Odnosi med Evropsko unijo in Turčijo (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o odnosih med Evropsko unijo in Turčijo.
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, predsedstvo se najprej zahvaljuje Evropskemu parlamentu, zlasti gospe Oomen-Ruijten za predlog resolucije o odnosih med Evropsko unijo in Turčijo.
Predsedstvo priznava in se strinja z dejavno vključitvijo Parlamenta v proces širitve, ki jo razume kot konstruktivni prispevek k splošni razpravi o širitvi ter zlasti o turškem pristopnem procesu. Vsaka razprava o tem nedvomno predstavlja koristno priložnost za večje poznavanje pristopnega procesa Turčije, v ta proces vključuje državljane držav članic in Turčije ter turško vlado podpira na njeni pristopni poti.
Zagotavljam vam, da posebno pozornost namenjamo vidikom Evropskega parlamenta. Čez nekaj dni bo Komisija predstavila svoje redno poročilo o napredku turškega pristopnega procesa. Svet bo to poročilo zelo skrbno pregledal in ocenil.
Medtem pa bi rad na kratko omenil nekaj točk v tej fazi pristopnih pogajanj s Turčijo. Menimo, da so nedavne volitve v Turčiji pokazale željo turškega prebivalstva po demokraciji, politični in gospodarski stabilnosti ter napredku.
Prav tako se strinjamo z načinom izvedbe volitev, visoko volilno udeležbo in izboljšano reprezentativnostjo novega turškega parlamenta. Predsedstvo si s Parlamentom deli poglede in skrbi glede turškega reformnega procesa. Menimo, da ima nova vlada večjo legitimnost in jasna pooblastila, ki bi ji morala omogočiti odločne ukrepe pri pospeševanju in širitvi reformnega procesa v Turčiji.
Nova vlada mora reformam in njihovemu izvajanju nujno zagotoviti nov zagon in se osredotočiti na ključna področja. V zvezi s tem je izredno pomembno izvajanje Partnerstva za pristop, zlasti njegovih kratkoročnih prednostnih nalog. Rad bi vas spomnil, da mora biti Partnerstvo za pristop pregledano v prihajajočih mesecih. V zvezi s tem poudarjam tudi potrebo po širšem posvetovanju in nacionalnem soglasju o novi turški ustavi.
Strinjamo se z vami o pomembnosti reform na ključnem področju temeljnih svoboščin in človekovih pravic. Nujen je dodaten viden napredek, zlasti glede svobode izražanja, verske svobode, kulturnih pravic in pravic žensk, ter tudi dodatna krepitev boja proti mučenju in trpinčenju. Večina teh vprašanj je v Partnerstvu za pristop zajetih v obliki kratkoročni prednostnih nalog, ki jih mora Turčija izpolniti.
Predvsem na področju svobode izražanja obžalujemo, da kljub splošni javni razpravi o tem vprašanju ni bil dosežen zadovoljiv napredek, skrbi pa nas tudi naraščajoč nacionalizem, ki vodi k samocenzuri. Še vedno smo trdno prepričani, da je treba odpraviti ali bistveno spremeniti člen 301 turškega kazenskega zakonika ter tudi druge nejasne člene, da bi zagotovili svobodo izražanja. Napredek na tem področju je izjemnega pomena za splošen napredek pristopnih pogajanj.
Glede verske svobode pa je nujno potreben viden napredek, zlasti po tragičnih dogodkih v začetku tega leta. Sprejetje zakonodaje, ki bo izčrpno naslovila vse težave, s katerimi se soočajo nemuslimanske skupnosti, kot so pravni status, registracija imetja in usposabljanje verskih delavcev, se že dolgo pričakuje za zagotavljanje verskega pluralizma v skladu z evropskimi standardi.
Zakon o verskih skupnostih bi bil lahko prvi pozitivni korak v zvezi s tem ter bo po sprejetju in izvajanju natančno ocenjen. Nedavna sodba vrhovnega sodišča o ekumenskem patriarhatu je prav tako razlog za skrb.
Strinjamo se z vami o civilno-vojaških odnosih. Nedavni razvoj dogodkov, zlasti pred in med volilno kampanjo, priča o potrebi po dodatnih ukrepih na tem področju, pri čemer turške oborožene sile ne bodo izvajale političnega vpliva.
Zagotoviti je treba civilni demokratični nadzor nad vojsko v skladu s prakso v državah članicah EU.
V zvezi z jugovzhodom strogo obsojamo nedavne teroristične napade v provinci Sirnak. Obsodili smo tudi druga teroristična dejanja v Turčiji in jih bomo še naprej obsojali. Teroristične dejavnosti ne morejo biti nikoli upravičene. V zvezi s tem ponovno izražamo našo solidarnost s prebivalci Turčije. Po drugi strani zaradi terorizma ne bi smeli pozabiti na nujno potrebo po ustreznem razvoju in izvajanju celovite strategije, ki bo zagotovila gospodarski, socialni in kulturni razvoj jugovzhoda. To je kompleksno območje, ki ga skrbno spremljamo kot del stalnega reformnega procesa.
Poleg izpolnjevanja københavnskih političnih meril se bo napredek Turčije v pripravah za pristop meril na podlagi zahtev, ki so jasno določene v pogajalskem okviru. V tem okviru se bo napredek, dosežen pri vprašanjih, ki so zajeta v deklaraciji z dne 21. septembra 2005, zlasti tistih pri tistih vprašanjih o celostnem in nediskriminatornem izvajanju dodatnega protokola sporazuma iz Ankare, spremljal in pregledoval, kar je Svet odobril decembra lani. Na žalost pri tem še ni bil dosežen napredek.
Poudarjam tudi, da je priznavanje vseh držav članic nujna sestavina v pristopnem procesu in da je zato pomembno, da Evropska unija čim prej normalizira odnose med Turčijo in vsemi državami članicami.
Delo, ki se zahteva za zagotavljanje skladnosti s standardi Unije in obveznosti članstva, je težko in zahteva stalna prizadevanja in odločnost. Turškemu pristopnemu procesu pripisujemo veliko pomembnost in zagotavljam vam, da bo portugalsko predsedstvo Svetu prav tako naredilo čim več, da bi omogočilo napredovanje teh pogajanj.
Izpolniti je treba dane obljube. Vzdrževanje reformnega procesa in izpolnjevanje obstoječih obveznosti bo zagotovilo, da bo turški pristopni proces koristil najprej in predvsem vsem turškim državljanom. Kljub temu je napredek pristopnega procesa odvisen predvsem od ravnanja Turčije.
Olli Rehn
komisar. - Gospod predsednik, na začetku čestitam gospe Oomen-Ruijten za dobro pripravljeno poročilo ter za predložitev osnutka, ki je strog in pravičen.
Turčijo je v začetku tega leta pretreslo zelo težavno obdobje z resno ustavno krizo in velikimi političnimi napetostmi. Kljub tem izzivom so se v državi izvedle parlamentarne in predsedniške volitve, ki so bile v celoti v skladu z demokratičnimi načeli in se jih je udeležilo zelo veliko državljanov.
Rezultat tega je bil, da je zmagala demokracija. Nov turški parlament dobro predstavlja politično raznolikost Turčije in, kot je navedel gospod Lobo Antunes, nova vlada zdaj lahko deluje ob podpori stabilne večine in širšega ljudstva. Tako je bila glede tega odprta nadaljnja pot. Zdaj je prišel čas za obnovitev novega gibala v reformnem procesu.
Zato Komisija podpira osnovni pristop, ki mu bo sledil osnutek resolucije, ki bo opredelil izzive in Turčijo spodbujal k obvladovanju teh političnih izzivov. To pomeni, da je treba podpreti zavezo nove turške vlade, da bo okrepila svoja reformna prizadevanja, ter jo spodbujati, da to zavezo čim prej spremeni v dejanja. To zadeva reformni proces in protokol iz Ankare.
Komisija se strinja z dejstvom, da je vlada ustavne reforme uvrstila na vrh seznama svojih prednostnih nalog, da bi okrepila demokracijo in razširila področje temeljnih svoboščin. Vseeno to ne sme povzročiti kakršnega koli odlašanja v zvezi z reformami, ki so zdaj nujne, kot je na primer revizija razvpitega člena 301 turškega kazenskega zakonika in drugih členov, ki obravnavajo svobodo izražanja, ali sprejetje zakona o verskih skupnostih za zagotovitev verske svobode.
Poleg tega si je treba prizadevati tudi za zagotovitev demokratičnosti v odnosih med civilno in vojaško sfero, za zaščito pravic žensk, otrok in sindikatov, za izboljšanje sodnega sistema ter za okrepitev boja proti korupciji.
