Abieluasjades kohaldatav õigus - Nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2201/2003 seoses kohtualluvusega ning abieluasjades kohaldatavat õigust käsitlevate eeskirjade kehtestamisega (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühisarutelu järgmistel teemadel:
kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Evelyne Gebhardti koostatud raport ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2201/2003 seoses kohtualluvusega ning abieluasjades kohaldatavat õigust käsitlevate eeskirjade kehtestamisega - C6-0305/2006 -, ning
suuliselt vastatav küsimus, mille esitasid komisjonile kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Evelyne Gebhardt ja Gérard Deprez nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2201/2003 seoses kohtualluvusega ning abieluasjades kohaldatavat õigust käsitlevate eeskirjade kehtestamisega - B6-0477/2008).
Evelyne Gebhardt
Proua juhataja, daamid ja härrad, täna räägime teemal, mis on kodanike jaoks ülimalt tähtis. Meie Euroopa on meeldiv koht, kus inimesed saavad aina rohkem ringi liikuda. See on koht, kus sõlmitakse üha enam abielusid eri riikide kodanike vahel või kus paarid kolivad teise riiki elama, ning see Euroopa Liidu saavutus on muidugi hea. Kahjuks on sellel saavutusel ka negatiivne külg - see on asjaolu, et abielud lõpevad sageli lahkuminekuga ja siis tekib probleem lahutusega.
Praegune õigus on osaliselt nii ebarahuldav, et mõni paar ei pruugigi lahutuse jaoks pädevat kohtunikku või kohaldatavat õigust leida. Muidugi on selline olukord neile kodanikele väga ebameeldiv ning me peame leidma sellele lahenduse ja vastuse. See puudutab inimeste elu, mis on ülimalt tähtis.
Mul on hea meel, et Euroopa Komisjon on selle teemaga tegelnud, ja ma tahaksin kohe korrata, et asjaomast õigust ei ühtlustata - see on õigupoolest lubamatu ning Euroopa Liidu lepingus ja Euroopa Ühenduse asutamislepingus on täiesti selgelt kirjas, et selliseid küsimusi puudutav õigus peab olema liikmesriikide pädevuses.
Ent me peame tagama, et oleks olemas läbipaistvus ja et kodanikud saaksid seda õigust rakendada. On ju õigusaktid väga erinevad. Ühel pool on Malta, kus lahutust pole üldse olemas, ja teisel pool Rootsi, kus võib lahutuse saada kuue kuuga. On Holland, kus on lubatud samasooliste abielud, ja Poola, kus selline asi oleks mõeldamatu. Kõik need küsimused tekivad ja neile tuleb vastus leida.
Oleme Euroopa Parlamendis teinud head tööd ning meil on sel teemal olnud edasiviiv koostöö komisjoni ja nõukoguga. Võtmeroll on nõukogul, kes peab ühehäälselt otsustama, mida selles valdkonnas tulevikus teha. Kahjuks ongi probleem seal, aga ma tulen selle juurde hiljem tagasi. Lahendus, mille Euroopa Komisjon on meile välja pakkunud, on väga positiivne. Esiteks tahaks ta suurendada kohaldatava õiguse valikut, mille alusel paar saab lahutada, juhul kui mõlemad pooled on nõus, ent on ütlematagi selge, et kui see saab nii olema, siis peab sellel õigusel olema seos paari elu, elukoha või abiellumiskoha või muu aspektiga.
Samuti tekib küsimus, mis saab siis, kui paar või ainult üks partner tahab lahutust, aga nad ei suuda kokku leppida, millist õigust kohaldada. Sellisel juhul arvame, et ei tohiks olla nii suurt valikuvõimalust, sest me peame tagama piiratud loetelu. Me ei või nõustuda võimalusega kohtualluvust vabalt valida. Me ei tohi nõustuda olukorraga, kui tugevam pool valib endale kõige soodsama kohaldatava õiguse ja teine pool jääb ebasoodsamasse olukorda. See on lubamatu. Sellepärast on meil neis asjus kaks lahendust.
Mõlemal juhul kehtib selgelt üks eriti oluline põhimõte: me peame tagama, et kumbki partner on hästi kursis kohaldatava õiguse valiku tagajärgedega - nii sotsiaalsete kui ka juriidiliste tagajärgedega. Sellega on seotud ka näiteks hooldusõigus, alimendid ja kõik muud sellised küsimused. Asjaomased pooled peavad enne otsustamist seda teadma. Soovime, et kohtunikud kontrolliksid, kas partnerid tõesti teavad oma valiku tagajärgi.
Samuti on oluline, et me ei lubaks kohaldada ükskõik missugust õigust, mis ei ole kooskõlas Euroopa Liidu põhimõtetega - näiteks šariaadi õigust või Hiina õigust või muud. Ka selles suhtes oleme jõudnud selge sõnastuseni - eelkõige muudatusettepanekutes 25 ja 30, mida ma püüdsin tugevdada muudatusettepanekuga 36 - nimelt on seal sätestatud, et vastav õigus peab olema kooskõlas Euroopa Liidu aluspõhimõtetega, vastasel juhul seda kohaldada ei saa. Meie arvates on see ütlematagi selge.
Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon on esitanud mitu muudatusettepanekut, millega on minu arvates täiesti võimatu nõustuda. Nad piiraksid täielikult seda, mis meil juba on, ja lisaks läheks see vastuollu rahvusvahelise õigusega, näiteks Haagi konventsiooniga. Sellega ei saa me nõus olla. Asja on vaja veel arutada ja ma loodan, et suudame sellele probleemile homseks lahenduse leida. Igatahes olen väga tänulik härra Demetrioule koostöö eest, mis oli väga edasiviiv.
