Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin 16. huhtikuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi

Puhemies. -
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehtereille saapunut brasilialainen parlamentaarikkojen valtuuskunta. Valtuuskuntaa johtaa Jair Foscarini, ja se on ollut parlamentissa vierailulla viime viikon. Toivon, että heidän vierailunsa on ollut mielenkiintoinen ja valaiseva. Olette erittäin tervetulleita.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Minulla on myös ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi joukkoomme ranskalaisen Jean Zay de Lens -koulun oppilaat ja heidän opettajansa sekä Lensin pormestarin Guy Delcourt'n. He ovat rakentaneet koulussaan ainutlaatuisen jättiläismäisen euro-kolikon, joka mainitaan käsittääkseni Guinnessin Ennätysten kirjassa ja joka on näytteillä Ranskan valtiovarainministeriössä. Haluan kiittää heitä heidän ponnistuksistaan ja toivottaa heidät vielä kerran tervetulleiksi tänne parlamenttiin.

Puhemies. -
Tämän päivän esityslistasta haluaisin kertoa parlamentille, että kansainvälisen yhteistyön ja Latinalaisen Amerikan valtiosihteeri Cortés ei pääse tänne ennen klo 17.30:tä. Neuvoston ja komission julkilausumat Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisestä huippukokouksesta annetaan siksi vasta klo 17.30:n jälkeen.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sosiaalidemokraattinen ryhmä on pyytänyt tämän päivän esityslistalle täysistunnon alkuun neuvoston ja komission julkilausumaa yhteisestä kalastuspolitiikasta. Se on lisäksi pyytänyt, että komissio ja neuvosto käsittelisivät julkilausumassa myös sitä, miten yhteisen kalastuspolitiikan perustana olevat päätökset on tehty. Pyysimme tällaista julkilausumaa, koska julkisuudessa on syntynyt sellainen käsitys, että näitä päätöksiä tehtäessä yksi tai useampi komission jäsen on joutunut erään jäsenvaltion hallituksen vaikutuksen tai painostuksen kohteeksi - ja ainakin Espanjan hallitus ja sen maatalousministeri ovat aktiivisesti edistäneet tällaisen käsityksen syntymistä.
Se olisi erittäin tärkeää, koska tällä prosessilla on merkitystä yhteisön lainsäädännön kannalta. Neuvoston ja komission olisi ollut siksi hyvä antaa julkilausuma tästä aiheesta, toisin sanoen näiden päätösten syntymisestä. Olemme asiasta sitäkin vakuuttuneempia, kun tämänpäiväisissä komission päätöksiä koskevissa tietotoimistojen ilmoituksissa sanotaan, että kyseessä oleva mahdollisesti hallituksensa painostuksen kohteeksi joutunut komission jäsen, komission jäsen De Palacio, on arvostellut kärkevästi komission päätöksiä julkisessa kirjeessä - hän ei ilmeisesti ollut itse läsnä ratkaisevassa komission istunnossa. Tämä tarkoittaa, että meidän silloin esiin ottamamme asia konkretisoituu ja edellyttää siksi parlamentin keskustelua, mutta sitä ennen on kuultava ainakin neuvoston ja komission julkilausumat.
Neuvosto ei ole tänään paikalla. Se voisi kuitenkin antaa tulevassa Strasbourgin täysistunnossa vastaavan julkilausuman, jossa se kertoisi näkemyksensä päätösten syntymisestä. Komission edustaja voisi ainakin yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevan julkilausuman ohella tänään selittää, miten nämä yhteiset päätökset ovat syntyneet.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en olisi sanonut mitään, ellei kollega Schulz olisi esittänyt äskeistä huomautusta. En halua nyt arvostella kollega Schulzin mainitseman hallituksen käyttäytymistä sen enempää kuin komission jäsenenkään käyttäytymistä. Kollega Schulz, huomautuksenne olisivat kuitenkin vakuuttavampia, jos olisitte arvostellut sitäkin, että kun Saksan liittohallituksen olisi pitänyt saada huomautus, ministerineuvostoa painostettiin, eikä sitä lopulta annettu.

Olisitte uskottavampi, jos olisitte maininnut puheenvuorossanne myös eräästä puolueeseenne kuuluvasta komission jäsenestä - en nyt nimenomaisesti mainitse hänen nimeään, koska en halua asiasta syntyvän laajaa keskustelua - kun kyseinen komission jäsen rikkoi komission sääntöjä! Haluaisin erityisesti sanoa, etten tahdo mitään menneiden asioiden selvittelyä. Te kuitenkin otatte esiin vain tiettyjä aiheita, ja se horjuttaa uskottavuuttanne. Se ei tue yksittäisten hallitusten tai komission jäsenten käyttäytymistä koskevaa mahdollisesti oikeutettua kritiikkiä. Tämän minä vain halusin sanoa. Olimme yksimielisiä siitä, että komission jäsen Fischler antaa tänään julkilausuman. Komission jäsen Fischler on tervetullut. Emme saa käyttää väärin tätä julkilausumaa puoluepoliittisten julkilausumien esittämiseen.
(Suosionosoituksia)

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, joskus on vaikea pitää pää kylmänä, kun valitukset täyttävät ilman, ja näemme uskoakseni sen tulokset. On selvää, että on esitetty tiettyjä väitteitä tiettyjen komission jäsenten ja muiden toimista kalastusasioissa, mutta puheenjohtajakokous on käsitellyt asiaa. Kalatalousvaliokuntaa on pyydetty tutkimaan asiaa ja antamaan mietintö puheenjohtajakokoukselle, ja käsittääkseni talousarvion valvontavaliokunta tarkastelee myös asiaa. On tärkeää, että asianmukaiset menettelyt on tehty parlamentissa, ennen kuin otamme nämä asiat esiin täysistunnossa.
On myös tärkeää, että emme sekoita näitä väitteitä koskevia kysymyksiä siihen erittäin tärkeään komission esittämään tiedonantoon tulevasta yhteisestä kalastuspolitiikasta, jonka tarkoituksena on turvata kalakannat tuleville sukupolville. Arvoisa puhemies, pyytäisin siis teitä pyytämään jäsen Schulzia tuomaan tämän sosialistiryhmän puolesta takaisin puheenjohtajakokoukseen aikanaan.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kaksi asiaa: olimme ensinnäkin puheenjohtajakokouksessa sopineet, että keskustelemme molemmista asioista. Tarkoituksenamme oli tosin keskustella niistä erikseen, mutta meille sanottiin, että se onnistuu vain komission julkilausuman yhteydessä. Joskushan on päätettävä, mitä oikein halutaan. Olemme valmiita keskustelemaan siitä missä yhteydessä tahansa. Emme kuitenkaan hyväksy sitä, että aina, kun päätämme jotakin, meille sanotaan, että asia on tehtävä toisinpäin ja sitten taas toisinpäin!
Toinen asia koskee hallitusten interventiota. Minäpä yllätän teidät. Teette oikein arvostellessanne liittokansleria, ja hän tekee oikein arvostellessaan kyseistä hallitusta...
(Jäsen Poetteringin välihuomautus: siinä tapauksessa hänen on arvosteltava molempia!)
...sitähän minä sanonkin! Tässä on yksi asia täysin pielessä! Komission jäsenet eivät edusta omia hallituksiaan vaan Euroopan unionin etua! Ministerit edustavat hallituksia. Meidän on tehtävä tämä kaikille hallituksille täysin selväksi. Älkäämme tehkö itsestämme parlamentin jäseninä puolueidemme tai hallitustemme edustajia, vaan edustakaamme yhdessä komission kanssa Euroopan unionin etua! Sovittu? Sovittu!
(Naurua, suosionosoituksia)

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, saisinko vain muistuttaa kaikkia parlamentin jäseniä siitä, että vaikka meillä saattaakin olla vaikeuksia tai menettelyjä koskevia erimielisyyksiä tai yksittäisiin komission jäseniin tai kehen tahansa muuhun kohdistuvaa epäasiallista painostusta, kaikkein tärkein asia, josta tänään täällä keskustelemme, on satojentuhansien kalastusteollisuudesta elantonsa saavien ihmisten toimeentulo.
Nämä ihmiset haluavat varmistaa, että he voivat jatkaa työtään kalastajina, jotka ruokkivat kaikkia Euroopan kansoja ja ylläpitävät vahvoja, maalaismaisia rannikkoyhteisöjä. Menettelyistä tai yksittäisistä asioista tai poliittisista asioista kinasteleminen ei ole meille parlamenttina kunniaksi. Meidän otaksutaan olevan Euroopan unionin kansalaisten edustajia, eikä pelkästään irtopisteitä havittelevia poliittisia ryhmittymiä.
Kuunnelkaamme komission jäsen Fischleriä ja vastustakaamme tai tukekaamme politiikkaa. Työskennelkäämme oikeiden asioiden parissa emmekä suppealle piirille tarkoitettujen poliittisten pisteiden keruuta koskevien asioiden kimpussa.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Watson sanoi, asiasta on tehty täydellinen tutkimus kalatalousvaliokunnassa puheenjohtajakokouksen pyynnöstä. Olemme nyt laatineet mietinnön, joka perustuu erittäin vilpittömään kahden tunnin kuulemiseen, joka pidettiin komission jäsen Fischlerin kanssa, joka antoi hyvin vilpittömiä vastauksia kysymysten ristitulessa. Aiomme jättää tuon mietinnön puheenjohtajakokoukselle, kun kalatalousvaliokunta on tarkastellut sitä uudestaan ja varmistanut, että valiokunta on yksimielinen ja että mietintö on oikeudenmukainen raportti viimeviikkoisesta kuulemisesta.
Meidän tehtävämme kalatalousvaliokunnassa, kuten Brian Crowley juuri sanoi, on keskittää huomiomme yhteisen kalastuspolitiikan uudistuspakettiin. Jos toimisimme muulla tavoin ja panisimme lisää kapuloita tämän uudistuksen eteenpäinmenon rattaisiin, pelaisimme niiden pussiin, jotka alun perinkin pyrkivät saamaan prosessin pois raiteiltaan. Toivoisin, että parlamentti tukisi kalatalousvaliokuntaa uudistuspaketin tarkastelussa. Jos on muita kysymyksiä henkilöstöhallinnosta tai jostain muusta tähän kiistaan liittyvästä, jätän sen puheenjohtajakokouksen harkintaan.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni syynä on pelkästään jäsen Cohn-Benditin tekemä huomio, jonka mukaan meidän ei pidä toimia kansallisten etujen mukaisesti tässä kysymyksessä. Tanskalaisena haluaisin sanoa, että olen asiasta aivan samaa mieltä. Tässä tapauksessa on kuitenkin tutkittava, onko todellakin tapahtunut niin, että kansalliset edut ovat vaikuttaneet asiaan. Eikä pelkkä selvitys mielestäni riitä. Kuka tahansa voi sanoa mitä tahansa. Asiaa on tutkittava perusteellisesti. En ole kuitenkaan samaa mieltä siitä, että meidän on puolustettava unionin etuja. Meidän on puolustettava lastemme ja lastenlastemme etuja. Onko merissä kaloja myös tulevien sukupolvien aikana? Meidän tehtävämme on varmistaa asia. Kyse on siis siitä, että EU:n etujen sijasta toimimme tulevien sukupolvien etujen mukaisesti.

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyväksyn syyt, jotka puheenjohtajakokouksella alun perin oli, pitää erillään ehdotusten sisällöstä käytävä keskustelu, jossa olemme kaikki erittäin innokkaita pääsemään eteenpäin. Minulla on kuitenkin keskeneräisiä asioita, jotka liittyvät äskettäiseen kiistaan. Kuten muutkin ovat sanoneet, on laajempia asioita, joita pitää tutkia. On merkittävä sattuma, että esimerkiksi kymmenen vuotta sitten eli edellisellä kerralla, kun yhteistä kalastuspolitiikkaa tarkasteltiin, kalastuksen osaston pääjohtaja lähti samankaltaisissa olosuhteissa samankaltaisen kiistan aikana.
Jotta siis voisimme hälventää pilvet, jotka saattaisivat roikkua komission yllä tässä asiassa, uskon, että asiassa on aihetta lisätutkimukseen, joka tehtäisiin erillään kalatalousvaliokunnan ehdotusten sisältöön liittyvästä harkinnasta.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, luulen, että olemme huolestuneita sellaisesta demokraattista menettelystä, johon todellakin liittyy kiistattomia etuja.
Komission ehdottama uudistus johtaa 28 000 työpaikan menettämiseen samalla, kun etelän maiden ilmeinen syrjintä jatkuu, sillä pohjoisen maille sallitaan ylimääräisiä pyyntikiintiöitä. Me kaikki kannatamme kalavarojen säilyttämistä, kunhan kaikki eurooppalaiset ovat tasavertaisia yhteisön merillä, ja tämän komissio kieltää ja sen kieltävät myös ne, jotka vastustavat Espanjan hallituksen väliintuloa, jota minäkään en hyväksy.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin teen menettelyä koskevan ehdotuksen enkä puutu enää jäsen Poetteringin huomautuksiin. Se on tietenkin vaikeaa. Minut tuntevat tietävät, että tämä vaatii minulta valtavaa itsehillintää!

Saksassa alkaa parin viikon kuluttua vaalikampanja, ja jäsen Poettering tekikin jo selväksi, että vaalitaistelu on jo käynnissä. En siksi puutu hänen huomautuksiinsa. Mutta että esityslistaa koskevaa pyyntöä, jonka ryhmämme teki ja jota minä vielä perustelin, pitäisi tukea parlamentissa arvostelemalla omaa hallitusta, jotta voisi olla vakuuttava - tämä väite vasta onkin puolueellinen! Te olette siksi epäuskottava! Pyydämme, että esityksestämme äänestetään.

Puhemies. -
Tästä asiasta keskusteltiin puheenjohtajakokouksessa, kun suunnittelimme tämän päivän esityslistaa. Tämän päivän esityslistasta äänestettiin, ja se hyväksyttiin parlamentin täysistunnossa Strasbourgissa. Kun esityslista on hyväksytty, sen muuttaminen on minun harkinnassani.
Panen merkille pyynnön, jonka jäsen Schulz sosialistiryhmästä esitti. Olen ottanut huomioon kalatalousvaliokunnan kollegoiden työn ja ehdotan, että kutsuisimme tuon valiokunnan puheenjohtajan esittämään mietinnön puheenjohtajakokoukselle ja tuon mietinnön perusteella puheenjohtajakokous antaa suosituksen mahdollisista tulevista esityslistan kohdista, kuten jäsen Schulz tänään ehdotti.
Ehdottaisin, että emme muuta esityslistaa tänään.
(Esityslista vahvistettiin.)

Klaß (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aivan ajankohtaisesta syystä haluaisin käyttää puheenvuoron, haluaisin esittää turvallisuutta koskevan kysymyksen ja samalla varoittaa kaikkia parlamenttiin tulevia ja täältä poistuvia. Eilen illalla kuuden tienoilla neljä tai viisi nuorta miestä kävi minun ja avustajani kimppuun ja ryösti meidät. Avustajani laukku katosi, ja hänen kätensä loukkaantui. Olimme pihalla turva-alueella, jossa on turvakameroita. Ryöstö tallentui kameralle hyvin, ja suosittelen filmiä opetukseksi meille kaikille. Huusin kovaa, huusin apua ja juoksin tekijöiden perässä puistoon. Avustajani sai turvallisuuspalvelulta tukea ja apua vasta noustuaan ylös ja mentyään sisälle taloon. Totean siis, ettei meidän kenenkään turvallisuus ole taattu tämän talon sisäänkäynnin kohdalla.
Kysynpä vain, miksei turvallisuuspalvelu tullut auttamaan meitä. Se olisi voinut kuulla, ja se kuulikin huutoni. Mihin toimiin parlamentti on ryhtynyt edellisen vastaavanlaisen tapauksen jälkeen? Vaadin, että tämän talon ympärille sekä Eastman-rakennuksen sisäänkäynnin kohdalle rajataan turva-alue - joudumme nimittäin käymään Eastman-rakennuksessakin, joka on osa parlamenttia. Eihän voi olla mahdollista, että rosvokoplat saavat tehdä rauhassa pahojaan talon nurkilla, kun turvallisuuspalvelumme keskittyy vain vierailijaryhmiemme, avustajiemme ja joskus myös parlamentin jäsenten tarkkailuun ja häirintään.
Puhemies. -
Jäsen Klaß, asianne on perusteltu. Näette reaktioista, että teillä ja teidän avustajallanne on kaikkien jäsenten tuki ja varmaan myöskin myötätunto puolellanne. Esiin ottamanne asia on erittäin vakava. Myöhemmin tänään on puhemiehistön kokous, jossa otan asian esiin, ja annan teille tiedoksi toimenpiteet, joihin asiassa ryhdytään.

Mombaur (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollega Klaßin tärkeät selvitykset tarvitsevat vielä täydennystä. Tuo kaikkihan tuli tallennettua. Arvoisa puhemies, teidän on siis vihdoinkin määrättävä kurinpidollisia toimenpiteitä kaikkia niitä turvallisuuspalvelun työntekijöitä kohtaan, jotka olivat tapahtumapaikan lähellä eivätkä puuttuneet asiaan. Teidän pitäisi lisäksi tehdä asiasta vastaaville lainvalvontaviranomaisille rikosilmoitus avunannon laiminlyönnistä!
Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, on asianmukaista, että otan tämän asian esiin tämän sananvaihdon jälkeen, koska suurin poliittinen levottomuus Brysselin teknologiakylässä johtuu pikemminkin kalastuspolitiikkaan liittyvästä vehkeilystä kuin sen sisällöstä, joka on tietenkin erittäin tärkeä. On vahinko, että meillä ei ole joustavuutta lisätä esityslistaamme keskustelua Aasiassa olevasta ydinsodan uhkasta Intian ja Pakistanin välillä. Vastustan sitä, että me tuijotamme napaamme ja sivuutamme maailman rauhan suurimman tämänhetkisen uhan - sodan, jossa voi kuolla miljoonia ihmisiä.
Olen iloinen, että korkea edustaja Solana, komission jäsen Patten ja jäsen Straw ovat matkustaneet alueelle, enkä sano, että Euroopan parlamentin keskustelu ratkaisisi mitään, mutta näytämme ohittavan asian. Euroopan parlamentti luopuu siis vaatimuksesta pyrkiä rakentamaan tehokas EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Kun tällainen uhka leijuu maailman yläpuolella, se asettaa itse asiassa viimeisen vartin aikana puhutut asiat oikeaan perspektiiviinsä.

Puhemies. -
Hyväksyn täysin esiin ottamanne asian Pakistanin ja Intian välisestä vakavasta Ka?miriin liittyvästä konfliktista.
Komission jäsen Patten ei voi olla läsnä istunnossamme tänään tai huomenna, mutta hän on läsnä ensi maanantaina ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan valiokunnassa.
Puheenjohtajavaltio Espanja on ilmaissut halukkuutensa keskustella tästä asiasta Strasbourgissa. Vaikka siis emme voikaan keskustella asiasta tässä istunnossa, olemme pyrkineet varmistamaan, että se on esityslistallamme esittämistänne syistä.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, huhtikuun 10. keskustelimme González Álvarezin mietinnöstä, joka koski maataloudesta peräisin olevaa etyylialkoholia. Olin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tuota mietintöä koskevan lausunnon valmistelija. Se vedettiin pois 10. huhtikuuta, koska sovittiin, että oikeusperusta ei ollut riittävä tälle toimelle sellaisena kuin se silloin oli.
Sitä käsiteltiin kiireellisenä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa eilen uudessa muodossa palauttamatta sitä ollenkaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaan. Tämä menettely ei ole sääntöjenmukaista, ja ehdotan, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa pyydetään, vaikkakin liian lyhyellä varoitusajalla, varmistamaan, että tälle toimelle on olemassa oikeusperusta sen uudessa muodossa.
Nyt kun puhun työjärjestyksen 63 artiklasta, sanon samalla, että monet yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen kuuluvat asiat tuovat esiin perusluonteisia kysymyksiä oikeusperustasta, ja toivottavasti oikeusperustaa harkitaan perusteellisesti sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa että kalatalousvaliokunnassa.

Puhemies. -
Kiitos, että kiinnititte huomiotamme tähän seikkaan. Tarkistamme asian ennen Strasbourgin istuntoa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission lausunto yhteisestä kalastuspolitiikasta.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, olen erittäin kiitollinen, että saan esittää teille nyt sen uudistuksen sisällön, jonka hyväksyimme eilen ehdotukseksi kalastusneuvostolle ja parlamentille. Ei ole liioittelua eikä pelkää retoriikkaa, kun sanon, että voimme turvata kalastajiemme ja myös kalakantojemme tulevaisuuden ainoastaan perusteellisella uudistuksella! Nykyinen kalastuspolitiikka ei ole kestävää, ja se on siksi tuhoon tuomittu. Yhä useammat kalakannat ovat vaarassa romahtaa. Kalastuskapasiteetti ei vähene vaan päinvastoin lisääntyy. Tarkastukset ja seuraamukset ovat epäsuhtaisia ja siksi epäoikeudenmukaisia. Yhä suuremmilla pyyntiponnistuksilla saadaan pyydettyä yhä vähemmän kalaa. Kalastajien taloudelliset mahdollisuudet huononevat, ja monien on lopetettava korotetuista valtion tuista huolimatta.
Minulta on kysytty jo moneen kertaan, miten tämä on voinut mennä näin pitkälle. Vastaukseni kuuluu: koska nykyinen järjestelmämme on väärä! Emme tarvitse siksi mitään hoitokuuria vaan tämän järjestelmän muutosta. Tulevassa kalastuspolitiikassa tarvitaan selkeitä tavoitteita. Uudistuksen avulla on luotava uusi kalastuspolitiikka, joka takaa kestävän kehityksen niin ympäristölliseltä, taloudelliselta kuin sosiaaliseltakin kannalta. Tarvitsemme vastuuntuntoista kalastus- ja vesiviljelytoimintaa, joka mahdollistaa terveen meren ekosysteemin. Tavoitteenamme on saada aikaan suoritus- ja kilpailukykyinen sektori, josta kuluttajatkin hyötyvät. Meidän on kuitenkin myös taattava oikeudenmukaiset taloudelliset edellytykset niille, jotka ovat erityisen riippuvaisia kalastuksesta.
Haluaisimme soveltaa uudessa kalastuspolitiikassa myös uuden hallintotavan periaatteita takaamalla toimenpiteidemme avoimuuden ja läpinäkyvyyden, osallistumalla itsekin sektorin toimiin, selventämällä vastuukysymyksiä, kehittämällä ripeitä päätöksentekomenettelyjä ja varmistamalla yhtenäisyyden muiden politiikan alojen kanssa. Uudistuksen laajuus tulee parhaiten esiin vertaamalla nykyistä ja tulevaa politiikkaa. Toistaiseksi kalastusneuvosto on päättänyt joka vuoden joulukuussa TUCeista ja kiintiöistä, ja joka vuosi tieteenalan suositukset vesitetään kompromisseilla. Tämän lisäksi nykyinen järjestelmä ei ole toistaiseksi pystynyt tehokkaasti torjumaan laitonta kalastusta ja nuorten kalojen joutumista liian usein sivusaaliiksi. Kalavaroja koskeva politiikkamme ja sen valvonta on perustunut kiintiöihin, emmekä ole luoneet selvää suoraa suhdetta tieteellisesti arvioitujen kalakantojen ja huomattavasti helpommin valvottavissa olevan pyyntiponnistuksen välille.
Sen sijasta, että olisimme luoneet yhteyden kapasiteetin määrästä eniten kärsivien kalakantojen ja välttämättömän kapasiteetin pienentämisen välille mahdollistaaksemme yksittäisille kalastajille mielekkään pyyntiponnistusten tason, olemme harjoittaneet sellaista laivastopolitiikkaa, jonka tavoitteilla kapasiteettia ei ole onnistuttu vähentämään tuntuvasti ja jossa olemme toteuttaneet sellaisia toimenpiteitä, joissa romuttamisen edistäminen laivojen rakentamiseen myönnettävän tuen avulla epäonnistui täysin.
Olemme osaltamme syyllisiä yhä tehokkaampien laivojen ja yhä vähenevien kalakantojen väliseen kilpaan, jonka vuoksi taloudellinen tulos on huonontunut nousseista kalan hinnoista huolimatta ja jonka vuoksi vuosina 1991-1998 menetettiin jo noin 66 000 työpaikkaa. Olemme vielä edistäneet tätä kehitystä käyttämällä rahavaroja ensisijaisesti uusien, yhä tehokkaampien laivojen hankkimiseen sellaisten toimenpiteiden sijasta, joilla asianosaisille olisi osoitettu vaihtoehtoja. Sen sijasta, että olisimme tarjonneet yhdenvertaiset mahdollisuudet, olemme lisäksi luoneet epäluottamuksen ilmapiiriä aivan erilaisilla tarkastuksilla ja seuraamuksilla, minkä vuoksi jokainen nykyään luulee, että häntä kohdellaan naapurimaan kollegaa huonommin.
Kaiken tämän vuoksi haluamme luoda uuden yhtenäisen järjestelmän, joka mahdollisesti ohjautuu itsestään kohti asetettuja tavoitteita eikä muistuta kuolemanspiraalia. Otamme lähtökohdaksi kaikki sellaiset meressä olevat kalakannat, joita kalastetaan pääsääntöisesti yhdessä. Niiden tilan arvioinnin jätämme tieteenalan asiantuntijoille, ja laadimme tarvittaessa monivuotisia elvytys- ja hoitosuunnitelmia. Siitä käy ilmi, millaisia pyyntiponnistuksia kalakannat kestävät ja millaisia teknisiä toimenpiteitä on toteutettava. Toisin sanoen: määritämme jatkossa yhä vähemmän vuotuisia TUCeja ja kiintiöitä ja sen sijasta määräämme, kuinka monta laivaa saa kalastaa milläkin verkolla ja kuinka monta päivää saa kalastaa tietyillä alueilla olevia kalakantoja.
Tätä järjestelmää on myös paljon helpompi valvoa alusten satelliittiseurantajärjestelmällä (VMS), ja sitä voidaan vuosittain mukauttaa kalakantojen kehityksen mukaan. Kun kapasiteetti on liian suuri, sellaisten kalastajien, jotka eivät voi enää kuormittaa alustaan, on pohdittava: onko minun parempi jatkaa vai jättää kalastusala, antaa laivani romutettavaksi ja jäädä eläkkeelle tai kouluttautua johonkin toiseen ammattiin?
Emme saa kuitenkaan enää houkutella asianosaisia kalastajia uusiin investointeihin palkkioiden avulla, ellei asianmukaisia taloudellisia edellytyksiä ole taattu. Aiomme sen sijasta käyttää julkisia varoja alalla lopettavien tulevaisuuden turvaamiseen, mikä samalla parantaa myös alalle jäävien laivanvarustajien mahdollisuuksia.
Jotta tämä suunnitelma pystytään rahoittamaan, nykyisiä kalastuksen rakenneohjelmia on ensinnäkin järjesteltävä uudelleen. Jäsenvaltiot eivät saa enää käyttää verukkeena perustelua, että pitää odottaa vuoteen 2006 asti. Jo nykyiset säännökset mahdollistavat uudelleenjärjestelyn. Ehdotamme, että tähän mennessä laivojen vientiin ja yhteisyrityksiin kohdennetut varat käytetään alusten romuttamiseen ja että laivojen hankkimiseen myönnettävien tukien ja siten keinotekoisten kilpailuolojen säilyttämisen sijasta osoitetaan 450 miljoonaa euroa sosiaalisiin toimenpiteisiin. Mielestämme on aivan välttämätöntä, että nämä varat käytetään jatkossa sosiaalisiin toimenpiteisiin, sillä ensimmäisten laskelmien perusteella arvioimme, että rajoitetun kalastuksen vuoksi voitaisiin vuosittain lakkauttaa noin 7 000 työpaikkaa. Tähän täytyy lisätä vielä ne työpaikat, jotka häviävät muutenkin joka vuosi esimerkiksi siksi, että kalastusalallakin käytetään yhä nykyaikaisempaa tekniikkaa, joka vähentää työvoiman tarvetta.
Romuttamiseen ja sosiaaliapuun pitää joka tapauksessa myöntää tarvittaessa lisämäärärahoja. Tämä on merkittävin ero. Olen sanonut teille, että viime vuosina on menetetty vuosittain 8 000 työpaikkaa ilman mitään uudistusta. Näiden työpaikkojen sosiaaliseen turvaamiseen on myönnetty nykyisen rakenneohjelman voimassaoloaikana noin 100 miljoonaa euroa. Laivojen hankkimiseen on myönnetty 800 miljoonaa euroa. Meidän on todellakin syytä ottaa ihmiset aiempaa paremmin huomioon ja huolehtia siitä, että tämä rahavarojen lisääminen tehdään ihmisten eikä uusien laivojen hyväksi!

Kaikkien näiden ponnistelujen tuloksena syntyy aiempaa pienempi mutta kilpailukykyisempi laivasto, jonka pyyntiponnistus on kuitenkin suhteutettu aiempaa paremmin käytettävissä oleviin resursseihin. Laivaston taloudellinen tilannekin kohentuu, eikä se ole enää niin riippuvainen tuista. Yhtenäisen kalastuksen valvonnan tehostamiseksi ehdotamme yhteisen kalastuksen tarkastusorganisaation perustamista. Yksittäisten jäsenvaltioiden ja EU:n valvontatoimia on koordinoitava ja siihen myönnettyjä määrärahoja on käytettävä yhdessä. Eiväthän kalastajat kalasta pelkästään oman kotimaansa rajojen sisäpuolella. Miksi tarkastajien pitäisi sitten valvoa vain omia kotivesiään? Tarkastukset tehdäänkin useiden jäsenvaltioiden tarkastajista koostuvien tarkastajaryhmien voimin - olipa kyse Biskajanlahdesta tai Englannin kanaalista. Yhteiset tarkastukset edellyttävät kuitenkin myös seuraamusten yhdenmukaistamista. Yhteisiä sääntöjä rikkovien jäsenvaltioiden on varauduttava kiintiöiden supistamiseen, pyyntiponnistuksen vähentämiseen tai kalastuksen rakennerahastovarojen leikkaukseen.
Tiedän jo, että kalastusalalla suhtaudutaan näihin ehdotuksiin aluksi osittain epäilevästi. Emme voi pahastua siitä, koska niillä, joita kalastuspolitiikka välittömästi koskettaa, ei ole ollut koko aikana juurikaan mahdollisuutta osallistua päätöksentekoon. Meidän on saatava muutos tähänkin asiaan ja tehtävä sektorista ensisijainen ja tärkein poliittinen neuvonantajamme. Meidän on tehtävä siksi kaikki päätöksemme avoimesti ja ymmärrettävästi, jotta kalastajista ei enää tunnu siltä, että kalastuksessa käy samoin kuin Eläinten vallankumouksessa, jossa kaikki ovat tasa-arvoisia, mutta jotkut kuitenkin muita tasa-arvoisempia.
Haluamme kuitenkin edistää myös kansainvälistä vuoropuhelua etenkin Euroopan unionin ja niiden valtioiden välillä, joiden kanssa olemme tehneet kalastussopimuksen. Maailmanlaajuista kalastusta koskeva strategiamme käsittää toimintasuunnitelman laittoman kalastuksen lopettamiseksi, sellaisten kalakantojen tilan aiempaa paremman arvioinnin, joita EU:n alukset saavat pyytää EU:n vesialueiden ulkopuolella, sekä yhdennetyn toimintakehyksen kalastusalan kumppanuuksille.
Esitän vielä yhteenvedon: ensimmäinen uudistuspakettimme sisältää tulevaisuuden tavoitteemme, uudistusehdotukset, jotka koskevat kalavarojen säilyttämistä, ympäristötavoitteiden liittämistä kalastuspolitiikkaan, laivastopolitiikkaa, kalastuksen valvontaa sekä laittoman kalastuksen torjumista. Teemme myöhemmin ehdotuksia ja kertomuksia myös Välimeren kalavarojen säilyttämisestä, EU:n vesialueiden ulkopuolisesta kalastuksesta, kalastuksen valvonnasta, vesiviljelystä, taloudellisten tekijöiden liittämisestä kalastuspolitiikkaan sekä rannikkoalueiden laivastojen rakenneuudistuksesta. Aikataulumme on laadittu siten, että toimenpiteet voidaan panna täytäntöön 1. tammikuuta 2003.
Jos rohkenemme tehdä vastuullisia päätöksiä, voimme elätellä toiveita kestävästä kalastuksesta, tasapainoisesta ekosysteemistä, alan aiempaa suuremmasta riippumattomuudesta sekä rannikkoalueidemme taloudellisesta ja sosiaalisesta vakaudesta. Kehotan teitä siksi toimimaan tarmokkaasti kalastusuudistuksen puolesta. Minun sitoumukseeni tässä asiassa voitte kyllä luottaa.
Haluaisin käsitellä vielä aivan pikaisesti tiedotusvälineissä tänään julkaistuja erilaisia artikkeleita. Niistä käy ilmi, ettei varapuheenjohtaja de Palacio hyväksy kalastusuudistusta. Joissakin muissakin artikkeleissa on esitetty samansuuntaisia väitteitä. Se on minusta valitettavaa. Haluaisin korostaa, että on aivan normaalia, että ennen päätöstä komission jäsen kirjoittaa kollegalle kirjeitä, mutta kirjeen sananvalinta on valitettava. Yhden asian haluaisin tehdä selväksi, jos siinä puhutaan provokaatiosta - tarkoitan, että provokaatiota olisi nimittäin ainoastaan se, jos emme pystyisi toteuttamaan kalastusalan perusteellista uudistusta! Keskustelkaamme siis uudistuksen sisällöstä, jotta kalastusala ja sillä työskentelevät ihmiset voivat menestyä tulevaisuudessa!
(Suosionosoituksia)

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen komission jäsenelle hänen esityksestään. Tietenkin yhteisen kalastuspolitiikan perusteellinen uudistus olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten, ja komissiota on onniteltava dynaamisesta ensimmäisestä ehdotuspaketista varsinkin, kun muistetaan ne yhdistetyt ponnistukset uudistuksen saamiseksi pois raiteiltaan, joista puhuimme tämän istunnon alussa, ja siihen liittyvä ristiriitojen myrsky, jonka tämä kömpelö uhkailutaktiikka aiheutti.
Pidän myönteisenä ehdotuksia niiden 6/12 meripeninkulman vyöhykkeiden tekemisestä pysyviksi, jotka ovat olennaisia kalavesien suojana. Olen iloinen nähdessäni merkittävää hoito- ja suojeluvalvonnan hajauttamista jäsenvaltioille näillä alueilla. Itse asiassa hoidon hajauttamien on näiden YKP:tä koskevien uudistusehdotusten keskeisin piirre. Sellaisten alueellisten neuvoa antavien toimikuntien luominen, joissa on mukana kalastajia, tiedemiehiä, vesiviljelyalan edustajia, meriekologeja ja virkistyskalastajia yhdessä alueellisten poliitikkojen kanssa, on sidosryhmien osallistumisen läpimurto.
Ylistän komission rohkeutta, kun se vaatii joissakin jäsenvaltioissa tapahtuvan omituisen alusten uudistamisen ja uudenaikaistamisen tukemisen välitöntä lopettamista, kun toisissa jäsenvaltioissa tuetaan alusten uudistamista vähän. Tiedämme kaikki, että liian pienestä kalakannasta kalastaa liian monta kalastajaa. Tiedämme kaikki, että EU:n kalastuslaivaston kapasiteettia on vähennettävä. Meidän on siksi vaadittava, että kaikki yleiset tuet siirretään uudistamisesta ja uudelleen rakentamisesta ja uusien alusten rakentamisesta romuttamiseen.
EU:n laivaston kokonaismäärän vähentämiseen liittyvät komission luvut ovat kuitenkin huolestuttavia. Omien jäsenvaltiokohtaisten laskelmieni perusteella pohjoiset jäsenvaltiot, jotka ovat kalastaneet pääasiassa Pohjanmerellä, Baltianmerellä ja Atlantilla, kärsivät 21,3 prosentin leikkauksen kokonaistonnistoissaan, kun taas Välimerellä, Adrianmerellä ja Biskajanlahdella kalastavien eteläisten jäsenvaltioiden kokonaistonnistoihin kohdistuu vain 9,2 prosentin vähennys.
Yksittäisistä esimerkeistä ottaisin esiin Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan romutusvaatimuksen 23,1 prosenttia, Belgian 25,3 prosenttia, Tanskan 27,3 prosenttia. Ruotsin kokonaistonnistoa koskee ällistyttävä 49,7 prosentin romutusvaatimus, kun taas Espanja, jonka laivasto on EU:n suurin, pääsee vähällä: sitä koskee vain 9,4 prosentin leikkaus, ja Italiaa, jonka laivasto on toiseksi suurin, koskee vain 7,3 prosentin leikkaus.
Ihmiset aprikoivat, olisiko komissio taipunut Espanjan painostuksen edessä. Tutkimme nämä luvut tarkkaan valiokunnassa. Komission jäsen sanoi, että emme halua kulkea tietä, jolla kaikki ovat tasa-arvoisia, mutta toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset, mutta se näyttää kuitenkin olevan se tie, jota kuljemme, jos hyväksymme nämä ehdotetut leikkaukset.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, aloitan siitä, mihin komission jäsen lopetti; jos unionin minkä tahansa jäsenvaltion ministeri kirjoittaisi samana päivänä, jona päätös tehdään - ja vieläpä neuvoston tietämättä - sellaisen kirjeen kuin komission varapuheenjohtaja lähetti komission jäsenelle, siitä syntyisi hallituskriisi, ja pääministeri tai presidentti joutuisi erottamaan toisen heistä tai kummatkin. Nämä ovat demokratian pelisäännöt.
Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni ja sanon kuunneltuani parlamentin kalatalousvaliokunnan puheenjohtajaa, etten hänen sanojensa perusteella juurikaan luota hänen puolueettomuuteensa riippumattomassa tutkimuksessa, koska kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan on edustettava parlamentin etuja eikä tehtävä omia laskelmiaan siitä, mikä voisi olla tietyn maan edun mukaista.

Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että ongelma liittyy kalastuspolitiikan uudistukseen, mutta meillä on myös perustuslaillinen ongelma, ja sen huomaa: neuvostossa puheenjohtaja sanoo antavansa ohjeita komissiolle; komissiossa on erittäin selkeä, julkinen ja ilmeinen juopa, josta olemme saaneet tietää tiedotusvälineiden kautta. Komissio teki eilen päätöksen tulematta parlamentin eteen; kaikki tämä kerrottiin tiedotusvälineille. Saamme tietää asioista ainoastaan ostamalla sanomalehdet.
Arvoisa puhemies, esitän komission jäsenelle ainoastaan yhden kysymyksen, ja lähden siitä, että parlamentilla on valtava vastuu kaikkien eurooppalaisten etujen puolustajana alkaen kalastajista.
Mielestämme täällä ei ole puhuttu taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta; täällä ei ole puhuttu yhteiskuntarakenteesta rannikkoalueilla, jotka myös ovat eurooppalaisia; täällä ei ole puhuttu kestävästä kehityksestä; täällä ei ole mainittu vesiviljelyä, eikä täällä ole puhuttu kuluttajista, joilla niin ikään on oikeuksia, ja sitä paitsi me kaikki lienemme samaa mieltä siitä, että meidän on ruokavaliomme parantamiseksi lääkärien mukaan syötävä entistä enemmän kalaa.
Arvoisa puhemies, esitän komission jäsenelle siis ainoastaan seuraavan kysymyksen: miksi ette sovella kalastuspolitiikan uudistukseen kaikkia niitä periaatteita, joita sanotte puolustavanne yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa? Jos sanomme, että se on moniulotteista ja että on puolustettava kansalaisia, maisemaa, kulttuuria ja kaikkia eurooppalaisen elämän osa-alueita, miksi puolustatte sitä maataloudessa mutta ette kalastuksessa?
(Suosionosoituksia)

Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä pitää komission ehdotuksia myönteisinä. Vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassaan parlamentti vaati politiikkaa, jonka avulla saataisiin tasapaino kestävän ympäristön vaatimusten ja kalastuksen välille sosioekonomisena sektorina. Koko tuon sektorin tulevaisuus riippuu tämänpäiväisestä sitoumuksestamme kalakantojen säilyttämiseen.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että pyyntiponnistuksia on vähennettävä kiireesti, ja siitä, että vähennyksen aikaansaamiseksi on myös vähennettävä kapasiteettia. Se on kuitenkin tehtävä oikeudenmukaisesti ja ottaen huomioon eri kalakantojen senhetkinen tilanne. Emme voi myöskään odottaa, että kestävään kehitykseen päästäisiin pelkästään purkamisella. Meillä on oltava selvä käsitys muista toimista, joita on suunniteltu tähän tavoitteeseen pääsemiseksi ja jotka yhdistämällä pääsemme tavoitteeseen.
Epäilemättä luvattu pitkän aikavälin lähestymistapa, jossa asetetaan monivuotiset saalistavoitteet, on suuri parannus, joka auttaa ratkaisemaan poisheitettyjen määrien ongelman. Ehdotuksissa on myös hyviä uutisia sekä nuorten meren eliöiden että muiden herkkien lajien kuten delfiinien, merilintujen ja haiden osalta.
Pidämme myös myönteisenä sitä aikomusta, että sääntöjä ja suunniteltuja toimia laittoman kalastuksen torjumiseksi ja kestävän kalastuksen varmistamiseksi EU:n vesialueiden ulkopuolella aletaan valvoa paremmin. Suojelutoimien kehittämisessä auttaa 6/12 meripeninkulman rajan säilyttäminen ja se auttaa osaltaan paljonkin suojelemaan rannikkokalastusta, josta monet suojattomimmista yhteisöistämme ovat riippuvaisia. Olisi suuri lohtu saada komissiolta vahvistus siitä, että näitä asioita koskeva uusi asetus on varmasti valmis viimeistään tammikuun 1. päivänä 2003.
Mielestämme myös alueellisten neuvoa antavien toimikuntien perustamisesta olisi paljon hyötyä vastuullisiin suojelutoimiin kannustamisessa, vaikka niiden tehtävät vaativatkin jonkin verran selkeyttämistä. Ymmärrämme, että kaikki eivät hyväksy laivastojen uudenaikaistamiseen ja uudistamiseen annettavan julkisen tuen lopettamista, mutta meistä se on täysin johdonmukaista näissä oloissa.
Turvallisuuden takia tehty poikkeus taas on myönteinen silloin, kun sitä tarvitaan pelkästään turvallisuuden kannalta. Olemme erityisen tyytyväisiä siitä, että varat muunnetaan merkittäväksi sosiaaliseksi paketiksi, jotta parannettaisiin toimien merkitystä tällä hetkellä kalastuksen parissa toimiville. Huolta on aina aiheuttanut se, ettei purkamiseen tähtäävillä toimilla ollenkaan auteta kalastusalusten miehistöjä.
Jos saamme asiat menemään oikein, autamme sekä kaloja että kalastajia pyydystämään niitä. Jos emme saa, meillä ei ole kumpiakaan, ja tulevilla sukupolvilla on vaikeata antaa se meille anteeksi.

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tähän pitkään odotettuun pakettiin liittyy monia myönteisiä näkökohtia. Suojelun ja kestävän kehittämisen korostamisen on tietenkin oltava keskeistä YKP:ssä. Monien lajien hoito ja monivuotinen hoito ovat myönteisiä. Pyrkimykset yhdenvertaisen pelikentän luomiseen ovat myönteisiä. Tekniset suojelutoimenpiteet ja niiden kehittäminen ovat myönteisiä. Tietenkin laivaston kapasiteettia on muutettava paremmin saatavilla oleviin resursseihin sopivaksi. Käsittääkseni komission jäsen voi tänään vahvistaa, että äskeiset ponnistukset tietyillä alueilla otetaan huomioon tuossa suhteessa.
Pidän 6/12 meripeninkulman rajan säilyttämistä myönteisenä, mutta minulla on yli 12 meripeninkulman rajan osalta erittäin vakavia asiakirjojen sanamuotoon liittyviä huolenaiheita, jotka koskevat vesien ja resurssien käyttöä sekä suhteellista vakautta. Tarkoittaako komissio, että yhdenvertainen pääsy tarkoittaa yhdenvertaista pääsyä kalastusmahdollisuuksiin vesissämme? Sanotaanko asiakirjassa todellakin, että suhteellisen vakauden perusteet ovat jatkuvasti tarkastelun kohteena? Ennakoiko komissio uusien jäsenvaltioiden saavan kiintiöt alueille, joissa niillä ei niitä tällä hetkellä ole - esimerkiksi Pohjanmerelle?
Asiakirjan sanamuoto juuri tuossa luvussa viittaa pikemminkin suhteelliseen epävakauteen kuin siihen vakauteen, johon pyrittiin. On olemassa ainakin mahdollisuus, että niitä suojeluehdotusten muutoin hyviä aikomuksia voidaan heikentää. Haluaisin siis suuret ja selkeät vakuudet aikomuksista tuolla alueella.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komissio tekee ehdotuksen yhteisestä kalastuspolitiikasta, ja strategia on jälleen kerran sellainen, että päänsärky halutaan parantaa hakkaamalla pää irti. Tilanne on kiistatta vaikea joillakin kalastusalueilla, mutta on yllättävää, ettei komissio löydä siihen muuta ratkaisua kuin kalatalousalan ja siihen liittyvien työpaikkojen romuttamisen.
On yllättävää, että kalakantojen elvyttämistä koskevat tekniset toimenpiteet ovat jääneet vähälle huomiolle ja että teollinen kalastus on vapautettu alusten vähentämistä koskevista toimenpiteistä. Vaikuttaisi siltä, ettei valtavien kalamäärien umpimähkäinen teollinen kalastaminen eläinten ravinnoksi vaikuta merten kalavaroihin, vaan että nimenomaan ihmisravinnoksi tarkoitettujen lajien kalastus, joka synnyttää työpaikkoja ja tuo lisäarvoa, köyhdyttää kalastusalueita.
Komissio on yrittänyt peittää epätasaisen ja puolueellisen ehdotuksen antamalla sille ekologisen pintasilauksen. On yllättävää, että ehdotuksessa vaaditaan suurempaa alusten vähentämistä niiltä mailta, jotka ovat täyttäneet MOO:iden velvoitteet, eikä siinä aseteta lisävelvoitteita niille maille, jotka eivät ole täyttäneet velvoitteita tai jotka ovat jopa lisänneet laivaston kapasiteettia - nimiä mainitsematta. Ehdotus on puolueellinen ja syrjivä. Siinä unohdetaan, että rakenteellisia toimenpiteitä sovelletaan vuoteen 2006 asti. On yllättävää, että komissio rohkenee poistaa laivaston uudenaikaistamiseen tarkoitetut tuet, joista sovittiin Berliinin Eurooppa-neuvostossa. Todellinen ongelma on sosiaalinen ongelma. Komission ehdotus merkitsee, että valtava määrä työpaikkoja menetetään kalastuksesta riippuvaisilla alueilla, joiden sijainti on syrjäinen ja joiden työttömyysaste on korkea.
Komission täytyy tiedostaa, että sen olisi pitänyt tehdä tasapainoisia ehdotuksia ja että tällä toimenpiteellä tuskin edistetään kalastuspolitiikkaa, koska se tuskin voi tulla voimaan; hukkaamme siis koko ajan kallisarvoista aikaa, jota tarvitsisimme kalastuksen ongelmien ratkaisemiseen, arvoisa komission jäsen.

Gallagher (UEN).
Arvoisa puhemies, olin toivonut, että komission ehdotusten viimeistelyyn käyttämän lisäajan tuloksena olisi ollut sellaiset asiakirjat, jotka olisivat täysin heijastaneet niitä huolia, joita parlamentissa otettiin esiin, kun hyväksyimme lausuntomme aiemmin tänä vuonna. Olisin toivonut, että komissio kiinnittää erityistä huomiota ehdotusten sosiaalisiin ja taloudellisiin vaikutuksiin unionin reuna-alueilla. Nämä alueet ovat erittäin riippuvaisia kalastuksesta, koska yleisesti ottaen niillä ei ole vaihtoehtoista elantoa.
Minun on valitettavasti sanottava, että olen pettynyt siihen, mitä komissio on saanut aikaan pitkän monitasoisen harkinnan jälkeen. Huolellisesti laadittujen toimien sijasta, joilla puututtaisiin kalastusalan todellisiin ongelmiin, komissio on esittänyt vain jotakin, jota voi vain kuvailla tylpäksi esineeksi, jolla ei pystytä suojaamaan kalakantoja tai puuttumaan kalastusponnistusasiaan, jos se hyväksytään.
Irlanti täyttää täysin monivuotisten ohjausohjelmien sitoumukset. Kalastuslaivastomme pitävät kiinni laillisesti määrätyistä suurimmista sallituista saaliista ja kalastuslaivaston koosta. Tässä yhteydessä on täysin mahdotonta hyväksyä sitä, että komissio esittää ehdotuksia, jotka rankaisevat kaikkia maita vain muutaman synneistä. Minulla ei ole aikaa viitata noiden ahneiden maiden synteihin, niiden unionin muissa osissa sijaitsevien jäsenvaltioiden synteihin, jotka yrittävät hyötyä kalastusresursseista kaukana omista maistaan olevilla alueilla.
Näissä ehdotuksissa korostetaan 8,5 prosentin vähennystä kalastuslaivastoon. Tässä ei kerrota kaikkia tosiseikkoja. Kyseessä voi olla 8,5 prosentin vähennys kalastuslaivastossa, mutta ainakin 18 prosentin vähennys kapasiteetissa. Komission ehdotus kieltää kaikki valtionapu laivaston uudistamista varten on täysin vastuuton. Laivaston uudistuspolitiikan olennainen merkitys on parantaa turvallisuus- ja elinoloja laivoissa eikä niiden kapasiteettia tai tehokkuutta. Tämän tekemättä jättäminen olisi velvollisuuksien laiminlyöntiä, ja meidän on pidettävä kiinni jäsenvaltioiden oikeudesta noudattaa omaa politiikkaansa.
Olen siksi erittäin pettynyt siihen, ettei komissio ole ottanut käyttöön politiikkaa ennen joulukuuta 2001 - se oli turvallisuuskapasiteettilauseke. Kuinka komissio voi väittää ajavansa turvallisempaa työympäristöä kalastajille ja miehistön jäsenille samalla, kun se rankaisee alusten omistajia, jotka haluavat toteuttaa toimia laivojen turvallisuuden parantamiseksi. Suoraan sanottuna tilanne on se, että jos haluaa myrskyveneen alukseen miehistön suojaksi ja turvallisemman ympäristön luomiseksi, saa rangaistuksen. Komission on otettava tämä huomioon ja oltava nykyistä kohtuullisempi.
Lopuksi sanoisin, että minusta nämä komission ehdotukset ovat juuri sellaisia. Onneksi ministerineuvoston ja Euroopan parlamentin vahtikoirat suojelevat kalakantoja ja, mikä on yhtä tärkeää, myös sellaisilta alueilta tulevien kalastajien etuja, joilla ei ole mitään vaihtoehtoista työtä, kuten sanoin jo aluksi.

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, tämä ei ole uudistus, kuten komissio itsekin on korostanut. YKP:n puitteet on määrätty neuvoston asetuksella 3760/92. Sen ytimessä on tietenkin yhtäläinen pääsy yhteisön vesille, jota vähennettiin tammikuun 1. päivään 2003 asti. Tuolloin itse asiassa YKP tulee kokonaan voimaan. Tämä on siis YKP:n viimeinen toteutusvaihe.
Sen tuloksena, että 30 vuoden ajan komissio on sekaantunut asiaan ja jäsenvaltiot ovat taistelleet keskenään vallasta, on maailmanlaajuinen ekologinen katastrofi ja Ison-Britannian kalateollisuuden monien osien osittainen tuhoutuminen. Tämä itse asiassa on havainnollinen todistus tähän mennessä toteutettujen toimien surkeasta epäonnistumisesta.
Uusien kaiken tämän käsittelyyn tarkoitettujen toimien asemesta onkin tehty kokonaan toisin. Perustamissopimuksessa määrätään myöntämään yhtäläinen oikeus, mikä käytännössä tarkoittaa, että Espanjan laivasto saa tulla muillekin Ison-Britannian vesille; sen vastapainona on suhteellinen vakaus. Suhteellinen vakaus perustuu aiempiin tekoihin; yhtäläinen pääsy perustuu laivaston tonnistoon. Ne ovat itse asiassa vastakkaisia asioita. Ne eivät voi olla olemassa yhtä aikaa. Tämä keskeinen asia jo yksin osoittaa, että nämä ehdotukset ovat kaikki poliittista kiertelyä.
Siksi ei olekaan yllättävää, että komission jäsen Fischlerin kollega komission jäsen De Palacio on suhtautunut varauksellisesti kaikkiin ehdotetun uudistuksen eri puoliin, ja myös minä suhtaudun yhtä varauksellisesti. Komissio ei tarjoa mitään, millä se puuttuisi tuohon perustavaan vikaan eli siihen, että kyseessä on yhteinen politiikka.
Ainoastaan itsenäisten kansallisvaltioiden yksin hallinnoima kalastuspolitiikka on ollut menestyksellistä missään päin maailmaa. Ainoa todellinen vaihtoehto on kumota YKP. Politiikka ja kalastus eivät kerta kaikkiaan sovi yhteen.