Naj na kratko spregovorim še o nedavnih dogodkih in sedanjem stanju, glede katerega se zelo tesno usklajujemo s predsedstvom in gospodom Solano, hkrati pa ustrezno upoštevamo tudi stališča Parlamenta. Turčija se neprestano srečuje s čezmejnimi terorističnimi napadi kurdske delavske stranke (PKK), ki je na seznamu terorističnih organizacij EU. Evropska unija obsoja vse teroristične napade in razume potrebo Turčije, da zaščiti svoje državljane.
EU in Turčija si prizadevata za neodvisnost, suverenost, enotnost in ozemeljsko celovitost Iraka. Turčijo in Irak še naprej spodbujamo, da to težavo rešujeta s sodelovanjem med ustreznimi organi oblasti in s spoštovanjem mednarodnega prava. Nedavni dvostranski sporazum med Turčijo in Irakom o boju proti terorizmu zagotavlja temelj za to sodelovanje.
Turški organi oblasti se razumljivo trudijo, da bi v svoja prizadevanja vključili tudi Združene države ter iraške in iraško-kurdske organe oblasti, pri čemer je pred kratkim prišlo do nekaj napredka. Resolucijo, ki jo je Parlament sprejel prejšnji teden, je treba obravnavati kot del te splošne politične strategije.
Izkazalo se je, da je evropska perspektiva Turčije ključna spodbuda za reforme v državi. V skladu z našim temeljnim načelom pogojevanja iz politike širitve je napredek v pristopnih pogajanjih odvisen od izvajanja reform v praksi.
Vendar je za učinkovito uporabo tega načela, ki bi povzročila dejansko politično spodbudo za reforme, nujno, da Evropska unija izpolni svoje obveznosti. Dogovorov se je treba držati - pacta sunt servanda.
Vse države članice še naprej podpirajo pristopna pogajanja s Turčijo in za verodostojnost Unije je ključno, da se ta proces nadaljuje v skladu s pogajalskim okvirom z dne 3. oktobra 2005 in sklepom Sveta z dne 11. decembra 2006. To sta bili soglasni odločitvi vseh 27 držav članic.
Zato moramo odpreti nova poglavja, ko bodo tehnično pripravljena. Vsaj dve poglavji, in sicer poglavje o varstvu potrošnikov in zdravja ter poglavje o vseevropskih omrežjih, bi se lahko odprli v prihodnjih tednih. Turčijo spodbujamo tudi, da si prizadeva za izpolnitev meril uspešnosti, ki so že opredeljena za 13 poglavij.
Nenazadnje vam zagotavljam, da se bodo vaši prispevki ustrezno upoštevali v našem prihodnjem poročilu o napredku v zvezi s Turčijo, ki ga bo Komisija sprejela 6. novembra.
Ria Oomen-Ruijten
v imenu skupine PPE-DE. - (NL) Gospod predsednik, zahvaljujem se Svetu in Komisiji za izrečene prijazne besede. Današnja razprava in resolucija, ki jo nameravamo sprejeti, sta naslovljeni zlasti na Komisijo, saj od nje pričakujemo ustrezen prispevek k poročilu o napredku.
Vendar sta naslovljeni tudi na Svet, ki se bo ponovno sestal decembra zaradi poročila o napredku. Kaj počnemo v resoluciji? Kaj počnemo v besedilu? Opisujemo dosežen napredek in sprejete dogovore. Opisujemo tudi, kaj se je zgodilo z obveznostjo, h kateri se je zavezala Turčija.
Resolucija tako vsebuje sklop dosežkov, vendar vsebuje tudi številne zadeve, ki niso bile dosežene. Gospod predsednik, vsebuje tudi to, kar od turške vlade pričakujemo, saj je zdaj priložnost, da reformnemu procesu damo nov zagon.
Tretja stvar, ki jo izpostavljam, je, da smo razpravo s Turčijo poskušali poglobiti in razširiti. Zato zahtevam, da se pozornost nameni socialni koheziji, logistiki, prometu in energiji.
Svobodi govora in verski svobodi je v našem besedilu namenjeno pomembno mesto. Nova ustava ne bi smela služiti za izgovor, da se takoj ne izkoristijo vse možnosti za uresničevanje vseh reform, zlasti tistih, povezanih s členom 301.
Druga točka, ki jo izpostavljam, govori o odnosu s sosednjimi državami. Dobri odnosi s sosedami so popolnoma nujni. Ko pogledam Turčijo in Armenijo, to pomeni, da morajo biti meje odprte. Vse gospodarske blokade se morajo odpraviti. Poleg tega menim, če ljudstvo ne priznava svoje preteklosti, nima prihodnosti. Zato pozivam Komisijo, da podpre Turčijo in Armenijo pri tem vprašanju.
Gospod predsednik, ne morem povedati ničesar o kurdski delavski stranki, saj mi poslovnik tega parlamenta ne dopušča dovolj časa.
Hannes Swoboda
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, najprej gospe Oomen-Ruijten čestitam za to zelo dobro poročilo in se ji zahvaljujem za odlično sodelovanje.
To poročilo vsebuje veliko sporočil in ko sem skupaj z Martinom Schulzem obiskal Turčijo, sem turškim organom oblasti prenesel naslednja sporočila. Reforme se ne smejo le nadaljevati, ampak jih je treba pospešiti. Komisar je že omenil člen 301 turškega kazenskega zakonika in druge reforme za zagotavljanje popolne in resnične svobode izražanja in pluralnosti mnenj v Turčiji. Enako velja za versko svobodo in številna druga vprašanja, ki jih bodo kasneje v razpravi zajeli ostali kolegi. Reformni proces je treba pospešiti.
Drugo sporočilo je bilo v zvezi z vprašanjem Kurdov in svoje mnenje o tem želim pojasniti. Številna leta, celo desetletja se že trudim odigrati svojo vlogo pri reševanju kurdskega vprašanja, vendar je zdaj nastopil čas, ko lahko dosežemo politično in parlamentarno rešitev kurdskega vprašanja in se odrečemo nasilju. Zato ne razumem, zakaj kurdska delavska stranka nadaljuje s terorizmom. To lahko razumem, saj kurdska delavska stranka ne želi mirne rešitve in najbrž je tudi v vojski nekaj ljudi, ki prav tako ne želijo mirne rešitve.
Kljub temu moramo izraziti jasno željo, da mi želimo mirno rešitev, in prav tako jo želi Irak. V Ankari smo se srečali s predstavnikom predsednika Talabanija in tudi on je jasno izrazil, da nočejo stalnega terorizma kurdske delavske stranke, ampak hočejo politične rešitve. Upam, da bodo predstavniki kurdske regionalne vlade dojeli sporočilo, da nadaljevanje terorizma kurdske delavske stranke ne škoduje le Turčiji, ampak tudi Iraku.
Zato lahko skupaj s skupino socialdemokratov v Evropskem parlamentu to prošnjo le odobrimo: da bi končali s terorizmom, morata Turčija in Irak delovati skupno na temeljih mirnega sodelovanja, ki mora vključevati kurdsko regionalno vlado. Hkrati mora Turčija kurdskim prebivalcem zagotoviti udobno počutje v državi in dojemanje Turčije kot svojega doma.
Alexander Lambsdorff
v imenu skupine ALDE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem poročevalki Rii Oomen-Ruijten in tudi Josu Lagendijku in Hannesu Swobodi za zelo dobro sodelovanje med sestavljanjem te resolucije. Menim, da smo sestavili dobro besedilo s presenetljivo visoko ravnjo konsenza in menim, da je to zelo dobro.
V imenu svoje skupine bom še enkrat osvetlil in poudaril ključne točke. Ta resolucija je pozitivno in konstruktivno sporočilo Turčiji. Strinjamo se z dejstvom, da je bila premagana poletna kriza, in strinjamo se z dejstvom, da ima nova vlada močna in jasna pooblastila za dodatne reforme. Vendar vlado nepreklicno pozivamo, naj ta pooblastila izkoristi za resničen zagon reform.
V tem okviru je bistveno, kot pravi resolucija, da so reforme izredno pomembne za samo Turčijo, za prebivalce Turčije, za turško družbo in gospodarstvo. Turčija se mora še naprej in na lastno pobudo stalno izboljševati in vesel sem, da glede tega vprašanja v Turčiji opažam naraščajoč konsenz, kar je bilo izraženo v aprilskem programu. Dobro je, da se to nadaljuje.
Za nas je pomembno, da se københavnska merila še naprej uporabljajo kot ključna merila uspešnosti za pogajanja, prav tako pa je še vedno pomembno in nenadomestljivo merilo lastna absorpcijska sposobnost Evropske unije.