Nõukogul on suur probleem: ta peab langetama ühehäälse otsuse ja praegu on üks liikmesriik sellele üksmeelele jõudmise teel lihtsalt ees. Sellepärast esitas meie parlamendikomisjon nõukogule ja Euroopa Komisjonile selle suuliselt vastatava küsimuse. Minu arvates on väga kahetsusväärne, et nõukogu esindajat ei ole praegu siin sellele küsimusele vastamas. Minister lahkus äsja. Me peame teadma, mida nüüd teha, nii meie endi kui ka kodanike ja Euroopa Liidu tuleviku pärast.
Esimene küsimus Euroopa Komisjonile - mul on hea meel, et te olete siin vastamas, härra Barrot - on järgmine: kas te kavatsete ettepaneku tagasi võtta? Teine küsimus on: kas kavatsete esitada nõukogule ettepaneku tõhustatud koostöö menetluse algatamiseks vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 11 ja kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklitega 43 ja 45? Oleksin tahtnud, et nõukogu ütleks mulle, kas ta kavatseb tõesti selle tee valida, sest see on suur küsimus.
Jacques Barrot
Proua juhataja, austatud parlamendiliikmed, alustuseks püüan kommenteerida proua Gebhardti raportit ja siis anda vastuse suuliselt vastatavale küsimusele, mille te olete väga sobivalt raportiga sidunud. Mul on hea meel, et ka härra Deprez on siin.
Proua Gebhardt, suur-suur tänu selle raporti eest, mis on üsna märkimisväärne, eeskätt sellepärast, et tegite sellisel delikaatsel ja tundlikul teemal komisjoniga nii palju koostööd.
Ettepanek Rooma III on meile tõesti südamelähedane, ja mitte ainult komisjonile - ma tean, et see huvitab väga ka Euroopa Parlamenti. Arvan, et see on väga oluline tugi inimeste vabale liikumisele Euroopa Liidus.
Proua juhataja, mainiksin mõningaid andmeid, mis meil on: Euroopa Liidus sõlmitakse praegu igal aastal 2 200 000 abielu, millest 350 000 on rahvusvahelised. See on juba märkimisväärne arv ja ilmselgelt see nähtus sageneb. Käesolev ettepanek mõjutab aastas umbes 170 000 lahutust - umbes 19% Euroopa Liidu lahutuste koguarvust, mis on umbes 875 000 aastas. 20% on suur arv!
Sellepärast on komisjon üldjoontes nõus teie arvamusega, proua Gebhardt, et ettepanek Rooma III on oluline: see pakub asjaomastele paaridele suuremat ettearvatavust ja õiguskindlust. Nagu te märkisite - kui raamistikku ei ole, hakkavad paarid kohtualluvust vabalt valima või teeb otsuse domineeriv partner.
Seetõttu toetab komisjon üldjoontes Euroopa Parlamendi raportit esialgse ettepaneku Rooma III kohta, välja arvatud mõned punktid. Komisjon toetab parlamendi muudatusettepanekuid, mille eesmärk on tagada, et abikaasad saaksid langetada teadliku valiku. Komisjon on seetõttu parlamendiga ühel meelel, et on vaja karmistada abielulepingu sõlmimise ametlikke tingimusi ja kaitsta nõrgemat abikaasat, aga me peame võtma arvesse ka liikmesriikide õigussüsteemide erinevusi selles valdkonnas - nagu te õigesti rõhutasite, ei kuulu need ühtlustamisele.
Samamoodi toetab komisjon Euroopa Parlamendi ettepanekuid, mille eesmärk on parandada avalikkuse teadlikkust liikmesriikide ja Euroopa õigusaktidest, mis käsitlevad abielu- ja lahutuslepinguid. Ühes küsimuses lähevad meie arvamused lahku: komisjoni arvates ei ole vaja lisada uut pädevuskriteeriumi, mille aluseks on abiellumise koht, sest seos pulmapaiga ja paari lahutusaegse olukorra vahel võib olla väga nõrk.
Sellegipoolest nõustub komisjon parlamendi muudatusettepanekuga, mis käsitleb abikaasa võimalust valida viimase variandina see kohus, kui selgub, et alalise elukoha järgselt kohtult ei ole võimalik lahutust saada, aga meie arvates on see pigem erandjuhtum.
Samuti eelistaks komisjon jätta termini "alaline elukoht” tõlgendamise Euroopa Kohtule. Seda terminit on kasutatud juba mitmes õigusaktis ja seda ei ole senini ametlikult määratletud, aga riikide kohtunikel ei paista selle kohaldamisega eriti probleeme olevat. Arvame, et austame liikmesriikide õigussüsteemide mitmekesisust ja võime loota Euroopa Kohtule.
Samuti ei pea me vajalikuks piirata Rooma III ainult liikmesriikide õigusega. See on oluline küsimus, sest liikmesriigid tahavad jätkuvalt kohaldada meie demokraatlikke väärtusi jagavate kolmandate riikide lahutusõigust; näiteks kui sakslanna või prantslanna abiellub šveitslasega, tundub mõistlik, et on võimalik kohaldada ka neid eeskirju, mille oleme ise selle abielu või lahutuse jaoks paika pannud.
Aga pange tähele, et komisjon on Euroopa Parlamendiga ühel meelel selles, et Rooma III peab kindlasti sisaldama diskrimineerimisvastast sätet, mis võimaldaks Euroopa kohtunikul välistada sellise välismaise õiguse kohaldamise, mis ei vasta abikaasadevahelise võrdsuse põhimõttele. See diskrimineerimisvastane säte võimaldaks kahtlemata seda kohaldada näiteks Šveitsi kodaniku ja liikmesriigi kodaniku või Norra kodaniku ja liikmesriigi kodaniku abielu suhtes.
