Slavnostna seja - Vzhodni Timor
Predsednik
Dobrodošli v Evropskem parlamentu, gospod predsednik. Dobrodošli ponovno po 18 letih.
José Ramos-Horta
predsednik Demokratične republike Vzhodni Timor. - Gospod predsednik, gospe in gospodje, svoj govor bom začel v angleščini, nadaljeval v portugalščini, nato pa ponovno v angleščini.
Lahko bi vas nagovoril v petih evropskih jezikih, ampak tega ne bom storil, ker bi sam sebe zmedel, zato bom ostal pri dveh: angleščina in portugalščina.
Hvaležen sem za priložnost, da lahko nagovorim to častivredno ustanovo, utelešenje bogate kulturne raznolikosti Evrope ter njenih demokratičnih ustanov in politične kulture. Ker občudujem Evropo zaradi ustanov, ki ste jih ustvarili, za prehojeno pot od neenotnosti, rivalstva in vojn do enotnosti, partnerstva in miru, demokracije, vključitve in blaginje kot tudi zaradi vašega globokega prepričanja v solidarnost med ljudmi, sem kot dobitnik Nobelove nagrade za mir leta 2008 nominiral Evropsko unijo in Evropsko komisijo za Nobelovo nagrado za mir.
Na eni strani zemeljske oble se dviguje mogočna senca edine preživele velesile. Na drugi strani je Azija, z dvema azijskima velikanoma v vzponu, ki se grozeče dvigata nad preostalo regijo. Vmes je lahko evropski most, ki bi lahko vse povezal v novo partnerstvo za mir in blaginjo. Ta Evropa vključenosti se razprostira od prelepe atlantske obale, ki obroblja Portugalsko, do robov stare celine, kjer se začne Azija.
Zdaj, ko vam to govorim, sem posebej hvaležen tej častivredni instituciji, njenim cenjenim poslancem, Evropski komisiji in zlasti njenemu predsedniku, našemu prijatelju Joséju Manuelu Durãu Barrosu, ki nam je v našem dolgem boju za svobodo več kot tri desetletja stal ob strani.
Kot mlad politik in diplomat, sprva kot državni sekretar, nato zunanji minister in nazadnje predsednik vlade Portugalske, je bil preudaren in vnet zagovornik Vzhodnega Timorja, prav tako Afrike, Azije in Latinske Amerike.
Vendar pa ne bi opravil svoje dolžnosti, če se ne bi zahvalil tudi mnogim drugim poslancem Evropskega parlamenta - nekaterih danes ni več med nami zaradi neizogibnega minevanja življenja, ki mu nihče od nas ne more ubežati.
Ta institucija - vse njene struje, tako leve kot desne - nam je ponudila forum, ko nam nihče drug ni pustil spregovoriti.
Portugalski poslanci Evropskega parlamenta iz vseh strank so v 90. letih prejšnjega stoletja na primer odstopili del svojih plač osebi, ki je danes naš zunanji minister, dr. Zacariasu da Costi. Tu je preživel pet let kot predstavnik timorskega odpora in portugalski poslanci Evropskega parlamenta iz levice in desnice so nam vsak mesec nakazali nekaj finančnih sredstev, da smo lahko obdržali urad v Bruslju.
Prav ta institucija nam je prva na svetu izdala dovolilnico, osebno izkaznico, za predstavnike Vzhodnega Timorja v Parlamentu, ki so zagovarjali boj Vzhodnega Timorja.
Zato prihajam sem z veliko hvaležnostjo do vseh vas.
Dovolite mi, da spregovorim v portugalščini o vprašanju razvojnih ciljev tisočletja, o napredku v moji domovini in o naših pričakovanjih glede pomoči mednarodne skupnosti za nas in druge.
predsednik Demokratične republike Vzhodni Timor.- (PT) Vzhodni Timor leta 2000 ni bil neodvisna država in šele leta 2004, ko smo predložili svoje prvo poročilo o razvojnih ciljih tisočletja, smo si postavili prve cilje.
V zadnjih treh letih v Vzhodnemu Timorju resnično vlada mir, kar je spodbudilo močno gospodarsko rast, in sicer 12 % na leto; v zadnjih dveh letih se je raven revščine zmanjšala za 9 %, zmanjšala pa se je tudi umrljivost dojenčkov in umrljivost otrok, mlajših od pet let, pri čemer smo cilje za leto 2015 že dosegli; vpis v šolo se je povečal s 65 % v letu 2007 na 83 % v 2009-2010, nepismenost odraslih pa se postopno zmanjšuje s pomočjo skupnega programa Vzhodnega Timorja in Kube.
Pričakujemo, da bo nepismenost v Vzhodnem Timorju odpravljena v dveh do treh letih. Okrog 30 % državnega proračuna namenimo javnemu zdravstvu in izobraževanju. Ta preobrat je rezultat agresivnega javnega financiranja socialnih programov, kot so neposredna denarna nakazila starejšim, vdovam, invalidom in veteranom ter vztrajna prizadevanja za širitev obdelovalnih površin in povečanje proizvodnje hrane.
