suhelda riigi ja islamiga, millel on meiega samad väärtused ja seisukohad, teevad just vastupidist. Euroopa institutsioonid näivad olevat hõivatud kõige fanaatilisemate ja hullemate rikkujate rahustamisega, nende, kes tallavad kõigi moslemite inimõigusi, sest moslemid - ja me peame seda mõistma - on selle olukorra peamised ohvrid. Nad on meie peamised liitlased. Need on inimesed, kellega me peame töötama.
Need on inimesed, kellega koos meie, sotsiaaldemokraadid, oleme kindlasti võimelised neile väljakutsetele vastama.
Ryszard Czarnecki
autor. - (PL) Härra juhataja, käesolev arutelu on kindlasti mõnes mõttes arutelu surmanuhtluse kui sellise üle, kuid ma ei soovi, et arutelu selles suunas liiguks, sest tegelikult peaksime me arutama konkreetset olukorda.
Muidugi oleme me tuttavad raportitega, mis ütlevad meile, et hiljutine surmaotsuste arvu vähendamine pole riigi kuritegevuse taset vähendanud. See tekitab surmanuhtluse toetajatel kiusatuse selle nõudmist jätkata. Kuid tõsiasi on see, et eelmisel aastal viidi surmaotsuseid täide ainult seitsmes Aafrika Liidu riigis 53st, samas kui 13 riigis on surmanuhtlus peatatud ja veel 22s surmanuhtlust lihtsalt ei kasutata.
Arvan, et Nigeeria peaks selle suuna omaks võtma , võib-olla Euroopa Liidu survel. Me võiksime osutada asjaolule, et surmaotsuseid viiakse täide noorte ja väga noorte puhul. Selliseid inimesi on väga palju, Nigeerias vähemalt 40. See on eriti šokeeriv olukord, kui nii noored ootavad hukkamist.
See on muidugi palju laiem teema. Tegemist on riigiga, kus on väga lihtne inimest surma mõista, eriti kuna veerandis Nigeeria regioonidest valitseb šariaadiseadus, islamistlik moslemiseadus, mis tõepoolest lubab käte ja jalgade amputeerimist ja samuti rakendab piitsutamist. See on vastuvõetamatu olukord.
Me peame sellest rääkima.
Michael Gahler
arvamuse koostaja. - (DE) Härra juhataja, poliitilises ja majanduslikus mõttes on Nigeeria üks suurimaid ja tähtsamaid riike Aafrikas. Seetõttu on see meile ka tähtis partner. Kahjuks jätab sealne olukord seoses õigusriigiga palju soovida, eriti kohtusüsteemi osas. Käesoleva arutelu käigus oleme me keskendunud surmanuhtlusele. Nigeerias ootab palju inimesi oma surmaotsuse täideviimist. Veerand neist on viis aastat oodanud oma apellatsiooni läbivaatamist ja 6% on oodanud 20 aastat. See olukord ei ole vastuvõetav ja seepärast kutsume me Euroopa Komisjoni üles aitama Nigeeria asutustel parandada õigusriigi toimimist ja anda soovitusi, millest võiks kasu olla. Samuti on president loonud komisjonid, mis on andnud Nigeeria kohta soovitusi, mis näitavad õiget suunda, kuhu liikuda. Siiski ma usun, et selles valdkonnas tuleb rakendada rohkem poliitilist survet.
Ewa Tomaszewska
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Härra juhataja, olla surma mõistetud vaesuse eest, on Nigeerias reaalsus. Ma pöördun Nigeeria ametivõimude poole üleskutsega kehtestada hukkamistele moratoorium, et surmaotsused asendada.
Sajad surma mõistetud inimesed ei suuda endale õiglast kohtupidamist lubada. Olles süüdi mõistetud piinamisega saadud tunnistuste alusel, ilma vahenditeta, et kasutada kvalifitseeritud kaitsja nõu, ilma võimaluseta leida toimikuid, mis on kadunud viie või viieteistkümne aasta eest, ootavad nad ebainimlikes tingimustes hukkamist. Tihti avaneb nende kambrite akendest vaade õuele, kus hukkamisi teostatakse. Umbes 40% surmamõistetutest on alaealised. Nende väidetavad kuriteod sooritati ajal, kui nad olid 13-17 aastat vanad. Apellatsioonidele kulub keskmiselt viis aastat, kuid mõnikord kuni 20. 41% süüdimõistetutest pole apellatsioonikaebust esitanud. Nende juhtumi toimikud on kadunud või nad ei tea, kuidas ise avalduse vorme täita ja nad ei saa endale lubada advokaati. Nigeeria õigus ei luba piinamist. See ei tunnista sel moel saadud tunnistusi kehtivateks. Siiski kasutab politsei piinamist. Kohtuprotsessid on pikad. Piinamise ohvrite tunnistused on tihti kohtuasjas ainus tõendusmaterjal. Vaestel on praktiliselt võimatu saada õiglast kohut.
