Viesnīcu ugunsdrošība (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir debates par Komisijai uzdoto mutisko jautājumu par viesnīcu ugunsdrošību, kuru uzdeva Glyn Ford, Giles Chichester, Graham Watson, Arlene McCarthy, Peter Skinner, Baronese E. Nicholson no Vinterbornas, Elizabeth Lynne, Sarah Ludford, Toine Manders, David Martin, Glenys Kinnock, Claude Moraes, Erika Mann, Alexandra Dobolyi, Ana Maria Gomes, Robert Evans, Christopher Heaton-Harris, Reino Paasilinna, Marianne Mikko, Stephen Hughes, Stavros Lambrinidis, Malcolm Harbour, Bill Newton Dunn, Catherine Stihler, Sérgio Sousa Pinto, Jan Andersson, Linda McAvan, Luisa Morgantini, Jan Marinus Wiersma, Harlem Désir, Jo Leinen, Zita Gurmai, Caroline Lucas, Brian Simpson, Barbara Weiler, Christel Schaldemose, Neena Gill, Benoît Hamon, Michael Cashman, Udo Bullmann un Corina Creţu - B6-0385/2007).
Glyn Ford
autors. - Priekšsēdētāja kungs, jautājums par ugunsdrošību ir Eiropas Savienībai un tās pilsoņiem svarīgs. Romas līgums nosaka brīvas preču, pakalpojumu, kapitāla un cilvēku aprites kopējo principu. Attiecībā uz cilvēkiem mēs lielu vērību veltām darba drošībai un veselībai, kā arī patērētāju aizsardzībai.
Tomēr, kamēr uzņēmējdarbības un darbaspēka mobilitāte, kā arī tūrisms ir svarīgs mūsu ekonomiskajai labklājībai un Lisabonas konkurences programmas izpildei, mēs nevaram vienkārši nodrošināt, ka Eiropas Savienības valstu pilsoņi, neatkarīgi no tā, vai viņi ir patērētāji vai nodarbinātie, ir vienlīdz pasargāti no ugunsgrēka uzturoties vai strādājot viesnīcās, kas atrodas Eiropas Savienības dalībvalstīs.
Eiropas Savienība ir kompetenta veselības un drošības jomā. Mēs ierobežojam troksni, ko rada zāles pļāvēji, taču ne iespējamu nāvi sadegot. Patērētāju aizsardzība nozīmē, ka mūs uztrauc liftu un eskalatoru drošība, taču ne viesnīcu drošība. Komisāre tikko teica, ka visi mūsu pasākumi ir proporcionāli. Es vēlos zināt, vai viņa uzskata, ka proporcionāli ir neieviest nekādus pasākumus attiecībā uz viesnīcu ugunsdrošību.
Ūdens smidzinātāji ir ļoti efektīvi, jo ierobežo vai kontrolē 99 % ugunsgrēku to izcelšanās sākumā. Kā stāsta, neviens nekad nav miris pilnībā apsmidzinātā viesnīcā Eiropas Savienībā. Tomēr kopš 2003. gada vien vairāk kā 60 ļaužu Eiropas Savienībā ir miruši viesnīcās, kurās nebija uzstādīti ūdens smidzinātāji.
Traģiski, ka trīs no šīm viesnīcām atradās manā vēlēšanu apgabalā, kur vasarā ugunsgrēks izcēlās viesnīcā Penhallow Ņūkvejā, Kornvolā, kur ugunsgrēks nebija kontrolējams, jo viesnīcā nebija ūdens smidzinātāju. Viens no cilvēkiem, kas mira bija invalīde, kura nespēja izkļūt no ēkas bez citu palīdzības. Ko Komisija dara, lai aizsargātu tādus cilvēkus kā viņa?
Komisija pieprasīs ievērot subsidiaritātes principu. Būsim reāli! Cik daudz ļaužu ir miruši Eiropas Savienībā no trokšņa, ko rada zāles pļāvējs vai no negadījuma liftā vai eskalatorā kopš 2003. gada? Tomēr Komisija ir atņēmusi dalībvalstīm to autonomiju šī jautājuma lemšanā.
