

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om fem betænkninger om decharge for 2003:
A6-0070/2005 af Wynn for Budgetkontroludvalget om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2003 (SEK(2004)1181 - C6-0012/2005 - 2004/2040(DEC)) (SEK(2004)1182 - C6-0013/2005 - 2004/2040(DEC)), Sektion III - Kommissionen;
A6-0063/2005 af Juknevičienė for Budgetkontroludvalget om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2003 (C6-0015/2005 - 2004/2041(DEC)) Sektion I - Europa-Parlamentet;
A6-0066/2005 af Stubb for Budgetkontroludvalget om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2003, Sektion II, Rådet, (C6-0016/2003 - 2004/2042(DEC)), Sektion IV, Domstolen, (C6-0017/2005 - 2004/2043(DEC)), Sektion V, Revisionsretten, (C6-0018/2005 - 2004/2044(DEC)), Sektion VI, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, (C6-0019/2005 - 2004/2045(DEC)), Sektion VII, Regionsudvalget, (C6-0020/2005 - 2004/2046(DEC)), Sektion VIII, Den Europæiske Ombudsmand, (C6-0021/2005 - 2004/2047(DEC));
A6-0074/2005 af Sender og Schlyter for Budgetkontroludvalget om decharge til agenturerne for regnskabsåret 2003 (N6-0216/2004 - C6-0235/2004 - 2004/2051(DEC)); (N6-0207/2004 - C6-0226/2004 - 2004/2050(DEC)); (N6-0208/2004 - C6-0227/2004 - 2004/2060(DEC)); (N6-0209/2004 - C6-0228/2004 - 2004/2053(DEC)); (N6-0213/2004 - C6-0232/2004 - 2004/2061(DEC)); (N6-0212/2004 - C6-0231/2004 - 2004/2056(DEC)); (N6-0214/2004 - C6-0233/2004 - 2004/2062(DEC)); (N6-0220/2004 - C6-0239/2004 - 2004/2063(DEC)); (N6-0210/2004 - C6-0229/2004 - 2004/2058(DEC)); (N6-0211/2004 - C6-0230/2004 - 2004/2055(DEC)); (N6-0215/2004 - C6-0234/2004 - 2004/2059(DEC)); (N6-0217/2004 - C6-0236/2004 - 2004/2054(DEC)); (N6-0218/2004 - C6-0237/2004 - 2004/2057(DEC)); (N6-0219/2004 - C6-0238/2004 - 2004/2052(DEC));
A6-0069/2005 af Xenogiannakopoulou for Budgetkontroludvalget om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003 (KOM(2004)0667 - C6-0165/2004 - 2004/2049(DEC)).
Wynn (PSE ),
   Hr. formand, jeg mener, at denne betænkning, som vi skal stemme om senere i dag, er en af de vigtigste betænkninger, Parlamentet skal stemme om i denne mødeperiode. Det siger jeg ikke, fordi jeg er ordfører for den, men på grund af dens indhold og det store arbejde, der er lagt i den. Jeg takker de personer fra Revisionsretten, Kommissionen og de medlemsstater, som jeg har haft drøftelser med, og ligeledes Budgetkontroludvalgets sekretariat. Uden dem ville denne betænkning ikke være blevet det dokument, den er, og jeg takker dem varmt.
Hvis institutionerne efterkommer anbefalingerne i den, vil den hellige gral i form af en positiv revisionserklæring - en DAS-erklæring - være i sigte. Men for at vi kan nå så langt, må Kommissionen, Revisionsretten og medlemsstaterne virkelig engagere sig og samarbejde.
Fra betænkningens punkt 25 og fremefter beskrives manglerne ved DAS-metoderne. Det understreges, at pengene i vores regnskaber kan være helt lovlige og i overensstemmelse med reglerne, men at de samtidig kan være totalt spildt. Det er en af de største skavanker ved DAS-erklæringen og årsagen til, at Revisionsretten i betænkningens anbefalinger opfordres til at forbedre de ændringer, som den allerede har foretaget.
Set ud fra Kommissionens synspunkt må Kommissionen og medlemsstaterne, uanset hvilke forbedringer af DAS-metoderne der gennemføres, alligevel foretage ændringer. Kommissæren må gøre flere ting. I alle de betænkninger, som Parlamentet stemmer om, anmoder vi Kommissionen om at lave nye tiltag. Og ud over ting som gennemførelse af en struktur for intern kontrol i Fællesskabet anmoder vi om det. Her bliver der rejst et stridsspørgsmål på visse områder, og tydeligvis i Kommissionen selv, i punkt 8 og ændringsforslag 4. Jeg vil på det kraftigste opfordre medlemmerne til at støtte dette ændringsforslag om, at regnskabsføreren påtegner Kommissionens regnskaber. Det skal siges, at indtil der er opnået enighed om det, vil Kommissionen altid blive angrebet, og det fremgår tydeligt af ændringsforslag 4. Jeg har stor respekt og agtelse for kommissær Kallas, og hans positive holdning glæder mig. Jeg opfordrer ham til ikke at lade hierarkislagsmålet i generaldirektoraterne forhindre, at dette bliver gennemført. Det er en vigtig del af disse anbefalinger.
Men uanset hvad vi anmoder Revisionsretten og Kommissionen om at gøre, vil der ikke kunne opnås en positiv DAS-erklæring, medmindre medlemsstaterne påtager sig deres ansvar, herunder deres politiske ansvar for kontrol og forvaltning af EU's midler. Problemerne fremgår tydeligt af punkt 16. Den oplysende erklæring, som er beskrevet i punkt 19, viser, hvordan problemerne kan løses.
I denne betænkning slås der til lyd for, at medlemsstaternes ansvar skal være velfunderet på ikke bare administrativt, men også politisk plan. Dette er, når alt kommer til alt, en delt forvaltningsproces. Det er på tide, at den anden halvdel af denne delte forvaltning begynder at tage sit ansvar mere alvorligt. I den forbindelse erklæres det i betænkningen - i slutningen af min del - at der ikke kan ske fremskridt uden aktiv medvirken fra medlemsstaternes side. Det er derfor, at udvalget i betænkningen, som forhåbentlig bliver vedtaget, opfordrer til, at De, hr. formand, i Deres tale på det næste møde i Det Europæiske Råd nævner nødvendigheden af at forbedre medlemsstaternes finansielle forvaltning af midler fra EU. Jeg håber, at De kan gøre det.
For mig har denne betænkning været en fascinerende proces. Den er kulminationen på 10 års forsøg på at få en positiv revisionserklæring. For 10 år siden sagde jeg, at der aldrig ville kunne opnås en positiv DAS-erklæring med de systemer, der fandtes, herunder DAS-metoderne. I dag kan jeg sige, at hvis denne betænkning bliver vedtaget, er jeg sikker på, at en positiv DAS-erklæring, den hellige gral, som jeg nævnte tidligere, er inden for rækkevidde.
Juknevičienė (ALDE ),
   . - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil allerførst takke Dem for at lade mig udtrykke en holdning på vegne af Budgetkontroludvalget om noget, der er meget vigtigt for os alle sammen.
I dag vil vi, når vi stemmer for godkendelsen af Europa-Parlamentets budget for 2003, udtrykke vores holdning til, hvorvidt vores institution, Europa-Parlamentet, anvender de midler, de penge, som alle Europas borgere, vores vælgere, har givet, korrekt og gennemsigtigt. Jeg vil også takke mine kolleger, som har bidraget aktivt til udarbejdelsen af denne betænkning med deres råd og indsats. De forelagde deres forslag og ændringsforslag og deltog i diskussionerne. Der var diskussioner i Budgetkontroludvalget og livlig debat i min egen politiske gruppe, som er Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa. Den Liberale Gruppe har altid forsvaret retten til korrekte oplysninger, til åbenhed og til gennemsigtighed, som er grundlaget for demokrati, og det vil vi vedblive med at gøre. Vi ved, at åbenhed og gennemsigtighed ikke er mål i sig selv. Det er midler til at sikre institutionens effektivitet og, hvad vigtigere er, dens ansvarlighed over for befolkningen. Over for de mennesker, som denne institution arbejder for. Europas borgere bliver mere og mere intolerante over for uvidenhed og manglende oplysninger, og de kræver mere og mere af dem, som de har givet deres stemme og dermed valgt til Parlamentet. De vil have, at de penge, som de har betalt, skaber merværdi, og dermed anvendes målbevidst og effektivt.
Jeg vil kort redegøre for min betænkning, som Budgetkontroludvalget har vedtaget. Denne betænkning adskiller sig fra tidligere betænkninger ved, at der i 2003 blev indført et nyt økonomisk forvaltningssystem, samtidig med at der i Europa-Parlamentet blev indført et internt revisionssystem. Dette er et enormt skridt i retning af en mere forsvarlig og gennemsigtig planlægning og udnyttelse af budgettet.
Derfor vil vi lykønske Dem, hr. formand, og Præsidiets tjenester. En anden ny udvikling er, at godkendelsen af budgetgennemførelsen fra og med i år henhører under formanden for Europa-Parlamentet og ikke som tidligere Præsidiets sekretariat. Betænkningen omhandler primært fire emner.
For det første forvaltningen, dvs. hvordan de vigtigste beslutningstagere, nemlig Præsidiet og kvæstorerne, aflægger rapport. Her foreslås rotationsprincippet.
Det andet emne vedrører anvendelsen af de penge, der er afsat til de politiske grupper. Det skal understreges, at der er sket et vist fremskridt, hvad angår gennemsigtighed i anvendelsen af midlerne, fordi der offentliggøres oplysninger på internettet. Der nævnes imidlertid også områder, hvor der kan ske forbedringer. I betænkningen foreslås det, at de politiske grupper udarbejder standardårsregnskaber og redegør for anvendelsen af midlerne offentligt.
For det tredje betalinger til medlemmerne af Parlamentet. Dette er blevet diskuteret i årevis. Så er der diskussionerne mellem institutionerne og, hvad der er vigtigst, flere fortolkninger og formodninger, hvad angår det ikke-gennemsigtige system. Nyheden om, at nogle medlemmers lønninger er 12 gange højere end andres efter de nye landes tiltrædelse, er en ubehagelig kendsgerning. Jeg mener, at det er urimeligt - vi arbejder alle sammen i den samme europæiske institution, og vi bør have den samme løn for det samme arbejde.
Jeg mener, at det er forkert ikke at gøre rede for midler anvendt til generelle udgifter. Disse midler skal også beregnes.
Et andet følsomt emne er vores arbejdssted i Bruxelles og Strasbourg. Dette, og hvordan De vil stemme, er noget, De må gøre op med Dem selv. Jeg mener, at det er korrekt, at det i forfatningen erklæres, at Europa-Parlamentet har to arbejdssteder. Så tidligt som i 1952 sagde Jean Monnet, at vi ønsker at forene mennesker, ikke stater. Europa-Parlamentet er det sted, hvor vi arbejder, og hvorigennem Europas borgere kan forenes. De kan kun forenes, hvis vi er åbne over for hinanden, hvis vi arbejder gennemsigtigt og sikrer den korrekte udnyttelse og planlægning af det europæiske budget.
Stubb (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil indlede med ligesom hr. Wynn at takke Budgetkontroludvalgets sekretariater, PPE-DE-Gruppen og mine kolleger for deres bidrag til udarbejdelsen af denne betænkning. Jeg vil nu på fem minutter tale om nogle vigtige punkter.
Det første punkt er, at målet med alle disse betænkninger, som vi udarbejder i Budgetkontroludvalget, er at forbedre kontrolmiljøet. Da jeg selv har arbejdet i en national forvaltning, kan jeg oprigtigt sige, at jeg ikke mener, at kontrolmiljøet i nogen national forvaltning er så strengt og så hårdt som det, vi har i Europa-Parlamentet eller i EU som helhed. F.eks. kunne jeg let finde ud af, hvilken slags vin kommissær Kallas drak ved en frokost den 12. december. Så nøjeregnende er vi! Derfor synes jeg, at det er lidt trist, at nogle medlemmer af Parlamentet forsøger at bruge den betænkning i populistisk øjemed og at grave alt skidtet frem. Vi forsøgte at grave alt det skidt frem, vi overhovedet kunne, og heldigvis fandt vi ikke ret meget.
Mit andet punkt er, at den betænkning, jeg udarbejdede, drejede sig om seks andre "institutioner", nemlig Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Ombudsmand. De bestod alle sammen med bravour. Alligevel har jeg to bemærkninger, hvoraf den første vedrører Rådet.
For første gang havde vi en struktureret dialog med Rådet i en uformel atmosfære, og det fungerede ganske godt. Vi fik de oplysninger, vi havde brug for, og det kan vi være glade for. Jeg har imidlertid en lille advarsel om fremtiden: Vi er på vej ind i en fase af den europæiske integration, hvor eksterne forbindelser, navnlig den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, bliver vigtigere. Det betyder, at Rådets FUSP-budget i fremtiden ikke bare vil være administrativt, men også udøvende. Det vil være specielt vigtigt for os at undersøge det nøje, når vi begynder at opbygge tjenesten for eksterne forbindelser, for at finde ud af, hvordan vi kan kontrollere det lidt bedre.
Min anden bemærkning om institutionerne vedrører Revisionsretten. Her blev en specifik personalesag behandlet. Det var min og sikkert alle Parlamentets største gruppers hensigt ikke at ydmyge den pågældende person, og vi ønskede derfor at holde lav profil om spørgsmålet. Vi havde en udmærket dialog med den pågældende institution, og det kompromis, vi har forelagt, er forhåbentlig tilfredsstillende for alle parter.
Mit tredje punkt er, at vi havde en meget god dialog med alle institutionerne. Vi fik de oplysninger, vi havde brug for, og det fungerede på mange måder, men der er især en ting, som jeg gerne vil forbedre, og det er tidsplanen for betænkningen. Revisionsretten offentliggjorde beretningen fem minutter før vores udvalgsmøde, og så var det meningen, at vi skulle diskutere den. Det duer ganske enkelt ikke. Formanden for Revisionsretten kommer og afgiver en 45 minutter lang skriftlig erklæring, og det er ikke nødvendigvis den bedste måde at indlede en dialog på, så måske skulle vi forbedre det lidt.
Mine sidste to punkter er for det første, at den diskussion, vi havde i udvalget, var meget konstruktiv, og betænkningen som sådan blev vedtaget med overvældende flertal. Der er ikke mange ændringsforslag til netop den betænkning, jeg forelagde, faktisk kun tre. Som ordfører forkaster jeg dem. Jeg mener ikke, at de afspejler den diskussion, vi havde i gruppen.
Endelig vil de største grupper i Parlamentet nok være temmelig enige om at vedtage denne betænkning. Igen vil jeg takke alle de involverede for deres bidrag til udarbejdelsen af den.
Ayala Sender (PSE ),
   Hr. formand, jeg er enig med min kollega Terry Wynn i, at dette har været et særdeles spændende regnskabsår. Vi har haft en meget omfattende kommunikation, både med Kommissionen og i særdeleshed med agenturernes direktører, der har stået til rådighed med al den nødvendige information under hele proceduren, og med Revisionsretten.
Oprettelsen af agenturerne, der i dag har en række vigtige funktioner, f.eks. regulering eller gennemførelse af visse aktioner eller kampagner, gør, at vi spørger os selv, om der er for mange, eller om modellerne er for forskellige, og om der er brug for dem alle sammen, selv om Parlamentet har været involveret i mange af dem, især hvad angår efterspørgslen.
Denne decentralisering af Fællesskabets aktioner via dets agenturer har et særdeles positivt akspekt, eftersom EU kommer tæt på borgerne og bliver synligt og tilgængeligt i medlemsstaterne og bliver mere kendt for borgerne, og i denne henseende foreslår vi en styrkelse af den overordnede kommunikationsstrategi for agenturerne, og at de får en bedre og mere smidig manøvreevne. Men vi er også nødt til at erkende, at der er alvorlige risici i den forstand, at decentraliseringen kan medføre en reduktion af kontrollen med gennemførelsen af budgettet og en overlapning med Kommissionens aktiviteter eller tidspunkter med manglede koordinering. Der kan også opstå risiko for, at nationale interesser sættes over Fællesskabets interesser.
Det er derfor, at vi i vores betænkning har anmodet Kommissionen om nogle specielle og dybtgående rapporter og en række forslag og fælles retningslinjer for at undgå disse risici. Vi kunne godt tænke os, at de fælles retningslinjer blev afspejlet i den interinstitutionelle aftale, og at der blev henvist ikke kun til de styrkede kontrolmekanismer og budgetansvarligheden ved gennemførelse af budgetterne, men også til alt det, der berører harmoniseringen af deres personale og gennemførelsen af alle fællesskabsreglerne i forbindelse med dette personale.
Vi anmoder ligeledes Kommissionen om at gennemføre en undersøgelse og vurdering af strukturen hurtigst muligt, da forordningerne allerede er ved at blive opdateret, især i lyset af den store merværdi, agenturerne har for Europa, med andre ord, at der er brug for en europæisk aktion.
Vi har også i forbindelse med Revisionsretten påpeget behovet for et større samarbejde, der øger gennemsigtigheden ved den kontradiktoriske procedure forud for dens beretning, for vi mener, at der på nogle tidspunkter i gennemførelsen af tidsplanen var problemer, der hindrede Parlamentet i at få et nøje kendskab til, om de problemer, der var blevet konstateret, var blevet afhjulpet eller ej - og i så tilfælde, hvornår - og om man var nået til en positiv konklusion i forbindelserne mellem Retten og agenturerne eller Kommissionen. Men alt dette afhænger naturligvis af en positiv revisionserklæring. 
Schlyter (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne indlede med at takke alle involverede for det arbejde, de har hjulpet os med, og for den samarbejdsvilje, som har været til stede i de pågældende organer.
Decharge er ikke udelukkende et spørgsmål om, hvordan penge anvendes korrekt. Det handler også om, hvordan man opfylder målene i programmerne, og om, hvordan man kan opnå effektivitet generelt. Jeg vil derfor gerne understrege ligestillingsaspektet. Vi har et ansvar for at nå de ligestillingsmål, vi har sat os. Jeg må sige, at det er en skandale, at kun halvdelen af agenturerne har ligestillingsplaner. Det er noget, de må korrigere inden næste år, ellers kan jeg ikke meddele decharge.
Reformerne vil gå hurtigere, hvis vi indfører reel ligestilling. Gamle hierarkiske og patriarkalske beslutningstagningssystemer og arbejdsmetoder vil blive brudt op. I dag har næsten alle organer fire femtedele mænd i toppen og fire femtedele eller flere kvinder i de laveste stillinger. Jeg kan sige, at vi ikke er bedre her i Europa-Parlamentet. Desuden har vi i mange lande nu en situation, hvor flere kvinder end mænd påbegynder universitetsstudier. Der burde være et godt rekrutteringsgrundlag for at ændre på denne situation.
Et andet spørgsmål, jeg gerne vil tage op, er Det Europæiske Genopbygningsagentur. Det var som bekendt en tjenestemand, der var mistænkt for at hjælpe en virksomhed i forbindelse med opkøb af energimæssig infrastruktur. Her har vi et eksempel på, hvordan en skandale bør håndteres. Direktøren fyrede omgående tjenestemanden, overdrog omgående dokumenterne til OLAF, som startede sin undersøgelse hurtigt og var klar efter 10 måneder. Retsmyndighederne fik informationerne, og processerne kunne blive indledt hurtigt. Nu venter vi også på, at Kommissionen skal afslutte disciplinærsagen. Hvis vi kunne håndtere skandalerne på denne måde og holde op med at mørkelægge tingene og med at forsøge at skjule dem, ville vores institutioner fungere bedre. Det viser, hvor vigtigt det er med gennemsigtighed. Uanset hvor effektiv Revisionsretten er, vil den aldrig kunne opdage alting. Men med et offentlighedsprincip har vi 450 millioner indbyggere, som kan kontrollere, hvad alle gør. Det er den bedste metode til at forebygge bedrageri og korruption.
Xenogiannakopoulou (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil også gerne takke hovedordføreren, Tery Wynn, alle mine kolleger i Budgetkontroludvalget og udvalgets sekretariat for samarbejdet og for deres støtte under udarbejdelsen af denne betænkning.
Udviklingspolitikken er et grundlæggende aspekt af EU's udenrigsaktivitet. En politik, som vi alle ønsker skal være effektivt rettet mod udryddelse af fattigdom og styrkelse af de sociale infrastrukturer og af uddannelses- og sundhedssektoren samt den lokale udvikling i de lande, vi ønsker at støtte i deres bestræbelser på at skabe fremgang og social velfærd.
Den Europæiske Udviklingsfond er et vigtigt redskab til gennemførelsen af denne politik i AVS-landene. Den skal imidlertid gøres mere effektiv ved at sætte større fokus på de aktiviteter, der tager sigte på udryddelse af fattigdom, og ved hurtigere og bedre gennemførelse.
Ifølge Revisionsrettens revisionserklæring giver regnskaberne et retvisende billede af den 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfonds indtægter og udgifter, som er det, vi drøfter i dag. Revisionsretten peger også på visse problemer. Hovedsagelig med anvendelsen af Stabex-midlerne, med de midler, som er overført til Den Europæiske Investeringsbank og ikke udnyttet, og de beløb, som skal betales til Den Europæiske Udviklingsfond og ikke er medtaget på balancen pr. 31. december 2003. Kommissionen bør intensivere sine bestræbelser på at afhjælpe disse svagheder, der er konstateret i forbindelse med overvågnings- og kontrolsystemerne.
Et spørgsmål, vi har beskæftiget os meget med, drejer sig om kommissærernes ansvarsområder, hvor problemet især drejer sig om sammenblanding af de ansvarsområder, der hører under henholdsvis kommissæren for Udvikling og Humanitær Bistand, der er ansvarlig for Den Europæiske Udviklingsfonds politik, og kommissæren for Eksterne Forbindelser, der er ansvarlig for EuropeAids funktion. I forbindelse med en drøftelse, vi havde med kommissær Michel - som også har sendt os et brev, hvilket jeg takker for - forsikrede han os om, at man i Kommissionen vil koordinere samarbejdet om dette spørgsmål. Vi takker for deres indsats, men i Budgetkontroludvalget og i Parlamentet vil vi fortsat følge dette spørgsmål, så der ikke opstår problemer fremover.
Et andet spørgsmål, som kræver særlig opmærksomhed, er RAL. Kommissionen bør foretage en grundig undersøgelse af, hvor denne høje sum af uudnyttede midler stammer fra, og hvordan vi kan fremskynde gennemførelsen af disse midler, som også vil indebære en bedre udnyttelse i det hele taget af Den Europæiske Udviklingsfond.
Uddelegeringen af midler til Kommissionens delegationer, som var en ambitiøs plan, der er i gennemførelsesfasen, er et skridt i den rigtige retning, og vi er optimistiske. Vi vil dog gerne have bekræftet, at denne procedure, der er i gang, bliver ledsaget af en passende kontrol. Det er et andet spørgsmål, som vi fortsat vil følge med stor interesse i den kommende tid.
Endelig er Parlamentet, hvad angår Den Europæiske Udviklingsfonds inddragelse i EF-budgettet - et spørgsmål som Europa-Parlamentet også har drøftet tidligere - af den opfattelse, at denne inddragelse vil fjerne de vanskeligheder, vi har nu med gennemførelsen af Den Europæiske Udviklingsfond, og bidrage til bedre økonomisk forvaltning og gennemsigtighed. Da EUF's opførelse på budgettet imidlertid er et bredere spørgsmål, der også berører debatten om de nye finansielle overslag, tager vi det forbehold, at Europa-Parlamentet vil tage endelig stilling til dette spørgsmål, når vi tager stilling til de nye finansielle overslag.
Med disse generelle bemærkninger og på baggrund af Revisionsrettens beretning vil jeg anbefale, at Kommissionen meddeles decharge for gennemførelsen af 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003.
Kallas,
    Hr. formand, dialogen i forbindelse med denne dechargeprocedure har været glimrende. Mine kommissærkolleger og jeg var meget glade for at deltage, og jeg takker formanden for Budgetkontroludvalget, hr. Fazakas, for, at han ledte møderne så venligt og effektivt.
Jeg bifalder den beslutning, som Budgetkontroludvalget har vedtaget, dens brede støtte til Kommissionens indsats og resultater og dens meget konstruktive tilgang. Den omhandler de vigtigste politiske spørgsmål i revisionserklæringen - DAS-erklæringen.
På vegne af Kommissionen lykønsker jeg Dem endnu en gang, hr. Wynn, med, at De på så kort tid har bidraget så meget til forbedringen af revisionserklæringen. De og Revisionsretten med dens holdning til har servet en glimrende første serv. Bolden er nu på vores banehalvdel, og sammen med Rådet vil vi forsøge at returnere den med både fart og præcision. Heldigvis er dette i modsætning til tennis et spil, hvor alle vinder. Vi vinder naturligvis alle sammen, hvis de fire relevante institutioner - Kommissionen, Rådet, Revisionsretten og Europa-Parlamentet - kan blive enige om en køreplan for en positiv DAS-erklæring i nærmeste fremtid.
Det vigtigste element i køreplanen vil, ligesom i den beslutning, som De vedtager i dag, være, hvordan medlemsstaterne kan give Kommissionen rimelig garanti for, at overvågnings- og kontrolsystemerne fungerer. Kommissionen vil stille et forslag til en køreplan for en positiv DAS-erklæring inden juli 2005. Jeg håber og forventer, at Det Forenede Kongeriges formandskab vil tage forslagene op og føre trilogforhandlinger om en interinstitutionel aftale i efteråret. Der er et vist tidspres, fordi det kan blive nødvendigt at gennemføre lovændringer, både hvad angår lovgivningspakken for de nye finansielle overslag og finansforordningen.
Det bliver ikke let at mobilisere og motivere medlemsstaterne, og Kommissionen har stadig brug for Deres støtte. Vi kan bevise, at vi gør vores del og er rede til at gøre det bedre. F.eks. er Kommissionens regnskabssystem blevet omstruktureret med succes, og det fungerer nu fuldt ud. Derudover nåede den foregående Kommission langt med sin administrative reform, og Budgetkontroludvalgets beslutning er en velkommen anerkendelse af dette. I vores køreplan vil vi imidlertid forelægge yderligere tiltag, som Kommissionen vil gøre for at styrke strukturen for kontrol i Fællesskabet.
Det glæder mig at sige til Dem, at vores køreplan er tæt forbundet med et andet initiativ, det såkaldte gennemsigtighedsinitiativ, som har til formål at stille flere oplysninger om EU's finanser til rådighed for en større del af Unionens befolkning.
Jeg vil ikke kommentere de enkelt afsnit i Budgetkontroludvalgets beslutning, men jeg er rede til at besvare alle Deres spørgsmål. Jeg har imidlertid nogle få bemærkninger til de fire ændringsforslag til Budgetkontroludvalgets beslutning, som De skal stemme om.
For det første bifalder jeg Deres støtte til hr. Casacas ændringsforslag til punkt 1, 2 og 3. Revisionsrettens erklæring om, at de udestående forpligtelser i forbindelse med strukturfondene androg fem års betalinger, er vildledende, eftersom Revisionsretten medregnede beløb, som vil blive forpligtet indtil 2006 inden for rammerne af syvårsprogrammeringen af strukturfondene. De udestående forpligtelser udgjorde rent faktisk under to og et halvt års betalinger. Det er normalt, da det er meningen, at betalingerne skal fortsætte til udgangen af 2008, og den sidste betaling falder i 2010. Derfor er det forkert at konkludere, at programmet ikke blev forvaltet ordentligt, eller at midlerne vil forblive uudnyttede. Jeg håber, at De vil kunne rette denne vigtige fejl i dag.
For det andet vil jeg kort kommentere ændringsforslaget om regnskabsførerens rolle. Hvad er mit svar i dag? For det første at vi vil tage dette meget alvorligt. Jeg har haft talrige møder på forskellige planer og med forskellige velkendte kritikere af Kommissionens regnskabssystem. Vi betragter dette som et meget vigtigt spørgsmål og et af de vigtigste elementer i vores køreplan.
Vi er i gang med at undersøge virkningen af forslaget om, at regnskabsføreren påtegner regnskaberne. Det glæder os, at Parlamentet har rejst dette spørgsmål, og vi vil vende tilbage med specifikke forslag. De har ret i, at der er tilhængere og modstandere af synspunkterne i Parlamentets ændringsforslag. Efter min mening findes der mange spørgsmål af denne art, hvor vi kan sige, at problemet ligger i detaljerne eller hinsides detaljerne. Det vigtigste spørgsmål er efter min opfattelse, hvordan der sikres en rigtig balance mellem politikgennemførelse og finans- eller skattepolitik. På dette område opstår der modsætninger mellem det synspunkt, at afdelingerne og generaldirektoraterne er ansvarlige for politikgennemførelsen, og hensynet til, at denne tilgang skal afbalanceres på en sådan måde, at den finansielle forvaltning vil støtte denne politikgennemførelse og ikke gribe ind i den. Derfor er det for mig indlysende, at dette ville blive et af de vigtigste spørgsmål, og jeg lover, at vi ikke undervurderer dette problem, men tager det meget alvorligt.
Jeg har nu nogle få bemærkninger til decharge i forbindelse med Den Europæiske Udviklingsfond - EUF - og agenturerne. Hvad angår EUF, vil jeg allerførst takke ordføreren, fru Xenogiannakopoulou, for en god betænkning og for hendes åbne og konstruktive holdning under dechargeproceduren. Kommissionen glædede sig naturligvis over, at Revisionsretten kunne udstede en positiv DAS-erklæring for EUF.
Betænkningen indeholder anbefalinger om mange vigtige ting. Kommissionen vil følge op på disse anbefalinger i de kommende måneder, men jeg kan allerede nu sige, at vi er enige i de vigtigste ting. Vi vil naturligvis holde Parlamentet underrettet om udviklingen i forbindelse med det nye regnskabssystem, budgetstøtte og uddelegering.
Lad mig til sidst endnu en gang takke Parlamentet for dets støtte til Kommissionens forslag om at opføre EUF på budgettet. Vi mener, at dette er en enestående chance for at opnå en bedre, enklere og mere effektiv gennemførelse af EUF, som vil være til stor fordel for AVS-landene.
Hvad angår agenturerne, vil jeg også lykønske fru Ayala Sender og hr. Schlyter. Agenturerne er selvstændige organer, og det er agenturernes direktører og ikke Kommissionen, der får decharge fra Europa-Parlamentet. Men eftersom alle de 14 agenturer, der er omfattet af 2003-dechargen, modtager tilskud fra det almindelige budget, noterer Kommissionen sig med tilfredshed, at Parlamentet foreslår at give decharge til alle 14 agenturers direktører for regnskabsåret 2003.
Kommissionen vil fortsat gøre sit bedste for at yde agenturerne al den fornødne bistand i fremtiden, navnlig hvad angår budgetmæssige, finansielle og regnskabsmæssige forhold. Desuden vil Kommissionen inden for sit ansvarsområde følge op på Parlamentets anmodninger i dechargebeslutningerne for agenturerne.
Til sidst vil jeg opfordre Parlamentet til at støtte Budgetkontroludvalgets forslag. Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen vil fremme de anbefalinger, som De skal træffe beslutning om. Endelig er det en enestående lejlighed for alle institutionerne til at fortsætte bestræbelserne på at skabe mere tiltro til de europæiske institutioner. Vi må ud af mistankernes skygge, skyggen af en vis Kommissions fald for flere år siden, og forsikre borgerne om, at vi kan klare alle problemer, herunder forseelser, på en ordentlig måde, så vi kan give de europæiske institutioner ry for at være pålidelige.
Budreikaitė (ALDE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, når vi evaluerer udnyttelsen af det almindelige budget for 2003, kan vi sige, at der er blevet gjort en stor indsats for at gennemføre udviklingspolitikken, navnlig for at opfylde millenniumudviklingsmålene. Kommissionen har forbedret sit regnskabssystem og fastlagt 10 grundlæggende indikatorer til evaluering af gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene. Vi mener dog, at Kommissionen ikke er opmærksom nok på EU-kandidatlandene, som blev medlemmer, der var dårligt forberedt på at gennemføre EU's udviklingspolitik, fordi de ikke blev støttet nok. Denne fejl skal rettes ved, at der lægges større vægt på og afsættes flere midler til uddannelse om udvikling i de nye medlemsstater, og ved, at gamle og nye medlemsstater tilskyndes til at udveksle erfaringer.
Da den næste udvidelsesfase nærmer sig med Bulgarien, Rumænien og Kroatien, som forbereder sig på at blive medlemmer af EU, er det nødvendigt at være tilstrækkeligt opmærksom på udviklingspolitiske forpligtelser. I forbindelse med evalueringen af budgettet for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for 2003 skal det understreges, at Kommissionen ikke formåede at indføre passende procedurer til evaluering af Fællesskabets bistand. Decentraliseringen af Kommissionens repræsentanter i de vestlige lande støttes ikke med organisatoriske midler, og det er fortsat nødvendigt at forbedre effektivitetskontrollen med forvaltning og beslutningstagning. Den måde, som budgetbistand ydes på, letter Kommissionens arbejde, men manglen på en hensigtsmæssig kontrolmekanisme tilskynder reelt ikke regeringerne i de lande, der modtager bistand, til at være ansvarlige over for deres borgere, og dette giver sig udslag i, at udviklingspolitikken gennemføres uden at være koordineret. Et eksempel herpå er rovdrift på naturressourcerne gennem skovrydning som følge af forbrugernes efterspørgsel.
Med den nye finansielle tankegang ville opførelsen af EUF på budgettet kun lette forvaltningen af bistanden, men ligesom det gælder for budgetbistand, ville dette ikke i sig selv garantere bistandens effektivitet.
Derfor er det påkrævet, at der gøres en indsats for at forbedre forvaltningen og kontrolinstrumenterne.
Haug (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed er ikke lykkeligt, men i det store hele tilfreds med gennemførelsen af budgettet for 2003 for området miljø, folkesundhed og fødevaresikkerhed. Vi har taget til efterretning, at Kommissionen vil forbedre de flerårige programmers gennemførelsescyklus, vi ønsker imidlertid også, at Kommissionen er mere målrettet i sine udbud og bistår ansøgerne lidt mere.
Det skal dog være slut med, at Kommissionen bruger de nye administrations- og finansbestemmelser som undskyldning for en forsinket gennemførelse. Den begrundelse vil vi ikke længere acceptere. Det Europæiske Miljøagentur, Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering og Fødevaresikkerhedsautoriteten har efter vores mening ydet et solidt og fornuftigt stykke arbejde. Det forventer vi også fremover.
Deprez (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender vil jeg først og fremmest gerne udtrykke glæde over de fremskridt, der er gjort i 2003 med hensyn til gennemførelsen af budgettet på det område, der omfatter frihed, sikkerhed og retfærdighed, selv om gennemførelsen af betalingerne fortsat ligger på et alt for lavt niveau. Jeg ønsker imidlertid at påpege de bemærkninger, Revisionsretten anfører med hensyn til anvendelsen af Den Europæiske Flygtningefonds bevillinger.
I øvrigt vil jeg gerne mere overordnet understrege, at udviklingen med hensyn til "delt forvaltning" mellem Kommissionen og medlemsstaterne i budgetmæssig henseende vil kræve en seriøs ekstra indsats fra sidstnævntes side. Jeg tilslutter mig i den henseende hr. Wynns udsagn, når han i sin betænkning under punkt 104 anfører, at Europa-Parlamentet beklager, at visse medlemsstater ikke har været i stand til at kontrollere og forvalte skatteydernes penge, som de er ansvarlige for, og påpeger, at visse medlemsstater skinhelligt har anklaget Kommissionen for ikke at kontrollere anvendelsen af midler, som de selvsamme medlemsstater egentlig er ansvarlige for. 
Busuttil,
   Jeg vil tale om betænkningen om det almindelige budget, og jeg vil allerførst rose kommissær Kallas for, hvor korrekt han har udført sit arbejde, både hvad angår hans ansvar, og hvad angår den måde, hvorpå han samarbejder med os i Europa-Parlamentet. Jeg vil imidlertid med det samme sige til kommissæren, at vi i år måske er lidt for bløde over for ham, også fordi dette er hans første år på posten, og det er vanskeligt at klandre ham for noget, som hans forgængere har gjort. I betænkningen om det almindelige budget er vores anbefaling positiv. Det er ikke ensbetydende med, at vi er tilfredse med alt, tværtimod. Vi mener, at der stadig skal gøres meget mere for at føre nøjere kontrol med EU's budget. Det drejer sig, når alt kommer til alt, ikke om midler, der er faldet ned fra himlen, men om midler, der stammer fra borgernes skatter. I dette års betænkning om det almindelige budget siger vi, at DAS-systemet bør reformeres, så det ikke længere er et frustrerende mål, der aldrig kan nås. Men vi lægger også stor vægt på, at kontrollen i højere grad føres på nationalt plan og knap så meget på europæisk plan.
Der er behov for, at de nationale myndigheder aflægger nøjere regnskab for, hvordan EU's midler bliver anvendt, når de bliver anvendt i forskellige lande eller i forskellige regioner. Jeg er bange for, at regeringerne ikke gennemfører deres kontroller grundigt nok, når de anvender EU's midler. Det er ikke rimeligt, at de nationale myndigheder er meget påpasselige, når de anvender nationale finansielle midler, men ikke er helt så påpasselige, når de bruger penge, som EU har givet dem.
De nationale myndigheder må derfor gøre sig klart, at hvis de ikke indfører de fornødne kontrolforanstaltninger, kan de risikere at miste midlerne. Vi for vores del fremsætter en række klare og detaljerede anbefalinger i vores betænkning for at sikre, at de penge, der bruges på nationalt plan, bruges fornuftigt og underkastes alle de fornødne kontrolforanstaltninger. Vi minder også Kommissionen om, at den ikke kan fralægge sig ethvert ansvar, selv om europæiske midler anvendes af nationale myndigheder. Kommissionen er jo i den sidste ende stadig generelt ansvarlig for budgettet. Tak.
Fazakas,
   Hr. formand, jeg vil bruge den korte tid, som Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet har tildelt mig i min egenskab af formand for Budgetkontroludvalget til at takke ordføreren og alle udvalgets medlemmer og dets sekretariat for deres utrættelige arbejdsindsats, som har ført til det resultat, vi nu kan debattere.
Denne dechargeprocedure adskiller sig fra de tidligere på to punkter. For det første var det første gang, at repræsentanter for de nye medlemsstater kunne deltage aktivt i arbejdet og dermed fik førstehåndserfaring med en af Europa-Parlamentets vigtigste aktiviteter. Jeg tænker ikke udelukkende på regnskabet, men også på de politikker, der har indflydelse på Europas nuværende og fremtidige funktion. Den anden endnu vigtigere ændring er, at vi i år på grundlag af ordføreren, Terence Wynns, erfaringer og navnkundighed reformerede selve proceduren ved at afskaffe den tidligere fremgangsmåde med skriftlige spørgsmål og svar og i stedet gå i direkte dialog med Kommissionen, de relevante institutioner og Revisionsretten.
Det glædede os, at denne reform blev modtaget positivt af alle de berørte parter. Vi nåede begge frem til den konklusion, at dechargeproceduren i kraft af en sådan reform ikke længere ville blive opfattet som noget af et mareridt, men som en fælles opgave for Parlamentet, Kommissionen og Revisionsretten med det formål at sikre, at EU fungerer bedre, mere effektivt og mere gennemsigtigt i offentlighedens øjne. Jeg vil især takke kommissær Kallas, som er til stede i dag, og formanden for Den Europæiske Revisionsret, Hubert Weber, for deres bidrag til vores arbejde, og jeg ser frem til at samarbejde med dem igen i fremtiden på dette vigtige område.
Mulder,
   Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne komplimentere ordførerne, navnlig hr. Wynn og fru Juknevičienė fra vores gruppe. Det må navnlig for hr. Wynn have været en fornøjelse at få lov til efter så mange år i Budgetudvalget at være ordfører for dechargen.
Vi har nu en ny Kommission, og vi kan ikke holde denne Kommission ansvarlig for det, der skete i 2003. Vi bør imidlertid tage ved lære af, hvad der skete dengang. Det mest iøjnefaldende er stadigvæk, at der igen ikke kan afgives en positiv DAS-erklæring, og jeg glæder mig over, at kommissæren i dag under denne formiddags forhandling har erklæret, at han inden juli 2005 vil udstikke en slags køreplan for, hvordan der opnås en positiv DAS-erklæring, hvilket er af afgørende betydning. Det er også afgørende, at vi sammen med Revisionsretten nøje overvejer, hvordan vi opnår en positiv DAS-erklæring, for det er ikke rimeligt, at Revisionsretten til stadighed ændrer spillereglerne i løbet af en given igangværende periode. Vi må vide, hvordan der opnås en positiv DAS-erklæring. Det er vigtigt for den offentlige mening, at vi med den nye Kommission og den nye kommissær omsider når frem til en positiv DAS-erklæring.
Ansvaret ligger hos medlemsstaterne. I beslutningsforslaget er der indføjet et krav om, at den højest placerede politisk ansvarlige gøres personligt ansvarlig for, at EU-midlerne anvendes på behørig vis, hvilket betegner en væsentlig nyskabelse i drøftelserne med medlemsstaterne. Jeg håber, forslaget overtages af Rådet (økonomi og finans), som altid lægger stor vægt på, at der føres en påholdende politik, og hvad dertil knytter sig.
Til sidst en bemærkning til min kollega fru Juknevičienė. Det er yderst beundringsværdigt, at en person fra en af de nye medlemsstater har formået at udarbejde en så grundig betænkning. Jeg håber, alle ændringsforslagene vedtages. 
Staes,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil i mit indlæg koncentrere mig om decharge vedrørende Europa-Parlamentet. Andre fra min gruppe vil behandle andre betænkninger. Og lad os understrege, at Europa-Parlamentets budget er i orden. Vores administration under ledelse af generalsekretær Priestley yder en stor og fortjenstfuld indsats for at forvalte Parlamentets budget på korrekt vis.
Jeg vil dog gerne omtale to problemer, nemlig de tre arbejdssteder og den frivillige pensionsfond. Det et korrekt, at vi i henhold til traktaten om Den Europæiske Union er forpligtet til at have tre arbejdssteder, nemlig Bruxelles, Luxembourg og Strasbourg. Det koster dyrt. Det koster allerede nu skatteyderne mere end 200 millioner euro om året. Det koster ikke kun penge, det koster os også tid, og det kan ikke længere forsvares over for vælgerne. I forbindelse med de foregående dechargeprocedurer anmodede vi konventet om at sikre, at den pågældende artikel fra traktaten ikke indgik i forfatningsteksten. Det lykkedes ikke. Lad os derfor nu som nyt Parlament klart og tydeligt tilkendegive, at vi ikke bryder os om denne situation, og at vi ikke længere vil acceptere den.
Kære kolleger, jeg ønsker også at henlede opmærksomheden på de afsnit i dechargebetænkningen om Europa-Parlamentet, som vedrører den frivillige pensionsfond. Der hersker tydeligvis uklarhed omkring Parlamentets og de tilsluttede medlemmers ansvar, hvad angår den frivillige pensionsfond. Allerede for knap 10 år siden dækkede Parlamentet et hul på 9 millioner euro. Dengang blev det aftalt, at der skulle skelnes klart mellem den frivillige pensionsfond og Europa-Parlamentets officielle organer. Ikke desto mindre eksisterer der fortsat en gråzone. Situationen forværres til stadighed, når det gælder pensionsfonden. Nu er der allerede tale om et underskud på 42 millioner euro. Lad os derfor sige klart og tydeligt, at EU's budget og Europa-Parlamentets budget under ingen omstændigheder må anvendes til at dække det underskud. Det ville være uetisk, det ville være uansvarligt. Skatteydernes penge må ikke bruges til at dække et underskud på 42 millioner euro i en frivillig pensionsfond. Tak for opmærksomheden. Jeg håber, vi under afstemningen kan sikre, at dette bringes på plads. 
Lundgren,
   Hr. formand, Terence Wynn har ydet et glimrende stykke arbejde ligesom f.eks. medordføreren Carl Schlyter.
Men vores parlamentariske kontrolsystem er utilstrækkeligt. Det står skidt til med EU's ry og legitimitet i den europæiske befolkning, og det med rette. De nøgleord, der falder en almindelig europæisk borger ind, er topstyre, institutionel tankegang, sløseri og korruption. Hvorfor er det sådan? Det viser sig, at institutionel kontrol via Revisionsretten, OLAF og Budgetkontroludvalget ikke er nok. Det fungerer ikke. Der bliver ved med at være masser af uregelmæssigheder og korruption i vores system. Det viser sig også, at det frie ord, demokratisk debat, tilbundsgående journalister, dvs. eksterne kontrollanter af den type, heller ikke fungerer, det er ikke nok. Hvad er det, der er behov for? Der er også behov for det, vi plejer at kalde . Der er behov for tjenestemænd i hele EU's maskineri, i alle organer og på alle niveauer, som er loyale, ikke mod deres overordnede, men mod de europæiske borgere og skatteborgere.
Vi har haft , som er kendte og berømte i hele verden: van Buitenen, Mart Andreasen, Hans-Peter Martin - listen er lang. Hvordan er det gået for dem, der har afsløret, gjort opmærksom på bedrageriet inden for systemet? Normalt mister man jobbet. Nu har vi endnu et eksempel på en sådan affære i Regionsudvalget. Jeg henstiller derfor til Parlamentet om at støtte ændringsforslag 2 til afsnit VII, punkt 12 fra Geoffrey Titford, Jens-Peter Bonde og mig. Det må stoppe.
Camre,
   . - Hr. formand. Vi står med en række meget grundige og meget indsigtsfulde betænkninger, som jeg finder grund til at takke ordførerne for, uanset at jeg i en række tilfælde kun kan udtrykke undren over, at man efter en så markant og præcis kritik af helt uacceptable forhold ender med at anbefale en decharge - altså en fritagelse for ansvar for administrationen.
Nu vil jeg gerne understrege, at det jo ikke er hr. Kallas' fejl. Vi taler her om noget, der er sket i fortiden, før denne Kommission. Det giver egentlig en vis afstand til sagen, at vi skal gøre andre ansvarlige for fortiden.
Hr. Wynn skriver, at han finder det skuffende, at Revisionsretten ikke har rimelig sikkerhed for, at de systemer, der anvendes til overvågning og kontrol af væsentlige budgetområder, fungerer effektivt, så man kan styre risiciene - altså de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Det vil sige, at vi igen ikke har en positiv revisionserklæring. Vi har igennem årerne diskuteret dette problem igen og igen. Vi ved godt, at der er mange forskellige lande med forskellige forvaltningskulturer, men når alt kommer til alt, skyldes problemerne jo, at den lovgivning, der er udformet, er uhensigtsmæssig og ofte slet ikke når de stillede mål, tværtimod er proceduren opbygget på en måde, der opfordrer til svig og omgåelser, og den manglende budgetopfyldelse er på mange områder udtryk for, at den planlagte politik ikke realiseres.
Vi har også stadigvæk på en række områder endnu ikke fået et moderne og acceptabelt regnskabssystem - det var det man i sin tid fyrede Marta Andreasen for at påpege - men forholdene er altså ikke på plads endnu.
Da jeg læste betænkningen, kunne jeg ikke lade være med at tænke på en tekst i librettoen i Andrew Lloyd Webbers opera, Evita, som handler om den hedengangne argentinske præsident, general Perons hustru, Evita Peron. Der berettes om en velgørenhedsfond, som hun havde oprettet og teksten siger: "Ja, pengene gik ikke altid helt til de formål, de skulle" - det er lidt ligesom i EU. Og teksten i operaen siger bl.a.: "When the money is rolling in you don't keep books". Det var i Argentina i 1950'erne, men nu er det altså EU år 2005. Det ville aldrig gå i nationalstaterne og det burde heller ikke gå her. Derfor vil jeg stemme imod dechargen i visse af tilfældene, men for en række af de meget fornuftige ændringsforslag. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, tillad mig at koncentrere mig om de spørgsmål, der vedrører Parlamentet, og indledningsvis gentage, hvor meget det hævner sig, at der foreligger en gentlemanaftale mellem Rådet og Parlamentet om ikke at kontrollere hinanden. Som et resultat heraf oplever vi her i Parlamentet, at man fortsat stræber efter mere og mere. Det kan vi se for 2003's vedkommende, men vi kan også især se det med hensyn til fremtiden. Jeg beklager meget, at Juknevičienė-betænkningen blev svækket yderligere i udvalget. Vi har i forbindelse med rejseudgifterne færre kontroller, end vi ellers normalt har. Der er blevet åbnet nye døre inden for pension, luksustillægspension for parlamentsmedlemmer. Med de vigtige ændringsforslag fra Den Liberale Gruppe gøres der nu igen forsøg på at dæmme op for det. Her handler det så om afregningsformaliteter, ikke om selve den skandale, som pensionssystemet udgør.
I stedet for langt om længe at drage nogle konklusioner af den situation, vi befinder os i, oplevede vi igen i går et spøgelsesagtigt Budgetudvalg, hvor det handlede om, hvad vi skal gøre med de 90 millioner euro, Parlamentet får til rådighed for 2006, og hvor ingen rigtig ved, hvad de skal gøre med pengene. Idéen var så igen at etablere en fjernsynskanal, således at forhandlingerne i Parlamentet kan blive transmitteret. Men de 90 millioner euro ville først være investeret godt i form af en informationskampagne, hvis de blev givet tilbage til skatteborgerne. Det ville sikre positive nyheder. Så ville der ikke blive tale om at spilde flere penge.
Pomés Ruiz (PPE-DE )
   - Hr. jeg vil gerne lykønske Terry Wynn med hans fremragende betænkning. Hans erfaring skinner igennem, og han har brugt den til at få vores udvalg til at arbejde meget bedre end i andre år. Jeg deler hans opfattelse af, at det er skandaløst igen at høre fra Revisionsretten, at regnskabet fra vores institution, fra Den Europæiske Union, ikke er troværdigt. Det er et proceduremæssigt problem, og alle vi, der er til stede her, er enige i, at det er nødvendigt at ændre systemet, så vi en gang for alle kan se den hellige gral, det vil sige en positiv decharge for vores regnskab. Der er et grundlæggende problem, nemlig det enorme antal kontroller, der gør omkostningerne ineffektive.
Som nævnt af Alexander Stubb, der har haft kontrolansvar i Finland, som jeg havde det i Spanien, er EU's kontroller mere omfattende end dem, der findes i medlemsstaterne og i andre institutioner. Når der er mere og mere kontrol, fører det nødvendigvis til, at omkostningerne bliver ineffektive, at vi forspilder chancer, at tjenestemændene ikke påtager sig noget ansvar, og at effektiviteten falder. Det er nødvendigt at se på, hvor mange kontroller vi ønsker. Den offentlige interesse bliver ikke bedre af, at bilerne kører med 20 km i timen for at undgå ulykker. Lad os derfor se på, hvad vi kan gøre for at belønne initiativer og tænke mere på effektivitet end på kontrol.
Hvad angår betænkningen om Europa-Parlamentets regnskab, takker jeg ordføreren for hans indsats, og jeg vil gerne sige, at vi, de europæiske parlamentsmedlemmer, praktisk taget ikke har medindflydelse på vores statut. Vi kan ikke beslutte, hvor vi ønsker at mødes, eller hvor vi ikke ønsker at mødes. Vi er afhængige af de beslutninger, som Rådet træffer, og nu er det på tide, at det træffer dem. Men der er ingen tvivl om, at det, så længe Rådet ikke træffer dem, er bedre ikke at røre ved noget og lade tingene forblive, som de er.
Vi har brug for en statut, som behandler alle ens i skattemæssig henseende, og vi må ikke glemme, at dette argument er en væsentlig del af vores statut, og den metode, vi bør følge fremover.
Mange tak for de ekstra to sekunder, De har givet mig, hr. formand. 

