
Perry, Roy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som en bemærkning til forretningsordenen vil jeg meddele, at Parlamentet under mødeperioden i september vedtog en betænkning om andragenderne om Lloyd's og gav Kommissionen en frist frem til 15. november til at oplyse Parlamentet om dens regulering af Lloyd's of London mellem 1978 og 2001. Jeg er nødt til at meddele, at vi den 15. november ikke havde modtaget en sådan meddelelse fra Kommissionen. Som ordfører har jeg stadig ikke hørt noget om, at Parlamentet skulle have modtaget noget, selv om hr. Bolkesteins tjenestegrene forsikrer mig om, at hans brev er på vej. Jeg håber, at vi modtager det snarest, men fristen blev ikke overholdt.
Jeg vil rejse dette spørgsmål skriftligt, men jeg ville blot have det ført til protokols.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er nu 14 år siden, De Forenende Nationers Generalforsamling den 20. november 1989 vedtog konventionen om børns rettigheder. Desværre fungerer vores økonomier fortsat på en måde, der ikke tager hensyn til børns behov. Der findes stadig børnearbejde, også i Portugal, hvor det skønnes, at over 4 % af alle børn arbejder inden for forskellige sektorer, fordi mange familier befinder sig i en vanskelig økonomisk situation. Vi glæder os over de vigtige initiativer, der er taget for at fordømme denne praksis og beskytte børnenes rettigheder, især som led i den internationale bekæmpelse af børnearbejde. Jeg opfordrer derfor indtrængende alle, hr. formand, mine damer og herrer, til i højere grad at engagere sig i bestræbelserne på at sikre, at børnenes smil er ensbetydende med håb om en bedre verden uden børnearbejde. 
Formanden.
   - Vi noterer os Deres bemærkninger, fru Figueiredo. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om støttepakke (EU-støttehandlingsprogrammer) om følgende betænkninger:
- A5-0384/2003 af Sacrédeus for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets afgørelse om oprettelse af et fællesskabshandlingsprogram til fordel for organisationer, der fremmer den gensidige forståelse i forbindelserne mellem EU og visse områder i den ikke-industrialiserede verden (KOM(2003) 280 - C5-0350/2003 - 2003/0110(CNS));
- A5-0368/2003 af Rühle for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram til fremme af et aktivt medborgerskab i Europa (KOM(2003) 276 - C5-0321/2003 - 2003/0116(CNS)) og
- A5-0396/2003 af Kratsa-Tsagaropoulou for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af et fællesskabsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder (KOM(2003) 279 - C5-0261/2003 - 2003/0109(COD)). 
Kinnock, Neil,
    Hr. formand, da dette er en forhandling under ét, er det kedelige, at jeg er nødt til at tale i nogen tid, men det gode er, at jeg vil gøre det så hurtigt som muligt, samtidig med at jeg besvarer de indgående spørgsmål, som medlemmerne har rejst i deres aktiviteter, som jeg ved afspejler det hårde og intensive arbejde, de har udført.
Som Parlamentet ved, arbejdede de tre europæiske institutioner sammen om at udarbejde en ny finansforordning i 2002, og den trådte i kraft den 1. januar 2003. Forordningen tilvejebringer bl.a. en klar ramme for tilskud, hvorigennem vi støtter en lang række europæiske organisationer i dialogen med de europæiske borgere, og den foreskriver også, at enhver finansiel beslutning skal have et retsgrundlag til at sikre dens berettigelse.
Det krav er særligt relevant for de tilskud, der er blevet finansieret fra poster, hvis placering i budgetstrukturen - budgettets såkaldte del A - betød, at de kunne optages i de administrative udgifter og som følge heraf afholdes uden et klart retsgrundlag. Ændringen af budgetstrukturen, som blev indført i den nye finansforordning, har gjort en ende på denne optagelse i de administrative udgifter, hvilket betyder, at der nu kræves et retsgrundlag for de pågældende tilskud.
Det er denne nye forpligtelse, der fik Kommissionen til i maj 2003 at stille syv forslag til nye retsgrundlag. De var ledsaget af en meddelelse fra fru Schreyer, som understregede den fælles forbindelse og forelagde identiske løsninger for fælles problemer.
Kommissionen bifalder denne betænkning af hr. Sacrédeus og værdsætter, at de, der har udarbejdet den, og Parlamentet har prioriteret behandlingen af Kommissionens forslag så højt. Med Parlamentets udtalelse skulle beslutningen nu kunne træde i kraft i 2004, og efter indkaldelse af forslag skulle det være muligt at gå i gang med udvælgelsen af modtagere af driftstilskud næste år. Det mål, som Parlamentet og Rådet blev enige om under forligsforhandlingen den 16. juli, var, at retsgrundlag for tilskud, som ikke havde dem, skulle træde i kraft fra 2004.
Det retsgrundlag, der er forelagt i dag, er sammen med de seks andre forslag om tilskud vigtigt, fordi det er en direkte følge af nyskabelser vedrørende tilskud i den nye finansforordning og er fast forankret i de grundlæggende principper om gennemsigtighed og ligebehandling af potentielle modtagere. De fleste af ændringsforslagene i Parlamentets beslutning er acceptable for Kommissionen og harmonerer med ånden i Kommissionens forslag. Kommissionen finder det imidlertid hensigtsmæssigt at begrænse tilskuddet til 70 % af de støtteberettigede udgifter og ikke 80 %. Tilsvarende mener Kommissionen, at en gradvis nedtrapning på 10 % om året er at foretrække frem for 2,5 %. Vi mener, at begge disse krav er garantier, der til en vis grad vil sikre holdbarheden og tilskynde modtagerne til aktivt at søge alternative og supplerende indtægtskilder.
Et punkt, der bør nævnes, er nødvendigheden af at sikre sammenhæng mellem forslaget til Rådets afgørelse og budgettet. I det foreløbige budgetforslag foreslog Kommissionen en budgetpost til omgruppering af beløb, der i 2003-budgettet fordeles på fire poster i kapitel A 30.
Det fremtidige retsgrundlag for denne ene post er, som krævet i den nye finansforordning, den foreslåede afgørelse, som Parlamentet behandler i dag. I henhold til denne afgørelse skal modtagerne udvælges efter indkaldelse af forslag i overensstemmelse med principperne om gennemsigtighed og ligebehandling. Ved førstebehandlingen erstattede Parlamentet den ene post med fem poster. Hver posts titel er navnet på et institut. Der er en klar uoverensstemmelse mellem det fremtidige retsgrundlag og opdelingen af budgetposten på denne måde. Kommissionen håber, at det vedtagne budget vil svare til det foreløbige budgetforslag, så vi kan gennemføre forslag og bevillinger i fuld overensstemmelse med europæisk ret som defineret i den nye finansforordning vedtaget af Parlamentet og Rådet.
Jeg går nu over til fru Rühles betænkning om forslaget til et handlingsprogram til fremme af et aktivt medborgerskab. Jeg takker fru Rühle for at have erkendt, at sagen hastede, og for at have sikret en hurtig vedtagelse i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Det har haft stor betydning.
Hensigten med Kommissionens forslag til Parlamentet er at sikre en harmonisk overgang fra det gamle system til de nye ordninger og kontinuitet i de aktiviteter, der støttes. Vi har bestræbt os på at udarbejde en tekst, der i høj grad forlænger gennemførelsesprocedurerne fra 2003, samtidig med at kravene i den nye finansforordning indarbejdes, hvad angår sund finansiel forvaltning af offentlige midler.
Dette forslag til retsgrundlag burde derfor betragtes som en teknisk tilpasning. Der er imidlertid en stor og forståelig fristelse til at gribe chancen for at tilføje nyskabelser og foreslå forbedringer. Parlamentet bidrager som altid meget med denne kreativitet. Det kan imidlertid være risikabelt - navnlig hvis sådanne tilføjelser bringer Rådets efterfølgende vedtagelse af forslaget i fare. Kommissionens forslag var derfor formuleret på en efter vores opfattelse velovervejet måde og havde det hovedmål at fortsætte det, der allerede var blevet udrettet, og at tilvejebringe en retlig struktur, der er i overensstemmelse med den nye finansforordning.
Jeg vil derfor opfordre medlemmerne til ikke at tage for meget afstand fra Kommissionens forslag og til at gøre deres bedste for at sikre, at dette retsgrundlag bliver vedtaget så hurtigt som muligt.
Desuden er spillerummet, hvad angår retsgrundlaget for aktivt medborgerskab, endnu mere begrænset, fordi der kræves enstemmighed i Rådet.
Alle kompromismuligheder skal undersøges, hvis det skal lykkes for os at afslutte denne procedure hurtigst muligt. Hvis dette retsgrundlag ikke findes, vil det fra 1. januar 2004 ganske enkelt ikke være muligt for os at give finansiel støtte til alle de organisationer, der deltager aktivt i fremme af et medborgerskab i Europa. Det ville vi fortryde bittert, og det ville Parlamentet utvivlsomt også.
Jeg vil nu gøre rede for Kommissionens holdning til ændringsforslagene i fru Rühles betænkning. Kommissionen kan fuldt ud acceptere ændringsforslag 1, 4, 7, 9, 11, 12, 15, 16, 13 og 31, som præciserer teksten. Samtidig med at Kommissionen minder om nødvendigheden af at overholde den nye finansforordning, har den ingen indvendinger imod ændringsforslag 45 om forenkling af de administrative procedurer.
Det siger sig selv, at Kommissionen vil forpligte dem, der har modtaget et europæisk tilskud, til at sørge for passende presseomtale. Selv om vi er helt enige med Parlamentet om dette punkt, som det er anført i ændringsforslag 48, mener vi, at det ville være mere passende at anføre denne forpligtelse i de aftaler, som skal underskrives med modtagerne. Det samme gælder ændringsforslag 49 om formidling af resultaterne og deres tilgængelighed. Kommissionen er enig i ændringsforslag 47, hvori behovet for regelmæssige drøftelser med modtagerne understreges.
Kommissionen kan delvist acceptere ændringsforslag 25. Eftersom ændringsforslaget ikke ændrer indholdet af Kommissionens forslag, kan vi acceptere forslaget om, at de budgetbevillinger, der skal afsættes efter 2006, fastlægges af budgetmyndigheden i en aftale om de finansielle overslag for perioden efter 2006. Kommissionen er imidlertid villig til at acceptere den samme løbetid for alle pakkens syv forslag indtil 2006, hvis det kan bidrage til et kompromis for alle forslag med henblik på at få dem vedtaget tids nok til at gennemføre budgettet i 2004.
Da dette forslag skal ses i sammenhæng med pakkens øvrige forslag, skal ændringsforslagene om øremærkning og muligheden for et gennemførelsesorgan også aftales i den bredere sammenhæng.
Kommissionen kan i det samme ændringsforslag ikke acceptere en henvisning til det samlede beløb afsat til programmet, da det ikke er i overensstemmelse med de i høringsproceduren fastsatte lovgivningsprocedurer.
Kommissionen kan også delvist acceptere ændringsforslag 28. Vi har intet imod at fremsende rapporter om gennemførelsen af programmet, men vi kan ikke acceptere, at indholdet af bilaget overføres til artikel 8a, hvilket ville være i modstrid med den normale opbygning af lovtekster. Det samme gælder ændringsforslag 20, 21, 22, 29 og 30, som Kommissionen forkaster.
Kommissionen forstår Parlamentets synspunkt vedrørende spørgsmålet om fokusering på potentiel udvidelse af dette forslags anvendelsesområde og mål. Det er imidlertid vores hensigt at garantere, at de aktiviteter, der allerede er blevet støttet af Kommissionen tidligere, kan fortsætte, og derfor er vi nødt til at forkaste ændringsforslag 14, 40, 41, 42 og 43 med henblik på at opnå en enstemmig holdning til vores forslag i Rådet.
Ændringsforslag 6 og 33 om Europabevægelsen forkastes ligesom ændringsforslag 32, 34, 35, 36 og 37, der tilføjer nye organisationer til listen over modtagere. Med henblik på at sikre at de i øjeblikket tildelte midler slår til, mener Kommissionen ikke, at det er hensigtsmæssigt at indlede en diskussion om listen over organisationer i emneområde 1.
I overensstemmelse med finansforordningen agter vi at iværksætte en indkaldelse af forslag, som vil være åben for alle organisationer, der er aktive på dette område. Men for at lette overgangen fra systemet med øremærkning til systemet med indkaldelse af forslag og i betragtning af den tid, der er tilbage, før programmet træder i kraft, mener vi, at det er mere hensigtsmæssigt at anvende øremærkningsmodellen for 2004 og at offentliggøre en åben indkaldelse af forslag fra 2005.
Dette ville være et fornuftigt kompromis, da det i henhold til de procedurer, der er fastsat i finansforordningen, ikke ville være teknisk muligt at iværksætte en indkaldelse af forslag efter vedtagelsen af dette retsgrundlag, der stadig ville give mulighed for finansiering fra begyndelsen af 2004. Som følge heraf kan Kommissionen i princippet acceptere anvendelsen af et øremærkningssystem. Vi mener imidlertid, at denne tilgang bør indskrænkes til 2004, og at reglerne bør fastsættes i bilaget og ikke i programmets tekst. 
Af tekniske grunde kan Kommissionen derfor ikke acceptere den del af ændringsforslag 23, der vedrører gruppe 1.
Den del af ændringsforslaget, der vedrører gruppe 2, og som sigter til inddragelse af organisationer, som har et anderledes syn på Unionens politikker, anses for at være temmelig overflødig og kan derfor ikke accepteres. Den sidste del af ændringsforslaget er i modstrid med den normale opbygning af lovtekster og forkastes også.
Hvad angår eventuel inddragelse af et gennemførelsesorgan til forvaltning af en del af programmet, navnlig i forbindelse med forvaltning af et stort antal projekter i den del af programmet, der vedrører venskabsbyer, understreger Kommissionen, at en sådan tilgang er i overensstemmelse med artikel 55 i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.
Faktisk forestiller Kommissionen sig, at der oprettes et sådant gennemførelsesorgan på uddannelses- og kulturområdet. Afhængigt af resultaterne af en cost-benefit-analyse, der i øjeblikket er ved at blive udarbejdet af en ekstern konsulent, kunne Kommissionen foreslå, at et sådant organ delvist skulle inddrages i forvaltningen af dette program. Før Kommissionen træffer en endelig beslutning, vil den forelægge dette forslag for Rådets gennemførelsesorganudvalg. Derfor er Kommissionen ikke i stand til på nuværende tidspunkt at acceptere ændringsforslag 46.
Kommissionen forkaster ændringsforslag 2, 8, 10, 17, 19, 24 og 50, der betragtes som overflødige, fordi spørgsmålene allerede er tilstrækkeligt behandlet i den eksisterende tekst eller er omfattet af andre tekster. Henvisningen til fuld beskæftigelse i ændringsforslag 3 forkastes, fordi den anses for at være for ambitiøs. Ændringsforslag 5 om udkastet til forfatning er forhastet, da forfatningen stadig kan ændres.
Vi mener, at forslaget i ændringsforslag 38 om at gennemføre regelmæssige evalueringer af de organisationer, der er anført i emneområde 1, ville være alt for uhåndterligt at gennemføre, da disse organisationer er opført som modtagere for hele programmets løbetid. En ændring af listen ville derfor kræve en ny rådsafgørelse.
Ændringsforslag 39 er uacceptabelt, fordi det er i modstrid med selve målet med handlingsprogrammet, som er at fremme europæiske netværk. Ændringsforslag 40 om medierne forkastes også, fordi det kan bringe ansøgninger fra græsrodsorganisationer i fare. 
Kommissionen forkaster ændringsforslag 44, der repræsenterer en uacceptabel indblanding i Kommissionens gennemførelsesbeføjelser. Information af nationale parlamenter, som foreslået i ændringsforslag 27, er upassende, og Kommissionen mener, at enhver evaluering af programmet bør være baseret på en toårig referenceperiode, og den forkaster derfor ændringsforslag 26.
Ændringsforslag 51, som blev stillet efter vedtagelsen af fru Rühles betænkning i udvalget, er uacceptabelt for Kommissionen, da den ikke kan garantere programmernes gennemførelse, før retsgrundlaget er vedtaget.
Samlet kan det konkluderes, at Kommissionen ud af de 51 ændringsforslag, som Parlamentet har stillet i denne betænkning, fuldt ud accepterer 14, delvist accepterer 2 og forkaster 35.
Jeg opfordrer Parlamentet til at gøre alt, hvad der står i dets magt, for, at den støtte, som EU giver til fremme af et medborgerskab i Europa, ikke afspores. Hvis systemet skal tilbage på sporet i begyndelsen af 2004, vil en aftale i denne fase af proceduren være afgørende, og det ved jeg, at De har fuld forståelse for.
Jeg takker for Parlamentets opmærksomhed. Jeg har nogle få yderligere bemærkninger, før jeg slutter. De drejer sig om Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af et fællesskabsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem kvinder og mænd.
Jeg vil allerførst lykønske ordføreren, fru Kratsa-Tsagaropoulou, og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder med deres arbejde og resultater på dette felt, som har været betydelige på alle områder.
Det glæder mig, at der allerede er sket fremskridt i Rådet og Parlamentet, hvad angår denne basisretsakt, som er udarbejdet med henblik på at skabe et retsgrundlag for fortsat finansieringsstøtte til organisationer, der på europæisk plan aktivt fremmer ligestilling mellem mænd og kvinder.
Jeg bifalder de fleste af de 20 ændringsforslag i fru Kratsa-Tsagaropoulous betænkning, som blev vedtaget den 3. november 2003 i Udvalget om Kvinders Rettigheder, for de præciserer denne basisretsakt. Kommissionen går imidlertid ikke ind for nogle forslag vedrørende programmets løbetid og evaluering.
Kommissionen foreslog en løbetid på to år - 2004 og 2005 - fordi den vil inddrage dette spørgsmål i de overordnede overvejelser om ligestillingsstrategiens fremtid efter 2005. Derfor kan Kommissionen ikke gå ind for en forlængelse af programmets løbetid til 2008, som det foreslås i ændringsforslag 8. Som følge heraf accepterer Kommissionen ikke ændringsforslag 6 og 7 om gradvis nedtrapning, ændringsforslag 9 om udvidelse af den finansielle ramme og ændringsforslag 10 om en aftale fastlagt af budgetmyndigheden efter 2006.
Hvad angår Kommissionens evaluering af programmet, sørger finansforordningen for det solide grundlag, der er nødvendigt. Ændringsforslag 11, hvori det foreslås, at denne evaluering skal baseres på en ekstern rapport, er derfor unødvendigt og forekommer ude af proportion med de små beløb, som dette program og dets løbetid omfatter.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 19, fordi den mener, at det er bedre at gøre emnerne generelle frem for specifikke.
Endelig kan Kommissionen ikke acceptere ændringsforslag 20, fordi det ville kollidere med Kommissionens beføjelse til at gennemføre programmet.
Vedtagelsen af denne basisretsakt er på kort sigt meget vigtig for ikke at afbryde Fællesskabets finansielle støtte til de organisationer, og navnlig til Den Europæiske Kvindelobby.
Kort sagt kan Kommissionen acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 16, 17 og 18, og den forkaster ændringsforslag 6, 7, 8, 9, 10, 11, 19 og 20 af de årsager, som jeg har redegjort for.
Jeg takker Parlamentet for dets tålmodighed under mit forholdsvis lange indlæg.
Sacrédeus (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær Kinnock, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, livet og verden stopper ikke ved EU's ydre grænser. 
Derfor skal dialogen mellem civilisationer og kulturer styrkes. Efter at EU's nye budgetforordning trådte i kraft, kræves der en grundlæggende ret eller et nyt retsligt grundlag for de foranstaltninger, som er dækket af bidrag fra det tidligere kapitel A 30 i budgettet samt af bidrag fra visse B-budgetposter. I denne forbindelse har Kommissionen derfor stillet sammenlagt syv forslag til nye handlingsprogrammer.
En dialog mellem kulturer og civilisationer er nu mere end nogensinde af afgørende betydning, når det gælder om at sikre fred og stabilitet i verden. Dette er det særlige bidrag og den tilføjelse, som jeg i egenskab af ordfører har ønsket at give til betænkningen om oprettelse af et program for fællesskabshandlinger for organer, som fremmer den gensidige forståelse af forholdet mellem EU og visse ikke-industrialiserede regioner i verden, hvilket Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik enstemmigt vedtog den 4. november 2003.
Centret, instituttet eller netværket, som specialiserer sig i analyse af forholdet mellem EU og visse regioner bidrager til at fremme dialogen mellem kulturer og civilisationer. Det er en dialog, som er grundlæggende og helt nødvendig på denne jord og i denne verden, som det er vores fælles ansvar at forvalte og passe på. Dialogen mellem kulturer og civilisationer skal fremme den almengyldige og universelle værdi af frihedsrettigheder og menneskerettigheder og forsvaret af menneskers værdighed. Det menneskesyn, som EU i sidste instans bygger på, indebærer, at alle menneskers værdi er lige, unik og ukrænkelig. Vores fælles menneskesyn og værdigrundlag skal også fungere som garant for respekt for forskellige kulturer og civilisationer.
Programmets almene mål skal være at støtte disse organers aktiviteter. Ifølge Kommissionens forslag skal disse aktiviteter udgøre de aktiviteter, som harmonerer med det årlige arbejdsprogram for et center, institut eller netværk. De støttede aktiviteter skal bidrage til at øge forståelsen og dialogen mellem EU og de regioner, som er omfattet af ALA-, Meda-, Tacis- og Cards-programmerne samt kandidatlandene. Også her vil vi i Europa-Parlamentet tilføje, at aktiviteterne også skal bidrage til - og jeg understreger dette - at styrke de sociale, kulturelle og menneskelige partnerskaber og mødesteder.
Endvidere vil vi forlænge programmets løbetid til den 31. december 2008. I overensstemmelse med dette skal udgivelsen af Kommissionens evalueringsrapport flyttes frem til den 31. december 2007, og bevillingerne efter 2006 er underkastet budgetmyndighedens aftale om budgetplanen efter 2006.
For at nå målet om at styrke den gensidige viden og forståelse skal de bidragsberettigede organer have en dybtgående viden om de kulturelle, historiske, socioøkonomiske og religiøse karakteristika i de berørte regioner. Dette er noget, som jeg har ønsket at fremhæve i betænkningen.
Disse aktiviteter skal bidrage til såvel politisk samarbejde som til at opbygge sande partnerskaber mennesker imellem. EU giver allerede finansiel og teknisk støtte til andre dele af verden. Medlemsstaternes regeringer har i Ministerrådet udtalt, at de lægger stor vægt på disse aktiviteter, og har givet udtryk for deres vilje til at øge det gensidige kendskab mellem EU og de partnere, som modtager støtte, samt finde et retsligt grundlag for dette inden for Unionen.
Dialogen og bistanden skal støttes af organer og organisationer, som specialiserer sig i forholdet mellem Unionen og de berørte regioner. Eksempler på sådanne organers aktiviteter er studier og analyser af EU's politik samt seminarer og rundbordssamtaler og publikationer. Allerede nu er der et spektrum af sammenslutninger og organer, som er involveret i regionalt samarbejde og dialog. Derfor bliver det mere og mere vigtigt at sørge for, at disse aktiviteter koordineres for at undgå dobbeltarbejde.
Livet og verden stopper ikke ved medlemsstaternes eller EU's ydre grænser. Derfor skal dialogen mellem civilisationer og kulturer styrkes
Rühle (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil godt takke for det gode samarbejde i de seneste uger! Jeg vil især gerne takke sekretariatet for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, uden hvilket det overhovedet ikke ville have været muligt at bearbejde min betænkning inden for den fastsatte frist. Som kommissæren allerede har været inde på, er tidsplanen meget stram, for uden vedtagelsen af en retsakt er den fremtidige finansiering af talrige europæiske institutioner, støtten til ngo'er, foreninger, fagforeninger og uddannelsesinstitutioner ikke garanteret i næste budgetår.
I henhold til den nye finansforordning med indførelsen af aktivitetsbaseret budgetlægning har disse institutioner brug for et retsgrundlag. Tidligere blev disse institutioners betalinger sikret via budgetposten A 30, men fremover kan det ikke længere afvikles over den administrative del af Kommissionens budget. Vi har brug for et retsgrundlag for at sikre betalingerne. Det er den rent tekniske baggrund for min betænkning, og jeg giver naturligvis Kommissionen fuldstændig ret i, at tilpasningen er et vigtigt anliggende. Alligevel vil jeg gerne modsige kommissæren på ét punkt, også selv om jeg takker for den ret omfangsrige påskønnelse af min betænkning. Vi mener, at det ville være for kortsigtet kun at gennemføre en teknisk tilpasning. EU står foran store udfordringer. For det første udvidelsen den 1. maj 2004, og den ringe valgdeltagelse i tiltrædelsesstaterne har bestyrket mig i min opfattelse af, at vi har behov for flere initiativer for at fortsætte den europæiske integration.
For det andet er der diskussionen om den nye forfatning, om chartret om grundlæggende rettigheder, som også indebærer nye opgaver for os, og sidst, men ikke mindst harmoniseringen af det europæiske retsområde. Jeg vil kun minde om diskussionen om den europæiske arrestordre. Derfor var det mit mål, og det var ligeledes betænkningens motto, at bidrage til at reducere det demokratiske underskud og udvikle et sammenhængende billede af konceptet for et europæisk borgerskab og borgerdeltagelse.
Derfor er jeg særligt ked af, at Kommissionen ikke har nævnt mit ændringsforslag 35 eller ikke vil støtte det, fordi jeg mener, at det er ekstremt nødvendigt, at vi får et bedre samarbejde med Europarådets Venedig-Kommission, som strukturerer retspraksis på det forfatningsretlige område. Det er bydende nødvendigt med en udvidelse af databasen for at have bedre adgang til retspraksis på det forfatningsretlige område i Europa. Jeg anser det for at være ekstremt vigtigt at støtte internetsiden "Agora" og dermed opbygge et virtuelt forum for europæiske lovgivere, hvor de pågældende lovgivere kan lave aftaler på nationalt og internationalt plan. Det samme gælder for netværket til uddannelse og videreuddannelse af dommere og statsadvokater. Når vi taler om en europæisk arrestordre, har vi et påtrængende behov for større viden hos dommerne og statsadvokaterne om den europæiske retsskabelse. Vi har brug for en bedre udveksling mellem dommere og statsadvokater i hele Europa.
Foruden en mere ambitiøs fremgangsmåde, som jeg havde forventet af Kommissionens betænkning, har jeg imidlertid også konstateret uregelmæssigheder i udformningen. Derfor fokuserede vi også på en forenkling af procedurerne, på en afskaffelse af bureaukratiet og en kundevenlig adgang til at ansøge om europæiske støttemidler. Et forslag er derfor en totrins adgangsprocedure, det vil sige i første omgang en kontrol af de rent formelle punkter og så som det næste skridt en indholdsmæssig kontrol. Det ville forenkle kontrollen i almindelighed og også medføre hurtigere beslutninger for de pågældende ngo'er.
Vi ønsker også større gennemsigtighed i den europæiske støtte. Hvis en ngo modtager europæiske støttemidler, bør den også gøre tydeligt opmærksom på det. Det handler også om at sikre borgernes adgang til resultaterne af arbejdet. Nu vil jeg gerne kommentere det sidste punkt, som var meget omstridt i Parlamentet, nemlig spørgsmålet om øremærkning. I min betænkning, i mit første udkast plæderede jeg for at droppe øremærkningen, men jeg har måttet tage til efterretning, at flertallet i Parlamentet har en anden holdning i dette spørgsmål. Jeg er imidlertid enig med mange kolleger i, at vi skal have gang i en alvorlig dialog med Kommissionen, hvilket vil ske efter 2004. Jeg synes, at tilbudet om at fortsætte med øremærkningen efter 2004 er godt, men hvordan skal f.eks. spørgsmålet om indkaldelse af forslag i forbindelse med Info Points og på andre områder gennemføres i 2005?
Det sætter vi store spørgsmålstegn ved, og jeg vil gerne have en dialog med Kommissionen i den forbindelse. Af samme årsag har jeg heller ikke trukket dette forslag tilbage, men ønsker derimod, at der i dag stemmes herom. Jeg mener også, at man skal fundere grundigt over spørgsmålet om forvaltningsagenturet og dets målsætning endnu en gang.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg gerne udtrykke min tilfredshed med Kommissionens forslag om oprettelsen af det pågældende program, som også er en bekræftelse for os, hvis jeg må sige det sådan, da det var vores politiske gruppe, der iværksatte bestræbelserne på via budgettet at give mulighed for at støtte en række europæiske kvindeorganisationer. For os bør nærværende program således have til formål at give Den Europæiske Kvindelobby mulighed for at fortsætte sit arbejde og samtidig give andre kvindeorganisationer mulighed for at arbejde og udvikle integrerede aktiviteter, som vedrører kønnenes ligestilling generelt.
Derfor forsøger vi med vores ændringsforslag at bevirke, at støtten ikke rettes mod specifikke aktiviteter, som ikke sikrer programmernes kontinuitet og kvalitet og organisationernes overlevelse, men mod selve deres arbejde, som det er tilfældet med Den Europæiske Kvindelobby. Vi må heller ikke glemme, at specifikke, konkrete aktiviteter, sådan som Kommissionen foreslår, kan støttes via andre programmer eller inden for rammerne af EF-politikkerne med de årlige prioriterede spørgsmål - ligeløn, forening af arbejdsliv og familieliv, deltagelse i beslutningstagningen, ændring af stereotyp adfærd - hvert år har kvindeorganisationerne den mulighed.
Med hensyn til programmets varighed deler jeg Deres synspunkt, hr. kommissær, at det bør gælde frem til 2006, netop fordi vi på nuværende tidspunkt ikke kan forudse behovene, især ikke efter de nye landes optagelse. Desuden er det et pilotprogram, og vi er nødt til at se, hvordan det går. Efter evalueringen kan vi fortsætte med at forlænge det.
Hvad angår anvendelsen af nedtrapningssatsen på 2,4 % efter programmets tredje år, kan jeg ikke helt forstå den tankegang, der har fået ordførerne til at stille dette ændringsforslag. Europa-Kommissionen undtager klart alle kvindeorganisationer, der indgår i dette program, fra en sådan nedtrapning i henhold til bestemmelserne i finansforordningen. Hvorfor skulle vi anvende den især for andre kvindeorganisationer end Den Europæiske Kvindelobby? Navnlig når Den Europæiske Kvindelobby har andre fordele, hvad angår tilskud. Det er en forskelsbehandling af organisationerne, som ikke engang kan forsvares ud fra forordningen.
Efter vores opfattelse udgør det forslag, som Udvalget om Kvinders Rettigheder har medtaget om differentierede tilskudssatser for kvindeorganisationerne, også forskelsbehandling. Vi kan ikke kræve en samfinansiering på 90 % for en organisation som Kvindelobbyen, der som sagt har en fortrinsstilling, idet den f.eks. får driftstilskud uden at skulle indsende forslag, mens vi kræver en samfinansiering på 80 % for de andre organisationer, som ikke har noget fast tilskud og som udvælges på grundlag af indkaldelse af forslag.
Hvad angår vores ændringsforslag om overførsel af Den Europæiske Kvindelobby fra artiklerne til bilaget, er det af tekniske årsager efter forslag fra Rådet, netop fordi vi mener, at vi skal sørge for en ensartet form for alle de fællesskabsprogrammer, som giver tilskud til ikke-statslige organisationers arbejde. Og vores ændringsforslag har netop til formål at bringe os nærmere på en endelig aftale.
Hr. kommissær, vi forsøger med vores ændringsforslag at undgå at komme fra langt væk fra fællesskabsstandarden, så vi netop kan fremskynde programmets øjeblikkelige gennemførelse, men det skal være et program, som ikke begrænser kvindeorganisationernes arbejde til konkrete områder eller konkrete grupper og heller ikke styrer det i retning af en bestemt filosofi.
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, samfundet udvikler sig hele tiden. Standarder ændrer sig, kvindernes mål udvikles og udvides. Det er vores opgave at vise, at vi er i stand til at håndtere denne forskelligartethed og give samfundet, og navnlig kvindernes arbejde, mulighed for at give udtryk for denne pluralisme. 
Dührkop Dührkop (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, i dag skal vi stemme om tre betænkninger ud af pakken på syv. De har alle til formål at give de forskellige tilskud fra de tidligere A 30-budgetposter retsgrundlag, og mandag den 24. november holder vi et forligsmøde med Rådet, hvor vi vil forsøge at opnå en enighed, der gør det muligt at vedtage alle disse forslag inden årets udgang, så de kan iværksættes i 2004. Vores største problem i øjeblikket er at sikre, at bevillingerne til disse tilskud kan gennemføres i det kommende år.
Derfor henvender jeg mig til Europa-Kommissionen, der i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om forslagene talte om overgangsforanstaltninger, såfremt basisretsakterne ikke er vedtaget inden udgangen af indeværende år.
Det lader til, at den pågældende overgangsforanstaltning består i at forlænge fristen for vedtagelse til slutningen af januar 2004, hvilket i virkeligheden ikke løser problemet, fordi både kommissær Schreyer og kommissær Reding meget klart har sagt, at bevillingerne ikke kan gennemføres, hvis basisretsakterne ikke er vedtaget inden udgangen af januar.
Derfor vil jeg minde Kommissionen om dens egne ord, og jeg citerer: .
Det er klart, at en forlængelse af fristen til udgangen af januar 2004 ikke er nogen overgangsforanstaltning, da den ikke giver mulighed for gennemførelse, hvis disse basisretsakter ikke er vedtaget. Parlamentet har bestræbt sig på at arbejde meget hurtigt for at nå det, men vi ved ikke, hvad der vil ske under forligsproceduren, og hvis den mislykkes, er Kommissionen forpligtet til at holde sit løfte og finde en løsning for at kunne - og jeg gentager dens egne ord - "tildele tilskuddene i 2004, under afventning af at retsgrundlagene vedtages".
Hvad angår forligsforhandlingen den 24. november vil de vigtigste forhandlingsemner først og fremmest være de enkelte programmers finansieringsramme og løbetid samt anvendelse af nedtrapning - som allerede er blevet nævnt - men især spørgsmålet om anvendelse af øremærkning, der utvivlsomt, hr. kommissær, vil være det største problem. Derfor vil jeg tale lidt mere om det.
Øremærkning vedrører forslaget om kultur og medborgerskab, og Parlamentet ønsker at fastholde sin ret til denne beføjelse og vil forsvare den over for Rådet. Jeg vil gentage, at jeg aldrig har gået ind for øremærkning, men ligesom fru Rühle må jeg indrømme, at jeg på det seneste og især på grund af Kommissionens holdning er begyndt at ændre holdning, for når jeg ser Kommissionens manglende vilje til at finde en løsning for gennemførelse af tilskuddene i 2004, når jeg ser Kommissionens holdning til gennemførligheden af pilotprojekterne og de forberedende foranstaltninger, som Parlamentet vedtog under førstebehandlingen, begynder jeg at komme meget i tvivl, hr. kommissær, og hvis Kommissionen ikke gør andet end at lægge hindringer i vejen for alle Parlamentets initiativer i budgettet, har det intet andet valg end at kæmpe endnu mere for at forsvare sine beføjelser. Og Kommissionen skal ikke fortælle mig, at dens forslag allerede omfatter øremærkning. Kommissionen er helt overbevist om og ved udmærket, at det under alle omstændigheder var Rådet, vi ville få vanskeligheder med.
Hr. Kinnock, jeg beklager, at Kommissionen i dag bliver mål for mine beklagelser, men jeg har med overraskelse og irritation set, at Kommissionen den 18. november, det vil sige i forgårs, i Den Europæiske Unions Tidende offentliggjorde indkaldelsen af forslag for 2004 for organisationer, der fremmer den gensidige forståelse i forbindelserne mellem EU og visse områder i den ikke-industrialiserede verden, med andre ord Sacrédeus-betænkningen, som vi skal stemme om i dag fra kl. 12.
Jeg finder det meget alvorligt, at Kommissionen har tilladt sig at offentliggøre denne indkaldelse, før Parlamentet har vedtaget sin holdning, og naturligvis før Rådet har vedtaget sin afgørelse. Det betyder, at der i øjeblikket ikke er retsgrundlag for denne indkaldelse. Det er muligt, at Kommissionen har ønsket at fremskynde behandlingen for at lette gennemførelsen for 2004, men jeg mener ærligt talt, at den er gået for vidt.
Til trods for alle de problemer, vi stadig skal løse mandag den 24. november, håber jeg, hr. formand, at Parlamentet og Rådet vil være i stand til at forhandle om alt dette med et positivt resultat.
Ojeda Sanz (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, som ordfører for udtalelsen fra denne betænkning må jeg erkende, at jeg er enig i mange af de ting, som hovedordføreren, fru Rühle, har fremhævet.
Det fastslås i artikel 49, stk. 2, i den nye finansforordning, der blev vedtaget sidste år, at bortset fra i forbindelse med prærogativer på det institutionelle plan, bevillinger til pilotprojekter, bevillinger til forberedende foranstaltninger og bevillinger til hver enkelt institutions drift kræver alle aktionsudgifter en basisretsakt for at kunne gennemføres. Det indebærer, som det allerede er blevet nævnt, at der foreslås retsgrundlag for de tilskud, der nu indgår i del A, hvilket gælder den betænkning, vi behandler.
Ingen af de tilstedeværende vil blive forbavset, hvis jeg siger, at forberedelsen af denne betænkning har været særligt vanskelig, fordi mange organer, som arbejder på at fremme et aktivt medborgerskab i Europa, har økonomiske interesser på spil.
Dette forslag omfatter 10 budgetposter, som jeg ikke vil gentage, og som har til formål at tilskynde de organer, der er anført i de forskellige budgetposter, til at arbejde for at fremme et aktivt medborgerskab. Det fælles mål med disse tilskud er altså at styrke disse organisationers rolle og fremme aktioner, der på sin side styrker det europæiske budskab.
Det mest kontroversielle aspekt er uden tvivl, som det allerede er blevet nævnt, øremærkningen, som nogle medlemsstater er imod. Men vi repræsenterer borgernes interesser, og denne betænkning er sammen med en anden om et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på kulturområdet, ungdomsområdet og uddannelsesområdet, af største vigtighed for EU's troværdighed, og gennem dem kan vi viderebringe det afgørende budskab i vores arbejde, som er at opbygge Europa med borgernes medvirken.
Derfor anmoder jeg Rådet og Kommissionen om, at de i henhold til den nye lovgivning optræder i overensstemmelse med denne interesse og fjerner bureaukratiske hindringer for proceduren.
Endelig må vi ikke glemme, som Salvador de Madariaga sagde, at Europa vil eksistere, når alle dets borgeres bevidsthed eksisterer.
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg lykønsker alle ordførerne for de betænkninger, der er til forhandling i dag, især hr. Sacrédeus og fru KratsaTsagaropoulou, endskønt jeg vil bruge min taletid i forhandlingen under ét om støttepakken til at beskæftige mig med fru Rühles betænkning og udarbejdelsen af et EF-handlingsprogram til fremme af et aktivt europæisk medborgerskab. Jeg lykønsker fru Rühle med det arbejde, hun har udført, og vi støtter i det store hele hendes forslag. Jeg takker hende for den velvillighed, hun udviste i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, hvor hun accepterede de ændringsforslag, jeg stillede sammen med hr. Hernández Mollar og hr. Marcelino Oreja. Jeg er enig med ordføreren, når hun påpeger, at det i højere grad bør klarlægges og understreges, at programmets hovedmålsætning er at reducere det demokratiske underskud. Det understreges i flere af Parlamentets betænkninger, hvor vigtigt der er at styrke og fremme tanken om et europæisk medborgerskab, hvilket efter deltagelsen i valget til Europa-Parlamentet at dømme bør ske hurtigst muligt.
Jeg kan ligeledes tilslutte mig, at forpligtelsen til gennemskuelighed i højere grad bør synliggøres. Organisationer, der modtager bevillinger, bør klart tilkendegive, at det er tilfældet, og angive beløbenes størrelse både i de publikationer, de reklamerer for, og på de websteder, de ejer eller yder bidrag til. Vi må også kræve, at resultaterne af disse programmer udbredes, idet anvendelsen af de europæiske skatteyderes penge bør ledsages af en evaluering af det reelle udbytte af de aktioner, der modtager støtte.
Jeg kan også tilslutte mig kravet fra ordføreren og den tidligere taler, hr. Ojeda Sanz, om en forenkling af de bureaukratiske procedurer. De bør bringes ned på et absolut minimum. Hr. kommissær, Kommissionen bør sikre, at betalingerne sker til tiden. Ubegrundede forsinkelser i overførslerne af bevillinger kan ofte forhindre en effektiv gennemførelse af aktionerne, skade EU's image og afstedkomme vanskeligheder for organisationer, der i god tro indgår i et samarbejde med os om at formidle den europæiske tanke.
Programmet tager sigte på at styrke EU-borgerskabets bånd, fremme den civile og demokratiske deltagelse og viderebringe de tanker, der ligger til grund for EU, og viden om, hvordan institutionerne fungerer. Der er ingen tvivl om, at det er vigtigt at fremme et aktivt medborgerskab gennem støtte til organisationer, der arbejder på dette område, såvel som fremme af aktioner med dette formål. Der er derfor tale om et forsøg på at bringe borgerne nærmere EU ved at inddrage dem i en direkte eller indirekte dialog med Unionen og dens institutioner.
Jeg er også enig i, at det er nødvendigt at vedtage ekstraordinære og foreløbige foranstaltninger for at sikre finansieringen og gennemførelsen af aktioner i 2004. Af alle disse grunde og i betragtning af de ændringsforslag, vi stillede, har vi til hensigt at stemme for denne betænkning. 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, Sacrédeus-betænkningen blev vedtaget enstemmigt og uden ændringer i den form, den blev forelagt for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik. PSE-Gruppen var yderst tilfreds med denne betænkning, fordi den efter mange år med uigennemskuelige procedurer for tildeling af subsidier til forskellige institutter verden over, ville have sat en stopper for denne uforsvarlige fremgangsmåde. Men sideløbende gik Parlamentet under behandlingen af 2004-budgettet med til at øremærke en række bevillinger til forskellige institutter, som visse parlamentsmedlemmer er meget glade for, hvilket jeg personligt finder yderst beklageligt.
Denne situtation tvinger os til at acceptere hr. Salafrancas ændringsforslag, som er fuldstændig i modstrid med ånden i hr. Sacrédeus' oprindelige betænkning. Når det er sagt, sætter vi vores lid til, at Rådet lader fornuften råde og træffer den rigtige afgørelse, så vi kan sikre gennemskuelighed i EU's fremtidige budgetter. Vi må sikre reel konkurrence mellem de regionale institutter og finde frem til dem, der har de bedste forudsætninger for at formidle viden om EU.