Ugunsdrošības regulas attiecībā uz ūdens smidzinātāju noteikumiem ir stipri atšķirīgas dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs. Ungārijā tās ir vislabākās un Francijā, kur ir vislielākais neseno nāves gadījumus skaits, tādu nav vispār.
Dažas izglītotākās Eiropas viesnīcu ķēdes, piemēram, Accor grupa tagad pieņem noteikumus par smidzinātājiem jaunajās viesnīcās, sekojot Amerikas viesnīcu Hilton, Marriott un Sheraton piemēram.
Bet nav labi atstāt to pašplūsmā. Vismaz viena federālā valsts nav gatava attaisnot bezdarbību runājot par subsidiaritāti. Amerikas Savienotajās Valstīs visas jaunās viesnīcas ir nodrošinātas ar smidzinātājiem saskaņā ar tiesību aktiem. Faktiski federālo valstu darba ņēmēji nevar pieprasīt kompensāciju, ja vien viņi darījuma ceļojumu laikā neapmetas viesnīcās ar smidzinātājiem.
Tādēļ mēs aicinām Komisiju aplūkot direktīvas ievadu, kurā ir noteikti minimālie nosacījumi visām dalībvalstīm, kas nosaka, ka visām jaunajām viesnīcām, kurās ir vairāk kā divdesmit gultu vajadzētu būt pilnībā nodrošinātām ar smidzinātājiem un ka esošajām viesnīcām, kurās ir vairāk kā divdesmit gultu vajadzētu būt nodrošinātām ar smidzinātājiem koridoros un gaiteņos, kas ved uz izeju. Tas nebūtu milzīgs ekonomisks slogs, jo tas maksātu mazāk par papildu 2 %. Protams, esošajām viesnīcām vajadzētu atvēlēt pietiekami daudz laika jauno noteikumu ieviešanai, taču mēs vēlamies rīkoties tagad un negaidīt līdz mūs rīkoties spiež sabiedrība pēc kādas milzīgas traģēdijas, kad simtiem cilvēku iet bojā.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, es piekrītu, ka ugunsgrēks ir pastāvīgs drauds patērētāju dzīvībai. Saskaņā ar pētījumu nāves gadījumu skaits uz miljons iedzīvotājiem gadā ir 10,8 Lielbritānijā, 6 Spānijā, 11,8 Francijā, 15,7 Zviedrijā un 7,3 Vācijā. Tā kā es esmu Patērētāju tiesību aizsardzības komisāre, tad šis jautājums man izraisa lielas bažas. Paldies jums, ka atgādinājāt man šo svarīgo jautājumu.
Ļaujiet man atgādināt traģisko notikumu ar ģimeni no Lielbritānijas, kuras divi bērni mira no saindēšanās ar tvana gāzi viesnīcas istabā Korfu 2006. gada oktobrī. Es esmu saņēmusi vairākas vēstules no jums par šo notikumu. Mēs sazinājāmies ar Grieķijas iestādēm un tās mūs informēja, ka viesnīcai, kurā nelaimes gadījums notika, nekavējoties anulēja licenci un kopš šī notikuma viesnīca ir slēgta. Es zinu, ka Grieķijā rit tiesvedība un es ceru, ka viņi nonāks pie skaidra secinājuma. Šī ir simboliska lieta, taču diemžēl tā nav vienīgā.
Pēdējos divdesmit gadus ugunsdrošības noteikumi viesnīcās tiek apspriesti ar dalībvalstīm.
Pirmkārt, līdz šim sasniegtie rezultāti. Padomes ieteikumi 86/666/EK par uguns drošību esošajās viesnīcās ir palīdzējuši uzlabot drošības līmeni, jo īpaši tajās valstīs, kur nebija pieejamas regulas jeb arī tās bija neskaidras.
Turklāt Būvizstrādājumu direktīvā ir noteiktas īpašas prasības attiecībā uz celtniecības darbiem, tostarp viesnīcu celtniecību, gadījumos, kad izceļas ugunsgrēks. Ir pieņemti vairāki pasākumi, lai nodrošinātu šīs direktīvas saskaņotu piemērošanu dalībvalstīs, piemēram, vienota klasifikācijas sistēma būvizstrādājumu uguns izturībai un vairāki saskaņoti Eiropas standarti ugunsdzēsības, signalizācijas un trauksmes izziņošanas aprīkojumam.
