Europæisk betalingspåbudsprocedure (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Retsudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure (07535/3/2006 - C6-0227/2006 - (Ordfører: Arlene McCarthy).
Arlene McCarthy 
ordfører. - (EN) Hr. formand, hr. kommissær! For næsten 12 måneder siden godkendte vi for første gang det europæiske betalingspåbud, en ny lovgivning til støtte for forenklet inddrivelse af fordringer for virksomheder og borgere med udestående fordringer i en anden medlemsstat. I dag, et år senere, har udvalget ikke skiftet holdning. Vi mener, at vi har brug for en pragmatisk og praktisk EU-lovgivning, navnlig med henblik på at sikre, at virksomhederne og borgerne har adgang til et prisoverkommeligt system til inddrivelse af udestående fordringer. Hvorfor? Fordi inddrivelse af fordringer i en anden EU-medlemsstat vil være en dyr retsproces, indtil denne lovgivning træder i kraft. I nogle tilfælde overstiger omkostningerne til advokater og de administrative omkostninger det beløb, den pågældende fordringshaver har udestående. Hvad mere vigtigt er, viser undersøgelser og erfaringer, at virksomheder, der ikke får dækket deres udestående fordringer, risikerer konkurs, hvilket har følgevirkninger, ikke kun i form af tab af arbejdspladser, men også for andre små og mellemstore virksomheder i forsyningskæden.
Ud af mellem 30 og 40 milliarder fakturaer i Europa hvert år forfalder hele 1 milliard og bliver til gældsfordringer. Interim Justicia gennemførte en undersøgelse af betalingspraksis i 16 europæiske lande for ca. 10 år siden. Den gennemsnitlige forsinkelse var på det tidspunkt kun 14 dage. Ved udgangen af 2003 var forsinkelsen steget til 16 dage. Ifølge en undersøgelse gennemført af Verdensbanken, "Doing Business in 2004: Understanding Regulation" har de nordiske lande de mest effektive og virkningsfulde retssystemer sammenholdt med de andre lande i undersøgelsen. De når frem til en løsning på kortest tid, og omkostningerne er desuden lave. Italien er et af de lande med de største forsinkelser i verden. Som forklaring angives den slappe ankeprocedure, der betyder, at proceduren kan blive afbrudt når som helst under rettergangen. Spanien har derimod et af de mest komplekse retssystemer, der medfører højere omkostninger og fører til langvarige retssager. Min egen medlemsstat, Det Forenede Kongerige, har omkring tre systemer til inddrivelse af fordringer, hvilket skaber forvirring hos virksomhederne og borgerne.
Omfattende forskelle mellem lovreguleringen af inddrivelse af forfaldne betalinger skaber således usikkerhed, navnlig i forbindelse med EU-handel, og de yderligere omkostninger er til hinder for EU's målsætning om lige muligheder for markedsadgang for såvel lokale virksomheder som for virksomheder, der opererer i hele EU. Det er tydeligt, at manglen på håndhævelsessystemer for betalinger underminerer det indre marked og erhvervslivets tillid, og at de små og mellemstore virksomheder derfor stadig løber ind i likviditetsproblemer som følge af sene betalinger.
Det europæiske betalingspåbud vil også gælde for den enkelte borger, der arbejder eller bor i en anden medlemsstat, og som også kan drage fordel af denne nye lov. Den omfattende og stigende samhandel i EU og den stigende mobilitet øger naturligvis sandsynligheden for, at flere og flere virksomheder bliver involveret i grænseoverskridende tvister. Der er risiko for, at borgerne ikke gør deres rettigheder gældende på grund af de hindringer, som de står over for, navnlig når de skal håndtere retssystemet i en anden medlemsstat og uvante procedurer og ukendte omkostninger. Det er derfor afgørende, at EU skaber et retsområde, hvor den enkelte borger og virksomhederne har adgang til retssystemet og til erstatning i tilfælde af et ubestridt krav.
Disse retsplejeregler vil lette denne adgang. Med det europæiske betalingspåbud indføres et praktisk instrument på EU-niveau til opnåelse af en eksigibel afgørelse, og jeg mener, at vi på denne måde kan vise borgerne, at EU har indført et praktisk redskab, der kan hjælpe dem til at opnå erstatning og oprejsning.