Holmes (NI).
Arvoisa puhemies, komission uudelleen omaksuma tietoisuus omasta vastuustaan kalakantojen pitkäaikaisessa suojelussa ansaitsee kiitosta ja kannustamista. Koska kuitenkin aikaisemmat politiikat ovat kokonaan epäonnistuneet, olen sitä mieltä, että kalastustoiminnan hallinta olisi palautettava jäsenvaltioiden vaaleilla valituille hallituksille, samalla kun niille palautetaan aiempien kansallisten aluevesiensä hallinta.
Nämä ehdotukset on epäoikeudenmukaisesti painotettu Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajia vastaan. Se vähentää tonnistoaan 29 prosentilla verrattuna Ranskan 20 prosenttiin, Espanjan 12 prosenttiin ja Kreikan 2 prosenttiin. Kalakannat ovat todellinen luonnonvara, ja niiden pitäisi olla ikuisesti uudistuvia. Maalla olevissa elintarvikeketjuissa meidän täytyy kylvää ja kasvattaa sekä korjata sato ja käsitellä. Kalat tarvitsee ainoastaan pyydystää. Meidän ei pidä kalastaa itsekkäästi, eikä meidän pidä kalastaa kalakantoja sukupuuttoon. Olisi erittäin kyynistä jäsenvaltioilta laimentaa näitä ehdotuksia lisää. Emme tarvitse pelkästään kalastuksen ystäviä, vaan myös kalojen ystäviä.
Tämä on luultavasti Euroopan maiden viimeinen tilaisuus osoittaa selkeää päättäväisyyttä käsitellä nämä mahdollisuudet tehokkaasti. Jos nämä ehdotukset eivät tule voimaan, minä ainakin aion kampanjoida sen puolesta, että Yhdistynyt kuningaskunta jättäytyy kokonaan YKP:n ulkopuolelle.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, olette antanut periksi eurooppalaisvastaiselle nationalismille niissä tietyissä jäsenvaltioissa, jotka ainoastaan haluavat itselleen yksinoikeuden kalastukseen; jakaminen ei tule kuuloonkaan, ja verukkeena on ekologinen fundamentalismi, jossa kalat asetetaan ihmisten edelle.
Kalavarojen säilyttäminen: totta kai. Me olemme sitä mieltä, te ette. Te ette ole, koska ette aseta ehdotuksissanne etusijalle radikaalia tieteellistä uudistusta, jonka pitäisi olla järjestelmän perusta, vaan siirrätte sen toisarvoiseen asemaan, toiseen pakettiin. Karkea virhe.
Sitä paitsi sallitte yli miljoonan kalatonnin - jotka yksi jäsenvaltio tuhoaa vuodessa - järkyttävän haaskaamisen ja muuttamisen eläinrehuksi kysymättä, miten se vaikuttaa lajien ravintoketjuun. Tämä ei ole suojelupolitiikkaa. Lupaatte meille tutkimuksia, mutta meillä on ollut kalastuspolitiikka 20 vuoden ajan, ja lupaatte meille edelleen tutkimuksia. Tämä ei käy päinsä.
Kaikki saatavilla olevat kalavarat on jaettava tieteellisesti ja Euroopan alueiden riippuvuusastetta on muutettava, mutta ette ole tehnyt tätäkään. Olette myöntänyt, että tutkimukset ovat epätäydellisiä. Tämän suuruusluokan uudistusta ei voida toteuttaa, jos alueiden riippuvuudesta tehdyt tutkimukset ovat epätäydellisiä. Tietyille valtioille varatut alueet säilytetään. Aluksia romutetaan nollapisteestä lähtien, ikään kuin tietyt valtiot eivät olisi jo romuttaneet 50:tä prosenttia laivastostaan ja tietyt valtiot eivät olisi lisänneet laivastoaan. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikka, jota oli tarkoitus jatkaa vuoteen 2006 saakka, lopetetaan, ja taloudellisia toimijoita estetään jatkamasta toimien suunnittelua tavoite 1 -alueilla, jotka eivät pyydä teiltä lisää rahaa, arvoisa komission jäsen Fischler; ne pyytävät ainoastaan, että ne voisivat jatkaa kalastusta. Ne haluavat ja voivat jatkaa kalastusta, ja Euroopan unioni tarvitsee sitä.
Arvoisa komission jäsen Fischler, ulkopolitiikassa te rikotte parlamentille antamanne lupauksen, jonka mukaan kohtelette uudistuksessa samalla tavalla pohjoisen varustamoja ja sopimuksia sekä etelän varustamoja ja sopimuksia. Rikotte lupauksenne. Ette tee näin ehdotuksessa. Rajoitatte kaupallisia sopimuksia kolmansien maiden kanssa ja kiellätte yhteisyritykset, jolloin heikennätte Euroopan laivaston kansainvälistä asemaa sekä lisäätte teollisuutemme haavoittuvuutta ja riippuvuuttamme tuonnista. Tämä on valtava poliittinen virhe, kaikkien aikojen virhe kalataloudessa, ja ellemme muuta kalataloutta ja tee alasta eurooppalaista, kaivatte haudan tälle Euroopan unionin kannalta strategiselle talous- ja yhteiskuntaelämän alalle.
Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, komissio esittelee täällä tänään ehdotuksen, joka on poliittisesti äärimmäisen tärkeä, mistä on osoituksena komission ja kalastusalan välille syntynyt suuri kiista. Mistä kalastajat sitten valittavat? Siitä, että komissio ei ole sisällyttänyt uudistusehdotukseensa heidän mielipiteitään, eikä myöskään parlamentin mielipiteitä, vaikka parlamentti otti asiaan kantaa viime tammikuussa. Kaiken kukkuraksi komission jäsenten kollegio hyväksyi ehdotuksen eilen yksinkertaisella enemmistöllä neljän komission jäsenen poissa ollessa, eikä ole mitään varmuutta siitä, että ehdotus saa neuvostossa tarvittavan määräenemmistön.
Komissio jättää alan täysin huomiotta. Eräs ranskalainen laivanvarustaja sanoi minulle vajaat 10 minuuttia sitten, että komissio kuulee muttei kuuntele. Jotta kalastuspolitiikan kaltaisen perusluonteisen politiikan uudistus olisi uskottava, siinä on varmistettava alan selviytyminen sekä asianosaisten elin- ja työolojen parantaminen. Ehdotuksillaan komissio ei millään tavalla pyri löytämään tasapainoa kalavarojen säilyttämisen, laivaston tehokkuuden, työpaikkojen säilymisen ja kalastusalueiden taloudellisen toiminnan välillä.
Komissio kylläkin ottaa huomioon ympäristöryhmien hyvää tarkoittavan huolen, mutta se asettaa sen kalastusyhteisön huolen edelle ja uhraa häpeämättä Euroopan unionin perusperiaatteet, kuten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kalastuksesta suuresti riippuvaisilla alueilla, jotka kaikki ovat tavoite 1 -alueita.
Me sosialistit vaadimme kalavarojen kestävää hoitoa, mutta se voidaan mielestämme toteuttaa ainoastaan ottamalla mukaan kalastajat. Tällä suunnitelmalla kalavarat on 10 vuoden kuluttua uudistettu niin, että me eurooppalaiset voimme katsella kaloja lasin läpi, ja me kaikki syömme tuontikalaa.
Ne 28 000 työpaikkaa, jotka teidän mukaanne menetetään, ovat ainoastaan jäävuoren huippu. Kalastus luo paljon tätä enemmän suoria ja välillisiä työpaikkoja, joita ei ole otettu huomioon komission jäsenen esittämässä asiakirjassa. Ehdotuksenne ulottuu kalastusta pitemmälle. Kyseessä on romuttava, uusliberalistinen uudistus, joka avaa tien sellaiselle yhteiselle kalastuspolitiikalle, joka ei ole enää yhteistä, koska siinä käännetään selkä eurooppalaiselle yhteisvastuullisuudelle ja syvennetään pohjoisen ja etelän välistä kahtiajakoa; se ei ole enää politiikkaa, koska komissio ei käytä toimivaltaansa; eikä sillä edistetä kalastusta, koska siinä tuomitaan perikatoon ala, jota sillä halutaan suojella, ja erityisesti pienimuotoinen kalastus.
Arvoisa komission jäsen, ryhmäni aikoo työskennellä parlamentissa ja kalatalousvaliokunnassa - alkaen tästä päivästä, jolloin olemme saaneet tietää tekstit - yhdessä alan kanssa ja yhdessä muiden parlamentissa edustettuina olevien ryhmien kanssa ja aikoo kuunnella kaikkia, jotka haluavat puhua meille, jotta voisimme edistää asteittaista, yhteisymmärrykseen perustuvaa uudistusta, jossa olisi riittävät määrärahat, sillä emme mielestämme saa tuomita kuolemaan ja kadotukseen kalastusta, jolla on Euroopan unionissa kauaskantoinen ja strateginen merkitys.
Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, uudistussuunnitelmat ovat mielestäni hyvät. On oikein, että on kiinnitetty huomiota laivaston valvontaan ja sääntöjen noudattamiseen. Leikkaukset kyllä satuttavat mutta tuovat mukanaan myös uusia mahdollisuuksia. EU:n varojen käytössä on keskityttävä elinkykyiseen taloudelliseen toimintaan. Valvonnassa ja sääntöjen noudattamisessa kannatan näkemystänne kansainvälisestä yhdenmukaisesta valvonnasta, jossa kaikkia osapuolia kohdellaan yhdenvertaisesti.
Minulla on pari kriittistä huomautusta. Ensinnäkin on käsittämätöntä, että komissio haluaa antaa EU:n jäsenvaltioille oikeuden kalastaa Pohjanmerellä rajoituksitta ?vapaita? lajeja. Siitä on odotettavissa ongelmia. Tässä asiassa tarvitaan tasapainoa. Toiseksi, te sanotte, että periaatteessa saastuttaja maksaa. Asiakirjassa sanotaan tosiaankin niin, ja se onkin oikein, mutta meidän on kuitenkin otettava huomioon tosiasiat ja todellisuus. Meidän ei pidä laittaa kalastajia maksamaan luonnonilmiöiden vuoksi. Sitten puhun monivuotisesta ohjelmasta. Se on mielestäni erinomainen, mutta siinä pitäisi ottaa huomioon aiemmat kokemukset. On käytettävä hyviä arviointeja, eikä saa olla liian byrokraattinen.
Arvoisa puhemies, lopuksi, näissä ehdotuksissa keskitytään markkinavoimien ja ympäristön tasapainoon. Tämä on eurooppalaista politiikkaa.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vaikka vihreiden ryhmä tukeekin täysin komission ponnisteluja kestävän kalastuspolitiikan luomiseksi EU:hun, hylkäämme kaikki yritykset siirtää meidän ongelmamme kehitysmaille. Aivan liian kauan EU on lähettänyt avomerikalastusaluksensa kyntämään Afrikan meriä ja muita meriä, joilla ne voivat aiheuttaa valtavasti vahinkoa kalakannoille ja pienimuotoisille paikallisille kalastajayhteisöille. Meidän on siivottava omat nurkkamme siirtämättä ongelmiamme niille, jotka ovat taloudellisesti meitä huonommassa asemassa ja jotka ovat kovasti rahan tarpeessa.
Komission jäsen Fischler on todennut, että EU:n on työskenneltävä kestävän kalastuksen puolesta kaikkialla, missä EU:n laivastot liikkuvat, ja meidän on huolehdittava siitä, että hän pitää kiinni tuosta tavoitteesta. Kun muistetaan EU:n laivaston ylikapasiteetti, haluaisin kysyä komissiolta, mitä mieltä se on Irlannin hallituksen eilisestä ilmoituksesta, joka koski 56 miljoonan euron sijoituspakettia EU:n laivastolle. Tämä on vahvasti ristiriidassa sen kanssa, mitä komissio pyrkii tekemään. Jos Irlannin hallituksen annetaan tehdä näin, miten asia selvitetään muiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka voivat seurata esimerkkiä ja tehdä aivan samoin. Tämä on täydellisesti komission pyrkimysten vastaista.
Lopuksi sanoisin koko tarinasta, joka koskee Espanjan sekaantumista viime viikkoina kalastuspolitiikan uudistukseen - ja Espanjan ministeri todellakin myönsi televisiossa, että hänen komission jäsenensä tekevät, mitä hän käskee - tämä on täysin vastoin EU:n sääntöjä. Tämä koko juttu on syytä tutkia kunnolla ja perusteellisesti, koska tässä - anteeksi sanaleikkini - haisee pilaantunut kala.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Franz Fischlerin juuri esittämä ehdotus on varsinainen sodanjulistus kalastusalalle, ja sen seuraukset ovat erityisen pahoja Portugalin kaltaisille valtioille, joiden laivastot ovat heikoimpia ja vanhimpia. Ehdotuksessa pyritään ympäristönsuojelun varjolla vähentämään voimakkaasti pyyntiponnistuksia supistamalla pyyntimääriä ja palkitsemalla alusten romuttamisesta, eikä siinä oteta riittävästi huomioon kunkin valtion erityispiirteitä ja tarpeita. Siinä esimerkiksi unohdetaan, että Portugali on jäsenvaltio, joka on ylittänyt jo monessa mielessä pyyntiponnistuksen vähentämiseksi asetetut tavoitteet, että sen laivasto on vanhentunut noin 40 prosenttia aluksista on iältään yli 25 vuotta ja että Portugalissa on Euroopan unionin alhaisimmat keskitulot.
Komissio lupaa kuitenkin lisää kannustimia alusten joita on 287 Portugalissa romuttamiseksi, eli bruttotonniston vähentämiseksi noin 12 000 tonnilla. Portugalin tapauksessa olisi kuitenkin välttämätöntä lisätä tukea laivaston nykyaikaistamiseksi ja siten kalantarjonnan varmistamiseksi tässä maassa, jossa kulutetaan eniten kalaa henkeä kohden Euroopan unionissa, mikä tekeekin Portugalista monikansallisia yrityksiä houkuttelevan markkina-alueen. Se ei kuitenkaan ole väestön eikä tätä nykyä ankaran uhan alaisella ja strategisella kalastusalalla työskentelevien etujen mukaista. Näin ollen hylkäämme ehdotuksen ja toivomme, että se tarkistetaan kokonaisuudessaan.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission jäsen Fischlerin meille täysin tyynesti hetki sitten esittelemä eurooppalaista pienkalastusta koskeva "armomurhaa" merkitsevä ohjelma on hylättävä kokonaisuudessaan sekä sen yleisfilosofian että teknisen rakenteen osalta. Ensinnäkin tuolle ohjelmalle on ominaista epämiellyttävä ylikansallinen metodi, teknokraattisen röyhkeyden ja julkeuden metodi, jonka mukaan ensin alan ammattilaisia kuultiin laaja-alaisesti, minkä jälkeen alalle vain julistettiin tuomio tekemällä virheellisiä yleistyksiä hajanaisesta ja kiistanalaisesta, vajavaisesta ja puolueellisesta, usein myös vilpillisestä teknisestä asiantuntemuksesta - viittaan nyt vain jälleen Atlantin sardelleihin ja seitiin.
Tuo ohjelma on mieletön ja ristiriitainen, koska sillä yritetään muka suojella kaloja, mutta tosiasiassa se tuomitsee voimakkaasti rajoitetun ja kalavarojen säilyttämiseen pyrkivän kalastuksen kolmansien laivastojen hyväksi, laivastojen, jotka vähiten piittaavat säilyttämistoimenpiteistä ja jotka - komission jäsen Fischlerin neuvoja noudattamalla - ovat pian ainoat, jotka vastaavat täydessä nousussa olevien eurooppalaisten kalamarkkinoiden toimituksista. Ohjelma on vaarallinen, sillä se on käyttökelvoton. Se perustuu nimittäin erääseen keskeiseen käsitteeseen, käsitteeseen kalastusponnistelujen määrästä, jota ei voida arvioida millään varmalla mittarilla tai tieteellisesti luotettavalla välineellä, ja te tiedätte tämän, arvoisa komission jäsen. Ohjelma heijastaa myös unionissa lisääntymässä olevia ristiriitoja sekä yhtenäisten ratkaisujen hyväksymisen aiheuttamaa uhkaa Euroopan eduille. Minkä ihmeen takia jäsenvaltiot, jotka ovat uhranneet pienkalastuksensa teolliselle kalastukselle, estäisivät niitä jäsenvaltioita, jotka haluavat säilyttää elinvoimaisen pienkalastuksen identiteettinsä sekä maankäytön peruspilarina, näin tekemästä?
Näin ollen jäsenvaltioiltamme vaaditaan voimakasta yleistä liikehdintää ja kalastuksen ystäviltä todellista havahtumista, jotta neuvosto tuomitsisi 11. kesäkuuta yksiselitteisesti komission jäsen Fischlerin ehdottaman uuden yhteisen kalastuspolitiikan ja vaatisi sen tilalle kunnianhimoista ohjelmaa. Tuon korvaavan ohjelman on oltava komission oletusten täydellinen vastakohta: komissio nimittäin uskoo pahinta, vaikka sillä ei ole kunnollisia perusteluja kalavarojen osalta, ja se kieltäytyy ottamasta huomioon muita tekijöitä kuin sitä, että kalastus on rasite kalavaroille. Koska tuossa taipumattomassa ohjelmassa pannaan merkille kalavaroja koskeva tiedonpuutteemme, joka on muuten tunnustettu myös komission vihreässä kirjassa, siinä on otettava huomioon komission ulkopuolisten tutkimusten kestävä kehittäminen sekä alan ammattilaisten ja tiedemiesten välinen tiivis yhteistyö. Kiintiöjärjestelmää voitaisiin täten hioa, jolloin uusien alusten tuhoaminen kävisi tarpeettomaksi. Ohjelmaan on ehdottomasti sisällytettävä myös laivaston uudistaminen, johon kalastajien omat varat eivät yksistään riitä. Julkinen tuki on siis välttämätön ja oikeutettu, jos haluamme estää laivastomme vanhanaikaisuudesta johtuvien haaksirikkojen lisääntymisen. Arvoisa puhemies, ohjelman on käsitettävä myös - kuten maataloudessa - kohdat "nuorten asema" sekä "jäljitettävyys" kalastajalta kuluttajalle. Vain täten voidaan säilyttää pienkalastus, jota monet jäsenvaltiot pitävät tärkeänä.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen positiivisesti yllättynyt, että te, jäsen Galeote Quecedo, haluatte valtuuskunnan puheenjohtajana puhua tänään myös kalastuksesta. Teillä on jopa kolme minuuttia puheaikaa. Se on minusta riittävä aika hyvitykseksi! Toivoisin tällaista virallista tukea kaikilta kollegoilta - jäsen Galeote Quecedo, tehän toivottavasti kannatatte uudistusta. Kalastuslaiva näyttää valitettavasti vain todellakin seilaavan omia teitään. Ilmapiiri on äärimmäisen synkkä muuallakin kuin kalatalousvaliokunnassa. Valitettavasti! Pyydän jatkossa kaikkia kollegoja selvittämään, missä tehtävässä hän puhuu parlamentin asioista.
Komission jäsen Fischler, teiltä haluaisin kysyä: kuka on jatkossa teidän ohellanne keskustelukumppanimme pääosastossanne, kun tärkeän työntekijänne maine suoraan sanottuna pilattiin poliittisin menettelyin? Voidaanko veronmaksajien ylipäänsä odottaa hyväksyvän, että työntekijä siirtyy neuvonantajan virkaan, eikä hänen tilalleen oteta ketään? Kuka loppujen lopuksi esittää minulle ja meille ne määräpäivät ja tosiasiat, joita tarvitsemme voidaksemme osallistua uudistukseen? Olkaa hyvä ja esittäkää myös omat laskelmanne ja menetelmänne. Taannoin esitetyssä kritiikissäkin vaaditaan näitä vastauksia.
Jäsen Barón Crespo, saanko tätä taustaa vasten kysyä teiltä - jos hän olisi vielä paikalla - tässä tapauksessa teiltä, jäsen Noguera Róman, kuinka ymmärrätte jatkuvasti esiin ottamanne pohjoisen ja etelän välisen konfliktin. Jäsen Figueiredo, käymmekö me todellakin sotaa? Miksi kalatalousvaliokunnassa olevat espanjalaiset ystävät suhtautuivat uuteen Amigos de la Pesca -ryhmään niin myönteisesti? Luoko tämä ryhmä yhtenäisyyttä vai hajauttaako se? Mikseivät muut kalastusta harjoittavat kansakunnat osallistu siihen? Eikö heitä haluta lainkaan mukaan? Missä on yhteisöllinen ajattelutapa?
Olin vielä eilen Vigossa, Espanjassa. Jotkut sanoivat: "Oletpa sinä urhea tyttö!" Asiasta ollaan siellä kuitenkin monta mieltä. Hälytyskellot soivat useilla suunnilla. Toivon kaikkien täällä tänään ja huomenna kalastusasioista puhuvien olevan integraatiokykyisiä. Me kaikki haluaisimme loppujen lopuksi uudistuksen, koska olemme kalastaneet meret tyhjiksi. Meidän on nyt vastattava seurauksista - yhdessä!

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä komission yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaa uudistuspakettia. Olen myös ilahtunut siitä, että uudistuksen alkuperäisistä tavoitteista on muutettu niin vähän.
Tällä hetkellä noudatettava yhteinen kalastuspolitiikka ei ole päässyt tavoitteisiinsa. Se ei ole onnistunut tarjoamaan riittävää elantoa läheskään kaikille kalastajille, ja samalla se on epäonnistunut suojelemaan kalakantoja nykyisiä ja tulevia sukupolvia varten. Meidän on tehtävä vaikeita päätöksiä. Uudessa YKP:ssä on leikattava nykyistä EU:n laivastoa, mutta EU ei saa tehdä yleistä leikkausta, vaan on otettava huomioon EU:n kansallisten laivastojen erilaiset koot.
Esimerkiksi Skotlannin laivaston koko on viime vuosina laskenut aikaisempaa kestävämmälle tasolle. Meidän on lopetettava laivanrakennuksen tukeminen ja pantava tämä raha sellaisten kalastajien tukemiseen, jotka ovat poistumassa alalta ja uuden työn haussa. Meidän on nähtävä komission ehdottama 6/12 meripeninkulman rajojen säilyttäminen - useimmat jäsenvaltiot ovat samaa mieltä siitä, että nämä ovat erityisesti kalastuksesta riippuvaisten rannikkoseutujen turvana - niin että kalastusteollisuus on tiiviimmin mukana uusien alueellisten neuvoa antavien toimikuntien kautta kalastuksen hallintatoimien kehittämisessä ja toiminnassa. Meidän on vakavasti tutkittava poisheitettyjen saaliiden ongelmaa, ja tarvitsemme parempia tarkastus- ja valvontastandardeja kaikkialle yhteisöön ja näiden standardien yhtäläistämistä.
Lopuksi: tarvitsemme sopimuksen, joka koskee kalastusta kehitysmaiden vesillä ja joka perustuu puhtaasti tieteeseen kalakantojen liikakalastuksen estämiseksi. Odotan seuraavia kuutta kuukautta. Mitä nopeasti pääsemme lopputulokseen, sitä parempi. Aikaa on vähän, mutta jos tahtoa löytyy, olen varma siitä, että saamme tälle vuosisadalle sopivan YKP:n.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Franz Fischler, toivon, että jäsenvaltiot ja parlamentti hylkäävät yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevan ehdotuksenne. Lisäksi toivon, että eroatte, koska työskentelette yhteisön meriä ominaan pitävien Pohjois-Euroopan maiden hyväksi ja esimerkiksi Galician ja muiden Etelä-Euroopan maiden joita lisäksi kohdellaan kuokkavieraina niiden omassa eurooppalaisessa kodissa etuja vastaan.
Ehdotuksenne on hylättävä, koska se edustaa valistumatonta hirmuvaltaa, koska se ei pohjaudu kunnollisiin luonnonvarojen säilyttämistä koskeviin tieteellisiin tutkimuksiin, koska siinä vahvistetaan perustamissopimusten vastainen ja syrjivä suhteellisen vakauden periaate, jonka mukaan Tanskan tapaisille valtioille myönnetään 16 prosentin osuus yhteisön tavanomaisista pyyntikiintiöistä, kun taas Espanjan osuus on vain 6 prosenttia. Millään muulla talouden alalla ei uskallettaisi ehdottaa sitä, mitä komission jäsen yrittää saada kalastusalalla aikaan.
Arvoisa komission jäsen Franz Fischler, antakaa paikkanne jollekin puolueettomammalle komission jäsenelle, joka on avoimempi ja tiedostaa paremmin kalastusalan tarpeet ja jolla on tarjottavanaan todellisen kestävän kehityksen mukaisia toimia.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, Pyreneiden niemimaa, Euroopan suurin kalastusalue päätyy pakosti yhteenottoon komission jäsen Fischlerin uuden syrjimättömän kalastuspolitiikan kanssa. Vuodesta 1986 niemimaan kalastuslaivasto on pienentynyt puoleen, ja jos uusia toimia lopulta toteutetaan, baskikalastajien päivät ovat luetut.
Komission olisi selvitettävä tiedemiesten ja merimiesten neuvojen perusteella ensiksi teollisuudesta ja maataloudesta, ydinjätteestä ja tankkereiden haaksirikoista peräisin olevan saasteen vaikutus kalakantoihin. Siihen tarvitaan enemmän aikaa. Sillä välin puheenjohtajavaltion ja komission väliset yhteenotot eivät saa häiritä uutta aikakautta, jolloin valvotaan tehokkaasti kalastusta liian pienisilmukkaisilla verkoilla. Se antaisi kutistuville kalakannoille mahdollisuuden elpyä.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen totesi, että hyvää politiikka voidaan toteuttaa ainoastaan silloin, kun asetetaan selkeät tavoitteet. Tällainen puhe vetoaa minuun. Hän totesi myös, että kalastuspolitiikan lähtökohtana on oltava pyrkiminen tasapainoon talouden, ekologian ja sosiaalisten seikkojen välillä. On kuitenkin oleellista, että kalastus ei ole mahdollista, jos kalaa on vähän tai jos sitä ei ole lainkaan.
Jotkin kalakannat ovat kohtalokkaasti vähentyneet. Meidän on myönnettävä tämä, ja se tarkoittaa, että on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Monivuotinen ohjausohjelma on epäonnistunut. Nykyisen tilanteen vuoksi emme voi jatkaa tukien myöntämistä uusien laivojen rakentamiseen. Olen samaa mieltä tästä lähestymistavasta ja tästä selkeästä kannanotosta.
Hyväksyn myös arvoisan komission jäsenen kannan, jonka mukaan kiintiöiden valvontaa on tehostettava. Se on eurooppalaisen kalastuspolitiikan akilleenkantapää. Valvontaa on tehostettava, ja toivon, että kykenemme osoittamaan rohkeutta tehostaaksemme parlamenttina valvontaa antamalla käyttöön riittävästi varoja sitä varten. Toivon myös, että voimme osoittaa rohkeutta kalastuspolitiikan toteuttamiseksi siten, että tarkastelemme erityisesti kalakannoittain, millainen tilanne on, ja että myös sopeutamme laivastoja ja kiintiöitä koskevan politiikkamme vastaamaan sitä. Jäsenvaltioiden välisen tavan sopia ikään kuin kädenpuristuksella karjamarkkinoilla siitä, miten kiintiöihin suhtaudutaan vuodesta toiseen, on oltava ohi. Olen myös iloinen siitä, että siirrymme ehkä monivuotiseen kiintiöjärjestelmään.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että ikävien toimenpiteiden rinnalla on toteutettava riittävästi rahoitustoimenpiteitä. Ei saa tapahtua niin, että jotkin jäsenvaltiot tukevat sosiaaliohjelmaa käyttäen yhteisrahoitusta ja jotkin eivät. Mielestäni olisi parasta, että ohjelmaa toteutettaessa ei käytettäisi yhteisrahoitusta vaan Euroopan unionin suoraa rahoitusta.
Minulla on vielä toinen kriittinen huomautus tästä asiasta: ei ole riittävän selvää, kuinka monella jäsenvaltiolla, joilla ei nyt ole pääsyä Pohjanmerelle eikä kiintiötä, on pian kiintiö. Eihän voi olla niin, että jotkin Pohjanmeren ääressä sijaitsevat jäsenvaltiot joutuvat kärsimään pahasti kalastuslaivaston supistamisesta ja että samalla muut jäsenvaltiot pääsevät nyt Pohjanmerelle kalastamaan. Nämä asiat eivät sovi yhteen. Hanaa ei voida kääntää kiinni yhdessä paikassa sitä varten, että se taas avattaisiin toisessa paikassa.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, kukaan tervejärkinen ei voi kieltää tai kyseenalaistaa, että kalavaroja eli uhanalaisia meren eliöitä on ehdottomasti suojeltava ja että ne on saatava säilymään. Ei todellakaan voida sallia pelkkää saalistuspyrkimystä ikään kuin eläisimme esihistoriallisia aikoja, mutta käyttäisimme 2000-luvun tekniikkoja. Kalastuksen saalistustoimintana on loputtava, siihen ei ole enää mitään syytä. Arvoisa komission jäsen Franz Fischler, lisäksi uudistus alkoi huonosti, riitaisesti, sanoisin jopa farssimaisesti! Niinpä sitä uhkaa kuolema, se on haavoittunut kuolettavasti. Mikä sääli! Käännätte vastaanne kapinaan nousseen kohderyhmän.
Uudistuksessa tarvitaan puolueettomuutta, tasapainoisuutta ja kykyä esittää asiat hyväksyttävässä muodossa, ei sotaisaksi kehkeytynyttä ilmapiiriä. Toisaalta uudistus on liian kovakourainen ja saa asianosaiset kääntymään itseään vastaan. Se on epätasapainoinen uudistus, jossa ei puututa eräiden valtioiden harjoittamaan teolliseen kalastukseen. Se on epäoikeudenmukainen uudistus, koska siinä ei oteta huomioon niitä, jotka ovat ylittäneet kiintiönsä ja niitä, jotka ovat noudattaneet sitä politiikkaa, mitä tällä osa-alueella on edellytetty tähän asti. Tällä uudistuksella ei ole tarkkaa tieteellistä pohjaa. Sen sanovat kaikki! Lopuksi uudistus on teknokraattinen: siinä ei oteta huomioon tuhatvuotisten kulttuurien toimeentuloa eikä suojelunarvoisia elämäntapoja. Kas tässä syyt varauksiimme ja vastalauseisiimme!

Piétrasanta (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteisestä kalastuspolitiikasta on sanottava, että olemme jo useita vuosia vaatineet täällä valppautta ja konkreettisia toimia, kalavarojen hoitoa sekä meriympäristön suojelua. Suurin osa hallituksista on jättänyt reagoimatta näihin kestävään kalastukseen pyrkiviin ehdotuksiin. Olemme joutuneet umpikujaan todetessamme, että kalakannat ovat ehtyneet: kummeliturskien, turskien ja valkoturskien kannat ovat pienentyneet kahteen kolmasosaan entisestään. Emme siis voi kitsastella pyyntivälineiden uudistuksessa, sillä välineistä on tehtävä entistäkin tehokkaampia ja selektiivisempiä juuri sivusaaliiden syntymisen estämiseksi, sillä niiden osuus saattaa olla jopa 80 prosenttia pyynnistä, nuoret kalat mukaan luettuina.
Kukin jäsenvaltio soveltaa tätä yleisen edun mukaan laadittua eurooppalaista direktiiviä parhaaksi katsomallaan tavalla. Kannatamme tällaisen melko tuhoavan teollisen kalastuksen asemesta pienkalastusta varsinkin työpaikkojen säilyttämiseksi. Tätä asiaa koskevia sosiaalisia näkökohtia varten on kuitenkin myönnettävä enemmän varoja kuin nyt on suunniteltu. Emme kannata ehdottomia hallinnollisia menettelyjä. Menettelyistä on päätettävä yhteistyössä sellaisten alueellisten neuvoa-antavien neuvostojen kanssa, joita komissio on ehdottanut ja jotka muodostuvat alan ammattilaisista, työtuomioistuimen jäsenistä, tieteenharjoittajista ja kansalaisyhteiskunnan edustajista, jotka kykenevät mukauttamaan noita menettelyjä käytännön erityispiirteiden mukaisesti. Siten saisimme mahdollisuuden paitsi pelastaa oleellisen myös antaa kalastukselle uutta puhtia ja varmistaa taloudelliselle ja inhimilliselle tasapainollemme välttämätön kestävä kehitys.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, edustan maata, jonka historian perustana on kalastus ja meri ja jossa kalastusalalla on vielä noin 50 000 työpaikkaa. Ensimmäiseksi haluan arvostella komission ehdotusta siitä, että siinä ei oteta huomioon kalastuslaivaston kokoonpanon eroavuuksia Euroopan unionissa: joissakin valtioissa laivasto koostuu enimmäkseen suurista aluksista, jotka harjoittavat teollista kalastusta, kun taas joissakin valtioissa se koostuu enimmäkseen pienistä laivoista. Portugalissa 90 prosenttia aluksista on alle 12-metrisiä ja ne harjoittavat pienimuotoista rannikkokalastusta. Kun noista aluksista noin 40 prosenttia on yli 25 vuoden ikäisiä, kalastajiemme valtaisa enemmistö jää ilman yhteisön taloudellista tukea ja ilman kykyä nykyaikaistaa toimintaansa ja tehdä siitä kannattavaa.
Toiseksi arvostelen ankarasti sitä, että kaikki nämä ehdotukset turmelee eräs olennainen kysymys, joka liittyy siihen tapaan, millä eri valtioissa on täytetty monivuotisissa ohjausohjelmissa eli MOO:issa asetetut päämäärät: joissakin valtioissa nämä päämäärät on saavutettu ja joissakin niistä, kuten Portugalissa, tavoitteet on ylitetty jopa 30 prosentilla, kun taas toisissa tavoitteita ei ole saavutettu, vaan pyyntikapasiteettia on jopa lisätty. Lisäksi minun on palautettava mieleen, että sen jälkeen kun Portugali liittyi Euroopan unioniin vuonna 1986, Portugalin laivastoa on supistettu 45 prosenttia ja pyynnin kokonaismäärää taas 50 prosenttia. Kun otetaan nämä luvut huomioon, minusta on epäoikeudenmukaista pyytää meiltä lisäuhrauksia, kun toisissa maissa on kasvatettu laivastoa. Kun komission ehdotuksissa ei oteta tätä lähimenneisyyttä huomioon, niissä ei ainoastaan panna syytöntä kärsimään syyttömän edestä, vaan mikä vielä pahempaa, maksetaan korvauksia sellaisille valtioille, jotka ovat ylittäneet kiintiönsä aiemmin.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluaisin sanoa teille, että on virhe pyrkiä tekemään uudistus kiireesti, koska siitä tulee väistämättä huono. Luonnonvarojen kestävyys on erittäin pätevä peruste, mutta sitä ei voi käyttää asioiden toteuttamiseen sekavasti väheksyen ongelman inhimillistä ja sosiaalista ulottuvuutta ja ennen kaikkea saattaen maat eriarvoiseen asemaan. Ehdotuksissa ei sanota mitään kalajauhosta, syrjäisimmistä alueista ja laittomasta kalastuksesta. Toivon, että reaktiot komission ehdotuksiin saavat harkitsemaan uudelleen sitä, mitä nyt ei harkittu lainkaan, ja että ne johdattelevat meidät tasapainoisempaan uudistukseen, jossa otetaan ongelman kaikki ulottuvuudet huomioon. Vaikka sitä olisikin odotettava vielä jonkin aikaa.

Gillig (PSE).
Arvoisa komission jäsen, olette juuri tehnyt yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevia ehdotuksia, jotka saivat välittömästi aikaan poleemista keskustelua. Ehdotuksissanne ei ole otettu huomioon kahta meille kuitenkin tärkeää näkökohtaa huolimatta niihin sisältyvistä myönteisistä näkökohdista - tarkoitan etenkin valvontaa ja seuraamuksia koskevia kysymyksiä, joista kaikki näyttävät olevan yhtä mieltä. Ensimmäinen näkökohta on viittaus sallittuihin saalismääriin, noihin kuuluisiin TAC:eihin (suurin sallittu saalis), ja kiintiöitä koskevaan kysymykseen, jonka on edelleen oltava yhteisen kalastuspolitiikan kulmakivenä.
Toinen näkökohta, jota haluan korostaa, jota ei ole otettu huomioon ja jota on jopa melko lailla laiminlyöty, on kalatalousalan taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus sekä alan vaikutukset paikalliseen työllisyyteen, olipa kyse sitten välittömästä tai välillisestä työllisyydestä. Eläkkeelle jääminen tai mahdollinen alanvaihto ovat ainoat sosiaaliset toimet, joita ehdotuksissa on harkittu. Nuorten sukupolvien koulutuksen, työolojen parantamisen ja siten alusten turvallisuuteen panostamisen lisäämisen varalle ei ole suunniteltu mitään. Lajien, tässä tapauksessa kalojen, suojelu ainoana politiikan määrittelyn kriteerinä ei ole hyväksyttävää.
Minkä tahansa alan jatkuvuuden takaaminen on mielestämme seurausta taloudellisten ja ympäristöllisten mutta toki myös sosiaalisten tavoitteiden välisestä tasapainosta. Jotta yhteisön politiikka, yhteinen politiikka, olisi ymmärrettävää ja hyväksyttävissä, sen on perustuttava tällaiseen kokonaisvaltaiseen näkemykseen, mikä ei päde ehdotuksiin, joita olette tänään tehnyt kalastusalasta. Keskustelua voitaisiin mielestäni laajentaa sosiaalisia tavoitteita koskevaan kysymykseen sekä riskiin poistaa sosiaaliset tavoitteet Euroopan unionin politiikoista, mikä on perussyy sille epäluulolle, jota kansalaiset tuntevat Eurooppaa kohtaan, ja pahimmassa tapauksessa syy sille, että he hylkäävät Euroopan. Sosiaalisten toimien vaikutusta kalastuksesta riippuvaisiin alueisiin ei ole otettu tarpeeksi huomioon, ja tämä epäkohta edellyttää niiden ehdotusten tarkistamista, joita olette meille tänään tehnyt.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa suoraan yhden asian. Tiedättekö, missä sijaitsee Barbate tai Isla Cristina? Tiedättekö, missä sijaitsee Ayamonte, Almería tai Motril? Tiedättekö Andalusiasta muutakin kuin sen kitkerät vihreät oliivit?
Arvoisa komission jäsen, en ole katkera, mutta olette tehnyt työpaikkojen tuhoamista koskevissa ehdotuksissa uuden ennätyksen, jota on vaikea lyödä.
Oletteko ottanut huomioon tai onko joku ryhmänne jäsen tullut ajatelleeksi, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta koskevien ehdotusten lisäksi epäonnistuitte neuvotteluissa Marokon kanssa sellaisen perinteisen kalastussopimuksen uusimisesta, jolla estettäisiin pienimuotoisen kalastuslaivaston tuhansien työpaikkojen häviäminen?
Arvoisa komission jäsen, te toitte globaalistumisen Etelä-Euroopan kalastukseen ja teidän takianne sen paikan, joka kuului pienimuotoiselle kalastuslaivastolle Marokon ja Euroopan unionin sopimuksessa, jossa kunnioitettiin biologisia elpymisaikoja ja valvottiin tarkasti välineitä ja silmäkokoja, on nyt vienyt näillä kalastusalueilla sellainen kalastuslaivasto, joka ei kunnioita biologisia elpymisaikoja ja jonka välineitä ei valvota millään tavalla. Se ei pura osaa saaliistaan eikä se luo alueelle työpaikkoja, kuten yhteisön laivasto.
Arvoisa komission jäsen, esittämässänne yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksessa lasketaan täsmällisesti romutettavien alusten ja menetettävien työpaikkojen määrä, mutta siinä jätetään täysin hämärän peittoon ratkaisut, joita tarvitaan ehdotuksestanne aiheutuvien sosiaalisten ja taloudellisten ongelmien lievittämiseen. Oletteko selvillä, mistä saamme tarvitsemamme rahat? Nyt meidän olisi sitten tarkoitus sijoittaa työttömiksi jääneet kalastajat matkailualalle. Lisää hotellejako, lisää golfkenttiäkö, arvoisa komission jäsen? Tätäkö te kutsutte kestäväksi kehitykseksi? Tätäkö on alueiden talouden monipuolistaminen? Tiedättekö, että kieltämällä uudenaikaistamisen kiellätte myös kalastuksen kestävän kehityksen sekä ympäristöä ja niitä kalastusalueita kunnioittavan kalastuksen, joita juuri kalastajat haluavat eniten kunnioittaa?
Ehdotuksillanne te tuhoatte ainoan kalastuslaivaston, joka luo työpaikkoja ja kunnioittaa samalla ympäristöä: pienimuotoisen kalastuslaivaston. Lisäksi kiellätte yhteisyritysten perustamisen, joka jäi ainoaksi vaihtoehdoksemme ratkaista Marokon tapauksen kaltaiset ongelmat. Romukauppiaat tässä kyllä rikastuvat.
Lopuksi: ehdotuksenne ei vaikuta ainoastaan työllisyyteen tai sellaisten kylien perinteiseen kulttuuriin, joita te ette tunne, vaan lisäksi se nostaa huomattavasti sitä hintaa, jonka kuluttajat maksavat yhdestä Välimeren alueen terveellisen, tasapainoisen ja kolesterolittoman ruokavalion olennaisesta osatekijästä; ehdotustenne takia kala menettää sijaa roskaruoalle, jota arvostetaan suuresti Pohjois-Euroopassa.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, en todellakaan kadehdi teitä, en edes niiden lukuisien kohteliaisuuksien ja onnittelujen vuoksi, joita teille on esitetty tässä salissa enkä siksi, että valitettavasti olette tänään täällä kertomassa erään politiikan epäonnistumisesta. Siksi toivon teidän tietävän, että ainakin inhimilliseltä kannalta saatte kaiken myötätuntoni.
Miten kertomuksenne on todistanut kalastuspolitiikan epäonnistumisesta? Itse asiassa te sanoitte: "Olemme käyttäneet rahaa vähentääksemme kalastuksen pyyntimääriä", ja me toteamme, että tosiasiassa näillä rahoilla niitä on lisätty; "olemme käyttäneet rahaa kalastusvarojen säilyttämiseen" ja - niiden tietojen perusteella, joista mainitsitte, vaikka ette niitä ilmoittanut - kalakanta on nopeasti köyhtymässä; "olemme käyttäneet rahaa rajoittaaksemme sosiaalisia, työllisyyteen kohdistuvia vaikutuksia tällä alalla", ja tänään te kerroitte 66 000 menetetystä työpaikasta ja niiden lisäksi 28 000 työpaikasta, joiden ennustetaan katoavan.
Näin ollen, arvoisa komission jäsen, eräs kysymys nousee esiin: miksi komissio on niin itsepäisesti tähän päivään saakka puolustanut tätä yhteistä kalastuspolitiikkaa? Tämä ei ole joutava kysymys.
Ymmärrän ja esittämistänne ehdotuksista olen huomannut, että tätä järjestelmää on yritetty muuttaa, mutta en halua tässä puuttua yksityiskohtiin, koska niistä puhumme mieluummin yksityiskohtaisia ehdotuksia käsiteltäessä, eikä tänään ole oikea ajankohta. Sallikaa minun siis vain esittää eräs todellakin painokas kehotus, jonka toivoisin komission ottavan huomioon: älkäämme toistako menneisyyden virhettä; älkäämme kuvitelko, että kalastajat olisivat ympäristön kestävän kehityksen vihollisia, tasapainon säilyttämisen vihollisia. He ovat tärkeimpiä liittolaisiamme, teidän tärkeimpiä liittolaisianne. Jos emme ota heitä mukaan, ja jos ennen kaikkea te ette ota heitä mukaan tavoitteiden määrittelyä ja säännösten laatimista koskevaan päätöksentekoon, ainoakaan tavoite ei ole saavutettavissa. Tältä kannalta alueellistaminen on eräs keskeisimmistä seikoista, koska keskittäminen, jota tässä politiikassa on harjoitettu, on epäonnistunut.
Eräs toinen aihe on lähellä sydäntäni: Välimeri. Te ette tänään esittänyt niitä ehdotuksia, jotka ilmoituksen mukaan on määrä esittää pian. Tuossa yhteydessä aion yrittää ymmärtää ja esittää oman ja edustamani valtion arvion tästä toisesta kalastukseen liittyvästä alasta.

Nicholson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että olemme vihdoin alkaneet keskustella yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta koskevista ehdotuksista. En pidä valitsemastamme lähestymistavasta. Meillä ei kuitenkaan ollut paljoakaan valinnan varaa. Meidän on hyväksyttävä, että nykyinen yhteinen kalastuspolitiikka on epäonnistunut. Tiedämme kaikki sen.
Meidän on tehtävä se johtopäätös, että meidän velvollisuutemme on, kuten Stevenson on sanonut, palata perusasioihin ja työskennellä komission ja neuvoston kanssa, jotta saisimme aikaan politiikan, joka toivottavasti olisi äärettömän paljon edellistä parempi.
Pidän myönteisenä sitä tosiseikkaa, että annamme enemmän vastuuta paikallisille kalastajille, jotka ovat lähempänä alueita, joilla he työskentelevät. Haluan oikeaa vastuuta, enkä pienintä mahdollista kuulemista, koska se ei toimi, jos siihen päädytään. Me kaikki tietenkin tunnustamme, että kapasiteettia on vähennettävä, ja kalastusala ja kalastuslaivasto on saatava loppujen lopuksi kestäviksi. Meidän on kehitettävä politiikka, joka toimii.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on jo vuosia laiminlyönyt kalastajat ja kalastusteollisuuden. Haluan komission jäsenen varmistavan, että mitä tahansa toimia aletaankin toteuttaa, ne ovat yhtenäistä kaikkialla Euroopan unionissa ja ne rahoitetaan yhtenäisellä tavalla niin, että mikään jäsenvaltio ei voi ammentaa rahaa toista jäsenvaltiota enemmän oman teollisuutensa tukemiseen.
Emme voi tänään käsitellä kaikkia kohtia. Haluaisimme ehkä, mutta emme voi. Tunnustamme kaikki, että kaikkien näillä teollisuuden aloilla toimivien elanto on vaakalaudalla, ja uskon vakaasti, että teemme kaikki kovasti työtä pyrkiessämme ratkaisemaan tämän asian.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin lopuksi esittää teille näkökohdan, jonka esitin valiokunnassa viime viikolla. Pyysin teitä hahmottelemaan sen kertomuksen sisällön, joka on muuttunut sen jälkeen, kun pääjohtaja Smidt erotettiin virasta. Lupasitte ilmoittaa asiasta kalatalousvaliokunnalle. Pidättekö kiinni tuosta lupauksesta ja kerrotte meille, mitä muutoksia kertomukseen on tehty sen jälkeen, kun Smidt erotettiin?

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, tulette Euroopan parlamenttiin mukananne ehdotus, joka vahvistaa Euroopan komission epäonnistuneen yhteisen kalastuspolitiikan harjoittamisessa.
Ehdotatte nyt, että epäonnistumisen maksaisi ala, joskaan ei koko ala, vaan ehdotuksen maksumiehiksi joutuisivat Välimeren alueen maiden kalastajat, jotka pyytävät kalaa ihmisravinnoksi, eivät kalajauhon valmistukseen, ja jotka ovat viime vuosina tehneet suurimmat uhraukset vähentämällä jatkuvasti aluksiaan. Budjetista vastaava kolleganne ei varmaankaan ymmärrä ehdotuksen kustannuksia. Mistä aiotte ottaa ne 240 miljoonaa euroa, jotka vielä tarvitaan romuttamisen edistämiseen vuosina 2003-2006? Aiotteko ottaa ne rakennerahastoista?
Haluaisin palauttaa mieleenne pari yksiköidenne ilmoittamaa lukua. Vuosina 1996-2000 esimerkiksi Espanja joutui vähentämään laivastoaan 88 000 tonnia, ja samana ajanjaksona esimerkiksi Tanska kasvatti laivastoaan noin 64 000 tonnia yhteisön tukien ansiosta. Nämä ovat yksiköidenne ilmoittamia lukuja.
Yritättekö nyt rauhoitella alaa sanomalla, että Portugalin ja Espanjan kalastajat pääsevät 17 vuoden odotuksen jälkeen Pohjois-Atlantin kalastusalueille? Tämä taataan liittymisasiakirjassa, jota Euroopan komissio ei ainakaan vielä voi muuttaa.
Komission jäsen viittasi Euroopan komission sisällä ilmenneisiin näkemyseroihin, joita hän luonnehti normaaleiksi; sen sijaan ei ole normaalia, että kolmeen toimielimeen muodostuu näin silmiinpistävä maantieteellinen kahtiajako. Ja koska jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ovat juuri ovella, voisimme sanoa, että ehdotuksessanne tilanne on pohjoinen 1 - etelä 0, mutta ottelu on vielä alussa, ja toivomme, että olette oikeudenmukainen ja tasapuolinen erotuomari. Se on tärkeää. Kuulimme muuten keskustelun alussa puheenvuoron, jossa yritettiin tuhansien Galiciassa tai Andalusiassa asuvien perheiden tulevaisuuden varjolla harjoittaa sisäpolitiikkaa, mikä on minusta yksinkertaisesti halveksuttavaa, ja pahoittelen, että tällaisen puheenvuoron käyttänyt henkilö ei ole paikalla. Tässä ei ole kyse institutionaalisesta vaan henkilökohtaisesta kriisistä, asenteiden kriisistä: kriisistä, joka ennakoi kaikkien ja erityisesti oman maani kalastajien eduksi monivuotista vastarintaa tällaisia lausuntoja esittäviä henkilöitä vastaan.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nousen esittämään näkökohdan, ennen kuin komission jäsen Fischler vastaa tässä keskustelussa. Jäsen Barón Crespo sanoi, että hän ei usko minun puolueettomuuteeni kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana. Pyrin aina puheenjohtajana täydelliseen puolueettomuuteen, mutta puolueettomuuden on perustuttava reiluun peliin. Olen varma, että kaikki täällä parlamentissa uskovat kaikkien jäsenvaltioiden yhtäläiseen kohteluun. Jos tämä on jäsen Barón Crespolle vieras käsite, olen pahoillani hänen puolestaan. Toivon, että parlamentti tukee minua tässä.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, olen kuunnellut tätä keskustelua erittäin tarkkaavaisena. Haluaisin ottaa vielä kantaa muutamiin tärkeitä kohtia koskeviin näkemyksiin, varsinkin niihin, jotka näyttävät olevan vielä epäselviä. Haluaisin esittää ensin kuitenkin yhden pyynnön. Ymmärrän oikein hyvin, että väittely on oikeastaan parlamentaarisen keskustelun suola. "Kuolemantuomion" ja "teloituksen" kaltaiset käsitteet, tällainen verbaalinen radikalismi, ei ole kuitenkaan mielestäni tämän parlamentin arvon mukaista.

Kehotan siksi palaamaan asialliseen keskusteluun, sillä ongelmat ovat aivan tarpeeksi suuria; meidän ei tarvitse paisuttaa niitä keinotekoisesti. Meidän pitäisi minusta todellakin pitää kiinni siitä, mitä jäsen Langenhagen sanoi: emme lähde sotaan! Haluamme oikeastaan sellaisen tilanteen, jossa kalavaroillamme sekä kalastusalallamme on toiveikkaammat tulevaisuuden näkymät kuin viime vuosina. Sen saavuttamiseksi meidän on tehtävä yhteistyötä.
Jäsen Galeote Quecedo, meidän ei pitäisi mielestämme pelata myöskään tätä vanhaa peliä ja sanoa, että tässä on meneillään pohjoisen ja etelän välinen peli, jossa sanotte pohjoisen johtavan tällä hetkellä 1-0. Minusta näin ei ole. Peli on korkeintaan vihelletty vasta alkaneeksi, ja meidän pitäisi pelata yhdessä ja ymmärtää, ettemme saisi antaa perinteisten rintamien syntyä uudelleen, sillä siitä on aikaisemmin koitunut usein hankaluuksia.
Jäsen Stevenson esitti erilaisia lukuja. Pyydän teiltä ymmärrystä: on todellakin parempi antaa lukujen vain puhua puolestaan ja tarkastella lähemmin niitä, jotka on asianmukaisesti perusteltu. Hyvä parlamentin jäsen, kalavarojen hallintaa koskevan asetuksen sivulta 49 voitte tarkistaa, millaisista luvuista jäsenvaltiokohtaisten laivojen kohdalla on oikeasti kysymys.
Haluaisin lisäksi pyytää selventämään, mitä tieteellisyydellä tarkoitetaan. Tieteen ei pidä asettaa uudistuksen alkuun suurta projektia voidakseen sitten edelleen hallita uudistusta, vaan tieteestä on tultava pysyvä osa kalastuspolitiikkaa. Juuri tämä ajatus sisältyy ehdotuksiimme. Jäsen Barón Crespo kysyi, miksei kalastuspolitiikkaan päde samat asiat kuin yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Hän ei ole valitettavasti enää paikalla, mutta haluaisin teidän kertovan hänelle, että siihen pätee aivan samat asiat. Molempien politiikan alojen tulevaisuuden periaatteena on kestävyys kaikissa ulottuvuuksissa. Siitä aiomme pitää kiinni.
On myöskin väärin väittää, ettemme huolehdi enää kalastajien ja alusten turvallisuudesta. Alusten turvalaitteisiin tehtäviä investointeja aiotaan nimenomaan edistää jatkossakin. Tässä asiassa ei ole tehty minkäänlaisia muutoksia; haluamme päinvastoin keskittyä aiempaa tiiviimmin juuri tällaisten seikkojen edistämiseen.
Seuraavaksi käsittelen laajaa aihetta, joka koskee kalastusvyöhykkeille pääsyä. Siihen näyttää liittyvän tiettyjä väärinkäsityksiä tai kenties väärintulkintoja. Espanjan ja Portugalin liittymissopimuksissa on ensinnäkin edelleen eräs sääntö. Sen voimassaoloaika päättyy tämän vuoden lopussa. Tämä takaa sen, ettei näiden kahden valtion tarvitse enää alistua mihinkään erityisrajoituksiin, ettei niitä saa enää syrjiä, vaan niilläkin on vapaa pääsy kalastusvyöhykkeille. Älkää kuitenkaan sotkeko asioita: pääsy kalastusvyöhykkeille ei ole sama asia kuin kalavarojen käyttöoikeus! Siirtymäsäännön voimassaoloajan päättyminen tarkoittaa, että yhteisön lainsäädäntöä on sovellettava ilman syrjintää. Niin me teemmekin, sillä se on velvollisuutemme! Sitä ei olisi tarvinnut lainkaan mainita erikseen uudistuksessa, koska asia on itsestään selvä. Mainitsimme sen siitä huolimatta, jotta asia tulisi selväksi.
Hankaluuksia näyttää aiheuttavan myös se, että on syntynyt sellainen käsitys, että rankaisemme uudella laivastopolitiikallamme niitä valtioita, jotka ovat tähän mennessä tehneet enemmän, kuin mihin ne olivat sitoutuneet. Älkäämme ensinnäkään unohtako, että Euroopalla on liian suuri laivasto. Se, joka kiistää asian, ei myönnä tosiasioita.
Toiseksi: niille, jotka eivät ole noudattaneet jo nyt voimassa olevia vaatimuksia eivätkä lakimääräyksiä, langetetaan seuraamuksia. Ne mainitaan selvästi ehdotuksissa. Tällöin esimerkiksi vähennetään niiden pyyntiponnistusta. Sellaisilla valtioilla, jotka ovat vapaaehtoisesti tehneet enemmän, on uudessa järjestelmässä joka tapauksessa suuri etu, koska jatkossa yksittäisten jäsenvaltioiden kesken jaettava pyyntiponnistus voidaan jakaa tällöin taloudellisesti mielekkäämmin laivastolle eikä tilanne johda siihen, ettei yksikään pyyntialus saa riittävästi merelläolopäiviä voidakseen kalastaa kunnolla. Tämä on suuri ero, ja vaivan palkka on siinä, että jotkin jäsenvaltiot eivät ole pelkästään noudattaneet voimassa olevan lainsäädännön vaatimuksia vaan tehneet vieläkin enemmän.
En haluaisi enää huomauttaa, että on vaadittu useaan otteeseen kalastuspolitiikan saattamista uudelleen kansalliselle tasolle. Niin pitäisi tehdä, jos haluaisi tehdä itselleen karhunpalveluksen. En usko sellaisen toiminnan vievän meitä kuitenkaan oikeasti eteenpäin asiassa. Tarvitsemme kaikkien jäsenvaltioiden yhteistä kalastuspolitiikkaa.
Käsittelen vielä yhtä aihetta, josta syntyy näköjään jatkuvasti hälyä, nimittäin teollista kalastusta. Pitää paikkansa, että kalajauhoa tuotetaan edelleen huomattavia määriä erityisesti kalanviljelylaitoksilla käytettäväksi ravinnoksi. Ilman kalajauhoa ei ole toisin sanoen vesiviljelyäkään. Tätäkään emme saisi unohtaa.
Toiseksi: teollisessa kalastuksessa keskitytään ihmisravinnon kannalta merkityksettömiin kalalajeihin. Teollisen kalastuksen ja ihmisravinnoksi tarkoitettujen kalojen pyynnin välillä ei ole siksi kilpailua. Teollisessa kalastuksessa pätevät tietenkin samat rajoitukset ja säännöt kuin muussakin kalastuksessa. Meitä ei voi todellakaan moittia siitä, ettemme ole uudistusta ennen tutkineet tarkasti kalastuksesta erityisen riippuvaisten alueiden tilannetta ja kehitysongelmia. Olemme tehneet 22 tällaisia alueita koskevaa tutkimusta. Voitte hakea tutkimustulokset milloin tahansa Internetistä. Ne ovat olleet siellä nyt vuoden.
Seuraavaksi tarkastelen käsitystä, jonka mukaan olisimme toteuttamassa jonkinlaista romutusuudistusta. Tässäkin asiassa pyydän pysymään kohtuuden rajoissa! Ehdotettujen toimenpiteiden ansiosta laivastokapasiteetti vähenee luultavasti 10 prosenttia. 10 prosenttia! Siksi on turha kuvitella, että jatkossa on tuskin enää lainkaan aluksia! Aikaisempaan käytäntöön verrattuna tässä on kuitenkin yksi ero, nimittäin se, että toteutamme näitä toimenpiteitä sosiaalisesti vastuuntuntoisesti, sillä laivaston välttämättömän supistamisen ohella aiomme toteuttaa myös vastaavia sosiaalisia toimenpiteitä. Jos siis esittää moitteita, ne pitäisi antaa oikeastaan nykyisestä eikä tulevasta politiikasta!
Yksi asia on vielä keskustelu pienimuotoisesta kalastuksesta ja suurilla ja tehokkailla aluksilla tapahtuvasta kalastuksesta. Tämä ero on mielestäni otettava todellakin asianmukaisesti huomioon myös politiikan täytäntöönpanossa - olen sanonut tämän komissiossakin. On tärkeää, että annamme pienimuotoisellekin kalastukselle menestymismahdollisuuden.
Kun minulta kysytään, miten suunnitelmat ovat muuttuneet pääjohtaja Smidtin lähdön vuoksi, kysymystä on korjattava kahdessa mielessä. Pääjohtaja Smidt ei ole ensinnäkään lähtenyt mihinkään. Hän on edelleen kalastuksen pääosaston pääjohtaja. Toiseksi: varsinaisesta asiasisällöstä voi ylpeänä todeta, etteivät ehdotukset ole lainkaan muuttuneet eikä niitä ole myöskään muutettu.
Jäsen Galeote Quecedo kysyi lopuksi, mistä uudistukseen tarvittavat varat saadaan. Kuten sanottu, osa varoista on siis tarkoitus saada siten, että mietimme uudestaan, ovatko kalastusalan nykyiset rakenneohjelmat kohdallaan, ja muutamme niitä. Toinen osa varoista on tarkoitus saada joustovälineestä. Kolmannen osan aiomme hankkia suunnitellun puolivälin arvioinnin yhteydessä. Kun katsotte, miten paljon suunniteltua hitaammin varoja maksetaan rakennerahastoista - maksut ovat nimittäin myöhässä yli 80 miljardia euroa - 200 miljoonasta eurosta käytävä keskustelu ei ole tässä yhteydessä niin erityisen merkittävä.
Yksi asia kuitenkin on ja pysyy: Kun pohdimme, tarvitsemmeko uudistusta - ja parlamenttikin on vastannut tähän kysymykseen jo monta kertaa myönteisesti - kun pohdimme, onko kalakantojemme tila ongelmallinen ja emmekö voisi jatkaa nykyisin määrärahoin, kun pohdimme, pitääkö meidän vähentää kapasiteettia, kun pohdimme, onko meillä sosiaalinen vastuu, komission ehdotus antaa näihin kysymyksiin mielestäni selkeän vastauksen!
(Suosionosoituksia)

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ymmärrän, että tällaisessa keskustelussa komission jäsenellä on paljon kysymyksiä, joihin on vastattava loppupuheenvuorossa, mutta minun kysymykseni olivat tarkoin rajattuja, erityisesti suhteelliseen vakauteen liittyvät. Asiakirjassa "Yhteenveto 4 luvusta" sanotaan, että "suhteellista vakautta on ylläpidettävä, mutta kunkin kannan kiintiöiden jakamisperusteista päättää neuvosto, jotta sen soveltaminen olisi avoimempaa". Mitä tämä tarkoittaa? Onko sen mukaan mahdollista, että jakoperusteet voisivat olla...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Jäsen Hudghton, tuo ei ole työjärjestyspuheenvuoro, tuo on yksityiskohta. Meillä on runsaasti aikaa keskustella tästä kertomuksesta, ennen kuin se tulee takaisin parlamenttiin.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Konradin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0144/2002) luonnoksesta komission asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla (2002/2046(INI)).

