Klimaændringer (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er interimsbetænkning af Karl-Heinz Florenz for Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer om de videnskabelige fakta bag klimaændringerne: resultater og anbefalinger i forbindelse med beslutningstagningen.
Karl-Heinz Florenz
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, hjertelig velkommen i Europa-Parlamentet. Hvorfor giver EU sig i kast med at oprette et midlertidigt udvalg om klimaændringer? Det var rigtigt at præsentere et samlet koncept for, hvordan vi i EU har tænkt os at håndtere dette emne. Hvis vi - som Stavros Dimas med så stor succes gør det på vegne af Kommissionen - internationalt vil bidrage til, at dette emne bliver ved med at stå på dagsordenen, må vi i EU respektive som Parlament sige, hvad vores koncept er, altså hvad vores visitkort er, når det gælder dette emne. I sidste ende handler det om, at Europa skal vise, hvordan vi behandler emnet, hvordan vi arbejder for at få andre lande og andre kontinenter til at gå i samme retning sammen med os. Derfor er det rigtigt, at vi begynder med den videnskabelige del af denne debat, og det er det, det handler om i dag.
En sådan del kan aldrig blive en attraktiv betænkning, fordi den altid vil behandle status quo. Så kan man ikke lave en studehandel og lægge lidt til det ene sted og trække lidt fra det andet, så må man holde sig til fakta. Disse fakta har vi samlet i en række tematiske strategier, og i denne forbindelse har vi inviteret to nobelpristagere til Bruxelles og Strasbourg. De, hr. formand, gennemførte et fremragende arrangement og holdt en meget stor tale om klimaændringerne, hvilket glædede mig meget og gav mig en masse kraft.
Vi havde lejlighed til at høre mange eksperter fra verdensomspændende internationale grupper under kyndig ledelse af min gode ven Guido Sacconi, som ledede slagets gang med sikker hånd. Vi havde også inviteret kritikere, men de kom desværre ikke alle sammen, fordi de ikke ville udsætte sig for denne kritiks internationale konkurrence. At skrive kritik, men ikke at ville lade den efterprøve i et udvalg, det er ikke nogen heltemodig opførsel. Jeg ville have ønsket, at der virkelig var kommet en kritiker, som havde stillet op til den internationale debat.
Vi har læst mange fremragende dokumenter. IPCC, FN's klimapanel, var der, vi hørte verdenslandbrugsorganisationen, FN's miljøorganisation, Forbundsrepublikken Tysklands klimakonference samt mange andre, og det førte til, at vi nu har fået kendsgerningerne på bordet. Det er ikke et kampdokument, som mine venner her og der hævder, det er en tilstandsrapport, som skal være en platform for vores videre arbejde. Argumenterne viser tydeligt, at der findes en videnskabelig konsensus, som vi nu kan arbejde videre ud fra. Der er konsensus om, hvordan man skal vurdere menneskenes antropogene indflydelse - det er artikel 3. Vi har tilstrækkelige oplysninger om, at målet om ikke at overskride 2 °C er et vigtigt mål.
Hvad handler det så om i fremtiden? Det handler om, at vi i Europa skal finde kræfterne til en ny, tredje industriel revolution, som indeholder bæredygtighedens tre søjler, nemlig produkternes bæredygtighed, den sociale komponent og naturligvis den økonomiske komponent. Det er ikke en byrde, det er en kæmpestor chance, som vi må videreudvikle som en vision.
En ting står nemlig fast, og det er, at klimadebatten kun er en lille del af vores problem. Vi må have en debat om bæredygtighed, for i øjeblikket fyrer vi på kun 500 år energimængder af, som er opstået over millioner af år, og vi har slet ikke noget svar på, hvordan vores børn og børnebørn fremover kan udvikle deres energi.
Det er den store chance. Vi skal have mod til at have fantasi. Stenalderen sluttede ikke, fordi vi ikke havde flere sten. Stenalderen sluttede heldigvis, fordi vi havde politikere, som havde mod - mod for fremtiden, mod for vores børn og mod for denne planet.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, Karl-Heinz Florenz, også for de venlige ord til formanden. Det hører til undtagelserne, at der bliver givet udtryk for den slags venligheder. Da jeg her er objektiv og neutral, vil jeg ikke gøre opmærksom på, at man får særlig lidt ros fra sin egen politiske familie. Så det var altså noget helt usædvanligt, der foregik her i salen denne morgen!
Janez Podobnik
formand for Rådet. - (SL) Hr. formand, hr. Florenz, mine damer og herrer! Beviset for, at mennesket deler ansvaret for de store ændringer i klimasystemet, og at disse ændringer allerede har haft en negativ indvirkning på naturen og det menneskelige samfund, er nu tilgængeligt. Det er også sikkert, at hvis vi ikke handler hurtigt og reducerer drivhusgasemissionerne betydeligt i løbet af dette århundrede, vil den globale temperatur fortsætte med at stige, hvilket vil føre til generel skade og forstyrrelse.
Den fjerde vurderingsrapport fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), der blev udgivet i Spanien i november 2007, udgør den mest komplette og den mest troværdige videnskabelige vurdering af klimaændringer hidtil. I betænkningen hedder det, at der ikke er tvivl om, at klimasystemet varmes op, og at stigningen i den gennemsnitlige globale temperatur i løbet af de sidste 50 år sandsynligvis har været forårsaget af den menneskeskabte koncentration af drivhusgasser.
Vurderingsrapporterne om situationen, som er blevet offentliggjort af IPCC siden 1990, viser, at videnskaben inden for klimaændringer og konsekvenserne heraf har gjort betydelige fremskridt i løbet af de sidste par år. Dette kan tilskrives en række faktorer, såsom det stadigt voksende vidnesbyrd om de kendte ændringer af klimaet, videnskabsfolkenes hårde arbejde og en bedre formidling af videnskabelige opdagelser.
Som det er blevet sagt i hr. Florenz' interimsbetænkning, som efter vores mening frembringer nogle meget vigtige, friske formuleringer om de beskrevne problemer, som vi kender i dag, er situationen tilstrækkelig til at berettige den umiddelbare oprettelse og gennemførelse af politikker, som vil bidrage til en reduktion af drivhusgasemissionerne. Som vi alle ved, er dette grunden til, at de europæiske stats- og regeringsledere i marts sidste år besluttede at udsende et resolut budskab til det internationale samfund med forpligtelser om reduktion af drivhusgasser.
EU er fast besluttet på at opfylde disse forpligtelser med en integreret tilgang til klima- og energipolitik. For det andet vil det være særlig opmærksomt på energieffektivitet, vedvarende energi, biobrændstoffer, på opsamling og lagring af kuldioxid og generelt en overgang til en kulstoffattig økonomi.
Jeg vil også gerne minde Dem om de seneste afgørelser fra Det Europæiske Råd. Som jeg allerede har nævnt, vedtog EU sidste år beslutsomme og omfattende forpligtelser vedrørende klima- og energipolitik. Nu, i 2008, er det tid til handling.
På konferencen om klimaændringer, der blev afholdt sidste år i december på Bali, skete der et vigtigt gennembrud med begyndelsen af de internationale forhandlingsprocesser, der omfatter alle de udviklede lande og udviklingslandene. Denne proces er blevet skitseret i handlingsplanen fra Bali. EU er fast besluttet på yderligere at fastholde sin førende internationale rolle inden for klimaændringer og energi, samt at opretholde det nødvendige skub i forhandlingerne inden for rammerne af FN-konventionen, navnlig på et af sine næste møder i år i Poznan. Målet er at sikre, at der i København i 2009 indgås en ambitiøs, global og integreret aftale om klimaændringer for perioden efter år 2012, hvilket vil være i tråd med EU's mål om, at de globale temperaturer ikke må stige mere end 2 °C. EU vil også bidrage betydeligt til dette ved at opfylde de mål, der blev opstillet på Det Europæiske Råds forårsmøde i 2007.
Den vigtigste udfordring er, at overgangen til en sikker og bæredygtig kulstoffattig økonomi udføres på en måde, der vil være i tråd med EU's bæredygtige udvikling, dets konkurrenceevne, en pålidelig energiforsyning, fødevaresikkerhed og sunde og bæredygtige offentlige finanser.
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker, fordi jeg har fået lejlighed til at drøfte den interimsbetænkning fra Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer, som hr. Florenz har fremlagt i dag, med Dem. Jeg vil gerne rose ham for det fremragende arbejde, han har gjort.
Betænkningen bekræfter Europa-Parlamentets støtte til en ambitiøs fællesskabspolitik til bekæmpelse af klimaændringer, og jeg vil også benytte lejligheden til at takke alle Europa-Parlamentets medlemmer for deres vedvarende støtte og vigtige bidrag til at fremme vores klimapolitik gennem bevidstgørelse af offentligheden og informering af parlamentsmedlemmer fra andre lande. Desuden vil jeg gerne fremhæve den vigtige rolle, som De, hr. formand, har spillet, for at fremme EU's klimaændringspolitik, og jeg er sikker på, at både De og Europa-Parlamentets medlemmer vil fortsætte med den samme gejst, så det i løbet af de næste to år - vi har nemlig mindre end to år at løbe på - kan lykkes os at nå frem til en aftale sidst på året i 2009 i København. Herved kan vi effektivt imødegå denne store trussel mod kloden. Såvel i EU, hvor forhandlingerne om pakken af klima- og energiforanstaltninger intensiveres, og i de internationale forhandlinger bør vi mobilisere alle vores kræfter og samarbejde så godt, vi kan, for at udnytte den førerposition, som EU har indtaget, med henblik på konferencen i København i december 2009.
Det var en kombination af to faktorer, der bragte os frem til de vigtige beslutninger, der blev truffet i Bali. På den ene side Europas førende position på verdensplan inden for bekæmpelse af klimaændringer og på den anden side de videnskabelige konklusioner fra IPCC, Det Mellemstatslige Panel for Klimaændringer, som har æren for, at mange af verdens ledere har accepteret, at behovet for at træffe foranstaltninger rent faktisk er presserende. Takket være en række videnskabelige rapporter har borgerne og de politiske ledere, heriblandt parlamentsmedlemmer i forskellige lande, fået en større forståelse af omfanget af den udfordring og de alvorlige risici, som vi står over for, hvis vi ikke griber ind for at standse klimaændringerne. Jeg tror, næsten alle er enige med mig i, at videnskaben har påvist behovet for akutte og modige foranstaltninger til bekæmpelse af klimaændringer. Den interimsbetænkning, vi har foran os, giver et overblik over disse foranstaltninger. Denne betænkning videregiver tydeligere end nogensinde det videnskabelige budskab, som er kommet fra IPCC og andre kilder i 2007.
Den videnskabelige debat om, hvorvidt klimaændringerne skyldes menneskelige aktiviteter, har på grund af skeptikerne varet i flere årtier og har forhindret afgørende foranstaltninger. Men nu er den lukket. Det betyder ikke, at alle spørgsmål er blevet besvaret, eller at vi har forstået hver en detalje, men vi ved nu tilstrækkeligt til at kunne drage den konklusion, at det af energisikkerhedshensyn og af økonomiske, miljømæssige og sociale hensyn er i vores egen interesse, at vi hurtigt træffer ambitiøse foranstaltninger. Ikke alene kan vi ikke tillade os den luksus at vente - hvad der er værre, er, at tiden er meget knap. Hvis vi skal begrænse temperaturstigningen i verden til de 2 °C - som er grænsen, hvor vi mister evnen til at begrænse eller afværge miljøkonsekvenserne - skal drivhusgasemissionerne senest toppe inden for de næste 10-15 år.
På længere sigt skal emissionerne på verdensplan, for at vi skal have en god chance for, at vi ikke kommer over de 2 °C, være reduceret med 50 % i 2050 i forhold til niveauet i 1990. For at dette kan ske, kræves radikale ændringer i den måde, vi producerer og bruger energi på. Det kræver, at vi på globalt plan går over til en økonomi med lav udledning af CO2-udledning, og der kræves små, men vigtige ændringer i mange aspekter af vores hverdag. Det kræver intet mindre end en grøn revolution!
Det fremgår klart af rapporterne fra IPCC, at visse alvorlige konsekvenser af klimaændringerne sandsynligvis er uundgåelige, selv med ambitiøse foranstaltninger for at mindske emissionerne. Det internationale samfund må derfor være parat til at imødegå disse, og derfor kræver det, at især de mest sårbare af ulandene, som også vil have de største problemer, får støtte.
For nu at gå over til forhandlingerne i FN-regi ved vi, at vi har meget lidt tid, eftersom vores mål og højeste prioritet er at nå frem til en aftale i København i 2009. At få undertegnet en væsentlig og omfattende aftale, der lever op til de ambitiøse mål, som følger af de videnskabelige resultater, er en stor udfordring. Det vil kræve mange forsøg at overtale vores internationale samarbejdspartnere til at underskrive den ambitiøse aftale, vi har sat som vores mål. Derfor må EU holde sig trofast til sin strategi, som har givet resultater indtil nu, og som går ud på, at vi internt skaber positive resultater og eksternt viser vores internationale samarbejdspartnere, at det ikke skader deres interesser at vedtage ambitiøse foranstaltninger og heller ikke hindrer deres økonomiske udvikling.