Turklāt Padomes ieteikumi attiecībā uz risku, kas saistīts ar elektrisko apgaismojumu, ir iekļauti Zemsprieguma direktīvā.
Tomēr vēl ir daudz nepilnību novēršamas, lai padarītu visas Eiropas viesnīcas vienlīdz drošas, neatkarīgi no tā vai šīs viesnīcas ir jaunas vai jau esošas, kā arī no to izmēra un izmitināšanas iespējām. Kā mēs zinām, prasības attiecas uz tām viesnīcām, kurās ir vismaz 20 viesnīcas numuri.
Pēc vairākkārtējām apspriedēm ar dalībvalstīm Komisija konstatēja, ka vēl nav panākta vienošanās par vienotiem pasākumiem visā Eiropas Savienības teritorijā un ka līdz šim galvenā prioritāte ir bijusi nacionālo tiesību aktu atbilstoša ieviešana. Atbilstības jautājums patiešām ir problēma, kuru nevajadzētu novērtēt par zemu un es patiešām esmu apbēdināts, ka man tas ir jāsaka.
Tādēļ es lūdzu lielāko viesnīcu ķēžu, kas atrodas Eiropā, pārstāvjiem ierasties Briselē un tikties ar mani 2008. gada 8. februārī. Acīmredzot, kamēr mums nebūs pieņemti atbilstoši tiesību akti, mums vajadzētu ieviest tūlītējus pasākumus. Mēs apspriedīsim viesnīcu ugunsdrošības jautājumu un es jums ziņošu par šīs apspriedes rezultātiem. Ja mēs varam iesaistīt apspriedēs Parlamentu - ja Parlaments vēlētos piedalīties šajā 8. februāra sapulcē - es ļoti priecāšos ar jums tikties.
Informācijas un statistikas apkopošana par visām Eiropas Savienības valstīm ir ļoti būtiska: statistikas definīciju un vienotas ugunsgrēku reģistrēšanas trūkums dalībvalstīs ļoti apgrūtina un ievieš neprecizitātes salīdzināšanā.
Es vēlos pāriet pie jautājuma par standartiem. Standarti, kurus neatbalsta tiesību akti, piemēram, Eiropas direktīva vai pat atkārtoti izskatīti ieteikumi, stipri mazinās to iedarbīgumu un tā rezultātā galvenais mērķis - nodrošināt ugunsdrošību viesnīcās - tiks sagrauts.
Nonākot pie jautājuma par smidzinātājiem - to efektivitāte ugunsgrēku postošās ietekmes mazināšanā jau ir vairākkārtēji pierādīta, bet to uzstādīšanas un apkopes izdevumi ne vienmēr ir samērojami ar viesnīcas veidu, piemēram mazām ģimenes tipa viesnīcām, kādas vairumā gadījumu ir Eiropā.
Saistībā ar iepriekš minēto, lēmums par to, vai smidzinātājiem vai jebkādām citām ugunsdzēsības ierīcēm būtu jāatrodas viesnīcās, ir jāpieņem pašām dalībvalstīm. Es priecātos apspriest šo jautājumu ar dalībvalstīm un atbalstīt šādus pasākumus, ja tās ir gatavas tos ieviest.
Papildu šādiem pasākumiem attiecībā uz regulējumu, vajadzētu arī pieminēt, ka viesnīcas pieņem pašregulējošus uz darbību balstītus kodus un dizaina metodes. Es domāju, ka vajadzētu atbalstīt viesnīcu ķēžu, piemēram, Accor centienus.
Komisija ne tikai risina viesnīcu ugunsdrošības jautājumus kā pakalpojumu, bet arī izvirza mērķus plašai stratēģijai pret uguns drošības risku, kuru rada tādi produkti, kas bieži sastopami viesnīcās un visticamāk izraisa vai veicina ugunsgrēka rašanos. RIP cigarešu iniciatīva, attiecībā uz ko nozīmīgu darbu veica Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas priekšsēdētāja A. McCarthy, polsterētu mēbeļu, naktstērpu viegla uzliesmojamība un bērniem aizsniedzamas šķiltavas ir šīs stratēģijas nepieciešamības pamatā.