Konrad (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, ryhmäpoikkeusasetuksen uudistuksessa on kyse Euroopan unionin moottoriajoneuvokaupan uudelleenjärjestelystä. Tämä uudistushanke on mielestäni erittäin tärkeä myös Euroopan kilpailupolitiikan kannalta. Parlamentti on siksi pyrkinyt sopimaan tärkeistä yksityiskohtaisista järjestelyistä komission kanssa käydyssä vuoropuhelussa. Arvoisa komission jäsen Monti, haluan esittelijänä lisätä, että olette itse parlamentin, esittelijän ja monien parlamentin jäsenten kanssa käymässänne erittäin tiiviissä vuoropuhelussa myös huolehtineet siitä, että tämän rakentavan vuoropuhelun yhteydessä pohdintoihinne sisällytettiin useita parlamentin ehdotuksia.
Millainen on Euroopan unionin jälleenmyyjien tilanne tällä hetkellä vanhan ryhmäpoikkeusasetuksen voimassa ollessa? Mitä mahdollisuuksia vanha ryhmäpoikkeusasetus tarjoaa jälleenmyyjien ja vaikutusvaltaisten autonvalmistajien välisten sopimusten muotoilussa? Nykyisestä tilanteesta voi tehdä todella mielenkiintoisia havaintoja: jälleenmyyjät saavat myydä nykyään ainoastaan yhtä merkkiä. Valmistaja voi nykyään vaatia jälleenmyyjää harjoittamaan myynnin ohella myös huoltotoimintaa. Varaosia voi nykyään tilata ainoastaan autonvalmistajalta, ei varaosien valmistajalta. Autonvalmistajat voivat nykyään määrätä, kuinka monta varastossa olevaa autoa jälleenmyyjien on pidettävä pihassaan.
Jälleenmyyjien ja valmistajien valtasuhteet ovat tällä hetkellä selvästi täysin epätasapainossa. Uskon, että käsiteltävänä oleva ryhmäpoikkeusasetusta koskeva ehdotus voi hyvinkin laajentaa myös pk-yritysten perustaa ja tarjota kuluttajallekin paremmat ostomahdollisuudet markkinatilanteen parantumisen vuoksi.
Jälleenmyyjä voi jatkossa myydä useampia kuin yhtä merkkiä. Häntä ei voida enää velvoittaa tarjoamaan myös huoltopalveluja. Jatkossa on aiempaa enemmän riippumattomia korjaamoja, jotka voivat saada autojen huoltoon ja korjaukseen tarvittavat tiedot suoraan valmistajalta - siitä olemme pitäneet huolen. Tämä on ryhmäpoikkeusasetuksen aikaansaama parannus.
Nykyiselle tilanteelle on muuten lisäksi ominaista, että valmistajat irtisanovat usein jälleenmyyjien kanssa tekemiään sopimuksia. En kritisoi sitä. Valmistajien pitää pystyä järjestämään myyntiverkostojaan uudelleen. Euroopassa on kuitenkin tällä hetkellä irtisanottu yli 3 000 yritystä. Tämän uudistuksen avulla ne voidaan pitää markkinoilla; tämän uudistuksen ansiosta niillä on mahdollisuus pysyä markkinoilla.
Euroopan unionin jakelurakenteista totean seuraavaa: uskon, että ehdotettu jakelurakenne - sellaisena kuin komission jäsen Monti on sitä ehdottanut - edistää huomattavasti alan vapauttamista. Se on suuri muutos kaupankäynnissä tämänhetkisten vaikeiden olojen lisäksi. Parlamentti on siksi kannattanut siirtymäaikojen pidentämistä, jotta markkinoille voitaisiin antaa mahdollisuus valmistella uutta tilannetta. Ehdotus sijoittautumispaikkaa koskevia ehtoja koskevan siirtymäajan pidentämisestä vuoteen 2005 saa siksi huomenna suuren enemmistön kannatuksen. Samalla vaaditaan ajanmukaista tarkistuslauseketta, jotta nähtäisiin, tarvitaanko tässä markkinatilanteessa enää niin sanottua sijaintilauseketta. Parlamentin enemmistö kannattaa ehdotusta. Uskon, että voimme siten varmistaa parlamentin suuren enemmistön kannatuksen myös komission jäsen Montin uudistusehdotukselle.
Arvoisa komission jäsen, parlamentin suuri enemmistö tukee huomenna uudistusehdotustanne. Luulen, että joudumme uudistusta ajatellen neuvotteluprosessin lopussa vielä toteamaan, että jollakin alalla sovelletaan taas kilpailuoikeudesta poikkeavia käytäntöjä. Sanon kuitenkin, että tiettyjen alojen poikkeuskäytäntöjen on jatkossa vähennyttävä! Tämä teollisuuden ala toimii siten oikein varautuessaan siihen, ettei vuonna 2010 tule automaattisesti jatkojärjestelyjä vaan että varmistamme sellaisen tilanteen, jossa ei esiinny enää poikkeuksia kilpailuoikeudesta.

Berger (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin onnitella esittelijää lämpimästi hänen mietinnöstään sekä kiittää häntä ja kaikkia muita talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä erittäin hyvästä yhteistyöstä. Asiasta vastaava valiokuntahan hyväksyi joitakin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tekemiä ehdotuksia jossain muodossa. Selvisimme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa hyvin vähin tarkistuksin osittain siksi, että kannatamme periaatteessa komission lähestymistapaa. Määrällinen ilmaisu ei ole koskaan aivan tarkka, mutta haluaisin kuitenkin sanoa, että annamme täyden tukemme 95 prosentille komission ehdotusten sisällöstä. Talous- ja raha-asioiden valiokunta on varmasti sopivampi ottamaan kantaa moniin muihin asioihin.
Havaitsimme valiokunnassa erityisesti yhden periaatteellisen seikan. Tämänpäiväinen keskustelu ja kaikki sitä edeltäneet tapahtumathan ovat osoittaneet, että vaikka ryhmäpoikkeusasetus onkin vielä pitkä ja kömpelö otsikko, se koskettaa välittömästi kaikkia äänestäjiämme ja hyvin laajoja piirejä Euroopassa. Se on kuitenkin sellainen säädös, josta komissio voi päättää itsenäisesti ja johon Euroopan parlamentti osallistuu vain vapaaehtoisen kuulemismenettelyn kautta. Kaikki kunnioitus komissiolle ja ennen kaikkea myös sille, että komissio pysyy riippumattomana yksittäisissä päätöksissä ja että komissiota on suojeltava negatiivisilta poliittisilta vaikutuksilta, mutta luulen kuitenkin, että näihin asioihin on sovellettava jatkossa yhteispäätösmenettelyä, koska on kyse yleisestä kilpailuoikeudesta. Eurooppa-valmistelukunnan jäsenenä annoinkin itselleni viime perjantaina luvan tehdä valmistelukunnassa tämänsuuntaisen ehdotuksen.
Oikeudellisten asioiden valiokunnassa oli tietenkin kyse myös luottamuksellisuudesta ja oikeusvarmuudesta. Siksi ehdotimme, että parantaisimme turvaa irtisanomistilanteissa ja jälleenmyyjille maksettavia korvauksia, ja keskityimme ennen kaikkea aluesuojaukseen. Ehdottamani siirtymäsääntö - huomenna äänestettävä asiasta vastaavan valiokunnan tarkistus 28 - perustuu joihinkin sellaisiin pohdintoihin, joiden uskomme ilman muuta edistävän kilpailua. Kun uusi ryhmäpoikkeusasetus kumoaa lähes kaikki muut kilpailurajoitukset - kuten sanottu, se on hyvä asia, ja kannatamme sitä ehdottomasti - luulen kuitenkin, että jälleenmyyjien aluesuojaus voisi jäädä vielä väliaikaisesti voimaan muun muassa siksi, että jälleenmyyjien toiminta ja kuluttajien hankintamahdollisuudet voitaisiin turvata sellaisillakin alueilla, joilla on vähän ostovoimaa - minä olen kotoisin juuri tällaiselta syrjäiseltä alueelta.
Kasvamattomilla markkinoilla toteutettavan aluesuojauksen avulla voidaan torjua myös meneillään olevan keskittymisprosessin negatiivisia vaikutuksia. Meidän kannattaa mielestäni seurata prosessia vielä kahden vuoden ajan. Sen jälkeen komissio voi itsenäisesti ryhtyä viimeisiin ratkaiseviin toimenpiteisiin.
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin esittää oikein lämpimät kiitokset esittelijälle ja kaikille tämän mietinnön laadintaan osallistuneille sekä myös komission jäsenelle, joka on käynyt paljon yksittäisiä keskusteluja kuunnellakseen ja kommentoidakseen ehdotuksia. Tämä jo osoittaa, kuinka herkkäluonteinen tämä aihe on. Käsittelemme säädöstä, johon sisältyy kilpailuoikeutta koskeva poikkeus. Uskomme, ettei tätä poikkeusta voida säilyttää kovin kauan. Sen, jonka mielestä sijoittautumisvapaus on osa neljää perusvapautta ja kilpailu vahvistaa olennaisesti sisämarkkinoita, on kannatettava molempia asioita sekä komission jäsen Montin ehdotuksen perusajatusta. Me teemme niin. Kyse on kuitenkin siitä, miten toteutamme asianosaisille sijoittautumisvapauden ja kilpailun lisäämisen. Asia koskee tuottajia, kuluttajia ja niiden välillä toimivia pk-yrityksiä, joita puolestaan edustavat jälleenmyyjät, korjaamot ja jakeluverkostot. Täytäntöönpanotavalla ja -nopeudella on tässä mielestämme siksi suuri merkitys.
Parlamentti ehdottaa siirtymäaikojen pidentämistä, oikeusvarmuuden ja luottamuksellisuuden parantamista, kilpailun ja investointisuojan tukemista, irtisanomisten ja korvausten uudelleenjärjestelyä tapauksissa, joissa hyväuskoisuutta käytetään hyväksi, sekä perustelun määräajan pidentämistä ja perustelumuodon vahvistamista. Arvoisa komission jäsen, olemme jo sanoneet, että vuoteen 2005 jatkuva siirtymäaika ja tarkastus ovat talous- ja raha-asioiden valiokunnassa käytyjen neuvottelujen avaintekijät, ja toivomme teidän hyväksyvän, että kannatamme kyllä pääajatuksianne, mutta pyydämme teitä kuitenkin tekemään täytäntöönpanossa myönnytyksiä parlamentin päätöksen pohjalta.

Rapkay (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, kolme kollegaa on nyt kehunut teitä, ja luultavasti yllätytte, kun minäkin haluan ehdottomasti yhtyä näihin kehuihin. Niin, haluan todellakin antaa tunnustusta siitä, että alulle panemanne asia on periaatteeltaan oikeansuuntainen, sillä vanha ryhmäpoikkeusasetus - kaikista mahdollisista ansioistaan huolimatta - ei ole kerta kaikkiaan enää ajan tasalla. Se on osoittautunut niin puutteelliseksi, että tarvitsemme todellakin jonkinlaisen uuden järjestelyn. Vastustitte kuitenkin myös kiusausta sanoa, ettemme halua enää minkäänlaista ryhmäpoikkeusasetusta. Panitte alulle ehdotuksen, johon sisältyy mielestäni monta ilman muuta kannatettavaa asiaa, kuten esimerkiksi useampien merkkien jakelu, luopuminen myynnin ja huollon pakonomaisesta yhdistämisestä, siis mahdollisuus niiden erottamiseen, riippumattomien korjaamojen ja riippumattomien varaosien valmistajien aseman vahvistaminen ja monia muita seikkoja. Tämä kaikki lisää kilpailua kuluttajien hyväksi. Ongelmia on kuitenkin yksityiskohdissa - se ihmetyttää tuskin ketään - ja on meillä joistakin kohdista tietenkin hieman huomautettavaakin. Korostan kuitenkin, että on kyse pikkuasioista, ja valiokunnassa käydyssä pitkässä keskustelussa saimme aikaan mielestäni hyvän sopuratkaisun monissa asioissa. Tässä yhteydessä haluankin kiittää erityisesti esittelijää.
Arvoisa komission jäsen, minun on kuitenkin sanottava, että yhteen kohtaan suhtaudun kyllä epäilevästi, ja sen te jo tiedättekin. Tämä kohta liittyy sijoittautumispaikkaa koskeviin ehtoihin, niin sanottuun sijaintilausekkeeseen. Tiedätte, että tästä lausekkeesta yksinkertaisesti ollaan monta mieltä. Sanotte, että ehdotus lisää komission mielestä kilpailua ja laskee huomattavasti hintoja. Minulla on omat epäilykseni väitteen paikkansapitävyydestä. Mietin, ehdotetaanko siinä todellakin kilpailua ja lisääkö se kilpailua. Ehdotus merkitsee nimittäin ainoastaan sitä, että valmistaja valitsee jakelijansa ja rajoittaa myös niiden määrää. Tässä mielessä siinä ei ole suurta eroa nykyiseen järjestelmään verrattuna; nyt ne vain voivat kilpailla kunnolla keskenään. Ensin oikeastaan ymmärrettävältä ja järkevältä vaikuttava käytäntö voi osoittautua myöhemmin erittäin kohtalokkaaksi: koska ympyrä on tällöin sulkeutunut, suuret voivat syödä pieniä.
Minua huolestuttaa, että tämä käytäntö lopulta tappaa pienet ja keskisuuret jakeluyritykset, että suuret syövät ne ja että näin päädytään uuteen keskittymisprosessiin, joka tapahtuu vielä nykyistä nopeammin. Tämän vuoksi hinnat saattavat taas nousta, koska kilpailijoita ei ole enää tarpeeksi. Emme esitä tämän vuoksi koko ehdotuksen hylkäämistä, vaan ehdotamme, että käytäntö sisällytetään asetukseen, mutta sen soveltamista lykätään. Siten voimme todellakin vielä harkita asiaa ja päättää todellisten tapahtumien valossa uudelleen, toteutetaanko ehdotus vai ei.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää suurkiitokset komission jäsen Montille siitä rohkeudesta ja tahdosta, jota hän on osoittanut esittäessään tämän ehdotuksen. Komission ehdotus on askel oikeaan suuntaan, mutta olisimme kuitenkin halunneet, että kuluttajan vapautta koskevassa asiassa olisi menty pitemmälle, ja sen vuoksi ELDR-ryhmä aikoo huomenna esittää joitakin tarkistuksia. Jouduimme kuitenkin tukemaan komission ehdotusta, jotta tilanne ei heikentyisi entisestään. Kyseessä ovat monet edut, ja asiaan liittyy useita asianosaisia, ja kuten te, arvoisa komission jäsen Monti, itse äskettäin sanoitte talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, jotkut asianosaiset eivät kaihda minkäänlaisia keinoja yrittäessään järjestää ajoneuvojen myyntiä jatkossa siten, että siitä olisi heille mahdollisimman paljon hyötyä. Ajoneuvojen valmistajien käsitys siitä, mikä on heidän kannaltaan parasta, ei ole kuitenkaan välttämättä kuluttajan kannalta parasta. Tämä on käynyt selkeästi ilmi siitä valtavasta lobbaamisesta, jota viime viikkoina ja kuukausina on toteutettu kaikkialla ja jonka tavoitteenaan on ollut estää se, että toteuttaisimme käytännössä ajoneuvojen jakelun sisämarkkinat, joista olisi paljon hyötyä sekä myyjille että kuluttajille. Emme kai paljasta liikaa kertomalla nimiä; erityisesti muutamat suuret saksalaiset ajoneuvojen valmistajat, kuten Mercedes ja BMW, ovat koputtaneet oveemme. Euroopan parlamentin enemmistö ei kuitenkaan selvästikään halua myöntää kuluttajille kaikkia näitä etuja, koska talous- ja raha-asioiden valiokunta hylkäsi monet komission alkuperäisen ehdotuksen keskeiset osat. Toivoin, että olisimme onnistuneet pääsemään järkevään kompromissiin, mutta joudun valitettavasti toteamaan, että jotkut ennen niin hyvät PPE-DE -ryhmää ja PSE-ryhmää edustavat ystäväni ja liittolaiseni ovat tuottaneet minulle pettymyksen tässä asiassa. Haluaisin kuitenkin kiittää esittelijä Konradia siitä, että hän on tehnyt hyvää työtä, ja siitä, että hän on yrittänyt viedä asioita oikeaan suuntaan. Haluaisin lopuksi ilmoittaa komission jäsen Montille, että tuen häntä täysin, jotta hän ei muuttaisi kantaansa tässä asiassa, ja pyytäisin häntä kerrankin olemaan kuuntelematta Euroopan parlamentin enemmistöä, joka ei ole ymmärtänyt pitää huolta tavallisen kansalaisen ja kuluttajan eduista. Viestini on sen vuoksi seuraava: älkää antako erityisetujen ohjata kehitystä sellaiseen suuntaan, josta ei ole sen enempää hyötyä kauppiaille, kuluttajille kuin koko Euroopan taloudellekaan.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämä asetusehdotus on hyvin tärkeä. Se ei kuitenkaan kuulu yhteispäätöksen piiriin. Valmistelukunnan ensisijaisena tehtävänä olisi yhteispäätösmenettelyn ulottaminen kaikkiin tärkeisiin asetuksiin, ja luotamme tässä jäsen Bergeriin. Asetusehdotuksen tarkoituksena on kaventaa unionin huomattavia hintaeroja. Erot kapenisivat huomattavasti, jos verotusta yhdenmukaistettaisiin. Onko meidän muuten todella hidastettava jakelua koskevaa kilpailua ja nopeutettava sen keskittämistä? Vöiden kiristämisessä on rajansa. Kuluttajien suojelu voidaan varmistaa vertikaalisin sopimuksin, jotka edistävät alan vakautta. Sopimuksia on lievennettävä jakelijoiden riippumattomuuden vahvistamiseksi siten, että vastuuhenkilöiden ketju säilytetään. Asetusehdotuksen suurimpana vaarana on niin sanotun sijaintilausekkeen poistaminen. Tämä pönkittäisi suurten erikoistuneiden ryhmittymien ja suurten markettien nousua. Näimme Virginin pääjohtajan tulon - hyvä jäsen Riis-Jørgensen, te unohditte hänet luettelostanne. Näiden jakelijoiden valtaanpääsy olisi kuolinisku alan pienille ja keskisuurille yrityksille ja saattaisi johtaa huomattavan monen työpaikan menetykseen sekä rikkoa sen periaatteen, että yhden korjaamoista olisi toimittava jälleenmyyjän välittömässä läheisyydessä kaikkein kannattavimpia alueita lukuun ottamatta. Olemme erityisen huolestuneita kuluttajaan kohdistuvalta riskiltä jälleenmyynnin ja huoltopalvelun välisen yhteyden katkeamisesta, jos jakelijalla on mahdollisuus delegoida huoltopalvelut virallisille korjaamoille, jotka eivät kuulu sijaintilausekkeen piiriin.
Valiokuntamme vaatii arvion tekemistä vuonna 2005 ennen lopullista päätöstä jakelijoiden vapaasta sijoittautumisesta. Arvion ansiosta olisi mahdollista tutkia sijaintilausekkeen kanssa yhteensopivaa, hintaerojen kaventamisessa sovellettavaa käytäntöä. Tämä on järkevä kompromissi. Myös muita uudistuksia voidaan toki harkita myöhemmin. Kaiken kaikkiaan komission jäsenen kanssa käymämme vuoropuhelu on ollut hyvin antoisa. Vaikka näkemyksemme eroavatkin toisistaan, vuoropuhelu on ollut todella antoisa. Myös valiokuntamme on tehnyt hyvin perusteellista työtä ja saanut mielestäni aikaan hyödyllisiä tarkistuksia. Parlamentti tekisi viisaasti hyväksyessään näiden päätelmien enemmistön.

Caullery (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tänään käsittelemämme aihe on hyvin tärkeä, kuten me kaikki tiedämme. Ajoneuvojen ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistamiseen pyrkivä komission asetusehdotus sanelee sen talousalan tulevaisuuden, jolla on äärimmäisen strateginen merkitys Euroopan unionin lukuisille jäsenvaltioille. Ajoneuvojen varsinaisen jakelun ohella pelissä on nimittäin useita satojatuhansia työpaikkoja ympäri Euroopan.
Juuri tämä saa minut sanomaan, että meidät tänään yhteen koonnut keskustelu ei ole vain tekninen, alan asiantuntijoille tarkoitettu keskustelu, vaan todellinen poliittinen keskustelu. Tässä on nyt käsillä tietynlainen ajatus Euroopasta, tai tarkemmin sanottuna ajatus siitä, millaiseksi kansalaisemme Euroopan mieltävät. Näin ollen kuluttajilla on oikeus kyseenalaistaa komission todelliset motiivit, komission, joka pyrkii kynsin hampain mullistamaan jakelujärjestelmän, josta jokainen on samaa mieltä siinä, että se on osoittanut toimivuutensa, ja siinä on noudatettu kilpailun laajoja periaatteita. Miksi siis poistaisimme sijaintilausekkeen ja alueita koskevat käsitteen? Miksi rikkoa jälleenmyynnin ja huoltopalvelun välinen välttämätön yhteys? Mitä hyötyä on tästä monen merkin äärimmäisestä käsitteestä? Miksi kilpailua pitää olla jatkuvasti enemmän, vaikka autoteollisuus on yksi maailman kilpailukykyisimmistä aloista, joilla myös kilpaillaan eniten? Minun silmissäni kaikki nämä epäjohdonmukaisuudet paljastavat kilpailun todella dogmaattisen lähestymistavan, joka muuten ilmenee myös muissa kysymyksissä, kuten keskittämisen valvonnassa. Autojen jakelun nimenomaisessa tapauksessa komissio unohtaa tahallisesti sen tosiasian, ettei voida saavuttaa täydellistä kilpailua ja säilyttää sitä, millä on kuluttajille ratkaiseva merkitys, toisin sanoen yhtä tiivistä myyntipisteiden ja autokorjaamoiden verkostoa, joka meillä Euroopassa on.
Kehotan kaikkia kollegoita tekemään tästä omat päätelmänsä ottamalla huomioon taloudelliset ja sosiaaliset realiteetit. Olkaamme siis tarkkoina ja valppaina. Meidän on tuotava esiin nykyistä tasapainoisempaa ja oikeudenmukaisempaa näkemystä tässä asiassa, jossa panokset ovat korkeat ja moninaiset, kuten kuluttajien turvallisuus ja kaikkien jäsenvaltioiden, myös kaikkein syrjäisimpien alueiden, työllisyys.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, johdonmukaisuuden vuoksi on mielestäni korostettava, kuten parlamentin jäsen Karas jo teki, että keskustelemme normaalien kilpailusääntöjen poikkeuksesta eräällä alalla, poikkeuksesta, jota Euroopassa ei olisi, kuten Yhdysvalloissa, ellei tällä alalla poliittisilla henkilöillä olisi suurta poliittista vaikutusvaltaa.
Tätä vapauttamista vastaan esitetyt vastalauseet ja onnettomuuden ennustukset ovat samanlaisia kuin kaikkea muutakin vapauttamista vastaan esitetyt väitteet. Tämä vapauttaminen lisää tehokkuutta ja kilpailukykyä, tuo enemmän etuja kuluttajille ja luo, mahdollisesti, myös lisää työllisyyttä. Italialaiset radikaalit tukevat sen vuoksi voimakkaasti komission ja myös parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan työtä ja kannattavat jäsenten Konradin, Karasin, Villiersin, Huhnen ja Riis-Jørgensenin esittämiä tarkistuksia, jotka mahdollisesti entisestään vahvistavat komission toivomaa vapauttamista.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, brittikonservatiivit eivät usko, että komission ehdotusta pitäisi heikentää, lykätä tai tarkastella uudelleen. Tuemme komission ehdottamaa vapauttamista. Uskomme, että Yhdistyneen kuningaskunnan kuluttajat ovat maksaneet autoistaan liian paljon liian kauan, eikä parlamentin pidä lykätä enää alhaisempia autojen hintoja, jotka ovat tuloksena kilpailuhenkisemmistä markkinoista. Parlamentin on muistettava, että vaikka meidän onkin otettava huomioon pienyritysten huolet, on kaikilla meille kirjoittavilla jälleenmyyjillä 100, 500 tai 1000 asiakasta, joiden edut meidän on myös otettava huomioon tässä vaikeassa keskustelussa.
Uskon, että sijaintilausekkeen poistaminen on välttämätöntä kilpailuhenkisten puitteiden saamiseksi Euroopan unionin automarkkinoille. Ilman sijaintilausekkeen poistamista ei nykyiseen tilanteeseen tulisi mitään muutosta, koska ilman tuota poistoa kuluttajien olisi silti edelleen matkustettava toiseen maahan ja käytettävä ei-kansallista jälleenmyyjää. Uskomme, etteivät EU:n hinnat alene, ennen kuin sijaintilauseke poistetaan ja jälleenmyyjät ovat vapaita asettumaan eri jäsenmaihin.
Jos haluamme suojella jälleenmyyjiä, meidän olisi suojeltava niitä autonvalmistajien kilpailunvastaisilta käytännöiltä ja siltä, että autonvalmistajat lopettava laittomasti ja epäoikeudenmukaisesti heidän luvakesopimuksensa. Meidän ei pidä suojella jälleenmyyjiä markkinoilta eikä tavanomaisilta kilpailupaineilta, koska silloin kieltäisimme kuluttajilta heille kuuluvat halvat autojen hinnat, jotka tämän parlamentin tulisi olla valmis tuomaan heille.

Berenguer Fuster (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsiteltävänämme oleva uusi asiakirja on osa Euroopan komission pyrkimyksiä yhteisön kilpailulainsäädännön uudistamiseksi ja ajantasaistamiseksi. Asiakirja on sitä paitsi johdonmukainen monien muiden sellaisten asetusten ja asiakirjojen kanssa, joihin parlamentti on suhtautunut myönteisesti.
Moottoriajoneuvojen jakelu on aina saanut erityiskohtelun, alakohtaisen kohtelun, ja mielestäni tässä järjestelmässä olisi voinut olla mieltä aikaisemmin, kun eri jakelujärjestelmille oli olemassa eri asetukset, mutta kenties siinä on nyt vähemmän mieltä.
Asia on kuitenkin niin, että kaikesta huolimatta moottoriajoneuvoalalla voimassa olleilla asetuksilla ei ole onnistuttu poistamaan markkinaesteitä. Eri maiden väliset hintaerot ovat edelleen huomattavia, ja tämä johtuu pääasiassa niiden valmistajien toiminnasta, jotka pyrkivät säilyttämään kansalliset rajat estämällä rajat ylittävän kaupan. Tarvitsee vain vilkaista komission päätösten luetteloa ja nähdä valmistajille näistä kilpailun vastaisista toimista määrätyt huomattavat sakot ja seuraamukset, niin huomaa, että väite pitää paikkansa.
Komissio antaa meille nyt uuden asetusehdotuksen, joka on mielestäni oikeansuuntainen. Joillakin asianomaisilla aloilla meille toivotellaan vähintäänkin kiirastulta, jos asetus hyväksytään, sillä siitä olisi alalle tuhoisia seurauksia. En usko, että näin todella olisi. Olen kuitenkin varma, että ehdotettujen toimenpiteiden takia valmistajat joutuvat tietyissä maissa pitämään hinnat perusteettoman korkeina kilpailun vastaisten toimien takia.
Ehdotuksen ydinkohta on jälleenmyyjiin sovellettavan sijaintilausekkeen poistaminen, ja tämä toimenpide on oikeansuuntainen. On totta, että se voi vaikuttaa jakelumarkkinoiden rakenteeseen, joten voin siksi olla samaa mieltä siirtymäkaudesta. Sen sijasta se, että toimenpidettä ei hyväksytä ennen tutkimuksen toteuttamista ja uuden päätöksen tekemistä, on - älkäämme pettäkö itseämme - pelkkä veruke niille, jotka eivät halua hyväksyä tätä toimenpidettä. Eivät nyt eivätkä ikinä.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen oikeudellisten asioiden valiokunnan varjoesittelijä ja olen tehnyt yhteistyötä kollegani Bergerin kanssa. Haluaisin kiittää kollegoitamme talous- ja raha-asioiden valiokunnassa siitä, että he ovat hyväksyneet niin monta meidän valiokuntamme tekemää tarkistusta.
Haluan keskittyä niihin, erityisesti puhumalla joistakin tämän asetuksen vaikeuksista ja siitä, kuinka se saadaan toimimaan käytännössä. Ensinnäkin haluaisin kuitenkin liittyä komission jäsen Montin onnittelijoiden joukkoon, koska komission jäsen on uskaltanut viedä näin rohkeaa ja laajaa uudistusta eteenpäin. Muistan olleeni hänen kanssaan samalla puhujankorokkeella konferenssissa vuoden 2000 toukokuussa, jolloin hän esitti huolenaiheensa erittäin selvästi. Hän on selvittänyt ne johdonmukaisesti. Annan hänelle tukeni, vaikka olenkin yksi niistä harvoista, jota komission jäsen ei ole lobannut. Tiedän, että hän on ollut erittäin aktiivinen lobatessaan parlamentissa ehdotuksensa puolesta.
Haluan tehdä ilmoituksen eduista, koska olen aiemmin ollut suuren autoyrityksen myyntipäällikkö ja olen hoitanut jakelua kaikkialle maailmaan. Olen iloinen, että te, arvoisa komission jäsen, katsotte itsenäisten kilpailevien jälleenmyyjien olevan edelleen sen perusta, että kuluttajille tarjotaan hyvää laatua myynnissä ja huollossa. Näistä syistä kehotan kollegoja tukemaan kollegani Villiersin ehdottamia tarkistuksia tuon itsenäisyyden vahvistamiseksi. Se on erittäin tärkeää.
Arvoisa komission jäsen, haluan sanoa teille, että nämä asetukset ovat erittäin monimutkaisia. Olette antanut jälleenmyyjille valtavan määrän uusia aseita. Heitä on kannustettava käyttämään niitä nopeasti, ja teidän on laadittava selkeät ja yksiselitteiset ohjeet sekä myyntiin että huoltoon. Meidän ei pidä aliarvioida sitä palvelusta, jonka olette tehneet kuluttajille avaamalla kilpailun myynninjälkeisissä palveluissa ja varaosissa. Tämä merkitsee useimmille kuluttajille vuositasolla enemmän. Kuluttajat ostavat autoja verrattain harvoin. Tämä koko kentän kattava lähestymistapa olisi eduksi kuluttajille, ja kehotan teitä varmistamaan, että noilla riippumattomilla jälleenmyyjillä on se liiketoimintavarmuus, jota he tarvitsevat sijoittamista varten ja voidakseen hyötyä teidän ehdotuksistanne.

Whitehead (PSE).
Arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa, että vaatii todellista rohkeutta puuttua, niin kuin te olette puuttunut, tähän asiaan, jossa on kyseessä monen ihmisen etu. Varsinkin silloin, kun tuo etu on sellainen, että sen mukana tulee seurauksia taloudellisessa kannattavuudessa kaikkialla Euroopassa. Älkää pettäkö eurooppalaisia kuluttajia sen perusteella, mitä olette tänään täällä kuulleet. Väärän ajan periaate on aina mukana hidastamassa asioiden etenemistä. Uusia tulokkaita paljon vaihtoehtoja sisältävillä kaikille vapailla markkinoilla syytetään aina liian rikkaiksi tai liian häikäilemättömiksi.
Totuus on, ettemme koskaan ole pystyneet saamaan aikaan kovinkaan suurta kilpailua millekään alalle, ja tarkoitan myös lentoyhtiöitä, ilman että jotkut rikkaat ja eri lähtökohdista olevat henkilöt tulevat avattaville markkinoille. Pientä jälleenmyyjää houkutellaan tässä uhriksi, mutta hänellä on paljon voitettavanaan luvakesopimuksia koskevien sääntöjen muutoksesta, kuten jäsen Villiers sanoi. Tässä tuomitaan se sama valinnanmahdollisuus, joka meillä on minkä tahansa muun pitkälle kehitetyn henkilökohtaisen varusteen kohdalla, se kilpailu, jota odotamme talojemme, tietokoneidemme, ja tietenkin käytettyjen autojemme ylläpidossa. Näin ei pitäisi asioiden olla. Tässä laajennetaan valinnanmahdollisuutta. Arvoisa komission jäsen, teidän pitäisi kuunnella, mitä tässä keskustelussa sanotaan, mutta teillä on luultavasti enemmän tukea kuin keskustelussa itsessään tulee ilmi. Pitäkää siitä kiinni!

Radwan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme tänään aiheesta, joka koskettaa jokaista kuluttajaa ja jokaista Euroopan unionin kansalaista. Se koskettaa kaikkia vieraitamme, ja teollisuuden alalla se koskettaa monia työpaikkoja ja lukuisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Näitä pieniä ja keskisuuria yrityksiä ei ole ainoastaan niissä maissa, joissa toimii autoalan konserneja, vaan kaikkialla Euroopassa.
Olen itsekin asianosainen enkä mielelläni muistele viimeistä katsastuslaskua, joka oli poikkeuksellisen suuri. Olen siksi komission jäsenelle erittäin kiitollinen tästä rohkeasta kilpailua edistävästä luonnoksesta. Olemmekin sisällyttäneet tähän myönteiseen ehdotukseen joitakin luonnoksen peruselementtejä, kuten esimerkiksi jakelupalvelun erottamisen, useampien merkkien jakelun, aluesuojauksen lakkauttamisen ja korjaamojen tiedotusvelvollisuudet. Alalle saadaan siis huomattavasti aiempaa enemmän kilpailua, ja olen teille siitä erittäin kiitollinen, arvoisa komission jäsen Monti.
Olen teille erittäin kiitollinen myös siitä, että olette pyrkinyt käymään parlamentin kanssa hyvin intensiivistä vuoropuhelua, vaihtanut täällä ajatuksia ja jatkuvasti korostanut, että parlamentin mielipide on teille erittäin tärkeä. Olen teille siitäkin kiitollinen. Meillä on nyt sellainen tilanne, että toisella puolella on teollisuus ja toisella puolella kuluttaja, joiden oikeuksia me vahvistamme, ja heidän keskellään on jälleenmyyjä. Jälleenmyyjä kärsii tilanteesta mahdollisesti eniten. Olen esittänyt valiokunnassa jälleenmyyjänkin aseman vahvistamista esimerkiksi investointisuojalausekkeen avulla, ja olen kollega Konradille kiitollinen siitä, että hän kannattaa ehdotusta. Yksi keskustelun aiheena oleva kohta on niin kutsuttua sijaintilauseketta koskeva siirtymäaika ja tarkastus. Minusta meidän ei pidä pelätä tarkastusta. Jos olemme tällä hetkellä vakaasti sitä mieltä, ettei siirtymäaika ole riittävä, meidän pitää ilmaista se päättäväisesti, ja meidän pitää perustella asia, ja sitten osoittautuu, että me tällä hetkellä näin ajattelevat olimme jo nyt oikeassa. Tämä voi olla keino saada alalle kilpailua, mutta siirtymäajasta puhuessamme meidän ei pitäisi pelätä tarkastusta. Euroopan parlamentti tekee päätöksensä huomenna, ja vaikka emme virallisesti osallistukaan päätöksentekoon, olisin iloinen, jos komissio sen puheenjohtaja Prodista alkaen kunnioittaisi tätä päätöstä, jonka ovat tehneet ainoat vaaleilla valitut Euroopan väestön edustajat.
Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, komission moottoriajoneuvoalan markkinoita koskeva ehdotus tuo yhteisön lainsäädäntöön ilmiselvää hyötyä kuluttajille. Sitä on siis kannatettava riippumatta mahdollisesti vielä esitettävistä mukautuksista, joilla pyritään tasapainottamaan paremmin kaikkien asianosaisten etuja, vaikkakin ehdotuksessa tunnustetaan, että parlamenttia on kuultava asiasta.
Erityisesti on suositeltava sellaisia toimia, joilla parannetaan tieturvallisuutta moottoriajoneuvon oikean käytön myötä. Uusi asetus merkitsee tuntuvaa edistymistä koko moottoriajoneuvojen kaupan alalla, koska kaiken muun lisäksi siinä lakkautetaan tuotemerkkien ylivalta, joka on joissakin tapauksessa vaikuttanut hallitsevan markkina-aseman väärinkäytöltä. Asetusluonnoksessa esitetään ja suhteutetaan tasapainoisesti esimerkiksi moottoriajoneuvokaupan, laajojen jakeluyritysten ja jälleenmyyjien merkitys.
Toistan, että uuden asetuksen perusajatuksena on kuitenkin pääasiassa kuluttajien oikeuksien puolustaminen, ei niinkään välittömästi, sillä ei ole varmuutta, että ajoneuvojen hinnoissa ilmenee välittömästi merkittäviä muutoksia, jotka voisivat hyödyttää heitä, vaan ennen kaikkea keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, jolloin asetuksen aktiivista kilpailua koskevia säädöksiä noudatetaan täydellisesti. On siis välttämätöntä, että asetus etenee nopeasti, jotta taloudelliset toimijat voivat valmistautua alan täyteen vapauttamiseen vuodesta 2010 alkaen.
Voidaan kuitenkin ja pitääkin hyväksyä, että sijaintilausekkeen voimaantuloa lykätään kohtuulliseksi ajaksi, ja että lykkääminen tarkoittaa yksinomaan pk-yrityksiä suosivaa myönteistä erityiskohtelua. Tätä lainsäädäntöaloitetta koskevassa julkisessa keskustelussa käytettiin kuitenkin välistä perusteena, että ajoneuvojen hinnat voisivat välittömästi laskea tuntuvasti. Ei ole totta, että näin kävisi automaattisesti. Voi jopa olla, että välittömänä vaikutuksena on päinvastoin hintojen nousu. Komission jäsen Mario Montin komission puolesta lausuma tavoite on täysin tyydyttävä ainoastaan siinä tapauksessa, että edistämme verotuksen yhdenmukaistamista. Toivon, että uuteen asetukseen voitaisiin tehdä tämä tarkistus.

García-Margallo y Marfil (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, menen suoraan asiaan ja siirryn tämän enempää kaartelematta sijaintilausekkeeseen, jonka ympärille parlamentin keskustelu ja väittely on keskittynyt.
Ymmärrän täysin, mihin komissio pyrkii esittäessään sijaintilausekkeen poistamista. Komission mielestä sijaintilausekkeen poistaminen lisäisi jälleenmyyjien välistä kilpailua, mikä johtaisi hintojen alenemiseen. Tämä sopiikin hyvin kansanpuolueen ryhmälle, joka haluaa puolustaa vapautta ja kuluttajia.
Komission jäsenen tekemässä ehdotuksessa on kuitenkin muutamia kysymyksiä, jotka olisi pitänyt ratkaista, ennen kuin päädyttiin kirurgiseen ratkaisuun. Ajoneuvomerkkien välinen nykyinen taso vaikuttaa riittävältä. Jos sijaintilauseke poistetaan yhtäkkiä, eikö vaarana ole, että valmistajien on nykyistä vaikeampaa järjestää jakeluverkostonsa? Eikö vaarana ole, että nimenomaan suuret valmistajat nielaisevat pienet valmistajat, jolloin kilpailu vähenee?
Toiseksi komission ehdotuksissa, joista monet ovat kiinnostavia, on tarpeeksi aineksia ajoneuvomerkkien välisen kilpailun lisäämiseksi yhden ainoan ajoneuvomerkin yhteydessä. Eikö olisi järkevää odottaa ja katsoa, miten se toimii, ennen kuin ammumme tykillä hyttysiä?
Kolmanneksi: eikö ole ilmeistä, että jälleenmyyjien investointeihin liittyy sitä suurempi riski, mitä pienempiä ne ovat, jolloin nimenomaan suurten jälleenmyyjien markkinakiintiö kasvaisi komission ehdotuksen vastaisesti?
Arvoisa komission jäsen, koska vastaukset eivät ole olleet selkeitä, esittelijän ehdotus on mielestäni varovainen; on aika olla rohkea ja aika olla varovainen, ja tässä tapauksessa mielestäni on ilman muuta odotettava ja katsottava, miten kilpailua edistävän ehdotuksen uudet ainekset toimivat, ennen kuin poistamme sijaintilausekkeen.

Skinner (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä loistavasta ja rohkeasta ehdotuksesta. Voitte itse asiassa olla varma, että monet parlamentissa tukevat teitä tässä asiassa, vaikka monet väittäisivätkin muuta.
Autojen valmistajat eivät muuta toimintamallejaan. Niillä menee liian hyvin, jotta ne haluaisivat muuttaa toimintaansa, ja me olemme odottaneet tuota muutosta jo lähes kymmenen vuotta edellisen tarkistuksen jälkeen. Onko meidän pakko odottaa toiset kymmenen vuotta, jotta he palaisivat parlamenttiin sanomaan samat asiat yhä uudestaan. Sillä välin kuluttajien kaikkialla Euroopan unionissa on pakko maksaa, kuten he ovat aina maksaneet, ja kuten he edelleen joutuvat maksamaan, ellemme puutu kartelliasiaan. Arvoisa komission jäsen, ehdotuksistanne käy erittäin selvästi ilmi, että te haluatte tehdä juuri niin, ja teillä on tämän ryhmän Labour-puolueen edustajien ja kaikkialla istuntosalissa olevien muiden valtuuskuntien tuki siihen.
Toivon, että täällä saamanne tuki kannustaa teitä jatkamaan rohkeaa toimintaanne ja että me lopulta saamme tämän kartellitoiminnan jonkin verran vähenemään ja saamme jonkin verran parannusta kuluttajien asemaan kaikkialla Euroopan unionissa.

Andria (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää sydämellisen tervehdyksen komission jäsen Montille, joka uskoakseni tällä hetkellä on syventynyt tarkkaavaiseen pohdintaan. Haluan esittää lämpimät onnittelut parlamentin jäsen Konradille hänen tekemästään valtavasta työstä ja tähän mietintöön uhraamastaan vaivannäöstä.
Uuden asetuksen ensisijainen tavoite on lisätä laajasti tiedon tasoa, jotta kuluttajien hyvinvointia ja turvallisuutta sekä sisämarkkinoiden toimivuutta voitaisiin parantaa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi sen olisi taattava myös jälleenmyyjien suoja ja edistettävä niiden pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa, jotka toimivat Euroopassa moottoriajoneuvoalalla. Yhdymme siksi siihen, että tärkeintä on kuluttajien etu sekä yhteismarkkinoilla tarjoutuva laaja mahdollisuuksien kirjo. Jälleenmyyjien ja myynnin jälkeistä huoltoa tarjoavien toimijoiden välisen kilpailun kasvua samoin kuin lisääntyvää kilpailua varaosien tuotannossa ja myynnissä on siten pidettävä myönteisenä.
Kuitenkaan ei voida vaieta siitä, että uudessa asetusehdotuksessa esitetyt toimet, mikäli niitä tulkitaan hyvin suppeasti tai hyvin laajasti, saattavat vähentää oikeusvarmuutta ja johtaa myyntipaikkojen sijainnin, myynnin jälkeisen huollon ja varaosien tuotannon keskittymiseen, mikä johtaa siihen, että markkinoilta katoaa huomattava määrä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja mikä vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen ja niihin hyötyihin, joita kuluttajille odotetaan asetuksesta koituvan.
Näiden syiden vuoksi pidän erittäin myönteisenä Euroopan kansanpuolueen ryhmän kantaa, jossa kannatetaan siirtymäaikaa vuoteen 2005 asti ja uuden arvioinnin suorittamista siirtymäajan päätyttyä. Toivomme tietenkin, että muut ryhmät ovat samaa mieltä tästä näkökannasta.
Oletettu autojen hinnan alenemisen mukana toteutuva kuluttajansuoja on vielä näytettävä toteen, ja se voi johtaa vain siirtymäajan kuluessa tapahtuneiden seikkojen arviointiin. Saatavista tuloksista voidaan tehdä tarpeelliset johtopäätökset ja mahdollisesti soveltaa uutta asetusta. Tämän ajanjakson aikana jälleenmyyjillä on kuitenkin mahdollisuus investoida, kun otetaan huomioon mahdollinen teollisuuden uudelleen suuntautuminen, mikä joka tapauksessa olisi vähemmän vahingollista kuin sellainen asetus, josta kuluttajat eivät ehkä hyötyisikään mutta joka varmasti haittaisi huomattavan monia moottoriajoneuvojen kaupan alalla toimivia pieniä ja keskisuuria yrityksiä.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, tämä asetusehdotus on moottoriajoneuvoalan tilanteen pitkän ja syvällisen harkinnan tulos. Arviointikertomuksessaan marraskuussa 2000 komissio totesi, että tämänhetkinen järjestelmä ei ole johtanut toivottuihin tuloksiin ja että sen vuoksi sitä ei ole voitu vahvistaa sen nykyisessä muodossa. Tulevan järjestelmän pääasialliset tavoitteet ovat siis selviä: ennen kaikkea kuluttajien etujen edistäminen kilpailua lisäämällä, ei ainoastaan uusien autojen myynnissä vaan myös korjaus- ja huoltopalveluiden yhteydessä. Asetusehdotuksella pyritään lisäksi takaamaan sisämarkkinoiden toiminta uusien ajoneuvojen osalta. Arvoisat parlamentin jäsenet, ei voida hyväksyä sitä, että sisämarkkinoilla auto, joka on liikkumisen symboli, on yhä eräs vähiten liikkuvista tavaroista.
Aiemmin komission on täytynyt määrätä sakkoja moottoriajoneuvojen tuottajille, jotka rajoittivat rinnakkaiskauppaa. Nämä todelliset esimerkkitapaukset osoittavat, missä määrin kuluttajilta on riistetty yksi etu, oikeus ostaa autoja sieltä, mistä he mieluiten haluavat. Tässä tahdon korostaa sitä, ettei komission tavoitteena ole hintojen yhdenmukaistaminen sinänsä vaan sen syvempänä ja perusluonteisempana tavoitteena on taata sisämarkkinoiden toimivuus ja erityisesti tarjota kuluttajille tilaisuus ostaa autoja, suoraan tai epäsuorasti, sieltä, missä ne ovat edullisimpia. Myös riippumattomat jälleenmyyjät ja korjaamot hyötyvät uusista yhteisistä normeista, koska ne vahvistavat heidän taloudellista riippumattomuuttaan ja tarjoavat uusia kaupallisia mahdollisuuksia.
Kuluttajajärjestöjen, autoilijoiden yhdistysten, riippumattomien vara-osien tuottajien ja korjaamojen suhtautuminen komission asetusehdotukseen on ollut hyvin myönteistä. He katsovat, että tällainen uudistus on selkeästi eurooppalaisten kuluttajien edun mukainen. Eräät reaktiot itse asiassa osoittavat, että asetusehdotus ei ole riittävän rohkea. Eurooppalaisen teollisuuden johtajat pyytävät Euroopan toimielimiä jatkuvasti edistämään vapauttamista ja joustavuutta, koska ne ovat kilpailukykyisen, kasvua ja työllisyyttä luovan talouden keskeisiä tekijöitä. Asetusehdotus on luotu tässä hengessä, jota eurooppalainen teollisuus on aina halunnut edistää ja johon komissio täysin yhtyy.
Olemme olleet sen vuoksi yllättyneitä siitä raskaasta tämän asetusehdotuksen vastaisesta lobbaamisesta, johon eräät teollisuuteen sidoksissa olevat eturyhmät ovat ryhtyneet. Olen pahoillani siitä, että toisinaan on esitetty todella vääristeltyjä tietoja ja yksinkertaisesti virheellisiä tätä asetusehdotusta koskevia väitteitä. Tämä on ristiriidassa sen avoimuuden ja keskusteluhalukkuuden kanssa, jota komissio on osoittanut kaikkia asianosaisia kohtaan.
Olemme täysin vakuuttuneita uuden asetuksen eduista. Siinä otetaan huomioon, että autot ovat erityisiä tuotteita. Uudessa asetuksessa aiotaan taata se, että autot ovat turvallisia, että voidaan tarjota erittäin luotettavaa myynnin jälkeistä huoltoa ja että niissä kunnioitetaan ympäristöalan standardeja. Meidän on luotettava - ja me luotamme - lukuisiin erittäin päteviin jälleenmyyjiin, jotka tekevät soveltuvat kaupalliset päätökset. Loppujen lopuksi juuri he tuntevat kuluttajien tarpeet perusteellisesti ja juuri he ottavat kaupalliset riskit.
Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentissa on käyty syvällistä keskustelua tästä komission asetusehdotuksesta, varsinkin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa on keskusteltu parlamentin jäsen Konradin laatimasta mietinnöstä, ja minustakin tämä käymämme keskustelu on ollut hyvin hyödyllistä ja rakentavaa. Olen pannut merkille sen ja olen iloinen siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymässä mietinnössä suhtaudutaan suurelta osin myönteisesti komission yleiseen linjaan, erityisesti nykyisen järjestelmän muuttamisen välttämättömyyteen.
Käsittelen nyt lyhyesti tärkeimpiä talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnössä esitettyjä tarkistusehdotuksia. Eräs uuden järjestelmän tärkeimmistä seikoista on kilpailukieltoa koskevan säännöksen kielto. Tämä on sen edellytys, että myös muut toimet olisivat tehokkaita. Säännöksen poistaminen ajoneuvojen myynnin osalta, mikä tarjoaa jälleenmyyjille mahdollisuuden avata uusia liikkeitä tai toissijaisia myyntipisteitä muille alueille, toiset valtiot mukaan luettuina, on keskeinen seikka, jolla kuluttajille tarjotaan parempi mahdollisuus hankkia ajoneuvoja, joita toisten jäsenvaltioiden jälleenmyyjät myyvät halvemmin hinnoin. Näin saman automerkin myyjien välinen kilpailu lisääntyy, markkinoiden yhdentymistä edistetään ja taataan myös mahdollisuus toimia useita merkkejä myyvänä liikkeenä. Talous- ja raha-asioiden valiokunta ehdottaa, että tätä tointa, toisin sanoen kilpailukieltoa koskevan säännöksen poistamista, edeltäisi siirtymäaika 1. lokakuuta 2005 saakka ja että kilpailukieltoa koskevan säännöksen poistaminen sen jälkeen riippuisi arvioinnin tuloksesta. Ymmärrän, että siirtymäaika tarjoaisi sekä tuottajille että jälleenmyyjille mahdollisuuden valmistautua ja sopeutua uuteen järjestelmään, mutta rehellisesti sanoen katson, että olisi vahingollista, todellakin vahingollista lykätä kilpailukieltoa koskevan säännöksen poistamista koskevaa päätöstä tulevaisuudessa tapahtuvaan arviointiin asti.
Ei ole järkevää pidentää uutta järjestelmää koskevan epävarmuuden kautta; sen sijaan meidän on laadittava alusta saakka selkeät säännöt, sillä muussa tapauksessa tällainen siirtymäaika - sanokaamme suoraan - ei ole järkevä: toimijat eivät tietäisi, millaiseen tulevaan järjestelmään heidän olisi sopeuduttava ja järkiperäisesti toimien he eivät ryhtyisi mitenkään valmistautumaan uusiin säännöksiin. Se ei olisi siirtymä vaan suoraan sanoen pelkästään odotusaika, jonka aikana odotettaisiin uutta parlamenttia, uutta komissiota päättämään Euroopan tulevasta jälleenmyyntijärjestelmästä, ja kuten eräs teistä totesi, se olisi tekosyy sille, ettei päätetä koskaan. Komissio katsoo, että meidän on sen sijasta otettava vastuu tästä jo nyt. Emme voi aina vain sanoa, että toivomme Euroopan unionin olevan lähempänä kansalaisia - kuinka monta kertaa olenkaan kuullut tämän tässä salissa ja olen ehdottomasti samaa mieltä! - jos päätösten hetkellä emme toimi tavoitteen mukaisesti.
Tämän sanottuani, kuten olen jo ilmoittanut talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, olen valmis harkitsemaan, pelkästään kilpailukieltoa koskevan säännöksen osalta, onko asetusehdotuksessa esitettyä aikaa pidempi siirtymäaika hyödyllinen. Kuitenkaan ei pidä unohtaa sitä, että jos pidennämme siirtymäajan kestoa, siirrämme tuonnemmas myös niitä etuja, joita uudesta järjestelmästä koituu kuluttajille.
Toiminta useita merkkejä myyvänä liikkeenä: eräs asetusehdotuksen pääasiallisista tavoitteista on se, että jälleenmyyjät voisivat halutessaan todellakin myydä useita eri merkkejä. Ehdotuksessa pyritään tekemään useita merkkejä myyvänä liikkeenä toimiminen helpommaksi jälleenmyyjille siten, että samalla suojataan merkistä luotua mielikuvaa, jonka rakentamiseen valmistajat ovat investoineet: näin edistetään kuluttajien mahdollisuutta valita ja lisätään merkkien välistä kilpailua. Olen samaa mieltä siitä, että merkistä muodostettu mielikuva on ajoneuvojen valmistajille merkittävä kilpailutekijä. Erillisten autojen näyttelytilojen tai erillisen myyntihenkilökunnan käyttäminen ei kuitenkaan ole perusteltua, ja se tekisi useita merkkejä myyvänä liikkeenä toimimisen jälleenmyyjille taloudellisesti houkuttelemattomaksi. Korostan lisäksi, että mahdollisuus toimia useita merkkejä myyvänä liikkeenä on erityisen tärkeä pienille jälleenmyyjille, koska se voi helpottaa heidän toimintaansa ja liiketoiminnan jatkuvuutta maaseutualueilla. Tämän seikan jättäminen osapuolten välisen sopimuksenvaraiseksi ei ole järkevää, koska jälleenmyyjät ovat taloudellisesti täysin riippuvaisia tuottajista. Jotta jälleenmyyjien asemaa vahvistetaan, heidän on siis voitava päättää, haluavatko he pitää erimerkkiset autot esillä erillisillä myyntialueella samassa näyttelytilassa vai erillisissä tiloissa ja hankkivatko he eri myyntihenkilökunnan kullekin automerkille.
Lisäksi katson, että parlamentin olisi yhdyttävä siihen käsitykseen, että on välttämätöntä turvata jälleenmyyjien asema komission ehdotuksen mukaisesti: jälleenmyyjien aseman vahvistaminen on tavoitteena sille, että edellytetään yksityiskohtaisten syiden ilmoittamista vähimmäisirtisanomisajan määräämiseen ja sopimuksen voimassaolon päättämiseen.
Asetusehdotuksessa pyritäänkin hahmottamaan uudelleen tällä hetkellä hyvin tiivistä yhteyttä uusien ajoneuvojen myynnin ja myynnin jälkeisen huollon välillä. Jälleenmyyjä voi valita, keskittääkö hän toimintansa ainoastaan uusien autojen myyntiin vai toimittaako hän myös myynnin jälkeisiä huoltopalveluita: tämä oikeus vahvistaa hänen riippumattomuuttaan. Koska myynnin jälkeiset huoltopalvelut voidaan antaa alihankintana vain valtuutetuille korjaamoille, korkea laatu ja hyvä turvallisuuden taso voidaan taata. Mielestäni komission alkuperäisessä asetusehdotuksessa on jo varmistettu, että huoltopalvelut ovat saatavissa jälleenmyyjän läheisyydessä siinä tapauksessa, että viimeksi mainittu teettää alihankkijalla tämän toiminnan; ehdotettujen tarkistusten valossa eräs ratkaisu saattaisi kuitenkin olla se, että jälleenmyyjä velvoitetaan paitsi tiedottamaan kuluttajalle valtuutetun korjaamon sijainnin myös mainitun korjaamon etäisyyden myyntipaikasta. Sallikaa minun korostaa, että myynnin ja myynnin jälkeisen huollon välisen siteen muuttaminen vähemmän pakottavaksi on erityisen tärkeää jälleenmyyntiverkkojen uudelleenjärjestelyn aikana ja jälleenmyyjien lukumäärän vähentyessä. Ne jälleenmyyjät, joiden sopimukset sanotaan irti, voivat nyt edelleen toimia markkinoilla valtuutettuina korjaamoina. Kun tämä otetaan huomioon ja jotta voitaisiin turvata kuluttajan edut, joiden mukaista on laajan huoltopalveluiden verkon olemassaolo, olisi virhe rajoittaa valtuutettujen huoltamoiden lukumäärää.
Viimeiseksi totean, että yleisesti ottaen kannatan niitä tarkistuksia, joilla pyritään vahvistamaan teknisen tiedon saatavuutta ja selventämään varaosan määritelmää.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olen pannut merkille talous- ja raha-asioiden valiokunnan myönteisen suhtautumisen komission kantaan ja olen siitä iloinen. Olen ilmaissut oman kantani tärkeimmistä mietinnössä esitetyistä tarkistuksista ja pyydän arvoisia parlamentin jäseniä äänestyksessä ottamaan esittämäni seikat huomioon, jos he niin haluavat. Se, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö seuraa suurelta osin komission kantaa osoittaa, ettei parlamentti usko lobbaajien esittämiin synkkiin tulevaisuudenkuviin, joissa komission asetusehdotus on esitetty eräänlaisena katastrofina. Muistatte ehkä, että samantapaisia käsityksiä esitettiin, kun komissio kieltäytyi ehdottamasta verovapaan myynnin jatkamista. Silloin puhuttiin uudistuksen mukana menetettävistä 140 000 työpaikasta. Myös tuossa tapauksessa harjoitettiin huomattavaa poliittista painostusta korkealla tasolla ja hyvin voimakasta lobbausta. Komissio ei antanut painostuksen vaikuttaa päätökseensä. Verovapaat myymälät lopetettiin, ja siitä oli hyötyä veronmaksajille; yksikään ennustetun katastrofin piirteistä ei toteutunut.
Kiitän parlamentin jäseniä tästä keskustelusta. Minäkin haluan kiittää heitä siitä arvonannosta, jota he ovat osoittaneet. Eräs teistä sanoi, että olemme olleet rohkeita. Kiitän, mutta en usko, että kansalaisten edun puolesta toimiminen on rohkeutta. Jos saan ilmaista oman mielipiteeni, olen varma siitä, että kansalaiset, teidän valitsijanne, odottavat parlamentin olevan ainakin yhtä rohkea.
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisestä huippukokouksesta Madridissa 17. ja 18. toukokuuta 2002.