Reforme so nujno potrebne zlasti na naslednjih področjih, pri čemer so bila nekatera že omenjena. Področje kazenskega zakonika: člen 301 je bil že omenjen, to področje je precej jasno. Po mojem mnenju bi morali v razpravo začeli vključevati tudi člen 252. Ta člen zadeva tudi žaljenje spomina na Mustafo Kemala Atatürka in je težaven zato, ker prav tako predstavlja omejitev svobode govora.
Druga pomembna točka je izboljševanje položaja žensk. Število ubojev iz časti ostaja resna skrb. Ustavna reforma se mora nadaljevati. Temeljne človekove pravice in osebne svoboščine morajo biti zaščitene. Naj dodam, da je iz našega vidika problematična tudi volilna zakonodaja. Drugje v OVSE-ju je 10-odstotna ovira nezaslišana.
Zaključil bom s trditvijo, da moramo pokazati nekaj razumevanja za težavne razmere v Turčiji, zlasti v zvezi z dramatičnimi dogodki na jugovzhodu na turški meji z Irakom. Nepreklicno obsojamo teroristične dejavnosti kurdske delavske stranke v zadnjih tednih in družinam ubitih vojakov izražam sožalje v imenu moje skupine.
Turško vlado pozivamo, naj se na ta položaj odzove previdno. Do zdaj še ni bilo znakov, da se odziva drugače. Kljub temu se morajo sprejeti ukrepi za ublažitev grožnje turškemu ozemlju v skladu z naslednjimi pogoji. Ukrepi morajo biti ustrezni, sorazmerni in časovno omejeni. Evropska unija razume težavne razmere v Turčiji. Za Turčijo je pomembno, da upošteva to razumevanje. Mirna rešitev je dejansko naš najvišji cilj.
Današnja resolucija je resnično konstruktiven znak za pozitiven dialog s Turčijo. Turčija bo ostala zelo pomembna partnerica za Evropsko unijo in mora zdaj v lastnem interesu odločno nadaljevati z reformami.
Sebastiano  Musumeci
v imenu skupine UEN. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, eno leto po zadnji sprejeti resoluciji v tem parlamentu o odnosih EU-Turčija je žalostno dejstvo, da nekatera temeljna vprašanja ostajajo tragično pereča. Turčija ne priznava Cipra, ki je v vseh pogledih država članica Evropske unije; svoboda tiska je še vedno nadzorovana, saj člen 301 kazenskega zakonika še ni bil spremenjen, in Turčija vztraja pri nepriznavanju genocida nad Armenci leta 1915.
Nedavni grozoviti teroristični napad kurdske delavske stranke, sledeči surovi protinapad turške vojske in grožnja z intervencijo v severnem delu Iraka, če kurdska delavska stranka ne preneha s terorističnimi dejanji enkrat za vselej, so sestavni del nevarnega in občutljivega geopolitičnega položaja, v katerem se je znašla Turčija.
Nekaj napredka je dejansko bilo doseženega. Razmišljam predvsem o povečani zastopanosti žensk v novo izvoljenem turškem parlamentu, gospodarskih krogih in akademskem svetu, vendar se moramo zdaj bolj kot kadar koli prej vprašati, ali želi biti Evropa prihodnosti ogromna politična enota ali želi imeti močno kulturno identiteto, saj te negotovosti igrajo ključno vlogo v primeru Turčije, ki ne želi prenehati biti Turčija.
Joost Lagendijk
v imenu skupine Verts/ALE. - (NL) Gospod predsednik, gospe in gospodje, to razpravo so na žalost zasenčili teroristični napadi v Turčiji. Veliko raje bi govoril o želji po ponovnem nadaljevanju reform; na žalost pa sem prišel do zaključka, da se je kljub številnim lepim besedam v praksi do zdaj zgodilo premalo. Vendar menim, da je poglavitno vprašanje zdaj naslednje: Kaj bi po našem mnenju morala storiti Turčija?
Prenehajmo s hinavstvom v tej razpravi, gospe in gospodje. Vsi vemo, ali bi morali vedeti, da v tej dilemi ne obstajajo lahki odgovori. Po eni strani se zavedamo, vemo, da se mora vsaka država, v kateri je bilo v zadnjem mesecu ubitih petdeset ljudi, nekako odzvati, medtem ko se mnogi od nas hkrati zavedajo, vključno s številnimi v turški vladi, da velike vojne operacije niso rešitev. Ne morejo izkoreniniti kurdske delavske stranke, povzročajo ogromno diplomatsko in politično škodo in, najpomembneje, zelo otežujejo doseganje rešitve kurdskega vprašanja.
Zato upajmo, da bodo vsi sedanji poskusi za iskanje diplomatske in politične rešitve uspešni. Težava ni v iraških gorah, težava je v Turčiji, vendar rešitev težave, kurdskega vprašanja, ni v tem, da se obrnejo Turki proti Kurdom. Po mojem mnenju je položaj v Turčiji eden tistih: na eni strani so Turki in Kurdi, ki vedo, da je edina rešitev težave politična rešitev, stranki AKP (Stranka za pravičnost in razvoj) in DTP (Stranka demokratične Turčije), na drugi strani pa Turki in Kurdi, ki jih politična rešitev sploh ne zanima in ki mislijo, da lahko vojaško nasilje pomaga, vojska in del opozicije na turški strani ter kurdska delavska stranka (PKK) na kurdski strani.
Bodimo zelo jasni: sedanji napadi kurdske delavske stranke so dejansko usmerjeni proti turški državi, ampak so tudi napad na kurdsko stranko demokratične Turčije v turškem parlamentu, ki išče politično rešitev težave. Zato je tako pomembno, da ta parlament res strogo obsodi kurdsko delavsko stranko in njene teroristične napade, medtem ko hkrati izraža podporo za vse tiste na kurdski in turški strani, ki poskušajo najti mirno politično rešitev teh težav.
Kyriacos Triantaphyllides
v imenu skupine GUE/NGL. - (EL) Gospod predsednik, z resnim pričakovanjem pristopa Turčije k EU je Komisija in tako Unija kot celota pozvana, da v naslednjih nekaj dneh oceni napredek ali pomanjkanje napredka Turčije na številnih področjih, ki jih mora uskladiti z evropskim pravnim redom.
Izjavili smo, da se bo Turčija lahko pridružila EU, če bo izpolnjevala københavnska merila in obveznosti, ki jih je sprejela v skladu s pogajalskim okvirom in dodatnim protokolom. Menimo, da kompromisne rešitve ne bodo prinesle rezultatov, ki si jih želita Turčija in Unija. Izpostavljamo, da je Turčija dosegla nekaj napredka, vendar ponovno poudarjamo, da mora storiti, kar so storile predhodne države pristopnice, če želi, da njen pristop poteka gladko: izpolniti mora obveznosti iz konvencije do EU kot celote. Zato mora Turčija izpolniti svoje obveznosti do Cipra; ladjam in letalom iz Republike Ciper mora odpreti svoja pristanišča in letališča ter umakniti veto na sodelovanje Cipra v mednarodnih organizacijah in mnogostranskih pogodbah.
Kot levo usmerjena skupina in zlasti kot napredna delavska stranka Cipra (AKEL) smo prepričani, da bo pričakovanje turškega pristopa k EU zagotovilo izpolnjevanje njenih obveznosti, zlasti glede končanja turške vojaške okupacije Cipra.
Prav tako smo prepričani, da lahko s spodbujanjem Turčije na njeni poti k Evropi, s predvidevanjem, da bo Turčija hkrati izpolnila svoje obveznosti do EU, nanjo izvajamo pritisk. Zato mora Turčija izpolniti naslednje obveznosti: braniti in spoštovati človekove pravice vseh, ki tam živijo, vključno s Kurdi in drugimi manjšinami; priznati genocid nad Armenci in odpreti svoje meje z Armenijo ter sprejeti vse družbeno-gospodarske posledice, ki jih bo odprtje meje povzročilo.
Če želi Turčija nadaljevati in dokončati proces pristopa, potem je očitno, da bodo sprejeta merila in politika morali voditi k popolni uskladitvi z evropskim pravnim redom in popolnim spoštovanjem mednarodnega prava, ki ureja delovanje EU.
Georgios Georgiou
v imenu skupine IND/DEM. - (EL) Gospod predsednik, to, kar smo slišali, je neverjetno, in prihaja od samega komisarja, ki je na hitro označil s teroristi tiste, ki trdijo, da se borijo za svobodo. Sprašujem se, če Turčije prevečkrat ne označujemo kot države, ki jo napadajo z vseh strani. To je država, ki ima svoje sile v državi članici EU, ter ni prva in edina država, ki se prilagaja zahtevam EU.
Zaključil bom z bolj tehnično temo. Malo pred dogodkom na njeni vzhodni meji je bila cena sodčka nafte v Evropi 76 USD, zdaj pa je zaradi orožja, pri čemer se Turčija vedno obrne k orožju pri reševanju lastnih težav, cena sodčka nafte zrasla na preko 90 USD.