En af udfordringerne i denne henseende bliver at sikre ilandenes deltagelse i bestræbelserne på at reducere emissionerne til et niveau, der stemmer overens med målet om 2 °C. Emissionerne skal reduceres med 25 - 40 % inden 2020 i forhold til 1990. Jeg vil gerne udtrykke mig helt klart, hvad dette angår. Vi opfordrer USA til at leve op til udfordringerne og være med til at skabe fremskridt i stedet for at lægge hindringer i vejen. Som De vil have lagt mærke til under Deres seneste besøg i USA, er debatten dér begyndt at gå i den rigtige retning, men vi forventer tydeligvis meget mere fra den side.
Ud over ilandene er det også nødvendigt, at vi arbejder for, at ulandene indgår ambitiøse forpligtelser med hensyn til emissionsreduktion, især de mest udviklede ulande. Der er mange muligheder for at reducere emissioner, muligheder, som giver væsentlige yderligere fordele, både med hensyn til energisikkerhed og menneskets sundhed og med hensyn til udvikling i det hele taget. Foranstaltningerne i denne retning bør indgå i og støttes i den aftale, som forventes indgået i 2009. Jeg tror også, tingene bevæger sig i den rigtige retning her. Der er øget bevidsthed om behovet for at træffe foranstaltninger til imødegåelse af klimaændringer. Samtidig begynder man også at få øjnene op for de ekstra fordele, både med hensyn til energisikkerhed, med hensyn til menneskets sundhed og med hensyn til økonomisk udvikling, som ikke alene vil være sikret, men sandsynligvis også drage fordel heraf.
Det besøg, som repræsentanter for Kommissionen aflagde i Kina for nylig, bekræftede, at vores kinesiske modparter er fuldt ud klar over deres pligt til at træffe foranstaltninger på nationalt plan. De er allerede begyndt at træffe foranstaltninger og har i sinde at fortsætte indsatsen. Vi bør støtte dem, både på bilateralt og på multilateralt plan. Vi vil få mange chancer i de kommende måneder og det kommende år for at komme ud med vores budskab. En af dem er G8-topmødet og G8 + 5-topmødet, hvor det japanske formandskab har rettet opmærksomheden mod klimaændringerne. En anden er initiativet i FN-regi for verdens største økonomier samt EU's forskellige bilaterale samarbejdsprogrammer om klimaændringer. Vi vil udnytte alle disse lejligheder til at overbevise vores samarbejdspartnere om, at der skal træffes øjeblikkelige foranstaltninger og udformes stabile, holdbare politikker for energi og klimaændringer. I denne indsats er vi nødt til systematisk at fremhæve de videnskabelige resultater, som vi bygger på, og gøre opmærksom på konsekvenserne af inaktivitet og utilstrækkelige foranstaltninger.
Som bekendt vil den fælles vision være genstand for forhandlingerne inden for rammerne af Balikøreplanen. Det er meget vigtigt, at dette sker på grundlag af de vægtige videnskabelige udtalelser, vi råder over. Vi er nødt til at insistere på, at forhandlingerne finder sted på grundlag af videnskabelige resultater. Jeg er sikker på, at De, på lige fod med Kommissionen, har en vigtig rolle at spille med hensyn til at give dette vigtige budskab videre til vores samarbejdspartnere, vores borgere og deres repræsentanter i parlamenterne.
Joseph Daul
for PPE-DE-Gruppen. - Hr. formand, hr. kommissær! Undskyld forsinkelsen, men jeg forsøgte at overholde fartbegrænsningen for også at beskytte klimaet.
Vores prioriterede forhandling i dag drejer sig om de videnskabelige fakta bag klimaændringerne. Og jeg vil først takke min kollega Karl-Heinz Florenz for hans fremragende arbejde og også for hans vedholdende engagement i denne sag.
Mine damer og herrer! Videnskaben har nu en veletableret viden om klimaændringerne. De fleste eksperter mener, at der ikke længere kan være tvivl om, at den globale opvarmning er en kendsgerning, og at den i vid udstrækning skyldes menneskelige aktiviteter. Der høres afvigende røster, som sætter spørgsmålstegn ved foreteelsens realitet, men uden at fremføre egentlige beviser. Interimsbetænkningen fra Parlamentets Midlertidige Udvalg om Klimaændringer er første fase i en proces, som skal føre til forsøg på at finde løsninger.
Næsten alle er enige om, at den gennemsnitlige globale temperaturstigning bør begrænses til 2 °C over det præindustrielle niveau, men samtidig bevidst om, at vi egentlig burde sigte mod at holde os under målet på 2 °C. Debatten om klimaændringer må dog ikke indskrænkes til en strid om tal. Når der er tale om klima, er der tale om afsmeltning af indlandsisen ved Nordpolen, ørkendannelse, global opvarmning, fortrængning af dyrearter og især fænomener, som kan få katastrofale følger for menneskets færden.
Det er en stor udfordring for hele menneskeheden. De hårdest ramte regioner vil være de fattigste lande i Afrika, Asien og Latin- og Mellemamerika, hvor der kan forventes miljørelateret migration. Med de tiltagende ekstreme klimafænomener vil en ny slags flygtninge dukke op. De vil hverken være politisk flygtninge eller økonomiske migranter, men klimaflygtninge. Og med det reducerede areal landbrugsjord truer fødevarekrisen. Med de indskrænkede drikkevandsressourcer vil spændingerne øges, og krige kan bryde ud for at sikre kontrollen over ressourcerne.
Vi har et vældigt ansvar her. Det er ikke længere et spørgsmål om at anfægte klimaændringernes realitet, men om at arbejde sammen på at finde løsninger og omsætte disse løsninger i praksis. Og den energi- og klimapakke, Kommissionen forelagde i januar måned, bliver nu drøftet i Parlamentets udvalg med ansvar for miljø og industri: ordning for handel med kvoter for emissioner, fordeling af klimabyrden, opsamling og lagring af kulstof samt vedvarende energikilder.
Vores PPE-DE-Gruppes medlemmer i disse udvalg og PPE-Gruppen som helhed arbejder energisk med sagen. Vi har store forventninger til disse drøftelser og er besluttet på ved fælles indsats komme frem til et kompromis ved førstebehandlingen. Det er vigtigt, at Parlamentet og Rådet når til enighed inden valget til Europa-Parlamentet.
EU har påtaget sig rollen som global foregangsmand i kampen mod klimaændringer over for sine internationale partnere, og det bør den blive ved med. Hvis ikke vi tager vores rolle alvorligt og tilskynder dels USA dels de magter, kommissæren nævnte, Kina og Indien, til sammen med os at deltage i kampen mod klimaændringer, hvem skulle så gøre det?
Europa må stå sammen og være køreklar til verdenskonferencen i Poznań i december 2008, hvor den aftale, vi håber at indgå i København i december 2009, bliver udformet. Udfordringen er verdensomspændende, men Europa er den magt, som kan overtale sine partnere til også at deltage i denne kamp, og vi må forberede fremtiden for vores børn og børnebørn
Martin Schulz
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Forslaget om at oprette Det Midlertidige Udvalg for Klimaændringer kommer fra Den Socialdemokratiske Gruppe. Da vi stillede dette forslag, var vi mere end nogensinde overbevist om, at vi befinder os i en afgørende fase i den europæiske og internationale politik, for det, som dette udvalg skal klare, er en herkulesopgave, ikke kun i Parlamentet.
De emner, som udvalget behandler, er rent ud sagt en århundredeopgave, for det, der ikke bliver gjort i dette århundrede, det vil gå uigenkaldeligt tabt for de kommende generationer. Derfor er det godt, at det fremgår af diskussionen, at det overvældende flertal af medlemmerne i Parlamentet har samme indstilling, nemlig at vi må gøre os enorm umage for at leve op til den udfordring, som vi står over for.
Derfor vil jeg gerne tilslutte mig takken til Karl-Heinz Florenz, der er medlem af en anden parlamentarisk gruppe, men som ordfører står for holdninger, som vi i Den Socialdemokratiske Gruppe fuldt ud kan tilslutte os. Og det faktum, at Karl-Heinz Florenz og Guido Sacconi i fællesskab leder dette udvalg, er et godt tegn på, at vi kan nå frem til et resultat, som hviler på et bredt flertal. Så vidt de spørgsmål, der er enighed om. Men vi vil helt sikkert blive stillet over for spørgsmålet om, om vi også kan holde sammen på de afgørende punkter, når vi virkelig kommer til de konkrete detaljer.
Derfor vil jeg gerne beskrive to-tre afgørende punkter, som vi endnu ikke er færdige med. Jeg vil ikke gå i detaljer med interimsbetænkningen, som jeg mener er udmærket, men pege på et eksempel. Vi var alle sammen entusiastiske for nogle år siden, da vi besluttede, at vi i forbindelse med CO2-reduktionen ville væk fra olien og i retning af vedvarende råstoffer. Vi sagde, at vi ville satse på biobrændstof, uden at nogen var klar over, at den massive udnyttelse af arealer til at dyrke planter, som kunne anvendes til udvinding af energi, kunne føre til mangel på arealer til at dyrke fødevarer på.
Vi - eller i hvert fald jeg - satte ikke oprøret i Mexico for nogle år siden, da der pludselig ikke var majsmel at få, eller priserne steg enormt, i direkte forbindelse med dette spørgsmål. I dag ved vi, at vi må løse de energi- og klimapolitiske problemer og samtidig bekæmpe sulten i verden. Vi skal forene de to ting. Det er et lille tegn på, at vi har taget fat på en interdisciplinær opgave, som virkelig vil kræve en enorm viljestyrke af os, nemlig viljen til at være indstillet på at indgå kompromiser, også på andre punkter.
Europa er et industrielt kontinent. De industrielle strukturer, der er blevet opbygget gennem 50-60 år, var skyld i belastningen af klimaet. Derfor må kursen lægges om. Men alle skal også være klar over, at man ikke kan ændre industrielle strukturer, som er vokset frem gennem 50-60 år, på 14 dage med en beslutning fra Europa-Parlamentet. Også det kræver sin tid. Det betyder, at vi må finde en balance mellem de ambitiøse krav, som vi har.
Kommissær Dimas har ret i, at vi ingen tid har at spilde, mellem disse ambitiøse krav på den ene side og den realistiske kursomlægning på den anden side. Begge dele er meget vigtige. Til begge dele har vi brug for en fornuftsbaseret og kompromisorienteret model. Derfor synes jeg også, det er godt, at vi hører fra det franske formandskab, at det er indstillet på at nå et resultat inden årets udgang. Hvis vi har samme vilje til kompromis og samme engagement i Rådet som her i Parlamentet, så er jeg optimistisk. Hvis vi skal opleve de samme trakasserier i Rådet, som vi normalt oplever i dette organ, så kommer vi til at spilde tid.
Jeg har indtryk af, at viljen er stor i Parlamentet og også i Kommissionen. Hvis der også er en sådan vilje i Rådet, hvis alle tre europæiske institutioner samarbejder, så kan det godt nås inden valget til Europa-Parlamentet - som hr. Daul også var inde på - at der opstår det indtryk hos befolkningen, at stats- og regeringscheferne vedtager de overordnede retningslinjer, og at Europa-Parlamentet leverer det konkrete detaljerede arbejde. Det er jo den sædvanlige arbejdsdeling, og så ville den for en gangs skyld også blive synlig.
(Bifald)
Graham Watson
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Hvis interimsbetænkningen fra vores udvalg om klimaændringer ikke angiver mere end det indlysende, er det ikke nogen dårlig ting. For det bekræfter sort på hvidt, hvad de fleste af os har erkendt i nogen tid. Videnskaben om klimaændringer er uomtvistelig. Permafrost og iskapperne smelter, havniveauet og temperaturerne stiger, primært som følge af menneskelig aktivitet. Undladelse af at handle nu betyder, at menneskeheden vil fare mod et vippepunkt, hvorfra der ikke er nogen vej tilbage.
Fristerne for klimapolitik er ikke fastlagt af EU, og heller ikke af verdenssamfundet - de er fastlagt af naturen. Og sagens kerne er, at - på trods af forpligtelserne i Kyoto - stiger de globale drivhusgasemissioner mere end nogensinde før, op til en fjerdedel siden 1990. Nogle videnskabsfolk siger, at CO2-koncentrationen allerede er gået for vidt. Alle er enige om, at vinduet med muligheder, der er åbne for os til at stabilisere emissionerne og begrænse temperaturstigningen til 2 °C over det præindustrielle niveau, vil lukke inden for syv år.
Demokratier ledes ved hjælp af krisestyring. Alvorlige problemer løses ofte ikke, før de skal løses, og som Karl-Heinz Florenz påpeger i denne fremragende betænkning, har vi brug for at reducere drivhusgasemissionerne ikke med 20 %, men muligvis med op til 40 %, afhængigt af hvad der kan ske med tredjelande ved forhandlingerne i København næste år.