Cortés
. (ES) Arvoisa puhemies, olen täällä neuvoston puheenjohtajavaltion puolesta tiedottaakseni parlamentille Madridissa 17. ja 18. toukokuuta pidetyn Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden välisen huippukokouksen tuloksista.
Valmistelut kestivät kauan, sillä huippukokouksen valmistelutyö aloitettiin vuosi sitten Ruotsin puheenjohtajakaudella ja sitä jatkettiin Belgian puheenjohtajakaudella, mutta nyt on sanottava, että huippukokouksessa saavutettiin huomattavia tuloksia, jotka vastaavat puheenjohtajavaltion täksi puolivuotiskaudeksi asettamia tavoitteita.
Kuten parlamentti tietää, huippukokoukseen valittu motto oli "Euroopan unioni, Latinalainen Amerikka ja Karibian alue, strategisen kumppanuuden edistäminen 2000-luvulla", johon tiivistyy mielestäni se, mitä olemme parhaillaan määrittelemässä näiden kahden maantieteellisen alueen välillä: yhteinen alue ja kansainvälinen yhteistoiminta kahden sellaisen alueen välillä, joilla on sellaisia tärkeitä yhteisiä periaatteita ja arvoja kuin demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien kunnioittaminen, tasa-arvo, markkinatalous, rationaalinen ajattelu sekä monet muut periaatteet ja arvot, joihin kiteytyy se, mitä me ymmärrämme länsimaailmana.
Arvoisa puhemies, tähän huippukokoukseen oli valmistelevissa kokouksissa määritelty kolme aihealuetta, nimittäin poliittinen vuoropuhelu, taloudellinen ja kaupallinen yhteistyö sekä yhteistyö kulttuurin, koulutuksen ja sosiaalipolitiikan alalla.
Näillä alueilla työkokouksiin sisällytettiin seuraavat eri maiden esittämät kohdat: poliittisessa kokouksessa käsiteltiin valtion lujittamista ja uudenaikaistamista, yhteistyötä terrorismin vastaisessa taistelussa, yhteistyötä huumekaupan torjunnassa, monenvälistä järjestelmää sekä demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion edistämistä.
Sosiaalipolitiikkaa sekä kulttuuri- ja koulutusalan yhteistyötä koskeneessa kokouksessa käsiteltiin kulttuurista monimuotoisuutta, teknologian kehityksen jälkeenjääneisyyttä koskevaa vaaraa, koulutusta, tasapuolisuutta ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, kestävää kehitystä ja ympäristöä.
Lopuksi taloutta koskeneessa kokouksessa puhuttiin kansainvälisestä rahoitusjärjestelmästä, kahden alueen välisestä kaupasta, kansainvälisestä yhteistyöstä kestävän kehityksen ja kehitysrahoituksen alalla, talouskasvua ja kehitystä edistävistä toimenpiteistä sekä alueellisesta yhdentymiskehityksestä.
Lisäksi pidettiin työlounas Euroopan keskuspankin pääjohtajan ja Latinalaisen Amerikan kehityspankin pääjohtajan kanssa.
Arvoisa puhemies, seuraavaksi selvitän parlamentille puheenjohtajavaltion mielestä tämän huippukokouksen tärkeimmät tulokset kolmella mainitsemallani alalla.
Ensiksikin poliittisella alalla on selvästi saatu aikaan näkyviä tuloksia eli vahva sitoutuminen terrorismin ja huumekaupan vastaiseen taisteluun; terrorismia ja huumekauppaa pidetään koko maailmaan kohdistuvina uhkina, ja tätä varten lujitettiin hallitusten välisiä yhteistyömekanismeja. Toiseksi tehostetaan kahden alueen välistä poliittista vuoropuhelua toimimalla yhteisesti kansainvälisillä foorumeilla ja erityisesti Yhdistyneissä Kansakunnissa. Tällaisen yhteistoiminnan ansiosta voidaan lähentää kantoja niiden välillä, joilla on samat periaatteet ja arvot, ja näin käsitellä tärkeimpiä kansainvälisiä kysymyksiä. Tältä osin on täysin perusteltua uudistaa sitoumus, joka koskee yhteistyötä demokraattisten instituutioiden lujittamiseksi.
Toisella osa-alueella eli taloudessa ja kaupassa on otettu erittäin huomattavia edistysaskeleita verrattuna kesäkuussa 1999 Rio de Janeirossa pidetyn ensimmäisen huippukokouksen jälkeiseen tilanteeseen. Yhtäältä on tullut voimaan Meksikon kanssa tehty sopimus, joka on vaikuttanut erittäin myönteisesti Euroopan unionin ja Meksikon välisiin kauppavirtoihin.
Toisaalta - tämä on epäilemättä merkittävin seikka - on tehty assosiaatiosopimus Chilen kanssa. Kaikki osallistujat ottivat esille sopimuksen kauaskantoisuuden, vaikka neuvottelut olivat monimutkaiset ja toisinaan vaikeat; sopimuksen ansiosta, kuten Meksikonkin kanssa, solmimme etuoikeutetun suhteen, josta on Chilelle välitöntä sosiaalista ja taloudellista hyötyä, mutta hyöty ei jää vain Chileen, vaan koko mantereelle välittyy luottamuksen viesti näinä talouden kannalta erityisesti tietyillä osa-alueilla epävarmoina aikoina.
Mercosurin kanssa käytävissä neuvotteluissa on edistytty, sillä sen politiikkaa ja yhteistyötä koskevista luvuista sekä kaupan edistämistä koskevasta luvusta on käytännössä jo päästy sopimukseen. Lisäksi on sovittu kauppaneuvottelujen jatkamisesta ministeritason kokouksessa ensi heinäkuussa, mikä merkitsee neuvotteluille sysäystä huolimatta Argentiinan tilanteesta johtuvista epäedullisista olosuhteista.
Keski-Amerikan ja Andien maiden yhteisön osalta tulevaisuudennäkymiin kuuluvat mahdolliset neuvottelut kummankin alueen kanssa tehtävästä assosiaatiosopimuksesta. Sitä ennen neuvotellaan poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevia sopimuksia, ja samalla syvennetään yhteistyötä kaupan, investointien ja taloussuhteiden alalla.
Kaikessa tässä pyritään pohjustamaan maaperää sille, että Dohan neuvottelukierroksen päätyttyä voitaisiin neuvotella assosiaatiosopimukset näiden kahden Latinalaisen Amerikan osa-alueen kanssa. Mercosurista saatujen kokemusten perusteella on välttämätöntä syventää kumpaakin yhdentymiskehitystä, jotta voisimme edistää haluamiamme sopimuksia.
Voin ilmoittaa parlamentille, että Keski-Amerikka on suurelta osin hyväksynyt tämän toimintamallin, vaikka se olisikin toivonut nykyistä täsmällisempää aikataulua Madridin huippukokouksen jälkeen. Andien maiden yhteisö ei ole ollut yhtä tyytyväinen tehtyyn sopimukseen, vaikka se onkin myöntänyt, että hyväksytty toimintamalli avaa sille tulevaisuudessa ovet sellaiseen assosiaatiosopimukseen, että se voi saada jotakin parempaa kuin ne yksipuoliset myönnytykset, joita se nykyisin saa yleisessä tullietuusjärjestelmässä huumekaupan torjunnan yhteydessä.
Eri maantieteellisten alueiden käsittelyn lopuksi haluan ottaa esille päätöksen, jonka Karibian alueen maat tekivät yhdessä AKT-maiden kanssa ja jonka mukaan ne aloittavat ensi syyskuussa neuvottelut taloudellisesta kumppanuudesta Euroopan unionin kanssa Cotonoun sopimuksen yhteydessä.
Voidaan siis nähdä, että tehdyt päätökset ja sopimukset mahdollistavat joustavat ja tiiviit suhteet Atlantin kummankin puolen välillä lähitulevaisuudessa, mikä koituu Amerikan ja Euroopan yhteiskuntien hyödyksi, kuten olen sanonut.
Haluan korostaa talouden alalla vielä kolmea kysymystä: ensiksikin on päätös, joka koskee yhteistyötä köyhyyden poistamiseksi muun muassa instituutioita vahvistamalla. Tästä asiasta ja sen seurauksista tehtiin maaliskuussa pidetyssä Monterreyn konferenssissa tärkeitä päätöksiä, jotka muotoiltiin sen loppuasiakirjassa, josta käytetään nimitystä Monterreyn yksimielisyys.
Toiseksi on parannettu kehityksen edellytyksiä, kuten makrotalouden tasapainoa, jonka edistämiseksi toimivat niin Latinalaisen Amerikan kehityspankki kuin myös Euroopan investointipankki. Kumpikin rahoituslaitos osallistuu näin strategisen kumppanuuden lujittamiseen kaikkine kokemuksineen ja valmiuksineen, mikä on tärkeä uusi piirre.
Niin ikään on syytä korostaa euron käyttöönoton tukemista ja sen myönteisten vaikutusten tunnustamista, kuten niin neuvosto kuin Euroopan keskuspankkikin tekivät Madridin huippukokouksessa.
Myös yhteistyön alalla on uusia kiinnostavia seikkoja. Viittaan seuraaviin seikkoihin: tietoyhteiskunnan kehittämistä koskevassa nelivuotisessa @LIS-ohjelmassa on 85 miljoonan euron määrärahat, joista komissio antaa 63,5 miljoonaa euroa ja Latinalaisen Amerikan maat loput. Vaikka komissio voisi kertoa ohjelmasta enemmänkin, haluan ainoastaan todeta, että ohjelman tavoitteisiin kuuluvat sääntelykehyksen normalisointi ja verkkojen yhteenliittäminen.
Koulutukseen kiinnitettiin huippukokouksessa erityistä huomiota, ja sillä alalla on mainittava uusi apurahaohjelma ALBAN. Ulkosuhteista vastaava komission jäsen Patten esitteli ohjelman huippukokouksen ohella järjestetyssä kulttuurifoorumissa, joka toi yhteen Euroopan ja Latinalaisen Amerikan maiden kulttuurisäätiöitä ja -laitoksia. Ohjelmassa myönnetään 3 900 apurahaa jatko-opintoihin, ja sen rahoitukseen osallistuvat komissio 75 miljoonalla eurolla ja ohjelmassa mukana olevat eurooppalaiset yliopistot 38 miljoonalla eurolla. Minusta tätä virstanpylvästä on syytä korostaa, sillä ohjelmalla edistetään päättäväisesti Euroopan ja Latinalaisen Amerikan koulutusyhteistyötä sekä mahdollistetaan Latinalaisen Amerikan jatko-opiskelijoiden korkeatasoinen koulutus, ja näin voidaan tukea näiden maiden kehitystä ja muuttaa näiden yhteiskuntien miltei yksipuolista suhdetta Amerikan yhdysvaltoihin. Ohjelma on mielestäni erittäin tärkeä, joten käytän tilaisuutta hyväkseni ja onnittelen komissiota komission jäsen Pattenin tekemästä työstä.
On niin ikään tärkeää mainita tuki, joka huippukokouksessa annettiin korkeakouluopetuksen toimintasuunnitelmalle vuosiksi 2002-2004; tavoitteena on parantaa opetuksen laatua ja helpottaa opiskelijoiden liikkuvuutta.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden toinen huippukokous järjestettiin ajankohtana, jolloin kansainvälinen tilanne ei ollut kaikkein suotuisin Atlantin kummallakaan puolella. Itse asiassa syyskuun 11. päivän iskuista johtuvien talousvaikeuksien lisäksi tilanne oli ollut vaikea useissa Etelä-Amerikan maissa - Venezuelan tilanne oli vaikea huhtikuussa olleen vakavan kriisin jälkeen, Kolumbiassa rauhanprosessi keskeytyi samalla, kun vaalikampanjaa leimasivat terroristien hirvittävät väkivaltaisuudet, ja Argentiina on syvässä kriisissä - ja kun Euroopan huomio oli kiinnittynyt laajentumiseen ja joissakin Euroopan unionin maissa käytäviin vaalikampanjoihin, ilmapiiri ei ollut huippukokoukselle kaikkein suotuisin.
Kuitenkin Madridin huippukokouksen osallistujamäärä oli erittäin korkea, siellä saatiin aikaan hyvin näkyviä konkreettisia tuloksia, ja se on saanut erittäin myönteisen arvion sekä osallistujilta että yleensä kansalaisilta.
Huippukokouksessa tehdyt sopimukset ja päätökset, jotka on koottu Madridin sitoumukseksi kutsutun poliittisen julistuksen 33:een kohtaan, käynnistävät kahden alueen välisissä suhteissa uuden vaiheen, joka merkitsee tärkeää edistysaskelta strategisen kumppanuuden lujittamisessa. Seuraava huippukokous pidetään Meksikossa vuonna 2004, mikä antaa takeet siitä, että kahden alueen välistä kumppanuutta vahvistetaan ja lujitetaan edelleen. Madridin julistuksessa tehdyille sitoumuksille onkin saatava asianmukaista jatkoa, jotta Meksikon huippukokous olisi uusi merkittävä edistysaskel Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden liittoutumisprosessissa, jolle parlamentti on aina antanut sysäyksensä.
Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, kun kollegani komission jäsen Patten puhui teille kaksi viikkoa sitten komission Madridin kokousta koskevista valmisteluista, hän korosti erityisesti sitä, että Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden välisen kumppanuuden olisi oltava uskottava prosessi, jotta siitä seuraisi konkreettisia tuloksia.
Nyt kun huippukokous on pidetty ja kun puheenjohtajavaltio on esittänyt siitä äsken kuulemanne erittäin kattavan selonteon, voin luottavaisesti sanoa, että olemme päässeet tavoitteisiimme. Madridin huippukokous osoitti selvästi, että se kahden alueen kumppanuus, jonka aloitimme Riossa, on paljon enemmän kuin keskustelukerho. Tänään tarkoituksenani ei ole tarjota teille syvällistä analyysiä niistä kolmesta tärkeästä asiakirjasta, jotka Madridin huippukokouksessa tuotettiin, koska puheenjohtajavaltion edustaja käsitteli ne jo yksityiskohtaisesti. Kuten tiedätte, nuo kolme hyvin saatavilla olevaa asiakirjaa ovat poliittinen julistus, yhteinen arvo- ja näkökanta-asiakirja sekä Rion jälkeistä edistystä koskeva kertomus.
Haluaisin kiinnittää huomiotanne siihen seikkaan, että arviointikertomuksessa selvästi korostetaan sitä, että Euroopan komissio on todennäköisesti aktiivisin toimielin, joka konkreettisesti toteuttaa Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden välistä strategista kumppanuutta, joka aloitettiin Rio de Janeirossa vuonna 1999.
Haluaisin tuoda esiin komission jäsen Pattenin puolesta huippukokouksen tärkeimmät näkökohdat. Kummankin alueen valtion- ja hallituksen päämiehet vahvistivat olevansa vakuuttuneita siitä, että monenkeskisyys on paras tapa käsitellä maailmassa esiintyviä ongelmia ja haasteita. Kummatkin osapuolet ovat hylänneet unilateralismin poliittisissa asioissa ja kauppa-asioissa ja ovat sitoutuneet yhdistämään voimansa ja edistämään yhteistä näkemystä näistä merkittävistä asioista monenkeskisten mekanismien puitteissa. Tämä merkitsee vahvaa sitoutumista, joka auttaa meitä edistämään kumppanuutta päivittäin.
Komissio on erityisen tyytyväinen niiden kokousten ja tapahtumien tulokseen, jotka pidettiin Madridin huippukokouksen yhteydessä. Ensinnäkin pystyimme menestyksekkäästi saattamaan loppuun Euroopan unionin ja Chilen väliset neuvottelut ajallaan, jotta komission puheenjohtaja Prodi, neuvoston puheenjohtaja Aznar ja puheenjohtaja Lagos voivat kertoa neuvottelujen virallisista päätelmistä ja pitkään odotetun assosiaatiosopimuksen tekemisestä.
Toiseksi Madridin huippukokous tarjosi Euroopan unionin ja Mercosurin valtion- ja hallituksen päämiehille tilaisuuden panna tyytyväisenä merkille, kuinka paljon kahden alueen välinen neuvottelukomitea on edistynyt alueiden välisen strategisen assosiaation perustamisessa. Ne pääsivät myös sopimukseen uudesta mekanismista kokousten pitämiseksi entistä useammin, jotta EU:n ja Mercosurin välistä poliittista vuoropuhelua voitaisiin vahvistaa. Lisäksi pidetään ministerikokous toivottavasti ensi heinäkuussa, jotta saataisiin vauhtia kauppaluvun neuvotteluihin.
Kolmanneksi sekä Andien yhteisön että Keski-Amerikan vaatimuksiin EU:n kanssa solmittavaan assosiaatiosopimukseen tähtäävien neuvottelujen avaamisesta vastattiin tyydyttävästi Madridissa. Tehtiin myös merkittävä päätös siitä, että neuvotellaan poliittisista ja yhteistyöhön liittyvistä sopimuksista kummankin alueen kanssa. Päätettiin myös vahvistaa kauppaa, sijoituksia ja taloussuhteita koskevaa yhteistyötä. Näiden kolmen aloitteen on tarkoitus vahvistaa ne ehdot, joiden mukaan voidaan neuvotella Euroopan unionin ja kummankin alueen välisistä toteuttamiskelpoisista ja kumpaakin osapuolta hyödyttävistä assosiaatiosopimuksista, myös vapaakauppa-alueita koskevista sopimuksista. Näyttää siltä, että nämä rakennetaan Dohan työohjelman tuloksille, jotka olemme sitoutuneet saamaan valmiiksi vuoden 2004 loppuun mennessä.
Neljänneksi Madridin huippukokouksen yhteydessä 18. toukokuuta 2002 pidetyssä San Josén vuoropuhelun 18. ministerikokouksessa tehtiin päätös uudistetusta asialistasta ja uudesta poliittisen vuoropuhelun muodosta. Komissio on samaa mieltä keskiamerikkalaisen kumppanimme kanssa siitä, että on välttämätöntä säilyttää San Josén vuoropuhelun erityinen luonne. Madridin huippukokouksen tulokset osoittavat, että alueiden strateginen kumppanuus on hyvässä vauhdissa. Varmastikin puheenjohtajavaltio Espanjan kova työ oli tärkeää huippukokouksen menestyksen varmistamisessa.
Komissio keskittyy erityisesti johtamaan EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian kumppanuutta uusien konkreettisten alueiden välisten aloitteiden toteuttamisessa. Koulutuksen alalla komissio on juuri käynnistänyt upouuden apurahaohjelman, ALBANin, jonka avulla 4 000 latinalaisamerikkalaista loppututkinnon suorittanutta voi täydentää opintojaan Euroopassa. Nykyistä alueiden välistä pk-yritysten vaihto-ohjelmaa, AL-INVESTiä, jatketaan sen menestyksen perusteella. Äskettäin @LIS -ohjelma on alkanut toimia, ja pian aloitetaan pilottihankkeita tietoyhteiskunnan alalla. Lisäksi suunnittelemme parhaillaan uutta sosiaalista aloitetta hoitamalla hallintojen välisiä sopimuksia ja katastrofin ehkäisyyn tarkoitettua ohjelmaa.
Lopuksi odotamme työskentelyä jäsenvaltioiden kanssa ja aloitteidemme sovittamista yhteen niiden aloitteiden kanssa, jotta voimme paremmin toteuttaa alueiden välistä kumppanuutta. Toivon, että Meksikossa 2004 pidettävässä EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisessä seuraavassa huippukokouksessa yllätymme iloisesti siitä, kuinka paljon on edistytty kuudessa lyhyessä vuodessa sen jälkeen kun strateginen kumppanuus aloitettiin vuonna 1999.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Madridin huippukokouksen tuloksia voidaan tulkita monesta eri näkökulmasta. Niistä voidaan esittää subjektiivinen arvio, jolla pyritään saamaan poliittista etua, tai niistä voidaan yrittää esittää tasapuolinen arvio, jolloin voisimme onnistumisia korostamatta ja epäonnistumisia peittelemättä tarkastella Madridin huippukokouksen tuloksia Euroopan parlamentin kantojen valossa.
Haluaisin korostaa aivan erityisesti sitä tosiseikkaa, että Euroopan parlamentti ei ollut läsnä Rio de Janeiron huippukokouksessa ja että juuri siksi parlamenttien välinen konferenssi pyysi, että parlamentti voisi olla läsnä Madridin huippukokouksessa, ja näin tapahtuikin. Haluan näin antaa tunnustusta siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio otti Madridin huippukokouksessa vastaan parlamentin edustajat.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti pyysi viime marraskuussa, että Madridin huippukokouksessa tehtäisiin assosiaatiosopimus Chilen kanssa, ja näin tapahtuikin. Euroopan parlamentti pyysi viime marraskuussa, että Mercosurin kanssa tehtävälle assosiaatiosopimukselle annettaisiin sysäys Argentiinan nykyisistä vaikeuksista huolimatta, ja näin tapahtuikin Madridin huippukokouksessa.
Parlamentti pyysi niin ikään marraskuussa neuvotteluohjeiden esittämistä, jotta Andien maiden yhteisön ja Keski-Amerikan kanssa voitaisiin tehdä assosiaatiosopimukset. Madridin huippukokouksessa ei pystytty antamaan lopullista vastausta tähän parlamentin toiveeseen, mutta siellä kylläkin otettiin huomattava edistysaskel siltä osin, että päätelmissä todellakin enteillään kumppanuutta suhteissa Andien maiden yhteisöön ja Keski-Amerikkaan, sillä niitä ei voida syrjiä muihin maantieteellisiin alueisiin verrattuna; kun siis yleinen tullietuusjärjestelmä lakkaa vuonna 2004, kumppanuus voi olla niiden mahdollinen.
Lisäksi onnittelimme marraskuussa Euroopan komissiota @LIS-ohjelmasta, joka hyväksyttiin Madridin huippukokouksessa samoin kuin muut aloitteet, kuten neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsen Vitorinon äsken mainitsemat aloitteet, joihin meidän kaikkien on oltava tyytyväisiä.
Pidämme myös erityisen tärkeinä Madridin huippukokouksen päätelmiä, jotka koskevat kansainvälistä rikostuomioistuinta, terrorismin vastaista taistelua ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa, ja haluaisin tältä osin muistuttaa parlamentille, että olen juuri palannut muiden parlamentin jäsenten kanssa vaalitarkkailumatkalta Kolumbiasta, jossa maan kansalaiset ovat todellakin olleet suurenmoinen esimerkki demokraattisesta kypsyydestä ja siviilirohkeudesta, sillä kansalaisten rauhantahto on voittanut uhkailun, väkivallan, kiristyksen ja pelottelun.
Arvoisa puhemies, Kolumbia tarvitsee kansainvälisen yhteisön ja myös Euroopan unionin tukea.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kaksi huomiota, jotka eivät koske Madridin huippukokousta, mutta jotka ovat minusta erityisen olennaisia tässä yhteydessä. Olen aina sanonut, että Latinalainen Amerikka ei tarvitse almuja vaan mahdollisuuksia, mutta mielestäni on huono poliittinen signaali, että - ja minulla oli tilaisuus sanoa tämä komission jäsen Pattenille - juuri tänä vertauskuvallisena Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokousvuonna komissio on ehdottanut alustavassa talousarvioesityksessään varainhoitovuodeksi 2003 vähemmän määrärahoja kuin vuonna 2002. Uusia painopisteitä ei voida hoitaa määrärahoja vähentämällä, arvoisa komission jäsen. Toivomme, että talousarviokeskustelun aikana parlamentti pystyy palauttamaan talousarvioon sellaiset määrärahat, jotka kyseinen maanosa ansaitsee.
Arvoisa puhemies, toinen huomioni on, että Euroopan unionilla on mielestämme oltava alueelle sellainen yhteinen strategia, että se voisi nykyisiä tai parhaillaan neuvoteltavia kahdenvälisiä tai alueellisia sopimuksia täysin kunnioittaen antaa täysimääräisen maantieteellisen ulottuvuuden suhteille tuon alueen kanssa.
Arvoisa puhemies, toteaisin lopuksi, että vaikka aina epäilläänkin, pystytäänkö tällaisissa huippukokouksissa saavuttamaan konkreettisia tuloksia, uskon, että Madridin huippukokouksessa saatiin aikaan kattavia, kouriintuntuvia ja mitattavissa olevia tuloksia ja että se edusti erittäin järkevää tasapainoa toivottavan ja mahdollisen välillä, pragmaattisuuden ja utopian välillä.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa puhemies, Madridin huippukokouksen tulosten arvioinnissa on pidettävä mielessä, että tapaaminen järjestettiin tilanteessa, johon liittyi suuria epävarmuustekijöitä ja monia heikkouksia. Jotta arvio olisi tarkkaan harkittu, on ymmärrettävä, että kaikkia Rion huippukokouksessa muodostuneita odotuksia ei ole pystytty täyttämään Rion ja Madridin välisenä aikana.
Asioiden kehitys ja erityisesti talouskehitys on hillinnyt odotuksia, joten minusta tuntuu, että kaikki huippukokouksen osallistujat ja tarkkailijat voivat olla kohtuullisen tyytyväisiä siihen, että huippukokouksessa vallitsi yleinen yksimielisyys, yhteinen nimittäjä, tai että siellä voitiin tehdä Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden suhteista tilinpäätös, joka sisältää konkreettisia toimenpiteitä, assosiaatiosopimukset Meksikon ja Chilen kanssa, mahdollisuudet ja tahdon assosiaatiosopimuksen tekemiseen Mercosurin kanssa sekä myönteiset mahdollisuudet kumppanuuteen Andien maiden ja Keski-Amerikan maiden kanssa.
Varoitin neuvostoa ja komissiota Madridin kokousta edeltäneessä keskustelussa siitä mahdollisesta vaarasta, että nämä maat joutuvat pettymään. Minulla on tänään ilo myöntää, että vaara onnistuttiin välttämään ja että sopimukset ovat edelleen mahdollisia näiden kahden osa-alueen kanssa, ja toivon, ettei tässä pelattaisi aikaa, vaan meillä olisi todellinen ja kestävä sitoumus, koska mikään ei olisi tässä sekavassa tilanteessa pahempaa kuin turhien odotusten ja toiveiden herättäminen.
Huippukokoukset ovat, mitä ovat. Tärkeää on säilyttää poliittinen sysäys ja - kuten kollegani Salafranca hetki sitten sanoi - säilyttää sitoumukset, jotka eivät voi olla pelkästään poliittisia sitoumuksia, vaan niiden on oltava käytännön sitoumuksia, jotka näkyvät talousarviossa.
Jos näin on, asiat menevät eteenpäin. Jos ei, meidän on valitettavasti todettava, että eräs Madridin huippukokouksessa puhuneista henkilöistä oli oikeassa sanoessaan, että "kuljemme huippukokouksesta huippukokoukseen, ja kansamme voivat kulkea allikosta allikkoon".
Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että tähän keskusteluun ei osallistu vain espanjalaisia. Liberaaliryhmä pitää myönteisenä, että EU:n ja Latinalaisen Amerikan välejä yritetään parantaa. On erittäin tärkeää, että yhteistyötä kehitetään entisestään. Meillä on paljon yhteistä, ei pelkästään historian näkökulmasta vaan myös tulevaisuutta ajatellen.
Kuten puhemies Fox totesi jokin aika sitten parlamentissa, useat Latinalaisen Amerikan maat pitävät EU:ta esikuvanaan, kun on kyse ihmisoikeuksista. Latinalaisen Amerikan kanta kansainvälisiin yleissopimuksiin, kuten Kioton pöytäkirjaan ja kansainväliseen sotarikostuomioistuimeen, on huomattavasti Pohjois-Amerikan kantaa rakentavampi. Tähän liittoon kannattaa panostaa.
Järjestäytyneen rikollisuuden ja huumausaineiden vastainen taistelu vaatii myös tiiviimpää yhteistyötä.
Kauppaan liittyvissä asioissa on vielä paljon tekemättä. EU:n on avattava markkinansa Latinalaiselle Amerikalle, varsinkin maatalousasioissa. Olemme aina nopeasti arvostelemassa muita protektionismista. Usein se on perusteltua, mutta mitä muuta meidän elintarvikemarkkinamme ovat kuin protektionismia?
Liberaalit haluaisivat ottaa esille myös Kuubaan liittyvän kysymyksen, ja olemme pahoillamme, että sitä ei ole sisällytetty parlamentin yhteiseen päätöslauselmaan. Olemme iloisia, että Genevessä annettiin Kuubaa koskeva päätöslauselma. Asiaan on paneuduttava huomattavasti nykyistä enemmän. Olemme yhtä mieltä siitä, että Yhdysvaltojen kauppasaarto on lakkautettava. Meidän on kuitenkin tehtävä enemmän, jotta saisimme vahvistettua demokraattien asemaa Kuubassa. Oppositio on juuri nyt yhtenäisempi ja halukkaampi keskustelemaan asioista kuin koskaan ennen. Kansanäänestyshanke, Varela-hanke, on kaiken mahdollisen tukemme arvoinen. Vapailla kirjastoilla on tärkeä asema, kun on kyse kuubalaisten mahdollisuudesta tutustua muuhunkin kirjallisuuteen kuin presidentti Fidel Castron koottuihin puheisiin. Kuubassa vallitsee edelleenkin diktatuuri, mutta siellä on myös demokraattisia voimia, jotka ovat vahvoja, järjestäytyneitä ja jotka tarvitsevat epätoivoisesti EU:n ja Latinalaisen Amerikan tukea. Älkäämme pettäkö heitä!

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, aion tuoda esiin eräitä tämän huippukokouksen huolestuttavimpia seikkoja, sillä, arvoisa komission jäsen Vitorino, meidän mielestämme siellä puhuttiin pelkästään liikeasioista, huippukokous oli täysin välinpitämätön kansalaisyhteiskunnan äänelle ja vaikeni täysin, myös diplomaattisen hyvän maun vaatimusten vuoksi, todellisista ongelmista.
Olemme jo aiemmin monta kertaa todenneet, että jotta Euroopalla voisi olla merkittävä rooli Latinalaisessa Amerikassa, sen olisi esitettävä jotain erilaista kuin Yhdysvallat. Kuitenkin nytkin ainoa asia, josta Madridissa selkeästi päätettiin, on Dohan kehitysohjelman toteuttaminen sekä uusia vapaakauppasopimuksia koskevien neuvottelujen toteuttaminen. Toisin sanoen vapaakauppa on ainoa Latinalaiselle Amerikalle tarjottava tulevaisuudennäkymä. Me kaikki kuitenkin tiedämme, että usein tämäkin on pelkkää retoriikkaa. Euroopan unioni ei pysty tarjoamaan Latinalaisen Amerikan toivomaa pääsyä markkinoille. Joka tapauksessa Amerikkojen vapaakauppa-aluetta koskevan ALCA-ohjelman lisäksi myös vaikkapa sellaisen hankkeen, jota voisimme kutsua ALCEU:ksi, täydentäminen ei mielestämme riitä siihen, että voidaan välttää sellaiset varsin lukuisat mielenosoitukset kuin se, joka järjestettiin Madridissa: huippukokouksen aikana Madridissa oli 100 000 ihmistä: ei voida sanoa, ettei se merkinnyt mitään!
Tahtoisin käsitellä lyhyesti eräitä muita aiheita. Esimerkiksi Argentiinasta julkilausumassa sanotaan: panemme tyytyväisinä merkille ja tuemme Argentiinan viranomaisten toimia, joilla pyritään viemään päätökseen kestävä ja laaja ohjelma, joka mahdollistaa kansainvälisen valuuttarahaston kanssa käytävien neuvottelujen menestyksen. Kukaan ei enää kiellä sitä, että kansainvälinen valuuttarahasto on ollut yksi Argentiinan talouskriisin pääasiallisista syistä. Mitä teidän mielestänne kaduilla mieltään osoittavat argentiinalaiset voivat ajatella lukiessaan näitä lauseita? He tuntevat, että heitä on huijattu, ja he varmasti ajattelevat, että eivät ainoastaan yhdysvaltalaiset vaan myös eurooppalaiset ovat kyynisiä. Julkilausumassa ei sanota mitään Venezuelasta, ja tämä on selvästi hyvin ongelmallista; parlamentin jäsen Malmström mainitsikin jo Kuuban. Meistä näyttää siltä, että huippukokouksen julkilausuma on itse asiassa vain sanomatta jääneiden asioiden ja kadotettujen mahdollisuuksien luettelo.
Olen kuitenkin yhä vakuuttuneempi siitä, että todellinen ongelma on juuri huippukokoukset välineenä ja että näissä suurhuippukokouksissa emme onnistu saavuttamaan juuri mitään. Mielestäni meidän olisi sen sijasta noudatettava komission ehdotusta todellisen ulkopolitiikan luomisesta ja otettava käyttöön keinoja ja voimavaroja luodaksemme vaihtoehdon Yhdysvalloille, myös Latinalaisessa Amerikassa.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, valitettavasti emme voi tulosten perusteella yhtyä huippukokouksesta esitettyyn myönteiseen arvioon, ja sanoin "valitettavasti", koska olisimme halunneet, että siellä olisi todellakin käsitelty ja ratkaistu suuria ongelmia.
Annan hyvin lyhyen esimerkin siitä, mitä voidaan pitää saavutuksena: sopimus Chilen kanssa ratifioitiin, Meksikon kanssa tehdyn sopimuksen todettiin olevan hyvällä mallilla, komissio teki suurenmoista työtä jatko-opiskelijoille tarkoitetussa ALBAN-ehdotuksessa, johon täällä viitattiin, ja lopuksi julistettiin yleisesti kumppanuusstrategian hyvyyttä.
Poisjättöjen ja menetettyjen tilaisuuksien luettelo on kuitenkin pitkä. Aloittakaamme esimerkiksi Salafrancan mietinnöstä, jota me kaikki tuimme parlamentissa ja joka tarjosi loistavan tilaisuuden tarkastella Latinalaisen Amerikan ja Euroopan strategista kumppanuutta toiveikkaasti ja painokkaasti; näin ei kuitenkaan ole tehty.
On monia hyvin huolestuttavia näkökohtia, kuten esimerkiksi se, että kaikkien Latinalaisen Amerikan kriittisten kysymysten ylle on tavalla tai toisella langennut Yhdysvaltain tai syyskuun 11. päivän seurausten varjo. Huolestuttavia ovat myös tietyt Amerikkojen vapaakauppa-alueeseen (FTAA) liittyvät näkökohdat.
Argentiinasta on sanottava, että Euroopan unionin mailla on enemmistö Kansainvälisessä valuuttarahastossa, ja ne olisivat halutessaan voineet toimia toisin Argentiinan kriisissä.
Emme vielä ole puhuneet erittäin huolestuttavasta tilanteesta Guatemalassa ja tietyissä Keski-Amerikan maissa, joissa on jälleen loukattu vapauksia ja tapettu johtajia ja ihmisoikeusaktivisteja. Lisäksi voidaan mainita Venezuelan ongelma, jossa Euroopan unioni ei ole ollut tilanteen tasalla, sekä menetetty tilaisuus suhteiden parantamiseen Kuuban kanssa. Totean lopuksi, että Kolumbian tilanteessa tarvitaan rauhaa ja neuvotteluja eikä luetteloja, jotka ovat tietyssä mielessä kaikkea muuta kuin tarvitaan.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pidän myönteisenä Madridin toisessa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan sekä Karibian maiden välisessä huippukokouksessa annettua sitoumusta, ja sen lisäksi olen iloinen näiden kahden maanosan yhteisten arvojen tunnustamisesta. Tarkoitan erityisesti perusoikeuksien suojelua, taloudellista yhteistyötä sekä terrorismin ja huumeiden torjuntaa. Vaikka huippukokouksessa ei olisi päästykään muihin tuloksiin, nämä riittäisivät saamaan meidät uskomaan, että transatlanttinen yhteistyö on poliittisesti uskottava prosessi kuten komission jäsen António Vitorino sanoi joka etenee hyvää tahtia joidenkin Latinalaisen Amerikan maiden vaikeuksista huolimatta.
Haluan kuitenkin esittää yhden realistisen huomautuksen. Kuten kaikissa huippukokouksissa, on yksi asia määritellä tavoitteet ja kokonaan toinen asia löytää keinot niiden saavuttamiseksi. Tässä mielessä katson, että on pantava kiireesti täytäntöön sovituille tavoitteille todellista sisältöä antavat aloitteet ja konkreettiset toimet. Yhtä välttämätöntä on lisätä kaupallista vaihtoa ja vahdittaa investointeja kummallakin alueella varovaisen mutta määrätietoisen markkinoiden avaamiseen pyrkivän politiikan myötä, jonka avulla vastustetaan perustelematonta protektionismia, kuten komission puheenjohtaja Romano Prodikin mainitsi. Se edellyttää Latinalaisen Amerikan maissa toimivien yksityisyritysten tukemista, mikä on avainkysymyksenä tässä yhtäältä taloudelliseen kehitykseen ja toisaalta köyhyyden poistamiseen keskittyneessä strategiassa.
Lopuksi emme saa unohtaa ihmisoikeuksien puolustamista ja lujittamista sekä demokratian edistämistä alueen kaikissa maissa poikkeuksetta, ja ilmaisua "poikkeuksetta" on korostettava, jottei Kuuban diktatuuria jälleen kerran unohdettaisi poikkeuksena säännöstä on kollegani Malmström.
Epäkohdista huolimatta tuen yhteistä päätöslauselmaesitystä, jota ryhmäni sitä paitsi kannattaa, ja olen varma, että olemalla jatkuvasti tarkkaavainen Euroopan parlamentti edistää vastaisuudessa menestyksellisten olojen kehittymistä Meksikossa vuonna 2004 pidettävää huippukokousta varten.

Fernández Martín (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden toinen huippukokous, josta keskustelemme tänään, ansainnee myönteisen arvion parlamentin enemmistöltä.
Huippukokouksessa otettiin edistysaskeleita, välitettiin myönteisiä viestejä ja saatiin päätökseen konkreettisia sopimuksia, kuten Chilen kanssa tehty assosiaatiosopimus, jolla perustetaan vapaakauppa-alue ja joka on tähänastisista kunnianhimoisin ja innovatiivisin assosiaatiosopimus Meksikon kanssa kaksi vuotta sitten allekirjoitetun etuuskohtelusopimuksen ohella. Ystäviemme Mercosurissa, Andien sopimuksessa, San Josén ryhmässä ja Karibian alueella on nähtävä Chilen kanssa tehtävä sopimus kimmokkeena osa-alueelliseen yhdentymiseen, jota niiden on kehitettävä konkreettisin, ei ainoastaan korusanaisin, edistysaskelin.
Mercosurin tapaus ja Argentiinan kriisi ovat tästä yksi esimerkki, mutta se ei ole ainoa. Latinalaisen Amerikan demokratiat ovat nykyisin vakaampia kuin kaksi vuosikymmentä sitten, mutta niiden instituutioiden heikkous on korjattava, jos haluamme estää kasvavissa yhteiskuntaryhmissä vaivaavaa yhteiskunnallista eriarvoisuutta ja köyhyyttä horjuttamasta ja vaarantamasta demokraattisia instituutioita.
Emme saa emmekä voi langeta voitonriemuun, vaan meidän on otettava entistä rohkeampia edistysaskeleita yhteistyössä maiden ja konkreettisten hankkeiden kanssa. Perussa, Venezuelassa ja Kolumbiassa, jossa vain muutama tunti sitten kolumbialaiset näyttivät esimerkkiä siviilirohkeudessa tukemalla rauhaa ja rinnakkaiseloa, terroristit tappavat, sieppaavat ja kiristävät edelleen ihmisiä, kun me täällä pohdimme edelleen, sisällytämmekö terroristijärjestöjen luetteloon tappajat, sieppaajat ja kiristäjät; tämä on vastenmielistä kaksinaismoraalia.
Arvoisa komission jäsen, kehitysapumme hallinnointi on puutteellista. Hankkeisiin lupaamamme rahoitus saapuu perille myöhässä ja on toisinaan vähäistä. Kuulemme valituksia miltei päivittäin, eivätkä nämä esimerkit millään tavalla paranna unionin imagoa, vaan - mikä pahinta - ne jättävät laajat väestöryhmät osattomiksi yhteistyöstä, jota ne kipeästi tarvitsevat yhteiskunnan kehittämiseksi.

Linkohr (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa neuvoston puheenjohtajalle, ettei hänen pidä hämmentyä läsnä olevien parlamentin jäsenten vähäisestä määrästä. Olemme erittäin kiinnostuneita Latinalaisesta Amerikasta. Käyttäydymme ehkä samoin kuin puolijohde. Joskushan on niin, että laatu on sitä parempi, mitä enemmän on tyhjiä paikkoja. Näin on ehkä parlamentissakin.
Samoin kuin jäsen Fernández Martín, haluaisin sanoa komissiolle: jouduttakaa hankkeiden toteutusta. Kun me parlamentin jäsenet vierailemme Latinalaisessa Amerikassa, ehdotuksiimme vastataan aina: Teette kyllä hyviä ehdotuksia. Päätätte myöntää varoja, mutta emme saa niitä. Euroopan unionin uskottavuus ei riipu pitkästä toivelistasta vaan siitä, pidämmekö lupauksemme. Esitänkin pyynnön, ja oletan puhuvani koko parlamentin puolesta: Saattakaa hankkeet loppuun asti. Maksakaa myöntämämme rahat myös käytännössä.
Kolmanneksi haluaisin sanoa latinalaisamerikkalaisille, jotka eivät ole nyt paikalla: mitä enemmän Latinalainen Amerikka yhdentyy, mitä enemmän Mercosur, Andien yhteisön maat - koko Latinalainen Amerikka -yhdentyvät, sitä suurempi painoarvo niillä on Euroopan unionin sekä myös muiden valtioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Ottakaapa Euroopan unionista esimerkkiä tässä asiassa - ja tämä on todella hyvää tarkoittava neuvo. Mercosurin ja muiden alueiden kanssa käymiemme neuvottelujen haittana on, että kohtaamme niissä yhden näkemyksen sijasta monia erilaisia mielipiteitä. Tämäkin asia on todettava. Se hidastaa neuvotteluprosessia. Minä itse en käy neuvotteluja, mutta monet ovat kertoneet minulle tämän. Olisi parempi, jos Latinalainen Amerikka toimisi yhtenäisesti.
Lisäksi haluaisin painottaa asiaa, joka oli minusta Madridin kokouksessa erittäin positiivista, nimittäin samaan aikaan järjestettyä Mercosurin ja Euroopan välistä liike-elämän foorumia. Tämä Mercosurin ja Euroopan yritysten, niitä edustavien elinten ja poliitikkojen tapaaminen järjestettiin muuten jo kolmatta kertaa. Latinalaisen Amerikan ja Euroopan välillä tarvitaan samanlaista liike-elämää ja teknologiaa käsittelevää vuoropuhelua kuin Euroopan ja Yhdysvaltojenkin välillä. Ehkäpä komissiokin voi edistää sitä osaltaan.
Viimeinen huomautus: meillä on monien ongelmien ohella myös mahdollisuuksia, joita voi hyödyntää. Euroopan parlamentin käsiteltävänä on tällä hetkellä useampia direktiivejä, jotka tarjoavat kaupankäyntimahdollisuuksia: biopolttoaineita koskeva direktiivi, jossa tarjoamme Latinalaiselle Amerikalle myös uusia markkinoita, ja Kioton sopimuksen seurauksena syntynyt CO2-päästökauppaa koskeva direktiivi. Sekin tarjoaa uusia yhteistyömahdollisuuksia, nimittäin Latinalaisen Amerikan eduksi. Kaikesta tästä kannattaa keskustella.

Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatan PPE-, PSE-, liberaali- ja UEN-ryhmän esittämää päätöslauselmaa. Minusta on erittäin hyvä, että painotamme yhteisten päätöslauselmien alussa Euroopan ja Latinalaisen Amerikan yhteisiä arvoja, sillä on tärkeää, ettemme tarkastele tätä kumppanuutta ainoastaan taloudellisesta näkökulmasta, vaan puhumme yhteisistä arvoista ja niistä johtuvista seikoista myös poliittisessa mielessä. Suhtaudun myönteisesti myös vihreiden ryhmän esittämiin yksittäisiin tekijöihin, esimerkiksi siihen, että meidän pitäisi puhua kestävyydestä aiempaa enemmän. Sekä vihreiden ryhmän että UEN-ryhmän päätöslauselmat ovat kuitenkin kaiken kaikkiaan liian negatiivisia: ne ovat ristiriitaisia Yhdysvaltojen kanssa sekä globalisaation ja vapaakaupan vastaisia. En usko, että pääsemme näin asioissa eteenpäin. Yksittäisiä kohtia koskevan oikeutetun kritiikin ja rakentavan yhteistyön on oltava tasapainossa keskenään.
Kannatan ilman muuta jäsen Salafranca Sánchez-Neyran talousarviota koskevia näkemyksiä. Ei ole mitään hyötyä, että puhumme paljon ja järjestämme suuria huippukokouksia ja myönnämme samalla aiempaa vähemmän määrärahoja. Komissio on ehdottanut tätä jatkuvasti viime vuosina. Olemme estäneet sen yhä uudelleen, mutta komission pitäisi kyllä tehdä joskus rakentavia ehdotuksia heti alusta alkaen.
Jäsen Malmström ja jäsen Queiró puhuivat Kuubasta. Minusta on hyvin tärkeää, ettemme lähetä Kuuballe vääriä viestejä nyt, kun demokratialle vaaditaan siellä voimakkaasti oikeutusta. Vastustamme tietenkin kauppasaartoa, mutta vastustamme myös diktatuuria ja ihmisoikeusloukkauksia. Kuuballe voidaan siksi tehdä myönnytyksiä sen Euroopan unionin kanssa käymässä vuoropuhelussa ainoastaan siinä tapauksessa, että sen ihmisoikeus- ja demokratiatilanne parantuu.
Lopuksi haluaisin ehdottaa, että otamme markkinoiden avaamisessa tähtäimeemme ennen kaikkea Latinalaisen Amerikan köyhät valtiot. Vapaakauppa voidaan tietysti perustaa Meksikon ja Chilen kanssa tehtävään vastavuoroiseen sopimukseen, mutta esimerkiksi Nicaraguan, Hondurasin ja Boliviankin yksipuolisia etuja pitäisi minusta tuoda esiin, joskaan ei ehkä aivan samalla aikataululla, ja nämä valtiot ovat mielestäni aivan yhtä oikeutettuja etuuskohteluun kuin useimmat AKT-valtiot. Tämä näkökohta pitäisi mielestäni liittää vuoropuheluun aiempaa tiiviimmin.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on myönteistä, että Madridissa järjestämänsä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden huippukokouksen avulla puheenjohtajavaltio Espanja halusi antaa erityisen signaalin; se halusi osoittaa yhteisvastuullisuutta ja poliittista lähentymistä. Se sopii yhteen sen kanssa, että Espanja on sekä historiansa että suurten taloudellisten etujen vuoksi sitoutunut Latinalaisen Amerikan asioihin ainutlaatuisella tavalla. Luin vähän aikaa sitten, että kun Latinalainen Amerikka aivastaa, Espanja saa nuhan. Huippukokouksen taustalla oli tietenkin paljon muitakin asioita.
Näiden kahden mantereen verkottuminen, kuten komission jäsen Prodi asian ilmaisi, on Euroopalle tärkeä asia. Alueen poliittiset epävakaudet ja taloudelliset kriisit saavat tosin Euroopassa aivan liian vähän julkisuutta. Olemme usein hyvin yllättyneitä, että maaöljyä tuottava valtio Venezuela ajautuu vaikeaan taloudelliseen kriisiin, joka on siellä samalla myös demokratian kriisi. Argentiinan romahdukseen olemme ilmeisesti jo tottuneet, ja kansainvälisillä pääomamarkkinoilla pelätään Japanin ja sen talouden mahdollista luhistumista enemmän kuin Argentiinan talouden romahdusta.
Elättelemme kuitenkin jatkuvasti toiveita myös uudesta demokraattisesta alusta, kuten nyt Kolumbian vaalien jälkeen, sillä juuri Kolumbian tilanne osoittaa, miten tiiviisti huumerikollisuus ja kansainvälinen terrorismi kytkeytyvät toisiinsa. Nimenomaan Euroopan parlamentin odotetaan vaativan tarmokkaasti kolumbialaisen poliitikko Betancourin vapauttamista vasemmistosissien kynsistä.
EU:n on lisäksi piristettävä Latinalaisen Amerikan strategiaa, kuten jäsen Salafranca Sánchez-Neyra sanoi, sen on toisin sanoen myös osoitettava siihen tarvittavat rahavarat. Käytännössä tämä tarkoittaa EU:n sekä Keski-Amerikan ja Andien yhteisön välisen vapaakauppa-alueen perustamista, jonka on lopulta tarkoitus johtaa myös assosiaatiosopimukseen, kuten Meksikon ja Chilenkin kanssa. Tällaista Mercosur-valtioiden kanssa tehtävää sopimusta koskevat neuvotteluthan polkevat valitettavasti paikallaan.
Euroopan unioni ei saisi jättää Latinalaisen Amerikan markkinoita ainoastaan Yhdysvaltojen asiaksi. Latinalaista Amerikkaa koskevan strategian perustana on paljon muutakin kuin taloudelliset edut. Tarvitsemme tätä strategiaa myös järjestäytyneen rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton torjumiseen. Saavutuksia arvioidaan lopulta Meksikossa vuonna 2004 järjestettävässä EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisessä huippukokouksessa.

Cortés
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden toisen huippukokouksen valmisteluissa ja järjestelyissä neuvoston puheenjohtajavaltio on voinut koko ajan luottaa komission koordinointiin ja parlamentin panokseen; parlamentti todellakin oli edustettuna huippukokouksen istunnoissa ja kaikessa valmistelutyössä. Parlamentin jatkuvasta panoksesta on ollut valtavasti hyötyä.
Mielestäni kaikki keskustelussa käytetyt puheenvuorot vahvistavat tämän näkemyksen ja prosessin. On totta, että esille on tuotu puutteita, ja luultavasti me kaikki olisimme toivoneet, että olisimme edenneet pitemmälle ja nopeammin ja että sisältö olisi ollut vielä merkittävämpi. Kaikissa prosesseissa voidaan aina edetä pitemmälle, mutta voimme aivan rehellisesti esittää sellaisen arvion, että - tällöin voidaan tarkastella sitä, että huippukokous on herättänyt huomiota sekä Euroopan että Latinalaisen Amerikan tai Karibian alueen tiedotusvälineissä tai suorissa yhteyksissä Latinalaisen Amerikan poliittisten päättäjien kanssa - huippukokouksen tulokset ovat olleet tyydyttäviä etenkin poliittisessa, taloudellisessa ja kulttuurisessa vuoropuhelussa, jota nämä kaksi aluetta ovat selkeästi yhteisymmärryksessä sitoutuneet lähentämään.
Olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentti on koko ajan ollut edelläkävijä näissä suhteissa. Monissa istunnon aikana käytetyissä puheenvuoroissa on viitattu tähän, ja nimenomaan jatkuvan tienraivaajan asemasta muutamat teistä ovat tuoneet esille kysymyksiä, joita voidaan pitää turhauttavina, sillä huippukokouksessa ei edetty niin pitkälle kuin toivottiin ja kuin olisi kenties voitu edetä. Meillä Euroopan unionissa on kuitenkin pitkäaikainen kokemus siitä, että nämä prosessit, kuten omassa unionissamme meneillään oleva prosessi, vievät aikansa, että niissä on omat menettelynsä ja että toisinaan edetään nopeammin ja toisinaan hitaammin. Jos silti tarkastelemme Latinalaisen Amerikan ja Euroopan unionin suhteita viime vuosina ja jos otamme huomioon, että Madridin huippukokous on vasta toinen huippukokous eli että prosessi on suhteellisen nuori, mutta kolmas huippukokous on jo sovittu pidettäväksi Meksikossa kahden vuoden kuluttua eli aikaisemmin kuin oli tarkoitus, voidaan jo puhua laillistetusta suhteesta. Haluaisin lisäksi sanoa, että pitää paikkansa, että huippukokouksissa tiivistetään päivään tai puoleentoista suuri määrä kokouksia tai tilaisuuksia, joilla on poliittisia seurauksia, mutta pitkällä aikavälillä on tehty jatkuvasti töitä, joita tässä huippukokouksessa parlamentti on edistänyt ja joihin komissio on sitkeästi osallistunut. Puheenjohtajavaltiot Ruotsi ja Belgia pohtivat huolellisesti niitä kysymyksiä, joita käsiteltäisiin Espanjan puheenjohtajakaudella. Olen rehellisesti sitä mieltä, että tulokset ovat myönteisiä ja että voimme olla niihin tyytyväisiä.
Arvoisa puhemies, jäsen Salafranca viittasi Kolumbiaan, ja mielestäni sen mainitseminen on hyvin tärkeää, sillä tämä rikollisuuden ja väkivallan runtelema maa on valinnut demokraattisesti uuden hallituksen, joka ansaitsee kansainväliseltä yhteisöltä ja aivan erityisesti Euroopan unionilta, joka on jo vanhastaan sitoutunut Kolumbian rauhaan ja kehitykseen, saman tuen ja saman luottamuksen kuin se on saanut Kolumbian yhteiskunnalta.
Espanjalaisena olen samaa mieltä niiden parlamentin jäsenten kanssa, joiden mielestä on hyvä, että muutkin kuin espanjalaiset ovat tekemisissä Latinalaisen Amerikan kanssa. Uskon, että komission käynnistämä ALBAN-ohjelma on tässä mielessä erittäin myönteinen, koska se avaa eurooppalaisten yliopistojen ovet niille jatko-opiskelijoille, jotka ovat tähän asti suunnanneet tiensä lähinnä Yhdysvaltoihin ja joissakin tapauksissa - erittäin merkittävän kahdenvälisen ohjelman takia - Espanjaan. Minusta on erittäin tärkeää, että koko Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen jatko-opiskelijat voivat valita ne yliopistot ja korkeakoulut, joita he pitävät luotettavimpina ja joissa he haluavat syventää opintojaan, ja tämä lujittaa entisestään alueidemme välisiä suhteita. Nämä suhteet eivät rajoitu poliittiselle tasolle Madridin huippukokouksen yhteyteen - huippukokous oli tarkoitettu ainoastaan valtion- ja hallitusten päämiehille - vaan huippukokousta edeltävinä päivinä ja myös sen jälkeen järjestettiin suuri joukko niin sanotun kansalaisyhteiskunnan kokouksia, ja lisäksi oli erittäin antoisaa yhteydenpitoa komission, neuvoston puheenjohtajavaltion ja Latinalaisen Amerikan maiden vastuuhenkilöiden kanssa.
Minusta tässä istunnossa on korostettava kaikkea huippukokouksessa hyväksyttyjen asioiden valmistelutyötä, jossa on ollut erittäin paljon osallistujia ja joka on ollut erittäin laadukasta. Kuten neuvoston kokouksissakin, asioita on hyväksytty muutamassa tunnissa, mutta niistä on jo ehditty keskustella pitkään.
Arvoisa puhemies, sanoisin lopuksi, että Euroopan unioni sekä Latinalainen Amerikka ja Karibian alue ovat mielestäni lujittaneet poliittisia, taloudellisia, kulttuurisia, koulutuksellisia ja yhteiskunnallisia siteitään. Euroopan unionin on sisäisessä vakautusprosessissa ja kansainvälisenä toimijana oltava hyvin aktiivisesti läsnä tuossa maailmankolkassa, jonka kanssa sillä on monia yhteisiä periaatteita ja arvoja.
Vuodesta 1492 lähtien Eurooppa tuli osaksi aikaisempaa todellisuutta, jolloin syntyi niin sanottu länsimaailma. Liike suuntautui länteen. Meillä on yhteisiä periaatteita ja arvoja, jotka olivat jo olemassa ja jotka tiivistyvät nyt sellaisiin ilmauksiin kuin demokratia, oikeusvaltio, tasa-arvo ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Tilanne on joissakin tapauksissa hauras ja edellyttää jatkuvaa tarkkailua ja rohkaisua, mutta Euroopan unioni on Latinalaiselle Amerikalle ja Karibian alueelle viitekohta. Se on viitekohta sosiaalisena mallina, taloudellisena mallina, poliittisena mallina ja myös yhdentymisen mallina. Euroopan unioni on menestynyt, vaikka tämä maanosa on eri kielineen paljon heterogeenisempi ja paljon monimuotoisempi kuin espanjan- ja portugalinkielinen Amerikka ja Karibian alue. Euroopan unionin yhdentyminen on kuitenkin ollut valtava menestys, ja tämä on mallina Latinalaiselle Amerikalle ja Karibian alueelle, joten meillä on mielestäni velvollisuus auttaa niitä tässä tehtävässä.
Suhteiden lujittaminen hyödyttää kumpaakin osapuolta. Tarkoituksena ei ole toimia ketään vastaan vaan - kuten jäsen Linkohr sanoi - hyödyntää mahdollisuuksia alueella, jolla on nyt vaikeuksia ja epävarmuustekijöitä.
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajavaltio suhtautuu erittäin myönteisesti käytyyn keskusteluun ja Euroopan parlamentilta saatuun jatkuvaan sysäykseen, ja haluan julkisesti kiittää tuesta ja sysäyksestä, jota se on jatkuvasti saanut parlamentissa.