Mastenbroek (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker ordføreren, Ona Juknevičienė, for hendes glimrende arbejde med Parlamentets decharge, som er vigtigt. Ordføreren påpegede, at betænkningen har været genstand for livlig debat i Den Liberale Gruppe. Jeg kan sige, at det samme gælder min egen gruppe. Hvis disse diskussioner beviser noget, er det behovet for en fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet, hvilket ville løse mange af de problemer, der er blevet diskuteret under denne decharge. Derfor opfordrer jeg Rådet til at indgå et kompromis. Det har Parlamentet allerede gjort.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på to forskellige problemer. For det første har ændringsforslagene om den frivillige pensionsfond og navnlig det skønnede underskud ført til mange diskussioner blandt mine kolleger. Flertallet i min gruppe har besluttet ikke at støtte de ekstra ændringsforslag, der er blevet stillet, men i stedet støtte den kritiske tekst, der allerede er i betænkningen. Jeg støtter imidlertid disse ændringsforslag, og det vil resten af min delegation også gøre. Jeg anmoder endnu en gang mine kolleger om at gøre det samme.
Det andet problem er behovet for et enkelt arbejdssted for Parlamentet. Efter min opfattelse berører dette problem kernen i Parlamentets troværdighed. Mængden af offentlige midler, der hvert år anvendes på denne spredning på flere arbejdssteder, er enorm, og den brede offentlighed hverken forstår eller støtter denne ineffektive arbejdsform. Jeg mener, at vi må have et enkelt hjemsted. Jeg mener også, at Bruxelles ville være det mest logiske valg, da de andre institutioner allerede har hjemsted der. Jeg anerkender imidlertid Strasbourgs historiske værdi, og jeg forstår, hvor værdifuldt Parlamentet er for byen. Derfor opfordrer jeg Rådet og Kommissionen til at tilbyde byen et alternativ på højt plan i fremtiden, som jeg har nogle idéer til.
Kommissionsformand Barroso har givet udtryk for, at der er behov for et europæisk institut for teknologi som et led i Lissabon-dagsordenen. Jeg støtter den idé, og denne bygning ville være perfekt for et universitet og teknologisk forskningscenter på højt plan, hvor Europas bedste og klogeste hoveder kunne samles om Unionens ambitiøse fremtid i stedet for dens problematiske fortid. Derfor opfordrer jeg Parlamentet til at støtte ændringsforslagene. Jeg opfordrer Rådet til at tage dem alvorligt og løse dette problem en gang for alle.
Davies (ALDE ).
   - Hr. formand, Parlamentets magt bliver større, men det tillader, at dets og dets medlemmers omdømme bliver tilsmudset, fordi det ikke sørger for, at der bliver indført ordninger for omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser, som svarer til dem, der forventes i enhver privat virksomhed. Jeg erkender, at nogle af problemerne med at opnå en reform skyldes de uretfærdige ordninger for betaling af medlemmernes lønninger, men det er ingen undskyldning for, at der på nuværende tidspunkt ikke findes nogen ordninger for revision af medlemmernes generelle omkostningsgodtgørelser. Som forholdene er for øjeblikket, kan de, der er medlemmer af de frivillige pensionsfonde, betale deres private bidrag med offentlige midler uden at refundere beløbet.
En sådan praksis ville, hvis den fandt sted, på ingen måde kunne forsvares. Det ville være ensbetydende med underslæb med offentlige midler. Vi får alle sammen skadet vores omdømme ved forestillingen om - eller måske anvendelsen af - en sådan praksis. I dag må vi benytte lejligheden til at stemme for reform og gennemsigtighed. Vi må tage initiativet og sikre, at Parlamentet sætter høje standarder for hele Europa. Vi må ikke vente på, at en offentlig skandale tvinger os til at foretage ændringer.
Van Buitenen (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Kommissionens interne revisor ved ikke, om regnskabet er fuldstændigt og korrekt. Regnskabssystemet sikrer ikke automatisk, at alt er med. Den interne revisionstjeneste siger udtrykkeligt, at interesserede ikke kan vide, om Kommissionens tal er retvisende. Europa-Parlamentet har ikke haft adgang til væsentlige oplysninger, som er nødvendige for at kunne meddele decharge. Der forelå blot et resumé af den oprindelige rapport fra den daværende interne revisor Jules Muis. Hr. Muis forlod Kommissionen den 1. april 2004. Han vandt ikke gehør for sine udtalelser. Kabinetschefen advarede endog hr. Muis. "Vi ved nok, hvordan vi knækker personer som Dem", lød det. Kun tre af Europa-Parlamentets medlemmer fik adgang til den interne revisionstjenestes slutrapport om Eurostat, og i betragtning af at kun en af dem er genvalgt, er der nu kun et medlem, som har adgang hertil.
Budgetkontroludvalget kan ikke godkende dette årsregnskab, eftersom regnskabsføreren ikke kan påtegne regnskabet. I enhver anden virksomhed vil det være ensbetydende med, at årsregnskabet ikke kan danne basis for meddelelse af decharge. Hr. Wynn har i sin betænkning helt korrekt fastslået denne mangel, og vi har som folkevalgte nu pligt til at udsætte meddelelsen af decharge, indtil regnskabsføreren tør foretage en sådan påtegning. Regnskabsføreren for 2002, fru Andreasen, har af netop denne årsag indgivet et andragende til Parlamentet. Til trods for at andragendet er gyldigt, har Europa-Parlamentet stadigvæk ikke villet lytte til hende. Også Revisionsretten udtrykker tvivl med hensyn til kontrollerne i forbindelse med Kommissionens regnskabsførelse og med hensyn til retmæssigheden af udgifterne for den enkelte medlemsstat.
Hvad angår hr. Stubbs betænkning, er min støtte hertil afhængig af, om de ændringsforslag vedrørende Regionsudvalget, der er stillet af medlemmerne af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati, vedtages. Den tidligere interne revisor og nu desværre angiver Robert McCoy gjorde sin pligt som revisor, men blev ødelagt. Det af Parlamentet krævede knæfald kom ikke, og det var en forudsætning for at meddele decharge. Gruppen for Selvstændighed og Demokrati anfører ligeledes helt korrekt i et ændringsforslag, at OLAF har undladt at overgive undersøgelsesrapporten til det belgiske retsvæsen. Også her har man forholdt angiveren retten til at aflægge beretning for Budgetkontroludvalget. Kan vi, set i lyset af hvordan personer som Andreasen, Muis og McCoy samt andre, jeg ikke har nævnt, er blevet behandlet, blot meddele decharge på borgernes vegne? 
Bloom (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Budgetkontroludvalget har ikke blot forsøgt at feje alvorlige beskyldninger om finansielle uregelmæssigheder i Regionsudvalget ind under gulvtæppet, det har også ligesom Pontius Pilatus forsøgt at vaske sine hænder over endnu en informant, som udsættes for en skrækkelig og uretfærdig behandling for at have været modig nok til at sige sandheden. Det er helt utroligt, at hr. Stubb kan have udarbejdet en betænkning, og navnlig en betænkning af sådan en følsom karakter, uden at sikre sig, at han har udspurgt alle hovedaktørerne. Alligevel lader det til, at han ikke kunne eller ikke ville møde Regionsudvalgets tidligere interne revisor.
I lyset af denne chokerende tilsidesættelse er det ikke nogen overraskelse, at hr. Stubbs betænkning indeholder så mange fejl. Af det oprindelige udkast fremgik det, at den daværende interne revisor ikke havde været underkastet en intern undersøgelse, selv om Regionsudvalgets generalsekretær skriftligt havde indrømmet, at det havde han. Hr. Stubb erklærer, at "der ikke er nogen af de tjenestemænd, der har været genstand for den administrative undersøgelse, der er blevet forfremmet efter offentliggørelsen af beretningen". Han undlader imidlertid at nævne, at flere af dem angiveligt blev foreslået til forfremmelse. Mest kvalmende er det, at det i betænkningen erklæres, at den tidligere interne revisor blev forsikret om, at han havde "fuld støtte og samarbejde fra både Regionsudvalgets medlemmer og personale". Den mand er siden hen blevet låst ude af sit kontor og jaget bort fra sit job for at sige sandheden. Hr. Stubbs betænkning er bundrådden ligesom de EU-institutioner, den repræsenterer.
Mote (NI ).
   - Hr. formand, Budgetkontroludvalget, som jeg er medlem af, budgetterer ikke i nogen meningsfuld forstand og viser meget lidt kontrol. Jeg vil blot minde Parlamentet om nogle af de grundlæggende ting. EU's indtægter flyder ind i en endeløs strøm: momsprocenter, told og BNP fra medlemsstaterne. Der er ingen mulighed for at standse den strøm af penge og heller ingen mulighed for at levere dem tilbage. Hvis dette var en valgt regering i stedet for et bureaukrati, kunne selve anvendelsen af denne enorme sum penge, for slet ikke at tale om dens fordeling, analyseres langt mere kritisk, og et ansvarligt demokrati kræver, at overskud kompenseres med skattenedsættelse.
Ifølge Revisionsretten har EU mistet ca. 600 milliarder euro gennem tiden, siden Det Forenede Kongerige tiltrådte, hvilket er over fire gange det samlede nettobidrag, som mit land har ydet til dette foretagende. Intet vil løse disse problemer tilfredsstillende, før og medmindre medlemsstaterne selv uafhængigt indfører en ægte, separat og fuldstændig revisionsprocedure for forvaltningen af alle EU-midler. Det er medlemsstaterne, der betaler.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne komplimentere ordførerne for det omhyggelige og systematiske arbejde, de har gjort, hvor de har taget hensyn til de synspunkter og kommentarer, der er kommet fra medlemmerne af vores udvalg, hvorved det er lykkedes dem at udarbejde en tekst, der kan opnå bred tilslutning. Det ansvarlige udvalg foreslår således, at alle agenturerne meddeles decharge. Imidlertid er det nødvendigt at undersøge de bemærkninger, der er fremsat, fordi de også vil være nyttige for Kommissionens politik i forhold til agenturerne og for agenturerne selv i deres daglige forvaltning.
Vi er alle enige om, at agenturerne bør have passende finansielle midler til deres arbejde, og at målet bør være gennemsigtighed, effektivitet og merværdi til EU's centrale institutioners arbejde. Derfor har Budgetkontroludvalget, foruden særlige bemærkninger om nogle af agenturerne, også udtrykt sine synspunkter angående en ramme bestående af regler for forvaltningen baseret på fælles, harmoniserede retningslinjer, der fremkommer efter en indgående dialog med Kommissionen.
Vi tror, det ville være meget nyttigt at få en grundigere undersøgelse af samspillet mellem nogle af agenturernes aktiviteter og de aktiviteter, der foregår i nogle af Kommissionens afdelinger eller direktorater. Vi tror, der bør være bedre kommunikation og samarbejde for at undgå overlapning af mål og arbejde og sikre komplementaritet og større europæisk merværdi.
Vi er enige med ordførerne i, at der i bestemte agenturer bør være en bedre udnyttelse af de menneskelige ressourcer og ligeledes systematisk oplysning om nødvendigheden af at gennemføre ligestilling i agenturerne. De er nødt til at være forbilleder for vores aktiviteter og politikker med hensyn til kønnenes ligestilling.
Endelig har agenturerne, når de er decentraliserede, rig lejlighed til at komme nærmere borgerne, og deres aktiviteter bør også være synlige i de medlemsstater, hvor de har hjemsted. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, jeg kan også tilslutte mig rosen til alle ordførerne, men med Deres tilladelse vil jeg gerne fremhæve den rolle, som ordførerne fra Den Socialdemokratiske Gruppe har spillet, navnlig vores kollega hr. Wynn, hvis fremragende arbejde utvivlsomt vil definere dechargeproceduren fra i dag til denne mandatperiodes afslutning. Jeg vil også nævne vores kolleger fru Ayala Sender og fru Xenogiannakopoulou, der sammen med vores formand, hr. Fazakas, har udgjort et team, hvor socialdemokraterne har gjort sig gældende og kan være stolte af deres arbejde.
Jeg vil også lykønske Dem, hr. kommissær, med Deres glimrende tale og med, hvor klart De redegjorde for de spørgsmål, der rejser sig i forbindelse med decharge. Jeg må dog sige til Dem, at jeg ikke er specielt interesseret i at vide, hvilken vin De drak den 12. december, baseret på en kommentar fra hr. Stubb, men jeg er bestemt meget interesseret i at vide, hvilke virksomheder der modtog eksportstøtte og kagestøtte fra Fællesskabets budget til at komme af med 30.000 t forfalsket smør. Problemet er, at Kommissionen efter seks år stadig fortæller mig, at den ikke kan afsløre den slags fortrolige oplysninger, og at medlemmerne af Parlamentet og den europæiske offentlighed ikke har adgang til disse oplysninger. Det er efter min opfattelse vores største problem.
Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, på de fleste sprog findes der et ordsprog, der siger, at man altid skal feje for egen dør.
Derfor er det vigtigt, at vi får styr på ydelserne. Rejsegodtgørelser er lønudligningspenge, men netop rejsegodtgørelser, som bør udbetales i forhold til de faktiske udgifter. Vil vi lønningerne, skal vi have en ekstra budgetpost, som der aflægges regnskab for i offentlighed. Hr. Staes forklarede problemet med pensionsfonden, tillægspensionen. Den bør være selvfinansieret, og underskuddet bør dækkes af dem, der deltager. Det er urimeligt, at skatteborgerne skal dække tabene, hvis aktiespekulationen mislykkes, og at de, der deltager, løber med profitten, hvis spekulationen lykkes.
Vores generelle godtgørelser er generøse. Hvis man vil have hele beløbet udbetalt, bør man redegøre for, hvordan man har anvendt det. De, som ikke kan det, bør få en mindre godtgørelse. Vist tager det tid at aflægge regnskab, men det er tid, der er investeret godt, og som øger Parlamentets troværdighed. Under valgkampen opdagede jeg, at delen med informationer om reglerne for vores ydelser var forsvundet fra den officielle hjemmeside. Eftersom den ikke er hemmelig, burde den blive offentliggjort dér snarest. Det er et af de mest udbredte spørgsmål fra vælgerne. Jeg håber, at ordførerens ændringsforslag 6 og de øvrige ændringsforslag, som styrker teksten, får støtte.
Fjellner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er meget, jeg gerne vil fremføre i tilslutning til det, vi nu skal drøfte, nemlig decharge for budgettet for 2003. Manglerne i systemet til regnskabsaflæggelse, medlemsstaternes uvilje til at tilbagekalde fejlagtigt udbetalte penge, usædvanligt store godtgørelser til medlemmer og Den Europæiske Udviklingsfond. Men med den begrænsede tid, jeg har her, vil jeg fokusere på en mindre, men principielt vigtig - og ud fra borgernes perspektiv helt uforståelig - del af Unionens budget, nemlig støtten til tobaksdyrkning.
Hvert år tvinges europæiske skatteborgere til at betale tæt på 10 milliarder svenske kroner i subsidier til tobaksdyrkning. Det er et forfærdeligt sløseri og en temmelig afskyelig måde at omgås borgernes penge på. Dertil kommer, at den tobak, EU subsidierer, er af så ussel kvalitet, at ingen europæiske producenter vil anvende den. I stedet anvender man netop denne tobak til at udkonkurrere tobaksproducenter i fattige lande.
Støtten til tobaksdyrkning bliver ikke mindre bizar af, at Kommissionen nu har lanceret en kampagne mod rygning, som ifølge beregninger kommer til at koste 700 millioner kroner. Det er efter min mening topmålet af hykleri. I behandlingen af decharge til Kommissionen kan Parlamentet gøre det klart, at tobaksstøtten skal afskaffes. Men desværre har Junilistens Nils Lundgren med sin udslagsgivende stemme i Budgetkontroludvalget sørget for, at vi i dag har en parlamentarisk situation, hvor Europa-Parlamentet kommer til at forsvare den mest skammelige landbrugsstøtte. Jeg værdsætter, at hr. Lundgren i går offentligt konstaterede, at han havde taget fejl. Problemet er bare, at skaden allerede er sket. Faktum er, at selv om Junilisten forud for valget til Europa-Parlamentet lovede at arbejde for en afvikling af tobaksstøtten, er det hidtil mest blivende resultat af, at netop Junilisten blev valgt ind i Parlamentet, at den har bidraget til at sikre lige netop tobaksstøttens overlevelse.
Jeg håber og tror, at Parlamentet i plenarforsamlingen vil gøre, hvad det kan, for at korrigere Nils Lundgrens tiltag og stemmer for en udtalelse, som slår fast, at Parlamentet ønsker at se tobaksstøtten afskaffet.
Bösch (PSE ).
   - Hr. formand, hovedordføreren, Terence Wynn, kom ind på et væsentligt punkt, nemlig spørgsmålet om medlemsstaternes medansvar. Vi ved, at ca. 80 % af midlerne i det europæiske budget går til medlemsstaterne. Jeg vil gerne komme ind på endnu et aspekt her, der blev beskrevet i en nyligt offentliggjort rapport fra Revisionsretten.
Fra 1971 til september 2004 har vi i landbrugssektoren haft uregelmæssigheder for ca. 3,1 milliarder euro. Nu mere end 30 år efter er 20,2 % af de modtagne midler blevet inddrevet fra modtagerne af midlerne, 5 % har måttet dækkes af EUGFL og 144 millioner af medlemsstaterne. 70 %, dvs. 2,2 milliarder, er endnu udestående og bliver ikke dækket. Det fører os frem til det punkt, at medlemsstaterne ganske enkelt ikke giver det europæiske budget, de penge, der strømmer tilbage til medlemsstaterne via Europa, nok opmærksomhed. Jeg er ikke helt sikker på, om en fra finansministrene er det rigtige middel.
Budgetkontroludvalget og Parlamentet har med nogen succes indført den såkaldte N+2-regel i forbindelse med strukturfondene. Vi kommer ikke uden om at indføre en lignende regel for inddrivningen i sidste ende.
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne indlede med at takke ordførerne for de dechargebetænkninger, der er blevet fremlagt, og som viser, at Europa-Parlamentet tager det meget seriøst at kontrollere, om de omfattende midler, hvoraf næsten 95 % gives i form af subsidier - og det illustrerer problematikken med EU's budget - også bliver anvendt ordentligt. Jeg vil gerne rette en stor tak til hr. Wynn, der har stillet en række forslag, der også kan gennemføres i praksis. Hr. kommissær, jeg kan kun opfordre Dem til også at gennemføre disse ting. Deres forgænger var rigtig dygtig til at give løfter, men når jeg ser på, hvad hun lovede at gennemføre i 2000, og på det, De nu må færdiggøre, hr. Kallas, viser det mig, at der stadig er behov for forbedringer på området.
Regnskabssystemet - for nu at nævne et helt konkret eksempel - stod på dagsordenen, allerede dengang fru Schreyer tiltrådte, og De har nu den ære at skulle gennemføre det langt om længe. Jeg håber, De gør det snart. Betænkningen er en god vejledning i, hvordan man gør det.
Dechargebetænkningerne skal dog ikke bruges til at udtale sig om alle problemer her i verden. Også til mine gruppekolleger vil jeg sige: Hvad angår tobaksforordningen, skal vi ikke undersøge, om det er retmæssigt at betale præmier, men derimod om alt er blevet betalt retmæssigt. Sådan er spillereglerne - uanset om de passer én eller ej.
Med hensyn til Parlamentets decharge må jeg sige, at jeg ikke rigtig ved, om det er det største problem her på jorden, om der bliver røget på de enkelte kontorer eller ej. Det har ingen indvirkning på budgettet, og sagen skal derfor løses et andet sted. Lad os altså koncentrere os om, hvad der virkelig har med budget og med penge og med forsvundne penge at gøre. Hr. Bösch har sagt et par stikord i dén retning. Her har vi meget at gøre. Men før formanden afbryder mig, vil jeg gerne slutte. Tak til ordførerne.
Dos Santos (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har tre meget korte kommentarer. For det første er jeg helt enig i, at medlemsstaterne forelægger en årlig revisionserklæring, forudsat at denne erklæring fuldt ud respekterer princippet om delt forvaltning, som allerede er defineret behørigt.
Min anden kommentar vedrører egne indtægter. Jeg er også enig i bemærkningen i hr. Wynns betænkning om, at Kommissionen burde beskæftige sig med benchmarkingkriterier og de enkelte medlemsstaters nationale regnskabsberegninger.
Min tredje og sidste kommentar vedrører spørgsmålet om, hvordan man afslører eventuelle tekniske uregelmæssigheder for offentligheden og dermed giver folk den idé, at uregelmæssigheder og svig finder sted i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsmidler.
Endelig har jeg en sidste kommentar. Jeg bifalder agenturernes gennemførelse af budgettet, selv om jeg beklager, at Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og især den procedure, hvorved det blev oprettet, ikke er nævnt.
Elles (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også lykønske vores ordførere, navnlig hr. Wynn, med deres betænkninger om decharge for budgetgennemførelser. Jeg husker, at den første, som hr. Wynn udarbejdede i 1994, og min egen i 1996 skabte en debat om decharge, der er forskellig fra den, vi har i dag.
Som hr. Wynn sagde, vil vi, hvis anbefalingerne i hans betænkning bliver accepteret og efterkommet, uden tvivl tage et stort skridt hen imod at få den revisionserklæring - DAS-erklæring - som de fleste af Parlamentets medlemmer ønsker. Dette ville give de europæiske institutioners forvaltning af midlerne større troværdighed. Dette indebærer, at alle de involverede parter skal tage et større ansvar, herunder hovedregnskabsførerens ansvar for at påtegne regnskaberne. Kommissæren har vist, at han ønsker den udvikling, men jeg opfordrer på det kraftigste til, at ændringsforslag 4 vedtages. Kommissærerne må hver især sørge for at sikre, at generaldirektoraterne forvalter de midler, som de har ansvar for, effektivt. Vi skal også sikre, at informanter beskyttes behørigt, hvis de ønsker at fremkomme med oplysninger om, hvordan fællesskabspolitikkerne føres.
Frem for alt kræves der gennemførelse, hvad angår det spørgsmål om delt forvaltning, som Marta Andreasen nævnte. Delt forvaltning er ikke forvaltning, medmindre der findes en ordentlig struktur for intern kontrol, som kan sikre, at der gøres ordentligt regnskab for pengene i medlemsstaterne. Det er derfor, at vi som konservative går stærkt ind for, at medlemsstaterne får mere indflydelse på, hvordan tingene skal gøres.
Endelig går vi stærkt ind for idéen om at have forslagene til rådighed inden juli med henblik på at få en interinstitutionel aftale ved årets udgang. Det er imidlertid kun intentioner, og derfor vil de konservative stemme imod decharge, for vi må konstatere, at der for 10. år i træk ikke står en positiv revisionserklæring til rådighed.
Mathieu (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg finder det påkrævet at minde om, hvad decharge egentlig betyder. Decharge skal gøre det muligt at fastslå, at EU's budget er gennemført på behørig vis, og frembyde sikkerhed for regnskabernes rigtighed og transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed. Decharge skal ligeledes gøre det muligt at vurdere, hvilke fremskridt der er gjort med hensyn til de anbefalinger, der er givet i forbindelse med den foregående decharge.
I den forbindelse må jeg udtrykke undren over denne betænkning, både med hensyn til dens realitet og dens form. Det gælder navnlig betænkningen om den sektion, der omhandler Europa-Parlamentet. Jeg forstår ikke den meget ubehagelige tone, der anlægges af ordføreren og nogle af dem, som har udarbejdet ændringsforslag, over for samtlige medlemmer af Europa-Parlamentet. Den underliggende vifte af bebrejdelser lader rent faktisk formode en form for uærlighed, hvilket jeg absolut ikke kan støtte. Jeg mener ikke, man på den måde kan kaste skam over Europa-Parlamentets medlemmer. Lad mig tilføje, at det, så længe vi ikke har en fælles statut for Europa-Parlamentets medlemmer, ikke kan komme på tale på nuværende tidspunkt at ændre de gældende regler om godtgørelser. Er det i øvrigt rimeligt i forbindelse med decharge at behandle et spørgsmål som rygning i vores lokaler? Det ligger helt uden for emnet, om end jeg gerne medgiver, at det er et reelt problem.
Og hvad skal man, ikke mindre væsentligt, mene om, at der endnu en gang sættes spørgsmålstegn ved, at Europa-Parlamentet har sæde i Strasbourg? Jeg erindrer om, at spørgsmålet for det første ikke henhører under Europa-Parlamentets kompetence, i modsætning til hvad den foreliggende betænkning lader formode. Stats- og regeringscheferne traf under Det Europæiske Råds møde i Edinburgh i 1992 med enstemmighed afgørelse om af politiske årsager at placere Europa-Parlamentets sæde i Strasbourg. Denne afgørelse blev anført i protokol nr. 12 til Amsterdam-traktaten, således at den var sikret ved traktaterne.
For et år siden blev der stillet et lignende forslag om at opgive Europa-Parlamentets sæde i Strasbourg og overføre det fuldt og helt til Bruxelles, og Europa-Parlamentets medlemmer forkastede viseligt forslaget i plenarforsamlingen, hvilket i øvrigt konventets medlemmer påpegede under deres drøftelser om forfatningstraktaten. Dechargen for 2003 bør ikke give anledning til, at modstanderne af Strasbourg endnu en gang forsøger at ændre Europa-Parlamentets sæde. Det spørgsmål ligger uden for emnet og uden for vores juridiske kompetence. 
Morgan (PSE ).
   - Hr. formand, jeg havde ansvaret for Regionaludviklingsudvalgets udtalelse om denne decharge. Revisionsretten gav en forholdsvis positiv vurdering af den interne organisatoriske administration af strukturfondene, men det gjaldt ikke medlemsstaterne.
Et af de grundlæggende problemer med hele systemet er det delte ansvar. Når medlemsstaterne fejler, får Kommissionen skylden. Vi kommer ikke langt, før vi har løst det problem. Derfor foreslog jeg, at vi ikke skulle gå ind på at undertegne den interinstitutionelle aftale, før medlemsstaterne går ind på at undertegne årlige revisionserklæringer. Jeg beklager, at visse andre ikke var enige i at inddrage den situation i denne betænkning. Jeg håber, at de vil vise større styrke i spørgsmålet om den interinstitutionelle aftale.
Det er også vigtigt, at vi har flere forebyggende foranstaltninger for at sætte en stopper for svig og dårlig forvaltning. Det er afgørende, at Kommissionen bruger Revisionsretten lidt mere til at give udtryk for sin holdning til politikudvikling. Vil kommissæren love at sørge for, at der i fremtiden vil være en fast politik med at rådføre sig med Revisionsretten under politikudviklingen? Der er en reel mulighed nu, hvor de nye syvårsprogrammer indledes.
Kallas,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Dem alle for disse indlæg og for den meget konstruktive og gode måde, hvorpå De diskuterer noget, der kunne betegnes som ikke alt for tiltrækkende spørgsmål. Disse spørgsmål bliver mere utiltrækkende, når noget går galt, og hvis vi kan gå ind i dette arbejde på en positiv måde, vil vi derfor have en stille og rolig indstilling.
Jeg vil gerne sige, at vi har en enestående fremdrift. Vi har haft gode diskussioner med Rådet. Rådet har givet udtryk for, at det er rede til at diskutere disse spørgsmål om delt ansvar, selv om det er for tidligt at fastsætte enkelthederne. Vi havde også gode diskussioner med Revisionsretten. Den er også rede til at diskutere alle metodespørgsmålene og spørgsmålet om pålideligheden af "revisionsbevis". Sagen er, at hvis vi foreslår nogle idéer inden sommer, betyder det ikke nødvendigvis, at vi får en positiv revisionserklæring - en DAS-erklæring - i år, men vi vil i det mindste kunne få den inden for kort tid. Derfor er fremdriften enestående, og jeg håber, at vi kan foreslå tilfredsstillende enkeltheder og løsninger for at leve op til disse forventninger. Jeg er helt enig i det, som hr. Elles sagde. Dette er en meget god tilgang i dag, en god indstilling, men enkelthederne skal også behandles mere udførligt på en tilfredsstillende måde.
Vi skal også finde løsninger på visse krav om forenkling, for fordi vi har været meget bekymrede over nøje finanskontrol og overvågningsmekanismer, har vi indført en masse regler, dokumenter og ansøgninger. Som et af medlemmerne sagde, betyder de mange regler stadig ikke, at vi kan opfylde alle dokumenternes krav helt lovligt og korrekt. Vi spilder stadig penge, og denne nøje kontrol findes stadig ikke.
Vi må fuldføre programmer. Vi må gennemføre beslutninger, og vi må ikke have store forsinkelser på grund af de enorme mængder dokumenter og nødvendigheden af at følge bureaukratiske regler. Så samtidig med det klare behov for - navnlig hvad angår dechargespørgsmålet - at styrke og præcisere kontrol- og overvågningssystemerne må vi også behandle spørgsmålet om dynamik i beslutningstagningen for ikke at få et system, der umuliggør kontrol.
Jeg håber, at vi snart kan mødes for at diskutere forskellige forslag til, hvordan vi kan få et mere pålideligt og gennemsigtigt kontrol- og dechargesystem for EU-budgettet.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0075/2005) af Kinnock for Udviklingsudvalget om EU's rolle i forbindelse med gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene (MDG) (2004/2252(INI)). 
Kinnock (PSE ),
   Hr. formand, millenniumerklæringen, som blev vedtaget af verdens ledere i 2000, repræsenterer en hidtil uset solidaritetserklæring. Den er et bevis på, at man er fast besluttet på at gennemføre millenniumudviklingsmålene, som vil løfte 500 millioner mennesker ud af ekstrem fattigdom, redde 30 millioner børn, som ellers ville dø inden deres femårsfødselsdag, og redde over 2 millioner mødre, som ellers ikke ville have overlevet graviditet og fødsel. Flere hundrede millioner kvinder og piger vil få en uddannelse, og millioner vil få adgang til rent vand og sanitære forhold. Verden har teknologierne, politikkerne og de finansielle midler til at opfylde millenniumudviklingsmålenes løfte og vision.
Hvad angår bistand, fremhæves det i millenniumudviklingsmål 8, at der er behov for en væsentlig forøgelse af den statslige udviklingsbistand. Kun fire medlemsstater har allerede nået målet på 0,7 %. Andre har fastsat tidsplaner. Østrig, Tyskland, Grækenland, Italien og Portugal er derimod alle langt fra målet. Med den nuværende hastighed vil Tyskland ikke nå sit mål før 2087. Italien, som er et af verdens rigeste lande og G8-medlem, yder sølle 0,17 % af sin BNI i bistand. De årlige mellemmål skal følges nøje af EU's finans- og udenrigsministre. Jeg vil bede kommissæren om at kommentere den del af vores beslutning. De finansielle overslag indebærer, at det faktum, at udviklingsudgifterne presses yderligere af andre udgiftsområder såvel som inden for selve udgiftsområdet for foranstaltninger over for tredjelande, truer sandsynligheden for, at vi bidrager, som vi burde, til gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene.
Kommissionen må forsætte arbejdet med at forbedre kvaliteten og effektiviteten af vores bistand ved at bruge millenniumudviklingsmålene som et redskab til at styre vores politikker. Medlemsstaterne bør i højere grad end hidtil på en sammenhængende måde samarbejde og koordinere med Kommissionen for at tage fat på spørgsmålet om, hvordan bistanden bedst kan bruges til at tjene og gennemføre millenniumudviklingsmålene.
Hvad angår uholdbar gæld, er de fleste af EU's medlemsstater indstillet på at slette verdens fattigste landes bilaterale gæld. Desværre må jeg igen sige, at Italien skiller sig ud og blamerer sig som et land, der fortsat gør fremskridt med sneglefart på dette område.
Hvad angår handel, er jeg helt enig i udtalelsen fra Udvalget om International Handel, der omfatter en række af vores bekymringer, hvad angår EU's rolle som verdens største handelsblok: vores indflydelse på markedsadgang, kapacitetsopbygning og andre aspekter af handel og handelsliberalisering.
EU forhandler på en måde, der ind imellem sår tvivl om, hvorvidt der er en tilstrækkeligt klar forståelse af de udviklingsvenlige mål, der så ofte henvises til. Dette gælder både WTO-forhandlinger og forhandlinger om de økonomiske partnerskabsaftaler, hvor jeg kan bekræfte, at der, hvad angår AVS-landene, er behov for at fornemme, at der har været en grundigere høring, og at der i GD Handel er større forståelse for de udviklingsaspekter, som de prioriterer så højt.
Hvad angår den fælles landbrugspolitik, må medlemsstaterne omgående tage fat på praksis, der trykker verdenspriserne, ødelægger de fattige landes markeder og undergraver indtjeningsmulighederne for deres landbrugere.
Jeg mener, at ændringsforslagene om handels- og landbrugspolitikker, som vi skal stemme om senere, alle sammen er uhensigtsmæssige, og at der i en række tilfælde foreslås helt urealistiske ting i dem.
Desuden bør Parlamentet forkaste ændringsforslag 10-16, som afspejler uacceptabelt konservative syn på væsentlige aspekter af millenniumudviklingsmålene. Udlevering af kondomer til forebyggelse af seksuelt overførte sygdomme og adgang til sikker og lovlig abort skal forblive klare prioriteringer, hvis det overordnede mål om fattigdomsudryddelse skal kunne nås. 530.000 kvinder døde under graviditet og fødsel sidste år. Der var over 3 millioner dødfødte. 4 millioner spædbørn overlevede ikke deres første leveår. Vi bør støtte det reelle behov for at lette adgangen til passende pleje efter abort. Der er også behov for at lette adgangen til sikre tjenester af høj kvalitet i størst mulig udstrækning inden for rammerne af lovgivningen i de enkelte lande.
Som WHO rapporterede så sent som i går, sker der 78.000 dødsfald som følge af usikre aborter. Millioner af kvinder i desperat nød tyer til usikker provokeret abort. Jeg er uenig med dem, der mener, at der findes kvinder, som tager let på beslutningen om at afbryde et svangerskab, og jeg vil sige meget klart, at det ikke er tilfældet og aldrig vil blive det. Kvinder har ret til at vælge en passende abort af høj kvalitet og pleje efter abort i henhold til lovgivningen. Kvinder har ret til at vælge.
Michel,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen hilser naturligvis fru Kinnocks betænkning om EU's rolle i forbindelse med gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene (MDG) velkommen. Jeg vil gerne lykønske fru Kinnock og Udviklingsudvalget med betænkningen, som vil fremme debatten og forhandlingerne om, hvilke foranstaltninger der vil være påkrævet for at nå millenniumudviklingsmålene.
I Deres betænkning, fru Kinnock, lægges der helt berettiget vægt på, at regeringerne vedtager strategier for at nå millenniumudviklingsmålene. Det understreges ligeledes i betænkningen, at EU's udviklingspolitikker, hvis primære mål bør være at mindske fattigdommen, bør være forankret i millenniumerklæringen og millenniumudviklingsmålene.
I EU's sammenfattende rapport om millenniumudviklingsmålene anføres, hvilke fremskridt der er gjort på dette felt. EU har ved flere lejligheder understreget, at evalueringen af millenniumudviklingsmålene i forbindelse med FN-topmødet i september 2005 vil være en vigtig lejlighed til at fremskynde udviklingen hen imod opfyldelse af millenniumudviklingsmålene. I november 2004 opfordrede Rådet Kommissionen til med henblik på EU's bidrag til FN-topmødet at udarbejde specifikke og ambitiøse forslag til den indsats, der findes påkrævet, navnlig med hensyn til udviklingsfinansiering, sammenhængende udviklingspolitikker og prioritering af Afrika.
Kommissionen vedtager i dag et sæt meddelelser som svar på Rådets opfordring. Der er tale om en samlet politisk pakke, hvorved der gøres status over EU's bidrag på det udviklingsmæssige område og fastsættes foranstaltninger, som er påkrævet for at fremskynde gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene.
Det er i mange henseender de samme bekymringer og de samme anbefalinger, der kommer til udtryk i Deres betænkning og i vores meddelelser. Jeg vil gerne nævne nogle af konklusionerne i Deres betænkning, som vi mener er af stor betydning, og som udgør væsentlige punkter i den pakke af meddelelser, vi fremlægger.
Det er for det første væsentligt, sådan som De også understreger, fortsat at øge udviklingsbistanden. Kommissionen foreslår i den forbindelse, at der fastsættes nye mellemmål for 2010. Ud over de statslige budgetter for udviklingsbistand bør der overvejes nye, supplerende finansieringskilder.
Jeg glæder mig i øvrigt over, at De lægger vægt på sammenhæng i udviklingspolitikkerne. Det er vigtigt at undersøge, hvordan andre politikker ud over bistandspolitikkerne kan bidrage til at nå millenniumudviklingsmålene. Meddelelsen om sammenhæng i udviklingspolitikkerne udpeger ikke mindre end 11 prioriterede områder, hvor det findes særlig relevant at søge at opnå synergieffekt med målene for udviklingspolitikkerne. Det gælder eksempelvis områder som handel - det er indlysende - forskning, miljø, landbrug, fiskeri og mange flere. Det er muligt at opnå en væsentlig synergieffekt med disse forskellige kompetencer.
Mange af de henstillinger, der anføres i Deres betænkning, genfindes i EU's sammenfattende rapport om millenniumudviklingsmålene. Det gælder eksempelvis - som De med rette nævner - at der i særlig grad bør sættes fokus på undervisning af piger, og det gælder behovet for hensyntagen til de mest sårbare gruppers behov, navnlig børn, forældreløse, unge kvinder og ældre.
Hvad angår de udfordringer, Afrika står over for, er det afgørende, at partnerlandene i udviklingsindsatsen prioriterer dette kontinent højt. EU bør og vil styrke indsatsen for at gøre det muligt for Afrika at nå millenniumudviklingsmålene. Afrika bør være i fokus, og det er væsentligt at øge bistandsmidlerne til Afrika syd for Sahara. EU bør sikre, at en væsentlig del af den supplerende offentlige udviklingsbistand er rettet mod Afrika. Vores forslag med hensyn til sammenhæng bør i øvrigt først og fremmest finde anvendelse på det afrikanske kontinent.
Ud over de mange eksisterende programmer, navnlig inden for rammerne af Cotonou-aftalen, foreslår Kommissionen nye forpligtelser på områder, hvor multiplikatoreffekten er tydelig. Jeg tænker på god regeringsførelse, indbyrdes forbindelser og retfærdighed.
Forberedelsen af topmødet i New York tager fart. Jeg vil gerne takke Dem for Deres bidrag, og jeg vil fortsat samarbejde med Dem for at sikre, at EU's holdning modsvarer den udfordring, det er at opfylde millenniumudviklingsmålene.
Lad mig nu sige et par ord om de meddelelser, jeg om kort tid fremlægger for kommissærkollegiet. Det har under forberedelsen af topmødet i september kunnet konstateres, at der er gjort fremskridt i mange fattige lande, og der er gjort en stor indsats fra det internationale samfunds side, og ikke mindst fra EU's side, for at nå millenniumudviklingsmålene. Alle rapporterne, generalsekretærens og millenniumprojektets, som er udarbejdet under ledelse af professor Sax, vidner også om, at det, hvis vi vil, fortsat er muligt at nå de mål, der er sat for 2015. Men det kræver - som De også har anført - væsentlige investeringer fra udviklingslandenes side og, naturligvis, fra donorlandenes side. Der påhviler EU, som er den førende donor på internationalt plan og de fattige landes vigtigste handelspartner, et særligt ansvar over for vores egne borgere, som forventer, at vi foregår med et godt eksempel på internationalt plan. Det er bydende nødvendigt af hensyn til solidariteten, men det er også i vores egen interesse. Ønsker vi en mere stabil og sikker verden, må vi investere mere massivt i udvikling. EU har også et ansvar over for partnere, som ofte ser Europa som et forbillede. Vi ser eksempelvis Den Afrikanske Union, som er dannet med EU som forbillede. De forslag, jeg fremlægger i eftermiddag, imødegår efter min opfattelse denne udfordring.
Forslagene tager udgangspunkt i tre grundlæggende aspekter. For det første udviklingsfinansiering og bistandseffektivitet, for det andet sammenhæng i politikkerne og for det tredje prioritering af Afrika syd for Sahara.
Hvad angår finansieringen, har EU overholdt sine forpligtelser - og jeg besvarer hermed Deres spørgsmål - og i 2006 vil EU's bistandsindsats sandsynligvis overstige det fælles mål, der blev fastsat til 0,39 % af medlemsstaternes BNI. Indsatsen bør naturligvis videreføres, og jeg foreslår medlemsstaterne, at de fastsætter et nyt individuelt mellemmål på mindst 0,51 % i 2010, svarende til en fælles indsats på 0,56 %. Hermed vil det være muligt at nå 0,7 % i 2015, som er det mål, som længe har været fastsat fra FN's side, og som af millenniumprojektets eksperter vurderes som værende påkrævet for at nå millenniumudviklingsmålene. Opgjort som årligt bistandsbeløb drejer det sig om en stigning på ikke mindre end 20 milliarder euro om året i 2010, idet EU's bistand vil stige fra 46 milliarder i 2006 til 66 milliarder i 2010.
Som supplement hertil skal også nye finansieringskilder fremmes. Jeg glemte i øvrigt at sige, at jeg vil foreslå de nye medlemsstater at sætte 0,17 % som målet for 2010, hvilket vil sætte os i stand til at nå 0,7 % i 2015. Der indføres således en differentiering, eftersom de har et andet udgangspunkt og meget længere vej at gå. Men altså, som supplement hertil skal også nye finansieringskilder fremmes. Det må imidlertid under ingen omstændigheder tjene som påskud for at udskyde eller mindske EU's forpligtelser for 2010.
Det andet element er forbedring af bistandseffektiviteten, som ligeledes er en vigtig opgave. Der er gjort betydelige fremskridt i de senere år, hvad angår forvaltningen af EU's bistand. For EU er den væsentligste udfordring i dag at gennemføre de forpligtelser, EU har påtaget sig med hensyn til bedre koordinering af politikkerne, komplementaritet på området og harmonisering af procedurerne. Europa bør være langt mere end blot summen af medlemsstaternes individuelle budgetter.
Det andet element er anvendelsen af budgetstøtte - som jeg ønsker at prioritere højt - selv om det i vid udstrækning også vil gavne bistandseffektiviteten. Det er imidlertid ikke udelukkende et spørgsmål om penge. Den egentlige udfordring består i at sætte rammer for globaliseringen ved at udøve en solidaritet, som kan danne grundlag for en global social kontrakt, hvilket ikke kun indebærer en forøgelse af den statslige udviklingsbistand, men også globale statslige politikker, som sikrer en mere retfærdig fordeling af globaliseringsgevinsten.
Det glæder mig ligeledes meget, at Kommissionen for første gang er villig til at tale om sammenhæng og inden for andre kompetencer end udviklingsbistanden udpege ikke mindre end 11 områder, som knytter sig til udvikling, og som kan sikre en merværdi på udviklingsområdet. Det er efter min opfattelse væsentligt. Det er første gang, Kommissionen tager denne udfordring op, og det synes jeg i høj grad, der er grund til at påpege.
Den tredje komponent i vores forslag vedrører vores prioritering af Afrika. Det er der tre begrundelser for. Afrika syd for Sahara er det mest tilbagestående område. Europa er en vigtig partner, og Afrika er en stadig vigtigere geopolitisk partner. USA og Kina har allerede forstået det, hvilket forklarer de to landes stigende interesse for denne del af verden.
Jeg foreslår, at vi styrker vores indsats på de områder, hvor der er en tydelig multiplikatoreffekt. Der kan peges på tre aspekter i den forbindelse. Dels bør vi, hvad angår god regeringsførelse, støtte gennemførelsen af de reformer, der følger af den afrikanske -mekanisme. Vi bør også sikre refinansiering af fredsfaciliteten for at støtte den indsats, der ydes af Den Afrikanske Union og de regionale organisationer med hensyn til konfliktforebyggelse.
Det andet aspekt er det økonomiske aspekt - det første vil jeg betegne som det politiske aspekt i ordets bredeste betydning. Infrastrukturerne og netværkenes indbyrdes forbindelser bør støttes på basis af de strategier, der anlægges af Den Afrikanske Union og det nye partnerskab for Afrikas udvikling med henblik på at fremme Syd-Syd-samhandelen. Jeg forestiller mig i denne forbindelse, at der for alvor sættes gang i de store transafrikanske netværk, sådan som man har måttet gøre det med de store transeuropæiske netværk. Vi bør gøre opbygningen og iværksættelsen af de store transafrikanske netværk til et prioriteret og konkret mål. Det er det økonomiske aspekt. Jeg tænker på alle infrastrukturer, på alt vedrørende kommunikation, teknologioverførsel og meget andet.
Det tredje aspekt er det sociale. Det drejer sig naturligvis om en retfærdig politik. EU bør udvikle ansporende foranstaltninger og støtte de afrikanske lande i bestræbelserne for at fremme social samhørighed, beskæftigelse og miljøbeskyttelse. Jeg tænker mere specifikt på uddannelse, sundhed og kultur. Jeg anførte under min høring, at kultur spiller en langt vigtigere udviklingsskabende rolle, end man forestiller sig, og jeg vil gerne udnytte den fuldt ud.
Det er målet med dette sæt meddelelser at forene medlemsstaterne om en europæisk vision, som giver Unionen den fornødne indflydelse, troværdighed og synlighed til at kunne bidrage effektivt til topmødet i september 2005. Jeg er i øjeblikket i færd med at besøge hovedstæderne for at mobilisere de nationale parlamenter i medlemsstaterne til at gøre en indsats på dette felt.
De tre meddelelser skal, som nævnt, i september munde ud i en fuldstændig omdefinering af udviklingspolitikken i form af en ny udviklingspolitisk erklæring, som jeg agter at udmønte i en fælles europæisk udviklingsstrategi. Jeg ser overhovedet ingen begrundelse for, at vi ikke på det udviklingspolitiske område skulle kunne gøre, hvad vi har gjort med hensyn til den fælles sikkerhedsstrategi. Jeg vil også fremlægge en regulær kampagneplan for Afrika, som tager udgangspunkt i de tre aspekter, jeg netop har omtalt.
Hr. formand, fru ordfører, mine damer og herrer, det var mit svar. Jeg håber, det er fyldestgørende. Skulle der være yderligere spørgsmål, eller har jeg forsømt at omtale et spørgsmål, må De endelig sige til. Jeg besvarer naturligvis gerne Deres spørgsmål. 

Martens,
   Hr. formand, hr. kommissær, vi taler om millenniumudviklingsmålene, som er selve hjertet, grundlaget og målet, når det gælder EU's udviklingspolitik. Bekæmpelse af fattigdom er i fokus. I betænkningen lægges der helt korrekt vægt på tre forhold, hvor EU virkelig bør kunne forbedre sin indsats, nemlig når det gælder indfrielse af løfterne, styrkelse af sammenhængen mellem politikkerne og mere effektiv anvendelse af midlerne. Det glæder mig, at kommissæren også i sit bidrag indgående beskæftigede sig hermed. Tilsagnet om at afsætte 0,7 % af bruttonationalindkomsten til udviklingsbistand opfyldes som bekendt stadigvæk kun af fem medlemsstater. Sammenhængen mellem politikkerne er, som også vores bistand til udviklingslandene i forbindelse med opbygningen af de lokale og regionale økonomier, lidet troværdig, hvis vi samtidig tvinger disse økonomier i knæ med vores landbrugs- og handelspolitik. Jeg glæder mig over, at kommissæren også var meget opmærksom på dette. For det tredje, hvad angår effektiv anvendelse af midlerne, kan vi opnå langt mere, hvis vi arbejder mere effektivt og også i højere grad gør brug af , såsom uddeling af moskitonet i forbindelse med indsatsen til bekæmpelse af malaria.
Jeg vil gerne understrege endnu et par væsentlige forhold, som også anføres i betænkningen. Det drejer sig for det første om betydningen af undervisning af piger. Det kan ikke understreges ofte nok, at piger og kvinder ofte lider uforholdsmæssigt hårdt under fattigdom og andre problemer, herunder ikke mindst manglende adgang til undervisning. Endvidere har undersøgelser vist, at uddannelse af piger har en positiv indvirkning på hele samfundet og dermed på bekæmpelsen af fattigdom som sådan.
For det andet er det vigtigt at sikre diversifikation ved dyrkningen af produkter, og det er vigtigt at sikre små og mellemstore virksomheder en solid position med henblik på at skabe en stabil økonomi. For det tredje drejer det sig om behovet for særlig og differentieret behandling af de fattige lande. Det vil også være et væsentligt emne i WTO-regi. For det fjerde drejer det sig om at sikre grundlæggende sundhedspleje og adgang hertil, hvilket er en forudsætning for at gennemføre sundhedspolitikken. Endelig er der behov for kapacitetsopbygning på alle områder.
Kort sagt, hr. formand, der er meget at gøre, og lykkeligvis gør Europa også meget. Europa står som den førende donor - sådan som kommissæren også påpegede - over for en stor udfordring for også at blive den førende aktør, når det drejer sig om vision, sammenhæng og handlekraft. 
Van den Berg,
   Hr. formand, der påhviler verdens ledere et meget stort ansvar for at udmønte aftalerne fra 2000 til konkret handling, altså halvering af fattigdommen, undervisning af børn og udryddelse af sygdomme. Når man ser på Afrika, må man sige, at der på alle disse områder er tale om en alvorlig situation, for i stedet for at nærme os målene for 2015 fjerner vi os fra dem. Fortsætter det på denne måde, har vi heller ikke nået dem om hundrede år. Det giver et indtryk af verdens lederes manglende formåen, navnlig når det gælder Afrika. Den seneste rapport fra Geoffrey Sachs gør det klart, at det ikke er nogen naturlov. Med tilstrækkelige midler, behørig fastlæggelse af prioriteringer og tilstrækkeligt kampagnemæssigt fokus kan man eksempelvis udrydde malaria, skaffe skolegang til børnene, og navnlig pigerne, og man kan halvere fattigdommen.
I september kan der - som kommissæren allerede har påpeget - på FN-topmødet gøres fremskridt med hensyn til millenniumudviklingsmålene. Det er derfor naturligvis af største vigtighed, at det, vi der aftaler, af Kommissionen og Rådet omsættes til europæiske målsætninger for EU. Det kan vi gøre, som påpeget af kommissæren, ved finansiering på medlemsstatsniveau, men også ved her i Europa-Parlamentet og Rådet konsekvent og på behørig vis at prioritere den flerårige finansiering og lade det komme til udtryk i den procentdel, der afsættes til sociale udgifter under millenniummålsætningerne, herunder navnlig de 20 % til grunduddannelse og grundlæggende sundhedstjenester. De aktuelle tal er alarmerende, nemlig 2 % til uddannelse og 6 % til sundhedstjenester, også målt i EUF-tal.
Jeg anmoder Kommissionen og Rådet om sammen med Europa-Parlamentet at tage fat på disse krav, således at vi undgår en konfrontation og sammen lægger alle kræfter i at opfylde dem. Kun med benhårde aftaler som udgangspunkt er vi parat til at give Kommissionen råderum til gennemførelsen. Først skal aftalerne på plads, klart og præcist, for de nuværende 2 % og 6 % er utilstrækkelige. Med dem må vi vente hundrede år endnu, og det vil vi ikke! 
Cornillet,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for at have taget godt imod fru Kinnocks betænkning. Jeg tror, det er vigtigt at koordinere Kommissionens og Europa-Parlamentets synspunkter og fremlægge en opfattelse i forening.
EU er, som De også erindrede om, verdens førende donor med 55 % af verdens statslige bistand. Vi skal således bevare en førerstilling, og det er i politiske anliggender i høj kurs, at løfter holdes. Jeg har også bemærket mig de stigningstakter, De arbejder med. Målene er prisværdige - jeg skal ikke gentage dem, det har fru Kinnock gjort på glimrende vis - og de er opnåelige. Det er alt i alt realistisk at sætte 0,7 % som mål, og i henhold til de stigningstakter, De påpeger, når man 0,51 i 2010 og 0,7 i 2015.
Jeg erindrer blot om, at den stigning på 20 milliarder euro om året, De omtalte, svarer til næsten halvanden gange Den Europæiske Udviklingsfond om året, mens programmeringen for Den Europæiske Udviklingsfonds vedkommende strækker sig over fem år. Der bliver således tale om udbetaling af en betragtelig sum penge, hvis vi vil yde en sådan indsats.
Derfor vil jeg henlede Deres opmærksomhed på fire forhold, som jeg hurtigt og ganske kort vil nævne. For det første gælder det uomgængelige behov for koordinering af politikkerne, som De illustrerede ved Deres 11 områder, også landbrugsstøtten, hvis vi ikke vil tage med den ene hånd og give med den anden, og det gælder også mellem europæiske lande, hvis vi vil undgå den sunde konkurrence, man undertiden møder på dette område.
Dernæst drejer det sig om ansvarliggørelse af partnerne, som naturligvis omfatter et krav om god regeringsførelse og et krav om kontrol med budgetstøtten, som synes at være et nyt og godt middel, samt - sådan som De selv understregede, hr. kommissær - kombination med store regionale projekter, navnlig hvad angår de store transafrikanske netværk. Vi har allerede mulighed for at anvende det overskydende beløb fra Den Europæiske Udviklingsfond til finansiering af en del af disse store netværk.
Det tredje forhold er kontrollen med statslige midler. Det er helt nødvendigt, at de europæiske skatteyderes penge anvendes på fuldt gennemsigtig vis. Hvis vi skal kunne anmode om endnu flere midler, må vi over for vores venner i de europæiske lande, som bidrager med statslige midler til dette formål, kunne godtgøre, at vi har identificerbare og påviselige målsætninger.
Endelig er der den private sektors rolle. Man når ingen vegne uden politisk og juridisk sikkerhed, uden infrastrukturer og uden markedet. Den statslige bistand må ikke træde i stedet for udvikling under inddragelse af den private sektor. Lad os være eksemplariske donorer, men også klarsynede partnere. 
Joan i Marí,
   Hr. formand, hvis sulten i verden skal kunne udryddes, er der mange ting, som skal ændres i EU. Den fælles landbrugspolitik, som ikke er særlig nøjagtig med tildelingen af midler, har gjort tingene vanskelige i Europa og i mange udviklingslande, navnlig AVS-landene. På den ene side bør Europa garantere, at den fælles landbrugspolitik ikke bliver udnyttet til at øge fordelene for store producenter, mens små producenter befinder sig i en meget vanskelig situation. På den anden side bør det garantere, at EU's produktstøtte ikke vil være en hindring for udviklingslandene og AVS-landene. Teoretisk set kunne EU bidrage til at udrydde fattigdom og sult i verden, hvis det ændrede sin landbrugspolitik. Bedre betingelser i udviklingslandene burde være til fordel for Europa og verden som helhed. Men inden da må vi også udrydde den meget tydelige forskelsbehandling inden for EU, som begunstiger de store producenter, mens små producenter og tusinder af landbrugere må forlade landbrugserhvervet hvert år.
Morgantini,
    Hr. formand, kære kolleger, i fru Kinnocks stringente og fornuftige betænkning står der, at opnåelsen af MDG (millenniumudviklingsmålene) kræver en systemændring. En ændring, som inddrager regeringerne på verdens nordlige og sydlige halvkugle og de internationale finansielle institutioner. Det er nødvendigt, at vi vender op og ned på de internationale handelsregler og modsætter os påtvungne handelsaftaler og vilkårlig liberalisering. Vi skal derimod støtte bæredygtig handel og en rettighedskultur, som både omfatter adgang til undervisning, vand, mad og sundhed. Netop i dag har man indledt den globale aktionsuge for at fremme rettighederne og styre den internationale handel, og netop her i Parlamentet er der i dag mennesker, som understreger denne nødvendighed.
Det er ikke første gang, at FN og det internationale samfund sætter sig for at iværksætte et program, der skal udrydde fattigdom. Vi har dog 15 års brudte løfter bag os, og målsætningen om at tildele de fattige lande 0,7 % af de mere udviklede landes BNP er langtfra blevet nået. Fru Kinnock har ret i, at mit land, Italien, fører en forkastelig politik. Det er også min holdning. Jeg mener dog også, at Storbritanniens deltagelse i krigen i Irak er forkastelig.
EU og medlemsstaterne skal leve op til deres ansvar og moralske pligt. Vi skal drøfte alternative finansieringskilder. Det er nødvendigt at forhindre regnskabstricks, at forhindre, at sikkerhedsudgifter bliver medtaget som udviklingsudgifter, og at forhindre, at tallene på budgettet kunstigt gøres større som følge af foranstaltningerne for at eftergive gælden. Denne gæld skal eftergives.
Et seriøst udviklingssamarbejde består i at give landene infrastruktur og instrumenter, som de så kan basere deres økonomiske og sociale udvikling på. Menneskerettigheder, køn, miljø og børns rettigheder er spørgsmål, som alle er blevet identificeret. 
Janowski,
    Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i dag debatterer vi et emne, der røber den sande natur af verden omkring os. Der bliver gjort et forsøg på at lukke de gabende huller, der for øjeblikket findes mellem levevilkårene for jordens mennesker. Dette kan også betragtes som en praktisk prøve på vores forståelse af ordet nabo, hvad angår både enkeltpersoner og nationer. Når jeg taler her i Parlamentet på dette tidspunkt, føler jeg mig forpligtet til at nævne den hellige fader Johannes Paul II, hvis minde Parlamentet ærede i går, da han interesserede sig særligt for dette spørgsmål og appellerede til folks samvittighed over hele verden. Menneskehedens historie viser, at millenniumudviklingsmålene, der som bekendt blev vedtaget i jubelåret 2000, absolut fortjener deres navn, da vi ikke må glemme, at kampen mod fattigdom på jorden har stået på i årtusinder.
Millenniumudviklingsmålene skal gennemføres effektivt og så hurtigt som muligt. Derfor vil jeg takke fru Kinnock for den indsats, hun har gjort under udarbejdelsen af en betænkning om EU's rolle i forbindelse med gennemførelsen af disse mål. Jeg kan imidlertid ikke tilslutte mig, at abortforanstaltninger under dække af reproduktive sundhedsrettigheder bliver kaldt fremskridt, som det er tilfældet i punkt 15.
Den korte taletid, jeg har til rådighed, forhindrer mig i at gå i detaljer med dette spørgsmål, selv om det har kolossal betydning. Jeg vil imidlertid fortælle Dem om nogle af mine overvejelser. Det siges af og til, at folk er fattige, fordi de er dumme, og det siges også, at de er dumme, fordi de er fattige. Denne onde cirkel af hjælpeløshed skal brydes, og der skal ydes bistand til fattige lande og regioner i form af store investeringer i uddannelse. Det er rigtigt, at grunduddannelse nævnes i det andet millenniumudviklingsmål, men efter min mening er dette langt mindre end det, der er behov for. Der skal bygges gode overbygningsskoler og universiteter i disse lande og regioner. Jeg vil især understrege, at de skoler og universiteter skal være placeret i de pågældende lande og regioner for at sikre, at disse nationer producerer uddannede mennesker, som ønsker at hjælpe deres medborgere. Derfor må vi være meget opmærksomme på lokalsamfundenes behov i stedet for at forsøge at skabe glæde i overensstemmelse med andres idéer, uanset hvor velmenende de er. Ellers kommer vi til at bygge huse på sand, og vores handlinger vil svare til at give folk fisk i stedet for at lære dem at fiske selv.
Jeg vil gerne nævne en ting til, nemlig at der kræves passende midler for at løse disse problemer tilfredsstillende. Det kræver mange penge, men ikke flere end de rige lande, herunder EU, kan afse. De midler, der er til rådighed for øjeblikket, er langtfra tilstrækkelige.
Jeg vil også gøre Parlamentet opmærksomt på, at der kunne opnås betydelige midler til denne universelle sag ved at indføre en skat på valutatransaktioner, med andre ord en Tobin-skat.
Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, det siger sig selv, at intet menneske ved sin fornufts fulde brug kan have noget imod, at man gør alt for strukturelt at nedbringe fattigdom og sult i verden inden 2015. For også reelt at kunne gøre det må vi dog se lidt videre end de ensidige foranstaltninger, der er omhandlet i den foreliggende betænkning. Så må vi først og fremmest medgive, at den massive udviklingsbistand, der er ydet de seneste 30 år, i sidste ende og alt taget i betragtning ikke har mættet ret mange munde i Afrika.
Den gunstige udgangsposition i infrastrukturel og handelsmæssig henseende, der kendetegnede Afrika i 1960'erne, blev ødelagt ved almindelig korruption, etniske konflikter og ødelæggende ideologisk pedanteri fra den herskende elites side. Hvordan forklarer vi eksempelvis, at Zimbabwe i løbet af et par årtier er forvandlet fra at være korn- og forrådskammer for hele den sydlige del af Afrika til at være et sulthærget område. Lad os være modige nok til at nævne de to primære forhindringer for vedvarende udvikling af de fattige lande, nemlig korruption og dårlig regeringsførelse. Det er ikke vores fejl! 
Záborská (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, millenniummålene lader os ikke uberørt. Udvikling drejer sig generelt om at fremme personers velfærd og værdighed, men midlerne til at nå det mål kan sammenfattes i et ord, nemlig solidaritet. Det er i den forbindelse bemærkelsesværdigt, at EU tegner sig for mere end 50 % af verdens samlede udviklingsbistand.
Respekt for den kulturelle mangfoldighed og traditionerne, som står centralt, når det gælder den europæiske integration, fremmes ikke af EU i vores relationer udadtil. Den finansielle bistand dækker over et spil om geopolitisk magt og kulturel indflydelse, og undertiden køber EU udviklingslandenes stemmer i FN’s generalforsamling. For at kunne træffe fælles beslutninger, må man lytte til og respektere den enkelte, ikke mindst når man ønsker at fastlægge retningslinjer, som vedrører grundlæggende moralske og kulturelle værdier. FN’s folkeslag, som der henvises til i chartrets præambel, har ret til respekt for deres værdighed og traditioner, uanset hvilket niveau de befinder sig på i økonomisk henseende. Når det gælder menneskerettighederne, er det afgørende, at de styrkes i kraft af en solid etisk basis, da de i modsat fald fortsat vil være svage og uden fundament. Det bør i den forbindelse stadfæstes, at menneskerettighederne ikke er skabt og heller ikke tildeles af nogen, men er en del af den menneskelige natur.
Det beslutningsforslag, vi anmodes om at vedtage, viser, hvor stor afstand der er mellem udviklingslandenes opfattelse af, hvilken rigdom familien repræsenterer, og EU’s opfattelse heraf. Ville det ikke være højst kritisabelt, at så vigtige udfordringer som opfyldelsen af millenniummålene gøres til genstand for udnyttelse? Så længe donorerne ikke fuldt ud respekterer udviklingslandenes kulturelle kontekst, kan der ikke opnås virkelig fred. 
Scheele (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er overbevist om, at Kinnock-betænkningen udgør et rigtig godt bidrag til at kontrollere EU's fremskridt med hensyn til, om vi gennemfører millenniumudviklingsmålene. Vi befinder os i en meget, meget sørgelig situation, hvad angår mulighederne for at gennemføre disse mål, og Kinnock-betænkningen viser, hvilke politiske ændringer der skal til, hvis vi skal have en chance for at nå målene.
Jeg vil gerne komme ind på gældslettelsespolitikken og også den betænkning, vi skal stemme om i morgen. I forbindelse med gældslettelsespolitikken må man sige - og det er vist forbigået en del af mine kolleger her i Parlamentet - at to tredjedele af udviklingslandene betaler mere til afbetaling på gæld end til sociale ydelser. Hvilken virkning det har på den manglende gennemførelse af udviklingsmålene, behøver man vel ikke nævne.
Dvs. vi har brug for forandringer på mange politiske områder, men vi har også brug for en fordobling af det aktuelle bistandsniveau. Dette niveau skal så opretholdes i mindst 10 år. Derfor skal der også lyde en ros til de medlemsstater, der allerede har nået de 0,7 %.
Det understreges i Kinnock-betænkningen, at det er nødvendigt at opnå de 0,7 % for det bilaterale udviklingssamarbejde. Det gør mig ondt, at vi ikke kan foretage en , men i Glenys Kinnocks begrundelse nævnes de lande, der er langt fra de 0,7 %. Der er tale om Østrig, Tyskland, Grækenland, Italien og Portugal. Min bøn til Kommissionen lyder: Man kunne måske fremlægge en tidsplan for alle medlemsstater eller udøve pres på medlemsstaterne, således at dette mål kan blive nået.
Budreikaitė (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, i forbindelse med gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene foreslås det, at bistanden til udviklingslande skal fordobles i en periode på mindst 10 år, at al gæld skal afskrives indtil 2015, og at der skal findes nye, supplerende bistandskilder ved at indføre nye skatter i EU's medlemsstater.
Der tales imidlertid meget lidt om bistandseffektivitet. Når der ikke stilles betingelser såsom effektivitet i udnyttelsen af ydede lån, positive tendenser for social og økonomisk udvikling og krav om indførelse af demokrati og menneskerettigheder, vil udviklingslandene ikke acceptere noget ansvar for den sociale og økonomiske udvikling af deres lande, og de vil ikke føle sig ansvarlige over for deres borgere.
Når vi taler om bistand til udviklingslande, bør vi tage EU's bistandspolitik op til fornyet overvejelse og tilbyde foranstaltninger ved ikke bare at begrænse os til millenniumudviklingsmålene, men undersøge mulighederne for at fremme økonomisk vækst i udviklingslande, navnlig gennem investeringer og især i små og mellemstore virksomheder, hvorved vi giver udviklingslandene mulighed for at nå op på et højere udviklingsplan og blive udviklede stater. Tak.
Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand. Mileniummålene skal nås og de er godt beskrevet af fru Kinnock og tak for det. Vi må imidlertid se i øjnene, at det sandsynligvis ikke bliver muligt at få det samlede budget op på 0,7 % af landenes BNP foreløbig. Derfor skal vi også samtidig kigge på andre finansieringskilder.
Et af de forslag, der har været fremme og som der virkelig er perspektiv i, er, at man indfører en afgift på flybrændstof. Flybrændstof er blandt de stoffer, der bidrager mest til drivhuseffekten. En sådan afgift vil både give penge til de fattige - hvis man altså bruger pengene til det naturligvis - og så vil det samtidig være i harmoni med Kyoto-aftalen. Flere regeringer har været mildt sagt tøvende over for forslaget, her i blandt min egen danske. Jeg håber dog meget, at Europa-Parlamentet vil skubbe på med den udvikling.
Lad mig blot nævne en anden oplagt kilde, nemlig de enorme beløb, der går til vores landbrugsstøtte, som ødelægger det for ulandene. Man bør i hvert fald som et minimum hurtigst muligt få afviklet den skadelige eksportstøtte. 
Zimmer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg støtter Kinnock-betænkningen, men vil samtidig gerne henvise til det, Geoffrey Sachs har sagt, nemlig at det er vigtigt at forene EU's kræfter i en gennemførelse af millenniummålene. Dette kræver, at man seriøst stræber efter at opnå 0,7 % af BIP til udviklingsbistand og ikke omrokerer midlerne yderligere, og at man foretager en komplet gældslettelse for de fattigste landes vedkommende. Derfor min opfordring til Rådet til at benytte lejligheden denne uge til at anvende IMF's guldreserver til en gældslettelse.
Dernæst vil jeg gerne påpege, at Kommission, hvad angår Afrika, har sagt, at der er behov for yderligere 25 milliarder amerikanske dollars om året, hvis de eksistentielle problemer i Afrika skal løses. Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at både IMF og Verdensbanken langt om længe bliver nødt til at finde nogle løsninger på de eksistentielle problemer, netop nu hvor Paul Wolfowitz er chef for Verdensbanken.
Wijkman (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på grund af flyforsinkelser er jeg gået glip af størstedelen af forhandlingen, men jeg kender jo argumenterne udmærket og vil gerne starte med at lykønske Glenys Kinnock med en udmærket betænkning.
Millenniummålene er først og fremmest et moralsk anliggende. De enorme forskelle i standarder, som som findes i verden i dag, bliver mere og mere absurde. Vi har både viden og ressourcer til at udrydde fattigdommen i dag, og der findes ingen undskyldninger for ikke at øge bestræbelserne. Jeg bifalder denne betænkning, som indeholder en række konstruktive forslag, som forhåbentlig vil påvirke Kommissionens arbejde i de kommende måneder. Millenniummålene bliver helt sikkert ikke lette at nå. Der er behov for øgede bestræbelser i industrilandene, men det gælder også for modtagersiden. Vi har brug for et mere retfærdigt handelssystem, og korruptionen er et stort problem og må bekæmpes hårdt. Vi har brug for flere penge, men vi har også brug for en mere effektiv bistand. Manglen på koordinering af bidragydernes indsats er et stort problem. På samme måde har manglen på dialog indtil nu inden for EU med hensyn til, hvornår hvilke medlemslande og Kommissionen skal gøre hvad, været et stort problem.
Indholdet er naturligvis også centralt. Lad mig bare nævne et område, som alt for ofte negligeres inden for udviklingssamarbejdet. Jeg tænker på udnyttelsen af naturressourcerne. Det fattige flertal i landdistrikterne er helt uafhængigt af, hvad der bliver produceret på landet. Derfor er en udvikling, hvor skovene, græsmarkerne, dyrkningsjorden og ferskvandsressourcerne decimeres og forringes i kvalitet, yderst alvorlig. En omfattende analyse heraf, den såkaldte ,blev præsenteret i sidste uge og er nedslående læsning. Forstyrrelsen af balancen i naturens ressourcer accelererer i stort set hele verden og udgør en stor hindring for at gennemføre millenniummålene. Jeg går ud fra, at dette aspekt af udviklingssamarbejdet får betydeligt større opmærksomhed i Kommissionens kommende arbejde.
Endnu en gang tak til Glenys Kinnock.
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder Glenys Kinnocks betænkning. Den er en omfattende, praktisk og meget pragmatisk tilgang til en meget alvorlig og forfærdelig situation. Jeg bifalder også, at kommissæren agter at udarbejde en fælles udviklingsstrategi, og jeg vil indtrængende opfordre ham til at sætte sig i forbindelse med nationale parlamenter og andre i medlemsstaterne. Jeg er sikker på, at han vil få masser af støtte til sin tilgang til dette spørgsmål.
Statistikkerne over fattigdom og dødelighed er rystende. Hver gang dette elektroniske ur foran mig tikker, dør et barn unødigt. For hvert minut dør tre kvinder unødigt under graviditet eller fødsel. Alligevel er der mennesker her, som ønsker, at Parlamentet beslutter ikke at tillade, at de kvinder kan træffe valg om deres sundhed, om den type præventionsmiddel, de ønsker at bruge, og om, hvorvidt de skal vælge abort.
Jeg opfordrer på det kraftigste Parlamentet til at forkaste de ændringsforslag, der har det formål. Det tilkommer ikke Parlamentet at diktere kvinder i udviklingsverdenen, hvordan de skal klare deres sundhedsbehov.
Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg skal i dette korte indlæg begrænse mig til et aspekt af denne sag. Det er et væsentligt aspekt efter min opfattelse, nemlig betydningen af den internationale handel og af fair handel, når det gælder bestræbelserne for at opfylde millenniumudviklingsmålene. Den største gevinst ved at fremme verdenshandelen tilfalder efter min opfattelse den tredje verden. Hvis Afrika syd for Sahara kan øge sin andel af verdenshandelen med 1 %, vil det betyde en forøgelse af eksportindtægterne med 60 milliarder. Efter Alt undtagen våben-initiativet bør EU som verdens største handelsblok kunne sende et nyt signal om, at det mener, hvad det siger, ved at fastsætte en dato for, hvornår alle eksporttilskud til landbrugsprodukter fjernes. Det er ikke længere acceptabelt, at der hver dag går 2 dollars til hver eneste ko, mens halvdelen af verdens befolkning må overleve på mindre. Afskaffelse af disse uretfærdige landbrugstilskud vil under alle omstændigheder styrke troværdigheden af EU's politik på dette område. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil lykønske fru Kinnock med en glimrende betænkning. Det glæder mig at forelægge udtalelsen fra Udvalget om International Handel, som blev vedtaget enstemmigt og godkendt i sin helhed af Udviklingsudvalget. Det viser den stigende opfattelse af, at samtidig med at handel tydeligvis spiller en rolle for fattigdomsudryddelse, vil handelspolitikkens nuværende tendenser og institutioner skulle reformeres omgående, hvis de virkelig skal føre til fattigdomsudryddelse og bæredygtig udvikling.
I vores udtalelse nævnes den seneste rapport fra UNCTAD og andre, som viser, at uhæmmet og omfattende liberalisering af handelen ikke nødvendigvis fører til betydelig fattigdomsudryddelse, navnlig i Afrika syd for Sahara. Jeg citerer fra UNCTAD's rapport fra 2004 om de fattigste udviklingslande, hvori der står: "De begyndende postliberale tendenser tyder ikke på, at der vil ske nogen væsentlig og vedvarende nedbringelse af fattigdommen. Alt i alt synes den fremtidige nedbringelse af fattigdommen at være forringet." Derfor er vores første punkt i denne udtalelse at anmode Kommissionen og Rådet om at notere sig den analyse og ændre handelspolitikken i henhold hertil.
De kunne allerførst anvende den reformerede handelspolitik på EU's forslag til økonomiske partnerskabsaftaler, fordi der er flere og flere tegn på, at hvis økonomiske partnerskabsaftaler skal være reelle udviklingsinstrumenter, må de tilbyde ikke-gensidig markedsadgang, så længe udviklingslandene kræver det. Jeg bifalder de seneste erklæringer fra min egen regering i Det Forenede Kongerige, som synes at garantere de fattigste lande al den tid, de har brug for, før der opnås gensidighed. Jeg opfordrer på det kraftigste Rådet til at indtage den holdning, men advarer om, at den ikke vil være troværdig, medmindre artikel 24 i GATT-aftalen revideres i overensstemmelse hermed.
Endelig opfordrer vi Rådet og Kommissionen til at genoptage det næsten glemte spørgsmål om råvarepriserne, som mærkeligt nok ikke er på WTO-dagsordenen. I henhold til Oxfam ville udviklingslandene have tjent 243 milliarder amerikanske dollars mere i 2002, hvis de reale priser på 10 vigtige råvarer var forblevet på deres 1980-niveau. Det er næsten fem gange verdens årlige bistandsbudget. Der er et desperat behov for, at der reageres omgående på dette problem, hvis vi skal have nogen chancer for at gennemføre millenniumudviklingsmålene.
Michel,
    Hr. formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne takke alle talerne, eller rettere hovedparten af talerne, for deres bemærkninger. Hovedparten af indlæggene afspejles efter min opfattelse i de meddelelser, som jeg efter al sandsynlighed får vedtaget i Kommissionen om nogle få minutter, og som jeg skitserede for Dem i hovedtræk i mit indledende indlæg for et øjeblik siden.
Hvad angår de øvrige bemærkninger, der er anført, vil de for størstedelens vedkommende blive drøftet og forhåbentlig afgjort i forbindelse med den erklæring om EU's udviklingspolitik, jeg har annonceret, og som i dag er genstand for diskussion, høring og debat i en bred kreds. Den burde være klar i september, når arbejdet genoptages efter ferien.
Jeg vil fremhæve et grundlæggende tema, nemlig liberalisering af markederne. Den sidste taler var inde på dette spørgsmål, og min holdning hertil som liberal vil sikkert overraske Dem. Jeg mener også, at liberaliseringen af markederne kun vil have positive konsekvenser, hvis staten er i stand til at sikre overholdelsen af spillereglerne. I 1990'erne mente man, efter min opfattelse fejlagtigt, at fuldstændig liberalisering af markederne, også hvor der ikke var nogen stat, spontant ville skabe rigdom til fordeling. Jeg er i vid udstrækning enig i de grænser for liberaliseringen af markederne, De trækker.
I de uger og måneder, der kommer, vil denne debat fortsætte. Jeg vil imidlertid gerne benytte lejligheden til i dette svarindlæg at spørge, om det ikke er på tide, vi handler. Der foreligger mange undersøgelser, høringer og erklæringer. Vi kan naturligvis blive ved med at overveje og drøfte begreber, kategorier og principper. Det er alt sammen meget vigtigt. Men jeg så gerne, at min politik først og fremmest var en politik, som drejede sig om konkret gennemførelse og virkeliggørelse. Jeg vil derfor anmode Dem om at lade mig høre, om De har konkrete forslag til effektiv gennemførelse af vores udviklingspolitik - og jeg hørte da også i indlæggene i dag flere konkrete forslag. Jeg modtager dem naturligvis med glæde!
Uden på nogen måde at anfægte berettigelsen af visse regler til styring af udviklingen må jeg sige, at nogle af disse regler, hvis de gennemføres strengt teknokratisk, gør det næsten umuligt at opfylde visse målsætninger. Det er et spørgsmål, jeg gerne vil have lejlighed til at drøfte med Dem fra tid til anden. Jeg kan i alt fald love, at jeg vil præsentere Dem for forskellige forslag i de kommende uger med det sigte at forsøge at øge effektiviteten. En af måderne, hvorpå vi øger effektiviteten, er således at sikre sammenhæng mellem de forskellige politikker. Velreguleret budgetstøtte, eksempelvis sektororienteret støtte, kan naturligvis gøre os mere effektive. Bedre koordinering og øget harmonisering af de nationale forskrifter er naturligvis også en måde, hvorpå vi kan blive mere effektive. Og det er kun nogle få eksempler. Hr. formand, mine damer og herrer, tak for alle bemærkningerne og alle overvejelserne. Jeg lover at bruge dem på bedste vis. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Atstemningen finder sted kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er en redegørelse fra Kommissionen om bekæmpelse af malaria.
Michel,
    Hr. formand, ærede medlemmer, malaria er stadigvæk en sygdom, som er nært forbundet med fattigdom. Hvert år dør mere end en million mennesker af denne sygdom, og langt størstedelen af dem er børn under fem år. Malaria er således stadigvæk den primære årsag til dødsfald blandt børn i Afrika. Sygdommen rammer især Afrika, om end også andre kontinenter er berørt.
Der savnes midler til finansiering af bekæmpelsen af malaria, selv om verdensfonden til bekæmpelse af hiv/aids, tuberkulose og malaria, hvortil EU er den største bidragyder, i de senere år har forøget de ressourcer, der stilles til rådighed for de pågældende lande. Til trods for den indsats, der ydes på globalt plan, og til trods for den indsats, der ydes af landene i Syd, mangler der på årsbasis samlet set sandsynligvis 2,6 milliarder dollars i 2007. Da de lande, som rammes af denne sygdom, også er blandt de fattigste lande, må hovedparten af de nødvendige midler komme udefra for at sætte landene i stand til at bekæmpe malaria og opfylde det sjette millenniumudviklingsmål. EU bør derfor øge sit bidrag ved bilaterale programmer og via verdensfonden.
Vi har imidlertid effektive instrumenter til bekæmpelse af malaria. I 2001 formulerede Kommissionen en politik og et handlingsprogram til bekæmpelse af de tre væsentligste fattigdomsrelaterede sygdomme, nemlig hiv/aids, malaria og tuberkulose. I 2004 fremlagde Kommissionen en statusrapport om dette arbejde, hvoraf det bl.a. fremgår, at den har firedoblet det finansielle bidrag til bekæmpelsen af disse sygdomme. Bidraget omfatter bl.a. et øget bidrag til forskning. Det årlige bidrag fra Kommissionen til verdensfonden udgør 259 millioner euro for perioden 2003-2006. Det skal give fonden mulighed for at støtte programmer, som er foreslået af de pågældende lande, og som tager sigte på produktion af moskitonet, som er behandlet med et langtidseffektivt insektbekæmpelsesmiddel, og produktion af lægemidler. Kommissionen har også vedtaget en ny politisk ramme for den fortsatte indsats til bekæmpelse af disse sygdomme efter 2007. Denne politik vil blive iværksat i samarbejde med EU-medlemsstaterne, multilaterale partnere såsom Verdenssundhedsorganisationen, programmet , og landene i Syd, herunder Den Afrikanske Union, civilsamfundet og den private sektor.
De primære indsatsområder vil i alt væsentligt være de samme. Der lægges stor vægt på forebyggende foranstaltninger, navnlig moskitonet, som er behandlet med et langtidseffektivt insektbekæmpelsesmiddel, og introduktion af nye lægemidler mod malaria, såsom terapeutiske kombinationsløsninger baseret på artemisin, i lande, hvor man oplever resistens over for de eksisterende lægemidler.
Kommissionen vil også fortsat investere i forskning og udvikling af forebyggende vacciner, diagnostiske værktøjer og nye helbredende lægemidler. For at sikre, at indsatsen for at udvikle nye værktøjer og lægemidler kommer dem til gode, som har behov for disse værktøjer og lægemidler, og de sikres adgang hertil på behørig vis, bør de sociale sektorer, især sundhedssektoren, naturligvis styrkes ved øgede investeringer og styrkelse af de menneskelige ressourcer inden for sundhedstjenesterne. 
Fernández Martín,
   Hr. formand, jeg glæder mig over Kommissionens redegørelse om malaria, for for tre år siden, da vi vedtog vores bidrag til budgettet for verdensfonden til bekæmpelse af malaria, tuberkulose og aids, accepterede Kommissionen Parlamentets anmodning om at holde os regelmæssigt informeret, og det gjorde den forrige Kommission ikke altid. Også fordi aids i forbindelse med bekæmpelsen af de fattigdomsbetingede smittefarlige sygdomme ofte tiltrækker sig opmærksomheden, selv om tuberkulose og malaria forårsager flere dødsfald hvert år, og mulighederne for at udrydde dem med succes er større.
For blot et par år siden så det ud til, at malaria var ved at være udryddet i mange lande. I dag er det den hyppigste dødsårsag i Afrika syd for Sahara, og sygdommen berører flere personer og regioner, hvor den tidligere var udryddet. Nye tal anslår det årlige antal direkte og indirekte ofre for malaria til at være over tre millioner. Det er godt, at Kommissionen styrker debatten om de nationale protokoller til behandling af malaria, men det er ikke det vigtigste, hvis målet er at medtage nye behandlingsformer som artemisinin og andre former for lægemidler. Myggenet, der er behandlet med insekticider, og vekslende, forebyggende behandlinger reducerer sygdomsrisikoen og dødeligheden betydeligt, men hidtil er det kun Vietnam og et par latinamerikanske lande, der kan fremvise opmuntrende resultalter. I Afrika er det mindre end 10 % af de udsatte børn, der sover under myggenet, og en systematisk anvendelse af myggenet beskytter kun 1 % af den udsatte befolkning.
Kommissionen burde som medlem af styrelsesrådet for FN's fond til bekæmpelse af disse sygdomme give malaria større opmærksomhed, og i lyset af erfaringen burde den gøre det samme med det sjette og syvende rammeprogram til forskning og teknologisk udvikling, som vi bidrager til med 400 millioner euro til forskning i disse sygdomme, for på denne måde at hjælpe et større antal personer til en lavere økonomisk omkostning, selv om det betyder mindre udbytte for lægemiddelindustrien. 
Van den Berg,
   Med to millioner døde om året, 3.000 børn om dagen og Afrika som arnested hersker der ikke tvivl om behovet for at bekæmpe malaria. Det er naturligvis i sig selv katastrofalt, at vi dels har viden og dels midlerne, og at situationen stadigvæk er uændret. Medicinen er til rådighed, og sygdommen kan helbredes. Enkle, imprægnerede moskitonet er den mest effektive og en billig måde at undgå smitte på. Virkeligheden er imidlertid, at kun 2 % af børnene i Afrika sover under sådanne net. Det skyldes primært flaskehalsproblemer i forbindelse med organisation og distribution. Geoffrey Sachs har endnu en gang fået os til at se kendsgerningerne i øjnene. Midlerne er der, nu savnes kun den politiske vilje. Han taler om , men jeg vil sige, at der kun bliver tale om strukturel gevinst, hvis vi virkelig iværksætter en kampagne og opstiller klare prioriteringer. Vi har tidligere vist på verdensplan, at det kan lade sig gøre. Det er eksempelvis med hensyn til polio lykkedes at udrydde næsten 99 % af sygdomstilfældene.
Det er i denne forbindelse vigtigt, at det ikke udvikler sig til en konkurrence mellem forskellige fattigdomsrelaterede sygdomme, men at vi i fællesskab tager fat på de grundlæggende sundhedstjenester som helhed. Som kommissæren påpegede, må vi naturligvis i første række sætte ind i de mest sårbare områder, hvor der ikke findes grundlæggende sundhedstjenester og ikke findes regionale strukturer, og hvor hygiejnen er dårlig. Vi må i øvrigt ikke glemme, at 50 % af Afrikas befolkning bor i bymæssige områder. Det er altså ikke kun et problem i landdistrikterne, det forekommer afgjort også i byerne, og i byerne er der brug for en anden organisationsform. Det er stadigvæk den lokale administration, det er stadigvæk disse sundhedstjenester og disse flaskehalse, der giver problemer, og jeg håber, kommissæren med sin strategi er i stand til at sikre, at der sker ændringer på det område. Den lokale befolkning samarbejder gerne herom, hr. formand, for det er jo dem, hvis forældre har børn, som vil dø af malaria. De ved, hvor alvorligt det er, og de vil bestemt bidrage helhjertet til samarbejdet. 
Savi,
   Hr. formand, hr. kommissær, samtidig med at den hidtil usete mængde af bistand som følge af den asiatiske tsunami - som viste, at den globaliserende verden kan afsætte betydelige midler til en fælles sag og også opnå positive resultater - er ved at ebbe ud, må vi alligevel erkende, at der hver måned finder små "tsunamier" sted, og at den hjælp, der tilbydes til at afhjælpe dem med, helt klart er utilstrækkelig.
Hr. kommissær, malaria dræber 3 millioner mennesker om året, og hver måned forårsager denne sygdom 150.000 uskyldige børns død, hvoraf de fleste aldrig når at fejre deres femårsfødselsdag. Det er en kendsgerning, at 40 % af verdens befolkning, som lever i ekstremt fattige områder, er truet af malaria. 90 % af malariaofrene dør i Afrika syd for Sahara, og det drejer sig hovedsageligt om børn. I disse områder dræber malaria et barn hvert 30. sekund, og hvert minuts passivitet fra vores side fører til to børns død.
I dag er malaria ved at blive et negativt slagord over hele verden, og Jeffrey Sacks, som leder FN's millenniumprojekt, udtalte for nylig, at hvis vi kan bevilge 2-3 milliarder amerikanske dollars, kan vi redde 3 millioner malariaofre. Disse penge ville være nødvendige for at købe eller give tilskud til myggenet og insektgifte og for at løse problemerne med immunisering.
Samtidig har Jeffrey Sacks bemærket, at det er på tide, at Europa tager initiativet på globalt plan, eftersom EU er hoveddonoren til den globale fond og er bundet af Cotonou-aftalen indtil 2020.
I betragtning af alle disse kendsgerninger ville jeg stille Kommissionen et mundtligt spørgsmål, der - af årsager, som jeg ikke forstår - ikke blev accepteret.
Da der er sket betydelige fremskridt i malariabehandlingen i de seneste år, kunne Kommissionen undersøge, hvilke specifikke initiativer EU kunne tage for at udrydde denne pandemiske sygdom med særligt fokus på malariaforebyggelse. Ville det for det andet ikke være værd at overveje, hvordan vi som supplement til de eksisterende offentlige investeringer også kunne inddrage flere private investeringer i udviklingen af malariavacciner?
Tak.
Hassi,
   Hr. formand, over 1 million mennesker dør hvert år af malaria, og mindst 500 millioner mennesker pådrager sig sygdommen, de fleste i Afrika. Børn og gravide kvinder er mest plaget af sygdommen.
Malariabekæmpelse hænger sammen med fattigdomsbekæmpelse, men vi må huske på, at malariatruslen forventes at blive større med klimaændringerne. Det frygtes, at malariamyggen som følge af den globale opvarmning vil sprede sig til f.eks. Sydeuropa og USA. Forebyggelse af klimaændringer er derfor ensbetydende med bekæmpelse af malaria.
For nylig er anvendelsen af DDT til malariabekæmpelse blevet diskuteret. Det er tilladt at anvende DTT til malariabekæmpelse, men vi må ikke lukke øjnene for DDT's skadelige virkninger. DDT skader menneskets forplantningsevne, hæmmer udviklingen af børns hjerner, forårsager sygdomme i nervesystemet og svækker vores immunforsvar. Derfor må vi i forbindelse med malariabekæmpelse gøre vores yderste for at fremme brug af mindre skadelige metoder såsom malariamygs naturlige fjender og myggenet, som er imprægneret med DDT og insektgifte.
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, jeg støtter det, kommissæren har sagt i sin redegørelse, og synes, at forhandlingen drejer sig om en kolossal skandale for verden og vores samfund. De tal, som mine kolleger har fremlagt, er meget klare: 3.000 børn dør hver dag, især i landene syd for Sahara, på grund af en sygdom, der er undersøgt til bunds, og som det er helt inden for vores muligheder at forebygge og behandle.
At overvinde den udfordring, som denne svøbe betyder for vores lande, er et spørgsmål, hvor EU og de udviklede nordlige lande i almindeligehed har sat deres samhørighed, troværdighed og naturligvis deres værdighed på spil. Hvis vi ikke kan tackle dette problem effektivt, har vi efter min mening derfor ingen moralsk myndighed til at tale om værdier eller menneskerettigheder, nærmere bestemt til at kunne tale om menneskerettigheder i Genève over for et land som Cuba, som har formået at udrydde sygdommen fra dets territorium, og som desuden har flere læger i de afrikanske lande syd for Sahara, der bekæmper dette onde, end alle de 25 stater i EU til sammen. 
Gomes (PSE ).
   - Jeg bifalder hr. Michels erklæring om, at der skal stilles flere midler til rådighed til bekæmpelse af malaria, som er en sygdom, der er uløseligt forbundet med fattigdom, og et nyt udbrud har ført til børns død. Men vi har flere ønsker. Vi ønsker, at EU overvejer professor Sachs' forslag og iværksætter og spiller en førende rolle i et verdensomspændende malariabekæmpelsesprogram, eftersom der som følge af manglende politisk vilje og utilstrækkelig offentlig finansiering stadig ikke findes nogen vaccine og ikke engang en omfattende uddeling af myggenet imprægneret med insektgift.
EU kan gøre forskel i fattigdomsbekæmpelsen, hvis det er i stand til at skaffe midler og sætte sig i spidsen for positive og vidtrækkende projekter såsom det aktuelle malariaforebyggelsesprojekt. I så fald vil EU bidrage væsentligt til gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene, som i virkeligheden er mere end mål - de er forpligtelser, som Unionen og dens medlemsstater skal opfylde.
Berlinguer, (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, har vist, at kun 10 % af verdens forskning vedrører 90 % af sygdommene, som er de fattiges sygdomme. Derfor er der ikke noget marked for dem, og derfor beskæftiger videnskaben sig ikke med dem. Det gælder først og fremmest om at rette den videnskabelige forskning mod de sygdomme, som berører en stor del af verdens befolkning. Hvis Europa og resten af verden ikke bidrager til dette, vil malaria fortsat koste menneskeliv, og millenniummålene vil ikke blive nået, kommissær Michel. 
Cornillet (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot sige, for nu at gentage en tanke, et af medlemmerne af vores gruppe har fremført, at vi, hvad angår spørgsmålet om malaria, har en enestående mulighed for at tage tråden op i forhold til det, jeg sagde for et øjeblik siden om millenniumudviklingsmålene. Det er helt påkrævet, at EU yder en synlig indsats, så vores landsmænd, som er skatteyderne, der bidrager til den statslige bistand, kan føle en vis stolthed.
Vi har en enestående mulighed for at tage fat på malariaproblemet og sige, at EU påtager sig denne opgave. Vi har de videnskabelige midler, vi har de logistiske midler, vi har de finansielle midler, og vi ville dermed få mulighed for at vise, i hvor høj grad vi involverer os i udviklingsbistanden og bestræbelserne for at sprede lidt mere glæde i verden.
Hr. kommissær, jeg beder Dem derfor overveje muligheden af at sikre, ikke at vi bliver en førende aktør - det er vi allerede efter min opfattelse - men at vi bliver, om så skal være, den eneste aktør. 
Michel,
    Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne takke talerne, hvoraf hovedparten støtter de synspunkter, jeg for et øjeblik siden fremførte som Unionens. Det er mere påkrævet end nogensinde før at støtte indsatsen til bekæmpelse af malaria. Kommissionen vil sikre, at denne sygdom stadigvæk står højt på den politiske dagsorden på globalt plan og i vores dialog med de berørte lande. Som anført i mine indledende bemærkninger kræver bekæmpelsen af malaria en indsats og ressourcer på forskellige politiske områder, såsom forskning, handel og naturligvis udviklingssamarbejde og humanitær bistand.
Kommissionen vil fremlægge et handlingsprogram for fortsat bekæmpelse af malaria, tuberkulose og hiv/aids i forbindelse med indsatsen udadtil. Vi vil arbejde tæt sammen med Rådet, medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og vores strategiske partner, WHO. EU bør fortsat støtte de berørte lande i indsatsen for at nå millenniumudviklingsmålene, navnlig målet vedrørende malaria. Jeg kan forsikre, at EU i sin politik vil betragte denne indsats som et prioriteret område. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er valg af en ny næstformand i henhold til forretningsordenens artikel 12, 14 og 17, eftersom hr. Costa er blevet udpeget til medlem af den portugisiske regering. Den eneste kandidat er António dos Santos.
Ifølge forretningsordenen kan en kandidat - hvis der kun er ét ledigt mandat og kun denne ene kandidat - blive valgt med akklamation. Er der nogen indvendinger mod dette? Det er ikke tilfældet. Dermed er Manuel António dos Santos valgt til ny næstformand.
Jeg ser frem til et godt, kollegialt samarbejde. I morgen leder De aftenmødet, hr. næstformand.