Nüüd räägin sellest, kuidas me saame Rooma III edukaks muuta, ja tahaksin taas proua Gebhardti ja härra Deprezi tänada nende suuliselt vastatava küsimuse eest, milles tehti mulle märkus Rooma III edenemise kohta. On selge, et ka mina jagan teie kurvastust patiseisu pärast nõukogu läbirääkimistes Rooma III üle. Eelmise aasta juulis toimus meil justiitsministritega arutelu Rooma III-ga seotud tõhustatud koostöö võimaluse üle ja juuli lõpus esitas üheksa liikmesriiki - enam kui kolmandik Rooma III vastuvõtmises osalevaid liikmesriike - komisjonile tõhustatud koostöö taotluse. Seega on selge, et komisjon peab seda tõhustatud koostöö taotlust uurima, aga nagu te mõistate, peame tähelepanu pöörama kogu kontekstile, kui tahame edu saavutada.
Nüüd vastaksin neile kolmele küsimusele, mille te komisjonile esitasite. Esiteks võib teile öelda, et komisjoni esialgset ettepanekut Rooma III ei ole kavas tagasi võtta. Kui komisjon nõustub esitama nõukogule Rooma III puudutava tõhustatud koostöö ettepaneku, võib ta juriidilise selguse huvides oma esialgse ettepaneku pärast otsuse langetamist tagasi võtta, et seda muuta, aga seda ainult siis, kui meil tõepoolest avaneb võimalus alustada tõhustatud koostööd. Igatahes tagasivõtmist kavas ei ole.
Tahaksin kasutada võimalust ja anda lühiülevaate tõhustatud koostöö menetlusest. Vähemalt kaheksa liikmesriiki peab kõigepealt esitama komisjonile taotluse, nagu antud juhul tehti. Kui taotlus vastab teistele Euroopa Liidu lepingus sätestatud kriteeriumidele - kui see vastab ühtse turu eeskirjadele -, võib komisjon esitada taotluse nõukogule. Kui ta otsustab seda mitte teha, peab ta seda põhjendama. Seejärel peab tõhustatud koostööks loa andma nõukogu pärast konsulteerimist parlamendiga või parlamendi nõusolekul, sõltuvalt olukorrast.
Tõhustatud koostöö taotlus tõstatab muidugi teatud küsimused, nii juriidilised kui ka poliitilised. Peame vaatama silma vajadusele jätkata perekonnaõigusega seotud ühist tegevust kodanikele võimalikult lähedal ning kõrvutama seda vajadust ohuga, et Euroopa õigusruum killustub, mis võib juhtuda hulga tõhustatud koostöö kokkulepete tulemusena. Enne kui teen avalduse, tahaksin kindlasti kuulata ära parlamendiliikmete arvamused ja samuti peavad liikmesriigid oma seisukohti selgitama.
Igatahes tahaksin Euroopa Parlamendile kinnitada, et kavatsen, ja mitte üksnes ei kavatse, vaid tahan liikuda Euroopa õigusalase koostöö poole tsiviilküsimustes. Perekonnaõigus ei tohi olla tsiviilõiguse vaene sugulane - see oleks üsna paradoksaalne, arvestades asjaolu, et see käsitleb teemasid, mis on inimeste igapäevaeluga kõige lähemalt seotud. Õnneks on lahutusotsuste liikumise, vanemliku vastutuse ja lastega suhtlemise õiguse osas edu saavutatud.
Sellega seoses tahaksin samuti märkida, et nüüd, kui meil on tekstid olemas, pean ma volinikuna teie abiga tagama, et neile järgneksid eeskirjad. Ma mõtlen eelkõige lastega suhtlemise ja hooldusõigust - selles valdkonnas ei ole praegune olukord Euroopas päris rahuldav.
Kokkuvõttes suudame tõesti koostada antud valdkonnas kohaldatava õiguse kohta õigusakti ettepaneku. Lisaksin veel, et samal ajal koostame ka abieluasjade suhtes kohaldatavat õigusakti, mille võiks vastu võtta 2010. aasta alguses.
Proua juhataja, sealmaal me selle küsimusega siis olemegi. Muidugi ei saa ma ennustada, millise tulemuse annab konsulteerimine, mille me peagi liikmesriikidega läbi viime. Aga võin öelda seda, et komisjon tahab saavutada reaalset edasiminekut, tagades sellegipoolest enamiku liikmesriikide kaasatuleku sellega. See ongi lühidalt minu arvamus, aga loodan nagu teie ja parlamentki - kuigi kuulan teid tähelepanelikult -, et asjad edenevad.
Carlo Casini
Proua juhataja, härra volinik, daamid ja härrad, õiguskomisjon uuris põhjalikult kõnealust ettepanekut võtta vastu määrus ja mul on au olla vastava arvamuse koostaja.
Meie komisjoni ühehäälselt vastu võetud arvamuses esitatud ettepanekud said aga kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonilt ainult osalise poolehoiu. Sellegipoolest pean ütlema, et koos oleme püüdnud nõukogu esialgset ettepanekut ratsionaliseerida nii palju kui võimalik, lisades õiguskindluse elemente.
Kompromissettepanekud, mille kaks parlamendikomisjoni tänu proua Gebhardti abile heaks kiitsid - ma tänan teda -, on teretulnud ja need on tugevdanud põhimõtteid, mida mainisime, et määrus hakkaks toimima. Sellega seoses tuleb märkida, et selle riigi asutused, kus pole lahutust ette nähtud ja kus ei tunnustata konkreetset abielutüüpi, ei pea antud abielu lahutama.
Aga ühes küsimuses lähevad arvamused endiselt lahku - proua Gebhardt mainis seda enne. Põhiprobleem on see: kohaldatava õiguse valimine on juriidilises maailmas täiesti uus asi, sest tavaliselt ei ole seda võimalik teha, vaid valida saab ainult kohtunikku, mistõttu on see täiesti uus asi. Milliste õiguste seast me tahame lubada valiku teha? Kas võib valida mõne Euroopa Liidu 27 liikmesriigi õiguse või ükskõik millise maailma riigi õiguse? Piir on tõesti olemas. Selle on juba määratlenud avalik poliitika ja asjaolu, et konkreetses riigis ei saa kohaldada õigust, milles on sätestatud abielutüüp, mida seal riigis ei tunnustata.