Der er positive tegn fra de andre store forurenere, Kina og USA. Beijing viste en nyfunden vilje til at forhandle på FN's topmøde på Bali og alle tre amerikanske præsidentkandidater er fast besluttede på at håndtere klimaændringerne. Det, vi skal gøre - i mangel af yderligere beviser, og med de ressourcer, der er ved hånden - er at godkende Kommissionens pakke om klimaændringer, og jeg hylder det arbejde, mine kolleger Lena Ek, Chris Davis og Vittorio Prodi har gjort på dette område.
Vi skal også fordoble vores bestræbelser på at fremme ren energi - og det fantastiske ved det er, at vi ved hvordan. Generering af kraft fra ørkensolen, som et supplement til vedvarende energi her i Europa, kan fremskynde processen med at skære CO2-emissionerne med et slag. Javist, satellitbaserede undersøgelser fra det tyske rumfartscenter har vist os, at ved at bruge mindre end 0,3 % af ørkenområdet i Mellemøsten og Nordafrika, kan der produceres nok højspændingselektricitet til at levere den aktuelle og fremtidige efterspørgsel i Europa, Mellemøsten og Nordafrika. Det er ikke raketvidenskab. Det har været gjort i Californien i 20 år. Det er ved at blive bygget fabrikker i Spanien og Marokko til at gøre det samme.
Hvis vi kunne opbyde drivet og beslutsomheden, modet og rygraden, kunne vi udføre skiftet fra olie, og samtidig skabe arbejdspladser, drikkevand og bedre infrastruktur for dem, som bærer hovedparten af klimaændringerne. Vi kunne bekæmpe klimaændringer uden at være nødt til at slukke lyset.
Vores mål bør være, at EU skal handle i stedet for at tale, at investere penge i produktion af højspændingstermisk solenergi og politisk kapital i menneskelige relationer på tværs af Middelhavet for at gøre det muligt. Vi kunne ikke finde noget bedre ammunition til brug i forhandlingerne med FN for at få en progressiv international aftale i København.
(Bifald)
Rebecca Harms
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Mange tak til Karl-Heinz Florenz for det gode samarbejde i Klimaudvalget. Hvis man tager Florenz-betænkningen og siger, at det er status for den klimapolitiske diskussion i Europa-Parlamentet, kunne man komme til den konklusion, at der er et fint klima blandt medlemmerne i Europa-Parlamentet. Hvis bare der ikke - og her kommer jeg til at tænke på Bjørnebanden fra en berømt tegneserie - samtidig var gang i nogle helt andre aktiviteter samme sted.
Desværre er det sådan, at der parallelt til Klimaudvalget også bliver ført klimapolitik i Industriudvalget, i Miljøudvalget og i Udviklingsudvalget. Her når medlemmerne som regel frem til helt andre resultater end den konklusion, at vi står over for en "grøn" revolution, den anden eller tredje industrielle revolution.
Tag f.eks. diskussionen om regulering af bilers CO2-udledning. Det, der i øjeblikket foreligger fra Industriudvalgets ordfører hr. Langen, har absolut intet at gøre med en ambitiøs klimabeskyttelsespolitik eller med forsøget på at sikre energiforsyningssikkerheden ved hjælp af effektive teknologier - det vi foreskriver for automobilindustrien i Europa. Det ambitiøse nybrud, som Stavros Dimas står for, er gennem halvandet år konsekvent blevet blokeret af et flertal i Europa-Parlamentet.
Jeg kunne godt lide at vide, hvor den generelle klimadebat egentlig er blevet af i denne diskussion om biler. Her er det ikke min gruppe, der må gribe i egen barm, de tilbageholdende kræfter i denne diskussion er fordelt i alle andre grupper i Parlamentet.
Et andet punkt er emissionshandelen, som bliver et vigtigt punkt i Posen og i København. Kommissionen skal jo sørge for, at vi når en reduktion på 20 % i Europa. Dette forslag fremsatte Angela Merkel som formand for Rådet. Næppe har Kommissionen fremsat sit forslag om emissionshandelen, før medlemmerne igen er industrilobbyens forlængede arm i Europa-Parlamentet. Man forhandler ikke først og fremmet om ambitiøse reduktionsmål, man er allerede i gang med at forhandle om undtagelserne, før reglerne overhovedet er fastsat.
Florenz-betænkningen er god. Men den virkelige klimapolitik i Europa-Parlamentet har ikke noget som helst at gøre med det, som vi stemmer om i dag.
Liam Aylward
for UEN-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil også gerne tilslutte mig lykønskningerne til hr. Florenz og sige, hvor heldige vi er, at vi har en mand med hans evne til at lede denne forhandling, og komplimentere ham for, hvad han har lavet indtil nu. Vi bliver ofte beskyldt for at være fjerne i Parlamentet, for ikke at være i kontakt med vores folk, men ved denne lejlighed arbejder EU for sine borgere. Det er ingen tilfældighed, at 95 % af de europæiske borgere tror på vigtigheden af at beskytte vores miljø. Over to tredjedele mener, at politikker, der håndterer klimaændringerne, bør indledes på europæisk plan.
Mit land, som er en lille ø, kan ikke løse eller forpligte sig til at håndtere klimaændringerne alene, ligesom ethvert andet land. I reformtraktaten, som er en meget fremtrædende genstand for debat i mit land på nuværende tidspunkt, har EU skitseret foranstaltninger, der vil få de 27 medlemsstater til at bekæmpe klimaændringer i forenet flok. EU lettede konstruktivt gennembruddet for FN-aftalen på Bali i december sidste år, hvor alle parter nu anerkender, at det haster med handling.
Vi må acceptere de problemer, vi står over for. De videnskabelige beviser er nu overvældende. Klimaændringer er en alvorlig global trussel. Det vil koste os. Er vi for alvor villige til at ofre ikke bare vores klima og planeten, men også vores økonomier? Fortsat passivitet vil i sidste ende koste os op til en femtedel af vores årlige BNP, men egentlig handling vil betyde en udgift på 1 %.
Er vi også villige til at underkaste vores klima til et punkt, hvor der ikke er nogen vej tilbage? Videnskabsfolk informerer os allerede om, at det sidste årti var det varmeste, der er registreret, og at 2007 var et af de 10 varmeste år. Lad os ikke glemme vores resultater og mål på Bali. Vi er nødt til fortsat at levere en køreplan for sammenhængende løsninger på truslen om klimaændringer, der sikrer, at medlemsstatens fleksibilitet er i centrum.
Jens Holm
for GUE/NGL-Gruppen. - (SV) Indholdet af denne betænkning er korrekt, men jeg havde gerne set mere, hvad angår konkrete foranstaltninger til imødegåelse af klimaændringer. På trods af dette har betænkningen selvfølgelig støtte fra GUE/NGL-Gruppen.
Vi noterer os fra betænkningen, at de globale emissioner steg med 70 % mellem 1970 og 2004, at det sidste årti var det varmeste nogensinde, og at vi står over for flere vippepunkter, f.eks. smeltning af Grønlands indlandsis. Vi opfordrer derfor til en 60-80 % reduktion i EU's emissioner i 2050. Vi opfordrer til klimamærkning af forbrugsvarer og foranstaltninger til modvirkning af de betydelige emissioner fra EU gennem import fra andre lande. Vi appellerer også til en ændring i livsstilsmønstre.
Dette er helt korrekt, men vi skal også gøre det lettere for folk at bo på en klimavenlig måde. F.eks. skal vi spise mindre kød, og vi skal rejse mindre med bil og fly. EU yder desværre tilskud til kødindustrien i enorme mængder. Præcis som EU desværre støtter bygningen af motorveje, som kun fører til øget bilkørsel. Vores foranstaltninger for at imødegå flyvning er også langtfra tilstrækkelige. Hvis vi politikere ikke skaber bæredygtige systemer, er vi ikke troværdige, når vi opfordrer folk til at ændre deres livsstil.
Som jeg har sagt, bør vi gå længere. Vi skal have mere konkrete foranstaltninger til at medføre forandringer, og vi skal have højere reduktionsmål. Vi må også være selvkritiske og sætte spørgsmålstegn ved den økonomiske orden, der hersker i EU. EU er jo forpligtet til gennemførelsen af det indre marked og varig vækst. Dette fører kun til mere transport, og det er uholdbart.
Johannes Blokland
Hr. formand! Jeg takker allerførst ordføreren, Karl-Heinz Florenz, for den grundige interimsbetænkning, som vi i dag drøfter. Det er udmærket, at al relevant videnskabelig information om klimaændringer er samlet i denne betænkning. Den kan tjene som en god begyndelse til den endelige betænkning fra Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer. Jeg kan ikke føje noget til indholdet, og derfor har jeg heller ikke stillet nogen ændringsforslag.
Der er allerede en hel del viden om klimaændringer, men der er stadig behov for adskillige yderligere undersøgelser, fordi mange parametre stadig er ukendte. I denne betænkning fokuseres der kraftigt på disse supplerende undersøgelser.
Jeg kan ikke støtte ændringsforslagene fra bl.a. hr. Březina, for så vidt som de overhovedet er tilladelige. Hvad angår ændringsforslagene fra fru Doyle og andre, vil jeg støtte ordførerens opfattelse. Til sidst vil jeg ønske hr. Florenz held og lykke med udarbejdelsen af den endelige betænkning.
Jana Bobošíková
(CS) Hr. formand! Betænkningen, som vi drøfter i dag, er et symbol på Parlamentets arrogance og mainstreamblindhed. Den er faretruende tæt på at undertrykke frihed, demokrati og solidaritet med de svageste i samfundet. Med hensyn til at tænke frit er der intet værre end at insistere på, at kun én videnskabelig udtalelse er korrekt, og fordømmelse af andre idéer. Med hensyn til demokrati er der ikke noget værre end at give politisk velsignelse til en sådan udtalelse og forsøge at kontrollere folks liv i overensstemmelse hermed. Med hensyn til solidaritet med de svageste er der intet værre end at hælde fødevarer i bilers benzintanke og se folk dø af sult. En sådan politik vil ikke redde planeten. De eneste vindere vil være producenterne af subsidierede rapsfrø og fabrikanter af vindmøllekomponenter. Når man tager i betragtning, at betænkningen forsøger at undertrykke meningsudvekslingen, og dikterer, hvad de videnskabelige resultater bør være, og overser behovene for de fattigste i samfundet, kan jeg på ingen måde give den min fulde støtte. Jeg mener, at Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer straks bør opløses. Afslutningsvis vil jeg bare sige, at jeg kommer fra Den Tjekkiske Republik og jeg kan med stolthed sige, at præsident Václav Klaus' tænkning, i modsætning til andre politikere, ikke er blevet varmere og hans hjerne er ikke blevet grøn.
Formanden
Mange tak, fru medlem. Jeg vil gøre mig mere umage med Deres navn, med Bobošíková. Men jeg håber, at vi alle hele tiden lærer noget nyt. Det gælder ikke kun for formanden, men sikkert også for taleren. Mange tak, fru Bobošíková.
Cristina Gutiérrez-Cortines
- (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Karl-Heinz Florenz og hele arbejdsgruppen for niveauet blandt de videnskabsmænd, de har inddraget i arbejdet. Jeg tror, at det er første gang, at politikerne i Parlamentet har arbejdet side om side med videnskabsmændene. Det bør ikke være sidste gang, for det er tydeligt, og det bekræfter videnskabsmændene, at vi står over for store uvisheder i forbindelse med klimaændringerne, dvs. at videnskaben gør fremskridt og ændrer sine holdninger undervejs, hvorfor vi ikke kan udlægge videnskaben som en absolut sandhed. Hvad betyder det så? Det betyder, at hvis videnskabsmændene konstant reviderer det, de opdager, i deres diagnoser, og vi følger efter dem, ja, så er vi også nødt til at være fleksible og tilpasse vores løsninger til den ændrede viden i diagnoserne.
Denne symmetri mellem en større viden og en større fleksibilitet fra vores side er vigtig. Derfor er en af de ting, der bekymrer mig, europæernes enorme selvsikkerhed. Tvivlen og usikkerheden er grundlaget for videnskaben og for at gøre det rigtigt i dette tilfælde. Jeg synes, at vi er nødt til at være bevidste om, at der muligvis er andre lande, som vi kritiserer, der gør noget godt.
Jeg siger dette, og jeg gentager, at jeg støtter forslaget, for jeg mener, at det er nødvendigt at tage hensyn til begreberne kompleksitet og indvirkning, og et bevis herpå er det, der er sket med biobrændstofferne. Vi bør også være meget disciplinerede, når det drejer sig om indvirkningerne på miljøet og økonomien og løsningernes gennemførbarhed.
Men da dette dokument ikke handler om løsninger, støtter jeg det fortsat. Men jeg siger også, at vi skal føre en kombineret politik, og i den henseende bør dokumentet gå et skridt videre i anden del med beslutninger, der er truffet oppefra, fra medlemsstaterne, men uden at glemme, at spørgsmålet om klimaændringerne skal løses ved hjælp af tilpasninger på lokalt niveau.