Dybkjær (ELDR ).
    Hr. formand, rent formelt er de 3 betænkninger, som vi diskuterer i dag, et spørgsmål om retsgrundlaget. Derfor har der også været den overordnede holdning, at det ikke var budgettet og indholdet, der var til diskussion, men at retsgrundlaget skulle bringes i orden.
Selvfølgelig skal retsgrundlaget bringes i orden. For to af betænkningernes vedkommende sker det ved hjælp af artikel 308, og det viser sådan set artikel 308's betydning. Vi er nødt til at have sådan en artikel, hvis der pludselig opstår ting, som f.eks. skal bringes i orden. På den anden side, må samme artikel selvfølgelig ikke misbruges, sådan som der måske har været en tendens til.
Men reelt er betænkningerne meget andet end blot et spørgsmål om formelt at bringe retsgrundlaget i orden. Reelt handler det om noget, der er yderst politisk, nemlig for det første magtkampe mellem EU-institutionerne, og for det andet vores forhold til borgerne i det europæiske demokrati inden for og uden for Europa.
Om det første er der allerede sagt temmelig meget. Men jeg vil i hvert fald gerne komme med en generel bemærkning, nemlig at det er slående, at kvindeprogrammet er det korteste program. Jeg synes ikke, at Kommissionen er kommet med - undskyld mig - en virkelig god forklaring. For alt det med ansøgerlandene, det kan man med rette sige om alle tre programmer. Derfor synes jeg godt, at man i det videre arbejde kan fundere lidt over, hvorfor i alverden netop kvinderne, som sædvanlig, skal være i den mest udsatte position. Sådan må jeg sige, at jeg faktisk oplever holdningen.
Om det sidste vil jeg gerne sige, at jeg kommer fra et land, som har været medlem siden 1972, og som er igennem EU-borgertestning fra tid til anden, vi har haft temmelig mange folkeafstemninger, og vi ved, at hvis ikke vi får borgerne mere aktivt inddraget i EU, såvel på det indre demokratiske plan som også i forholdet til andre lande, ja så lykkedes projektet slet ikke i det lange løb. Det bliver til noget, som står hen i det uvisse for borgerne, og vi kan risikere, at de ender med at blive negative over for det. Derfor er det utroligt vigtigt, at vi tager fat på at inddrage borgerne i dette arbejde.
Jeg er lidt ked af, at netop kvinderne får det korteste program. Igen vil jeg sige, at vores erfaringer fra mit land viser, at kvinderne er de mest skeptiske over for projektet. Det kan der være forskellige forklaringer på, men det kan jeg ikke kaste mig ud i nu, for det har jeg ikke tid til. Men netop derfor er det fantastisk vigtigt, at også kvindeorganisationerne har en stabilitet at arbejde med. Sådan at de ikke skal bruge al deres tid på bare at finde penge til arbejdet.
Jeg vil lige kommentere de enkelte betænkninger. Den første om EU's relationer til de andre lande omhandler, som ordføreren også har understreget i betænkningen, et fantastisk vigtigt emne, og vi kan fra dag til dag se, at det bliver vigtigere og vigtigere at udbrede denne forståelse af, at der eksisterer andre kulturer end netop den mainstreamede kultur, der er mest udbredt i Europa. I den sammenhæng spørger jeg blot mig selv, om dette program vil gøre det muligt for ansøgerlandene faktisk at komme med efter de kriterier. Jeg vil gerne bede den ansvarlige kommissær om at kigge på det, fordi vi ved, at ansøgerlandene i det væsentlige bruger deres udviklingshjælp til nabolandene og ikke til lande længere væk. Derfor er der måske ikke så meget basismateriale at arbejde på i ansøgerlandene, når det drejer sig om relationer til tredjelande.
Den anden omhandler spørgsmålet om civilborgerskabet, som jeg allerede har været inde på, men hvor jeg blot vil understrege, at det virkelig må udvikles hele tiden, sådan at vi sikrer, at ikke blot ngo'erne, men også borgerne i almindelighed får mulighed for at deltage i dette arbejde. På den måde kan vi udbrede forståelsen for, hvad det egentlig er af gode ting, EU medgiver. I den sammenhæng er det utroligt vigtigt, at det ikke bare bliver traditionelle organisationer, men også organisationer der har meget brede kulturelle tiltag. Jeg tror, det er en af måderne at formidle tingene på.
Til sidst spørgsmålet om programmet for kvinderne. Jeg har haft et godt samarbejde med ordføreren forud for denne betænkning, men der er stor uenighed i udvalget. Derfor er vi også en række, der faktisk stemmer for forlængelse af programmet og forskellige andre ændringsforslag, som jeg hørte, at Kommissionen havde afvist, men som vi alligevel håber, at der kan skabes et flertal for. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil ikke indlede en diskussion med ordføreren, men blot understrege, at jeg er af den opfattelse, at de europæiske lobbyer er et udmærket informationsredskab og et udmærket middel til at nå frem til en syntese for flere af de problemer, der gør sig gældende i EU-landene. Jeg finder disse gruppers arbejde prisværdigt.
Selv om jeg ikke vil gå ind i denne diskussion, vil jeg dog indledningsvis understrege, at Den Europæiske Kvindelobby er meget nyttig, og at jeg er enig med den foregående taler, når hun påpeger, at årsagen til, at man fra flere sider ønsker at forlænge programmet til fordel for kvinder, er, at deres vigtigste problem ifølge deres egne udsagn er driften. For at sikre en forsvarlig drift skal man uanset sammenhængen have en vis sikkerhed for fremtiden og mulighed for at organisere sit arbejde. Jeg understreger derfor, hvor vigtigt det er, at man ikke foretager en sporadisk finansiering af enkeltarrangementer afholdt af forskellige foreninger eller grupper af foreninger, men snarere yder en støtte, der giver disse foreninger mulighed for at fungere på tilfredsstillende betingelser. Lad mig tilføje, at jeg i denne sammenhæng også finder det meget vigtigt, at vi åbner op i forhold til de nye medlemmer og tredjelande.
Et andet afgørende aspekt er, at jeg, når jeg ser tilbage på mine sidste fire år i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, kan konstatere, at vi har udvidet vores arbejdsområde betydeligt. Vi har udvidet det gennem initiativbetænkninger, men også fordi spørgsmålet om kvinders rettigheder som anført i chartret om grundlæggende rettigheder gør sig gældende på alle områder. Der er således blevet udarbejdet betænkninger om kvinder og sundhed, kvinder og sport, informationssamfundet og vold mod kvinder. Alle disse betænkninger viser, hvor vigtigt det er, at vi følger udviklingen med hensyn til disse foreningers finansiering, fordi vores sagsområde også udvikler sig og bliver stadigt mere omfattende.
Det er grunden til, at jeg som et sidste punkt, der nok især henvender sig til kommissæren, må sige, at jeg er oprigtigt overrasket over, at Europa-Kommissionen har afvist fru Diamantopoulous forslag om et direktiv til gennemførelse af EF-traktatens artikel 13 som ændret ved Amsterdam-traktaten. Direktivet vedrørende racisme blev udarbejdet for tre år siden på grundlag af artikel 13. Direktivet om forskelsbehandling af kvinder er netop blevet tømt for ethvert indhold, selv om vi kan konstatere, at vores arbejdsområde bliver stadigt mere omfattende. Jeg forstår ikke, hvorfor Europa-Kommissionen er så tilbageholdende i forhold til bl.a. medierne, som er en sektor, hvor vi givet har brug for foreningerne og deres støtte i kampen mod forskelsbehandling. 
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, der foreligger som bekendt adskillige meningsmålinger, der viser, hvor langt Europa er fra borgerne, og hvor stor en indsats det vil kræve at nærme sig borgerne.
Der er ganske vist truffet EU-foranstaltninger, der har til formål at fremme EU-borgerskabet, men de er selvsagt stadig utilstrækkelige. Beslutningen om at indføre et femårigt program for subsidier til fremme af et aktivt europæisk medborgerskab er en udmærket ting. Forslaget har selvsagt til formål at fremme tanken om et europæisk medborgerskab, som giver borgerne mulighed for at tage EU til sig, og tilvejebringe de nødvendige midler hertil. Det vil styrke Unionens demokratiske legitimitet og skabe større åbenhed.
Det kræver dog, at vi også forenkler procedurerne, således at så mange foreninger som muligt kan få gavn af dette redskab. Vi har desuden kunnet konstatere en vis hierarkisk inddeling af organisationerne, som jeg finder beklagelig, og som ikke altid er begrundet. Europa-Kommissionen bør opstille objektive kriterier for finansiering af de forskellige ngo'ers drift og aktiviteter, især dem, der arbejder direkte i marken med at omsætte vores principper om solidaritet i praksis. Vi må ikke glemme, at det er deres fortjeneste, at det har været muligt at opretholde en social samhørighed i de forstæder i Europa, der er hårdest ramt af marginalisering og diskrimination. Hvordan skal vi overbevise de unge om, at Europa er en realitet, og vinde deres tillid, hvis dette Europa ikke træffer konkrete foranstaltninger til bekæmpelse af de forskellige former for diskrimination?
Der er forlydender om, at Kommissionen skulle foretrække visse foreninger frem for andre. Hvis det viser sig at være korrekt, er det ikke acceptabelt. Selv om vægten - takket være vores ordfører - er lagt på det sociale aspekt, kan vi i øvrigt ikke undvære en politisk dimension, hvis vi vil mindske det nuværende demokratiske underskud.
Hvilket medborgerskab er der så tale om? Det forklares i betænkningen, at unionsborgerskabet supplerer og udvider det nationale statsborgerskab gennem anerkendelsen af fælles rettigheder. Det er resultatet af det behov, dette Fællesskabs medlemmer har, for at dele fælles demokratiske værdier som led i Unionens opbygning.
Hvor længe kan vi vedblive med at tale om opbygningen af et Europa, der udelukker mellem 15 og 17 millioner mennesker, der er bosiddende i Europa, men er tredjelandsstatsborgere? De yder et aktivt bidrag til den europæiske opbygning og er i den forbindelse lige så meget borgere i Europa som alle andre, og deres foreninger og deres ngo'er udgør ligeledes aktive strukturer, der bidrager til at fremme Europa.
Der hersker ingen tvivl om, at vi ønsker et borgernes Europa, et Europa, der virkelig er kendetegnet ved demokrati og solidaritet, og at vi med dette mål for øje bør gå nye veje og forbedre dette EU-borgerskab. Det er indlysende, at man i en tid med fri bevægelighed for kapital, varer og personer, bør give Europas indbyggere mulighed for at påtage sig deres ansvar og gøre deres rettigheder gældende, uanset hvilket EU-land de vælger at bosætte sig i. EU kan ikke godtage, at borgerne tildeles forskellig værdi, og at nogen er mere lige end andre. Alle, der befinder sig inden for det samme europæiske område, bør sikres lige rettigheder i det land, de har fast bopæl i.
Det kræver, at vi skaber et EU-borgerskab, der tager udgangspunkt i bopælen og ikke i statsborgerskabet. I Europa betragtes nationalitet og statsborgerskab alt for ofte som uadskillelige størrelser. Vi vil i denne forbindelse kunne drage fordel af tiltrædelseslandenes meget interessante erfaringer, eftersom de sondrer mellem statsborgerskab og nationalitet. Vi har et ønske om, at vores gamle Europa kan finde inspiration i dette nye pust udefra og indføre et nyt EU-borgerskab baseret på bopælen. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har følt, at der er sket en konsolidering af EU-borgerskabet i forbindelse med begivenheder såsom euroens indførelse og fjernelsen af Fællesskabets indre grænser. I situationer som disse kan vi se, hvordan det europæiske medborgerskab kan supplere det nationale statsborgerskab. Der er dog områder, hvor resultaterne ikke træder så tydeligt frem. De strukturer, EU har skabt med det formål at fremme dette europæiske medborgerskab, modtager EU-støtte og har måske endog udført et stykke arbejde, men de når ikke ud til flertallet af befolkningen. Der er en udtalt mangel på viden om det arbejde, de forskellige institutioner udfører. Utilstrækkelig gennemskuelighed, bureaukrati og en synlig kløft mellem Europas borgere og de institutioner, der angiveligt repræsenterer dem, og de organisationer, der er oprettet for at tjene dem, betyder dog, at borgerne ikke reelt ved, hvad der foregår.
Stor var vores overraskelse f.eks., da flere opinionsundersøgelser for nylig viste, at Europas borgere var fuldstændigt uvidende om konventets arbejde, selv om der var blevet anvendt betydelige midler på oplysning herom. Jeg var for to år siden selv ordfører om euroen, som er en yderst vigtig EU-funktion, der er afgørende for mobiliteten og fremme af beskæftigelse på tværs af grænserne, og jeg blev opmærksom på befolkningens manglende viden om euroen. Selv om der var tale om et af de strategisk vigtige områder, der blev identificeret i Parlamentets beslutning, hvori vi understregede behovet for en omfattende oplysningskampagne, er situationen to år senere mere eller mindre den samme som følge af Kommissionens manglende indsats og medlemsstaternes manglende interesse.
Det er derfor af afgørende betydning, at man tager de nødvendige forholdsregler. På den ene side bør der kræves større gennemskuelighed af de organisationer, der modtager EU-bevillinger. Jeg er enig med fru Rühle i, at det er vigtigt, at EU's investeringer i oplysning af borgerne og fremme af medborgerskab gøres synlige og især angives på websteder for organisationer, der modtager denne form for støtte. Det er en måde at aflive myten om, at EU kun er for eurokrater og er for fjernt fra borgerne, og signalere, at dette EU arbejder for os alle på et direkte dagligdags grundlag og desuden tilbyder borgerne reel deltagelse på det sociale og politiske plan.
EU-institutionerne er heller ikke helt uden skyld. De kan forbedre deres indsats ved at forenkle procedurerne for indgivelse af ansøgninger om EU-bevillinger til fremme af forbindelserne til borgerne og lette aktindsigten gennem brugervenlige systemer, ved at styrke forbindelsesledene mellem institutionerne og borgerne, ved virkelig at høre efter og åbne op. Det er desuden et passende tidspunkt at fremme borgernes deltagelse i opbygningen af EU. Regeringskonferencen er i færd med at forberede den nye forfatningsmæssige traktat, som vil få kolossale følger for EU-borgernes fremtid. Jeg må derfor helt generelt opfordre til, at man fremmer et virkeligt europæisk medborgerskab nu, og gør afholdelsen af folkeafstemninger om den nye traktat obligatorisk i alle medlemsstater, som det allerede er tilfældet i mange medlemsstater. Den kommende traktat bør sættes til afstemning i samtlige medlemsstater. Det vil give os alle mulighed for at bidrage til et reelt aktivt medborgerskab i samtlige medlemsstater. Det tjener intet formål at fortælle vores medborgere, at vi også er EU-borgere, hvis vi til stadighed beder dem tie. Det er ikke korrekt at indføre et EU-borgerskab for os selv i Maastricht-traktaten og så sikre, at det ikke formidles til offentligheden ved at give folk tavshedspligt. Vi kan ikke acceptere, at EU-borgerskabet kun fungerer til alles tilfredshed, så længe borgerne ikke begår den fejltagelse at tro, de kan komme til orde. Så lad os derfor give tilsagn om at skabe et aktivt europæisk medborgerskab. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, EU's handlingsprogram til fremme af et aktivt medborgerskab dækker med sin pompøse titel over en gemen legalisering af ulovlige subsidier, som Kommissionen har udbetalt til sine venner.
Der er nemlig i mange år blevet tildelt støtte til foreninger med det, man i miljøet betegner som "europæisk sigte", uden retsgrundlag og ofte skjult i budgettets A-del, det vil sige fiktivt tilknyttet Kommissionens driftsudgifter. Vi har hvert år protesteret mod disse bevillinger, som tildeles selektivt til organisationer, der fremmer et føderalt Europa, herunder Jean Monnet-foreningen, Europabevægelsen og diverse føderalistiske tænketanke. Vi har hvert år nægtet at stemme for disse bevillinger, men de er hvert år blevet genopført med et overvældende flertal her i Parlamentet. Men i henhold til Revisionsrettens yderst relevante bemærkninger kræver bestemmelserne i den nye finansforordning, der trådte i kraft i 2002, at disse bevillinger skal have et retsgrundlag, og et sådant eksisterer selvsagt ikke. Det er baggrunden for dagens kommissionsforslag, som skal sikre dette grundlag for visse af disse udgifter, der er samlet i et program med titlen "fremme af et aktivt medborgerskab". Denne fremgangsmåde, der på glimrende vis afspejler sæder og skikke inden for EU, kan vi næsten argumentere imod i det uendelige. Jeg vil dog begrænse mig til seks af disse argumenter.
For det første må man, selv om der nu opstilles et retsgrundlag, spørge sig selv, hvad man vil gøre i forhold til de bevillinger, der allerede er udbetalt uden retsgrundlag. For det andet er det fuldstændig kunstigt at udarbejde et handlingsprogram med klare mål, der skal danne grundlag for en evaluering af støtteanmodningerne, når man på forhånd udmærket er klar over, hvilke foreninger der vil blive udvalgt i sidste instans. For det tredje har de udvalgte foreninger et europæisk sigte, eller i det mindste et sådant som defineret af Kommissionen. De øvrige er pr. definition antieuropæiske. Hvor lang tid skal der gå, inden Rådet tager denne sag op og fjerner alle disse bevillinger eller fordeler dem ligeligt mellem bevægelser med et forskelligt syn på Europa? For det fjerde er de europæiske institutioner samtidig i færd med at indføre offentlig finansiering af de såkaldte europæiske politiske partier. Tror De ikke, at det bevilling efter bevilling vil ende med, at skatteyderne får nok? For det femte fremgår det af fortegnelsen over de støtteberettigede foreninger, at den omfatter et sammensurium af meget forskellige organisationer ofte uden forbindelse til EU-borgerskabet, f.eks. Det Europæiske Råd for Flygtninge og Personer i Eksil. Og eftersom det hele åbenbart går strygende, er Parlamentet ikke veget tilbage for selv at tilføje et par stykker i sine ændringsforslag. I denne forbindelse er jeg i øvrigt også forundret over at finde en sammenslutning af statsråd og de øverste administrative domstole i EU. Hvordan kan en sammenslutning af højtstående dommere, der formodes at dømme i fuldstændig uafhængighed, modtage penge for at fremme et aktivt medborgerskab? For det sjette er det eneste retsgrundlag, man har fundet for dette program, EU-traktatens artikel 308, som er en uværdig artikel, vi ofte har krævet ophævet, fordi den giver for elastiske grænser for EU's kompetencer. Og det er ikke den betænkning, vi har foran os i dag, der vil få os til at ændre mening. Men når alt kommer til alt, kræver denne artikel enstemmighed i Rådet. Og så er spørgsmålet, om der er en eneste regering i Rådet, der tør være ærlig og sige nej til dette forfalskede program, som i øvrigt hviler på et delvist totalitært princip, idet et EU-borgerskab, mine damer og herrer, er noget, man føler spontant, fordi man går ind for Europa, EU og EU's resultater, og ikke noget, der kan fremstilles ved hjælp af subsidier. 
Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Kommissionen har forelagt Parlamentet et udmærket initiativ med henblik på en fælles beslutningsprocedure, idet dette initiativ skal føre til en beslutning om indførelse af et EU-handlingsprogram til fremme af organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem kvinder og mænd.
Jeg har i seks år selv været forkvinde for en sådan organisation, nemlig Det Internationale Kvinderåds Europacenter, som har medlemmer i EU, de nye medlemsstater, Bulgarien, Rumænien, Tyrkiet, EFTA-landene såvel som andre lande. Jeg er derfor bedre i stand til at værdsætte dette program, der henvender sig til mange kvindeorganisationer, der arbejder på europæisk plan inden for dette område, og som følgelig er berettigede til støtte inden for rammerne af disse bevillinger, som beløber sig til 2,222 millioner euro. Parlamentets Budgetudvalg har foreslået 5,5 millioner euro fra 2004 til 2008. Det er ikke enorme beløb, men kvindeorganisationerne, det være sig nationale som europæiske, er vant til at fungere med små budgetter.
Jeg hilser derfor dette direktiv velkomment, især fordi det langt om længe ophæver et monopol for tildeling af driftsbevillinger, som Den Europæiske Kvindelobby har modtaget siden sin oprettelse. Eftersom jeg er én af de kvinderetsforkæmpere, der har fået idéen til og skabt denne lobby, har været forkvinde for den europæiske organisation, jeg netop nævnte, CECIF, og stadig leder en national organisation, der er medlem af lobbyen, kan man på ingen måde anklage mig for at ville skade denne lobby, hvis arbejde jeg sætter stor pris på.
Kommissionen har forstået, at det på dette område, som på alle andre, ikke er hensigtsmæssigt at have monopoler. Dog har den ikke fulgt logikken fuldt ud, fordi den tekst, vi har fået forelagt, fortsat forbeholder lobbyerne en række privilegier inden for denne nye ramme. Jeg ønsker ikke at sætte spørgsmålstegn ved lobbyernes driftsbevillinger, som er en velerhvervet rettighed, men jeg foreslår, at andre organisationer, der arbejder på europæisk plan for at bekæmpe alle former for diskrimination, herunder diskrimination begrundet i en persons køn, også skal modtage finansiel støtte under ovennævnte bevilling i form af driftsstøtte, så deres arbejde sikres større kontinuitet.
Ordføreren havde foretaget en klog ændring af Europa-Kommissionens forslag til afgørelse. Desværre har den venstreorienterede sekteriske side i Kvindeudvalget igen vundet over fortalerne for ligestilling af og lige muligheder for alle berørte kvindeorganisationer. Det er beklageligt! Og eftersom udkastet til betænkning er blevet fuldstændig forvansket, har fru Kratsa og de øvrige medlemmer af PPE-DE-Gruppen stemt imod. Hvis vores bestræbelser for at skabe ligevægt mellem lobbyen og de andre kvindeorganisationer mislykkes, vil jeg igen stemme imod og fortsætte min indsats med henblik på andenbehandlingen. 
Hazan (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil indledningsvis lykønske ordføreren, fru Rühle, med det arbejde, hun har udført i forbindelse med denne betænkning, som efter min opfattelse udgør et nyttigt supplement til Europa-Kommissionens arbejde.
Vi ved, at unionsborgerskabet har til formål i stadigt større omfang at inddrage medlemsstaternes borgere i det fælles europæiske projekt. Desværre må man konstatere, at der i dag stadig er mange hindringer for en konkret gennemførelse af unionsborgerskabet. Derfor er Rühle-betænkningen, hvis indhold forekommer meget teknisk, i virkeligheden en ganske politisk betænkning, fordi den giver mulighed for at støtte instanser, der arbejder for et aktivt europæisk medborgerskab.
Det er uden tvivl nødvendigt, at borgerne i højere grad informeres om EU's arbejde med hensyn til harmonisering af politikker og den kommende udvidelse. Det er ligeledes nødvendigt at skabe større opmærksomhed omkring de nuværende foranstaltninger, herunder de europæiske Info Points, der fungerer til alles tilfredshed. Jeg skal i denne forbindelse understrege, at Europa-Parlamentet har forsøgt at afhjælpe de finansielle problemer, der truer nettet, og at der snarest bør findes en løsning. Jeg tror, at den er undervejs, men intet er sikkert endnu.
Alle aspekter af EU-borgerskabstanken bør således finde anvendelse, det være sig de politiske, forvaltningsmæssige, retslige, sociale eller økonomiske aspekter. Vi bør derfor fortsat bestræbe os på at fjerne hindringerne - og dem er der mange af - så borgerne virkelig kan udnytte deres rettigheder som EU-borgere.
I 2000 betød vedtagelsen af chartret om grundlæggende rettigheder - som sagt - at den europæiske udvikling blev centreret om borgerne. Chartrets integration i forfatningsudkastet betyder, at vi har taget endnu et skridt i denne retning. Det var på tide, for hvordan kan man på europæisk plan eller for den sags skyld på nationalt eller lokalt plan forestille sig at føre en politik, hvor alle overvejelser, de sociale foranstaltninger og samfundsudviklingen ikke tager udgangspunkt i borgerne? Det er afgørende, at borgerne indgår som aktører og ikke, som det stadig alt for ofte er tilfældet, forbliver tilskuere.
Det vil selvsagt blive endnu vanskeligere at kommunikere med borgerne, når vi bliver knap 500 millioner indbyggere i stedet for de nuværende 370 millioner. Men netop derfor er vi forpligtede til at gøre det og udnytte alle bestemmelser, der kan muliggøre og fremme denne kommunikation.
Jeg skal afslutningsvis erindre om, at et af de aspekter, der henvises til i betænkningen, netop er manglen på information, som fører til manglende stillingtagen blandt Europas borgere. Jeg kan i denne forbindelse blot med beklagelse henvise til, at valgdeltagelsen ved valget til Europa-Parlamentet lå på under 50 %, hvilket er katastrofalt. Derfor er det nu inden valget i juni 2004 særdeles vigtigt på alle måder at styrke EU's informations- og kommunikationspolitik. Der står virkelig meget på spil, eftersom målet er at skabe et virkeligt politisk og borgerorienteret Europa. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil begynde med at takke ordførerne for deres konstruktive arbejde. Jeg vil begynde med Kratsa-Tsagaropoulou-betænkningen.
Det er jo, som fru Dybkjær siger, givetvis symptomatisk, at programmet for ligestilling er det mindst omfattende, men det er vi temmelig vant til, hr. Kinnock.
Ligestilling mellem mænd og kvinder begynder i hjemmet. Den liberale udfordring angående ligestilling mellem kønnene består i at sørge for, at kvinder får mere magt over deres eget liv. Selv jeg som liberal kan sige, at det handler om at identificere de strukturer, som lægger hindringer i vejen for, at kvinder får de samme muligheder som mænd. Jeg er overbevist om, at De, hr. Kinnock, er specielt vidende på dette område.
Ligestilling mellem mænd og kvinder har naturligvis været et af EU's grundlæggende principper siden Rom-traktaten. Det princip blev forstærket i Amsterdam-traktaten og er gradvist trådt mere i forgrunden. Det er derfor klart, at vi specielt hilser dette handlingsprogram og det retslige grundlag, som giver kvindeorganisationerne økonomiske muligheder for at udføre et bedre arbejde, velkommen.
Jeg tror, at det er vigtigt også at sige, at de aktiviteter, som Den Europæiske Kvindelobby, som blev grundlagt af fru Lulling, og som i dag er repræsenteret i 15 medlemsstater og har mere end 3.000 medlemmer, beskæftiger sig med, bør prioriteres og støttes af os her i dag. Fru Kratsa-Tsagaropoulou har her talt om andre organisationer, som falder uden for Den Europæiske Kvindelobby, men de indgår også i handlingsprogrammet. Jeg er enig med fru Kratsa-Tsagaropoulou i, at det er vigtigt med mangfoldighed og organisationer på alle niveauer, men jeg vil også forsikre om, at handlingsprogrammet har til formål at støtte både Den Europæiske Kvindelobby og andre organisationer.
Til hr. Kinnock vil jeg gerne sige, at det er vigtigt for EU også at garantere, at de organisationer, som arbejder med ligestilling mellem kønnene, behandles ens, og at de får økonomisk støtte i længere tid end de to år, som De foreslår. Et toårigt støtteprogram giver ingen finansiel tryghed for nogen organisation. En anden årsag til at støtte handlingsprogrammet, som strækker sig til 2008, er, at vi skal kunne garantere, at organisationer i vores nye medlemslande også får en chance for at søge støtte inden for dette program. Jeg synes, at det er vigtigt at tilføje og understrege, at det ville give en mere langsigtet tryghed.
Hr. Sacrédeus, som desværre lader til at have forladt salen, har gjort et godt arbejde angående det program, som er omfattet af hans betænkning. Programmet skal hjælpe os og være til for, at mennesker i de forskellige lande, regioner og verdensdele, som samarbejder, får et bedre kendskab til hinanden. Som liberal støtter jeg dette arbejde helt og fuldkomment.