 - Der foreligger et mundtligt ændringsforslag fra hr. Navarro, men jeg kan ikke se hr. Navarro i salen.
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tillader mig at overtage forslaget, for det var dét, vi drøftede under forhandlingen i går aftes. Vi diskuterede fra kl. 22.00 til kl. 22.30, og jeg tror, alle går ind for ændringsforslaget. For så vidt vil jeg gerne overtage det mundtlige ændringsforslag.
Formanden.
   - Kan De læse det mundtlige ændringsforslag op? Godt, så læser jeg det op: "der henviser til, at nærskibsfart, der udgør mere end 40 % af trafikken mellem medlemsstaterne, er en væsentlig del af det europæiske transportsystem, da der ved nærskibsfart forstås transport af varer ad søvejen mellem EU-havne eller mellem EU-havne og havne uden for EU, der har kyststrækning til de have, som støder op til Europa".

Buitenweg (Verts/ALE ),
   Hr. formand, ændringsforslag 51 er ikke et typisk ændringsforslag fra Verts/ALE-Gruppen. Det er et kompromisændringsforslag. Jeg vil anmode Dem om at sætte det til afstemning først. Jeg vil også foreslå en ændring, som det fremgår af valglisten, nemlig at ordet "bør" erstattes med ordet "skal". Teksten vil lyde som følger: "Det er ikke hensigten, at de foreslåede bestemmelser skal påvirke de specifikke foranstaltninger, der er i kraft i de nationale lovgivninger som led i bekæmpelsen af visse alvorlige og komplekse former for kriminalitet, især terrorisme." Følgende vil dernæst blive tilføjet: "Alle foranstaltninger skal være i overensstemmelse med ECHR og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder."


 - Jeg har et forslag fra hr. Staes om at betragte ændringsforslag 9 som en tilføjelse. Er der nogen indvendinger mod dette?
Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige et par ord vedrørende dagsordenen som helhed. Vores dagsorden for i dag er typisk for den måde, Europa-Parlamentet opdeler arbejdet på. Alle de lovgivningsmæssige dokumenter, vi har stemt om i dag, har vi drøftet om aftenen og under udelukkelse af offentligheden, mens vi om dagen - i og også med tilskuere - udelukkende diskuterer beslutningstekster og lignende. Det er efter min mening forkert.
Formanden.
   - Hr. Rack, budskabet er nået frem. Jeg må dog sige, at det naturligvis er Formandskonferencen, der fastlægger dette, og noget skal der jo drøftes på aftenmødet. Men jeg synes, Deres bemærkning er vigtig, og vil tage den op ved næste diskussion.

Queiró (PPE-DE ),
    EU har gradvist tilpasset sine strukturer til udvidelsens nye virkelighed. Selv om disse ændringer kan synes ubetydelige, fordi mange af dem bare er formaliteter og administrative tilpasninger, er de alle sammen ægte tegn på de dybtgående ændringer, der har omdefineret konceptet for Unionen. Derfor stemmer jeg med glæde for denne betænkning.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Formålet med denne betænkning er at ændre Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 om indførelse af statistiske regionale enheder (NUTS) i lyset af den seneste udvidelse for at etablere en fælles og ensartet metode til inddeling af de regionale enheder i forbindelse med udarbejdelsen af regionale statistikker for Unionen.
Udvidelsen af EU har lettet indførelsen af de nødvendige ændringsforslag, som har til formål at gøre systemet mere effektivt, og jeg vil fremhæve omdefineringen af rammerne for de eksisterende administrative enheder og bestemmelsen om en kategori af mindre administrative enheder.
Indførelsen af mindre administrative enheder vil give os mulighed for at afhjælpe den mangel på ensartethed, som har karakteriseret NUTS-nomenklaturen, idet f.eks. hele Sverige og Bruxelles-regionen hører ind under samme niveau.
Jeg er enig med ordføreren i, at der kunne lægges større vægt på visse elementer. Han siger f.eks. at det for øjeblikket ikke forekommer logisk at ændre retsgrundlaget for forslaget til ændringsforordning, og han opfordrer Kommissionen til at forelægge en meddelelse om spørgsmålet.

Coelho (PPE-DE ),
    Der har været en alarmerende stigning i omfanget af euro-falskmøntneri. Euroen er et af hovedmålene for organiserede kriminelle, som har nået en meget høj udviklingsgrad og drager fordel af såvel afskaffelsen af de indre grænser i EU som af manglen på tekniske og operative ressourcer i visse medlemsstater.
Det, vi har brug for, er fælles, harmoniserede og effektive reaktioner, som omfatter snævert samarbejde med Europol.
Det forslag stillet af seks medlemsstater, som giver Europol mulighed for at blive udpeget til EU's centralkontor for bekæmpelse af euro-falskmøntneri, er imidlertid ikke realistisk på grund af Europols begrænsede kapacitet til at udføre sine opgaver.
Til trods for de gode intentioner løser forslaget ikke de underliggende problemer med Europols struktur. Europol skal gøres til et fællesskabsorgan, der modtager midler fra Fællesskabet og får et retsgrundlag, som er lettere at ændre. Det skal også underkastes reglen om kvalificeret flertal, proceduren med fælles beslutningstagning og Parlamentets og Domstolens demokratiske kontrol.
Jeg støtter denne betænkning, fordi euroen, som forholdene er for øjeblikket, kun kan beskyttes ordentligt, hvis de eksisterende nationale centralkontorer bibeholder deres beføjelser til at beskytte euroen. Derfor skal der etableres en mekanisme, som tager sigte på snævert samarbejde og udveksling af oplysninger mellem disse kontorer og Europol.
Martin, David (PSE ),
    Jeg bifalder udpegelsen af Europol til centralkontor for bekæmpelse af eurofalskmøntneri, som uden tvivl er et problem, vi kun kan løse effektivt kollektivt i stedet for medlemsstaterne hver for sig.
For at fastholde den aktuelle nedadgående tendens i statistikkerne over falskmøntneri, f.eks. faldet på henholdsvis 5 % og 38 % i falske 50 euro- og 100 eurosedler, må vi tage yderligere skridt hen imod en passende kollektiv retlig ramme, hvor eurofalskmøntneri tydeligt kriminaliseres, og oplysningerne samles centralt, så aktioner til bekæmpelse af svig får større effekt.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    På grund af euroens værdi, det område, den dækker, og den betydning, som økonomier uden for Fællesskabet tillægger den som referencevaluta, er den nu en af de mest efterspurgte valutaer blandt falskmøntnere, der anvender mere og mere avancerede teknikker og metoder, som de enkelte medlemsstaters myndigheder ofte ikke er i stand til at bekæmpe.
Som følge heraf må vi altid være på udkig efter de bedste metoder til beskyttelse af euroen og til etablering af effektiv bekæmpelse af euro-falskmøntneri over hele Europa.
I den forbindelse mener jeg, at Europol kan spille en vigtig rolle for indsamling og formidling af oplysninger og dermed kan bidrage til, at de nationale kontorer, der beskæftiger sig med bekæmpelse af denne form for kriminalitet, bliver mere effektive. Hvis Europol skal påtage sig den opgave, skal dets mulighed for at gribe ind og dets operationelle kapacitet imidlertid forbedres. Medmindre den type ændringer finder sted og i lyset af Europols budgetmæssige og retlige begrænsninger, som ordføreren så rigtigt påpeger, er man i sin gode ret til at tvivle på dets evne til at klare opgaven.
Jeg stemte for.

Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over Demetriou-betænkningen om Det Europæiske Politiakademi, og jeg har også stemt for betænkningen, selv om den efter min mening slet ikke går vidt nok. Jeg havde jo den ære at være initiativtager til Det Europæiske Politiakademi i1998, der senere blev taget op på topmødet i Tampere. Det blev først etableret som et netværk af nationale akademier, og denne betænkning udgør et endegyldigt skridt hen imod en institutionalisering heraf.
Alligevel må jeg sige, at vi skal fortsætte ad denne vej, således at Akademiet bliver en virkelig institution, der anvendes til uddannelse af nationale og europæiske politiinstanser, sådan som det var Parlamentets hensigt fra starten - nemlig at uddanne politibetjente fra alle nationer sammen efter europæisk målestok.
Coelho (PPE-DE ),
    Politisamarbejde er afgørende for at give de europæiske borgere et højt sikkerhedsniveau inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Derfor skal polititjenesterne udvikles løbende, og der skal indføres en lang række fælles kvalitetsstandarder for politimetoder over hele Europa.
Opgørelsen over Det Europæiske Politiakademis (CEPOL's) første tre år er helt klart positiv - der er sket store fremskridt. De er sket til trods for vanskelighederne på grund af manglende status som juridisk person, manglende hjemsted og det forhold, at dets budget er blevet finansieret af bidrag fra medlemsstaterne. Afgørelserne om hjemsted og status som juridisk person blev truffet i 2004.
Formålet med dette forslag er at omdanne CEPOL til et EU-organ med status som juridisk person, at give det flere beføjelser og sikre det fællesskabsfinansiering, at give det hjemsted, tjenester og personale, som bliver underlagt EU's forskrifter og regler, at erstatte kravet om enstemmighed med flertalsafstemning og at fastsætte bestemmelser om anvendelse af alle officielle sprog og aktindsigt.
Jeg støtter Demetriou-betænkningen og ordførerens ændringsforslag, som har til formål at minimere risiciene ved at centralisere systemet. Jeg må også understrege, at uddannelse, som CEPOL forestår, skal suppleres på nationalt plan, og at de nationale institutioner fortsat skal fungere som et netværk.
Martin, David (PSE ),
    Jeg bifalder dette skridt til at oprette et Europæisk Politiakademi som et EU-organ.
Jeg er især tilfreds med, at Det Forenede Kongerige er den medlemsstat, der har fået æren af at blive udnævnt til at være vært for Det Europæiske Politiakademi.
Pafilis (GUE/NGL ),
    Oprettelsen og opprioriteringen af Det Europæiske Politiakademi har til formål at fremskynde tilpasningen af de nationale myndigheders lovhåndhævelse i de enkelte lande til bekæmpelsen af de folkelige bevægelser, der truer EU's politik. Det er en del af det almene forsøg på at tilpasse de repressive mekanismer i de enkelte EU-medlemsstater til den såkaldte kamp mod terrorismen. Der tages sigte på at give politistyrkerne i medlemslandene en ensartet "uddannelse", så de bliver mere effektive til at vogte kapitalens interesser og forebygge og undertrykke den folkelige kamp og de folkelige demonstrationer. Stillet over for dette behov opgives nogle af landenes suveræne rettigheder for at tjene landenes plutokratis fælles interesse via endnu en repressiv mekanisme, som kræver udvidet jurisdiktion, status som juridisk person og mulighed for at intervenere i alle landes indre anliggender.
Samtidig er målet at uddanne politistyrkerne i at håndtere "ikke-militære kriser", dvs. demonstrationer fra befolkningens side, også i lande uden for EU.
Vi stemmer imod betænkningen om oprettelse af Det Europæiske Politiakademi og påpeger, at formålet ikke er at bekæmpe kriminalitet, men at undertrykke den folkelige bevægelse. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Kommissionens forslag er af stor betydning i den tid, vi lever i. Kriminaliteten er i det store og hele stigende i hele Europa, og et effektivere Europæisk Politiakademi (CEPOL) vil få offentligheden til at føle sig tryggere.
De ændringsforslag, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Budgetudvalget har stillet, og som blev vedtaget enstemmigt i udvalgene, har forbedret det oprindelige forslag væsentligt.
CEPOL fik status som juridisk person i 2004 og kræver nu yderligere udvikling. Hensigten med disse foranstaltninger, som skal sikre et sekretariat med tilstrækkelig bemanding, finansiering udelukkende fra Fællesskabets budget og ansættelse af politipersonale, er at opfylde dette krav.
I hr. Demetrious betænkning er der tilfredsstillende løsninger på problemer, som efter min mening er meget vigtige.
Jeg stemte for.

Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Junilistens medlemmer har valgt hverken at stemme for eller imod denne betænkning. Betænkningen er en særskilt initiativbetænkning først og fremmest med udgangspunkt i Kommissionens meddelelse om nærskibsfarten. Europa-Parlamentet havde aldrig behøvet at producere dette dokument. Vi har forståelse for, at Kommissionen kan have brug for at vurdere skibsfarten med henblik på at undersøge, hvordan det indre marked kan udvikles bedre. Men at Europa-Parlamentet i denne situation også skal skrive en betænkning om emnet, anser vi for overflødigt.
Queiró (PPE-DE ),
    Som portugiser og næstformand i Transport- og Turismeudvalget er jeg, som De nok kan forstå, meget bekymret over søtransportens fremtid. Som jeg har sagt tidligere, mener jeg, at det er fornuftigt at øge hav- og flodtransporten af både passagerer og gods. Jeg mener også i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse og denne betænkning, at dette kun vil ske, hvis vi arbejder på flere planer, f.eks. fjerner bureaukratiet, strømliner administrationen og forsøger at forbedre infrastrukturen.
Derfor stemte jeg for.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Sammen med transport ad indre vandveje, der er en sikker og miljøvenlig transportform, som tegner sig for ca. 7 % af de tidligere 15 medlemsstaters godstransport, fortjener kystnær skibsfart også større opmærksomhed og bør fremmes.
Jeg bifalder denne betænkning, som er et stort skridt i retning af de "motorveje til søs", som vi ønsker. Jeg vil gerne fremhæve indførelse af fælles foranstaltninger for transport ad søvejen, havnepolitikken og intermodaliteten med henblik på at øge havnenes betydning som omdrejningspunkt i transportnetværket og foranstaltninger til forenkling af de administrative og toldrelaterede formaliteter.
Jeg mener, at denne ressource, som er værdifuld og bæredygtig på mellemlang og lang sigt, stadig er underfinansieret. Som det påpeges i betænkningen, vil det kun være rentabelt at foretage de meget store investeringer, der er nødvendige til sikring af regelmæssige, hyppige og pålidelige tjenester, hvis der sker en tilstrækkelig forøgelse af transporteret gods. Det kræver, at havnefaciliteterne forbedres, og at de muligheder, som de nye teknologier giver, udnyttes.
I overensstemmelse med de målsætninger, der er fastsat i hvidbogen fra 2001, skulle "motorveje til søs" være en del af det transeuropæiske transportnetværk i lighed med motorveje eller jernbaner.

Coelho (PPE-DE ),
    Formålet med dette forslag er at indføre nye foranstaltninger vedrørende det europæiske forskningsrum, som skal bidrage til gennemførelsen af det mål, der blev fastsat i Lissabon, om, at EU skal være den mest konkurrencedygtige, videnbaserede økonomi i verden inden 2010.
Det er særlig vigtigt, at denne retsakt bliver vedtaget, fordi Europa for at nå dette mål har brug for ca. 700.000 forskere til inden 2010. Derfor er det vigtigt gennem en særlig forenklet procedure at lette tredjelandsstatsborgeres indrejse og mobilitet med henblik på videnskabelig forskning for at gøre EU's arbejdsmarked mere attraktivt for forskere fra hele verden.
Men selv om målet er at lette forskeres indrejse og mobilitet, er det også vigtigt, at der skabes overvågningsmekanismer for at sikre, at dette ikke fører til hjerneflugt i de mindst udviklede lande.
Vi må også træffe de fornødne forholdsregler, hvad angår indvandring. Der skal åbnes lovlige indvandringskanaler på en kontrolleret måde og i henhold til visse parametre såsom kategorierne af de pågældende migranter og de enkelte medlemsstaters behov.
Martin, David (PSE ),
    Jeg bifalder denne betænkning som endnu et skridt hen imod gennemførelsen af Lissabon-strategiens mål. I Kok-rapporten konstateres det, at de politiske områder, hvor der er behov for en hurtig indsats, omfatter EU's evne til i endnu højere grad at tiltrække forskere og videnskabsmænd og -kvinder samt at prioritere forskning og udvikling.
Disse forslag fra Kommissionen fremmer oprettelsen af et europæisk forskningsrum, som har til formål at fjerne barriererne mellem de nationale forskningssystemer og øge forskernes mobilitet og dermed fremme overførsel af ekspertise og dannelse af netværk mellem forskere.
Det er i øvrigt nødvendigt at modtage forskere uden for EU, hvis man vil nå det mål, der blev fastsat i Barcelona om at anvende 3 % af BNP i medlemsstaterne til forskningsaktiviteter og teknologisk udvikling. Faktisk forudsætter dette, at EU ansætter 700.000 forskere inden 2010. Men EU råder ikke over den nødvendige forskerreserve på sit område.
Derfor er det bydende nødvendigt at fjerne de barrierer, der forhindrer disse forskere i at komme ind i EU. Jeg accepterer imidlertid, at det gælder om at finde en balance mellem nødvendigheden af at give det europæiske forskningsrum et opsving og kravene til indvandring og sikkerhed i området. Derfor er jeg enig i idéen om at klassificere forskere i kategorien af højtkvalificerede migranter...
Queiró (PPE-DE ),
    Hvis Europa virkelig har til hensigt at blive den mest konkurrencedygtige økonomi, må det engagere sig fuldt ud - både materielt og menneskeligt - i forskning. Som følge heraf bør vi bifalde og rose foranstaltninger, der gør det lettere, mindre bureaukratisk og mere attraktivt for forskere fra tredjelande at rejse ind i EU's medlemsstater. Det er imidlertid også vigtigt at huske på, at det er vanskeligt at opfatte fjernelse af menneskelig kapital fra udviklingslande som en måde at hjælpe eller samarbejde på. Politikker af denne art skal derfor altid være gennemtænkte og afbalancerede.
Men i betragtning af at de portugisiske retlige rammer blokerede for udstedelse af opholdstilladelser på de betingelser, der er fastsat i direktivet, hvilket førte til, at der blev givet en dispensation på to år, opfordrer jeg min regering til at presse på med de påkrævede ændringsforslag, for hvis den ikke gør det, er det ikke nok med, at Portugal ikke vil kunne drage fordel af denne politik, der skal tiltrække forskere, det vil faktisk også lide tab.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det europæiske forskningsrum er blevet en afgørende faktor i EU's nye strategiske mål for det kommende årti, som er at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden.
Hvis Europa skal nå dette mål, har det brug for 700.000 forskere til inden 2010. Dermed vil det nå målet om at afsætte 3 % af medlemsstaternes BNP til teknologisk forskning og udvikling.
Behovet for flere forskere må til at begynde med opfyldes ved, at der træffes en række integrerede foranstaltninger såsom at gøre forskning mere tiltrækkende for unge mennesker, at forbedre karrieremulighederne for forskere i EU og at øge mulighederne for uddannelse og mobilitet. Da EU sandsynligvis ikke vil finde det store antal forskere inden for dets territorium, skal der imidlertid tages skridt til at tiltrække flere forskere fra tredjelande.
Endelig bifalder jeg den betydning, som familiesammenføring tillægges i forslaget. De problemer, som forskere har med at bringe deres familie med til det europæiske område, er en alvorlig hæmsko for deres mobilitet og kan få dem til at vælge en anden levevej.
Jeg stemte for.

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg bifalder dette beslutningsforslag fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om udkast til gennemførelsesforanstaltninger såsom begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr, der "indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, som er fastlagt i basisretsakten".
Alt tyder på, at Kommissionen på dette område ikke har optrådt i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2002/95/EF. Derfor anmoder vi Kommissionen om at foretage en detaljeret evaluering af sit udkast til afgørelse for at genskabe Fællesskabets lovlighed.
Jeg stemte for.

Gollnisch (NI ).
   - Hvad enten det drejer sig om juridisk bistand, oversættelse og tolkning, underretning om rettigheder, beskyttelse af mistænkte eller konsulær bistand, så udgør de fem proceduremæssige rettigheder i forbindelse med retten til forsvar, som er fastlagt i grønbogen, et fundament for hensigtsmæssige standarder i straffesager. Det må konstateres, at den nuværende situation ikke er tilfredsstillende.
Lad mig anføre et enkelt eksempel. I øjeblikket har vi her i Alsace en mand, som har været fængslet i fem måneder, til trods for at man som bekendt er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, i henhold til artikel 9 i erklæringen om menneskets og borgernes rettigheder af 26. august 1789. Hr. Lezeau er anklaget for at have udført graffiti på kirkegården i Herrlisheim, og han må fra sin celle bevise sin uskyld med det særdeles vanskelige handicap, at han fra første færd har været betragtet som skyldig af den offentlige anklager i Colmar, hr. Schultz, på et ganske latterligt grundlag.
Hvis betænkningen kunne bidrage til at løse skandaløse og uretfærdige situationer som denne, ville vi stille os positivt til teksten. Jeg frygter imidlertid, at det ikke er tilfældet. Betænkningen bidrager efter min opfattelse kun til at gennemtvinge etableringen af et fælles retsligt område, og intet sikrer, at det yder bedre garanti for frihedsrettighederne. 
Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    At EU skal definere fælles minimumsstandarder for grundlæggende fælles retssikkerhedsgarantier for mistænkte og tiltalte for kriminalitet, kan forekomme rosværdigt. Forslaget udgør dog en del af oprettelsen af et fælles straffesystem. Der findes allerede garantier for disse minimumsrettigheder i den europæiske menneskerettighedskonvention med hensyn til beskyttelse af de menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som er blevet underskrevet af samtlige medlemsstater.
Det er tvivlsomt, om subsidiaritetsprincippet overholdes, og hvorvidt der er noget retsgrundlag i traktaten for en harmonisering af medlemsstaternes straffesystemer. Der vil desuden opstå retsusikkerhed med hensyn til, om det er Europa-Domstolen eller EF-Domstolen, der har fortolkningsretten.
Junilisten stemmer derfor nej til forslaget.
Queiró (PPE-DE ),
    Bekæmpelsen af terrorisme har øget bevidstheden om, at det er nødvendigt at bekæmpe kriminalitet effektivt. Dette har haft den positive virkning, at der løbende bliver gjort en indsats, som støttes af langt de fleste, for at skabe en balance mellem målet om at bekæmpe kriminalitet effektivt og pligten til at respektere de rettigheder, frihedsrettigheder og garantier, som personer, der anklages for at have begået en kriminel handling, har.
Desuden må behovet for tillid, gensidig anerkendelse og, hvad der er vigtigst, samarbejde mellem medlemsstaterne ikke underminere medlemsstaternes udøvelse af suverænitet, navnlig på et område, der er så landespecifikt, som strafferet er. På grund af løsningerne på disse problemer, dvs. indførelsen af et mundtligt ændringsforslag stillet af ordføreren i forbindelse med ændringsforslag 51, kunne jeg stemme for.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Parlamentet har allerede vedtaget en henstilling om grønbogen om retssikkerhedsgarantier for mistænkte og tiltalte i straffesager i EU, som omfattede de vigtigste aspekter af denne problemstilling.
Fru Buitenweg opfordrer gennem sine forslag Kommissionen til at inddrage de resterende foranstaltninger fra grønbogen.
Efter min opfattelse skiller denne betænkning sig ud af to årsager: for det første fordi den støtter den bærende kraft i chartret om grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 47 og 48, og for det andet på grund af målsætningen om at øge harmoniseringen af de regler, der gælder for straffesager.
Jeg går også ind for forslaget om at indsætte et afsnit med definitioner af de vigtigste begreber og forslaget om at udarbejde en skriftlig "meddelelse om rettigheder" for anklagede.
Eftersom jeg kan tilslutte mig ordførerens forslag, og jeg mener, at Kommissionen har udarbejdet en meget mere begrænset liste over mindstegarantier, der skal beskyttes, stemte jeg for.

Heaton-Harris (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er tiende år i træk, at Den Europæiske Revisionsret ikke har udstedt en positiv revisionserklæring - en DAS-erklæring - for Kommissionens regnskaber. Vi har for nylig set informanter blive jaget bort fra deres job, og det charter, som hr. Kinnock har forelagt for informanter, fungerer ganske enkelt ikke. Vi har ingen ordentlige referencepunkter fra Revisionsretten, så Budgetkontroludvalget kan ikke vurdere, hvorvidt der sker forbedringer med Kommissionens regnskaber. Og sorteper synes ikke at stoppe ved Kommissionen, selv om traktaterne foreskriver det: Kommissionen henviser nemlig altid til medlemsstaterne og siger, at det er der, pengene forsvinder, og at det ikke er Kommissionens problem.
Endelig har Europa-Parlamentet skyklapper på. Det ønsker ikke at skabe problemer for Kommissionen, men mennesker fra min valgkreds - i Leicester, Lincoln, Louth, Rushcliffe og Nottingham - skriver med jævne mellemrum til mig og spørger, hvad vi gør for at løse Kommissionens regnskabsproblemer. Parlamentet har valgt ikke at gøre noget. Derfor stemte jeg imod dechargerne.
Elles (PPE-DE ),
    Mine britiske konservative kolleger og jeg stemte imod Parlamentets betænkninger om decharge for gennemførelse af budgetterne, fordi Revisionsretten for 10. år i træk ikke har kunnet udstede en positiv revisionserklæring for EU's regnskaber. De konservative mener, at Kommissionen bør tage problemet op omgående uden at udvise nogen form for tolerance i enhver sag om dårlig forvaltning og svig med fokus på tre hovedområder:
1. Regnskabssystemerne skal forbedres. Det nye system skal overvåges nøje for at sikre, at det leverer de regnskabsstandarder i verdensklasse, som vi er blevet lovet.
2. Informanter skal tilskyndes til at træde frem. For at det kan opnås, skal alle informanter behandles retfærdigt, og det skal der være bevis for.
3. Det område, der bekymrede revisorerne mest, er de 80 % af budgettet, som anvendes i medlemsstaterne. Kommissionen er ansvarlig for anvendelsen af alle EU-midler, men i virkeligheden er magten uddelegeret til udbetalende organer i medlemsstaterne. Målet må være at indføre princippet om, at det er medlemsstaterne, der står til ansvar for anvendelsen af disse midler.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg bifalder støtten til decharge i udvalget. Nu er det Kommissionens opgave at overvåge gennemførelsen af det almindelige budget. Den konklusion, man kan drage af hr. Wynns glimrende betænkning, er, at gennemførelsesniveauerne generelt var positive. Ordføreren siger imidlertid, at dette var i kontrast til den foruroligende uoverensstemmelse mellem de beløb, der blev stillet til rådighed, og gennemførelsen.
Jeg mener, at denne advarsel er helt på sin plads. På den måde vil vi i de nye finansielle overslag for 2007-2013 kunne skabe en bedre balance mellem udarbejdelsen af politikken og den proces, der skal sikre, at den gennemføres korrekt. Derfor er det så meget desto vigtigere, at vi genovervejer magtfordelingen i Kommissionen og de administrative processer.
Med forbehold af de enkelte medlemsstaters ansvar for at gennemføre de enkelte budgetter, som jeg vil fremhæve (og som jeg støtter), er det vigtigt at løse de organisatoriske og bureaukratiske problemer, der hæmmede den (forskning og forbrugerbeskyttelse er grelle eksempler) og førte til lave gennemførelsesniveauer (68 %) på et område så vigtigt som området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Jeg støtter navnlig Revisionsrettens forslag til en struktur for intern kontrol i Fællesskabet og én enkelt revisionsmodel, og den vægt, der i betænkningen lægges på udviklingssektoren, glæder mig.
Schlyter (Verts/ALE ),
    Det er en ny Kommission, som næppe kan drages til ansvar for, hvad den gamle har gjort. Men opfølgningen på og krav om tilbagebetaling af fejlagtigt udbetalte beløb er stadig et problem for den nye Kommission - her skal der træffes flere foranstaltninger.
Den vigtigste årsag til at nægte decharge er, at det ikke er alle medlemmer af udvalget, der har fået alle de ønskede dokumenter udleveret med henblik på at kunne undersøge Kommissionen.

Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, jeg beklager dybt, at Parlamentet har stemt for decharge til trods for, at der er et udestående krav imod et af dets tidligere medlemmer for uberettiget at have gjort krav på godtgørelser. Jeg vil ikke i mit indlæg sige noget om, hvorvidt det tidligere britiske konservative medlem af Europa-Parlamentet, Bashir Khanbhai, var ansvarlig for uberettiget at gøre krav på godtgørelser. Men jeg noterer mig, at kvæstorerne helt tilbage i juli 2004 konkluderede, at han havde gjort det, og her er vi, næsten 10 måneder senere, i april 2005, og der er ikke blevet betalt en øre tilbage. Denne sags langvarighed bringer Parlamentet i vanry. Jeg håber, at denne sag forlængst er afsluttet, når vi til næste år skal behandle spørgsmålet om decharge for Parlamentets budget.
Stenzel (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand, jeg vil på ÖVP-delegationens vegne også gerne sige et par ord vedrørende Juknevičienė-betænkningen. For at give udtryk for vores holdning med hensyn til vedtagelse af en fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet har vi ikke stemt mod de fleste ændringsforslag fra ALDE-Gruppen, men i store træk fulgt PPE-Gruppens linje, fordi vi ikke mener, at disse supplerende forslag umiddelbart hører hjemme i en dechargebetænkning. Vi er klar over, at der for øjeblikket også finder forhandlinger sted med Rådet om en fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet, og vi ønsker, at tingene bliver forhandlet som en pakke, og at det munder ud i en fornuftig løsning, som vi ikke vil foregribe.
Cederschiöld, Fjellner, Hökmark og Ibrisagic (PPE-DE ),
    Skatteborgernes penge skal altid behandles med den største respekt. Folkevalgte skal naturligvis følge reglerne.
Det skal være op til den folkevalgte at afgøre, hvordan bevillinger til opgavens udførelse anvendes bedst. Hvilken litteratur og hvilke aviser man læser, kan ikke være genstand for tredjemands kontrol, hvilke telefonsamtaler der er berettigede, kan aldrig afgøres af andre politikere, politikere behøver ikke afsløre, hvem de konsulterer eller taler med. De skal kunne beskytte kilder og vælgerkontakter. Vi har på denne baggrund stemt nej til kravet om en årlig revision af medlemmernes godtgørelser for kontorudgifter. På ét punkt har vi af tekniske årsager været tvunget til at stemme for en årlig revision, da vi støtter kravet om, at underskuddet i Europa-Parlamentets pensionsfond ikke skal dækkes af offentlige midler.
Et flertal af parlamentsmedlemmerne må aldrig få mulighed for at påvirke øvrige folkevalgte medlemmers mulighed for at repræsentere deres parti og deres land. Svenske parlamentsmedlemmer er ansvarlige for deres handlinger over for de svenske vælgere og ikke over for de politiske modstandere i andre lande. Vi har derfor stemt imod Parlamentets muligheder for at forhindre medlemmer i at udføre deres opgaver.
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Blandt de mange aspekter vedrørende medlemmernes godtgørelser, der behandles i denne beslutning, insisterer et flertal i Parlamentet endnu en gang på, at der indføres en fast løn for medlemmerne af Parlamentet, idet de argumenterer med, at der ikke bør være forskel på medlemmernes lønninger.
Det, der ikke nævnes, er, at indførelsen af en fast månedsløn - på ca. 8.500 euro (ca. 1,7 millioner escudos) for alle medlemmer, uanset hvilket land de repræsenterer - ville skabe en moralsk uforsvarlig situation, hvis man sammenligner denne løn med den løn, som arbejdstagere (og andre politikere og offentligt ansatte) i de fleste lande, ikke mindst Portugal, får.
Europa-Parlamentets medlemmers løn bør svare til den løn, som medlemmerne af det nationale parlament i det land, hvor de er valgt, får. Medlemmerne af Europa-Parlamentet vælges nationalt og er bundet af nationale regler, og det bør de vedblive med at være.
Vi bør fortsat træffe foranstaltninger med henblik på ansvarlighed og nøje overvågning af de midler, som medlemmerne tildeles for at udføre deres opgaver.
Derfor stemte jeg imod.
Kirkhope (PPE-DE ),
    Mine konservative kolleger i Europa-Parlamentet og jeg har længe støttet forsøgene på at sikre, at Europa-Parlamentet kun har et officielt hjemsted, og at det skal være Bruxelles. Skatteydernes udgifter til hjemstedet i Strasbourg skønnes at være ca. 150 millioner engelske pund om året. Det er et groft misbrug af offentlige midler. De britiske skatteydere fortjener at få valuta for pengene. Udgifterne ved at måtte støtte parlamentariske aktiviteter i både Strasbourg og Bruxelles er nu blevet umulige at forsvare, og vi vil vedblive med at argumentere for, at Parlamentet udelukkende samles i Bruxelles i fremtiden.
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg kan ikke stemme for betænkningen fra Budgetkontroludvalget, simpelthen fordi den er fyldt med urimelige påstande, forkerte beskrivelser og beskyldninger, hvad angår medlemmernes godtgørelser, rejsegodtgørelserne og de almindelige godtgørelser for udgifter eller den frivillige pensionsordning. Det er ligefrem forkasteligt, sådan som visse kolleger forsøger at profilere sig selv med misinformation og bagvaskelse i visse medier - hvilker alt sammen i sidste ende skader Europa-Parlamentets og hele EU's omdømme.
Det ansvarsløse forsøg fra forskellige selvudnævnte rengøringsmænds og -koners side på at fremstille alle medlemmer af Europa-Parlamentet, der holder sig til reglerne og ikke gør sig skyldige i en eneste fejl, som fidusmagere, kan ikke længere accepteres. Det vil jeg dokumentere ved hverken at stemme for eller imod betænkningen, selv om jeg har stemt for væsentlige forbedringer af den.
Jeg kan heller ikke stemme for betænkningen, fordi den med sine udtalelser om Parlamentets sæde i Strasbourg og arbejdsstederne i Luxembourg og Bruxelles ganske enkelt er i modstrid med den gældende traktat og de beslutninger, der er truffet vedrørende sædet. Den kritik, der nu fremsættes vedrørende meromkostningerne som følge af, at vi arbejder tre forskellige steder, tager udgangspunkt i nogle temmelig unøjagtige beregninger, der ikke tager højde for fordelene ved denne decentralisering og i øvrigt er baseret på en upassende egoisme hos Bruxelles-lobbyisterne.
Morgan (PSE ),
    Jeg har stemt for ændringsforslag 11 om rejseomkostninger. Det er vigtigt, at vi har gennemsigtighed, hvad angår parlamentsmedlemmernes omkostninger.
Jeg vil også erklære en interesse, da jeg er medlem af Europa-Parlamentets pensionsfond. Alligevel mener jeg, at det er helt urimeligt at forvente, at de europæiske skatteydere skal yde tilskud til et evt. underskud i pensionsfonden, og derfor har jeg stemt for ændringsforslag 5 og 12.
Queiró (PPE-DE ),
    Når vi stemmer om decharge for regnskaber, skelnes der ikke klart imellem, hvad der er i overensstemmelse med politiske beslutninger om økonomisk forvaltning og anerkendelsen af gyldigheden af de forelagte regnskaber. Hvis jeg har indvendinger imod førstnævnte, gælder det samme ikke nødvendigvis sidstnævnte. Bortset fra det indeholder betænkningen visse punkter og henstillinger, der fuldt ud berettiger til, at jeg stemte for. I denne forbindelse vil jeg give udtryk for min støtte til, at medlemmerne af Europa-Parlamentet får samme status, hvilket ville gøre en ende på den uacceptable ulighed mellem mennesker, der er valgt af ligestillede borgere. Jeg går også ind for målet om at gøre Bruxelles til Parlamentets eneste, permanente hjemsted, så de menneskelige og finansielle ressourcer udnyttes bedst muligt. At Parlamentet har to hjemsteder betyder jo, at udgifterne fordobles, og det er dyrt og absurd. Endelig er jeg enig i, at det er nødvendigt at øge midlerne til tolkning. Kendskab til fremmedsprog må ikke være en forudsætning for, at medlemmerne af Parlamentet kan udføre deres opgaver.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg glæder mig over de gode resultater, der er opnået i 2003, som er det første regnskabsår, for hvilket generaldirektørerne har udarbejdet årlige aktivitetsrapporter. Generalsekretæren fremsendte dem efterfølgende til formanden og Budgetkontroludvalget sammen med en erklæring, der gav rimelig vished for, at Parlamentets budget var gennemført i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, og om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Der blev også opnået et højt budgetgennemførelsesniveau.
Jeg beklager, at denne betænkning er blevet set som en mulighed for at rette yderligere angreb imod Strasbourg som Parlamentets hjemsted. Det er rigtigt, at to hjemsteder skaber store og unødvendige udgifter og meget besvær. At vælge Bruxelles er imidlertid ikke den eneste mulighed og ville være et kontroversielt og kortsigtet træk. En anden mulighed er, at vi holder alle møder i Strasbourg, hvilket lige så meget som alt muligt andet ville styrke Parlamentets daglige praktiske og funktionelle uafhængighed af Rådet, Kommissionen og deres bureaukratier. Dette er efter min mening den rigtige løsning på problemet. Kun hvis vi træffer en sådan beslutning - et permanent hjemsted i Strasbourg og en ende på flyttefesten - vil de franske myndigheder og de lokale myndigheder i Strasbourg foretage de fornødne investeringer og sørge for varige ændringer af transportsystemet.

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Den brede støtte til hver af de 14 dechargeprocedurer for de decentraliserede agenturer får en til automatisk at konkludere, at deres aktiviteter må have et slutresultat. Hvis det er tilfældet, vil der til gengæld være en generel forbedring af effektiviteten af EU's aktiviteter. Fra oprettelsen af det første agentur i 1970'erne til det seneste - Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed oprettet i marts 2004 - er udøvelsen af specifikke opgaver af teknisk, videnskabelig eller forvaltningsmæssig karakter virkelig blevet synlig, og det var et af de vigtigste formål med deres oprettelse.
Vi har trukket på de høstede erfaringer for at finde nye metoder og lave forbedringer, både hvad angår deres integration og gennemsigtigheden af deres aktiviteter, og hvad angår det at øge komplementariteten, forbedre organiseringen af de nødvendige ressourcer og den effektive fordeling heraf med henblik på at opnå resultater samt udarbejde en kommunikationsstrategi med henblik på udbredelse af disse resultater. Det er nogle af de metoder, der foreslås i betænkningen. Jeg vil tilføje, at vi må granske den daglige forvaltning af projekterne og de enkelte agenturmodellers relevans, produktivitet og effektivitet, når det drejer sig om at gennemføre eller bidrage til EU's politikker.

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Som jeg har sagt ved utallige lejligheder, mener jeg, at EU's eksterne dimension og navnlig udviklingsbistanden er et af de vigtigste aspekter ved det europæiske projekt.
Derfor bifalder jeg Udviklingsudvalgets udtalelse om, at det vigtigste mål bør være udryddelse af fattigdommen ved en styrkelse af de sociale infrastrukturer og af uddannelses- og sundhedssektoren, forhøjelse af samfundets fattigste gruppers produktionskapacitet og tildeling af støtte til de lande, der har størst behov for den, så de bliver i stand til at fremme væksten og det lokale potentiale. På den baggrund mener jeg, som jeg sagde på Parlamentets andet hjemsted, at det er afgørende, at 20 % af EU's udgifter øremærket til udviklingssamarbejde kanaliseres ind i almen grunduddannelse og grundlæggende sundhedsydelser i udviklingslande.
Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) er et nøgleinstrument til gennemførelse af sådanne politikker i AVS-landene. Som følge heraf må Kommissionen, som det foreslås i betænkningen, fremskynde udbetalingen af EUF-støtte for at forhindre, at ressourcerne ikke udnyttes, hvilket er en alarmerende tendens, der har vist sig. Den hurtigere gennemførelse, som vi gerne ser, skal ledsages af større gennemskuelighed, større ansvarlighed og respekt for principperne for en forsvarlig økonomisk forvaltning.
Jeg stemte for beslutningsforslaget.

Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne kommentere punkt 47 i Kinnock-betænkningen. Den frembyder en overfladisk og umenneskelig holdning til abortspørgsmålet. I teksten bliver abort opfattet som en teknisk procedure, hvor den eneste bekymring vedrører kvindens fysiske sikkerhed, der bliver ikke nævnt noget om de psykiske faktorer, og man omtaler kun kvinden, ikke den person, der kunne blive født. Den godkender også enhver form for lovmæssig regulering ved at fastslå, at der skal findes en eller anden form for lovmæssig regulering. I nogle lande, især uden for EU, kan dette være helt uacceptabelt. Med denne holdning til abort bidrager ikke bare initiativtagerne, men Europa-Parlamentet selv til, at grusomheden kan få fodfæste i vores samfund. Det er jeg overbevist om, og jeg er ked af, at det er sket. 
Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Den globale bekæmpelse af fattigdom er et presserende spørgsmål, som kræver et omfattende internationalt engagement. Junilisten er dog af den opfattelse, at dette spørgsmål ikke skal afklares inden for rammerne af EU-samarbejdet. EU's medlemslande skal selvstændigt træffe beslutninger om bistandsniveau og evt. gældslettelse.
Det internationale samarbejde inden for bekæmpelse af fattigdom skal finde sted i FN-regi. FN har omfattende erfaring med bekæmpelse af fattigdom og er den internationale organisation, som er bedst egnet til at lede det internationale samarbejde på dette område. Kampen mod hiv/aids føres bedst inden for Verdenssundhedsorganisationen (WHO).
Junilisten arbejder for et begrænset EU-samarbejde. Vi modsætter os, at Unionen går efter indflydelse og kompetencer i anliggender, som varetages af allerede eksisterende internationale organisationer.
Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Denne betænkning indeholder en vurdering af den situation, som den fordømmer, f.eks. at antallet af mennesker, som lever under fattigdomsgrænsen, fortsætter med at stige, og at kampen mod fattigdommen kræver en radikal ændring af politikken for at bekæmpe de strukturelle årsager til fattigdom, bl.a. udviklingslandes uoverkommelige gæld og den ulige fordeling af velstanden. Den afslører imidlertid også sine begrænsninger ved ikke at foreslå nogen initiativer, som effektivt kunne bekæmpe de årsager, den fremhæver, ved at acceptere liberaliseringen af verdenshandelen og ved ikke at kræve ubetinget gældslettelse for alle udviklingslande som foreslået i det ændringsforslag, som vi stillede, og som blev forkastet.
Den indeholder imidlertid også en række positive elementer, bl.a. nødvendigheden af, at vandforsyningstjenester principielt skal forblive under offentlig kontrol. Den accepterer altså med andre ord vores ændringsforslag, som gentager, at vand er en fælles ressource for menneskeheden, og at adgang til vand er en grundlæggende menneskeret, som bør fremmes og sikres. 
De Brún og McDonald (GUE/NGL ),
    Sinn Féin har en stærk tradition for at støtte millenniumudviklingsmålene og målet om at halvere fattigdommen i verden inden 2015. I fru Kinnocks betænkning skitseres de mange skridt, som EU og dets medlemsstater skal tage for at nå disse vigtige mål. Vores støtte til hendes beslutning skal ses i den sammenhæng. Punkt 47 og 63 indeholder elementer, som ligger uden for Sinn Féins partipolitik, og vores støtte til beslutningens grundlæggende elementer må ikke opfattes som en fuld tilslutning til enkelthederne i disse to punkter.
Queiró (PPE-DE ),
   . EU har enorme forpligtelser - og fordele, lad os ikke glemme det - når det gælder udviklingsstøtte. De mange pæne ord om at forsvare et værdisæt, en vækstmodel og en måde at agere på i internationale relationer skal omsættes til praktisk handling. Denne politik, som skal prioriteres højt, og som skal tjene til at udvide området med økonomisk og demokratisk udvikling og respekt for menneskerettighederne, må imidlertid ikke forveksles med en politik, som visse grupper, bevægelser eller partier fører, og som går ud på gradvist at eksportere deres egne politiske dagsordener. Der er en arv i den udviklede vestlige verden, som vi tilhører, som er tilstrækkeligt udbredt og indlejret, og denne arv skal være en del af vores bestræbelser på at støtte udviklingen. Det bør være rygraden i vores politik for at gennemføre millenniumudviklingsmålene. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Kampen mod alle former for fattigdom kræver et globalt engagement, som involverer det internationale samfund, og det er de mest udviklede lande, der bærer det største ansvar i denne forbindelse.
Halvering af antallet af mennesker, som lever i ekstrem fattigdom, inddæmning af udbredelsen af hiv og aids og generel adgang til primær skolegang i hele verden er mål, som er værd at støtte over hele linjen, og det er emner, som EU ikke må vende det døve øre til.
Jeg har derfor stemt for beslutningsforslaget, fordi jeg mener, at millenniumudviklingsmålene er mål, som EU, som støtter og forsvarer menneskerettighederne, må støtte og fremme. Hvis de bliver nået, vil det være et markant globalt fremskridt og et tegn på ægte, praktisk og effektiv humanisme.
Alligevel må jeg påpege og udtrykke min skuffelse over de forsøg, der er blevet gjort på at manipulere med idéerne ved at bruge et sprog i Parlamentet, som var beregnet på at sløre begreberne vedrørende disse mål - det mest strålende eksempel er brugen af eufemismer for det, der helt enkelt er udbredelse af og opmuntring til abort. Denne del har jeg stemt imod. Man kan næppe sige, at en sådan praksis er en sejr over fattigdommen, det er snarere et nederlag for menneskeheden. 
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen forhandling under ét om
henstilling (A6-0082/2005) af Van Orden for Udenrigsudvalget om Republikken Bulgariens ansøgning om at blive medlem af Den Europæiske Union (AA1/2/2005 - C6-0085/2005 - 2005/0901(AVC));
betænkning (A6-0078/2005) af Van Orden for Udenrigsudvalget om Republikken Bulgariens ansøgning om medlemskab af Den Europæiske Union (2005/2029(INI));
henstilling (A6-0083/2005) af Moscovici for Udenrigsudvalget om Rumæniens ansøgning om at blive medlem af Den Europæiske Union (AA1/2/2005 - C6-0086/2005 - 2005/0902(AVC));
betænkning (A6-0077/2005) af Moscovici for Udenrigsudvalget om Rumæniens ansøgning om at blive medlem af Den Europæiske Union (2005/2028(INI))
og betænkning (A6-0090/2005) af Dührkop Dührkop og Böge for Budgetudvalget om de finansielle følger af Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse (2005/2031(INI)). 
Van Orden (PPE-DE ),
   Hr. formand, i løbet af de seneste fem år har vi under forskellige regeringer været vidne til en intensivering af de politiske, økonomiske og sociale reformer i Bulgarien under dets forhandlinger om EU-medlemskab. Jeg har haft æren og fornøjelsen af at optræde som Parlamentets ordfører for Bulgarien i hele denne periode. Bulgarien står nu foran tiltrædelse. Parlamentets vigtigste rolle er nu at samtykke til Bulgariens ansøgning om at blive medlem af EU. Jeg er overbevist om, at Parlamentet i morgen varmt vil tilslutte sig henstillingen om tiltrædelse.
Moderniseringsprocessen stopper ikke med tiltrædelsestraktatens undertegnelse, som forhåbentlig finder sted den 25. april.
Jeg ser, at tiltrædelsestraktaten for Bulgarien, og det samme gælder naturligvis Rumænien, adskiller sig fra traktaterne med den foregående gruppe af tiltrædelseslande på to vigtige punkter. For det første er der beskyttelsesklausulerne, som ville gøre det muligt at udsætte tiltrædelsen i op til et år under visse omstændigheder. Efter min opfattelse er det uheldigt, at Bulgarien er blevet fanget i kølvandet på problemer, der er alvorligere i et andet land. Jeg har altid sagt, at Bulgarien skulle dømmes ud fra dets egne resultater, og i så fald burde påberåbelse af beskyttelsesklausuler opfattes som en fjern mulighed. De er imidlertid en påmindelse om, at der stadig er meget at gøre med hensyn til modernisering og praktisk gennemførelse af lovgivningen. Det er kun rimeligt, at Parlamentet inddrages fuldt ud i enhver overvejelse om at tage beskyttelsesklausulerne i anvendelse. Derfor skal Kommissionen fuldt ud tage hensyn til Parlamentets synspunkter, og jeg forstår, at kommissær Rehn vil forsikre os yderligere om dette.
Den anden forskel er, at ratificeringen af den europæiske forfatning kommer til at ske samtidig med ratificeringen af tiltrædelsestraktaten. Personligt vil jeg sige, at mine forbehold over for dette mindskes af, at jeg forventer, at forfatningen vil strande, og så er vi sparet for det problem.
Jeg er netop vendt hjem fra Sofia. Der er valgstemning i landet. Alle de politiske partier går ind for tiltrædelse af EU og forstår udmærket, at der stadig er meget arbejde, som skal gøres. Den kommende regering skal tilvejebringe ressourcer og vise ægte politisk vilje til at gennemføre de nødvendige reformer, navnlig hvad angår retssystemet og politiet. Offentligheden må have tiltro til, at bekæmpelse af korruption, organiseret kriminalitet og ulovlig handel foregår effektivt og upartisk. Fasen forud for retssager og anklagermyndighedens rolle er to ting, der især skal fokuseres mere på.
Der er mange andre problemer. Integrationen af romaerne prioriteres stadig højt. Dette er et spørgsmål om ressourcer og politisk vilje fra regeringens side og et ønske om at tilpasse sig til normerne i det almindelige samfund fra romaernes side. Jeg er ikke overbevist af et ændringsforslag til min betænkning, hvor der opfordres til et nyt lovgivningsorgan med alt det deraf følgende bureaukrati.
Hvad angår Kozloduy-atomkraftværket, har de bulgarske myndigheder med det internationale samfunds hjælp indført enestående sikkerhedsforanstaltninger og reageret positivt på kravet om at lukke visse enheder. Nu bør der til gengæld udvises lidt fleksibilitet i betragtning af Bulgariens vigtige bidrag til de regionale energibehov. Jeg ser positivt på den bulgarske regerings beslutning om at genoptage opførelsen af det andet atomkraftværk i Belene.
Den 30. marts stemte medlemmerne af Udenrigsudvalget med overvældende flertal for teksten i min betænkning, som den foreligger nu, og jeg anbefaler derfor ikke yderligere ændringer.
Til sidst vil jeg, hvad angår et andet, men også vigtigt spørgsmål, sige, at det glæder mig, at Libyen har inviteret Bulgariens præsident på besøg. Jeg håber, at dette vil føre til, at de bulgarske og palæstinensiske sundhedsarbejdere, der blev arresteret i 1999 og nu er dødsdømte, løslades hurtigst muligt. Samtidig støtter vi stærkt den praktiske hjælp, som EU giver for at bidrage til at mindske de hiv-smittede børns lidelser.
Det er en spændende tid for Bulgarien. Vi står over for afstemningen om samtykke til Bulgariens tiltrædelse, og jeg opfordrer på det kraftigste Parlamentet til at stemme for.
Moscovici (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, som jeg flere gange har påpeget over for Dem, afgav Kommissionen den 22. februar 2005 en positiv udtalelse i forlængelse af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 16.-17. december 2004 om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse. Nu er det Europa-Parlamentet, som skal afgive samstemmende udtalelse om de to landes ansøgning. Jeg finder det i denne forbindelse vigtigt - og jeg tror, hr. Van Orden deler mit synspunkt - at afstemningen om Bulgarien og Rumænien ikke adskilles. Vi bør udvise samme utvetydige imødekommenhed i begge tilfælde.
Udenrigsudvalget har også med stort flertal stemt for Rumæniens tiltrædelse, og jeg beder Dem nu afgive samstemmende udtalelse om Rumæniens tiltrædelse. Hvorfor? Det gør jeg, fordi jeg fortsat er talsmand for en positiv, klarsynet og fordringsfuld holdning. En positiv holdning, fordi Rumæniens tiltrædelse er i overensstemmelse med såvel EU's politiske målsætning som rumænernes ønske. En positiv holdning, fordi der er gjort en stor indsats, og der er sket store fremskridt på vejen hen imod tiltrædelsen, og jeg mener, at det har virket som katalysator for det rumænske samfund. Den tidligere regering indledte arbejdet, den nuværende viderefører hvervet, og vi er på rette vej.
Samtidig foreslår jeg en klarsynet og fordringsfuld holdning, for vi bør ikke se bort fra, at der fortsat er problemer. Vi kender dem. Der er stadigvæk meget, der skal gøres, når det gælder områder som retsvæsen og indre anliggender, især hvad angår bekæmpelsen af korruption og organiseret kriminalitet, grænsekontrol, anerkendelse og beskyttelse af mindretal, herunder romaerne og de ungarske mindretal, og hvad angår konkurrence- og miljøanliggender. Vi vil fortsat understrege, at den rumænske regering navnlig bør koncentrere sig om faktisk gennemførelse af de administrative og retslige reformer, bekæmpelsen af korruption, social udstødelse og fattigdom, informationsfrihed, som er afgørende for os, og styrkelse af den lokale og regionale styreform.
Endelig vil jeg tilføje, at der eksisterer visse beskyttelsesanordninger eller instrumenter, vi fortsat kan bringe i anvendelse. Jeg tænker eksempelvis på muligheden for at benytte beskyttelsesklausuler. De skal ikke ses som sanktioner, men snarere som løftestang for at udvirke handling, som positivt pres for at sikre, at udviklingen går i den rigtige retning, navnlig når det gælder de områder, jeg netop har nævnt.
Debatten i Udenrigsudvalget var, med dette udgangspunkt, koncentreret om et helt afgørende punkt, nemlig Europa-Parlamentets rolle. I denne procedure, hvor der afgives samstemmende udtalelse, er der et spørgsmål, som optager os, nemlig hvad der vil ske efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten, eftersom Rådet anmoder Europa-Parlamentet om at afgive samstemmende udtalelse om en tiltrædelse, som først finder sted om 20 måneder. Proceduren er usædvanlig, eftersom vi normalt først afgiver udtalelse på et senere tidspunkt. Mange af kollegerne har udtrykt bekymring over denne situation. De frygter, at de i en vis forstand underskriver en blankocheck og fratager sig selv enhver handlemulighed i tidsrummet frem til den faktiske tiltrædelse, selv om der er problemer, og de kan forværres, og selv om det kan komme på tale at anvende beskyttelsesklausuler. Det er således væsentligt, at Kommissionen og Rådet fuldt ud inddrager Europa-Parlamentet i overvågningen af, at Rumænien efterlever sine forpligtelser.
Under et møde i det ansvarlige udvalg påtog kommissær Rehn sig en politisk forpligtelse til at inddrage Europa-Parlamentet i forberedelsen af de to landes tiltrædelse, navnlig at høre Europa-Parlamentet, såfremt der måtte blive tale om at anvende beskyttelsesklausuler. Flere af Europa-Parlamentets medlemmer har arbejdet med dette emne, vi har stillet ændringsforslag om henvisninger og henstillinger i betænkningerne om Bulgarien og Rumænien, for grundlæggende drejer det sig om, at Parlamentet har en opgave som partner i de to situationer.
Europa-Parlamentets formand, hr. Borrell, som har spillet en meget aktiv rolle i forbindelse med denne sag, har i øvrigt skrevet et brev herom til kommissionsformand Barroso og anmodet ham om at bekræfte den holdning, kommissær Rehn gav udtryk for den 30. marts, hvilket han har gjort, men det kommer han nok selv ind på, formoder jeg.
Der har ligeledes været en brevveksling mellem rådsformanden, hr. Juncker, og Parlamentets formand, hr. Borrell. Vi må derfor forvente en bekræftelse af denne forpligtelse, ikke blot fra Kommissionens side, men også fra rådsformandskabets side i allernærmeste fremtid. Hr. kommissær, hr. rådsformand, jeg håber, De kan berolige os på dette felt, således at vi alle kan stemme for den samstemmende udtalelse.
Europa-Parlamentet må så, når Kommissionen offentliggør sin næste rapport i november, vurdere, om forpligtelsen er overholdt, og drage de fornødne konklusioner. Under alle omstændigheder ønsker vi, at Europa-Parlamentet kan vedtage denne betænkning med størst muligt flertal og i bevidstheden om, at der er tale om en ny fase i EU's udvidelse og virkeliggørelsen af det fælles projekt, men også med følelsen af, sådan som jeg har fornemmet det under mine samtaler med mange af kollegerne, at der er behov for at beskytte Europa og for at kunne stemme trygt, idet Europa-Parlamentet således er medgarant for denne beskyttelse og tryghed 
Dührkop Dührkop (PSE ),
   Hr. formand, Europa-Parlamentets betænkning, der blev vedtaget enstemmigt i går aftes, har grundlæggende baggrund i to forhold. For det første Rådets konstatering i marts 2004 af, at den finansielle pakke, som Kommissionen har foreslået for Bulgarien og Rumænien, er fair og afbalanceret, hvorved det fuldstændig udelukker den anden gren af budgetmyndigheden.
For det andet søger Rådet i bilaget til tiltrædelsestraktaten at medtage faste beløb for 2007 til 2009 for ikke-obligatoriske udgifter, der bliver obligatoriske, hvorved det krænker Europa-Parlamentets institutionelle og budgetmæssige beføjelser.
Europa-Parlamentet beklager dybt, at Rådet systematisk har afvist at nå til en aftale om udarbejdelse af en fælles erklæring med Parlamentet om de finansielle følger af disse to landes tiltrædelse. Efter Parlamentets mening udviser Rådet med sin manglende vilje en mangel på loyalt samarbejde i den interinstitutionelle aftales ånd.
Parlamentet tager på det skarpeste afstand fra denne krænkelse af dets budgetbeføjelser.
I bilaget, hvor disse tal fastsættes, er der dele af udgifterne, som helt sikkert hører under Europa-Parlamentets beføjelse, som bliver obligatoriske. Derfor opfordrer Parlamentet Rådet til at tilslutte sig den fælles erklæring. Vi lader en dør stå åben før undertegnelsen af tiltrædelsen, så Rådet får lejlighed til at udarbejde denne fælles erklæring.
Jeg vil ligeledes gøre opmærksom på, at Rådet bør være sig meget bevidst, at det med sin afvisning sender et meget dårligt signal forud for de kommende forhandlinger om de finansielle overslag. 
Böge (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, faktisk havde fru Dührkop Dührkop og jeg foretrukket at fremlægge en fælles erklæring for Dem, som er baseret på forhandlinger, og som varetager Parlamentets budgetpolitiske rettigheder og præsenterer en seriøs finanspakke for Rumænien og Bulgarien. Jeg havde også håbet, at Rådet havde taget ved lære af de mange vanskeligheder i forbindelse med sidste udvidelsesrunde. Desværre har de bestræbelser, Europa-Parlamentets forhandlingsdelegation og det luxembourgske formandskab har udfoldet, ikke været kronet med succes.
I tilslutning til det, fru Dührkop Dührkop var inde på, vil jeg gerne sige, at Parlamentets rettigheder - i budgetanliggender eller hvilke som helst andre anliggender - ikke er ubetydeligheder, som man har lov til at krænke ved enhver given lejlighed. Det kaster et dårligt og uheldigt lys over de næste pakker, som vi jo skal forhandle om i fællesskab - også af hensyn til EU's handleevne. Jeg vil derfor gerne endnu en gang have ført til protokols, at vi ud fra de foreliggende tal og vurderinger fra Kommissionen og vores egne kontroller kan gå ud fra, at det anslåede samlede beløb til Bulgarien og Rumænien for perioden 2007-2013 vil udgøre ca. 44,3 milliarder euro, heraf 16 milliarder i perioden indtil 2009 - heraf ca. 12,5 milliarder som aftalt i tiltrædelsesaftalen - og 28 milliarder for perioden 2010-2013. Det er det ene. Problemet er imidlertid, at hvis der ikke kommer nogle finansielle overslag, så krænker disse aftaler Europa-Parlamentets budgetrettigheder, fordi ikke-obligatoriske udgifter bliver til forpligtelser, og Parlamentets spillerum og manøvremuligheder til dels forsvinder, hvis det finansielle overslag mislykkes, særlig inden for indenrigs- og udenrigspolitikken, i den efterfølgende finansielle planlægning. Det skal hvert enkelt parlamentsmedlem og hver enkelt politisk gruppe tænke nøje over, når der foreligger et sådant dårligt forhandlingsresultat.
Schmit, Nicolas,
    Hr. formand, mine damer og herrer, de nationer, som grundlagde Fællesskabet, gav i 1957 i Rom-traktaten klart udtryk for, at de var "besluttet på at skabe grundlag for en stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske folk". I traktatens præambel opfordrer medlemsstaterne de øvrige europæiske folk, der deler idealerne om fred og frihed - herunder lande, som var adskilt herfra på daværende tidspunkt - til at tilslutte sig bestræbelserne for at skabe et forenet Europa. Ved i morgen at vedtage de samstemmende udtalelser, hvorved den femte udvidelse af Unionen, som omfatter Bulgarien og Rumænien, fuldendes, vil Europa-Parlamentet sikre, at Unionen tager et afgørende skridt i processen til forening af vores kontinent. Det er en ny etape i foreningsprocessen, idet nationerne Bulgarien og Rumænien således genfinder deres plads i det Europa, hvis historie, arv og kultur de deler. De to lande finder således på behørig vis deres plads inden for et kontinent, som er åbent over for kultur, viden og sociale fremskridt, som det understreges i forfatningens præambel.
Ved at afgive samstemmende udtalelse bidrager Europa-Parlamentet på afgørende vis til et Europa uden demarkationslinjer, et Europa med demokrati, frihed, fred og fremskridt, som er fælles om de værdier, som er fastslået i forfatningen for Europa.
De to landes tiltrædelse af Unionen drejer sig først og fremmest om tiltrædelse af disse værdier, den europæiske model, som alle europæiske borgere holder fast ved.
I lighed med borgerne i de to lande, som har genvundet friheden efter næsten fem årtiers undertiden forfærdelig undertrykkelse, ønsker vi mest af alt at sikre de pågældende landes forankring i disse værdier.
Jeg vil stille et enkelt spørgsmål, som også er rettet til det ærede medlem. Er der nogen overbevist europæer, som ønsker at se Europa udvikle sig i positiv retning, hvad angår demokrati og menneskerettigheder, men også sociale rettigheder, som vel betænkt vil risikere at forkaste chartret om grundlæggende rettigheder, som er en integreret del af forfatningen, og som betegner en væsentlig etape i opbygningen af et Europa, som er grundlagt på fælles værdier?
De to lande har i øvrigt fuldt ud været inddraget i udarbejdelsen af forfatningen, som giver Europa et stærkere fundament.
Det afhænger ikke kun af den konkrete indsats fra Bulgariens og Rumæniens side, hvad angår reformprocessen i de pågældende samfund, om udvidelsen bliver en succes. Der er ligeledes behov for støtte fra vores borgeres side. De må forstå udvidelsens betydning for stabilitet på vores kontinent. Europa-Parlamentet spiller en væsentlig rolle ved at sikre processen politisk legitimitet og troværdighed.
Den femte udvidelsesproces, som blev sat i gang i 1997 af Det Europæiske Råd i Luxembourg, er en global, inklusiv og evolutiv proces. De 12 involverede stater har alle gennemløbet processen på samme vilkår og været underlagt de samme kriterier som grundlag for tiltrædelsen af EU. Processen forløber i etaper i den takt, der stemmer overens med det enkelte kandidatlands grad af forberedelse. Det har således været muligt at sikre, at de enkelte stater har haft lige muligheder for at tiltræde EU, men også har været pålagt de samme forpligtelser. Under Det Europæiske Råds møde i december 2002, hvor det blev besluttet at optage 10 nye medlemsstater, blev udvidelsesprocessens vedvarende, inklusive og irreversible karakter understreget i erklæringen "Ét Europa", og det blev klart tilkendegivet, at det var vores mål at byde Bulgarien og Rumænien velkommen som medlemmer af EU i 2007.
Tiltrædelsesforhandlingerne har ikke altid været nemme - det ved Kommissionen alt om - men jeg synes, de resultater, der fremgår af tiltrædelsestraktaten, er rimelige og rigtige og i vid udstrækning ligger på linje med resultaterne af forhandlingerne med de 10 nye medlemsstater.
Bulgarien og Rumænien har nu ca. 20 måneder til at fuldføre forberedelsen af tiltrædelsen. Kommissionen har i sine seneste periodiske rapporter vurderet, at de to lande skulle være parat til at tiltræde Unionen den 1. januar 2007 set i lyset af de fremskridt, de to lande har gjort, de resultater, de har nået i forbindelse med opfyldelsen af deres forpligtelser, og det igangværende forberedende arbejde. Kommissionen har bekræftet denne konklusion ved afgivelse af sin positive udtalelse af 22. februar 2005 om de to landes tiltrædelse. Det Europæiske Råd har vurderet, at Bulgarien og Rumænien vil være i stand til at påtage sig alle forpligtelser, der følger af tiltrædelsen, såfremt de viderefører indsatsen inden for de fastsatte tidsfrister, fuldfører alle de påkrævede reformer og opfylder alle de forpligtelser, de har påtaget sig inden for de områder, der er omfattet af EU's .
De er bekendt med, at der helt berettiget stilles spørgsmålstegn ved, om EU's med hensyn til retlige og indre anliggender bliver gennemført korrekt og til tiden for Rumæniens vedkommende, og det samme gælder konkurrencepolitikken og miljøpolitikken. Der er ingen mulighed for at skyde genvej, når det gælder vejen til tiltrædelse. Processens troværdighed afhænger af, at det enkelte land kun kan tiltræde på grundlag af de samme politiske og økonomiske kriterier og landets evne til at opfylde alle de forpligtelser, der følger af tiltrædelsen. Det forudsætter den fornødne administrative og retslige kapacitet til at gennemføre opgaven.
Bulgarien og Rumænien er fuldt ud bevidste om det, der venter dem som fremtidige medlemsstater. EU har fra første færd, da tiltrædelsesforhandlingerne indledtes, gjort det klart, hvad tiltrædelse af EU indebærer, nemlig fuld accept af alle faktiske og potentielle rettigheder og forpligtelser, der følger af Unionen og af den institutionelle ramme, herunder forfatningen - og på det område er jeg i øvrigt mere fortrøstningsfuld - samt faktisk gennemførelse af EU's .
Jeg er set i lyset af hr. Moscovicis og hr. Van Ordens betænkninger om Bulgariens og Rumæniens ansøgninger om medlemskab af EU overbevist om, at der kan opnås enighed om, at de to lande må vurderes at være i stand til at tiltræde Unionen i januar 2007 og fuldt ud opfylde de forpligtelser, der følger af tiltrædelsen.
I mellemtiden vil Unionen fortsat med alle til rådighed værende midler støtte Bulgariens og Rumæniens forberedelser. Indtil landenes tiltrædelse vil Europaaftalerne, der blev indgået i 1994, være gældende. De har fungeret udmærket og været et centralt element i indsatsen for at forberede Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse. Men det er klart, at det påhviler Bulgarien og Rumænien at sætte alt ind på at blive klar. Vi må ikke undervurdere, hvad det betyder på det økonomiske, sociale og politiske plan, og den indsats, der er gjort hidtil, aftvinger i høj grad respekt.
EU vil fortsat opmærksomt følge de to landes forberedelser og de resultater, der nås, herunder den faktiske gennemførelse af forpligtelserne. Jeg kan forsikre, at det luxembourgske formandskab tager overvågningsopgaven særdeles alvorligt. Det er imidlertid af afgørende interesse for de to lande virkelig at være parat. I modsat fald risikerer de, at de ikke fuldt ud kan drage nytte af medlemskabet, hvis eksempelvis det viser sig påkrævet at gøre brug af sektorbestemte beskyttelsesklausuler.
Vi kender institutionernes roller i denne forbindelse. Lad der ikke herske nogen tvivl, hvad angår Europa-Parlamentets afgivelse af samstemmende udtalelser om Republikken Bulgariens og Rumæniens ansøgninger om medlemskab af EU. Såfremt Kommissionen fremlægger en henstilling om anvendelse af en af beskyttelsesklausulerne i tiltrædelsestraktaten, vil Rådet tage stilling hertil under behørig hensyntagen til Europa-Parlamentets holdning.
Rådet afgiver dette løfte til Europa-Parlamentet i dag. Det er helt berettiget, at Europa-Parlamentet ønsker at følge udviklingen i de to lande nøje. Der er - som det er blevet understreget - sendt et brev herom fra formanden for Det Europæiske Råd til formanden for Europa-Parlamentet. Jeg gentager, at udvidelsen kun kan lykkes, hvis den vinder bred støtte blandt EU's folk. De er folkenes repræsentanter. De repræsenterer de europæiske borgere. Man bør lytte til Dem og fuldt ud tage hensyn til Deres vurdering, hvis det skulle komme på tale at træffe afgørelser om anvendelse af beskyttelsesklausuler.
I den forbindelse må jeg erindre om, at Europa-Parlamentets arbejde ikke er tilendebragt med Deres afgivelse af samstemmende udtalelse. Deres politiske bidrag til udvidelsesprocessen vil fortsat være værdifuldt. Vi er taknemmelige for den politiske støtte, De hele vejen igennem har ydet til denne proces, især takket være den åbne og konstruktive dialog med Deres folkevalgte partnere i det bulgarske og det rumænske parlament.
Tillad mig afslutningsvis at erindre om, at det er et historisk projekt, vi drøfter i dag. Alle er enige om, at Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse betegner et afgørende skridt i vores bestræbelser for at hæve os op over uretfærdigheder og den kunstige opdeling af Europa.
Jeg vil også gerne sige et par ord om de finansielle konsekvenser. Hvad angår finansieringen af udvidelsen til 27 medlemsstater med optagelsen af Bulgarien og Rumænien, vil jeg gerne erindre om, at forhandlingerne med de to lande er gennemført på samme grundlag og i henhold til de principper, som også fandt anvendelse på de 10 nye medlemsstater. Medlemsstaterne har på forslag fra Kommissionen godkendt et rammebeløb, som udelukkende fastsætter grænserne for de identificerbare udgifter til de pågældende lande, og som dækker en periode på tre år, sådan som det også var tilfældet ved optagelsen af de 10 nye medlemsstater. Herefter vil det være EU's , som er gældende, herunder de finansielle overslag. Det er et spørgsmål om retfærdighed og om fair behandling, men også om forudsigelighed for de to landes vedkommende. Man kan ikke forhandle uden at lægge kortene på bordet, navnlig hvad angår de finansielle aspekter i forbindelse med deres første, vanskelige skridt som medlemsstater.
Det er klart, at vi, set i lyset af det forventede tiltrædelsestidspunkt for de to landes vedkommende, befinder os i en anden kontekst, end tilfældet var med de 10 nye medlemsstater. Derfor blev et afgørende princip slået fast på Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki, nemlig at drøftelserne om de kommende politiske reformer eller de nye finansielle overslag ikke må skade videreførelsen og afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Resultaterne af forhandlingerne må tilsvarende heller ikke foregribe drøftelser eller aftaler om de politiske reformer eller de nye finansielle overslag.
Jeg beklager som De, at det ikke var muligt at opnå enighed mellem Rådet og Europa-Parlamentet. Vi var meget tæt på at nå en aftale. Skyldes det nervøsitet - navnlig i Rådet, skal jeg retfærdigvis sige - forud for de vanskelige forhandlinger om de finansielle overslag, at vi ikke var i stand til at indgå en sådan aftale? Jeg gentager klart, at der kan have været tale om misforståelser. Måske har visse tekniske overvejelser vejet tungere end en positiv politisk tilgang. Jeg kan forsikre på formandskabets vegne, at der med forslagene set med vores øjne på ingen måde stilles spørgsmålstegn ved Europa-Parlamentets budgetmæssige og institutionelle myndighed og kompetence, og den interinstitutionelle aftale er fortsat fuldt ud gyldig. Jeg kan ikke, som hr. Böge anmoder om, forpligte mig til inden undertegnelsen af aftalen at søge at opnå en aftale om en erklæring. Men lad os gøre et sidste forsøg, og hvem ved, hvordan det ender? 
Rehn,
    Hr. formand, efter Deres positive beslutninger i december vedtog Kommissionen i februar en udtalelse til gunst for Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU. Hvis disse to lande gør deres hjemmearbejde ordentligt, vil de faktisk være repræsenteret i Parlamentet om under to år. De vil indtage deres plads i Parlamentet som observatører efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten.
Jeg vil fremhæve, ligesom jeg gjorde det i Udenrigsudvalget den 29. marts, at kommissionsformand Barroso og jeg gentagne gange har understreget, at selv om afslutningen af forhandlingerne og undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten betyder, at der er opnået enighed om betingelserne for Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, er det ikke ensbetydende med, at forberedelserne til medlemskab er afsluttet. I de resterende 21 måneder skal Bulgarien og Rumænien gennemføre vigtige reformer og fuldt ud leve op til de forpligtelser, som de har indgået under forhandlingerne. Tiden går. Hver dag, hver uge, hver måned tæller fra nu af. Kommissionen, medlemsstaterne og Parlamentet overvåger de to lande meget nøje. Det vil de blive ved med helt frem til tiltrædelsen.
Jeg kan forsikre Dem for, at hvis Kommissionen på baggrund af sin overvågning vurderer, at enten Bulgarien eller Rumænien helt tydeligt er uforberedt på medlemskab, vil jeg ikke tøve med at anbefale, at hjælperedskaberne tages i brug. Herunder den klausul, der giver os mulighed for at udsætte tiltrædelsen et år indtil 2008. Jeg er overbevist om, at medlemmerne af Parlamentet går ind for denne tilgang. Derfor ser jeg frem til en regelmæssig dialog med Dem om opfyldelsen af Bulgariens og Rumæniens forpligtelser.
Som kommissionsformand Barroso bekræftede i et brev til parlamentsformand Borrell i sidste uge, vil Kommissionen overveje Parlamentets synspunkter alvorligt, før den udsteder nogen anbefaling om dette spørgsmål, navnlig efter udgivelsen i november af vores globale overvågningsrapport om Rumæniens og Bulgariens fremskridt hen imod tiltrædelse. Derfor vil jeg særligt takke Udenrigsudvalget, dets formand, ordførere og koordinatorer for deres samarbejde og for en meget fornuftig løsning. Efter min opfattelse er dette i overensstemmelse med traktaten, og samtidig giver det Europa-Parlamentet indflydelse på processen i overensstemmelse med ægte europæisk demokrati.
Jeg besøgte Sofia i midten af marts og Bukarest i begyndelsen af marts. Lad mig kort redegøre for Kommissionens aktuelle vurdering af de to landes fremskridt.
I hr. Van Ordens betænkning om Bulgarien glæder Parlamentet sig over afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Landet har virkelig stødt og roligt gjort fremskridt i de senere år. Alligevel skal Bulgarien fastholde fremdriften i sine tiltrædelsesforberedelser. Dette overvåger vi nøje gennem vores intensiverede overvågningsmekanisme. Bulgarien skal gøre en fornuftig og massiv indsats for at reformere retssystemet og bekæmpe korruption og organiseret kriminalitet. Reformen af retssystemet, navnlig fasen forud for retssager, er den overordnede prioritering inden tiltrædelsen. Dette er prioriteringen over alle prioriteringer for Bulgarien.
Jeg vil nu tale om Rumænien. I sin udtalelse om Rumænien opfordrede Kommissionen landet til beslutsomt at arbejde på de reformer, som stadig skal foretages. Dette omfatter især effektiv gennemførelse af reformer af den offentlige forvaltning og retssystemet, bekæmpelse af korruption og opfyldelse af de forpligtelser, der er indgået vedrørende konkurrence og statsstøtte samt miljøet. I sin betænkning tilføjer hr. Moscovici organiseret kriminalitet og kontrol af ydre grænser til disse prioriteringer. Jeg er helt enig med ham. Disse skal indgå i de kritiske betingelser, når vi evaluerer Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse.
Rumænien er begyndt at tage tiltrædelseskravene alvorligt, navnlig hvad angår reformen af retssystemet og bekæmpelse af korruption. Der glæder mig i dag at kunne meddele, at den rumænske regering for nylig og inden for tidsfristen fremsendte alle de vigtigste strategidokumenter, der var et krav som følge af forhandlingerne, til Kommissionen. De vedrører bekæmpelse af korruption, reform af retssystemet og grænsesikkerhed. Kommissionen vurderer for øjeblikket dokumenterne.
På et andet nøgleområde, som vi vil overvåge meget nøje, nemlig konkurrence og statsstøtte, har Rumænien bl.a. opfyldt sin forpligtelse til at fremsende sin nationale plan for omstrukturering inden for stålsektoren, og det er sket inden tidsfristens udløb.
Der er også sket fremskridt inden for politisamarbejde, hvor der er blevet vedtaget nye love for gendarmeriet og statspolitiet. Rumænien deltager i drøftelser om landets fremtidige finansieringsforpligtelser, hvad angår grænseforvaltning.
Den politiske vilje skal nu i endnu højere grad omsættes til konkrete handlinger. På grundlag af mine hyppige møder med rumænerne i både Bukarest og Bruxelles er jeg overbevist om, at den nye regering har forstået omfanget og betydningen af overvågningsindsatsen og det nødvendige i at levere konkrete resultater i første halvår af 2005.
Efter min opfattelse er der grund til forsigtig optimisme, hvad angår Rumæniens tiltrædelsesforberedelser. Lad os få en retfærdig kamp. Juryen voterer stadig, og nu er det på tide at lade tvivlen komme Rumænien til gode, hvad angår dets forberedelser til at tiltræde som fuldgyldigt medlem af EU.
Før jeg slutter, vil jeg kort tale om de finansielle følger af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, som hr. Smith nævnte i sit indlæg. Kommissær Grybauskaitė har arbejdet tæt sammen med de to ordførere, hr. Böge og fru Dührkop Dührkop, mine tidligere kolleger fra Budgetkontroludvalget. Kommissionen har følgende holdning til spørgsmålet: De beløb, der blev opnået enighed om under tiltrædelsesforhandlingerne med Bulgarien og Rumænien for perioden 2007-2009, fremgår af tiltrædelsestraktaten. De finansielle overslag for perioden 2007-2013 vil blive inddelt i brede udgiftskategorier for EU-27, ikke ud fra en opdeling af bevillinger mellem visse grupper af medlemsstater, hvoraf nogle alligevel kun kan være meget vejledende. Kommissionen mener, at en opdeling af vejledende beløb ud fra visse grupper af medlemsstater ikke er i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale.
Til sidst vil jeg sige, at både Kommissionen og vores finansielle bistandsprogrammer fortsat vil støtte de to landes bestræbelser på at intensivere de påkrævede forberedelser. Den rettidige undertegnelse af tiltrædelsestraktaten er vigtig for at opretholde fremdriften og sikre en succesfuld forberedelse af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse. Jeg regner med Deres støtte til dette.
Maat (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg er meget berørt af de ord, Rådets repræsentant, hr. Schmit, udtalte om EU's sociale værdier. Vi må også anskue denne udvidelse i lyset af Unionens værdier. Der kan ikke herske tvivl om, at Rumænien og Bulgarien på sigt hører til Den Europæiske Union. Men set fra et landbrugsmæssigt synspunkt og set fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikters synspunkt må jeg slå fast, at finansieringen i alt fald endnu ikke er på plads. Det er meget uklart, hvordan vi agter at finansiere de to landes tiltrædelse. Jeg erindrer blot om de sociale rettigheder, De omtalte, og de værdier, vi holder os til. Jeg går ud fra, at det ikke er Rådets hensigt at finansiere tiltrædelsen på bekostning af de nuværende 25 medlemsstaters landdistrikter. Det er ikke i overensstemmelse med EU's høje værdier, og jeg tillader mig derfor at antage, at Rådet også lægger penge på bordet.
Det andet forhold, jeg vil pege på, er, hvordan de pågældende lande kommer til at fungere i en ny Union. Der stilles fra Kommissionens side helt berettiget spørgsmålstegn ved grænsekontrollen. Jeg gør opmærksom på, at Unionen netop har kunnet nå et højt niveau takket være en glimrende politik, hvad angår fødevaresikkerheden. På det område er Rumænien langtfra på samme niveau. De bør være klar over, at skulle vi træffe en afgørelse nu, ville store dele af Rumænien ikke til sin tid kunne få adgang til det fælles europæiske marked, mens vi godt kan afsætte produkter i Rumænien, hvor 30-40 % af befolkningen stadigvæk lever og tjener det daglige brød i landdistrikterne. Det betyder med andre ord, at Rumænien på det område ikke er nået langt nok. Jeg stiller det måske lidt hårdt op, men i sandhedens interesse må jeg gøre det, når jeg ser på de sociale strukturer i landdistrikterne.
Jeg vil gerne komplimentere Bulgarien for landets reformprogram og indsatsen vedrørende ejendomsretten. Programmet for udvikling af landdistrikterne er ligeledes vel gennemført. Der må tilføjes en kritisk bemærkning om Rumænien, som ikke har været i stand til i tilstrækkeligt omfang at bruge Sapard-midlerne til netop at hjælpe udviklingen i landdistrikterne i gang. Det ville være hensigtsmæssigt, at Europa-Parlamentet fik lidt længere tid til at træffe afgørelse herom, for den nye regering gør en god indsats, men resultaterne er på nuværende tidspunkt utilstrækkelige. Vil man anstille en sammenligning med den foregående udvidelse, må man også være realistisk. Bulgarien ligger ret tæt på de 10 lande, der senest er tiltrådt, men det gør Rumænien ikke, når det gælder udvikling af landdistrikter, landbrugspolitik, faren for sygdomme hos dyr og lovgivning vedrørende fødevaresikkerhed. Det er med til at bestemme de europæiske værdier, som vi holder af, som vi forsvarer, og som efter vores opfattelse kommer samfundet til gode, hvis vi kan håndhæve dem. I øjeblikket må jeg desværre kritisk konstatere, at der, hvad angår Rumænien på landbrugsområdet er flere hårde nødder at knække. 
Millán Mon,
   Hr. formand, i morgen er en meget vigtig dag for Parlamentet, for Rumænien, for Bulgarien og for alle EU's borgere. Det drejer sig kort sagt om at godkende den kommende undertegnelse af tiltrædelsestraktaten for de to lande. På denne måde afslutter vi den femte udvidelsesproces, det sydøstlige Europa bliver mere stabilt og får større fremgang, og drømmen om genforeningen af Europa bliver ført ud i livet.
Den udtalelse om Rumænien, som vi skal stemme om i morgen, er i overensstemmelse med hr. Moscovicis betænkning, som Parlamentet vedtog i december. I betænkningen sagde vi ja til den fastsatte tidsplan for Rumæniens tiltrædelse, og vi bad om yderligere tiltag i forbindelse med en række reformer inden for velkendte områder.
Udtalelsen er også i overensstemmelse med Parlamentets ønske om fortsat at være tæt knyttet til processen indtil den faktiske tiltrædelse i januar 2007. Jeg tænker på opfølgningen af reformerne og på Parlamentets ønske om fortsat at være involveret i aktiveringen af de såkaldte beskyttelsesklausuler.
I denne henseende glæder jeg mig over kommissær Rehns gentagelse af forpligtelsen til at involvere Parlamentet fuldt ud i den resterende periode frem til januar 2007, og jeg noterer mig også rådsformandskabets forpligtelse hertil.
Det er således et afgørende tidspunkt i Rumæniens historie. Jeg vil gerne fremhæve den rumænske befolknings meget store opbakning til landets optagelse i EU. Det er et historisk mål, som har givet anledning til stor opbakning blandt de rumænske borgere, og som landets politiske kræfter også står bag. Her til morgen har jeg endnu en gang kunnet konstatere dette ved et møde med fremtrædende parlamentetsmedlemmer fra forskellige rumænske politiske partier.
Jeg er overbevist om, at de rumænske myndigheder, opmuntret af denne brede opbakning, fortsat beslutsomt og stringent vil opfylde de forpligtelser, de har påtaget sig i tiltrædelsestraktaten, som hr. Rehn netop har forklaret.
Tiden er kommet for Rumænien til at tilslutte sig Europa. Det er hovedopgaven, og jeg håber, at Parlamentet i morgen udtrykker sin tillid til, at den rumænske regering opfylder disse forventninger, og som følge heraf afgiver en samstemmende udtalelse. Parlamentet vil følge de fremskridt, som Rumænien gør indtil optagelsen, meget tæt. Det fortjener at komme med i EU, ikke kun på grund af dets historie, dets geografi og dets kultur, men også på grund af dets europæiske vilje og samvittighed. 
Wiersma,
   Hr. formand, i morgen skal Europa-Parlamentet udtale sig om Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU. Der er imidlertid stadigvæk 20 måneder til den på nuværende tidspunkt påtænkte dato for tiltrædelsen, og der er stadigvæk et betydeligt antal spørgsmål, som ikke er løst. De har allerede været omtalt udførligt her i Parlamentet. Vores største bekymring knytter sig til situationen i Rumænien. Det bør prioriteres højt at få gennemført en række påkrævede reformer af den offentlige forvaltning og retsplejen. Bekæmpelsen af korruption bør intensiveres, og der er behov for mere overbevisende at sikre en fri og uafhængig presse. Disse forhold, og adskillige andre, er omtalt i Kommissionens rapporter, og de omtales af ordførerne her i Europa-Parlamentet. Vi ønsker i lighed med Rådet og Kommissionen at holde kedlen i kog, både når det gælder Bulgarien, og ikke mindst når det gælder Rumænien, således at de nødvendige reformer rent faktisk også gennemføres inden for den aftalte tidsfrist.
De utilstrækkeligheder, der må konstateres for Rumæniens vedkommende, er af en sådan art, at vores "ja" på nuværende tidspunkt er en betinget accept. Det er stadigvæk muligt, at beskyttelsesklausulerne bringes i anvendelse for at beskytte Unionen mod de negative konsekvenser af eventuelle utilstrækkeligheder. Skulle et af de pågældende lande svigte markant, er det endog muligt at udsætte tiltrædelsen. Europa-Parlamentet bør, når det gælder overvågning, og når det gælder anvendelse af beskyttelsesklausuler eller evt. udsættelse af tiltrædelsen, ikke blot se passivt til. Vi har derfor anmodet Rådet og Kommissionen om indtil tiltrædelsestidspunktet fuldt ud at inddrage Europa-Parlamentet i overvågningen og i beslutningstagningen. Det fremgår af de erklæringer, vi har hørt i dag, at man er indstillet herpå. Det er en gevinst for Europa-Parlamentet, som stilles i en bedre position, og ikke mindst for den demokratiske kontrol med udvidelsesprocessen, og jeg opfatter det også som en politisk aftale. Skulle et stort flertal af Europa-Parlamentets medlemmer senere i processen finde anledning til at sætte spørgsmålstegn ved, om Rumænien eller Bulgarien har gjort de påkrævede fremskridt, eller ved, om landene er parat til optagelse, kan Rådet og Kommissionen vanskeligt sidde et sådant synspunkt overhørigt, hvis man vil undgå alvorlige politiske konfrontationer. Der knytter sig altså i virkeligheden et vist forbehold til vores accept i morgen. Der er også tale om en form for politisk aftale med tiltrædelseslandene. Det er et signal om, at vi også i det kommende halvandet år vil beskæftige os indgående med disse lande, og at det er deres eget engagement, som i sidste instans er udslaggivende. 
Lambsdorff,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i morgen skal Europa-Parlamentet stemme om Bulgariens optagelse i EU. I den forbindelse vil jeg gerne på ALDE-Gruppens vegne lykønske hr. Van Orden med betænkningen. Denne udførlige betænkning er en god balance mellem Bulgariens enorme fremskridt på den ene side og de velkendte problemer, der stadig skal løses, på den anden side. Det står klart, at landet er godt på vej til at blive medlem af EU i 2007. Vores gruppe, Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, vil derfor stemme for Bulgariens optagelse og samtidig love, at vi vil ledsage landet kritisk-konstruktivt på dets videre vej.
Den bulgarske regering har bevist, at den er i stand til at opfylde tiltrædelseskriterierne og de krav, der stilles til landet, på troværdig vis. Dette positive momentumskal også opretholdes i fremtiden og må ikke føre til en neddrosling af reformbestræbelserne forud for valget i juni. De relevante emner er blevet nævnt her, nemlig privatiseringen af Bulgartabak og reformen af straffelovgivningen.
Det er rigtigt, at det er en vigtig dag for EU. Jeg vil derfor gerne benytte lejligheden til at henvise til de centrale kendetegn ved den forestående udvidelsesrunde for EU som helhed, nemlig spørgsmålet om den faktiske overholdelse af det præstationsprincip, der indgår i betænkningen. Kun med en konsekvent bedømmelse af tiltrædelseslandene, der er baseret på deres egne præstationer og fortjenester, vil EU bevare sin troværdighed. Denne troværdighed er forudsætningen for den nødvendige støtte fra borgerne, ikke kun med hensyn til tiltrædelsesprocessen, men også hele EU's arbejde. Det er kun af den grund - det vil jeg gerne understrege over for hr. Moscovici - og ikke fordi der hersker en eller anden form for tvivl om de to kandidatlandes europæiske perspektiver, at den individuelle bedømmelse af kandidatlandene er så central for os.
Kommissionens konsekvente linje i denne forbindelse er prisværdig. Kommissær Rehn har understreget, at han ikke vil tøve med at anbefale at anvende beskyttelsesklausulen, hvis han anser det for passende. Vi vil sikre, at det ikke bliver ved løfterne, men at det også rent faktisk bliver en realitet om nødvendigt. Min gruppe bifalder i denne forbindelse udtrykkeligt, at Parlamentet inddrages fuldt ud heri. I øvrigt mener jeg ikke - netop efter den pinlige opførsel fra mange PPE-medlemmers side her til middag - at vi bør drøfte denne sag i Strasbourg, men derimod i Bruxelles.
Lagendijk,
   Hr. formand, i december 2004 stemte min gruppe imod hr. Moscovicis betænkning, fordi vi var af den opfattelse, at betænkningen om Rumænien var alt for positiv, og intet lod formode, at der blev taget fat på grundlæggende problemer, såsom bekæmpelse af korruption og sikring af uafhængige medier og en fri presse. Kære kolleger, lad mig ærligt sige, at sagen set med min gruppes øjne havde været klar, hvis hr. Nastases parti havde vundet valget i december 2004. I så fald havde vi i morgen stemt imod Rumæniens tiltrædelse. Den tidligere rumænske regering var en del af problemet og ikke af løsningen, men heldigvis sidder der nu en ny regering, hvis prioriteringer er sammenfaldende med de forhold, som bekymrer Europa-Parlamentet. Den nye regering har siden sin tiltræden gjort det klart, at den oprigtigt agter at tage fat på de problemer, jeg netop har omtalt. Siden da har man ophævet tidligere ministres og tidligere parlamentsmedlemmers immunitet. 25 højtstående politichefer, som er mistænkt for korruption, er afskediget, og der forventes inden længe anlagt straffesager mod tidligere ministre på grund af korruption.
Kort sagt fortjener denne regering, og ikke mindst justitsministeren, Parlamentets støtte. Det siger jeg henvendt til alle kolleger, som vil stemme imod. Siger vi nej til denne regering, straffer vi den for de fejl, der blev begået af den foregående regering. Det vil virke destabiliserende for den nuværende regering, og er der noget, jeg ikke ønsker, så er det den tidligere regerings tilbagevenden til magten. Derfor et ja til denne regering, men et ja under visse betingelser. Det er afgørende, at Europa-Parlamentet også efter i morgen bevarer grebet om udvidelsen med Rumænien, og jeg har derfor taget initiativ til, at Kommissionen og Det Europæiske Råd giver tilsagn om, at Europa-Parlamentet rent faktisk fortsat vil være inddraget i udvidelsen også efter i morgen. Jeg glæder mig over samarbejdet med ordføreren. Jeg glæder mig over, at samarbejdet med kollegerne er lykkedes. Ikke mindst glæder jeg mig over det tilsagn, som blev givet i dag af hr. Rehn, og som fremgår af et brev fra hr. Barroso til hr. Borrell.
Kære kolleger, skulle det fremover, på et tidspunkt inden for det kommende halvandet år, blive nødvendigt at gøre brug af klausulerne om udsættelse, vil Europa-Parlamentet fuldt ud blive inddraget. Finder Europa-Parlamentet selv i 2005 eller 2006, at reformerne er utilstrækkelige, og at der således er behov for på meget specifikke punkter, såsom bekæmpelse af korruption, at bringe udsættelsesproceduren i anvendelse, vil det være muligt, og der opstår da en politisk kendsgerning, som kræver reaktion på såvel europæisk niveau fra Kommissionen og Rådet som på nationalt niveau. Vi må trods alt ikke glemme, at traktaten med Rumænien og Bulgarien skal ratificeres, og at de pågældende landes parlamenter fremover vil mærke sig Europa-Parlamentets udtalelser.
Mit og vores budskab til den nye regering lyder derfor som følger: Ja, vi lader tvivlen komme Dem til gode. Fortsæt først og fremmest med gennemførelsen af reformerne. De skal imidlertid også vide, at Europa-Parlamentet fortsat følger Dem. Vi er ikke ukritiske, og vi vil ikke tøve med om nødvendigt at gøre brug af udsættelsesprocedurerne - som også påpeget af kommissæren. 