(Predsednik je prekinil govornika)
Philip Claeys
v imenu skupine ITS. - (NL) Gospod predsednik, med razpravo o tej resoluciji v odboru se je zdelo, kot da vsi v parlamentu na pol spijo. Nejasne kritike se oblikujejo kot gola formalnost, vendar se razen tega zdi, kot da moramo sprejeti pristop Turčije kot nepreklicno dejstvo.
Vendar je Turčija od začetka pogajanj dosegla komaj kaj napredka. Nanašam se, na primer, na nedavno poročilo organizacije Amnesty International o položaju človekovih pravic in ravnanju z manjšinami. Položaj Turčije v zvezi s Ciprom se redkokdaj omenja. Razen tega obstaja resna grožnja, da bo Turčija vojaško napadla Irak. Potem bomo soočeni s položajem, kjer država kandidatka s svojo vojsko ne zaseda le dela ozemlja države članice, ampak povrhu tega namerava izpeljati lokalno vojno v drugi sosednji državi, v tem primeru v Iraku.
Gospod predsednik, večina prebivalcev Evrope je proti možnemu pristopu Turčije. Razlog za to je, da Turčija ni evropska država in tako ne spada v Evropsko unijo. Da ne bi še bolj preizkušali verodostojnost Evrope, bi bilo namesto polnega članstva v EU bolje stremeti k odprtemu in nepreklicnemu partnerstvu s Turčijo.
Jim Allister
Gospod predsednik, zlasti pri Komisiji zaznavam, da neevropsko Turčijo poskuša predstaviti v najboljši možni luči. Morda to ni tako presenetljivo, če upoštevamo več milijonov predpristopne pomoči, ki jo zagotavljamo, vendar je treba upoštevati tudi slabe razmere. Najbolj sem zaskrbljen zaradi zločinov iz časti, resnih kršitev človekovih pravic, neustrezne zaščite nemuslimanskih manjšin, neustrezne verske svobode ter napadov in propagande proti kristjanom.
Tudi letos so se nadaljevali kruti napadi na kristjane, kakršen je bil umor treh moških aprila v Malatyi. Dejanska verska svoboda je pogosto merilo, kako trdno je država zavezana človekovim pravicam. Turčija ima v zvezi s tem še veliko dela, vključno z ureditvijo zakonitega statusa verskih skupnosti in premoženjskih upravičenj, vendar je treba spoštovati predvsem pravico do svobodnega verovanja in do spreobrnitve k drugi veri.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem gospe Oomen-Ruijten za oblikovanje tega poročila, ki bo predloženo Komisiji in naj bi se ga upoštevalo kot prispevek Parlamenta k prihajajočem poročilu o napredku.
Turčija je premagala domače težave, vlada ima jasna pooblastila, nedeljski referendum o spremembah ustave glede volitev predsednika je prinesel pravi izid in zdaj ni več razloga, da bi še dolgo odlašali z reformami. Zato začenjam s pozivom turški vladi: če ima resne namene glede pridružitve EU, mora povečati intenzivnost reform. Kot vsi vemo, se je lansko leto na tem področju zgodilo precej malo.
Namen reform je, da prinesejo korist predvsem prebivalcem Turčije. Niso same sebi namen ali evropsko šikaniranje, njihov namen je odpraviti pomanjkljivosti, ki v demokraciji ne bi smele biti prisotne, zlasti glede svobode mnenja, verske svobode, pravi žensk in manjšin, volilne zakonodaje, itn. Turčija se mora s temi vprašanji spopasti in pomanjkljivosti odpraviti na lastno pobudo.
Omenil bom še eno temo, in sicer armensko vprašanje. Kot Nemec menim, da lahko od Turčije pričakujemo jasno priznanje zgodovinskih odgovornosti. Turško zavračanje, da se izreče o tem vprašanju in odstrani blokade do Armenije, je tema, kateri se moramo v razpravah še naprej posvečati. Zdaj obstaja skrb, kot je povedal gospod Swoboda, da se bo vojaški konflikt v kurdski regiji razširil v Irak. Pri tem jasno dajemo prednost diplomatski rešitvi, pogajalski rešitvi pred vojaško rešitvijo. Popolnoma se strinjam s stališčem socialdemokratske skupine v Evropskem parlamentu o tem vprašanju.
Nazadnje mora sama Turčija določiti, ali želi in kako želi nadaljevati pot k Evropi. Iz našega vidika polni pristop k EU ni edina možnost; pogajanja so namenoma ostala odprta in predvsem od Turčije je odvisno, ali želi proaktivno nadaljevati to pot. Ne gre le za to, ali ima sama Evropa sposobnost, da Turčiji odobri pristop.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Gospod predsednik, tudi jaz se zahvaljujem poročevalki gospe Oomen-Ruijten. Moj takojšen odziv na pripombo gospoda Langena je, da v moji skupini vsekakor govorimo o pogajanjih z namenom članstva v Evropski uniji.
Resolucija, o kateri danes razpravljamo, je spodbuda turški vladi, da naj še naprej sledi tej poti. Ministrskemu predsedniku Erdoğanu so turški volivci dali jasna pooblastila za to. To ga res postavlja v položaj, v katerem lahko pospeši reforme. Zdaj pričakujemo hitre rezultate in zato od Komisije pričakujemo, da bo kmalu izdelala poročilo o napredku glede tega.
Dejansko se nujna vprašanja ne smejo spregledati. Menim, da bi bil izredno pomemben simboličen korak, ki bi imel ogromen učinek, če bi turška vlada storila karkoli v zvezi s členom 301, če bi ga odpravili ali spremenili. To bi ustvarilo potrebno odprtost za razpravo v Turčiji, vključno z razpravo o vprašanjih iz preteklosti, kar me pripelje do armenskega vprašanja. Menimo, da je zelo pomembno, da se o tem razvije notranja razprava v Turčiji, vendar je organizacija razprave odvisna predvsem od same Turčije in ne od Parlamenta ali od predstavniškega doma Združenih držav, da poskušata razpravo izsiliti. To je predvsem notranja zadeva; lahko pomagamo, vendar ne vidim preveč smisla v tem, da na Turčijo stalno pritiskamo od zunaj.
Razglašena je bila nova ustava. To prav tako ustvarja priložnosti, tako menimo, da se končno poiščejo politične rešitve kurdskega vprašanja. Strinjam se s tistimi, ki pravijo, da bi morali narediti vse, kar je v naši moči, za preprečitev vojaške krepitve v severnem Iraku, vendar lahko to storimo le, če se najprej oddaljimo od terorističnih napadov kurdske delavske stranke in od nje zahtevamo prenehanje.
Podpreti moramo Turčijo pri njenem dialogu z Irakom in iraškimi organi oblasti ter tudi pri njenem dialogu z regionalnimi organi oblasti v kurdskem Iraku o sodelovanju pri prenehanju teh napadov. Strinjamo se z novimi diplomatskimi pobudami, vendar menimo, da bo predvsem praktično sodelovanje v regiji tisto, ki bo privedlo do prenehanja z nasiljem.
Marco Cappato
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, predsedstvo Sveta je reklo: "Odvisno je od Turčije" in številni kolegi so to zamisel ponovili, skupaj z gospodom Langenom, ki je rekel: "Oni se morajo odločiti.". Vendar jaz ne menim, da je tako. Po mojem mnenju mora Evropa prevzeti svoje odgovornosti.
Pri tej težavi ne gre le za Turčijo in njeno izpolnjevanje formalnih pristopnih meril. Res pa je, da so v preteklih mesecih Evropa, evropske vlade, najprej francosko predsedstvo, vendar tudi druge vlade, razširjale vest, da Turčija ne bo pristopila Evropski uniji. Poročilo gospe Oomen-Ruijten izhaja iz te predpostavke in besedilo je najbrž najboljše, ki ga lahko oblikuje ta parlament, vendar potrebujemo pogum za spremembo splošnega okvira: sedanji politični in vojaški položaj na meji med Turčijo in Irakom je delna odgovornost Evropske unije, glede na to, da smo v političnem smislu zaloputnili vrata pred Turčijo, čeprav se ustrezna pogajanja nadaljujejo.
Potrebujemo velik skok naprej, pri čemer bodo Evropska unija in vlade jasno pozvale k političnemu poročilu o posamezni pravici državljanov, ki živijo na turških tleh, do demokracije in pravne države z možnostjo pridružitve Evropi. To bi Turčiji lahko pomagalo, da se premakne proti Evropi in ne proti Bližnjemu vzhodu.
Feleknas Uca
(DE) Gospod predsednik, na žalost je današnje glasovanje o resoluciji Parlamenta o Turčiji zasenčeno z zelo žalostnimi in zaskrbljujočimi dogodki.