Jeg vil dog fremsætte tre ønsker, som bygger på erfaring, og som vi efter min mening skal tage i betragtning. Støtten skal være let at administrere og at ansøge om. Den skal være ubureaukratisk, og det skal gå hurtigt at få den. Vi ved, at mange er tilbageholdende med at søge støtte af EU og inden for de finansielle rammer, vi har, eftersom der er meget bureaukrati, og det kan være for sent, når pengene endelig udbetales. Det må ikke være sådan, at EU via disse finansielle programmer, som delvis har til formål, at vi skal blive mere europæiske, forbindes med kontorpedanteri, bureaukrati og langsommelighed, hvilket er præcis, hvad borgerne forbinder den med. Dette må ikke ske, og jeg håber, at De, hr. Kinnock, i Deres fortsatte arbejde sørger for, at vi får øget støtte, og at tilgængeligheden til disse handlingsprogrammer og til pengene øges, så de kommer til gavn. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, jeg skal først og fremmest understrege behovet for gennemskuelighed, information og forenkling i forbindelse med fællesskabsbevillingerne. Jeg ønsker at understrege betydningen af et EF-handlingsprogram til fremme af organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder inden på vigtige områder som integration af kønsperspektivet inden for uddannelse, sport, sundhed, social sikring og samarbejde med kvindeorganisationer i tredjelande, for ikke at tale om Den Europæiske Kvindelobbys vigtige arbejde. Jeg ønsker ligeledes at henlede opmærksomheden på, hvor stort et behov der er for yderligere foranstaltninger til bekæmpelse af volden, fordi den udgør en hindring for ligestilling og anerkendelse af kvinders værdighed.
Jeg må afslutningsvis beklage, at bevillingerne til disse aktioner er så begrænsede, eftersom det viser, at der fortsat ikke er tilstrækkelig respekt for det arbejde, der udføres for at fremme lige rettigheder og lige muligheder for kvinder på en lang række områder. Jeg ønsker, at der nu gives tilsagn om en forlængelse af programmet til 2008, fordi vi bør forpligte os til at fortsætte dette ekstremt vigtige arbejde til fordel for ligestilling af mænd og kvinder. 
Bastos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ærede kommissærer, mine damer og herrer, jeg vil indledningsvis lykønske ordførerne, hr. Sacrédeus, fru Rühle og især fru Kratsa-Tsagaropoulou, hvis betænkning jeg vil beskæftige mig med. Vi må aldrig glemme, at det omhandlede program har til formål at støtte kvindeorganisationer, hvis primære sigte er at fremme, overvåge og skabe opmærksomhed omkring fællesskabsaktioner, der er udarbejdet med henblik på kvinder og med det formål at sikre ligestilling mellem kønnene.
De ændringsforslag, der blev stillet i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, ændrede betænkningens karakter, og, hvad værre er, ledte den væk fra den overordnede målsætning. Følgelig stemte PPE-DE-Gruppens medlemmer af Kvindeudvalget, herunder ordføreren, imod disse ændringsforslag. Jeg ønsker derfor at lykønske fru Kratsa-Tsagaropoulou med den kohærens og vedholdenhed, hun har udvist i sit arbejde, og som nu kommer til udtryk i de ændringsforslag, der er stillet med henblik på afstemningen her på plenarmødet.
Der står i virkeligheden meget på spil. For det første placeringen af henvisningen til Den Europæiske Kvindelobby i den vedføjede tekst og ikke i den lovgivningsmæssige del, for det andet hensigten om at tildele bevillinger til dækning af organisationernes driftsudgifter og ikke til specifikke aktioner og for det tredje kravet om, at medfinansieringen og de degressive satser skal være de samme for Den Europæiske Kvindelobby som for alle andre organisationer, der arbejder på europæisk plan. Vi afviser på ingen måde, at lobbyen spiller en grundlæggende rolle, men arbejdet i andre organisationer, der har en tilsvarende målsætning og gennemfører deres egne aktiviteter, som ikke modtager finansiel støtte, bør også anerkendes. Følgelig bør man for at sikre, at alle organisationer stilles lige, kun opføre deres navne i bilaget. Desuden bør programmet tildele driftsbevillinger til organisationer, der arbejder på europæisk plan til fordel for ligestilling af mænd og kvinder. Programmet har ikke til formål at støtte specifikke aktioner, der kan modtage støtte i medfør af andre programmer. Det bør der ikke herske nogen form for tvivl om!
Endelig bør der, hvilket ikke er tilfældet for Kommissionens forslag, opstilles standardkriterier for de forskellige organisationer for medfinansiering og degressivitet. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder Kommissionens initiativ til at fastsætte dette EF-handlingsprogram, og jeg vil også lykønske Parlamentet, som har måttet undersøge og udarbejde sine ændringsforslag på meget kort tid, med dets arbejde.
Jeg vil med mit indlæg argumentere for kvindeorganisationernes afgørende betydning for, at politikken for lige muligheder i EU fremmes. Uden kvindeorganisationerne ville det have været meget vanskeligt at gennemføre og udbrede fremskridtene til fordel for kvindernes rettigheder. Det ville også have været meget vanskeligt at analysere kvindernes reelle situation i de forskellige lande i EU. Kvindebevægelsens fremskridt har rod i det solide arbejde, som dens organisationer har udført.
Kvindeorganisationerne er desuden i stand til at foreslå meget jordnære og dermed meget effektive løsninger. Derfor mener jeg, at det er yderst vigtigt at indføre et fællesskabsprogram, som støtter og fremmer disse organisationer. Det drejer sig om mange kvindeorganisationer, som alle har en særlig karakter og betydning, og de udfører alle sammen et meget respektabelt og nyttigt arbejde. Men problemet er, at ikke alle organisationerne er lige, og lighedsprincippet kan i dette tilfælde føre til stor uretfærdighed.
Den Europæiske Kvindelobby er en stor organisation, som består af mange andre. Den Europæiske Kvindelobby er altså en stor paraplyorganisation for tusinder af kvindeorganisationer, hundreder og tusinder af kvinder, der dag efter dag kæmper for kvindernes rettigheder.
Man kan ikke sammenligne en paraplyorganisation med organisationer, der arbejder individuelt. Derfor foreslår Kommissionen som udgangspunkt en forskellig behandling af Den Europæiske Kvindelobby og de øvrige organisationer. Og min gruppe støtter naturligvis det synspunkt. Hvorfor? Fordi vi, der kommer fra kvindebevægelsen, ved, at det er uhensigtsmæssigt at opløse, smuldre, splitte og pulverisere den, og at det mest effektive er at arbejde sammen, for sammen er vi stærkere. At opdele ressourcerne tjener absolut intet formål, bortset fra netop at svække kvindebevægelsen. Og i forsøget på at forsvare og støtte alle kvindeorganisationerne, som arbejder for lighed, bør vi ikke behandle dem, der ikke er lige, ens.
Bordes (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi har til hensigt at stemme for Kratsa-betænkningen, fordi vi kan tilslutte os den målsætning, der opstilles heri, nemlig indførelsen af et fællesskabsprogram til fremme af organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder, selv om vi er i tvivl om, hvor stor indvirkning et sådant program vil få.
Hvordan kan man være uenig med ordlyden i ændringsforslag 13 om kvinders deltagelse i beslutningsprocessen, bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder, fordomme om kønnene, forskelsbehandling på arbejdspladsen, integrering af ligestillingsaspektet på uddannelses-, sports-, sundheds- og socialsikringsområdet? Men hvordan kan man samtidig undlade at konstatere, at de europæiske institutioner selv fremstår som et dårligt eksempel? Hvorfor intervenerer de ikke til stadighed i samtlige EU-lande for at bringe den vold mod kvinder til ophør, der består i, at de ikke har ret til frit at vælge, om de vil have et barn eller ej? Hvordan kan de europæiske institutioner fremkomme med vægtige argumenter mod forskelsbehandling af kvinder i erhvervslivet, når de afstår fra at forpligte arbejdsgiverne på dette og mange andre områder? Hvordan kan man sikre, at ligestilling af mænd og kvinder ikke forbliver en tom frase, men gennemføres i praksis, hvis man ikke bygger tilstrækkeligt mange vuggestuer, børnehaver og skoler, hvilket vanskeliggøres af den økonomiske stramning, de europæiske institutioner såvel som de enkelte medlemsstater foreskriver?
Så selv om vi stemmer for denne betænkning, fordi en vis støtte til kvindeorganisationerne er bedre end ingen, må jeg konstatere, at de europæiske organisationer ikke lever op til deres ansvar på dette område, fordi de er mere optaget af konkurrence, profit og kapital end af menneskene og deres tilværelse.
Scallon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne støtte ordføreren, fru Kratsa-Tsagaropoulous, synspunkt, og jeg bifalder Kommissionens initiativ til at tilvejebringe et grundlæggende instrument til at finansiere og fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder.
Som tidligere nævnt er mange organisationer berettigede til denne finansiering. Vi kan ikke tillade et Europa, hvor nogle er mere lige end andre. Vi må stemme for ligebehandling af mænd og kvinder, men også af Den Europæiske Kvindelobby og andre kvindeorganisationer.
Det er ikke ligebehandling, når en organisation kan modtage finansiering uden at skulle stille et forslag til Kommissionen, mens andre organisationer skal konkurrere med mange andre gode forslag. Det er ikke ligebehandling, når en organisation modtager meget mere finansiering end andre kvindeorganisationer.
Vi ved, at en stor del af Den Europæiske Kvindelobbys budget anvendes til koordinering og forskning, men Den Europæiske Kvindelobby tilbyder ikke finansiel bistand til de foreninger, som den består af. Disse organisationer betaler faktisk for at være medlemmer af Den Europæiske Kvindelobby, og de har ingen permanent finansiel bistand til rådighed. Det er forskelsbehandling af de glimrende organisationer, der har brug for støtte på europæisk plan for at blive hørt, og det undergraver værdsættelsen af deres arbejdes høje kvalitet.
Jeg vil gerne påpege, at jeg som nyvalgt i 1999 ikke anede, hvem eller hvad Den Europæiske Kvindelobby var. Jeg blev kontaktet af kvindeorganisationer i Tyskland og Spanien, og jeg blev anmodet om på deres vegne at tale for lige finansiering. De modtog ikke finansiering fra EU, og de kunne ikke modtage nogen, medmindre de var medlem af Den Europæiske Kvindelobby, som hævdede at være det eneste talerør for kvinder i hele Europa.
Jeg ønsker ikke at undergrave Den Europæiske Kvindelobbys arbejde - da den har et berettiget mål og har ret til at modtage finansiering - jeg foreslår blot, at finansieringen også burde være tilgængelig for andre kvindeorganisationer, der ikke mener, at Den Europæiske Kvindelobby repræsenterer dem.
Parlamentet består af mange partier, og nogle gange føler folk, at deres stemme måske bliver hørt bedre med en side af Parlamentet end med en anden. Det er den situation, vi står i. Bestemte organisationer burde ikke nævnes i dette forslag. De burde nævnes i bilaget, og der burde ikke være finansiering til bestemte aktioner, som kan finansieres i andre programmer. Dette er i overensstemmelse med Rådets holdning.
Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe om det program, som skal støtte kvindeorganisationerne, og som erstatter den budgetpost, som tidligere kun finansierede Den Europæiske Kvindelobby, der er paraplyorganisation for ca. 3.000 kvindeorganisationer i Europa. Den omfatter de nationale kvinderåd som f.eks. det Tyske Kvinderåd, der har omkring 11 millioner enkeltmedlemmer i Tyskland. Spektret rækker fra kirkelige foreninger over politiske kvindeforeninger og fagforeninger til det autonome miljø. Den Europæiske Kvindelobby har startet vigtige kampagner, f.eks. for at øge kvinders deltagelse i valget til Europa-Parlamentet. Desuden har den skubbet på i forhandlingerne om forfatningstraktaten og holder et særligt øje med ligestillingsspørgsmål i forbindelse med udvidelsen.
Det, som PPE-DE-Gruppen ønsker nu, er en opdeling af denne budgetpost. Vi ønsker at sikre kvaliteten. Vi ønsker at tale med én stemme og ikke synge i et flerstemmigt kor. I modsætning til ordføreren ønsker min gruppe at prioritere dette allerede fra begyndelsen og sikre aktiviteter af europæisk interesse på ligestillingsområdet. Derfor vil vi afvise de fleste af ordførerens ændringsforslag og støtte Kvindeudvalgets ændringsforslag.
Vi Socialdemokrater mener, at fru Dührkop Dührkop også stillede et fornuftigt finansieringsforslag, der er i fuld overensstemmelse med finansforordningen, og som med 5,5 millioner euro garanterer tildeling af midler til og med 2008. Det giver kvindeorganisationerne sikkerhed i planlægningen, og det sparer os for en ny kostbar lovgivningsproces efter to år. Også bestemmelsen om en samfinansiering på 20 % for kvindeorganisationerne, med undtagelse af Den Europæiske Kvindelobby med 10 % - eksklusiv degressivitet - er en løsning, der er acceptabel for alle parter.
Vi ønsker, at der med udvidelsen skal ske en integration af organisationerne fra Central- og Østeuropa, og at der foretages prioriteringer. Således foreslås det i ændringsforslag 13 at styrke foreneligheden mellem arbejde og familie - her er der en oversættelsesfejl, som jeg vil informere oversættelsestjenesterne om. Vi vil tilskynde kvinder til at tage del i beslutningsprocessen, og vi vil støtte bekæmpelsen af alle former for vold ved hjælp af dette program og organisationerne. Vi vil også støtte kampen mod kønsspecifikke rolleklichéer og enhver form for diskrimination - især på arbejdspladsen og med hensyn til lønforhold, og vi hilser det også velkommen, at f.eks. samarbejdet mellem kvinder i tredjelande støttes i ændringsforslag 14.
Det italienske rådsformandskab forsøgte til det sidste at få os til at støtte ordførerens forslag. Min gruppe og jeg håber på Parlamentets flertal. Vi vil ikke medvirke til at fremme en splittelse af de kvindelige stemmer. Vi ønsker enhed og ikke flerstemmighed. 
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har aldrig haft den ære at tale hele tre minutter her i denne smukke sal. Jeg vil gerne takke Dem for Deres venlighed og for den gave, som De herved giver mig, og som jeg sætter særlig pris på, eftersom jeg skal tale om kvinder.
Det er et emne, der fascinerer mig, hr. formand, og det gør det, fordi jeg er overbevist om, at kvinders kamp for mindst at få samme indflydelse som mænd og for at blive betragtet som mænds ligeværdige er rigtig og rimelig, og denne målsætning skal nås med alle midler. Derfor vil jeg gerne takke fru Kratsa-Tsagaropoulou for den indsats, hun har gjort ved at udarbejde en betænkning om Kommissionens dokument.
Jeg vil dog gerne stille et spørgsmål, nemlig om der er sat et tilstrækkeligt beløb af til denne målsætning. Et italiensk ordsprog siger, at "den, der tier, samtykker." De tier, hr. formand, men jeg tror, at De er enig med mig i, at beløbet ikke er tilstrækkeligt. Jeg har regnet ud, at der hvert år bliver brugt 5 tusindedele af en euro om dagen til dette kvindeprogram - ikke 5 euro, men 5 tusindedele af en euro - for hver kvinde, og det er virkelig lidt! Hvis De ser Dem omkring, hvilke fremskridt har kvinderne så gjort i det politiske liv, i arbejdslivet og i det sociale liv? Når det gælder det politiske liv, hr. formand, hvor mange kvinder er da næstformænd og formænd for Europa-Parlamentet? Og hvor mange kvinder er eller har været formænd for Europa-Kommissionen? Ingen, hr. Kinnock, hverken før eller nu. Men lad os håbe, at tingene ændrer sig i fremtiden. I politik udgør de kvinder, der vælges, et utroligt lille mindretal.
Jeg håber dog, at den støtte, der er taget højde for i kvindeprogrammerne, bliver fordelt på en demokratisk måde og ikke på den måde, som med rette blev kritiseret af fru Kratsa-Tsagaropoulou og de andre talere før mig. Jeg håber virkelig, at den hjælper kvinder med at få kendskab til deres evner og muligheder for at spille en fuldgyldig rolle på de forskellige politiske niveauer uafhængigt af deres politiske tilhørsforhold, for det betyder ikke noget, om de ligger til højre eller til venstre for midten. Kvinder skal også have magt i det politiske liv og ikke kun på hjemmefronten. 
Prets (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, gennem Kommissionens mere eller mindre samtidige fremlæggelse af disse syv handlingsprogrammer har man fået det indtryk, at de skal tilpasses til hinanden og harmoniseres. Men jeg vil godt understrege, at de er fuldstændig forskellige indholdsmæssigt, og en tilpasning af programmerne til hinanden kan således ikke anses for at være hensigtsmæssig. Da Kommissionen - og det siger jeg om enhver betænkning i forbindelse med handlingsprogrammerne - først har fremlagt betænkningerne for Parlamentet meget, meget sent, er der for organisationernes vedkommende - bl.a. i forbindelse med kultur- og uddannelsesprogrammerne og naturligvis også kvindeprogrammerne - risiko for, at de vil modtage deres penge med stor forsinkelse i 2004, eller at programmerne slet ikke kan gennemføres, hvis der ikke er fundet en løsning inden december, hvilket De understregede tidligere. Det er naturligvis en meget, meget stor ulempe, og jeg mener, at det er et ekstremt ugunstigt tidspunkt at fremlægge et sådant handlingsprogram på.
Med hensyn til den overgangsfase, som De foreslår i dokumenterne, vil jeg godt spørge Dem: Hvad agter De at gøre, hvis der ikke er fundet en løsning inden december? Vi har brug for en overgangsfase i tilfælde af, at retsgrundlaget ikke foreligger rettidigt. De har afvist 35 ændringsforslag og appelleret til Parlamentets ansvarsfølelse. Vi skal udvise forståelse, således at programmerne stadig kan gennemføres. Hvis 35 ud af mere end 50 ændringsforslag afvises, er hverken Kommissionens ansvarsfølelse eller imødekommenhed særlig stor. Det betyder, at der stadig er nogle forhandlinger, som skal gennemføres her.
Især hvad angår kvindeprogrammet, vil jeg gerne tilslutte mig det, som mine kvindelige kolleger sagde. Den Europæiske Kvindelobby er en organisation, som fører en koncentreret og målrettet ligestillingspolitik, og som er i stand til at udvise styrke ved at forene mange organisationer. Jeg forstår ikke, hvorfor man netop vil svække denne styrke ved at sidestille den med mange andre organisationer. Derfor vil jeg godt støtte og understrege vigtigheden af, at Kvindelobbyen bevarer sin særlige status fremover.
Afslutningsvis vil jeg gerne komme ind på udvidelsen og benytte lejligheden til at plædere for, at der tages særligt hensyn til de finansielle forudsætninger herfor, for 10 yderligere medlemsstater betyder også, at vi får væsentligt mere arbejde i forbindelse med kvindespørgsmål. Ved at kaste et blik på listerne og antallet af kvinder forstår man tydeligt, hvad vi taler om. Vi skal sætte kraftigere ind på dette område, og for at kunne gøre det har vi brug for flere midler. Der kan ikke gælde de samme finansielle forudsætninger for 25 medlemsstater som for 15.
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil beskæftige mig med den betænkning, som min kollega, Lennart Sacrédeus, har udarbejdet, og straks takke ham for det udmærkede arbejde, han har udført. Ændringsforslagene i betænkningen vil gøre det lettere både at støtte projekter, der er vigtige for EU, og at overvåge gennemførelsen heraf. 
Det angives kun tilnærmelsesvist i Kommissionens forslag, hvem projektet finder anvendelse på, og en lang række mulige modtagerlande er slet ikke ikke-industrialiserede. Efter min opfattelse er det vigtigt, at dette projekt specifikt finder anvendelse på lande og deres interne regioner, som det kan være vanskeligere at nå på anden måde, og som EU kan anses for at have en indlysende interesse i at udvikle gensidig forståelse og samarbejde med.
Et særligt problem er efter min opfattelse, at udviklingsaftaler med ikke-industrialiserede lande let kommer til at fokusere på fremme af økonomisk udvikling. I denne situation bør vi huske på, at en forbedring af de sociale vilkår har en umiskendelig signalværdi inden for det internationale samarbejde og en klar, om end indirekte, indvirkning på den økonomiske udvikling.
Jeg mener derfor, at det er vigtigt, at man i betænkningen understreger betydningen af en dialog mellem Kommissionen og Parlamentet inden indkaldelsen af forslag. Kun i så fald kan Parlamentet sikre sig kontrol med, hvordan bevillingerne tildeles, og mulighed for at støtte humane udviklingsmål. Kommissionen lægger i sin beslutning angående prioriterede temaer stor vægt på EU-værdier, og det er meget vigtigt, at Parlamentet, som i befolkningens øjne repræsenterer Unionen, får indflydelse herpå. 
Hieronymi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ved første øjekast synes de spørgsmål, som blev nævnt i forbindelse med disse tre betænkninger, at være af teknisk karakter. Den nye finansforordning kræver sit eget retsgrundlag, men som mange talere allerede har været inde på - og jeg vil især gerne takke ordførerne herfor - er dette nye retsgrundlag forbundet med graverende praktiske konsekvenser for de enkelte områder.
Jeg taler her primært om betænkningen om den aktive borgerdeltagelse. Vi taler til stadighed om at informere borgerne om og involvere borgerne i den europæiske proces i højere grad, end vi gør i dag, men jeg vil gerne sige det klart og tydeligt her, at der er risiko for at kaste barnet ud med badevandet af hensyn til det nye retsgrundlag og af hensyn til finansforordningen og for, at vi til næste år vil beklage os over, at vi i året med valget til Europa-Parlamentet har større problemer med informationer til borgerne end nogensinde før. Derfor appellerer jeg indtrængende til Kommissionen og Rådet om, at der i højere grad tages hensyn til Parlamentets afstemninger i disse spørgsmål. Det gælder især med henblik på samrådsproceduren på mandag.
Jeg vil blot give to eksempler herpå. Det første er Info Points, som fru Rühle med rette henviste til. Hun stillede et forslag, som jeg støtter på det kraftigste. Det er fuldstændig uforståeligt, at Kommissionen ikke er parat til at støtte dette forslag. De ved alle, at Info Points fungerer som kontaktpunkter med hensyn til informationer om Europa og de europæiske institutioner. Kan De forestille Dem, at Info Points i Deres region vil være i stand til at udføre deres arbejde, hvis de udelukkende kan gøre brug af indkaldelse af forslag?
Denne finansielle usikkerhed og den utilstrækkelige institutionelle opbakning betyder, at Info Points ikke vil kunne udføre deres opgaver i fremtiden. Det foreslår Kommissionen med denne betænkning, og jeg vil gerne gøre Dem eftertrykkeligt opmærksom på denne fare. Det samme gælder for samarbejdet mellem venskabsbyer, hvorfra De alle i Deres regioner modtager betydelig støtte til Deres arbejde. Også her kan den bureaukratiske proces, som er forbundet med dette nye retsgrundlag, i allerhøjeste grad udgøre en eksistentiel trussel mod det fortsatte arbejde.
Derfor vil jeg afslutningsvis appellere endnu en gang til Kommissionen og Rådet om at tage hensyn til Parlamentets afstemninger og om at finde fair kompromiser, som sikrer informationen til borgerne i fremtiden og ikke bringer den i fare!
Kinnock, Neil,
    Hr. formand, jeg vil holde et kort indlæg om denne forhandling under ét for det første for at takke medlemmer, ordførere og andre deltagere i diskussionerne i formiddag og for at give udtryk for min påskønnelse af alt det arbejde, der er blevet lagt i de spørgsmål, som denne forhandling under ét vedrører. For det andet vil jeg gerne præcisere Kommissionens holdning på en række punkter vedrørende de tre betænkninger, og for det tredje vil jeg besvare nogle spørgsmål, som er blevet rejst.
Hvad angår hr. Sacrédeus' betænkning, er jeg meget enig i den vægt, han lægger på dialog mellem kulturer og civilisationer som et bidrag til fred og forståelse. Det minder mig om Abba Ebans svar, da han blev spurgt, hvorfor han hele tiden forsøgte at indlede samtaler med fjender. Han forklarede, at det skyldtes, at hans venner allerede var enige med ham. Det er en gyldig grundsætning for varetagelse af internationale anliggender. Det er jeg sikker på, at hr. Sacrédeus er enig i. Det er heller ikke nogen dårlig definition af den forbindelse, der af og til er ønskværdig mellem Parlamentet og Rådet. 
Som svar til hr. Sacrédeus vil jeg tilføje, at jeg forstår, at der blev stillet fire supplerende ændringsforslag, som ikke blev støttet eller foreslået af ordføreren. Hvis ændringsforslag 16, 17, 18 og 19 blev vedtaget, ville de ændre Kommissionens forslag grundlæggende, og det ville føre til, at der blev åbnet mulighed for at give tilskud uden indkaldelse af forslag, hvorved principperne om gennemsigtighed og ligebehandling ville blive undergravet for ikke at tale om Parlamentets principper om orden, som altid er ønskværdig, selv om jeg godt kan forstå, at det er vanskeligt, når folk kommer ind.
Til fru Dührkop Dührkops bemærkninger om offentliggørelsen af indkaldelsen af forslag i går i Den Europæiske Unions Tidende kan jeg sige, at Kommissionen var nødt til at gøre det for at overholde de frister, der er fastsat i finansforordningen, som kræver, at ansøgninger om driftstilskud indgives inden den 31. december. Jeg ved, at hun har et stærkt argument om lovmæssigheden af denne handling. Hvis hun ikke har tid til at deltage i denne forhandling, håber jeg, at hun kan tage spørgsmålet op med de relevante myndigheder i Kommissionen for at få en ordentlig forklaring.
I forbindelse med betænkningen af fru Kratsa-Tsagaropoulou må jeg for en ordens skyld tilføje, at Kommissionen også må forkaste de senere ændringsforslag 21, 23, 25, 27, 31 og 32.
Hvad angår Rühle-betænkningen, er jeg bange for, at sætternissen krøb ind i den liste, vi modtog, og jeg er nødt til at sige, at vi også forkaster ændringsforslag 18. Det er vigtigere, at jeg forklarer fru Rühle, at årsagen til Kommissionens forkastning af ændringsforslag 35, 36 og 37 er, at de ville bringe en hurtig vedtagelse af forslaget i fare på grund af kravet om enstemmighed i Rådet. Jeg ved, at hun er enig med Kommissionen i, at forsinkelser så vidt muligt bør undgås.
Desuden ville der uvægerligt blive en lang diskussion om de potentielle modtagere, der skulle opføres på listen. Da forslaget hovedsageligt er af teknisk karakter, må Kommissionen garantere fortsat finansiering af eksisterende aktiviteter, som helt tydeligt mangler et retsgrundlag. Enhver udvidelse af dette forslags anvendelsesområde vil sandsynligvis undergrave det mål, som jeg ved, fru Rühle er enig i.
Kommissionen forstår imidlertid baggrunden for ændringsforslaget og kunne tage ændringsforslag 35 i betragtning, når den udarbejder et forslag til den eventuelle forlængelse af dette program. Jeg ved, at fru Rühle vil benytte den lejlighed, som det giver.
Til fru Prets, der ligesom mange andre talere under forhandlingen har givet et meget værdifuldt bidrag, vil jeg sige, at det er blevet aftalt med Rådet, at vi kan tilføje en bestemmelse i retsgrundlaget om at tillade tilbagevirkende kraft for finansiering af driftstilskud for modtagere fra januar 2004 og fremefter.
Spørgsmålet om øremærkning, som en række medlemmer har rejst i formiddag, blev diskuteret på sidste uges trilog. Rådet foreslog, at modtagerne skulle opføres på en liste, der var vedlagt som bilag til de enkelte programmer for 2004.
Fra 2005 vil der blive iværksat en indkaldelse af offentlige forslag, der er åben for alle organisationer. Kommissionen har besluttet at acceptere det forslag som et realistisk kompromis. Det skal ses i sammenhæng med den overordnede bestræbelse på at finde løsninger for alle syv forslag.
Kommissionen har indgået et kompromis om programmernes løbetid, hvor vi foreslog at begrænse dem til udgangen af 2006.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00. 