Arvan, et kui me tõesti tahame õiguskindlust - mu vastuväide on tehniline -, kui me tõesti tahame juurutada võimaluse kohaldatavat õigust vabalt valida, kui me tõesti tahame järgida nõrgimat seadustikku - sest ärgem unustagem, et kohaldatava õiguse valimiseks peab olema üksmeel ja seda üksmeelt saab suuresti ka peale suruda -, kui me tõesti tahame luua Euroopa õigusruumi, siis oleks minu arvates hea, kui kõik need muudatusettepanekud oleksid sellised, et valida saaks vaid Euroopa Liidu 27 liikmesriigi õiguse vahel.
Kuigi me esitasime mitmeid muudatusettepanekuid, on nende sisu põhimõtteliselt sama, ja et see on tehniline muudatusettepanek, mis ei muuda meie üldist arvamust ettepanekust, siis palume kõigil parlamendiliikmetel lähtuda tervest mõistusest, et see muudatusettepanek vastu võetaks.
Panayiotis Demetriou
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (EL) Proua juhataja, kõigepealt soovin ma tänada raportööri pika koostöö eest, mille tulemusel valmis see raport, mis on esitatud tänaseks aruteluks, ja mainida, et meil toimus mitu koosolekut, kus me kogu materjali arutasime.
Perekonnaõigus on tõsine teema ja see konkreetne aspekt, mida me lahutusega seoses käsitleme, s.t kohtualluvus ja kohaldatava õiguse valik, on alati olnud perekonnaõiguse olulisemaid tahke.
Tahaksin märkida, et meie põhimõte on perekonda toetada, mitte lahutustele kaasa aidata. Ent abielulahutused on tänapäeva sotsiaalne nähtus ja me peame sellega reaalses elus tegelema. Me ei taha seda lihtsamaks teha, aga kui abielu jõuab punkti, kus ta enam jätkuda ei saa, peame suutma pakkuda seaduslikke väljapääse, nii et kumbki pool ei peaks kogu seda muret ja karistust kandma.
Ma ei arva, et lahutuse suhtes kohaldatava õiguse valimiseks on lihtsat teed, aga me võiksime avaliku poliitika ja inimõiguste osas end selgemini väljendada, et anda kohtutele diskretsiooniõigus mitte aktsepteerida õigust, mis ei ole kooskõlas Euroopa tavade, inimõiguste ja avaliku poliitikaga.
Mis puudutab tõhustatud koostööd, siis olen arvamusel, et komisjon - ja mul on teie tänase seisukoha üle hea meel, volinik - peaks selle asjaga veel rohkem süvitsi minema, nii et jõuaksime võimaluse korral nii kaugele, et tõhustatud koostöö on vastuvõetav.
Inger Segelström
fraktsiooni PSE nimel. - (SV) Proua juhataja, tahan kõigepealt tänada proua Gebhardti konstruktiivse töö eest ja öelda, kui kahju mul on, et ei suudetud jõuda samale seisukohale, nagu on Rootsil ja minul. Seetõttu ei saanud ma ei parlamendikomisjonis ega täiskogus raporti poolt hääletada. Minule, Rootsi sotsiaaldemokraadile on see ettepanek samm tagasi meeste ja naiste vahelise võrdsuse osas. Seetõttu tuleks neid küsimusi lahendada ka edaspidi riiklikul tasandil.
Minu arust oleks piisanud, kui lahutus antaks ainult siis, kui pooled on täiesti üksmeelel. Ettepanek tähendab, et nõrgemale poolele, kelleks osutub pahatihti naine, saab nüüd mees lahendusi peale suruda - kas sellepärast, et ta tegutseb esimesena või kasutab sundi. Seega saab kohtuid sundida kohaldama õigust, millesse nad suhtuvad väga kriitiliselt - õigusakte, mis lubavad kuritarvitamist ning mille vaated naistele, abielule ja lahutusele on iganenud ja vanamoodsad. Minu jaoks on kiired lahutused vähemtähtsad kui võrdsus ja naiste kindlustunne. Seetõttu jätkan oma püüdlusi ja hääletan ikka selle ettepaneku vastu, kuni oleme leidnud uue lahenduse.
Sophia in 't Veld
fraktsiooni ALDE nimel. - (NL) Proua juhataja, enne kui asun teema juurde, tahaksin pakkuda välja, et tulevikus paluksime igal nõukogu eesistujariigil tuua parlamenti vahanukk või täispuhutav nukk, sest nõukogu esindajat ennast sellistel aruteludel kunagi ei ole, aga tahaks ikka kellegi poole pöörduda. Saate ehk selle palve eesistujariigile ametlikult edasi anda. Arvan, et mu kolleegid on minuga ühel meelel.
Esiteks tahaksin - ka oma fraktsiooni nimel - kiita raportööri, kes on viimase aasta jooksul teinud suurepärast tööd, ja avaldada talle toetust. Kiitus talle.
Proua juhataja, EL ei tegele muidugi abielueetikaga, küll aga tagab ta ELi kodanike õigusi, ükskõik kus nad viibivad ja kellega nad otsustavad abielluda. See ei ole tõesti meie asi, kellega nad otsustavad abielluda, aga meie ülesanne on kaitsta kodanike õigusi. Seetõttu on tõeliselt kahju, et liikmesriigid ei ole suutnud kokkuleppele jõuda.
Austatud kolleegidele Rootsist tahaksin öelda, et mulle tundub, nagu oleks tegemist suure arusaamatusega. Minu arvates see ettepanek tugevdab inimõigusi, eriti naiste omi, mitte ei nõrgenda neid. Minu arust on väga teretulnud, et 21. sajandil saavad inimesed oma elu üle ise otsustada - ja abielu võib olla selle lahutamatu osa.
Lisaks tahaksin nagu raportöörgi öelda, et ka minu fraktsioon hääletab Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni muudatusettepanekute vastu ja ma ei ole ka härra Casini argumentidega nõus.