Jeg ønsker at takke medlemmerne af udvalget, navnlig skyggeordførerne hr. Wieland, der er til stede i aften, og fru Wallis, der var forhindret. De har ikke blot støttet min strategi, men også stillet nyttige og konstruktive ændringsforslag vedrørende alle stadier i proceduren. Udvalget har hørt hovedaktørerne, og vi mener, at vi har fokuseret på de centrale aspekter. Begge mine skyggeordførere lagde vægt på at sikre, at formularerne og bilaget, forslagets skelet, er så enkle, at virksomhederne kan udfylde dem med et minimum af bureaukrati. Tiden og erfaringen vil vise, om dette er lykkedes. Dette er årsagen til, at Parlamentet under de nye komitologiprocedurer skal høres og underrettes om alle de ændringer, som Kommissionen ønsker at indføre i systemet.
Jeg vil også gerne takke det britiske formandskab, navnlig minister Baroness Ashton, der har hjulpet os med at nå frem til en klar formulering af denne lovgivning.
Vi skal således, hr. kommissær, blot drøfte de sidste små detaljer ved andenbehandlingen. Fru Wallis lægger vægt på, at Kommissionen tager alvorlig fat på risikoen for forskelsbehandling af borgere og virksomheder, i tilfælde hvor EØS-lande kan deltage i det indre marked, men derimod ikke som kontraherende part i EPO. Jeg håber, at Kommissionen vil tage fat på dette spørgsmål.
Formularerne skal være brugervenlige og enkle, og vi ser derfor gerne, at Kommissionen accepterer vores ændringsforslag på dette område.
Siden vi startede denne proces for et år siden og siden forelæggelsen af Kommissionens oprindelige forslag har vi fået en ny interinstitutionel aftale, der trådte i kraft i juli 2006. Udvalget og Parlamentet insisterer på, at den nye forskriftsprocedure med kontrol respekteres i denne lovgivning og i forbindelse med betalingspåbudsproceduren.
Hr. kommissær, jeg vil gerne understrege, at vi har sat stor pris på den samarbejdsvilje, som Deres tjenestegrene har udvist i denne sag. Jeg håber at vi i samarbejde med det finske formandskab kan færdiggøre det europæiske betalingspåbud og indlede gennemførelsesprocessen i alle EU-medlemsstaterne, således at virksomhederne og borgerne kan operere på det indre marked med tillid til og viden om, at manglende betaling af forfaldne fordringer ikke ender med endeløse og resultatløse retssager. Vi skylder EU, at vi nu har et enkelt og brugervenligt system til hurtig inddrivelse af fordringer, der efter min opfattelse vil fremme de små og mellemstore virksomheders integrering i det indre marked og styrke EU's økonomi.
Franco Frattini
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest takke ordføreren, fru McCarthy, for hendes arbejde og for hendes bestræbelser på at nå frem til et tilfredsstillende resultat med dette projekt, der er af afgørende betydning for vores borgere.
I lighed med ordføreren vil jeg også gerne takke det tidligere britiske formandskab, navnlig Baroness Ashton, for den indsats, der er blevet gjort for at komme videre med dette vigtige projekt.
Som bekendt er formålet med denne forordning om indførelse af en europæisk betalingspåbudsprocedure at gøre det nemmere at inddrive det store antal ubestridte krav i Europa. Der er således tale om en meget vigtig forordning, da den vil give alle kreditorer i Europa mulighed for at inddrive deres krav i henhold til en ensartet procedure, der er hurtigere og billigere end en almindelig domstolsbehandling. Den vil også lette domstolenes administrative byrde, idet de sager, hvor skyldner ikke bestrider kravet, ikke skal afgøres ved almindelig domstolsbehandling.
Forslaget vedrører potentielt alle borgere og virksomheder i Europa. Et europæisk betalingspåbud kan cirkulere frit i Europa og vil uden videre blive fuldbyrdet. Det vil ikke være nødvendigt at anmode om en fuldbyrdelseserklæring - "eksekvaturproceduren" - i fuldbyrdelsesstaten.