Zaključujemo s pripravo našega strateškega razvojnega načrta za obdobje 2010-2030, ki nam bo omogočil odpraviti večstoletno revščino med prebivalstvom ter izboljšati življenjski standard na višji srednji razred do leta 2030.
Kar zadeva upravljanje naših naftnih virov, z veseljem opažam, da je v svojem poročilu s 1. julijem 2010 pobuda za preglednost v ekstraktivni industriji uvrstila Vzhodni Timor na prvo mesto v Aziji in tretje v svetu glede na uspešnosti, preglednost in učinkovitost upravljanja dobička iz pridobivanja plina in nafte.
V našem parlamentu je okrog 30 % poslank. V izvršni veji oblasti so ženske na čelu ključnih ministrstev, kot so ministrstvo za finance, pravosodje, družbeno solidarnost itd., pa tudi funkcijo javnega tožilca republike opravlja ženska. Imamo stalni mladinski parlament s 130 poslanci, ki so bili pravkar izvoljeni iz vseh delov države. Mladi, ki so izvoljeni v ta parlament, so stari od 12 do 17 let. Vedno smo si želeli, da bi bila v mladinskem parlamentu uravnoteženo zastopana oba spola. In naša pričakovanja so bila celo presežena: v mladinskem parlamentu je 68 poslank in 62 poslancev.
Vzhodni Timor je ponosen, da ima humanistično ustavo, ki prepoveduje smrtno kazen, največja zaporna kazen pa je 25 let: doživljenjske kazni nimamo. Ratificirali smo vse najpomembnejše mednarodne pogodbe o človekovih pravicah. Ustreznim ustanovam smo predložili že dve poročili o pogodbah in si bomo še naprej prizadevali za nadaljnjo krepitev spoštovanja človekovih pravic, za svobodo in za dostojanstvo vseh ljudi. Naša ustava priznava prednost mednarodnega prava pred nacionalno zakonodajo ali z drugimi besedami naši zakoni morajo biti skladni z mednarodnim pravom.
Z vašim dovoljenjem bom zdaj prešel spet na angleščino.
Govoril bom o vprašanju podnebnih sprememb - seveda zelo površno zaradi časovne omejitve.
Dejstvo je, da so bogati in vplivni najbolj prispevali k poslabšanju okolja na svetu, vendar pa priznavamo, da je napredek v znanosti, tehnologiji in industrijah v zadnjih 200 letih prinesel ogromne koristi vsem, tudi če so te koristi neenakomerno razdeljene.
Vseeno pa tudi mi v državah v razvoju ne bi smeli vso krivdo za škodo, prizadejano našemu planetu, pripisati bogatim in vplivnim. Priznati moramo svoj delež odgovornosti pri uničenju naših gozdov, jezer, rek in morij. Azija ni nič manj odgovorna kot ZDA in Evropa za reševanje podnebne katastrofe. Predstavljamo skoraj polovico prebivalcev Zemlje. To pomeni, da izvajamo velik pritisk na zemljo, rudnine, gozdove in vode. Da bi posodobili svoja gospodarstva in izboljšali življenja več sto milijonov revnih v Aziji, uporabljamo vedno več energije, ki jo pridobivamo iz našega planeta. Veliko azijskih držav v vzponu pluje prek oceanov in išče energijo drugod - v Afriki in Latinski Ameriki.
Zato Vzhodni Timor - v sodelovanju z Maldivi, torej dve najmanjši državi v Aziji - poziva k skupnemu azijskemu načrtu trajnostnega razvoja, ki naj temelji na zaščiti in obnovi okolja, na upravljanju zemlje in voda, na zdravju in izobraževanju za vse ter na odpravi revščine in nepismenosti.
Imam prošnjo za bogate in vplivne. Bogati in vplivni bi se morali vprašati, ali so izpolnili obljube, dane pred televizijskimi kamerami, in ali so bile pretekle politike učinkovite pri reševanju nerazvitosti in izredne revščine.
Prepogosto se voditeljem držav v razvoju očita, da ni nobenih izboljšav v življenju naših ljudi, kljub velikodušni razvojni pomoči, ki naj bi jo prejeli od bogatih.
Vendar pa bi države donatorke morale tudi pošteno in kritično analizirati svoje politike. Vemo, da moški in ženske na ulicah - v ZDA, Evropi in na Japonskem - čutijo iskreno solidarnost do soljudi v revnejših predelih sveta, vendar pa morajo države donatorke racionalizirati dolgotrajne, zahtevne, nepotrebne, negospodarne, odvečne in birokratske postopke, v katerih se vsi utapljamo v naših državah in ki nam jemljejo voljo.