Prejšnjo sredo je Velika turška nacionalna skupščina z veliko večino izglasovala turški vojaški vpad v severni Irak. Od takrat poslušamo žalostne novice o smrtih in žrtvah na turško-iraški meji, novice o krvavih bojih in spopadih, slišali smo tudi, da turška vojska strelja na vasi v severnem Iraku. Slišali smo za napade na kurdske ustanove in pisarne stranke demokratične Turčije ter o besnih nacionalistih, ki poskušajo linčati svoje kurdske sodržavljane. Vendar so bila sporočila, ki jih je Turčija pošiljala po koncu ustavne krize konec avgusta, tako obetajoča. Govorilo se je o novi državljanski ustavi, dodatnih reformah in bolj intenzivnih prizadevanjih za reforme, ki bi se ukvarjale z še nerešenimi vprašanji. Gospa Oomen-Ruijten in številni moji kolegi so želeli ta pozitivna sporočila in razvoj v Turčiji upoštevati, potem pa so prizadevanja za reforme v Turčiji obstala.
Predlog resolucije je uravnotežen in pravičen v svoji oceni in vrednotenju. Vendar se v okviru nedavne turške odločitve in očitne grožnje vojaškega vpada, ki krši ozemeljsko integriteto Iraka, sprašujem, kakšne cilje želi Turčija dejansko doseči. Gre res za kurdsko delavsko stranko? Dejstvo je, da je turška vojska izpeljala 24 čezmejnih operacij v preteklih letih in nobena ni imela trajnega učinka. Zakaj bi bilo tokrat drugače? Ali ima to povezavo z zalogami nafte na območju okrog Kirkuka in z namenom Turčije, da odpravi avtonomni status Kurdov v severnem Iraku?
V vsakem primeru je jasno, da kurdskega vprašanja ne bo mogoče rešiti z vpadom v severni Irak. Iz mojega stališča je vendar prav tako jasno, da Turčija ne more kršiti mednarodnega prava in iraške suverenosti pred očmi Evropske unije in mednarodne skupnosti. Evropa mora zdaj prevzeti odgovornost in dejavno sodelovati pri razvoju strategije za resolucijo o kurdskem vprašanju, saj je to ključno za doseganje resničnega miru in demokracije v Turčiji.
Bastiaan Belder
(NL) Gospod predsednik, v nedavnem pogovoru za nizozemski tisk je komisar Rehn nepreklicno izjavil, katere reforme v Turčiji so za EU najbolj nujne, citiram: najnujnejše reforme "so iz področja svobode govora in vere, ključnih načel demokracije".
Komisarju se zahvaljujem za to jasno izjavo o stališču. Ta izjava me je privedla k temu, da sem ga opozoril na dokument zveze protestantskih cerkva v Turčiji. Dokument nosi datum 1. september 2007 in opisuje resno bolečino in skrbi turških protestantov glede neobstoja verske svobode. Komisar, prepričan sem, da boste odločno govorili s svojimi turškimi sogovorniki o ranljivem položaju turških protestantov ali vseh turških kristjanov v turški družbi.
Zdravljenje simptomov, gospod predsednik, resnično ne zadostuje. Mediji in politiki ustvarjajo zelo nestrpno, nevarno vzdušje za nemuslimane v Turčiji. Tudi na tem področju položaj zahteva hitro ukrepanje od Bruslja do Ankare. Komisarju bom izročil drugi dokument o tem in nestrpno pričakoval njegov hiter pisni odgovor.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, pred nekaj dnevi sem bil v delu Cipra, ki ga zaseda Turčija, in dobil vtis iz prve roke o sistematičnem uničenju približno 500 grških pravoslavnih cerkva in uničenju evropske kulturne dediščine, ki se je ne da popraviti. Po mojem mnenju je to v nasprotju z duhom Evrope, prav tako kot je v nasprotju z duhom Evrope stalno pomanjkanje strpnosti do kristjanov in drugih manjšin ali prekršek "žalitve turške identitete", ki se uporablja samo za zatiranje svobode mnenja in tiska, da ne omenjam stalnih kršitev človekovih pravic, neuspešnega reševanja vprašanja genocida proti Armencem in neprekinjene islamizacije.
Nesprejemljivo je, da kandidatka za pristop še vedno zaseda dele države članice EU, severni Ciper, da načrtovanja vojaškega napada na drugo državo, kot je trenutni položaj glede Iraka, niti ne omenjam.
Bruselj kar naprej poudarja, da ima skladnost s temeljnimi pravicami, zlasti z versko svobodo in svobodo izražanja, najvišjo prednost za pristop k EU. V primeru prizadevanj Turčije za članstvo so to očitno samo prazne besede.
Ioannis Kasoulides
- (EL) Gospod predsednik, najprej čestitam gospe Oomen-Ruijten za njeno poročilo.
Zdaj pa primerno vprašanje: kaj se bo zgodilo, gospod predsednik, če Turčija, država kandidatka, ne bo upoštevala opozorila EU in bo napadla severni Irak? Kakšni so nameni Turčije? Je njen namen morda, da povzroči še en primer, podoben ciprskemu, ali da zasede ozemlje v kurdsko govorečem Iraku in tako še dodatno zaplete prizadevanja številnih, tudi evropskih držav po stabilizaciji Iraka? Kako se lahko državam članicam ali državam kandidatkam dopušča, da ravnajo kot destabilizacijski faktor na območju, kjer evropski vojaki izgubljajo življenja pri poskusu stabilizacije?
Naj vas spomnim, da turške sile zasedajo 40 % ozemlja Cipra. To državi ni preprečilo, da je začela pristopne pogovore. Dovolite mi, da vas spomnim, da Turčija še vedno ne izpolnjuje zahtev EU po razširitvi protokola iz Ankare. Sprašujem se, kaj bo o tem povedalo poročilo Evropske komisije, ki ga pričakujemo 6. novembra. Če je sporočilo strpnost, zakaj potem nismo strpni do toliko drugih vprašanj, ki zadevajo načela in vrednote v osrčju EU?
Na koncu je ključno vprašanje: ali govorimo o širitvi vrednot EU ali o zmanjšanju področja vpliva EU?
Béatrice Patrie
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem gospe Oomen-Ruijten za konstruktivno sporočilo, ki ga pripravljamo za Svet in Komisijo, vendar tudi za turško vlado in parlament.
Vendar obžalujem, da se naš parlament ni jasneje izrazil o vprašanju, ki je nedvomno občutljivo, vendar zato nič manj pomembno: govorim o armenskem genocidu. Od leta 1987 ta Parlament uporablja besedo "genocid" za pokole med letoma 1915 in 1917, ko je bilo pobitih 1,2 milijona Armencev, to je dve tretjini armenskega prebivalstva, ki je takrat živelo pod otomanskim imperijem. Senat in predstavniški dom Združenih držav Amerike sta pravkar izjavila enako in obžalovanja vredno je, da ta Parlament zaostaja za Američani pri tem vprašanju.
Kot je bilo pred kratkim izpostavljeno v tiskovni izdaji Mednarodne federacije za človekove pravice, je veliko turških državljanov obtoženih žaljenja turške identitete na podlagi člena 301 kazenskega zakonika. Da bi se s tem obdobjem iz zgodovine spopadli javno, menim, da mora biti ta člen odpravljen čim prej. Našim turškim prijateljem nikakor ne koristimo s tem, da jih silimo v pozabo lastne zgodovine. Dolžnost spomina je prav tako dolžnost do potomcev ljudi, ki so genocid preživeli, in do mednarodne skupnosti. Zato parlament pozivam, da podpre predloge sprememb, ki pozivajo k priznanju armenskega genocida in tistih, ki poudarjajo potrebo po popolnem spoštovanju verskih svobod in pravic manjšin.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, Turčija je politično, gospodarsko, vojaško in kulturno pomembna država, zato je pomembna tudi za EU. Ob upoštevanju tega se je EU odločila, da začne pristopna pogajanja. Pot k pristopu ne poteka povsem brez težav, vendar je prispevala k začetku precej nujnega programa demokratičnih reform v Turčiji.
S takšnimi reformami se strinjajo tako EU kot turški državljani. Reforme se morajo nadaljevati in vsaj iz tega razloga moramo odločno podpreti pristop Turčije. Nihče ne zanika dejstva, da težave obstajajo. Moja država Ciper je v samem jedru ene od takšnih težav, vendar se kot večina poslancev v tej sejni dvorani zavedam, da se težave ne rešujejo s spori, ampak z mirnimi pogajanji.