Puhemies. -
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöistä:
Cerdeira Mortereron laatima mietintö (A5-0168/2002) Espanjan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi yksityisten turvallisuuspalvelujen alalla toimivaltaisten kansallisten viranomaisten yhteysverkoston perustamisesta (5135/2002 - C5-0052/2002 - 2002/0802(CNS));
Sousa Pinton laatima mietintö (A5-0166/2002) Espanjan kuningaskunnan aloitteesta Euroopan poliisitoiminnan tutkimuslaitosta koskevan neuvoston päätöksen tekemiseksi (5133/2002 - C5-0055/2002 - 2002/0803(CNS));
Stocktonin laatima mietintö (A5-0167/2002) Espanjan kuningaskunnan aloitteesta julkisuuden henkilöiden eurooppalaisen suojeluverkoston perustamisesta (5361/2002 - C5-0051/2002 - 2002/0801(CNS));
Deprez'n laatima mietintö (A5-0173/2002) Belgian kuningaskunnan ja Espanjan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen (Europol-yleissopimus), Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisuin tapahtuvaa tulkintaa Euroopan poliisiviraston perustamista koskevasta yleissopimuksesta tehdyn pöytäkirjan ja Europolin, sen elinten jäsenten sekä Europolin apulaisjohtajien ja työntekijöiden erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan muuttamisesta tehtävästä pöytäkirjasta (5455/2002 - C5-0053/2002 - 2002/0804(CNS)) ja Euroopan parlamentin suosituksesta neuvostolle Europolin tulevasta kehittämisestä sekä sen sisällyttämisestä Euroopan unionin toimielinjärjestelmään ilman eri toimenpidettä;
Deprez'n laatima mietintö (A5-0165/2002) Belgian kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin henkilöstöön sovellettavien peruspalkkojen ja lisien mukauttamisesta (14628/2001 - C5-0682/2001 - 2001/0830(CNS)).

Cerdeira Morterero (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, yksi modernien valtioiden olennaisista tehtävistä on poliisitoimi, ja sen yhteydessä on äärimmäisen tärkeää taata kansalaisille turvallisuus yhteisen vapaudessa elämisen perusedellytyksenä. Nykyaikaisen yhteiskunnan toiminnan kiihtyvä kehitys on kuitenkin synnyttänyt uusia tarpeita tarjota vartiointipalveluja ja ihmisten ja omaisuuden turvallisuutta koskevia palveluja, joita tarjoavat yksityiset, luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, ja valtioiden on täytynyt reagoida, jotta ne yhdistäisivät toiminnallisesti yksityiset turvallisuuspalvelut valtiolle kuuluvien turvallisuuspalvelujen monopoliin, koska yksityisiä palveluja pidetään julkisia turvallisuuspalveluja täydentävinä ja niiden alaisuudessa olevina.
Euroopan unionin valtiot ovat vuorollaan hyväksyneet erilaisia lainsäädännöllisiä määräyksiä tavoitteenaan vakauttaa hallinnollinen valvonta, jossa on valtioiden välisiä eroja. Vapaus, turvallisuus ja oikeus ovat asioita, jotka valtioiden on taattava. Nimenomaan valtioiden on taattava kansalaisten turvallisuus. Tässä mielessä epäilemättä juuri yhteismarkkinoiden sekä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen edellyttävät yksityisten turvallisuuspalvelujen yhdenmukaistamista Euroopan unionissa.
Aihe ei kuitenkaan ole helppo. Asiasta tehdyt tutkimukset osoittavat, että tämän prosessin tiellä on monenlaisia vaikeuksia. Ensiksikin alan lainsäädäntöjen välillä vallitsee suuria eroja jäsenvaltioissa. Toiseksi unionin jäsenvaltioiden välillä on suunnattomia juridisia esteitä, jotka rajoittavat tai estävät palvelujen vapaata tarjontaa yksityisten turvallisuuspalvelujen alalla. Kolmanneksi alaa koskevien eri sääntöjen oleelliset näkökohdat on yhdenmukaistettava jäsenvaltioissa.
Näiden ongelmien takia on tarpeen yhdenmukaistaa Euroopan unionin valtioiden lainsäädännöt yksityisten turvallisuuspalvelujen alalla, jotta voidaan taata palvelujen vapaa tarjonta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella.
Kaikesta huolimatta joudun pyytämään, että parlamentti tukisi huomisessa äänestyksessä kansalaisvapausvaliokunnan mietintöä, jossa neuvostoa pyydetään peruuttamaan tämä aloite; syynä tähän ei ole aloitteen otollisuus vaan valittu oikeudellinen muoto eli päätös ja neuvoston tämänhetkisen puheenjohtajavaltion - puheenjohtajavaltio Espanjan - valitsemat oikeusperustat, joilla voidaan säädellä tätä alaa ja jotka perustuvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklaan ja 30 artiklan 1 kohtaan. On tärkeää - sekä parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunta että minä kansalaisvapauksien valiokunnassa olemme todenneet tämän - määritellä, kuuluuko Espanjan kuningaskunnan aloiteluonnoksena esittämä sääntelyn ala yhteisön vai unionin toimivallan piiriin.
Tästä syystä haluan korostaa, että on olemassa vähintään kolme yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota, joissa se on tuominnut Espanjan, Belgian ja Italian siitä, että ne ovat säilyttäneet lainsäädännössään yksityisten turvallisuuspalvelujen tarjoamisen harjoittamisen alalla tiettyjä ehtoja, jotka rikkoivat Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa määrättyä syrjimättömyyden periaatetta.
Hyvät parlamentin jäsenet, vastustan sitä, että yksityisten turvallisuuspalvelujen tarjoaminen olisi osa julkisia palveluja, ja yhteisöjen tuomioistuin on todennut tämän, minkä vuoksi työntekijöiden vapaan liikkuvuuden kohdalla ei voida soveltaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artiklan 4 kohdassa määrättyä julkishallinnon palvelusuhteita koskevaa poikkeusta.
Vastaavasti olen sitä mieltä, että yksityinen turvallisuustoiminta ei ole virallisen viranomaisen toimintaa ja että kun sen harjoittajat toimivat auttaakseen julkisia lainvalvontaviranomaisia, ne tekevät sitä avustajina.
Minun on myös korostettava, että yksityisen turvallisuuspalvelun ala - yhteisöjen tuomioistuin on todennut näin - on taloudellinen ala, ja näin ollen sen toimintaa sääntelevät säännökset ovat alisteisia yhteisön vahvistamille toimille, joiden tavoitteena on luoda Euroopan unionin alueella ilman sisärajoja olevat yhteismarkkinat.
Lisäksi haluan mainita, että yhteisö ei ole tähän mennessä hyväksynyt yhtään direktiiviä, jonka tavoitteena olisi säädellä yksityistä turva-alaa. En kuitenkaan usko, että tämä voisi olla esteenä alan tulevalle yhdenmukaistamiselle. Tämän vuoksi katson esittelijänä, että jos tämä päätösaloite hyväksyttäisiin, se olisi vastoin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 47 artiklaa, jossa velvoitetaan unioni kunnioittamaan yhteisön toimintakapasiteettia tietyllä alalla, jonka toimivalta on annettu sille Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa, ja jossa kielletään sitä säätämästä lakeja samasta alasta.
Edellä esitetyistä syistä katson, että otollisen ja erittäin kiinnostavan aloitteen sisältöä on harkittava uudelleen ja että neuvoston on syytä pyytää komissiolta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 208 artiklan mukaisesti tutkimus yhteisen toiminnan tarpeellisuudesta luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden tarjoamien yksityisten turvallisuuspalvelujen alalla ja ehdottaa tarvittaessa asianmukaisten säännösten hyväksymistä.
Arvoisa puhemies, ehdotan näin ollen Espanjan kuningaskunnan ehdotuksen hylkäämistä, koska ei ole mahdollista säännellä laillisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ensimmäisen pilarin soveltamisalaan kuuluvia aloja Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa määrätyn kolmannen pilarin soveltamisalasta käsin. Jos näin tehtäisiin, rikottaisiin muun muassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 47 artiklaa.
Sousa Pinto (PSE)
Arvoisa puhemies, ylitän parhaimmatkin ajan säästämistä koskevat odotuksenne sanomalla, että mietinnön tavoitteena on Euroopan poliisitoiminnan tutkimuslaitoksen perustaminen. Se koostuisi alkuvaiheessa verkosta , joka yhdistää pääasiassa kansalliset poliisitoiminnan koulutus- ja tutkimuslaitokset ja jonka pitäisi myöhemmin kehittyä laatijoiden tarkemmin määrittelemättömään suuntaan tarkoituksenaan antaa unionille lisäarvoa jäsenvaltioiden eri poliisitoiminnan yksiköiden välisen yhteistyön muodossa.
Aloite kuitenkin kärsii nähdäksemme eräästä yhteisön rakentamisen lastentaudista, enemmän tai vähemmän päällekkäisten elinten taipumuksesta lisääntyä. Tällä alalla meillä on jo olemassa Europol, Eurojust, Euroopan poliisiakatemia, Euroopan poliisipäälliköiden toimintaryhmä, Eurooppalainen rikostentorjuntaverkosto ja Euroopan rikoslakiverkosto. Niinpä ehdotuksella vain lisätään, sellaisena kuin se esitettiin meille, järjestelmän järjettömyyttä ja epäjohdonmukaisuutta eräällä osa-alueella, jolla yhteisön toiminta on sitä paitsi jokseenkin alullaan.
Joitakin kannatettavia huolenaiheita, jotka ansaitsevat huomiotamme ja harkintaamme yhteensovittamisen, poliisiyhteistyön ja puheenjohtajavaltion esittämän tämän alan kokemusten vaihdon osalta, voitaisiin hoitaa paremmin muuttamalla Euroopan poliisiakatemian perussääntöä ja asetusta, sillä Espanjan varaukseton liittyminen tähän mekanismiin merkitsisi myös poliisitoiminnan elinten yhteensovittamisen vahvistamista merkittävällä tavalla.
On tärkeää osata erottaa, mitkä uudet asiat varsinaisesti tuovat jotakin lisäarvoa ja todella tekevät järjestelmästä tehokkaamman tekemällä siitä johdonmukaisen. On unohdettava sellaiset muutokset, joilla vain lisätään toimielimiä, virkailijoita ja menoja eräänlaisen virkavaltaisen perinteen mukaisesti, jota emme halua jatkaa ja josta ei ole merkittävää hyötyä unionin toiminnalle rikostentorjunnan alalla. Näistä syistä kansalaisvapauksien valiokunta päätti esittää täysistunnossa aloitteen hylkäämistä puoltavan lausunnon.

Stockton (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä on kolmas ja käsittääkseni hiukan turha ehdotus, joka on tullut Espanjan kuningaskunnasta. Siinä pyritään institutionalisoimaan julkisuuden henkilöiden suojelu. Julkisuuden henkilöiden suojelu on määritelmän mukaan asia, joka olisi järjestettävä jäsenvaltioiden, tai muiden valtioiden, välillä ja vierailujen yhteydessä vierailevan valtion ja isäntävaltion välillä. Minusta oli outoa, että ehdotuksessa suojelu perustuu ainoastaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklaan, koska mielestäni siihen pitäisi lisätä sekä 30 artiklan 1 kohta ja 34 artiklan c-alakohta.
Tässä on kuitenkin hyvän ajatuksen siemen. Olen siis tarkistanut ehdotusta niin, että siinä mahdollistetaan kansallisen tiedustelupalvelun, poliisin ja turvallisuuspalvelujen yhteistyö perustamatta byrokraattista instituutiota ja lisäkuluitta. Aluksi minulla oli ehdotuksen suhteen ongelmana, että siinä haluttiin koodata tai luoda suojelutariffi. Arvoisa puhemies, siksi sellainen kuten te, joka on äärimmäisen tärkeitä Euroopan unionin asioiden hoidon kannalta, olisi epäilemättä saanut käyttöönsä kaksi panssariautoa, jotka ovat tupaten täynnä konekiväärein aseistettuja poliiseja, kun taas minun kaltaiseni vaatimaton rivijäsen saisi olla kiitollinen, jos näkee poliisin kulkevan talonsa ohi joka toinen päivä. Tämä näytti minusta olevan hiukan outo ajatus, koska se ainakin tarjoaa mahdolliselle salamurhaajalle täydelliset tiedot siitä, mitä hänellä on todennäköisesti vastassaan. Poistin siis tämän kaiken.
Asia on siis kuitenkin mielestäni edelleen olennainen, ja olen lisännyt siihen sen, että pitäisi olla yhteistyötä ja jonkinlaista yhdenmukaistamista sekä tarjotussa suojelussa että mahdollisen tragedian tai sen yrityksen sattuessa annettavassa vastareaktiossa. On olemassa monia järjestöjä, kuten Ison-Britannian SAS-erityisjoukot, Saksan rajavartiosto, Espanjan ja Italian ja muiden maiden sotilaspoliisit, jotka Münchenin olympialaisten traagisten tapahtumien jälkeen ovat hankkineet laajaa asiantuntemusta tällaisiin tilanteisiin reagoimisessa. Minusta näytti mielettömältä jättää tämän ongelman vastauselementti pois.
Tiedon jakamisesta olen sitä mieltä, että tietoa olisi jaettava sen mukaan, mitä kunkin tarvitsee tietää, ja ennen kaikkea sitä ei saisi antaa poliitikkojen, virkamiesten eikä niiden henkilöiden käyttöön, joita suojellaan, koska operatiivisen turvallisuuden on tällä alalla oltava ensiarvoisen tärkeä. Eikä päätöksenteossa saa olla mitään ylimääräisiä tasoja, jotka olisivat haitaksi operatiiviselle tehokkuudelle. Kun tiedetään, kuinka kauan päätöksenteko kaikissa unionin toimielimissä kestää, pelkkä ajatuskin yhden kerroksen lisäämisestä puhemiehen murhayrityksen ja poliisien vastareaktion väliin toivoakseni saa kylmät väreet menemään pitkin selkäänne, arvoisa puhemies.
Lopuksi toinen tärkeä lisäämäni asia eli se, että kaiken tiedon jakamisen on oltava perusoikeuskirjan periaatteiden mukaisia. Tämä on alue, jolla on jaettava tietoa tunnetuista uhista, tunnetuista mahdollisista epäillyistä, mutta meidän on kuitenkin varmistettava, että perusoikeuksia kunnioitetaan.
Näiden sanojen jälkeen toivon, että parlamenttiin tekee tarpeeksi suuren vaikutuksen, kun se saa tietää, että minun tarkistukseni olivat ainoat, jotka käsiteltiin valiokunnassa. Ne hyväksyttiin yksimielisesti ilman yhtäkään ääntä niitä vastaan, mikä on käsittääkseni harvinainen, vaikkei ehkä ainutlaatuinen tapaus.

Puhemies. -
Hyvä jäsen Stockton, kiitos ystävällisistä sanoistanne puhemiehen merkityksen osalta, mutta minun on sanottava, että minulla on haulikko kotona, ja se kyllä riittää.

Deprez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluan ensinnäkin rauhoitella teitä toteamalla, etten kenties tarvitse niitä 10:tä minuuttia, jotka minulle on välttämättä annettu.
Arvoisa puhemies, molemmat mietinnöt, jotka minulla on tänään kunnia esitellä täällä parlamentissa, ovat hyvin erilaisia luonteeltaan ja soveltamisalaltaan, vaikka niiden molempien aiheena on Europol, joka tarkoittaa Euroopan poliisivirastoa, kuten kaikki tietävät.
Ensimmäinen mietintö koskee Belgian kuningaskunnan aloitetta Europolin henkilöstöön sovellettavien peruspalkkojen ja lisien mukauttamisesta. Sen soveltamisala on hyvin rajallinen eikä se nähtävästi kaipaa pitkiä kommentteja. Kehotan muodollisen yksinkertaisesti parlamenttia hylkäämään tämän aloitteen, ja kehotukseeni on kaksi tärkeää syytä.
Ensinnäkään en ymmärrä, miksi - ja toivon parlamentin ymmärtävän minua - Europolin työntekijöiden palkkaa olisi nostettava 5,2 prosenttia 1. heinäkuuta 2001 ja 1. heinäkuuta 2002 välisenä aikana, kun samaisessa Haagin kaupungissa toimivien Euroopan unionin virkamiesten peruspalkkoja ja korvauksia nostetaan samana ajanjaksona 4,3 prosenttia. Meille ei ole esitetty yhtään perusteellista ja uskottavaa perustelua tälle korotukselle.
Toiseksi minusta ei ole johdonmukaista ja suotavaa, että neuvosto kuulee Euroopan parlamenttia tällaisessa rutiinikysymyksessä, kun se kieltäytyy järjestelmällisesti niin tekemästä Europolin talousarviossa, vaikka molemmat päätökset kuuluvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa määrättyyn menettelyyn, jossa vaaditaan Euroopan parlamentin kuulemista. Näin ollen ehdotan epäröimättä kyseisen aloitteen hylkäämistä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toisen mietinnön soveltamisala on sitä vastoin aivan toinen. Kyse on Belgian kuningaskunnan ja Espanjan kuningaskunnan aloitteesta, jossa esitetään paitsi Europolin tehtävien välttämätöntä mukauttamista myös uutta välinettä Europol-yleissopimuksen muuttamiseksi. Hyvät kollegat, kuten tiedätte, Europol on virasto, joka kuuluu nykyisin selkeästi hallitustenvälisen yhteistyön piiriin. Näin ollen kaikki Europolia ohjaavaan yleissopimukseen tehtävät muutokset edellyttävät noiden muutosten tärkeydestä tai kiireellisyydestä riippumatta, että jäsenvaltiot ratifioivat ne valtiosääntöjensä asettamien vaatimusten mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että esimerkiksi Europol-yleissopimuksen ratifiointiin meni jopa kolme pitkää vuotta. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on mitä ilmeisimmin aivan liian pitkä, hidas ja täysin epätarkoituksenmukainen menettely, jos Europolille halutaan antaa valmiudet reagoida nopeasti laajamittaisen rikollisuuden muuttuviin muotoihin. Belgian ja Espanjan kuningaskuntien aloite näyttää menevän askeleen hyvään suuntaan, koska siinä ehdotetaan, että vastedes neuvoston on hyväksyttävä Europol-yleissopimuksen muutokset.
Minun sekä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mielestä aloitteessa on todellisuudessa kolme suurta heikkoutta:
1. Europol jäisi oikeudellisesti pelkäksi hallitusten väliseksi yhteistyöksi päinvastoin Euroopan parlamentin useita kertoja esittämiä pyyntöjä ja huolimatta siitä, että neuvosto lisää jatkuvasti Europolin tehtäviä unionin puolesta;
2. Unionin laajentumisen jälkeen päätöksentekomenettely voi hidastua liikaa tai jopa keskeytyä, koska yleissopimuksessa määrätään nyt ja tulevaisuudessa, että kaikki neuvoston Europolia koskevat päätökset olisi tehtävä yksimielisesti. Kysynkin kollegoiltani, miten he luulevat, että 27 jäsenvaltiota voivat tehdä yksimielisiä päätöksiä poliisin toiminnasta , kun rikollisuus ja laajamittainen rikollisuus lisääntyvät tietyillä aloilla hurjaa vauhtia Euroopassa;
3. Euroopan parlamentin rooli Europolin yhteydessä jäisi marginaaliseksi, koska parlamentilla ei olisi oikeudellisia keinoja eikä institutionaalisia mahdollisuuksia harjoittaa tulevaisuudessa todellista demokraattista valvontaa.
Toivottavasti kukaan ei väitä minulle, että yleissopimuksen ansiosta Europolin osalta harjoitetaan tietynasteista demokraattista valvontaa jäsenvaltioiden parlamenttien taholta. Kaikki, jotka tuntevat Europolin toimintaa ja jäsenvaltioiden parlamenttien työskentelytavan, tietävät vallan hyvin, ettei Europoliin harjoiteta toistaiseksi minkäänlaista perusteellista demokraattista valvontaa. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston valinta, jossa se ehdottaa edellä mainitsemiani vakavia puutteita sisältävää välinettä, on sitäkin käsittämättömämpi, kun Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen sisältyy vaihtoehtoinen menettely, jonka avulla juuri esille ottamiani ongelmia voitaisiin ratkoa yksinkertaisesti. Todellisuudessa riittää, kun hyödynnetään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan muodollista määräystä, jossa annetaan mahdollisuus vain yksinkertaisesti korvata Europol-yleissopimus neuvoston päätöksellä.
Tuon määräyksen hyödyntäminen aiheuttaisi välittömästi sen, että Europolista tulee osa kolmatta pilaria ja siten osa yhteisön oikeusjärjestelmää, josta on kolme merkittävää etua:
1. Europolin toimintavalmiudet paranevat, koska SEU:n 34 artiklan nojalla neuvoston on päätettävä kaikista Europolia koskevista päätöksistä määräenemmistöllä ilman minkäänlaista poikkeusmahdollisuutta;
2. Europolia koskeva parlamentaarinen valvonta paranee, koska SEU:n 39 artiklan nojalla Euroopan parlamenttia on kuultava kaikista neuvoston päättämistä täytäntöönpanotoimenpiteistä, ja toisaalta parlamentilla on mahdollisuus antaa asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos näitä oikeuksia ei kunnioiteta;
3. Kaikkiin neuvoston päätöksiin, jotka on tehty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan nojalla, sovelletaan automaattisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa koskevia sääntöjä, mitä parlamentti on jatkuvasti vaatinut.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, näiden perustelujen pohjalta kehotan parlamenttia hylkäämään Belgian kuningaskunnan ja Espanjan kuningaskunnan - huono päivä Espanjan kuningaskunnalle - aloitteen sen operationaalisten ja demokraattisten puutteiden vuoksi ja sitä vastoin hyväksymään suositusluonnoksen, jonka tarkoituksena on korvata Europol-yleissopimus neuvoston päätöksellä ja sisällyttää se siten Euroopan unionin toimielinjärjestelmään. Haluan täsmentää erikseen kollegalleni Frassonille, että omasta puolestani tämän toimen on määrä olla vain väliaikainen, mieluummin lyhyt vaihe ennen kokonaisvaltaista yhteisöllistämistä, toisin sanoen ennen perussopimusten yhdistämistä ja kolmen pilarin lamauttavan ja vanhentuneen erottamisen poistamista. Toivon, että yleissopimus olisi tällä alalla historian haasteiden ja kansalaisten odotusten tasalla.

Naranjo Escobar (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, huomioni rajoittuvat Europolin henkilöstön peruspalkkoja ja lisiä koskevaan aloitteeseen, johon perehdyin budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana.
Periaatteessa kysymys on vähäpätöinen ja näennäisen rutiininomainen. Aloite ei kuitenkaan tässä muodossaan ole tarpeeksi kurinalainen. Parlamentti otti jo aikanaan kantaa siihen, olisiko Europolin talousarvio syytä sisällyttää yhteisön talousarvioon.
Europol on todellakin viime vuosina laajentanut toimivaltaansa, mutta tästä suuntauksesta huolimatta sen lainsäädäntökehykseen ei ole tehty sellaista muutosta, että parlamentti voisi harjoittaa demokraattista valvontaa. Palkkojen mukauttamista koskeva päätös on sijoitettava talousarvion yhteyteen. Tällä alalla, johon luonnollisesti kuuluu varainhoitoasetus, parlamentti ei kuitenkaan ole ottanut kantaa näihin kysymyksiin, ja tätä taustaa vasten meitä kuullaan palkkojen ja lisien mukauttamisesta nykyisen yleissopimuksen 44 artiklan mukaisesti.
Kuten kollegamme Deprez jo totesi, päätöksessä ei selvitetä, miksi palkkoja mukautetaan 5,2 prosenttia; samana ajanjaksona yhteisön virkamiesten palkkoja Alankomaissa mukautetaan 4,3 prosenttia, ja tämä luku perustuu OECD:n kaikista yhteisön toimielimistä antamiin tilastotietoihin.
On totta, ettei yleissopimuksen 44 artiklassa edellytetä, että palkkojen mukautukseen olisi sovellettava vastaavaa menettelyä kuin muiden virkamiesten kohdalla, mutta olen vilpittömästi sitä mieltä, että perustelun puuttuminen ei vastaa niitä järkevän varainhoidon periaatteita, joita sovelletaan yhteisön talousarvioon.
Aloitteen hylkääminen ei siis liity siihen, millainen Europolin virkamiesten palkkatason olisi oltava, vaan siihen, että sovellettua menettelyä ei ole perusteltu.
Arvoisa puhemies, haluamme, että Europol vahvistuisi ja että se suorittaisi tehtävänsä tehokkaasti, jotta kansalaiset tuntisivat olevansa turvassa, ja tämä on täysin sopusoinnussa sen demokraattisen valvonnan kanssa, jota parlamentti on harjoittanut aina, kun keskustellaan tämän poliisiasiain yhteistyövälineen oikeudellisesta asemasta.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamenttia mahdollisuudesta puhua täällä tässä vaiheessa keskustelua, koska minun on lähdettävä Rooman käynnistämään ulkorajavartiostoa koskevaa toteutettavuustutkimusta. Sanokaamme siis, että saan puhua, koska minun on lähdettävä eturintamalle.
Jäsenvaltioiden esittämällä viidellä aloitteella on eri sovellusalat, mutta kaikki liittyvät poliisiyhteistyöhön. Aloitan Europoliin liittyvillä aloitteilla. Ensimmäisen, Belgian tekemän, aloitteen tavoitteena on mukauttaa Europolin henkilöstön peruspalkkoja ja lisiä. Se on pelkkä muodollisuus, koska se on tulos Europolia koskevan asetuksen soveltamisesta eikä komissiolla ole mitään sellaista aloitetta vastaan.
Toinen Belgian ja Espanjan tekemä aloite neuvoston säädöksen antamiseksi Europol-yleissopimuksesta tehdyn pöytäkirjan muuttamisesta tehtävästä pöytäkirjasta on merkittävä askel Europolia koskevien säännösten toteuttamisessa, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 30 artiklan 2 kohdassa määrätään. Kuten tiedätte, siinä ennakoidaan Europolin edustajien osallistuminen yhteisten tutkintaryhmien toimiin ja mahdollisuus pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan ja sovittamaan yhteen tutkimuksia. Se seuraa myös suoraan Tampereen asiaa koskevista päätelmistä 43 ja 45.
Komissio on siksi mielissään, että viime huhtikuussa oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa päästiin poliittiseen sopimukseen tästä aloitteen osasta, samalla kun odotettiin parlamentin lausuntoa. Europol-yleissopimuksen tarkistamisen yksinkertaistamista koskevan aloitteen osan kohdalla neuvosto harkitsee parhaillaan kahta eri vaihtoehtoa. Komission luja kanta - tässä seuraan jäsen Deprez'n perusteluja - on, että Europol-yleissopimus pitäisi korvata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan c-alakohdan mukaisella neuvoston päätöksellä. Tässä kohdassa komissio on täysin samaa mieltä sen suositusluonnoksen kanssa, joka koskee parlamentin Europolin tulevaa kehittämistä ja sen muodollista integrointia unionin puitteisiin, kuten jäsen Deprez'n mietinnössä esitellään.
Neuvoston päätös mahdollistaisi sekä yleissopimuksen artiklojen tarkistamisen yksinkertaistettujen menettelyjen kautta että täytäntöönpanotoimien käyttöönoton määräenemmistöllä 34 artiklan 2 kohdan mukaan. Jos Europol perustettaisiin tänään, se todennäköisesti perustuisi neuvoston päätökseen, joka on nykyaikainen lainsäädäntöväline. Lisäksi Europolin oikeusperusta olisi sitten samankaltainen kuin Eurojustin. Lopuksi neuvoston päätös tekisi tuomioistuimen roolin sellaiseksi kuin Amsterdamin sopimuksessa määrätään.
Puhuisin seuraavaksi suositusluonnoksesta. Olemme täysin yksimielisiä Eurojustin ja OLAFin välistä yhteistyötä koskevasta suosituksesta 6 ja melkein kaikesta suosituksessa 4, joka koskee demokraattista valvontaa. Tämän jälkimmäisen osalta olen iloinen, että parlamentti on samaa mieltä komission tiedonannossaan esittämän Europolin demokraattista valvontaa koskevan ehdotuksen kanssa. Meillä on kuitenkin epäilyksiä, että parlamentilla olisi edustajia Europolin hallintoneuvostossa. Uskon, että on olemassa vaihtoehtoisiakin parlamentaarisen valvonnan muotoja, jotka sopivat paremmin Europolin erityiseen luonteeseen.
Talousarviota koskevasta suosituksesta 2 komissio on sitä mieltä, kuten edellä mainitsemassani tiedonannossa selitettiin, että yhteisön rahoitusta koskeva kysymys on ratkaistava Europolin mahdollisen tulevan operatiivisen toimivallan yhteydessä. Tehtäviä koskevasta suosituksesta 3 sanoisin, että olemme samaa mieltä kaikesta paitsi kahdesta ensimmäisestä kohdasta: osallistumisesta yhteisiin tutkintaryhmiin ja mahdollisuudesta kehottaa jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia käynnistämään tutkinnat. Komissio katsoo, että nämä kaksi kohtaa ovat turhia, koska neuvosto pääsi niistä poliittiseen sopimukseen viime huhtikuussa.
Puheenjohtajavaltio Espanjan jättämistä kolmesta aloitteesta haluaisin ilmaista puheenjohtajavaltio Espanjalle komission kiitollisuuden aiheen ottamisesta asialistalle, koska ne vastaavat todelliseen edistyksen tarpeeseen poliisiyhteistyössä Euroopan unionissa. Poliisitoiminnan tutkimuslaitoksesta sanoisin, että komissio on eri yhteyksissä korostanut kiinnostustaan yhteistyön edistämiseen alueella, jossa Euroopan tason tieto on usein riittämätöntä. Samaan aikaan olemme kuitenkin varoittaneet moninkertaistamasta verkostoja, joiden toiminta voi Euroopan poliisiakatemiasta saadun kokemuksen perusteella osoittautua vaikeaksi.
Komissio on siksi ehdottanut käytännönläheisempää menettelyä, jossa esitetään tarkistusta neuvoston 22. joulukuuta antamaan päätökseen, jolla perustetaan Euroopan poliisiakatemia, jonka avulla mahdollistetaan jäsenvaltioiden poliisitoiminnan tutkimuslaitosten, silloin kun nämä laitokset ovat erillisiä poliisien koulutuslaitoksista, osallistuminen täysinä jäseninä Euroopan poliisiakatemiaverkostoon. Minua ilahduttaa, että tämä ehdotus, joka on hyvin pitkälle jäsen Sousa Pinton ehdotuksen kaltainen, on saanut vastakaikua jäsenvaltioissa, ja nyt se näyttää olevan neuvostossa suosituin vaihtoehto.
Sanoisin aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi yksityisten turvallisuuspalvelujen alalla toimivaltaisten kansallisten viranomaisten yhteysverkoston perustamisesta, että komissio on samaa mieltä siitä, että yksityisten turvallisuuspalvelujen kasvu maissamme, sekä ehdokasvaltioissa, vaatii yleisiä politiikkaa koskevia keskusteluja vastuun jakamisesta julkisten viranomaisten ja yksityisen sektorin välillä turvallisuuden tarjoamiseksi kansalaisillemme. Vaikka haluaisimmekin, että Euroopan unionin tasolla käytäisiin vakava poliittinen keskustelu tästä aiheesta, meidän on kuitenkin täysin kunnioitettava perustamissopimuksissa määrättyä toimivaltuuksien jakoa.
Komissio on korostanut useita kertoja, että vaikka olisikin myönteistä vakiinnuttaa yhteydet yksityisistä turvallisuuspalveluista jäsenvaltioissa vastaaviin viranomaisiin, olisi korostettava sitä, että Euroopan tuomioistuimen juridiikan mukaan yksityiset turvallisuuspalvelut ovat palveluja siinä kuin muutkin palvelut. Sellaisena ne kuuluvat Euroopan yhteisön toimivaltaan, kuten jäsen Cerdeira Morterero juuri korosti, ja VI osastoon perustuvan verkoston luominen rikkoisi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 47 artiklaa, jossa sanotaan "tämän sopimuksen määräykset eivät vaikuta Euroopan yhteisön perustamissopimuksiin taikka niiden muuttamisesta tai täydentämisestä myöhemmin
tehtyihin sopimuksiin tai asiakirjoihin".
Komissio on siksi ryhtynyt välttämättömiin toimiin edetäkseen ensimmäisen pilarin mukaisesti tutkiessaan tarvetta yhteisiin toimiin yksityisten tarjoajien tarjoamien turvallisuuspalvelujen säätelyssä Euroopan unionissa. Lisäksi komissio haluaisi toistaa perustelunsa toisen verkoston luomisen hankaluudesta, koska sillä olisi vaikutuksia hallintoon ja talousarvioon.
Lopuksi sanoisin ehdotuksesta perustaa julkisuuden henkilöiden suojeluun tarkoitettu verkosto, että komissio pitää myönteisenä tätä aloitetta, jossa määritetään alue, jolla tarve vahvistettuun yhteistyöhön Euroopan unionissa on tullut ilmeiseksi. Vaikka meidän onkin kyseenalaistettava yhden uuden verkoston perustaminen, näyttää ilmeiseltä, että tämä aloite vastaa alan asiantuntijoiden vahvistamaan todelliseen tarpeeseen.
Esittelijä Stocktonin esiintuoma näkökohta, josta komissio on samaa mieltä, on se, että verkostolla ei pitäisi olla toimivaltaa jäsenvaltioiden lainsäädännön ja asetusten yhdenmukaistamiseen. Verkostolla ei saa olla päätösvaltaa, vaan sen tulee toimia ainoastaan neuvoa-antavana elimenä, eikä sillä saisi olla vaikutuksia talousarvioon. Komission tukeen tälle aloitteelle liittyy vain yksi huomautus, joka liittyy komission osallistumiseen verkostoon: meidän pitäisi olla siinä enemmän mukana.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää lordi Stocktonia, jonka tekemä työ on arvokas panos tämän aloitteen oikeusperustaan ja siihen lisäarvoon, jonka tämä verkko toisi poliisiyhteistyölle.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, komission jäsen. Miellyttävää lentomatkaa ja suudelkaa maata, kun laskeudutte.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, rakas kollegani ja erittäin hyvä ystäväni Deprez on unohtanut, että tämä ei ole kovin hyvä päivä Belgiallekaan.
Ryhmäni kanta vastaa Cerdeiran ja Sousa Pinton mietintöjen päätelmiä siltä osin, että on tarpeen säädellä yhteisössä yksityisten turvallisuuspalvelujen alaa sen nykyisen merkityksen ja laajuuden takia, kuten kollega Cerdeira toteaa mietinnössään. Minun on kuitenkin sanottava, että aloitteen uudelleenmuotoilua koskevat perustelut ovat aiheellisia, koska sen oikeusperustaa on muutettava.
Kun on kyse Euroopan poliisitoiminnan tutkimuslaitoksen perustamisesta, tällainen laitos olisi varmastikin sisällytettävä Euroopan poliisiakatemian yhteyteen, jotta emme perustaisi lisää elimiä, joiden tehtävät voivat olla päällekkäisiä.
Hyvät parlamentin jäsenet, joka tapauksessa nämä kaksi aloitetta ovat osoitus siitä, että puheenjohtajavaltio Espanja haluaa selvästikin tehostaa mahdollisimman paljon Euroopan kansalaisten saatavilla olevia välineitä, joilla taataan heidän turvallisuutensa.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kansalaiset ovat lisäksi panneet levottomina merkille paitsi rikollisuuden lisääntymisen myös katuväkivallan yleistymisen.
Joukkotapahtumat, kuten jalkapallo-ottelut, ja julkiset mielenosoitukset - jotka ovat periaatteessa laillisia ja rauhanomaisia, kuten globaalistumista vastustavien liikkeiden mielenosoitukset - muuttuvat liian usein väkivaltaisiksi mielenilmauksiksi, joissa tuhotaan säälimättä kaupunkien irtaimistoa ja joissa tulee jopa henkilöuhreja. Suurissa kaupungeissa on jo sellaisia kaupunginosia, jonne tavallisten kansalaisten ei kannata mennä iltaisin. Turvattomuus aiheuttaa kansalaisissa selvää tyytymättömyyttä ja huolta. Tämä johtaa siihen, että yksityiset turvallisuusyritykset ovat voimissaan ja että niitä on säädeltävä yhteisön tasolla. Lisäksi on pohdittava perinpohjaisesti yleisen turvallisuuden ja yksityisen turvallisuuden välistä yhtälöä. Vaikuttaa siltä, että se, jolla on varaa taata oma turvallisuutensa, voi nauttia turvallisuudesta ja että se, jolla ei ole varaa, on vaarassa. Toisin sanoen se, jolla on riittävästi rahaa, ostaa turvallisuuden, jota valtio ei kykene takaamaan. Siksi tätä aihetta kannattaa mielestäni tarkastella lähemmin.
Toisaalta katuväkivalta, ATK-rikokset ja lapsiporno ovat uusia rikollisuuden muotoja, joihin liittyy merkittävä psykologinen osatekijä, ja tämä saattaa johtua osittain myös sellaisen yhteiskunnan dynaamisuudesta ja ylikehityksestä, jonka viestintä- ja siirtokapasiteetti on suuri mutta jossa turvallisuuden, oikeuden ja yhteiskuntarauhan kaltaiset arvot jäävät toisarvoiseen asemaan väärin ymmärretyn nykyaikaisuuden ja edistyksellisyyden taustalle.
Näiden ilmiöiden torjuminen yhteisön tasolla edellyttää, että poliisitoiminta sovitetaan yhteen ja että tänään käsittelemiemme aloitteiden kaltaiset oikeansuuntaiset aloitteet pannaan nopeasti täytäntöön.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluaisin ryhmäni puolesta kiittää esittelijää, kollegaamme Deprez'tä, hänen loistavasta Europolia koskevasta mietinnöstään. Mehän käsittelemme tätä aihetta usein parlamentissa, ja luulen, että Europol on meidän kaikkien mielestä tärkeä ja tarkoituksenmukainen Euroopan unionin viranomainen. Se lisää kansalaisten turvallisuutta ja auttaa meitä tukahduttamaan rajat ylittävän rikollisuuden muodot.
Tämän varmistamiseksi tarvitsemme hyviä työntekijöitä, mikä tietenkin maksaa. Tästä olemme samaa mieltä. Tekee siksi hieman kipeää, kun meidän on tehtävä selväksi tämänhetkinen kantamme työntekijöiden palkkakysymykseen. Olen todella pahoillani, että joudumme nyt valitettavasti käsittelemään seuraamuksia tässä työntekijöihin liittyvässä kysymyksessä. Tarkoituksenamme ei ollut oikeastaan pohtia työntekijöihin vaan pikemminkin neuvostoon liittyviä asioita, mutta tämä on nyt parlamentin kanta. Meiltä kysyttiin sitä, ja tässä on vastauksemme.
Vaadimme sellaisten rakenteiden perustamista, jotka mahdollistavat Europolin parlamentaarisen valvonnan. Neuvosto ei voi jatkuvasti sivuuttaa asiaa. Sanon neuvostolle, että parlamentin suuren enemmistön yhteistyö riippuu sen menettelystä tässä kysymyksessä. Parlamentin vahvistaminen on ryhmämme mielestä tärkeimpiä asioita vakaan Euroopan tulevaisuuden kannalta. Laajentumisenkin onnistuminen riippuu aivan suoraan Euroopan parlamentaaristumisesta. Tämä koskee kaikkia aloja, myös sisäpolitiikkaa ja sisäistä turvallisuutta. Emme halua osallistua vain määrärahoja koskeviin päätöksiin, vaan parlamentti haluaa osallistua myös sisäpolitiikan suunnitteluun. Talousarviota koskeva lainsäädäntö on osa sitä. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa, että olemme olleet tähän asti erittäin yhteistyöhaluisia. Olemme antaneet täyden tukemme neuvoston syyskuun 11. päivän jälkeisille toimenpiteille. Olemme hyväksyneet täysin nopean terrorismin vastaisen taistelun. Hyväksyimme viivyttelemättä myös luettelot sellaisista henkilöistä ja ryhmistä, joiden varat pitää jäädyttää, koska olimme vakuuttuneita, että se oli oikein. Yhteistyössä neuvoston ja komission kanssa olemme lisänneet asialistallemme oleellisia terrorismin vastaiseen taisteluun liittyviä seikkoja.
Annettuamme täyden tukemme odotamme nyt neuvostoltakin toimintaa. Me olemme tehneet esityön. Nyt on neuvoston vuoro tulla meitä vastaan. Siihen asti tuemme esittelijä Deprez'n ehdotusta Belgian ja Espanjan Europolia koskevan aloitteen hylkäämisestä ja toivomme Europolin työntekijöiden ymmärtävän meitä.

Frassoni (Verts/ALE).
Hyvä jäsen Deprez, ryhmäni on kanssanne samoilla linjoilla kahdessa ensimmäisessä kysymyksessä, neuvoston aloitteissa, mutta ei valitettavasti suosituksen kohdalla. Meistä olisi nimittäin uskaliasta suositella uutta järjestelmää ilman demokraattista suojaa ja jokseenkin vaarallista tukea ajatusta neuvostossa saavutettavasta enemmistöstä ilman, ettei rinnalla ole yhteispäätösmenettelyä. Euroopan kokemukset osoittavat lisäksi meille liiankin selkeästi, että myös Euroopan unionissa tartutaan hanakasti "väliaikaisesti lopullisen" ja "lopullisesti väliaikaisen" periaatteeseen.

Kaufmann (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Eurooppa-valmistelukunta on kokoontunut tässä talossa helmikuusta lähtien. Kokouksissa on jatkuvasti aivan syystäkin valitettu unionin toimielinten puutteellista avoimuutta, riittämätöntä julkisuutta ja liian vähäistä demokraattista valvontaa. Europolin kohdalla tällä kaikella ei kuitenkaan näytä olevaan mitään merkitystä. Kyseisen viranomaisen tehtävistä päättävät hallitukset eikä neuvosto enemmistöpäätöksin, eikä neuvostokaan ole muuten mikään avoimuuden ja demokratian perikuva. Euroopan parlamentti ei voi lainkaan osallistua valvontaan eikä päätöksentekoon, ja sanonkin siksi aivan suoraan: se, että hallitukset ja jäsenvaltiot kieltäytyvät muuttamasta asiaa, on skandaali ja pysyykin sellaisena.
Vaikutus- ja valvontamahdollisuutta ei oteta millään lailla huomioon, mutta Europolin toimivaltuuksia on laajennettu vähitellen vuodesta 1998 lähtien. Syyskuun 11. päivän jälkeen asiat saivat uutta potkua; avainsanoina ovat rahanpesu ja terrorismin vastainen taistelu. Europolin tehtäviä ollaan taas laajentamassa. Siellä valmistellaan jo aktiivisesti laajentumista. Sanomalehtiartikkeleiden mukaan Europolin toimipaikassa on tämän vuoksi otettu käyttöön jo uusia rakennuksia, ja ensimmäiset ehdokasvaltioiden, esimerkiksi Puolan, yhteyshenkilöt ovat aloittaneet työnsä.
Kaikki nämä huikeat muutokset toteutetaan siten, ettei Euroopan parlamentilla ole pienintäkään tiedonsaanti- ja valvontamahdollisuutta. Sillä ei ole mahdollisuutta pyytää keskustelua viranomaisen vuotuisesta toimintakertomuksesta eikä se voi kutsua Europolin johtajaa asiasta vastaavan valiokunnan kuultavaksi. Parlamentilla ei ole edes oikeutta lähettää kahta edustajaa hallintoneuvostoon. Me suorilla vaaleilla valitut parlamentin jäsenet olemme pelkkien lehtitietojen varassa, ja esittelijä Deprez, ryhmämme kannattaa siksi kehotustanne hylätä Belgian ja Espanjan aloite.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, molemmat Europolia koskevat Deprez'n mietinnöt antavat Euroopan parlamentille mahdollisuuden vaatia itselleen Europolia koskevat valvontavaltuudet. Tälle vaatimukselle se saikin ainakin viime helmikuussa komission melko taitavan tuen. Komissio nimittäin ehdottaa Europolin osalta harjoitettavasta demokraattisesta valvonnasta antamassaan tiedonannossa Euroopan parlamentin valvontavallan vahvistamista, mutta tekee samalla "harhautuksen" esittämällä Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien muodostaman sekavaliokunnan perustamista, joka kyllä ilmeisesti houkutteleva ehdotus mutta todellisuudessa merkityksetön, sillä ehdotetussa muodossaan sillä ei olisi minkäänlaista valtaa. Meidän mielestämme johdonmukaisuus päinvastoin edellyttää, että niin eurooppalaisen poliisiyhteistyön kuin jäsenvaltioiden poliisienkin valvonta on jätettävä jäsenvaltioiden parlamenteille. Valvonta voitaisiin organisoida osaksi parlamenttien välistä pilaria, jonka perustamista sosiaalidemokraattisten puolueiden parlamenttiryhmä on ehdottanut unionin tulevaisuutta parhaillaan pohtivassa valmistelukunnassa. Arvoisa puhemies, palaan tähän vielä äänestysselityksessäni.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään viidestä jäsenvaltioiden tekemästä aloitteesta, ja neuvosto loistaa taas kerran poissaolollaan. Nämä aloitteet ovat sinänsä myönteisiä, mutta niistä aiheutuu meille vain lisää ongelmia - ongelmia siksi, että niiden oikeusperusta on hyvin usein täysin käyttökelvoton, ja meiltä kysytään neuvoa, vaikka meiltä ei tarvitsisi ylipäänsä kysyä mitään, kuten esimerkiksi Europolin työntekijöiden palkankorotuskysymyksessä. Kehotankin neuvostoa myöntämään heille vihdoinkin mielekkään palkan, jotta Europolin työntekijät saavat suorituksensa mukaista palkkaa ja olisivat motivoituneita eivätkä turhautuneita.
Käsittelette ongelmia ja vastustatte ratkaisuehdotuksissa lopulta integraation laajentamista. Puhun nyt taas Europol-yleissopimuksesta. Tarvitsemme aiempaa ripeämpiä päätöksiä sekä neuvoston enemmistöpäätöksiä. Ongelmallista näissä aloitteissa on sekin, että koko ajan perustetaan uusia toimielimiä; se lisää byrokratiaa, ja se lisää kustannuksia, mutta kukaan ei pysty selittämään meille, millaista lisäarvoa nämä uudet verkostot, toimielimet ja laitokset tuottavat Euroopan unionille tai miten ne lisäävät turvallisuutta.
Näistä aloitteista syntyy oikeastaan sellainen käsitys, että niissä ilmoitetaan toimenpiteistä, mutta ei haluta etsiä todellisia ratkaisuja. Tämä aloitteiden runsaus estää yhä enemmän työskentelyämme valiokunnassa. Joudumme siksi huomenna todennäköisesti hylkäämään viidestä aloitteesta neljä, ja yksi aloite hyväksytään vain, jos lordi Stockton ja muut meistä todellakin hyväksyvät vaadittavat tarkistukset. Se ei ole kaiken kaikkiaan mikään hyvä päivä tälle parlamentarismin muodolle, tälle aloitemuodolle. Meidän on pohdittava, pitäisikö meidän ehkä muuttaa näitä aloitteita valmistelukunnan avulla, jotta saisimme aikaan sekä turvallisuuden että parlamentin edun mukaisia järkeviä ratkaisuja.
Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, me emme vastusta ennakkoluuloisesti ehdotusta sellaisen tahon perustamisesta, joka toisaalta voisi varmistaa tehokkaan yhteistyön Euroopan poliisiviranomaisten välillä ja toisaalta kokoaisi tietoja ja tutkimustuloksia rikollisuuden vastustamiseksi. Ehdotuksessa ei kuitenkaan mielestäni oteta huomioon sitä haastetta, jonka useissa Euroopan valtioissa toimiva, erittäin vaarallinen rikollisuuden laji, toisin sanoen mafia, merkitsee: Euroopan parlamentti ei voi missään tapauksessa olla ottamatta tätä haastetta huomioon. Valitettavasti mafia on jotakin enemmän ja erilaista kuin ehdotuksessa yksinkertaisesti "järjestäytyneeksi rikollisuudeksi" määritelty toiminta. Mafia pyrkii laajentamaan toimintaansa yhä kauemmas perinteisiltä toiminta-aloiltaan, se hankkii liittolaisia jopa maailmanlaajuisesti ja tunkeutuu talous- ja rahoitusaloille erittäin pitkälle kehitettyjen rahanpesumenetelmien avulla.
Euroopan poliisivirasto - ehdotan, että tämä elin nimettäisiin tuomari Giovanni Falconen mukaan, joka menetti henkensä kymmenen vuotta sitten taistelussa mafiaa vastaan ja joka ensimmäisenä varoitti kaikkialle lonkeronsa ulottavan mafian ylikansallisesta ulottuvuudesta - yhtenä tavoitteena on oltava mafian vastainen taistelu ja mafian muodostaman vaaran ennaltaehkäisy.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on ollut johdonmukainen hyväksyessään eri aloitteita Europolin toimeksiannon laajentamiseksi: alkuperäisen huumekauppaan liittyvän toimivallan lisäksi myönsimme sille toimivaltaa ihmiskauppaa, terrorismia, rahanpesua, rahan ja maksuvälineiden väärentämistä sekä kaikkia törkeitä kansainvälisen rikollisuuden muotoja koskevissa asioissa.
Haluamme edistää Europolin muuttamista järjestäytynyttä rikollisuutta entistä tehokkaammin torjuvaksi elimeksi. Tänään käsiteltävässä aloitteessa mennään pitemmälle: siinä halutaan muuttaa koko yleissopimusta, jossa tätä nykyä rajoitetaan Europolin tehtävät tietojen kokoamiseen, analysointiin ja vaihtamiseen. Kannatamme tulkintamme mukaan Amsterdamin sopimuksista juontuvien Europolin operatiivisten valtuuksien myöntämistä. Korostamme kuitenkin, että sen lisäksi on ryhdyttävä demokraattisen ja oikeudellisen valvonnan takaaviin toimiin.
Yleissopimuksen muuttamiseen valittu menettely on kuitenkin tiukasti hallitustenvälinen. Näin ollen tuemme esittelijä Gérard Deprez'n ehdotusta, että tämä aloite peruutetaan ja että esitetään uusi ehdotus yleissopimuksen korvaamiseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklaan perustuvalla neuvoston päätöksellä, joka mahdollistaa Europolin siirtämisen kolmanteen pilariin, mitä Euroopan parlamentti on jatkuvasti pyytänyt.
Näillä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen osa-alueilla haluamme ottaa konkreettisia, punnittuja ja lujia askelia. Emme halua aloitteita, joissa annetaan se kuva, että jotakin on tekeillä, mutta joilta puuttuu konkreettista sisältöä. Juuri tästä syystä tuen Sousa Pinton mietintöä ja ehdotan, että Espanjan aloite Euroopan poliisitoiminnan tutkimuskeskuksen perustamisesta hylätään, sillä se johtaisi päällekkäisyyteen nykyisten rakenteiden, erityisesti Euroopan poliisiakatemian, kanssa.
Kannatamme myös jäsen Gérard Deprez'n mietintöä Europolin henkilöstöön peruspalkkojen nostamisesta: jos Euroopan parlamenttia ei kuulla Europolin yleisestä talousarviosta, sitä ei ole järkeä kuulla yksityiskohdistakaan. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä, että on tärkeää sisällyttää Europolin talousarvio yhteisön talousarvioon.

Paisley (NI).
Arvoisa puhemies, terroristijärjestöjen alati kasvava uhka ja terroritekojen keskittyminen julkisuuden henkilöiden murhaamiseen, mistä on esimerkkinä äskeinen Alankomaiden johtavan poliitikon hirveä murha, tekee tämän asian nyt erittäin tärkeäksi parlamentille.
Kaikkien EU-maiden turvallisuuspalvelujen, sekä julkisten että yksityisten, on tehtävä täysin yhteistyötä toistensa kanssa kaikin mahdollisin tavoin. Niiden tiedustelupalvelujen hankkiman tiedon ja poliisistrategioiden tuominen yhteen on äärimmäisen tärkeää niille niiden terrorismin vastaisessa taistelussa. Niitä Euroopan maita, jotka ovat kokeneet terrorismin tuhot ja selvinneet niistä ja niitä maita, jotka ovat selviämässä taistelusta terroristeja vastaan, olisi rohkaistava ottamaan johtoasema ja auttamaan muita, jotka voivat joutua samanlaiseen tilanteeseen.
Uskon, että tätä ongelmaa ei ratkaise poliisivoimien tai turvallisuuspalvelujen yhdistäminen, vaan mahdollisimman täysimääräinen yhteistyö kaikkien näiden toimistojen välillä nyt ja nopeasti.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin 19.55 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Fiorin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0169/2002) väliarvioinnista yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisesta Agenda 2000:n yhteydessä [2001/2127(INI)];
Rodríguez Ramosin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0164/2002) maaseudun kehittämisestä Agenda 2000 -ohjelman puitteissa: Euroopan unionia ja ehdokasvaltioita koskeva väliarviointi [2001/2041(INI)].