(Aplavz)
Države donatorke morajo vložiti več vsakega podarjenega dolarja v razvoj podeželja, kmetijstva, varne preskrbe s hrano in vodo ter za dejavnost javne higiene, ceste, zdravstvo in izobraževanje. Za krepitev nacionalnih institucij in demokratično izvoljenih voditeljev bi morale države donatorke neposredneje podpreti sektorski proračun, da bi lahko izvajali storitve za ljudi in pripomogli k razvoju.
Žalostno je, da je samo peščica bogatih držav dosegla cilj 0,7 % bruto nacionalnega proizvoda za razvojno pomoč. Obenem pa so velikodušne obljube v soju reflektorjev na mednarodnih konferencah - ob filmskih zvezdah in rokerskih pevcih - večinoma pozabljene, takoj ko se hollywoodski zastor spusti in reflektorji ugasnejo.
Še bolj žalostno je videti, da se hitro najde več deset milijard dolarjev za reševanje propadlih bank, zavarovalnic, goljufivih nepremičninskih agencij in zastarelih avtomobilskih industrij in da se nesposobnežem in prevarantom, ki so odgovorni za finančni polom, v obliki nagrad izplača na desetine milijonov dolarjev - in vendar so več desetletij prošnje bogatim, da povečajo razvojno pomoč, naletele na gluha ušesa.
Menimo, da je eden od pametnih in poštenih načinov pomoči državam, ki trpijo posledice finančnega zloma, da se odpišejo dolgovi manj razvitih držav in majhnih otoških držav v razvoju ter se prestrukturirajo dolgovi tistim državam, ki se srečujejo z ogromnimi notranjimi in zunanjimi izzivi - kot so nestabilnost, podnebne spremembe in ekstremizem - v veliko delih sveta, zlasti v južni Aziji in na območju Velikih jezer v Afriki.
Vzhodni Timor ima ta privilegij, da nimamo niti enega stotina tujega dolga, zato naš poziv ni motiviran z lastnimi interesi. Če dejansko odprete gospodarski letopis za leto 2010 - žepno različico -, boste našli nekaj zanimivih podatkov. Vzhodni Timor ima danes najvišji presežek na svetu, izražen kot odstotek BDP, in niti enega stotina tujega dolga. Vseeno pa čutimo solidarnost do tistih držav, ki so dolgove nabirale več desetletij in jih danes ne zmorejo odplačati, bremenijo pa več sto milijonov ljudi po svetu. Če so se skoraj preko noči našle milijarde dolarjev za reševanje propadlih bank in zavarovalnic, potem morata obstajati tudi moralna obveznost in politična modrost, da se zbere precej nižji znesek za izpolnitev obveznosti razvitih držav do revnih v tretjem svetu, da se izravnajo nekatera neravnovesja, ki so danes vsesplošno prisotna v svetu.
Danes govorim tu z velikim občutkom hvaležnosti do vas - do Evropskega parlamenta, do evropskih voditeljev in vseh naših razvitih partnerjev -, vendar pa želim tudi ponižno priznati naše lastne napake in omejitve. V Vzhodnem Timorju in v večini držav v razvoju ne bi smeli samo zamenjati vlogi in pridigati Zahodu - v zameno za več desetletno pridiganje Zahoda -, ampak bi se morali tudi sami pogledati v ogledalo in si odgovoriti na vprašanja po svoji vesti. Kaj smo sami storili, da bi rešili več sto milijonov ljudi pred izredno revščino? To lahko storimo. Vsi se lahko bolj potrudimo, tako v Vzhodnem Timorju kot drugod.
V zadnjih treh letih smo izjemno napredovali. Naša država je neodvisna samo osem let. Nekaj številk sem vam predstavil, vendar je še veliko drugih področij, kjer dosežkov ni mogoče izmeriti. Ne moremo jih izmeriti, a so prav tako pomembni. Uspeli smo zaceliti rane naše družbe, spraviti med seboj sprte skupnosti in zaceliti rane med nami in Indonezijo, s katero si delimo 24 let tragične zgodovine. Danes sta Vzhodni Timor in Indonezija v najboljšem možnem sosedskem odnosu. Uspeli smo zgraditi mostove s celotno regijo. Vzpostavili smo diplomatske odnose z več kot 100 državami. To so neizračunljivi, nemerljivi dosežki. Naše ljudstvo ne goji zamere do nikogar, kljub globokim ranam 24-letne zasedbe.
To so naša mnenja in prepričanja. Odločeni smo, da bomo izpolnili pričakovanja našega ljudstva in ga popeljali v mirno in uspešno prihodnost.
Naj nas vsemogočni in milostljivi Bog vse blagoslovi.
(Aplavz)
Predsednik
Najlepša hvala, gospod predsednik.
Pred osemnajstimi leti ste kot voditelj opozicije v Vzhodnem Timorju pokazali velik pogum in veliko vizijo. Danes ste predsednik svobodne, demokratične in neodvisne države.
Čestitamo vam, gospod predsednik, vaši državi in državljanom pa želimo vse najboljše. Hvala za vaš govor.
(Aplavz)