Z bolj evropsko Turčijo bo lažje razpravljati in reševati težave, zato v celoti podpiram pristop Turčije k EU. Zato podpiram tudi kompromis, ki je bil dosežen s pomočjo razumnega vodenja gospe Oomen-Ruijten ter poštenega in koristnega sodelovanja vseh zadevnih kolegov, ki so morda imeli različna mnenja glede nekaterih posebnih vprašanj, vendar so se vsi strinjali glede načela, da lahko EU doseže več, če konstruktivno sodeluje s turškimi državljani, kot pa če jih zavrača in jim nasprotuje.
Turčija zdaj preživlja težavno obdobje, zato ustrezen način za delovanje EU vključuje uporabo več spodbud in manj kazni. Naj naša splošna podpora za to poročilo turškim državljanom dokaže, da jih želimo vključiti v EU, ter prispeva k obsežnejšim in hitrejšim reformam v Turčiji ter boljšemu reševanju preveč dolgotrajnega ciprskega vprašanja.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, številni izmed nas smo navedli geopolitične razloge za nasprotovanje turškemu pristopu k EU. Zdaj dejanski dogodki dokazujejo, da imamo prav, glede na to, da je Ankara kot slon vdrla na občutljivo ravnotežje Iraka, kjer predstavniki naših sil vsak dan žrtvujejo svoja življenja in se borijo za svobodo ljudstva.
Menim, da moramo o tem razmisliti, kolegi poslanci, saj vaša draga Turčija, raj na zemlji glede človekovih pravic, trka na evropska vrata prav ta trenutek, ko se na iraški fronti odpira grozovit, nepredvidljiv, tragičen vojni scenarij.
Ko se boste vrnili v Bruselj, naredite, kar nameravam narediti sam: obiščite armensko restavracijo. Ali Armenci ne spadajo med vaše neevropske prijatelje? Kljub temu so huligani, turški zločinci, uničili njihove posesti, zažgali restavracijo v glavnem mestu Evrope samo zato, ker je armenska. Takšna je demokratična narava turških nacionalistov! Zakaj bi jim torej izrekli dobrodošlico, če še vedno ne priznajo armenskega genocida? Pozivam vas, da glasujete za moj predlog spremembe.
Gerard Batten
Gospod predsednik, resolucija poudarja, da mora Turčija za pristop k EU v celoti izpolniti københavnska merila. Poročilo prav tako zahteva od turške vlade, da svoj pristop k verski svobodi uskladi s temi načeli, kot je določilo Sodišče Evropskih skupnosti.
Turčija je po Kemalu Atatürku posvetno državo ohranila kljub vse večji moči fundamentalističnega in literalističnega islama. Sprašujem se, če se turški državljani zavedajo, da bo vstop v EU bistveno ogrozil njihovo sposobnost odpora proti bojevitemu islamu. Če se bo Turčija pridružila EU, bodo njeni islamisti zakonodajo o človekovih pravicah uporabili za zaščito, na podlagi katere bodo razširjali svoj džihad v Turčiji in Evropi.
Britanski državljani se začenjajo zavedati, da bo v primeru pristopa Turčije k EU pravico za vstop v Veliko Britanijo dobilo dodatnih 70 milijonov ljudi. Pristop Turčije bo katastrofa za Turke in za Veliko Britanijo.
Koenraad Dillen
(NL) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v razpravi o predlogu resolucije gospoda Florenza je bilo včeraj pravilno opaženo, da velika večina prebivalcev podpira stroga merila o prepovedi kajenja na delovnem mestu ter v barih in restavracijah.
Upal sem, da bo ta resolucija upoštevala tudi poglede velike večine prebivalcev, ki se ne strinjajo s pristopom Turčije k Evropski uniji. Vendar očitno imam preveč iluzij. Ko pride do ključnih vprašanj, kot sta na primer ustava ali pristop Turčije k Evropski uniji, mnenje ljudi kar naenkrat ne šteje več.
Turčija, prijazen narod, ni evropska država. Pika, amen, konec razprave. To bi moral biti konec razprave. Vendar ne samo, da Parlament ne prevzame svoje odgovornosti, več kot enkrat je že spregledal bistvene nedavne dogodke, ki jasno kažejo, da Turčija ne spada v Evropsko unijo in da je bila odločitev o začetku pristopnih pogajanj napaka.
Zakaj ta resolucija ne omenja odpora stranke za pravičnost in razvoj (AKP) do ustavne določbe, ki prestopa v drugo vero ne bi več zakonsko kaznovala? Zakaj so ljudje tako ohlapni glede armenskega in ciprskega vprašanja? To je še en primer evropske realpolitike, iz katere nas lahko izključite.
Charles Tannock
Gospod predsednik, po podatkih londonskega časopisa The Times se je nedavno sprejetje resolucije o armenskem genocidu v ameriškem kongresu zgodilo v povsem neprimernem času. Kdaj je torej primeren čas za razpravo o genocidu?
Armenski lobi je v tem Parlamentu tako glasen ravno zaradi očitnega dogovora o molku v zvezi z vprašanjem genocida, ki traja že skoraj celo stoletje. Umor turško-armenskega novinarja Hranta Dinka bi moral povzročiti obdobje nacionalnega razmisleka, vendar se to žal ni zgodilo.
Kljub temu je sprava med Turčijo in Armenijo, vključno s ponovnim odprtjem zaprte meje, pomemben element prizadevanj Turčije za vstop v EU. Vendar menim, da nobena prava demokracija ne more zanikati preteklosti, niti svojih najglobljih in najtemnejših skrivnosti.
Prav tako pomembna je trajna rešitev spora na Cipru, ki je še vedno na mrtvi točki, povzročila pa ga je prisotnost zasedbenih sil v državi članici EU in neizvajanje protokola iz Ankare.
Zaskrbljen sem tudi zaradi verskih pravic manjšin, zlasti kristjanov. Na primer grško pravoslavno semenišče Halki je zaprto že od leta 1971; asirskim kristjanom, ki so med vojno s kurdsko delavsko stranko pobegnili v Nemčijo in na Švedsko, se je odvzelo turško državljanstvo, zaradi česar niso mogli zahtevati svojih domov, ki so jih med konfliktom izgubili. Turčija alevitske manjšine ne obravnava drugače od sunitske muslimanske večine, zato ne priznava njihovih drugačnih verskih potreb.
Člen 301 kazenskega zakonika o žalitvi turškosti je vodil k več obsodbam in marca je sodišče v Istanbulu izdalo odredbo, ki prepoveduje dostop do spletne strani za izmenjavo videov YouTube, kjer so se pojavile izjave o spolnem življenju očeta sodobne Turčije, Kemala Atatürka, kar je po mojem mnenju absurdno.
Moje lastno stališče in ne stališče moje skupine ali nacionalne stranke je, da je treba še veliko narediti.
Maria Eleni Koppa
(EL) Gospod predsednik, današnja razprava nam daje priložnost, da izrazimo naše zadovoljstvo z izidi volitev v Turčiji, ter da se strinjamo z željo prebivalcev Turčije po nadaljevanju reform.
Bodoči turški pristop k EU, ki ostaja naš cilj, je odprl pot poskusom reform. Na žalost so ta prizadevanja dosegla nek nivo in so se upočasnila. Nova vlada s svojimi novimi, jasnimi pooblastili, se mora hitro premakniti in izpolniti vse določbe pristopnega sporazuma in njegovega dodatnega protokola.
Pri reformnem procesu gre predvsem za demokratizacijo, temeljne človekove pravice in verske svoboščine. V skladu s tem je nujna razveljavitev člena 301 kazenskega zakonika in odločen odziv na zahtevo ekumenskega patriarhata. Na žalost je odnos turške vlade do teh vprašanj do zdaj dopuščal ekstremistična dejanja. Omeniti moramo tudi nerazložljivo vztrajanje turških oblasti pri zaprtju teološke šole v Halkiju.
Drugo vprašanje, ki nas skrbi, je napeto stanje v jugovzhodni Turčiji. Menim, da se ne sme dopustiti prevlade nasilnega reševanja sporov, ker bo to pomenilo nestabilnost na širšem območju. Odgovornost sedanje vlade je, da ukrepa pri doseganju mirne rešitve kurdskega vprašanja, to pa predvideva dialog med obema stranema. Mednarodna skupnost mora ohranjati mir pri tej potencialni krizi.
Za zaključek, gospod predsednik, bi rad povedal, da od Turčije pričakujemo izpolnjevanje vseh obveznosti tako, da bo lahko stabilno nadaljevala bodočo evropsko integracijo.
Giorgos Dimitrakopoulos
- (EL) Gospod predsednik, najprej čestitam gospe Oomen-Ruijten za odlično delo.