Meijer,
   Hr. formand, Bulgarien og Rumænien blev ikke umiddelbart optaget i forbindelse med den store udvidelse i 2004, fordi forhandlingerne med de to lande ikke var så langt fremme.
Om Bulgarien skal det bemærkes, at landet gerne bygger veje og flyvepladser uden at tage hensyn til folkesundheden, naturen, miljøet og de regler, der er gældende i EU. Endvidere er den store romanibefolkning stadigvæk langtfra sikret ligeværdige vilkår til trods for de af EU støttede projekter. Der er stor fattigdom og arbejdsløshed. Den siddende regering beror på en enkelt persons midlertidige popularitet. Den mand, som ville have været konge, men som ikke har noget nævneværdigt organiseret og sammenhængende bagland. Denne besynderlige situation bringes sandsynligvis til ophør ved valget den 25. juni. Bulgarien klarer sig ikke dårligere end visse af de stater, der allerede i 2004 blev optaget, så uagtet kritikken er der ingen begrundelse for at vente længere end til 2007.
Rumæniens medlemskab er langt mere diskutabelt. Man har stadigvæk ikke, heller ikke de senere år, kunnet sikre en uafhængig presse, et uafhængigt retsvæsen og uafhængige ikke-statslige organisationer. Rumænien har søgt optagelse i EU, men det er mit indtryk, at man i Rumænien i højere grad ser op til USA og Tyrkiet. Det går så dårligt i Rumænien, at nabolandet Moldova helt har mistet den oprindelige begejstring ved udsigten til at kunne vende tilbage til Rumænien. Myndighedsopgaver forsømmes, men der er skabt plads for en økonomi, som mest af alt leder tanken hen på det vilde vesten. I iveren efter at udvinde mineraler på en billig måde engageres udenlandske eventyrere, som anvender farlige kemiske midler, som kan forurene jordbunden, grundvandet og flodvandet ganske alvorligt. I Ungarn, som allerede tidligere har været ramt af giftigt flodvand fra Rumænien, ser man med bekymring på guldudvindingsprojektet i Rosia Montana i den rumænske provins Alba, hvor der vil blive anvendt cyanid. Rumænien har endvidere indgået en aftale med USA om at modarbejde Den Internationale Straffedomstol i Haag. Rumænien er et udstillingsvindue for det "nye Europa" som defineret af den amerikanske forsvarsminister Rumsfeld.
Rumænien klarer sig dårligere end alle de lande, der indtil nu er optaget. Det kunne i sig selv være en begrundelse for at afvise Rumæniens medlemskab på nuværende tidspunkt. Min gruppe er imidlertid fortaler for, at europæiske lande med en lav levestandard hurtigt optages, forudsat at de hurtigt opfylder kravene vedrørende menneskerettigheder, demokrati og miljø. Lader vi uden videre Rumænien komme ind, bliver det vanskeligere at lægge pres på Tyrkiet og kræve, at det først skal udvikle sig til et ordentligt demokrati, før det kan optages. Endvidere fjerner det ethvert seriøst argument for yderlige at opsætte forhandlingerne med de tidligere jugoslaviske republikker Kroatien og Makedonien, som i de senere år har haft et håb om at kunne tiltræde EU samtidig med Rumænien. Vi ved ikke, hvordan Rumænien vil udvikle sig under en ny regering i den kommende tid, og om der vil være udsigt til en løsning på de eksisterende problemer. Derfor er det berettiget, at vi som løftestang lader muligheden for udsættelse stå åben. Det bør ikke kun være Rådets, men også Europa-Parlamentets ret. 
Belder,
   Tak, hr. formand. Hr. Moscovicis betænkning om Rumæniens ansøgning om medlemskab af EU udmærker sig ved at være klar og ærlig. Der påpeges såvel resultater som utilstrækkeligheder med hensyn til denne afgørende fase af Rumæniens lange og vanskelige vej mod Bruxelles. Ordføreren fremhæver især i afsnit 6 de forpligtelser, den rumænske regering fortsat ikke har opfyldt i forhold til EU. Det er ikke uden grund, at der i den forbindelse især lægges vægt på retslige og administrative reformer samt bekæmpelse af korruption. Vi har i alt fald ingen grund til at betvivle den nye rumænske justitsminister, fru Monica Macoveis, integritet og indsats, forlyder det fra velunderrettet kilde. Hun møder imidlertid megen modstand, også i sit eget ministerium. Jeg ville sætte pris på en åben tilkendegivelse fra Kommissionen af vores støtte til fru Macovei. Et sådant positivt signal kan endog have dobbelt virkning og høres såvel inden for som uden for landets grænser. Jeg støtter i den forbindelse således også, hvad hr. Lagendijk sagde herom. Endvidere kunne Kommissionen tilskynde den rumænske regering til at iværksætte en ny kampagne til bekæmpelse af korruption i forlængelse af kampagnen til imødegåelse af bestikkelse. I sidste instans angår dette onde hele samfundet.
Hr. formand, det er mit inderlige håb, at Moscovici-betænkningen vil bidrage til, at Rumænien som ansvarligt medlem kan tiltræde EU, ,den 1. januar 2007. Det samme ønsker jeg i øvrigt, hvad angår hr. Van Ordens fortræffelige betænkning om Bulgarien. 
Vaidere,
   Hr. formand, mine damer og herrer, det er vigtigt for Bulgarien og Rumænien, at de kan påtage sig de forpligtelser, der følger med et medlemskab af EU. Det er også vigtigt for EU, så udvidelsen ikke udgør en risiko for selve EU.
I betragtning af situationen i Transdnestrien og på Balkan, især med hensyn til spørgsmål som menneskesmugling og handel med mennesker, er det vigtigt, at de ydre grænser fuldt ud lever op til EU's standarder. Derfor har jeg også foreslået, at Europa-Parlamentets beslutning skal opfordre den rumænske og den bulgarske regering til at være særligt opmærksomme på sikkerheden ved de nye ydre grænser. Udenrigsudvalget har støttet mit forslag.
Som repræsentant fra Letland er jeg fuldt ud bekendt med den enorme mængde arbejde, som stater skal udføre, og hvilke vigtige beslutninger de skal tage, særligt i de sidste budgetår op til tiltrædelsen af EU. Rumænien og Bulgarien har gennemført betydelige reformer på vejen mod medlemskab af EU. Efter min opfattelse er det nu vigtigt ikke at slække på farten og at fortsætte med de reformer, der er påbegyndt, idet man skal være særligt opmærksom på indre anliggender og forbedringen af retssystemet, overholdelse af menneskerettigheder og især, og det vil jeg gerne fremhæve, at bekæmpe korruption og garantere sikre ydre grænser for EU. Reformerne i Rumænien og Bulgarien vil få positiv indflydelse på borgernes velfærd i disse lande, men også på udviklingen på Vestbalkan. Jeg vil især gerne henlede opmærksomheden på situationen i nabostaten Moldova, hvor værdier som fred, stabilitet og velstand kan blive omsat til virkelighed i nær fremtid som et resultat af, at Bulgarien og Rumænien bliver medlemmer af EU. I forbindelse med Bulgarien og Rumænien tror jeg, vi bør se konstruktivt på fremtiden. Hvis der er nogle spørgsmål, som endnu ikke er løst, må den nødvendige hjælp gives, så de kan opfylde kravene fra medlemsskabets første dag. Europa-Parlamentets politiske støtte til Rumænien og Bulgarien vil styrke disse landes beslutsomhed og vil fungere som en politisk kapital for aktivt at fortsætte reformerne. 
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af Italiens nye Socialistparti og også som medlem af Delegationen til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Rumænien. Vi skal gentage det, som Parlamentet har anmodet om tidligere, og på en bestemt måde forlange, at regeringen i Bucarest tager det uløste spørgsmål op om indstillingen af de sager, der vedrører international adoption af rumænske børn, som har ventet alt for længe på at blive forenet med deres nye familier. På trods af de mange løfter og hensigtserklæringer er der hidtil ikke blevet gjort en konkret indsats, og tiden bliver ved med at gå, uden at der sker nogen formel handling fra de ansvarlige myndigheders side.
De børn, som det drejer sig om, har ofte en menneskelig tragedie bag sig. De bor på offentlige institutioner, som jeg har haft lejlighed til at besøge, og som er fuldstændigt faldefærdige, forældede og blottede for enhver menneskelig varme. Vi må forhindre, at disse børn får endnu et nederlag!
Mødet med de nye familier har givet disse børn et håb om et andet liv og en bedre fremtid. Lad os gøre alt for, at dette håb ikke skuffes, og lad os sørge for, at man ikke helt nægter disse børn retten til en lys og lykkelig barndom. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med at lykønske ordførerne, hr. Moscovici og hr. Van Orden, og sige, at den forhandling, vi holder her i dag, viser den store betydning, som Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse har.
Kommissionens og Rådets erklæring i dag styrker Parlamentets beføjelser betydeligt og udbreder deres gyldighed ud over de stramme begrænsninger, som proceduren om samstemmende udtalelse indebærer. Denne erklæring udgør en meget vigtig præcedens, som vi hverken kan eller må ignorere i fremtiden.
Det er klart, at Parlamentets politiske og budgetmæssige beføjelser bør bevares, og jeg synes ikke, hr. formand, at Parlamentet skal være bange for at kræve, at de forpligtelser, der er kommet til udtryk her til morgen, bliver overholdt - såfremt det ikke skulle være tilfældet - men jeg mener heller ikke, at der for øjeblikket er nogen grund til at betvivle dette.
Ligesom jeg hævder, at Parlamentets beføjelser bør bevares, hr. formand, siger jeg også, at Rumænien og Bulgarien ikke må blive gidsler i de budgetmæssige eller politiske stridigheder mellem de forskellige institutioner, der i dag udgør EU. Derfor synes jeg, hr. formand, at Parlamentet i morgen - med de aftalte forbehold, som efter min mening er mere end tilstrækkelige - skal vedtage de samstemmende udtalelser, som ordførerne har foreslået os, idet vi som rettesnor skal følge de betingelser, der blev vedtaget i Udenrigsudvalget, så tiltrædelsestraktaten som aftalt kan blive undertegnet den 26. april.
Når det er sagt, hr. formand, er Europa-Parlamentets beføjelser intakte i kraft af de erklæringer, der er fremsat her i dag, så det om nødvendigt kan spille den rolle, der tilkommer det, og i mellemtiden bør vi som nævnt i morgen vedtage de samstemmende udtalelser, der er blevet fremlagt her i dag, med alle de omtalte forbehold, der efter min mening er tilstrækkelige. 
Dobolyi (PSE ).
   - Hr. formand, vi er næsten ved afslutningen af en proces, som for Bulgariens vedkommende har været meget lang. Bulgarien har opfattet den vej, som fører til medlemskab af EU's store familie, som en prioritet, en prioritet, som har strakt sig over flere regeringer og som støttes af et folkeligt mandat. Den beslutning, som nu ligger i vores hænder, fortsætter den forening af Europa, som Europa-Parlamentet satte i gang for to år siden netop i denne bygning med beslutningen om de 10 nye medlemsstater.
Denne udvidelse sætter os i stand til at udvide området med stabilitet, fred og velstand til Rumænien og Bulgarien. Den sætter os i stand til at udbrede Europas værdier, som bygger på demokrati, pluralisme og retssamfund. Som hr. Van Orden nævner i sin velafbalancerede betænkning, har Bulgarien stadig en del arbejde at gøre, før kriterierne er opfyldt. Ligesom kommissær Rehn, hr. Wiersma og andre ærede kolleger er også jeg glad for, at Parlamentet fremover også vil deltage i overvågningen af førtiltrædelsesprocessen. Derfor vil jeg gerne opfordre vores bulgarske venner til at fortsætte det fremragende arbejde, som de begyndte for en hel del år siden, og som vil betyde, at vi kan afslutte denne periode den 1. januar 2007.
På PSE-Gruppens vegne vil jeg gerne sige, at vi glæder os til at byde det bulgarske folk velkommen i den sammenslutning, som de altid har tilhørt, eftersom de deler vores historie, kultur og værdier. Dermed markerer vi afslutningen på en kunstigt skabt afbrydelse, ligesom det er tilfældet med Rumænien. Det glæder mig også at kunne benytte denne lejlighed til at sige et par ord om Rumænien som ungarsk medlem af Parlamentet, for jeg tror, at denne udvidelse vil tilvejebringe en løsning for de 2 millioner ungarere, der bor i Rumænien, og at vi fra 2007 vil kunne leve i et fælles Europa uden grænser. 
Neyts-Uyttebroeck (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil indledningsvis gerne komplimentere ordførerne, hr. Van Orden og hr. Moscovici, men også de kolleger, som i de forgangne år har fulgt den indsats, der er ydet af såvel Bulgarien som Rumænien. Jeg tænker navnlig på min kollega baronesse Nicholson, som i så henseende utrætteligt har støttet Rumænien.
Et stort flertal af medlemmerne af min gruppe vil bifalde tiltrædelsestraktaten med Rumænien, og det vil jeg især tale om i dette indlæg. Der stilles godt nok stadigvæk spørgsmålstegn ved, om Rumænien er parat, når det gælder retsvæsen, bekæmpelse af korruption og overvågning af de ydre grænser, men vi værdsætter de store anstrengelser, den nuværende regering gør sig for at indhente efterslæbet. Vi støtter fuldt ud disse anstrengelser. Jeg vil også gerne sige, at vi påskønner det tilsagn, vi har fået fra Kommissionen og Rådet, som forsikrer, at Europa-Parlamentet fortsat vil blive inddraget i opfølgningen med hensyn til den udvikling, der stadigvæk forestår. Hidtil har Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet, repræsenteret ved skyggeordførere eller koordinatorer, haft et forbilledligt samarbejde om at fjerne vores væsentligste bekymringer. Som De ved, vedrørte disse bekymringer især den særligt lange periode på 20 måneder fra undertegnelsen den 25. april 2005 til den egentlige tiltrædelse den 1. januar 2007.
Vi har nu fået sikkerhed for, at vi som institution inddrages, såfremt det måtte komme på tale at anvende beskyttelsesklausulen, og vi gentager derfor vores fulde støtte til Rumænien. Landet har nu alle muligheder for at sikre, at det ikke kommer på tale at anvende den omhandlede klausul. Det er afgjort mit inderlige ønske. Under alle omstændigheder medgiver vi landet vores støtte og sympati. 
Horáček (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi er tilhængere af Bulgariens tiltrædelse af EU, da dette lands medlemskab har stor politisk betydning. Dog må man ikke slække på bestræbelserne i reformprocessen. Vi vil dog ikke stemme for Van Orden-betænkningen i denne form, da den mangler visse ting eller aftegner tingene for svagt, f.eks. hvad angår menneskerettighederne. De bulgarske myndigheder skal udarbejde en klar handlingsplan for bekæmpelse af menneskehandel og også gennemføre den. Forholdene for patienter på psykiatriske institutioner skal forbedres. Minoriteter, især romaer, skal integreres i endnu højere grad. De demokratiske rettigheder og ytringsfriheden samt principperne i Århus-konventionen og adgangen til informationer skal sikres. Vi er i denne forbindelse chokerede over truslerne mod repræsentanter for miljø-ngo'er og borgerinitiativer. Miljøproblematikken i forbindelse med atomkraftværkerne Kozloduj og Belene vil blive berørt af Rebecca Harms.
De mange tilfælde af korruption skal bekæmpes energisk. Desuden skal der gøres alt for at opklare skæbnen for de 14 savnede bulgarske sømænd fra skibet , der sank i Det Sorte Hav i februar 2004.
Remek (GUE/NGL ).
   - Som borger i en af de nye medlemsstater, som allerede har fået mulighed for at tilslutte sig EU, vil jeg gerne udtrykke min støtte til Bulgariens og Rumæniens kommende tiltrædelse som beskrevet i vores ordføreres anbefalinger. Jeg mener, at både Bulgarien og Rumænien skal have samme muligheder som vi, forudsat at deres borgere vælger at drage nytte af dem. De nødvendige krav skal naturligvis opfyldes, men disse lande skal have en chance for at vise, at de har noget at bidrage med til EU, især eftersom der på det seneste har været flere og flere tegn på, at lande, som ligger en hel del længere væk fra selve Europa, vil kunne blive medlem af EU i fremtiden. At vente foran EU's porte er en kraftig motivation, det ser man på de øgede aktivitetsniveauer i Bulgarien og Rumænien. Desuden må vi ikke glemme, at Bulgarien og Rumænien hører med til Balkan. Jeg tror, der er langt større chancer for fred i denne region, hvis de to lande er med i EU, end hvis de ikke er det. 
Piotrowski (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, på sit seneste møde i Bruxelles stemte Udenrigsudvalget med stort flertal for at støtte Bulgariens og Rumæniens ansøgninger om medlemskab af EU. Medlemmerne af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati i Udenrigsvalget var blandt dem, der stemte for at støtte ansøgningerne, eftersom vi ikke ønsker at modarbejde disse to europæiske landes ønsker om at blive integreret med resten af Europa. Vi er helt klar over, at Bulgarien og Rumænien har gjort enorme fremskridt i form af politiske og økonomiske reformer, men samtidig føler vi, det er vores pligt at advare borgerne i disse to lande mod at være alt for optimistiske.
Selv om der står i de officielle dokumenter fra Kommissionen, at et af EU's mål er at styrke solidariteten mellem dets folk og samtidig respektere deres historie, kultur og traditioner, så er det faktisk langtfra sandt. Solidaritet er ikke længere en prioritet for EU, og det, der virkelig tæller, er en besynderlig form for konkurrenceevne, som er blevet fastlagt i den seneste version af Lissabon-strategien. De nye EU-medlemsstater har ikke fået nok midler, og det betyder, at de nuværende politikker vil føre til endnu større forskelle mellem regioner og lande. Der er stor risiko for, at Bulgarien og Rumænien i stedet for at modtage rigtig udviklingsstøtte blot kommer til at betale for opretholdelsen af EU's bureaukratiske struktur gennem deres bidrag til EU's budget. 
Libicki (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg må desværre konstatere, at debatten i dag har været domineret af bogholdere og bureaukrater. Derfor glædede det mig at høre hr. Schmit, Rådets repræsentant, fremhæve noget, som egentlig burde være indlysende, nemlig at dette i sandhed er et historisk øjeblik, særligt for Bulgarien og Rumænien. Disse to landes tiltrædelse vil betyde, at den deling, der blev skabt med Jalta-aftalen, og som var i strid med den europæiske kultur, tradition og retfærdighed, endelig vil blive fjernet helt fra kortet. Samtidig har de to lande, som vi byder velkommen i EU, traditionelt tilhørt den europæiske kultur. Da de fik deres selvstændighed for over 100 år siden, gjorde de en stor indsats for at etablere sig selv som moderne stater for at blive en del af den vesteuropæiske kultur. Der er næppe nogen her i dag, som ikke kender navne som Brancusi, Eliade og Carmen Sylva, et pseudonum som den rumænske dronning brugte for 90 år siden til at udgive sine meget velkendte skrifter.
Bulgarien frigjorde sig fra den ottomanske dominans, da det opnåede sin selvstændighed, ved at anmode det vesteuropæiske Saxe-Coburg-Gotha-dynasti om at overtage tronen. En repræsentant for dette dynasti, den nuværende bulgarske premierminister, leder nu med succes Bulgarien ind i EU. Vi bør byde disse lande velkommen og glæde os over, at de træder ind i vores familie af europæiske nationer. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, det er ikke engang et år siden, at de to spidskandidater fra de store partier, hr. Swoboda og fru Stenzel, under EU-valgkampen i Østrig på spørgsmålet fra bekymrede borgere om den dengang igangværende udvidelse med 10 lande og om, hvordan det skulle gå med udvidelseskandidaterne, svarede: Det er ikke aktuelt.
I hvor høj grad vælgerne er blevet skuffede og skulle blive skuffet over sådan et svar, kan man nu også læse ud af de foreliggende betænkninger. Her føres der en konsekvent strudsepolitik. For de argumenter, der taler for at bremse en for tidlig yderligere udvidelse, bliver der jo stadig flere af: korruption, forvaltning, ikke gennemført EU-forfatning. Vi er selv slet ikke i stand til at tage dette skridt her.
Det, der skal besluttes her i morgen, er uansvarligt set i lyset af et fungerende og rent faktisk demokatisk Europa og vil i sidste ende endda være til skade for de lande, der nu trænger ind i Unionen.
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, det glæder mig, at De i det mindste er til stede, også selv om De ikke lytter. Hr. kommissær, kære kolleger, vi skal som parlamentsmedlemmer kontrollere to ting. For det første skal vi undersøge, om vores rettigheder som parlamentsmedlemmer bliver varetaget i udvidelsesprocessen. Jeg siger som talsmand for min gruppe i Budgetudvalget - vi vedtog Dührkop Dührkop-betænkningen enstemmigt i går aftes - at jeg ikke kan se, at der blev taget hensyn til Europa-Parlamentets budgetrettigheder i forbindelse med udvidelsen.
Hr. kommissær, når De siger , er det for mig ikke nogen bindende udtalelse, som vi kan gå ad rettens vej med. Der gives ingen garantier for noget. Når jeg analyserer vores interne ting, så kan jeg konstatere, at der ikke er taget højde for Parlamentets rettigheder, sådan som man burde have gjort.
Vi skal for det andet undersøge, om Bulgarien og Rumænien opfylder tiltrædelseskriterierne. Hvornår - om ikke ved den afstemning, der er obligatorisk i henhold til traktaten, og som skal finde sted i morgen - skal vi beslutte noget herom? Skal jeg minde om, hvad Europa-Parlamentet har sagt år efter år i fremskridtsrapporterne, særligt med hensyn til situationen i Rumænien? Jeg kan ikke se, at der er sket nogen fremskridt. Når jeg forsøger at overføre tingene til slutningen af 2006, kan jeg ikke se for mig, at målet bliver nået. Jeg havde foreslået, at vi først skulle stemme om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelsesansøgninger, når den næste fremskridtrapport var blevet fremlagt her i plenarforsamlingen. Det var desværre ikke muligt.
Derfor understreger jeg med al tydelighed - og det kan jeg sige på vegne af en række kolleger fra mit hjemland - at vi, især hvad angår Rumænien, ikke kan give vores tilslutning på nuværende tidspunkt.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, kære hr. formand for Rådet, kære kommissær, jeg vil gerne indlede med at sige hjertelig tak til ordførerne for det meget grundige og omfattende arbejde. Betænkningerne forekommer måske mere kritiske, end det var tiltænkt, fordi de er så åbent formuleret. Men det er godt, at vi henviser tydeligt til de uafklarede punkter.
Jeg vil imidlertid også gerne rette en tak til rådsformanden og kommissæren, for de har begge - De, hr. Schmit, og De, hr. Rehn - gjort Dem intensive bestræbelser på at gå ind på Parlamentets ønsker og forestillinger. Jeg ved, De har måttet overvinde mange retlige forhindringer. Det, De har sagt i dag, understreger også - trods enhver principiel støtte til det, hr. Ferber sagde med hensyn til Parlamentets rettigheder - at det ikke forekommer muligt, at Rådet og Kommissionen ganske enkelt negligerer Parlamentet, hvis det - netop som repræsentant for den europæiske befolkning - skulle komme med en negativ udtalelse til efteråret. Det har egentlig også været den eneste forudsætning for, at mange af vores kolleger kan stemme for.
Der er endnu meget at gøre. Nu forholder det sig ikke sådan, som hr. Lagendijk - som jeg i øvrigt værdsætter meget - sagde: Tidligere var alt altid sort eller rødt eller i hvert fald dårligt, og nu er alt godt. Også den tidligere regering har foretaget sig nogle ting - men det har været for lidt, det indrømmer jeg - og derfor nærer vi store forhåbninger om, at denne regering intensiverer sine bestræbelser.
Fredag for en uge siden var jeg selv i Rumænien og mærkede, hvor alvorligt regeringen og de forskellige parlamentsmedlemmer tager gennemførelsen af reformerne. I øvrigt bliver Rumæniens bestræbelser - netop hvad angår bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet - også støttet gennem den nye udvikling i Ukraine, for det er første gang, Ukraine reagerer positivt. Jeg vil gerne bede Rådet og Kommissionen om at sikre, at Ukraine her hjælper med til, at Rumænien kan vinde kampen mod den internationale kriminalitet, og hvis kampen mod den interne korruption bliver vundet, er forudsætningerne absolut til stede. Men jeg vil virkelig gerne bede de herrer tage dette alvorligt. Parlamentet tager Deres løfter meget alvorligt. Jeg håber også, De tager vores holdninger meget alvorligt.
Jensen (ALDE ).
   - Hr. formand. Også fra ALDE-Gruppenn skal der lyde stor beklagelse over den mangel på respekt for Parlamentet og krænkelse af Europa-Parlamentets budgetbeføjelser, som vi ser her i forbindelse med forhandlingerne om optagelse af Rumænien og Bulgarien i EU. Det er desværre ikke første gang det sker. Vi så det jo også i forbindelse med udvidelsen med de 10 nye lande i fjor. Her handlede Rådet også helt ensidigt og skrev overslaget over udgifterne til udvidelsen ind i bilaget til tiltrædelsestraktaterne og man skulle tro, at efterspillet hertil og de efterfølgende forhandlinger mellem Parlamentet og Rådet havde fæstnet sig i Rådets erindring. Noget tyder imidlertid på, at Rådets hukommelse er temmelig kort.
Hvor svært kan det være? Vi har jo bare bedt om, at Rådet - som aftalt med det luxembourgske formandskab - går ind for en fælleserklæring, som understreger, at de tre institutioner skal nå til enighed om de finansielle følger af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, sådan som det bør være. Men nej, sådan en erklæring vil man ikke underskrive. Det er da en klar illustration af manglende samarbejdsvilje og det så kort tid før, vi skal finde fælles fodslag om en aftale for de flerårige budgetter efter 2006 om de finansielle perspektiver. Her er det jo netop, at den manglende fælles holdning kan få konsekvenser, nemlig hvis der ikke opnås enighed om finansielle perspektiver før de nuværende løber ud.
Jeg vil godt takke for kommissærens præcisering af, hvordan det ligger med de finansielle perspektiver og hans opbakning til, at Parlamentet skal have sin mening frem. Jeg vil også takke hr. Schmidt for hans løfte om, at han endnu en gang vil forsøge at få fælleserklæringen underskrevet af Rådet. Jeg ønsker ham al mulig held med opgaven. 
Harms (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne sige noget om Kozloduj igen. Min gruppe forventer, at lukningen af atomkraftværket Kozloduj finder sted, sådan som det står aftalt i protokollen. Vi havde indtryk af, at Van Orden-betænkningen godt kunne bruge en præcisering på dette punkt, fordi vores kollega jo formulerede sig meget åbent her. Jeg glæder mig meget over støtten fra hr. Stenzel og hr. Swoboda, der forhåbentlig får bred støtte til dette ændringsforslag fra deres grupper.
I går erfarede jeg, at den bulgarske regering nu endegyldigt har besluttet at bygge atomkraftværket Belene. Vi har også stillet et ændringsforslag herom. Bulgarien eksporterer elektricitet i stort omfang. Jeg kan ikke se, at det er nødvendigt at fortsætte Belene-byggeriet og dermed importere risici til landet for derefter at eksportere elektricitet. Det er efter min mening ikke hensigtsmæssigt. Det er heller ikke hensigtsmæssigt at investere europæiske penge i denne sag. Hr. Horáček var inde på, at aktivisterne i borgerbevægelsen mod netop Belene har meget store problemer. Det er ikke noget godt tegn, når Greenpeace International melder ud, at atomkraftmodstandere i Bulgarien har brug for personbeskyttelse, fordi de udsættes for så ekstreme angreb.
Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, er det spørgsmål, der rejser sig, hver gang nye lande optages i EU, kun et spørgsmål om tal og økonomi? Er det med andre ord et spørgsmål om omkostninger, underskud, vækst og produktion, eller er det også et kulturelt spørgsmål? Måske er det også socialt? Det står helt klart, at Rumænien og Bulgarien ikke har den europæiske vækstrate og heller ikke den sociale retfærdighed. De mistede 45 år, men det var noget, vi skrev under på, da vi overgav dem til Sovjetunionen. Roosevelts og Churchills underskrifter blev sat side om side med Stalins. Derfor skylder vi dem 45 års efterslæb med hensyn til social udvikling og økonomisk vækst. Derfor må vi nu uden et kny give dem tilbage, hvad vi skylder dem, og række dem hånden, så de kan komme ind i det europæiske samfund. Vi skylder dem det af hensyn til den europæiske civilisation og kultur. Vi må ikke bare se på de tørre tal! Tørre tal er for teknokrater. Tal bygger ikke samfund, de bygger banker, men vi her bygger det europæiske samfund, den europæiske idé. Så lad os stemme for, da det er nødvendigt for Europas bredde og for de nye idéer, vi skal bruge til at berige Europa med. 
Tatarella (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af UEN-Gruppen og den italienske delegation fra Den Nationale Alliance. Vi stemmer for forslaget til beslutning i morgen, og vi ser med tilfredshed på traktatens undertegnelse og Bulgariens og Rumæniens efterfølgende optagelse i EU.
Siden 1989 har alle de regeringer, som har efterfulgt hinanden i Rumænien, haft den ene hovedmålsætning, at Rumænien skulle optages i EU. Vejen har været vanskelig og snoet, men der er ingen tvivl om, at der er sket betydelige fremskridt. Navnlig i de seneste år har regeringen i Bucarest gjort kæmpestore fremskridt. Kommissionen har noteret sig dette, og i sin rapport fra 1997 om opfyldelsen af de politiske kriterier konstaterede den, at landet har gjort en meget stor indsats, hvad reformerne angår, nemlig en styrkelse af demokratiet, retsstaten og respekten for mindretallene, men også når det gælder reformen af den offentlige forvaltning. Der er naturligvis stadig problemer, men vi må være fortrøstningsfulde. 
Masiel (NI ).
   - Hr. formand, Rumænien og Bulgarien er europæiske lande. Følgerne efter Anden Verdenskrig var meget ulykkelige, og disse landes tiltræden af EU vil ikke kun være en form for erstatning for den katastrofale Jalta-aftale, den vil også opfylde ganske mange menneskers ønske, inklusive pave Johannes Paul II. Det er irrelevant, om disse lande tiltræder EU den 1. januar 2007 eller senere, for selv om vi ventede 40 år, ville de stadig ikke være parat i økonomisk og social henseende. Men vores centrale kriterium er et ægte ønske om at opbygge et fælles og retfærdigt Europa på grundlag af en kristen arv, og jeg vil derfor foreslå, at Rumænien og Bulgarien tiltræder EU den 1. januar 2007, og ikke senere. Vi bør ikke lægge en dæmper på deres EU-iver, vi bør faktisk gøre lige det modsatte. Vi bør bruge den til at sikre, at de sidste nødvendige reformer før tiltrædelsen bliver gennemført. 
Podestà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Parlamentets Delegation til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Rumænien var i Bucarest i sidste uge. Vi mødtes med vores kolleger fra parlamentet, med den nye statschef, med premierministeren og med andre ministre, og vores indtryk var i det store og hele positivt. Fra rumænsk side lagde man nemlig heller ikke skjul på de problemer, der stadig eksisterer, og det er efter min mening yderst positivt, eftersom vi kan se de fremskridt, der er blevet gjort hidtil.
Et af parlamentsmedlemmerne sagde for lidt siden, at disse lande ikke har gjort fremskridt. Det er ganske enkelt forkert. Rumænien og Bulgarien har gjort store fremskridt. Navnlig for Rumæniens vedkommende og ikke mindst i de sidste par måneder, nemlig efter regeringsskiftet som følge af valget i november, har man med disse fremskridt taget hensyn til Europa-Parlamentets seneste anmodninger, f.eks. da Parlamentet i november vedtog den rapport, som kommissær Verheugen fremlagde. Jeg mener, at EU bør være konsekvent, for det ville virkelig være mærkeligt, hvis vi blev nødt til at forklare den rumænske og bulgarske befolkning, at deres lande risikerer at blive gidsler, fordi Rådet og Parlamentet ikke er i stand til at finde en balance, når det gælder budgettet og de finansielle overslag.
Jeg mener ærligt talt, at vi bør gøre os klart, hvilken indsats disse lande har gjort. Der bliver ingen genveje, og opnåelsen af de standarder, der kræves for at blive optaget, afhænger udelukkende af deres evner, men vi må ikke på forhånd drage tvivl om den målsætning, som disse lande bestræber sig på at nå. 
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, jeg har fra begyndelsen været tilhænger af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU. Det er jeg også i dag, og det vil jeg blive ved med at være. Jeg bifalder alle fremskridt, som disse to lande har opnået i de seneste år.
Men hvad forlanges der af Europa-Parlamentet i dag? Vi skal stemme for tiltrædelsesaftaler, der ikke virkelig er blevet forhandlet til ende. Der er vigtige elementer i Københavnskriterierne, der ikke er opfyldt. Med beskyttelsesklausulerne og udskydelsesklausulerne kommer Kommissionen og Rådet med en forhandlingspolitisk falliterklæring. I virkeligheden skal vi stemme for en tiltrædelse på krykker.
Samtidig presser Rådet på for en forhastet underskrivelse af aftalerne. Samtidig sætter Rådet Europa-Parlamentet på plads med ophævelsen af budgetrettighederne. Vi bør ikke straffe Rumænien og Bulgarien på grund af det. I det mindste gør brevvekslingen mellem Kommissionens formand Barroso og Parlamentets formand Borrell det muligt for os at give vores tilslutning, selv om vi ikke gør det med glæde.
Hr. rådsformand, hr. kommissær, jeg vil også sige til Dem, at vi er ved at miste tilliden til, at Rådet og Kommissionen er parate og i stand til at føre de kommende udvidelsesforhandlinger som påkrævet, dvs. fair, ansvarsfuldt og i alles interesse. Sats ikke på Europa-Parlamentets permanente tålmodighed. Og kom frem for alt ikke tilbage til november, når De fremlægger rapporten, med et midlertidigt svar, men i stedet med et klart ja til, at landene er klar til tiltrædelse.
Den vind i Europa-Parlamentet, der hele tiden har blæst i retning af udvidelse, kunne gå hen og skifte!
Nicholson of Winterbourne (ALDE ).
   - Hr. formand, i Helsinki i 1999 gav Rådet, Kommissionen og Parlamentet Rumænien tre opgaver, som det skulle løse.
I dag kan jeg rapportere meget positivt om en opgave, nemlig forbedringen af børns rettigheder. Siden 1999 har Kommissionen afsat 60 millioner euro til forbedring af børn rettigheder. Kommissionen har sammen med den rumænske regering skabt familielignende forsorg for trængende børn gennem oprettelse af dagplejecentre, familielignende hjem, mor og spædbarnsafdelinger og centre for børn med særlige behov.
I årevis har Kommissionen kørt en større offentlig oplysningskampagne sammen med regeringen, og den har iværksat og gennemført omfattende uddannelsesprogrammer for faglige medarbejdere om gennemførelsen af den europæiske menneskerettighedskonvention, FN's konvention om barnets rettigheder og den usædvanligt stærke nye rumænske lovgivning.
Som følge heraf er antallet af børn på institution faldet fra 85.000 til 35.000. Forholdene i institutionerne er ændret drastisk, og 15.000 børn er nu i familiepleje. Ca. 30.000 børn er kommet tilbage til deres egne familier. Bare sidste år blev 1.800 børn adopteret inden for landets grænser, og for 2-3 år siden blev 25.000 børn med særlige behov rehabiliteret til normal skolegang for allerførste gang.
Kommissionen har haft stor indflydelse på arbejdet med ny lovgivning for 6,5 millioner børn i Rumænien. Den nye lov er langt fremme i forhold til andre love i regionen og i visse nationer i EU. Det er en meget moderne lov. Den støtter familien, den er imod vold mod børn, og den forbyder institutionalisering af 0-2-årige børn. I EU's medlemsstater er tusindvis af børn i institutioner, også 0-2-årige børn.
Hvad angår kontakt mellem forældre og børn, er den nye lov specielt stærk og meget moderne. Kommissionen oprettede en særlig gruppe med repræsentanter fra medlemsstaterne, ledet af en belgisk dommer, som skulle bidrage til udformningen af denne nye lovgivning.
Resultatet er, at Rumænien nu har en mere moderne lov og mere reform af børns rettigheder end mange af medlemsstaterne, hvilket nogle medlemsstater erklærede på et møde fredag den 8. april i Grækenland. Jeg lykønsker Rumænien. Dette er bare en succes, og der er mange andre. Rumænien har fortjent sin plads i EU, og jeg skal med største fornøjelse stemme for dets tiltrædelse.
Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne lykønske Rumænien, hvor tusindvis af virksomheder fra Posletten er etableret. Der er dog stadig nogle problemfyldte spørgsmål, nemlig illegal indvandring, menneskehandel og det allerede nævnte spørgsmål om adoption af børn.
Hvad Bulgarien angår, er der en nyhed, som vi bør notere os. Det drejer sig om de afsløringer, som den tidligere chef for den østtyske efterretningstjeneste kom med i et kendt dagblad i går, hvor han én gang for alle sagde sandheden, nemlig at attentatet på paven var direkte tilrettelagt og iværksat af den bulgarske efterretningstjeneste. Derfor bør vi, hr. formand, hr. kommissær, benytte os af denne fase og bede de bulgarske myndigheder om at fortælle os sandheden. Lad os bede om, at arkiverne bliver åbnet! Så Europa endelig får at vide, hvad der skete, og hvem der leverede våbenet til Ali Agca, som blev oplært i Bulgarien. Lad os spørge, hvad der skete, for man har stadig blod på hænderne efter dette attentat, som er det tunge ansvar hos de ansvarlige for denne historiske periode, der heldigvis sluttede med Berlinmurens fald. Vi skal huske dette alvorlige ansvar og sørge for, at sandheden kommer frem. Vi må ikke tage hul på et nyt kapitel, uden at vi først har skabt klarhed og fået den historiske sandhed at vide. 
Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, når Rumænien og Bulgarien skal tiltræde EU om knap to år, skal dette - det hører vi i det mindste fra udvidelsesprædikanterne - føre til en yderligere stabilisering på Balkan. Der er ingen tvivl om, at Rumænien og Bulgarien er medlemmer af det europæiske folkesamfund. Netop fra et østrigsk synspunkt er det positivt, at store områder af et land, som indtil Første Verdenskrig var forankret i den østrigske folkefamilie, nu bliver optaget i Unionen. Det ændrer dog ikke noget ved, at begge lande ikke blot stadig har store problemer i økonomisk og socialt henseende, der ikke er blevet løst trods alle reformbestræbelserne. Landene har også store problemer med hensyn til eksport af kriminalitet, der ikke mindst er et resultat af den interne korruption i de pågældende lande. Når man derudover tænker på, at 30 % af rumænerne stadig lever på fattigdomsgrænsen, må man frygte, at presset på det europæiske arbejdsmarked bliver overvældende.
Alt dette er problemer, der efter vores mening peger på, at det formentlig er for tidligt at optage Rumænien og Bulgarien. Rumænien og Bulgarien, Sofia og Bukarest, bliver nødt til at få styr på bekæmpelsen af kriminalitet, før de kan købe billet til EU.
Gál (PPE-DE ).
   - Jeg vil i morgen støtte optagelsen af et Rumænien, som kan opfylde og anvende europæiske normer og praksis, men jeg vil samtidig gerne pege på, hvor vigtigt det er at holde øje med, hvordan forpligtelserne bliver opfyldt.
Rumænien har undergået en stor transformation i de sidste 15 år. På kort tid har det ændret sig fra et tilbagestående land, som helt bogstaveligt lå hen i mørke, og fra et brutalt diktatur til at være NATO-medlem og kandidat til EU-medlemskab. Takket være den nye regering vil man forhåbentlig også lægge grunden til et virkeligt retssamfund i de kommende måneder.
Sideløbende med succeserne skæmmes overgangen imidlertid også af nogle uløste spørgsmål. Som ungarsk medlem af Parlamentet må jeg især fremhæve de mange overgangsundtagelser, som Rumænien har bedt om inden for miljøbeskyttelsen, og hvoraf nogle har direkte indflydelse på Ungarns miljø. Andre følsomme og uløste spørgsmål er korruption, et uafhængigt retsvæsen, tilbagelevering af kirkelig ejendom og samfundsejendom, spørgsmålet om det statslige ungarske universitet, Csango-folkets kulturelle rettigheder, initiativer fra den ungarske befolkningsgruppe og Székely-regionen for at opnå autonomi og bestemmelser i valglovene, som diskriminerer mindretalsorganisationer, og som også kritiseres af internationale organisationer.
Vi håber på fremskridt også på disse områder i de kommende måneder. Dette er et historisk øjeblik for borgerne i Rumænien og for den ungarske befolkningsgruppe i Transsylvanien, som er meget vigtig for mig. Jeg tror, at tiltrædelsen vil forbedre mulighederne for de 1,5 millioner medlemmer af det ungarske mindretal for at forme deres fremtid og give dem en chance for at opnå selvstyre, autonomi og uafhængighed. Ved at godkende underskrivelsen af tiltrædelsestraktaten giver vi Rumænien en mulighed. Derfor vil jeg gerne understrege, at der er behov for nøje overvågning i perioden mellem underskrivelsen af tiltrædelsestraktaten og den egentlige tiltrædelsesdato. Europa-Parlamentet skal have en rolle i denne proces, så alles bange anelser kan være beroliget, når den faktiske tiltrædelsesdato kommer.
Arbejdet i Europa-Parlamentet har lært mig, at Rumæniens fremtidige form, inklusive forholdene for den ungarske befolkningsgruppe, på mange måder afhænger af os. Lad os være standhaftige med at kræve Rumænien til regnskab, selv om delegationen fra den til enhver tid siddende regering hellere vil noget andet, for hvis vi dækker over problemerne vil det være demoraliserende for befolkningerne i medlemsstaterne. Dette er særligt vigtigt for Rumæniens borgere, som kun skal bekymre sig om at stå frem som vindere efter tiltrædelsen. Det er det, min ja-stemme handler om. Lad det være en chance for disse mennesker. 
Rouček (PSE ).
   - Der er snart gået et år siden den historiske udvidelse, hvor de 10 nye medlemsstater tiltrådte EU. Resultaterne af denne udvidelse har stort set været positive, og det gælder ikke kun for de medlemsstater, der blev en del af EU for et år siden, men også for de gamle medlemsstater. Jeg er helt sikker på, at udvidelsesrunden med Rumænien og Bulgarien vil blive lige så vellykket. Alene udsigten til tiltrædelse har vist sig at være en kraftig motivation for både Rumænien og Bulgarien til at reformere deres politiske systemer og gennemføre en række reformer med hensyn til menneskerettigheder og borgerlige frihedsrettigheder, det politiske system og opbygning af en stærkere økonomi.
Der er naturligvis stadig meget at gøre, og vores ordførere har givet et klart, utvetydigt og meget objektivt billede af det i deres betænkninger. Jeg tror, at både Rumænien og Bulgarien vil fortsætte med at være lige så succesfulde i de kommende måneder, som de har været hidtil, og at de vil kunne tiltræde EU i 2007. Jeg ved, at der har været nogle kontroverser om kompetencedelingen mellem EU's institutioner, men vi må ikke tabe vores hovedmål af syne, som er den fortsatte udvidelse af et område med demokrati, frihed, stabilitet og velstand. Dette område bør udvides til at omfatte Sydøsteuropa, så ikke bare Ungarn og Den Tjekkiske Republik, men i fremtiden også Rumænien og Bulgarien kan være stærke og positive eksempler for lande som Serbien, Montenegro eller Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. 
Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg komplimentere de to ordførere med deres grundige betænkninger. På Det Europæiske Råds møde i december blev forhandlingerne med de to lande erklæret for gennemført med en samstemmende udtalelse fra Udenrigsudvalget, som var helt klar. I dag har vi så fået Rådets og kommissær Rehns holdninger. Alle fremhæver, at de to lande har gjort betydelige fremskridt med deres indsats for at opnå harmonisering med EU's Imidlertid skal begge lande gøre endnu flere fremskridt især inden for de kapitler, der drejer sig om korruption, retsvæsen og bekæmpelse af organiseret kriminalitet. Jeg mener, at der kan rettes op på disse mangler i den resterende periode på godt halvandet år. Som kommissær Rehn sagde, vil Kommissionen desuden følge fremskridtene meget nøje. Jeg vil også gerne gøre opmærksom på betydningen af ændringsforslaget om, at Europa-Parlamentet skal deltage fuldt ud i begge disse landes optagelsesprocedure og i beslutningstagningen, såfremt der skal gøres brug af sikkerhedsklausuler, hvilket, man kan sige, også sikrer Parlamentets kontrol. Vi græske medlemmer af PPE-DE-Gruppen støtter fuldt ud Rumæniens og Bulgariens fremtidige medlemskab, da vi er helt klar over, at det vil styrke stabiliteten og sikkerheden på Balkan. Vi tror også, at et negativt resultat vil sende et forkert politisk signal og medføre, at landene taber lysten til at gennemføre alle de nødvendige bestræbelser inden for kort tid. 
Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, for Ungarn er Rumæniens tiltrædelse en sag af national betydning, eftersom de ungarsk-rumænske forbindelser historisk har været fyldt med konflikter. EU kan give en ramme for at løse disse konflikter definitivt, men det sker ikke af sig selv. Rumæniens ungarske mindretal, som tæller 1,5 millioner mennesker, har en vital interesse i at blive medlem af EU så hurtigt som muligt, og tilslutningen til EU-medlemskab i denne grupper ligger på over 90 %. I det gode politiske naboskabs ånd vil Ungarn gerne hjælpe den rumænske regering med at sætte landet i stand til fuldt ud at leve op til de krav, der er detaljeret beskrevet i denne betænkning, for at undgå en udsættelse af Rumæniens tiltrædelse og sikre, at beskyttelsesklausulen ikke behøver komme i brug.
Det tilbageværende arbejde omfatter vigtige områder som at skabe et virkeligt selvstyre og gennemføre en virkelig decentralisering. Det er vigtigt, at Europa-Parlamentet opfordrer den rumænske regering til at fortsætte med at forbedre situationen for den ungarske minoritet, gennemføre særlige foranstaltninger og understrege behovet for subsidiaritet og lokalt selvstyre.
Selvstyre er ensbetydende med autonomi, og en minoritet på 1,5 millioner mennesker har stærkt brug for det. Jeg taler både om behovet for personlig, individuel autonomi for de ungarere, der er spredt ud over landet, og behovet for territorialt selvstyre for områder med en tæt ungarsk befolkning. I denne henseende bør Rumæniens regioner dannes på basis af historiske sproglige traditioner. Tak, hr. Moscovici, for Deres betænkning. Den er en stor opmuntring og en vigtig hjælp for Rumæniens minoriteter. Med de nævnte forbehold støtter jeg helhjertet en hurtig tiltrædelse for Rumænien. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg deltog i Delegationen til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Rumæniens besøg i Bukarest i sidste uge, og jeg er meget taknemmelig over for Parlamentets formand og ligeledes vores næstformand, hr. Podestà, for under usædvanlige omstændigheder at have givet mulighed for, at vi kunne gennemføre afstemningen i denne uge.
Min vigtigste tilbagemelding er at fortælle Parlamentet, hvor imponerende åbent medlemmerne af den rumænske regering - fra præsidenten over premierministeren til ministrene - erkendte de problemer, som de har arvet. Der var ingen forsøg på at dække over dem. Alligevel har de på meget kort tid udarbejdet udførlige programmer for, hvordan disse problemer skal løses, og de har også beregnet omkostningerne ved dem. Så dette var ikke bare en ønskeseddel, det var en meget praktisk tilgang til problemerne.
Vi kender alle sammen problemerne: bekæmpelse af korruption, domstolenes uafhængighed, miljøbeskyttelse. Det står helt klart, at EU må støtte Rumænien, hvad angår indenlandske investeringer og samarbejde for at genoprette det civile samfund. Et kig i historiebøgerne og på billederne af Bukarest fra begyndelsen af forrige århundrede viser, hvor velstående og kultiveret Rumænien på det tidspunkt var blandt de europæiske samfund. Jeg er overbevist om, at Rumænien vil vende tilbage til Europa, og det fortjener det.
Der er bekymringer, navnlig over det ungarske mindretal i Transsylvanien, der ikke altid er blevet behandlet lige godt, men jeg mener, at vi har fået vigtige garantier på det punkt.
Derfor vil jeg stemme for. Det er af største vigtighed at sende det rigtige budskab til ikke bare de rumænske myndigheder, men også den rumænske befolkning. Dette er naturligvis ikke enden på historien. Efter tiltrædelsen skal vi fortsætte arbejdet. Men jeg vil gerne takke vores rumænske værter, som bød os velkommen i Bukarest, og også påpege, at EU's ambassader - med andre ord medlemsstaternes repræsentanter - arbejder tæt sammen med Kommissionen for at sikre, at denne meget vanskelige opgave bliver fuldført.
Leinen (PSE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet har altid været tilhænger af Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse. Vi har også flere gange bekræftet, at denne tiltrædelse skal finde sted den 1. januar 2007, og derfor er det fint, at vi træffer denne beslutning i morgen.
Jeg har også været medlem af Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Rumænien og har set, hvilke fremskridt landet har gjort trods alle de problemer, Ceauşescu-regimet efterlod. Vi må dog ikke se bort fra, at der stadig er nogle lektier, der skal laves inden tiltrædelsesdatoen. Bekæmpelsen af korruption og et uafhængigt retsvæsen er blevet nævnt her gang på gang. Det glæder mig også, at den nye regering forfølger disse mål, og at der er blevet fremlagt nationale handlingsplaner indtil 2007. Korruption er nationaløkonomisk tyveri, at stjæle fra befolkningen. Dette onde skal fjernes fra samfundet.
Rumænien skal være en fungerende retsstat. Jeg kræver også, at forfatningen bliver overholdt - også selv om der er problemer med besættelsen af høje embeder inden for forfatningsorganerne - og jeg vil gerne minde om, at Rumænien er medlem af den europæiske familie og ikke træder ud af rækken her. Washington-London-Bukarest-aksen er måske en lidt overmodig tanke, men vi glæder os til at byde dette land velkommen i EU. Jeg tror også, landet vil samarbejde normalt og godt med EU.
McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil allerførst bifalde Rumæniens fremskridt hen imod medlemskab af EU. Der er nået en masse på kort tid, og det vil jeg lykønske de rumænske myndigheder med.
I eftermiddag har vi hørt om områder, hvor der kræves flere fremskridt, og vores oprigtige bekymringer over, hvordan det alt sammen skal finansieres. Til trods for Baroness Nicholson of Winterbournes meget positive beretning om den forbedrede børneforsorg i Rumænien er behandlingen af børn og unge i statslige institutioner et problem. Jeg tænker især på handicappede børn og unge. For mindre end et år siden offentliggjorde Amnesty International en foruroligende rapport om en række patienters tragiske død på et psykiatrisk hospital i Rumænien. Af rapporten fremgik det, at dødsfaldene hovedsageligt skyldtes underernæring og hypotermi, og at de desværre ikke var noget særsyn i det rumænske psykiatriske sundhedssystem.
Jeg ved, at EU i samarbejde med de rumænske myndigheder har været involveret i et meget vigtigt arbejde med at mindske antallet af børn og unge i institutioner. Amnesty International har imidlertid påpeget, at der ikke er blevet taget tilstrækkeligt hensyn til mange unge, der fejlagtigt er blevet overført fra de statslige institutioner, som blev lukket, til psykiatriske hospitaler, hvor de meget vel kan sygne hen resten af livet.
Jeg accepterer, at der er sket store forbedringer i Rumænien. Kommissionen informerede mig for nylig om alt dens arbejde på dette område, men der skal gøres meget mere. Det er ganske enkelt uacceptabelt, at børn og unge i Rumænien fejlanbringes. Det er naturligvis uacceptabelt i enhver EU-medlemsstat.
Jeg støtter Rumæniens tiltrædelse af EU, men jeg vil indtrængende opfordre de rumænske myndigheder, Kommissionen, Parlamentet og alle relevante organer til ikke at glemme de mennesker af kød og blod, jeg taler om, nemlig dem, der ikke har nogen stemme. Deres situation skal overvåges nøje og forbedres forud for og efter tiltrædelsen.
Salinas García (PSE ).
   - Hr. formand, fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter understreger vi den politiske og økonomiske betydning af Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse af EU. Vi er dog nødt til at erkende, at vi står over for et problem i forbindelse med de finansielle overslag.
Vi kan ikke drøfte tiltrædelsestraktaterne uden at tage højde for de finansielle overslag, ikke mindst med hensyn til den fælles landbrugspolitik. Det er vigtigt at huske på den finansielle omkostning ved gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik i de to kandidatlande. Hvad angår landbruget, kan vi ikke bruge undskyldningen om, at finansieringen af disse to lande finder sted inden for de i Rådet aftalte beløb, til noget. Denne aftale omhandlede udelukkende udgifterne for et EU med 25 medlemmer og omfattede kun de 10 nye lande, ikke Rumænien og Bulgarien.
Fra Parlamentets side ønsker vi, at aftalerne fra topmødet i Bruxelles i oktober 2002, hvor det forsikredes, at den gradvise optagelse af de nye lande ville ske inden for en stabil finansiel ramme, bliver overholdt.
Vi er enige i at optage de to nye lande, men så skal det tal, der er beregnet til optagelsen, forøges, så der bliver plads til såvel Rumænien som Bulgarien inden for den fælles landbrugspolitik. Det er Parlamentets ønske, og vi håber, at såvel Rådet som Kommissionen er enige. 
Itälä (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Rumænien og Bulgarien skal være medlemmer af EU, men hvordan skal det ske, og hvornår skal det ske? For det første havde jeg gerne set en større samarbejdsvilje fra Rådets side med hensyn til finansieringsspørgsmålene. Vi har hørt her i dag, at der stadig er mange usikkerheder, og derfor ville det være godt, hvis vi så nærmere på, hvad der kunne være den fælles opfattelse af disse spørgsmål.
Vi har især problemer med hensyn til Rumænien, og spørgsmålet er, om det opfylder alle kriterierne. Hvis det ikke er et krav, at Rumænien opfylder alle kriterierne, som alle medlemsstater har gjort indtil nu, vil det være et dårligt eksempel for kommende nye medlemsstater som Tyrkiet. Jeg var glad for at høre kommissær Rehns forslag om, at beskyttelsesklausulen må tages i brug, hvis betingelserne ikke bliver opfyldt, og hvis Rumænien ikke gør tilstrækkelige fremskridt. Jeg støtter varmt denne opfattelse.
Nu ville det have været mere fornuftigt at vente på den næste fremskridtsberetning og først stemme om tingene til den tid og ikke i morgen. Det drejer sig frem for alt om den offentlige tillid til, at institutionerne følger regler og aftaler. For kort tid siden blev stabilitets- og vækstpagten udvandet, fordi det blev betragtet som politisk vigtigt. Hvis kriterierne for medlemskab nu skal udvandes, fordi det betragtes som politisk vigtigt, er det svært at forestille sig, hvordan offentligheden kan have tillid til disse institutioner. 
Riera Madurell (PSE ).
   - Hr. formand, fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi vil vi gerne som støtte til de betænkninger, vi forhandler, understrege, at begge lande skal gøre en ekstra indsats inden for forskning, energi, industripolitik og telekommunikation. De er nødt til at omformulere deres industripolitik. De er nødt til at fjerne de strukturelle hindringer for investeringerne og det overdrevne bureaukrati, og de er også nødt til at få en stabil lovgivning, som sikrer en effektiv strategi for de små og mellemstore virksomheder, som er dem, der skaber nye job og er kilde til teknologisk innovation.
De skal også fortsætte arbejdet med en energisikkerhedspolitik. Bulgarien har allerede truffet foranstaltninger for at sikre et højt sikkerhedsniveau på Kozloduy-atomkraftværket, og det glæder vi os over. Men der kan forventes en betydelig reduktion i energiskabelseskapaciteterne, hvorfor der er et presserende behov for at skabe ny kapacitet og garantere forsyningssikkerheden. Vi anmoder Kommissionen om at følge tæt op på spørgsmålet og yde den nødvendige bistand i denne forbindelse.
For Rumænien er nedlukningen af de ineffektive varmecentraler og forvaltningen af de ikke-rentable kulminer centrale udfordringer, der kræver øjeblikkelig vedtagelse af socialpolitiske foranstaltninger for at tackle de alvorlige vanskeligheder, de skaber for beskæftigelsen. De kan derfor regne med vores opbakning, hr. formand. 
Christensen (PSE ).
   - Hr. formand. Rumænien har haft svært ved at løfte det sovjetiske imperiums åg af sig. Rumænien var et af de lande, som oplevede de mest voldsomme overgange fra diktatur til demokrati. Landet har derfor haft en mere vanskelig færd frem mod medlemskab. Derfor er det rumænske samfunds fremskridt også imponerende, men arbejdet er langtfra færdigt. Rumænien har stadig problemer med krænkelse af pressefriheden, dårlig beskyttelse af børns rettigheder og undertrykkelse af roma-befolkningen, ligesom der fortsat er problemer med korruption. Derfor er jeg tilfreds med den handlingsplan mod korruption, som Rumæniens regering for nylig har offentliggjort. Men selv om Rumænien stadig døjer med alvorlige problemer, er det vigtigt, at vi godkender Rumæniens medlemskab i morgen, da det vil fremme det rumænske folks bestræbelser på at opfylde betingelserne for tiltrædelse 1. januar 2007. 

Schmit, Nicolas,
    Hr. formand, jeg skal fatte mig i korthed. Forhandlingen har påvist en række særdeles nyttige og interessante forhold. Jeg mener, jeg kan udlede af indlæggene, at Europa-Parlamentet vil kunne give bred støtte til Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse.
Tænk over det et øjeblik. Hvis ikke de to lande havde haft udsigt til tiltrædelse, hvor ville de så være i dag? Ville de så have udviklet sig, som tilfældet er? Ville vi have set demokratiet vinde frem i de to lande, som tilfældet er? Udsigten til tiltrædelse og udsigten til at blive fuldgyldige medlemmer af den europæiske familie har i høj grad virket befordrende på reformerne i de to lande.
Vi bør derfor - som det har været anført - ikke tage modet eller lysten fra de to lande. Vejen mod tiltrædelsen bør således nu konkretiseres.
Der er ganske rigtigt også ting, som skal gøres, og som skal forbedres. Nogle har nævnt det meget alvorlige spørgsmål om korruption. Regeringerne i de to lande - og i særdeleshed i det ene af disse - bør forpligtes til at yde en endnu mere effektiv indsats til bekæmpelse af korruption. Regeringerne bør anspores, ja, forpligtes til at etablere et mere uafhængigt og effektivt retsvæsen.
Jeg er overbevist om, at Kommissionen vil være mere end blot observatør. Den vil handle effektivt. Den vil følge udviklingen i de to lande. Den vil ikke vælge den nemme løsning, som kommissæren også understregede.
I dag må vi ikke desto mindre sende et vigtigt politisk signal til Bulgarien og Rumænien. Vi bør have en vis tillid til de to lande, samtidig med at vi viser dem, at der kun er en vej. Forpligtelserne skal overholdes. Det er i øvrigt også baggrunden for, at de beskyttelsesklausuler, der er fastlagt for de to landes vedkommende, adskiller sig lidt fra dem, der var fastlagt i forbindelse med den foregående udvidelse. Og det er ikke kun et spørgsmål om retorik. Der er tale om konkrete foranstaltninger, som kan gennemføres. Og de bliver gennemført mere effektivt, hvis Europa-Parlamentet overvåger udviklingen i de to lande, hvilket jeg er sikker på, De vil gøre.
Jeg vil gerne sige et par ord om den tvivl, som især hr. Hänsch gav udtryk for, hvad angår Rådets vilje til at lytte til Europa-Parlamentet. Det var vigtigt, hvad De sagde. Europa-Parlamentet har altid været en vigtig allieret i udvidelsesprocesserne, og Rådet ønsker at bevare denne allierede med henblik på kommende udvidelser. Alle er helt bevidste herom, og det er ikke et spørgsmål om retorik, når Rådet klart siger, at der fuldt ud vil blive taget hensyn til Europa-Parlamentets holdning, såfremt det udtaler sig om evt. anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger. De kan efter min opfattelse således være langt mere trygge, end De synes at være.
Jeg har allerede udtalt mig om finansieringen. Jeg tror godt, jeg kan sige, at formandskabet beklager, at det ikke løste spørgsmålet om den fælles erklæring på en mere tilfredsstillende måde. Men jeg må gentage det, jeg allerede har sagt: Europa-Parlamentets rettigheder vil være sikret, det kan De være forvisset om. Det er traktatfæstede rettigheder, som også er sikret i forbindelse med den interinstitutionelle aftale. 
Rehn,
    Mange tak for en meget seriøs og indholdsrig debat. De rejste flere spørgsmål om de to landes evne til at bekæmpe korruption og til generelt at opfylde deres forpligtelser, hvad angår miljø, reform af retssystemet og mindretals rettigheder. Jeg deler disse bekymringer. Det er derfor, at det er så vigtigt at fastholde en positiv fremdrift, at tilskynde disse lande til fuldt ud at gennemføre deres reformplaner.
Kommissionen vil overvåge fremskridtene nøje og holde Europa-Parlamentet behørigt underrettet. Hvis Kommissionen finder det nødvendigt at anbefale, at beskyttelsesklausulen påberåbes, vil vi, som jeg sagde i mit indledende indlæg, overveje Parlamentets synspunkter alvorligt, før vi udsteder en sådan anbefaling i overensstemmelse med brevvekslingen mellem kommissionsformand Barroso og parlamentsformand Borrell.
Jeg har nogle bemærkninger til mindretallenes rettigheder. For Rumæniens vedkommende blev der henvist til det ungarske mindretals situation. Vi har konstateret en positiv udvikling på dette område på både regerings- og befolkningsplan. Ungarerne indgik i regeringskoalitionen i 2004, og premierminister Tariceanu valgte Budapest som sin første destination for et statsbesøg i udlandet. Desuden har ungarerne siden 2000 fået betydelige rettigheder inden for forvaltning, uddannelse og retlige anliggender. Navnlig har de ifølge lovgivningen ret til at tale på deres modersmål ved domstolene. Desuden er skiltene på to sprog i områder, hvor den ungarske befolkning udgør over 20 %. Det drejer sig om over 1.000 kommuner.
Det ungarske mindretal har også adgang til uddannelsesinstitutioner. Det private ungarske universitet Sapientia har over 1.400 studerende. Vi bifalder denne positive udvikling og vil fortsat overvåge forbedringerne på dette område i vores globale overvågningsrapport til efteråret.
Hvad angår romaernes situation, et andet problem forbundet med mindretallenes rettigheder, er både Bulgarien og Rumænien begyndt at gennemføre den nationale strategi for forbedring af romaernes situation, som er en del af Unionens Phare-program. Selv om resultaterne stadig er begrænsede, er der sket store fremskridt. Især kan den forbedrede adgang til uddannelse og lokale samfundsudviklingsprojekter betegnes som en succes.
Årtiet for romaernes inddragelse blev for nylig indledt i Sofia, og det omfatter flere nuværende og fremtidige medlemsstater og potentielle kandidatlande. Kommissionen støtter fuldt ud dette vigtige initiativ. Desuden følger vi Csango-mindretallets situation i Rumænien meget nøje.
Hvad angår Kozloduy-atomkraftværket, vil jeg minde om, at nødvendigheden af at sikre høje standarder for nuklear sikkerhed er en prioritering for Unionen som helhed og dens medlemsstater. I denne forbindelse trådte nødvendigheden af at lukke visse nukleare anlæg stærkt frem for tre landes vedkommende, nemlig Litauen, Den Slovakiske Republik og Bulgarien. Den ramme, der er forhandlet på plads med Bulgarien, er klar, og den omfatter fast og utvetydig respekt for forpligtelserne til lukning på aftalte datoer. Dette problem er løst, sagen er afsluttet, og datoerne for lukning vil ikke blive diskuteret igen.
Samlet konkluderer jeg, at der er almindelig tilslutning til at samtykke til undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten med de to lande i overensstemmelse med den ordning, der fremgår af kommissionsformand Barrosos brev til parlamentsformand Borrell. Med andre ord er Europa-Parlamentet fuldt ud inddraget, og Kommissionen forpligter sig til at tage Europa-Parlamentets synspunkter i betragtning.
Lad mig lige sige, hvordan jeg opfatter Europa-Parlamentets rolle i forbindelse med udsættelsesklausulen. Jeg ville kalde dette en "udvidet afstemning om samtykke", som ikke er juridisk bindende, fordi traktaten ikke tillader det, men den er sandelig en vægtig politisk erklæring, så snart Europa-Parlamentet har gennemført den. Det er der både kvantitative og kvalitative grunde til. For det første er De nødt til at stemme 20 måneder før, tiltrædelsen finder sted, hvilket er usædvanligt. For EU-10's vedkommende var perioden ca. 12 måneder, og ved udvidelsen i 1995 var den 6-7 måneder. Det er noget helt andet end 20 måneder.
For det andet er mange kriterier, navnlig vedrørende retlige og indre anliggender, konkurrence, statsstøtte og miljø, inddraget i selve tiltrædelsestraktaten. Derfor er det naturligvis vigtigt at overvåge denne proces og sørge for, at den er demokratisk. Dette er i overensstemmelse med ånden i traktaten og europæisk demokrati, og det er afgørende, at Europa-Parlamentet inddrages fuldt ud i denne beslutning.
Vi står på tærsklen til en historisk beslutning. Jeg er meget glad for, at vi har haft et fornuftigt og produktivt samarbejde med Europa-Parlamentet. Jeg tror, at det varsler godt for det fremtidige samarbejde. Nu er det endelige resultat op til rumænerne og bulgarerne. Jeg håber, at det vil lykkes for dem, og vi vil støtte dem, så de er klar til at blive fuldgyldige medlemsstater i januar 2007.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Gurmai (PSE ).
   - Bulgariens tiltrædelse er meget vigtig for os, men den er mere vigtig for de kvinder, der bor i landet, som har gjort visse fremskridt på det område for nylig. Størstedelen af den gældende fællesskabsret vedrørende lige muligheder er allerede blevet omsat, og principperne om ikke-forskelsbehandling og lige muligheder har et godt retligt og gradvist bedre institutionelt grundlag.
Men der er stadig visse problemer. Selv om disse regler blev indført, er de endnu ikke gennemført og fuldbyrdet. Der skal gøres meget på det område.
Bulgarien er et oprindelses- og transitland for handel med mennesker, navnlig kvinder og børn, med henblik på seksuel udnyttelse. Det kan ikke tolereres længere.
Kvinders repræsentation i det politiske og offentlige liv er skuffende lav. De udgør kun 25 % af regeringen, 28 % af det nationale parlament og 7 % af de regionale guvernører. 
Det er derfor, at jeg opfordrer Kommissionen til at prioritere disse problemer højt lige efter denne forhandling og føre streng kontrol med landet. Jeg er helt overbevist om, at landets medlemskab af EU vil skabe fremskridt på disse områder. Derfor vil jeg stemme for, og jeg anmoder Dem om at gøre det samme.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er meddelelse fra Kommissionen om en samlet pakke med overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker og retningslinjer for beskæftigelsen.
Jeg byder kommissærerne velkommen og giver ordet til kommissær Verheugen. 
Verheugen,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, fem år efter Det Europæiske Råd i Lissabon i 2000 er vi desværre stadig langt fra de mål, der dengang blev sat for EU's økonomi. Væksten ligger væsentligt under prognoserne. Der er ikke skabt tilstrækkeligt med nye arbejdspladser til at opnå de ønskede beskæftigelseskvoter. Barroso-Kommissionen prioriterer vækst og beskæftigelse højt.
For to måneder siden fremlagde vi vores forslag til en revision af Lissabon-strategien. Forslaget var blevet modtaget med en overvældende tilslutning her i Europa-Parlamentet. De centrale elementer i revisionen er en klar fastlæggelse af prioriteter og dannelse af et partnerskab mellem Fællesskabet og medlemsstaterne med henblik på en gennemførelse af de påtænkte foranstaltninger. For tre uger siden godkendte Rådet Kommissionens forslag. Dermed er vejen banet for en gennemførelse af vores mål.
Det, vi præsenterer for Dem i dag, er et første skridt i denne gennemførelsesstrategi. Forslaget om integrerede retningslinjer er et konkret skridt hen imod forenkling, hen imod øget gennemsigtighed og bedre muligheder for en politisk håndtering af den nye Lissabon-strategi. Retningslinjerne for økonomi- og beskæftigelsespolitikken blev sammenfattet i én tekst. De udgør en køreplan for øget vækst og beskæftigelse og danner grundlaget for medlemsstaternes nationale Lissabon-programmer. Det er det afgørende punkt: Vi skaber her nogle fællesskabsrammer, inden for hvilke medlemsstaterne så skal finde frem til nogle skræddersyede nationale løsninger på de problemer, vi har defineret i fællesskab.
I den første pakke af retningslinjer opfordres medlemsstaterne til at bibeholde en stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik. For at kunne sikre solide offentlige finanser på lang sigt i betragtning af den aldrende befolkning i næsten alle medlemsstater skal vi udøve budgetdisciplin. Vi skal sikre, at offentlige udgifter koncentreres på områder, der bidrager til vækst på lang sigt, særligt inden for uddannelse, videnskab og forskning.
I den anden pakke af retningslinjer handler det om strukturreformer. De skal lette overgangen til en mere videnintensiv økonomi og gøre Europa mere attraktivt for investorer og arbejdskraft. Jeg vil gerne redegøre for nogle særligt vigtige strukturelle retningslinjer.
For det første er der det indre marked. Vi har brug for et velfungerende indre marked. Dette kræver på den ene side, at de stadig eksisterende hindringer for markedsadgang fjernes, og på den anden side skal konkurrencepolitikken gennemføres endnu mere konsekvent.
For det andet er der en bedre lovgivning. Beslutningsforslag på nationalt plan såvel som på EU-plan skal analyseres systematisk med henblik på deres indvirkning på økonomisk, socialt og miljømæssigt plan. Lovbestemmelser medfører udgifter for virksomhederne. Disse udgifter kan være særligt store for små virksomheder. Derfor udgør en bedre lovgivning en vigtig byggesten i skabelsen af et virksomhedsvenligt miljø og en stærk iværksætterkultur.
For det tredje er der innovation. Den europæiske fremtid ligger i de videnintensive innovative brancher. Derfor skal både den offentlige sektor og erhvervslivet selv investere mere i forskning. I retningslinjerne opfordres medlemsstaterne til at lette innovationen gennem støtte til teknologioverførsel og skabelse af innovationsclusters. Overførslen af nye teknologier, f.eks. informationsteknologi, skal fremmes. Innovation i forbindelse med miljørelaterede teknologier bidrager ikke alene til vækst og beskæftigelse, men også især til en bæredygtig udvikling.
Efter retningslinjerne for strukturpolitikken følger endelig som det sidste retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken, som Vladimir Špidla vil tale om om et øjeblik. Retningslinjerne har til formål at skabe arbejdspladser, øge investeringerne i uddannelse og kvalifikationer, forbedre arbejdskraftens og virksomhedernes tilpasningsevne og modernisere de sociale sikringssystemer. Der skal især være fokus på at forbedre de unges situation, for ungdomsarbejdsløsheden er dobbelt så stor som arbejdsløsheden i befolkningen generelt.
Potentialet af reformer kan kun udnyttes fuldt ud, hvis reformerne gennemføres som en pakke, hvis enkelte dele supplerer hinanden. Hvis alle foranstaltninger gennemføres, vil væksten og beskæftigelsen have stor gavn heraf. For at kunne fremme de nødvendige reformer har vi brug for et stærkt, solidt, tillidsbaseret partnerskab. Der må ikke være tale om og bliver ikke tale om en teknokratisk proces, det skal derimod forstås som en højpolitisk proces, der kun bliver en succes, hvis hele det europæiske samfund står bag.
I denne forbindelse spiller Europa-Parlamentet en central rolle. Det er nu afgørende, at vi udnytter det politiske momentum, der er blevet skabt med revisionen af Lissabon-strategien, med Europa-Parlamentets beslutninger og med de beslutninger, der blev truffet på Rådets møde i Bruxelles i foråret. Nu er øjeblikket kommet til at udnytte denne kraft, til at tage de første skridt til en gennemførelse. Det vil glæde Kommissionen meget, hvis Europa-Parlamentet vil give de retningslinjer, der er blevet præsenteret i dag, særlig og rettidig opmærksomhed.
Almunia
   , Hr. formand, i forlængelse af det indlæg, som Kommissionens næstformand, hr. Verheugen, netop har holdt, vil jeg især komme ind på indholdet i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er indeholdt i det dokument, som Kommissionen i dag har vedtaget.
Hovedformålet med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, et instrument med basis i traktaten, er naturligvis sammen med revisionen af Lissabon-strategien at skabe vækst og beskæftigelse, kort sagt at vokse mere og skabe flere job i Europa.
I sidste uge forelagde jeg den økonomiske prognose for foråret, som Kommissionens tjenestegrene udarbejder, og som bekendt forventer vi, mine damer og herrer, at der i løbet af 2005 vil ske en opblomstring, en styrkelse af den økonomiske vækst, der vil fortsætte i 2006, og som vil skabe beskæftigelse, om end ikke tilstrækkelig.
Væksten skal være større for at skabe den nødvendige beskæftigelse, som gør det muligt for os at reducere arbejdsløsheden og opnå fuld beskæftigelse.
I denne henseende gentages det i det makroøkonomiske kapitel i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er indeholdt i den pakke, som Kommissionen i dag har vedtaget, at det er nødvendigt at etablere nogle tillidsskabende, stabile økonomiske betingelser. For forbrugernes og de økonomiske aktørers tillid er nødvendig for at øge forbrugsefterspørgslen, for at øge investeringerne og for at øge den interne efterspørgsel, og det er det grundlag, der skal føre os til et stabilt opsving, mere vækst, flere jobmuligheder og herigennem til en større garanti for, at vi kan bevare og uddybe den sociale samhørighed og vores vækst- og samfundsmodels bæredygtighed. 
I de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 tager vi naturligvis, det siger sig selv, hensyn til revisionen af stabilitets- og vækstpagten med udgangspunkt i den aftale, der blev opnået på Det Europæiske Råds forårsmøde, og i denne forbindelse anbefales det at undgå procykliske budgetpolitikker og at fastholde midtvejsmålsætningerne om budgetstabilitet i løbet af den økonomiske cyklus samt at tage hensyn til de forskellige gældsætningsniveauer og de forskellige vækstpotentialer i de enkelte lande, når disse midtvejsmålsætninger skal fastsættes.
Med hensyn til euroområdet understreges det specifikt, at eurolandene skal opfylde disse midtvejsmålsætninger om budgetbalance, og landene anmodes om at være særlig opmærksomme på deres skattedisciplin og budgetsituation.
Som næstformand Verheugen netop har mindet om, er der i det mikroøkonomiske kapitel i retningslinjerne en særlig omtale af behovet for at skabe en passende ramme for at tiltrække flere investeringer til det indre marked, for at styrke innovationen og for ved hjælp af større investeringer og en styrkelse af innovationen, forskningen, udviklingen og markedets funktion at øge vores økonomiers vækstpotentiale.
Endelig er denne makro- og mikroøkonomiske strategi, der er indeholdt i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, naturligvis i overensstemmelse med de beskæftigelsesretningslinjer, som min kollega, kommissær Spidla, vil fremlægge om et øjeblik. 
Špidla,
    Disse nye retningslinjer for beskæftigelsespolitikken repræsenterer en ny begyndelse for den europæiske beskæftigelsesstrategi inden for rammerne af den reviderede Lissabon-strategi. De integrerede retningslinjer hviler på den forudsætning, at hvis EU vil skabe flere og bedre job, har det brug for en række sammenhængende foranstaltninger, som kan gøre Europa mere attraktivt og mere innovationsvenligt. Disse foranstaltninger skal ikke kun gælde for arbejdsmarkedet, men også for markederne for varer og tjenesteydelser og det finansielle marked, og strukturreformer skal bygge på en vækstorienteret makroøkonomisk politik.
Der er ikke sket virkelige fremskridt inden for beskæftigelsesområdet i de seneste år, hvilket især skyldes en træg økonomisk vækst kombineret med lav efterspørgsel og globale ubalancer. Efter en periode med stærkt vækst i beskæftigelsen i slutningen af 1990'erne er antallet af nye job faldet i de seneste tre år, og den eneste årsag til, at vi ikke har oplevet et fald i beskæftigelsen i stil med det for 10 år siden er, at arbejdsmarkedet i dag er mere fleksibelt. Samtidig er væksten i produktiviteten blevet mindre, der er kun gjort begrænsede fremskridt med hensyn til at forbedre arbejdets kvalitet, og den økonomiske afmatning har forværret problemerne med social inddragelse, særligt blandt unge. Langtidsarbejdsløsheden er begyndt at stige igen efter i flere år at have været for nedadgående.
Vi står over for store problemer. På den ene side skal Europa leve op til udfordringen fra en accelereret økonomisk omstrukturering på basis af voksende økonomisk integration, både inden for det udvidede EU og globalt. Hvis Europa vil have succes, må det forbedre sin evne til at forudse, frembringe og håndtere økonomiske forandringer. På den anden side skal Europa løse problemerne med en aldrende befolkning. De demografiske ændringer betyder, at vi må modernisere vores velfærdssystemer, og at vores arbejdsmarked må forandres og tilpasse sig en aldrende og snart mindre arbejdsstyrke.
Europa kan kun blive ved med at være velstående, hvis vi opnår en hurtigere vækst i både beskæftigelse og produktivitet. For at gøre det skal vi bruge en ny tilgang til livslang beskæftigelse og nye anstrengelser for at udvikle menneskelig kapital i Europa. De nye retningslinjer for beskæftigelsespolitikken skal besvare disse udfordringer og fungere som en køreplan for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, og de skal samtidig gentage EU's mål om fuld beskæftigelse, forbedret kvalitet og produktivitet af arbejdet og større social og territorial samhørighed. Der lægges vægt på en række nøgleforanstaltninger, som er målrettet mod tre prioriteter. Den første af disse prioriteter er at sikre, at flere mennesker kommer og forbliver i beskæftigelse, den anden er at gøre arbejdstagerne og virksomhederne mere fleksible, og den tredje er at sætte skub i investeringerne i menneskelig kapital. Samtidig med at medlemsstaterne gennemfører retningslinjerne, skal de også gennemføre anbefalingerne for beskæftigelsespolitikken og forpligte sig til at opfylde alle EU's ambitioner og mål. Det er også afgørende at fortsætte med at anvende den åbne koordinationsmetode fuldt ud inden for social inddragelse og social velfærd som beskrevet i den sociale dagsorden, og at de relevante dele af denne strategi bliver indarbejdet i de nationale Lissabon-programmer. Den Europæiske Socialfond skal bruges direkte ved hjælp af støtteforanstaltninger på medlemsstatniveau og regionalt niveau.
Forberedelserne op til præsentationen af de nationale programmer i efteråret 2005 skal bruges som en mulighed til at vinde alle de involverede parter for opgaven med at udvikle og gennemføre en beskæftigelsesstrategi. Erfaringerne med den europæiske beskæftigelsesstrategi i denne forbindelse var yderst positive, idet involveringen af alle de berørte parter hjælper medlemsstaterne til større gennemsigtighed og til at formulere politikker samt til at sikre, at de politiske foranstaltninger er såvel lovlige som effektive. Det er nøgleelementet i den nye ramme for vækst og beskæftigelse, som blev præsenteret i form af den relancerede Lissabon-strategi.
Europa-Parlamentet kommer til at spille en central rolle i denne proces og gør det allerede, ikke mindst ved at tage stilling til de retningslinjer for beskæftigelsespolitikken, som Kommissionen foreslår. Jeg mener, at disse nye retningslinjer for beskæftigelsespolitikken, som er en del af den integrerede pakke, som vi fremlægger på Kommissionens vegne, hænger tæt sammen med de grundlæggende principper og nye mål i Lissabon-strategien, nemlig vækst og beskæftigelse. 
Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er enig i en stor del af den beskrivelse, som kommissærerne giver. Det er godt med det integrerede dokument. Vi har ikke fuldt ud haft succes de seneste år. Det handler ikke bare om de unge, det handler også om den ældre del af arbejdskraften, de funktionshæmmede, mennesker, som kommer fra andre kulturer.
Jeg vil gerne tage et spørgsmål op, som er knyttet til anden og tredje del, nemlig strukturændringer. Strukturændringer ser vi i dag i høj grad som en trussel, men jeg synes, at man skal se dem som en udfordring. Det handler for det første om, at vi skal passe på den menneskelige kapital, dvs. den uddannede arbejdskraft, for det andet om, at vi skal have en tryghed på arbejdsmarkedet, da trygge mennesker også kan deltage i forandringsarbejdet, og for det tredje om at inddrage lønmodtagerne, ikke kun når der er sket noget, men i hele forandringsprocessen. Her handler det om indflydelse på arbejdspladsen. Jeg vil gerne høre, om De har nogen kommentarer til det.
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, tillad mig at spørge Kommissionen, hvorfor man ikke fremmer beskæftigelsen, og hvorfor man ikke giver de mange unge mulighed for at komme i arbejde, så de ældre arbejdstagere, der gerne vil gå på pension så hurtigt som muligt, kan forlade deres job.
Mange arbejdstagere ville endda acceptere at gå på pension mod et mindre beløb og overlade arbejdet til de unge, men hidtil har retningslinjerne for beskæftigelsen tvunget ældre arbejdstagere til at blive endnu længere på arbejdsmarkedet, hvilket giver de unge færre bekæftigelsesmuligheder.
Kan De forklare mig årsagen til dette? 
Van Lancker (PSE ).
   - Tak til kommissærerne for disse meddelelser. Det er mit håb, at den samlede pakke med overordnede retningslinjer også vil sikre øget sammenhæng. Som kommissærerne vil vide, omhandlede Lissabon-dagsordenen tre forskellige aspekter. Der var også et aspekt, som hed social samhørighed, og social samhørighed er, så vidt jeg ved, mere end blot beskæftigelse. Det drejede sig også om markant reduktion af fattigdommen og om at sikre rimelige pensioner. Hvordan undgår vi, i betragtning af at hele det sociale aspekt ikke er medtaget, at debatten om pensioner snart igen blot bliver en debat om, hvorvidt pensionerne kan finansieres? Det er mit første spørgsmål.
Mit andet spørgsmål vedrører proceduren. Jeg har erfaret, at Rådet (økonomi og finans) kun vil beskæftige sig med den økonomiske pakke og Rådet (socialministrene) kun med retningslinjerne for beskæftigelsen. Det er efter min opfattelse ikke noget godt eksempel på sammenhæng. Hvorfor udtaler de to Råd sig ikke om den samlede pakke?
Endelig vil jeg gerne bede kommissærerne oplyse, hvordan de helt konkret opfatter Europa-Parlamentets rolle. Betyder dette, at vi nu formelt får ret til høring, også når det gælder de økonomiske retningslinjer? 
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Kommissionen lovede os, at de nye, integrerede retningslinjer omfatter de seneste beslutninger om stabilitets- og vækstpagten. Hr. kommissær, De lovede, at De ikke støtter en procyklisk reform i medlemsstaterne, den offentlige gæld, der kan accepteres, osv. Hvordan vil De sikre, at medlemsstaterne ikke fortolker ændringerne af stabilitets- og vækstpagten meget bredt eller indfører reformer, der i realiteten vil udvide opfattelsen af, hvad der kan beregnes som uforholdsmæssigt store underskud og underskudsberegninger? Der er alvorlig fare for, at mange medlemsstater vil forsøge at undgå at gennemføre de nødvendige reformer og vil fortolke disse udvandede beslutninger om stabilitets- og vækstpagten forkert. Jeg ser gerne, at Kommissionen er meget striks i den henseende.
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg må tilslutte mig hr. Van Lanckers ord. Det er kun tilsyneladende et fælles papir. Det fremgår tydeligt, når man kigger nærmere på det, dvs. det falder fra hinanden. Egentlig står det ikke klart, om bestræbelserne er fælles, dvs. om de sociale bestræbelser omfatter alle områder. Det står heller ikke klart, om de fastlagte beskæftigelsesmål overhovedet stadig spiller en rolle, for tallene for 2000 spiller ingen rolle.
Der er en vigtig ting, der helt er udeladt - og det er virkelig en parentes i alle politikker - nemlig . indgår ikke i Deres dokument, selv om det udgjorde et særskilt punkt i beskæftigelsesretningslinjerne for 1997. Efter min mening skal dokumentet absolut revideres på dette punkt, fordi vi ved, at det står væsentligt værre til med kvindernes beskæftigelse end med mændenes, og at lønnen og den sociale sikring er væsentligt dårligere.
Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, 60 sekunder til så mange problemer! Jeg må begrænse mig. Eftersom jeg er ordfører for den økonomiske del af den samlede pakke med overordnede retningslinjer, kan jeg ved en anden lejlighed præsentere Dem for mine lovord om den nye procedure.
Når jeg læser Kommissionens forslag, finder jeg dem imidlertid ikke helt fyldestgørende. Der er forslag, som er så generelle, at det nærmer sig banaliteter. Jeg er klar over, at Kommissionen har en vanskelig opgave, eftersom vi lever i et EU med 25 medlemsstater, som undertiden er meget forskellige, hvad angår de økonomiske og sociale vilkår. Jeg vil i den forbindelse gerne vide, om Kommissionen agter, som annonceret af næstformand Verheugen, at supplere dette meget generelle -program med skræddersyede programmer.
Jeg har i denne forbindelse læst, at Kommissionen forbeholder sig ret til at fremlægge en meddelelse, som identificerer de mest relevante udfordringer for hver enkelt medlemsstat. Det er efter min opfattelse den rigtige vej at gå, og jeg vil gerne høre mere om Kommissionens målsætning i så henseende. 
Formanden.
   - Jeg takker alle parlamentsmedlemmerne for deres samarbejde. Jeg vil gerne give en personlig undskyldning til de andre parlamentsmedlemmer, som ønskede at tale, men som ikke fik mulighed for det, da der ikke var så meget tid til rådighed. 
Verheugen,
    Hr. formand, vi har foretaget en intern arbejdsdeling. Jeg besvarer spørgsmålene fra fru Andersson og hr. Goebbels, Vladimir Špidla spørgsmål 2, 3 og 5 og Joaquín Almunia spørgsmålet om stabilitetspagten.
Jeg vil gerne indlede med at sige noget vedrørende fru Anderssons spørgsmål om de strukturelle forandringer. Ja, sådan ser vi naturligvis også på det, nemlig at det netop handler om at foretage de nødvendige strukturelle forandringer i Europa. Det giver ingen mening at flygte fra det. Hele strategien har jo til formål at forbedre det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne varigt, så det kan klare sig i den globale konkurrence. Det vil kun være muligt, hvis vi fører en politik, der anbringer Europa i en ledende position på alle områder med hensyn til økologiske, økonomiske og teknologiske fremskridt. Det er den grundlæggende idé. Europa kan ikke deltage i konkurrencen om lavere standarder, lavere løn og dårligere kvalitet. Europa kan kun deltage i konkurrencen om det til enhver tid bedste tilbud på markedet. Det forudsætter naturligvis strukturelle forandringer.
Med hensyn til Robert Goebbels spørgsmål vil jeg gerne sige følgende: Hr. parlamentsmedlem, De ved naturligvis fra Deres meget indgående kendskab til revisionen af Lissabon-strategien, at vi står ved begyndelsen til en ny cyklus. Denne første integrerede pakke af retningslinjer har i grunden kun ét eneste formål, og det er at skabe nogle fællesskabsrammer for udarbejdelsen af nationale handlingsplaner. Først til næste år, når vi har de nationale handlingsplaner og kan vurdere dem, vil denne pakke af retningslinjer antage sin fulde form og sit fulde omfang.
Špidla,
    Jeg skal forsøge at besvare spørgsmålet omkring tidlig pensionering. Eftersom aldringen af befolkningen vil betyde, at millioner af mennesker forlader arbejdsstyrken, mener jeg, det er helt klart, at antallet af arbejdstagere må øges, og at en større del af befolkningen må deltage i arbejdsmarkedet.
En anden ting, som er helt klar, og som er et problem, som alle beskæftigelsespolitikker står over for, er, at tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet ikke har vist sig at være et nyttigt våben i kampen mod arbejdsløshed. Tværtimod har tidlig tilbagetrækning spillet en stor rolle i velfærdssystemernes kollaps, særligt pensionssystemernes. Det ville gøre det yderst vanskeligt for os at garantere stabile leveforhold i pensionisttilværelsen for kommende generationer, selv om der ikke kan være tvivl om, at alle har ret til sådanne forhold efter et langt arbejdsliv.
Jeg vil gerne nævne nogle tal, som viser, hvor alvorlig situationen er. En gennemsnitsperson er først klar til at begynde at arbejde efter omkring 22 år og er ude af stand til at arbejde i omkring fem år af sit arbejdsliv. Derefter tilbringer han 20-22 år af sit liv på pension. Slutresultatet er, at 50 år af vores liv tilbringes uden for beskæftigelse, hvilket er uholdbart i det lange løb. Det er endnu en grund til, at antallet af arbejdstagere må øges, og at det skal gøres lettere for ældre at forblive i arbejdsstyrken for at sikre vores velfærdssystemers stabilitet generelt.
Der blev også spurgt om, hvorfor den integrerede pakke ikke beskæftiger sig mere eksplicit med socialpolitikken. Svaret på det spørgsmål skal findes i vores lovgivningssystems generelle struktur, idet Kommissionen ikke har kompetence til at fremlægge et dokument af den type, som medlemmet ønsker. Traktaten fastsætter de eneste muligheder, vi har med hensyn til retningslinjerne, som dækker økonomisk politik og - i et separat afsnit - beskæftigelsespolitik. Det er den juridiske ramme, vi skal arbejde inden for, og der er ikke andre alternative måder, hvorpå man kunne fremlægge et dokument om socialpolitikken. Mainstreaming blive brugt til at behandle spørgsmålet om lige muligheder inden for alle politikker og alle henstillinger om beskæftigelsespolitikken, inklusive dem, som skal gøre det muligt for et større antal kvinder at komme på arbejdsmarkedet, som skal indføre konceptet om en ny balance mellem arbejdsliv og familieliv, og som skal forsøge at reducere kønsforskellene i lønningerne. Efter min mening er det helt klart, at princippet om mainstreaming gennemføres strengt i disse direktiver og retningslinjer, eller med andre ord at lige muligheder optræder i alle EU-politikker. Der er ikke tvivl om, at dette især, men ikke udelukkende, gælder for beskæftigelsespolitikken. 
Almunia
   , Hr. formand, som svar på medlemmets spørgsmål om stabilitets- og vækstpagten efter reformen afspejler det dokument, der er blevet vedtaget i dag, de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, reformens reelle karakter, og ikke den karikatur, der er blevet lavet af den.
Den reform, der blev aftalt på det Europæiske Råds møde i marts, består grundlæggende i at lægge mere vægt på anticykliske politikker på de gunstige tidspunkter i cyklussen, at lægge mere vægt på multilateral overvågning af de økonomiske politikker, der gennemføres i økonomisk gunstige tider, at lægge mere vægt på budgetovervågning i forbindelse med problemerne og udfordringerne ved den mellem- og langsigtede bæredygtighed og, som en , takket være denne større opmærksomhed på anticykliske politikker og politikker til forbedring af bæredygtigheden, en større fleksibilitet ved anvendelsen af traktatens instrumenter, som den fortsat indeholder, til en styrket budgetovervågning i forbindelse med proceduren om uforholdsmæssigt store underskud.
Men traktatens referenceværdier, budgetgrænserne, behovet for at fastholde budgetdisciplinen, den rolle, som sidstnævnte skal spille for at skabe de nødvendige betingelser for Den Økonomiske og Monetære Unions ordentlige funktion, for prisstabiliteten og for at skabe betingelser for økonomisk vækst, eksisterer fortsat. Jeg kan desuden oplyse Dem, at den vil blive anvendt stringent, men mere effektivt, for den nye stabilitets- og vækstpagt vil muliggøre en bedre koordinering og en bedre forenelighed mellem budgetovervågningspolitikkerne og vækstpolitikkerne samt indførelse af strukturreformer, som dem, der står i Lissabon-strategien, for at forbedre vækstpotentialet og vores vækstmodels bæredygtighed og hermed dens evne til at skabe beskæftigelse og øge den sociale samhørighed. Det er det reelle formål og indhold i stabilitetspagtsreformen. Karikaturerne er for dem, der laver dem. Hverken Kommissionen eller Det Europæiske Råd fortjener de karikaturer, der er lavet af stabilitetspagten.
Jeg vil gerne komme med en sidste kommentar til fru Van Lancker om rådenes relative rolle. Det er op til Rådet at planlægge dets drøftelser. Men netop i formiddags har jeg deltaget i Økofin-Rådets møde i Luxembourg, hvor jeg så det dokument, der på samme tid blev drøftet på kommissærkollegiets møde, og jeg konstaterede, at økonomi- og finansministrene ønsker at diskutere alle de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, både de makroøkonomiske og de mikroøkonomiske forhold, samt - ved hjælp af den integrerede pakke, som Kommissionen har vedtaget - forbindelsen mellem de økonomiske politikker, arbejdsmarkedssituationen og beskæftigelsespolitikkerne. Med dette forslag fra Kommissionen fremmer vi derfor nu en diskussion i Økofin-Rådet, Rådet (socialministrene) og Rådet (konkurrenceevne) af de specifikke spørgsmål, men det sker ud fra et sammenhængende, overordnet perspektiv. Det er en af de vigtigste værdier ved det forslag, som Kommissionen har vedtaget i dag. 

Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0163/2005). Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
Den 8. april 2003 omkom den spanske statsborger, José Couso, (kameramand for den spanske tv-station Tele 5), Taras Prosyuk (Reuters) og Tarek Ayoub (tv-stationen Al-Jazeera) under udøvelsen af deres arbejde som nyhedsformidlere under et angreb, som de amerikanske styrker gennemførte på Hotel Palæstina i Baghdad.
Til dato har de amerikanske myndigheder ikke gennemført nogen form for efterforskning eller retssag. Dog har de samme myndigheder accepteret at indlede en efterforskning sammen med de italienske myndigheder af de amerikanske styrkers umotiverede angreb fredag den 4. marts 2005 i forbindelse med befrielsen af den italienske journalist Giuliana Sgrena, som kostede Nicola Calipari livet. 
Hvilke foranstaltninger bør EU gennemføre for at sikre, at der indledes en efterforskning med de nødvendige strafferetlige garantier og garantier for erstatningsansvar med henblik på at klarlægge ansvaret for drabet på EU-borgeren José Couso og hans kolleger, der omkom under udøvelsen af deres hverv som formidlere af information?
Den 8. april 2003 omkom den spanske statsborger, José Couso, (kameramand for den spanske tv-station Tele 5), Taras Prosyuk (Reuters) og Tarek Ayoub (tv-stationen Al-Jazeera) under udøvelsen af deres arbejde som nyhedsformidlere under et angreb, som de amerikanske styrker gennemførte på Hotel Palæstina i Baghdad.
Til dato har de amerikanske myndigheder opretholdt en total tavshed om disse alvorlige drab og har ikke gennemført nogen form for efterforskning eller retssag. 
Dog har de samme myndigheder besluttet at indlede en efterforskning sammen med de italienske myndigheder af de amerikanske styrkers umotiverede angreb den 4. marts 2005 i forbindelse med befrielsen af den italienske journalist Giuliana Sgrena, som kostede Nicola Calipari livet. 
Hvilke foranstaltninger kan EU gennemføre for at sikre, at der indledes en efterforskning med de nødvendige garantier for upartiskhed med henblik på at klarlægge ansvaret for drabet på José Couso og hans kolleger, der omkom under udøvelsen af deres hverv som formidlere af information?
Som følge af de amerikanske styrkers angreb den 8. april 2003 mistede José Couso (spansk og europæisk statsborger og kameramand for tv-kanalen Tele 5), Taras Protsyuk (Reuters Bureau) og Tareq Ayoub (tv-kanalen Al-Jazeera) livet under udøvelsen af deres job som nyhedsformidlere.
De amerikanske myndigheder har stadig ikke indledt nogen form for undersøgelse eller retssag i den forbindelse.
Til gengæld har USA besluttet, at der skal indledes en undersøgelse med italiensk deltagelse af de amerikanske styrkers ubegrundede overgreb den 4. marts i år under frigivelsen af den italienske journalist Guiliana Sgrena, som endte med at koste chefen for Sismi, Nicola Calipari, livet.
Hvilke skridt skal der tages for at sikre, at der iværksættes en undersøgelse, som gør det muligt på behørig vis at fastslå, hvem der bærer såvel det strafferetligesom det erstatningsmæssige ansvar for mordet på journalisten José Couso og dennes kolleger under udøvelsen af deres job?
Den 4. marts 2005 dræbte de amerikanske styrker den italienske statsborger Nicola Calipari i forbindelse med frigivelsen af den italienske journalist Giuliana Sgrena.
Efter pres fra den italienske befolkning har den italienske regering og De Forenede Stater besluttet i fællesskab at indlede en undersøgelse for at finde frem til årsagerne til denne triste hændelse. I modsætning hertil er der, så vidt vi på nuværende tidspunkt er orienteret, ikke indledt nogen undersøgelse eller retssag i forbindelse med det, der skete, da den spanske kameramand for tv-kanalen Tele 5 José Couso, den ukrainske kameramand for Reuters Bureau Taras Prosyuk og kameramanden for tv-kanalen Al-Jazeera Tarek Ayoub blev dræbt som følge af det angreb, amerikanske styrker rettede mod Hotel Palestine i Baghdad.
I betragtning af, at José Couso var europæisk statsborger, hvilke foranstaltninger kan der da træffes fra Den Europæiske Unions side med henblik på sammen med de amerikanske myndigheder at indlede en undersøgelse for at få afklaret omstændighederne omkring denne sag og i givet fald placeret ansvaret herfor?
Den 8. marts 2003 blev to kameramænd, spanieren José Couso fra tv-kanalen Telecinco og ukraineren Taras Protsyuk fra Reuters Bureau, dræbt i Baghdad af skud affyret af den amerikanske hær mod Hotel Palestine, hvor flere hundrede civile journalister opholdt sig. Samme dag blev den jordanske journalist Tarek Ayoub fra Al-Jazeera-kanalen ligeledes dræbt under et amerikansk luftangreb. Ifølge Journalister uden Grænser er den rapport, som de amerikanske myndigheder har udarbejdet om omstændighederne ved disse ulykkelige begivenheder, ikke fyldestgørende. Den udpeger ikke de ansvarlige og forsøger at sløre den utilstrækkelige kommunikation mellem de soldater, der skød mod Hotel Palestine, og deres overordnede med hensyn til tilstedeværelsen af journalister inde i bygningen.
Hvilke foranstaltninger kan Den Europæiske Union træffe med henblik på at få gennemført en uafhængig undersøgelse om omstændighederne ved José Cousos død, således at de skyldige kan blive fundet og retsforfulgt og ofrets familie opnå erstatning?
Ferrero-Waldner,
    Kommissionen takker medlemmerne for deres spørgsmål. Kommissionen vil ved denne lejlighed understrege, at den lægger meget stor vægt på informationsfrihed og det arbejde, som journalister udfører under ofte meget vanskelige vilkår i konfliktsituationer. Vi mener, at folkeretten og princippet om ansvarlighed i alle væbnede konflikter som den i Irak skal overholdes fuldt ud for alle styrker i aktion. Hvad angår journalisten José Cousos død og senere kvæstelsen af en italiensk journalist og en italiensk sikkerhedsagents død, beklager vi sådanne begivenheder, og vi udtrykker vores medfølelse med de pågældende personers familier.
Vi mener naturligvis, at alle den slags sager bør undersøges til bunds af de relevante myndigheder. Det er væsentligt, at omstændighederne og ansvaret bliver fuldstændig klarlagt, og at alle de fornødne opfølgende foranstaltninger bliver truffet hurtigt og gennemsigtigt. De skridt, der kræves for at sikre, at de relevante myndigheder gennemfører en tilbundsgående undersøgelse af en EU-statsborgers død i et tredjelande, er imidlertid den pågældende stats ansvar.
Barón Crespo (PSE ).
   - Fru kommissær, jeg synes, at det er vigtigt at understrege betydningen af den rolle, som journalisterne udfylder som et grundlæggende demokratisk element. Ud over at beklage det skete, fru kommissær, er Kommissionen og Rådet, og ikke kun medlemsstaterne, i henhold til de nuværende traktater - jeg taler ikke om forfatningen - forpligtet til at forsvare de europæiske borgeres rettigheder i tredjelande, herunder i konfliktsituationer. Det er en del af problemet, for her er der to problemer. Det ene drejer sig om forsvaret af informationsfriheden og det andet om forsvaret af de europæiske borgere og deres familiers rettigheder i tredjelande. Hidtil har de amerikanske myndigheder ikke foretaget nogen undersøgelse, som kan føre til retsforfølgning eller erstatning til hr. Cousos familiemedlemmer og til slægtninge til de øvrige personer, der er blevet dræbt under lignende omstændigheder. 
Ferrero-Waldner,
    Som nævnt er det medlemsstatens ansvar. Den tidligere spanske regering tog ingen initiativer og fremsatte ingen formelle protester. I henhold til den gældende lovgivning i Spanien kan medlemmer af offentligheden bringe sager op for undersøgelsesdommere uafhængigt af retshåndhævende og andre statslige myndigheder. Derfor har dommer Guillermo Ruiz Polanco fra Centraldomstolen indledt indledende undersøgelser. Han accepterede således den sag, som hr. Cousos mor og søskende anlagde mod tre medlemmer af 3. infanteridivision. Jeg kan ikke sige, hvad resultatet vil blive, men sagen er anlagt.
Hvad angår den italienske regering, har den givet udtryk for sine formelle protester over for Washington og anmodet indtrængende om en undersøgelse af årsagerne til den dødbringende ulykke. Det amerikanske militær og italienske dommere undersøger sagen parallelt, og jeg vil gentage, at det er medlemsstaternes ansvar at tage sig af deres egne statsborgere.
Barón Crespo (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, ud over at være statsborgere i deres egne stater er de også europæiske borgere i henhold til traktaterne.
Støtter Kommissionen de skridt, som de kompetente dommere tager over for de amerikanske myndigheder? 
Ferrero-Waldner
   , Fru formand, mine damer og herrer, for det første kan jeg fortælle Dem, at der hidtil ikke er nogen af medlemsstaternes regeringer, der har anmodet om Kommissionens mellemkomst, fordi de selv har truffet foranstaltninger. Men da Kommissionen altid forsøger at gøre, hvad der er muligt for at sikre almenvellet i hele Europa, støtter vi naturligvis det, som medlemsstaterne gør for deres borgere. 
Formanden.
Er Kommissionen klar over, at mange britiske statsborgere, som har besluttet at tilbringe deres pensionisttilværelse i andre EU-medlemsstater, som tingene er for øjeblikket, ikke har mulighed for at deltage i nationale folkeafstemninger om den foreslåede EU-forfatning? Ifølge gældende lovgivning har de ikke ret til at stemme i Det Forenede Kongerige, hvis de forlod landet for mere end 15 år siden. På den anden side får de heller ikke automatisk stemmeret i deres nye hjemland. Det er ganske vist op til den enkelte medlemsstat at give stemmeret, men burde der ikke være en vis samordning, så sådanne borgere også kan blive hørt? Det må da være principielt forkert, at europæiske borgere nægtes stemmeret i en så vigtig sag. Har Kommissionen kendskab til, hvor mange europæiske borgere der befinder sig i denne situation, og vil det være rede til at fremsætte forslag til, hvordan medlemsstaterne kan samarbejde om at løse dette problem?
Kroes,
    Den gældende fællesskabsret garanterer, at unionsborgere, der har bopæl i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere, har valgret og er valgbare ved valg til Europa-Parlamentet og ved kommunale valg på samme betingelser som statsborgerne i denne stat.
Definitionen af betingelserne for valgret ved nationale valg og folkeafstemninger hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde. Derfor er det op til de enkelte medlemsstater at fastsætte passende regler for valgret.
Kommissionen har modtaget klager fra unionsborgere - ikke kun det ærede medlem - der som følge af, at de udøver deres ret til frit ophold i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere, ikke har ret til at deltage i nationale eller regionale valg eller folkeafstemninger, hverken i den medlemsstat, hvor de har bopæl, eller i den medlemsstat, hvor de er statsborgere. Dette problem er også nævnt i fjerde rapport om unionsborgerskab, som Kommissionen vedtog for nylig.
Kommissionen afventer på grundlag af fjerde rapport reaktioner fra Europa-Parlamentet, Rådet og medlemsstaterne, og den vil overveje dette vigtige og følsomme spørgsmål yderligere. Men eftersom deltagelse i nationale valg eller folkeafstemninger helt og holdent reguleres af national lovgivning, vil det som følge af den manglende fællesskabskompetence være nødvendigt, at medlemsstaterne ændrer deres retlige eller forfatningsmæssige ordener for at løse dette problem.
Hvad angår nationale valg inden den 1. maj 2004, berørte dette spørgsmål ca. 5 millioner unionsborgere i valgretsalderen, som havde bopæl i en anden medlemsstat. Kommissionen har imidlertid ikke omfattende ajourførte oplysninger om, hvor mange unionsborgere, der er berørt, hvad angår nationale folkeafstemninger om traktaten om en forfatning for Europa.
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, jeg forstår og respekterer fuldt ud, at det er op til medlemsstaterne, og jeg foreslår på ingen måde, at der skal laves om på det. Men det kunne jo være, at nogle medlemsstater havde fundet bedre løsninger på dette problem end andre. Jeg ved det ikke. Jeg spekulerer på, om De har nogen bemærkninger til det.
Selv om det glæder mig, at Kommissionen vil overveje reaktionen, når den har fået feedback, har De snarere beskrevet problemet end givet en løsning på det. Det er ikke nogen kritik, det er bare en konstatering. Jeg accepterer, at det er et vanskeligt problem, men vil De så til gengæld acceptere, at det er forkert, at så mange mennesker er frataget valgretten?
Kroes,
    At forsøge at forklare situationen er naturligvis altid en forudsætning for at finde ud af, om der er en løsning. Det er det første, jeg vil sige.
Det ville være op til medlemsstaterne at sikre god koordinering, enten gennem en række ensidige ændringer af den nationale lovgivning om folkeafstemninger, gennem en række bilaterale aftaler eller gennem en multilateral aftale, hvilket til dels er et svar på Deres spørgsmål. Kan der gøres noget? Ja, samarbejdet bør forbedres.
I dag er der ikke tid nok til at løse problemet inden folkeafstemningerne om forfatningstrakaten. På nuværende tidspunkt har kun otte medlemsstater som bekendt valgt at afholde en folkeafstemning om forfatningstraktaten, og enhver løsning ville skulle omfatte spørgsmålet om, hvorvidt retten til at stemme ved en folkeafstemning skulle begrænses til borgerne fra de medlemsstater, der afholder en folkeafstemning. Det spørgsmål skulle altså også besvares, og det ville komplicere sagen yderligere.
Martin, David (PSE ).
   - Fru kommissær, er De enig i, at det er en alvorlig hindring for den frie bevægelighed, hvis borgerne ikke kan udøve deres borgerlige ret til at stemme? Desuagtet at De afventer Parlamentets og medlemsstaternes svar på Deres høringsdokument, vil De acceptere, at målet med enhver reform må være at sikre, at alle borgere, uanset hvor i EU de har bopæl, har ret til at stemme ved nationale valg i mindst en medlemsstat?
Kroes,
    Det er rigtigt, at unionsborgere, der har udøvet deres grundlæggende ret til fri bevægelighed, kunne blive berørt, da de muligvis ikke har ret til at deltage i folkeafstemninger i hverken den medlemsstat, hvor de har bopæl, eller den medlemsstat, hvor de er statsborgere. Vi bør imidlertid ikke fortolke den gældende fællesskabslovgivning således, at det fører til den konklusion, at dette problem kan være en hindring for den frie bevægelighed eller får unionsborgere til at afholde sig fra at udøve deres ret til fri bevægelighed. Det ville være en overtrædelse af fællesskabsretten om fri bevægelighed.
Formanden.
I betragtning af de konstant stigende oliepriser og især den igangværende reform af sukkersektoren, mener Kommissionen da, at tiden er inde til, at alle berørte aktører - herunder regeringerne, de relevante direktorater i Kommissionen, eksperterne og erhvervslivet - for alvor begynder at overveje udvikling af en sukkerbaseret bioethanolindustri i EU?
Kroes,
    I meddelelsen fra juli om reform af sukkersektoren anerkendes betydningen af forskellige industrier og navnlig bioethanolindustrien som sukkeraftagere. Derfor foreslås der produktion af sukker ud over kvoten til en pris, der ligger tættere på verdensmarkedsprisen, til forarbejdning af specifikke produkter såsom bioethanol.
Som bekendt kan sukkerroer til fremstilling af biobrændstoffer allerede dyrkes ud over kvotegrænserne. Det kommende forslag til retsakt skal sikre, at der er nok sukker til rådighed til konkurrencedygtige priser til disse industrier, herunder til den stigende anvendelse af sukker i biobrændstoffer.
I henhold til direktivet om biobrændstoffer skal medlemsstaterne fremme og fastsætte mål for brugen af biobrændstoffer. Bioethanol fra sukker og korn er en god måde at nå dette mål på. Kommissionen tager skridt til at sikre, at alle medlemsstater opfylder deres forpligtelser i henhold til direktivet. Kommissionen vil undersøge gennemførelsen af direktivet i 2006, og den vil om nødvendigt foreslå foranstaltninger til at styrke det.
Kommissionen er bekendt med, at nogle virksomheder i bioethanolindustrien har udtrykt modvilje imod at investere i forarbejdningsanlæg i EU, fordi de er bekymrede over muligheden for tarifnedsættelser, som kan føre til omfattende import fra producenter af billig sukkerrørsbaseret ethanol fra lande uden for EU. Kommissionen mener, at der skal findes en løsning, som alle har fordel af, og som fører til en hurtig forøgelse af EU's bioethanolproduktion og -forbrug kombineret med øget import i et rimeligt omfang.
I direktivet om brændstofkvalitet er der angivet en grænse for ethanolindholdet i benzin. Kommissionen er i gang med at revidere visse aspekter af direktivet og vil tage højde for nødvendigheden af at tilskynde til brugen af alternative brændstoffer, herunder biobrændstoffer, samt nødvendigheden af at ændre andre parametre i brændstofspecifikationerne.
Kommissionen støtter fortsat målrettet forskning, som har til formål at udvikle alternativ brændstofteknologi på konkurrencedygtigt omkostningsniveau, herunder ethanolproduktion fra sukkersorghum, kornprodukter, landbrugsaffald og andet lignocellulosisk råstof.
Kommissionen bidrager for øjeblikket til opbygningen af en europæisk biobrændstofindustri ved at støtte og fremme initiativer til at skabe en platform for biobrændstofteknologi. Denne platforms interessenter vil bl.a. omfatte landbrugs- og skovbrugssektoren, bioethanolproducenter og sukkerindustrien.
Aylward (UEN ).
   - Fru kommissær, jeg takker Dem for Deres meget detaljerede svar. Selv om jeg ved flere lejligheder har gjort opmærksom på min modstand mod Kommissionens forslag, er jeg tilfreds med Deres omfattende svar.
Jeg behøver ikke at fortælle Dem, fru kommissær, at der vil blive mere og mere jord til rådighed til alternativ brug som følge af midtvejsevalueringen af den fælles landbrugspolitik. Kunne De i lyset af det forsikre mig om, at Deres og de øvrige involverede generaldirektorater, herunder dem, der beskæftiger sig med forskning, energi, transport osv., vil vende hver eneste sten for at sikre, at den forskning og evaluering, der er nødvendig for at fastslå, om det kan betale sig at producere bioethanol på basis af sukkerroer, bliver gennemført? Er De desuden enig med mig i, at denne forskning i betragtning af de skræmmende klimaændringer i verden og de konstant stigende brændstofpriser bør iværksættes hurtigst muligt?
Og til sidst, fru kommissær, ville det ikke kunne lønne sig for Dem og os alle sammen at tro på, at vores landbrugere kunne og ville bidrage stærkt til at kontrollere klimaændringerne gennem alternativ brug af landbrugsjord og brug af alternative og vedvarende energikilder?
Kroes,
    Jeg kan svare Dem helt klart: Der vil blive lavet økonomiske analyser for at finde frem til den mest effektive kilde til biobrændstoffer, for Kommissionen er helt klar over, hvor vigtigt det er. Der er allerede blevet analyseret flere muligheder for sukker uden for kvoterne. Dette spørgsmål vil imidlertid først blive besvaret, når Kommissionen stiller forslaget til retsakt om reform af den fælles markedsordning for sukker. Reformforslaget skal tage hensyn til resultatet af WTO's sukkerpanel, som forventes offentliggjort i slutningen af april.
Derfor kan Kommissionen ikke stille forslaget til retsakt før juni eller juli 2005. Kommissionen vil udarbejde en biomassehandlingsplan for andet halvår af 2005. Denne plan vil indeholde en tabel og gøre det helt klart, hvordan EU's mål for vedvarende energi kan nås. Det er mit svar på det sidste spørgsmål.