See on ka põhimõtte küsimus, sest minu arust peame ise otsustama, mida me oma kodanike jaoks soovime, mitte laskma šariaadihirmul endast võitu saada. Käesolevas ettepanekus ja Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni lisamuudatusettepanekus on piisavalt tagatisi, mida me toetame. Seda oleme varem arutanud.
Lisaks tahaksin öelda - ja see puudutab härra Casini märkusi -, et väga julm on kasutada Euroopa Liidus samu väiteid, mida kasutatakse teatud õigussüsteemide, näiteks šariaadi välistamiseks, ka ELis sõlmitud täiesti seaduslike abielude mittetunnustamiseks ainult partnerite seksuaalse sättumuse tõttu. See on minu meelest täielik anomaalia.
Tahaksin korrata, et minu silmis on tõeliselt kahju, et liikmesriigid ei ole suutnud kokkuleppele jõuda.
Kui ma õigesti aru saan, jääb komisjon siis esialgu lootma Euroopa lahendusele. See teeb mulle heameelt. Ma mõistan, et see on väga raske - kui see probleem ka härra Sarkozy tohutust pingutusest hoolimata ei lahene, peab see tõesti väga raske olema.
Lõpetuseks jääb mul üle vaid avaldada lootust, et kui kõigele vaatamata jõutakse tihedama koostööni, on kõik 26 kokkuleppele jõudnud liikmesriiki, sealhulgas minu riik, sellega nõus.
Kathalijne Maria Buitenweg
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (NL) Proua juhataja, komisjoni poolt eelmisel nädalal avaldatud uurimuse kohaselt kannatavad iga päev kaugele tööle käivad inimesed peavalu ja unetuse käes ning nende suhted on halvad, millest järeldub, et igas rahvusvahelises keskkonnas, kaasa arvatud meil, on lahutuste tõenäosus väga suur. Igatahes need arvud, mille volinik Barrot hetk tagasi esitas, näitavad taas, et rahvusvahelised suhted lõpevad lahutusega palju tõenäolisemalt kui ühest riigist pärit inimeste abielud.
Neid lahutusi on palju raskem vormistada, kuid nende mõju on tohutu, sest alati on üks partner välisriigis, kus tal puudub sotsiaalne turvavõrgustik või mille olukorda ta piisavalt ei tunne, ja see muudab õiglasele kokkuleppele jõudmise väga raskeks.
Sellepärast tahaksin öelda, kui väga ma hindan raportöör Gebhardti tööd. Minu arust on ta olnud väga kohusetundlik ja teinud kõik selleks, et parandada eelkõige nõrgemate või vähem teadlike isikute õigusi ning et kõik partnerid tunneksid tõesti hästi oma õigusi ja teaksid, mis on neile parim.
Minu arvates on sellega seoses oluline, et veebisaidil ei oleks mitte ainult ligikaudne kokkuvõte rahalistest küsimustest ja lahutusprotsessi kiirusest, vaid et seal pöörataks tähelepanu ka näiteks võimalikele lastega seotud lahendustele. Olen arvamusel, et laste õigusi tuleb kaitsta, kuigi see on vanemate otsustada. Kuigi lapse jaoks õige ja kasuliku lahenduse üle peavad otsustama vanemad, mitte valitsus, peaks olema võimalik jõuda sobiva lahenduseni, mis oleks eelistatult selline, et laste eest hoolitseksid mõlemad vanemad. Igatahes peaks olema võimalus kokkulepe sõlmida. Kõike ei tule naise õlule jätta, vaid peab kokku leppima, kuidas mõlemad vanemad asjaga tegelevad.
Ka minu jaoks on Rootsi kolleegi märkus arusaamatu, sest kui naine tahab lahutada, siis on ju jube, kui abikaasa sellega ei nõustu.
Lõpetuseks tahan raportöörile öelda, et Hollandis ei ole sellist asja nagu samasooliste abielu. Meil on abielu, mille võivad sõlmida kõik paarid soost olenemata. Lihtsalt on üks ja sama abielu ning Hollandi abielud jagab kaheks Euroopa Liit, mitte Holland ise.
Eva-Britt Svensson
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (SV) Proua juhataja, ettepaneku eesmärk on tagada, et lahutajad võiksid oma õigusi tõeliselt kasutada ja saaksid vajalikku teavet. Ent õigus saada teavet ja teadmisi ei sõltu ühistest eeskirjadest. Need iseenesest inimeste teadlikkust ei suurenda.
Minu kodumaal Rootsis on kord selline, et kui paaril ei ole ühiseid väikesi lapsi, siis piisab, kui nad annavad oma lahkuminekust lihtsalt teada. On ka selliseid ELi riike, kus lahutus on täiesti keelatud. Vajadust selle valdkonna õigusaktide järele näitab just säärane olukord. Lissaboni leping muudab küll tsiviil- ja perekonnaõiguse teatud aspektid riigiüleseks, aga praegu see leping ei kehti. Ma küsin, miks esitab komisjon ettepanekuid valdkonnas, mis senini on olnud riikide pädevuses. Minu fraktsioon ei hääleta ettepaneku poolt. Samuti arvan, et kolleeg Segelström Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsioonist esitas väga hea argumendi.
Johannes Blokland
Proua juhataja, rahvusvaheline eraõigus puudutab kaht küsimust. Esiteks: millisel kohtul on pädevus? Teiseks: millist õigust peaks kohus kohaldama?
Minu arvates on arusaadav, et esimese küsimusega tegeldakse Euroopa tasandil. See tagab igale Euroopa kodanikule võimaluse kohtusse pöörduda.
Teine küsimus puudutab valdkonda, millega tavaliselt tegelevad ja õigupoolest peaksidki tegelema liikmesriigid ise. Olemasolevate liikmesriigi õigusaktide suhtes kohaldatakse paljusid riiklikke põhimõtteid ja neid tuleb järgida.