Gospod predsednik, podpora ljudstva, ki jo je prejela vlada gospoda Erdoğana in zlasti gospod Erdoğan, dopušča nadaljevanje reform, ki se izvajajo, odkar je turška zahteva po položaju v Evropi resna možnost. Hkrati ta podpora zbuja željo po pravični in trajni rešitvi ciprskega vprašanja, z umikom turških sil iz Cipra kot prvo zahtevo.
Obstaja nova želja po pristnih sosedskih odnosih, na splošno in zlasti z Grčijo.
Zaradi podpore se človekove pravice spoštujejo v skladu z novimi zakoni, kot je zakon o cerkvenih temeljih, in zakoni, ki ščitijo pravice in svoboščine. Pri tem se zgodovinsko sooča s preteklostjo in priznavajo se genocidi nad Armenci, črnomorskimi Grki in Asirci.
Zaradi podpore na kurdsko vprašanje gledajo iz druge perspektive. Možen napad na severni Irak je vprašanje, ki bi moralo EU še posebej skrbeti. Takšna poteza ne sme biti dopuščena, saj potreba po boju proti terorizmu, o kateri se vsi strinjamo, nikoli ne bi smela služiti kot izgovor za ustvarjanje nepreklicnih dejstev na zasedenem ozemlju v severnem Iraku, kot se je zgodilo na Cipru.
Richard Howitt
Gospod predsednik, nisem prepričan, če današnja razprava k reševanju vprašanju pristopa Turčije prispeva še kaj drugega razen tega, da daje priložnost majhnemu številu ognjevitih nasprotnikov pristopa Turčije, da ponovno izpostavijo svoje argumente v tej sejni dvorani. Seveda moramo od Turčije zahtevati, da se omeji in da sprejme sorazmerne ukrepe proti terorističnim grožnjam iz severnega Iraka, vendar opažam, da danes kritike izrekajo tisti ljudje, ki so v drugih razpravah nasprotovali pomoči Evropske unije za obnovo Iraka.
Strinjam se s strateškim partnerstvom med Združenim kraljestvom in Turčijo, ki sta ga včeraj v Londonu razglasila predsednika vlad Brown in Erdoğan, vključno s pozitivnim sodelovanjem pri boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu. Tudi druge države članice pozivam, da storijo isto.
Pozdravljam najmlajšo izvoljeno turško poslanko Aylo Akat, ki je prejšnji teden obiskala Bruselj kot ena od številnih kurdskih poslancev, ki so se vrnili v turški parlament po 14 letih, kar nam daje upanje, da bi se težava kulturnih in političnih pravic Kurdov lahko rešila demokratično in ne z uporabo nasilja.
Josef Zieleniec
(CS) Gospa Ria Oomen-Ruijten ja izpeljala izvrstno delo, ko je našla kompromis o temi, ki razdeljuje ta parlament.
Vendar sem prepričan, da bo sprejemanje takih resolucij in poročil, ki stremijo k iskanju kompromisov tako, da sev njih ne izražajo pogledi Parlamenta o spornih ključnih točkah, v prihodnje treba opustiti. Naša prizadevanja za dosego soglasja Turčiji pošiljajo sporočilo, ki v nezadostni meri odseva različna mnenja o turškem članstvu v tem parlamentu in med evropsko javnostjo.
Ne bom prikrival dejstva, da se mi začetek pristopnih pogajanj s Turčijo zdi temeljna napaka. Hkrati pa se zavedam in spoštujem dejstvo, da se v tem parlamentu z mano vsi ne strinjajo.
Evropska javnost je močno razdeljena, ko pride do tega vprašanja, ki je ključnega pomena za prihodnost evropskega združevanja. Naša dolžnost je, da to nasprotnost izrazimo. Zato upam, da bodo naša prihodnja resolucije in poročila jasno izražala to razdelitev v Parlamentu glede možnega članstva Turčije v EU. Medtem ko je kompromis dobrodošel pri številnih drugih področjih, o katerih razpravljamo v Parlamentu, članstvo Turčije v EU in odnosi med EU in Turčijo niso med njimi.
Spremenimo pristop. Prenehajmo z izdelovanjem poročil in resolucij, ki poskušajo dajati vtis strinjanja in soglasja. Namesto tega pokažimo, s pomočjo naših soglasij in nesoglasij na jasno oblikovanih stališčih, da smo razdeljeni glede članstva Turčije.
Gre za vprašanje naše odgovornosti do državljanov EU in Turčije, ki si ne zaslužijo polresnic. Prepričan sem, da bodo prebivalci Turčije veliko bolj cenili odkrit pogovor o neenotnosti, kot pa prikrivanje dejanskega položaja, kar sta Parlament in celotna Evropa počela kar nekaj časa.
Vural Öger
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, z resolucijo gospe Oomen-Ruijten o Turčiji Evropski parlament pošilja pozitivno sporočilo in je tako vstopil v novo fazo konstruktivnega dialoga glede odnosov s Turčijo. Turčija je zdaj vpletena v silovito razpravo o notranjih reformah.
Turčija ima sedaj vlado, ki ima močno podporo ljudstva in lahko začne z delom. To je priložnost za nov zagon pristopnemu procesu na številnih področjih. Poziv k izpolnjevanju dodatnih zahtev, ki niso del pristopnih pogajanj, je neučinkovito ravnanje. V Turčiji je zdaj najbolj pomemben razvoj nove ustave. Zasnova te ustave je že vidna.
Poziv k reviziji člena 301 turškega kazenskega zakonika turška stran že obravnava. Turčija zdaj potrebuje dodatna pozitivna sporočila iz EU. Turčijo moramo spodbujati, da z reformami nadaljuje z veliko vnemo.
Poročilo o napredku od Komisije pričakujemo 7. novembra in menim, da je zelo pomembno, da to poročilo prikaže sedanji pozitivni razvoj v Turčiji.
Yiannakis Matsis
(EL) Gospod predsednik, Turčija je kandidatka za pristop k združeni Evropi. Ima pravice in dolžnosti. Poročevalka je izdelala uravnoteženo začasno poročilo. To Turčiji ponuja drugo priložnost za nadaljevanje z reformami in za izpolnitev svojih obveznosti, ki so povezane zlasti z gospodarskimi spremembami, spoštovanjem københavnskih meril ter človekovih, verskih in manjšinskih pravic.
Želimo si sprememb v Turčiji, ker sama Turčija poziva k spremembam ter tudi zato ker to zahteva sedanji čas. Spremembe v Turčiji pomenijo, da mora izpolnjevati svoje obveznosti do Cipra tako, da prizna Republiko Ciper in konča z okupacijo Cipra. Poročilo ustrezno navaja, da bo umik turške vojske pomagal doseči rešitev in da se lahko turška vojska nadomesti z manjšo evropsko silo pod poveljstvom Varnostnega sveta. Turčija mora izpolniti naslednje obveznosti: prekiniti s kolonizacijo in spremeniti demografske značilnosti Cipra; v domovino vrniti naseljence, ki sestavljajo veliko večino na zasedenem ozemlju in so kot tempirana bomba, ki bo spodkopala vsako rešitev; končati s prisvojitvijo grško-ciprskih posesti na zasedenem delu Cipra; ter prekiniti z uničevanjem naše kulturne dediščine. Kot prvi korak mora Turčija spoštovati odločitev ZN in vrniti mesto Famagusta njegovim zakonitim prebivalcem.
Ankara turške Ciprčane obravnava kot osamljene zaradi prisotnosti 45 000 turških vojakov, ki grškim Ciprčanom onemogočajo dostop do svojih domov in posestev. Turčija ima ključ do pristopa k Evropi in rešitve ciprskega vprašanja. Politika Turčije o razdelitvi Cipra na dve državi ni rešitev. Živimo v dobi združevanja, ne v dobi razdeljevanja. Strinjamo se z evropsko Turčijo in z evropsko rešitvijo, ki nimata veliko skupnega z razdelitvenimi črtami in območji; morali bi temeljiti na načelih združene Evrope, kot pravilno poudarja poročevalka. To bo ustvarilo trden državni model za celotno Evropo, kjer grški in turški Ciprčani, kristjani in muslimani lahko živijo mirno in ustvarjalno na temeljih vzajemnega spoštovanja načel in vrednot združene Evrope.
Carlos Carnero González
(ES) Gospod predsednik, kot veste, je širitev Evropske unije na druge države vedno dvostranski proces, v katerem je treba določiti prizadevanja države kandidatke, vendar morajo biti v njem jasna tudi prizadevanja Unije.
Po mojem mnenju bo Evropska unija v boljšem položaju za nadaljevanje svoje širitve, ko ji bo reformna pogodba omogočila, da bo bolj demokratična in učinkovita.