Formanden.
   - Jeg er ked af at måtte meddele Parlamentet, at Istanbul tidligere på formiddagen blev rystet af nogle eksplosioner. En række britiske mål blev ramt, herunder Det Forenede Kongeriges konsulat. Der er meldt om mindst fem døde og over 100 sårede, og der er personale, hvis skæbne er ukendt.
På Europa-Parlamentets vegne har jeg givet udtryk for vores dybe sympati og medfølelse over for ofrene og deres familier, og for vores solidaritet med de tyrkiske myndigheder i deres bestræbelser på at nå ind til problemets kerne og gøre op med terroristerne og med indbyggerne i Istanbul - der traditionelt har været en by med fredelig sameksistens, men som nu desværre er blevet frontlinje i en terrorkamp.
Jeg vil bede Dem om at iagttage et minuts stilhed i ærbødighed for ofrene.

- Jeg giver ordet til hr. Bowis.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, lad mig på vegne af de britiske medlemmer af Parlamentet gennem Dem takke formanden for Parlamentet for hans sympatitilkendegivelse og udtrykke, at alle mine kolleger og kollegerne fra alle mit lands partier i Parlamentet føler dyb sorg over det, der er sket i Istanbul. Vi tror, at der er ca. 107 ofre, og man ved, at der indtil videre er syv døde, og at fire britiske diplomater savnes. Dette er en ugerning, der vil forfærde hele Parlamentet og EU. Vi udtrykker naturligvis vores medfølelse med alle de berørte, hvad enten det er britiske, tyrkiske eller andre europæiske borgere. Jeg takker formanden for Parlamentet for hans sympatitilkendegivelse.
Formanden.
   - Hr. Bowis, jeg skal lade det, De sagde, gå videre til formanden. Jeg vil ligeledes gerne give udtryk for min sympati med Dem og Deres britiske kolleger. Desværre er der mange nationer, som i øjeblikket er ramt af denne forfærdelige bølge af terrorisme. 
Formanden.
   - Mine damer og herrer, jeg vil gerne på egne og Parlamentets vegne byde velkommen til medlemmerne fra en delegation for Den Kirgisiske Republiks parlament, som har taget plads i den officielle loge, og som deltager i det fjerde møde i Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Den Kirgisiske Republik, der finder sted i Strasbourg. Jeg vil gerne ønske dem hjerteligt velkommen til Europa-Parlamentet. Delegationen består af fire medlemmer og ledes af Sooronbay Jeenbekov, som er næstformand i det kirgisiske parlament.
Vi glæder os over den fortsatte udvikling i forbindelserne mellem vores parlamenter, ikke mindst efter at partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Den Kirgisiske Republik trådte i kraft i 1999, og vi glæder os over de fremskridt, som landet har gjort, når det gælder fattigdomsbekæmpelsen og styrkelsen af en demokratisk stat.
Jeg er sikker på, at arbejdet i det fjerde parlamentariske samarbejdsudvalg vil udgøre en ny og vigtig etape i styrkelsen af samarbejdet mellem de to parter, som er inspireret af de samme demokratiske værdier, og som begge lægger stor vægt på retsstatsbestemmelserne.
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, eftersom sprogudgaverne af det fælles beslutningsforslag om resultatet af topmødet EU/Rusland ikke er i overensstemmelse med hinanden, idet de indeholder forskellige oversættelser - den officielle udgave er den engelske, hvor der står "formanden for Rådet", mens der i den franske og portugisiske står "den italienske rådsformand" - eftersom der formodentlig er samme fejl i andre sprogudgaver, og eftersom de to definitioner naturligvis gør begrundelsen for dette punkt uforståelig, vil jeg spørge Dem, om det før afstemningen er muligt at få alle de tilrettede udgaver, eller om vi i modsat fald kan udsætte afstemningen om dette beslutningsforslag til næste mødeperiode i Bruxelles. 
Formanden.
   - Som De selv sagde, fru Muscardini, er det den engelske tekst, der er autentisk. De ansvarlige tjenestegrene er allerede blevet informeret om sagen, og jeg kan fortælle Dem, at det er muligt at få teksten på alle sprog før afstemningen. 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, jeg ville bare gerne vide, hvilken udgave vi giver pressen. Den korrekte udgave? Eller har pressen allerede fået den forkerte udgave? Det nytter ikke noget, at man bliver ved med at føre national politik her i Europa-Parlamentet! 
Formanden.
   - Fru Muscardini, jeg kan ikke svare på Deres spørgsmål. Hvis De ønsker at indlede en formel procedure, kan De gøre det. Ellers vil vi gå over til afstemning.
Vi går nu over til afstemning. 

Imbeni (PSE ).
   - Hr. formand, denne afstemning har rod i en beslutning, som jeg har truffet, og som er positiv for nogle og negativ for andre. Problemet er, at Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget var delt i to, eftersom der var syv for og syv imod. Jeg kunne have truffet en politisk beslutning - nemlig at følge min gruppes linje - og i så fald ville lovgivningsprocessen ikke have givet noget resultat, det vil sige ikke noget direktiv. Ud fra et institutionelt synspunkt - eftersom delegationen var delt i to - mente jeg dog som formand, at det var rigtigt at henvise beslutningen til fornyet behandling på plenarmødet, og jeg svarede nej på spørgsmålet om, hvorvidt det er rimeligt, at en lovgivningsproces får et negativt resultat på grund af en så lille margen, fordi delegationen er delt i to. Det er bedre, at denne afgørelse træffes af Parlamentet på en gennemskuelig måde. Det kan godt være, at det er en forkert beslutning - og jeg kan forsikre Dem for, at det var hårdt og vanskeligt at træffe den - men jeg ønskede at fortælle Dem, hvorfor jeg handlede på denne måde. Jeg vil gerne tilføje, hr. formand, at jeg i tråd med den institutionelle afstemning vil undlade at stemme i dag.
Endelig vil jeg takke Europa-Parlamentets delegation, som deltog i Forligsudvalgets arbejde med stor dygtighed og et stort engagement.
Jarzembowski (PPE-DE ),
   Hr. formand, som ordfører vil jeg bare gerne takke næstformanden, hr. Imbeni. Vi har haft et rigtig godt samarbejde. Der er forskellige meninger, om resultatet er meget godt eller meget dårligt. Men jeg vil godt takke næstformanden, for sammen har vi forsøgt at opnå det, der er bedst for Parlamentet.

Swoboda (PSE ),
   Hr. formand, på baggrund af Kommissionens erklæring i går aftes, som har været ekstremt imødekommende over for Parlamentet i dette spørgsmål, vil jeg også gerne anbefale, at vi gennemfører en samlet afstemning, som inkluderer det lovgivningsmæssige forslag.

Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter aftale med ordføreren, fru Rühle, beder jeg om, at Den Internationale Sammenslutning af Europahuse medtages under de aktiviteter, der skal modtage støtte.

Frahm (GUE/NGL ),
    Hr. formand, med disse forslag vil vi få gennemført to internationale aftaler om persistente, organiske miljøforurenere, det man kalder for "pops". Det er en betegnelse for en bred vifte af meget skadelige stoffer, som findes overalt, selv i kommissær Wallströms blod har man fundet det. Det vil sige det er i alle mennesker, og det påvirker miljøet, det påvirker vores sundhed selv i meget, meget små koncentrationer. De internationale aftaler, vi indgår nu, skal sikre, at nogle af verdens mest giftige stoffer bliver udfaset gennem kontrol med både anvendelse, import, eksport, udslip og bortskaffelse af dem.
Jeg har et par kommentarer til retsgrundlaget i det oprindelige udspil fra Kommissionen, hvor man anbefalede både artikel 95 og artikel 175. Da selve Stockholm-konventionen går på miljø og folkesundhed, må udgangspunktet være miljø, og derfor har vi valgt at satse på, at det bliver artikel 175, nemlig miljøartiklen, der finder anvendelse.
Jeg vil også lige understege, at de to bindende aftaler betyder, at vi fuldstændig skal eliminere disse giftige stoffer. Det betyder, at vi skal bygge på forsigtighedsprincippet. Vi skal sikre, at proceduren for at tilføje nye "pops" til listen over forbudte stoffer bliver så ukompliceret som muligt. Vi skal sikre, at vi forholder os til de eksisterende lagre ud fra et princip om, at forureneren skal betale. Vi skal sikre, at vi ikke producerer utilsigtede "pops" gennem affaldsforbrænding. Det betyder, at vi i Europa skal nedbringe mængden af affald. Dels gennem sortering og dels gennem genanvendelse. Endelig skal vi også sikre, at udviklingslandene bliver i stand til at leve op til disse aftaler, som også omfatter f.eks. DDT. Det betyder, at vi skal være villige til at sikre forskning og udvikling af nye stoffer, som kan anvendes, og som ikke har de negative virkninger. Jeg vil anbefale, at I stemmer for forslaget, og jeg vil takke for et godt samarbejde, samt for meget godt samarbejde og ro fra mine kollegers side. 

(1)
(2)
Napoletano (PSE ),
    Efter ordene "politikken for et bredere europæisk naboskab" skal der stå "ikke mindst". Det tror jeg, at alle er enige i. 

(3)
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 2, så det lyder "... forbedringen af samarbejdet og interoperabilitetender er prioriteter inden for europæisk forsvar ...".
Queiró (UEN ),
   Hr. formand, jeg vil blot sige, at jeg som ordfører modsætter mig dette mundtlige ændringsforslag til betragtning B i betænkningen. Jeg må sige, at ingen af disse ændringsforslag ændrer betydningen af det oprindelige betragtning B, som fik et flertal af stemmerne i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, og som jeg som ordførrer stadig tilslutter mig. Jeg taler her om betragtning B's oprindelige ordlyd. 


Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi er i det store hele enige i kritikken af forslaget til Europa-Parlamentets henstilling om SIS II, hvad angår dets betydning for beskyttelsen af borgernes grundlæggende rettigheder (beskyttelse af data og privatlivets fred) og den øgede anvendelse af SIS som et redskab for politisamarbejdet i en stadig mere overnational sammenhæng uden passende kontrolmekanismer.
Vores vigtigste begrundelser for at forkaste dette forslag er:
- udvidelsen af SIS II til at omfatte nye områder og funktioner, hvorved man tillader udefinerede brugere - eventuelt selv private operatører
- et forvirret og uklart sammensurium, som giver sig udslag i en overdreven, fremskyndet og (ultra)føderalistisk tilgang i form af f.eks. planerne om at skabe et fælles og centraliseret EU-informationssystem - et rigtigt Big Brother-system
- en farlig holdning til samarbejdet med tredjelande, især hvad angår USA og krigen mod terror og
- en uhensigtsmæssig og dårligt defineret databeskyttelse.
Endnu vigtigere er det for øjeblikket, at man på det skarpeste begrænser systemets anvendelse til de formål, det blev udviklet til, ikke giver tredjelande adgang til oplysninger, sikrer, at de nationale organer beskytter deres data i overensstemmelse med de nationale bestemmelser, der finder anvendelse i de enkelte stater, og indleder en debat om systemet ved at indføre et moratorium. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Jeg stemte for, selv om jeg frygter, at flere af de aktuelle forslag om ændring af Schengen-informationssystemet (SIS) kan føre til overdreven overvågning - hvilket vil begrænse borgernes bevægelsesfrihed - eller overdreven udnyttelse af systemet. Jeg mener, at en løsning kunne være bl.a. at oprette et europæisk kontor med en bestyrelse bestående af repræsentanter for de europæiske institutioner og medlemsstater, udelukkende finansieret over EU-budgettet og underlagt kontrol fra Europa-Parlamentets side. Det ville give os en betydelig bedre balance mellem sikkerheden og den frie bevægelighed for personer og varer såvel som inden for den kontrol, medlemsstaterne udfører ved deres egne grænser.
Som følge af de nye betingelser, der har gjort sig gældende siden den 11. december 2001, må vi sikre, at vores systemer til kontrol med og formidling af oplysninger angående grænsekontrol - især de nye teknologier - fungerer tilfredsstillende. Det er især vigtigt at strømline de fælles sikkerhedsinstrumenter, der genstand for dette forslag. På dette punkt har jeg tillid til, at få nye og nøje udvalgte instanser vil få adgang til SIS-data, og jeg er overbevist om, at systemet kun vil være tilgængeligt for klart angivne organer (Europol, Eurojust og politimyndigheder), og at begrundelsen for denne adgang vil være objektiv og begrundet ud over ...

Beysen (NI ).
   - Hr. formand, ved drøftelsen af direktivet om adgang til markedet for havnetjenester blev der formelt lagt størst vægt på problematikken omkring selvservicering. Det er berettiget, fordi det kan have en stor social virkning. I den forbindelse ser man imidlertid bort fra, at problematikken omkring selvservicering ikke kan betragtes adskilt fra tilladelsespolitikken, i betragtning af at medlemsstaterne kan gøre selvservicering afhængig af en forudgående tilladelse. Det er beklageligt, at vi er gået glip af lejligheden til at bringe tilladelsespolitikken ind under Fællesskabets kompetence. Nu risikerer vi, at der opstår en ny konkurrencestrid mellem havne, som pålægger strengere kriterier, og havne, som pålægger mindre strenge kriterier, og ligeså ved udstedelsen af tilladelser. 
Berthu (NI ),
    Direktivforslaget om åbning af markedet for havnetjenester, der omhandledes i Jarzembowski-betænkningen, havde til formål at opstille en gennemskuelig fællesskabsretlig ramme med henblik på at åbne markedet for havnetjenester, der udgør en handelsmæssig værdi og udføres mod betaling i en havn.
Det var et udmærket mål, som kunne gøre de franske havne mere konkurrencedygtige.
Men teksten var mangelfuld, hvad angik de sikkerhedsmæssige og kontrolmæssige aspekter, som normalt hører under de offentlige myndigheder. Især burde lodstjenesterne ikke have været omfattet heraf.
Den sidste udgave fra Forligsudvalget indebar visse forbedringer på dette område, idet de kompetente myndigheder fik mulighed for ud fra sikkerhedsmæssige hensyn at begrænse disse aktiviteter til en enkelt leverandør, og fordi den tidsmæssige begrænsning af godkendelsesperioden blev fjernet. Endelig kunne medlemsstaterne selv afgøre, om de ønskede at fastsætte en grænse for antallet af tilladelser til at levere havnetjenester.
Men selv med disse ændringer var direktivet utilstrækkeligt. Jeg undlod at stemme, og direktivet blev forkastet med et spinkelt flertal. 
Carlotti (PSE ),
    Vi har allerede to gange tidligere udtalt os om dette direktivforslag om liberalisering af havnetjenesterne i Unionens havne (godshåndtering, passagertjenester, lodsning, bugsering og slæb).
Der står kolossale interesser på spil: økonomiske og finansielle interesser, men især sociale og menneskelige interesser.
De franske socialister har lige siden, vi stemte om denne tekst første gang for næsten tre år siden, kæmpet for at bevare havnetjenesterne som offentlige tjenester.
Vi har efter flere ændringsforslagskampe opnået betydelige resultater i form af bl.a. undtagelse af lodstjenester og bugsering fra direktivets anvendelsesområde.
Eftersom det ikke var muligt at opnå tilsvarende resultater for godstransport, som varetages af havnearbejderne, gik vi allerede under andenbehandlingen den 11. marts 2003 imod forslaget, der indgår som led i bestræbelserne på at opnå en generel liberalisering af samtlige transportmidler i EU.
Den tekst, vi skal tage stilling til i dag, og som er resultatet af forliget mellem Parlamentet og Kommissionen, er præget af markante tilbageskridt på alle de områder, som vi har kæmpet for at forbedre.
Med denne ordlyd er teksten uacceptabel.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi glæder os over, at havnedirektivet er blevet forkastet. Det er resultatet af en intens kamp fra fagforeningernes side, som vi og GUE/NGL-Gruppen støttede - hvilket fremgik af de enorme demonstrationer foran Europa-Parlamentet i marts i år og i Barcelona og Rotterdam i september eller endda i denne uge, hvor et andragende blev underskrevet af over 16.000 arbejdere, og der endvidere blev gennemført strejker, demonstrationer og andre aktioner. Alle sektorens fagforeninger er modstandere af både direktivet og det forslag, som man nåede frem til på forligsmødet mellem Rådet og Parlamentet, og som nu er forkastet.
Der var tale om endnu en del af den samlede pakke i den såkaldte Lissabon-strategi, som har til formål at fremskynde liberaliseringsprocessen og åbningen af markederne inden for forskellige sektorer, fra posttjenesterne til havnetjenesterne. Der er ikke kun tale om et regulært angreb mod den offentlige sektor, men også mod selve public service-begrebet. Den aftale, der netop er blevet forkastet, ville med indførelsen af princippet om egenhandling have fremmet social dumping og en gradvis udhuling af havnearbejdernes løn- og arbejdsvilkår. Aftalen anerkendte ikke, at havnetjenesterne bør betragtes som offentlige tjenester, og tog på alle områder udgangspunkt i de frie markedskræfter og den frie konkurrence. Den omfattede end ikke ordningen med forudgående godkendelse af tjenesteudbyderne. 
Lang (NI ),
    I flere måneder har Bruxelles og de nationale regeringer holdt de europæiske havnetjenesters ansatte og i særdeleshed de franske havnearbejdere for nar.
For det er især sidstnævnte, der kommer til at betale regningen for dette miserable, ultraliberale, antinationale og asociale korstog mod en uretfærdigt udskreget faggruppe. De såkaldte garantier, der er indført vedrørende egenhandling, er der ingen, der lader sig narre af, for dette initiativ, som den magtfulde skibsrederlobby har ønsket og forberedt, fastlægger den forestående nedlæggelse af havnearbejderstanden.
Nærmere bestemt ville direktivet, som heldigvis blev forkastet i dag, have skabt ubegrænset mulighed for massive ansættelser af fremmed arbejdskraft fra lande uden for EU, det vil sige billig arbejdskraft, der kunne erstatte de mænd og kvinder, hvis fagkundskab og arbejdsomhed sikrer vores havnes konkurrencedygtighed.
Bruxelles har i ledtog med regeringerne, som bliver mere og mere antinationale (herunder især de franske myndigheder), brutalt gennemtvunget sine teorier om en euro-global åbning af markederne og den dermed forbundne præference for ansættelse af udenlandsk arbejdskraft.
Eftersom vi frem for alt ønsker at forsvare de franske arbejderes interesser, har Front national taget klart afstand fra denne skandaløse tekst.
Front nationals medlemmer i Europa-Parlamentet har derfor stemt imod Jarzembowski-betænkningen. 
Martinez (NI ),
    Europa-Kommissionen fortsætter sin etablering af en verdenshandelszone uden nogen form for regulering, hvor arbejderne i Syd, hvis eneste våben i konkurrencen er deres fattigdom, bruges imod arbejderne i landene på den nordlige halvkugle.
Denne regressive strategi, som allerede har ramt mænd og kvinder inden for sektorerne for fremstilling af tekstilvarer, lædervarer, jern og stål, kul eller elektroniske produkter, for ikke at tale om landbruget, bliver nu anvendt på servicesektoren. Stadig i ultraliberalismens navn. Det er årsagen til, at Bruxelles går til angreb mod havnetjenesterne, godshåndtering, lodser og havnearbejdere. Uden at bekymre sig om sikkerheden og under tilsidesættelse af rettigheder, der er erhvervet gennem et århundredes kampe, har euroføderalismens ideologer og den frie samhandels talebanere ønsket at importere fremmed arbejdskraft fra Asien og andre udviklingslande om bord på deres handelsskibe, som ofte sejler under bekvemmelighedsflag, så de kan udføre alle former for arbejde og tjenester i havnene fra Sète til Bordeaux eller fra Marseille til Dunkerque, le Havre eller Antwerpen i stedet for de nationale arbejdere.
Som repræsentant for Sète og Jean-Marie Le Pens bevægelse siger jeg derfor nej til den globale frihandels slavehandlerpolitik, som er årsagen til, at nationerne vantrives.
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Jeg glæder mig over forligsprocedurens resultat, som jeg stemte for skriftligt.
Der er i løbet af denne komplicerede proces blevet foretaget betydelige ændringer af teksten, som oprindeligt gav udtryk for en meget negativ holdning til afgørende aspekter, men nu indeholder afbalancerede løsninger, der vil føre til mere klare og gennemskuelige regler for adgang til markedet for havnetjenester. For alle, der ønsker adgang til dette marked, selvfølgelig.
Den kontroversielle egenhandling ville udelukkende kunne varetages af et skibs egen besætning og i samordning med de kompetente havnemyndigheder. Hvad angår lodstjenesterne, ville medlemsstaterne få den nødvendige frihed til at give de nødvendige tilladelser til strenge regler og kvalifikationskrav. Endelig ville subsidiaritetsprincippets brede ramme blive overholdt. Hver enkelt havn eller havnefacilitet ville være forpligtet til at forelægge oplysninger om dets finansielle forbindelser og således undgå konkurrenceforvridning.
Jeg mener derfor, at der var tale om et positivt resultat - selvsagt det resultat, det var muligt at nå frem til i betragtning af de interesser, der stod på spil, og de voldsomme meningsudvekslinger, spørgsmålet har givet anledning til.
Jeg beklager, at forliget er blevet forkastet med et spinkelt flertal. Jeg frygter, at vi vil vende tilbage til det værste punkt i denne proces og forsinke udviklingen i havnene flere år. Jeg er desuden overrasket over, at over et dusin afstemningsapparater - som alle tilhører medlemmer, der stemte for - af en eller anden grund ikke virkede, og at formanden til trods for disse medlemmers øjeblikkelige klager ikke gentog afstemningen. 
Souchet (NI ),
    Europa-Parlamentets medlemmer fra Mouvement Pour la France støtter målet om at sikre større gennemskuelighed i forbindelse med adgangen til markedet for havnetjenester. Sektorens virksomheder bør sikres fuldstændig ligestilling.
Men vi lægger også stadig stor vægt på sikkerheden i vores havne. Og hvis reglerne og udvælgelseskriterierne ikke er tilstrækkeligt strenge, kan vi risikere, at skrupelløse redere vil overlade en række afgørende funktioner af denne art, især inden for egenhandling og lodsning, til dårligt uddannede og underbetalte besætningsmedlemmer og således omdanne vores havne til sande bekvemmelighedshavne.
Vi er meget imod denne uheldige tendens, og vi har derfor stemt imod Forligsudvalgets forslag, som meget vel kan fremme en deregulering af tjenester, der har direkte betydning for sikkerheden i vores havne. Vi mener, at lodstjenesterne bør være en offentlig tjeneste, der har til formål at fremme sikkerheden til søs og derfor ikke bør være omfattet af foranstaltninger angående havnetjenester med en handelsmæssig værdi.
Knapt et år efter forlis må vi på det skarpeste fordømme den holdning, som Kommissionen, Parlamentet og Rådet i fællesskab er nået frem til, og som åbner for en upassende eftergivende risikoforvaltning i vores havne. 
Vachetta (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentet har med et flertal på 229 mod 209 forkastet Jarzembowski-betænkningen, som indebar en risiko for, at katastrofer som , eller , der hidtil kun er forekommet langs kysterne, nu kunne finde sted inde i de europæiske havne. Det glæder mig.
For dette direktiv var hverken mere eller mindre end et forslag om at generalisere bekvemmelighedshavne og social dumping på sikkerhedens, arbejdernes og miljøets bekostning. Direktivet ville med egenhandling tillade ansættelse af arbejdskraft uden erfaring, uddannelse og fast ansættelsesforhold. Det ville underminere havnearbejdernes status og ligeledes ramme lodserne og besætningerne på slæbe- og bugserbåde og udgøre en trussel mod sikkerheden og uafhængigheden inden for disse erhverv. Havnearbejderne advarede mod de risici, der var forbundet med direktivforslaget, gennem en serie strejker på europæisk plan. I løbet af en uge blev der samlet over 20.000 underskrifter på et europæisk andragende mod liberaliseringen, hvilket afspejler den foruroligelse, samtlige aktører inden for denne sektor føler. Det er nu vores opgave som politikere at lytte til disse faggrupper og på europæisk plan at udvikle offentlige havnetjenester, eftersom det er den eneste løsning, der kan garantere tilstrækkelig sikkerhed, legalitet, kontinuitet, kvalitet, overholdelse af arbejdsmarkedsbestemmelserne og respekt for miljøet. Vi må håbe, at dette bliver et endegyldigt nederlag for liberalismens tilhængere, og ikke blot en taktisk tilbagetrækning. 
Vlasto (PPE-DE ),
    Ja til en liberalisering, men på forsvarlige betingelser.
Jeg går ind for en åbning af markedet for havnetjenester, men på tilfredsstillende sikkerhedsmæssige betingelser.
Jeg har valgt at stemme hverken for eller imod Forligsudvalgets kompromis, fordi resultatet af institutionernes forhandlinger ikke svarer til det arbejde, der er udført i en periode på over to år. Hvis den foreliggende tekst var blevet vedtaget, ville åbningen være sket på betingelser, der ligger meget langt fra de reelle vilkår i havnene og - hvad der er langt mere alvorligt - på bekostning af sikkerheden til søs.
Hvad angår egenhandling, havde det været hensigtsmæssigt at vedtage bestemmelser, der kunne sikre, at de enkelte tjenester blev varetaget af personer, der havde de nødvendige kvalifikationer, hvilket ikke er tilfældet med den nuværende ordlyd.
Men jeg går ind for en gradvis åbning for konkurrencen, og jeg er overbevist om, at det vil være gavnligt for økonomien. Men alt dette kræver forberedelse. Jeg er valgt i en havneby og mener ikke, at tekstens indhold svarer til de virkelige forhold. En så gennemgribende ændring af havneforholdene bør forberedes på en anden måde, idet idealet må være, at de enkelte havnetjenester gøres til genstand for specifikke bestemmelser og ikke som foreslået samles i en stor "havnepulje". Jeg håber, at Kommissionens fremtidige forslag vil gå i den retning. 

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne nævne, at et flertal i min politiske gruppe undlod at stemme eller stemte imod betænkningen, fordi det endelige resultat ikke var, hvad vi havde ønsket som en fortsættelse af arbejdet for et EF-handlingsprogram for kvindeorganisationer inden for ligestilling.
Det forslag, der kom fra plenum, var ikke det, vi ønskede. Vi ønsker en lige fordeling og lige rettigheder for kvindeorganisationerne. Vi anerkender, at Den Europæiske Kvindelobbys rolle og arbejde bør støttes, men samtidig skal de andre organisationer også have mulighed for at have et levedygtigt handlingsprogram. Det er ikke, hvad der er kommet ud af Parlamentets forslag. Parlamentet går tværtimod ind for en forskelsbehandling mellem organisationerne, hvor de organisationer, som ikke hører under Den Europæiske Kvindelobby, er i "kategori 2".
Det var ikke vores forslag, og derfor kan vi ikke acceptere det endelige resultat. Vi mener, at dette program giver os lejlighed til at vise, at vi tror på pluralisme og diversitet med hensyn til kvindeorganisationers mål og interesser, og til at give dem mulighed for at give udtryk for denne rigdom på grundlag af lighed og ikke-forskelsbehandling. Vi mener, det er et grundfundament for vores demokrati, og vores politiske gruppe vil forsætte med at arbejde i denne retning. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Subsidiaritetsprincippet er vigtigt for os. Vi ønsker at se et begrænset og effektivt EU, som tager sig af grænseoverskridende problemer. I det omfang, at ligestilling er et politisk anliggende, mener vi, at det er et ansvarsområde for medlemsstaterne. Følgelig ønsker vi ikke, at EU skal bruge sit budget til at dele midler ud til ligestillingsorganisationer.
Vi har derfor undladt at stemme i denne sag. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg lykønsker fru Kratsa-Tsagaropoulou med den udmærkede betænkning, hun har udarbejdet om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af et fællesskabsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder, som jeg støtter fuldt ud, især hvad angår behovet for, at dette program sikrer, at de forskellige kvindeorganisationer indleder aktioner af høj kvalitet, der videreføres, så længe det er nødvendigt for at nå de fastsatte mål.
Jeg skal desuden understrege, at dette programs gennemførelse ikke bør føre til nedskæringer inden for andre programmer eller bevillinger, der anvendes til gennemførelsen af de prioriterede emner, Unionen opstiller på dette område såsom ligeløn, deltagelse i beslutningsprocessen og mulighed for at forlige arbejde og familieliv. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for ordførerens ændringsforslag, som indebar en markant forbedring af kommissionsteksten.
Jeg tager afstand fra særordninger, der skaber privilegier og forskelsbehandling, der udgør et brud på selve de grundlæggende rettigheder, især de rettigheder, der er fastlagt i chartret om grundlæggende rettigheder, eftersom disse ordninger opstiller forbehold i forhold til eller endog er i modstrid med de grundlæggende principper på det sociale område. Denne kendsgerning er blevet påtalt af flere kvindeorganisationer, der arbejder på dette område på europæisk plan og føler sig forfordelt. Jeg skal især henlede opmærksomheden på ændringsforslag 4 i det håb, at afgørelsens endelige ordlyd vil bevæge sig i denne retning. Alle bestemmelser, der stiller Den Europæiske Kvindelobby bedre end andre organisationer, er kontroversielle ud fra et politisk synspunkt og uholdbare ud fra et juridisk synspunkt. Jeg kan i særdeleshed tilslutte mig fru Lullings indlæg. Jeg går helt ind for, at kvindeorganisationerne modtager støtte, men vi må som inden for alle andre sektorer have sikkerhed for og fremme pluralitet i forhold til specifikke interesser og specifikke kvindeopfattelser.
I lyset af afstemningerne i det kompetente udvalg følte jeg mig nødsaget til at stemme imod betænkningen ved den samlede afstemning og vil afvente andenbehandlingen. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
   Jeg stemte nej til betænkningen som helhed og støttede dermed ordføreren fra PPE-DE-Gruppen, fru Kratsa-Tsagaropoulou. Hvad angår fordelingen af finansiel støtte mellem de organisationer, som er en del af Den Europæiske Kvindelobby, og dem, som har valgt ikke at tilslutte sig denne paraplyorganisation, er behandlingen stadigvæk uretfærdig.
Selv om monopolsituationen ikke længere eksisterer, takket være en handling fra De Kristelige Demokrater, vil Europa-Parlamentet og Kommissionen fortsætte med at diskriminere kvindeorganisationer uden for Den Europæiske Kvindelobby gennem specielle ansøgningskrav og ved kun at godkende de aktiviteter, som udføres af organisationer, som bekæmper mishandling af kvinder.
Jeg synes, at dette er uretfærdigt og svært at forstå, og jeg anbefaler en retfærdig og ens behandling. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg er som ordføreren overbevist om, at overførelsen af finansieringen af de administrative udgifter i forbindelse med den særlige koordinator for Sydøsteuropa og det tilsvarende kontor til Unionens første søjle bør ske med respekt for hver enkelt institutions kompetencer og bør lette de europæiske institutioners politiske mulighed for at følge og overvåge stabilitetspagtens aktiviteter for at sikre, at de er forenelige med stabiliserings- og associeringsprocessen.
De gældende omstændigheder og opgavens omfang betyder, at jeg støtter forslaget om, at Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik skal have mulighed for at afholde en høring af den person, Kommissionen udnævner, og have mulighed for at ratificere eller afvise denne udnævnelse.
Formålet med ændringsforslagene er følgelig at sikre Europa-Parlamentets deltagelse i den beslutningsproces, der ligger forud for udnævnelsen af en særlig koodinator, og fastsætte en tidsfrist for varigheden af den pågældendes mandat.
Jeg er interesseret i ordførerens forslag om, at stabilitetspakten for Sydøsteuropa bliver en fast opgave for EU med den deraf følgende oprettelse af nye faste administrative strukturer, selv om det selvfølgelig kræver en nærmere vurdering af, hvorvidt forslaget står i rimeligt forhold til de fastsatte mål og er passende og realistisk.
Jeg stemte for. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Vi fra Det Moderate Samlingsparti har altid haft den opfattelse, at nonprofitorganisationer er mere effektive end statslige organisationer i arbejdet mod nød og lidelser i den ikke-industrialiserede verden. De afsatte midler bliver som regel anvendt bedre på denne måde.
Samme ræsonnement gælder naturligvis også for EU's udviklingsarbejde og gensidige samarbejde med ulande. Vi har derfor stemt ja til betænkningen. Udvælgelsen af organisationer, som modtager EU-støtte, skal dog ske objektivt og upartisk. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Jeg stemte for betænkningen, fordi jeg mener, at de ændringsforslag, ordføreren har stillet, forbedrer kommissionsforslagets ordlyd ved at indføje realistiske, rationelle og samtidig humane kriterier. Selv om man på den ene side bestræber sig på at undgå overlapninger af udgifter og forbedre samordningen af de forskellige aktiviteter for at forhindre spild af arbejde og penge, er man i betænkningen meget omhyggelig med at sikre behørig respekt for den menneskelige værdighed - som så ofte tilsidesættes i de mindst udviklede områder - såvel som viden og gensidig forståelse, som er faktorer, der burde ligge til grund for alle Unionens politikker i forhold til tredjelande og deres befolkning.
Jeg er enig med ordføreren i, at dialogen mellem de forskellige kulturer i dag mere end nogensinde før spiller en afgørende rolle for freden og stabiliteten i verden. Det samme gælder den verdensomspændende respekt for menneskerettighederne.
Jeg ønsker at henlede opmærksomheden på programmets geografiske anvendelsesområde, fordi det kan forventes at fremme en tættere dialog med landene i Afrika og Latinamerika (ALA-landene), landene i Euro-Middelhavs-partnerskabet (Meda-landene) og landene i det tidligere USSR (Tacis-landene), landene i det tidligere Jugoslavien (Cards-landene) og kandidatlandene. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Den store udfordring, EU nu står over for, er at skabe national forståelse for grænseoverskridende foranstaltninger og for europæisk samarbejde, som kommer fra forståelsen af, at et nationalt perspektiv ikke slår til i alle anliggender. Der skal være en integreret indføring i det europæiske spørgsmål, som foregår på europæisk niveau og inden for de nationale partier og det civile samfund, og det skal frem for alt være en del af de europæiske borgeres politiske bevidsthed. Hvis borgerne oplever, at der kommer propagandalignende materiale fra politikere og administratorer, kan det skade den europæiske idé. Forståelsen bør i stedet for skabes i forhold til de spørgsmål, som mennesker møder i deres hverdag, og som de ser ikke kan løses ud fra et nationalt perspektiv. Der er desuden altid en risiko for vilkårlighed ved bedømmelsen og fordelingen af denne type af offentlig støtte. Derfor vælger vi at undlade af stemme i denne sag. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg lykønsker fru Rühle med den betænkning, hun har udarbejdet om forslag til Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram til fremme af et aktivt medborgerskab i Europa. Jeg stemmer for betænkningen, især fordi det er vigtigt at støtte organisationer, der arbejder med at fremme et aktivt medborgerskab i Europa.
Jeg må også påpege, at det ikke er tilstrækkeligt at udvikle begrebet medborgerskab ud fra et juridisk synspunkt for at gøre de rettigheder gældende, der udgør en etableret del at EU's regelværk. Borgerne bør inddrages i udviklingen af det europæiske projekt og bør bringes nærmere den europæiske realitet. Det vil først være muligt, når Unionens værdier og mål udbredes overalt ved hjælp at medierne f.eks., og EU's borgere inddrages i drøftelser og debatter om europæisk integration, idet man sætter sin lid til multiplikatoreffekten med hensyn til den videre formidling af de forskellige synspunkter.
Jeg skal også understrege, at fremme af et aktivt medborgerskab bør gælde alle Unionens borgere, og at man under ingen omstændigheder må overse dem, der bor langt fra Europas centrum, især borgerne i de yderste randområder. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for denne betænkning, selv om jeg mener, at problemet ofte skal findes et andet sted og er af mere generel politisk karakter.
Jeg har i mit indlæg under forhandlingerne på plenarmødet allerede forelagt nogle betragtninger vedrørende de tekniske aspekter. Men jeg ønsker også at give udtryk for min kritik af den udtalte nepotisme i forbindelse med udvælgelsen af de organisationer, der skal modtage omfattende EU-støtte, eftersom denne fremgangsmåde ikke blot er diskriminerende og i modstrid med de grundlæggende rettigheder, men også er fuldstændig uhensigtsmæssig. En sådan fremgangsmåde fremmedgør borgerne og øger deres mistillid i stedet for at bringe dem tættere på EU. Borgernes ringe interesse for EU-spørgsmål er et utvetydigt tegn på, hvor vigtigt det er snarest at tilpasse nogle variabler og tage de grundlæggende politikker og holdninger op til revision. 
Vairinhos (PSE ),
    Begrebet europæisk statsborgerskab bør ikke udelukkende vurderes ud fra et juridisk synspunkt. Dialogen mellem borgerne og de europæiske institutioner bør fremmes, og de mellemliggende strukturer, der forbinder borgerne med EU og EU's institutioner - medier, nationale parlamenter osv. - bør styrkes. Jeg skal i denne forbindelse understrege behovet for fortsat at støtte venskabsbyprogrammer mellem Unionens forskellige folk, fordi de i vidt omfang bidrager til at fremme den civile identitet og den mellemfolkelige forståelse i Europa. Det er vigtigt at sikre passende og vedvarede finansiering heraf. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg må som i så mange andre forbindelser gøre opmærksom på, at jeg støtter foranstaltninger, der effektivt og aktivt bidrager til at højne miljøkvalitetsnormerne. Dette forslag har til formål at sikre beskyttelse af menneskers helbred og miljøet mod persistente organiske miljøgifte, som er de kemiske stoffer, der forbliver i miljøet og ophobes i levende organismer gennem det trofiske net - en kompliceret sammenhængende struktur af fødekæder - og derfor kan have skadelige og særdeles langvarige indvirkninger på menneskers sundhed og miljøet. Disse forurenende stoffer transporteres langt fra kilden og over internationale grænser og kan endog indvirke på regioner, hvor de aldrig er blevet anvendt eller produceret.
Forslagene omhandler optagelsen af de to relevante internationale aftaler i EU-retten. Hvad angår Stockholm-konventionen på grundlag af EU's og samtlige medlemsstaters undertegnelse heraf den 22. marts 2001.
Jeg støtter dette fuldt ud. 

Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af min gruppe vil jeg understrege, at vi støtter denne beslutning meget stærkt. På regeringskonferencen har forskellige regeringer allerede stillet mange ændringsforslag til udkastet til forfatning. Det skaber fare for, at udkastet til forfatning blive trævlet op, efterhånden som små stykker bliver taget ud af forskellige regeringer, der protesterer imod forskellige punkter.
Ydermere kommer der pludselig rådssammensætninger - bestående af forskellige sektorale ministre - ind med nye forslag halvvejs inde i en regeringskonference. Disse forslag fokuserer på de pågældende ministres særlige sektorer og ikke helheden. Det foreslås for første gang, at Parlamentets budgetbeføjelser skal i forhold til de nuværende. Vi mener, at det er en betænkelig og uacceptabel fremgangsmåde. Disse holdninger blev ikke udtrykt af en eneste regering hverken ved konventets begyndelse eller afslutning eller ved regeringskonferencens begyndelse. At sektorale ministre pludselig midt i regeringskonferencen fremlægger nye punkter, der ikke engang var anført af deres egne regeringer som diskussionsemner på regeringskonferencen, er en ny trussel og en ny fare. Der et derfor, at hele min gruppe stærkt støttede den beslutning, vi lige vedtog.
Berthu (NI ),
    Europa-Parlamentet er rasende over, at de nationale finansministre har bedt regeringskonferencen foretage gennemgribende ændringer af forfatningsudkastets budgetbestemmelser. Det mener nemlig, at disse ministre ønsker at reducere Parlamentets beføjelser og overføre dem til medlemsstaterne.
I virkeligheden burde man snarere være rasende over forfatningsudkastet, eftersom det er lykkedes de europæiske institutioner at få indføjet en meget omfattende udvidelse af Europa-Parlamentets budgetbeføjelser i artiklerne om Unionens finanser, således at Parlamentet tilkendes samme beføjelser som et nationalt Parlament, idet det dog ikke får beføjelse til at opkræve skatter. Og dog godkender Parlamentet også "betingelserne" for de egne indtægter, hvilket åbner op for yderligere tiltag.
I det omfang, det er medlemsstaterne, der finansierer Unionen - og det er en udmærket regel - er det normalt, at de får det sidste ord angående budget eller i det mindste den flerårige finansielle ramme. I modsat fald vil Parlamentet frit kunne vedtage udgifter svarende til Parlamentets egen ekstensive fortolkning af sine beføjelser.
Ministrenes initiativ forekommer således berettiget, og vi har afvist at stemme for Europa-Parlamentets beslutning.
Jonathan Evans og Stenmarck (PPE-DE ),
    De konservative og de moderate medlemmer af Europa-Parlamentet mener, at medlemsstaterne skal træffe enstemmig beslutning om de finansielle overslag, og at Europa-Parlamentet ikke skal inddrages i den proces.
Men når de finansielle overslag er blevet fastlagt, mener vi, at Europa-Parlamentet og Rådet bør have lige stor indflydelse på beslutningen om, hvordan pengene skal anvendes.
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Vi har taget afstand fra dette forsøg på at gennemtvinge en pseudoforfatningsproces, der skal tjene til at legitimere konventets dokument, og vi er imod de finansielle bestemmelser heri. Disse bestemmelser har til formål at gennemføre omfattende indholdsmæssige ændringer i forhold til den nuværende traktat ved at inkludere de finansielle overslag og dechargebestemmelserne i den såkaldte forfatning. De vil med andre ord ændre den gældende interinstitutionelle aftale og forfatningsfæste de finansielle overslag og således ikke blot skabe en mere grundlæggende hindring for en ændring eller en revision heraf, men også gøre godkendelsen af det årlige budget afhængig af de finansielle overslags øvre grænse, hvilket klart fremgår af artikel 52, stk. 5, og artikel 54, stk. 3, og artikel III-308.
Vi har altid argumenteret for finansielle overslag, der garanterer princippet om økonomisk og social samhørighed i et udvidet EU, og vi må ikke glemme, at det aktuelle budget er det forholdsvis laveste siden 1987, eftersom det med andre ord udgør mindre end 1 % af EU's BNP, hvorfor en revision af de finansielle overslag er nødvendig.
Hvad angår ændringsforslaget vedrørende folkeafstemningen om regeringskonferencens resultat, må jeg sige, at vores stemme for afholdelsen af en folkeafstemning er utvetydig, og at det klart fremgår, at vi er imod en europæisk folkeafstemning eller en folkeafstemning, der afholdes samme dag som valget til Europa-Parlamentet, og at vi kræver, at medlemsstaternes forfatningsbestemmelser overholdes. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    EU's politik over for de øvrige Middelhavslande bliver mere og mere aggressiv. Det grundlæggende formål er at gøre disse lande til satellitstater, trænge ind på deres markeder og udnytte mennesker og naturrigdomme.
Mere konkret kræver EU ensretning inden for spørgsmål som "terrorisme", retsligt og politimæssigt samarbejde, hvor de endog skal deltage i EU's aktiviteter på det udenrigs- og forsvarspolitiske område, idet EU tilbyder den nødvendige uddannelse af politisk og militært personale. Samtidig kræver man privatiseringer og liberalisering, også inden for tjenesteydelser, samtidig med at man lover investeringer udelukkende i den private sektor. Som om det ikke var nok, forsøger EU at gennemtvinge aftaler om udvisning af indvandrere.
Under disse omstændigheder er det latterligt at tale om dialog mellem kulturer, og vi undrer os over, hvilket formål den parlamentariske konference, der foreslås, skal tjene.
Europa-Parlamentets beslutningsforslag fjerner sig ikke fra denne linje, og selv om det belærer om menneskerettighederne, nævnes der ikke et eneste ord om krænkelsen af menneskerettighederne i Tyrkiet eller om besættelsen af Cypern, mens behandlingen af det palæstinensiske spørgsmål sker på sædvanlig vis med at forholde sig neutral over for bøddel og offer. Det er kun alt for tydeligt, at udvikling i Middelhavsområdet ikke sker gennem samarbejde med EU.
Af ovenstående årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod beslutningsforslaget. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Der er her tale om at genoptage Euro-Middelhavs-partnerskabet. De folkeslag, der lever omkring Middelhavet, har ikke afventet en afstemning i Europa-Parlamentet for at knytte forbindelser. Disse forbindelser har eksisteret siden tidernes morgen. I årtusinder har Middelhavet ikke udgjort en hindring for forbindelserne folkene imellem, men derimod et forbindelsesled.
Det er kendetegnende, at vores samfund her i det 21. århundrede, hvor menneskeheden rent fysisk har mulighed for at udgøre et eneste fælles og forbrødret samfund, er præget af tilbageskridt. Nu hvor Middelhavet takket være de moderne transportmidler så og sige ikke udgør en materiel hindring, er man i færd med juridisk og helt konkret at afgrænse det med pigtråd. Statsborgere fra lande syd for Middelhavet, fra Marokko, hvor "vores ven, Kongen," regerer, fra Algeriet, hvor militæret og de islamiske fundamentalister udgør et dobbelt diktatur, og Tunesien, hvis styre kun det franske diplomati finder demokratisk, har stadig større vanskeligheder ved blot at rejse til Frankrig, til trods for de nære forbindelser mellem disse folk syd og nord for Middelhavet.
Så hvis man ønsker at tale om et virkeligt Euro-Middelhavs-partnerskab, må man i det mindste være rede til at give Magreb-landenes statsborgere i Frankrig mulighed for at leve en anstændig tilværelse, der kan betragtes som menneskeværdig i det 21. århundrede, med eller uden opholdstilladelse. De bør sikres alle borgerlige rettigheder, herunder stemmeret og retten til at rejse frit i EU.
I stedet for at åbne grænserne mellem EU-landene en lille smule og blot lukke dem endnu mere udadtil bør Europa være et åbent Europa, der deler sine muligheder med folkene i de lande, de i så mange år har drevet rov på, koloniseret og udnyttet.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Beslutningen indeholder flere punkter, som jeg kan tilslutte mig, især ønsket om at etablere et virkeligt retfærdigt samarbejde i Middelhavsområdet, støtten til "de kræfter, som i Israel og Palæstina arbejder for en retfærdig løsning på konflikten", modstanden mod anvendelsen af dødsstraf og forslaget om indførelse af et moratorium eller forslaget om en aktiv EU-indsats til fordel for en løsning af konflikten i Vestsahara.
Jeg må dog navnlig understrege,
- at beslutningen omfatter et krav om "en politik for økonomisk åbning og liberalisering internt i partnerlandene" og et ønske om "en generalisering af syd-syd-samarbejdsprocessen", "hvilket er den eneste måde, hvorpå man kan opnå et virkeligt frihandelsområde", hvilket er den neoliberale kapitalismes virkelige dogme,
- at den indeholder et forsvar for EU's nuværende repressive indvandrerpolitik gennem forslaget om at prioritere "indsatsen med hensyn til tilbagetagelse i oprindelses- og transitlandene" og ikke medtager GUE/NGL-Gruppens ændringsforslag om fordømmelse af den nylige etablering af europæiske chartere til udvisning af udlændinge, hvilket som bekendt er i modstrid med den europæiske menneskerettighedskonvention, 
- at beslutningen ikke tager afstand fra den israelske regerings politik for besættelse af Palæstina og undertrykkelse af de palæstinensiske folk.
Jeg har følgelig stemt imod. 
Queiró (UEN ),
    Jeg stemte for beslutningen om Euromed, fordi jeg mener, at vi også bør se sydover, hvor Middelhavet, Nordafrika og Mellemøsten er af allerstørste betydning for EU, ikke kun af geografiske årsager. Vores politiske og strategiske partnerskab bør derfor ubetinget omfatte mere end de økonomiske og finansielle aspekter og udgøre et forsøg på en tilnærmelse af levestandarderne i de forskellige dele af Middelhavsområdet.
Bidrag til en privatisering af økonomierne, støtte til små og mellemstore virksomheder, som skaber beskæftigelse og derved bidrager til at stabilisere indvandrerne i oprindelseslandet, bidrag til udryddelse af analfabetisme, anerkendelse af uddannelse som en af de vigtigste udviklingsfaktorer og udbygning af samarbejdet på det retlige område, inden for bekæmpelse af narkotika, organiseret kriminalitet og terrorisme, udgør nøgleområder, som er væsentlige for dialogen mellem de forskellige kulturer.
Der ligger således et stort arbejde forude, herunder indledningsvis institutionaliseringen af en parlamentarisk Euro-Middelhavs-forsamling. Jeg håber følgelig, at ministerkonferencen i Napoli bliver en succes. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Dette fælles beslutningsforslag indeholder alt til faget hørende. Der er nogle protester mod Putins krig i Tjetjenien, men også selvforherligende betragtninger angående fremskridt i retning af større forståelse inden for politisamarbejdet, for ikke at tale om ønsket om en videreførelse af "de fremskridt, der er gjort i Rusland med hensyn til skabelsen af et positivt miljø for udviklingen af handel og investeringer fra såvel russiske som fra udenlandske virksomheders side".
Vi stemte for de ændringsforslag, der indeholder protester mod krigen i Tjetjenien, og vi undlod at stemme om beslutningen som helhed.
Det skal bemærkes, at samtidig med at Europa-Parlamentet forbereder en fordømmelse af menneskerettighedskrænkelserne i Tjetjenien, er statscheferne, fra hr. Berlusconi til hr. Chirac, ved at falde over hinanden for at modtage besøg af hr. Putin. Det er rigtigt, at lige børn leger bedst, og at de store vestlige stater har lige så mange undertrykkende krige på samvittigheden som Rusland!
Queiró (UEN ),
    Rusland har utvivlsomt stor strategisk betydning, ikke kun for udviklingen af demokratiske værdier, men også for styrkelsen af det fælles europæiske økonomiske rum. Vi kan dog ikke tillade, at vores opfattelse af Rusland som en partner eller endog som en allieret forhindrer os i at tage eventuelle problemer i landet op. Uden på noget tidspunkt at ville tilsidesætte Ruslands territoriale integritet eller suverænitet, er det et faktum, at der er visse forhold, som vi ganske enkelt ikke kan vende det blinde øje til. Vores foruroligelse over den aktuelle krise i Tjetjenien med vedvarende beretninger om alvorlige menneskerettighedskrænkelser, betyder, at dette emne til stadighed er på Europas dagsorden, og at vi anmoder de russiske myndigheder om at genåbne forhandlingerne med alle involverede parter, så man kan nå frem til en politisk løsning på konflikten. Selv om dette emne ikke var omfattet af konklusionerne fra det sidste topmøde mellem EU og Rusland, var indføjelsen heraf i Europa-Parlamentets forslag til beslutning afgørende for, at jeg stemte for. Desuden blev det afsnit, der indeholdt en kritik af det italienske formandskab, og som kunne have fået mig til at stemme imod, sat til delt afstemning, og jeg kunne således modsætte mig det. 

Patakis (GUE/NGL ),
    Kommissionens meddelelse og Napoletano-betænkningen er en videreførelse og specificering af den Solana-doktrin, som blev præsenteret på topmødet i Thessaloniki, og som opstiller prioriteterne for EU's udenrigspolitik.
Efter udvidelsen vil EU, som led i konkurrencen med USA om delingen af verden, forsøge at kontrollere de nye naboer i øst og syd. I teksterne tales frækt om at etablere en "kreds af venner" (!), samtidig med at de indeholder direkte eller indirekte tvangsforanstaltninger, og "guleroden" efterfølges af "pisken". F.eks. undersøger man med hensyn til områderne Transdnjestr og Moldova, der betragtes som "kilder til ustabilitet", idéer om endog at sende militærstyrker ud, hvorimod Ukraine tilbydes en gulerod i form af forventet optagelse i EU, så landet ikke tilslutter sig KEK. 
Man stiller dem også oprettelsen af et "frihandelsområde" i udsigt på den betingelse, at de liberaliserer deres markeder og integreres i EU's enhedsmarked, det vil sige når de tillader de vesteuropæiske monopoler at trænge ind og plyndre deres økonomier.
Hvad grænsesikkerheden angår, kan EU's holdning sammenfattes således: elektriske hegn for indvandrerne og "terroristerne", åbne døre for "handelen".
Vi stemmer imod betænkningen, fordi den giver sin tilslutning til styrkelsen af EU's politiske og militære interventionspolitik, modarbejder alle befolkningers ret til at vælge deres egen sociale og økonomiske udviklingsvej og tilføjer nye trusler mod freden. 
Queiró (UEN ),
    Med den forestående udvidelse vil de fremtidige EU-medlemsstater komme i kontakt med lande, der indgår i forskellige strategiske sammenhænge og partnerskaber med EU, men ikke har nogen institutionelle forbindelser af fællesskabsagtig karakter med Unionen. Eftersom det er tilfældet, vil hele det europæiske kontinents sikkerhed og stabilitet afhænge af en forbedring af forbindelserne mellem samtlige stater inden for EU og EU's nye naboer på den ene side og mellem disse nye naboer på den anden side. En politik for gode naboforbindelser er derfor ikke kun ønskelig, den er livsvigtig.
Eftersom der til trods for store forventninger i mange af de nye nabostater ikke er planer om flere udvidelser inden for en overskuelig fremtid, og eftersom en udvidelse er en politisk særskilt proces, må målet være at skabe en bred strategi for forbindelserne med de stater, der bliver naboer til den udvidede Union, og som endnu ikke har en passende ramme, og det er følgelig denne ramme, vi nu beskæftiger os med. Som ordføreren forklarede, er målet at nå ud over en løsning med bilaterale forbindelser mellem EU og hver enkelt af de pågældende lande ved at fremme forbindelser med alle disse lande under ét og samtidig tilskynde disse lande til at udvikle afbalancerede og gensidigt fordelagtige forbindelser indbyrdes.
Jeg stemte følgelig for betænkningen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Europa har i mange år brystet sig af at være en blanding af mange forskellige kulturer, som gennem en konstant vekselvirkning har påvirket udviklingen overalt i verden. Europa er vokset, har udviklet sig og er endelig blevet forenet som følge af frugtbare forbindelser med folk og kulturer verden over og selvsagt først og fremmest de nærmeste naboer. Jeg mener derfor, at Kommissionens meddelelse er af allerstørste betydning, fordi den er et bevis på, at den historiske opgave bliver udført, og det glæder mig overordentligt.
Jeg tilslutter mig tanken om at skabe samarbejdsområder, som foreslået i betænkningen, der omfatter politikker vedrørende menneskerettigheder, demokrati, civilsamfundet, uddannelse, forskning, kultur, bevægelighed for personer, samarbejde mellem domstole, bekæmpelse af terror, konfliktforebyggelse, bevægelighed for varer, tjenesteydelser og kapital, beskæftigelse, infrastrukturer og informations- og kommunikationsnet. De generelle betingelser bør derfor give os mulighed for gradvist at dele fælles værdier og principper og selvsagt velfærd og fremskridt med alle de involverede lande.
Derfor stemte jeg for. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg er glad for, at Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og nu Parlamentet som helhed har godkendt punkt 15 med dets positive formulering om de europæiske staters, ikke mindst Ukraines, fremtidige muligheder for at blive medlem af EU. Oprindeligt var dette et ændringsforslag, som jeg stillede i udvalget.
Desuden hilser jeg med tilfredshed velkommen, at Parlamentet godkendte mit ændringsforslag 21, støttet af PPE-DE-Gruppen i dets helhed, hvilket tydeligt fordømmer dem, "som bruger vold i religionens navn".
Det er specielt vigtigt at tage afstand i disse tider med islamistiske terrorangreb - så sent som i dag i Istanbul mod det britiske konsulat og i weekenden mod to jødiske synagoger i samme by. 
Schleicher (PPE-DE ),
    Kommissionen fremlagde sin meddelelse om det bredere europæiske naboskab rettidigt og præciserede, hvordan man vil kunne udforme relationerne til de "nye naboer" efter udvidelsen i 2004. Desværre inddrages Sydkaukasus ikke i den forbindelse, selv om EU med Rumæniens tiltrædelse vil have ydergrænser hertil.
Situationen i disse lande er eksplosiv. Det er ikke det indtryk, vi får, når vi ser fjernsynsbillederne af demonstrationerne i Georgien efter valget og ligeledes den forvirrende situation i Aserbadsjan efter valget dér. Også selv om det fra Kommissionens side til stadighed understreges, at Europa er mere nærværende i disse lande, udøver større indflydelse og yder større finansiel støtte, end man i almindelighed er bekendt med, er det så meget mere besynderligt, at denne region ikke en gang er nævnt i et så vigtigt dokument om EU's fremtidige relationer til sine østlige nabolande.
Så meget mere er jeg ordføreren, fru Napoletano, og Udenrigsudvalget taknemmelig for, at de rydder denne mangel af vejen, og at der i denne fremragende betænkning udtrykkeligt henvises til Sydkaukasus-regionen. Jeg håber meget, at Kommissionen tager Parlamentets krav alvorligt.

McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, min gruppe stemte imod denne betænkning, fordi vi mener, at denne sag er blevet fremmet og støttet af våbenindustrien. Ordføreren blev krænket over, at jeg sagde det, men i virkeligheden behøver man bare at kigge på betænkningen og konklusionerne fra topmødet i Thessaloniki for at konstatere, at det helt klart er våbenindustrien i Europa, der fastsætter dagsordenen, og at alle andre bare følger efter. Det drejer sig alt sammen om at skabe en europæisk våbenindustri, der kan konkurrere på internationalt plan. Det drejer sig om at kanalisere vores dyrebare ressourcer til forskning ind i produktion af våben, som vil forårsage konflikt i andre dele af verden.
EU's rumpolitik er f.eks. stærkt orienteret mod sikkerheds- og forsvarsanvendelser såsom signaler. Det er helt klart, at dette i bund og grund drejer sig om at fremme og støtte våbenindustrien. Den administrerende direktør for det næststørste selskab inden for rumfart, luftfart og forsvar - EADS - har faktisk beklaget, at USA allerede investerer seks gang mere end Europa i våbenforskning, og at forskningsbudgetterne i USA bliver større og større, mens de stagnerer i Europa. Det er noget, der snarere skal bifaldes end kritiseres. Vi burde kanalisere vores ressourcer ind i noget, der er til større gavn for menneskeheden.
Han siger yderligere, at vores forsvarsindustri allerede har alvorlige konkurrencevanskeligheder, men tiden er inde til, at den industri erkender, at den bør gå bort fra at producere våben, der anretter ødelæggelse rundt omkring i verden, og begynde at producere noget, der vil bidrage til at forbedre samfundet i stedet for at ødelægge det.
Enhver, der bestrider min påstand om, at dette grundlæggende sigter til våbenindustriens kapitalinteresser, kan blot se, hvad vi stemte om i dag, og hvad Rådet besluttede. Der er absolut intet argument her. Det er helt klart, at dette sker på våbenindustriens befaling. Det fremgår også helt klart af ordførerens betænkning. Det er uacceptabelt. Vi mener, at dette er en forkert anvendelse af ressourcerne.
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Den betænkning, vi har behandlet, er et monument over krigsmagernes retorik, som afslører EU's egentlige hensigter, nemlig at dele rollen som global politimagt med USA, samtidig med at man forærer milliarder til krigsindustriens netværk.
Skamløst begræder teksten nedgangen i militære ordrer efter den kolde krigs afslutning. Den giver udtryk for bekymring over, "at mange europæiske stater ikke bruger flere midler på forsvarsområdet", hvilket "kan bringe NATO's sammenhængskraft i fare", idet NATO "fortsat ikke blot udgør en helt afgørende garant for stabilitet og sikkerhed i det euro-atlantiske rum, men også en vigtig ramme for gennemførelsen af samarbejdet" (!). Derfor kræves udvikling af "en konkurrencedygtig og bæredygtig europæisk forsvarsindustri" i tråd med beslutningen truffet af Rådet i Thessaloniki, Solana-dokumentet samt den europæiske forfatning, som forpligter alle til at forbedre deres militære kapacitet.
Lad denne beslutning fra Europa-Parlamentet være svar til alle, der bedrager verden ved at sige, at EU er verdensfredens beskytter, og at den fælles forsvarspolitik har til formål at bevare sikkerheden. For dem betyder fred krig, og sikkerhed betyder undertrykkelse.
Det er overflødigt at tilføje, at KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet fordømmer krigsmagerne og har stemt imod betænkningen. 
Coelho (PPE-DE ),
    Jeg støtter den betænkning, som min landsmand og ven, Luís Queiró, har udarbejdet, fordi jeg er enig i, at det er nødvendigt, at vi vedtager foranstaltninger, der sætter os i stand til at skabe gunstige betingelser for udviklingen af en konkurrencedygtig og levedygtig europæisk sektor for forsvarsudstyr.
Det er muligt og nødvendigt at finde besparelser og værditilvækst inden for forsvaret gennem et samarbejde, som omfatter en gensidig industriel og teknologisk afhængighed, der bidrager til en mere effektiv udnyttelse af forsvarsudgifterne og forhindrer overlapninger. Det er ikke forsvarligt at lade den situation, der gør sig gældende i samtlige EU-lande, fortsætte, eftersom deres forsvarsudgifter beløber sig til 50 % af det, USA investerer for at opnå det, der kun svarer til 10 % af den militære kapacitet i et land, som er vores allierede.
Det er ikke tilfredsstillende for hverken Europa eller vores allierede i NATO, at EU-landene stiller med så utilstrækkelige midler. Det er desuden værd at henvise til, at EU vil få et større ansvar for styring af civile og militære kriser under FESFP. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Kommissionen og Udvalget om Udenrigsanliggender er stort set enige om, at et forenet Europa skal spille en større militær rolle på verdensplan, altså gribe ind uden for vores egne grænser. Denne rolle bør støttes af en europæisk våbenindustri, som leverer standardiserede produkter. Det bør medlemsstaterne bruge flere penge på. Denne betænkning går lidt længere ved at kræve en endnu mere vidtgående integrering mellem EU og NATO, ved at kræve penge fra strukturfondene, som var beregnet til regional udvikling, til at finansiere våbenprogrammer, og ved at foreslå, at den europæiske våbenhandel ikke længere må hindres af national kontrol. Dette læser jeg med afsky, bl.a. fordi den tilsigtede kombination af en stærk europæisk våbenindustri og en fri konkurrence fører til, at man ikke vil blive ved med at være afhængig af europæiske hæres skiftende behov for nye våben. Der skal altså søges nye afsætningsmarkeder uden for EU. Et nyligt eksempel herpå er den belgiske våbeneksport til Nepal, som sætter den nepalesiske hær i stand til at begå præventive mord på de fattige landmænd, som muligvis engang kunne gøre væbnet modstand. Selv hvis man lader beskæftigelse og økonomi veje tungere end alt andet, er der bedre måder at bruge vores skattepenge på. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg deler ordførerens holdning til EU's politik vedrørende forsvarsmateriel og lykønsker ham med den ligevægt, det er lykkedes ham at skabe på et område, der utvivlsomt er meget vigtigt og yderst følsomt, og som ofte kalder bortgemte konflikter frem.
Jeg mener, at den valgte fremgangsmåde, nemlig samarbejde og ikke konkurrence mellem NATO og EU, hvad angår deres respektive kompetencer, er en metode, der giver et realistisk og klart overblik over den fælles forsvarsindsats, der har vist sig at fungere siden 1949. Det er også en måde at udvise respekt for de medlemsstater, der ikke viger tilbage fra at give de transatlantiske forbindelser deres rette plads og betydning, og som ønsker at fremme den atlantiske alliance snarere end at ødelægge den.
Det må anses for ønskeligt at styrke og effektivisere den europæiske sektor for forsvarsmateriel med det formål at skabe et konkurrencedygtigt europæisk marked for forsvarsmateriel, fordi det vil indebære en rationalisering af finansieringen, en harmonisering af bestemmelserne om de forskellige former for materiel, udøvelse af politisk og parlamentarisk kontrol og støtte til forskning og udvikling, forudsat at der i praksis opretholdes virkelig konkurrence på forsvars- og sikkerhedsområdet, og forudsat at vi bekæmper operationel centralisering og industriel koncentration, som uvægerligt vil gavne de lande, der er i besiddelse af det bedste forsvarsudstyr og den bedste forsvarsteknologi.
Med denne betænkning kan vi således give medlemsstaterne en solid ramme for drøftelser, som selv om de tager hensyn til FESFP's forskellige medlemsstaters interesser ...
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Det overordnede hovedindhold i Kommissionens forslag er konstruktivt. EU skal samordne produktionen af forsvarsmateriel mellem medlemsstaterne bedre. Skatteyderne skulle dermed få mere ud af deres skat.
Derimod kunne jeg ikke støtte punkt 12, som taler om, at der skal "etableres fællesskabsprogrammer for støtte til fornyelse af forsvarsmateriel" - dette i en forbindelse, som berører EU's ydre grænser. EU er ikke en forsvarsunion i dag og skal derfor heller ikke beskrives som en sådan.
Parlamentet foreslår endog, at der er brug for øgede bestillinger af militært udstyr "med henblik på at skabe en mere sikker verden". Unægteligt udgør den internationale terrorisme og den øvrige verdensomfattende kriminalitet en omfattende trussel mod de vestlige demokratier og menneskers værdighed. Måden at bekæmpe ondskab på skal dog ikke per definition håndteres militært i alle situationer, hvorfor jeg stemte imod betragtning G.
Samordningen af produktion og forskning af forsvarsmateriel mellem EU's medlemsstater fører forhåbentlig til bedre effektivitet og ressourcehåndtering. Dette kan faktisk føre til, at de militære bevillinger kan mindskes, uden at den militære formåen svækkes. Det er Parlamentets overbevisning, at bevillingerne i stedet skal øges. 
Theorin (PSE ),
    Der er i Unionen et behov for en vis samordning af ressourceudnyttelsen på det militære område, og det er et arbejde, som vi støtter. Noget, som jeg derimod ikke kan støtte, er øgede udgifter og investeringer på forsvarsområdet. Jeg modsætter mig også tanken om et fællesskabsprogram til at inspicere forsvarsudstyr. Det er noget, som efter min mening ikke ligger inden for Unionens ekspertiseområde.
Vi mener ikke, at et fælles organ på forsvarsområdet udgør et principielt problem, men det forudsætter, at samarbejdet holdes på et mellemstatligt niveau. Forsvarsanliggender er og bør være noget, som de nationale parlamenter har eneret til at træffe beslutninger om. 
Vachetta (GUE/NGL ),
    Queiró-betænkningen er udtryk for en opfattelse af Europa, som er fuldstændig i modstrid med de værdier, jeg forsvarer. I betænkningen understreges "nødvendigheden af, at EU får en militær kapacitet, som kan sikre, at målene for Unionens eksterne politik og dens forsvarspolitik fremstår som troværdige", og det anføres, at "denne proces kun kan føre til positive resultater, hvis medlemsstaterne forpligter sig til at investere i forsvarsudgifterne" på længere sigt. Det hedder endvidere, "at NATO fortsat ikke blot er en helt afgørende garant for stabilitet og sikkerhed i det euro-atlantiske rum, men også en vigtig ramme for udvikling af fælles aktioner". Desuden forsvares "udviklingen af en konkurrencedygtig og bæredygtig europæisk forsvarsindustri", og det konkluderes, at man bør etablere "fællesskabsprogrammer for støtte til fornyelse af forsvarsmateriel". Alt dette er et inderligt forsvar for en europæisk militaristisk linje, som tjener våbenindustriens interesser. Jeg er personligt imod våbenkapløb, uanset hvilke "blokke" der er tale om. Jeg ønsker at fremme freden i verden og følgelig forbedre levevilkårene. De, der går ind for en forhøjelse af militærudgifterne, ønsker ikke at tilgodese de sociale behov. Deres væsentligste mål er at varetage aktionærernes interesser. Jeg har derfor stemt imod denne betænkning.