Erik Meijer
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (NL) Härra juhataja, surmanuhtlus on iseenesest hirmus asi. Selle asemel, et püüda aidata tulevikus elada paremate inimestena neid, kes on kahjustanud kaasinimesi või ühiskonda tervikuna, makstakse kätte, lastes süüdimõistetutel surra. See on pöördumatu otsus, mis mõnikord tugineb isegi läbikukkunud kohtuprotsessile. See on veelgi jubedam, juhul kui need, mille eest karistatakse, ei ole erakordsed kuriteod. Nigeerias on rohkem tegemist halva kohtukorraldusega, millega on ühendatud halduslik kaos.
Lisaks on siin ka järjest rohkem tegemist primitiivsetest, fundamentalistlikest vaadetest kinnihoidmisega põhjapoolsetes osariikides, kus eeldatakse, et jumal on esitanud inimesele tellimuse tema patuste kaasinimeste hävitamiseks. Vastupidiselt Somaaliale, mille arengut arutati eelmise päevakorra punkti all, on Nigeeria toimiv riik. See on riik, ehkki täis teineteisest sõltumatult toimivaid osariike, mille tegevust koordineerib keskvalitsus, mis on tihti riigipöörete tulemusena langenud sõjaväelaste kätesse. Praegu näib olukord Nigeerias olevat parem, ilma diktatuuri ja ilma mineviku vägivaldsete konfliktideta. Mitu piirkonda põhjas, sarnaselt Iraanile, osale Somaaliast ja Pakistani loodeosale, moodustavad keskaja tagasiigatsemise katsepolügooni. See on ka klassikohtu vorm. Süüdimõistetud on peamiselt vaesed inimesed, ilma mingi õigusabita. Peame loobuma kõigist piduritest, et päästa need inimesed kaose, meelevalla ja fanatismi käest.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Täna on peamine sõnum, mille Euroopa Parlament saadab Nigeeria föderaalvalitsusele ja osariikide valitsustele, peatada koheselt hukkamised, kuulutada moratoorium surmanuhtlusele ja kaotada surmanuhtlus täielikult.
Lõppude lõpuks on 137 ÜRO 192 liikmesriigist surmanuhtluse kaotanud. Isegi Aafrika Liidu 53 liikmesriigi hulgas on Nigeeria üks väheseid, kus surmanuhtlusi veel täide viiakse.
Nii Nigeerias töötav riiklik uurimisrühm kui ka presidendi komisjon soovitatavad surmanuhtluse kaotada, sest see ei vähenda kuritegevust.
Ma nõuan, palun nõukogu, komisjoni ja liikmesriike kasutada kõiki kättesaadavaid võimalusi ja kontakte Nigeeria riigivõimu asutustega, kui me püüame peatada Nigeerias inimeste, eelkõige alaealiste, tapmist seaduse nimel.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Härra juhataja, surmanuhtlus on alati andnud alust mõtisklusteks ja paljudeks küsimusteks. Esiteks, kas ühel inimesel on õigus otsustada teise inimese elu üle? Teiseks, kas seda otsust saab langetada, kui ülestunnistus on välja pressitud piinamisega? Kas noori alaealisi kurjategijaid tuleks harida või nad tuleks hukata? Selliseid küsimusi saaks esitada järjest rohkem, kuid vastus jääb alati samaks: kellelegi pole seda õigust antud. Inimesed on selle endale ise andnud. Aga kuna see on nii, siis võivad inimesed selle kaotada, selle hukka mõista ja enam mitte neid tegusid sooritada. Pöördun nende sõnadega Nigeeria ametivõimude poole, kuid ka kõigi nende poole, kes peavad end isandaks teise inimese elu ja surma üle.
Siim Kallas
Euroopa Komisjoni asepresident. - Härra juhataja, pärast iseseisvuse saavutamist on Nigeeria nautinud ainult kolme tsiviilvalitsuse perioodi ja talunud 29 aastat sõjalist valitsust.