Formanden.
Den 22. september 2004 meddelte Kommissionen, at den ville godkende Storbritanniens intervention i forbindelse med omstruktureringen af energiselskabet British Energy på 6 milliarder euro. Den 1. december 2004 meddelte Kommissionen, at den ville iværksætte en undersøgelse for at fastslå, om oprettelsen af det britiske Nuclear Decommissioning Authority (NDA) (myndighed til afvikling af nukleare anlæg) ikke er i strid med traktaten. NDA vil få ansvaret for Mox-anlægget i Sellafield og Magnox-atomkraftanlæggene og vil fritage British Nuclear Fuels Limited (BNFL) fra dets pligt i henhold til princippet om, at "forureneren betaler", hvilket kan betragtes som tildeling af statsstøtte.
Kommissionen bedes oplyse, hvilket beløb det evt. drejer sig om i det andet tilfælde, og om den også mener, at statsstøtte egentlig bør internaliseres i fremstillingsprisen for atomkraft frem for at blive væltet over på skatteyderen?
Kroes,
    Det brev, hvor Kommissionen informerede Det Forenede Kongerige om årsagerne til, at den indledte proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende oprettelsen af Nuclear Decommissioning Agency, blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 21. december 2004. Det dokument indeholder en detaljeret vurdering af den potentielle statsstøtte til de enkelte aktiviteter, som agenturet vil have.
Afhængigt af beregningsmetoden og markedshypotesen kan de samlede offentlige midler, der kan være tale om, udgøre 0-8 milliarder engelske pund. Kommissionen er enig med medlemmet i, at alle elektricitetsproduktionsomkostninger i princippet bør internaliseres. Undtagelser fra dette princip kan imidlertid være berettigede, når det kan bevises, at de på andre måder bidrager væsentligt til det fælles bedste. Det er f.eks. tilfældet med vedvarende energi.
Kommissionens undersøgelse af sagen om Nuclear Decommissioning Agency har netop til formål at fastslå, hvorvidt specifikke forhold i sagen kan retfærdiggøre en delvis undtagelse fra princippet om internalisering af omkostningerne.
Staes (Verts/ALE ).
   - Fru Kroes, jeg har noteret mig Deres svar. Jeg forstår således, at De rent faktisk deler det synspunkt, at statsstøtte til kernekraftanlæg egentlig bør internaliseres i den samlede energipris for elektricitet. Så vidt jeg ved, har det ikke været tilfældet hidtil. Jeg vil gerne spørge, hvilke foranstaltninger De agter at træffe i de kommende år, i Deres embedsperiode, for at sikre, at vi ved, hvilken statsstøtte der ydes til kernekraftanlæg, og i hvilket omfang denne statsstøtte internaliseres i kostprisen, således at forbrugeren får et klart indtryk af den reelle pris for kernekraft. 
Kroes,
    Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen har til hensigt også at anvende princippet om, at "forureneren betaler", på den nukleare sektor. Både Kommissionens endelige afgørelse om omstruktureringen af British Energy og dens beslutning om at indlede proceduren om Nuclear Decommissioning Authority viser tydeligt, at operatører af atomkraftværker i henhold til princippet om, at "forureneren betaler", har hovedansvaret for betalingen af håndteringen af deres affald og andre nukleare passiver, herunder planlagt afvikling.
Man må dog huske på, at princippet om, at "forureneren betaler", som alle fællesskabslovgivningens principper skal afstemmes med andre fællesskabsprincipper og -målsætninger, der i visse tilfælde kan være i modstrid med det. I sagen om British Energy f.eks. skulle princippet om, at "forureneren betaler", afstemmes med behovet for at bevare den nukleare sikkerhed, der som bekendt også er en vigtig målsætning for Fællesskabet, som er fastsat i Euratom-traktaten. I sådanne tilfælde forsøger Kommissionen at opnå den bedst mulige balance mellem forskellige principper til Fællesskabets bedste.
Formanden.
Under henvisning til, at der foruden de grundlæggende artikler i traktaten, som er bestemmende for virksomhedsfusioner, også findes forordning (EK) 139/2004(1), ifølge hvilken Kommissionen har enekompetence til at efterprøve fusioner, kan medlemsstaterne ikke anvende deres nationale lovgivning om konkurrence (eksklusivitetspríncippet) undtagen i særlige tilfælde, hvor Kommissionen selv anser national intervention for nødvendig:
Hvordan agter Kommissionen at forholde sig til virksomhedsgrupperinger og fusioner i mediesektoren samt definere begrebet dominerende position på massemediemarkedet med henblik på at styrke pluralismen og den objektive information?
Kroes,
    I henhold til fusionsforordningen kan Kommissionen ikke tage mediernes pluralitet i betragtning som et retligt kriterium, når den træffer afgørelse om, hvorvidt en fusion med en fællesskabsdimension er forenelig med det fælles marked. Når Kommissionen laver sin vurdering, må den kun tage hensyn til konkurrencemæssige eller økonomiske kriterier, når den træffer afgørelse om, hvorvidt den pågældende transaktion hæmmer konkurrencen på det fælles marked betydeligt.
Men uanset Kommissionens enekompetence til at undersøge fusioner med en fællesskabsdimension står der i forordningens artikel 21, stk. 4, at medlemsstaterne kan træffe passende foranstaltninger til at beskytte andre legitime interesser end de i forordningen anførte, forudsat at de er forenelige med fællesskabsrettens generelle principper og øvrige bestemmelser.
Blandt de legitime interesser, der anerkendes specifikt i fusionsforordningen, er mediernes pluralitet. "Medlemsstatens ret til at påberåbe sig mediernes pluralitet er en anerkendelse af det legitime ønske om at bevare forskelligartede informationskilder af hensyn til holdningspluralitet og mangeartet brug." Dette ville omfatte den objektive information, som medlemmet nævner i sit spørgsmål.
Det fremgår tydeligt af det foregående, at medlemsstaterne bør prioritere at træffe passende foranstaltninger i henhold til deres nationale lovgivning for at beskytte mediernes pluralitet, hvis den legitime interesse er truet af en fusion med en fællesskabsdimension.
Endelig vil Kommissionen påpege, at målet med fusionsforordningen, nemlig at bevare og udvikle konkurrencedygtige markedsstrukturer, i hvert fald til en vis grad i praksis harmonerer med beskyttelsen af mediernes pluralitet. Når Kommissionen vurderer, hvorvidt en fusion med fællesskabsdimension hæmmer konkurrencen på et mediemarked, undersøger den naturligvis graden af koncentration og dermed indirekte graden af pluralisme på markedet.
Formanden.
Den irske regering har for nylig standset sit forsøg på at opnå statsstøtte til en værdi af 170 millioner EUR til en ny mikrochip-virksomhed i Irland. Kommissionen har erklæret, at projektet ikke fører til tilstrækkelig innovation og jobskabelse til at være berettiget til støtte. Det anfægtes, at Kommissionens fortolkning af retningslinjerne for statsstøtte er snæver, og at dens afgørelse kan hæmme alle medlemsstaternes forsøg på at konkurrere på det globale marked for investering i højteknologisk industri. Hvordan forholder Kommissionen sig til denne beskyldning?
Kroes,
    Kommissionen tvivlede på investeringsprojektets forenelighed med EU's regler om statsstøttekontrol af især to årsager.
For det første var der en reel fare for fordrejning af konkurrencevilkårene, da Intel har en betydelig markedsandel inden for mikrochipproduktion, og støtten ville give virksomheden mulighed for at styrke sin dominerende stilling.
For det andet syntes investeringsprojektet ud fra de fremsendte oplysninger at være rettet mod masseproduktion af mikrochips. Der var ingen tilkendegivelse af, at forsknings- og udviklingsaktiviteter ville blive overført til Europa, eller at der ville blive skabt nye job på Leixlip-fabrikken.
Som bekendt ligger Leixlip i en velstående region, der måske ikke er berettiget til regional støtte efter 2006. Enhver form for regional investeringsstøtte skal derfor vedrøre et projekt, der forventes at begynde inden udgangen af 2006, og det var ikke tilfældet med investeringsprojektets modul II og III.
Af disse årsager påtænkte Kommissionen at indlede en indgående undersøgelse på baggrund af reglerne om statsstøtte for at analysere forholdet mellem de positive og de negative sider ved støtte. De irske myndigheder besluttede imidlertid at trække notifikationen tilbage, før Kommissionen havde truffet en afgørelse.
Mitchell (PPE-DE ).
   - Tak, fru kommissær, for Deres indgående svar, som jeg vil undersøge nøje.
Måske havde det noget at gøre med den måde, hvorpå ansøgningen var udarbejdet, men er De enig i, at Kommissionen risikerer at sende modstridende signaler? På den ene side siger Kommissionen, at den ønsker, at EU bliver en af de mest eller den mest konkurrencedygtige it-baserede økonomi, og på den anden side afviser den en ansøgning om støtte til noget, der nu ikke vil blive placeret nogen som helst andre steder i EU.
Er kommissæren enig i, at dette er en rimelig betragtning?
Kroes,
    Jeg forstår Deres bevæggrunde for at stille dette spørgsmål. Det er relevant i sig selv, og derfor er jeg glad for, at spørgsmålet er blevet rejst, for det giver mig mulighed for at forklare.
Vi må ikke undervurdere Leixlip-fabrikkens betydning for den lokale økonomi. Dette er støtte til et mobilt fabrikationsprojekt, som vil bevare et stort antal job i regionen i syv år, men det vil ikke skabe flere arbejdspladser. Ærligt talt er Irland et eksempel på, hvor vigtigt EU og vores politik til stimulering af økonomien er.
Men i dette tilfælde ville der ikke blive skabt nogen nye job. Der er f.eks. ingen tegn på, at projektet ville medføre overførsel af nogen væsentlig del af virksomhedens forsknings- og udviklingsaktiviteter fra USA til Europa eller ville udvikle andre synergi- eller overløbseffekter, som til gengæld ville bidrage til innovation i Europa, der rækker ud over de specifikke fabrikationsprocesser. Dette er et rent fabrikationsprojekt til masseproduktion af mikrochips, som vil hjælpe Intel med at fastholde sin position som førende på det pågældende marked. Det var netop kombinationen af de forhold og argumenter, der fik os til at mene, det vi mente, indtil den irske regering trak notifikationen tilbage.
Doyle (PPE-DE ).
   - Jeg lyttede med interesse til kommissærens svar på min kollega Gay Mitchells spørgsmål, navnlig set i sammenhæng med spørgsmål nr. 45, der drejede sig om den britiske regerings statsstøtte på 6 milliarder euro til omstruktureringen af British Energy. Vil der blive skabt nye job der?
Jeg vil gerne gentage hr. Mitchells argument. Tabet af disse penge til Intel eller den irske regerings tilbagetrækning af statsstøtten vil ikke gavne nogen anden EU-medlemsstat. Det er udelukket, at investeringen vil ske et andet sted i Europa, så vi ser ikke logikken i Deres forskellige argumenter. Jeg ser frem til at høre Deres svar.
Kroes,
    Der er tale om forskellige former for støtte, som ikke kan sammenlignes. Jeg ser ikke logikken i at sige, at hvis vi ikke kan flytte en aktivitet til en anden del af EU, bør støtten tillades. Vi må være konsekvente i overensstemmelse med vores regler. Kun med en konsekvent politik for statsstøtte, hvor folk kan forvente pålidelighed og være sikre på, at der ikke findes forskellige målestokke, kan vi være os selv bekendt over for Dem som medlemmer af Parlamentet, men også over for verden omkring os og de mennesker, der er berørt af sagen.
Formanden.
Jeg er blevet kontaktet af en borger i min valgkreds om det fjollede system, der gælder for køb af billetter til verdensmesterskabet i fodbold i Tyskland i 2006.
Tilsyneladende er den eneste acceptable måde, man kan købe en billet på, enten at anvende et MasterCard kreditkort med direkte opkrævning fra en tysk bankkonto eller en international bankoverførsel med et ekspeditionsgebyr på £25 eller mere for en Eurooverførsel for en billet som koster € 35, hvilket fordobler prisen. Vil Kommissionen overveje at skride ind over for de virksomheder, som ikke giver let forståelige oplysninger om, hvordan man foretager overførsler mellem medlemsstater til samme pris som overførsler inden for medlemsstaterne som fastsat i forordning (EF) 2560/2001(2)? Er Kommissionen ligeledes enig i, at begrænsningen til én kreditkortudstedende virksomhed er en klar tilsidesættelse af EU's konkurrenceregler? Vil Kommissionen derfor også overveje at skride ind over de ansvarlige for denne skandale?
Kroes,
    Kommissionen er i gang med at undersøge billetsalgsordningerne til verdensmesterskabet i fodbold i 2006 i lyset af EU's konkurrenceregler som følge af en klage, der for nylig blev indgivet af den britiske forbrugersammenslutning Which? imod FIFA, det tyske fodboldforbund og MasterCard, men det ved medlemmet sikkert allerede.
I løbet af de første fire salgsperioder kan forbrugere, der ikke har en tysk bankkonto, betale for billetter med MasterCard-produkter eller ved at foretage en international bankoverførsel. Det spørgsmål om MasterCards eneret og ekspeditionsgebyrer for internationale bankoverførsler, som medlemmet har rejst, indgår også i den klage, som Kommissionen for øjeblikket behandler med den påkrævede hast.
Alle de relevante kendsgerninger skal slås fast og undersøges i lyset af de relevante EU-konkurrencebestemmelser, før Kommissionen kan indtage en holdning. Hvis Kommissionen ved undersøgelsens afslutning må konkludere, at der er tale om en overtrædelse, kan den træffe passende foranstaltninger, f.eks. forlange, at ordningerne standses, og idømme den eller de virksomheder, der har overtrådt EU's konkurrencelovgivning, en bøde.
Af forordning (EF) nr. 2560/2001 om grænseoverskridende betalinger i euro fremgår det, at grænseoverskridende overførsler i euro på højst 12.500 euro indtil den 31. december 2005 skal ske til samme pris som nationale overførsler i euro. For lande uden for euroområdet kan denne pris være meget høj, f.eks. koster en overførsel i euro i Det Forenede Kongerige over 20 euro. Kommissionen beklager, at FIFA den 14. marts 2005 udsendte en pressemeddelelse med en forkert fortolkning af denne forordning.
Ford (PSE ).
   - Mange tak for Deres svar, fru kommissær. Jeg ville være taknemmelig for at få at vide, præcis hvilke foranstaltninger De agter at træffe, og hvor hurtigt, for tiden er jo ikke på vores side.
De husker nok, at vi havde tilsvarende problemer med de franske fodboldmyndigheders salg af billetter under verdensmesterskabet i Frankrig. En række medlemmer af Parlamentet, herunder jeg selv, bragte dem for EF-Domstolen, og det endte med, at Kommissionen skred ind, og de fik en bøde på 500 euro, fordi de havde overtrådt EU's bestemmelser.
Jeg spekulerer på, om De kan garantere, at en bøde i denne sag vil blive langt højere, i betragtning af at de tyske fodboldmyndigheder var klar over, hvad der skete med deres franske kolleger. De kan endog komme i en situation, hvor De må anmode dem om at begynde forfra.
Det er helt grotesk, at en organisation på forhånd kan bestemme, hvem der kan købe billetter og til hvilken pris.
Kroes,
    Først må vi se på alle relevante kendsgerninger. De skal fastslås, for at vi kan konkludere, hvorvidt den pågældende ordning udgør en overtrædelse af EU's konkurrencelovgivning. Enhver ordning skal undersøges i dens økonomiske og praktiske sammenhæng. I øvrigt mener jeg ikke, at bøder skal være småbeløb.
Formanden.
I Grækenland foreligger der kun få oplysninger om bortskaffelse af giftigt og farligt affald, herunder hospitalsaffald, til trods for de risici, dette indebærer for den offentlige sundhed og miljøet.
Eftersom der er tale om overtrædelse af direktiv 91/689/EØF(3) (artikel 8, stk. 3), og der allerede foreligger en dom fra Domstolen af 13. juni 2002 (Sag nr. C-33/01), bedes Kommissionen oplyse følgende: Har Grækenland opstillet tabeller eller kriterier, på grundlag af hvilke affald kan modtages eller ej for hver kategori af affaldsdeponeringssted, og hvis ja, er disse oplysninger så blevet meddelt Kommissionen, og hvornår? Ved Kommissionen, hvor store mængder giftigt og farligt affald, der hvert år produceres i Grækenland, hvor det havner, om det deponeres midlertidigt, forbrændes, deponeres på kontrollerede affaldsdeponeringssteder, eksporteres til endelig borskaffelse i andre lande, og i så fald hvilke lande? Har Grækenland efterkommet den ovennævnte dom fra Domstolen, og hvis ikke, agter Kommissionen så at indlede en ny procedure imod Grækenland ved Domstolen i kraft af EF-traktatens artikel 228, stk. 2, idet der samtidig pålægges en bøde?
Dimas,
    Det ærede medlem nævner forskellige spørgsmål om gennemførelsen af EF-lovgivningen om farligt affald i Grækenland. Jeg vil besvare spørgsmålene et ad gangen.
Med hensyn til kriterierne for modtagelse af affald for de forskellige kategorier af affaldsdeponeringsanlæg, er procedurer og foranstaltninger i forbindelse med modtagelse af affald på sanitære affaldsanlæg, som det eufemistisk hedder på græsk, først og fremmest fastsat i fællesministeriel beslutning 29407/3508 fra 2002, hvorved direktivet om deponering af affald gennemføres i græsk lovgivning. Alle græske retsakter om håndtering af farligt affald meddeles Kommissionen straks efter udstedelsen. I juli 2004 trådte Rådets beslutning 2003/33 om kriterier og procedurer for modtagelse af affald på deponeringsanlæg, lossepladser, i kraft. Medlemsstaterne skal fra den 16. juli 2005 benytte kriterierne i afsnit 2 i bilaget til beslutningen. Grækenland har endnu ikke meddelt, hvilke eventuelle yderligere foranstaltninger landet vil iværksætte for at gennemføre denne beslutning.
Det andet spørgsmål drejer sig om oplysninger om den årlige produktion af farligt affald i Grækenland. De græske myndigheder fremlægger i forbindelse med rapporter om gennemførelsen af direktivet om farligt affald oplysninger om de mængder affald, der produceres årligt, og de metoder, der anvendes ved bortskaffelse eller genvinding heraf. I henhold til foreliggende oplysninger for perioden 1998 - 2003 udgjorde den gennemsnitlige årlige produktion af farligt affald 363.400 t. Størstedelen heraf, ca. 2/3 af det farlige affald, der produceres, deponeres midlertidigt før den endelige bortskaffelse eller genvinding. Det ærede medlem kan få stillet mere detaljerede oplysninger til rådighed, hvis han er interesseret. 
Endelig eksisterer der, vedrørende den manglende efterlevelse af Domstolens dom af 13. juni 2002, i henhold til artikel 8, stk. 3, i direktiv 91/689 en særlige forpligtelse til at fremsende rapporter. Helt konkret er det pålagt medlemsstaterne at fremsende oplysninger til Kommissionen om hvert anlæg eller hver virksomhed, der varetager bortskaffelse og genvinding af farligt affald. I sin dom af 13. juni 2002 fastslog Domstolen, at Den Hellenske Republik ikke havde opfyldt sine forpligtelser i medfør af ovenstående bestemmelse. Da Kommissionen havde fået tilsendt mangelfulde oplysninger om de foranstaltninger, Grækenland havde truffet for at efterkomme Domstolens afgørelse, iværksatte den proceduren i henhold til artikel 228 i EF-traktaten. Som svar på Kommissionens åbningsskrivelse har de græske myndigheder fremsendt de oplysninger, som foreligger, i henhold til kravene i artikel 8. Oplysningerne undersøges for at vurdere, hvorvidt Grækenland har efterkommet Domstolens dom. Hvis de fremsendte oplysninger vurderes ikke at være tilfredsstillende, vil Kommissionen være nødsaget til at afgive en begrundet udtalelse i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 2. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, hr. kommissær, tak for svaret, men jeg vil godt holde fast i emnet. For præcis et år siden talte Kommissionen i et svar til Europa-Parlamentet om 230.000 t farligt, ukontrolleret affald i Grækenland. I betragtning af at den ansvarlige miljøinspektionstjeneste i sin rapport taler om fuldstændig mangel på kontrol, vil jeg spørge Dem helt konkret:
Har Kommissionen for det første registreret konkrete tiltag fra de græske myndigheders side i den forløbne tid?
For det andet hvilke retlige skridt agter De at tage, for at vores fælles fædreland efterkommer EF-lovgivningen? 
Dimas,
    Jeg mener, jeg sagde, at vi har iværksat proceduren efter artikel 228 og har modtaget svar fra den græske regering, som vi er ved at behandle.
Hvad mængderne angår, var de tal, jeg nævnte, endnu større. I 1998 var der tale om 379.000 t affald, i 1999 376.000 t, i 2000 391.000 t, og det holder sig på ca. det samme niveau frem til 2003, som er det sidste år, vi har oplysninger om. Vi har ingen tal for tiden efter 2003. Ud af disse mængder er omkring 60 %, en andel, som er stigende og i 2003 var ca. 80 %, fortsat deponeret i midlertidige anlæg. I henhold til EF-direktivet skal et anlæg, hvor affald er deponeret midlertidigt i over et år, betegnes som affaldsdeponeringsanlæg og overholde de relevante betingelser, hvilket de græske myndigheder ikke har gjort, og derfor har vi som nævnt iværksat de relevante procedurer. 
Formanden.
Nitratdirektivet 91/676/EØF(4) har nu været i kraft i over 10 år, men det har været et vanskeligt direktiv for medlemsstaterne at gennemføre.
Kan Kommissionen i store træk beskrive, hvordan nitratdirektivet gennemføres i medlemsstaterne, i hvilken grad det overholdes, og hvilke vanskeligheder der er med at gennemføre det? Kan Kommissionen desuden mere specifikt udtale sit syn på Irlands nyeste handlingsplan, der tilsigter at leve op til landets forpligtelser i medfør af dette direktiv?
Dimas,
    Kommissionen vedtog sin anden beretning om gennemførelsen af nitratdirektivet i 2002. Af den fremgik det, at medlemsstaterne på det tidspunkt havde gjort betydelige fremskridt på dette område. I de seneste år er de fremskridt blevet fastholdt. Alle medlemsstaterne har nu etableret vandovervågningsnet. Alle har enten udpeget nitratsårbare zoner og udarbejdet handlingsprogrammer for de zoner, eller de har gjort brug for den mulighed, som direktivet giver for at lave et handlingsprogram for hele området.
Irland er blandt en gruppe medlemsstater, der valgte denne mulighed. Nitratsårbare zoner, herunder hele områder, udgjorde ca. 38 % af hele EU-15 i 2000. Siden da er andelen steget på grund af udpegningen af nye sårbare zoner i Sverige, Det Forenede Kongerige, Belgien, Grækenland, Spanien og Italien og på grund af den territoriale tilgang, som Irland har valgt.
Medlemsstaterne er også i gang med at forbedre og videreudvikle deres handlingsprogrammer, fordi de erkender, at vandkvaliteten kun kan forbedres med stærke og fuldt ud gennemførlige handlingsprogrammer. Der er sket lignende fremskridt i de nye medlemsstater. De har opfyldt forpligtelsen i tiltrædelsestraktaten og havde på tiltrædelsesdatoen udpeget nitratsårbare zoner, udarbejdet handlingsprogrammer og vedtaget kodekser for godt landmandskab. Kommissionen er for øjeblikket i gang med at undersøge kvaliteten af disse udpegninger og handlingsprogrammer.
Til trods for disse fremskridt kan det tage flere år, før vi ser en betydelig forbedring af vandkvaliteten. Der går et stykke tid mellem handling og resultater. Men tendensen synes at være positiv, da der allerede er positive tegn i nogle lande.
Kommissionen er fast besluttet på at sikre, at nitratdirektivet gennemføres korrekt i medlemsstaterne, ved hjælp af alle de redskaber, den har til rådighed, herunder naturligvis indledelse af overtrædelsesprocedurer imod medlemsstater, der ikke gennemfører de forskellige faser i direktivet korrekt.
Der er for øjeblikket en overtrædelsesprocedure i gang mod Irland. Som følge af Domstolens afgørelse den 11. marts 2003 indsendte de irske myndigheder officielt handlingsprogrammet i henhold til direktivets artikel 5 til Kommissionen. Kommissionen mener ikke, at det irske handlingsprogram er helt i overensstemmelse med direktivet på flere punkter, som der blev redegjort indgående for i åbningsskrivelsen, der blev sendt til Irland i slutningen af 2004. Vi afventer stadig svar.
McGuinness (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne bede Dem om at forklare mig noget, hr. kommissær. I forbindelse med spørgsmålet om positive tendenser i vandkvaliteten sagde De, at det ville tage nogle år, før vi ser en betydelig forbedring. Der er en vis bekymring for, at der, hvis De ikke ser betydelige forbedringer, som De siger, vil blive indført strengere regler for landbruget. Kan De sige noget om det?
Kunne De også fortælle, hvad overtrædelsesproceduren betyder i form af bøder, eller hvilke straffe landbrugerne kan blive pålagt som følge af, at Irland ikke har en ordentlig handlingsplan? Kan De tillige fortælle, hvilke specifikke problemer Kommissionen er bekymret over, hvad angår Irland?
Dimas,
    De må være klar over, at Kommissionen finder spørgsmålet om nitrater meget vigtigt for nogle landes vedkommende. Ca. 20 % af Europas grundvand har for høj nitratkoncentration, og det samme problem gør sig gældende for i hvert fald 30-40 % af dets vandløb og søer. I mange lande har vi en tilstrømning af kvælstof til kystvand, der i visse områder kunne være meget vigtig for kyst- og havvand. Landbruget tegner sig for ca. 50-80 % af kvælstoftilførslen til vand i EU.
Irland overholdt hverken bestemmelserne om at forelægge en handlingsplan eller at udpege sårbare områder, og det angav ikke, hvilke vande der var forurenede. Det udpegede hele området som et sårbart område, men den handlingsplan, det har fremsendt, er ikke tilfredsstillende, og som følge heraf har vi bragt Irland for retten. Irland sendte et svar den 22. december, og vi svarede, ligeledes den 22. december, og gav de irske myndigheder en frist på tre måneder til at svare. Irland anmodede om en måneds udsættelse, og tidsfristen udløber den 22. april. Derfor afventer vi dets svar på specifikke spørgsmål, som vi stillede.
Der er et stort problem med landbrugerne, og det er muligt, at der vil blive anmodet om dispensation for visse områder. En dispensation kræver, at der findes en handlingsplan, som Kommissionen kan acceptere.
Allister (NI ).
   - Nordirlands landbrugere har også store vanskeligheder med at leve op til kravene i dette direktiv. Jeg har to spørgsmål. Er der, selv om det er en lille region, nogen grund til, at det ikke skulle have forskellige lukkede perioder alt efter jordbundsforhold og klimatiske forhold i forskellige områder, ligesom Irlands forslag indeholder tre forskellige lukkede perioder for tre forskellige zoner?
For det andet siger ministeriet for Nordirland, at det har søgt om Kommissionens godkendelse af et statstilskud på 60 % til vigtigt arbejde, der er nødvendigt på landbrug. Kan De sige, om vi kan forvente, at den ansøgning bliver godkendt, og i givet fald hvornår?
Dimas,
    Lukkede perioder bør være de samme i områder med samme klimatiske forhold. Jeg ved godt, at der er problemer i visse områder. Det bliver diskuteret, hvorvidt møgspredning bør finde sted i januar eller endog i februar. Landbrugsforeningen har anmodet om, at den finder sted fra marts og fremefter. Det afhænger imidlertid af, hvor i Irland området ligger, og af de klimatiske forhold i de enkelte områder.
De Rossa (PSE ).
   - Må jeg, i betragtning af at dette direktiv nu er 14 år gammelt, spørge kommissæren, om nitratindholdet i irsk drikkevand er steget eller faldet i den periode? Hvor meget længere agter Kommissionen at se passivt til, mens dette direktiv bliver overtrådt groft i ikke bare Irland, men også andre lande?
Dimas,
    Kommissionen har ingen planer om at foreslå ændringer af nitratdirektivet, fordi den er overbevist om, at dets fulde gennemførelse er afgørende for, at virkningen af næringsstoffer fra kilder i landbruget på europæisk vand mindskes.
Vi er fast besluttede på at sikre, at nitratdirektivet gennemføres korrekt i medlemsstaterne med en række aktioner, herunder som nævnt retligt pres gennem overtrædelsesprocedurer mod medlemsstater, der ikke gennemfører de forskellige faser i direktivet.
Kommissionen har gjort en stor indsats for at støtte bedre viden om presset på europæiske vandes miljøtilstand gennem regelmæssig overvågning, rapportering, udveksling af tekniske oplysninger og bedste praksis for landbrug og deres indvirkning på næringsstoftab samt redskaber til måling, modellering og vurdering af deres indflydelse på vandkvaliteten.
Der er også ydet et relevant bidrag til gennemførelsen af nitratdirektivet ved, at dette direktiv er blevet inddraget i de kodekser for god praksis, der har ligget til grund for udviklingen af landdistrikterne siden 2000 og fra 2005 og fremefter i krydsoverensstemmelse med direkte betalinger til producenter i henhold til den nye landbrugspolitik.
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 51-58 vil blive besvaret skriftligt.
Formanden.
Hvilke forberedelser træffer Kommissionen med sigte på at bidrage til løsning af spørgsmålet om Kosovos status? Anser den en europæisk civil forvaltning, EUMIK, i Kosovo for tænkelig og ønskværdig? 
Rehn,
    Indtil Kosovos endelige status er fastlagt, gør Kommissionen sig de største bestræbelser på at holde landet fast forankret til stabiliserings- og associeringsprocessen med udgangspunkt i FN's Sikkerhedsråds resolution 1244. Kommissionen mener, at det er vigtigt, at Kosovo deltager fuldt ud i denne proces på grundlag af dets egne resultater. Det ville utvivlsomt være skadeligt for Europas sikkerhed, hvis Kosovo bliver et sort hul i en region, der i øvrigt gør fremskridt mod førtiltrædelse og senere tiltrædelse af EU.
Kommissionen støtter de midlertidige selvstyreinstitutioner i at gøre fremskridt, hvad angår gennemførelsen af prioriterede standarder forbundet med retsstatsprincippet og et multietnisk samfund før evalueringen i midten af 2005. Kommissionen har inddraget standarderne som vigtige prioriteringer i det europæiske partnerskab med Kosovo. Vi stiller over 125 millioner euro til rådighed gennem Cards-bistandsprogrammer. Vi støtter fortsat Kosovo gennem SAP-kontrolmekanismen ved at yde politisk rådgivning og bistand for at opveje opfattelsen af, at når først statusdrøftelserne går i gang, vil standarder ikke længere være nødvendige. De vil være endnu mere nødvendige, når statusdrøftelserne går i gang.
Kommissionen er indstillet på at fremme Kosovos EU-perspektiv, da Kosovo uanset dets fremtidige status er og vil vedblive med at være en del af Europa. I denne forbindelse har vi oprettet et forbindelseskontor i Priština, der samarbejder med den højtstående repræsentants repræsentant, Det Europæiske Genopbygningsagentur og EU's medlemsstater.
Desuden er Kommissionen i gang med at udarbejde en meddelelse til Rådet om forbedring af Kosovos europæiske perspektiv. Denne meddelelse vil blive et bidrag til Kommissionens, den højtstående repræsentants og formandskabets fælles arbejde på at fokusere på EU's fremtidige bidrag til det internationale samfunds indsats i Kosovo, hvilket Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) opfordrede til i februar.
Kommissionen vil arbejde tæt sammen med Javier Solana og det luxembourgske EU-formandskab om omfanget af EU's fremtidige rolle i Kosovo efter UNMIK. Personligt forventer jeg ikke, at EU vil styre Kosovo som UNMIK's efterfølger, da dette ville være i modstrid med vores politik om at opbygge kapacitet og bæredygtighed i partnerlande, som vi håber at kunne forhandle med en dag. Omfanget af EU's engagement i fremtiden skal undersøges meget nøje på grund af dets alvorlige politiske og finansielle følger.
Posselt (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, tak for det virkelig gode og udførlige svar. Jeg har to konkrete bemærkninger. For det første vil jeg sige, at det med en arbejdsløshed på 70 % naturligvis er vanskeligt at opfylde standarderne. Er fastlæggelse af en status - i det mindste på mellemlang sigt - ikke en forudsætning for, at standarderne kan nås? Der skal altså som minimum fastlægges et perspektiv for status i år.
For det andet er en europæisk administration naturligvis i høj grad ønsket af befolkningen i Kosovo, fordi den ønsker en administration efter europæiske kriterier.
Rehn,
    Jeg deler medlemmets bekymringer over den store arbejdsløshed i Kosovo. Det er uheldigt, at provinsen har fået en arbejdsløshed, der ifølge visse statistikker er på ca. 50 %, men ifølge andre er endnu højere. Derfor er det helt påkrævet, at vi fortsat støtter Kosovo med vores finansielle bistand. Det er også afgørende, at de midlertidige selvstyreinstitutioner i Kosovo får støtte under UNMIK's søjle IV, som EU støtter, for at fremme den økonomiske reform, herunder privatisering.
Generelt skal det siges, at der er behov for en afklaring hurtigst muligt, da det demografiske pres i Kosovo gør den økonomiske genoprejsning til en meget vanskelig opgave uden en klar, lovmæssigt defineret og internationalt anerkendt ramme.
Hvad angår Unionens fremtidige rolle, ville idéen om, at EU skulle erstatte FN i en ledende, udøvende funktion være problematisk. Vi støtter idéen om, at en strømlinet FN-mission overdrager mest muligt ansvar for at styrke de lokale myndigheder, der i videst muligt omfang skulle være vores direkte samtalepartnere i fremtiden.
Formanden.
Er det Kommissionens vurdering, at reformerne af retsvæsenet i Bulgarien skrider så hurtigt frem, at Bulgarien vil kunne blive medlem i 2007?
Rehn,
    Tiltrædelsesforhandlingerne om kapitel 24 blev afsluttet på grundlag af en lang række forpligtelser, som den bulgarske regering påtog sig.
Den fortsatte reform af retsvæsenet fremstår som en overordnet prioritering for Bulgarien i dets tiltrædelsesforberedelser. Der er blevet aftalt klare skridt for reformen af retsvæsenet i tiltrædelsesforhandlingerne. De indgåede forpligtelser skal opfyldes fuldt ud.
Der venter store udfordringer, navnlig hvad angår vedtagelsen af den nye strafferetsplejelov, som forenkler hele undersøgelsesfasen forud for retssager og svarer til EU's bedste praksis. Dette kræver enighed blandt alle de involverede parter, herunder de politiske partier.
Endelig skal de almindelige arbejdsforhold, behovet for at forbedre specialiseringen af dommere og anklagere, udnævnelsesprocedurerne, adgangen til retshjælp i praksis og andre forpligtelser fra tiltrædelsesforhandlingerne tages op. Ud over politisk vilje kræves der også tilstrækkelige budgetmidler for at opfylde disse forpligtelser.
I denne forbindelse bør de bulgarske myndigheder nu gøre alt for at sikre reformens fuldførelse, navnlig hvad angår fasen forud for retssager. Det er helt nødvendigt for at sikre, at Bulgarien har de retlige midler og ressourcer til fuldt ud at overholde retsstatsprincippet og kravene til medlemskab.
Det lader til, at forberedelserne af denne reform tager længere tid end forventet. De bulgarske myndigheder har ikke desto mindre gentaget, at de er fast besluttede på, at ministerrådet skal vedtage et nyt udkast til strafferetsplejelov den 15. maj. Jeg er temmelig overbevist om, at denne forpligtelse vil blive opfyldt, da det er helt påkrævet, at Bulgarien kan opfylde sine forpligtelser fra forhandlingerne.
Kommissionen vil holde øje med det og intensivere overvågningen på dette område for at få tilstrækkelig forvisning om, at fremskridtene fortsætter efter afslutningen af forhandlingerne, og at landet rent faktisk vil være klar til medlemskab i 2007.
Martin, David (PSE ).
   - Mange tak, hr. kommissær, for det meget klare og nyttige svar. De har påpeget alle problemerne. Det står klart, at den nuværende regering anerkender behovet for reform af retsvæsenet. Men spørgsmålet er stadig, om den politiske vilje til at gennemføre den reform er mere udbredt i Bulgarien. Det glæder mig at høre, at Kommissionen vil holde øje med dette.
I en tilsvarende sag nævnte De spørgsmålet om finansiering. Vil Kommissionen støtte omskolingen af dommerne for at hjælpe Bulgarien med at forberede sig på medlemskab i 2007?
Rehn,
    Jeg er enig med hr. Martin i, at det er meget vigtigt, at der er enighed om den politiske vilje, og under mit besøg i Sofia for nylig bemærkede jeg den tværpolitiske enighed om at støtte dette mål.
Alle partierne bekræftede, at uanset det kommende valg er de villige til før og efter valget at arbejde på at nå dette mål, også selv om det skulle betyde, at de må aflyse en del af sommer- eller efterårsferien. Dette er helt klart en så vigtig prioritering for Bulgarien, at der er en bred politisk vilje.
Hvad angår midler til omskoling af dommere, støtter vi allerede Bulgarien i dets institutionsopbygning, og vi er villige til at overveje denne mulighed, hvis vores hidtidige støtte er utilstrækkelig. Det er naturligvis hovedsageligt op til den bulgarske regering selv at opfylde disse forpligtelser.
Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne stille kommissæren et spørgsmål for at følge op på det ærede medlems spørgsmål.
Som bekendt har der indtil nu været en række programmer, som Kommissionen har finansieret inden for rammerne af det, vi kalder med kandidatlandene. Vil disse venskabsprogrammer fortsætte? Vil Kommissionen fortsætte med at yde medlemsstaterne finansiel støtte inden for disse programmer og i dette tilfælde både til Bulgarien og Rumænien i perioden frem til landenes optagelse i EU?
Rehn,
    Som De så rigtigt sagde, finansierer vi for øjeblikket programmer for parvist samarbejde med Bulgarien og Rumænien. Efter min opfattelse har disse været et af de mest effektive redskaber til teknologioverførsel i forbindelse med institutionsopbygning og styrkelse af den administrative kapacitet. Det er vores hensigt at fortsætte disse programmer med Bulgarien og Rumænien, og vi agter at gøre det samme, når vi indleder forhandlingerne med Tyrkiet, og når vi på et tidspunkt gør yderligere fremskridt med landene i det vestlige Balkan.
Efter min mening er parvist samarbejde et af de bedste redskaber til at tilvejebringe knowhow og overføre institutionel viden til kandidatlande og potentielle kandidatlande.
Formanden.
I lyset af, at Tyrkiet har fået grønt lys til fremtidige forhandlinger om EU-medlemskab, er de seneste statistikker om kvinders erhvervsfrekvens i landet foruroligende. Kun 10 % af de tyrkiske kvinder har erhvervsarbejde. Hos socialdemokraterne har man længe betragtet spørgsmålet om kvinders ret til arbejde som yderst vigtigt i bestræbelserne på at øge ligestillingen mellem kvinder og mænd. Kvinder med erhvervsarbejde får gode forudsætninger for at selvstændigt liv og bliver ikke økonomisk afhængige af familien. Dette spørgsmål er også aktuelt inden for rammerne af Lissabonstrategien, hvis målsætning er, at kvinders beskæftigelsesgrad skal øges til 60 % i 2010. Med udgangspunkt i Københavnskriterierne, som opstiller det krav, at hvert kandidatland skal kunne opfylde EU's politiske, økonomiske og monetære målsætninger, ønskes svar på spørgsmålet om, hvorvidt kvinders erhvervsfrekvens vil indgå som et prioriteret emne i de fremtidige tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet?
Rehn,
    I sine periodiske rapporter om de bilaterale forbindelser med de tyrkiske myndigheder har Kommissionen konsekvent fremhævet kvinders lave deltagelse på det officielle arbejdsmarked som et alvorligt problem, der hindrer kvindernes økonomiske uafhængighed og begrænser Tyrkiets økonomiske potentiale.
Desuden er ligestilling mellem kvinder og mænd og navnlig ligebehandling på arbejdspladsen af alle uanset køn en del af den gældende fællesskabsret på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område. Derfor overvåger Kommissionen nøje Tyrkiets tilpasning til kravene i EU-lovgivningen og dens praktiske gennemførelse.
Til trods for den beslutsomhed, som regeringen har udvist, og en række positive foranstaltninger er der imidlertid ikke sket mange fremskridt med vedtagelsen af lovgivning, som skal garantere et effektivt forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet. Under forhandlingerne om de relevante kapitler af den gældende fællesskabsret vil dette spørgsmål blive overvåget meget nøje og prioriteret meget højt.
Hedkvist Petersen (PSE ),
   Fru formand, jeg vil gerne takke kommissæren for dette meget interessante og omfattende svar.
Kvindernes situation i Tyrkiet er vigtig, og jeg vil gerne tage et andet spørgsmål op i forbindelse med forhandlingerne om medlemskab. Der blev jo gennemført en stor kvindedemonstration i Tyrkiet på kvindernes internationale kampdag den 8. marts. Den blev slået brutalt ned af politiet. De politifolk, der var indblandet, blev øjeblikkeligt suspenderet, og Tyrkiets ambassadør i Bruxelles har været her og fortalt om det i Europa-Parlamentet og forklaret, hvad landet gør. Da dette er uforeneligt med de krav, vi stiller til et land, som skal føre forhandlinger med EU om medlemskab, vil jeg høre, om kommissær Rehn ved, om Tyrkiet har iværksat yderligere foranstaltninger i retsvæsenet efter denne politibrutalitet.
Rehn,
    Det var et af hovedemnerne på trojkamødet på ministerplan mellem EU og Tyrkiet i Ankara den 7. marts. Tilfældigvis holdt vi vores trojkamøde dagen efter den demonstration, De nævnte. Så snart vi så, hvad der var sket, og havde fået oplysninger, udstedte vi en klar erklæring på vegne af EU sammen med det luxembourgske formandskab og det kommende britiske formandskab, hvor vi fordømte al vold under demonstrationer. Vi fordømte også den uforholdsmæssige magtanvendelse, der tydeligvis blev brugt under behandlingen af demonstranterne i Istanbul, der for størstedelens vedkommende var kvinder og unge.
Udenrigsminister Gül sagde på vores trojkamøde, at han beklagede begivenhederne, og at regeringen vil iværksætte en undersøgelse af, hvad der var sket, hvordan det var sket og hvorfor.
Der bliver for øjeblikket foretaget tre undersøgelser i Tyrkiet: en af politiet, en af indenrigsministeriet og en af den store tyrkiske nationalforsamling. Vi følger dem nøje. Når undersøgelserne er fuldført, vil vi få stillet dem til rådighed. Indtil videre har Tyrkiet suspenderet seks politifolk på grund af begivenhederne i Istanbul den 7. marts.
Formanden.
Avisen "Radikal" bragte for nylig en artikel med en omtale af Tyrkiets energiprogram og den tyrkiske regerings planer om at bygge tre atomkraftværker, som skulle sættes i drift i 2012, hvoraf det første skulle bygges i Konya. Denne oplysning, for så vidt som den kan bekræftes, skaber en ny situation i hele Middelhavsområdet og giver forståeligt nok anledning til bekymring i nabolandene og nabobefolkningerne især i Grækenland og dets øområder, som ligger tæt på de steder, der er valgt til placering af de nye atomkraftværker. Hvis man yderligere tager den høje jordskælvsrisiko i Tyrkiet i betragtning, kan bygningen af disse atomkraftværker føre til et scenarie af mareridtagtige dimensioner, ikke kun for miljøet men for millioner af menneskers liv i det østlige Middelhavsområde.
Har Kommissionen kendskab til disse oplysninger fra sine løbende kontakter med de tyrkiske myndigheder? I bekræftende fald, hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet, eller hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at forhindre gennemførelsen af dette program? Hvordan agter Kommissionen generelt at håndtere spørgsmålet vedrørende Tyrkiets atomenergiplaner inden for rammerne af tiltrædelsesforhandlingerne fra oktober 2005?
Rehn,
    Jeg ville meget gerne besvare spørgsmålet om Cypern, men det må jeg gøre næste gang.
Kommissionen er klar over, at Tyrkiet har overvejet muligheden for at anvende atomenergi i år, nemlig siden 1965. Vi har informeret Parlamentet om dette spørgsmål ved flere lejligheder. På nuværende tidspunkt driver Tyrkiet ingen atomkraftværker, og der er heller blevet udstedt nogen licens til at opføre et sådant værk.
Kommissionen minder om, at de enkelte medlemsstater i henhold til traktaterne kan benytte de energikilder, de ønsker. For øjeblikket benytter ca. halvdelen af medlemsstaterne atomenergi. Som følge heraf har beslutningen om at benytte atomkraft aldrig været diskuteret under tiltrædelsesforhandlinger. Men De husker nok, at EU under den foregående udvidelsesrunde lagde stor vægt på et højt niveau for nuklear sikkerhed i de kandidatlande, der drev atomkraftværker, og væsentlige dele af førtiltrædelsesstrategien har været viet til dette formål. I visse tilfælde har EU endog forlangt, at gamle atomkraftværker eller atomreaktorer, som ifølge det internationale samfund ikke kunne moderniseres til en rimelig pris, blev lukket før tiden.
Hvis Tyrkiet skal generere atomenergi, skal det naturligvis også sørge for et højt niveau for nuklear sikkerhed. Som kandidatland vil Tyrkiet også forventes at overholde Euratom-bestemmelserne om nuklear sikkerhedskontrol og strålingsbeskyttelse og direktivet om vurdering af miljøpåvirkninger. Dette omfatter grænseoverskridende høring af medlemsstater. I henhold til den internationale konvention om nuklear sikkerhed, som Det Europæiske Atomenergifællesskab har tiltrådt, er Tyrkiet allerede forpligtet til at høre nabolande om påtænkte nukleare anlæg.
I tidens løb er der udpeget flere mulige steder i Tyrkiet, men kun et sted har modtaget licens. Undersøgelser af op til tre andre mulige steder er for nylig blevet inddraget i energiministeriets investeringsplaner. Kommissionen har fulgt situationens udvikling med interesse, navnlig undersøgelsen af relevante seismiske forhold. Det er indlysende, at ethvert atomkraftværk skal designes og bygges således, at det kan modstå enhver seismisk begivenhed og dermed garantere det fornødne sikkerhedsniveau i enhver situation.
Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, mange tak til kommissæren for hans grundige svar. Det var netop årsagen til, at jeg stillede dette spørgsmål, nemlig for at opfordre Kommissionen til at følge dette vigtige spørgsmål meget nøje, da det har stor betydning for miljøet i området og giver anledning til mange bekymringer i nabolandene og i Grækenland. Jeg vil bede kommissæren om at følge dette spørgsmål meget nøje under forhandlingerne. Jeg betvivler ikke et lands ret til at bygge kernekraftværker. Det er et spørgsmål om, at der for det første skal være en høj grad af sikkerhed, og for det andet at vi - også Kommissionen - skal garantere, at kerneenergi udelukkende bliver anvendt til fredelige og ikke militære formål. 
Rehn,
    Jeg er helt enig med medlemmet og tilslutter mig hans ord. Vi må være særligt opmærksomme på dette spørgsmål. De har ret i, at vi ikke på grundlag af vores egen traktat kan sætte spørgsmålstegn ved en potentiel medlemsstats ret til at anvende atomenergi, hvis den planlægger og opfører et atomenergianlæg i henhold til alle regler og bestemmelser og med respekt for den nukleare sikkerhed. Men nuklear sikkerhed må under alle omstændigheder være et vigtigt emne, navnlig hvis der er grund til at fokusere på det emne. Tyrkiet er endnu ikke i bygningsfasen. Det er i planlægningsfasen.
Matsakis (ALDE ).
   - Det er bare et forslag, fru formand: Ville det for at udnytte tiden bedre under mødet være muligt at planlægge i forvejen, så vi ved, hvilke spørgsmål der vil blive besvaret? Så ville vi ikke skulle vente i halvanden time for blot at konstatere, at spørgsmålet ikke bliver besvaret. Der kunne f.eks. være en tidsbegrænsning på svarene, ligesom der er på spørgsmålene.
Formanden.
   - Vi har en nøje beskrevet tidsramme og en tredeling af spørgetiden. Hvis medlemmerne benytter sig af muligheden for at stille tillægsspørgsmål, kan jeg naturligvis ikke bare hindre denne mulighed. Derved forskubbes tidspunkterne og også muligheden for at behandle spørgsmålene inden for en bestemt frist. Det gør mig ondt, men vi er nu 10 minutter forsinkede. Spørgsmål 63-104 vil blive besvaret skriftligt.
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er en redegørelse fra Kommissionen om risikoen for en verdensomspændende influenzapandemieine. 
Kyprianou,
    Fru formand, jeg kan ikke sige, at jeg er glad for at være her og diskutere dette emne med Dem, for det er ikke noget rart emne, men samtidig mener jeg, at det er godt, at vi har lejlighed til at udveksle synspunkter, og at jeg kan fortælle Dem, hvad Kommissionen planlægger for fremtiden, og hvilke foranstaltninger vi træffer.
Det er rigtigt, at influenzapandemien er en trussel, og som forskerne siger, er det ikke længere et spørgsmål om "hvis", men om "hvornår". Den er forsinket, for den kommer med så og så mange års mellemrum, og den skulle allerede have været her. Hvordan vi håndterer den, prioriteres derfor meget højt både på fællesskabsplan i samarbejde med medlemsstaterne, men også i samarbejde med WHO, ikke bare i Europa, men på verdensplan, og med nogle af vores partnere såsom USA, der deler vores bekymringer.
Vi har arbejdet på mange planer. Noget af arbejdet vedrører f.eks. foranstaltninger vendt mod kilden til smitte af mennesker. Vi drøfter medlemsstaternes planer, og hvordan vi kan samordne dem på EU-plan. Vi ser på vacciner og antivirale lægemidler og på overvågning og diagnosticering i indbyrdes forbundne laboratorier for at identificere en pandemisk stamme. Vi skal naturligvis identificere de potentielle kilder til problemet.
Som bekendt er en af disse potentielle kilder aviær influenza, som virkelig er et problem. Den findes allerede i Asien, og mange mennesker er allerede døde af den. Men den største bekymring er, at denne sygdom er blevet endemisk. Det er ikke en epidemi, der bare forsvinder af sig selv, den er rodfæstet, og dens udryddelse kan ikke betragtes som et kortsigtet mål. Vi har også truffet foranstaltninger til at forsøge at løse dette problem. Kommissionen har vedtaget et nyt direktiv om foranstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza for at sikre, at medlemsstaterne kan anvende de mest hensigtsmæssige overvågnings- og kontrolforanstaltninger. På denne måde håber vi, at vi kan mindske risikoen, når der sker større udbrud i Fællesskabet i fremtiden.
Vi har en plan på fællesskabsplan, men vi må også have nationale planer på medlemsstatsplan. I marts organiserede vi sammen med WHO en workshop, hvor vi kunne diskutere disse planer og udveksle synspunkter om dem. Det var et godt forløb. Vi hjalp medlemsstaterne med at ajourføre og forbedre deres nationale beredskabsplaner. Samtidig identificerede vi de medlemsstater, der endnu ikke har planer, og vi vil hjælpe dem med at udarbejde sådanne planer. Det er meget vigtigt, for vi har en plan på fællesskabsplan, men den faktiske gennemførelse af planerne afhænger af medlemsstaterne. Det glæder os at kunne sige, at medlemsstaternes reaktion viste, at de offentlige sundhedssystemer tager dette problem meget alvorligt. Vi overvejer, hvordan fællesskabsplanen bedst kan gennemføres. Den omfatter kommunikation, isolation og vaccination, anvendelse af lægemidler, restriktioner for offentlige møder og oplysninger til offentligheden.
Vi planlægger en øvelse, der omfatter hele Europa, en slags militærøvelse, som vil sætte disse planer på prøve og forhåbentlig vise, hvordan de fungerer i en fingeret situation. Vi har til hensigt at gennemføre denne øvelse inden næste influenzasæson for at afprøve planerne og se, hvad der mangler, og hvilke problemer der er, så vi kan korrigere planerne og koordinere dem bedre.
Et meget vigtigt problem er, som De sikkert ved, vacciner. Vi har tre problemer med vacciner. Det første er spørgsmålet om rent faktisk at identificere stammen, for i tilfælde af en pandemi forventer vi en ny stamme. Dernæst er der spørgsmålet om at udvikle vaccinen og, hvad der er lige så vigtigt, at have kapacitet til at fremstille vaccine nok til hele befolkningen i tilfælde af en pandemi. Fordi stammen vil være ny, er opbygning af lagre af vacciner ingen løsning og nytter ikke.
Vi har holdt møder med repræsentanter for medlemsstaterne, og vi er blevet enige om at involvere industrien i en art partnerskab mellem den offentlige og den private sektor for at sikre hurtig fremstilling af pandemiske vacciner, når det er nødvendigt. Jeg tror på, at vi kan nå til enighed med industrien. Grundprincippet er, at medlemsstaterne øger deres køb af vacciner på dette stadium for at retfærdiggøre tilstrækkelige investeringer til at øge medlemsstaternes kapacitet i tilfælde af en pandemi. Samtidig har medlemsstaterne forpligtet sig til at øge indsatsen for at holde sig til deres vaccineanbefalinger med henblik på at opnå høje optagelsesrater blandt de relevante befolkningsgrupper, dvs. højrisikogrupperne.
Vi for vores del er rede til at udarbejde forslag til EU-anbefalinger, som Rådet kan udsende, om, hvem der skal vaccineres af hensyn til folkesundheden. En anden måde at øge kapaciteten på - og det har industrien lovet at undersøge - er at omstille andre faciliteter, f.eks. anlæg til veterinærmedicinfremstilling, til hurtig fremstilling af vacciner i en pandemisk situation.
Vi, medlemsstaterne, vaccineindustrien og Det Europæiske Lægemiddelagentur vil samarbejde om at skabe gode muligheder for en sådan produktion, men også for en hurtigere godkendelsesprocedure. Alle disse tiltag løser sikkert ikke problemet med vaccineforsyning til medlemsstaterne fuldt ud, men de er store skridt i den rigtige retning.
Der er indledt en tilsvarende procedure med producenter af antivirale lægemidler. Den vil bringe medlemsstaterne og industrien sammen for at finde frem til en fælles indstilling. Jeg vil melde tilbage til Dem, så snart vi har et udkast til en løsning på problemet med den manglende fremstilling og lageropbygning. Men vi opfordrer medlemsstaterne til at fortsætte lageropbygningen, og mange af dem, navnlig de større medlemsstater, er allerede i gang. Vi mener, at det er en proces, som alle medlemsstater bør deltage i, for til trods for alle mangler ved og problemer med antivirale lægemidler, vil de være første forsvarslinje. De vil være vores første middel til at bekæmpe virussen, sygdommen, i tilfælde af en pandemi. Vi får brug for dette åndehul, indtil vi er i stand til at udvikle den nye vaccine og øge kapaciteten til faktisk at producere den, udbrede den og bruge den. Eftersom antivirale lægemidler vil være første forsvarslinje, er de værd at investere i, de er umagen værd.
Jeg vil gøre Dem opmærksom på en positiv udvikling, nemlig på de beslutninger, som Kommissionen traf i sidste uge, hvad angår de finansielle perspektiver. Vi vedtog også forordningen om solidaritetsfonden, som vil omfatte en post for trusler mod folkesundheden. Beslutningerne falder inden for lovgivningsinstrumenternes anvendelsesområde og vil omfatte de nye finansielle overslag. De vedrører den generelle rådighed over midler til sundhedsberedskab og vacciner i tilfælde af alvorlige trusler mod folkesundheden.
Solidaritetsfonden vil have et loft på ca. 1 milliard euro om året. Vi mener, at den vil være fleksibel nok til at kunne bruges i krisesituationer på sundhedsområdet, samtidig med at den vil kunne hjælpe de medlemsstater, der bliver mødt med kravet om at finansiere indsatsen for at erhverve og bruge vaccinerne i tilfælde af en pandemi. Jeg håber og tror, at Europa-Parlamentet og Rådet vil gøre sig de største bestræbelser på hurtigt at nå til enighed om dette forslag.
Endelig er et andet, meget vigtigt spørgsmål tidlig påvisning. Som sagt tager det tid at identificere en ny virusstamme og udvikle vacciner imod den. Jo hurtigere vi formår at påvise den, desto lettere vil det blive at løse problemet og at isolere den i videst muligt omfang.
Til det formål må vi oprette et kommunikationsnet med medlemsstaterne og WHO. Men vores vigtigste instrument i denne indsats er systemet for tidlig varsling og reaktion. Med dette system vil medlemsstaterne informere hinanden og Fællesskabet, hvis der opstår et problem.
Lad mig også nævne det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme, som begynder at fungere nu. Det vil naturligvis tage omkring et år, før det fungerer fuldt ud. Når den tid kommer, vil centret overtage og drive systemet for tidlig varsling og reaktion og håndtere sundhedstrusler af denne art.
Vi er bekymrede over influenzapandemien. Vi forventer, at den vil være uden fortilfælde, når den kommer, og hvis vi ikke træffer de nødvendige foranstaltninger. Selv på grundlag af et optimistisk skøn er de tal, som forskerne giver os, meget foruroligende med mindst 8 millioner dødsfald på verdensplan. Men i værste fald vil antallet af dødsfald være omkring 30 millioner. Derfor er pandemien nu en af vores vigtigste prioriteringer. Den er en stor trussel, og vi vil fortsat arbejde med problemet og gøre en stor indsats for at få alle mekanismer og strukturer på plads.
Vores succes afhænger imidlertid meget af Rådets, medlemsstaternes, Kommissionens og naturligvis Europa-Parlamentets stærke politiske engagement og støtte. Jeg er sikker på, at jeg kan regne med Deres støtte.
Bowis,
   Fru formand, som kommissæren har sagt, har nogle lande ingen planer, og mange lande har utilstrækkelige planer. Derfor er det godt, at han er kommet her i aften for at diskutere dette spørgsmål med os, og vi bifalder det, han har sagt, og de planer, han udarbejder. Vi vil helt bestemt give ham al den støtte, vi kan.
Sidste år var Europa og verden heldige. SARS og aviær influenza udviklede sig ikke til pandemier. I forrige århundrede var vi knap så heldige. I 1918, 1957 og 1968 med spansk syge, asiatisk influenza og Hongkong-influenza var vi mindre heldige. 1 million mennesker døde af de to sidstnævnte, og 50 millioner døde i 1918, heraf 250.000 i mit land, Det Forenede Kongerige. 
Nu har doktor Omi fra WHO advaret om, at en anden pandemi er nært forestående. I månedsvis har Parlamentet krævet, at der straks blev truffet foranstaltninger til at forebygge den, og alligevel har vi, især blandt medlemsstaterne, ikke set den hurtige reaktion, som vi havde forventet. I seks måneder eller mere har USA opbygget lagre af antivirale lægemidler, og det har bestilt 4 millioner vacciner. Italien og Frankrig har begge bestilt 2 millioner vacciner. Canada, Australien og Japan har alle opbygget lagre. Som doktor Omi så rigtigt siger, vil selv de eksisterende vacciner og lægemidler lindre og beskytte de sårbare, navnlig børn, ældre og nøglepersoner, selv om vi ikke kender stammen.
Men hvad med de andre lande? Det Forenede Kongerige køber ingen vacciner. Det har meddelt, at det ikke er dets politik. Det planlægger kun at beskytte 20 % af vores befolkning med antivirale lægemidler. Og alligevel har London, der er et globalt centrum for rejser, migration og sygdom, utilstrækkelige planer for beskyttelse i form af lægemidler og karantæne. Min frygt går i to retninger: at pandemien først vil ramme fra Asien til Afrika eller til lavindkomstlande, som er dårligt rustet til at reagere, og dernæst hurtigt fortsætte til Europa, og at panikken i lande, der er dårligt forberedte, kunne føre til international kriminalitet og vold inden for EU, bl.a. i byer som London, hvor 80 % af indbyggerne forventes at være ubeskyttede.
Vi har arbejdet hårdt i Parlamentet, sammen med Kommissionen og Rådet, og i løbet af en enkelt behandling vedtaget min betænkning om oprettelse af det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme. Vi har godkendt et glimrende valg af direktør, nemlig Zsuzsanna Jakab. Nu skal vi have garanti for, at dette samarbejdscenters første store udfordring vil blive taget op, hvad angår hurtig varsling, som doktor Omi siger, planlægning og placering af antivirale lægemidler og vacciner, forholdsregler og karantænefaciliteter i havne og lufthavne. Vi må arbejde tæt sammen med WHO, myndighederne i Kina, Vietnam og andre ramte lande i Asien, med internationale ngo'er, med medicinalindustrien og med sårbare lande i AVS-området og andre steder.
Jeg deltager i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU i næste uge. Jeg vil medbringe et budskab om hjælp og støtte, men også garanti for, at Europa er opmærksomt, handler og vil hjælpe verden med at beskytte sig selv mod denne pandemi.
McAvan,
   Fru formand, det glæder mig, at kommissæren er her i aften, og det glæder mig, at der nu er forståelse for, at det drejer sig om en hastesag. Som De sagde, taler ingen om "hvis". Det er kun et spørgsmål om, "hvornår" der kommer en pandemi.
Borgerne vil ikke forvente, at EU mikroforvalter en pandemi, men de vil forvente, at det laver forbedringer. De ved, at sygdomme breder sig, og de vil forvente, at EU hurtigt træffer foranstaltninger, hvad angår mennesker, der rejser, og transport af dyr. Vi vil gerne høre, at de foranstaltninger er truffet, så den slags ordninger kan iværksættes hurtigt. Jeg vil gerne høre reaktionerne på Deres planlægning af en rigtig øvelse. Det ville være interessant for os at vide, hvordan det går.
Det, De sagde om vacciner, glæder mig. Vi må have en koordineret strategi for vacciner. Hvis vi kan få medicinalvirksomhederne til at arbejde sammen med medlemsstaterne og Kommissionen, vil vi kunne reagere hurtigere, hvis pandemien bryder ud. Vi må have en prototype.
Jeg forstår, at vi ikke kan opbygge lagre af vaccine, men at det er muligt på forhånd at udvikle prototypevacciner, som så meget hurtigt kan tilpasses til stammen, når den viser sig.
Hr. Bowis har ret i, at vi har et grundlæggende ansvar over for vores borgere for at bringe disse ting i orden. Det, der bekymrer mig, er den indvirkning, som dette vil få på verdens fattigste mennesker. I 1918 var en af årsagerne til, at så mange millioner mennesker døde, at så mange levede i dyb fattigdom, både i det område, der nu er EU, og i resten af verden.
Hr. kommissær, De nævnte ikke noget om samråd med udviklingskommissærens tjenester. Gør Kommissionen noget for at undersøge bistandspolitikkerne for udviklingslandene og sikre, at EU solidariserer sig med de lande, og lægges der planer for, hvad der kan ske i EU?
Maaten,
   Det er i en vis forstand den forkerte samtalepartner, vi har foran os. Hr. kommissær, De spørger, om vi vil støtte Dem. Ja, afgjort, for jeg synes, De håndterer opgaverne på en god måde inden for de muligheder, De har i henhold til traktaterne, som vi nu engang er bundet af. Diskussionen bør egentlig føres med Rådet. Det er allerede tidligere fra Europa-Parlamentets side påpeget, at vi ikke har følelsen af, at der i Rådet er forståelse for, at der er tale om en voldsom trussel, som vi må imødegå. Der tales, meget, der foregår en vis koordinering, der sidder nogle arbejdsgrupper her og der, men man får ikke indtryk af, at der virkelig sker noget.
Er det så slemt? Ja, det er naturligvis ganske alvorligt for samfundet, som det ser ud i dag, og ikke mindst for EU. Gribes tingene forkert an i en medlemsstat, har det konsekvenser for de andre medlemsstater. Det er derfor i alles interesse, at tingene gribes korrekt an overalt i EU. Udbryder der sygdomme blandt dyr, kan kommissæren for landbrug og udvikling af landdistrikter straks træffe vidtrækkende foranstaltninger. Gader spærres omgående, områder isoleres, og der sker i det hele taget en masse. Skulle noget tilsvarende forekomme blandt mennesker, kan vi overhovedet intet gøre. De bør efter min opfattelse som kommissær inden for 24 timer kunne træffe kriseforanstaltninger, hvis det drejer sig om spørgsmål som karantæne, desinfektionsforanstaltninger i lufthavne og flyvning fra visse områder, og ligeledes hvis det drejer sig om begrænsning af rejser.
Det ville naturligvis være langt bedre, hvis alle medlemsstaterne kunne opbyde solidaritet og enighed og på samme tid træffe sådanne foranstaltninger, men jeg må ærligt sige, at jeg ikke har tillid til, at de ville gøre det. Jeg mener derfor, at ministrene med ansvar for folkesundheden burde give Dem sådanne beføjelser. De siger helt korrekt, at det i henhold til Verdenssundhedsorganisationen ikke er et spørgsmål, om der udbryder en sådan pandemi, men hvornår det sker. Man har skønnet, at det vil koste 8 millioner mennesker livet, men det kunne også dreje sig om 30 millioner. Risikoen er naturligvis stor for børn og mennesker over 50, og der savnes vacciner og tilstrækkelige antivirale midler. Det er også i denne sammenhæng særdeles vigtigt, at Europa griber ind. Hvor skal det ske? Måske skal det ikke ske i EU selv, men i et af Unionens nabolande. Ministrene bør efter min opfattelse også i den forbindelse give Dem vidtrækkende beføjelser. Endelig min sidste bemærkning. Indføres der rejsebegrænsninger, hvad sker der så med Det Europæiske Råds og Europa-Parlamentets møder? 
Sinnott,
   Fru formand, et udbrud bliver ikke en epidemi i et sundt samfund. Hvis vi virkelig er i fare for en epidemi, selv en pandemi, i den udviklede verden, burde vi ransage os selv.
Vi har de rigeste samfund i verdens historie. Dermed burde vi også have de sundeste samfund. Har vi det? Nej. Stadig flere kroniske sygdomme såsom astma og diabetes viser, at vi ikke har det sundeste samfund. Junkfood, kemikalier, forurening og afhængighed er ikke godt for vores immunsystemer.
Hvis de gør os sårbare over for en epidemi, må vi gøre noget ved det. Vi bør bevare vores sundhed og bruge vores rigdom til at forebygge en epidemi i fattige lande ved at forbedre vand, sanitære forhold og ernæring, som er årsagerne til, at epidemier breder sig. Vi må imødese et influenzaudbrud i Vesten. Vi forventer en epidemi, og det er utilgiveligt.
Belohorská, (NI ).
   - Vi har allerede hørt fra Kommissionens repræsentant, og det var præcist udtrykt, at det ikke er et spørgsmål om hvorvidt, men om hvornår. Det skal imidlertid nævnes, at to vigtige forudsætninger for en pandemi allerede findes. Det er, at virus spredes blandt dyr, hvor den muterer på en måde, som sætter virus i stand til at inficere mennesker og sætte deres liv i fare. Det næste, tredje og sidste trin ville være, at virus begynder at spredes blandt mennesker. Vi ved, hvordan aviær influenza blev identificeret. Efter flere potentielle mutationer blev den implicerede stamme H5N1 også brugt som basis for at udvikle en vaccine. Det har kun endnu en gang bekræftet, hvad jeg flere gange har advaret imod her i Europa-Parlamentet. Det er uhensigtsmæssigt, at sundhedssystemerne er underlagt subsidiaritetsprincippet og de nationale regeringer. Sygdomme kender ingen grænser, og det er den truende risiko for en pandemi, som har sat fokus på dette spørgsmål. Det er prisværdigt, at WHO står klar, men jeg er i tvivl om, om de nationale regeringer er forberedt på at håndtere dette spørgsmål. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, vi er nogle her i Europa-Parlamentet, som i flere måneder har fundet risikoen for en influenzapandemi særdeles bekymrende, og som i den forbindelse har råbt vagt i gevær. Såvel medicinalindustrien som personer med tilknytning til den globale fond for vacciner giver udtryk for stor bekymring. Vi har ikke i dag de fornødne midler til rådighed for at imødegå en sådan risiko, for vi formår ikke at komme begivenhederne i forkøbet. Vi ved imidlertid, at det ikke er et spørgsmål om, hvorvidt der på et tidspunkt udbryder en pandemi, men hvornår det sker.
De har givet os et antal forklaringer. Når De siger, at det tager seks måneder at udvikle en vaccine, spørger jeg mig selv, om lægemiddellaboratorierne virkelig gør alt for dels at fremstille antivirale lægemidler og dels, når en stamcelle er isoleret, at forsøge at udvikle effektive vacciner.
EU burde yde finansiel støtte både til udviklingen af vacciner og til gennemførelsen af undersøgelser desangående samt tilskynde til masseproduktion.
Et sådant finansielt engagement skulle være betinget af, at laboratorierne fremskyndede arbejdet med at fremstille og udvikle vacciner. Det er derfor en glimrende idé at anvende Solidaritetsfonden, eftersom den samtidig skulle kunne sikre, at vaccinerne stilles til rådighed på behørig vis, og at medlemsstaterne involveres.
Har vi allerede nu i nært samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet en behørig nødplan, såfremt der måtte udbryde en epidemi? Har Kommissionen foretaget simulationer for at koordinere medlemsstaternes indsats og undgå panik i befolkningen, for at bekæmpe den illegale handel, som med sikkerhed vil opstå, hvis der virkelig er tale om en alvorlig risiko, for at fastlægge, hvilke steder man først og fremmest bør isolere, dvs. de steder, som bør være omfattet af karantænebestemmelser, for at registrere de dele af befolkningen, som først og fremmest skal vaccineres, og for at sikre behørig distribution af produkterne til alle?
Jeg ønsker også, at man overvejer, hvordan der kan etableres en ramme, som sikrer, at produkterne hurtigt og uden forhindringer eksporteres fra producentlande til ikke-producentlande. Vi forventer, at disse spørgsmål hurtigt besvares, for det drejer sig om at forhindre en katastrofe, som både ville være en sundhedsmæssig og en økonomisk katastrofe. 
Attard-Montalto (PSE ).
   - Fru formand, vi har alle sammen talt om "hvornår" og "hvis". Jeg vil bruge et andet ord. Pandemier er ikke undtagelsen, de er næsten blevet reglen. Men de følger ingen regler selv. De er vanskelige at identificere, inden de bryder ud, og vi står derfor over for et hidtil uset problem. De har kaldt det et problem, hr. kommissær, men det er mere end det.
Vi må bruge alle vores ressourcer. Vi må bruge vores ressourcer til fremstilling og vores ressourcer til forskning, og jeg ville sætte pris på, hvis kommissæren kunne fortælle os mere om netop dette spørgsmål. Det internationale forskermiljø spiller en rolle, og det er vigtigt at have et pålideligt netværk, så alle interessenter kan samarbejde, når pandemien bryder ud, for som vi alle sammen ved, er det, selv om vi kan forsøge at lave militærøvelser som et eksempel på, hvad der vil ske, ekstremt vanskeligt at forudse, hvornår den bryder ud.
Gaľa (PPE-DE ).
   - Det er allerede blevet påpeget, at influenzaen er en sygdom med alvorlige helbredsmæssige, sociale og økonomiske implikationer, og den har også betydning for forsvarssektoren og politik. Den største fare kommer imidlertid fra forskellige influenzapandemier, som kan bryde ud, når der fremkommer en ny undertype af virus, som kan overføres fra menneske til menneske. Influenzavirus af type A, som forårsager influenza ikke kun hos mennesker, men også hos dyr, særligt fugle, svin og heste, er den eneste, som kan være grundlag for nye undertyper af virus. En ny menneskelig undertype af influenzavirus opstår som resultat af rekombination i et dyr, som er bærer, mellem menneskelige og animalske stammer af influenzavirus type A. Det giver anledning til det, der er kendt som . Eftersom mennesker ikke er immune over for den nye undertype, spredes sygdommen hurtigt og fører til en epidemi, som i løbet af flere måneder udvikler sig til en pandemi. WHO meddelte for nylig, at vi nu er tættere på en influenzapandemi end nogensinde før. WHO har også opfordret regeringerne til at oprette nationale råd, som kan tage sig af en potentiel influenzapandemi og vedtage nationale handlingsplaner. Den Slovakiske Republik har i videst muligt omfang fulgt denne opfordring. Vacciner er en fornuftig forebyggelse, men de har deres begrænsninger. Som kommissæren påpegede, er det nødvendigt at identificere virus, udvikle en vaccine, producere og markedsføre vaccinen og gennemføre en omfattende vaccinationskampagne. En vaccine er ikke effektiv, når sygdommen er i et fremskredent stadium, og den er afhængig af, at kroppen danner de nødvendige antistoffer. Derfor kan man ikke regne med en vaccine til at håndtere den første bølge af en pandemi. Samtidig har vacciner en meget kort holdbarhed. Antiviral medicin synes derimod at være et hensigtsmæssigt supplement til vaccination, eftersom den ud over forebyggelsen også er effektiv til behandling af fremskredne former af sygdommen og ser ud til at være en afgørende del af et terapeutisk svar på en pandemi. Eftersom den har længere holdbarhed - op til fem år - bør antiviral medicin lagerføres på forhånd. Kommissær Kyprianous udtalelse giver mig grund til at håbe på, at udviklingen vil blive fulgt nøje, og at der i bedste fald ikke bliver behov for en nødhandlingsplan. 
Kyprianou,
    Fru formand, jeg tror, at vi alle har samme syn på dette, og det er meget opmuntrende. Men medlemsstaterne er nu blevet klar over problemet. Da jeg deltog i mit første møde i Rådet (sundhed) som kommissær, og jeg forelagde dette problem, var det ikke alle, der på det tidspunkt delte bekymringerne eller mente, at det hastede. Nogle gange er det en af livets realiteter: Lige meget hvor meget vi ringede med alarmklokkerne, blev det ikke taget alvorligt, men da WHO ringede med dem, blev det. Men det vigtige er, at budskabet blev hørt. På de efterfølgende møder med ministrene viste de, at de allerede havde truffet foranstaltninger.
I morgen tager jeg til Paris, hvor den franske regering afholder en konference om tre store problemer, nemlig aids, cancer og influenza. Nu er medlemsstaterne engagerede. Det er rigtigt, at vi endnu ikke har den retlige kompetence, men den får vi til en vis grad med forfatningen, for den vil give Kommissionen, Fællesskabet og Parlamentet bemyndigelse til at skride ind i tilfælde af en grænseoverskridende sundhedstrussel. Derfor vil vi kunne træffe nogle af de foranstaltninger, som hr. Maaten sagde at jeg, ikke fru Fischer Boel, kan træffe, hvad angår dyresundhed. Vi kan for øjeblikket træffe nødforanstaltninger, men ikke for mennesker. Forfatningen vil i det mindste give os mulighed for at gøre dette.
Det er rigtigt, at selv om vi ikke har den retlige kompetence for øjeblikket, må vi ikke undervurdere den kendsgerning, at disse sygdomme ikke kender grænser, og at det derfor er nødvendigt, at alle medlemsstaterne og landene uden for EU yder en koordineret indsats. Kommissionen kan tilbyde at koordinere indsatsen og repræsentere medlemsstaterne, når vi taler med landene uden for EU.
Jeg vil gerne sige to ting om de fattige lande. For det første var der konferencen i Vietnam om aviær influenza. WHO, FAO, Det Internationale Kontor for Epizootier og EU vil træffe foranstaltninger mod aviær influenza. Indtil videre er det et dyresundhedsproblem, men vi ved alle sammen, at der er mulighed for en større pandemi. Vi vil træffe foranstaltninger og finde ud af, hvordan vi kan hjælpe de pågældende lande. Jeg vil inden årets udgang besøge området for at undersøge, hvordan vi kan samarbejde med regeringerne der. Min kollega, hr. Michel, er i gang med at udarbejde en meddelelse om dette spørgsmål. Det bliver ikke den, vi vedtog i dag, men en ny, der også vil omfatte spørgsmålet om sundhedstrusler. Jeg omtaler den kun kort i dag, men der kommer snart flere oplysninger.
Forskningen i vacciner går godt. Den private sektor kan håndtere den side af sagen. Problemet er kapacitetsopbygning. Det er en investering, som medlemsstaterne må gøre, og det vil blive en form for partnerskab mellem den private og den offentlige sektor. Det er en investering, som også vil være til gavn for befolkningen i dag, for der vil blive investeret i at købe flere vacciner til behandling af de eksisterende risikogrupper. Det vil gavne befolkningen og vil samtidig være en investering i at opbygge fremtidig kapacitet til fremstilling af tilstrækkelige mængder vaccine.
Jeg kan forsikre Dem for, at dette er noget, der bekymrer mig. Det er et spørgsmål, som jeg til stadighed rejser i internationale fora, men for øjeblikket mest i Rådet. Det er et spørgsmål, som sundhedsministrene behandler. Måske vil det i næste omgang være finansministrene, der skal betale for denne investering. Jeg mener imidlertid, at vi, som forholdene er, er på rette spor. Vi har ikke løst problemet, men vi har indledt proceduren. Vi er på vej, men der er stadig langt igen. Tiden er ved at løbe ud. Det er derfor, at alle bestræbelserne er samlede. Vi vil træffe alle de foranstaltninger, der er mulige, inden influenzasæsonen næste vinter.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0071/2005) af Pittella for Budgetudvalget om 2006-budgettet: Kommissionens årlige politikstrategi (APS) (2004/2270(BUD)). 
Pittella (PSE ),
    Fru formand, fru kommissær, hr. repræsentant for Rådet, kære kolleger, vi er alle klar over, at budgettet for 2006 er meget særpræget.
Der er først og fremmest tale om et brobyggende budget. Mens vi vedtager de generelle retningslinjer - det håber jeg i det mindste, at vi gør - er vi nemlig ved at nå til vejs ende med behandlingen af de finansielle overslag.
Vi skal beslutte, hvor meget, hvad og hvordan, dvs. om vi skal affinde os med at få et begrænset og magtesløst Europa, eller om vi sammen skal kæmpe for, at økonomisk stringens kommer til at gå hånd i hånd med tilstrækkelige EU-midler.
Der er en løsning, men den skal administreres på en modig måde. Løsningen er kvalitet i udgifterne og deres målretning mod sektorer med høj merværdi og fælles politikker med europæisk betydning og vigtighed.
Det er en udfordring, som vi - ud fra et årligt perspektiv - også tager op med budgettet for 2005. De retningslinjer, der blev vedtaget enstemmigt i Budgetudvalget - og her vil jeg benytte lejligheden til at takke alle parlamentsmedlemmerne og alle de politiske grupper for deres konstruktive bidrag - går i den retning, nemlig i retning af stringens, gennemsigtighed, en yderligere forenkling og fokus på prioriteringerne.
Der er en positiv overensstemmelse - og det vil jeg gerne understrege over for kommissæren - mellem vores forslag og Kommissionens årlige politikstrategi. Det vil selvfølgelig vise sig, om der i løbet af proceduren stadig vil være fælles fodslag - det håber vi under alle omstændigheder på - og vi får at se, om de forsigtige åbninger fra Rådets side giver sig udslag i konkrete beslutninger.
På nogle punkter kan jeg ærligt talt ikke se, hvordan og hvorfor vi skulle være uenige. Det første punkt er styrkelsen af landdistrikternes udvikling i stedet for direkte landbrugsstøtte. Det andet punkt er et passende betalingsniveau i udgiftsområdet for strukturfondene. Efter at man med rette har beklaget sig i mange år, er staternes og regionernes udgifter til strukturfondene steget kraftigt. Det var, hvad alle havde håbet på, og derfor ville det ikke give mening, at man nu sikrede passende midler ved at benytte sig af ændringsbudgetter, sådan som det allerede har været tilfældet i årets løb.
Det tredje punkt er en styrket indsats, når det gælder forskning, innovation og virksomhedernes konkurrenceevne og internationalisering, det fjerde punkt er en styrkelse af aktionerne for information og vidensamfundet, og det femte punkt er en gennemførelse af de europæiske kulturaktiviteter og socialpolitikkerne samt en fortsættelse af programmerne for EU's infrastruktur, nemlig den store fysiske infrastruktur.
Det sidste punkt - som efter min mening er det vigtigste punkt ud fra et politisk synspunkt - er livslang læring, uddannelse og udveksling af unge. Vores indsats skal først og fremmest være rettet mod de unge, for uden de unge er der ikke noget Europa og ikke nogen fremtid. Mange vil huske den smukke sætning, som en studerende havde skrevet på muren på Berkeley universitet: "Fremtiden interesserer mig, for det er der, jeg har besluttet at leve mit liv."
Vi kan også gøre noget for de unge og deres fremtid nu og her. Hvem kan erklære sig tilfreds med, at EU's udgifter til de unge udgør knap 0,5 % af vores budget? Derfor skal vi vedtage en europæisk pagt for de unge, hvor vi øger de instrumenter, som fremmer viden, uddannelse, sproglærdom og adgang til arbejdsmarkedet.
Der finder i øjeblikket drøftelser sted med kollegerne i Kultur- og Uddannelsesudvalget og med Kommissionen og Rådet om muligheden for at udvide Erasmus-programmet, så det kommer til at omfatte de unge i folkeskolens største klasser, om at iværksætte et Erasmus-program for unge iværksættere og om at følge op på et pilotprojekt, som fremmer unge lærlinges mobilitet. Jeg tænker dog også på pilotprojekter, der gør det lettere at optage lån via etisk og solidarisk finansiering, og på aktioner, som forbereder de små virksomheder på de nye scenarier, der er fastlagt i Basel-aftalerne.
Endelig må vi være enige om, at det er nødvendigt at forene EU's traditionelle opgaver og prioriteringer med de nye prioriteringer for de eksterne aktioner. Det gælder såvel den fortsatte støtte til Afghanistan og Irak som støtten til de tsunami-ramte lande og de lande, der er ramt af andre naturkatastrofer. Hvordan skal vi ellers opretholde et højt og passende finansieringsniveau for Middelhavsområdet, Latinamerika, Mellemøsten og Balkanlandene eller for de aktioner, der tager sigte på udvikling, humanitær bistand, bekæmpelse af fattigdom og de hermed forbundne sygdomme, respekt for menneskerettighederne og bekæmpelse af terrorisme - blot for at nævne nogle vigtige forpligtelser - og samtidig sikre den indsats, vi har lovet Afghanistan, Irak og Sydøstasien, hvis ikke vi har en passende finansieringsramme for udgiftsområde 4?
I Budgetudvalget mener vi, at der på disse punkter er en logisk og naturlig konvergens mellem tallene på budgettet og en positiv overensstemmelse med Kommissionens holdning.