Es ceru uz mūsu turpmāku sadarbību šajā ļoti svarīgajā jautājumā, kas mums visiem rada bažas.
Es vēlos vēlreiz pateikties Parlamentam un īpaši priekšsēdētājam, jo mēs īstenosim noteiktus pasākumus, izmantojot to, kas šobrīd ir mūsu rīcībā.
Malcolm Harbour
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt es vēlos pateikties savam kolēģim G. Ford par izrādīto iniciatīvu šāda jautājuma iesniegšanā un šovakar es runāju visu savu Konservatīvās grupas kolēģu vārdā, kas vienoti ir parakstījuši šo dokumentu, jo īpaši jaunievēlētā konservatīvās grupas priekšsēdētāja Giles Chichester vārdā, kura vēlēšanu apgabalā notika šausmīgais ugunsgrēks augustā, par kuru runāja G. Ford. Viņš vēlas, lai es viņu īpaši saistu ar G. Ford iesniegto jautājumu.
Arī man šis jautājums ir diezgan sāpīgs, jo ugunsgrēku problēma, protams, neattiecas vienīgi uz viesnīcām. Pirms dažām nedēļām mana vēlēšanu apgabala sirdī Vorvikšīrā izcēlās patiešām šausmīgs ugunsgrēks rūpnieciskajā ēkā, kurā četri brīvprātīgie ugunsdzēsēji zaudēja dzīvību. Mēs vēl neesam saņēmuši pilnu informāciju par šī traģiskā nelaimes gadījuma izmeklēšanas rezultātiem, bet ir skaidrs, ka ēkā vajadzēja atrasties smidzinātāju sistēmai, taču acīmredzot tās tur nebija. Tādēļ es vēlos vērst kolēģu uzmanību uz to šovakar, varbūt vienkārši padomājot par dažiem plašākiem jautājumiem, ko komisāre ir ierosinājusi.
Komisāre gluži pareizi norādīja uz faktu, ka Būvizstrādājumu direktīvā, kas nonāks mūsu komitejā nākamā gada sākumā, ir aplūkoti jautājumi par ēku ugunsdrošību un celtniecības materiāliem un es domāju, ka tos aplūkos atkārtoti. Un, protams, G. Ford jautājums ierosina apspriest visus jautājumus attiecībā uz celtniecības standartiem un iespējamo ugunsdrošības aprīkojumu, piemēram, smidzinātājiem.
Es droši vien vairāk atbalstu komisāres nostāju, jo es domāju, ka jābūt uzmanīgiem mēģinot ieviest ļoti dārgu vienu vienīgo risinājumu, it īpaši viesnīcu sektorā, kur mums ir tik ļoti liels izmēru un iespēju piedāvājumu klāsts.
Taču man patiešām šķiet, ka šī jautājuma izskatīšana ir jāvirza uz priekšu un esmu iepriecināts dzirdēt, ka komisāre ar viņai raksturīgo iniciatīvu, kādu mēs tikko dzirdējām iepriekšējās debatēs, jau strādā pie tā un aicina dažas lielākās viesnīcu ķēdes tikties ar viņu. Taču man šķiet, ka viens no veidiem kā mēs varam ātrāk virzīt šo jautājumu, ir sniegt patērētājiem vairāk informācijas saskaņotā veidā un palielināt viņu zināšanas šajā jautājumā. Tādēļ, kad viņi rezervē viesnīcas, viņi var ieskatīties interneta vietnē, jo arvien vairāk viesnīcu piedāvā informāciju par ugunsdrošību, bet es domāju, ka tas atšķiras katrā valstī. Tāpēc varbūt vajadzētu kopīgi ar viesnīcu īpašniekiem izveidot un apsvērt viesnīcu novērtēšanas sistēmu, kas pamatojas uz to apskati un aprīkojumu - novērtēšanas sistēmu ar zvaigznēm, ja jūs vēlaties, kādu izmanto visur.
Tāda sistēma darbojas vairākās citās jomās, piemēram, autotransporta jomā, kur Komisija veiksmīgi ieviesa iniciatīvu automašīnu novērtēšanai, piešķirot zvaigznes. Iespējams, ka mēs varētu šajā jomā virzīties ātri uz priekšu un risināt problēmu, kuru G. Ford ir aplūkojis un ierosinājis izskatīšanai Parlamentā.