Vi skal derfor begynde at se nærmere på en politik, hvor der er et stort kendskab til klimaændringerne oppefra, kombineret med en politik, der kommer nedefra, fra industrien, fra sektorerne, fra landbruget, fra territorierne, så hvert enkelt land udformer sit eget projekt, som er tilpasset det overordnede.
Guido Sacconi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg føjer naturligvis også min stemme til de af mine kolleger, der har udtrykt tak og påskønnelse for det arbejde, som vores ordfører Karl-Heinz Florenz har udført. Jeg vil også gerne uformelt takke alle medlemmer og politiske grupper, der arbejder og har arbejdet meget intensivt i år for Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer, som virkelig har skabt en meget stærk og varm atmosfære af enhed uden for uenighedernes nicheområder, som ikke desto mindre eksisterer.
Det giver mig grund til håb, fordi en sammenfatning af alle de materialer, vi allerede har indsamlet, og det materiale, vi indsamler til den endelige betænkning, vil være forestående, og det vil kort sagt give os mulighed for at videregive en sund arv til det kommende Parlament, som det kan bruge til at udføre det arbejde, det skal udføre, i tråd med den virkelig overordnede vision, som er så nødvendig i denne sag.
Det, vi har i dag, er det første kapitel, referatføringen af den videnskabelige viden om dette emne. Vi må forstå, at det ikke betyder, at Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) er en videnskabelig bevægelse, men et forum, hvor alt videnskabeligt litteratur om emnet, efter flere års arbejde, er blevet behandlet, og der er blevet foretaget en sammenfatning, en revision, der når sandsynlighedsniveauer på forskellige områder, forskellige vurderinger, som meget hurtigt har nået næsten 100 %, hvilket er en hidtil uset situation, tror jeg, i videnskabens historie.
Jeg tror også, at det giver anledning til bekymring fra et bredere synspunkt. Det kunne til en vis grad anses som en model for etablering af et intelligent forhold, hvis jeg må være så fræk, mellem videnskabelig viden og den politiske beslutningsproces i forbindelse med ekstraordinært komplicerede problemer i verden i dag.
Klimaændringer sker, de sker hurtigt, og derfor må vi handle hurtigt og, som Karl-Heinz Florenz rigtigt sagde, er det ikke kun et problem, men en mulighed. Denne viden er netop det grundlag, hvorpå, kommissær Dimas, verdens politiske klima også har ændret sig i løbet af et år, og den globale opvarmning er ikke den eneste ting, der er sket. Verdens politiske klima har ændret sig og kulminerede på Bali med en anerkendelse fra alle om gyldigheden af IPCC's forskning, og i de seneste måneder om virkelig vigtige ændringer i ledernes holdninger.
Noget af vores arbejde indebar også flere besøg i Kina, Indien og for nylig i Washington i USA, og, som De bemærkede, var vi i stand til at gribe fat i det, som præsidentkandidaterne har udtalt meget tydeligt, nemlig at der vil være meget forskellige forpligtelser selv i USA i løbet af de kommende måneder, som virkelig giver anledning til håb for de internationale forhandlinger, der skal indgås i København i 2009.
Jeg er enig med Dem på dette punkt, og vi producerer resultater, der var utænkelige for bare et år siden.
Vittorio Prodi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Tak, hr. kommissær, for Deres fortsatte deltagelse. Som videnskabsmand kan jeg kun være glad for, at billedet med hensyn til videnskaben endelig er blevet accepteret og anerkendt, selv i højtstående politiske organer som dette. Som næstformand i Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer er jeg tilfreds med de første resultater af det fælles arbejde, og jeg lykønsker ordføreren, hr. Florenz, mine kolleger og formanden, hr. Sacconi.
Personligt er jeg imidlertid bange for, at al vores gode vilje ikke vil være nok til at løse de alvorlige problemer, som vi står over for. Jeg tænker navnlig på de katastrofale udsigter, der er forudsagt af klimaændringerne, til problemer, som allerede er meget vanskelige, såsom fattigdom, den offentlige sundhed og adgang til naturressourcer, det vigtigste blandt disse er vand, og jeg tror, at når det første skridt på denne opdagelsesrejse ind i dette fænomen er blevet taget, nemlig udarbejdelsen af denne første betænkning om videnskabelige beviser, vil vi efter al sandsynlighed vælge at acceptere en umulig opgave.
Denne opgave vil være at give grund til håb, til at komme med realiserbare planer for en fremtid, som ikke er bygget udelukkende på konflikter og uligheder, og at tilbyde en vision, hvor videnskab hjælper os til at udjævne skævhederne, som menneskeheden har skabt eller bidraget til at forværre. Det, vi skal fortælle vores medborgere, er, at vi vil acceptere denne opgave og dermed vil vi foretage et spring fremad for civilisationen.
Caroline Lucas
(EN) Hr. formand! Ved første øjekast kan denne betænkning virke som en teknisk en af slagsen, der blot sammenfatter videnskaben, som vi kender den. Men tag ikke fejl, denne betænkning er også dybt politisk, og det er en opfordring til våben, fordi det er en kendsgerning, at denne betænkning viser det presserende behov for en komplet revolution af den måde, vi kører vores økonomier på.
Viden medfører ansvar og at vide, hvad vi ved om realiteterne ved klimaændringer, og endnu ikke at handle på en tilsvarende måde ville beløbe sig til intet mindre end en forbrydelse mod kommende generationer.
Så logikken i betænkningen er, at EU's 20 % emissonsformindskelse simpelthen er uforenelig med videnskaben om 2 °C, at vi derfor skal flytte ensidigt for at foretage mindst 30 % indenlandske reduktioner nu, at vi skal reagere på nye kendsgerninger - bare i sidste måned advarede en førende videnskabsmand, James Hansen, om, at de nuværende målsætninger er alt for svage, og at vi skal engagere langt flere ressourcer til at hjælpe udviklingslandene med at tilpasse sig, sammen med alle indtægterne fra ETS-auktioneringen, der bliver øremærket til indsatsen mod klimaændringerne.
Den gode nyhed er, at EU er enestående godt rustet til at tage føringen i forbindelse med klimaændringerne, og hvis vi skulle tage denne udfordring op, kunne vi konstatere, at vores egne institutioner er genoplivet, og at EU er genforbundet med de borgere, det formodes at repræsentere.
Bogdan Pęk
(PL) Hr. formand! Jeg har længe med forfærdelse lyttet til pseudovidenskabelige forklaringer her i Europas hjerte, i Parlamentets sal. Vise forklaringer baseret på uigendrivelige videnskabelige beviser, der skulle bredes ud til verden. De videnskabsfolk, der påstår, at vi ikke er i stand til at påvirke klimaændringerne ved hjælp af de midler, som menneskeheden råder over, er imidlertid lige så talrige som de, der påstår, at vi er i stand til at gøre noget.
Mine damer og herrer! Og hvad nu, hvis de har ret? Og vi spilder enorme midler på de formodede klimaændringer, hvilket uundgåeligt mindsker menneskehedens velfærd, især i Europa, da vi skaber et civilisatorisk sammenbrud i Europas nationer sammenlignet med andre nationer, der i denne periode vil undergå en hurtigere udvikling.
Og når formanden for et parlamentsudvalg alene benytter sig af holdninger fra den ene gruppe videnskabsfolk, når kommissær Dimas ikke anvender alle kendte forskningsresultater i denne så vigtige sag, når man skaber en mytologi, så må jeg på det kraftigste protestere, for denne slags handlinger må udelukkende udføres på grundlag af uigendrivelige videnskabelige resultater.
Roberto Musacchio
(IT) Hr. formand! Min store tak til ordføreren, hr. Florenz, fordi han har arbejdet hårdt og har vurderet flere måneders arbejde fra Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer under kyndigt forsæde af Guido Sacconi. Det vigtigste politiske punkt, som får mig til at være enig med Florenz-betænkningen, er accepten af Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) som et organ, og derfor af FN og Balikonferencens retningslinjer. Bemærk, at dette ikke bare er et videnskabeligt spørgsmål, men et spørgsmål om demokrati. Det er et forum for verdensdemokrati.
Nu er det problem, vi har foran os, at vi skal have Parlamentet i orden, hvis Europa ønsker at være en troværdig, drivende kraft i post-Kyoto-aftalen. Foranstaltningspakken, der er blevet anført, skal godkendes inden for en bestemt periode, og i tråd med tilsagnene fra Bali, med andre ord skal pakken være en, der overholder forpligtelserne, og er gennemskuelig, på plads og verificeret.
Det er vigtigt, at vi forhindrer undtagelser og fritagelser, som giver anledning til manglende troværdighed i Europa og i relationer med andre. Vi må undgå enhver fidusmageri fra medlemsstaterne og erhvervslivet, med andre ord skal vi være seriøse!
Graham Booth
(EN) Hr. formand! Jeg er enig med hr. Pęk. Mange fremtrædende videnskabsfolk fra hele verden underskrev Manhattanerklæringen den 4. marts i år. Blandt andet hævdes det, at der ikke er nogen overbevisende tegn på, at CO2-emissionerne fra den moderne industrielle aktivitet tidligere, nu, eller i fremtiden vil forårsage katastrofale klimaændringer. Sidste uge tilsluttede 31.000 videnskabsfolk sig denne opfattelse i Oregonunderskriftsindsamlingen.
Det er ikke længere den mærkeligt afvigende stemme, og Nigel Lawson, et medlem af det britiske Overhus' udvalg om klimaændringer, er også enig i, at debatten ikke er slut. Før vi forpligter os til enorme omkostninger i form af klimaskatter, kulstofhandel osv. på et tidspunkt, hvor vi bliver advaret om en sandsynlig global økonomisk afmatning, skal vi lytte til begge sider af debatten og være helt sikre på, hvem der har ret.
Roger Helmer
(EN) Hr. formand! For en gangs skyld kommer jeg til Parlamentet med gode nyheder: Den globale advarsel er standset. 1998 var det varmeste år i mands minde. I de sidste 10 år har de globale temperaturer været statiske eller faldende. Den seneste beskedne opvarmning er sammenlignelig med, hvad der skete i den middelalderlige varmeperiode, før det i det romerske optimum, og før det i det holocæne optimum.
Temperaturerne i dag ligger under det maksimale antal for de sidste 2.000 år. Øget tvivl er ved at blive skabt om betydningen af CO2. Siden 1850 har de gennemsnitlige temperaturer korreleret godt med solcyklusser, men meget dårligt med atmosfærisk CO2. Opvarmningsmønsteret, både geografisk og over tid, er helt anderledes end forudsagt af computermodeller.
Drivhusmodeller forudsiger maksimal opvarmning i den høje atmosfære, men observationer viser, at den smule opvarmning der er, er på overfladen og er i vid udstrækning et resultat af den urbane varmeøeffekt.
Drivhuseffekten af CO2 er logaritmisk, og det betyder, at det er en lov om faldende afkast. I drivhustermer betyder det, at atmosfæren allerede er mættet med CO2, og yderligere emissioner vil have en ringe effekt.
Havets overflade stiger ikke hurtigere, end den altid har gjort, omkring 15 til 20 centimeter på et århundrede. Den globale ismasse er stort set konstant. Alvorlige vejrforhold er ikke hyppigere, end de nogensinde har været. Udryddelse af arter drives ikke af den globale opvarmning, men ved tab af levesteder, og især ved jagten på biobrændsel. Nylige undersøgelser viser, at isbjørne klarer sig meget godt.
Klimahysteriet er mere og mere fjernt fra virkeligheden. Vi er nødt til at genoverveje vores politikker, inden de gør mere skade.
(Bifald)
Markus Pieper
(DE) Hr. formand! Fru Harms, Bjørnebandens virksomhed er jo faktisk positiv i pacifistisk forstand! De videnskabelige kendsgerninger er velkendte - de aktuelle klimaændringer har for en stor dels vedkommende også noget med menneskenes adfærd at gøre. Derfor er dette udvalgs arbejde forbilledligt.
Men den truende undertone i denne betænkning generer mig. Det generer mig, at afvigende videnskabelige meninger overhovedet ikke kommer til orde. Når politik hævder at være ufejlbarlig, gør den altid noget forkert. Der tales om varmeperioder, som aldrig har eksisteret, og om uddøende arter på op til 70 %, som skyldes klimaændringen. Næsten alle regioner i verden er berørt i negativ forstand. Det er påstande, som er baseret på langsigtede modelberegninger, men som slet ikke så ensidigt kan føres tilbage til den klimaændring, som skyldes menneskene.
På denne baggrund mener jeg, det er en skandale for Parlamentet, at hr. Březinas ændringsforslag, som netop påpeger denne situation, ikke skal have lov at komme med. Hr. formand, jeg beder Dem helt konkret om at tillade ændringsforslag 15. Hvis bestemte meninger bare bliver undertrykt af administrative procedurer, gavner det nemlig ikke miljøbeskyttelsen. Alt for overdrevne trusler vil fører til politiske tiltag, som flytter fokus fra de politiske prioriteringer. Et eksempel er jo, at klimaændringen skal være et afgørende punkt i udviklingsbistanden. I dag er aids, underernæring, malaria og jordskælv imidlertid mere akutte problemer. Det skal vi bruge politiske ressourcer på nu.