Meijer (GUE/NGL ),
    På den vestlige del af Balkan i den tidligere stat Jugoslavien er der stadig mange uløste problemer i forholdet mellem de befolkningsgrupper, der bor der. Det har udenlandsk indblanding i krige bidraget til. Tvang med militære midler uden overtalelsesevne er ikke det rette middel til at skabe en demokratisk fremtid. Der er stadig udstationeret udenlandske tropper i Bosnien-Hercegovina, Kosovo og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Den administrative status for Republikken Serbien i det nordlige Bosnien, for den sydvestlige rand af Bosnien, for Kosovo og for den albansksprogede nordvestlige del af Makedonien skubbes stadig ud i fremtiden. Der skal hurtigt findes varige løsninger, som virkelig støttes af indbyggerne. Så længe deres administrative fremtid er omstridt, kunne tiltrædelse af områder på Balkan til EU trække hele EU med i borgerkrige og undertrykkelse. Selv om jeg ikke deler ordføreren Lagendijks holdning til militære punkter, synes jeg, at styrken i hans betænkning er, at den modsætter sig den amerikanske undergravning af Den Internationale Straffedomstol, at den kræver ligeberettigelse for romanibefolkningen, og at den vender sig imod ydmygende visumbestemmelser. Jeg støtter også hans kraftige opfordring til en snarlig ordning for Kosovos permanente status på grundlag af vidtgående autonomi eller uafhængighed. I modsætning til den del af min gruppe, som på grund af Kosovo hverken stemmer for eller imod, støtter jeg denne betænkning. 
Patakis (GUE/NGL ),
    Efter at have opløst Jugoslavien sammen med amerikanerne afpresser EU på brutal vis de lande, som er opstået, og som er totalt afhængige af udenlandsk hjælp, lande, som på sørgelig vis er protektorater. Mens de selv har oprettet den politisk opportune straffedomstol for det tidligere Jugoslavien, kræves det af myndighederne i disse lande, at de spiller rollen som ordenshåndhæver og arresterer og udleverer andre "krigsforbrydere". Betænkningen kræver, at der ikke undertegnes aftaler med USA, som undergraver Den Internationale Straffedomstol, når EU forsvarer udvidelsen af de transatlantiske forbindelser og nu købslår med USA om, hvordan og hvor EU skal efterfølge USA, hver gang amerikanerne trækker en deling af deres styrker ud af Balkan for at bruge den mod en anden befolkning.
Hvorfor denne fortsatte interesse fra EU's side? Stabilitetspagtlandene, som de kaldes, "er blevet den mest udfordrende prøvesag med henblik på en moden og effektiv fælles europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik", indrømmes det kynisk i begrundelsen. Vestbalkan er altså blot et forsøgslaboratorium for gennemførelsen af FUSP. Et laboratorium, som er bygget på Jugoslaviens ruiner!
Af ovenstående årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod betænkningen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den 16. juni 2003 vedtog Det Europæiske Råd i Thessaloniki en agenda for det vestlige Balkan, og nogle få dage senere offentliggjorde stats- og regeringscheferne for EU, de kommende medlemsstater og landene i stabiliserings- og associeringsprocessen (SAP) en fælles erklæring om udsigterne for SAP-landene og disse landes tiltrædelse af EU.
Betænkningen omhandler de holdninger, der kommer til udtryk gennem disse initiativer, og belyser især de sydøsteuropæiske landes mulighed for tiltrædelse. Den tager også sigte på at forelægge klare retningslinjer for, hvordan de lande, der deltager i stabiliserings- og associeringsprocessen, mest hensigtsmæssigt løser de udfordringer, de enkelte lande står over for i deres bestræbelser på at nærme sig EU og i forbindelse med de forhandlinger, de har indledt med de europæiske institutioner.
Vi er i færd med at fastlægge de kriterier, der skal forelægges disse stater, og fastsætte de standarder, der skal gælde, og det ville være yderst hensigtsmæssigt, hvis medlemsstaterne udviste en tilsvarende ydmyghed og modtagelighed over for kritik af de emner, de tager op til behandling, og tage den op til grundig overvejelse, især når der er tale om at beskytte menneskeliv og føre aktive politikker til bekæmpelse af korruption, organiseret kriminalitet og handel med mennesker, våben og narkotika.
Den foreslåede stabiliserings- og associeringsproces vil kunne udgøre en ambitiøs tiltrædelsesstrategi, og jeg stemte således for. 
Vachetta (GUE/NGL ),
    I Lagendijk-betænkningen gives der støtte til den fælles erklæring fra topmødet i Thessaloniki i juni 2003, hvori det fastslås, at et af EU's højt prioriterede mål er at forberede landene i Sydøsteuropa på deres fremtidige integration i EU. Stabiliserings- og associeringsprocessen betragtes som en afgørende etape i denne henseende.
Jeg har personligt ikke nogen "fast" opfattelse af den europæiske opbygning. Men alt her er gennemvædet af hykleri, og det hedder sig således, at "Bosnien-Hercegovina må tage ansvaret for sin egen udvikling og gøre sig mindre afhængig af det internationale samfund". Vi afventer opgørelsen over de sociale og institutionelle bivirkninger af et protektorat, der trækker i langdrag og afstedkommer, hvad uafhængige bosniske forskere betegner som et "afhængighedssyndrom". Hvordan kan man i øvrigt tale om "neutralitet", når EU gennem økonomiske, politiske og militære interventioner har tilskyndet Montenegro og derefter Kosovo til at stile mod uafhængighed for dernæst opfordre dem til at opgive planerne? Den største udfordring er nu at få ophævet disse protektorater. Det forudsætter, at Parlamentet under hensyntagen til holdningen i de berørte samfund foretager en kritisk gennemgang af EU's og NATO's valg og ansvar. Det er ikke den tilgang, der er valgt i denne betænkning, og jeg har derfor undladt at stemme.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(4)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B5-0413/2003) af Rocard for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om europæiske net og Info Points - den aktuelle situation. 
Prets (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vores udvalg har stillet denne mundtlige forespørgsel, fordi parlamentsmedlemmerne, borgerne og de ansvarlige for de europæiske Info Points erfarede, at Kommissionen med skrivelsen fra september 2003 meddelte, at fra og med 1. januar 2004, hvor valgåret starter, skal den finansielle støtte til disse informationsorganer, som er så vigtige for offentligheden, falde bort. Denne foranstaltning betyder i praksis en lukning af ca. 270 Info Points i EU, som hver modtager ca. 20.000 euro årligt i støtte til deres arbejde. Yderligere Info Points, som er forbundet med andre, større institutionelle strukturer, f.eks. nationale eller regionale parlamenter, er i princippet ikke berørt af denne foranstaltning.
Først vil jeg gerne påpege, at Kommissionen ikke har anset det for at være nødvendigt at informere Parlamentet herom, og det hverken skriftligt eller inden for rammerne af den interinstitutionelle informationsgruppe, der, som De ved, er sammensat af formanden for det parlamentariske udvalg og de EU-kommissærer, der er ansvarlige for informations- og kommunikationspolitikken. Jeg overlader det til Dem at afsige en dom over kvaliteten af vores interinstitutionelle relationer! I dette tilfælde drejer det sig imidlertid ikke om simpel finansiering, som det ellers ofte er tilfældet på andre politiske områder i forbindelse med programmer eller projekter. Her handler det snarere om en streng udlægning af den nye finansforordning samt om de graverende følger, som en sådan streng anvendelse af retsakten pålægger os og Kommissionen.
Vi er bevidste om, at den nye finansforordning, som vi vedtog i Parlamentet, ikke tillader tilskud til driftsomkostninger. Ikke desto mindre skal der findes en løsning på dette tungtvejende problem i 2004, således at de berørte Info Points arbejder videre og fortsat kan informere offentligheden om EU's aktiviteter samt om vores daglige arbejde.
Kommissionen bør være sig bevidst, at det i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet ikke alene er Parlamentets anliggende, som man ellers ofte hører, men at det snarere er en proces, hvor borgerne deltager aktivt, og som Kommissionen også bør deltage i. Info Points og Carrefours yder et væsentligt bidrag til EU's informations- og kommunikationspolitik, og deres betydning bør navnlig ikke undervurderes med hensyn til udvidelsen og oplysningskampagner, som er og bliver stadig mere nødvendige.
Valget til Europa-Parlamentet og underskrivelsen af den nye EU-forfatning står for døren, som bortset fra kontinuerlige informationer om begivenhederne i EU har brug for særlig opmærksomhed. Disse Info Points, som først og fremmest bør appellere til den regionale og lokale befolkning, er uundværlige, og jeg vil derfor gerne stille Dem tre spørgsmål, som jeg også vil bede Dem om at besvare. Hvilke skridt vil Kommissionen tage for, at det værdifulde arbejde, som udføres af netværk og Info Points, kan fortsætte uhindret i et år, der er præget af valget til Europa-Parlamentet og udvidelsen mod øst? Hvordan vil Kommissionen sikre, at der stilles finansielle midler til rådighed for dette arbejde i fremtiden, og hvornår vil Kommissionen træffe en beslutning om den fremtidige finansiering?
Kinnock, Neil,
   Jeg beklager, at Parlamentet ikke var informeret. Dette falder ikke ind under mit kompetenceområde, men jeg har fået at vide, at det ikke var tilsigtet, og vil meget nødig have, at det fører til en forværring af det vigtige samarbejde mellem vores institutioner. Vi anerkender følelsers dybde, navnlig fordi informationssystemets og informationscentrenes arbejde er af stor betydning for ikke bare Parlamentets medlemmer, men også alle andre, der er engageret i at skabe forståelse for EU, hvad det gør, og hvad det står for.
Medlemmet har gjort det klart, at hun, ligesom mange andre medlemmer, er kritisk over for Kommissionens beslutning om fra næste år at indstille de driftstilskud, der hidtil er blevet givet til net og Info Points. Jeg vil derfor gerne præcisere, hvilke informationsrelæer det drejer sig om, forklare arten, størrelsen og virkningen af den støtte, som Kommissionen har givet dem, og ajourføre hende og Parlamentet om Kommissionens seneste fremgangsmåde som direkte svar på hendes spørgsmål og de mange spørgsmål og indlæg om denne sag fra medlemmer af Parlamentet og andre.
Der findes i øjeblikket over 1000 offentlige informationsrelæer og -net på græsrodsplan, som Kommissionens Generaldirektorat for Presse og Kommunikation fører tilsyn med. De huses af det, der betegnes som værtsorganer, som normalt er nationale, regionale eller lokale myndigheder, ngo'er eller universiteter. De omfatter 126 Carrefours i landdistrikter til information og fremme, 140 EU-Info Points - EIC - i Unionens byområder, næsten 800 europæiske dokumentationscentre - EDC - der almindeligvis har til huse på store højere læreanstalter verden over, og et net på ca. 500 eksperter inden for et eller flere områder af EU's politik, der fungerer som konferencetalere eller andre former for offentlige foredragsholdere kendt som Team Europe.
Alle disse offentlige informationsrelæer modtager støtte i form af naturaltjenesteydelser fra Kommissionen. De vigtigste former for støtte er fri offentlig dokumentation og publikation - ca. 3 millioner eksemplarer om året og specialiseret hjælp gennem en særlig hjælpetjeneste til en udgift på ca. 1,5 millioner euro årligt - fri uddannelse af relæpersonale svarende til ca. 800 manddage om året, adgang til et interaktivt intranet og et udvekslingsprogram for relæpersonale, der omfatter over 3.000 manddage om året.
Disse tjenesteydelser er udformet til at hjælpe relæerne med at give deres forbindelser hurtige og ajourførte svar på deres spørgsmål om EU's politikker, programmer og finansieringsmuligheder. De er ikke i fare. Det har længe været Kommissionens hensigt ikke blot at opretholde en sådan teknisk bistand, men også at forøge den.
For at undgå misforståelser er det imidlertid vigtigt at bemærke, at kun de 266 værtsorganer for de første to af disses relæer og net - EIC og Carrefours - nogensinde har modtaget driftstilskud fra Kommissionen, siden Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation begyndte at føre tilsyn med dem i 2001. De beløber sig normalt til ca. 20.000 euro årligt eller 5,4 millioner euro i alt. I de fleste tilfælde er de penge, der er givet til værtsorganerne, blevet suppleret med større bidrag fra nationale kilder.
Som Parlamentet ved, tillader finansforordningen, der trådte i kraft den 1. januar 2003, ikke længere direkte driftstilskud til eksterne organer uden enten indkaldelse af forslag eller indførelse af et retsgrundlag for udgifterne.
Jeg vil også tilføje, at generaldirektøren i aktivitetsrapporten fra Generaldirektoratet for Presse og Kommunikations for 2002 følte sig tvunget til at anføre et forbehold om forvaltningen af relæerne, fordi det ikke med de ressourcer, der var til dets rådighed, var muligt at garantere en ordentlig overvågning og kontrol af forholdsvis mange små tilskud. De betænkeligheder blev for nylig bekræftet af Kommissionens interne revisionstjeneste, som for det første anbefalede, at der blev udarbejdet forskellige arbejdsmetoder og revisionspraksis, for det andet at der blev indført mere hensigtsmæssige forvaltningsredskaber, og for det tredje at aftalernes standard og strukturen af de finansierede udgifter blev forbedret.
Kommissionen bekræfter derfor, at det forslag, der blev vedtaget den 29. september 2003, om at indstille tilskuddene fra januar 2004 er helt i overensstemmelse med finansforordningen og dens gennemførelsesbestemmelser. Af retlige og praktiske årsager var det derfor rigtigt at vedtage det.
Kommissionen erkender naturligvis, at beslutningen fremkaldte skarpe reaktioner og protester fra mange nationale relækoordinatorers, flere medlemsstaters og flere parlamentsmedlemmers side. Vi forstår grundene, men vi forsøger også at efterleve EU-lovgivningens ånd og bogstav.
Kommissionen fik, i fortsættelse af ændringsforslaget til det budgetforslag for 2004, som Parlamentet har stillet, og efter at have sat bevillingerne til side under tre af de budgetposter, der vedrører Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation, til opgave at forsøge at opnå et forlig, der så vidt muligt opfyldte Parlamentets krav om fortsættelse af driften, samtidig med at den finansielle overvågning og kontrol også skulle sikres.
Kommissionen er opmærksom på det kommende års særlige politiske betydning, og som svar på de ærede medlemmers spørgsmål, vil jeg fremhæve følgende:
For det første bemærkede Kommissionen på vores møde den 11. november 2003, at vi ville blive nødt til at tage spørgsmålet om værtsorganernes tilskud op igen med henblik på at træffe en endelig beslutning i lyset af resultatet af budgettrilogen den 13. november.
For det andet ville det for at kunne bibeholde det aktuelle system i 2004 være nødvendigt med en beslutning vedtaget af Kommissionen om ophævelse af den regel i finansforordningen, der kræver en indkaldelse af forslag, som er ledsaget af passende overvågnings- og kontrolbestemmelser tilpasset til resultaterne af en risikoanalyse og støttet af en fælles politisk erklæring fra de tre institutioner. Denne løsning ville kun være gangbar i et år, men kan være et bindeled, der sikrer den kontinuitet, som medlemmet efterlyser.
Den foreslåede løsning blev efterfølgende undersøgt af budgettrilogen og vil nu blive forelagt formelt til godkendelse på Forligsudvalgets møde den 24. november 2003.
Som svar på medlemmets tredje spørgsmål kan jeg oplyse, at Kommissionen har bedt Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation om at udarbejde forslag, der kan sikre, at borgerne i Unionen med 25 medlemsstater har ordentlig adgang til en lang række oplysninger. Disse forslag, som skal stilles i en meddelelse, der forhåbentligt udarbejdes inden jul, vil bygge på meddelelsen om en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union fra juli 2002 og følge fire principper for relæforvaltning, der er anført i den meddelelse: en mere homogen struktur, nogle mere strømlinede og decentraliserede informationsrelæer og -net, tættere partnerskab med medlemsstaternes myndigheder og mere interinstitutionelt samarbejde.
Relæerne er et fantastisk vigtigt bindeled mellem EU's planlægningsmekanisme og borgerne, som vi alle står til regnskab over for. Kommissionen vil derfor gøre sit yderste for at sikre, at de fortsætter med at levere den service på de centre, der ligger spredt i hele Unionen, hvilket helt tydeligt er en af deres mest værdifulde egenskaber.
Bayona de Perogordo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Kinnock, jeg takker Dem for, at De er til stede for at besvare dette spørgsmål, og De vil være enig med mig i, at nogle foranstaltninger har en evne til at anspore til enighed, selv om det er enighed om at forkaste som i dette tilfælde. De vil ikke finde nogen i Parlamentet, der er rede til at argumentere for indstilling af støtten, De gør det ikke selv, og Kommissionen gør det som sagt slet ikke.
Vi befinder os i en speciel situation, som er underlig, for i en tid med budgetoverslag, som de aktuelle, og med en forligsforhandling på mandag, overværer vi historien om en uforudset budgetforanstaltning, det vil sige en finansforordning, som trådte i kraft den 1. januar 2003, og som intet organ i Kommissionen har interesseret sig for indtil meddelelsen den 29. september, hvor man regnede spørgsmålet om tilskud til informationscentrene for afgjort.
Jeg vil ikke understege betydningen af informationscentrene, for den har hr. Kinnock selv påpeget - med hans ord drejer det sig om et overordentligt vigtigt element. Under forhandlingen under ét i formiddags erklærede fru Rühle og fru Hieronymi det, vores kollega hr. Prets har netop understreget det, og jeg mener, at vi alle sammen burde være enige. Europa-Parlamentet har også fremhævet det ved utallige lejligheder, f.eks. i den betænkning om informations- og kommunikationspolitikken, som jeg havde æren af at forelægge for Parlamentet.
I den betænkning påpegede jeg, at informationscentrene var gode til at nå ud i alle hjørner af EU, og at de kunne være nyttige mødesteder og instrumenter for parlamentsmedlemmernes arbejde i deres respektive valgkredse. I Rühle-betænkningens ændringsforslag 42, som Kommissionen forkastede i formiddags, blev disse informationscentres betydning også understreget. De virkninger, som indstillingen af støtten har, er også blevet fremhævet af hr. Kinnock i den forstand, at 270 kan blive frataget tilskud, og nogle tusinde under alle omstændigheder ville blive berørt. Derfor mener jeg, at det er vigtigt at finde en overgangsbestemmelse, f.eks. en form for udfasning af disse tilskud i løbet af 2004.
Samtidig vil jeg gerne undersøge en vis modsætning mellem Europa-Kommissionens holdning i den interinstitutionelle informationsgruppe og dens holdning til informationscentrene. Den 23. september i år deltog vi i et møde i den interinstitutionelle informationsgruppe, og vi kunne igen konstatere kommissær Vitorinos entusiasme, hvad angår nødvendigheden af at fastsætte disse foranstaltninger og koordinere alle instrumenternes aktioner i forhold til de tre grundlæggende udfordringer, vi stod over for, nemlig udvidelsen, den nye forfatning og valget til Europa-Parlamentet. Seks dage senere blev den meddelelse, som vi debatterer, offentliggjort.
Det er vanskeligt at tro, at der ikke var kendskab til den, og at den ikke kunne være blevet diskuteret i den interinstitutionelle informationsgruppe. Hr. Vidal-Quadras, som er formand for gruppen, understregede det i et brev personligt rettet til kommissær Vitorino. Derfor mener jeg, at der med god grund opstår tvivl om, hvad vi skal tro mest på, hans veltalenhed eller slagkraften i hans aktioner, og vi mener, at de to ting burde hænge sammen.
Med hensyn til den nødvendige fastsættelse af et retsgrundlag for indkaldelserne om tilbud om deltagelse ville jeg foreslå Kommissionen at indføre tre principper.
For det første forenkling af proceduren - informationscentrene er små enheder og ikke multinationale selskaber, der kan udpege en afdeling til at udfylde de tusinder af formularer for at opnå EF-tilskud eller -midler. For det andet skulle disse informationscentres personale have professionel status og gøres til rigtige fagfolk inden for information og kommunikation og ikke blot assistenter, der uddeler brochurer - som hr. Kinnock har sagt - og for det tredje proportionalitetskriteriet for at tilføre en politik som informations- og kommunikationspolitikken, der er afgørende for EU's fremtid, passende midler.
Zrihen (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, denne debat er meget vigtig, fordi den stiller det grundlæggende spørgsmål om sammenhængen mellem de forskellige EU-instrumenter. Det fremgår klart, at vi kan udtænke så mange nyskabelser, vi vil. Budgetmaskinen er blind herfor, når den først er sat i gang.
Som påpeget i fru Bayona de Perogordos indlæg kan vi alle konstatere, at der er et stort flertal på dette område, og at vi bør reducere det demokratiske underskud i forbindelserne mellem borgerne og os. I tilføjelse hertil må jeg konstatere, at det også ville være hensigtsmæssigt at udbedre de mangler, der præger den interne kommunikation og information.
Jeg kan med min baggrund inden for folkeoplysning og min overbevisning om, at viden og information er de væsentligste redskaber til sikring af et aktivt og ansvarligt medborgerskab, kun glæde mig over det udmærkede arbejde, disse europæiske Info Points har udført. De anvender udmærkede pædagogiske principper, de er nyskabende, de er bemærkelsesværdigt initiativrige og de giver især mulighed for at udbrede kendskabet til EU og formidle EU's budskaber til borgere i alle aldre, alle steder og med alle kulturer og nå ind til dem på en måde, som vi eller andre institutioner ikke kan gøre dem efter.
Jeg vil desuden gøre opmærksom på det faktum, at det er, fordi vi er til stede økonomisk, at dette er muligt. Vi anmoder jo i virkeligheden andre myndigheder om at udføre dette kommunikationsarbejde for os. Disse andre myndigheder er lokale myndigheder, der ganske vidst er åbne for EU-spørgsmål, men som, hvis vi ikke henvender os længere, kan vælge at centrere deres indsats om deres primære opgave og lade denne afgørende del falde bort.
Hvis den støtte, vi kan opnå for 2004, giver os tid til at fastsætte samarbejdsvilkår, der kan sikre en videreførelse af systemet, tror jeg, vi vil have vundet i effektivitet. Det vil, eftersom de andre partnere også har budgetbegrænsninger, give os mulighed for at opretholde mobiliseringen og opstille perspektiver for de efterfølgende år. Det ville være meningsløst at opgive disse forslag og således risikere at mindske åbenheden og følgelig demokratiet i EU. Hvad angår løsningerne, tror jeg, at de er enkle og består i en administrativ forenkling, respekt for arbejdet og måske til nød en revision. 
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, beslutningen om at indstille udbetalingen af driftsstøtte til de europæiske Info Points og net, som Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Presse og Kommunikation offentliggjorde sidst i september, er fortsat årsag til dyb skuffelse og stor forundring blandt de ansvarlige og de ansatte i de forskellige Info Points. Ophævelsen af støtten for 2004 rammer også EU's borgere.
Lad os være ærlige! I en tid, hvor EU har meget vanskeligt ved at nærme sig og blive anerkendt af borgerne, er der umiskendeligt ved at opstå en ny kløft. Lukningen af f.eks. de europæiske net udgør et stort tab, hvad angår muligheden for at udbrede oplysninger i de fjernest liggende landregioner. De decentraliserede strukturer er et uundværligt fortrin, og disse strukturer bør bevares eller endog tildeles mere omfattende støtte, så de kan spille deres rolle fuldt ud i betragtning af det stadig større kommunikationsarbejde, vi har foran os.
Europa står i dag over for vigtige historiske begivenheder i form af bl.a. den kommende udvidelse og vedtagelsen af en ny forfatning, og det vil derfor være uacceptabelt at standse denne uundværlige og afgørende støtte til disse Info Points. Her bør vi stå sammen og finde en retfærdig løsning, for problemet vedrører os alle. De europæiske Info Points er og bør forblive et af EU's kommunikationsredskaber. Deres aktiviteter og arbejde viser, at denne form for aktioner er yderst effektiv. De har altid udført deres opgaver tilfredsstillende, i dette tilfælde som grænseflade for en dynamisk platform. De er tæt på borgerne og har derfor været i stand til at opretholde et europæisk socialt netværk. Kan vi så vende det blinde øje eller det døve øre til befolkningens ønske om løbende at blive informeret om vores interinstitutionelle aktiviteter?
Jeg er overbevist om, at disse strukturer er nødvendige og spiller en vigtig rolle, og jeg har derfor anmodet Kommissionen om at tage sin beslutning op til fornyet overvejelse og give disse europæiske informationsnet mulighed for at fortsætte det arbejde, vi har overdraget dem, og som er mere nødvendigt i dag end nogensinde tidligere. Og som svar til kommissæren, som jeg takker for at være til stede, vil jeg sige, at det er ganske udmærket, at der eksisterer andre dokumentationscentre og fora, der modtager støtte fra Kommissionen, men at der ikke desto mindre er en reel og beklagelig mangel på information i forhold til borgerne. Hvis der er brug for et retsgrundlag - hvilket jeg har forståelse for - må vi indføre et sådant. Men det kræver et minimum af tid at løse denne form for problemer og ikke fire måneder, hr. kommissær. Jeg synes, at det er et meget kort tidsrum, og at Kommissionens fremgangsmåde er meget lidt høflig. Vi må følgelig håbe, at trilogforslaget bliver positivt modtaget.
Dhaene (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg takker kommissæren for hans svar, for også jeg mener, at afskaffelsen af Info Points i provinsen ville være skadeligt for EU's image.
For det første er disse informationscentre tæt på borgerne, og det kan forstås bogstaveligt. Informationscentrene er fysisk til stede i provinserne. Centrenes nærhed sikrer, at de, som søger information, ikke behøver aflægge lange afstande, hvorved de sparer tid og penge. Jeg synes, dette er en trumf for Unionen og en form for kundevenlighed.
For det andet har Europa-Parlamentet allerede tidligere udtalt sig om Unionens informations- og kommunikationsstrategi og på den måde tilkendegivet ønsket om at bringe kommunikationen så tæt på borgerne som muligt. I beslutningsforslaget udtrykker det ønsket om at investere mere i et velfungerende informationsnetværk, herunder Info Points. Der står investere og ikke afskaffe. Jeg citerer: "Europa-Parlamentet finder det nødvendigt, at der indføres foranstaltninger med henblik på administrativ tilpasning, tilpasning af personalestrukturen og fremme af efteruddannelsesmulighederne for personalet med det formål at effektivisere de eksterne kontorer og nettet af informationsenheder, der også kunne benyttes af Europa-Parlamentets medlemmer i deres respektive valgkredse."
Når vi taler om at bringe Unionen tættere på borgerne og bygge bro over kløften mellem EU og borgerne - for af undersøgelser fremgår det, at denne kløft faktisk eksisterer - er større investeringer i Info Points en del af løsningen. Jeg opfordrer derfor til, at disse Info Points absolut ikke afskaffes, men at de netop kommer til at fungere bedre, især nu i lyset af valget og udvidelsen i 2004. Vi må ikke spare på EU-kampagner, EU, som bringer fred, sikkerhed og velfærd i medlemsstaterne. 
Perry (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg beklager, at det er kommissær Kinnock, der må høre på al denne kritik i eftermiddag, for jeg betragter ham på ingen måde som personligt ansvarlig for den situation, vi befinder os i.
Jeg vil stille nogle simple spørgsmål, som vi alle kender svarene på, og som vi alle er enige om. Har gennemsnitsborgeren i EU brug for flere oplysninger om EU? Ja. Er der brug for de oplysninger i medlemsstaterne og lokalt snarere end i Bruxelles? Ja. Opfylder Info Points det behov? Ja. Er det kommende år med udvidelsen, med den nye forfatning og med valget til Europa-Parlamentet et år, hvor oplysninger vil være mere nødvendige end normalt? Ja. Er Kommissionens organisation og prioriteter korrekte, hvad angår informationspolitik? Det er tvivlsomt.
Udgifter skal naturligvis leve op til retlige krav, og hvis et retsgrundlag er nødvendigt, skal det findes. Vi har jurister ansat til netop at kontrollere de ting i god tid, gøre opmærksom på problemer og anvise løsninger. Vi kendte til det problem i januar, og Kommissionens løsning var at sende et brev til Info Points i slutningen af september. Det er ikke godt nok. Udgiftsbeløbet er, når alt kommer til alt, temmelig lavt. Det er blevet bevilget i en hel del år.
Hvis Kommissionen tvivler på nødvendigheden af Info Points og et mere effektivt informationsprogram, så lad mig gøre opmærksom på statistikkerne i de seneste undersøgelser. 90 % af spanierne har aldrig hørt om konventet. 31 % af tyskerne har aldrig hørt om Kommissionen, og 25 % af briterne ved ikke engang, at Det Forenede Kongerige er medlem af EU - men 7 % af dem tror, at USA er medlem!
Det engelske sprog er rigt på udtryk. Lad mig finde nogle, der passer til denne situation. Halen logrer med hunden. Kommissionen kan ikke se skoven for bare træer. Eksperter skal være ved siden af, ikke ovenpå. Jeg kunne fortsætte med folkelige udtryk om bryggerier og fester i dem. Der er ingen videre retlige problemer her, det er et teknisk problem. Hvis Kommissionen havde klare og accepterede prioriteter og kunne se skoven for træerne, ville vi ikke have haft denne debat i eftermiddag.
Jeg bifalder kommissær Kinnocks redegørelse, men han ved lige så godt som os, at den kommer alt for sent og virkelig ikke burde have været nødvendig. Dette er desværre endnu et selvmål for Kommissionen. Jeg håber, at der vil være en undskyldning i det brev, som bliver sendt til Info Points.
Guy-Quint (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil ikke opholde mig ved de europæiske net og Info Points betydning. Jeg er overbevist om, at Kommissionen og Parlamentet er enige.
Jeg vil derimod tage et mere budgetmæssigt aspekt op, nemlig finansforordningen - den nye finansforordning. Og også her må jeg sige, at vi alle er enige. Vi har arbejdet sammen, Parlamentet har vedtaget den, og den er godkendt. Så er der kun tilbage at gennemføre den. Og vi er alle enige om at overholde de procedurer, der er fastlagt i denne finansforordning, herunder de procedurer, der skal sikre virkelig gennemsigtighed i budgettets gennemførelse. Desuden har Kommissionen, hvis vi har forstået det rigtigt, fået alle ad hoc-midler til denne gennemførelse. Jeg tror, hr. Kinnock, at det er afgørende i denne og fremtidige sager.
Men gennemførelsen af et budget kræver også, at midlerne kommer til tiden. I erhvervslivet taler man om "rettidig omhu". Og det er det, der er problemet. Det er, at vi i dag er kommet i en situation, hvor Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad har foregrebet vanskelighederne, og hvor Kommissionen i stedet for at henvende sig og forklare, at der eventuelt var tale om en fejl eller nye vanskeligheder, har ventet, til vi blev varskoet af borgerne, af nettet, og følgelig blev meget bekymrede.
Ikke blot har Kommissionen underrettet os for sent. Den har i særdeleshed, hr. Kinnock, skjult en række kendsgerninger. Når vi får at vide, at "flere instanser har indvilliget i ikke at modtage penge", svarer jeg, at det ikke er korrekt. Flere instanser har accepteret at få materielle midler stillet til rådighed, men de har aldrig sagt, at de ikke havde brug for penge. Det er efter min opfattelse en ret ubehagelig fremgangsmåde i forhold til den oprigtighed, der burde præge vores samarbejde.
Vi skal nu finde en løsning for 2004, og jeg tror, at det vil være muligt på mandag. Det håber jeg i alle tilfælde, så den kan videreføres i 2005. Men nu er der brug for, at Kommissionen forsikrer os om, at den vil være i stand til ufortøvet og rettidigt at sikre driften af de europæiske Info Points og gennemføre den løsning, som jeg er sikker på, vi vil nå frem til. Det er som sagt af afgørende betydning, for EU kan ikke længere tillade sig huller i demokratiet. Europa vil fortsat kunne fungere rent administrativt, men ikke ret længe, hvis ikke borgerne inddrages, og de europæiske Info Points er et afgørende forbindelsesled, der kan sikre, at vi langt om længe får et borgernes Europa.
Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke den fraværende kollega, hr. Rocard, fordi han tog dette emne op her i plenarforsamlingen.
Hr. kommissær, det sker meget tit, at det er de forkerte, der kritiseres, som hr. Perry også allerede har været inde på. Men lad nu det ligge, for retsgrundlaget mangler. Efter min mening mangler den politiske vilje imidlertid også, eller den er som minimum mangelfuld. Og når den politiske vilje ikke er til stede, når man dertil - som nu i dette tilfælde - at man nu engang i det mindste delvist forsøger at løse problemet i en kort overgangsperiode, uden at finde en fornuftig ordning for fremtiden.
Som europapolitikere ved vi fra praksis, at nationale politikere er stærkt tilbøjelige til at læsse egne fejl, mangler og inkompetence over på Bruxelles og bande i denne retning. Det et let, bliver ofte godt modtaget, og som regel er der ingen fare for en irettesættelse. Jeg mener, at EU's Info Points modvirker en sådan tendens.
De kender mediernes rapportering, og det ikke kun i deres hjemland. I andre lande er mediedækningen af EU ligeledes mangelfuld. Også her gælder det om at styre kontra, og de Info Points og kontorer, der er i stand til at levere objektive informationer, er de steder, der arbejder for Europa.
Hvis Info Points og Carrefours skal afvikles, og vi nu hører, at der kunne blive tale om en overgangsfrist på et år - eller måske en smule længere - gælder det ikke om at styre kontra. Vi har ikke brug for endnu et år eller to, fordi vi har valg til næste år. Derimod har vi brug for at finde en fremtidsløsning! Hr. kommissær, jeg er helt overbevist om, at vi, når talen falder på at samle kræfterne - som vi har hørt det adskillige gange i dag - også skal tænke på, at Parlamentets og Kommissionens kontorer i medlemsstaterne skal være forbundet i et netværk med Info Points og Carrefours for at skabe større tilstedeværelse i det pågældende område. Vi skal udbygge informationstjenesterne generelt, og vi skal prioritere anderledes. Det er bydende nødvendigt, at vi indbygger medlemsstaternes frivillighed i disse informationskontorer og tilstræber et bedre og mere effektivt, men også et finansielt bedre samarbejde med de lokale organisationer og organer.
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, faktisk reddede kommissæren sit skind med sin fortræffelige åbningstale, hvor han sagde nøjagtigt det, vi ønskede at høre. Det er sådan, en klog og erfaren kommissær handler. Ikke desto mindre takker jeg Dem, Neil Kinnock, for det, De netop sagde.
Men den 29. september, som var den dag, hvor Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation sendte en skrivelse til alle Info Points, føltes det, som om der blev smidt en stor klump is i badevandet. Båden begyndte at vippe faretruende, og folk gik i panik. Sådan noget gør man bare ikke, og det kan vi alle her et bevis på.
Disse Info Points er først blevet etableret inden for de seneste år, og Kommissionen har selv ganske rigtigt påpeget, at disse centre kunne yde et meget værdifuldt bidrag, var i besiddelse af stor erfaring og fleksibilitet i deres arbejde, var tæt på det civile samfund og befolkningen og udgjorde et afgørende redskab i EU's informations- og kommunikationsstrategi ved at repræsentere EU på dette område. Udmærket. De forlagde selv beviserne herfor, og jeg tror, at De også fremover vil sikre, at der findes Info Points i marken.
Behovet for information er som sagt stigende. Udvidelsens følger vil skabe et konstant behov for information i alle medlemsstater. Folk bør holdes underrettet om resultaterne af regeringskonferencen eller forfatningstraktaten. Der er tale om et dokument på over 300 sider, som under 2 % af Unionens borgere har læst. Valget til Europa-Parlamentet og især bestræbelserne på at øge folks interesse for at stemme ved dette valg er en gigantiske opgave, som de forskellige Info Points på så udmærket vis kunne varetage.
Tilsynskravene bør forbedres. Hvis problemet er, at nogle få Info Points blev drevet ud fra tvivlsomme kriterier, bedes kommissæren tage stilling hertil, men det må på ingen måde få lov til at skade hele nettet - de udnævnelser, der har fungeret korrekt.
Jeg stiller mig meget positivt over for forslaget om, at Kommissionen næste år søger at fastægge en mere anvendelig og kontrollerbar løsning. Behovet for information bliver stadig større, efterhånden som stadig flere spørgsmål afgøres her i Europas centrum, og jeg støtter derfor kommissærens reformbestræbelser. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke de parlamentsmedlemmer, der har stillet denne mundtlige forespørgsel her i Parlamentet, selv om jeg synes, at den er for vag og generel i betragtning af det alvorlige og komplekse spørgsmål, der rejses. Også kommissær Kinnocks svar - der er alt for forsigtige og næsten forlegne - bekræfter, at den ustabilitet, som vi kritiserer, er ægte nok, og at problemerne er reelle. Vi stillede i øvrigt allerede en skriftlig forespørgsel den 9. oktober i år. Jeg var denne forespørgsels hovedunderskriver, men den blev ligeledes underskrevet af 48 parlamentsmedlemmer fra alle politiske grupper. I forespørgslen gav vi på en mere detaljeret og præcis måde udtryk for bekymringerne hos alle dem, der arbejder - og som for nogles vedkommende har gjort det i mange år - i Infocentrene, Info Pointsene og landdistrikternes informationscentre, der alle er europæiske informationscentre. Eftersom vi endnu ikke har fået noget skriftligt svar - jeg har i hvert fald ikke set noget - vil jeg kort gennemgå de forskellige punkter i denne forespørgsel.
I forespørgslen starter vi med at understrege, at Europa-Parlamentet, præcis ligesom det gør i dag, flere gange har gjort opmærksom på vigtigheden af disse net - der stort set er oprettet i alle medlemsstater - i forbindelse med informations- og kommunikationspolitikken. Også Kommissionen har givet udtryk for denne holdning, og det har den gjort i to officielle dokumenter, nemlig meddelelse 354 af 2001 og meddelelse 350 af 2002, hvor konklusionerne i det store og hele er de samme, nemlig at Info Points, Infocentre og landdistrikternes informationscentre er af uvurderlig betydning på grund af deres erfaring, fleksibilitet og umiddelbare tæthed på civilsamfundet og borgerne.
Også kommissionsformand Prodi roste disse institutioner højt, og det skete netop i et svar, der blev givet på en anden forespørgsel den 27. september sidste år. Han sagde bl.a., at forståelsen for de aktioner, som EU iværksætter, og de projekter, som EU gennemfører, bliver større takket være informationsnettene. Derfor er det med endnu større beklagelse og bitterhed, at vi læser det brev af 29. september i år, hvor Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation til trods for alle disse gode forudsætninger meddelte de nationale organer, som huser disse netværk, at de med aftalens fornyelse i 2004 ikke længere får ret til støtte, mens Kommissionen - hvilket der står i teksten - vil overveje nye samarbejdsformer i fremtiden. Og alt dette sker, fordi finansforordning nr. 1605 og 2342 trådte i kraft den 1. januar i år, sådan som kommissæren mindede om.
Med denne nye og uventede situation sættes der spørgsmålstegn ved selve nettenes overlevelse, og det går under alle omstændigheder drastisk ud over dialogen med borgerne netop på et tidspunkt, hvor denne dialog tværtimod burde styrkes. Der er et stort videnbehov og en stærk videntørst, hr. kommissær - hvilket andre parlamentsmedlemmer var inde på, også nogle fra den modsatte side af salen - nu, hvor vi nærmer os valget til Europa-Parlamentet, hvor EU-forfatningen tager form, og hvor udvidelsen snart finder sted, hvilket utvivlsomt vil betyde, at vi får et endnu større behov for information.
