Overrækkelse af Sakharovprisen (højtideligt møde) 
Formanden
Kære formand for Rådet, hr. Chastel, kære højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik i EU/næstformand i Kommissionen, Lady Ashton, kære gæster!
Guillermo Fariñas
(ES) Et budskab til Europa-Parlamentet - Santa Clara, 14. december 2010
Kære hr. Jerzy Buzek, formand for Parlamentet, kære næstformænd, mine damer og herrer i dette multinationale demokratiske forum!
Desværre kan jeg - på grund af manglen på den tolerance, vi har så hårdt brug for på denne plagede klode, ikke være til stede som repræsentant for det cubanske folk, der er i oprør, og for de cubanske borgere, som ikke længere frygter den totalitære regering, der har undertrykt os på skammelig vis i 52 år, og hvis seneste offer er martyren Orlando Zapata Tamayo.
Uheldigvis for dem, som regerer så dårligt i mit hjemland, er det faktum, at jeg ikke frivilligt kan rejse til og fra øen, hvor jeg er født, i sig selv det mest uigendrivelige bevis på, at intet desværre er forandret i det autokratiske system, der regerer mit land.
Sådan som Cubas nuværende ledere ser det, er vi cubanske borgere akkurat ligesom de slaver, jeg nedstammer fra, der blev kidnappet i Afrika og tvunget til Nord-, Syd- og Mellemamerika med magt. For at jeg eller enhver anden almindelig borger skal kunne rejse udenlands, skal man bruge et "Carta de Libertad", dvs. et frihedskort, nøjagtig sådan som slaverne skulle. I dag hedder det bare et "Carta Blanca", et hvidt kort.
Mit største håb er, at De ikke vil lade Dem narre af sirenesangen fra et grusomt regime, der praktiserer "vild kommunisme", og hvis eneste ønske - efter på skrømt at have foregivet at ville indføre økonomiske reformer - er, at Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet vil ophæve den fælles holdning og lade regimet nyde godt af lån og investeringer, der bruges til at hjælpe tredjeverdenslande under Cotonou-aftalen.
Tidligere politiske fanger eller samvittighedsfanger, der i den senere tid er løsladt af den "vilde kommunisme", sidder nok hos Dem nu. Det ville være en fejl at tro, at de er sat i frihed. De og deres familier er underlagt "psykologisk forvisning", fordi deres nærmeste og kæreste er blevet sortlistet af den neostalinistiske cubanske regering.
Vi i den fredelige opposition i Cuba har en stoisk rationel indstilling til de materielle eller åndelige vanskeligheder, vi udsættes for, og til risikoen for at miste vores frihed og endda vores liv, eftersom vi tilhører den mindst velstillede del af befolkningen. Her, inde i Cuba, lider vi alle, men vi klager ikke. Derfor håber vi på at kunne regne med Deres støtte.
Kære medlemmer af Parlamentet! Jeg beder Dem om ikke at give efter for den cubanske regeringselites krav, medmindre følgende fem krav opfyldes:
For det første at man fortsætter med at løslade alle politiske fanger og samvittighedsfanger, uden at de forvises, og desuden offentligt forpligter sig til aldrig mere at fængsle ikkevoldelige politiske modstandere.
For det andet at man omgående ophører med den voldelige afklapsning og truende adfærd, der udøves af regimets militære og paramilitære tilhængere over for den fredelige opposition i landet
For det tredje at man meddeler, at alle cubanske love, der er i strid med verdenserklæringen om menneskerettigheder, skal gennemgås og ophæves.
For det fjerde at man i den daglige praksis bevilger de nødvendige midler til etablering af oppositionspartier, massemedier - som ikke er underlagt det "statssocialistiske" system, uafhængige fagforeninger og enhver anden form for fredelig social organisation.
For det femte at man offentligt accepterer, at alle cubanere, der har måttet forlade landet, har ret til at tage del i Cubas kulturelle, økonomiske, politiske og sociale liv.
I dette afgørende øjeblik i mit lands historie må De - sammen med alle velmenende mænd og kvinder over hele verden være meget opmærksomme på de fortsatte sociale udbrud og protester i Cuba, som er forårsaget af frustrationen over at stå over for en magtsyg regering, der er i stand til at give ordre til mord på mine landsmænd.
Jeg håber og beder til, at det ikke vil komme til en unødvendig borgerkrig mellem cubanere, fordi man blindt nægter at acceptere, at "statssocialismens" politiske model var og er en fejltagelse alle vegne, hvor der er gjort forsøg på at indføre den, hvilket selv den historiske leder af den såkaldte cubanske revolution erkender over for den udenlandske presse.
De gamle mænd, som styrer Cuba, ønsker - i deres daglige foragt for dem, de regerer over - ikke at forstå, at de skulle tjene offentligheden, og at alle ægte offentlige tjenere giver deres landsmænd mulighed for at udskifte dem eller støtte dem. Ingen person med magtbeføjelser bør søge at blive tjent af dem, han eller hun regerer over, som det er tilfældet i Cuba.
Med vores søstre og brødre i kampen, som deler vores demokratiske idealer, med dem som stadig sidder fængslet, de som tilsyneladende går frie omkring og med dem, der er draget i den barske landflygtighed, fortsætter vi vores ulige ikkevoldelige kamp mod Castrostyrets undertrykkere, og med Guds hjælp vinder vi kampen uden blodsudgydelser.
Hvis der er én ting, jeg gør i selskab med mine kolleger blandt systemkritikerne, er det at bandlyse enhver form for had mod mine politiske modstandere fra mit hjerte. Det forholder sig sådan - og det gør os til bedre mennesker og gør os bedre i stand til at klare opgaven med at genopbygge vores hjemland - at jeg i denne kamp har lært at lade mig lede af ordene fra den første, kendte systemkritiker, Jesus Kristus, nemlig "elsk jeres fjender".
Parlamentet skal have tak for ikke at glemme det cubanske folk i disse mere end 50 års kamp for demokrati. Når jeg accepterer Sakharovprisen 2010 for tankefrihed, som er blevet mig tildelt, så gør jeg det, fordi jeg føler mig som en lille del af den oprørske ånd, der kendetegner det folk, jeg er stolt af at tilhøre.
Jeg er Dem yderst taknemlig, mine damer og herrer, medlemmer af Parlamentet, for denne gestus viser, at De ikke har glemt de lidelser, vi gennemgår, og således bringer Deres gestus frihedens lys meget tættere på mit land.
Må Gud give, at vi - Hans børn i Cuba - snart må forsones, og at landet må blive velsignet med demokrati.
Guillermo Fariñas Hernández
Autoriseret psykolog
Bibliotekar og uafhængig journalist, har af politiske årsager været fængslet tre gange
(Bifald)