Også i Europa gælder det, at vi i forbindelse med klimaændringen nu har nået en dimension, som truer sociale landvindinger. Allerede i dag betaler en familie i Tyskland over 40 % af elprisen til staten, på de europæiske tankstationer er det mellem 55 og 78 %, og det nye system for emissionshandelen vil få strømpriserne til at stige med mindst 30 %.
Jeg plæderer for en rationel behandling af spørgsmålet om klimaændringen, så vil vi også finde frem til nogle løsninger, som er socialt og økonomisk ansvarlige. Hr. Březinas ændringsforslag indeholder nogle udgangspunkter for dette. Jeg beder Dem støtte disse forslag.
(Bifald)
Dorette Corbey
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Karl-Heinz Florenz. Han har udarbejdet en fortræffelig betænkning. Forhandlingen om klimaændringer er meget følelsesladet, og det er selvfølgelig også berettiget. Vi skal imidlertid i dag vælge en fornuftig tilgang. I de kommende måneder vil vi intensivt beskæftige os med klimaændringer, og der står meget ambitiøse foranstaltninger på dagsordenen.
Det er meget vigtigt, at Europa inden mødet i København viser, at det er troværdigt, og at det når til enighed om klimapakken. Det kan kun lade sig gøre, hvis vi har et fælles grundlag, og dette grundlag er videnskaben. Det er Karl-Heinz Florenz' fortjeneste, at han har givet udtryk for den videnskabelige enighed. Udgangspunktet for vores politik er IPCC's resultater. I IPCC samarbejder i tusindvis af videnskabsfolk. At jorden opvarmes, er en kendsgerning, og at denne opvarmning for en del forårsages af menneskets aktiviteter, er også en kendsgerning. For at begrænse klimaændringerne skal vi inden 2050 reducere udstødningen af drivhusgasser med 60 % til 80 %. Det er ikke nogen nem opgave. Der står store interesser på spil. Selvfølgelig kan der skabes store fortjenester og beskæftigelse med en ren produktion, og det er også godt, at vi på denne måde gør en ende på vores olieafhængighed og begynder at bruge bæredygtig energi. Men overgangen til en CO2-fattig økonomi er ikke nem.
Derfor er der to ting, der er vigtige. For det første skal videnskaben danne grundlag for politikken. Og det betyder ikke, hr. Pieper, at enighed inden for IPCC er en sandhed, der er mejslet i sten. Vi kan forvente, at IPCC er åben over for skeptikeres kritik og underbyggede argumenter, for det hjælper videnskaben, og derfor støtter vores gruppe fuldt ud punkt 10.
For det andet er der brug for vedvarende offentlig støtte. For at muliggøre offentlig støtte til kraftige foranstaltninger beder vi om, at de videnskabelige udgangspunkter beskrives i en brochure, som er tilgængelig for offentligheden, således at alle kan få kendskab til de udfordringer, vi står over for. Således kan vi i fællesskab tage disse udfordringer op. Jeg forventer, at hr. Florenz' betænkning danner grundlag for, at vi kan fortsætte i fællesskab og inden 2009 udforme en god politik.
Lena Ek
(SV) Hr. formand! Jeg vil også takke Karl-Heinz Florenz for en fremragende betænkning. Jeg vil gerne påpege, at den har en meget stærk symbolsk og politisk betydning, hvilket er udtrykt ikke mindst i det faktum, at lederne af de tre store politiske grupper indledte debatten.
Vi er alle enige med indholdet af Florenz-betænkningen. Det er også skrevet på en sådan måde, at borgerne rent faktisk kan læse teksten og forstå, hvad vi mener. Dens klare og lærerige præsentation er endnu et positivt aspekt, som jeg gerne vil fremhæve.
Der er dog stadig problemer, som vi skal diskutere. Jeg opfordrer Dem til at støtte de ændringsforslag, der vedrører havet og en stigning på 1,5° i havoverfladens temperatur. Vi skal også se på spørgsmål om folkesundhed. Det skal vi tage fat på i den næste betænkning. Jeg forventer, at der bliver præsenteret nogle gode idéer på dette område. Vi parlamentsmedlemmer har nu en chance for at vise, at vi er fast besluttede og seriøse i vores engagement i disse spørgsmål. Avril Doyle og jeg er begge ordførere for handel med emissionsrettigheder. Hvis vi alle er seriøse om de ting, der er sagt i dag forud for afstemningen, så kan vi forvente stor støtte til de forslag, vi skal fremlægge i vores forskellige udvalg.
Endelig vil jeg påpege, at vi er midt i forberedelserne til konferencen i København. Disse forberedelser skal køre på en helt anden måde, i samarbejde med Parlamentet, Rådet og Kommissionen og sammen med udviklingslandene. Der er kun 18 måneder tilbage.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Hr. formand! Jeg vil også gerne komplimentere hr. Florenz for hans betænkning. Det er yderst positivt, at betænkningen støtter sig til de videnskabelige konklusioner fra det relevante FN-udvalg og gør opmærksom på behovet for bedre og mere information af borgerne.
Imidlertid er vi nødt til at gå fra konklusioner til handling. Vi er nødt til at tilpasse vores politikker til de foranstaltninger, som videnskaben anbefaler. Vi har brug for renere brændstof og renere biler. Vi ved, hvor meget kommissæren kæmper - også internt i Kommissionen - mod lobbyer og interesser, som underminerer EU's forsøg på at være globalt førende i kampen mod klimaændringer. Det store flertal i Europa-Parlamentet er en allieret i denne kamp og vil støtte en mere ambitiøs indsats både fra Kommissionens og fra regeringernes side, da menneskeliv og miljøbeskyttelse er langt vigtigere end visse virksomhedskredses interesser.
Jerzy Buzek
(PL) Hr. formand! Jeg siger ikke noget nyt, hvis jeg starter med at lykønske ordføreren med den fremragende betænkning og takke for den. Det internationale samfund modtog for kort tid siden en IPCC-rapport med en omfattende, videnskabelig analyse af opvarmningsproblemet. Vi taler netop om dette i vores betænkning og vores beslutning. De fleste forskere, samt regeringerne fra de deltagende lande i panelet - over hundrede lande - har accepteret denne fjerde vurderingsrapport fra IPCC. Men kan stadig høre røster, der modsætter sig værdierne i rapporten. Vi har også hørt det her i Parlamentet. Man bør derfor først og fremmest se nærmere på disse kontroverser.
Næsten alle er for det første enige om, at klimaopvarmningen er en kendsgerning, selv hvis der i en overgangsperiode er koldere et eller andet sted på jorden. Opvarmningen synes at være indiskutabel, hvilket man bl.a. kan takke IPCC-rapporten for. Og det er ikke længere så nødvendigt at præsentere flere beviser for, at en naturkatastrofe nærmer sig som følge af temperaturstigningen. Det er i stedet værd at vise og bevise, hvad der ligger til grund for temperaturstigningen.
Husk venligst på, at klart de fleste videnskabsfolk, der seriøst undersøger dette problem, mener, at menneskerne bærer det største ansvar for opvarmningen, selv om de ikke er eneansvarlige. De er især ansvarlige for udledningen af drivhusgasser. Man skal dog forsætte arbejdet med at dokumentere og bevise denne tese. Der skal fortsat forskes grundigt i opvarmningens årsager, og det skal også være en vigtig konklusion af vores overvejelser.
Men sandsynligheden for, at opvarmningen skyldes menneskeudledte drivhusgasser, er allerede i dag så stor, at det er nødvendigt at handle - og vi skal huske på, at dette er det vigtigste. EU har derfor indtaget en position som global leder med henblik på at begrænse udledningen. Det er derfor så vigtigt for os, europæere, at opnå en global aftale herom i Poznań og København. Vi må huske på, at vi ikke selv kan rede verden. Men det ville være utilgiveligt at mindske vores egne handlinger nu. Det er vores civilisatoriske ansvar.
Riitta Myller
(FI) Hr. formand! Der er veletablerede og anerkendte data om klimaændringer på verdensplan, og de menneskelige oprindelser af den nuværende globale opvarmningstendens er hævet over enhver seriøs videnskabelig tvivl. Dette er, hvad hr. Florenz anfører i sin betænkning i begyndelsen af sine konklusioner. Formålet med udarbejdelsen af denne interimsbetænkning var jo specifikt at skabe et fælles grundlag for den endelige version.
Arbejdet i udvalget og Parlamentet er nødt til at være fast forankret til den fjerde vurderingsrapport fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer. Der er meget tydelig enighed i denne betænkning, om at den gennemsnitlige globale temperatur skal stabiliseres, så den ikke stiger med mere end 2 °C. Dette er også en måde at tage hensyn til de økonomiske, økologiske og sociale konsekvenser af klimaændringerne.
Kendsgerningerne er på bordet, som hr. Florenz sagde. Nu er det et spørgsmål om, hvordan vi forstår det, vi læser - hvordan vores læsefærdigheder er. Det vil være klart i år, når vi diskuterer den lovpakke, Kommissionen præsenterede for os. Jeg vil især gerne understrege, da dette er et spørgsmål om den økologiske, økonomiske og sociale indvirkning på klimaændringer, at vi bør fokusere mere på spørgsmålet om energieffektivitet. Jeg håber, at Kommissionen i sine fremtidige aktiviteter vil gøre et særligt spørgsmål ud af potentialet for øget energieffektivitet. Da opsparet energi er den billigste energi, er det også miljømæssigt den bedste måde at bekæmpe klimaændringer, så på det punkt håber jeg, at der vil være nye forslag og stimuli fra Kommissionen.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! Vi diskuterer her en glimrende interimsbetænkning om de videnskabelige fakta om klimaændringer af ordføreren for Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer, Karl-Heinz Florenz. Jeg vil gerne takke ham for det enorme arbejde, han har lagt i dette, og alle kolleger for Det Midlertidige Udvalg på tværs af Parlamentet.
Det ville være en brændbar blanding af arrogance, uansvarlighed og komplet pligtforsømmelse, hvis lovgiverne ignorerer den fagligt evaluerede mening fra det overvældende flertal af videnskabsfolk inden for klimaændringer i hele verden. Vi er beslutningstagerne. Vi har et demokratisk mandat fra vores borgere og på dette, det mest presserende spørgsmål verdenssamfundet står over for i dag, kan vi ikke være mangelfulde, selv når, eller især når, beslutningerne, vi står over for, er ekstremt udfordrende.
Jeg vil opfordre vores kolleger, der løseligt kunne kaldes "klimaskeptikerne", til at rejse denne vej sammen med os, om ikke andet så for det meget misbrugte, men meget vigtige, begreb om forsigtighedsprincippet. Ja, videnskaben er kompleks og dynamisk, men med et forhold på fem til en fra det videnskabelige samfund, der støtter vores sag, må vi udfordre, må vi sætte spørgsmålstegn og frem for alt reagere - og reagere hensigtsmæssigt - på det fagligt evaluerede arbejde af nogle af vores bedste og dygtigste inden for klimatologi og meteorologi.
Mere end to tredjedele af verdens overflade er dækket af oceaner og tre fjerdedele af verdens megabyer ligger ved havet. Mere end 97 % af Jordens vand er indeholdt i verdenshavene, og fisk leverer den højeste procentdel af verdens protein, der indtages af mennesker, som 3,5 milliarder mennesker er afhængige af som deres primære kilde til føde. Efterhånden som menneskeskabte drivhusgasemissioner stiger, lyder den videnskabelige forudsigelse på, at dramatiske ændringer, som f.eks. varmere oceaner, smeltning af poler, stigende vandstand i havene og forsuring af oceanerne, vil udgøre alvorlige trusler mod havets økosystemer og fiskerisamfund.
I min egenskab af næstformand i Fiskeriudvalget vil jeg opfordre til, at dets betragtede synspunkter tages med om bord i denne interimsbetænkning i dag. To hurtige punkter: Det var en alvorlig forsømmelse ikke at have inkluderet medlemmer af Fiskeriudvalget i Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer, og for det andet beklager jeg, at Det Midlertidige Udvalg ikke kunne acceptere Fiskeriudvalgets mening.
Til sidst er der en række ændringsforslag, der understreger det videnskabelige indtryk af konsekvenserne af klimaændringerne på verdens oceaner. Jeg vil opfordre mine kolleger til at støtte disse ændringsforslag, da Parlamentets beslutningstagende betænkning bør være så omfattende og så integreret som muligt.
Agnes Schierhuber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne begynde med at takke vores ordfører varmt for det arbejde, han har præsteret. Betænkningen henviser som nævnt af de foregående talere uden undtagelse til de videnskabelige kendsgerninger vedrørende klimaændringen, som er blevet drøftet indgående på temamøderne med velrenommerede sagkyndige.
Land- og skovbruget er en af de brancher, der er stærkest berørt af klimaændringen, og det har derfor en stor interesse i effektive klimabeskyttelsestiltag på globalt niveau. Det er absolut nødvendigt at inddrage alle stater, navnlig udviklingslandene, i postkyotoperioden. Det er også vigtigt at fremhæve, at det på ingen måde er landbruget, der driver fødevarepriserne i vejret, da udgifterne til hveden f.eks. kun udgør 2 % af prisen på et rundstykke.