Derfor vil jeg gerne gentage, at det er nødvendigt med et hurtigt svar på de spørgsmål, der stilles i den skriftlige forespørgsel. Hvad agter Kommissionen at gøre for at handle rettidigt og f.eks. give landdistrikternes informationscentre og Info Pointsene status som juridisk person ved at anvende artikel 54, 55 og 185 i Rådets forordning nr. 1605 fra sidste år? Men det er først og fremmest nødvendigt med et hurtigt svar for 2004, for det er ikke tilstrækkeligt at sige, at man garanterer ordningen i et år, og at man ikke ved, hvad der sker derefter. Det siger jeg netop med navnlig de mest ugunstigt stillede områder i tankerne og de informationscentre i landdistrikterne, som ikke mindst i bjergområderne ofte er de eneste, uerstattelige informationskilder og et tegn på, at EU's institutioner er tæt på befolkningen, ikke mindst i de ugunstigt stillede områder. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, også jeg ønsker at takke hr. Rocard for at have taget dette vigtige emne op. De europæiske Info Points i medlemsstaterne er et naturligt og enkelt middel til formidling af oplysninger om EU til offentligheden. Det er selvfølgelig blevet fremført mange gange her i Parlamentet, men jeg føler, at det er nødvendigt, at jeg gentager mig selv. Disse Info Points er selvfølgelig ikke uerstattelige, og deres arbejde afhænger ikke fuldstændig af Kommissionens støtte. Ikke desto mindre er de overordentligt vigtige.
I Finland er en af de største fordele ved de europæisk Info Points, at de er der, hvor folk er. Hvis EU føles fjernt, er det ikke deres fejl. Tværtimod er det netop disse Info Points, der skaber formildende omstændigheder. EU-carrefours findes i landområderne, og de europæiske Info Points i de regionale biblioteker. Det er let for folk at finde de oplysninger, de ønsker, og de benytter sig af muligheden. I Finland søger folk f.eks. hver dag oplysninger om udkastet til EU-forfatning via disse kanaler.
Vi modtager som medlemmer af Europa-Parlamentet ofte henvendelser fra offentligheden om forskellige emner. Eftersom der er tale om lovgivning, som vi først og fremmest behandler, er mit eget arbejde utvivlsomt blevet lettet af, at jeg i mange tilfælde kan henvise de personer, der har stillet spørgsmål, til Info Point-tjenesterne.
Valgdeltagelsen var meget lille ved de tidligere valg til Europa-Parlamentet. I Finland lå den sidste gang kun på godt 31 %. Desuden mener mange EU-borgere, at den nye forfatning er en forløber for en form for føderalistisk Union, og at forvaltningen af Unionen driver længere og længere væk fra græsrodsniveauet. Vi bliver nødt til at kunne tilbagevise denne frygt ved at forelægge stadig mere relevant information.
Følgelig finder jeg det uklogt at mindske eller meddele, at man har til hensigt at mindske den direkte kommunikation med Europas borgere. Det er afgørende, at valget til Europa-Parlamentet når befolkningen, ved at de offentlige medier såvel som Unionens egne kommunikationsinstanser engagerer sig i afstemningen. Dette vil til sammen betyde, at befolkningen får en oplevelse af, at det er deres valg og deres Union, og at EU har en menneskelig dimension og giver borgerne indflydelse. 
Kinnock, Neil,
   Hr. formand, jeg vil svare hurtigt og forhåbentlig indsigtsfuldt på de vigtigste spørgsmål, som flere medlemmer har rejst.
I løbet af denne forhandling er Kommissionen blevet beskrevet som uhøflig, og vores indsats som improviseret, funktionsforstyrret og sløv. Jeg gætter på, at Kommissionen på en vis måde er et åbent mål for folks beklagelser, navnlig når der er grund til at tro, at nogle vanskeligheder er opstået på grund af tilfældige - ikke ondsindede - undladelser. Jeg vil blot understrege, at der er dem, der vil kritisere Kommissionen, når der er den mindste tvivl om vores overholdelse af EU-lovgivningen. Det er en politisk kritik, som vi må acceptere. Det bliver imidlertid vanskeligt, når vi bestræber os på at overholde loven og som følge heraf bliver straffet for vores manglende fleksibilitet og funktionsdygtighed.
Jeg ved, at Parlamentet - og ikke mindst de mennesker, der er til stede under denne forhandling - forstår problemerne. For at sikre at der er fuldstændig klarhed over spørgsmålet - noget, der ikke fremgik af alle indlæggene - gentager jeg følgende: Hvad angår hr. Bayona de Perogordos forslag om, at der burde være en overgangsstrategi, vil jeg blot sige, at vi har gjort noget temmelig meget bedre end at vedtage en overgangsstrategi. Vi foreslår ikke indkaldelser af forslag. Vi har en overgangsløsning, der som sagt er ophævelsen for 2004 - selv om vi naturligvis vil kræve Rådets forståelse og samtykke.
Info Points' overlevelse afhænger ikke af os. I de fleste tilfælde, og endog i det oprindelige forslag om at afskaffe støtten, tilbød Kommissionen stadig teknisk bistand i 2004 til de relæer, der ønskede at benytte sig af det.
Jeg håber ikke, at nogen vil forlade denne forhandling med en følelse af, at vi tankeløst og uhøfligt lader disse vigtige informationsrelæer i stikken eller overlader de mennesker, der yder denne service, til deres egen skæbne. Det gør vi aldeles ikke.
Lad mig til sidst vende tilbage til hr. Perrys bemærkninger, som blev fremsat med hans sædvanlige taktfuldhed og charme og var så meget desto mere kraftfulde, for de var pakket ind i silke og glattet med parfumeret sæbe. Han kunne have citeret en række andre talemåder, men de er kun talemåder, fordi de er sande. Han glemte "bland dig udenom" og "nærved og næsten slår ingen mand af hesten". I dette tilfælde ville det imidlertid have været helt berettiget, og det forstår jeg fuldt ud.
Hele forløbet har været en sand lektion i at håndtere de overgangskrav, der automatisk opstår, når vi laver meget nødvendige, men temmelig pludselige ændringer i vores forvaltning og finansieringsforbindelser. Jeg håber, at det, vi har lært, vil blive anvendt ordentligt. Jeg håber også, at de overgangsordninger, som Kommissionen har foreslået, vil tiltale Parlamentet.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er debat om tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet (forretningsordenens artikel 50).
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0490/2003 af Cushnahan, Van Orden, Thomas Mann, Bradbourn og Posselt for PPE-DE-Gruppen om Sri Lanka
- B5-0492/2003 af van den Berg og Carrilho for PSE-Gruppen om situationen i Sri Lanka;
- B5-0495/2003 af Collins for UEN-Gruppen om trusselen mod fredsprocesssen i Sri Lanka;
- B5-0498/2003 af Andreasen for ELDR-Gruppen om den politiske situation i Sri Lanka;
- B5-0505/2003 af Messner og Lambert for Verts/ALE-Gruppen om fredsprocesssen i Sri Lanka;
- B5-0510/2003 af Vinci for GUE/NGL-Gruppen om Sri Lanka. 
Cushnahan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, alle, der har haft det privilegium at besøge Sri Lanka, er dybt fascinerede af dets befolknings varme og generøse sindelag.
Det er derfor, at der var en udbredt positiv indstilling og støtte til de modige skridt, som den nuværende premierminister, Ranil Wickremesinghe, og LTTE tog ved at iværksætte en fredsproces for at gøre en ende på den forfærdelige konflikt, hvor 65.000 mennesker har mistet livet, mange tusinde er blevet lemlæstet, og økonomien og bestemt også det srilankanske folks livskvalitet har lidt umådelig skade. 
I Tokyo i juni 2003 gav det internationale samfund tilsagn om 4,5 milliarder amerikanske dollars til fremme af fredsprocessen. Derfor er det tragisk, at der er opstået en forfatningskrise mellem præsidenten og premierministeren, som truer med at afspore fredsprocessen.
Jeg beklager dybt præsident Chandrika Kumaratungas handlinger. Jeg vil opfordre hende til at stoppe op og overveje følgerne. Det gør jeg, fordi jeg er klar over, at hun, til trods for de personlige tragedier, som hun har oplevet for LTTE's hånd, modigt tog skridt, der banede vej for det nuværende fredsinitiativ. Hun opfordrede den norske regering til at involvere sig så langt tilbage som i 1997. Hun forelagde et udkast til forfatning med forslag om overdragelse i 2000. Jeg tror, at historien med god grund vil anerkende hendes bidrag, hvis de nuværende forhandlinger fører til varig fred.
Topartiskab i både det britiske og det irske parlament har været afgørende for fortsættelsen af den irske fredsproces, navnlig når der var vanskeligheder. Det er også vigtigt at sikre, at der eksisterer et lignede topartiskab i det srilankanske modstykke.
Med sin aktion i dag udtrykker Europa-Parlamentet ved igen at sende et budskab om positiv indstilling til Sri Lanka sit ønske om, at præsidenten og premierministeren vil samarbejde i nationens interesse. Vi er stadig villige til at hjælpe dem med at opnå varig fred i deres smukke land.
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, den krise, der i dag rammer Sri Lanka, har alvorlig konsekvenser for fredsprocessen og landets økonomiske fremtid.
De politiske uoverensstemmelser og magtkampen mellem Sri Lankas præsident og hans premierminister udgør en trussel mod øens stabilitet og velfærd. Sidste uge blev tre ministre således afsat, parlamentet blev suspenderet, og der blev erklæret undtagelsestilstand. Denne personkonflikt skyldes især uoverensstemmelser med de tamilske separatister. Fru Chandrika Kumaratunga ønsker at indstille fredsforhandlingerne med separatisterne, hvorimod Sri Lankas premierminister ønsker at fortsætte dem. Det er vigtigt at finde en løsning for at mindske tillidskrisen i befolkningen, der allerede er godt træt af konflikten med de tamilske separatister, der har stået på i over 20 år.
Sri Lankas befolkning lider kolossalt under terrorhandlingerne i landet og den usikkerhed, de medfører. Befolkningen ønsker fred og fordragelighed på øen. Det er et faktum, som Sri Lankas myndigheder ikke bør sidde overhørigt. Landets indbyggere glæder sig over fremskridt i fredsforhandlingerne med de tamilske separatister, og den manglende stabilitet, som præsidenten har fremkaldt, kan forårsage en dyb tillidskrise på politisk såvel som økonomisk plan. Det er, hvad angår det politiske plan, yderst beklageligt, at de norske forhandlere, som spillede en nøglerolle i fredsforhandlingerne mellem de tamilske separatister og Sri Lankas regering, er rejst hjem. På det økonomiske plan klager mange handlende inden for f.eks. tekstilsektoren over flere annulleringer af bestillinger. En anden økonomisk drivkraft, nemlig turismen, er desværre også i vanskeligheder. Rejseselskaberne klager således over mange annulleringer.
Mange i Sri Lanka mener, at den alvorlige situation er en direkte følge af, at præsidenten har nægtet at fortsætte fredsforhandlingerne. På baggrund af disse fjendtligheder anmoder vi derfor Sri Lankas myndigheder om snarest at løse deres interne uoverensstemmelser, så de endelig kan tilbyde deres folk den stabilitet og sikkerhed, det fortjener. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, konflikten mellem Sri Lankas regering og De Tamilske Tigere har varet i 30 år og krævet mange tusinde dødsofre. Efter forhandlingsstandsningerne i april udgjorde genoptagelsen af dialogen i oktober med premierminister Ranil Wickremesinghe et stort fremskridt i retning af fred. Man havde opnået betydelige resultater på det institutionelle plan og var kommet nærmere en løsning af konflikten.
Præsident Chandrika Kumaratungas lovlige statskup har betydet et kæmpe tilbageskridt, eftersom forhandlingerne er blevet afbrudt. Indførelsen af undtagelsestilstand, samlingen af de vigtigste offentlige embeder - ministerposterne for indenrigs-, forsvars- og medieanliggender - på præsidentens hænder, intervention fra hærens side og suspension af de parlamentariske aktiviteter, er alle kendsgerninger, der vidner om en forværring af situationen. Og den kan hurtigt blive endnu mere problematisk og føre til en genoptagelse af krigen og udskrivning af nye valg med meget usikre resultater.
De anklager, præsidenten har anført mod regeringen, og usikkerheden omkring våbenstilstanden er yderst foruroligende. Vi støtter premierministerens bestræbelser på at etablere en dialog. Præsidenten bør snarest genoptage kontakten med premierministeren, så de kan finde en forfatningsmæssig løsning. Sideløbende bør samarbejdet udvides til at omfatte samtlige politiske ledere og alle interessegrupper.
Ikke desto mindre er en øjeblikkelig ophævelse af undtagelsestilstanden en forudsætning for, at fredsprocessen kan genoptages på nuværende tidspunkt. I dette perspektiv støtter vi uforbeholdent den norske regerings forsøg på at mægle og håber, at den vil genoptage sit arbejde snarest. Det er respekten for menneskerettighederne, der giver anledning til størst foruroligelse. Det undtagelsesstyre, der er indført, bør ikke føre til flere krænkelser af de grundlæggende rettigheder. Vi er især bekymrede over risikoen for flere interventioner fra politiets og militærets side samt risikoen for tortur og umenneskelig behandling. Endelig kræver vi, at undtagelsestilstanden ikke sinker uddelingen af den støtte, som donorkonferencen tildelte i maj måned. Vi er klar over, at fredsprocessen ikke kan komme videre, så længe der ikke er sket en normalisering af interne forbindelser, og vi opfordrer derfor til, at undtagelsestilstanden ophæves snarest muligt. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Sri Lanka har tre befolkningsgrupper af forskellig oprindelse. Foruden det singalesiske flertal bor der i den nordøstlige del overvejende tamiler, som er beslægtede med indbyggerne i det sydlige Indien, mens der i og omkring hovedstaden Colombo også bor efterkommere efter europæere fra kolonitiden. Efter uafhængigheden har venstre og højre inden for det etniske flertal stået i skarp modsætning til hinanden. Begge parter har afvekslet hinanden i regeringen og i mellemtiden i vid udstrækning tabt ansigt politisk. De har overbudt hinanden i deres modvilje mod mindretal. Man kan vinde singalesiske stemmer ved at sige, at tamilerne skal flytte til Indien, og at europæernes kulturelle indflydelse skal fjernes. Først efter en lang, udsigtsløs løsrivelseskrig viste en regering sig rede til at tale seriøst med den tamilske modstandsbevægelse, som vil have sin egen stat. Norsk hjælp spillede her en uundværlig rolle.
Præsidenten tilhører et parti, hvis oprindelse faktisk forekommer mig at være mere sympatisk end end regeringspartiet. Det er hans trang til selvforherligelse, som nu risikerer at ødelægge det hele igen. Europa skal afgive et tydeligt signal om, at en varig fredsaftale er uomgængelig, og at genoptagelse af den altødelæggende krig er uacceptabel. Hvis der ikke findes en varig løsning for den nordøstlige del, går landet i opløsning, og mennesker bliver udryddet. Enhver illusion, som det etniske flertal eller præsidenten måtte have om, at man kan fortsætte uden en løsning af dette problem, fører blot til en gentagelse af de katastrofer, der er sket i de forløbne årtier. Derfor skal omverdenen så vidt muligt gøre det klart, at dette er en uacceptabel situation, og at der virkelig bør komme en fredelig løsning.
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i februar 2001 tog SAARC-delegationen til Sri Lanka, og jeg var med som næstformand. Vi mødtes med den tidligere oppositionsleder, som nu er regeringschef. Vi talte med buddhister, hinduer og med kristne, heriblandt f.eks. biskoppen dr. Joseph, som havde en mæglerrolle. Vi fløj med helikopter til Jaffna, hvor vi så de ødelagte byer og demonstrationer med borgere, som ønskede at vende tilbage til deres hjemstavn.
I betragtning af 20 års borgerkrig med over 60.000 døde havde menneskerettighedsorganisationerne følgende vurdering af situationen: "Krig er en institution". Et år senere blev der imidlertid indgået en våbenstilstand. Det er en succes, som kan tilskrives nordmændenes fredsmission, hvis aktiviteter vi altid har støttet. At de nu har indstillet deres aktiviteter, er absolut berettiget, da det er en reaktion på den hjemmelavede krise, som præsident Chandrika Kumaratunga bærer hovedansvaret for. Hun overtog kontrollen med tre ministerier. Hun opløste det demokratisk valgte parlament og indførte kortvarigt undtagelsestilstand i landet. Hendes anklage lyder på, at premierministeren har gjort for store indrømmelser over for De Tamilske Tigre.
I forgårs blev de to rivaler ganske vist i Colombo enige om at indsætte en kommission med henblik på at udarbejde regler for det fremtidige samarbejde, men alligevel ser det ikke ud, som om konflikten er løst. Det er derfor nødvendigt med et forlig, således at de første positive udviklingstegn kan videreføres. Det er vi bekendt med i min besøgsgruppe. Antallet af voldsofre er faldet væsentligt. I mange dele af landet er sikkerhedssituationen forbedret. Desuden er der nu øget kontakt hen over den før så hermetisk lukkede demarkationslinje.
Også økonomisk er der positive signaler. Væksten ligger i indeværende år på ca. 5 %. Man kan regne med forøget international støtte, som foruden støttemidlerne i henhold til Tokyo-konferencen, som min kollega allerede har nævnt, udgør 4,5 milliarder dollars i genopbygningshjælp. Forudsætningen herfor er dog, at der snart ligger en fredsaftale på bordet.
Et yderligere fremskridt er, at repræsentanter for De Tamilske Tigre (LTTE) for første gang har stemt ja til frie valg i det nordlige Sri Lanka. For borgerne på Sri Lanka vil det være ønskeligt, at den personlige fejde om fred endelig ophører.
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, Sri Lanka befinder sig i en politisk samarbejdssituation, hvor præsidenten og premierministeren tilhører to rivaliserende politiske partier. De sidste 20 år har alle partier ved magten forsøgt at skabe fred med De Tamilske Tigere, og hver gang har oppositionen saboteret fredsprocessen.
Således lykkedes det den nuværende premierminister, da han var i oppositionen, at sabotere præsidentens projekt om at give større selvstændighed til tamilerne i landets nordøstlige del, hvor de udgør flertallet. Siden han er blevet premierminister, har han med bistand fra de norske mæglere gjort store fremskridt i forhandlingerne med LTTE og er endelig nået frem til en våbenhvile, som har varet nogle måneder, har ændret befolkningens tilværelse og har gjort en vis økonomisk genopbygning mulig.
For første gang i den tid, bevægelsen har eksisteret, har den tamilske uafhængighedsbevægelse offentliggjort konkrete forslag til deling af magten i en region, således at den får tamilsk selvstyre, men samtidig fortsat udgør en del af Sri Lanka. Disse forslag blev fremsat som oplæg til en forhandling, men præsidenten har siden hen påtaget sig det tunge ansvar at standse denne fredsproces, idet hun benyttede sig af premierministerens rejse til USA til at gøre sine forfatningsmæssige beføjelser gældende. Således suspenderede hun parlamentet og tilkaldte forsvarsministeren, indenrigsministeren og informationsministeren, som blev frataget deres funktioner.
Sådan var situationen indtil for få dage siden. I dag genoptager parlamentet sine aktiviteter, og præsidenten forhandler med sin premierminister. Derfor tror jeg, det er vigtigt at udnytte denne mulighed. Der er endog oprettet et forligsudvalg mellem den udøvende magts to parter. PSE-Gruppen er overbevist om, at Europa-Parlamentet klart bør opfordre Sri Lankas politiske ledere til at finde en løsning på den politiske krise, men især også finde en forfatningsmæssig løsning, som gør det muligt at finde en varig løsning i forhold til tamilerne. Og vi støtter fuldt ud de norske mæglere og deres bestræbelser på at genoptage fredsprocessen. 
Kinnock, Neil,
   Jeg takker hr. Cushnahan for at have rejst dette spørgsmål sammen med andre medlemmer af Parlamentet, der tydeligvis er meget engagerede i srilankanske anliggender.
Kommissionen har fulgt udviklingen i Sri Lanka nøje og er meget bekymret over det alvorlige tilbageslag, som de seneste begivenheder har medført for fredsprocessen, herunder udstationering af tropper i hovedstaden og beslutningen om at lægge forsvars-, indenrigs- og kommunikationsporteføljerne ind under præsidentens kompetenceområde.
Rådets formandskab og Kommissionen har udsendt en fælles erklæring sammen med Norge, USA og Japan, hvor vi giver udtryk for vores fælles bekymring over, at de seneste begivenheder i Sri Lanka kan bringe viljen til sameksistens mellem præsidenten og regeringen i fare. Den har vist sig at være afgørende for bestræbelserne på at holde fredsprocessen i gang.
Formandskabet og Kommissionen opfordrede de to største partier til fortsat at samarbejde for at opnå en forhandlet politisk løsning på den langvarige konflikt.
Kommissær Patten har gentagne gange kontaktet den srilankanske premierminister, hr. Wickremesinghe, pr. telefon og opfordret ham til at få genoprettet en konstruktiv og funktionel sameksistens med præsident Kumaratunga. Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser, der er motiveret af håbet om, at spændingerne kan mindskes. Kommissionen koordinerer nøje enhver aktion med Norge som fredsmægler og andre medformandslande. Kommissionen er naturligvis dagligt i forbindelse med sin delegation i Colombo for at holde sig orienteret om den seneste udvikling.
Kommissær Patten besøger som planlagt Sri Lanka den 25. og 26. november 2003. Besøget vil give ham mulighed for at få et førstehåndsindtryk af situationen og diskutere de vigtige emner med alle relevante parter, og han vil igen forsøge at indskærpe og underbygge Kommissionens - og naturligvis Parlamentets - synspunkter, som allerede er blevet overbragt til alle parter i Sri Lanka. 
Kommissionen koordinerer sit arbejde med Rådet. Vi bifalder en beslutning fra Parlamentet, der opmuntrer Sri Lankas præsident og regering til at vende tilbage til den sameksistens, der havde hersket siden det seneste valg i Sri Lanka.
Fru De Keyser talte om håbet om en spirende genoprettelse af normale forbindelser. Det er et håb, som vi deler og forsøger at styrke.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0491/2003 af van den Berg og McAvan for PSE-Gruppen om situationen i Aceh-provinsen i Indonesien;
- B5-0496/2003 af Sandbæk for EDD-Gruppen om situationen i Aceh;
- B5-0497/2003 af Andreasen for ELDR-Gruppen om Indonesien/Aceh;
- B5-0501/2003 af Bowis, Tannock og Posselt for PPE-DE-Gruppen om situationen i Aceh-provinsen i Indonesien;
- B5-0507/2003 af Wuori, Maes og McKenna for Verts/ALE-Gruppen om situationen i Aceh-provinsen i Indonesien;
- B5-0508/2003 af Di Lello Finuoli for GUE/NGL-Gruppen om Indonesien/Aceh. 
McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, denne forhandling kommer på et meget belejligt tidspunkt i Indonesiens historie på grund af den meget alvorlige situation i Aceh-provinsen.
De indonesiske myndigheders beslutning om at forlænge undtagelsestilstanden og sætte hæren ind er meget beklagelig, og der har været en meget hårdhændet militæraktion. Ca. 45.000 soldater er blevet sat ind i provinsen mod 5.000 oprørere. Som altid i den slags situationer er det civilbefolkningen, der betaler prisen. Der er rapporter om afbrydelse af fødevareforsyningen og ødelæggelse af infrastruktur og skoler. Der er meldt om titusinder af fordrevne blandt civilbefolkningen.
Det er naturligvis kun skøn, for de indonesiske myndigheder lader ikke observatører komme ind og overvåge situationen. Dette må høre op. Det nytter ikke noget, at den indonesiske regering beklager sig, når det internationale samfund, USA, EU og Japan udarbejder en beslutning, der udtrykker deres bekymring, hvis de på deres side ikke er rede til at lade internationale observatører og humanitære organisationer komme ind i deres land for at hjælpe den civile befolkning. I vores fælles beslutning er der en række krav til den indonesiske regering, og jeg håber stærkt, at den lytter, og at den vil tage de bekymringer i betragtning.
Det er afgørende at få de to parter tilbage til forhandlingsbordet så hurtigt som muligt. Gang på gang hører vi folk sige, at militæraktion er løsningen, at det bliver en hurtig militæraktion, og at vanskelighederne vil være overvundet, når det er overstået. Vi har hørt det så mange gange, men vi er ofte blevet skuffet. Vi har så mange gange set en høj pris blive betalt i menneskeliv. Så de to sider, GAM og den indonesiske regering, må tilbage til forhandlingsbordet, stoppe kampene og genoptage forhandlingerne.
Jeg takker Kommissionen for det, den allerede gør for Indonesien, navnlig kommissær Patten, der altid har taget spørgsmål om Aceh op, når vi har bedt ham om det. Jeg håber, at Rådet og Kommissionen nu vil gøre alt for at hjælpe Indonesien med at vende tilbage til forhandlingsbordet med GAM og få de forhandlinger i gang hurtigst muligt. Det er temmelig presserende, og jeg takker mine kolleger i Parlamentet for, at de var enige i, at vi skulle have denne forhandling i dag, og for, at de støtter denne beslutning.
Sandbæk (EDD ).
    Hr. formand, da præsident Megawati var præsidentkandidat, udtalte hun, at undertrykkelsen økonomisk, socialt og politisk af Aceh's borgere er kilden til deres utilfredshed og årsagen til uroen. Og hun bønfaldt dem om ikke at lade blot en enkelt dråbe af folkets blod ramme jorden. I dag er Aceh i undtagelsestilstand. Voldsomme militæroperationer er i gang, folk fordrives, dræbes, voldtages. Der er ikke adgang til provinsen, og nødhjælp leveres mod alle internationale standarder af militæret.
Bekymringen for befolkningen i Aceh bør være tiltagende af flere grunde: i maj var budskabet, at oprørerne ville blive nedkæmpet i løbet af kort tid. Efter seks måneders offensiv lever 40 % af befolkningen under fattigdomsgrænsen. Og nu er undtagelsestilstanden blevet forlænget, og regeringen er begyndt at tale om en længerevarende krig - måske 10 år endnu.
Situationen i Aceh er naturligvis kompliceret med modsatrettede politiske visioner, konkurrence om gas- og olieressourcer, og en befolkning der gennem lang tid er blevet fornægtet den autonomi, den blevet lovet under uafhængighedskrigen. De militære operationer kan ikke og vil ikke kunne undertrykke støtten til separatisterne. Tværtimod vil militærets voldsomme krænkelser af menneskerettighederne føre til en endnu større opbakning til oprørerne. Jeg frygter, at begge parters væbnede styrker tror, at de kan slippe ustraffet fra deres misgerninger, når uafhængige observatører ikke kan få adgang til Aceh. Specielt bekymrende er de seneste forlydender om, at en militærgruppe, som er mistænkt for at have begået systematiske menneskerettighedskrænkelser på Timor-Leste i 1999, og en række soldater fra den indonesiske hær, dømt, anklaget eller mistænkt for alvorlige menneskerettighedskrænkelser, nu også er aktive i Aceh.
Dette er et af de mest bekymrende signaler for den indonesiske regering. Det er derfor af afgørende betydning, at adgang til Aceh bliver en absolut topprioritet internationalt og i EU's dialog med fru Megawati. 
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, i Aceh-provinsen, som ligger på den yderste nordlige del af øen Sumatra, er der siden indførelsen af militær undtagelsestilstand den 19. maj i år efter bruddet på den få måneder gamle våbenhvile sket en stigning i antallet af vilkårlige arrestationer fra militærets og politiets side. Situationen er meget bekymrende, og den vold, der hærger provinsen, kan bringe den ind i en ond cirkel igen. Indonesiens militær har siden maj måned arresteret eller dræbt næsten 2.000 mennesker, der var mistænkt for at tilhøre oprørsgruppen GAM, som kræver selvstændighed for Aceh-provinsen.
Over for denne voldsspiral opfordrer vi den indonesiske regering og uafhængighedsbevægelsen til at genoptage forhandlingerne og iværksætte en aftale om indstilling af fjendtlighederne. Den truede befolkning skal beskyttes, og Indonesien bør meget snart genoptage en virkelig dialog, så man undgår unødvendige kampe, som vil afstedkomme endnu større ødelæggelser og bane vejen for drab af uskyldige og udbredt fattigdom.
I Aceh, hvor sikkerhedsstyrkerne i mange år har været stærkt repræsenteret og har begået mange drab fuldstændig ustraffet, forringes klimaet og tilliden hos provinsens befolkning for hver dag, der går. Den indonesiske regerings passivitet over for de tusindvis af krænkelser, der er registreret i Aceh, og som i de fleste tilfælde er begået af regeringens egne sikkerhedsstyrker som led i de seneste års oprørsbekæmpende aktioner, har givet næring til befolkningens had og skab gunstige betingelser for en styrkelse af den voldelige modstand. Håbet om varig fred i Aceh kan kun blive til virkelighed, hvis der træffes foranstaltninger til beskyttelse af civilbefolkningen mod krænkelser af menneskerettighederne. Derfor opfordrer vi i dag de indonesiske myndigheder såvel som ASEAN-landene, Rådet og Kommissionen til at rette henvendelse til regeringen i Jakarta og anmode den om at sikre mere rolige forhold i regionen og strengt fordømme de åbenlyse krænkelser af menneskerettighederne i regionen.
Afslutningsvis mener vi, at GAM ligeledes bør samarbejde ved alle undersøgelser af menneskerettighedskrænkelser, der tilskrives dens medlemmer.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for mig er dette ikke en debat om, hvorvidt de mennesker i Aceh, der kæmper for uafhængighed, har ret eller uret, og det er heller ikke en kritik af Indonesiens ret til at intervenere for at sikre lov og orden, naturligvis så længe landet ikke tillader, at nogle af dets styrker krænker menneskerettighederne. Det er en debat om den eskalerende humanitære krise.
De fleste af Acehs 4,2 millioner mennesker lever som bekendt uden for de to største byer. For dem er fødevareforsyning, vandforsyning, elektricitetsforsyning og kommunikation blevet afbrudt. Sundhedspleje og uddannelse er umuliggjort. 500 skoler er blevet brændt ned, tusinder af mennesker er flygtet fra deres hjem, og guvernør Puteh har sagt, at arbejdsløsheden og fattigdommen nu er nået op på et alarmerende niveau.
Vi bekymrer os over menneskerettighederne, og jeg vil rejse to spørgsmål. Det ene er, at 77 lokale ledere er blevet erstattet med soldater, og det andet er, at folk som generalmajor Damiri, brigadegeneral Suratman og andre, der er blevet dømt for forbrydelser mod menneskeheden i Timor-Leste, er aktive i Aceh. De er tjenstgørende i Aceh.
Kofi Annan har anmodet Indonesien indtrængende om at give adgang for humanitær hjælp og menneskerettighedsorganisationer. Han har ret. Det, der forhindrer det, er præsidentdekret 43/2003, hvoraf det fremgår, at internationale og lokale ngo'er ikke må udøve aktiviteter, der er i strid med målene med undtagelsestilstanden. Det er en altomfattende bestemmelse, som forværrer den humanitære krise. Det er ikke acceptabelt, at al hjælp skal kanaliseres gennem de indonesiske myndigheder, eller at ngo'erne er begrænset til Banda Aceh.
Endelig opfordrer vi Indonesien til omgående at undersøge menneskerettighedsforsvareren Abdussalam Delis forsvinden og drabet på hans kollega Raja Ismail. Jeg håber, at Kommissionen og Rådet vil støtte os i de mål.
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, konflikten i Aceh-provinsen har varet i 26 år og har allerede koster tusinder af mennesker livet. Situationen er blevet endnu værre, siden den skrøbelige våbenstilstandsaftale blev brudt, og den indonesiske regering indførte undtagelsestilstand og afspærrede provinsen.
Indførelsen af militær undtagelsestilstand betød, at Europa-Parlamentet i juni vedtog en første beslutning, hvori vi påpegede den manglende overholdelse af befolkningens frihedsrettigheder og pressefriheden. Vi har givet udtryk for vores foruroligelse over den tiltagende vold, de daglige mord og det stigende antal arrestationer og forsvundne personer.
Det har ikke været tilstrækkeligt, for den militære undtagelsestilstand er netop blevet forlænget med endnu seks måneder. Vi finder denne situation uacceptabel. Men vores primære bekymring er, at regionen er blevet afspærret, og at man ikke kan nå frem til befolkningen, især konfliktens ofre, for når der er undtagelsestilstand, er det de militære styrker, der forvalter regionen og kanaliserer den humanitære bistand. Vi kræver, at den indonesiske regering overholder den militære folkeret og giver de humanitære organisationer adgang til regionen, så de kan hjælpe flygtningene og de mennesker, der er blevet forflyttet eller taget til fange.
Vi er desuden urolige over, at konflikten er blevet skærpet, og over, at de politisk aktive i civilsamfundet er blevet mere yderligtgående, for vi har i højere grad brug for moderate kritiske røster, som kan bringe os videre i retning af fred og genopbygning.
I begyndelsen af oktober arrangerede jeg på vegne af menneskerettighedsgruppen under Udvalget om Udvikling og Samarbejde en drøftelse om den vanskelige situation i Aceh og Papua. Desværre deltog den indonesiske regering ikke i drøftelserne med separatistbevægelserne og civilsamfundets repræsentanter, hvorfor det ikke var muligt at komme nærmere en fredelig løsning på konflikten.
Vi må desværre konstatere, at bekæmpelsen af Suhartos diktatur og genindførelsen af demokrati i Indonesien ikke er blevet ledsaget af væsentlige forbedringer af menneskerettighedssituationen. Hæren er i virkeligheden blevet ved magten. De borgerlige friheder, fagforeningsrettighederne, og ytringsfriheden tilsidesættes fortsat. Regeringen har øjensynlig ikke taget ved lære af de dramatiske begivenheder i Timor-Leste i forhold til kravene om selvstændighed for Borneo, Molukkerne, Aceh eller Papua. Den stadig mere omsiggribende fundamentalisme og det stigende antal terrorattentater, som kommer på avisernes forsider, er så afgjort foruroligende. Men det er ønsket om at bevare den nationale enhed og bekæmpe terrorismen, der er årsag til, at man langt fra mediernes årvågne blik hver eneste dag til stadighed træder disse rettigheder og friheder under fode, og befolkningen lider under en brutal repression i Aceh såvel som i Papua.
Selv om vi ikke støtter væbnet opstand, opfordrer vi den indonesiske regering til at indlede en dialog med oprørerne for at skabe fred, og vi opfordrer EU til at fremme forsoningsprocessen. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, under en tidligere forhandling om Aceh den 5. juni gjorde jeg opmærksom på, at grænserne i den tredje verden i stor udstrækning er et produkt af europæisk kolonistyre. I dette tilfælde ser vi nu resultatet af Nederlandenes erobring af Aceh for godt et århundrede siden. Befolkninger, som store, magtfulde naboer har fået tildelt, risikerer for bestandig at blive anden- eller tredjerangsborgere uden adgang til ledende stillinger, uden muligheder for aktiv politisk deltagelse og uden rådighed over deres naturressourcer. Disse befolkninger kan kun beskyttes af en høj grad af selvstyre eller af løsrivelse. Jo mere der anvendes hære til med terror at forhindre en sådan eventuel løsrivelse, desto mere forhadte bliver de, og desto vanskeligere bliver en forsoning mellem det herskende folk og de andre. Således vokser grobunden for disse løsrivelsesbevægelser.
I Indonesien kæmper den svage regering om popularitet hos javanerne ved at vise, at de griber andre befolkningsgrupper hårdt an og giver hæren frie hænder. Det ligner situationen i Sri Lanka, som vi drøftede i forbindelse med et tidligere punkt på dagsordenen. Præsidenten har brug for denne krig for selv at kunne blive ved magten. Forhandlingerne afveksles med meget kraftige militære indgreb. Flygtninge fra Aceh fortalte mig, hvor udsigtsløs situationen i mellemtiden er blevet. Den, som overværede fredsforhandlingerne i Japan, kan ikke længere rejse til Indonesien uden risiko. I Timor-Leste har vi set de ødelæggende konsekvenser af en sådan politik, der blev ført af en tidligere præsident.
Europa må ikke affinde sig med den nuværende udsigtsløse situation, og det må ikke lade handelsforbindelserne med Indonesien, især ikke de i 2001 genoptagne våbenleverancer, være vigtigere end menneskerettighederne. Dette er en foruroligende situation, som skal føre til, at vi sikrer, at befolkningernes autonomi og ligeberettigelse i Indonesien respekteres, og at der ikke sker nogen undertrykkelse eller udryddelse af disse befolkninger gennem en militær sejr.
Kinnock, Neil,
   Hr. formand, jeg vil på Kommissionens vegne takke fru McAvan for at rejse dette spørgsmål, og ligeledes de andre medlemmer af Parlamentet, som helt tydeligt har stor og vedvarende interesse for og viden om Aceh.
Situationen i provinsen volder naturligvis Kommissionen bekymringer, og i en erklæring for nylig, gav EU's formandskab og Kommissionen som medformænd for konferencen i Tokyo om fred og genopbygning i Aceh udtryk for deres bekymring over forlængelsen af undtagelsestilstanden i provinsen. Vi udtrykte også håb om, at den ophæves hurtigst muligt.
Kommissionen forsøger at tilskynde Indonesiens regering til at ophæve undtagelsestilstanden hurtigst muligt, og i mellemtiden har den indskærpet over for den, at det er nødvendigt, at den udøver sine aktiviteter med mindst mulig indvirkning på Acehs befolknings velfærd. I forfølgelsen af sådan en proces henviser vi altid til humanitær hjælp, genopbygning af civile institutioner og respekt for loven.
Kommissionen presser også på for at få forbedret gennemskueligheden af situationen i Aceh, og den opfordrer fortsat, ligesom medlemmer af Parlamentet har gjort det, til, at internationale organisationer og relevante ikke-statslige humanitære organisationer skal have adgang til Aceh.
Samtidig med at Kommissionen gentager sin bekræftelse af Indonesiens territoriale integritet, er den også helt overbevist om, at konflikten i Aceh kun kan afsluttes med politiske midler. Til trods for vanskelighederne med at indhente pålidelige og kontrollerbare oplysninger overvåger vores delegation i Jakarta nøje udviklingen i provinsen i samarbejde med medlemsstaternes missioner i Indonesien.
Kommissionen beklager, at en af politiske råd fra flere ambassader for nylig planlagt mission til Aceh blev aflyst i sidste øjeblik af de indonesiske myndigheder. Kommissionen vil overvåge situationen meget nøje og fortsætte bestræbelserne på at indskærpe over for de indonesiske myndigheder, at de bør vende tilbage til forhandlingsbordet hurtigst muligt og i mellemtiden sikre, at uafhængige humanitære hjælpeorganisationer kan operere uhindret i Aceh.
Anstændighedens og menneskelighedens sag tjenes godt af den interesse, som Parlamentet har udvist, navnlig på den måde medlemmerne af Parlamentet var i stand til at illustrere deres bekymring og argumenter ved at henvise til den elendighed, som Acehs befolkning er blevet hensat i.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0493/2003 af van den Berg for PSE-Gruppen om religionsfrihed i Vietnam;
- B5-0494/2003 af Belder for EDD-Gruppen om religionsfrihed i Vietnam;
- B5-0499/2003 af André-Léonard for ELDR-Gruppen om den manglende religionsfrihed i Vietnam;
- B5-0502/2003 af Nassauer, Posselt og Thomas Mann for PPE-DE-Gruppen om religionsfrihed i Vietnam;
- B5-0503/2003 af Angelilli for UEN-Gruppen om religionsfrihed i Vietnam;
- B5-0506/2003 af McKenna, Isler Béguin og Frassoni for Verts/ALE-Gruppen om den manglende religionsfrihed i Vietnam og den overlagte udslettelse af Vietnams Forenede Buddhistiske Kirke (UBCV);
- B5-0509/2003 af Sjöstedt for GUE/NGL-Gruppen om menneskerettigheder i Vietnam. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, ligesom i maj henleder jeg indtrængende Kommissionens og Rådets opmærksomhed på en aktion for den retsløse stilling, som den indfødte protestantiske befolkning i Vietnams centrale højland har. Mødet i morgen i det blandede udvalg EU-Vietnam i Bruxelles giver en god lejlighed til det. Så sent som i går aftes havde jeg direkte telefonkontakt med Hanoi. Det resulterede i overordentlig dyster baggrundsinformation. Gennem fjernsynet fører de vietnamesiske myndigheder en hård kampagne mod de protestantiske montagnardfolk. De kaldes separatister og udgør et såkaldt social onde. Således fortolker myndighederne i Hanoi i hvert fald de vedvarende protester fra disse etniske mindretal mod den uformindskede fratagelse af deres socioøkonomiske rettigheder, simpelthen tyveri af jord, og diskrimineringen og religionsforfølgelsen foretaget af de etniske vietnamesere, kinh, som anser sig selv for at være højerestående. Tilfældigvis afskærmer de samme myndigheder det centrale højland mod udlændinge. Selv lokale ngo'er, som støttes af udenlandske medfinansieringsorganisationer, risikerer snart at måtte standse deres bistand til de indfødte folk.
På denne foruroligende baggrund anmoder jeg både Kommissionen og Rådet om at udvise handlekraft. De investerer jo mange penge i vietnamesiske offentlige projekter. Lad dem overvåge, at denne hjælp også gavner de undertrykte etniske mindretal i det centrale højland. Inddrag udenlandske medfinansieringsorganisationer. Anmod indtrængende om, at det centrale højland åbnes for udenlandske observatører. Kræv på grundlag af de internationale forpligtelser, som Hanoi har indgået, at forfatningsprincippet om religionsfrihed overholdes.
I mellemtiden vokser antallet af protestanter i det centrale højland uomtvisteligt til trods for al undertrykkelsen. Dette er et interessant punkt at overveje for EU og Vietnam under mødet i morgen. 