Fiori (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, ettei komission jäsen ole nyt paikalla, koska olisin halunnut aloittaa esittelemäni valiokunta-aloitteisen mietinnön koskevan käsittelyn sanomalla, että ilmapiiri maataloutta käsiteltäessä on varmastikin paljon sydämellisempi kuin kalastuksesta puhuttaessa, kuten tämänpäiväinen keskustelu osoitti.
Tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön aiheena on Agenda 2000:n nimellä tunnetun uudistuksen väliarviointi: arviointivaihe yhteisen maatalouspolitiikan toisen suuren uudistuksen alkuvaiheen jälkeen, politiikan, joka viime aikoina on saanut paljon vahvemman ja merkittävämmän ulottuvuuden kuin Berliinin sopimuksen vuonna 1999 allekirjoittaneet tarkoittivat. Miksi? Sen vuoksi, että eurooppalainen maatalous on juuri nyt yhdessä vaikeimmista, monimutkaisimmista ja herkimmistä muutosvaiheistaan sen jälkeen, kun yhteinen maatalouspolitiikka luotiin ja maatalouden vaikeudet - vaikeudet, joista maanviljelijät ovat täysin tietoisia, ja he näkevät Euroopan toimissa merkittävän kiinnekohdan - ovat heijastuneet mietinnön valmisteluun, valiokunnassa käytyyn keskusteluun sekä siihen, että laajan kannatuksen saavan mietinnön laatiminen on vaikeaa.
Tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön taustalla on näet kaksi suurta koulukuntaa: toisaalta jotkut katsovat, että on välttämätöntä säilyttää nykyiset yhteisen maatalouspolitiikan puitteet, ja suhtautuvat lähes vihamielisesti kaikkiin muutoksiin, jotka saattavat johtaa tuntemamme yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden ja periaatteiden vääristymiseen; toisaalta jotkut muut vaativat raskaita toimia, jotka muuttaisivat huomattavasti tämänhetkistä sääntelyjärjestelmää, jotta voitaisiin ottaa huomioon eräillä aloilla vallitseva kriisi, itälaajentuminen, josta Euroopan unioni parhaillaan neuvottelee ja WTO:n piirissä käytävät neuvottelut sekä ennen kaikkea, jotta voitaisiin ottaa huomioon maanviljelijöiden täydellisesti tiedostama välttämättömyys suuntautua markkinoille mutta myös tuotantomenetelmiin, jotka ajan myötä takaavat kohtuullisen tulotason säilymisen.
Tämä on siten yksi niistä polttavista aiheista, jotka meidän on kohdattava. McSharryn ja Agenda 2000:n uudistukset takasivat - kuten niissä todettiin - maanviljelijöiden tulotason pysymisen ennallaan ja säilymisen. Monissa Euroopan valtioissa tätä ei enää voida enää varmistaa eikä todeta. Lisäksi meillä ei vielä tähän päivään mennessä ole sellaista tutkimusta, joka tarjoaisi täsmällisiä tietoja tuottajien ansioiden kehityksestä ja jonka pohjalta olisi mahdollista arvioida Agenda 2000:n vaikutuksia myös tulojen kehityksen kannalta.
On käsitelty monenlaisia kantoja, monia ajatuksia, ja eräistä niistä tahtoisin tässä esittää huomautuksia, koska olen esittänyt joukon käsitysteni mukaisia tarkistuksia, joista on väitelty ja joista on keskusteltu pitkään. Ensimmäiseksi: vaadimme järjestelmää, jossa tuet ovat suoria ja erillään tuotannosta. Tämä on tietenkin moitteeton tapa kohdata maataloudessa meneillään oleva muutos, mutta tätä menetelmää on myös tutkittava verrattuna maatilojen vähimmäistulotasoon. Tätä tietoa meillä ei tällä hetkellä ole, mutta ennen kaikkea emme voi mitenkään ajatella, että maatalousyritysten tulot olisivat riippuvaisia pelkästään julkisista toimista.
Toiseksi: meillä on kaksi keinoa, joita olemme harkinneet jo kauan: suhteuttaminen ja supistaminen. Suhteuttaminen on tähän saakka ollut vapaaehtoista. Jäsenvaltioissa, joissa sitä on käytetty, tulokset eivät ole olleet odotusten mukaisia. Ymmärrän, että suhteuttaminen on järjestelmä voimavarojen ja pääomien siirtämiseksi. Se on täysin asianmukainen keino. Siirtyminen nykyisestä vapaaehtoisesta pakolliseen on varmastikin eräs työkalu, mutta jos sitä käytetään mekaanisesti niin, ettei menetelmä salli tarkistamista eikä tässä mietinnössä esitetyn mukaista tutkimusta, katson, että se toisaalta saattaisi aiheuttaa maatiloille vakavia tuloihin liittyviä ongelmia, ja toisaalta se on seikka, joka edellyttää erittäin huolellista tarkastelua. Otan esimerkiksi huomattavan maatalousvaltion, Ranskan. Vasta muutama päivä sitten maatalousministeri ilmoitti, että kahden viime vuoden aikana valmistellun ja toteutetun suhteuttamisjärjestelmän puitteissa on todettu 300 miljoonan euron ylijäämä, joka on jäänyt julkisen sektorin haltuun ja jota ei ole siirretty maatiloille. Jos vielä oletamme, että suhteuttaminen ja supistaminen toteutetaan samanaikaisesti, huomaamme, kuten mikä hyvänsä taloudellinen malli osoittaa, olevamme tilanteessa, jossa maatilan tulojen väheneminen keskikokoisella, noin sadan hehtaarin maatilalla saattaa olla lähes 30 prosentin suuruinen. Tähän seikkaan on siis kiinnitettävä huomiota!
Lopuksi esitän vielä viimeisen seikan. Minua on melkeinpä syytetty siitä, etten ole käyttänyt mietinnössäni ajatusta monitoiminnallisuudesta. Mutta minun oli kuitenkin laadittava sellainen valiokunta-aloitteinen mietintö, joka liittyy tiukasti ensimmäiseen pilariin. Kehitykseen ja siinä tapahtuvaan muutokseen liittyvät seikat on täysin kattavasti esitetty parlamentin jäsen Ramosin mietinnössä, jota arvostan, jonka puolesta äänestin ja jonka sisältöön voin laajasti yhtyä. Parlamentin jäsen Ramosin laatiman maaseudun kehittämistä koskevan mietinnön kaltaisen mietinnön yhteydessä emme kuitenkaan missään tapauksessa saa unohtaa sitä, että maatalous on yritystoimintaa, se on taloutta ja se tarvitsee ensimmäistä pilaria, joka tekee mahdolliseksi sen, että Eurooppa voi saavuttaa strategisen aseman suhteessa suuriin kansainvälisiin tuottajiin, ennen kaikkea Yhdysvaltojen hallituksen Farm Billiä koskevien päätösten jälkeen.
Rodríguez Ramos (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä on tosiaankin kyse Agenda 2000:n välivaiheen tarkistamisesta toisen pilarin eli maaseudun kehittämisen osalta. Katsomme, että maaseudun kehittämisellä pitää lujittaa monitoiminnallista maataloutta koko unionin alueella ja että tästä syystä maaseudun kehittämistä on pidettävä yhtenä Euroopan unionin keskeisistä painopistealueista.
Ensimmäinen ja toinen pilari ovat kaksi yhteisen maatalouspolitiikan erottamatonta välinettä, ja tästä syystä niiden on täydennettävä toisiaan ja palveltava monitoiminnallista maataloutta, jonka avulla voidaan säilyttää monet maatilat koko Euroopan unionin alueella. Tällainen ensimmäisen ja toisen pilarin täydentävyys on mielestämme ainoa keino estää sellaisen kaksijakoisen maatalouden kehittyminen Euroopan unioniin, jonka toinen puoli katsoisi vain markkinoita ja olisi riippuvainen ainoastaan markkinatuista ja toinen olisi selin maatalousmarkkinoihin ja olisi riippuvainen suorista, tuotannosta riippumattomista tuista.
Sellainen ei ole eikä olisi hyvä malli, että ensimmäinen ja toinen pilari olisivat suljettuja ja toisistaan eristettyjä ja että kaikki monitoiminnallisuus keskittyisi toiseen pilariin, maaseudun kehittämiseen. Hyvä esittelijä Fiori, koska viittasitte juuri mietintööni, minun on sanottava teille, että pidän näkemystänne erheellisenä ja viime kädessä tehottomana.
Monitoiminnallisen maatalouden pitää mahdollistaa markkinoiden ja maaseudun hallinnan yhteensovittaminen sekä maatilojen olemassaolo ja kannattavuus koko nykyisen ja laajentuneen unionin alueella.
On totta, että Agenda 2000:ssa luotiin YMP:n toinen pilari, maaseudun kehittäminen, ja pidimme sitä myönteisenä. Meidän on kuitenkin todettava, että on totta, että sille on annettu niukka talousarvio: 10 prosenttia YMP:n talousarviosta osoitetaan maaseudun kehittämiseen. Pyydämme siis tämän pilarin määrärahojen lisäämistä ja talousarvion vahvistamista, jotta se voisi vastata edessä oleviin haasteisiin.
Pidämme myös kielteisenä, että jäsenvaltiot ovat toteuttaneet eri tavoin maaseudun kehittämistoimia, mikä ei aina johda myönteisiin tuloksiin unionin maaseutualueilla. Tämä koskee erityisesti kaikkein jälkeenjääneimpiä ja syrjäisimpiä maaseutualueita, jotka eivät löydä ongelmiin todella tyydyttävää ratkaisua.
Tästä syystä ehdotamme, että voisimme jäsenvaltioiden viranomaisten toimivaltaa unohtamatta määritellä YMP:n toisessa pilarissa ensisijaiset tavoitteet, jotta voisimme määritellä yhteisön tasolla toteutettavat keskeiset ensisijaiset toimet, joilla varmistetaan unionin kestävä kehitys. Ehdotamme myös, että komissio määrittelisi uudenlaisen maaseutualueiden luokittelun, joka helpottaa kullekin alueelle vahvistettavia ensisijaisia toimia ja joka puolestaan mahdollistaa meille erilaisten yhteisrahoitusosuuksien soveltamisen unionin maaseutualueiden eri ongelmien mukaisesti.
Pyydämme pakollista ja yhdenmukaista eriyttämistä ensimmäisen pilarin tuissa osana Agenda 2000:n välivaiheen tarkistamista. Esittelijä Fiori sanoi, ettei vapaaehtoisuus ole toiminut. Näin ollen pyydämme pakollista ja yhdenmukaista eriyttämistä ensimmäisen pilarin tuissa, jotta voisimme käyttää vapautuneet varat paitsi nykyisin mahdollisiin toimenpiteisiin - maatalouden ympäristötoimenpiteisiin, varhaiseläkkeisiin, metsitykseen - myös kaikkiin maaseudun kehittämisestä annetussa asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin.
Katsomme, että meidän on tämän toimenpiteen puitteissa ja välivaiheen tarkistamisessa vahvistettava tukien ympäristövaatimuksia sekä nivottava toisiinsa suorien tukien maksu ja palvelujen tarjoaminen monitoiminnallisuuden piirissä, jotta ympäristönäkökohdat otettaisiin entistä paremmin huomioon kestävän kehityksen hyväksi toteutettavissa toimissa.
Pyydämme niin ikään, että nykyistä maaseudun kehittämistä koskevaa yhteisön tukikehystä yksinkertaistettaisiin siten, että nykyisistä EMOTR:n kahdesta osastosta eli tuki- ja ohjausosastosta muodostetaan yksi, koko YMP:n kattava maatalous- ja maaseuturahasto. Tämän monitoiminnallista maataloutta ja erilaista monitoiminnallista maatalouspolitiikkaa edistävän mietinnön yhteydessä pyydän lopuksi parlamentille yhteispäätösvaltuuksia maatalouspolitiikan alalla.

Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää lämpimästi molempia esittelijöitä, jäsen Fioria ja Rodríguez Ramosia, heidän tekemästään työstä. Viittaan erityisesti jäsen Rodríguez Ramosin mietintöön. PPE-ryhmän varjoesittelijänä esitän jäsen Rodríguez Ramosille erittäin lämpimät kiitokset hyvästä yhteistyöstä. Agenda 2000:n väliarviointi on maataloudelle tärkeä etappi, sillä juuri maailmanlaajuisesti tarkasteltuna yhteisen maatalouspolitiikan kehittäminen on erittäin tärkeää. Asioissa on otettava ajoissa oikea suunta. Suhtaudun siksi erittäin myönteisesti molempiin valiokunta-aloitteisiin mietintöihin.
Minusta on myönteistä, että kollega Rodríguez Ramosin mietinnössä kiinnitetään paljon huomiota maaseudun kehittämiseen ja kaikkiin sen vaatimuksiin, ongelmiin ja mahdollisuuksiin. Maaseudun kehittäminen YMP:n toisen pilarin yhteydessä on minulle todella tärkeää, mutta sitä ei saa tehdä ensimmäisen pilarin kustannuksella. On myöskin tärkeää painottaa maatalouden monitoiminnallisuutta, jonka avulla voidaan luoda työpaikkoja ja jolla on paljon muitakin myönteisiä vaikutuksia koko maaseutuun, ympäristöön, talouteen ja maisemien säilyttämiseen. Haluaisin myös todeta, että kaikilla Euroopan alueilla toimivien maatalousyritysten ja erityisesti nuorten maataloustuottajien tukeminen on lähellä sydäntäni, sillä maaseudun rakenteet ovat riippuvaisia yritysten olemassaolosta ja niiden valmiudesta suojella sitä.
Meidän on vahvistettava maataloutta useilla Euroopan alueilla ja saatava aikaan kestävää kehitystä, mutta maatalouden kilpailukykyäkään ei tietenkään saa unohtaa. Vaadin elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamista. Kuluttajien luottamus ja maataloustuotteiden laatu ovat nykyajan maatalouden tärkeitä periaatteita. Minusta on tärkeää, ettei väliarvioinnissa yleisesti kyseenalaisteta nykyisiä YMP:tä koskevia järjestelyjä.
Väliarviointi merkitsee minulle Agenda 2000:n ja nykyisten järjestelyjen arviointia. Arvioinnin tulosten perusteella on tietenkin tehtävä välttämättömiä mukautuksia. Agenda 2000 on kuitenkin pantava täytäntöön, ja sen kauaskantoisia vaikutuksia on tarkasteltava. Laajentumiseen liittyviä ongelmia ei saa edelleenkään missään tapauksessa sotkea Agenda 2000:sta ja väliarvioinnista käytävään keskusteluun. Eurooppalainen maatalousmalli on turvattava jatkossakin. Puolustettaessa täydentävien korvausten pakollista eriyttämistä on taattava myös jäsenvaltioiden pakollinen yhteisrahoitus.
Yhteenvetona haluaisin vielä todeta ja korostaa, että kuten on jo sanottu, maaseudun kehittäminen ei saa missään tapauksessa tapahtua YMP:n ensimmäisen pilarin kustannuksella, vaan sitä varten on myönnettävä lisämäärärahoja. Odotamme Euroopan parlamentissa siksi erittäin jännittyneinä väliarviointia koskevia komission ehdotuksia, jotta maa- ja metsätalouden sekä maaseudun ja siten myös eurooppalaisten maataloustuottajien tulevaisuutta voitaisiin kehittää myönteiseen suuntaan.

Garot (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan heti aluksi ilmoittaa kannattavani yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteiden kunnioittamista, jolloin on vastustettava uudelleenkansallistamista ja puollettava tuon maatalouspolitiikan tärkeitä mukautuksia Berliinissä tehtyjen rahoitussopimusten yhteydessä, jotta voidaan vastata yhteiskuntamme uusiin odotuksiin. YMP:llä on nyt jos koskaan kyettävä yhteisten markkinajärjestelyjen osalta edistämään tai vahvistamaan maataloutemme monitoiminnallista luonnetta elintarviketurvallisuuden, kestävän kehityksen, maaseudun kehittämisen ja alueellisen tasapainon sekä eläinten hyvinvoinnin takaamiseksi. Tätä kansalaiset nykyään odottavat maataloudeltamme. Tämä muodostaa eurooppalaisen maatalousmallin, jolle meidän on itsepintaisesti saatava kansainvälinen tunnustus. Toisin sanoen meillä on oltava maatalous, jossa "tuotetaan enemmän" -ajattelu korvataan "tuotetaan parempaa" -ajattelulla.
Meidän on kuitenkin oltava selkeitä. Jos maataloudellamme ei yhtäältä ole tulevaisuutta, jos kansalaisten odotuksiin ei oikeasti vastata, niin toisaalta todellista monitoiminnallisuutta ei voida saavuttaa, jos toteutettu politiikka ei takaa toimijoilleen riittäviä tuloja, joiden ansiosta he voisivat pysyä alueella. Kuluttajien ja veronmaksajien yhteisön on kannettava tässä vastuunsa. Poliittisesti tämä tarkoittaa, että meidän on huolehdittava yhtä sitoutuneesti sekä nyky-yhteiskunnan tarpeista että maataloustulojen tasosta. Näin ollen varoitan kaikista suuntauksista, joilla YMP:stä pyritään tekemään vain monitoiminnallisuuden julkinen hyvitysväline vahvistetun maaseutua koskevan pilarin yhteydessä alistamalla muu maatalous markkinoiden sääntelyn purkamiseen. Saman logiikan mukaan sanoudun irti Yhdysvaltojen politiikasta, sillä se vetää hintoja alaspäin ja täyttää markkinamme geenimuunnelluilla tuotteilla.
Lopuksi toteaisin yhteenvetona puoltavani omalta osaltani sellaista paranneltua yhteistä maatalouspolitiikkaa, joka perustuu ensinäkin aina prioriteettien tasolla oleviin määrärahoihin siten, että julkinen tuki jaetaan tasavertaisesti maanviljelijöiden kesken eriyttämisen perusteella, ja toiseksi sellaiseen vahvistettuun markkinoiden hoitopolitiikkaan, jossa korostetaan tuotteiden laatua, vähennetään riippuvuuttamme myös tiettyjen tuotteiden, kuten kasviproteiinien, tuonnista, ja kolmanneksi sellaiseen maataloustulopolitiikkaan, jolla taataan maatilojen säilyminen kaikilla alueilla. Näistä kolmesta vaatimuksesta poikkeavan yhteisen maatalouspolitiikan mukauttaminen pettäisi sekä kansalaisten että maanviljelijöiden odotukset.

Olsson (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijä Rodrígez Ramosia ja esittelijä Fioria siitä valtavasta työstä, jota he ovat tehneet molempien näiden mietintöjen parissa. Minulla ei ole juurikaan lisättävää esittelijä Rodrígez Ramosin mietintöön. Haluan kuitenkin kommentoida hieman esittelijä Fiorin mietintöä.
Uskoakseni on tärkeää, että pohdimme, kannattaako meidän säilyttää tai kehittää maatalouspolitiikkaa. Meidän on ymmärrettävä, että entistä parempien fyysisten ja sähköisten viestintävälineiden vuoksi olemme entistä riippuvaisempia muusta maailmasta. Sen vuoksi EU:n on mahdotonta eristäytyä ja harjoittaa täysin omaa maatalouspolitiikkaa. Meidän on otettava huomioon, mitä muualla maailmassamme tapahtuu.
Maailman kauppajärjestön neuvottelut saavat entistä tärkeämmän aseman ja niissä luodaan toimintamme säännöt. Tämän merkitys korostuu, kun keskisen Itä-Euroopan maat liittyvät pian EU:hun. Laajentunut EU onkin jatkossa todellakin suurin toimija elintarvikkeita koskevilla maailmanmarkkinoilla. Sen vuoksi meidän onkin oltava itse johtavassa asemassa, kun on kyse kehityksen edistämisestä. Koska Yhdysvallat korotti maataloustukiaan, EU:n pitää nyt ajaa eteenpäin maailmanmarkkinoiden avaamista koskevaa kysymystä, jolloin kehitysmaat saataisiin mukaan maailmanmarkkinoille ja markkinat saataisiin siten toimimaan paremmin. Lisäksi tämä antaisi kehitysmaille mahdollisuuden osoittaa kasvun avulla ostovoimansa maailmanmarkkinoilla, sillä ne tarvitsevat suunnattomasti elintarvikkeita.
Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää pohtia tätä asiaa sekä ennen osakertomuksen julkistamista että ennen vuonna 2006 tehtävää maatalouspolitiikan uudistusta. Tietoisuutemme siitä, että toimivat maailmanmarkkinat ovat huomattavasti tärkeämpi asia Euroopan maanviljelijöille kuin entistä heikompi tukijärjestelmä, jonka luomisesta emme enää ole erityisen yksimielisiä, pystyy huomattavasti paremmin takaamaan heille kohtuulliset tulot.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Berliinin Eurooppa-neuvostossa asetettiin Agenda 2000:n välivaiheen uudistuksen puitteiksi - kumpikin valiokunta-aloitteinen mietintö koskee nimenomaan komission tulevia ehdotuksia Agenda 2000:n tarkistamiseksi - rahoitusnäkymien noudattaminen sekä viljan interventiohintojen ja maitokiintiöiden tarkistaminen.
Rahoitusnäkymiä on noudatettu, ja toteutuneet menot ovat jopa jääneet selvästi budjetoitua pienemmiksi. Viljan hinnan kohdalla olisi mielestäni todellinen tarve palauttaa öljykasvien hintaero, jotta voitaisiin korjata kasviproteiinien strateginen vaje. Durumvehnällä tai riisillä ei kuitenkaan saisi tehdä kokeiluja, jotta vältettäisiin viljelyn katoamisriski. Maitokiintiöiden kohdalla meidän pitäisi välttää tekemästä kokeiluja, joiden seuraukset voivat olla tuhoisia vuoristoalueilla.
Olen siksi sitä mieltä, että Agenda 2000:n välivaiheen tarkistaminen ei missään nimessä saisi olla radikaali uudistus, jossa talousarviota supistetaan ennen laajentumista. Kuitenkin siinä voitaisiin muuttaa tiettyjä Agenda 2000:n osia, jotka ovat osoittautuneet huonosti toimiviksi tai tehottomiksi. Esimerkiksi eriyttämisen olisi oltava pakollista ja yhtenäistä kaikissa jäsenvaltioissa, ja sen soveltamisesta vapautuvien varojen käyttöalaa olisi laajennettava huomattavasti.
Seuraavassa on muutama huomio maaseudun kehittämisestä: poliittinen ääntenkalastelu voi vaarantaa maaseudun kehittämiselle asetettujen tavoitteiden saavuttamisen. Yhteisrahoitusvaatimus nykyisessä muodossaan synnyttää maaseudun kehittämistoimien vajeen köyhimmille alueille, jotka niitä eniten tarvitsevat, eikä joissakin maissa toteutettavilla toimilla ole usein juurikaan tekemistä maaseudun kestävän kehityksen kanssa.
Rodríguez Ramosin mietinnössä käsitellään mielestäni erittäin hyvin näitä ongelmia, joten se saa poliittisen ryhmäni varauksettoman tuen. Fiorin mietinnöstä on todettava, että siinä on joitakin rakenteellisia ongelmia, jotka johtuvat mahdollisesti tarkistusten suuresta lukumäärästä. Esittelijä Fiori kuitenkin tietää, että poliittinen ryhmäni - minä mukaan luettuna - pyrki aktiivisesti sopimaan joistakin esittämieni tarkistusten näkökohdista, ja minusta vaikutti, että maatalousvaliokunnan äänestyksen lopputuloksessa näkyivät tietyt kompromissit kaikkien valiokunnan jäsenten välillä.
Yllätyin esittelijä Fiorin lopullisista tarkistuksista, joista äänestetään huomenna, ja haluan mitä ystävällisimmin sanoa hänelle, etten ole samaa mieltä hänen äskeisestä lausunnostaan, jonka mukaan on asetettava vastakkain taloudellinen, yrittäjähenkinen näkemys, jonka on suurelta osin ilmettävä myös maataloudessa, ja eriyttämispolitiikat. Julkisten politiikkojen on mielestäni liityttävä konkreettisiin tavoitteisiin - kestävään kehitykseen, työpaikkojen syntymiseen, sosiaalisiin perusteisiin - eivätkä ne missään nimessä saa olla yhteensopimattomia maataloutta koskevan yrittäjähenkisen ja taloudellisen näkemyksen kanssa. Tältä osin olen eri mieltä esittelijä Fiorin kanssa, ja mikäli parlamentti hyväksyy hänen tarkistuksensa, joissa poistetaan eriyttäminen, kehotan ryhmääni äänestämään hänen mietintöään vastaan.

Mathieu (EDD).
Arvoisa puhemies, viljan, siipikarjan, sianlihan ja naudanlihan hintojen romahtaminen, edulliset tuontituotteet sekä kansainvälisten markkinoiden epävakaus ovat maanviljelijöiden arkipäivää. Kuitenkin maatalous kaipaisi muun taloudellisen toiminnan tavoin näköaloja. Yhteisen maatalouspolitiikan väliarvioinnin olisi määrä tarjota tilaisuus vahvistaa Agenda 2000:ssa asetettuja tavoitteita ja valaa luottamusta maanviljelijöihin siitä, että neuvottelijat ovat päättäneet puolustaa tuottajiamme ja tuoda esiin maatalousmalliamme kansainvälisissä neuvotteluissa. Tehtävä on vaikea, kun olemme nähneet, miten komissio on antanut piut paut valtioiden näkemyksille yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksesta.
YMP:n tavoitteena on koko unionin alueelle levittäytynyt monipuolinen tuotanto. Sen molemmat pilarit on yhtenäistettävä kunnollisen tulotason takaamiseksi maanviljelijöille, tulojen, joista suurimman osan on perustuttava tuotteiden hintaan. Yhteisten markkinajärjestelyjen ja niihin liittyvien markkinoiden sääntelyvälineiden on edelleen oltava merkittävässä roolissa ja vahvistettava samalla maaseudun kehittämisen pilaria. Tämän pilarin on määrä antaa maanviljelijöille mahdollisuus vastata laatua, ympäristönsuojelua ja eläinten hyvinvointia koskeviin yhteiskunnan uusiin odotuksiin sekä rahoittaa ne lisäkustannukset, joista markkinat eivät ole valmiita vastaamaan. Tästä toisesta pilarista voi kuitenkin tulla myös yhtäältä innovaatioiden väline siten, että se edistää esimerkiksi monialaista toimintaa ja kasviproteiinien kaltaisen tuotannon monipuolistamista, ja toisaalta tulevaisuuden väline siten, että se edistää nuorten maanviljelijöiden sijoittautumista etenkin helpottamalla maatilojen elvyttämistä, jolloin vanhemmat maanviljelijät voivat jättää ammattinsa arvokkaasti.
Maaseudun kehittämisen tarkoituksena ei kuitenkaan ole kohdata kaikkia maaseutuun liittyviä ympäristöllisiä, sosiaalisia ja alueellisia haasteita. Se ei ole myöskään YMP:n tehtävä. Kyse on maankäyttöpolitiikoista, jotka kuuluvat luonnollisesti jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin ja vastuualueeseen toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Maatalouden määrärahoilla ei voida korvata maatalouden ulkopuolisten hankkeiden riittämätöntä rahoitusta, kuten on taipumus tehdä hankkeissa, joilla on puhtaasti ympäristöllisiä tavoitteita, kuten Life-ohjelmissa vain yhden esimerkin mainitakseni.
Laajentuminen on yksi maanviljelijöidemme muiden joukossa kohtaama haaste. On pidettävä huoli, etteivät he vaaranna sekä jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden jo ennestään herkkää tasapainoa.

Jeggle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Agenda 2000:n yhteydessä esiintyvä sana "väliarviointi" on keskeisiä käsitteitä Euroopan tasolla käytävässä ajankohtaisessa poliittisessa keskustelussa. Jokaisella meistä on omat painopisteensä tässä tärkeässä aiheessa. Sen osoittavat sekä maatalousvaliokunnassa käydyt keskustelut että jätettyjen tarkistusten määrä. Molemmat esittelijät ansaitsevat suuren kiitoksen siitä, että he ovat aivan tosissaan pyrkineet sisällyttämään mietintöihinsä mahdollisimman monia kollegojen oikeutettuja huolenaiheita. Tilannekatsauksen perustan muodostavan väliarvioinnin on oltava tulevaisuuden optio; Agenda 2000:n on pysyttävä toisin sanoen sitovana kehyksenä vuoteen 2006 asti. Yhteistä maatalouspolitiikkaa on kehitettävä tältä pohjalta.
Ottaen huomioon maailmanmarkkinoiden globalisoitumisen kaikki alueellistamissuuntaukset on torjuttava selkeästi. Yhteisellä maatalouspolitiikallamme pitää olla pitkän aikavälin tavoitteita, ja politiikan on oltava kaikkien ennakoitavissa. Emme toisin sanoen saa kadottaa näköpiiristämme tavoitetta, joka on yksinkertaistamalla toteutettava byrokratian keventäminen. Yhteiskunnan toivomat tuotantomuodot voidaan saavuttaa varsinkin asianmukaisella kannustuksella ja vähentämällä käskyjä ja kieltoja. Suuri kysymys kuuluu: miten hoidamme ja elävöitämme maaseutua?
Se edellyttää ehdottomasti nuorten maanviljelijöiden tehokasta tukemista. Haluamme vahvistaa myös toista pilaria. Mitä se oikein tarkoittaa maatalousalalla? On pyrittävä tekemään selväksi, etteivät maisemanhoito ja ympäristöpalvelut "maksa mitään" vaan säilyttävät mielekkään markkina-arvon. Ensimmäisenä tavoitteena on antaa maanviljelijöille luottamus ja oikeudenmukainen kilpailu ja myöntää yrityksille aiempaa enemmän vapautta suoritustensa kokonaisvaltaisessa tarkastelussa. Toisena tavoitteena on tuotteiden erinomainen laatu, olkoon kyseessä mikä tuotantomuoto tahansa, ja siihen liittyvät välttämättömät tulot.
Arvoisa komission jäsen, koko tuotantoketjun valvottu turvallisuus on kolmas, mutta tinkimätön tavoitteemme yhteisen maatalouspolitiikan kehittämisessä.

Fruteau (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nykyään on aivan selvää, että meidän on luotava sellainen eurooppalainen maatalousmalli, jossa ei enää keskitytä yksistään tuotantoon vaan päinvastoin meidän on määriteltävä uudelleen sellainen monitoiminnallinen maatalous, joka takaa sosiaalisen tasapainon ja kestävät työpaikat, maankäytön sekä ympäristön huomioon ottamisen. Tällainen poliittinen valinta on mielestäni ehdottomasti hyvä valinta. Siihen liittyy eräs haaste: haasteena on yhteisen maatalouspolitiikkamme uudistaminen, jotta voimme vastata 2000-luvun haasteisiin ja turvata maatalousmallinne tulevaisuus jatkuvasti kansainvälistyvässä taloudessa. Hanke on kunnianhimoinen mutta elintärkeä. Hankkikaamme keinot tämän tavoitteen saavuttamiskesi kohdistamalla vähitellen merkittävä osa "markkinapilarille" osoitetusta yhteisön talousarviosta "maaseudun kehittämisen" pilariin" siten, että samalla edistetään kaikentyyppisiä maataloustiloja ja etenkin kaikkien haavoittuvimmassa asemassa olevien tilojen toimintaa. Euroopan ei nimittäin pidä uhrata voittojen alttarille tuotantoa, joiden kannattavuutta se pitää riittämättömänä.
Hyvät kollegat, käännyn myös teidän puoleenne syrjäisimpien alueiden niiden tuottajien puolesta, jotka tuntevat toisinaan itsensä hylätyiksi WTO:n yhdysvaltalaisten sanelemana vaatimien monien yhteisten markkinajärjestelyjen purkamisen takia. Sokeriruoko- ja rommiala tarjoaa lähes 40 000 työpaikkaa Ranskan merentakaisilla alueilla, ja banaani 65 000 työpaikkaa Antilleilla ja Kanarian saarilla. Tämä on tärkeää paitsi kyseisten alueiden toimeentulon myös eurooppalaisen maatalousmallimme puolustamisen kannalta. Jos nimittäin lopetamme näiden tuotannonalojen tukemisen, annamme vapaat kädet Latinalaisen Amerikan monikansallisille yrityksille, joille sosiaalisten ja ympäristöä koskevien vaatimusten noudattaminen tai jo pelkästään ihmisarvo ovat vain toisarvoisia näkökohtia. Tällöin kääntäisimme selkämme maataloudelle, jota haluamme rakentaa, sellaista maataloutta, joka on sidoksissa ympäristön säilyttämiseen ja kuluttajien suojeluun ja jossa otetaan huomioon Euroopan unionin taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus.

Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän esittelijöitä heidän tekemästään suuriarvoisesta työstä. Erityisen hyvilläni olen Rodrígues Ramosin mietintöön kirjatuista periaatteista, joiden mukaan maatalouden harjoittamisen pitää olla jatkossakin mahdollista koko EU:n nykyisellä ja tulevalla alueella. Toivon, että komissiossa noteerataan mietinnön sisältämä viesti, jonka mukaan erilaisiin ilmasto- ja viljelyolosuhteisiin liittyviä tekijöitä tulee ottaa EU:n tulevassa maatalouspolitiikassa nykyistä paremmin huomioon.
Edellä mainittuun asiaan liittyy näiden mietintöjen ylivoimaisesti keskeisin kysymys, modulaatio. Kaikki siitä puhuvat, mutta vielä ei ole päätetty, miten se toteutetaan. Kaikki eivät myöskään ole siitä innostuneita. Olemme ELDR-ryhmässä lähteneet siitä, että modulaatio on tarpeen. On totta, että nykyisessä EU-politiikassa jaetaan rahaa liikaa suurille tiloille ja vieläpä EU:n tuottavimmilla alueilla ilman, että EU ohjaa näiden varojen käytöllä rakenteellista tai kestävän kehityksen suuntaista kehitystä. Siksi modulaation pitää olla keino, jolla varoja myös kohdennetaan uudelleen koko EU:n alueen käyttöön elintarvikkeiden laadun ja turvallisuuden vuoksi.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, molempien mietintöjen ja useimpien tarkistusten lähtökohtana on poliittinen tahto viedä eteenpäin Berliinissä tehtyjä päätöksiä ja toteuttaa yhteisön laajentuminen eurooppalaisen maatalousmallin pohjalta. Päätavoitteena on säilyttää markkinajärjestelymaksut ennallaan, jolloin määrää on säänneltävä suunnitelmien mukaisesti taloudellisilla korvauksilla. Pitkäaikaisuus on ollut yhteisen maatalouspolitiikan peruspilari, eikä sen merkitystä saisi vähätellä.
On järkevää, että kilpailukykyä vahvistetaan kansallisella tasolla sellaisten yhteistyömallien avulla, joiden tarkoituksena on kehittää maaseutua maanviljelijöiden ammattikunnan taloudellisena tekijänä. Se edellyttää laadukasta tuotantoa ja laaja-alaista luonnonmukaista viljelyä. Molempien mietintöjen pääsisältönä on eurooppalaisen maatalousmallin monitoiminnallisuuden varmistaminen pysyvästi. Sen hylkääminen pysäyttäisi sellaisen mallin kehityksen, jota eri alueilla asuvat kansalaiset ovat vasta alkaneet noudattaa. Meiltä puuttuu laaja yhteiskunnallinen keskustelu siitä, voidaanko monitoiminnallisuudesta aiheutuvat riskit hyväksyä. Minun mielestäni voidaan.
Lopuksi haluaisin sanoa, että vastustan kaikenlaisia suureen määrään perustuvia etuisuuksia. Eurooppalainen maatalousmalli ei ole toistaiseksi vaatinut sellaista, ja se on osoitus yhteisen maatalouspolitiikan kehittymiskyvystä ja mahdollisuuksista.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, kun Agenda 2000:n mukainen maaseudun kehittäminen käynnistettiin, jotkin jäsenvaltiot käyttivät innokkaasti hyväkseen siihen osoitettuja uusia varoja. Valitettavasti Alankomaiden viranomaiset epäonnistuivat tässä: niiden vanhanaikainen näkemys maaseudusta kävi ilmi niiden ryhtyessä ostamaan luontoalueita. Ostettaessa pois maanviljelijöitä maaseutu katoaa ja syntyy keinotekoinen puistoympäristö. Siksi olen esittänyt tarkistuksen, jonka avulla tällaista maaseututukien väärinkäyttöä voidaan välttää tulevaisuudessa.
Esittelijät Rodríguez Ramos ja Fiori katsovat väestökadon olevan yksi merkittävimmistä ongelmista maaseudulla ja asettavat sen maaseudun kehittämistä koskevan näkemyksensä perustaksi. He pitävät liikaa lähtökohtana omien jäsenvaltioidensa ongelmia. Väestökato ei ole ongelma esimerkiksi minun kotialueeni maaseudulla. Alankomaiden maaseutua uhkaa pikemminkin kaupungistuminen ja pilaantuminen. Jos maanviljelijä ei voi hankkia riittävästi tuloja maataloudesta, hän etsii kaikenlaisia sivutoimintoja. Jotkin näistä toiminnoista muuttavat maisemaa, ja on myös surullista, jos navetat toimivat enää ainoastaan asuntovaunujen säilytyspaikkoina. Eurooppalaisessa maaseudun kehittämisessä on kiinnitettävä huomiota myös näihin ongelmiin.
Kollega Fiori tekee parlamentille karhunpalveluksen. Ihmisen genetiikkaa koskevan mietinnön jälkeen tämä on hänen toinen mietintönsä yhden vuoden aikana! Olisimme halunneet ennen väliarviointia antaa komissiolle merkin siitä, kuinka me parlamenttina suhtaudumme yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Yhteisen nimittäjän etsimisen sijasta esittelijä on ottanut mietintönsä perustaksi italialaisen maatalousmallin, johon muut jäsenvaltiot ja parlamentin jäsenet eivät ole kovinkaan ihastuneita. Mietinnöstä on tullut ristiriitainen asiakirja, josta parlamentti ja komissio eivät saa mitään otetta, eikä varmasti myöskään neuvosto. Eurooppalaiset maanviljelijät ansaitsevat parempaa!

Redondo Jiménez (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kun Agenda 2000 allekirjoitettiin Berliinissä vuonna 1999, me kaikki saatoimme hengähtää, sillä tuolloin alkoi talousarvion kannalta rauhallinen ajanjakso: monitoiminnallisuus oli juurtunut syvään, ja se takasi sellaisen kestävän maaseutuympäristön säilymisen, jossa laatu, turvallisuus ja ympäristön kunnioittaminen olivat löytäneet paikkansa. Agenda 2000:n välivaiheen tarkistaminen on siis välttämätöntä.
Yhteinen maatalouspolitiikka on nyt suuressa murroksessa, sillä Euroopan unionilla on edessään haasteita, jotka liittyvät ennen kaikkea itälaajentumiseen ja Maailman kauppajärjestön neuvotteluihin.
Euroopan unioni valmistautuu aloittamaan vuonna 2003 YMP:n tarkistamisen, joka saattaa olla esimakua vuodeksi 2006 kaavaillusta perusteellisesta uudistuksesta. Yhtenä keskustelun olennaisista osista on markkinapolitiikan tukien eriyttäminen, jotta varoja voitaisiin kohdentaa toiseen pilariin, maaseudun kehittämiseen, jossa varoja on ollut liian vähän; tällöin meillä olisi politiikka, joka monen mielestä vastaa nykyistä paremmin WTO:ssa tehtyjä sitoumuksia ja joka helpottaa myös laajentumista.
Tämä päällisin puolin kunnioitettava tavoite voi kuitenkin olla kaksiteräinen miekka. Me kaikki haluamme, että maanviljelijät edistäisivät osaltaan maaseutualueiden kestävää hoitoa, mutta maaseutualueet eivät voi elää ilman maanviljelijöitä, ja jos sitä paitsi pyrimme lopulliseen tavoitteeseen hinnalla millä hyvänsä, vaarana on, että valitsemme välineet väärin; me kaikki nimittäin haluamme lisätä maaseudun kehittämistä, mutta sitä ei voida toteuttaa vaarantamalla maataloustoiminnan kannattavuutta. Kaikki Euroopan unionin suoriin tukiin tekemät mukautukset on toteutettava vaarantamatta maanviljelijöiden tuloja.
Jos siis hyväksymme YMP:n tukien eriyttämisen, eriyttämisessä olisi noudatettava parametreja, joilla ei tuhota tilojen kilpailukykyä ja joissa otetaan huomioon Euroopan unionin taloudelliset eroavuudet. Meidän onkin oltava äärimmäisen varovaisia, kun välitämme yhteiskunnalle tällaisen viestin. Juuri tämä varovainen asenne oli mielestäni Euroopan komission pontimena, kun se päätti esitellä ehdotuksensa vuonna 2003 tehtävästä YMP:n tarkistamisesta vasta 10. heinäkuuta, kun Yhdysvallat on hyväksynyt uuden maatalouslakinsa. Uusi laki merkitsee 180 asteen käännöstä Yhdysvaltain politiikassa, sillä siinä annetaan selviä hintatukia, mikä voisi asettaa yhteisön tuottajat selkeästi epäedulliseen asemaan.
Euroopan unioni ei voi taipua minkään maan edessä, kun vaakalaudalla on sen maanviljelijöiden tulevaisuus. Haluaisin, että Euroopan komissio esittelisi ehdotuksensa Euroopan parlamentille ja selvittäisi erittäin huolellisesti tämän maatalouslain (Farm Bill) vaikutuksen. Meidän on vaadittava yhteisön täytäntöönpanoelimeltä kertomusta lain vaikutuksesta, jotta tilanne olisi tiedossa. Jos meidän on valittava eriyttäminen, se on suunniteltava huolellisesti ja toteutettava varovaisesti, jottei se veisi meitä tilanteeseen, josta maanviljelijöillämme ei ole paluuta.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Agenda 2000 -ohjelman yhteydessä päätetyt asetukset ovat vaikuttaneet äärimmäisen kielteisesti viljelijöiden asemaan. Viimeaikaisilla uudistuksilla yhteisvastuumaksuja korotettiin, kun taas tuotantokiintiöt jätettiin alhaisiksi alan tarpeisiin ja todelliseen tuotantoon nähden. Seurauksena on ollut hintojen jyrkkä lasku ja viljelijöiden tulojen romahtaminen.
Interventio- ja vähimmäishintoja maksetaan viljelijöille enää vain vähän tai ei ollenkaan, ja siksi pienet ja keskisuuret maatilat ovat jääneet voittoa tavoittelevien teollisten maatalousyritysten armoille. Unionissa tehdyt päätökset, muun muassa tupakanviljelyn tukien lakkauttaminen, ovat johtaneet väestökatoon monilla Välimeren maiden maaseutualueilla, jotka kuuluvat Euroopan unionin köyhimpiin alueisiin. Suuret elintarvikealan teollisuuslaitokset vääristävät toiminnallaan elintarvikkeiden tuotanto- ja ravintoketjuja, mikä on johtanut kaikkien tuntemiin skandaaleihin elintarvikealalla. Minkäänlaisia merkittäviä ehdotuksia ei ole tehty kasvinviljelyn uudistamiseksi tai BSE-kriisin kaltaisten ilmiöiden ehkäisemiseksi.
Tähän vaikeaan tilanteeseen saadaan muutoksia vain, jos yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) väliarvioinnin yhteydessä tarkistetaan myös Agenda 2000 -ohjelman periaatteita ja linjauksia. Pienet parannukset hämäävät niin, ettemme huomaa, kuinka kehno pienten ja keskisuurten maatilojen asema todellisuudessa on. Väistämättömänä seurauksena on, että nämä maatilat häviävät ja maatalousmaa keskittyy harvojen rikkaitten maatalousyritysten käsiin.

McCartin (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten ei monesta muustakaan maailman asiasta, ei yhteisestä maatalouspolitiikastakaan tulisi nykyisenkaltaista, jos sitä alettaisiin suunnitella nyt. Kun minut ensimmäisen kerran valittiin parlamenttiin, unioni oli paljon pienempi kuin nyt. Silloin oli 9 maata ja 20 miljoonaa maanviljelijää. Nyt unioni on laajentunut, ja siinä on vain 6 miljoonaa maanviljelijää.
Emme ole siis onnistuneet alkuperäisessä tavoitteessamme maaseudun asukkaiden säilyttämisessä. Euroopan unionin kansalaiset eivät kuitenkaan ole pitäneet yhteistä maatalouspolitiikkaa epäonnistuneena. He tunnustavat, että se on antanut elintarvikkeiden saannille varmuutta. He tunnustavat, että elintarvikkeiden laatu on parantunut vuosien varrella, ja huolimatta siitä, että välillä on esiintynyt joukkohysterioita ja esiintyy vastakin, ovat Euroopan unionin kuluttajat suhteellisen tyytyväisiä siihen, että olemme antaneet heille turvallisia tuotteita.
Haluaisin korostaa, että käytämme suhteellisen vaatimattomat 0,4 prosenttia unionin BKT:stä tähän politiikkaan ja maanviljelijät esimerkiksi Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa saavat keskimäärin 19 000 euroa henkeä kohden, mutta jos edetään luettelossa alaspäin, tulemme puoleen miljoonaan portugalialaiseen pienviljelijään, jotka saavat 1 500 euroa. Tämä ei siis ole sosiaalisesti oikeudenmukainen politiikka. Irlanti on jossain siinä välissä 11 000 eurolla henkeä kohden. Emme ole onnistuneet luomaan sosiaalisesti oikeudenmukaista tilannetta.
Kuitenkin sen lisäksi, että on tehty se, mitä sanoin, olemme myös pelastaneet monia maaseutualueita; monia kaupunki-, kylä- ja yhteisöasutuksia on pelastunut politiikan ansiosta. Meidän on suunniteltava sitä uudelleen niin, että siitä tulee sosiaalisesti oikeudenmukaisempi. Emme saa unohtaa, että maataloustoiminta on ensisijaisesti ruoan tuottamista ja meidän on varmistettava, että tuo ruoka on turvallista.
Euroopan maanviljelijöitä huolestuttaa tällä hetkellä kaksi asiaa: heiltä vaadittava valtava paperityön määrä ja heille sälytettävät rajoitukset. Elintarvikkeita, esimerkiksi säilöttyjä elintarvikkeita, kanaa ja muuta sellaista, tuodaan muilta alueilta, joiden turvallisuutta he eivät voi taata, eivätkä he ole tyytyväisiä tähän tilanteeseen.
Kolmas seikka on se, että emme voi nähdä tulevaisuuteen, koska emme pääse yhdysvaltalaisten kanssa sopimukseen. Meidän on luotava järjestelmä, jossa mistä tahansa peräsin olevan elintarvikkeen jäljitettävyys on varmistettu, ja meidän on päästävä sopimukseen kilpailijoidemme kanssa maailmanmarkkinoilla.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, aluksi haluaisin lämpimästi kiittää molempia esittelijöitä, jäsen Fioria ja Rodríguez Ramosia, heidän tekemästään työstä sekä Joseph Daulin verkosta johtamaa maatalousvaliokuntaa sen aktiivisesta osallistumisesta väliarviointia koskeviin keskusteluihin. Molemmissa mietinnöissä esitetään mielestäni periaatteessa kysymys: millaisen yhteisen maatalouspolitiikan haluamme seuraavaksi vuosisadaksi? Tähän kysymykseen vastaaminen antaa virikkeitä laajalle uusia ideoita koskevalle keskustelulle. Tarvitsemmekin nyt nimenomaan uusia hyviä ideoita!
Tällaisen keskustelun on minusta nojauduttava kahteen periaatteeseen. Tulevan yhteisen maatalouspolitiikan on oltava joka suhteessa kestävä - niin taloudellisesti, sosiaalisesti kuin ympäristöllisestikin. Sen on lisäksi pystyttävä vastaamaan yhteiskunnan vaatimuksiin ja nykyajan haasteisiin. Mitä yhteiskunta sitten tarkalleen ottaen odottaa? Vastaus ei ole välttämättä niin selvä ja yksinkertainen kuin vaistomaisesti voisi luulla. Maatalouspolitiikassa on otettava huomioon monia eri näkökohtia. EU:n kansalaiset tietävät aivan hyvin, ettei maataloudessa tuoteta nykyään ainoastaan ravintoa. Sen vuoksi he odottavat, että maatalous hoitaa monimuotoiset tehtävänsä. Meidän asiamme on siis tukea kaikkia näitä tehtäviä.
Puhuessamme yhteiskunnan eduista emme saisi unohtaa, että maanviljelijätkin ovat osa yhteiskuntaamme, minkä vuoksi heidänkin tarpeensa pitäisi ottaa huomioon, jos tarkoituksenamme on taata maataloutemme sosiaalinen kestävyys. Meidän on täytettävä koko yhteiskunnan odotukset ja vastattava samalla maaseutuyhteisöjen toiveisiin. Olen aina sanonut, että YMP:n uudistus on prosessi. Käynnistimme tämän prosessin vuonna 1992, siis kymmenen vuotta sitten, ja voimme tänä vuonna jatkaa sitä puoliväliarvioinnilla. Puoliväliarviointi tarjoaa meille mahdollisuuden todeta, miten meidän pitäisi mukauttaa YMP:n välineitä voidaksemme täyttää yhteiskunnan odotukset aiempaa paremmin. Jos jokin nimittäin menee pieleen jollakin alalla, meidän on toimittava nyt; emme voi odottaa vuoteen 2006, vaikka meille ei Berliinin huippukokouksessa määrättykään selvästi mitään tarkistustehtävää. Olen iloinen, että Fiorin mietinnössä asiasta ollaan samaa mieltä.
Näissä analyyseissa haluamme kuitenkin ottaa huomioon myös Yhdysvaltojen uuden maatalouslainsäädännön (Farm Bill) mahdolliset vaikutukset ja tarkastella lisäksi luultavasti kesäkuun alussa valmistuvia yhdysvaltalaisen elintarvikkeiden ja maatalouden tutkimusinstituutin (FAPRI) analyyseja. Tästä syystä esitämme väliarviointimme 10. heinäkuuta. Se tarjoaa meille ennen kaikkea mahdollisuuden käsitellä myös mietinnöissä ja tänään parlamentissa esittämiänne huomautuksia.
Fiorin mietinnössä esitetään paljon konkreettisia pohdintoja, jotka eivät ole aina kuitenkaan täysin yhteensopivia, mikä johtuu maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan - ja luullakseni koko parlamentin - erilaisista eduista ja tavoitteista. Niinpä yhtäältä vaaditaan suorien tukien järjestelmää, joka on pidettävä erillään tuotannosta, ja toisaalta useille aloille vaaditaan tuotantoon sidottujen tukien korottamista. Kaikista kohdista on tietenkin keskusteltava yksityiskohtaisesti. Älkää kuitenkaan unohtako, että meidän on tehtävä ensin huolellisesti kaikki tarvittavat esityöt sellaisten alojen käsittelyssä, joiden tarkistuksesta ei päätetty Berliinissä. Näitä ovat siis esimerkiksi sokeri-, hedelmä-, vihannes- ja oliiviöljyalat. Vasta sitten komissio voi tehdä mahdollisia ehdotuksia. Voimme laatia toisen paketin siksi vasta ensi vuonna.
Riisialasta olen kuitenkin sitä mieltä, ettei meidän pitäisi odottaa, kunnes "kaikki paitsi aseet" -aloitteen vaikutukset ovat täysin näkyvissä. Meidän pitäisi mieluummin jo nyt miettiä, miten reagoimme siihen liittyviin haasteisiin. On ilahduttavaa havaita, että vaikka Fiorin mietinnössä käsitelläänkin ensisijaisesti markkinoita, siis YMP:n ensimmäistä pilaria, siinä kuitenkin myönnetään, että maaseudun kehittämisestä on tultava nykyistä näkyvämpää. Täydentäviä ympäristöehtoja koskevat viittaukset ovat minusta sikäli erittäin mielenkiintoisia. Vaikka Yhdysvalloissa hyväksyttiinkin uusi maatalouslainsäädäntö, emme saisi hellittää pyrkimyksissämme parantaa yhteisen maatalouspolitiikkamme tulevaisuuden näkymiä - eikä ainoastaan siksi, että uusi maatalouslainsäädäntö muistuttaa vahvasti sellaista käytöstä, että toista kehotetaan juomaan vettä, mutta itse juodaan viiniä. Tällaisella politiikalla Yhdysvallat todistaa valehdelleensa meille vuosien ajan kauppaan suuntautuneesta toimintaohjelmasta. Tämä ei ole hyväksyttävää, ja voitte olla varmoja, että arvostelen sitä vielä myöhemminkin.
Aivan yhtä päättäväisesti olen sitä mieltä, ettemme voi menetellä Euroopan unionissa nyt samalla tavalla emmekä laittaa maatalouspolitiikassa peruutusvaihdetta päälle. Päinvastoin! Meidän pitäisi jatkaa maatalouspolitiikkamme monitoiminnallisuuden vahvistamista. Siitä on meille hyötyä erityisesti WTO:ssa, sillä useimmat WTO-kumppanimme arvostelevat ankarasti Yhdysvaltojen käytöstä.
Tulenkin näin Rodríguez Ramosin mietintöön. Päätöslauselmaesitys on pitkälti samansuuntainen kuin komission arvio maaseudun kehittämispolitiikan tulevasta suunnasta ja merkityksestä. Erityisesti lisävarojen siirtäminen ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin on mielestäni tärkeä signaali. Siirtämällä reilut 10 prosenttia EMOTR-tukiosastosta maksetuista menoista toiseen pilariin emme nimittäin pysty saavuttamaan niitä jaloja tavoitteita, jotka valtion- ja hallitusten päämiehet vahvistivat viime vuoden heinäkuussa pidetyssä Göteborgin huippukokouksessa.
Yhteisessä maatalouspolitiikassa on kuitenkin edistettävä kestävää kehitystä. Meidän on korostettava aiempaa enemmän terveellisiä ja laadukkaita tuotteita, ympäristöä säästäviä tuotantomenetelmiä, uusiutuvia energianlähteitä ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä. Yhdyn siksi Rodríguez Ramosin mietinnössä esitettyyn toteamukseen, että yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäinen ja toinen pilari on laadittu yhtenäisesti ja niiden on tarkoitus täydentää toisiaan.
Miten Agenda 2000 vaikuttaa talousarvioon? Tällä hetkellä voimme todeta, että olemme joka vuosi kuluttaneet noin 2 miljardia euroa vähemmän kuin alun perin oli suunniteltu. Käsittelemme siis veronmaksajien rahoja erittäin vastuuntuntoisesti, ja laajentumista ajatellen olemmekin siksi ehdottaneet, että suoria maksuja maksettaisiin vielä 10 vuoden ajan, jotta 15 EU:n jäsenvaltion taloudellinen rasite ei kasvaisi liian suureksi ja jotta ehdokasvaltioiden rakennemuutosprosessi ei toisaalta keskeytyisi. Näin tulee kuitenkin myös selväksi, ettei maatalousbudjetti voi olla ainoana täysin yhteisöllisen EU-tason politiikan budjettina mikään rahalähde, josta rahoitetaan muitakin politiikan aloja, ei ainakaan silloin, kun maataloudelta odotetaan samanaikaisesti sellaisia palveluja, joita sille ei koskaan hyvitetä markkinahinnoilla.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä erästä asiaa, joka ei kuulu väliarvioinnin yhteyteen mutta joka on kuitenkin tärkeä tulevaisuuden kannalta ja joka meidän on syytä ottaa jo nyt huomioon pohtiessamme yhteisen maatalouspolitiikan kehittämistä. Kummassakaan mietinnössä ei ole mielestäni käsitelty riittävästi tätä viimeistä asiaani, kuten ei Yhdysvaltojen uutta maatalouslainsäädäntökään. Vaikka olinkin valmis kannattamaan aktiivisesti maailman köyhimpien valtioiden hyväksi tehtyä "kaikki paitsi aseet" -aloitetta, josta oli meille Dohassa paljon hyötyä ja josta tulee olemaan hyötyä jatkossakin, minun on kuitenkin pohdintoja ajatellen varoitettava soveltamasta näitä periaatteita kaikkiin kehitysmaihin. En aio käsitellä tässä keskustelussa läheskään kaikkia mieleeni tulevia seikkoja. Haluan keskittyä vain kahteen niistä.
Jos Euroopan unionin on tarkoitus jatkaa maatalousmarkkinoidensa avaamista kehitysmaille ilman minkäänlaisia rajoituksia, sitä ennen on kehitettävä sellaisia järjestelyjä, joilla monikansallisia konserneja voidaan estää houkuttelemasta kehitysmaiden maanviljelijöitä luopumaan perinteisestä maanviljelystä ja siirtymään yhden vientiin soveltuvan tuotteen laaja-alaiseen viljelyyn. Tämä nimittäin johtaisi juuri päinvastaiseen tulokseen kuin mitä Euroopan parlamentti on monissa muissa yhteyksissä vaatinut. Jos kehitysmaissa lisäksi viljellään geneettisesti muunneltuja kasveja esimerkiksi kasvitautien torjumiseksi ja ravintotilanteen parantamiseksi, EU ei voi silloin kieltää tuontia ainoastaan siksi, että tuontituotteissa on muuntogeenisiä organismeja.
Elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaamisella on ratkaiseva merkitys yhteisen maatalouspolitiikan hyväksyttävyydelle. Tähän asiaan onkin paneuduttava huomattavasti entistä syvällisemmin, jos haluamme täyttää kuluttajiemme oikeutetut toiveet. Haluan korostaa sitä myös väliarvioinnissa.
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää esittelijöitä lämpimästi heidän suuresta vaivannäöstään. He onnistuivat joka tapauksessa vakuuttavasti yhdistämään ja koordinoimaan hyvin erilaisia näkemyksiä ja etuja.
Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0130/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (15396/2/2001 - C5-0035/2002 - 2000/0189(COD)) (Esittelijä: Cappato).