Det er også velkendt, at vedvarende råstoffer til vegetabilske brændstoffer ikke frigør mere CO2 ved forbrændingen, end der er blevet bundet under væksten, og at de derfor er CO2-neutrale. På grundlag af velfunderede forskningsresultater er det anerkendt, at mennesket har et medansvar for klimaændringen. Netop derfor er det vigtigt både at intensivere forskningen og at spare energi gennem en mere effektiv udnyttelse af den. Det tog også 3.000 år, før det blev accepteret, at jorden ikke er flad, men rund.
Jeg ønsker mig derfor en seriøs diskussion, da klimaændringen er et globalt samfundsproblem, som på ingen måde kan løses med sektorpolitik i de enkelte medlemsstater i EU. Løsningen kan kun findes på verdensplan, og EU bør indtage en både ledende og formidlende rolle, når det gælder bekæmpelsen af klimaændringerne.
Valdis Dombrovskis
(LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne lykønske ordføreren med hans klare og utvetydige holdning, som på baggrund af resultaterne af de videnskabelige undersøgelser erkender, at global opvarmning virkelig sker, og at det er forårsaget af mennesker. Vi bør huske på, at for et par år siden prøvede mange indflydelsesrige politikere, herunder ledere af visse stormagter, stadig at benægte dette. Betænkningen går et skridt videre og afviser, som videnskabeligt ubegrundet, udtalelser om, at global opvarmning ikke er indtruffet, og at disse kun er naturlige variationer i temperaturen. Denne betænkning viser endnu en gang, at EU er førende i verden med hensyn til global opvarmning. Der er dog ingen grund til glæde. For at holde den globale opvarmning inden for grænserne på 2 %, skal mængden af CO2-emissioner ifølge de nuværende skøn reduceres med mindst halvdelen inden 2050. I denne sammenhæng er udtalelsen i betænkningen, at næsten alle EU-medlemsstater har gjort gode fremskridt med at opfylde Kyotomålene, alt for optimistisk. I perioden fra 1990 til 2005 reducerede de 15 gamle EU-medlemsstater kun deres emissioner med 2 %, og det er meget usandsynligt, at de i de resterende fem år vil reducere deres emissioner med yderligere 6 % for at opnå deres fælles Kyotomål. Det er kun takket være det faktum, at de nyere EU-medlemsstater har reduceret deres emissioner væsentligt hurtigere, at EU som helhed kan hævde status som verdens førende på dette område. Det forventes, at de nyere EU-medlemsstater vil reducere deres CO2-emissioner med 21 % i 2010. Det er kun dette forhold, der gør det muligt for EU-lederne at tale om det tilsyneladende ambitiøse mål om at reducere emissionerne med 20 % inden 2020. Selvfølgelig hilses målsætningen velkommen, men det er vigtigt, at de største forurenere skal nå den største del af denne reduktion. Det er ikke acceptabelt at tillade, at indsatsen om EU's politikker vedrørende klimaændringer kun baseres på de eksisterende resultater fra de nyere medlemsstater og isolerede ældre, og at lægge en ekstra byrde på dem, samtidig med at der tages hensyn til de største forurenere. Uanset fordelingen af emissionsreduktioner blandt EU-medlemsstaterne vil vi dog ikke opnå noget, medmindre der indgås en verdensomspændende aftale, og lande som USA, Kina, Indien, Rusland og andre er involveret i løsningen af problemet. Dette spørgsmål skal være en prioritet i EU's udenrigspolitik og klimapolitik.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Vi opterer normalt kun for ændringer og foranstaltninger, hvis de er baseret på solide kendsgerninger. I Udvalget om Klimaændringer har vi indsamlet mange data fra mange videnskabsfolk. De fleste af de data viser, at forandringer i økosystemer er en konsekvens af menneskeskabte emissioner og angiver mulige tendenser for fremtiden.
Mens nogle er bekymrede og bruger disse data som en trussel, må vi også se den gode side af det, som er, at vi stadig kan handle. Men vi skal handle hurtigt, ansvarligt, alvorligt og på en koordineret måde: først inden for Unionen, og derefter også globalt. Vi kan kun lykkes med de internationale aftaler, hvis vi er tilstrækkeligt ømtålelige også i forbindelse med problemerne med tredjelande, der er beskæftiget med bæredygtig udvikling, og mange endda med afskaffelse af fattigdom.
En integreret tilgang kræver en ændring i vores europæiske hoveder, for indtil nu har vi kun været beskæftiget med udvikling eller primært med udviklingen af et kulstoffattigt samfund. Men vi kan kun nå en international aftale, hvis vi tager lige hensyn til både foranstaltningerne til at reducere emissionerne og foranstaltningerne til at ændre emissionerne, for at bringe dem i overensstemmelse med klimaændringerne.
Min tak til ordføreren for en fremragende betænkning, og jeg forventer, at vores arbejde i denne forstand vil fortsætte ind i det næste år.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Jeg lykønsker hr. Florenz med hans fremragende betænkning. Debatten om det videnskabelige grundlag for klimaændringer er overordentlig vigtig, for vi politikere undlader desværre ofte at tage de faktiske omstændigheder i betragtning, selv om fakta er meget vedholdende sager. Jeg er enig med Martin Schulz i, at vi bør sætte en stopper for den debat, der er baseret på tro, og overveje de faktiske forhold.
I Ungarn, f.eks., er grundvandsniveauet på den ungarske slette mellem floderne Donau og Tisza faldet med 3-4 m i løbet af de seneste 30-40 år. Der har fundet en alvorlig ørkendannelse sted, hvilket betyder, at videnskabsfolk har taget målinger og konstateret, at 50 % af ørkendannelsen skyldes klimaændringer, og 50 % skyldes skadelige menneskelige aktiviteter.
Kort sagt, lad os tage behørigt hensyn til, hvad videnskabsfolkene siger. Jeg er også enig i, at EU ikke kan løse dette problem alene. USA, Japan, Kina, Brasilien og udviklingslandene skal være partnere i dette foretagende.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand! Menneskeheden er skyld i klimaændringer, og mennesket kan derfor også hjælpe med at ændre retningen.
EU's mål er at øge det beløb, som biobrændsel tegner sig for til transport, til 10 %. Det er et mål, der endvidere skal opnås. Vi er nødt til at gøre alt, hvad vi kan for at nå det, herunder at indarbejde brugen af tørv som råmateriale i biodiesel.
Der er brug for flere penge til forskning, således at de mest effektive metoder kan anvendes. Nogle undersøgelser viser f.eks., at energiproduktion fra alger er op til 15 gange større pr. ha end produktionen fra druer, palmeolie og soja, så der er brug for mere forskning inden for dette. Det er derfor en måde, hvorpå vi kan reducere brugen af palmeolie og forhåbentlig også stoppe det helt, da det på ingen måde er en miljøvenlig aktivitet. Vi er derfor nødt til at handle i samarbejde med USA, Kina, Indien og Rusland.
Péter Olajos
(HU) Tak, hr. formand! Hvis vi ønsker at opnå succes i København i slutningen af 2009, tror jeg, at der er to ting, vi absolut må tage i betragtning, ting, som jeg selv har oplevet i forbindelse med besøg i Indien, Bangladesh, Kina og Californien i løbet af de sidste par måneder.
Først og fremmest må vi gøre en reel indsats. Med andre ord er det ikke nok at klappe os selv på ryggen. Det er ikke nok at tale om 10 eller 20 eller 30 eller 40 %. Ifølge Det Europæiske Miljøagenturs tal er kuldioxidemissionerne ikke bare ikke faldet siden 2000, de er faktisk steget en smule med 1 %. Emissionshandelsordningen (ETS) er en stor succes, og den er i øjeblikket i færd med at blive reformeret, men jeg tror, at det ville være umagen værd at indlede tilsvarende reformer i det ikkekvotebelagte system. Måske skulle de to systemer endda forenes. Jeg støtter energisk Rådets forslag om at fastsætte 1990 som basisår frem for 2005.
Den anden meget vigtige ting er tilpasningsfonden. Hvis vi ønsker at opnå succes i København, må vi oprette tilpasningsfonden. Stern-betænkningen viste, at medmindre der er en tilpasningsfond, har de andre regioner i verden en meget lille chance for at undgå de ubehagelige konsekvenser af klimaændringerne.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Klimaændringer påvirker allerede EU. I de seneste år har Rumænien, f.eks., været ramt af tørke, oversvømmelser og varmt vejr. Nogle områder i Rumæniens sydlige og sydøstlige region er begyndt at blive til ørken. Unionen har påtaget sig en vigtig rolle i kampen mod klimaændringerne, både hvad angår reduktion af årsager og tilpasning til klimaændringerne.
Lissabontraktaten indeholder bestemmelser om klimaændringerne, og her er jeg også glad for klausulen om solidaritet i tilfælde af naturkatastrofer. Desværre er global styring inden for miljøbeskyttelse decentraliseret, og undertiden mangler sammenhængen i overordnede beslutninger. 18 multilaterale institutioner er ansvarlige for overvågning af ca. 500 internationale aftaler, hvoraf 300 er på regionalt plan. EU skal have rollen som førende inden for dette område.
Der findes løsninger. Vi har brug for sammenhængende foranstaltninger vedrørende klimaændringer, mere miljørigtige transport-, forsknings- og udviklingsprogrammer for at tilpasse landbruget til passende vandforbrug, genplantning og især bedre affaldshåndtering. Jeg lykønsker ordføreren.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Klimaændringer har alvorlige konsekvenser, ikke kun for økosystemer, men også for økonomien, den offentlige sundhed og fødevaresikkerhed samt indvandring. De nyeste videnskabelige undersøgelser fører til den overbevisning, at menneskelig aktivitet også har bidraget til den globale opvarmningstendens, og derfor påhviler det vores samfund at gennemføre effektive politiske foranstaltninger.
Jeg glæder mig over denne interimsbetænkning fra Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer og dens anbefalinger om EU's kommende integrerede politik om klimaændringer, og jeg støtter stærkt den opfattelse, at den gennemsnitlige globale temperaturstigning skal begrænses til højst 2 °C. Hertil kommer, at EU bør gøre en indsats for at reducere emissionerne på en måde, der vil holde temperaturerne langt under dette skæringspunkt på 2 °C. Tilgængeliggørelse af videnskabeligt dokumenterede oplysninger for offentligheden og derved bidragelse til en øget offentlig bevidsthed om dette emne bør være et vigtigt instrument i klimatilpasningspolitikker.
Anni Podimata
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil allerførst sige, at jeg glæder mig over interimsbetænkningen om de videnskabelige fakta bag klimaændringerne, især da det heri fremhæves, hvor samstemmende videnskabsfolk udtaler sig om problemets alvor og om den menneskelige faktors store andel heri, især på grund af dennes valg.
Ifølge den fjerde vurderingsrapport fra IPCC er den globale udledning af CO2 vokset med ca. 80 % i tidsrummet 1970-2004, og denne stigning skyldes hovedsagelig brug af fossile brændstoffer. Da der givetvis er en snæver forbindelse mellem klima og energiplanlægning vil jeg gerne understrege vigtigheden af at udarbejde en samlet plan på europæisk niveau, hvor man peger på de mest anbefalelsesværdige og effektive energivalg.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! Når jeg lytter til debatten her til morgen, føler jeg behov for at komme med et par bemærkninger.
Først og fremmest den videnskabelige dokumentation. Der er ingen tvivl om, at konstatering af tilstedeværelsen af den globale opvarmning og dens årsagssammenhæng er en meget kompliceret opgave. Dette er ikke en reagensglassituation, hvor et eksperiment kan foretages i et laboratorium for at bevise noget på den ene eller den anden måde. Beviserne er baseret på langsigtede observationer og meget komplicerede procedurer, og selvfølgelig er der nogle tvivlere, nogle videnskabsfolk, der har en anden mening. Det er ikke nyt. Videnskabsfolk er kendt for at være forskellige i deres meninger. Lad os ikke glemme, at selv årsagssammenhængen mellem kræft og rygning har været betvivlet i udstrakt grad af mange videnskabsfolk, og de er stadig i tvivl i dag. Vi ved naturligvis alle, hvad sandheden er. Det samme er selvfølgelig sket med thalidomid og årsagssammenhængen af phocomelia i menneskelige embryoner.
Det andet punkt er, at der skal lægges vægt på en global tilgang, fordi vi alle ved, at de lande, der forurener mest, nemlig USA, Kina og Indien, gør mindst for at bekæmpe den globale opvarmning.
Janez Podobnik
formand for Rådet. - (SL) Jeg har med stor interesse fulgt Deres livlige diskussion, som var et meget godt grundlag for interimsbetænkningen fra ordføreren, hr. Karl-Heinz Florenz, som jeg takker og lykønsker ham med.
Jeres diskussion var på en sådan måde, at den ville gavne ethvert parlament. Den var meget involveret, og jeg forstod det som en positiv kritik, eftersom hver udtalelse er kostbar, og også en kritisk.