Üheksa aasta eest astus Nigeeria sammu demokraatia suunas ja pöördus tagasi tsiviilvalitsuse juurde, ehkki kõiki valimisi pärast seda on laialdaselt kritiseeritud rikkumiste, pettuse ja vägivalla pärast. 2007. aasta aprilli valimised oleksid võinud olla teistele riikidele heaks eeskujuks, kuid see võimalus lasti käest ja uus asus ametisse keset kahtlusi selle õiguspärasuses. Just sellel taustal, ja arvestades stabiilse Nigeeria tähtsust Aafrikale, tuleb leida sobiv strateegia, et haarata sealne valitsus konstruktiivsesse dialoogi inimõiguste üle.
Komisjon jagab täielikult austatud parlamendiliikmete väljendatud muret surmanuhtluse küsimuses ja nõustub vajadusega kuulutada kohe välja moratoorium kõigile hukkamistele, kuni surmanuhtluse kaotamiseni.
Samal ajal tuleks tunnistada, et pärast tsiviilvalitsuse juurde tagasipöördumist on inimõiguste olukord Nigeerias üldiselt paranenud. Tõepoolest on astutud mõnesid samme, et käivitada riigis arutelu surmanuhtluse kasulikkuse üle jõhkrate kuritegude ärahoidjana. Sel aastal on mitmele hukkamist ootavale vangile armu antud ja Nigeeria on lubanud osaleda intensiivses kõrgetasemelises poliitilises dialoogis ELiga, mis hõlmab muuhulgas inimõigustealaseid küsimusi.
Komisjon on oluliselt panustanud protsessi alustamisse, mis võib viia ELi globaalse poliitilise strateegia loomiseni Nigeeria suhtes ja on juba tulemuseks andnud tähtsa ministrite troika ja kõikehõlmava ühiskommunikee.
Selle dialoogi kontekstis on võimalik inimõiguste küsimuste üle konstruktiivselt arutleda ja alustada mitmeid koostöösuundi selliste keskse tähtsusega lõikudes nagu rahu ja julgeolek, haldus ja inimõigused. Näideteks koostööalgatustest, mida praegu kaalutakse on: Nigeeria politsei uurimisvõimekuse suurendamise toetamine; kohtute kättesaadavus ja vanglareformi toetamine; korruptsioonivastaste jõupingutuste toetamine; demokraatliku protsessi toetamine; ja tugi föderaalsetele institutsioonidele, mis tegelevad inimkaubanduse, ebaseaduslike uimastite, inimõiguste ja võltsravimitega.
Olemaks tõhusad, tuleb neid meetmeid tutvustada kodanikuühiskonna esindajatele ja tavakodanikele. Komisjon töötab välja strateegia, mis põhineb kohaliku massimeedia ja kultuuriliste algatuste kombineeritud toetamisel, selleks et toetada tundlikke koostööalgatusi ja levitada avalikkuses harivat sõnumit, mille sisuks on inimõiguste austamine ja põhivabadused, demokraatia põhiväärtused, hea valitsemistava, keskkonna eest hoolitsemine, jne.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub arutelude lõpus.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjalikult. - (RO) Inimõiguste küsimus nõuab ikka veel meie tähelepanu, isegi kui maailm seisab silmitsi majanduskriisidega. Vaesus ja poliitiliste ning majanduslike väljavaadete puudumine annavad alati tulemuseks inimeste elutingimuste halvenemise. Inimõiguste austamine on pakiliste probleemide loetelus madalal kohal ning pimestatuna meie majandushädadest on kerge tähele panemata jätta tõsiasi, et on paiku, kus inimesi ikka veel surmanuhtlusega karistatakse. Viitan antud juhul Nigeeriale, 140 miljoni inimese suuruse elanikkonnaga riigile, kus Amnesty Internationali andmeil käesoleva aasta veebruarist saadik on oodanud hukkamist 725 meest ja 11 naist taoliste tegude toimepanemise eest nagu relvastatud röövimine, tapmine või riigireetmine. Pealegi tõstavad ärevusttekitavad teadaanded esile, et paljud neist ei läbinud nõuetekohast kohtumenetlust ja et tõendusmaterjali pressiti välja isegi piinamise survel. Antud inimesed puuakse tegude eest, mida nad toime pole pannud, sest Nigeerias pole vaestel absoluutselt mingit kaitset õigussüsteemi eest, kuigi tegemist on rahvusvahelise karistuskohtu liikmesriigiga. On rahvusvahelise kogukonna kohustuseks teha kõik vajalikud jõupingutused, nii et Nigeeria valitsus kuulutab välja viivitamatu moratooriumi kõikidele hukkamistele ning asendab surmanuhtlused vanglakaristustega.