Cappato (NI)
. (IT) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää niitä yli 17 000:ta ihmistä, jotka ryhtyivät toimiin vain muutaman päivän kuluessa siitä, kun Internetissä julkaistiin uutinen, että tarkoituksemme on sisällyttää yhtenäismarkkinoiden yhdenmukaistamista koskevan ensimmäisen pilarin välineeseen tarkka viittaus siitä, että kaikkien tietojen sähköisessä viestinnässä, puhelinviestinnässä, Internetissä, lyhytsanomaviesteissä ja matkapuhelimissa kulkevien tietojen säilyttämisestä tehdään mahdollisesti pakollista. Yhdysvalloissa 50 järjestöä, American Civil Liberty Union (Yhdysvaltain kansalaisvapausliitto) ja monet muut ryhtyivät vastustamaan tätä ajatusta ja tätä ehdotusta, joka on meille edelleen kaikkein vaikein ja ristiriitaisin asia. Tämä asia haluttiin saada aikaan kansanpuolueen ja sosialistipuolueen kompromississa, kun ne neuvoston ohjeita seuraten halusivat ja päättivät sisällyttää sen direktiiviimme vastoin parlamentin ensimmäisessä käsitellyssä muodostettua kantaa ja vastoin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kantaa ja ohjeita.
Tämä myöhäinen kellonaika ei ole erityisemmin kunniaksi näin tärkeälle keskustelulle, ja lisäksi olisi ehkä ollut kunnioituksen osoitus, jos se henkilö, joka esitti nämä kompromissitarkistukset täällä parlamentissa vastoin kaikkia asiasta vastaavan valiokunnan kantoja, olisi tullut ainakin selittämään meille, miksi meidän paikalle jääneiden neljänkuuden raukan pitää yhdessä ryhmiemme ja muiden jäsenten kanssa hyväksyä muutos, joka kääntää ensimmäisessä käsittelyssä muodostetut kannat päälaelleen, ja olisi tullut vakuuttamaan meidät asiasta.
Olemme ajautumassa kohti paradoksaalista tilannetta: direktiivi, joka koskee yksityisyyden suojaa, hyväksytään niin, että me olemme kovaotteisia? mutta mitä vastaan? Ei-toivottuja kaupallisia sähköposteja vastaan. Tästä asiasta kollegat tietävät tämän minulla on oma mielipiteeni, jota jotkut eivät kannata. En usko, että lainsäädäntö joko suostumus (opt in) tai kielto (opt out) voi suojata meitä ei-toivotuilta kaupallisilta sähköposteilta, ja roskapostihan (spamming) on jo kielletty neljästä tai viidestä syystä nykyisillä direktiiveillä. Lisäkiellot eivät siis muuta mitään siitä tosiasiasta, että ihmisiä ei saada noudattamaan näitä sääntöjä. Erityisesti niiltä kollegoilta, jotka ovat vakuuttuneita, että yksityisyyden suojaa rikotaan räikeästi silloin, kun joku lähettää meille ei-toivottua sähköpostia, kysyn kuitenkin seuraavaa: miten juuri te pystytte kannattamaan sitä, että oikeusperustan vastaisesti otetaan käyttöön pyytäisin puhemiehistöä kiinnittämään huomiota tähänkin seikkaan ja tarkistamaan, voidaanko kyseiset tarkistukset hyväksyä selvä sääntö, jossa sanotaan, että tämä on toden totta yhtenäismarkkinoita yhdenmukaistava direktiivi ja että annamme jäsenvaltioille luvan onko jäsenvaltioilla jo sellainen? Jos on, miksi se pitää sisällyttää ja lisätä nyt toteuttaa yleinen tietojen säilyttämistoimi määrätäksemme sähköisessä viestinnässä kulkevien henkilötietojen yleisestä säilyttämisestä? Kaikki sanovat meille, että meidän ei pidä tehdä niin. Yritykset sanovat meille niin kustannusten vuoksi, mutta voimme kysyä, kuka yrityksistä välittää; kansalaisjärjestöt sanovat meille niin, samoin järjestöt, jotka huolehtivat vapaudesta verkoissa, ja meille sanoo näin yksityisyyden suojan takaaja, entinen 29 artikla sekä eurooppalaisen sääntelyryhmän puheenjohtaja, joka oli omaksunut kannan, jolla oikeastaan me noudatimme hänen kantaansa ensimmäisessä käsittelyssä hän tuki vakuuksia, jotka ovat välttämättömiä minkälaisen poikkeuksen käyttöön ottamiseksi tahansa. Mutta ei! Me päätimmekin, tai oikeastaan kansanpuolueen ja sosialistinpuolueen kompromississa päätettiin, että kaikki tämä pitäisi torjua. Minkä ihmeen vuoksi? Kompromissin tekemiseksikö? Ei, koska me hyväksyimme kokonaisuudessaan neuvoston esittämät kannat.
Voin ymmärtää vaatimuksia, jollaisia joillakin voi olla, ja voin ymmärtää, että puheenjohtajavaltio Espanja haluaa saada tämän asiakirjan päätökseen. Mielestäni joillakin parlamentin jäsenillä voi olla tällaisia vaatimuksia. En kuitenkaan ymmärrä, miten yksin näillä vaatimuksilla parlamentin kannat onnistuttiin ja onnistutaan kääntämään kokonaisuudessaan vastakkaiseen suuntaan. Ei tässä keskustelussa, koska tätä käydään jo tehtyjen päätösten pohjalta, vaan viimeisissä käymissämme keskusteluissa, on myös todettu, että tämä on mielestäni pahin asia, mitä on sanottu kannat olivat päinvastaiset. Sellaista keskustelua ei ole käyty, joka olisi saanut meidät asiasta vakuuttuneiksi, eikä muutosten ehdottajakaan ole tullut vakuuttamaan meitä tänä iltana.
Olemmeko puhuneet terrorismin torjunnasta? Tarvitsemmeko muka tuota ilmausta välineessä, jolla yhdenmukaistetaan televiestintää ja jolla se vapautetaan terrorismin torjumiseksi? Tämä ei pidä paikkaansa! Tämä on valhe: kaikki tutkijat olivat samaa mieltä syyskuun 11. päivän jälkeen sanoessaan meille, että tietoja ei puuttunut, vaan kykyä analysoida näitä tietoja. Tarvitsisimme nyt todellakin rikollisuuden vastaista toimintaa, jolla kyetään panostamaan kykyyn analysoida tietoja, ja se, että määrätään kaikkia kansalaisia koskevasta tietojen yleisestä säilyttämisestä, on tämän vastainen ja jo tehtyjä virheitä noudatteleva toimi. Tämän vuoksi pyydän, että minua miltei hävettää innostua asiasta näin, mutta kaiken kaikkiaan uskon, että paikalle jääneet kollegat ansaitsevat tämän esitettyjä kantoja voitaisiin vielä muuttaa, ja pyydän, että direktiivistämme poistettaisiin ainakin se lause, jolla ei ole mitään tekemistä asian kanssa ilmaus kuuluu kolmanteen pilariin, ja se koskee yhteistyötä, oikeudenmukaisuutta ja sisämarkkinoita, sellaisen mahdollisuuden käyttöönottoa, että jäsenvaltiot voivat laatia lakeja, joissa vaaditaan tietojen yleistä säilyttämistä ja joka ei ole lainkaan asianmukainen.

Von Boetticher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valiokunnan äänestyksestä lähtien olemme pyrkineet tekemään neuvoston kanssa sopuratkaisun kiistanalaisista asioista. Me kaikki halusimme välttyä sovittelumenettelyltä, mutta lisään tähän jo nyt, että emme hinnalla millä hyvänsä! Kollega Paciotti oli alusta alkaen erittäin selväpuheinen ja sanoi selvästi kannattavansa kaikkia kohtia, jotka neuvosto hyväksyy. Se on todellakin kummallinen kanta parlamentin jäseneltä! Jäsen Palacio Vallelersundi esitti ryhmämme puolesta neuvostolle kompromissiehdotuksia, ja neuvottelimme tästä paketista myös neuvoston puheenjohtajiston kanssa käydyissä lukuisissa kokouksissa ja keskusteluissa. Neuvosto tietenkin tapansa mukaan avasi pakettimme erittäin viisaasti ja käsitteli kaikkia kompromissiehdotuksia erikseen eri osapuolten kanssa. Tämän vuoksi hyväksyimme toistaiseksi sellaisen tietojen tallennukseen liittyvän kompromissin, että kansallisessa lainsäädännössä saa olla poikkeamia yhteisön yleisestä lainsäädännöstä, ettei niistä siis tarvitse päättää tapauskohtaisesti. Luovuimme vielä aikarajastakin ja myönnyimme siten todellakin melkein kokonaan neuvoston kantaan.
Sähköpostimainonnassa hyväksyimme yleisen "opt in" -järjestelmän vahvoista epäilyistä huolimatta. Minulla oli kuitenkin ehtona, että sovellusala on laaja, kun tuotteista kiinnostunut henkilö ja yritys ovat yhteydessä keskenään. Sen sijasta meillä on nyt kuitenkin rajoitettu sanamuoto - yritykset saavat mainostaa vain samankaltaisia tuotteita ja ainoastaan sellaisia, joita asiakas on tiedustellut. Meidän ehdottamaamme soveltamisalaa supistetaan lisäksi yhteistyömuodoilla.
Olisin voinut ja voinkin hyväksyä kaikki nämä rajoitukset sopuratkaisuina, jos neuvosto olisi tullut vastaan viimeisessä kysymyksessä ja todellakin hyväksynyt tilaajaluetteloihin sovellettavan "opt out" -järjestelmän. Neuvosto halusi kuitenkin ottaa käyttöön sellaisen järjestelyn, jossa jäsenvaltiot saavat päättää asiasta. Tämä tarkoittaa, ettei neuvosto hyväksynyt likimainkaan yhtään parlamentin keskeistä tavoitetta. En minäkään voi oikein hyväksyä tätä, ja sanonkin vielä kerran, että kannatan sovittelumenettelyn välttämistä, mutta en hinnalla millä hyvänsä! Jos neuvosto haluaa ottaa riskin ja pelata pokeria, niin me olemme mukana pelissä, mikä tässä tapauksessa tarkoittaa, että pysymme lujina ja kannatamme esittelijä Cappaton tarkistusta 14. Muuten olemme epävirallisissa neuvotteluissa todellakin oikeastaan vain hävinneet emmekä voittaneet mitään.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, äänestämme nyt kolmatta kertaa yksityisyyden suojaa sähköisen viestinnän alalla koskevan direktiivin muutosehdotuksesta, ja keskustelemme suostumuksesta (opt in) ja kiellosta (opt out). Toisin kuin esittelijän kanta, minun kantani on edelleen tiukasti se, että kansalaisilla pitää olla oikeus valita ennakkoon, voidaanko heidän tietonsa liittää julkisiin luetteloihin ja haluavatko he saada ei-toivottuja viestejä vai eivät. Panen tyytyväisenä merkille, että tämä on komission ja neuvoston kanta, ja ne osoittivat myös olevansa valmiit aikaansaamaan sellaisia kompromissiratkaisuja, joilla mennään vastaan televiestintäalan yrittäjien eräitä kaikkein kohtuullisimpia vaatimuksia. Tästä syystä esitimme uusia kompromissitarkistuksia, jotka allekirjoitin yhdessä jäsen Palacion kanssa. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, meillä on vihdoinkin huomenna äänestystuloshetkellä uusi tärkeä direktiivi, joka edistää sähkömarkkinoiden kehitystä kansalaisten perusoikeuksia kunnioittaen.
Tätä tavoitetta varten meidän piti etsiä sellainen ratkaisu, jonka neuvosto voisi hyväksyä ongelmaan, joka koskee tietojen säilyttämistä kansallisen turvallisuuden suojelun varmistamiseksi. Kotimaassani Italiassa näitä tietoja säilytetään viisi vuotta. Nykyisen direktiivin 14 artiklassa säädetään jo, että kaikki jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön lainsäädäntötoimia, joiden tarkoituksena on rajoittaa valtion turvallisuuden suojelun kannalta välttämättömään viestintään liittyvää oikeutta luottamuksellisuuteen. Kompromissitarkistuksessa 46 esitetyssä ratkaisussa lisätään, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön vaatimusten mukaan näiden toimien on oltava asianmukaiset ja sopusuhtaiset demokraattisessa yhteiskunnassa, että tietojen säilyttämiseen annetaan lupa vain rajoitetuksi ajaksi ja että asiaa koskevan lainsäädännön on oltava Euroopan unionista annetun sopimuksen 6 artiklan sisältämien periaatteiden mukainen ja näin ollen erityisesti sellaisten periaatteiden mukainen, jotka on vahvistettu Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja jäsenvaltioiden yhteisissä perustuslaillisissa perinteissä, jotka on nykyisin tiivistetty Euroopan unionin perusoikeuskirjaan.
Kuten kaikkia ratkaisuja, joiden tarkoituksena on luoda tasapaino eri intressien välille, tätäkin pitää arvioida kokonaisuutena. Minusta se on järkevä ja sitä voi kannattaa, kun ottaa huomioon, että Euroopan parlamentilla ei tietenkään ole valtaa saada neuvostoa suostumaan siihen, että se estäisi kaikkia jäsenvaltioita säilyttämästä liikennetietoja kansallisista turvallisuussyistä. Emme me voi estää tätä. Voimme esittää puitteet, että perusoikeudet turvataan, varmistetaan ja että niitä suojellaan, jotta niitä kunnioitettaisiin tulevassa lainsäädännössä.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää valitettavana tapaa, jolla tätä asiaa on käsitelty muutaman viime viikon aikana. Sekä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan äänestys että esittelijät on työnnetty sivuun, ja puheenjohtajavaltio ja kahden isoimman ryhmän johto ovat tehneet keskenään mukavan lehmänkaupan.
Ryhmäni kannattaa valiokunnassa tehtyä sopimusta äänestämällä opt out -järjestelmän mahdollistamisen puolesta. Pyrimme poistamaan sen byrokraattisen rajoituksen, jonka mukaan suoramarkkinointisähköposteja voidaan käyttää ainoastaan sellaisten tuotteiden yhteydessä, jotka ovat samanlaisia kuin aiemmin ostetut. Pääasiallinen huoleni on kuitenkin neuvoston ja suurten ryhmien pyrkimys yhdistää laajat voimat vaatimaan tietoliikenneyhtiöiltä ja Internet-palvelujen tarjoajilta sellaisten tietojen säilyttämistä, jotka kartoittavat ihmisten päivittäistä elämää ja yhteyksiä, eli liikennettä, laskutusta, sijaintitietoja ja niin edelleen lainvalvontaviranomaisten mahdollista käyttöä varten.
Emme sivuuta tapauksia, jossa tiedon säilyttäminen on tarpeellista turvallisuuskäytäntöjä varten, mutta vastustamme sen lisäämistä tähän direktiiviin, koska sen suuria vaikutuksia ei ole tässä yhteydessä riittävästi käsitelty. On vaarallista ja ennenaikaista ja ehkäpä laitontakin, kuten jäsen Cappato sanoi, vahvistaa kaiken kattava tiedon säilyttämisen EU-järjestelmä televiestinnän yhtenäismarkkinapaketin lisäyksenä. Kaikista näiden valtuuksien määräämisistä olisi keskusteltava kansallisten parlamenttien tasolla, ja sitten niitä on käsiteltävä EU:n poliisi- ja rikostentorjuntayhteistyön yhteydessä, myös kansalaisten oikeuksien yhteydessä.
Tämänpäiväinen toimi, sisämarkkinoita koskeva direktiivi, on osa pakettia, joka on suunniteltu EU:n markkinoiden avaamiseen kilpailulle ja mahdollistamaan se, että televiestintäyhtiöt ja Internet-palvelun tarjoajat toimivat yhtäläisissä oloissa. Siksi komission alkuperäisessä ehdotuksessa ei ollut mitään viittausta tietojen säilyttämiseen. Sen lisäsi neuvosto. Olisin kiinnostunut kuulemaan komission vastauksen tähän. Tarvitsemme asianmukaista ja laajaa julkista keskustelua. Näiden valtavien valtuuksien nopea käsittely vapauttamistoimen imussa on aivan sopimatonta.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni on erityisen hämmästynyt tämän keskustelun saamasta käänteestä. Vielä viime viikolla vaikutti siltä, että valiokuntamme enemmistö vastustaa "opt in" -järjestelmää ei-toivottua sähköpostia vastaan, mutta PPE-ryhmän joustavan kannan myötä nyt vaikuttaa siltä, että enemmistö kannattaa "opt in" -järjestelmää. Tässä tapauksessa puheenjohtajavaltio Espanjalle annetaan kunnia saattaa tämä asia menestyksekkäästi päätökseen. Tämä avokätinen joustavuus saa minut ajattelemaan Graucho Marxia, joka sanoi joskus seuraavaa: "Nämä ovat minun periaatteeni. Jos et pidä niistä, niin on minulla muitakin."
En kuitenkaan suhtaudu alentuvasti tämän täyskäännöksen tulokseen. Kaikissa jäsenvaltioissa tulee nyt kielletyksi evästeiden asettaminen sekä kohdistamattomien sähköpostiviestien, tekstiviestien ja faksien lähettäminen henkilöille, jotka eivät ole pyytäneet niitä. Päinvastoin kuin esittelijä Cappato, pidän tätä hyvänä ajatuksena, mutta pitää paikkansa, että tässäkin on harjoitettava painostusta, jos haluamme tosiaankin saada aikaan muutoksen.
En kuitenkaan halua pelkästään säteillä tyytyväisyyttä. Ensinnäkin olen hyvin tyytymätön siihen - myös liberaalit sanoivat jo tämän -, että tällä hetkellä ei selvästikään käydä neuvotteluja neuvoston ja parlamentin välillä vaan neuvoston ja kahden poliittisen ryhmän välillä. Lisäksi olen sitä mieltä, että kompromissi, jonka nämä kaksi ryhmää ovat saavuttaneet tietosuojasta, ei myöskään ole hyvä. Yhdyn täysin jäsen Ludfordin sanoihin. Miksi ryhdymme nyt parlamenttina tässä ensimmäisen pilarin asiakirjassa, josta parlamentilla on sananvaltaa, vapaaehtoisesti ja avoimesti rohkaisemaan neuvostoa siinä, että se tekisi kolmannen pilarin puitteissa suljetuin ovin ja lähes ilman parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa sopimuksia kansalaisten Internetin käytön ja muun sähköisen toiminnan järjestelmällisestä rekisteröinnistä? Meidän on tarkasteltava tätä näkökohtaa yksinkertaisesti huolellisemmin, emmekä saa vain tunkea sitä tähän direktiiviin, joka koskee jotakin aivan muuta. Emme saa sekoittaa ensimmäistä pilaria kolmanteen pilariin.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tekin olette varmasti saaneet eri kansalaisoikeusryhmien kirjeen, jossa nimenomaan käsitellään tässä direktiivissä nyt erittäin tärkeäksi muodostunutta asiaa. Kyse on siitä, pitääkö tietojen säilyttämisen, siis puhelutietojen tallennuksen, olla sallittua. Se ei ole vain pelkkä uskalias yritys hieman kiristää valvontaa vaan valtion viranomaisten uusi salakuuntelumuoto. Tähän mennessä poliisilla ja muilla on ollut laillinen oikeus kontrolloida vain valvonnan alkamisen jälkeen tuotettua puhetta tai tekstiä. Tämän asiakirjan on tarkoitus mahdollistaa, että viestintään päästään käsiksi jälkikäteen ja että perusoikeuksiakin pystytään siten rajoittamaan takautuvasti. Tämä on turvallisuusvaltion uusi piirre, jonka tavoitteena on juuri yksityisyyden rajoittaminen!
Mitä sitten tapahtuu tiedoille, jotka valtio kerää teistä ja teidän Internetin käytöstänne? Tiedot tallennetaan, ja ne annetaan lähimmälle hallitukselle. Kukaan ei tiedä, pääseekö niihin sitten käsiksi Le Pen, Haider vai Rasmussen vai vain tavalliset vallassa olevat sosiaalidemokraatit. Eihän kukaan ennen syyskuun 11. päivääkään tiennyt, miten perusoikeuksia supistetaan länsimaalaisten demokraattien suostumuksella.
Saksassa on kokemuksia tällaisista ennalta ehkäisevistä perusoikeuksien rajoituksista. Määräyksessä, jonka mukaan äärijärjestöjen jäseniä ei saa ottaa julkisen sektorin palvelukseen, asianosaisia ei syytetty laittomista teoista vaan ainoastaan hallituksen mielestä sopimattomasta toiminnasta. Jos haen tänään Internetistä oikeistoradikalismia koskevia tietoja ja menetän huomenna sen vuoksi virkamiespaikkani, se voi olla mahdollista juuri tänään keskustellun direktiivin vuoksi. Asiakirjassa mainitaan vielä tietosuoja, vaikkei sitä siihen enää sisällykään. Avoimeksi jää vain kysymys: mikä otsikko annetaan tälle neuvoston suunnittelemalle uskaliaalle yritykselle, jonka on tarkoitus määrätä EU:n laajuinen tietojen säilyttäminen? Tänään käsiteltävällä direktiivillä valmistellaan Euroopan laajuisen salakuunteluvaltion laajentamispyrkimystä.

Cederschiöld (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä on suorastaan surullista. Taitavasta ja mukavasta jäsen Cappatosta on tullut lähestulkoon haukkumasanan synonyymi tämän asian parissa kovasti ja pitkään työskennelleiden jäsenten ja virkamiesten suussa. Kompromissista huolimatta Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat vielä kaukana toisistaan. Valitettavasti on vaikeaa olla tyytyväinen tulokseen, mutta kansalliset säännöstöt loisivat entistä suurempia eroja ja lisäisivät ongelmia entisestään. Neuvoston kanta, jonka mukaan direktiiviin sisällytetään kysymys, joka koskee yksilöiden suojelusta automaattisessa tietojenkäsittelyssä tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen periaatteiden täytäntöönpanoa varten laadittua lainsäädäntöä, on erittäin vaarallinen ja epäjohdonmukainen.
Kolmannen pilarin alaisuuteen kuuluvat kysymykset eivät todellakaan toimi ensimmäisen pilarin alaisuuteen kuuluvissa direktiiveissä. Pilarijärjestelmä ei kerta kaikkiaan toimi, ja komissio, joka on juuri ilmoittanut asiasta, tietää sen. Nyt sanotaan, että suunnitteilla on yleistä valvontaa koskeva puitepäätös. Kansalaisten on syytä olla huolissaan. Unioni ei saa hätäillä tällaisissa tärkeissä kysymyksissä, jotka tietoturvan varjolla uhkaavat vähentää henkilön yksityisyyden suojaa.
Ennen kuin laadimme jälleen uuden lainsäädännön, meidän on käytävä perusteellista keskustelua elinkeinoelämän, poliitikkojen ja etujärjestöjen kanssa. Ehkä meidän on vain tarkasteltava hieman tarkemmin sitä, miten muissa maissa on toimittu, esimerkiksi Yhdysvalloissa. Kysymyksiä on valvottava demokraattisesti ja oikeudellisesti. Luotan Euroopan valmistelukuntaan tässä asiassa.
Jo edellisen toimikauteni aikana taistelin kustannuskysymyksen puolesta. Palasin siihen mietinnössäni, jossa käsiteltiin "strategiaa turvallisemman tietoyhteiskunnan luomisesta tietojärjestelmien turvallisuutta parantamalla ja tietokonerikollisuutta ehkäisemällä" (A5-0284/01). Siitä on jo melkoisesti aikaa. Pakollisen tiedonvarastoinnin ja etsinnän kulut on selvitettävä! Olen saanut komissiolta myönteisen vahvistuksen tästä sekä kirjallisesti että suullisesti. On ilahduttavaa kuulla, että komissio on kiinnittänyt huomiota näihin väitteisiin ja luvannut palata kysymykseen. Tyydyn tähän ilahduttavaan tietoon, ja olen sen vuoksi perunut tätä asiaa koskevat vaatimukseni. Toivon myös, että komissio todellakin aikoo palata kysymykseen, jotta voisimme käsitellä tätä kysymystä - ei sen vuoksi, että esittäisimme kantamme jo aikaisessa vaiheessa vaan jotta loisimme kohtuulliset suhteet Yhdysvaltain ja EU:n välille.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan käsitellä kahta asiaa: toinen tiedon on säilyttäminen ja toinen on opt in- ja opt out -vaihtoehdot. Ensiksi puhun opt in- ja opt out -vaihtoehdoista. Minusta on kauheaa millä tahansa politiikan alueella asettaa odotuksia, jotka eivät voi toteutua. Koko opt out -ajatustahan esitettiin ratkaisuna roskapostin lopettamiseen. Sanon tämän muistiin merkittäväksi. Komission opt in -vaihtoehtoa koskevat ehdotukset eivät vähennä roskapostia hitustakaan. Roskapostin lähettäjät eivät noudat lakeja tai asetuksia. Ne toimivat ulkomailta, ja jos haluamme ajaa pk-yritykset, joita sanotaan uuden talouden moottoriksi, ulos EU:sta, niin näin se kannattaa tehdä.
Tänään on viitattu Groucho Marxiin tiedon säilyttämisen yhteydessä. Veljeksiä oli itse asiassa kolme, ja tänään kuulemani puheet ovat saaneet minut uskomaan, että kaikki kolme veljestä, Groucho, Chico ja Harpo, ovat täällä. Tätä tietojen säilyttämistä koskevan artiklan poistoa, jota nyt vaaditaan, ei koskaan vaadittu valiokunnassa.
Mitä tarkoittavat puheet siitä, että kyseessä on lehmänkauppa, jossa ryhmät sopivat kompromissista, joka palvelee huonosti tavallisten miesten ja naisten kansalaisoikeuksia. Muistakaamme, että kansalaisoikeuksia on suojeltava rajat ylittävää terroritoimintaa harjoittavilta terroristeilta, huumekaupalta, ylikansallisilta rikoksilta, nais- ja lapsikaupalta. Näitä kansalaisoikeuksia pyrimme suojelemaan näillä asianmukaisilla, tasapainoisilla säännöillä, jotka koskevat tietojen säilyttämistä ja jotka sisältyvät parlamentin käsiteltävinä oleviin ehdotuksiin.
Toivon, että parlamentti toimii järkevästi, eli äänestää tietojen säilyttämistä koskevan ehdotusten puolesta. Meidän on kunnioitettava kansalaisten kansalaisoikeuksia, ja niin kunnioitammekin, mutta vastaavasti emme voi sallia niiden, jotka toimivat rajojemme yli, käyttää väärin kansalaisoikeuksia rikollisen toimintansa edistämiseen.
Voisin sanoa paljon enemmänkin, mutta onneksi aikani on loppu.

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, direktiivi, josta tänään keskustelemme, on todella tarpeellinen, koska se muodostaa viimeisen osan televiestintää koskevasta paketista, jonka hyväksyimme jo viime vuonna. Meidän on huolehdittava siitä, että kansalaisemme ja yrityksemme eivät saa ei-toivottua sähköpostia, että heidän henkilötietojaan ei sisällytetä lupaa kysymättä puhelinluetteloihin ja että heidän Internetin käyttöään ei rekisteröidä salaa käyttäen evästeitä. Kaikki nämä asiat on säännelty erinomaisesti ja yhdenmukaisesti ehdotuksessa. Tämä on ainoa oikea tapa digitaalisessa ja rajatylittävässä maailmassa.
En kuitenkaan voi kannattaa tietojen säilyttämistä koskevaa ehdotusta. En myöskään ymmärrä sitä, että komissio voi kannattaa tässä asiassa neuvoston ehdotusta. Onko arvoisa komission jäsen, joka vastaa yritystoiminnasta, antanut laskea, kuinka paljon kaikkien näiden tietojen säilyttäminen vuosikausia maksaa teleoperaattoreille ja Internet-palvelujen tarjoajille, kuinka paljon tallennustilaa se vaatii ja kuinka suuret kokonaiskustannukset ovat?
Valtio on aina sodan aikana taipuvainen pitämään valtion turvallisuutta kansalaisten yksityisyyttä tärkeämpänä asiana. Nyt ei kuitenkaan ole sota. Meidän on suojeltava täällä kansalaistemme yksityisyyttä ja tehtävä kaikkemme sen hyväksi. Niin teemme myös tänään.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidänhän piti nyt käydä läpi toista käsittelyä, jossa oli tarkoitus vain viimeistellä joitakin kantoja! Näyttää kuitenkin siltä, että nyt asiat on käännetty miltei ylösalaisin verrattuna siihen, mitä tapahtui ensimmäisessä käsittelyssä: kortit on sekoitettu perinpohjaisesti, mikä on antanut eri ryhmille mahdollisuuden tarkistaa aikaisemmin muodostettuja kantoja, muuttaa niitä ja ehdottaa kompromisseja, jotka suoraan sanottuna ovat jossakin määrin ällistyttäviä. Kuten on tapana sanoa, meidän pitäisi nyt kuitenkin sulkea silmämme näiltä asioilta ja muistaa, mistä oikeastaan keskustelemme. Puhumme nyt direktiiviehdotuksesta, jossa täysin uusien, mutta melko odotettavien teknisten innovaatioiden nojalla pyritään muuttamaan ja nykyaikaistamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston vanhaa direktiiviä 97/66/EY, jossa tarkemmin sanottuna 15. joulukuuta 1997 annettu direktiivi säädettiin henkilötietojen käsittelyä ja yksityisyyden suojaa sähköisen viestinnän alalla koskevista säännöistä.
Vahvistan jo ensimmäisessä käsittelyssä esittämäni epäilyt sellaisten sääntöjen hyödyllisyydestä ja tehokkuudesta, joilla sähköisen viestinnän alaa säännellään näin yksityiskohtaisesti, liian yksityiskohtaisesti, ja näin ollen tunkeudutaan liian syvälle kansalaisen yksityisyyteen. Olen lisäksi sitä mieltä, että nykyisiä sääntöjä, joita tuetaan kaikkialla Euroopassa, voidaan soveltaa tämän saman päämäärän saavuttamiseksi, mutta samalla vältytään "ylisääntelyn", toisin sanoen liiallisen sääntelyn vaaralta. On syytä estää se, ettei tässä oletetussa yksityisyyden suojan kysymyksessä päädytä kaksinkertaiseen järjestelmään tai kahdensuuntaiseen järjestelmään, mikä tarkoittaisi ennen kaikkea sitä, että kansalaisten yksityisyyden suoja olisi liioiteltua, ja tällainen järjestelmä asettaisi yksityisyyden kannalta liian rajoittavia sääntöjä ja jättäisi sitä vastoin jäsenvaltioille täyden vapauden puuttua niiden omien tarpeiden mukaan kansalaisten elämään osoittamalla esimerkiksi sähköisen viestinnän palveluntarjoajille miltei poliisille kuuluvia tehtäviä.
Lopuksi haluan sanoa, etten usko tyrmistyttäväni ketään, kun sanon, että yhdyn esittelijän näkemykseen siinä, mitä hän sanoo tarkistuksessa 4, eli että evästeet ovat periaatteessa sallittuja, miltei oikeutettuja välineitä, koska ne auttavat ymmärtämään menetelmiä palvelimelta toiseen siirtymiseksi antamalla selkeitä ja tyhjentäviä tietoja, ja niin sanotusti avaavat käyttäjän silmät. Lyhyesti sanottuna en usko, että Internetin käyttäjä joutuu evästeiden uhriksi.
Toinen asia on roskaposti, jonka edessä me kaikki olemme suojattomia. Ne, jotka sellaista lähettävät, harjoittavat toimintaa milloin ja miten haluavat ja ennen kaikkea he lähettävät niin paljon ja senlaatuista postia kuin haluavat. Mielestäni näin ollen ei ole helppoa antaa direktiiviä, johon kaikki yhtyisivät. Olemme pyrkineet tekemään niin. Jos olisi mahdollista tiedän kuitenkin, että työjärjestys ei tätä salli meidän pitäisi järjestää kolmas käsittely. Ehkä vasta silloin onnistuisimme löytämään yhteisen sävelen ja saavuttamaan yhteisymmärryksen, mitä emme ole vielä onnistuneet saavuttamaan, kuten olemme näissä kahdessa käsittelyssä ja juuri tällä hetkellä huomanneet.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on viimeinen telealan direktiivipaketista. Onneksi emme jääneet tämän kompastelevaa valmistelua odottamaan, muuten muutkin direktiivit olisivat myöhässä.
Kovinkaan kauan aikaa ei ole ymmärretty sitä, että rikos on rikos internetissäkin eikä se, että voi salata henkilöllisyytensä, voi vapauttaa ketään vastuusta myöskään sähköisellä puolella. Sähköpostiakaan ei voi lähettää, ellei vastaanottaja sitä halua. Sehän tapahtuu usein vastaanottajan kustannuksella toisin kuin paperimainonnassa. Kannatan siten kompromissia neuvoston kanssa, joka tukee opt in -kantaa. Suoramarkkinointi on mahdollista verkkojen kautta, jos kuluttaja on antanut siihen etukäteen luvan. Kannatan myös useampia muita kompromisseja. Tulos ei suinkaan ole täydellinen, mutta se on osoitus siitä, mihin päästiin.
"Verkkoturvattomuus", suoranainen anarkia, on suuri uhka koko sähköisen Euroopan hankkeelle, tietopohjaiselle taloudelle ja demokratian kehittämiselle. Tässä on kysymys siitä, hyvät kollegat, että kauppaverkoissa on oltava turvallista ja että myös terveystietojen on säilyttävä siellä luotettavasti. Turvallisuus on tullut suureksi kysymykseksi verkoissa, siksi tarvitsemmekin, kuten sähköinen Eurooppa 2005 -ohjelmassa on esitetty, verkkoturvallisuusyksikön, joka valvoo turvallisuutta, mutta myös kansalaisoikeuksien kunnioittamista verkossa. Se on meidän suuri yhteinen tarpeemme ja tavoitteemme.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, uusi sähköisen viestinnän säätelykehys tuli voimaan kuukausi sitten 24. huhtikuuta. Ehdotettu sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi on paketin ainoa osa, josta ei ole vielä sovittu parlamentin ja neuvoston välillä. Riittävät säännöt yksityisyyden suojasta verkossa ovat alalle aivan yhtä tärkeitä kuin kilpailuhenkisten markkinoiden varmistamiseen tähtäävät säännöt.
Tänään haluaisin pyytää teitä mukaan jatkuvaan ponnistukseen tätä direktiiviä koskevaan sopimukseen pääsemiseksi sen toisessa käsittelyssä, jotta voisimme välttää lisäviiveet. PPE-ryhmän ja PSE-ryhmän esittämät seitsemän kompromissitarkistusta yhdessä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan jättämien kolmen tarkistuksen kanssa sekä viisi PPE-ryhmän jättämää lisätarkistusta muodostavat kompromissitekstien paketin, jonka sekä neuvosto että komissio voivat hyväksyä.
Haluaisin kiittää esittelijä Cappatoa, joka on käyttänyt tähän asiaan paljon aikaa ja energiaa. Saanen esittää erityiskiitokseni komission jäsen Palaciolle ja jäsen Paciottille heidän jatkuvista ponnistuksistaan sellaisen kokonaispaketin luomiseksi, jonka kaikki asianosaiset toimielimet voisivat hyväksyä.
Käsiteltävänä on nyt tasapainoisia ratkaisuehdotuksia kaikkiin pääasiallisiin ja ratkaisemattomiin asioihin. Kaikkien osapuolten on tehtävä myönnytyksiä, eikä kukaan ole täysin tyytyväinen kaikkiin paketin osiin, kuten kompromissin luonteeseen kuuluukin. Evästyksistä sanoisin, että tarkistukset 25 ja 26 tekevät niihin liittyvät määräykset samansuuntaisiksi kuin yleinen tietosuojadirektiivi.
Ei-toivottujen sähköpostien osalta neuvosto on hyväksynyt lisämyönnytyksiä, koska parlamentissa on niitä, jotka eivät kannata yhdenmukaistettua politiikkaa. Sekä neuvosto että komissio voivat hyväksyä tarkistukset 9, 18, 28, 44 ja 45. Poikkeuslauseketta sovellettaisiin sekä saman yhtiön saman kategorian tuotteita tai palveluita koskevaan suoramarkkinointiin. Eräs tällainen kategoria voisi olla esimerkiksi kirjat, CD-levyt ja DVD-levyt. Toinen kategoria voisi olla kodinkoneet. Voimme todellakin mennä vain tähän asti päätymättä sekä kansalaisten että yritysten kannalta epätyydyttäviin ratkaisuihin.
Tarvitsemme selkeän EU:n koko markkinoille yhdenmukaisen lähestymistavan, joka ei pakota asiakkaita maksamaan laskua sähköpostina, teksti- tai kuvaviestinä tai muiden sanomanlähetyspalvelujen kautta tulevasta ei-toivotusta suoramarkkinoinnista. Tämä on paras kannustus sähköisille sanomanlähetyspalveluille ja sähköiselle kaupalle yleensä.
Keskustelut, jotka käsittelevät liikennettä koskevan datan säilyttämistä, ovat olleet erityisen vaikeita. Komissio ymmärtää parlamentin ihmisoikeuksia ja kansalaisvapauksia koskevat voimakkaat tunteet. Komissio jakaa täysin nämä tunteet, ja edistää parhaillaan parlamentin tavoin perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen, jotta perusoikeuskirjasta tulisi laillisesti sitova ja suoraan toimeenpantava.
Kuten olemme sanoneet keskustelujen alusta asti, direktiivi, josta tänään keskustelemme, ei ole kolmannen pilarin väline. Siinä määrätään oikeudellisia rajoituksia niihin seikkoihin, joita voimme kätevästi sisällyttää direktiivin määräyksiin sekä suhteessa kansallisiin toimiin yleisen turvallisuuden tai rikosten torjunnan nimissä että suhteessa yksilön oikeuksien ja vapauksien turvaamiseen.
Kuten komissio on korostanut äskeisessä ehdotuksessaan, jonka se jätti tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle, mielestämme kolmen pilarin erottaminen aiheuttaa lukuisia vaikeuksia, ja siksi se tulee hylätä. Niin kauan kuin pilarit kuitenkin ovat olemassa, meidän on noudatettava niitä, koska Euroopan tuomioistuin ei tue mitään kolmannen pilarin osia, jotka kuuluvat ensimmäisen pilarin direktiiviin.
Vastaavista syistä emme voi hyväksyä määräystä lainvalvontatoimien kustannuksista tässä direktiivissä, kuten tarkistuksessa 39 ehdotetaan. Voin vakuuttaa jäsen Cederschiöldille, että komissio edistää tätä asiaa aktiivisesti jäsenvaltioiden kanssa.
PPE- ja PSE-ryhmien yhdessä jättämät kompromissitarkistukset 46 ja 47 merkitsevät erittäin tärkeää parannusta neuvoston yhteiseen tietojen säilyttämistä koskevaan kantaan. Ne vahvistavat merkittävästi niihin liittyvien määräysten ihmisoikeusnäkökantaa ja viittaavat myös perusvapauksien suojaamiseksi tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen sellaisena kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksissä sitä on tulkittu. Komissio tukee täysin näitä parannuksia ja kehottaa Euroopan parlamenttia tekemään samoin.
Jos kuitenkin tietojen säilyttämistä koskeva lause poistetaan tarkistuksesta 46, kuten pyydetyssä kohta kohdalta -äänestyksessä ehdotetaan, koko kompromissi purkautuu, ja tämä varmasti johtaa sovittelumenettelyyn, jonka lopputulos on vielä epävarmempi. Komissio ymmärtää kohta kohdalta -äänestystä koskevan pyynnön perusteina olevat huolet, mutta katsoo, että nykyinen teksti käsittelee näitä huolenaiheita riittävästi.
Lopuksi on ratkaistava yleisiä tilaajaluetteloita koskeva asia. Vaikka ehdotetusta luetteloita koskevasta yhdenmukaistetusta opt in -vaihtoehdosta onkin keskusteltu vähemmän, on siinä kyseessä samantyyppiset asiat. Tarkistuksessa 35 ehdotettu ratkaisu, jotka ei ole yhdenmukaistettu, ei ole kestävä sisämarkkinoiden kannalta.
Yhteenvetona sanoisin, että kaikkien toimielinten välinen kokonaisratkaisu on saavutettavissa, jos Euroopan parlamentti huomenna hyväksyy tarkistukset 9, 13, 18, 25, 26, 28, 37, 38 ja 44-50. Tuloksena on direktiivi, jolla on paljon lisäarvoa Euroopan kansalaisille sekä tietoyhteiskunnan kehitykselle.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0136/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta (11878/1/2001 - C5-0034/2002 - 2000/0169(COD)) (Esittelijä: Korhola).

Korhola (PPE-DE)
. Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ympäristöpolitiikka on useimmilla aloilla kunnianhimoista ja hyvää. Sen onnistunut täytäntöönpano on kuitenkin melkein mahdotonta ilman omien kansalaistemme tukea. Kansalaisten tuen saamisen ennakkoehto on, että ympäristötyömme on avointa. Siihen tänään käsittelyssä oleva direktiiviehdotus tähtää.
Komission jäsen Wallström totesi ehdotuksen käsittelyn alkaessa yli vuosi sitten, että saadaksemme aikaiseksi kestävän kehityksen edellyttämät olosuhteet meidän on aloitettava laittamalla kansallinen ympäristöpolitiikkamme keskipisteeseen. Wallström linkittää näin aivan oikealla tavalla tämän direktiivin siihen pitkään ja sananmukaisesti elintärkeään prosessiin, joka alkoi Riosta 1992, mistä ensi viikolla tulee kuluneeksi kymmenen vuotta.
Ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen kymmenes periaate koskee kansalaisten osallistumista ja tuon periaatteen täytäntöönpanossa Århusin sopimus on merkittävä askel kohti käytäntöä. Århusin sopimuksen ovat allekirjoittaneet yhteisön lisäksi kaikki viisitoista jäsenvaltiota, mutta ratifiointiin asti yhteisö ei ole päässyt etenemään, sillä olemassa oleva lainsäädäntö ei ole vielä sopimuksen mukaista.
Esillä oleva direktiivi on ensimmäinen pilari Århusin sopimuksen ratifioinnissa. Toinen pilari koskee yleisön osallistumista ja parlamentti pääsee aloittamaan toisen käsittelyn lähiaikoina, sillä neuvoston yhteinen kanta ilmoitetaan vihdoin saapuneeksi huomisen istuntomme alussa. Näin ollen olen tänään jättänyt toisen pilarin toista käsittelyä koskevan suositusluonnoksen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan sihteeristölle. Århusin sopimuksen ratifiointiin tähtäävä kolmas pilari koskee muutoksenhakua, ja siitä annettava ehdotus on parhaillaan komission valmisteltavana. Lisäksi on tarkistettava yhteisön toimielinten sääntöjä Århusin sopimuksen mukaisiksi. Komissio on luvannut kesäkuun kuluessa antaa tietoa vielä tarvittavista toimista ja niiden tarkemmasta aikataulusta. Toivottavasti komissio voi tänään vahvistaa tämän.
Laatiessani tänään käsiteltävänä olevaa suositusta toiseen käsittelyyn otin huomioon, että ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti oli poikkeuksellisen yksimielinen ja hyväksyi kaikki esitetyt tarkistukset. Siten suositus toiseen käsittelyyn toistaa käytännöllisesti katsoen kaiken parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymän, joka ei vielä sisälly neuvoston yhteiseen kantaan.
Myös neuvosto on tehnyt joukon tärkeitä ja kannatettavia esityksiä, joista mainitsisin ennen kaikkea neuvoston ehdottaman julkisen viranomaisen määritelmän, joka on paranneltu muotoilu parlamentin ehdottamasta sanamuodosta, samoin kuin neuvoston muotoilun muutoksenhakua koskevasta kohdasta. Neuvosto esittää myös, että historialliset dokumentit, toisin sanoen dokumentit, jotka on vastaanotettu tai luotu ennen direktiivin voimaantuloa, voidaan laittaa sähköisesti saataville, esimerkiksi internetiin, viranomaisen harkinnan mukaan. Tämänkin hyväksymistä suosittelen.
Neuvosto ei sen sijaan ole ottanut huomioon parlamentin esitystä viranomaisille annetun vastaamisajan lyhentämisestä kuukaudesta kahteen viikkoon. Suositus sisältää kompromissiehdotuksen, joka on kopioitu tämän direktiiviehdotuksen ensimmäisen käsittelyn jälkeen hyväksytystä yhteisön toimielinten hallussa olevan tiedon saatavuutta koskevasta säädöksestä, jonka pohjana on perustamissopimuksen 255 artikla. Näin kompromissi esittää vastauksen antamiseen 15 työpäivän eli vähintään kolmen viikon mittaista aikaa, joka perustellusta syystä voidaan pidentää kaksinkertaiseksi.
Ensimmäisen käsittelyn jälkeen lähinnä brittikollegat toivat esille huolen viranomaisten harjoittaman kaupallisen tiedon myynnin kohtalosta. Olen vakuuttunut siitä, että sääpalvelut ja karttatiedot eivät edes kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, ja vaikka ne kuuluisivatkin, niitä suojaisi tarkkaan harkittu poikkeusten luettelo. Valiokunta päätyi kuitenkin kuultuaan tästä huolenaiheesta poistamaan osan maksullisuutta käsittelevän artiklan toisesta kohdasta. Mielestäni se oli hätiköity ele, enkä pitänyt sitä parhaana tapana ratkaista tilannetta.
Tilanteen korjatakseen vihreät, liberaalit ja vasemmistoryhmä ovat yhdessä jättäneet tarkistuksen 48 vahvistaakseen maksuttomuuden yleisperiaatetta. Tarkistuksessa ei sinänsä ole mitään moitittavaa. Tuen sitä, mutta minusta valiokunnan hylkäämä alkuperäinen tarkistus oli parempi. Tämä uusikaan versio ei ehkä riemastuta brittejä.
Ympäristötiedon julkista saatavuutta koskeva direktiivi on tarkoitus panna täytäntöön kuluvan vuoden loppuun mennessä. Århusin sopimuksen toisen pilarin toinen käsittely valmistunee vielä ennen parlamentin kesätaukoa ja samassa aikataulussa saanemme komissiolta tiedon kolmannen pilarin aikataulusta sekä tarvittavista muista toimista. Århusin sopimus on siten edennyt monta askelta kohti ratifiointia ja täytäntöönpanoa Euroopan unionissa.

Ludford (ELDR)
 - (EN) Arvoisa puhemies, on ehkä sääli, että emme tunnu pitävän tätä ympäristötiedon julkista saatavuutta koskevaa mietintöä samalla tavalla kiireisenä kuin televiestinnän vapauttamista, mutta en puhu tästä sen enempää.
On erittäin tärkeää korostaa, että tässä direktiivissä ei taata myönnytystä. Siinä määrätään kansalaisille kuuluvan oikeuden käytännön soveltamisesta. Siksi sellaiset tarkistukset kuin 1,5 ja 10, jotka korostavat tätä oikeutta, ovat erittäin tärkeitä.
Toinen korostettava näkökohta valiokunnan suosituksessa toiseen käsittelyyn on tarve varmistaa, että ympäristötiedon jakaminen pysyy mukana nykyaikaisten viestintäteknisten välineiden kehityksessä. Tämä on tärkeä näkökohta, jonka haluamme neuvoston ottavan mukaan. Se, että on pantu painoa julkiseksi saatetun tiedon käsitettävyydelle, täsmällisyydelle ja verrattavuudelle, on myös erittäin arvokasta. Ei ole mitään järkeä tehdä sellaista tietoa julkiseksi, joka on liian monimutkaista tai vaikeaselkoista maallikolle - tämä tekisi tiedon julkisuuden merkityksettömäksi.
Pidämme myös erittäin myönteisenä sitä seikkaa, että esittelijä pyrkii varmistamaan, että tiedonsaantioikeuden rajoituksia sallitaan vain tietyissä, selvästi rajatuissa tapauksissa ja poikkeustapauksissa. Tässä pitäisi soveltaa myös "haittatestiä" niin, että haitan olisi oltava tiedon ilmaisemisen hyötyjä suurempi, jos tietoa ei ilmaista. Pidän myönteisenä sitä, että jäsen Korhola on hyväksynyt tarkistuksen 48. Vaikka hän ei pidäkään sitä täydellisenä, olen erittäin iloinen siitä, että hän voi hyväksyä sen.

Malliori (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme kaikki yhtä mieltä, että tiedonvälitys on demokratian yksi keskeinen periaate. Ympäristötiedon vapaa ja avoin julkinen saatavuus ja levittäminen on jokaisen elin- ja työympäristöstään kiinnostuneen kansalaisen perusoikeus. On erittäin tärkeää, että kansalaiset voivat saada ympäristötietoa viranomaisilta. Näin voidaan paitsi parantaa kansalaisten tietoisuutta ympäristöasioista niin myös edistää luottamusta viranomaisiin ja taata demokraattinen osallistuminen.
Neuvosto hyväksyi vain muutamia Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tarkistuksista. Siksi pidettiin tarpeellisena esittää kaikki tärkeät tarkistukset uudestaan myös parlamentin toisessa käsittelyssä. Yksi näistä tarkistuksista koskee poikkeustapauksia. Niitä on mielestäni oltava mahdollisimman vähän, jotta kaikki ympäristöasioista kiinnostuneet kansalaiset voisivat saada niistä laajalti tietoa. Pidän myös riittävänä 15 työpäivän määräaikaa, jonka kuluessa hallintoviranomaisten pitää vastata ympäristötietoja koskevaan pyyntöön. Näin pyynnön esittäjät saavat tiedot kyllin nopeasti tehokkaaseen käyttöön.
Toinen tärkeä kysymys on maksun periminen tietojen antamisesta. Mielestäni maksun pitää rajoittua tiedon jäljentämisestä aiheutuviin todellisiin kustannuksiin. Tällä tavoin kansalaiset voivat mahdollisimman vaivattomasti saada ympäristötietoa, eikä maksun periminen missään tapauksessa rajoita sitä. Toivon mukaan Euroopan komissiossa nämä näkemykset otetaan myönteisesti vastaan, ja asiat edistyvät mahdollisimman nopeasti. Näin myös Århusin sopimus saadaan ratifioitua.
Arvoisa puhemies, poliittisen ryhmäni puolesta haluaisin lopuksi sanoa, että annamme täyden tukemme esittelijä Korholan mietinnölle. Onnittelen esittelijä Korholaa onnittelen perusteellisesta työstä.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen ja tyytyväinen, että olemme nyt saaneet direktiivin, jossa käsitellään ympäristötiedon julkista saatavuutta ja joka on aivan Århusin sopimuksen mukainen. Esittelijä Korhola on tehnyt mielestäni myös aivan oikein, kun hän on sisällyttänyt mietintöön suurimman osan ensimmäisessä käsittelyssä esitetyistä tarkistuksista, koska parlamentti hyväksyi ne yksimielisesti. Ne parantavat sitä paitsi komission ehdotusta erinomaisesti.
Uusi 7 artikla, jossa tuodaan esille ympäristötiedon laatu, on yksi tärkeimmistä tarkistuksista. Kuten joku jo sanoi, tietoa haluavan on voitava luottaa siihen, että tieto on oleellista, ajankohtaista ja tarkkaa, ja hänen on voitava tietää, mitä tapoja on käytetty tiedon saamiseksi ja mitä analyyseja on tehty.
En sitä vastoin ole tyytyväinen ympäristöasioiden valiokunnan päätökseen, jossa käsitellään maksua, jonka viranomainen voi periä. Olemme sen vuoksi laatineet tarkistuksen 48. Toivon että brittikollegamme ja muut ryhmät pitävät sitä kompromissiehdotuksena ja että hekin äänestävät huomenna sen puolesta.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, ympäristökysymyksiä käsitellään parhaiten silloin, kun kaikki asianosaiset kansalaiset osallistuvat käsittelyyn sopivalla tasolla. Tämä tärkeä periaate noudattaa täysin Rion julistuksen kymmenettä periaatetta, jonka mukaan kansalainen on laitettava ympäristöpolitiikan keskipisteeseen. Jos kansalaiset eivät voi saada ympäristötietoa, heidän on vaikea osallistua päätöksentekoon, ja sen vuoksi tämä ehdotus on niin tärkeä.
Vuonna 1998 Euroopan yhteisön jäsenvaltiot allekirjoittivat Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimuksen tiedon saamisesta, kansalaisten osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa. Tämä yleissopimus on suuri askel eteenpäin, kun kyse on Rion julistuksen kymmenennen periaatteen toteuttamisesta ja sen avoimuusprosessin jatkamisesta, joka aloitettiin ympäristöä koskevan tiedon saannin vapautta käsittelevän neuvoston direktiivin 90/313/ETY avulla.
Henkilökohtaisesti pidän erittäin tärkeänä, että yhteisö ratifioi yleissopimuksen mahdollisimman pian. Ennen sitä, yhteisön säännöstö on voitava sopeuttaa sopimuksen määräyksiin, mikä on niin ikään yksi ehdotuksen päätarkoituksista.
Esittelijän - ja haluan kiittää esittelijä Korholaa - Euroopan parlamentin ja neuvoston tekemän työn ansiosta ehdotus on parantunut selvästi viime kuukausina. Useimmissa Euroopan parlamentin tekemissä tarkastuksissa esitetään toistamiseen ne komission tekemät tarkistukset, joita komissio ei hyväksynyt ensimmäisen käsittelyn yhteydessä ja joiden tarkoituksena on vahvistaa komission ehdotusta. Vaikka voinkin ymmärtää ja kunnioittaa toivomustanne, jonka mukaan kansalaiset hyötyisivät ehdotuksesta mahdollisimman paljon, olen sitä mieltä, että osa tarkistuksista asettaa jäsenvaltioille velvollisuuksia, jotka ovat turhan raskaita ja joista ei ole sovittu Århusin sopimuksessa.
Muissa tarkistuksissa määrätään erittäin yksityiskohtaisesti käytännön määräykset tietojen antamisesta, kun taas ehdotetun direktiivin tarkoituksena on luoda jäsenvaltioita koskeva kehys, jonka puitteissa ne voivat sopeuttaa määräyksiä niin, että ne sopivat jäsenvaltioiden omiin oloihin.
Pidämme komission ehdotusta hyvin harkittuna. Se sisältää tärkeimmät Århusin sopimuksen velvoitteet ja enemmänkin, ja se antaa jäsenvaltioille tarpeeksi joustavuutta, jotta ne pystyisivät panemaan lainsäädännön tehokkaasti täytäntöön.
Komissio voi hyväksyä kokonaan tarkistukset 22, 28, 30, 32, 33, 42, 45 ja 46. Komissio voi osittain hyväksyä tarkistuksen 1 kolmannen osan, tarkistuksen 9 ensimmäisen osan, tarkistuksen 27 kolmannen osan ja tarkistuksen 48 toisen osan. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 9 toisen osan, tarkistuksen 19 ja tarkistuksen 27 toisen osan sen jälkeen, kun niiden muotoa tai rakennetta on muutettu. Komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia, kyse on siis tarkistuksista 1-6, tarkistuksen 7 ensimmäisestä ja toisesta osasta, tarkistuksista 8, 10-18, 20, 21, 23-26, tarkistuksen 27 ensimmäisestä osasta, tarkistuksista 29, 31, 34-41, 43, 44, 47 ja 48 lukuun ottamatta sen toista osaa.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Lannoyen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0155/2002) komission kertomuksesta kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden arvioinnista (toimitettu kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti) (KOM(2001) 444 - C5-0011/2002 - 2002/2015(COS).

Lannoye (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, minun on pakko palata 11 vuotta ajassa taaksepäin. Ympäristöasioita käsittelevä neuvosto nimittäin hyväksyi vuonna 1991 direktiivin, josta keskustelemme tänä iltana ja joka koskee kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista. Direktiivin tarkoituksena oli sekä määritellä nykyisten ja uusien kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden yhteinen arviointimenettely sekä laatia terveyden ja ympäristön kannalta hyväksytyiksi katsottujen sallittujen aineiden positiivinen luettelo. Positiivinen luettelo tarkoittaa, että kaikki luetteloon kuulumattomat aineet ovat tosiasiassa kiellettyjä. Tämän valtavan arviointityön määräajaksi asetettiin 12 vuotta, eli tuo aika menee umpeen heinäkuussa 2003. Neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artikla edellyttää, että komission on tällä välin julkaistava kertomus arviointimenettelyn etenemisestä. Kertomus todella julkaistiin viime vuoden lopussa, ja juuri siitä me keskustelemme tänä iltana.
Mitä komissio toteaa? Se toteaa, että markkinoilla olleista 834 aktiiviaineesta 31 eli alle 5 prosenttia on arvioitu. On selvää, että tässä tilanteessa tuossa vuoden 2003 heinäkuun määräajassa on mahdoton pysyä, kuten komissio aivan perustellusti toteaa. En jää pohtimaan tämän valtaisan myöhästymisen syitä sen enempää kuin todetakseni, että sen täytyy suureksi osaksi johtua sekä komission että jäsenvaltioiden poliittisen tahdon puutteesta. Jäsenvaltiot nimittäin jakoivat tehoaineiden arviointia koskevan tehtävän keskenään.
Tänään komissio ehdottaa tehoaineiden arvioinnin määräaikojen pidentämistä, ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan, jonka puolesta puhun tänä iltana, on pakostakin annettava hyväksyntänsä tuolle pidentämiselle realiteetit huomioon ottaen. Ympäristövaliokunta hyväksyy tuon pidentämisen, mutta tiukoin ehdoin. Mainitsen niistä muutamia: selkeiden prioriteettien hyväksyminen uuden työaikataulun laatimiseksi, terveyden, ympäristön ja juomaveden kannalta ongelmallisina pidetyille tehoaineille annetaan etusija, kieltäydytään palkitsemasta leväperäisyydestä - selkokielellä tämä tarkoittaa, että niiden yritysten tietoja, jotka eivät ole jättäneet tehoaineita koskevia tietoja määräajassa, ei voida käsitellä, varsinkin kun direktiivin vaatimukset on nähtävästi helppo täyttää. Vaadimme myös säännöllisen kertomuksen esittämistä Euroopan parlamentille ja neuvostolle arvioinnin käsittelyn etenemisestä.
Komission on lisäksi määrä esittää ehdotus vuonna 1991 annetun direktiivin tarkistamisesta ennen vuoden 2003 loppua, kuten ympäristöasioiden valiokunta on toivonut. Miksi tämä tarkistusehdotus? Komissio on sitä itse ehdottanut, joten voimme vain tukea sitä ja tehdä siihen mielestäni asianmukaisia huomautuksia. Käynnissä olleessa menettelyssä on todettu tapahtuneen vakavia laiminlyöntejä. Katson etenkin, ettei tehoaineiden arviointi riitä kasvinsuojeluaineiden kohdalla, vaan sen lisäksi on arvioitava myös mahdolliset metaboliitit eli hajoamistuotteet, jotka ovat toisinaan yleisaineita vaarallisempia.
Ympäristöasioiden valiokunta kannattaa myös vertailevan arvioinnin ja korvausperiaatteen käyttöönottoa, jotta voidaan edistää vähemmän myrkyllisten aineiden markkinoille tuloa ja käyttöä, sellaisten, jotka ovat vähemmän myrkyllisiä eliminoituina. Lisäisin vielä, että on otettava huomioon uudet kriteerit, kuten - sillä 10 vuodessa asiat ovat menneet eteenpäin, ja vielä enemmän 12 vuodessa - endokriinisten haittavaikutusten puute - vuonna 1999 tämä termi ei vielä ollut käytössä, mutta sittemmin tästä on tullut tärkeä aihe ympäristöpolitiikassa - tai aineiden erityisvaikutukset lasten ja sikiöiden terveyteen sekä useille kasvinsuojeluaineille altistumisen yhteisvaikutusta koskevat ongelmat.
Hyvät kollegat, lopuksi kehottaisin teitä tukemaan ympäristöasioiden valiokunnan mietintöä ja kiinnittämään huomiota erityiseen kohtaan, nimittäin päätöslauselman 14 kohtaan. Siinä komissiota pyydetään ehdottamaan vuoden 2003 heinäkuuhun mennessä uutta direktiiviä kasvinsuojeluaineiden käytön vähentämistä koskevan ohjelman perustamiseksi. Näin on joissain jäsenvaltioissa toistaiseksi jo tehtykin. Ympäristöasioiden valiokunta tekee mielestäni oikein tukiessaan tätä ehdotusta, jonka tarkoituksena on paitsi vuoden 1991 direktiivin kumoaminen myös kasvinsuojeluaineiden käytön vähentäminen, joka on varmasti oiva keino vähentää riskejä.