Ud fra Deres diskussion kan jeg opsummere to grundlæggende konklusioner. EU er og vil forblive en kraft, der er i stand til at imødekomme ... selvfølgelig i samarbejde med alle dets globale partnere, at fortsætte med at presse på for en alvorlig konfrontation om klimaændringer. Og en anden konklusion er, at klimaændringer ikke kun er et problem, men det kan også være en mulighed. Men vi kan håndtere det effektivt primært ved at handle på globalt plan.
Jeg vil også gerne sige, at inden for klima- og energipakken har EU succes og forbereder grundigt alle de foranstaltninger, som vi effektivt kan imødegå konsekvenserne af klimaændringerne med.
Overgangen til en sikker og bæredygtig kulstoffattig økonomi vil påvirke en lang række politikker, herunder økonomi og folks dagligdag. Koordinerede politiske foranstaltninger er nødvendige på mange områder i EU. Det er her, jeg vil støtte Deres tanker om, at vi må holde sammen, ikke kun om globale beslutninger, men også for at blive enige om detaljerne i forbindelse med disse politiske foranstaltninger.
Jeg vil især gerne nævne synergierne mellem klimaændringer og energi. I den henseende skal der skabes harmoniske europæiske og nationale politikker inden for forskning, udvikling og innovation, og vi skal skabe et bæredygtigt transportsystem, der gør det muligt for medlemsstaterne at vedtage de nødvendige foranstaltninger til at bekæmpe klimaændringer. Vi skal forbedre energieffektiviteten, især i bygninger, samt andre energikilder i samtlige sektorer, og holde brugerne informerede om en effektiv udnyttelse af energi, med henblik på at mindske de sociale konsekvenser og også for at få mest muligt ud af nye muligheder.
Som det allerede er blevet nævnt i hr. Florenz' betænkning, er videnskaben om klimaændringer veletableret og anerkendt, og det faktum, at den nuværende globale opvarmning er en konsekvens af menneskelig aktivitet, er videnskabeligt uigendriveligt.
Lad mig kort kommentere på Deres forskellige meninger om de videnskabelige rammer for IPCC. På dette område er jeg tilhænger af at respektere området for politik. Europa-Parlamentet er en fremtrædende politisk arena. Selvfølgelig bør vi også respektere området for videnskab, som imidlertid har forpligtet sig til de etiske principper for forskning og videnskabelig nøjagtighed.
Samtidig bør vi ikke glemme borgernes rum, den almindelige mand, der vil blive berørt af de enkelte foranstaltninger i form af kvaliteten af hans liv, også når han udarbejder sin families budget og planlægger sin fremtid.
Jeg vil især gerne sige, at det forekommer vigtigt, at Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer, ifølge hr. Sacconi, har klaret sig godt og drøftet spørgsmål om klimaændringer i en positiv stemning i løbet af deres møder, og også at den med et stort flertal har vedtaget en interimsbetænkning om videnskabelige kendsgerninger om klimaændringer.
Vi bifalder især Europa-Parlamentets beslutning om at forlænge mandatet for Det Midlertidige Udvalg om Klimaændringer til februar 2009. Vi ser dette som et særligt yderligere bevis for, at Europa-Parlament på området for klimaændringer støtter EU's ambitiøse politik på internationalt plan med sine handlinger, der sørger for, at dets politiske beslutninger bliver støttet med de seneste videnskabelige resultater.
Vi er også tilfredse med annonceringen i dagens forhandling om, at debatten om klimaændringspakken vil følge, hvilket skulle betyde en seriøs opfyldelse af de forpligtelser, som Det Europæiske Råd lavede i marts 2008.
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle talerne for deres yderst interessante indlæg i dagens forhandling.
Især vil jeg gerne understrege, at EU, hvad enten det er EU-15 eller EU-27, vil nå Kyotomålet. Derom hersker der ingen tvivl. Og da jeg fortsat vil være kommissær - det håber jeg i hvert fald - de næste 18 måneder, kan jeg forsikre Dem om, at der slet ikke er nogen risiko for, at vi ikke når Kyotomålet. Jeg siger dette, fordi både de foranstaltninger, vi allerede har truffet, og de foranstaltninger, vi træffer, sikrer, at vi når Kyotomålet. Dette er imidlertid det mindste, vi skal gøre i det kommende år, og jeg kan bekræfte over for Dem, at de tal, De har nævnt, er korrekte. Vi må erkende, at EU mindsker emissionerne af drivhusgasser, mens andre lande som f.eks. USA øger dem, endda temmelig meget, i forhold til 1990. Som De nævnte, var vi i 2005 2 % under 1990-niveauet, i 2006 lidt under 3 % for de 15 EU-landes vedkommende, som har et kollektivt mål, men for de 27 EU-landes vedkommende ser det endnu bedre ud med ca. 8 % mindre end i 1990. I slutningen af den periode, som fastsættes i Kyotoprotokollen til opfyldelse af vores forpligtelser, vil EU-15 ligge mindst 8 % lavere og EU 27 mindst 11 % lavere end i 1990. En reduktion på lidt over 8 % er vel at mærke meget positiv, da den hjælper os med at nå målet for 2020 og derefter.
Ifølge interimsbetænkningen vil de videnskabelige resultater spille en vigtig rolle under de internationale forhandlinger, da de vil danne grundlag for modige foranstaltninger. De vil kunne tjene som kriterium for vurderingen af, om de forslag, der kommer på forhandlingsbordet i tiden frem til konferencen i København, er hensigtsmæssige.
Der gøres i beslutningsforslaget opmærksom på de risici, som følger, hvis klimaændringerne får lov at forløbe ukontrolleret. Vores samfund vil blive påvirket på forskellige måder, og vores økonomier og kulturelle traditioner vil blive ramt.
Det fremhæves helt korrekt i beslutningsforslaget, hvor vigtigt det er at undgå store forstyrrelser af balancen som f.eks. udtørring af Amazonas' bifloder og løsrivelse af store mængder is på begge poler.
Jeg mener, det er lige så vigtigt at påpege klimaændringernes sandsynlige konsekvenser for den internationale sikkerhed på grund af mangel på fødevarer og vand og konflikter om kontrollen af ressourcer eller strømme af indvandrere. Det internationale samfund udsættes for et stadigt voksende pres på grund af ekstraordinære tilstande, der skyldes ekstreme vejrforhold eller voldelige konflikter på grund af klimaændringer. Den seneste krise vedrørende fødevarepriserne er det hidtil mest håndgribelige bevis på, hvad der kan ske, da et mindsket høstudbytte i mange dele af verden skyldes ekstreme vejrforhold. Desværre ser denne situation ikke ud til at være midlertidig eller ekstraordinær, men er ved at blive et strukturelt og tilbagevendende fænomen, som ikke kan bekæmpes uden drastiske ændringer inden for landbrugspolitik og -praksis.
Her vil jeg tillade mig at komme ind på nogle andre emner, som nævnes i betænkningen. Først vil jeg gerne nævne reduktion af drivhusgasser med en hensigtsmæssig indsats på nationalt plan i ulandene. Der er brug for den støtte og for de muligheder, som teknologien giver. Der skal være den nødvendige finansiering til overførsel af teknologi, ligesom landenes administrative kapacitet skal styrkes, så det bliver muligt at måle, registrere og verificere de pågældende reduktioner. Denne tanke er i centrum for forhandlingerne om Balihandlingsplanen. Som det fremgik på Bali, vil ethvert skridt fra ulandenes side afhænge ikke kun af, at ilandene indgår seriøse forpligtelser til at reducere emissioner, men også af, at disse lande gør en væsentlig indsats for at skaffe finansiering først og fremmest til overførsel af teknologi og til at sørge for den nødvendige administrative kapacitet.
Det er vigtigt, at EU udnytter alle de eksisterende muligheder for dialog med de vigtigste ulande, så der er enighed om, hvad dette helt nøjagtigt betyder, og hvordan EU kan støtte disse bestræbelser, enten med et samarbejde om at udarbejde politikker, med teknisk bistand, overførsel af knowhow og tilvejebringelse af incitamenter på CO2-markedet, eller med finansiel bistand. Der skal træffes foranstaltninger på alle områder, herunder emissioner fra energiforbrug og udryddelse af skove.
Hvad angår den videnskabelige side af dette emne, er Kommissionen helt enig i, at de videnskabelige resultater bør offentliggøres for den brede offentlighed. På denne måde kan forbrugerne bedre forberedes og bevidstgøres om, hvor meget drivhusgas der skabes ved deres levevis og deres forbrugsvaner. Denne bevidstgørelse af borgerne bør dog ledsages af stærke økonomiske incitamenter til at få virksomheder til at reducere de drivhusgasemissioner, som skyldes de varer og tjenesteydelser, de producerer.
Det er nødvendigt at gå over til en økonomi med lave emissioner af CO2 på globalt plan, og det kan kun opnås med systematiske, koordinerede foranstaltninger til reduktion af emissioner på alle områder.
Den pakke af foranstaltninger om klimaændringer og energi, som nu befinder sig i proceduren med fælles beslutningstagning, giver os et forspring med hensyn til denne overgang. Den giver os også mulighed for at vise, at en ambitiøs klimapolitik ikke kun er realistisk, men også generelt gavnlig for vores økonomier og vores samfund.
Vi vil fortsætte vores yderst konstruktive samarbejde om denne vigtige pakke af politiske foranstaltninger og forhåbentlig snarest muligt i indeværende år nå frem til en aftale.
Til sidst vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for dets vigtige bidrag til bestræbelserne på at bekæmpe problemet med klimaændringer og hr. Florenz for hans fremragende arbejde.
Jeg håber, at Parlamentet vil fortsætte på denne konstruktive måde, og at vores udveksling af synspunkter og samarbejde, både om pakken af klima- og energiforanstaltninger og om de internationale forhandlinger op til Poznan og København, kan fortsætte.
Karl-Heinz Florenz
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet! Mange tak for de opmuntrende afsluttende ord. Jeg tror, at vi kan se en konsensus her i Parlamentet, og denne konsensus forpligter os naturligvis til at gennemføre yderligere videnskabelige undersøgelser og rydde den resterende tvivl af vejen, og der er stadig tvivl på mange områder. Det er også ordførerens udtrykkelige vilje.
Jeg vil gerne give al den ros, jeg har hørt i dag, videre til medarbejderne, som har ydet et stort arbejde bag kulisserne med denne betænkning. Endnu en gang hjertelig tak.
I dag kunne man få det indtryk, at vi strides om CO2. Hertil vil jeg gerne sige, at vi kommer til at strides om helt andre ting, for CO2 er kun toppen af isbjerget, og det er et alvorligt spørgsmål, ingen tvivl om det. Men den virkelige udfordring er spørgsmålet om, hvordan vi håndterer vores bæredygtighedsstrategier. Hvordan behandler vi det, som vi øjeblikket forvalter for vores børn, nemlig denne jord? Den energi, som vi bruger i dag, er samlet over millioner af år, og vi fyrer den af på måske 1.000 år. Udfordringen består i at komme dobbelt så langt på en liter brændstof som hidtil. Hvis vi klarer det på alle punkter, så har vi løst vores opgave. Det er her, den store opgave ligger nu, nemlig at øge effektiviteten i Europa, at udvikle den mest moderne teknologi, og naturligvis anvende disse moderne teknologier hos os selv, men også sælge dem på verdensplan, så vi skaber arbejdspladser. Det er her, jeg ser chancen. Jeg beder Dem indtrængende om at medvirke til at udnytte denne chance.
Jeg vil gerne endnu en gang takke alle, men vil lige komme med en bemærkning til forretningsordenen. Lige fra begyndelsen af forhandlingen har der været en grim oversættelsesfejl i artikel 10, hvor der står, at jeg fordømmer et eller andet. Det ligger slet ikke til mig. Jeg misbilliger et og andet, men jeg fordømmer aldrig noget. Jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på, at det er et rigtig dårligt oversættelsesproblem i Parlamentet. I hele betænkningen! Det siger jeg uden omsvøb, og jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på de rigtige ændringsforslag, der er blevet stillet i Parlamentet på dette område.
Jeg takker alle involverede og inviterer Dem til at medvirke til den langt vanskeligere del, nemlig spørgsmålet om, hvordan vi nu besvarer alle disse videnskabelige kendsgerninger.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Neena Gill
, skriftlig. - (EN) For at kunne tackle klimaændringerne skal markedet tilpasse sig, så de afspejler de miljømæssige omkostninger ved kulstof. Forurenerne skal betale. Vi skal udnytte enhver form for politisk instrument, herunder momsreduktioner, emissionshandel og subsidier til at ændre adfærden hos forbrugere og virksomheder, så de har flere incitamenter til at finde miljøvenlige alternativer. Som Sir Nicholas Stern har påpeget, vil de økonomiske og sociale omkostninger i forbindelse med klimaændringer være katastrofale.
Derfor er jeg meget uenig med dem i salen, der benægter klimaændringer. De behøver kun at se på det stigende antal og hyppigheden af naturkatastrofer over hele verden for at se dets effekt. Disse katastrofer er helt klart et opvågningskald til os om at gøre en større indsats.