André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, de seneste begivenheder i Vietnam afspejler endnu en gang, hvor omfattende en repression munkene i Vietnams Forenede Buddhistiske Trossamfund, UBCV, udsættes for. De vietnamesiske myndigheder har placeret 11 bonzer fra UBCV, der betegnes som systemkritikere, i husarrest i to år, herunder det buddhistiske trossamfunds overhoved, Thich Huyen Quang, som allerede har tilbragt 21 år i fængsel. Denne repression fandt sted efter afholdelsen af den første ekstraordinære samling i UBCV, efter de kommunistiske myndigheder nedlagde forbud imod den i 1981.
UBCV, som er et vigtigt trossamfund i Vietnam, har eksisteret i årtier, men er stadig ikke tilladt. Regeringen i Hanoi har begrundet tilbageholdelserne under henvisning til krænkelser af lovgivningen vedrørende national sikkerhed. Den vietnamesiske lovgivning giver nemlig de lokale myndigheder ret til at holde personer i administrativ forvaring i fra seks til 24 måneder uden rettergang, hvis de anses for at udgøre en trussel mod den nationale sikkerhed. I virkeligheden er de vietnamesiske myndigheders handlinger i modstrid med deres mange tilsagn om reformer og demokrati. Tillad mig at erindre om, at religionsfrihed er en grundlæggende rettighed forankret i verdenserklæringen om menneskerettigheder, og at samarbejdsaftalen mellem EU og Vietnam netop er baseret på den grundlæggende respekt for menneskerettighederne.
Denne repressive politik, som ikke kun er rettet imod munkene i Det Forenede Buddhistiske Trossamfund, men også mod buddhisterne i trossamfundet Hoa Hao, mod den katolske kirke og mod den kristne bjergbefolkning, bør høre op. Der er således forbud mod alle religioner, og de anerkendes ikke retligt. Vietnam er et multietnisk, multikulturelt og multireligiøst samfund. Denne forskelligartethed er en rigdom, som ikke bør gå til spilde. Styret i Hanoi bør udvise velvilje og iværksætte en række konkrete reformer, herunder først og fremmest foranstaltninger, der kan sikre fuldstændig religionsfrihed og følgelig indlede en virkelig demokratiseringsproces. Først da kan vi på ny have tillid til dem. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i Vietnam slår krav og virkelighed tydelige revner, når det drejer sig om religionsfrihed. Friheden for dem, der tror eller ikke tror på en religion, garanteres. Sådan lyder det løfte, som Vietnam har forpligtet sig til i sin forfatning og i en række aftaler. Den internationale pagt om borgerlige og politiske rettigheder er et eksempel herpå. Men realiteten er en anden. Troende, præster, munke og høje gejstlige honeratiores chikaneres, forfølges og spærres inde. Staten nægter at anerkende religionsfællesskaber som f.eks. Montagnards Kristne eller den buddhistiske Hoa Hao. Den Forenede Vietnamesiske Buddhistiske Kirke blev forbudt i 1975, og dens patriark var fængslet i 21 år og blev først løsladt i 1998 efter internationalt pres. Hans møde med premierministeren i april måned vakte mange håb for fremtiden. Efter samtalerne gik myndighederne imidlertid hårdt til værks over for tilhængere af denne kirke og andre religioner.
I oktober blev patriarken og hans stedfortræder sat i husarrest, og adskillige tilhængere blev idømt toårige fængselsstraffe. Den uindskrænkede udøvelse af fundamentale menneskerettigheder udgør grundlaget for samarbejdet mellem EU og Vietnam. Sådan står der i vores samarbejdsaftale fra 1985. PPE-DE-Gruppen fordømmer på det kraftigste de seneste repressalier. Hvis regeringen i Hanoi ikke vil bringe samarbejdet med EU i fare, skal alle kirker sikres en legal status. Mennesker, som fængles på grund af deres tro, skal løslades. Vi opfordrer Rådet og Kommissionen til at bruge alle diplomatiske midler for at virkeliggøre religionsfrihed i Vietnam.
Hr. Kinnock, De bedes personligt lægge Dem i selen for, at dette emne gøres til det centrale punkt ved mødet i morgen i Bruxelles mellem repræsentanter fra Hanoi og EU-Kommissionen i Det Blandede Udvalg EU-Vietnam. Efter vores opfattelse er det nødvendigt, at Europa-Parlamentet sender en delegation til Vietnam for at kontrollere situationen på stedet, og i den forbindelse skal der føres samtaler med de ansvarlige for alle religioner.
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, religionsfrihed er en vigtig indikator for respekten for menneskerettighederne, eller en form for lakmusprøve. Hvis et lands menneskerettighedssituation er dårlig, kommer det antageligt først til udtryk blandt de religiøse grupper. Det er inden for disse grupper, vi kan kontrollere, om menneskerettigheder såsom ytringsfriheden, foreningsfriheden og forsamlingsfriheden og retten til frit at dyrke sin religion overholdes eller ej.
Situationen i Vietnam kræver det internationale samfunds bevågenhed. EU har klart tilkendegivet, at diskriminationen af f.eks. Vietnams Forende Buddhistiske Trossamfund, protestantiske trossamfund og samfundskritiske grupper skal ophøre. Medlemmerne af sådanne trossamfund, der dyrker en fredelig religion, er blevet udsat for frihedsberøvelse og husarrest. Desuden er det oprindelige kristne mindretal i bjergområderne til stadighed blevet forfulgt, arresteret og fængslet af de vietnamesiske myndigheder.
En betingelse for det økonomiske samarbejde mellem EU og den kommunistiske republik Vietnam har været respekten for de grundlæggende rettigheder og de demokratiske principper. Ved at krænke disse principper krænker og skader Vietnam sin egen sag, hvilket EU nu klart må give udtryk for.
Det er beklageligt, at kritikken af Vietnams kommunistparti automatisk opfattes som en trussel mod selve staten. Udøvelsen af grundlæggende rettigheder såsom ytringsfriheden kan endog bredt fortolket udlægges som spionage på grundlag af en særlig lov om national sikkerhed. Det er ud fra et menneskerettighedssynspunkt også foruroligende, at de personer, der anklages, betragtes som skyldige, inden retssagen er indledt, og at praktisk taget alle retssager erklæres for hemmelige.
En retsstat har brug for klare og præcise love, der sikrer lighed og retssikkerhed for alle. En retsstat kan under ingen omstændigheder bygge på en lovgivning, der tillader forskelsbehandling begrundet i race, religion eller politisk overbevisning. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg skal indledningsvis erindre om, at vi for nylig, for nærmere bestemt et halvt år siden, var samlet her i Europa-Parlamentet for at behandle menneskerettighedssituationen i Vietnam. Jeg skal desuden erindre Dem om, at der stadig var et vist håb om, at det møde, der fandt sted i april, og som hr. Mann allerede har henvist til, mellem ledere af den vietnamesiske stat og lederen af Vietnams Forenede Buddhistiske Trossamfund (UBCV) ville føre til større forståelse fra statens side, hvad angår religionsfrihed.
I dag må vi klart erkende, at dette håb desværre har vist sig at være fuldstændigt ubegrundet. Ikke blot er der ikke sket nogen forbedring af situationen, den er reelt blevet forværret på alle områder. Den buddhistiske leder er i husarrest og, hvad værre er, de pagoder, der tilhører det buddhistiske trossamfund, er blevet låst af i fuldstændig modstrid med et af den buddhistiske tros vigtigste principper. Samtidig har regimet afsagt stadig flere dødsdomme og eksekveret flere af disse domme, som allerede er fordoblet i antal i forhold til 2002.
Jeg ønsker på denne baggrund at gentage det, der tidligere er blevet sagt her i Parlamentet, og indtrængende anmode Kommissionen om at lade vores stemme, EU's stemme, blive hørt klart og tydeligt i forhold til Vietnam for at sikre respekten for religionsfriheden og de universelle menneskerettighedsprincipper. 
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, kære kolleger, først vil jeg gerne byde velkommen til hr. Vo Van Âi, som er formand for udvalget for demokrati i Vietnam, og som har taget plads i den officielle loge sammen med fru Volkner, der er næstformand i samme organisation. Jeg tror - og det sagde hr. Casaca også - at Parlamentet er ked af at skulle vende tilbage til Vietnam-spørgsmålet, og at det er træt af Hanoi-regeringens løgne og løfter. Jeg tror ikke, at denne situation kan fortsætte. I går vedtog den amerikanske Kongres en beslutning, der ligner den beslutning meget, som vi skal vedtage om lidt, og det er efter min opfattelse endnu et bevis på, at man på den anden side af Atlanterhavet er træt af situationen. Spørgsmålet er nu i Kommissionens hænder. Vi ved godt, at der er problemer i Rådet, hvor en medlemsstat, der er kendt som menneskerettighedernes vugge, lider af imperialistisk nostalgi, går meget op i salget af Airbus og har underlige antiamerikanske holdninger. Det er en fastslået kendsgerning, som bør belyses. Desværre er Rådet og medlemsstaterne meget ofte ikke til stede her i Parlamentet.
Tilbage er problemet med Kommissionen. I morgen mødes Det Blandede Udvalg og Kommissionen med myndighederne i Hanoi, og det er på tide, at Kommissionen - der har et program, hvor det bevilger flere titusinde millioner euro i støtte til retsreformerne i Vietnam - rejser spørgsmålet om Den Forenede Buddhistiske Kirkes og andre kirkers retsstatus. Kommissionen bør få myndighederne i Hanoi til at forstå, at hvis der ikke sker fremskridt på netop dette punkt, bliver samarbejdsbistanden straks indstillet. Hvis ikke Kommissionen gør en kraftig indsats på mødet i morgen, vil også denne parlamentsbeslutning - som blot er en af de mange - efter min mening være nyttesløs. Derfor forventer jeg, at kommissær Kinnock giver os et meget præcist svar om den holdning, som Kommissionen vil indtage i Bruxelles i morgen. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for nogle minutter siden uddelte vi ovre i Robert Schuman-salen den tysk-franske Paneuropa-pris til hr. Habsburg og hr. Barre, og vi mindedes, hvordan Parlamentet under ledelse af hr. Habsburg kæmpede for det samlede Europa i 10 år, for Central- og Østeuropas frihed og for menneskerettighederne for europæerne bag ved jerntæppet i sådanne uopsættelige forhandlinger. Dengang var der også mange mennesker, som sagde: Dette arbejde er fuldstændig udsigtsløst, det giver ingen mening, og det fører ikke til noget, det, som vi laver her! I dag har vi kolleger iblandt os, observatører fra forskellige lande - hr. Landsbergis var tidligere én af dem - som kan sige til os i dag, at deres konkrete fængselsvilkår som politiske fanger ændrede sig under indflydelse af sådanne forhandlinger som dem i dag, men at de frem for alt gav dem politiske håb for fremtiden. Og i dag står vi så foran EU's udvidelse.
Det skal give os mod, når vi forhandler om Vietnam. Vi har ofte diskuteret dette emne, og det er desværre stadigvæk de samme personligheder, som nævnes i beslutningsforslaget, heriblandt vigtige religiøse ledende personligheder, der er fængslet. Samtidig bliver borgerrettighedsforkæmpere undertrykt og folkeslag underkuet. Men vi bør erkende, at den tid vil komme, hvor frihedens vinde også blæser i Vietnam. Vi i Europa-Parlamentet må ikke slippe taget i forbindelse med at føre denne kamp for menneskerettigheder og for religionsfrihed videre, også selv om mange i dag siger, at det er urealistisk, og at vi hellere skal gøre forretninger.
Vi har en helt igennem stor forpligtelse til at leve op til vores tradition og vores navn som Europas parlament. Vi appellerer til Kommissionen og Rådet om ikke at forpasse dette øjeblik. Vietnam er en vigtig politisk partner! Vietnam er en vigtig økonomisk samhandelspartner! Landet har lidt forfærdeligt under krige, under interventioner udefra, herunder også fra Europa, fra USA og fra Sovjetunionen. Landet var delt ligesom Tyskland. Det led under et kommunistisk regime og lider under det den dag i dag. Men dette land vil først rigtig kunne blive en stabil partner til EU, når det ikke udelukkende er en økonomisk faktor, men en fri retsstat, et demokrati, hvor der eksisterer tros- og samvittighedsfrihed, og vi beder om, at man energisk og uforbeholdent støtter op om dette i morgen i Bruxelles!
Kinnock, Neil,
   Jeg takker hr. Belder for igen at rejse spørgsmålet om Vietnam i Parlamentet på et meget velvalgt tidspunkt. Jeg gentager også det, som hr. Posselt sagde om, at ingen i Parlamentet eller andre steder må undlade at forstå, hvor vigtigt det er, at frie mennesker i frie institutioner giver udtryk for deres bekymring for dem, der ikke er frie, og som lider på grund af deres bestræbelser på at fastholde og forsvare deres egen holdning og tro. Alle her i salen, også jeg, har mødt mange mennesker, der har lidt frygteligt på grund af deres tro, og fordi de har modsat sig undertrykkelse. Det er altid en stor inspiration at høre dem sige, at budskaber udefra, selv i de mørkeste stunder, i de dybeste fangehuller og under de værste forhold, gav dem nyt mod.
Den beundrede venstreorienterede filosof Aneurin Bevan sagde, at en frihed kun bliver sikret ved, at der tilføjes en anden til den. Så når vi kæmper for frihed i Vietnam, kæmper vi for at sikre vores egne og andre menneskers friheder rundt omkring i verden. Det er altid opmuntrende at se den entusiasme og energi, som medlemmerne af Parlamentet udviser for den sag.
Kommissionen har en overordnet politik for Vietnam, som Parlamentet kender. Den går ud på at tilskynde til og støtte fortsat fremskridt med respekt for menneskerettighederne og demokratisering og at skabe opmærksomhed, når der sker misbrug, eller når situationen helt tydeligt forværres. Kommissionen arbejder tæt sammen med EU's medlemsstater om at overvåge menneskerettighedssituationen i Vietnam, og den deltager i alle EU-trojkaens henvendelser til den vietnamesiske regering om menneskerettighedsspørgsmål.
Jeg kan forsikre Parlamentet for, at Kommissionen og medlemsstaterne gentagne gange har opfordret den vietnamesiske regering til at respektere de politiske og religiøse friheder og styrke de økonomiske og sociale friheder.
I samarbejdsaftalen mellem Europa-Kommissionen og Vietnam fra 1995, står der i artikel 1, at respekten for menneskerettighederne og de demokratiske principper er grundlaget for vores samarbejde. Som vi sagde til Parlamentet den 15. maj, giver dette Kommissionen mulighed for at diskutere menneskerettighedsspørgsmål med Vietnam, f.eks. under møder i opfølgningsudvalget til samarbejdsaftalen.
Siden den forhandling for seks måneder siden har Kommissionen foreslået yderligere styrkelse af EU's menneskerettighedsdialog med den vietnamesiske regering i lyset af EU's erfaring med dialoger i andre lande. Det forslag, som er blevet accepteret fra vietnamesisk side, har til formål at tilskynde til og støtte den vietnamesiske regerings fortsatte engagement i menneskerettighedsspørgsmål. Indtil videre er der indgået aftale om en dialog, som vil omfatte alle ministerier med ansvar for spørgsmål forbundet med menneskerettigheder, herunder udenrigsministeriet, justitsministeriet, indenrigsministeriet, ministeriet for offentlig sikkerhed og premierministerens kontor. Selv om Kommissionen gør opmærksom på, at der realistisk set ikke kan forventes voldsomme ændringer, ser vi frem til yderligere skridt i retning af at imødekomme vores bekymringer.
Menneskerettighedsdialogen med Vietnam finder sted på to forskellige, men supplerende niveauer: EU-Vietnam-dialogen om menneskerettigheder mellem EU-trojkaens missioner i Hanoi og regeringen, der samles næste gang den 26. november, og EU-Vietnam-opfølgningsudvalget, der mødes i morgen.
Vi noterer os ligeledes, at Vietnams parlament, Folkeforsamlingen, har udtrykt interesse for at gå ind i en konstruktiv dialog med Parlamentet om disse og andre spørgsmål. Det kunne aldrig falde Kommissionen ind at foreslå, hvordan Parlamentet skulle svare, men jeg ved, at det ivrigt vil gribe enhver chance.
Hvad angår religionsfrihed i Vietnam, bekræfter den vietnamesiske forfatning - hvilket hr. Mann mindede os om - religionsfrihed som en grundlæggende frihed i republikken. Den frihed er imidlertid begrænset - og nogle ville sige modsagt - af andre særlove. Vi håber, at disse begrænsninger vil blive lempet, og det har vi påpeget udtrykkeligt og gentagne gange over for de vietnamesiske myndigheder.
Som hr. Belder nævnte, er der rapporter om stigende chikane af nogle kristne - navnlig montagnarder og hmongkristne - efter oprøret i det centrale højland i 2001. Det hævdes, at de lokale myndigheder har forsøgt at tvinge højlænderne til at give afkald på deres stærke tro. Hvis de så på historien, ville de konstatere, hvor frugtesløse sådanne bestræbelser har været gennem århundreder.
Parlamentet er bekendt med den fornyede tilbageholdelse af ledere og medlemmer af Vietnams Forenede Buddhistiske Kirke, som ikke anerkendes. Europa-Kommissionen og medlemsstaterne har givet udtryk for deres bekymring over dette og har opfordret den vietnamesiske regering til at genoptage den dialog, der blev indledt tidligere på året mellem UBCV og højtstående medlemmer af den vietnamesiske forvaltning, herunder premierministeren, for at genskabe håbet om en løsning, der er acceptabel for alle parter.
Jeg vil slutte med at understrege, at Kommissionen ikke er i tvivl om, at Vietnam ville være bedst tjent med fortsat og hurtigere fremskridt i landets reformprogram, så forvaltningen lærer at håndtere mange forskellige synspunkter og påskønner værdien i at bilægge uenigheder. De vigtige betingelser for frihed mangler stadig at blive sikret i Vietnam.
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, der må være sket en misforståelse. Vi er helt uforstående over for dette. Der er ikke tale om fremskridt, men om tilbageskridt i Vietnam. Spørgsmålet er ganske enkelt, om Kommissionen er indstillet på at lade de fremtidige forhandlinger med Vietnam være afhængige af, hvorvidt de ikke-anerkendte trossamfund tilkendes en retlig stilling. Der er ikke religionsfrihed i Vietnam. Det kræver således, at vi tager stilling. De understøtter manglen på reformer med millioner af euro fra de europæiske skatteydere. Det kan ikke fortsætte på denne måde. Enten giver man penge til reformer og kræver, at de gennemføres, eller også giver man ingen penge. Det er efter min opfattelse det spørgsmål, Kommissionen skal besvare. 
Kinnock, Neil,
   Hr. formand, jeg vil svare meget kort. Jeg ved, at hr. Dupuis med god grund er meget engageret i dette spørgsmål. Uden overhovedet at svække Kommissionens holdning vil jeg blot sige til ham, at lakmusprøver ikke altid er tilrådelige i vores bestræbelser på at forsøge at sikre beskyttelsen af menneskerettighederne og fremskridt i retning af større demokrati. Jeg kan godt se de direkte argumenter for at lave den slags prøver. Men vi må undersøge, om det ville bidrage til at opnå det overordnede mål om at skabe de fremskridt, vi alle gerne vil se.
I mellemtiden går de europæiske skatteyderes penge til udvikling og samarbejde i Vietnam. Det er, fordi folks liv ville blive ødelagt og endog bragt fare, hvis den støtte ikke blev ydet. Så samtidig med at jeg forstår argumentet om konditionalitet og i mange tilfælde ville drage den logiske konklusion, kan Kommissionen ikke være sikker på, at den tilgang under disse omstændigheder ville føre til det resultat, som medlemmerne af Parlamentet og Kommissionen ønskede. Dette kræver en meget fin bedømmelse. Vi må fortsat udøve den på den måde, som Parlamentet kender.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.(1) 

Formanden.
   - Der er ikke flere punkter på dagsordenen.(1)
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