Arlene McCarthy
PSE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, kā komisāre zina, mums ir bijušas vairākas sarunas par pakalpojumu drošības problēmu vispār. Es ļoti atzinīgi vērtēju komisāres vēlmi nopietni aplūkot to, kā mēs varam uzlabot situāciju patērētāju labā.
Es uzskatu, ka pastāv nopietni trūkumi patērētāju aizsardzības jomā attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu. Ja patērētājs, kas ceļo darījumu braucienā vai tūrisma braucienā Eiropas Savienībā, rezervē viesnīcu, tad vai viņš/ viņa var būt droša, ka ir ieviesti drošības pasākumi, lai novērstu ugunsgrēku vai saindēšanās ar tvana gāzi risku un ka peldbaseins ir pietiekami drošs, lai bērni tajā peldētos?
Tomēr kā mēs varam redzēt attiecībā uz rotaļlietām un produktiem, mēs esam gatavi aizsargāt patērētājus. Kad viņi aplūko vai iegādājas pakalpojumu iekšējā tirgū, šķiet, ka patērētāju aizsardzība nedarbojas tādā pašā veidā.
Tomēr daudzi patērētāji pieņem, ka tad, kad viņi apmetās viesnīcā, tad tajā ir ieviesti atbilstoši pamata drošības standarti. Protams, kā mēs redzam, tie nav atbilstoši.
Es neticu, ka smidzinātāju vai tvana gāzes detektoru uzstādīšana ir ārkārtīgi sarežģīta. Es domāju, ka ugunsgrēki un nāves gadījumi ir novēršami, ja vien ievieš pareizos standartus un sistēmas.
Atklāti sakot, es domāju, ka ir par vēlu un nepietiekami atņemt licenci pēc tam, kad bērni ir nomiruši, jo faktiski šādai viesnīcai nekad nevajadzēja piešķirt licenci.
Mēs vēlamies palīdzēt komisārei izstrādāt standartus, mazināt ugunsdrošības riskus un nāves gadījumu skaitu, aizsargāt patērētāju, tāpēc, jā, padomāsim - kā mēs varam labāk to sasniegt. M. Harbour priekšlikums par ES viesnīcu novērtēšanas sistēmu noteikti ir kaut kas, ko mēs varētu vēlēties aplūkot. Taču es domāju, ka tai ir jābūt viegli pieejamai patērētājiem un ka tūrisma operatoriem vajadzētu iepazīstināt patērētāju ar viesnīcu novērtējumu, lai viņš vai viņa var izvēlēties, vai apmesties noteiktajā viesnīcā un pārliecināties, vai villai ir drošs peldbaseins, ugunsdrošības smidzinātāji un tvana gāzes detektori.
Es uzskatu, ka mēs varam izdarīt ko vairāk mūsu iedzīvotāju labā: mēs varam novērst nāves gadījumus. Es domāju, ka šovakar mēs esam uzsākuši debates, bet es patiešām uzskatu, un to var redzēt no iejaukšanās, ka šis ir sākums akcijai par drošākiem pakalpojumiem, par minimāliem pamata standartiem, kas ir jāievēro un es ceru, ka mēs varam panākt progresu šajā jomā ne pārāk tālā nākotnē.
Wolfgang Bulfon
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, tas ir nožēlojami, ka ļaudīm ir jāmirst pirms jautājums par viesnīcu ugunsdrošību beidzot tiek atrisināts. Mēs visi zinām, ka efektīvus ugunsdrošības pasākumus nevar viegli piemērot Eiropas līmenī, jo celtniecības regulas dalībvalstīs un reģionos tiek pieņemtas ļoti atšķirīgi.
Es esmu pārliecināts, ka šo problēmu var atrisināt vienīgi pieņemot saistošas specifikācijas par atbilstību ugunsdrošības standartiem. Tās būs iedarbīgas vienīgi tādā gadījumā, ja tiks īstenotas obligātas un regulāras pārbaudes, kam, loģiski, nepieciešama vienota sistēma kvalitātes standartu novērtēšanai, kādu jau Parlamentu aicināja izveidot.