Komisjoni ettepanekuga kavatsetakse aga ühtlustada ka need kollisiooninormid. Proua Gebhardti raportis ollakse nõus suurema osaga komisjoni aruandest ega püüta IIa peatükki ettepanekust välja jätta. Sellepärast hääletan raporti ja ettepaneku vastu. Seetõttu paluksin ka nõukogul komisjoni ettepanek tagasi lükata.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Kõigepealt tahaksin raportöör Gebhardti tema suurepärase töö eest tänada. Hea meel on näha, et määruse ettepanekuga kehtestatakse selge ja terviklik õiguslik raamistik, mis hõlmab nii abieluasjade kohtualluvust, kohtuotsuste vastastikust tunnustamist ja rakendamist käsitlevaid eeskirju kui ka kohaldatava õigusega seotud eeskirju, lubades seejuures pooltele teatavat autonoomiat.
Komisjoni ettepanek annab pooltele võimaluse valida ühise kokkuleppe alusel kohtuasjaga tegelema hakkav kohus ja kohaldatav õigus. See, et abikaasadel on lahutamisel see õigus, suurendab poolte autonoomiat ja laseb neil teatud valikuliste kriteeriumide kohaselt teha vaba valiku. Peame tagama, et poolte tehtud valik oleks teadlik. Teisisõnu peavad mõlemad abikaasad olema oma valiku reaalsetest tagajärgedest korrakohaselt informeeritud. Sellega seoses peame kaaluma, missugune on parim viis tagada, et terviklik ja usaldusväärne teave on tehtud kättesaadavaks enne akti allkirjastamist. Samuti tuleb tagada juurdepääs teabele sõltumata kummagi abikaasa rahalisest olukorrast.
Gerard Batten
Proua juhataja, doktor Johnsonilt küsiti kord, mis nõu ta annaks noorpaarile, kes mõtleb abiellumise peale. Tema vastus oli: "Ärge abielluge!” Ka nimetas ta teistkordset abielu lootuse võiduks kogemuste üle.
See raport peaks esile kutsuma sama reaktsiooni. Millist nõu anda riikidele, kes tahavad lasta oma lahutusalased õigusaktid koostada Euroopa Liidul? Vastus on mõistagi: "Ärge laske seda teha.” See oleks ELi kõiki varasemaid saamatuid ja kahjulikke õigusakte arvestades kindlasti leebelt väljendudes lootuse võit kogemuste üle. Hämmastaval kombel näib selline olevat ka nõukogu järeldus antud küsimuses. Nõukogu ei taha komisjoni tehtud ettepanekuid. Tundub, et nõukogu tõmbub väga mõistlikul moel kuristiku äärelt tagasi ja võtab kuulda vana kõnekäändu, et parem naisevõtuga oodata kui pärast kahetseda. Küll siis saab nalja, kui komisjon esitab ettepaneku homoabielud ja šariaadiõigus ühtlustada!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Me elame ajal, mil piirid on kadumas ning kodanikud saavad takistamatult liikuda ja vabalt abielluda. Sellele vaatamata ei ole me suutnud asju lihtsamaks teha neile, kes on otsustanud lahku minna. Üks näide ühtse lahutusõigusega seotud probleemidest Euroopas on poolakate ja sakslaste vahelised abielud. 1990. aasta maist alates on registreeritud sada tuhat sellist abielu. Paljud neist ei ole suutnud ajaproovile vastu pidada.
Eelmisel aastal külastas Euroopa Parlamenti mitu poolakat, kes on kaotanud sideme oma lastega, sest laste ja noorte eest vastutavad Saksamaa asutused on teinud seda soodustavad otsused. Lapseröövi väited ja keeld kasutada poola keelt on vaid kaks näidet nende vanemate ja laste alandavast kohtlemisest. Vastuseks inimõiguste rikkumisele eelnimetatud asutuse poolt loodi poola vanemate ühendus, kes võitleb laste diskrimineerimise vastu Saksamaal. Kui meil õnnestub lahutusõigusesse sisse viia kavandatud muudatused, aitame paljudel kodanikel oma elu üks etapp viisakalt lõpetada. Kõige olulisem on see, et me ei tohi lasta lapsi ühest vanemast lahutada.
Carlos Coelho
(PT) Proua juhataja, härra Barrot, olin kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis tunnistajaks tööle, mida proua Gebhardt ja ka mu kolleeg härra Demetriou selle raportiga tegid. Proua Gebhardt juba mainis, et suurem liikuvus suurendab abielude arvu, aga ka lahutuste arvu. Liikmesriikide õigusaktide erinevused tekitavad juriidilist ebakindlust ja eelkõige ebaõiglasi võimalusi, sest paremini informeeritud abikaasa saab pöörduda kohtu poole, kus kohaldatakse õigust, mis sobib tema huvidega kõige paremini. Sellepärast toetan seda algatust, mis on minu arvates väga oluline, sest sellega sätestatakse selge ja täielik õiguslik raamistik kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja jõustamise jaoks.
Tuleb öelda, et minu arvates tagab kõik, mis vähendab tarbetuid konflikte, inimestele rohkem õiglust ja eelkõige tekitab kohtuprotsessis osalejate vahel rohkem usaldust. Samuti loob see vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala, mida me kõik soovime.
Konrad Szymański
(PL) Nii palju kui mina tean, ei ole aluslepingutes mingeid sätteid selle kohta, et abieluõiguse ehk teisisõnu perekonnaõigusega tuleks tegelda ühenduse tasandil. Sellepärast arvan, et komisjoni ettepanek on tüüpiline üliaktiivsuse ilming, mis on täiesti tarbetu ja tekitab ainult segadust seoses Euroopa Liidu tegelike pädevusvaldkondade olemusega.
Minu arvates on see sihilik sissetrügimine sellesse valdkonda ja selle eesmärk on abieluõiguse edasine muutmine ja ühtlustamine enda peale võtta. Selline tegevus on täiesti tarbetu, sest olemasolev rahvusvaheline eraõigus saab abieluprobleemidega ja rahvusvaheliste lahutustega väga hästi hakkama.