EU har en legitim rolle i bekæmpelsen af klimaændringer og dette skal sætte et eksempel og give vejledning til andre lande. Vi har brug for mere dialog med vækstøkonomierne Indien og Kina for at sikre, at deres vækst bidrager mindre til de globale emissioner end EU og USA har gjort gennem det sidste århundrede. Der er stærke argumenter for overførsel af teknologi fra EU til udviklingslandene, så de kan undgå kulstofintensiv industriel udvikling og springe direkte til en kulstoffattig økonomi.
András Gyürk
skriftlig. - (HU) Det er absolut nødvendigt at tage hensyn til de faktiske klimaændringer baseret på videnskabelige beviser, når der træffes beslutninger i denne henseende. Når alt kommer til alt, er risikoen ved at træffe de forkerte beslutninger baseret på fejlagtige konklusioner mindst lige så stor som risikoen ved passivitet. En ting er værd at bemærke her: Klimaændringerne er en kendsgerning, der kan underbygges videnskabeligt, og der er et presserende behov for hurtige og effektive foranstaltninger til at afhjælpe det.
Nøgtern overvejelse af de videnskabelige kendsgerninger kan også hjælpe os med at vurdere, hvordan markedsbaserede miljøbeskyttelsesinstrumenter kan bidrage til at forbedre kvaliteten af miljøet. Efter vores opfattelse er en større indsats nødvendig fra medlemsstaternes side for at udbrede markedsvenlige incitamenter. Oprettelsen af emissionshandelssystemet, der tager fat på spørgsmålet om reduktion af emissionerne på grundlag af markedsmekanismer, er en meget velkommen udvikling. Det faktum, at systemet fungerer, er et bevis på, at markedet, konkurrence og miljøbeskyttelse ikke er uforenelige idéer.
I Ungarn er der mange eksempler, der viser, hvordan fejlagtige konklusioner kan føre til, at der træffes forkerte beslutninger. Biomasseproduktion betyder i virkeligheden brændende træ. De skadelige konsekvenser af tvungen støtte til biobrændstoffer bliver stadig mere tydelige. De foranstaltninger, der iværksættes i disse to områder, lever ikke op til bæredygtighedskravene, og de undlader desuden at tilbyde et markedsvenligt svar på problemet.
Vi vil gerne understrege, at klimaændringerne kræver, at der iværksættes foranstaltninger, der ikke kun tager hensyn til den videnskabelige dokumentation, men også tillader markedsmekanismer at spille en rolle.
Eija-Riitta Korhola
, skriftlig. - (FI) Hr. formand! Vores resolution om de videnskabelige fakta om klimaændringer indeholder nogle vigtige bemærkninger, som det er svært at være uenig i. Det er dog nødvendigt at sige, at den også indeholder nogle irriterende bemærkninger. Der er eksempler på disse i videnskabens historie, der bør tjene som en advarsel. Som filosof betragter jeg det ikke som helt ufarligt for en politiker at fortolke videnskabelige resultater, drage forhastede konklusioner fra dem og forsøge at kontrollere dem, endsige "fordømme" nogle andre fortolkninger. Hvad er meningen med dette, og hvorfor skal sådanne ting anføres som en generel regel? Det er et spørgsmål om vores troværdighed, noget vi får svært brug for i vores kamp mod klimaændringer.
I punkt 5 står der, at det er videnskabeligt "bevist", at mennesket er den vigtigste årsag til klimaændringer. Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer har på intet tidspunkt gjort dette gældende. Betænkningen taler om sandsynligheder. Menneskets bidrag til opvarmning i det seneste årti er en stærk sandsynlighed.
Punkt 7 understeger, at videnskabelige resultater "klart viser, hvorledes klimaændringerne vil finde sted i den nærmeste fremtid i henhold til forskellige regionale mønstre." Det er netop det, vi ikke ved. Sidste uge i deres erklæring i Reading, appellerede klimasimulatorer til behovet for supercomputere. Spørgsmålet om, hvilke regionale virkninger klimaændringerne vil have, kan ikke besvares af meteorologer i øjeblikket, til dels på grund af utilstrækkelig computerkapacitet.
Punkt 8 nævner, at afisningen af Grønland og af indlandsisen på det vestlige Antarktis er eksempler på vippepunkter for klimaændringer. Data om afisning er meget modstridende på nuværende tidspunkt, fordi tykkelsen på isen på centrale områder af Grønland og Antarktis faktisk er stigende.
Jeg vil heller ikke hverken anklage eller fordømme skeptikere eller kritikere af klimaændringer, som det er tilfældet i punkt 10. Især politikere bør også undlade dette. De bør lade det være op til videnskabsfolk at diskutere dette.
Marian-Jean Marinescu
, skriftlig. - (RO) CLIM kan fremsætte anbefalinger og give løsninger for den fremtidige politik for EU på området, anbefalinger og løsninger baseret på klare videnskabelige beviser og især på den faste støtte fra de europæiske borgere.
De videnskabelige beviser er ubestridelige. Karl-Heinz Florenz' betænkning er udtømmende, og beviser, at de videnskabelige data er tilstrækkelige til at træffe faste politiske beslutninger og iværksætte konkrete tiltag, ikke blot på europæisk plan, men også på globalt plan, til drastisk at reducere de menneskeskabte fænomener, der er ansvarlige for klimaændringerne, og mildne deres virkninger.
Forskningsindsatsen skal videreføres, især inden for nye teknologier, vedvarende energi og biobrændstoffer, for at finde den nødvendige balance for at opretholde økonomisk konkurrenceevne, social udvikling og sikre fødevare- og energisikkerhed, der er afgørende for de europæiske borgeres velfærd.
Det videnskabelige samfund og de politiske repræsentanter bør forene deres kræfter og støtte aktiviteterne om at øge den offentlige bevidsthed og stimulere borgernes deltagelse i konkrete aktiviteter, fordi udvekslingen af god praksis, internationalt og regionalt samarbejde og især samarbejde og dialog på tværs af grænserne, samt direkte inddragelse af borgerne repræsenterer det mest effektive middel til bekæmpelse af klimaændringer.
Sirpa Pietikäinen
, skriftlig. - (EN) Hr. formand, mine damer og herrer! I de seneste år har EU været en af de internationale aktører, der har vist vejen i udviklingen af bæredygtig global klimapolitik. Det er en position, som EU skal bevare også i fremtiden.
Jeg vil gerne takke ordføreren og udvalget for en vellykket betænkning. Den vil tjene til at styrke opfattelsen af det videnskabelige grundlag, hvorpå arbejdet med at kontrollere klimaændringerne skal hvile. Det er værd at bemærke, at videnskaben og den viden, den bringer, er under stadig forandring som følge af nye teknologier og resultater. Derfor skal vi fortsat være åbne for alle oplysninger om dette fænomen, og desuden respektere forskellige meninger.
Det er yderst vigtigt at reagere beslutsomt på klimaændringer. Indtil nu har hver af de fire mellemstatslige paneler måttet revidere deres forgængeres skøn af hastigheden, hvormed klimaændringerne finder sted. Fænomenet er vokset hurtigere end EU's tidligere skøn for det. Nu synes der også at være behov for at revidere IPCC's forrige skøn. Undersøgelser fra det amerikanske rumagentur NASA viser, at bekæmpelse af klimaændringer vil kræve mere radikale foranstaltninger: Gasindholdet i atmosfæren, der er forårsaget af klimaændringer, skal reguleres strengere for at undgå disse gennemgribende ændringer.
EU må tage højde for den voksende videnskabelige enighed om, at kuldioxidemissioner bør nedbringes mere drastisk for at bremse den globale opvarmning, som IPCC anbefalede. Efter at have kigget nærmere på denne udvikling er jeg bange for, at målene i EU's klimapakke ikke er ambitiøse nok. Unionen er nu nødt til at gøre en langt mere beslutsom indsats for at etablere økoeffektive samfund i Unionen. Økomodernisering skal være det ledende princip for alle EU's politikområder. Evnen til at ændre i lyset af denne revolution vil også være den vigtigste faktor, der påvirker EU's internationale konkurrenceevne.
Daciana Octavia Sârbu
, skriftlig. - (RO) Kampen mod klimaændringer er blevet et emne, der stadig oftere er til stede på dagsordenen i internationale organisationer. Fra og med topmødet i 2007, da et mål om 20 % blev besluttet for at mindske drivhusgasemissionerne og anvendelse af vedvarende energikilder i 2020, er global opvarmning blevet en prioritet for alle lande i verden. Denne beslutning blev efterfulgt af andre vigtige internationale begivenheder, såsom G8-topmødet i Heiligendamm, De Forenede Nationers Råds debat om klimaændringer og handlingsplanen fra Bali. Efter disse internationale begivenheder er der opnået en videnskabelig enighed, ifølge hvilken globale opvarmningstendenser er baseret på menneskelige aktiviteter, og resultaterne af forskning og indsamling af data er tilstrækkelige til at indlede en hurtig indsats og politiske beslutninger for reduktion af gasemissioner. Det er vigtigt, at oprette tilpasningsfonden og inddragelse af skovene i en ny klimabeskyttelsesaftale med sigte på at undgå yderligere skovrydning og kulstofemissioner forårsaget af skovbrande.
Øget offentlig bevidsthed ved at kommunikere videnskabelige beviser for den menneskelige indflydelse på det globale klima vil spille en nøglerolle i at opnå støtte fra EU's borgere til politiske aktioner for at reducere kulstofemissioner.
Andres Tarand
, skriftlig. - (ET) Klimaet ændrer sig, og det gør det på grund af menneskelig aktivitet. For fyrre år siden, da jeg tog isprøver på den antarktiske forskningsstation, var vi endnu uvidende om dette faktum. I dag har IPCC, der samler arbejdet fra tusinder af videnskabsfolk, fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at klimaændringerne finder sted, og vores opgave er at handle i stedet for at fortsætte med at levere beviser. På dette punkt er jeg helt enig i ordførerens, hr. Florenz, fremgangsmåde.
EU skal være ambitiøs og vedtage et mål, der er tættere på en reduktion på 30 % af drivhusgasserne inden år 2020. Ellers vil sagen blive gjort indviklet i forventning om ægte bidrag fra andre lande. Det er mærkeligt, at et højere forum stemmer enstemmigt om detaljerne i generelle mål, men når det kommer til mål for indholdet af CO2-emissioner i biludstødninger eller flere andre særlige foranstaltninger, drister det sig ikke længere til at være så ambitiøs. Det er ikke sådan, man tackler klimaændringerne effektivt.
Jeg støtter de forslag til ændringer, som fokuserer på behovet for at foretage mere detaljerede undersøgelser og modeller af situationen på havene og påvirkning af klimaændringer på fiskefaunaen. Jeg er imidlertid ikke enig i flere af de forslag til ændringer, hvor der er udtrykt tvivl med hensyn til, om klimaændringerne virkelig finder sted, og betydningen af fossile brændstoffer og atomenergi er understreget, og udvikling af vedvarende energi er latterliggjort.
Jeg mener, at Parlamentets Midlertidige Udvalg om Klimaændringer har bidraget til at øge bevidstheden blandt repræsentanter fra forskellige samfundslag og til at fastlægge en fælles holdning. Som et kompromis er udvidelsen af udvalgets mandat til ni måneder, indtil Poznanmødet, rimelig. En længere frist ville kunne betyde, at vi udfører vores vigtige arbejde med alt for meget øje for valget.
Gabriele Zimmer  
skriftlig. - (DE) Jeg har stemt for betænkningen. Den hårdt tiltrængte debat om klimaændringen skal underbygges med videnskabeligt dokumenterede kendsgerninger. Det sker med hr. Florenz' interimsbetænkning. Denne betænkning skal have en vigtig funktion både i offentligheden og i Rådet og Kommissionen. Man har i over 180 år haft naturvidenskabelig viden om drivhuseffekten.
Det var konkrete samfundsmæssige forhold, som ignorerede denne viden om truslen mod vores naturlige og klimatiske eksistensbetingelser, som har forhindret en rettidig kursændring og fortsat gør det. Enten samarbejder vi nu internationalt om at begrænse yderligere skader og standse de prognosticerede katastrofer, som i al brutalitet først vil ramme verdens fattigste mennesker, eller også opfører vi os ødelæggende. Kendsgerningerne understreger overbevisende, at der er behov for omgående handling for at sænke emissionen af drivhusgasser, og at vi gennem vores levevis og forbrugeradfærd, gennem politiske og samfundsmæssige mål og rammebetingelser må holde os betydeligt under målet om en opvarmning på højst 2 °C. Jeg er enig med ordføreren i, at det ikke kun handler om striden om emissionsgrænserne, men om en samfundsmæssig bæredygtighedsdebat.
Den europæiske bæredygtighedsstrategi skal tage højde for disse problemer og fastsætte en bæredygtig politik. Det kræver en ændring af de politiske prioriteringer. Hver eneste dag, der går til spilde, er skæbnesvanger og kan ikke legitimeres.