Med hensyn til ændringsforslagene kan jeg acceptere ændringsforslag 3 som helhed. Med hensyn til ændringsforslag 2 kan jeg acceptere kompromisændringsforslaget om komitologiproceduren, der er i overensstemmelse med Rådets afgørelse fra juli 2006. Med hensyn til ændringsforslag 1 mener jeg ikke, at vi for indeværende bør genrejse spørgsmålet om definitionen af en grænseoverskridende sag, som Rådet og Parlamentet vedtog ved førstebehandlingen, om end jeg forstår baggrunden herfor og udvalgets bekymring. Jeg kan samtidig bekræfte, at Kommissionen er til rådighed og indstillet på at se nærmere på lovgivningens følger for fordringshavere med bopæl uden for EU, herunder navnlig i EØS-lande. Jeg er parat til at overveje ethvert forslag meget nøje.
Rainer Wieland
Hr. formand! Ordføreren, fru McCarthy, har hovedsagelig redegjort for, hvorfor dette er vigtigt for erhvervslivet.
Denne europæiske betalingspåbudsprocedure er et væsentligt fremskridt inden for grænseoverskridende retsanvendelse, og især et skridt fremad for erhvervslivet, som har en særlig interesse i, at det hurtigt bliver konstateret, om en fordring eksisterer med rette, at der hurtigt bliver udstedt et fuldbyrdelsesgrundlag, og at der også kan gøres udlæg for kravet i skyldnerens hjemland uden yderligere bekostelige procedurer. Men det skal også siges - og det vil jeg lægge størst vægt på - at de grænseoverskridende retlige relationer i stigende grad også vil blive vigtige for private, som har særlig vanskeligt ved at gøre deres krav gældende hen over grænsen, uanset om de bestridte eller ej.
Vi debatterer i dag ubestridte krav, og derfor er dette første skridt så vigtigt. Private, for hvem det i forvejen er kompliceret nok at få det, de har krav på, har store problemer, når der er tale om krav i et land, som de ikke selv bor i. Dette instrument vil gøre tingene lettere for dem. En formular, som enhver privatmand kan udfylde, vil gøre det muligt at gøre krav gældende uden de store omkostninger og relativt enkelt.
Et andet aspekt er, at der altid tales om erhvervslivet og om kreditorerne, men der bliver talt for lidt om skyldnerne. I EU's medlemsstater er der indført systemer - ikke mindst i mit hjemland - som gør udstedelsen af fuldbyrdelsesgrundlag vedrørende sådanne krav udtalt billigt, ikke mindst for dem, der skylder pengene. En skyldner, som er villig til at betale - men måske ikke i stand til det - kan aftale en fornuftig afdragsordning med kreditoren, som har en interesse i et fuldbyrdelsesgrundlag, hvorved gælden ikke forældes, og der vil således påløbe færre omkostninger, fordi der ikke har været tale om en omtvistet sag.
Derfor er det i alle parters interesse, at vi indfører en hurtig, effektiv og billig grænseoverskridende procedure.
Andrzej Jan Szejna
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Sene betalinger er en væsentlig grund til insolvens, der udgør en trussel mod virksomhedernes og især de små og mellemstore virksomheders overlevelse. De bringer disse virksomheders aktiviteter og solvens i fare, hvilket ofte medfører tab af mange arbejdspladser. En hurtig og effektiv inddrivelse af udestående fordringer, som ikke er genstand for retstvister, er af afgørende betydning for virksomhederne i EU. En sådan ordning medvirker til at bevare arbejdspladser.
Medlemsstaterne har generelt forsøgt at løse problemet med masseinddrivelse af ubestridte krav ved at forenkle sagsgangen i forbindelse med betalingsordrer. Der er imidlertid betydelige forskelle mellem de nationale bestemmelser og de enkelte procedurer. Disse procedurer kan være uantagelige eller umulige at anvende i forbindelse med grænseoverskridende tvister. Vi bør derfor være imødekommende over for den foreslåede forordning om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.30.