Ljudmila Novak
(SL) Ma soovin, et võiksin öelda, et abielulahutuste arv Euroopas väheneb. Kahjuks see nii ei ole, nii et me peame tegelema küsimusega, kuidas parandada ahela kõige nõrgema lüli ehk laste olukorda.
Kahjuks on lapsed peamised ohvrid, eelkõige riikides, kus kohtumenetlus venib väga palju. Minu kodumaa Slovakkia on näide riigist, kus lapsed tohutult kannatavad, enne kui kohtud suudavad otsustada, kumma vanema juures nad elama hakkavad. See põhjustab suuri peretragöödiaid ja tekitab paljudele lastele raskeid hingelisi traumasid.
Tean mitut sellist juhtumit ja loodan, et see ühine direktiiv aitab olukorda parandada ka konkreetsetes liikmesriikides.
Dumitru Oprea
(RO) Endistes kommunistlikes riikides oli tüdrukute jaoks üks võimalus rõhujariigist pääsemiseks abielluda - mõnikord armastusest, aga enamasti kasu saamise eesmärgil. Selle tulemuseks olid aga paljud inimröövid, psühholoogilise ja füüsilise piinamise juhtumid ning purunenud inimelud. Kogu selle saaga tagajärjel kannatavad kõige rohkem nimetatud abieludest sündinud lapsed. Vabandusena kasutatakse seaduste mittetundmist, aga see on täiesti vale. Kaalugem, kas poleks selliseid juhtumeid arvestades mõistlik soovitada, et juhuks, kui abielu peaks lõppema, pandaks siis, kui valitseb armastuse, üksteisemõistmise ja sõpruse atmosfäär, paika väga selged lahutuse tingimused, milles arvestatakse abielust sündinud lastega.
Jacques Barrot
Proua juhataja, ma tänan kõiki sõnavõtjaid. Tahaksin kinnitada proua Segelströmile, et olen alustanud arutelu Rootsi ametiasutustega. Sellegipoolest on meil suuri raskusi teie riigi seisukoha mõistmisega. Nagu proua Gebhardt ütles, on Rooma III keskmes tõesti soov kaitsta abielulepingute sõlmimise ajal nõrgemat abikaasat. See on tõepoolest selles vaimus, ja on tõsi - ehk peaksime oma dialoogi jätkama -, et me ei ole aru saanud, et paari puhul, kellest üks on rootslane, peame arvestama ka seda, et kui eeskirju ei ole, on ülekaalus põhimõte "kel jõud, sel õigus”. Sellest tulenebki meie mõistmisraskus. Ent ütlen veel kord, et võtame teie ja teie Rootsi kolleegi seisukoha teadmiseks.
Möödaminnes tahaksin parandada ka mõned väärarusaamad. Mõned ütlesid, et need küsimused ei ole mitte meie, vaid ainult riikide pädevuses. Vaadake, siin on üks paradoks. Liikmesriik ei saa kasutada riiklikku pädevust juhtumite puhul, milles on osalisteks kaks inimest, kellest üks on selle liikmesriigi kodanik ja teine ei ole. On loogiline, et Euroopa Liit prooviks kindlasti asju veidi korraldada, arvestades eriti seda, et vastupidi siin öeldule ei ole rahvusvaheline eraõigus suutnud sedalaadi probleemile tõelist lahendust pakkuda, ja seda, et meil on vaba liikumise ruum, mis loomulikult tekitab üha enam probleeme. Kui see probleem teeb komisjonile nagu ka parlamendile muret, siis ei ole kogu probleemideringiga tegelemise püüe mitte pettekujutlus, vaid vastamine nende üha suurema hulga paaride ootustele, kes ei taha erimeelsuste või lahkumineku korral leida end väga suures vastasseisus. Selles probleem peitubki. Kui täpne olla, siis pole tõsi, et nõukogu on "ei” öelnud. Ta ei ole seda teinud, vaid ta on esitanud erinevaid arvamusi. Sellepärast taotlevadki üheksa liikmesriiki tõhustatud koostööd. Ja lõpetuseks tahtsin öelda järgmist. Tuletan teile meelde, et Rooma III sisaldab diskrimineerimisvastast sätet, mis lubab mitte kasutada välisriigi õigust, mis ei taga abikaasade võrdsust. See on selge. Me ei räägi siin šariaadist, see on meeste ja naiste vahelise võrdsuse põhimõtte küsimus ning see dokument parandab nende naiste lõimumist, kes elavad meie ühises Euroopas, sest selles eelistatakse alalise elukoha järgse riigi õigust. Need naised saavad õiguse paluda kohtunikul kohaldada oma kohtuasjas Euroopa õigust, kui see suudab võrdseid õigusi paremini tagada. Seda peaksime minu arvates meeles pidama.
Arutelu on olnud huvitav ja ma tänan kõiki sõnavõtjaid. Samuti tahaksin tänada proua Gebhardti ja härra Deprezi, kes tahtsid kasutada seda võimalust ja küsida, kas me tahame enne uut liikmesriikidega peetavate konsultatsioonide vooru tegelda tõhustatud koostööga. Arutelu jõuab lõpule ja suur tänu Euroopa Parlamendile, sest minu arvates tahab parlamendiliikmete suur enamus tõesti, et me seda teed läheksime ja teeksime samas kõik, et üksmeel oleks võimalikult laialdane. Aitäh parlamendile.
Evelyne Gebhardt
Härra juhataja, tahaksin tänada kõiki sõnavõtjaid. Soovin veel kord selgitada, et oleme komisjoni esitatud ja Rooma III-s juba sisalduvaid sätteid täiustanud, sätestades täiesti selgelt näiteks muudatusettepanekus 25 alljärgneva: "Kui [...] nimetatud õiguses ei tunnustata lahuselu või lahutust või tehakse seda viisil, mis on diskrimineeriv ühe abikaasa suhtes, kohaldatakse kohtu asukohariigi õigust.”