Protams, mēs nedrīkstam aizmirst, ka tehniskie pasākumi vienmēr ir saistīti ar finansiāliem izdevumiem. Tas var būt liels un bieži vien nepārvarams slogs mazām un vidējām viesnīcām. Šādos apstākļos dalībvalstīm vajadzētu atbalstīt ugunsdrošības pasākumus, sniedzot palīdzību tā, lai viesiem garantētu labākos iespējamos drošības standartus.
Ar jūsu atļauju es izteikšu vienu beidzamo piezīmi. Es neticu, ka vairumā Eiropas viesnīcu, kas visas ir mazas un vidēja izmēra viesnīcas, risinājumu var rast sarunās ar rūpniecisko sektoru, tādējādi lielajiem konglomerātiem.
Linda McAvan
Priekšsēdētāja kungs, es zinu, ka komisāre ir ļoti norūpējusies par izsargāšanos no tvana gāzes viesnīcās, jo mēs apspriedām divu bērnu no Jorkšīras nāvi pēdējos mēnešus. Es priecājos, ka komisāre atzīst, ka viesnīcu drošība neaprobežojas vienīgi ar ugunsdrošību. Es uzskatu, ka ilgtermiņa risinājums, kādu A. McCarthy ierosināja, ir pareizais risinājums.
Mums vajadzētu aplūkot pakalpojumu drošības uzlabojumus, bet īstermiņā es ceru, ka tiekoties ar viesnīcu īpašniekiem februārī, par ko es ļoti priecājos, komisāre varēs apspriest ar viņiem jautājumu par drošību attiecībā uz tvana gāzi. Šis nav jautājums par viesnīcu ķēžu lieliem finanšu izdevumiem, jo jūs varat aplūkot internetā un redzēt, ka visdrošākais tvana gāzes detektors Lielbritānijā maksā 36 angļu mārciņas, kas nav milzīga summa pat vismazākajām viesnīcām vai mazākajam uzņēmumam, kam pieder treileri. Tādēļ es domāju, ka mums vajadzētu lūgt uzņēmumiem īstenot šos drošības pasākumus tūlīt un negaidīt vairākus gadus līdz ES tiesību akti tiks pieņemti.
Ģimenes nevar doties brīvdienās nezinot, vai pārvedīs bērnus mājās, tāpat kā nevar nopirkt tiem Ziemassvētku dāvanas nebaidoties, vai tās nenodarīs ko ļaunu. Tāpēc es tiešām ceru, ka komisāre ierosinās šo jautājumu sarunās ar vietējām viesnīcu ķēdēm un ziņos Parlamentam par šo ļoti svarīgo jautājumu.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, es nekavējoties apņemos jūsu priekšā risināt šo jautājumu tiekoties ar tūrisma sektora pārstāvjiem. Tas nav noslēpums - mēs jums teicām, ka šo tikšanos veicināja mūsu saruna un ļoti skumjais divu bērnu zaudējums.
Kā padarīt šos tiesību aktus obligātus ir iespējamā domāšanas veida jautājums, bet mums patiešām vajadzētu ļoti rūpīgi aplūkot diskusijas Padomē un iepazīties ar dalībvalstu viedokli, kā arī izveidot labu līdzsvaru starp to, ko dažas dalībvalstis jau dara (un tās jau ir apsteigušas pārējās dalībvalstis) un ko tās ir gatavas darīt obligāto pasākumu līmenī, kādus pieņems Kopiena.
Es esmu pilnīgi pārliecināta, ka mums ir nepieciešams risināt pakalpojumu drošības jautājumu un vairāk nekā pārliecināta, ka es to iekļāvu patērētāju aizsardzības stratēģijā 2007.-2013. gadam. 21. gadsimts nav rūpniecības gadsimts. Es uzskatu, ka 21. gadsimts būs vairāk pakalpojumu gadsimts, tādēļ es esmu pārliecināta, ka šos jautājumus ir jārisina ar pakalpojumu drošības koncepciju, pievēršot uzmanību tiesību aktu izveidei, kur tas nepieciešams un paļāvībai uz pašregulāciju, kur nepieciešams. Cieša sadarbība ar dalībvalstīm, kas galu galā sniegs atbalstu, ja šos tiesību aktus pieņems, būtu ļoti noderīga.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