Za to gre pri lizbonskem sporazumu. Turčija dosega znaten napredek. Vsi podpiramo vlado iz Ankare in prebivalce Turčije v boju proti terorizmu. Kljub temu moramo pozvati k nadzoru, zmernosti in upoštevanju mednarodnega prava, če želimo nadaljevati z omenjenim napredkom. Vojaška operacija velikih razsežnosti v severnem Iraku bi le podžgala tam že goreči ogenj in bi lahko povzročila resne težave v Turčiji.
Na koncu bi rad čestital gospe Oomen-Ruijten za njeno resolucijo, čeprav pogrešam eno temo: zakaj tolikokrat pozabljamo, da Turčija ni le država kandidatka, ampak tudi pomembna evrosredozemska partnerica v barcelonskem procesu? Ta vidik v poročilu res ni zajet. Turčija je v tem procesu pomembna, ravno tako kot smo mi pomembni za Turčijo v evrosredozemskem procesu.
Emine Bozkurt
(NL) Gospod predsednik, zahvaljujem se gospe Oomen-Ruijten za njeno uravnoteženo resolucijo. Pred desetimi dnevi sem bil v Turčiji in tam sem govoril s člani nove turške vlade in parlamenta. Izpostavil sem potrebo po nadaljevanju reform s posebnim poudarkom na svobodi govora.
Minister za pravosodje in drugi člani vlade so mi zagotovili, da bo člen 301 spremenjen. Nova vlada je tudi obljubila reforme na poti k članstvu EU. Tudi resolucija se nanaša na to članstvo kot na končni cilj. Resolucija bo zato neposredno prispevala k reformam v Turčiji, skupaj z reformami na področju pravic žensk in sindikatov ter socialne zakonodaje.
Vendar je za reforme potrebno mirno stanje, v Turčiji pa zdaj vladata strah in jeza. Strah pred napadi kurdske delavske stranke in jeza, ki se lahko stopnjuje. Da bi preprečili kaj takega, morata Turčija in EU združiti moči pri uporabi diplomatskih in političnih ukrepov za preprečevanje in kaznovanje terorizma.
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Gospod predsednik, ta živahna razprava je bila za predsedstvo Sveta zelo uporabna. Jasno je pokazala, če je o tem prej obstajal dvom, kako zelo se mnenja in pogledi številnih poslancev glede pogajanj o pristopu Turčije k Evropski uniji razlikujejo. Vendar menim, da je ta razprava kljub številnim mnenjem, ki obstajajo o tem vprašanju, jasno pokazala, da je Turčija že pomembna strateška partnerica Evropske unije v političnem, gospodarskem in tudi varnostnem smislu.
Prav tako menim, da je iz te razprave jasno razvidno, da je možnost turškega pristopa k Evropski uniji pogonska sila za temeljnimi političnimi in družbenimi reformami v Turčiji. Dejansko nekateri obžalujejo, da te reforme niso bile tako hitre in obsežne, kot bi lahko upali, vendar dejstvo je, da prebivalci Turčije in turška vlada postopno napredujejo na poti, ki smo jo mi določili, na poti proti čedalje bolj demokratični in raznoliki družbi, ki bolj celostno spoštuje pravno državo.
Københavnska merila so kot vodilo ali referenčni okvir za ta celoten pogajalski proces izredno jasna za Turčijo in katero koli drugo državo kandidatko: samo tiste države, ki jasno spoštujejo naša gospodarska načela in zlasti, morda je to še bolj pomembno, naša politična načela, lahko postanejo članice Evropske unije. Če bo Turčija ta merila izpolnila v celoti, potem lahko očitno postane članica Evropske unije. To je popolnoma jasno in zato ne more, ali vsaj ne sme, zbujati nobenih dvomov.
Glede terorističnih napadov kurdske delavske stranke na meji med Turčijo in Irakom pa bi rad vašo pozornost usmeril k izjavi predsedstva Sveta o tem vprašanju z dne 22. oktobra. V izjavi predsedstvo Sveta popolnoma obsoja teroristično nasilje kurdske delavske stranke in izraža dejavno solidarnost z družinami žrtev. Prav tako smo omenili, da je ključno, da mednarodna skupnost podpre prizadevanja Turčije pri boju proti terorizmu s sočasnim spoštovanjem pravne države, ohranjanjem mednarodnega miru in stabilnosti ter regionalne stabilnosti, ter da mednarodna skupnost odvrača Turčijo od nesorazmernih vojaških akcij. Prav tako pozivamo turško in iraško vlado k učinkovitemu sodelovanju pri reševanju te težave in zlasti pri preprečevanju, da se iraško ozemlje uporablja za teroristične dejavnosti proti Turčiji.
Olli Rehn
komisar. - Gospod predsednik, spoštovani poslanci, zahvaljujem se vam za to vsebinsko bogato razpravo, ki poteka v zelo primernem času pred objavo našega poročila o napredku v zvezi s Turčijo 6. novembra, torej čez dva tedna. V Komisiji si prizadevamo, da bi pripravili tako objektivno in pravično poročilo, kot je poročilo gospe Oomen-Ruijten.
Z današnjo razpravo in vašo poznejšo resolucijo ta parlament Turčiji posreduje nekatera zelo jasna sporočila. Prvič, mislim, da se vsi strinjamo, da je zdaj pravi čas za okrepitev reformnih prizadevanj v državi, ki bodo koristila turškim državljanom, in za dejanski napredek v pristopnih pogajanjih z EU. Zelo močno so poudarjene zlasti čim prejšnje reforme v zvezi s svobodo izražanja, razvpitim členom 301 in drugimi podobnimi členi ter versko svobodo. Prav tako mora biti razviden napredek na področju pravic žensk in sindikatov, kulturnih in verskih pravic ter mednarodnih obveznosti Turčije.
Poleg tega obsojamo teroristične napade in razumemo potrebo Turčije, da zaščiti svoje državljane, vendar jo pozivamo, da si prizadeva za politično rešitev v sodelovanju z iraškimi regionalnimi organi oblasti in mednarodno skupnostjo ter da se na terorizem kurdske delavske stranke odziva zmerno.
Glede armenskega vprašanja Komisija podpira poziv Parlamenta iz vašega osnutka resolucije o začetku procesa sprave med Turčijo in Armenijo. To je najboljši in najučinkovitejši način, ki bi lahko sčasoma prinesel dejanske rezultate na področju sprave in pravičnosti.
Menimo tudi, da je treba o vseh vprašanjih v Turčiji, vključno z armenskim vprašanjem, v turški družbi odprto in mirno razpravljati v smislu svobode izražanja. Zato je sprememba člena 301 nujna za resno in učinkovito razpravo o armenskem vprašanju, ki bi lahko vodila k dejanski spravi.
Sedanje omejitve svobode izražanja negativno vplivajo in celo prispevajo k ustvarjanju vzdušja nestrpnosti in sovražnosti, kar je bilo na žalost jasno izraženo v primeru umora Hranta Dinka v začetku tega leta.
Na koncu opominjam na eno stvar. Skupaj smo se pravilno odločili, da od Turčije v njenem reformnem procesu zahtevamo zelo veliko. Hkrati ne smemo pozabiti, da enačba deluje le, če obe strani izpolnita svoje obveznosti. To pomeni, da moramo biti odločni, hkrati pa tudi pravični. Izpolniti moramo svoje obljube in vztrajati pri možnosti Turčije za pristop, kot je opisano v pogajalskem mandatu.
(Ploskanje.)
Sicer lahko govorimo, kolikor želimo, pa bo, kot bi govorili steni. Odgovorov ne bo, bo le dolga tišina.
Predsednik
Za konec razprave sta bila vložena dva predloga resolucije.
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo danes.
Pisne izjave (člen 142)
Richard Corbett  
v pisni obliki. - Turčija mora prehoditi še dolgo pot, preden bo izpolnila pogoje za članstvo v EU. Kljub znatnemu napredku v zadnjih letih še vedno niso rešena vprašanja v zvezi s svobodo izražanja (zlasti člen 301 kazenskega zakonika), človekovimi pravicami in Armenijo.
Vseeno zavračam argumente tistih, ki pravijo, da se Turčiji ne bi smelo dovoliti vstopa, ker ni evropska država. Turčijo smo pred več kot polovico stoletja sprejeli kot polnopravno članico Sveta Evrope. Začeli smo s pristopnimi pogajanji, s čimer smo načeloma priznali njeno upravičenost do vstopa v EU. Tisti, ki trdijo, da Turčija ni evropska, v bistvu mislijo, da ni krščanska država. Vendar zakaj naj bi bilo to merilo? Slogan Evropske unije je "enotnost z raznolikostjo"; ne prizadevamo si za poenotenje kultur, ampak iskanje načinov za skupno delovanje z ohranjanjem različnih jezikov, verovanj in podobno. Vstop sekularne države, katere prebivalstvo je večinoma muslimansko, bi še okrepil to načelo.