Redondo Jiménez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan komissio pyytää ehdotuksessaan parlamenttia ja neuvostoa ottamaan kantaa siihen, että tehoaineiden arvioinnin määräaikaa, jonka piti olla heinäkuussa 2003, pidennettäisiin vuoteen 2008 saakka. Arvioitavana on vielä 834 ainetta. Komissio pyrkii olemaan realistinen, ja se saa ilman muuta tukemme, mutta pidän sen kantaa toiveikkaana, sillä edellisenä ajanjaksona analysoitiin alle sata ainetta.
Luettelen Euroopan kansanpuolueen ryhmän kannalta tärkeimmät seikat: ensiksikin meidän on säilytettävä välttämättömän käytön mahdollisuus, sillä sen poistaminen voisi olla vahingollista joillekin viljelykasveille ja alueille. Meidän on säilytettävä tarkistukset, joissa ehdotetaan tätä, ja tuettava niitä.
Toiseksi: en voi yhtyä siihen näkemykseen, että aineet ovat itsessään haitallisia, sillä niiden haitallisuus riippuu pitoisuuksista, tilanteista ja käyttötarkoituksista. Tavoitteenamme on siis oltava riskin pienentäminen, joka ei merkitse samaa kuin määrän pienentäminen.
Kolmanneksi: ennakkoarvio - kuten ehdotetaan eräässä tarkistuksessa, jota emme tue - ei missään nimessä saa olla teollisuuden, kansalaisjärjestöjen ja muiden vastaavien laatima, vaan sen laatijan on oltava laillisesti tätä varten perustettu. Näiden tahojen - teollisuuden, kansalaisjärjestöjen ja muiden vastaavien - on kuitenkin saatava käyttöönsä kaikki tiedot, ja ne voivat antaa tutkimuksia ja kokeita arviointia varten.
Uusi integroitu maatalouspolitiikka, joka valtaa vähitellen alaa Euroopan unionissa, on johtanut kasvinsuojeluaineiden käytön tuntuvaan vähenemiseen esimerkiksi laajaperäisessä peltokasvien viljelyssä. Kansalaiset eivät ole saaneet tästä tarpeeksi tietoa. Kansalaiset kuuntelevat yhä enemmän ympäristönsuojelijoiden teesejä, joiden puolustaminen voisi johtaa biologisen monimuotoisuuden kannalta ei-toivottuihin tuloksiin vähäisempien viljelykasvien suojelun puuttuessa, ja tämä aiheuttaisi meille vakavia elintarvikehuolto- ja omavaraisuusongelmia ja voisi johtaa siihen, että emme etsi ratkaisuja välttämättömään käyttöön, että valitsemamme parametrit ylittävät analyyttisen määrittämisen rajat tai että annamme kasvinsuojeluaineiden arvioinnin kansalaisjärjestöille, joilla on asiassa omat etunsa. Kysynpä vain, mikä on niiden etujen mukaista. Tutkijoiden on tehtävä tekniset arvioinnit, ja tutkijoiden on keskusteltava niistä.
Pyytäisin Euroopan komissiolta ja komission jäseneltä sekä parlamentin kaikilta poliittisilta ryhmiltä vastuullisuutta äänestyksessä, jotta he ottaisivat huomioon, että kestävä kehitys ei ole mahdollista ilman maataloutta. Maataloutta voi kenties olla ilman kestävää kehitystä mutta ei päinvastoin.

Van Brempt (PSE).
Arvoisa puhemies, komission kertomuksessa tehdään selväksi, että direktiivissä 91/414/ETY on useita vakavia puutteita. Kuten olen monta kertaa sanonut, esittelijä on tehnyt erinomaista työtä, ja hän saa myös kaiken tuen ryhmältäni. Hän on arvostellut mietinnössään myös hyvin oikeutetusti joitakin näistä puutteista. On käynyt esimerkiksi ilmi, että tärkeä rooli ei ole niinkään luontaisilla ominaisuuksilla vaan taloudellisilla intresseillä, että arviointi on rajoitettu koskemaan esimerkiksi hormonaalisen häiriön tiettyjä näkökohtia ja että vaikutuksia lapsiin ei juurikaan oteta huomioon. Esittelijä on kuitenkin puuttunut tähän asiaan jo pitkään. Meidän on todettava, että meillä ei ole mitään takeita siitä, että aineet, jotka sisältyvät sallittujen aineiden luetteloon, ovat todellakin turvallisia ihmiselle ja ympäristölle.
Meillä on tuskin muuta vaihtoehtoa kuin hyväksyä arviointiin varatun määräajan pidentäminen, koska tähän mennessä aineista on arvioitu vajaat kolme prosenttia. Teemme näin kuitenkin asettamalla muutaman hyvin konkreettisen ehdon. Esittelijä on käsitellyt laajasti tätä asiaa, joten en toista sitä.
Haluan kuitenkin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja tuoda esille erään toisen asian. Torjunta-aineita koskevassa politiikassa ei saa keskittyä ainoastaan aineiden sallimiseen, kuten tässä direktiivissä tehdään, varsinkaan siksi, että tällä direktiivillä ei kyetä pysäyttämään torjunta-aineiden käytön kasvua ja riippuvaisuutta niistä sekä torjunta-ainejäämien kasvua vedessä ja elintarvikkeissa.
Meidän on tehtävä muutamia tärkeitä asioita, ja odotan yhdessä monien muiden kanssa komission aloitetta. On olemassa laaja keinojen yhdistelmä, jota meidän on käytettävä yhteisötasolla. Ensinnäkin muiden kuin kemiallisten torjunta-aineiden tutkimukseen ja soveltamiseen samoin kuin integroituun viljelyyn ja luonnonmukaiseen viljelyyn myönnettävää ylimääräistä taloudellista tukea on korotettava merkittävästi. Toiseksi pakollinen koulutus integroidun viljelyn menetelmiin ja hyviin maatalouskäytäntöihin on oleellisen tärkeää. Kolmanneksi tietojen puute edellyttää sitä, että yhteisötasolla perustetaan pikaisesti julkisesti avoin tietokanta kaikkien torjunta-aineiden myynti- ja käyttöohjeista sekä niiden toksikologisista ominaisuuksista. Neljänneksi yhteisössä tarvitaan yhdenmukaistettu arvonlisäverokanta. Arvoisa komission jäsen, sen on oltava yhdenmukaistettu mutta riittävän korkea. Nyt verokanta vaihtelee kolmen ja 25 prosentin välillä, ja meidän on tehtävä asialle jotakin. Lisäksi tarvitsemme ulkoisista ympäristökustannuksista perittäviä erityisveroja, jotka liittyvät tuotteisiin ja tuotteiden hintoihin. Lopuksi vähintään yhtä tärkeä asia: jäsenvaltiotasolla on toteutettava rajoitusohjelmia, jotka vähentävät torjunta-aineiden käyttöä ja ennen kaikkea riippuvaisuutta niistä.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, kasvinsuojeluaineiden käyttöä ja valvontaa koskeva direktiivi 91/414/ETY astui voimaan reilut 10 vuotta sitten. Itse asiassa etukäteen oli selvää, että tämän direktiivin täytäntöönpano olisi laaja tehtävä, mutta olette varmaankin kanssani samaa mieltä siitä, että kymmenen vuoden työn tulokset ovat hyvin laihat. Kaikista vaikuttavista aineista, joita on arvioitava, prosessin on nimittäin käynyt kokonaan läpi alle neljä prosenttia. Jos jatkamme tässä tahdissa, työ on valmis vasta 2100-luvulla!
Lisäksi vaikuttaa siltä, että joitakin tärkeitä arviointinäkökohtia ei ole otettu mukaan. Tarkoitan tässä muun muassa sellaisten tehoaineiden käyttöä, jotka tehostavat kasvinsuojeluaineiden vaikutusta. Esimerkiksi Alankomaiden maataloudessa lisätään vuosittain 3 600 tonniin torjunta-aineita 1 500 tonnia kemiallisia tehoaineita, joiden vaikutus ihmiseen ja ympäristöön on tuntematon. Myös pintavedestä tuotetun juomaveden perusteen arvioinnit puuttuvat. Käytännöstä käy ilmi, että kasvinsuojeluaineiden käytön kestämättömyys ympäristön kannalta estää pyrkimästä kestävään juomavedentuotantoon. Nämä ovat ainoastaan kaksi esimerkkiä, joista käy ilmi, että kasvinsuojeluaineita koskevissa yhteisön puitteissa on puutteita.
Nykyisen tilanteen vuoksi meidän on valitettavasti pakko pidentää kasvinsuojeluaineiden arviointiin varattuja määräaikoja. Vain siten voimme viedä loppuun kymmenen viime vuoden vaivalloisen prosessin. Haluan kuitenkin saattaa täällä tietoonne kolme tärkeää asiaa.
Ensinnäkin meidän on mahdollisimman pikaisesti asteittain poistettava käytöstä haitalliset aineet, jolloin uusi määräaika on lopullinen määräaika. Pitemmälle lykkääminen ei ole mielestäni lainkaan toivottavaa. Toiseksi meidän on oltava pidättyväisiä myönnettäessä poikkeuksia. Kolmanneksi meidän on huolehdittava siitä, että määräajan pidentämiselle asettamiamme edellytyksiä todellakin noudatetaan. Parlamentilla on tässä asiassa tärkeä valvontatehtävä. Lyhyesti sanottuna, pyydän toimimaan johdonmukaisesti, kun on kysymys kasvinsuojeluaineiden sallimisesta, käytöstä ja valvonnasta Euroopassa.
Arvoisa puhemies, minun on pakko sanoa jotakin sanan "protection" hollanninkielisestä käännöksestä. Se on joskus käännetty hollanniksi sanalla "kasvinsuojelu". Se on oikein, ja tulkit ovat myös käyttäneet tänä iltana koko ajan sitä sanaa. Esityslistassa käytetään kuitenkin yhden kerran sanaa "kasvintorjunta-aineet", joka tarkoittaa luonnollisesti juuri päinvastaista kuin sana "kasvinsuojeluaineet". Komission asiakirjan hollanninkielisessä versiossa, samoin kuin esittelijä Lannoyen mietinnössä luonnollisesti täysin ilman hänen syytään, toistuu säännöllisesti tämä virhe. Ehdotan, että teemme asialle jotakin ja että emme sekoita termejä "rikkaruohojen torjunta" ja "kasvinsuojelu" toisiinsa.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Blokland, tästä ilmoituksesta. Sekä esittelijä että puhemiehistön yksiköt ilmoittavat ilman muuta huomenna ennen äänestystä, onko korjaus tarpeen, jotta kaikki tekstit olisivat yhdenmukaiset.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää tavasta, jolla hän on lähestynyt tätä monimutkaista asiaa, ja hänen halukkuudestaan ymmärtää erilaisia varauksia valiokunnassa ja lähestyä näitä tehokkaasti silloin kuin mahdollista; ja myös kollegaani jäsen Van Bremptiä hänen työstään tämän asian parissa. Minulla on aikaa käsitellä vain yhtä erityisaluetta, eikä tämä mitenkään vähennä uskomustani, että vaarallisten tuholaismyrkkyjen tehokkaan sääntelyn on oltava prioriteetti sekä parlamentille että komissiolle.
Varaukseni liittyvät Lannoyen mietinnön 13 kohdassa käsiteltävään osaan, jossa pyydämme komissiota ilmoittamaan meille tämän vuoden loppuun mennessä niistä toimista, joihin on tartuttu sen varmistamiseksi, että tehoaineita, jotka eivät ole kovin haitallisia ja jotka kuuluvat ensisijaisuusluetteloihin 3 ja 4, mutta joita ei myöskään ole ilmoitettu rajoitetun kaupallisen kiinnostuksen tai arviointikustannusten vuoksi, voitaisiin arvioida asianmukaisesti rajoitetuin tiedoin.
Miksi olen niin huolissani tästä asiasta? Olen huolissani, koska on olemassa vaara, että jotkin erittäin haitalliset tuotteet, joita ei vielä säännellä tai joita ei ole vielä asianmukaisesti tutkittu, ovat edelleen markkinoilla, kun taas toiset, joita ei pidetä mahdollisesti vaarallisina ja jotka ovat erittäin alhaalla luetteloissa 3 ja 4, poistetaan markkinoilta, koska niiden - ja ne tulevat joissakin tapauksissa todellakin välttämättömän käytön luokkaan - tuottajat eivät todennäköisesti pysty laatimaan niin monimutkaista asiakirjakokonaisuutta, jota tarvitaan, jotta se pääsisi kaikkien niiden prosessien läpi, jotka ovat olleet erittäin hitaita, kuten esittelijä sanoi.
Haluaisin antaa tästä esimerkin valiokunnalle: henkilöön kohdistuvat väitteet ovat aina vaarallisia, mutta omalla alueellani on tuottaja, joka vaihtoi erityiseen kasvinsuojelutuotevalikoimaan, koska hän itse pelästyi nähtyään vaarallisten tuholaismyrkkyjen vaikutuksia. Jos puhun sellaisista aineista kuin Agent Orange -kasvimyrkky, tiedätte tarkkaan, mitä tarkoitan; ne ovat todella vaarallisia aineita.
Hän tuottaa Armilatox-nimistä tuotetta, jota käytän itsekin. Se on ainoa tapa hoitaa mesisienen kaltaisia kasvitauteja. Tämä tuottaja ei millään pystyisi maksamaan tuon vähän haitallisen tuotteen arvioinnin arvioidut kustannukset. Nuo kustannukset olisivat kaksi tai kolme kertaa hänen liikevaihtonsa suuruiset.
On oltava jokin tapa, jolla voisimme auttaa hänen kaltaisiaan ihmisiä saavuttamaan tarvittava standardi tai ainakin esittämään olennaiset asiakirjat siltä ajalta, jolta me nyt olemme määrittäneet. Jos emme tee sitä, toimimme täysin vastaan niitä parlamentin, ja erityisesti esittelijän puolueen, lausuntoja, että meidän pitäisi auttaa pieniä yrityksiä. Meidän ei pidä auttaa suuria yrityksiä, jotka voivat hyväksyä kaikki korkeat arviointikulut. Jos emme tee sitä tällä erittäin tärkeällä alueella, olemme epäonnistuneet.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, olen kiitollinen tilaisuudesta keskustella tästä aiheesta tänään. Ensiksi haluan kiittää sekä jäsen Lannoyeta että jäsen Parishia heidän ponnistuksistaan käsiteltävänämme olevien tekstien valmistelussa. Odotan erittäin kiinnostuneena päätöslauselman lopullista tekstiä.
Viime vuoden elokuussa julkaistulla komission kertomuksella oli kaksi tarkoitusta. Ensinnäkin sen tarkoitus oli varmistaa aiempaa parempi avoimuus, ja toiseksi parantaa kasvinsuojelutuotteiden arviointiprosessin ymmärtämistä ja edistyä niiden vaikeuksien käsittelyssä, joita komissiolla on nykyisen direktiivin mahdottomien määräaikojen noudattamisessa.
Päätöslauselman nykyisessä tekstissä on lukusia lausuntoja ja vakuutuksia, joiden kanssa komissio on vahvasti eri mieltä. Voisin aikanaan antaa kattavan vastauksen päätöslauselmaan sen virallisen hyväksymisen jälkeen. Kuten varmaan kaikki tiedätte, komission kertomus tähtää vahvasti tulevaisuuteen, vaikka se keskittyykin tähänastiseen edistykseen. Myönnämme kaikki sen, että arvioinnit eivät ole valmiita vuoteen 2003 mennessä. Tälle on monta syytä, joita käsitellään kertomuksessa, ja monet teistä varmaan tietävätkin ne.
Mainitsisin erityisesti direktiivissä asetettujen kunnianhimoisten tavoitteiden ja komission näiden tavoitteiden toteuttamista varten käytössä olevien resurssien välisen epäsuhdan. Tämä tilanne vaatii sitä, että pyrimme pääsemään sopimukseen lähestymistavasta, jolla heinäkuussa 2003 suhtaudumme niihin useisiin satoihin aineisiin, joiden arvioinnit ovat silloin kesken.
Vaikka tämä päätös delegoitiinkin direktiivissä komissiolle komitologiamenettelyn kautta, katsoimme, että asia oli riittävän tärkeä, jotta pyytäisimme teiltä suostumusta siihen lähestymistapaan, jonka otamme näihin puolustettaviin aineisiin vuonna 2003.
Olen samaa mieltä siitä, että työ olisi saatava valmiiksi vuonna 2008. Voin kuitenkin sitoutua siihen vain sillä edellytyksellä, että määräaikoja noudatetaan ja riittävät resurssit saatetaan kaikkien prosessiin osallistuvien käyttöön. Meidän on myös otettava huomioon, että esiin voi tulla tärkeitä uusia tieteellisiä asioita, jotka voivat tehdä lisätiedon saamisen tärkeäksi ja siten hidastaa päätöksentekoprosessia.
On syytä korostaa myös toista seikkaa, eli sitä, että direktiivi on nyt kymmenen vuotta vanha. Sitä todellakin tarvitsee nyt parantaa. Kertomuksen valmistelu antanut mahdollisuuden harkita, kuinka nämä parannukset toteutetaan vaarantamatta direktiivin periaatteita. On monia aloja, joilla tehokkuutta voitaisiin parantaa ja joilla vuosien varrella esiin tulleet ongelmat voitaisiin ratkaista. Tässäkin asiassa arvostan teiltä saamaani palautetta, ja palaan asiaan direktiivin parantamiseen tähtäävien ehdotusten kanssa myöhemmin tänä vuonna.
Näistä syistä järjestämme heinäkuussa Kreikassa sidosryhmien kokouksen, jossa valmistelemme Kreikan puheenjohtajakautta, ja toivotamme jäsen Lannoyen ja jäsen Parishin tervetulleeksi noihin keskusteluihin, jotta voisimme varmistaa, että parlamentin ääntä kuullaan myös valmistelutyössä. Vastaavasti tuholaismyrkkyasiat ovat tärkeä näkökohta tällä alueella, ja tarkoituksenamme on esittää ehdotuksia tulevien kuukausien aikana peruslainsäädännön yhdistämiseksi ja tarkistamiseksi.
Tärkeä näkökohta on, että tulevat ehdotukset kuuluvat yhteispäätösmenettelyn piiriin. Tämä ansiosta parlamentilla on täydet mahdollisuudet vaikuttaa lainsäädännön lopulliseen sisältöön, mikä on mielestäni erittäin myönteistä.
Arvoisa puhemies, tiedän, että on paljon asioita, joista voisimme keskustella, ja käsiteltävänä olevissa teksteissä on monia kohtia, joista voisin puhua, mutta en halua käyttää liian paljon aikaa, ja uskon, että näistä kysymyksistä on parempi keskustella, kun ehdotamme direktiivin tarkistamista. Olisin huolimaton, jos en mainitsisi heinäkuun 2003 vaikutusta, jolloin useita satoja tuotteita vedetään pois markkinoilta. Näihin kuuluu aineet, joilla on vähän tai ei ollenkaan tunnettuja vaihtoehtoja. Jäsenvaltiot ja maanviljelijät ovat vakuuttuneita siitä, että tästä voi aiheutua vakavia ongelmia.
Komissio tuntee tämän asian arkaluonteisuuden ja työskentelee jäsenvaltioiden kanssa ratkaistakseen ja minimoidakseen tällaiset ongelmat vaarantamatta turvallisuutta. Panen kuitenkin merkille, että nykyisessä tekstissä ehdotetaan, että kaikkiin välttämättömään käyttöön myönnettyihin lupiin on liitettävä tiukkoja ehtoja. Välitän tämän parlamentin näkökannan tarkkaan jäsenvaltioille.
Lopuksi sanoisin, että olen huomannut jonkin verran kärsimättömyyttä, joka koskee komission tuholaisaineiden kestävää käyttöä koskevan tiedonannon hyväksymistä. Se on nyt sisäisen kuulemismenettelymme viimeisissä vaiheissa ja saadaan käyttöön toivoakseni ajoissa, niin että te saatte sen kesälukemiseksenne.
Lopuksi sanoisin, että kiitän parlamentin päätelmistä ja odotan pääseväni tänne muutosehdotusten kanssa myöhemmin tänä vuonna.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Myllerin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0170/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (PE-CONS 3618/1/2002 - C5-0171/2002 - 2001/0029(COD)).

Myller (PSE)
. Arvoisa puhemies, haluan erittäin lämpimästi kiittää kaikkia, jotka ovat olleet kuudennen ympäristön toimintaohjelman valmistelussa ja päätöksenteossa mukana, kuten ryhmien varjoesittelijöitä, sovitteluvaltuuskunnan jäseniä ja sihteeristöä sekä puheenjohtajavaltio Espanjaa ja komissiota. Kaikki edellä mainitut ovat vaikuttaneet siihen, että sovittelussa saatiin erinomaisen hyvä tulos. Tähän tulokseen voidaan olla tyytyväisiä siltäkin kannalta, että sovittelussa parlamentin tarkistuksista lukumääräisesti hyvin suuri osa saatiin läpi, mutta erityisen tyytyväinen täytyy olla siihen, että tarkistukset, jotka saatiin läpi, olivat laadullisesti erittäin merkittäviä.
Kaiken kaikkiaan voi sanoa, että kuudes ympäristön toimintaohjelma on jatkoa viidennelle toimintaohjelmalle, vaikkakin on kritisoitu sitä, että kun kuudennen ympäristön toimintaohjelman valmistelua aloitettiin, viidennestä ympäristön toimintaohjelmasta ei oltu tehty riittävää analyysia pohjaksi. Joka tapauksessa se ajatus, joka viidennessä toimintaohjelmassa otettiin ensimmäistä kertaa esille eli kysymys ympäristöpolitiikan integroimisesta muihin politiikan osa-alueisiin, on kantavana voimana myös tässä kuudennessa ympäristön toimintaohjelmassa ja on aivan selvää, että vain tällä tavalla voimme päästä ympäristöasioissa eteenpäin. Kaikkien eri politiikan sektorien on tehtävä itse työtä ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. Ympäristölliset tavoitteet tulee toki asettaa ympäristölähtökohdista, mutta vastuu niiden keinojen etsimisestä, joilla tavoitteeseen päästään, tulee olla eri sektoreilla. Huomaamme, että tämä ei ole helppoa. Tänään tässä salissa ollaan keskusteltu kalastus- ja maatalouspolitiikasta, ja ollaan huomattu, että ympäristökysymysten nivominen näihin tärkeisiin, merkittäviin asioihin näyttää olevan kuitenkin käytännössä hyvin vaikeaa.
Tämän ohjelman tukivälineinä - voidaksemme varmistaa, että ohjelman toteuttaminen etenee oikeaan suuntaan - ovat temaattiset strategiat. Olen myös tyytyväinen siihen, että sovittelun yhteydessä päästiin yksimielisyyteen siitä, että parlamentilla on täysi osallistumisoikeus näiden strategioiden luomiseen ja niistä päättämiseen sekä että ne on tehtävä riittävän joustavasti.
Sovittelussa hyväksyttiin useita tärkeitä periaatteita, joista ehkä kannattaa mainita se, että ensimmäistä kertaa meillä on päätös Euroopan tasoisista ympäristöveroista. Neuvoston täytyisi nyt ryhtyä toimiin ja miettiä sitä, millä tavalla ja missä yhteyksissä tätä asiaa edistetään. Onhan meillä toki Sevillan kokouksen päätös esimerkiksi energiaverosta. Toinen tärkeä periaate on se, että meidän on vihdoin ryhdyttävä tarkastelemaan sitä tukipolitiikkaa, jota jäsenvaltioissa ja myös EU:n tasolla harjoitetaan. Emme voi missään tapauksessa lyödä ympäristöpolitiikkaa korvalle sillä, että tuemme ympäristölle haitallisia toimia. Ilmaston muutoksen vastustamiseen löydettiin uutta pontta ja myös liikenteen päästöt ovat entistä paremmin mukana näissä talkoissa.
Lopuksi haluan vielä ottaa esille erityisesti sen, että kaupunkipolitiikan hyväksyminen parlamentin aloitteesta yhdeksi uudeksi temaattiseksi strategiaksi asettaa haasteita meille kaikille sen vuoksi, että tämä on hyvin horisontaalinen kysymys. Tähän kaupunkiympäristön temaattiseen strategiaan täytyy kyetä löytämään sisältöä niin ympäristöpolitiikan kuin kansalaisten elämänlaadun parantamisen osalta. Toivon, että tulemme tässä onnistumaan.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kaikkia, jotka tekivät yhteistyötä ohjelmassa, ja myös komission jäsentä - kerron kohta syyn - ja neuvostoa, koska sovittelun viime vaiheissa se pyrki selvästikin aktiivisesti hyväksymään parlamentin kannan ja lähentymään sitä.
Haluan onnitella komission jäsentä siitä, millainen ohjelma on tällä kertaa laadittu. Mielestäni se osoittaa, että aika on opettanut komissionkin työskentelemään asianmukaisesti. Ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa on oltava laajoja suuntaviivoja, ei liitteitä eikä konkreettisia toimenpiteitä, ja sen on oltava se suuri teline, johon kaikki tulevat toimet ripustetaan. Tässä mielessä komissio on mielestäni osannut laatia toteuttamiskelpoisen ja erittäin järkevän ohjelman, jossa annetaan komissiolle ja Euroopalle enemmän valtaa kuin sellaisessa ihanteellisessa ohjelmassa, joka on täynnä vaatimuksia ja mahdoton toteuttaa ja näin ollen epäoikeudenmukainen.
Minun on kiitettävä myös aihekohtaisten strategioiden valintaa. Mielestäni tämä on laadullinen edistysaskel sellaisessa uudessa työskentelytavassa, jossa otetaan huomioon tieteelliset arvot, laaditaan kertomus asiaintilasta, arvioidaan kustannukset ja toteutuskyky sekä tunnetaan entistä paremmin Euroopan tilanne ennen toimiin ryhtymistä. Tämä toimenpide - aihekohtaiset strategiat - olisi mielestäni ulotettava monille aloille. Näin voimme esimerkiksi tietää kustannukset, mikä on yksi vaatimuksista: kun määritellään politiikka, määritellään myös sen kustannukset.
Haluaisin lisäksi kiinnittää huomiota siihen, että aihekohtaisia strategioita on sovellettava ilmastonmuutospolitiikkaan ja päästöihin. Ei saa käydä niin, että meillä on strategioita autojen polttoaineita varten mutta ei lämmitystä varten. Toisaalta on olemassa se riski, että politiikkojen soveltaminen vahingoittaa maaseutua; virheellisen ja yleistävän veropolitiikan soveltaminen tiettyihin tuotteisiin voi aiheuttaa suurta vahinkoa niille, jotka asuvat kaukana ja huolehtivat maisemasta ja ympäristöstä. Vaadin siis oikeudenmukaista ja tasapainoista soveltamista.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, huomenna ryhmäni ja toivottavasti koko Euroopan parlamentti kannattaa sovittelukomitean päätöslauselmaehdotusta kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta. Ympäristöasioiden valiokunta on esittelijä Riitta Myllerin johdolla tehnyt paljon työtä ja myös menestyksellisesti konkretisoinut ja parantanut lähtökohtana ollutta komission ehdotusta. Haluan esittää suurkiitoksen esittelijä Riitta Myllerille, kaikille kollegoille ja tietenkin koko sovittelukomitealle siitä, että tämä työ on ollut mahdollista.
On selvää, että ryhmäni olisi halunnut nähdä ehkä kattavamman, tavoitehakuisemman ja konkreettisemman seuraavaa kymmentä vuotta koskevan ympäristöä koskevan toimintaohjelman, siis todellisen ympäristöpolitiikkaa ja ekologisesti kestävää kehitystä koskevan suunnanmuutoksen. Nyt meillä on ohjelma, joka on täynnä tahdonilmaisuja, kuten "edistää", "pyrkiä", "kehottaa" ja "tavoitteena on". Jotta ne eivät jäisi pelkiksi tyhjiksi toiveiksi, yleisemmät poliittiset lausunnot on muutettava konkreettisiksi ehdotuksiksi ja sen jälkeen ne on toteutettava käytännössä ja pantava täytäntöön.
Meidän on luotettava ympäristöasioista vastaavaan komission jäsen Margot Wallströmiin ja niihin teemakohtaisiin strategioihin, jotka nyt on hyväksyttävä yhteispäätösmenettelyllä. Ohjelman on kannustettava erilaisia yhteiskunnallisia toimijoita ratkaisemaan ympäristöongelmat aktiivisesti ja vastuullisesti. Meillä lainsäätäjillä on kuitenkin ennen kaikkea vastuu päämäärien asettamisesta sekä varojen hankkimisesta, jotta tällainen kehitys toteutuisi.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, toisessa käsittelyssä tammikuussa sanoin, että toimielinten välillä on laaja yhteisymmärrys ohjelmasta, ja toivoin tuolloin, että tämä olisi osoitus siitä, että kaikki kolme toimielintä voisivat nopeasti päästä lopulliseen sopimukseen ohjelmasta. En ollut pettynyt, ja ylistin tuolloin sitä henkeä, jolla esittelijä Myller lähestyi toista käsittelyä. Se seikka, että hän keskitti tarkistuksensa huolellisesti ja tarkkaan, merkitsi, että oli mahdollista päästä järkevään kompromissiin neuvoston kanssa.
Tämä sopimus tarjoaa erinomaisen pohjan yhteisön ympäristöpolitiikalle seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Painopistealueemme ovat ilmasto, biologinen monimuotoisuus, terveys, resurssit ja jätteet. Lähestymistapa on tietoon perustuva lähestymistapa, kuuleminen, kustannusten ja hyötyjen arviointi. Keinot ovat lainsäädäntö, markkinavälineet, integraatio, kansalaisten ja sidosryhmien mukaantulo, yhteisön lain parempi toteuttaminen.
Kyseessä on toimintaohjelma. Ehkäpä jäsen Schörling unohti mainita, että on olemassa myös 104 erilaista tointa, jotka on määritetty. Se tarkoittaa, että kyseessä on kaikille tarkoitettu ohjelma - voitte käytännössä tarkistaa, toteutammeko nämä toimet vai emme.
Integraatio on ohjelman ydin, ja ohjelma on ydin yhteisön kestävän kehityksen strategiassa, jota viemme eteenpäin parlamentin tuella, jota Strasbourgisssa aiemmin tässä kuussa osoitettiin, Johannesburgissa kesän jälkeen pidettävään huippukokoukseen, ja tietenkin sieltä eteenpäin.
Saanen taas kerran osoittaa onnitteluni jäsen Myllerille; on hyvin paljon hänen ja niiden kaikkien Euroopan parlamentin kollegoiden ansiota, jotka ovat työskennelleet tämän ehdotuksen saamiseksi hyväksymispisteeseen, että meillä nyt on tämä uusi ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma. Kova työ on kuitenkin vasta alkamassa, erityisesti komissiolle. Odotan yhteistyön jatkumista komission ja parlamentin välillä tämän ohjelman toteuttamisessa. Seuraavalla kerralla, kun meillä on virallinen tilaisuus, meidän on juhlistettava sitä samppanjalla.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Langen laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0163/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämisestä ja direktiivin 97/24/EY muuttamisesta (PE-CONS 3615/2002 - C5-0136/2002 - 2000/0136(COD)).

Lange (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, "melkoisen tiukka" oli erään suuren maanantailehden kommentti pakokaasuja koskevasta lainsäädännöstä, josta päätämme huomenna, ja olemme todellakin pyrkineet tässä lainsäädännössä vähentämään moottoreiden palamisprosessissa ilmaan joutuvia päästöjä. Nyt käsiteltävänä olevan uuden lainsäädännön avulla moottoripyörät ja skootterit ovat vuodesta 2006 alkaen yhtä puhtaita kuin nykyaikaiset EURO III -normien mukaiset henkilöautot.
Tämän saavuttaminen on ollut pitkä menettely. Kaksipyöräiset moottoriajoneuvot on jätetty aikaisemmin hieman syrjään päästöjä koskevassa lainsäädännössä. Niiden hyväksyttävät raja-arvot ovat siksi tällä hetkellä moninkertaiset esimerkiksi henkilöautojen tai kuorma-autojen raja-arvoihin verrattuna. Ei ole mitenkään perusteltavissa, että ehkä vain yhden henkilön kuljettaman moottoripyörän päästöt ovat 17 kertaa suuremmat kuin henkilöauton, jossa matkustaa ehkä neljä ihmistä. Oli siis oikein ja aivan välttämätöntäkin panna alulle järkeviä lainsäädäntötoimia tässäkin asiassa, ja lopputulostamme kelpaa mielestäni kyllä esitellä.
Olemme luoneet sellaisia raja-arvoja, jotka vähentävät hyväksyttäviä raja-arvoja keskimäärin 75 prosenttia. Me kaikki voimme olla mielestäni ylpeitä tästä luvusta. Saavutamme sen kahden pakollisen vaiheen avulla. Kiistelimme hieman asiasta, mutta pääsimme lopulta sopimukseen toisesta pakollisesta vaiheesta, jonka ansiosta kaikki ensi kerran rekisteröidyt moottoripyörät ja skootterit voivat saavuttaa nämä huomattavasti pienemmät päästöarvot vuonna 2006.
Raja-arvojen vahvistamisen ohella olemme luoneet myös uusia turvaverkkoja, jottei raja-arvoja noudatettaisi vain hyväksyntämenettelyssä, vaan että niiden avulla voitaisiin todellakin vähentää moottoripyörien ja skoottereiden päästöjä myös maanteillä. Olemme sopineet, että raja-arvojen on säilyttävä 30 000 kilometriin saakka. Käytännössä on siis varmistettava, että käytössäkin olevat moottoripyörät pysyvät puhtaina.
Sovimme lisäksi, että mikäli epäilyt ovat aiheellisia, viranomaiset voivat valvoa käytössä olevia ajoneuvoja ja tarkastaa tietyn tyypin malleja. He voivat selvittää, johtuvatko liian korkeat päästöt mekaanisesta, teknisestä tai kenties huoltoon liittyvästä virheestä. Lisäksi sovimme, ettei kukaan saa fuskata ja ettei elektronisia poiskytkentälaitteita saa käyttää.
On paljon esimerkkejä sellaisista tapauksista, että testisyklissä valmistaja pystyy kyllä osoittamaan loistavia tuloksia, mutta normaalioloissa päästöjä tuotetaan minkä ehditään. Tällainen ei käy päinsä. Me sovimme tästäkin, ja saimme aikaan kaiken kaikkiaan järkevän paketin. Tästä on myös osoituksena, että muutimme hieman tyyppihyväksyntää koskevia testausehtoja. Lämmin moottoripyörä on toistaiseksi testattu 50 kilometrin nopeudessa. Se ei tietenkään missään nimessä vastaa todellisia käyttöoloja. Olimme siksi sitä mieltä, että mittaus on aloitettava kylmällä moottoripyörällä ja että päästöjä on mitattava suuremmissakin nopeuksissa ja myös taajaman ulkopuolisessa ajossa, koska tuskin kukaan ajaa moottoripyörällä käytännössä enintään 50 kilometrin tuntinopeudella. Sovimme lopulta tästäkin sovittelumenettelyssä. Sikäli mielestäni voidaan hyvällä syyllä sanoa, että taas on tehty Euroopan ilmanlaadun parantamisen historiaa, luotu todellakin Euroopan unionin menestystarinaa, jonka ansiosta Euroopan ilma puhdistuu oleellisesti. Kiitän kaikkia asian käsittelyyn osallistuneita!
Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen ensiksi ilmaista kiitokseni Euroopan parlamentille ja erityisesti esittelijä Langelle siitä, että he ovat osoittaneet tarvittavaa tahtoa saadakseen tätä asiaa koskevan sovittelusopimuksen valmiiksi neuvoston kanssa. Saanen myös esittää toiveen, että jonakin päivänä jäsen Langen mietintöä käsitellään päiväsaikaan. Tämä on nyt seitsemäs kerta, kun aloitamme tämänkaltaisen keskustelun klo 23.
Voimme olla tyytyväisiä, että olemme päässeet sopimukseen kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämisestä. Tämä johtaa lopulta siihen, että valmistajalla on valittavanaan uusi moottoripyörille kehitetty testi, joka noudattaa vuoden 2006 standardeja. Tämän testin käyttöönotto EU:ssa varmistaa parhaan mahdollisen ympäristövalvonnan näille ajoneuvoille. Voimme jatkaa ponnistelujamme näiden testisyklien saamiseksi loppuun yhdenmukaisesti muiden osapuolten kanssa mahdollisimman pian. Tässä suhteessa komissio tekee ehdotuksen mahdollisimman pikaisesti, jos mahdollista tämän vuoden loppuun mennessä, esitelläkseen tämän uuden moottoripyörille kehitetyn testisyklin yhdessä sellaisten asianmukaisten päästörajojen kanssa, jotka vastaavat niitä, joita ennakoitiin tässä sopimuksessa vuodeksi 2006.
Samaan aikaan harkitsemme, milloin uudesta moottoripyörille kehitetystä testistä tulee ainoa säännönmukainen tyyppihyväksyntämenettely. Vastaavasti komissio haluaa antaa julkilausuman, jota on aiemmin kierrätetty toimielimissä, ja se kuuluu seuraavasti: komissio vahvistaa uudelleen tavoitteensa varmistaa paras mahdollinen ympäristönsuojelu, kuten perustamissopimuksen 95 artiklan 3 kohdassa määrätään. Komission ehdotus sisällyttää uuden moottoripyörille kehitetyn testisyklin vuoden 2006 vaiheeseen, kuten 4 artiklan 5 kohdassa määrätään. Komissio harkitsee, milloin tämä testisykli jää EU:n ainoaksi säännönmukaiseksi tyyppihyväksyntämenettelyksi.
Komissio panee merkille muiden lainsäätäjien päätöksen 3 artiklan a-alakohdassa, jonka mukaan sitä pyydetään esittämään ehdotus, jossa määritellään normaali elämä ja vakiinnutetaan lisäehdot. Tässä tilaisuudessa komission muistuttaa, että sen perustamissopimuksen mukaisen aloiteoikeuden mukaan komission tehtävä on arvioida sellaisen mahdollisen ehdotuksen ajoitus ja sisältö.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta suullisesta kysymyksestä (B5-0019/02) ja (B5-0020/02) komissiolle Euroopan telakkateollisuuden tilanteesta.

Mann, Erika (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuosien ajan on voitu havaita selkeitä merkkejä siitä, että Korean tasavalta vääristää tuntuvasti ja jatkuvasti telakkateollisuuden kansainvälistä kilpailua WTO:n sääntöjen vastaisilla tuilla. Kesäkuussa 2001 komissio ilmoitti, että Korean kanssa käytävät neuvottelut olivat epäonnistuneet, ja suositti neuvostolle ja parlamentille WTO-menettelyn käynnistämistä ja samalla väliaikaisia suojatoimenpiteitä Euroopan erittäin uhanalaisen telakkateollisuuden suojaamiseksi.
Parlamentti hyväksyi menettelyn ja suositti lisäksi kaasutankkereiden sisällyttämistä suojajärjestelyihin. Komissiolla on nyt käytössään tutkimus, jossa on käsitelty eri alustyyppien ja erityisesti kaasutankkereiden kilpailutilannetta. Kyseinen tutkimus on toimitettu myös neuvostolle. Esitän komission jäsenelle muutaman kysymyksen tästä lyhyesti käsiteltävästä asiasta: milloin tutkimus ensinnäkin esitetään parlamentille ja milloin se julkaistaan? Toiseksi, vahvistaako tutkimus, että Korean vastaisen WTO-menettelyn käynnistäminen on välttämätöntä? Kolmanneksi, onko komissiossa erimielisyyksiä tutkimuksen arvioinnista? Neljänneksi, milloin komissio käynnistää WTO-menettelyn, ja aikooko se vieläkin ottaa käyttöön vahinkoa kärsineitä aloja suojaavia toimenpiteitä?
Viidenneksi, kuinka monta työpaikkaa Euroopassa ollaan vaarassa menettää nykyisten kilpailun vääristymien vuoksi? Kuudenneksi, kuinka monta työpaikkaa on jo menetetty siksi, ettei kahtena viime vuotena ole käynnistetty WTO-menettelyjä eikä ryhdytty minkäänlaisiin suojatoimenpiteisiin? Seitsemänneksi, kuinka paljon toimeksiantoja Euroopan teollisuus on menettänyt kahtena viime vuotena?
Arvoisa komission jäsen, viimeiseksi kysyn, miten arvioitte tilannetta ja neuvostossa asiasta käytäviä keskusteluja. Kollega Riis-Jørgensen on paikalla, ja neuvostossa voidaan arvioida olevan samanlainen tilanne kuin parlamentissa. Jäsenvaltioissa käydään kiivaita väittelyjä siitä, menetteleekö komissio asianmukaisesti ehdottaessaan yhtäältä WTO-menettelyn käynnistämistä ja sen tehostamista samanaikaisilla suojatoimenpiteillä. Riis-Jørgensenin mietinnöstä äänestettäessä parlamentin ylivoimaisen enemmistön mielestä komissio menetteli oikein. Oletan, että ylivoimainen enemmistö pysyy mielipiteessään, mutta pyydän komission jäsentä toki tiedottamaan, millaisia toimenpiteitä hän suunnittelee, ja selvittämään kantaansa myös neuvoston kanssa käytävissä uusissa keskusteluissa, kun tutkimus on toimitettu neuvostolle.

Valdivielso de Cué (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tiedän, että toistan edeltävän puhujan sanoja, koska asia on päivänselvä. Jälkeen kerran kokoonnumme parlamentissa puhumaan laivanrakennuksesta ja Etelä-Korean vilpillisistä käytännöistä tällä alalla.
Minulla ei ole epäilystäkään, että samalla, kun väittelemme täällä asiasta, Etelä-Korean telakoilla työskennellään täyttä höyryä. Haluan myös muistuttaa, että keskustelu tuon Aasian maan vilpillisistä käytännöistä aloitettiin vuonna 1998, mutta Etelä-Koreaa vastaan ei ole toistaiseksi ryhdytty toimiin, vaan haaskaamme täällä aikaa väittelemällä siitä, onko sopivaa vai ei sisällyttää tietyt alustyypit väliaikaisiin suojaamisjärjestelyihin, joita Euroopan komissio ehdotti jo lähes kaksi vuotta sitten. Tuskin erehdyn, jos sanon, että tätä vauhtia sisällytämme järjestelyihin lopulta huvialukset.
Lisäksi haluaisin muistuttaa, että parlamentissa hyväksyttiin jo marraskuussa 2001, että järjestelyihin sisällytettäisiin kaasun kuljetukseen tarkoitetut säiliöalukset, lautat ja ro-ro-alukset: nämä ovat mukana WTO:lle lähetetyssä valituksessa, mutta ne eivät sisältyneet suojaamisjärjestelyihin.
Yllättäen kyseinen ehdotus ei saanut neuvostossa tarvittavaa tukea, joten koko asia on edelleen pysähdyksissä. Tämä on todellakin häpeällistä. Haluaisin vedota unionin maiden väliseen yhteisvastuullisuuteen, jonka pohjalta olemme rakentaneet Euroopan yhteisön ja joka näyttää viime aikoina kokeneen inflaation, sillä ilman sitä Euroopan telakat ovat lyhyen ajan kuluttua kadonneet ja me olemme siitä vastuussa tuhansien perheiden mielestä.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, huolimatta Euroopan parlamentin viime marraskuussa antamasta tuesta ja siitä, että komissio odotti neuvostossa käytävien keskustelujen menestyksellistä tulosta, ei väliaikaisista järjestelyistä laivanrakennusteollisuuden suojaamiseksi päästy päätökseen teollisuusministerien kokouksessa viime vuoden joulukuussa.
Eurooppalaisen teollisuuden pyynnöstä komissio on käynnistänyt kaupan esteitä koskevan asetuksen tutkimuksen päivityksen, joka on juuri saatu päätökseen. Komissio pani merkille kaupan esteitä koskevan raportin havainnot kokouksessaan 7. toukokuuta ja antoi luvan sen siirrolle neuvostoon. Jäsenvaltiot keskustelevat päivitetystä kaupan esteitä koskevasta kertomuksesta kaupan esteitä käsittelevässä komiteassa 29. toukokuuta.
Päivittävässä tutkimuksessa päädyttiin vahvistamaan ensimmäisen tutkimuksen havainnot konttilaivojen alalla ja tuote- ja kemikaalitankkereiden alalla, eli että kysymyksessä olevan Korean myöntämät tuet vaikuttivat EU:n teollisuuteen haitallisesti WTO:n tukia koskevan sopimuksen tarkoittamalla tavalla.
Maakaasutankkereita koskevissa tapahtumissa vuonna 2001 kaupan esteitä koskevassa raportissa painotetaan merkittävää nousua Korean markkinaosuuksissa ja tehdään se johtopäätös, että lisätutkimuksia tarvitaan, jotta voitaisiin määrittää, onko kyseessä jatkuva suuntaus pitkällä aikavälillä. Komissio jatkaa siis markkinoinen seurantaa.
Komission ehdotuksesta tilapäisestä puolustusmekanismista, josta Euroopan parlamenttia kuultiin marraskuussa 2001, aiotaan keskustella uudelleen seuraavassa teollisuusneuvostossa 6. kesäkuuta. Komissio on vakaasti sitä mieltä, että yhteinen kaksinkertainen vastaus on välttämätön eli siis WTO-menettely ja väliaikaiset järjestelyt laivanrakennusteollisuuden suojaamiseksi. Lisäksi komissio pitää myönteisenä OECD:n jäsenten Pariisissa sopimaa yhteistä kantaa lisäkeskustelujen käynnistämisestä uudesta laivanrakennusta koskevasta sopimuksesta, jossa olisi mukana suurimmat laivanrakennusmaat, jotka eivät kuulu OECD:hen.
Komissio katsoo, että nämä ovat tärkeitä askelia kohti Korean käytäntöjen aiheuttamien ongelmien ratkaisemista sekä kaupan esteiden ja väliaikaisia suojatoimenpiteiden ollessa kyseessä että pitkällä aikavälillä OECD-sopimuksessa. Komissio aikoo siksi osallistua aktiivisesti näihin keskusteluihin ja arvioida tarkkaan tapahtumat. Myös muita yksityiskohtaisia kysymyksiä esitettiin, ja voin välittää joitakin vastauksia vuosikertomuksen muodossa ja keskusteltuani tämän asian parissa työskentelevien kollegoideni Lamyn ja Montin kanssa.

Gomolka (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aika tarkalleen vuosi sitten, 14. toukokuuta 2001, neuvosto valtuutti komission käynnistämään WTO:ssa riidanratkaisumenettelyn Korean tasavallan epäoikeudenmukaisten kilpailukäytäntöjen lopettamiseksi. Tilanne ei ole sen jälkeen parantunut yhtään; epäsuhdat ovat pikemminkin vain kasvaneet entisestään. Korean polkumyynti vääristää vieläkin kansainvälistä kilpailua tuntuvasti, minkä vuoksi Euroopan unioni menetti mahdollisuuden lisätä osuuttaan maailmanmarkkinoilla. Rakenteelliset epäsuhdat ovat vaarassa voimistua entisestään. Korealaiset telakat pyrkivät aktiivisesti saamaan toimeksiantoja tietyille alustyypeille, esimerkiksi risteilyaluksille, joiden rakentaminen on ollut toistaiseksi eurooppalaisten erikoisalaa. Nämä jatkuvat rasitteet tulevat Euroopassa sellaisen teollisuudenalan harteille, joka on joutunut toteuttamaan viime vuosina vaikeita mukautusprosesseja. Näitä ovat olleet sekä kapasiteetin vähentäminen että laadun ja tuottavuuden parantaminen jäljelle jääneillä toimipaikoilla.
Tämä rakennemuutos on aiheuttanut ja aiheuttaa edelleen suuria rasitteita varsinkin syrjäisille alueille. Suojatoimenpiteet, joita komissio on ehdottanut WTO:n riidanratkaisumenettelyn ajaksi, ovat välttämättömiä, jos Euroopan laivanrakennuksen olemassaoloa ei haluta vaarantaa. Neuvostolta on siksi edellytettävä, että väliaikaiset suojatoimenpiteet hyväksytään välittömästi. Lisäksi pitäisi hyödyntää johdonmukaisesti polkumyynnin vastaisten tullien ja tasoitustullien kantamista koskevia menettelyjä yleisten tulli- ja kauppasopimusten mukaisesti.
Uhkailut eivät ole toistaiseksi juurikaan vaikuttaneet Korean asenteeseen. Nyt tarvitaan selkeää toimintaa!

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, palaamme jatkuvasti yhteen asiaan. Kyse on aina samasta asiaparista, mikä ei paranna asiaa. Ei näytä olevan epäilystäkään siitä, että Etelä-Korea maksavaa WTO:n sääntöjen vastaista valtion tukea. Sitä vastoin olemme kuitenkin eri mieltä siitä, mitä asialle pitäisi tehdä.
Komissio on yksin vastuussa, että WTO-menettely käynnistetään Etelä-Koreaa vastaan. Neuvoston ja Euroopan parlamentin yksiselitteisistä kehotuksista huolimatta komissio on, komission jäsen Lamyn johdolla, osoittanut toistaiseksi vaikuttavaa kykyä jättää nämä kehotukset omaan arvoonsa. Komission jäsen Lamy ei suostu aivan käsittämättömistä syistä käynnistämään WTO-menettelyä, ellei samalla oteta käyttöön Euroopan telakoita koskevaa valtion tukea. Toisin sanoen: Komission jäsen Lamy yrittää vain tehdä myös Etelä-Korean käytännöistä laittomia, jos Eurooppa itse ottaa käyttöön laittomia käytäntöjä. Mielestäni tästä toiminnasta on pelkästään vahinkoa Euroopalle, mutta toivottavasti te, komission jäsen Liikanen, voitte selvittää mitä järkeä tässä kannassa on, mutta en usko, että pystytte siihen. Viime syksynä, jolloin toimin esittelijänä, työskentelin hyvin voimakkaasti tällaista asioiden toisiinsa yhdistämistä vastaan ja jatkan taistelua edelleenkin. Valtion tuesta ei ole koskaan ollut mitään hyötyä ja se on kallista jäsenvaltioiden kannalta. Haluaisin erittäin voimakkaasti kehottaa komission jäsen Lamya, kuten olen tehnyt myös toistaiseksi vastausta vailla olevassa kirjeessäkin, jonka olen laatinut yhdessä suomalaisen kollegani Kaupin kanssa, käynnistämään WTO-menettelyn Etelä-Koreaa vastaan. ELDR-ryhmä ehdottaa samaa tarkistuksessa.
Tanskalaisilla telakoilla on jo ryhdytty erottamaan työntekijöitä sillä perusteella, että telakat eivät enää pysty kilpailemaan Korean maksaman valtavan valtiontuen kanssa. Sen vuoksi erityisesti edustamiani alueen kannalta olisi erittäin tärkeää, että käynnistämme WTO-menettelyn, mitä kannatan voimakkaasti.
Työttömyyttä koskevan kysymyksen osalta haluan viitata ELDR-ryhmän laatimaan tarkistukseen 4.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aiemmin tänään - ja olen tästä samaa mieltä - muuan parlamentin kollega luonnehti komission jäsen Fischlerin esittämää yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaa ehdotusta sanomalla, että siinä on noudatettu sellaista tekniikkaa, että päänsärky halutaan parantaa hakkaamalla pää irti. Nämä kaksi toisiinsa sidoksissa olevaa toimintoa, kalastus ja laivanrakennus, aiheuttavat nykyisin syvää huolta monissa jäsenvaltioissa, sellaisilla Euroopan unionin alueilla kuin Galiciassa ja sellaisissa kaupungeissa kuin kotikaupungissani Vigossa, jossa laivanrakennus ja kalastus ovat monen perheen työpaikka ja elinkeino.
Joulukuussa 2000 parlamentin mietinnössä selvitettiin Euroopan laivanrakennuksen uhat: kalastusalan kriisi, mukavuuslippulaivat kauppalaivastossa sekä vaara siitä, että yhteisön maa rakentaa mukavuuslippulaivoja Euroopan ulkopuolella. Tämä kaikki johtuu siitä, ettemme kykene torjumaan vilpillistä kilpailua, vilpillisiä käytäntöjä ja polkumyyntiä. Tilanne jatkuu, kunnes komissio ja neuvosto tekevät poliittisesti merkittäviä, rohkeita ja määrätietoisia päätöksiä.
Uskon, että laivanrakennusala hyväksyy ja haluaa saavuttaa Euroopan unionin tavoitteet: näitä ovat laivanrakennusteollisuuden tervehdyttäminen, tuottavuuden lisääminen, telakoiden kilpailukyvyn parantaminen ja ympäristön tilan kohentaminen, ja ne voidaan saavuttaa avoimessa ja tasavertaisessa tilanteessa mutta ei silloin, jos harjoitetaan polkumyyntiä ja vilpillistä kilpailua.
Tästä syystä pyydämme, että väliaikaiset suojaamisjärjestelyt ja WTO:n tekemät päätökset, jotka koskevat yhteisön Koreaa vastaan käynnistämiä toimia, nivottaisiin yhteen, ja tästä syystä pyydämme myös suojaamisjärjestelyjen ulottamista sellaisiin markkinasegmentteihin kuin kaasun kuljetukseen tarkoitetut säiliöalukset, lautat ja ro-ro-alukset, sillä WTO:lle lähetetty valitus koskee niitäkin, ja lisäksi on mainittava konttialukset, öljy- ja kemiantuotteiden kuljetukseen tarkoitetut säiliöalukset sekä maakaasun kuljetukseen tarkoitetut säiliöalukset.
Lopuksi: asetus on hyväksyttävä, ennen kuin on myöhäistä ja telakat ovat sulkeneet ovensa toimettomuuden takia. Mikä pahinta, ellei Euroopan unioni anna väliaikaisia tukia laivanrakennusteollisuudelle, se saattaa kehottaa polkumyynnin ja vilpillisen kilpailun harjoittajia laajentamaan käytäntöjään muille elinkeinoelämän aloille, kuten auto- tai elektroniikkateollisuuteen. Tällainen mahdollisuus on ristiriidassa sen avoimuuden ja vapaan kilpailun kanssa, jota Eurooppa haluaa ja jota me eurooppalaiset haluamme.
Arvoisa komission jäsen, emme saa myöhästyä. Muuten päänsärky katoaa siksi, ettei meillä ole enää päätä.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä kollega, nyt on kyllä todellakin liian myöhäistä! Myönnän, että olen väsynyt, mutta en ole niin väsynyt, etten jaksaisi taistella Euroopan laivanrakennusalan työpaikkojen puolesta. Tulevina päivinä koko maailma tai ainakin jalkapallosta innostunut maailma kääntää katseensa Japaniin ja Etelä-Koreaan. Laivanrakennusalan tilanteen huomioon ottaen kääntäisin tosin katseeni mieluummin pois Kaukoidästä. Syy on edelleen sama, nimittäin korealaisten telakoiden polkuhinnat. Tätä taannoisessa yhteisön tutkimuksessa taas kerran vahvistettua kilpailun vääristymistä kärjistää vielä se, ettei Euroopassa myönnetä enää tukia. Tästä syystä yhä useammat merenkulkualan yritykset joutuvat lopettamaan, ja lukuisat irtisanomiset julistavat vain yhtä ja samaa tuomiota: Euroopan laivanrakennus on perinpohjaisessa kriisissä!
Mitä me eurooppalaiset sitten teemme? Rannikolta kotoisin olevana parlamentin jäsenenä minulta kysytään tätä jatkuvasti. Mieleni tekisi sanoa asianosaisille, että parlamentti on kyllä tehnyt läksynsä, mutta kaksi muuta päätoimijaa laiminlyövät velvollisuutensa. Pieni asioiden kartoitus havainnollistaa ärtymystäni. Keskustelemme parlamentissa tällä hetkellä kolmannesta päätöslauselmasta ja olemme antaneet jo aikoja sitten suostumuksemme väliaikaisille suojatoimenpiteille. Telakoiden tukemiselle ei näytetä kuitenkaan vieläkään vihreää valoa. Miksi? Koska neuvosto ei ole päässyt asiasta vieläkään yhteisymmärrykseen, ja komission on valitettavasti otettava edelleen huomioon sellaiset alustyypit, joista on tehty jo kanne WTO:hon. Haluaisin siksi vielä kerran selvittää parlamentissa yhteisen politiikkamme ydinkohtia.
Tarvitsemme ehdottomasti yhteisön menettelyä. Sellainen on otettava heti käyttöön WTO-kanteen avulla, ja kuten olemme kuulleet, neuvostohan joka tapauksessa kokoontuu ensi viikolla, ja yhteisön menettely on käynnistettävä myöntämällä eurooppalaisille telakoille väliaikaista tukea. Muuten pelaamme jalkapalloa ilman kunnollista puolustusta, käyttääkseni vielä alussa esille ottamaani vertausta. Riidanratkaisumenettelyn myllyt jauhavat hitaasti. Euroopan laivanrakennusala kuitenkin kuolee nyt. Emme saisi aliarvioida WTO-kanteen toteavaa vaikutusta, mutta meillä pitäisi olla kuitenkin tehokkaita pikatoimenpiteitä takataskussa. Teille esitetyssä päätöslauselmassa vaaditaan selkeästi näitä molempia, joten uskon sen laajennetun työryhmän esityksen huomioon ottaen saavan laajan kannatuksen huomisessa äänestyksessä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut neljä työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