See tähendab, et näiteks Rootsis kohaldatakse sellistel juhtudel Rootsi kohtualluvust. Oleme päris selgelt sätestanud, et kui sellised juhtumid peaksid tekkima, on selge vastus olemas. Seda ei saa ühes tekstis tõesti enam selgemalt sätestada - seepärast ei saa ma aru, milles on probleem. Aga me peame püüdma aru saada, milles see on - aitäh härra Barrot'le tema vaadete selge väljendamise eest ja soovi eest rääkida veel kord Rootsi poliitikutega -, sest mina olen ikka segaduses.
Määruse eesmärk on ju täiustada olemasolevaid sätteid. Positiivse vastuse leidmine on mulle kui naisele, kes on alati osalenud naistepoliitika kujundamises, väga oluline, sest nõrgem partner kipub olema naine. Peame pöörama erilist tähelepanu hea seisukoha tagamisele.
Samuti loodan, et selle kompromissi vaimus, mida me oleme korduvalt püüdnud saavutada - olen selle eest väga tänulik härra Demetrioule -, suudame härra Casinit veenda, et oleme heal seisukohal. Selle alus on kirjas ka muudatusettepanekus 38, kus me selgitame veel kord - kuigi seda on tekstis juba märgitud -, et on loomulik, et liikmesriikides kohaldatakse ainult sellist õigust, mis on kooskõlas Euroopa Liidu ja põhiõiguste harta põhimõtetega, sest see on meie arvates ütlematagi selge. Kõik muu ei tuleks kõne allagi; ükski liidu kohus ei kohaldaks mingil juhul teistsugust õigust. Minu arvates on see täiesti mõeldamatu ja see tehakse muidugi selgeks.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub teisipäeval, 21. oktoobril 2008.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Rahva suurem liikuvus on toonud kaasa suurema hulga segaabielusid ja samuti lahutusi. Sageli on probleemid tekkinud kohaldatava õiguse valimisel, kui abikaasad on ELi eri riikidest või kui üks partner on ELi kodanik, aga teine ei ole. Sellepärast on hädasti vaja segaabielusid käsitlevad sätted ühtlustada, et välistada diskrimineerimine lahutuse ajal.
Kohtualluvuse valimisel tuleb aluseks võtta mõlema poole juurdepääs kõikehõlmavale teabele riikliku ja ühenduse õiguse olulisemate aspektide kohta. Samuti tuleb neile teada anda lahutuse ja lahuseluga seotud menetlustest. Võimalus valida sobiv kohtualluvus ja kohaldatav õigus ei tohi kahjustada kummagi abikaasa õigusi ega võrdseid võimalusi. Järelikult tuleb valida kohaldatav õigus sellest riigist, kus abielluti või kus on olnud abikaasade alaline elukoht viimase kolme aasta jooksul või kust nad on pärit.
Lisaks tundub sobiv järgida põhimõtet, et kohaldatakse selle riigi õigust, kus asub kohus, kui muidu on oht, et üht abikaasat võidakse diskrimineerida. Üks näide on nende kolmandate riikide naised, kus lahutust ei tunnistata, aga kes elavad ELis ja taotlevad lahutust või lahuselu. Sellistel juhtudel peaks lahutust või lahuselu taotleva isiku huvid tema isikliku vabaduse väljendusena kaaluma üles liikmesriigi õiguse rakendamise argumendid.
Gyula Hegyi  
Ungari rahva seas tekitavad aeg-ajalt kõneainet juhtumid, kus välismaalt pärit abikaasa viib Ungari vanema lapsed välismaale. Avalikkus tunneb kaasa eelkõige emale, kelle laps on ära viidud, aga tal on kahju ka isast, kes on oma lapsest ilma jäänud, kui laps satub võõrasse ja ebasoodsasse keskkonda. Euroopa Liidus on üha enam segaabielusid, aga abielulahutust ja lapse hooldusõigust käsitlevad eeskirjad on sageli seosetud ja ebamäärased. Ühenduse õiguses on seni sätestatud vaid raamistik vaidluste kohta, näiteks kohtualluvuse küsimuses, s.t milline kohus on pädev lahutusasja või lapse hooldusõiguse asja ära kuulama. Aga selles ei ole lahendusi abieluasjades kohaldatava õiguse jaoks, teisisõnu selle jaoks, et teha kindlaks, millise riigi õigust kohtud peaksid kohtumenetluses kohaldama. Seega tekitasid liikmesriikide õigusaktide suured erinevused juriidilist ebakindlust, mis sundis pooli sageli alustama menetlust võimalikult kiiresti, et oleks võimalik kohaldada kõige soodsamaid eeskirju. Valmimisel oleva määruse eesmärk on seda olukorda parandada, sest sellega soodustatakse eelkõige pooltevahelist kokkulepet. See võib sobida vastastikusel kokkuleppel taotletava lahutuse korral, aga teades, milline on sageli reaalsus, kardan, et see lahendab vähe kohtuvaidlusi. Õige lahendus oleks see, kui suudaksime pikemas plaanis töötada välja Euroopa ühtsed eeskirjad laste hooldusõiguse kohta.
Antonio Masip Hidalgo  
Toetame antud juhul tihedama koostöö mehhanismi, sest see tagab suurema õiguskindluse ja stabiilsuse, väldib võimalust kohtualluvust vabalt valida ja parandab Euroopa lõimumist.
Lisaks on uus süsteem kasulik, sest kohaldatava õiguse valimisel on esimesel kohal sel juhul abikaasade alalise elukoha järgne õigus. Hispaanias asendab see mõlema poole kodakondsusele vastava õiguse kriteeriumi ning on Hispaanias elavate sisserännanud paaride arvu arvestades kohtutele ja nende poole pöörduvatele kodanikele väga kasulik.