Det, der kan synes logisk, naturligt og nødvendigt, er dog ikke altid så let at gennemføre. Alt for ofte er der andre synspunkter, som kommer til at dominere, nemlig partiinteresser og egoistiske beregninger, hvilket går ud over det store fælles projekt, som vi kan og skal gennemføre sammen. Det ville måske være tilstrækkeligt, at vi alle hver dag gjorde os den ulejlighed at lave et lille og enkelt regnestykke, som ikke kræver nogen lommeregner, som er meget hurtigt, og som altid giver det samme resultat, nemlig at sammenligne omkostningerne ved Europa med omkostningerne ved ikke at have Europa.
Vi vil gøre vores del, og jeg håber, at vi ved forløbets afslutning takket være alles bidrag opnår et positivt resultat for EU-institutionerne. 
Grybauskaitė,
    Fru formand, budgettet for 2006 vil være det sidste inden for rammerne af disse finansielle overslag for både Kommissionen og alle andre, og om nogle få uger vil Kommissionen i sit foreløbige budgetforslag kun foreslå de forberedelser, som den finder nødvendige. Jeg takker hr. Pittella for hans meget afbalancerede tilgang. Den er et skridt i retning af at opnå det program af prioriteringer, der er fælles for Kommissionen og Parlamentet.
Kommissionen vedtog den årlige politikstrategi for 2006 den 2. marts. For Kommissionens APS vil dette være rammen om både det foreløbige budgetforslag og arbejdsprogrammet for 2006 i overensstemmelse med Kommissionens femårige strategiske mål. Den første APS-prioritering har især til formål at forbedre gennemførelsen af Lissabon-strategien, hvilket De også nævnte.
Nu er det Parlamentets tur til at forelægge sine retningslinjer, og det glæder mig, at Parlamentet og Kommissionen i henhold til hr. Pittellas betænkning er enige om mange ting. Kommissionens overordnede tilgang til udarbejdelsen af budgettet for 2006 vil hovedsageligt være fokuseret på fem prioriterede opgaver. For det første at fastholde graduering i Kommissionens forslag om at styrke lofterne for landbrug. For det andet vil Kommissionen, hvad angår betalingsbevillinger, basere sin holdning på de mest pålidelige behovsvurderinger, og den vil rapportere om gennemførelsen af fondene i 2005 inden juli. For det tredje er Kommissionen i hovedtræk enig i Parlamentets prioriteringer, hvad angår de interne politikker, og de vil indgå i dens forslag, mens den vil lade margenen under loftet være et godt stykke over 100 millioner euro, inklusive ungdomspolitikkerne, som det allerede er blevet nævnt i dag. For det fjerde er behovene også betydelige, hvad angår foranstaltninger udadtil. Det betyder, at Kommissionen vil opfordre til, at fleksibilitetsinstrumentet tages i anvendelse.
Endelig hører vi, hvad angår menneskelige ressourcer, at der er et nyt forslag, og at Kommissionen fuldt ud tilslutter sig den analyse, som den foregående Kommission udarbejdede. Den blev forelagt i 2002 i en meddelelse om udvidelsens følger for de menneskelige ressourcer. Parlamentet har også anerkendt legitimiteten af denne anmodning ved at anføre princippet om 3.900 nye stillinger til EU-10-udvidelsen i bemærkningerne til budgettet for 2005.
Efter vores opfattelse er der ingen grund til at revidere blot et år efter tiltrædelsen, men vi skal gennemføre det, som vi er blevet enige om med Parlamentet. På den baggrund bekræfter Kommissionen anmodningen om 700 nye stillinger for 2006 til den igangværende udvidelse, og den vil tillige anmode om 100 eksterne stillinger i Bulgarien til forberedelsen af den næste udvidelse. Kommissionen vil samarbejde tæt med ordføreren, Europa-Parlamentets Budgetudvalg og budgetmyndighedens andre parter om i december at opnå enighed om budgettet for 2006 for EU og dets borgere.
Deva (PPE-DE ),
   Fru formand, sidste år og i år har der været mange problemer med fattigdomsudryddelse, aids, malaria, tuberkulose, diarrésygdomme og tsunamien. Millenniumprojektets "hurtige gevinster", som vi har indarbejdet i vores udtalelse om budgettet, bekræfter, at det ofte er de enkleste idéer, der er de bedste. I politik ser vi alt for ofte, at jagten på sensationelle initiativer får højere prioritet end det, der faktisk burde være målet.
Jeg bifalder det, som dette budgetforslag om hurtige gevinster betød, for resultatet af investeringerne i hurtig-gevinst-programmer er synligt efter to år. De omfatter gratis uddeling af myggenet, gratis grundskole og gødningsstoffer og fremme af grundlæggende hygiejne. Det er enkle ting, som vi kan gøre hurtigt.
Vand og sanitære forhold er også afgørende for menneskets velfærd. En hygiejneforanstaltning, som ligger mig meget på sinde, er vask af hænder. Dette er ikke noget glamourøst emne. Vask af hænder med sæbe er ikke nogen ny idé, men diarrésygdomme dræber 2 millioner børn om året. Vask af hænder med vand og sæbe kan nedbringe dette med 47 %. 1 million liv kan reddes hvert år.
Mens vi stræber efter at nå udviklingsmålene, er dette nogle enkle projekter, som jeg anmoder Kommissionen om at iværksætte. Der vil være himmelvid forskel på det og de enorme summer, vi allerede har brugt under EUF og Fællesskabets udviklingsbudget.
En anden underudnyttet ressource, som vi må se nærmere på, er Den Europæiske Investeringsbank. EIB har kapacitet til at udlåne penge. Den kan udlåne tre gange så meget som Verdensbanken. Verden har kendskab til Verdensbanken, men ved intet om Den Europæiske Investeringsbank. Derfor har jeg tilføjet et tilskud til budgettet, som skal støtte renten på EIB's udlån.
Jeg anbefaler vores udtalelse til Parlamentet.
Martin, David (PSE ),
   Fru formand, Udvalget om International Handel deler Budgetudvalgets overordnede bekymring for, at Fællesskabet, som har givet løfter til tredjelande, sikrer, at der er tilstrækkelige ressourcer i budgettet til at indfri disse løfter.
Hr. Pittella skal lykønskes med betænkningens eksterne element, men Udvalget om International Handel har tre specifikke punkter, der efter vores opfattelse ikke er behandlet tilstrækkeligt i betænkningen. For det første bliver WTO-forhandlingerne afsluttet inden for det næste år eller to, og de vil være inde i en afgørende fase ved årets udgang. Vi mener, at disse forhandlinger for være troværdige skal have en parlamentarisk dimension, og hvis en parlamentarisk dimension skal være en succes, må den finansieres, så vi ser gerne flere penge i budgettet afsat til den parlamentariske dimension af WTO.
For det andet har den makrofinansielle bistand, der går til tredjelande, især til Bosnien-Hercegovina, efter vores opfattelse ikke det rigtige retsgrundlag, og den overvåges ikke ordentligt. Vi mener, at proceduren med fælles beslutningstagning skal implementeres for at skabe gennemskuelighed og ansvarlighed på dette vigtige udgiftsområde. Endelig har vi i lang tid haft et lederuddannelsesprogram for Japan og Korea, som har givet os adgang til disse markeder. Vi mener, at det er på tide at udvide disse programmer til at omfatte Kina og Indien.
Miguélez Ramos (PSE ),
   Fru formand, som ordfører for Fiskeriudvalget vil jeg starte med at beklage, at fiskeriet ikke er blandt de emner, der er omhandlet i den årlige politiske rapport.
Sandheden er, at denne sektor, der er af afgørende betydning for mange europæiske regioner, står over for problemer, der kræver hurtig og beslutsom handling på europæisk plan for at fastholde fiskersamfundenes og kystområdernes indtægts- og beskæftigelsesniveauer. 2006 er desuden et afgørende overgangsår for reformen af den fælles fiskeripolitik, som får et nyt finansielt instrument: den europæiske fiskerifond. Den bevilling, der er afsat til denne fond, er efter vores mening klart utilstrækkelig til at dække vores behov, som omfatter en forbedret kontrol af gennemførelsen af lovgivningen, større garantier på databeskyttelsesområdet samt en bedre kvalitet og objektivitet i den videnskabelige information, og desuden bliver vi anmodet om at sikre en bæredygtig udvikling og en passende forvaltning af naturressourcerne samt om at støtte iværksættelsen af de nye regionsråd. Vi synes, at det er absolut nødvendigt at øge budgetmidlerne til den fælles fiskeripolitik, så den kan leve op til de reelle behov i et Europa med 27 medlemmer. 
Andrikienė,
   Fru formand, som PPE-DE-Gruppens skyggeordfører for den årlige politikstrategi for 2006 vil jeg takke min kollega hr. Pittella og lykønske ham med det fremragende arbejde, han har udført. 
I den årlige politikstrategi, som Kommissionen forelagde i marts, fastlægges Kommissionens politiske prioriterede opgaver i 2006, de initiativer, som vil bistå med at føre dem ud i livet, og den budgetmæssige ramme, som sikrer, at der afsættes de fornødne midler til de prioriterede opgaver. Det er vigtigt at vide, at dette er den nye Kommissions første APS.
På EU-plan vil 2006 være kritisk for virkeliggørelsen af de fem strategiske mål for EU, som Parlamentet har vedtaget, herunder Lissabon-strategien, strategien for bæredygtig udvikling og den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden (2006-2010) samt hovedmålet om fornyet vækst og jobskabelse i Europa. Der er allerede i forbindelse med forfatningens ikrafttrædelse planlagt en fornyet gennemgang af Haag-programmet i andet halvår af 2006. Desuden vil EU's udvidelsesproces gå ind i en ny fase, og den europæiske naboskabspolitik vil blive uddybet.
2006 vil også være afgørende for forberedelsen af de finansielle overslag for perioden 2007-2013 for at sikre en passende programmering og etableringen af en ny generation af finansielle instrumenter, som skal være fuldt operationelle den 1. januar 2007.
Vores prioriteringer for 2006 er følgende: velstand og solidaritet, sikkerhed inden for Unionen, et mere konkurrencedygtigt og sammenhængende Europa og et Europa, hvis rolle er stærkere i verden. Vores budgetstrategi - dens principper og sektorbestemte prioriteter - er tydeligt angivet i betænkningen ligesom et beslutningsforslag, der vedrører strukturelle foranstaltninger, interne politikker, landbrug og eksterne aktioner samt personale og administration.
Jeg takker hr. Pittella for hans samarbejde, og jeg støtter hans betænkning og beslutningsforslag med de ændringsforslag, som PPE-DE-Gruppen har stillet, navnlig et ændringsforslag, hvor Kommissionen opfordres til inden den 31. juli at forelægge en oversigt over personalebehovet på mellemlang sigt i forbindelse med de nye stillinger, der er blevet anmodet om.
Guy-Quint
   Fru formand, fru kommissær, indledningsvis vil jeg gerne sige, fru formand, at jeg meget beklager, at denne vigtige betænkning behandles i plenarforsamlingen på dette sene tidspunkt.
Jeg vil gerne lykønske Giovanni Pittella med denne betænkning og med den vellykkede gennemførelse af en opgave, som langtfra har været nem, idet der har været tale om for en tid siden at komme Kommissionens meddelelse om dens årlige strategirapport i forkøbet. Vi vil således fortsat klarlægge EU's prioriterede områder, sikre en fortsat vellykket gennemførelse af udvidelsen og ikke mindst sikre en vellykket relancering af Lissabon-processen. Giovanni Pittella har også på udmærket vis taget højde for den nuværende status, hvad angår forhandlingerne om de fremtidige finansielle overslag. Kommissionen giver udtryk for høje ambitioner i meddelelsen. Men vi frygter allerede nu, at budgetmidlerne ikke står mål med vores forventninger. For os drejer relanceringen af Lissabon-strategien sig først og fremmest om at skabe beskæftigelse af høj kvalitet. Vi vil derfor i særlig grad have opmærksomheden rettet mod støtten til SMV'er og mikrovirksomheder og vurdere, hvorvidt den er realistisk og gennemføres.
Der er grund til at takke ordføreren, fordi han indfører et nyt begreb i forbindelse med budgettet, nemlig etiske finansieringsinstrumenter. Vi bør i EU videreføre og styrke alle initiativer, som tager sigte på at skabe social samhørighed, fremme menneskerettighederne overalt og bidrage til, at vores unge og vores borgere mødes, lytter til hinanden og dermed opnår bedre forståelse for vores kultur og for vores europæiske identitet.
Jeg lægger vægt på, at vi fortsætter samarbejdet med Kommissionen for at iværksætte pilotprojekter og forberedende foranstaltninger. Vi må således også finde nye og gode måder at kommunikere på. Til trods for vores anmodninger har resultaterne hidtil ladet en del tilbage at ønske. Kommissionen bør lægge en professionel strategi, som modsvarer behovene. Det er nødvendigt regelmæssigt at informere borgerne om vores politiske projekter og de afgørelser, der er truffet i EU.
Inden jeg slutter mit indlæg, vil jeg gerne pege på det ændringsforslag, vi i morgen sætter under afstemning. Det er vigtigt, at Solidaritetsfonden kan være en hjælp for alle europæiske borgere, hvor i verden de måtte befinde sig, i tilfælde af katastrofer. EU bør, hvad angår bistanden, leve op til sine ord og sine forpligtelser i forhold til målsætningerne, især når det gælder udviklingsbistand til de fattigste lande.
Vi bør også støtte de demokratiske forandringer i de lande, der ønsker EU's bistand. Også på det område kommer vi til at mangle ressourcer. Og også i år er det Rådet, der må spille ud. Vi håber, det vil leve op til sine løfter og forpligtelser. Det er afgørende for EU's rolle, og det er afgørende for troværdigheden af vores løfter og projekter set med borgernes øjne. 
Jensen,
   . - Fru formand. Fra min side skal der også lyde en varm tak til hr. Pittella, som har gjort et stort stykke arbejde med denne betænkning og har en endnu større opgave foran sig. Budgetmæssigt set er 2006 jo et specielt år, fordi det er det sidste år under budgetrammen "Agenda 2000". Det betyder, at vi har - i visse henseender - begrænsede frihedsgrader. Der er dog en række spørgsmål, som går igen fra år til år. Vi skal fra Parlamentets side atter gøre en indsats for at sikre, at der er de fornødne betalingsbevillinger til strukturpolitikken. I fjor så vi, hvordan der faktisk blev brug for flere penge end budgetteret. Finansieringen af de decentrale agenturer er et andet tilbagevendende problem, som vi så det i forhandlingerne om budgettet 2005. Det skal der findes en løsning på. Endelig har vi problemet med at finansiere nye prioriteter, nye opgaver som opstår, f.eks. genopbygningen efter tsunamien.
I ALDE-Gruppenn lægger vi stor vægt på Lissabon-processen og særlig på de programmer, hvor vi gennem Den Europæiske Investeringsfond udvikler finansiering af små og mellemstore virksomheder, fordi vi med ganske små midler på budgettet får en meget stor spredningseffekt og sikrer økonomisk vækst på en meget billig måde for det europæiske budget.
Hvad angår EU's udenrigspolitik lægger vi stor vægt på, at kampen mod hiv-aids prioriteres højt på budgettet. Vi mener endvidere, at budgettet særlig skal understøtte EU's naboskabspolitik, så vi fremmer demokrati og menneskerettigheder i de pågældende lande.
Til sidst vil jeg nævne EU's informationspolitik, som også har brug for en særlig indsats og særlig opmærksomhed. Og på dette område må vi navnlig udvikle samarbejdet mellem Kommissionen og Parlamentet. 
Seppänen,
   Fru formand, hr. kommissær, jeg vil ikke takke hr. Pittella endnu, jeg vil takke ham senere, i december. Dette er kun de første kilometer af en lang maraton.
Ordføreren har været i kontakt med forskellige grupper og undersøgt deres fokusområder for forberedelsen af budgettet. I Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre mener vi, at det er vigtigt at styrke den sociale og økonomiske solidaritet såvel som miljøpolitikken. Vi støtter ordføreren i hans forsøg på at få disse emner prioriteret i budgettet. Vores gruppe forstår kun alt for godt, at der bør sikres tilstrækkelige bevillinger til at finansiere alle de indgåede betalingsforpligtelser.
Vi vil gerne minde Rådets repræsentanter om, at hvis der ikke bliver nået en aftale om budgettet eller om de finansielle overslag i de kommende år, vil bevillingerne i henhold til den aktuelle grundlæggende aftale under alle omstændigheder blive 1,06 % af BNP. Set fra Parlamentets synspunkt er der ingen mening i, at Rådet foreslår lavere bevillinger.
Jeg vil gerne nævne finansieringen af Natura 2000-programmet, som er et af ordførerens fokusområder. Det er uklart, hvordan der bliver tildelt midler til programmets formål. Jeg er enig med ordføreren i, at vi bør træffe omhyggelige forberedelser for nye fællesskabsstøttede områder. I dag er der ingen, der ved, hvordan samfinansiering bliver brugt til Natura 2000, eller hvordan udgifterne nøjagtigt skal deles mellem medlemsstaterne og EU. Det ville være rimeligt, hvis medlemsstater med store befolkninger og få Natura-områder gennem EU bidrog til at beskytte vores fælles europæiske naturlige miljø i mere tyndtbefolkede medlemsstater.
Vores gruppes holdning er negativ, hvad angår finansiering af nogen form for udgift til at militarisere EU eller udgifter, som beskyttet bag et røgslør af informationstjenester bliver brugt til at finansiere propaganda for at støtte EU's føderale udvikling. 
Lundgren,
   Fru formand, kære parlamentsmedlemmer, det er lige frustrerende, hver gang EU's budgetspørgsmål bliver diskuteret. Krav om store bevillinger til nye udgiftsområder fremføres, uden at de grundlæggende problemer bliver behandlet.
Lad mig minde om sådanne tre problemer: For det første går næsten halvdelen af EU's udgifter til en landbrugspolitik, som alle fornuftige borgere uden egne interesser i spørgsmålet må betragte som fuldstændig urimelig. For det andet går yderligere næsten en tredjedel til regionalstøtte i rige lande. Vi kan umuligt gå med til at øge medlemslandenes bidrag til EU, så længe størsteparten af de penge, som indbetales, anvendes på denne direkte skadelige måde. For det tredje analyseres problemstillingerne ikke på en rimelig samfundsvidenskabelig måde. Den grundlæggende opfattelse her er at kaste penge efter problemer. Men ofte, måske oftest, er det reglerne, der afgør, hvordan økonomien fungerer, ikke penge fra staten. Vi skal lade landene bestemme selv i disse spørgsmål. Det er det, der er demokrati. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende mundtlige forespørgsler:
- mundtlig forespørgsel (B6-0161/2005) til Kommissionen om de nye udfordringer for regionalpolitikken af Galeote Quecedo, Hatzidakis og Marques for PPE-DE-Gruppen og Krehl, Dührkop Dührkop, Xenogiannakopoulou og António Costa for PSE-Gruppen; 
- mundtlig forespørgsel (B6-0170/2005) om udfordringer for regionalpolitikken i forbindelse med de finansielle overslag (2007-2013) af Guerreiro, de Brún og Triantaphyllides for GUE/NGL-Gruppen. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ),
   Fru formand, der er ingen tvivl om, at udvidelsen af EU med 10 nye stater har betydet en ekstraordinær indsats i vores fælles historie. Under disse forhandlinger, som naturligvis ikke var nemme, var der ikke nogen lande, som satte deres nationale interesser over det, som nogle kalder genforeningen af Europa, uanset hvor berettigede de måtte være. Et bevis herpå er, at de vanskeligste kapitler i nævnte forhandling netop blev afsluttet under det spanske EU-formandskab, og Spanien var indtil da den største modtager af midler.
Det vurderes, at omkostningen ved udvidelsen beløber sig til 200 milliarder euro. Nu bliver Kommissionen ved denne forhandling bedt om at svare på, hvordan den foreslår, at dette beløb skal fordeles mellem de 15 gamle medlemmer. For de forskellige oplysninger, som vi har haft adgang til, viser os, at Kommissionens forslag herom ikke er retfærdigt.
Er det ikke korrekt, at det foreslås, at Irland, Portugal, Spanien og Grækenland betaler et beløb, som i forhold til deres BNP er tre gange større end gennemsnittet i EU, som er meget større end det beløb, der foreslås for alle nettobidragyderne, og som f.eks. er fire gange større end det, der foreslås for Tyskland? Hvis det forholder sig sådan, fru kommissær, så bør Kommissionen inden for rammerne af forhandlingerne om en fornyelse af de finansielle overslag foreslå en udligningsmekanisme for disse lande, som afbøder det bratte fald i deres nettoindkomst fra EU og forhindrer, at deres reelle konvergensproces bringes i fare. 
Krehl (PSE ),
   Fru formand, kære kommissær, kære kolleger, naturligvis har udvidelsen været forbundet med enorme udfordringer for EU's regionalpolitik, og vi tager også disse udfordringer op. I den forbindelse skal vi dog altid være opmærksomme på, at regionalpolitikken er den mest synlige politik for borgerne i EU. Derfor er det vores ansvar at videreføre den fornuftigt og bæredygtigt.
Hr. Galeote Quecedo har netop været inde på, hvilke byrder der bliver tale om. Jeg vil gerne fremføre det argument, at man må forstå, at der sker en halvvejs retfærdig fordeling af de byrder, der er forbundet med en sådan udvidelsesrunde, der naturligvis medfører udgifter. Det omfatter på den ene side solidaritet med de regioner, der ikke længere som i de tidligere år indgår i struktur- og samhørighedspolitikken. Men det er også vigtigt at påpege, at de lande i EU, man betegner som nettobetalere, ikke må overbebyrdes. Jeg skal også kunne forklare derhjemme, at de penge, Forbundsrepublikken Tyskland giver til Europa, er investeret godt. Jeg må søge forståelse derhjemme, men jeg må også søge forståelse i EU for, at det ikke længere er så enkelt, som det måske var for 10 år siden.
Derfor er det efter min mening meget vigtigt, at Kommissionen har stillet forslag om en korrektionsmekanisme, således at denne nettobudgetbelastning kan blive udlignet en smule. Det er efter min mening nødvendigt, at man fremover - også i Ministerrådet - gør sig nogle mere grundige overvejelser med hensyn til at revidere ordningen med egne indtægter og gå bort fra den aktuelle belastning og fremgangsmåde.
Det er efter min mening også nødvendigt at overveje medfinansiering inden for landbruget, så vi heller ikke på dette område fortsætter som hidtil. De første skridt hertil blev taget i de finansielle overslag og i Böge-betænkningen. Samtidig vil jeg dog gerne påpege, at vi selv i Europa-Parlamentet har ansvar for at bruge pengene så effektivt som muligt og nøje kontrollere, hvad pengene bliver brugt til. Her spiller N+2-reglen, netop hvad angår ansvaret over for nettobetalerne og den ansvarlige omgang med skatteborgernes penge, en stor rolle.
Jeg håber, at dagens forhandling hjælper os videre med udformningen af de finansielle overslag og med udformningen af regionalpolitikken, og at vi indtager en enstemmig solidarisk holdning.
Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Hvis EU skal bidrage til at mindske de regionale uligheder, som er blevet skærpet af de nylige udvidelser, og bidrage til virkelig konvergens i forskellige lande, er det afgørende, at der findes en konsistent og tilstrækkeligt finansieret regionalpolitik i Fællesskabet.
Regionalpolitik er et nødvendigt og retfærdigt instrument, som opvejer de uheldige virkninger af det indre marked for de økonomisk mindst udviklede regioner og lande. I betragtning af at de mere velstående medlemsstater vil få store fordele af udvidelsen, mens samhørighedslande som Portugal og Grækenland vil blive mest påvirket af udgifterne til udvidelsen på makroøkonomisk niveau og derefter af truslen om en mulig reduktion af strukturmidlerne som en del af budgetrestriktionerne og den statistiske effekt, vil jeg gerne spørge Kommissionen om følgende.
Mener Kommissionen ikke, at der er behov for langt større finansielle ressourcer end de beløb, der er foreslået til regionalpolitikken i budgetrammen for 2007-2013 for at opfylde behovene som følge af udvidelsen og for at sikre en effektiv samhørighedspolitik? Hvilke skridt vil Kommissionen tage for at støtte de lande, der er mest berørt af udvidelsen, som Portugal og Grækenland? Vil den oprette særlige programmer for at hjælpe dem med at udvikle og modernisere deres økonomier i det udvidede EU, som det tidligere er sket? Er Kommissionen indstillet på at holde fast i idéen om fuld kompensation for den statistiske effekt eller garantere, at regioner, som rammes af den statistiske effekt, modtager den støtte, som de ville have modtaget, hvis støtteberettigelsen blev beregnet ud fra et EU med 15 medlemmer, så ingen region skal føle sig ringere stillet som følge af udvidelsen? 
Hübner,
    Fru formand, jeg ved, at det er meget sent, men eftersom de spørgsmål, som medlemmerne har rejst, kræver tilbundsgående svar, vil jeg, hvis De tillader det, bruge den tilladte tid ved forhandlingens afslutning ud over den tid, jeg har til rådighed til mine indledende bemærkninger.
Selv om udvidelsens indvirkning ikke udelukkende kan vurderes budgetmæssigt, forstår jeg medlemmernes ønske om af hensyn til gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling at få en bedre forståelse for Kommissionens budgetforslag set i sammenhæng med udvidelsen. Udvidelsen har finansielle følger, og vi har brug for en finansiel indsats på EU-plan. Men vi må være klar over, at udvidelsens indvirkning også vedrører andre dimensioner. Jeg er enig i, at Unionens budget for perioden 2007-2013 skal være tilstrækkeligt til at sikre den økonomiske konvergens af de 10 medlemsstater, hvilket jeg er overbevist om vil blive til fordel for alle 25 medlemsstater. Det står klart, at omfanget af den samlede budgetramme for 2007-2013 og omfanget af rammen for samhørighedspolitikken i denne forbindelse betyder meget.
Vil vi have tilstrækkelige midler til 2007-2013? Vi har aldrig midler nok, for Europas behov er enorme. Men i virkeligheden ved vi, at vi ikke har masser af penge, og vi har heller ikke de absorptionsevner, der ville give os mulighed for at bruge flere penge effektivt.
Jeg vil understrege, at Kommissionen for nogle måneder siden stillede et forslag, hvor hver eneste euro er gennemtænkt og begrundet. Det er derfor, at vi mener, at forslaget er afbalanceret og velforberedt, også hvad angår samhørighedspolitikken, og at det er et grundlag for at tage fat på de behov, problemer og udfordringer, som det udvidede Europa med 100 millioner flere borgere vil stå over for nu og i fremtiden. Det er mit svar på Deres spørgsmål om, hvorvidt vi har penge nok. Jeg er helt enig i fru Krehls bemærkninger om effektiv anvendelse af offentlige midler og skatteydernes penge. Vi må også tænke på, at budgetmidlerne skal udnyttes effektivt og fornuftigt.
Når vi taler om udgifterne i forbindelse med udvidelsen, føler jeg mig altid fristet til at minde Dem om, at de 10 nye medlemsstater har bidraget fuldt ud til Unionens budget, også til den eksisterende korrektionsmekanisme, i overensstemmelse med fælles bestemmelser. Når vi ser på de politikker, som de nye medlemsstater gradvist indfører i vigtige EU-politikker, må vi huske på, at udvidelsen allerede er taget i betragtning, hvad angår bidrag til finansiering af politikkerne.
Da Kommissionen udarbejdede forslaget for 2007-2013, tog den enhver budgetmæssig udvikling forbundet med udvidelsen i betragtning. Som svar på Deres spørgsmål om, hvorvidt Kommissionens forslag er et udtryk for ligebehandling af medlemsstaterne i forbindelse med samhørighedspolitikken, vil jeg kort nævne de seks grundprincipper, hvorpå vi baserede vores tilgang til fordelingen af udgifterne og de potentielle fordele, da vi udarbejdede budgettet. Disse principper tillader en retfærdig fordeling af virkningerne af udvidelsen.
For det første har Kommissionen forsøgt at garantere de nødvendige midler til at finansiere økonomisk konvergens og samhørighed i et udvidet og mere forskelligartet Europa. For det andet har Kommissionen taget højde for det økonomiske faktum, at der er regioner i de 15 medlemsstater, som endnu ikke har fuldført den økonomiske konvergensproces. For det tredje er vi overbeviste om, at en samhørighedspolitik også er nødvendig for regioner, som ikke er omfattet af konvergensmålet, men styres af objektive økonomiske kriterier og Berlin-metoden, som den er tilpasset af Kommissionen. Vi husker også på kravet om, at alle medlemsstater skal behandles retfærdigt i enhver endelig aftale. For det femte mener vi, at samhørighedspolitikken skal gælde ens for alle 25 medlemsstater: Vi må ikke have en politik for de 10 medlemsstater og en anden politik for de 15. For det sjette er Kommissionen stadig opmærksom på, at der for nogle medlemsstaters vedkommende vil være problemer, som skal løses under forhandlingerne om en endelig aftale, ligeledes af hensyn til den almindelige retfærdighed.
Vi følger forhandlingerne mellem medlemsstaterne meget nøje og deltager som bekendt i det omfang, som Kommissionens beføjelser tillader. Vi er rede til om nødvendigt at bidrage passende til enhver endelig aftale om specifikke sager. På nuværende tidspunkt vil Kommissionen ikke foreslå nogen særlig løsning eller kompensationsmekanisme. Men hvis en sådan mekanisme eller sådanne programmer og projekter blev foreslået under forhandlingerne i Rådet, ville Kommissionen være mere end villig til at bidrage til den endelige udformning af et sådant forslag.
Det er vigtigt og rigtigt, at fordelingen af finansielle midler blandt medlemsstaterne i princippet og generelt afspejler den enkelte regions og medlemsstats relative sociale og økonomiske forhold, som måles med velkendte indikatorer. Jeg vil ikke opregne dem, men lad mig understrege, at Kommissionen har erkendt, at endelige bevillinger i visse tilfælde vil være påvirket af andre faktorer end objektive socio-økonomiske forhold i regioner eller medlemsstater. Som De ved, vil 16 ud af 254 regioner med over 60 millioner indbyggere ifølge de seneste statistikker mærke den statistiske effekt af udvidelsen. I disse tilfælde har Kommissionen foreslået en ad hoc-løsning, nemlig at der oprettes en specifik overgangsordning på regionalt plan, og at visse af Berlin-metodens parametre tilpasses. Som følge heraf repræsenterer Kommissionens forslag om de statistiske udfasningsregioner en meget begrænset nedsættelse, nemlig et gennemsnit på kun 6 % af, hvad disse regioner ville have modtaget, hvis de var fuldt ud berettigede under konvergensmålet i perioden 2007-2013.
Dette er Kommissionens aktuelle forslag. Det er min opgave at fastholde dette forslag. Som vi hører, er der mange andre idéer, også i medlemsstaterne. Mange betragter dette forslag som for generøst. Derfor fokuserer vi meget på at forsvare det.
Med tilpasningen af Berlin-metoden, der er et andet instrument, som Kommissionen har brugt med det formål at fordele virkningerne af udvidelsen, har vi også formået at øge den samlede finansielle ramme med 16 milliarder euro. Denne tilpasning afspejler den statistiske effekt af udvidelsen i den måde, hvorpå vi tager højde for den nationale velstandsfaktor i vores beregninger.
Lad mig også sige, at nogle af nedsættelserne af bevillingerne, som nogle regioner ser som en følge af udvidelsen, ikke er et resultat af udvidelsen, fordi der er 12 regioner med 18 millioner mennesker, hvis BNP i årenes løb er steget hurtigere end Fællesskabets gennemsnit. I dag vil de regioner komme under mål 2. Som følge heraf diskuterer vi i dag et budget, der er mere eller mindre ligeligt fordelt mellem de gamle og de nye medlemsstater.
Alle de nævnte ting bekræfter, at Kommissionens forslag løser problemet vedrørende retfærdig fordeling af virkningerne af udvidelsen, samtidig med at det - hvilket er vigtigt for os - bevarer den objektive karakter af fordelingsmetoden baseret på statistikker på fællesskabsplan.
Lad mig også svare på det, som De, og især fru Krehl, sagde om opgørelserne af egne indtægter. Disse spørgsmål hører helt klart ind under Dalia Grybauskaitės ansvarsområde. Jeg ved, at hun med glæde vil diskutere dette med Dem. Det skal imidlertid siges, at selv om budgetopgørelser ikke giver et fuldstændigt billede af alle fordelene ved medlemskab af EU, er Kommissionen opmærksom på, at der foregår diskussioner om dette, og at disse diskussioner spiller en vigtig rolle i de offentlige debatter i nogle medlemsstater. Det er derfor, at Kommissionens forslag om systemet til finansiering af EU-budgettet ud fra indtægter, som ikke er mit ansvarsområde, også skal opfattes som en kompromisløsning, der er tænkt som en slags sikkerhedsnet.
De har understreget betydningen af nettobalancer, og De foreslår en forbindelse mellem regionalpolitikken og fordelingen af midler og nettobalancerne. For at sige det rent ud er dette ikke den bedste tilgang til regionalpolitik, da vi fører regionalpolitik for at mindske forskellene i overensstemmelse med artikel 158 og ikke for at løse nettobalanceproblemer. Det er derfor, at vi ikke bør blande disse diskussioner sammen.
Hatzidakis,
    Fru formand, kommissær Hübner har forsøgt at give os nogle svar angående et spørgsmål, som strengt taget ikke er omfattet af hendes ansvarsområde, for til trods for overskriften angår spørgsmålets indhold først og fremmest hendes kollega, fru Grybauskaitė, som hun også selv nævnte på et tidspunkt, men jeg mener, det er en fejl fra Formandskonferencens side, som har givet forespørgslen en forkert overskrift. Jeg vil dog se bort fra dette og sige, at det basale budskab, der udsendes med forespørgslen, er, at de generelle byrder, som opstår i den nye periode med de finansielle overslag, bør fordeles retfærdigt mellem medlemsstaterne. Og jeg vil mene, at det ikke kun bør gå ud over de hidtidige samhørighedslande, men også de nye medlemsstater, hvor der skal være en retfærdig behandling, og det er jeg ikke sikker på, altid er tilfældet.
Under alle omstændigheder vil jeg gerne komme med tre korte kommentarer til dette spørgsmål. For det første er det givet, at der er betydelige reduktioner, hvad angår samhørighedslandene, i forhold til, hvad de har fået fra EU's regionalpolitik, og i den forbindelse glæder jeg mig over den antydning, kommissæren kom med, om at Kommissionen er villig til i det mindste at tale om en kompensationsmekanisme.
For det andet finder jeg det skandaløst, at vi fortsat har denne britiske undtagelse i budgettet, og derfor synes jeg, der på et tidspunkt også bør finde en omfattende debat sted om ordningen med egne indtægter.
For det sidste og tredje synes jeg, debatten indtil nu har vist, at Parlamentet er nødt til i den snarlige fremtid at gennemføre en bredere debat, så vi kan få en bredere debat om de papirer, der cirkulerer i Kommissionens korridorer om de emner, forespørgslen vedrører, så vi alle kan få at vide, hvad det drejer sig om, og konstatere, hvilke uretfærdigheder der rammer samhørighedslandene og de EU-regioner, som halter bagefter i udvikling. 
Dührkop Dührkop,
   Fru formand, jeg deler kommissærens ærgrelse over, at vi ikke har tilstrækkelig tid til et så vigtigt emne.
De 15 gamle medlemmer var naturligvis i stand til at påtage sig udvidelsen. Men som de tidligere talere har sagt, er det rigtigt, at de lande, som i størst omfang betalte for denne udvidelse, vil miste bidrag fra Samhørighedsfonden på grund af den statistiske effekt.
Det glæder mig meget, at kommissæren, fru Hübner, har sagt, at hun i forhandlingerne med Rådet vil forsøge at få oprettet et udligningsinstrument eller indført en gradvis udfasning, som vi har set i forbindelse med regionalfondene. For Spanien er tabet af midler fra Samhørighedsfonden særlig dramatisk, da der kommer et brat fald i landets operative nettosaldo svarende til 0,91 % af BNP.
I dette forslag fra Kommissionen, og det er det, vores spørgsmål drejer sig om, giver underskriverne - inklusive undertegnede - udtryk for deres bekymring over den uretfærdige fordeling af den finansielle omkostning ved udvidelen. Det bekymrer os, at man krænker rimelighedsprincippet i henhold til Det Europæiske Råds seneste konklusioner, der understreger, at rimeligheden i forbindelse med finansieringen skal respekteres. 
Virrankoski,
    Fru formand, EU's regional- og strukturpolitik er baseret på EF-traktatens artikel 158, som siger, at Fællesskabet vil fortsætte sin indsats for at styrke sin økonomiske og sociale samhørighed. Denne artikel er EU's livsforsikring. Den forsøger at sikre, at alle regioner nyder godt af samarbejdet, at -princippet forankres. Den berettiger selve EU's eksistens. Bør visse regioner eller befolkningsgrupper gang på gang opleve, at de er udelukket fra den almindelige udvikling, med den konsekvens, at enheden i EU brister?
Da de sidste 10 medlemsstater tiltrådte EU, voksede EU's befolkning med over 20 %, men BNP voksede kun med 5 %. Af historiske årsager lå BNP pr. person i alle de nye medlemsstater en hel del lavere end EU-gennemsnittet. Derfor må EU's regional- og strukturpolitik målrettes til de nye medlemsstater, og derfor er alle nye medlemsstater til at begynde med nettovindere.
I de finansielle overslag og i Kommissionens planer er der afsat et betydeligt investeringsbeløb til de nye medlemsstater, og efter nogle få år ville de tilsammen modtage flere midler fra regional- og strukturpolitikken end de gamle medlemsstater. Denne tendens må absolut betegnes som rigtig.
Der er imidlertid risiko for, at de svageste regioner i EU vil lide tab med hensyn til regional- og strukturpolitiske foranstaltninger. Samlet set vil de ikke desto mindre hverken blive mere velstående eller udviklede, selv om regioner, som er endnu svagere end dem, er kommet med i EU. Der er derfor risiko for, at de svageste regioner i EU kommer til at betale mere for udvidelsen end de mest velstående regioner, fordi deres bidrag til EU-budgettet fastsættes i forhold til deres BNP, og fordi de derudover mister midler, de har modtaget fra EU. Det ser især ud til at gælde for EU's tyndt befolkede nordlige regioner. 
Schroedter,
   Fru formand, som tysker støtter jeg Kommissionens forslag om de finansielle overslag, for jeg er tilhænger af solidaritet mellem regionerne, og der er en række elementer i dette forslag, der er udtryk for en sådan solidaritet. Regionalpolitikken foreskriver godt nok solidaritet mellem regionerne. Samhørighedsfonden er dog efter min mening og efter vores gruppes mening ikke det rigtige middel, for den mangler en programbaseret tilgang. Strukturfondene er langt bedre til at løse regionernes problemer, til at skabe øget kvalitet i gennemførelsen og til at anvende midlerne effektivt.
Kommissionen har indarbejdet en omfattende kritik af samhørighedsfonden fra Parlamentets side i det nye koncept. Jeg mener derfor, forslaget er afbalanceret, og kan tilslutte mig det - også selv om jeg kommer fra et nettobetalerland. Overdrevne krav er efter min mening kontraproduktive her. De fører ikke til målet, de fører derimod til en blokering, som vi oplever det for øjeblikket, nu hvor vi ønsker, at disse finansielle overslag bliver vedtaget så hurtigt som muligt, og hvor Parlamentet skal kæmpe på Kommissionens side mod nettobetalerne med de 1 %. Efter min mening er en sådan tilgang i øjeblikket yderst kontraproduktiv.
De Brún,
Fru formand, udvidelsen er en historisk mulighed for EU, og derfor skal der tilvejebringes tilstrækkelige midler til at klare udgifterne ved et udvidet EU og til økonomisk og social samhørighed. De finansielle følger af udvidelsen skal fordeles ligeligt, men nogle medlemsstater oplever stadig betydelige forskelle og må betale en uforholdsmæssigt stor del af udgifterne.
Begrundelsen for og hensigten med strukturfondene og EU's regionalpolitik var at hjælpe regioner og lande med at overvinde forskelle og udvikle deres sociale og økonomiske potentiale. Kan kommissæren bekræfte, om denne begrundelse fortsat vil præge EU's regionalpolitik i fremtiden? Mener hun, at midlerne til den er tilstrækkelige? 68 millioner mennesker over hele EU lever stadig i fattigdom ifølge Det Europæiske Netværk for Bekæmpelse af Fattigdom. Dette er fortsat en enorm udfordring for os.
Formanden.
   - Fru de Brún, jeg må som sædvanlig minde Dem om, at irsk indtil videre ikke er et af EU's officielle sprog, og derfor blev første del af Deres indlæg ikke tolket og vil ikke indgå i referatet.
Piotrowski,
   . Fru formand, mine damer og herrer, i de bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, som indtil dato er blevet vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, er der ikke afsat EU-midler til at dække udgifterne til boligrelaterede investeringer. Foranstaltninger, som ikke berettiger til støtte under EFRU, omfatter tilpasning, omdannelse eller renovering af bygninger til boligformål, selv om udgifter til sådanne foranstaltninger er en tung post på de nye medlemsstaters budgetter. Tilgængelige tal viser, at over en tredjedel af borgerne i disse lande bor i højhuse, som var den mest udbredte form for boliger i de tidligere kommunistiske stater, selv om disse boligblokkes tilstand forværres drastisk. Levestandarden for de mennesker, der bor i disse bygninger, er faldende, fordi der ikke er penge til at modernisere dem, og bygningerne er også ineffektive i energimæssig henseende og dårlige for miljøet. EU's ministre med ansvar for boliganliggender, som mødtes i Prag i marts 2005, spurgte Kommissionen, om der kunne stilles midler til rådighed til i det mindste en delvis løsning af dette problem. Jeg vil derfor gerne spørge, hvad Kommissionen vil gøre ved dette spørgsmål. 
Bielan,
   . Mine damer og herrer, et af målene i EU-traktaterne er at fremme social, økonomisk og territorial samhørighed og solidaritet mellem medlemsstaterne. EU står over for mange udfordringer, herunder global konkurrence, et aldrende samfund og udvikling af en videnbaseret økonomi. Der kan imidlertid ikke være tvivl om, at en af de vigtigste udfordringer er den voksende forskel i udvikling mellem europæiske regioner og sågar inden for disse regioner. Dette problem skyldes ikke kun, at nye og forholdsvis fattige central- og østeuropæiske lande er tiltrådt EU, hvilket har forårsaget en pludselig vækst i uligheden. Kløften mellem forskellige regioner er blevet større gennem mange år, og det gælder også for de gamle medlemsstater. Formålet med EU's samhørighedspolitik er at undgå sådanne uligheder, men vi må ikke glemme, at samhørighedspolitikken også omfatter centrale politiske mål og et solidt økonomisk grundlag. Den europæiske integration bygger på solidaritetsprincippet, og det vigtigste aspekt af solidariteten er ønsket om samhørighed. Den europæiske solidaritet er grundlaget for den europæiske integration, og uden den ville Europa ikke være andet end en toldunion. Samhørighedspolitikken bør derfor være hovedprioriteten for de nye finansielle overslag for 2007-2013, og midlerne bør målrettes mod de fattigste regioner og lande, eftersom samhørighedspolitikkens primære funktion må være at lukke udviklingskløfterne mellem regionerne.
Der må sikres tilstrækkelige midler til effektivt at gennemføre udviklingsmål. De nye finansielle overslag skal leve op til de udfordringer, der er opstået, og de skal tage højde for, at EU's befolkning for et år siden voksede med over 70 millioner indbyggere i mindre udviklede regioner. Samtidig må der foretages ændringer af reglerne, før der vedtages forslag om at begrænse EU's budget. Her bør man følge en simpel regel, nemlig at et mindre budget er ensbetydende med mindre statslig indgriben i økonomien og gennemførelsen af det indre marked. Overraskende nok er nogle af de medlemsstater, som kræver en nedsættelse af minimumsudgifterne, f.eks. Frankrig og Tyskland, også imod at gennemføre et ægte indre marked for tjenesteydelser som fremlagt i forslaget til tjenesteydelsesdirektivet. 
Marques (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, den nylige udvidelse er nok den største udfordring, EU nogensinde har stået over for. Der er behov for visioner, lederskab og fællesskabsånd, så vi kan opfylde behovene på bedste måde og tage fat på konsekvenserne af udvidelsen.
Udfordringen om at gennemføre det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union blev mødt med netop et sådant klart svar, da midlerne til strukturfondene blev fordoblet. Hvis vi skal leve op til udfordringerne fra et levedygtigt udvidet Europa, må den regionale udviklingspolitik endnu en gang have en central rolle.
Det er afgørende, at den økonomiske og sociale samhørighedspolitik bliver styrket og genoplivet for at bekæmpe de enorme regionale ubalancer som følge af tiltrædelsen af mange fattigere regioner i de nye medlemsstater, og det er afgørende at fortsætte med at arbejde med det problem, at forskellige regioner i de gamle medlemsstater stadig halter bagefter.
Sidstnævnte aspekt må ikke undervurderes, især i betragtning af at de regionale ubalancer kan vokse i de gamle EU-lande som følge af den dynamik, som udvidelsen skaber. Det gælder især for forholdet mellem udkantsregioner og centrale regioner, for mens lande som Portugal og Spanien blev mere perifere, blev de centrale lande endnu mere centrale. Det skønnes, at hvad de gamle EU-lande angår, så har de velstående, mere centrale lande haft størst fordel af udvidelsen, og lande som Portugal, Spanien og Grækenland er nok dem, som har haft færrest fordele eller endda har tabt.
Jeg vil derfor vende tilbage til de spørgsmål, der blev stillet i den mundtlige forespørgsel, for jeg synes ikke, Kommissionen har svaret på dem. Har Kommissionen beregnet cost-benefit-forholdet for hver enkelt EU-medlemsstat? Hvis den har det, mener Kommissionen så ikke, at der bør findes måder at kompensere de lande på, hvor udgifterne klart overstiger fordelene? 
Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Fru formand, også jeg vil gerne takke kommissær Hübner for hendes svar. Jeg mener dog, der er visse spørgsmål, som kræver en uddybning.
Det er korrekt, at den historisk nødvendige fornyelse af Europa, som vi alle varmt går ind for, ikke må medføre nye skillelinjer og gå ud over EU's indre samhørighed, som vi har arbejdet for i alle disse år.
Tallene viser, at omkostningerne til udvidelsen ikke fordeles retfærdigt og forholdsmæssigt korrekt på alle medlemsstater. Lande som Grækenland, Spanien og Portugal lider under alvorlige konsekvenser, som kan antage et dramatisk omfang, hvis den endelige aftale om de nye finansielle overslag kommer for langt væk fra Kommissionens oprindelige forslag. Og det, tror jeg, også er det afgørende spørgsmål for kommissær Hübner - som selv var inde på det - men når det kommer til stykket, vil man først og fremmest vurdere spørgsmålet ud fra EF-budgettets endelige størrelse og ud fra, om det i tilstrækkelig høj grad vil kunne finansiere strukturfondene og efterfølgende, hvordan vi kan sikre, at der er tilstrækkelige midler til at sikre den fortsatte udvikling i alle de regioner, som oplever reelle virkninger af udvidelsen.
Vi kan konstatere ud fra Deres svar, at dette er noget, der optager Dem, men vi kunne godt tænke os at få uddybet det spørgsmål, som De også selv nævnte, nemlig den finansielle kompensationsmekanisme. 
Smith (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg støtter Kommissionens forslag om samhørighed i videste forstand, dvs. den statistiske effekt. Jeg vil spørge fru Hübner, om hun kan be- eller afkræfte rygter om, at der foregår diskussioner i Rådet om at udlægge Kommissionens forslag om den statistiske effekt, så de dækker områder i Tyskland og Grækenland, men udelukker områder såsom Skotlands højland, øer og sydlige del?
Det er synd og skam, at Det Forenede Kongeriges regering ikke kan være nær så konstruktiv, som Kommissionen er i sit forslag. Den nuværende britiske regering er mere opsat på at lave et bagholdsangreb imod Skotlands højland, øer og sydlige del end at tale skotternes sag. Den skotske regering har glimret ved sit fravær.
I henhold til princippet om solidaritet og samhørighed mellem alle EU's 25 medlemsstater må ingen region forskelsbehandles. Jeg vil bede Kommissionen og Rådet om at forsikre mig om, at ingen skotsk region trods den britiske regerings ihærdige indsats vil blive forskelsbehandlet, og at principperne om statistisk effekt vil blive anvendt, som Kommissionen har foreslået det.
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, et overvejende flertal i min politiske grupper mener, at 0,41 % er for lidt til at finansiere samhørighedsmålene, og derfor finder vi også enhver tanke om at nedsætte dette tal uforståelig. Omkostningerne til udvidelsen skal også fordeles retfærdigt, hvilket betyder, at samhørighedslandene og -regionerne ikke må behandles uretfærdigt, og at det nu er på tide at sætte en stopper for skandalen med den britiske undtagelse. Vi kræver stærke økonomiske kompensationsmekanismer fra Kommissionens side, som bør arbejde videre med denne idé, en stærk støtte i overgangsperioden til konvergensregionerne og en endelig løsning på problemet med de regioner, som bliver ofre for den såkaldte statistiske effekt. I øvrigt er de finansielle omkostninger minimale. Og da samhørighedsmålet også handler om territorial samhørighed, mener jeg, der bør sørges specielt for områder med geografiske ulemper, som bør have særbehandling. 
Berend (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, vi har ikke de penge i regionalpolitikken, vi gerne vil have, og heller ikke de penge, vi har brug for. Derfor skal de penge, vi har, fordeles godt, klogt og rigtigt. Naturligvis handler det hovedsageligt om penge, men for regionalpolitikken handler det ikke kun om dét, men derimod også om den politiske målsætning, om en mindskelse af forskellene mellem de enkelte EU-regioner, og det netop også efter udvidelsen.
Ønsker vi en sammenhængende Union, der er i stand til at udvikle sig hurtigere, eller i stedet for en Union, hvor der hersker større forskelle, og hvor processen til økonomisk og politisk integration af de fattigere regioner forsinkes yderligere? For at sige det klart og tydeligt: Uden en forhøjelse af midlerne i strukturfondene efter udvidelsen vil de nye medlemsstater altid være fristet til at blokere for beslutninger om en stærkere integration.
Med andre ord: Bevillingerne inden for EU's strukturpolitik skal også fremover muliggøre en tilstrækkelig støtte til regioner i det nuværende EU og i de nye medlemsstater, hvis udvikling står tilbage, og som har særlige socioøkonomiske problemer. Derfor skal midlerne - som sagt - fordeles retfærdigt og koncentreres om en løsning på de alvorligste problemer.
Den fordeling mellem de enkelte mål, som Kommissionen har foreslået, og som vi overvejende er enige i, kan naturligvis kun gælde for den størrelse samlede bevillinger, Kommissionen har foreslået. At bevare fordelingsforholdet ved en reduktion af de samlede bevillinger - sådan som visse lande foreslår - ville forfordele det tidligere EU-15's målkonvergensområder i ekstrem grad. Det hverken kan eller vil vi acceptere.
Madeira (PSE ).
   - Fru formand, regionalpolitikken har spillet en central og veldefineret rolle siden EU's første, spæde start. Selv dengang fandtes solidaritetsprincippet, og det var et centralt aspekt, som fremhævede vores opfattelse af verden. Målet har altid været at sikre, at ingen region bliver ladt i stikken ud fra en naiv og fatalistisk vision.
Derfor har alle medlemsstaterne og regionerne altid været forpligtet til at udvikle sig og til at gøre deres udviklingsmodeller bæredygtige. I dag vil vi alle have mere, og der er flere af os. Er det fornuftigt eller rationelt at forvente, at vi efter så mange anstrengelser for europæisk samhørighed bliver mere velhavende, fordi der er flere af os? Som europæiske borgere vil vi ikke kun se på facaden, vi vil se på substansen og strukturen, og det vil ikke sige at opgive alle de regioner, som endnu ikke har fuldført konvergensprocessen, og som på grund af naive økonomiske opfattelser ser ud til at blive rige fra den ene dag til den anden.
Vi skal også huske, at regionalpolitikken og Lissabon-strategien skal overlappe hinanden. Det er afgørende, at der skabes stærke bånd mellem disse to mål, hvis de skal være effektive. Det er både kunstigt og uholdbart at måle vækst alene i finansielle termer, for bæredygtig udvikling omfatter også konvergens og konkurrenceevne. Hvis vi lægger vægten på konkurrenceevnen og efterlader dem, som først for nylig er begyndt at stå på egne ben, vil disse lande sakke bagud og ikke have styrke til at rejse sig igen alene. For os, for alle borgerne i det solidariske Europa, må konkurrenceevne ikke erstatte konvergens. Konkurrenceevnen må heller ikke erstatte en mere synlig regionalpolitik. Der er brug for solidaritet med mange regioner som Algarve, bjergområderne, Asturias-regionen og Madeira og mange andre europæiske regioner, som i teorien er blevet rige fra den ene dag til den anden. 
Olbrycht (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er typisk, at de emner, der er rejst i dette spørgsmål med hensyn til den sidste udvidelse, bliver diskuteret dagen før den endelige beslutning om de finansielle overslag for 2007-2013. Det er ikke nogen overraskelse, at medlemmer fra de gamle EU-lande har bedt om en land for land-analyse af de finansielle konsekvenser af den sidste udvidelse, og vi er klar over, at disse spørgsmål også er en indikation af, at folk forventer, at Kommissionen overvåger og vurderer konsekvenserne af enhver fremtidig udvidelse. Jeg synes, det er godt, at spørgsmål som disse bliver stillet, men samtidig vil jeg gerne gøre Parlamentet opmærksom på, at det er nødvendigt, at man ikke kun ser på de udgifter og forpligtelser, som fremgår af regnskabet, men også på de fordele, som de gamle EU-lande høster. Disse fordele omfatter bl.a. voksende handel, voksende investeringer, et voksende marked for indkøb i store mængder og bedre miljøbeskyttelse, og det er meget sandsynligt, at nogle lande har høstet flere fordele end andre. Vi kan ikke undvære strenge finansielle analyser, men vi må ikke opmuntre dem, som kun opfatter EU som udgifter og forpligtelser. EU skal opfattes som de fordele, det giver på basis af retfærdigt fordelte udgifter. 
Kelam (PPE-DE ).
   - Mange tak, fru formand, hr. kommissær, jeg er enig i mine kollegers bekymringer, som de kommer til udtryk i spørgsmålet til Kommissionen. For at opfylde EU-borgernes legitime forventninger skal regionalpolitikken bygge på EU's interesser som helhed og på en retfærdig fordeling af ansvaret, og jeg er glad for kommissærens bekræftelse af, at de 10 nye medlemsstater også har ydet deres bidrag på dette område.
Forfatningen for EU vil styrke solidariteten inden for regionerne. Derfor er det vigtigt at opretholde en balance, ikke kun i fordelingen af midler til nye og gamle medlemmer, men også i støtten til forskellige regioner i EU.
Middelhavsregionen har f.eks. i årevis modtaget meget stor økonomisk støtte, hvilket er godt og berettiget. Det er imidlertid ikke godt, at midlerne til den nordiske dimension mange gange har været beskedne, selv om Østersøregionen er ved at blive det område, der har det største vækstpotentiale i EU. EU har en middelhavsstrategi, ligesom det har en ruslandsstrategi. Jeg vil gerne foreslå, at Kommissionen udvikler en særlig strategi for Østersøregionen, og at denne finansieres som middelhavsstrategien. Det ville give en ny balance i regionalpolitikken, fordi Østersøen er ved at blive Nordeuropas Middelhav.
Et praktisk spørgsmål vedrørende regional udvikling drejer sig om støtteberettigelse for moms fra Samhørighedsfonden og Regionalfonden. I den estiske kontekst betyder udeladelsen af moms fra listen over støtteberettigede udgifter en markant forringelse af små lokale regeringers mulighed for at indsende projekter. Det betyder, at strukturstøtte vil blive 18 % dyrere for dem. 
Hübner,
    Fru formand, jeg vil gerne takke for støtten til Kommissionens forslag. Vi vil fortsætte debatten på vores møde den 21. april. Jeg er sikker på, at alle de spørgsmål, som er blevet rejst her, kan diskuteres yderligere.
Forslaget ligger nu hos Rådet. Kommissionen kan ikke på nuværende tidspunkt stille et forslag. Hvis der under forhandlingerne i Rådet er mulighed for at skabe en mekanisme for en særlig type midler, vil Kommissionen naturligvis bidrage.
Hvad angår det vigtige spørgsmål om boliger, kan vi ikke finansiere byggeri, og det tror jeg aldrig vi kommer til. Men vi vil kunne bidrage til mange aspekter af renovering og genopbygning af boliger i nye og gamle medlemsstater, der har behov for det. Jeg vil tale mere om dette den 21. april eller privat med hr. Piotrowski for ikke at opholde Dem her.
Den statistiske effekt vil gælde for Skotlands højland og øer, så den side af sagen er i orden. Hvad angår den statistiske effekt, er der imidlertid ikke nogen stærk støtte i Rådet til den generøsitet, vi har foreslået, som også bliver kritiseret for ikke at være generøs nok! I Rådet er der planer om at gøre den mindre generøs. Spørgsmålet er stadig uafklaret.
Jeg takker Dem for Deres tålmodighed og støtte.
Formanden.
   - Tak, fru kommissær. Det var ikke min mening at jage med Dem, men tiden er ved at løbe fra os, og vi mangler at behandle to betænkninger. 
Forhandlingen under ét er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0057/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter og om ændring af Rådets direktiv 92/42/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/57/EF og 2000/55/EF (11414/1/2004 - C6-0246/2004 - 2003/0172(COD)) (Ordfører: Ries). 
Ries (ALDE ),
   Fru formand, hr. kommissær, det vil vist ikke være overmodigt allerede i dag at erklære, at vi i morgen kl. 13.00 har vedtaget den endelige udgave af dette direktiv om krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter.
EU vil dermed have et nyt værktøj til at fremme innovation og beskytte miljøet. Miljøvenligt design er fremtiden, hvad enten det gælder husholdningsapparater eller byggeri. Mere end 80 % af miljøgenerne frembringes under fremstillingen af et givet produkt. Det er således helt nødvendigt at gribe ind ved kilden, hvor de tekniske muligheder for forbedring er størst.
Europa-Parlamentet har således også fra første færd taget godt imod dette forslag fra Kommissionen. Der kan peges på mindst to årsager hertil. For det første er rammedirektivets anvendelsesområde meget bredt. Det dækker en bred vifte af produkter, som tegner sig for omkring 40 % af CO2-emissionerne. Det går fra køleskabe til kedler over computere, belysningsarmaturer, motorer i græsslåmaskiner, og jeg kunne fortsætte. Alle energikilder er omfattet, og alle sektorer berøres.
En anden årsag er tekstens smidighed. Der tages sigte på at fremme miljøvenligt design i virksomhederne ved indgåelse af frivillige aftaler, men også ad lovgivningens vej, såfremt selvregulering ikke er mulig eller slår fejl.
Vi deler således ønsket om at fremme miljøvenligt design med det klare formål at forbedre produkternes økologiske kvalitet, samtidig med at de bevarer brugskvaliteten. Det nytter ikke, at man får en mere støjsvag vaskemaskine, hvis dens elektricitetsforbrug eller vandforbrug er fordoblet eksempelvis. Derfor tager direktivet helt berettiget udgangspunkt i en integreret tilgang, som indebærer, at man ser på produktet fra "vugge til grav", eftersom ethvert produkt påvirker miljøet i en eller anden fase i dets livscyklus.
Denne miljøbalance, som beror på en række kriterier og en række faser, må imidlertid ikke forhindre, at vi som lovgivere udpeger et eller flere prioriterede områder. Det er naturligvis også det, vi har gjort, når vi har påpeget, at energieffektivitet udgør et prioriteret tematisk indsatsområde, hvad angår bekæmpelse af klimaændringer. Vi yder her et afgørende bidrag til bestræbelserne for at overholde Kyoto-målsætningen. Kommissionen vurderer således, at der takket være dette direktiv vil kunne opnås en reduktion af CO2-emissionerne med næsten 200 millioner ton frem til 2010.
Dette fører mig til den aftale, der blev indgået i mandags efter to maratonmøder med det luxembourgske formandskab, naturligvis i fuldt samarbejde med Deres tjenestegrene. Aftalen frembyder to markante fordele. For det første undgår vi hermed en bekostelig forligsprocedure, hvilket ikke er uvæsentligt for borgernes pengepung. For det andet og mere grundlæggende foreligger der et afbalanceret kompromis, som på afgørende punkter forbedrer Rådets fælles holdning. Det er således aftalt, hvad angår energieffektiviteten, at Kommissionen inden for de kommende 24 måneder, endnu inden den første arbejdsplan fastlægges, efter høring af konsultationsforummet, skal vedtage gennemførelsesforanstaltninger, idet der tages hensyn til de kategorier af produkter, som frembyder det største potentiale for nedbringelse af CO2-emissionerne, især de syv kategorier af produkter, som er nævnt i det europæiske program til bekæmpelse af klimaændringer.
Markedstilsyn er ligeledes et højt prioriteret område. Eftersom det drejer sig om med det her omhandlede direktiv at udvide CE-mærkningen til også at omfatte energiforbrugende produkter, som opfylder kravene til miljøvenligt design, skal kontrollen med disse produkter være effektiv overalt i EU. Aftalen omfatter nu en klar definition af begrebet producent og en artikel, som klart angiver importørens ansvar. Endvidere indeholder aftalen en bestemmelse om kontrol med alle kommercielle aktører, som indgår i kæden. De skal ved fremlæggelse af overensstemmelseserklæring kunne dokumentere, at ethvert produkt, som sælges i Europa, opfylder de strenge krav om energieffektivitet, som vi ønsker at indføre. Alle disse foranstaltninger har naturligvis kun et formål, nemlig at sanere markedet og beskytte forbrugeren. Nu er det op til medlemsstaterne at handle hurtigt og korrekt for at forfølge dem, vi kunne betegne som eller, og forsvare den europæiske industri.
En kort bemærkning om komitologi. Jeg glæder mig over, at Rådet har taget vores idé til sig, jf. artikel 14, således at der oprettes et konsultationsforum, hvis beføjelser styrkes ved den her omhandlede indstilling. Det vil gøre det muligt for industrien og ngo'erne opmærksomt at følge fastsættelsen af gennemførelsesforanstaltninger, hvor sådanne findes påkrævet.
Et andet punkt er oplysninger til forbrugere og SMV'er, to vigtige led i den økonomiske kæde, som spiller en afgørende rolle for at sikre udbredelsen af miljøvenlige produkter på markedet. Forbrugerne bør være informeret om produkternes miljømæssige data, og SMV'erne bør støttes i finansiel og teknisk henseende i bestræbelserne for at producere mere miljøvenlige produkter.
Den sidste ting, jeg vil nævne, hr. Piebalgs, inden jeg slutter mit indlæg, er arbejdet i virksomhederne med at integrere en tilgang beroende på produkternes livscyklus. Dette arbejde er endnu kun i sin vorden. Der er således efter vores opfattelse behov for mere end en person i Deres tjenestegrene med ansvar for miljøvenligt design, hvis dette forsøg skal omsættes til praksis, og vi har sendt Dem en skrivelse herom.
Fru formand, afslutningsvis finder jeg det vigtigt at takke Rådet og i særdeleshed det luxembourgske formandskab. Jeg vil også gerne takke Kommissionen for indsigtsfuld mægling, ligesom jeg takker skyggeordførerne. Samarbejdet med dem har været meget værdifuldt under hele denne 18 måneder lange proces. De har forstået at samle Europa-Parlamentet og sikre et vellykket forløb, som er mundet ud i denne aftale, hvorved de tre søjler, når det gælder bæredygtig udvikling, nemlig den miljømæssige, den økonomiske og den sociale søjle, står på lige fod. 
Piebalgs,
    Fru formand, jeg vil allerførst takke ordføreren, fru Ries, og skyggeordførerne for deres engagement og konstruktive samarbejde med det formål at opnå en aftale ved denne andenbehandling. Jeg mener, at dette direktiv vil give forbrugerne og miljøet langvarige fordele ved, at vores energiforbrug nedsættes, og der fremstilles mere miljøvenlige produkter. Direktivet om miljøvenligt design vil også hjælpe EU's erhvervsliv med at klare de globale udfordringer forbundet med miljøforbedring af dets produkter.
Ud over det, som Parlamentet opnåede under førstebehandlingen, har ordføreren, fru Ries, sammen med sine kolleger og skyggeordførere forhandlet sig frem til en pakke af kompromisændringsforslag, der, når Rådet har accepteret dem, vil ændre den fælles holdning på afgørende punkter. Jeg tænker især på de kompromisændringsforslag, der vedrører artikel 12 og 13. Disse ændringer vil sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau, når der fastlægges krav til miljøvenligt design, og de indfører supplerende foranstaltninger, som er til fordel for små og mellemstore virksomheder og letter overvågningen af markedet.
Jeg er især tilfreds med, at der blev fundet frem til en passende formulering for at understrege nødvendigheden af at forbedre produkternes energieffektivitet og samtidig tage højde for direktivets integrerede tilgang.
Jeg har allerede gjort det klart, at energieffektivitet er noget, jeg prioriterer meget højt. Rammen for miljøvenligt design er et af de mest effektive redskaber, vi kan bruge til at nedsætte energiforbruget og mindske klimaændringerne. Parlamentet ønskede naturligvis garanti for, at Kommissionen ville udnytte sit mandat, når først den havde det. Når den fælles holdning er blevet ændret i henhold til pakken med ændringsforslag, vil der ikke være nogen tvivl på det punkt, for Kommissionen skal opnå resultater og melde tilbage om dem. Det lover jeg Dem.
I denne forbindelse og efter anmodning fra ordføreren og skyggeordførerne under de seneste forhandlinger om kompromispakken kan jeg også sige, at Kommissionen, med forbehold for resultatet af ratificeringen af traktaten om en forfatning for Europa, som jeg er overbevist om vil ske, vil undersøge spørgsmålet om gennemførelse af forfatningens artikel 36 og 37 i forbindelse med dette rammedirektiv.
Jeg mener, at Europa-Parlamentet gennem ordføreren og skyggeordførerne har opnået meget, og at det bør støtte dette forslag.
Liese,
   Fru formand, kære kolleger, jeg vil gerne starte med på vegne af PPE-Gruppen at takke fru Ries og alle de øvrige involverede for det konstruktive arbejde, og takken gælder også kommissær Piebalgs.
Vi har opnået et godt resultat, og vi kan opnå store fremskridt for miljøet. Kommissionen har efter høringer med industri- og miljøforbund beregnet, at direktivet har potentiale til at reducere CO2-udledningerne med 180 millioner t. Det svarer til 53 % af det, EU skal opnå i henhold til Kyoto-aftalen. Vi har i forhandlingerne presset på for, at så stor en andel som muligt af dette potentiale rent faktisk også bliver gennemført på den fastlagte tid.
For PPE var det et vigtigt direktiv, og vi har forholdt os konstruktivt fra starten. Vi har dog foreslået tre ret vigtige ændringer, der så også kom igennem i forhandlingerne, og det glæder mig meget. For det første gælder direktivet ikke kun for producenter i EU, men for alle produkter, der kommer på det europæiske marked - uanset hvor de er fremstillet. For det andet har vi gennemført, at kontrollerne af importørerne og bekæmpelsen af svig bliver skærpet - mere end det, Kommissionen og Rådet oprindeligt havde fastlagt. For det tredje har vi gennemført, at de bureaukratiske byrder for virksomhederne er blevet reduceret - bilag I er nu langt mere anvendeligt - og de små og mellemstore virksomheder takker os. Jeg har også en skriftlig udtalelse fra de små og mellemstore virksomheder i denne sag.
Alligevel har vi fastlagt nogle ambitiøse mål vedrørende beskyttelse af miljøet, og det glæder mig særlig meget, at vi har gjort reduktionen af standbytab til et højt prioriteret mål. Her finder der nemlig et gigantisk energispild sted, og det er meget let at sætte en stopper for dette energispild.
Kommissionen må nu gå hurtigt til værks og gennemføre direktivet, og De, hr. kommissær, skal stille tilstrækkeligt med personale til rådighed for Deres folk i Kommissionen, så tingene kan ske rettidigt.
Scheele,
    Fru formand, jeg vil på min gruppes vegne gerne tilslutte mig lykønskningerne til ordføreren. Vi ved, at vi har opnået store ting i fællesskab - men det gælder især ordføreren. Det lod indtil for få uger siden ikke til, at Rådet virkelig var interesseret i, at der blev opnået enighed ved andenbehandlingen, og jeg tror, at vores bevidsthed om, hvad medbestemmelse betyder, har sat nogle ting i bevægelse her. Vi var bevidste om, at parlamentsmedlemmerne ikke måtte lade sig skræmme af Rådets mange taler, og hvis det ikke lykkes at opnå enighed på forhånd på en pæn måde, så gør vi brug af vores medbestemmelsesret og kræver forhandling.
Fru Ries har sagt, at der er tale om et afbalanceret kompromisresultat. For ca. to uger siden forhandlede vi nøjagtig lige så længe, som forhandlingen om dette emne i dag varer. Jeg er naturligvis ikke særlig tilfreds på min gruppes vegne. Jeg tror dog, vi har fået det bedste. Nogle af kravene har vi naturligvis måttet ofre på kompromisets alter. Det er efter min mening godt, at Europa-Parlamentet har gennemført, at der i stedet for en meget udflydende formulering i den fælles holdning nu er tale om en klar prioritering af energieffektivitet. Det er efter min mening vigtigt, hvis direktivet skal blive en succes.
Jeg glæder mig også over, at jeg har været i stand til at gennemføre mit krav om flere forbrugerinformationer. Fru Ries har allerede sagt, at det er vigtigt at informere forbrugerne, f.eks. om, hvordan man kan anvende et energiforbrugende produkt mere energieffektivt. Det er kun et eksempel. Vi ved, at vi med dette direktiv har et effektivt instrument i kampen mod klimaforandringer, men vi ved også, at det fremover bliver nødvendigt med en streng og god parlamentarisk kontrol, så dette instrument, som vi sætter vores lid til, virkelig kan opfylde kravene.
Krahmer,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil også gerne takke ordføreren for hendes arbejde, men jeg misunder hende ikke for hendes opgave med at have tilvejebragt dette kompromis. Jeg har dog ikke forliget mig med direktivet. For mig er der ingen tvivl om, at den politiske vej, vi slår ind på i direktivet, i sidste ende ikke vil føre til mere miljøvenlige produkter, men især vil medføre bureaukratiske markedshindringer. I sidste ende giver færre ressourcer ikke mere miljøbeskyttelse, men derimod færre virksomheder og færre arbejdspladser i elektronik- og elektrotekniksektoren.
I stedet for at definere konkrete kriterier, der giver mening, også hvad slutproduktet angår, satser vi stadig på produkt- og processtyring. Hvorfor giver vi ikke teknikere og ingeniører frit spil med deres kreative idéer i søgningen efter de bedste teknologiske koncepter? Den bedste disponible teknologi - også set fra et miljøpolitisk perspektiv - finder vi kun, hvis vi ikke hæmmer konkurrencen. Denne form for produktpolitik minder mig meget om de planøkonomiske tal fra DDR-tiden. Dengang besluttede man på partikongressen, hvor mange farvefjernsyn der skulle produceres af hvilken type i hvilken periode. Planøkonomi fungerer ikke! Beviset er blevet leveret adskillige gange i det 20. århundrede. Men det rygte er åbenbart ikke nået til Kommissionen endnu.
Det foreliggende direktiv er ikke særlig langt fra at være et planøkonomisk instrument, især med sin -tilgang, kontrollen forud for produktionen, men også de økologiske regnskaber. Så for mig er det kun en lille succes, at Miljøudvalget har slettet den obligatoriske udarbejdelse af økologiske regnskaber for et produkts samlede livscyklus fra direktivet. Der stilles stadig forskellige krav til producenter og importører, og problemet med de markedsforvridninger, der følger heraf, er ligeledes uløst. Trods alle de fremskridt, vi har nået med kompromispakken, må vi sige, at dette direktiv er et bureaukratisk monster for små virksomheder. Jeg har indtryk af, at det ofte gentagede krav om hensyntagen til små og mellemstore virksomheders interesser er en abstrakt floskel. Det ville være topmålet af absurditet, hvis vi til en lovgivningsakt tilføjer den artikel, at små virksomheder skal have hjælp til gennemførelsen, hvis det viser sig, at teksten formentlig ikke er praktisk anvendelig.
Turmes,
   Fru formand, et enigt Parlament har gjort en forskel. Dette direktiv ville have været helt formålsløst, hvis vi ikke havde presset på på relevante områder. Jeg kan ikke gå i detaljer, men arbejdsplanen, prioriteringen af energien og mange andre ting betyder, at vi gjorde et godt stykke arbejde. Nu må De gøre Deres arbejde, hr. kommissær. Ikke så meget som to ud af Kommissionens 20.000 tjenestemænd arbejder med dette spørgsmål.
Hr. kommissær, vi har brug for et udrykningshold til markedsomlægning af alle disse apparater, som integrerer minimumsstandarder, mærkning og offentlige indkøb og tager initiativ til drøftelser med Kina, Indien, Brasilien og andre for at få dem til også at hæve deres minimumsstandarder. Dette er afgørende for klimaændringerne og for energikildernes fremtid.
Blokland,
   Fru formand, jeg er også glad for, at vi omsider er nået til enighed om en aftale om dette emne. Jeg er dog af den opfattelse, at vi ikke helt har fået, hvad der kunne tilkomme os. Når jeg ser på resultatet, er det mit indtryk, at Rådet i mange henseender har fået sin vilje. Jeg håber, Rådet snart vil fortryde det, for det er påtrængende nødvendigt at styrke indsatsen vedrørende energibesparelser, eksempelvis for at nå Kyoto-målsætningerne. I går blev der i Nederlandene offentliggjort en undersøgelse, som viste, at borgerne uden større besvær kunne spare 400 euro om året på energiforbruget. Der bruges store mængder energi på apparaternes standbyfunktion. Det er et område, Kommissionen og producenterne må prioritere højt. Jeg anmoder således Kommissionen om at anføre en tidsfrist, inden for hvilken den vil tilstille Europa-Parlamentet de første gennemførelsesdirektiver, således at vi hurtigt kan nå resultater med det foreliggende direktiv. 
Tzampazi (PSE ).
   - Fru formand, kommissærer, jeg vil gerne rose ordføreren for hendes fremragende indsats, som har betydet en forbedring af Kommissionens forslag. Bæredygtig udvikling og økologisk handling er noget, EU er nødt til at prioritere højt, og det er helt i tråd med Lissabon-strategien.
På baggrund af de vanskeligheder, der er forbundet med at håndtere spørgsmål som disse, hvor der er mange kommercielle og økonomiske aktiviteter involveret, vil jeg gerne understrege følgende: Selvreguleringsproceduren er en yderst positiv løsning, der kan give en hurtigere gennemførelse af rammerne for økologisk design, og den kan være med til at forbedre markedets respons og bidrage til vedtagelse af lovgivning om energiforbrugende produkter, som bør sætte meget strenge betingelser, så virksomhederne gennem konstruktive og realistiske procedurer tvinges til at overholde og anvende den. Undtagelser for medlemsstaterne i spørgsmål, der vedrører miljøaspekter, som er forskellige fra land til land, f.eks. faregrænser og miljøadfærd, er nødvendige, fordi miljøforholdene er forskellige og uensartede fra land til land. Det er nødvendigt at kontrollere produkter, som importeres fra tredjelande, og det kan muligvis blive svært at identificere dem og foretage en effektiv kontrol. Der kræves et fuldstændig uafhængigt ekspertorgan, der kontrollerer energiforbrugende produkter, som også skal være uafhængigt af private økonomiske interesser. Dette organ kan desuden sikre fortrolighed, så der er sunde konkurrenceforhold, især hvor der er tale om højteknologiske produkter med kort levetid på markedet. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Fru formand, nogle gange kan man næsten få ondt af den smukke by Lissabon. Den er begyndt at symbolisere et mål, som truer med at glide ud af hænderne på europæerne og blive en ren illusion. Lissabon fortjener det ikke, ligesom Nice ikke fortjener at være symbolet for et dårligt kompromis. I øjeblikket har vi imidlertid en mulighed for at række ud efter de strategiske mål fra Lissabon. Forslaget til et direktiv for energiforbrugende produkter, som nu er til andenbehandling, er et strålende eksempel på denne mulighed for enten at fremme opfyldelsen af vores målsætninger eller svække chancerne for at få dem gennemført.
Den største bekymring med hensyn til energiforbrugende produkter er, at produktionen i stadig stigende grad flytter til Kina og andre steder i Asien. Denne udvikling, som er ugunstig set fra vores industri og miljø, kan endda forstærkes fremover som følge af mindre strenge miljømæssige og arbejdsmæssige krav i Asien. Samme tendens er meget klar i andre sektorer af vores industri, f.eks. inden for klimapolitikken, hvor lovgivningsmæssige løsninger fører industrien i retning af mindre restriktive standarder og dermed svækker både EU's konkurrenceevne og vores miljø. Det er vigtigt, at Parlamentet godkender betænkningen i denne uge, hvilket vil sikre både miljøvenligt produktdesign og det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne.
Det kompromis, der nu er opnået, og som vi skal stemme om, har været en vellykket proces for EU's institutioner, og jeg har også aktivt støttet ændringsforslagene. I denne forbindelse vil jeg gerne tage de to vigtigste spørgsmål op. Når vi taler om konkurrenceevne, er det afgørende, at retsgrundlaget for dette direktiv er artikel 95. Kravene til produkterne skal være ens i hele Europa, så energiforbrugende produkter kan bevæge sig frit på det indre marked. En anden vigtig beslutning blev taget med hensyn til kravene til konformitetsverifikationen. Den ville betyde en unødvendig forsinkelse af produkternes introduktion på markedet og ville især være problematisk inden for elektricitets- og elektroniksektoren.
Jeg er glad for, at vi nu i fællesskab har fundet et kompromis, hvor vi imidlertid ikke behøver give indrømmelser med hensyn til de mål, som vi har sat os for de næste fem år. 
Piebalgs,
    Fru formand, med denne indstilling, som ændrer den fælles holdnings ordlyd, er vi tæt på at afslutte lovgivningsproceduren for forslaget om miljøvenligt design. Det glæder mig at bekræfte, at Kommissionen fuldt ud accepterer resultatet af kompromiset mellem Parlamentet og Rådet. Kommissionen vil sætte de ressourcer ind, som er nødvendige for at gennemføre og nå målene med direktivet.
Jeg vil nu opfordre Dem til at støtte kompromispakken, der afspejler de vigtige ændringer, som ordføreren sammen med skyggeordførerne fra alle de politiske grupper har opnået gennem lange og vanskelige, men frugtbare forhandlinger med Rådet. Det er godt gået.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0056/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer (12891/2/2004 - C5-0248/2004 - 2002/0259(COD)) (Ordfører: Hassi).
Hassi (Verts/ALE ),
   Fru formand, mine damer og herrer, allerførst vil jeg gerne takke Parlamentets politiske grupper, særligt skyggeordførerne, for deres fremragende samarbejde. Det foreliggende direktiv er historisk. Udledninger fra skibe vil for første gang blive skåret ned. Baggrunden for dette er bilag VI til Marpol-konventionen, en aftale, som er forhandlet på plads med Den Internationale Maritime Organisation, IMO. Dette dokument fastslår, at visse havområder kan defineres som områder med kontrol af svovludledningen. Det maksimalt tilladte svovlindhold i skibsbrændstof i disse områder er 1,5 %. Det er omkring halvdelen af svovlindholdet i den mest almindeligt benyttede bunkringsolie i dag, hvor det gennemsnitlige indhold er 2,7 %. Der vil blive etableret områder med kontrolleret svovludledning i Østersøen, Nordsøen og Den Engelske Kanal. Desuden indføres samme svovlgrænse for passagerfærger. Fra 2010 indføres der en svovlgrænse på 0,1 % for skibe ved kaj i havne.
Det er på høje tid at begrænse udledningerne fra skibe. Svovldioxid forårsager syreregn og skader både menneskers sundhed og miljøet. Den mængde, som kommer fra landbaserede kilder, er blevet reduceret drastisk. I Finland er disse udledninger f.eks. faldet til et niveau, som er under en syvendedel af niveauet i 1980'erne. Samtidig udleder skibe mere og mere svovldioxid til luften. For få år siden oversteg svovludledningerne fra skibe i Østersøen de samlede udledninger i Sverige.
Trods de restriktioner, der indføres med dette direktiv, vil svovludledningerne i EU's havområder om 10-12 år overstige de samlede udledninger fra alle kraftværker, fabrikker og biler i EU's medlemsstater. Selv efter de nye restriktioner kan det tilladte svovlindhold i skibsbrændstof være op til 300 gange større end indholdet i brændstoftanken på en lastbil, selv der hvor brugen af svovl er begrænset som i Østersøen. Forskellen er endnu større i Middelhavet og andre områder, som ikke er omfattet af den nye begrænsning. Svovludledningen fra et fragtskib pr. ton gods er også mange hundrede gange større end med en lastbil.
Parlamentet ønskede at gå længere under førstebehandlingen og krævede, at svovlgrænsen på 1,5 % skulle udvides til alle EU's havområder, og at grænsen senere skulle nedsættes til 0,5 %. Beregninger i Kommissionens computermodeller viser, at dette er gennemførligt. Hvis grænsen for svovlindholdet i skibsbrændstof på 0,5 % blev udvidet til alle EU's havområder, ville det betyde fordele for menneskers sundhed ved f.eks. at mindske tilfælde af astma og allergi med mindst det dobbelte og måske endda det tidobbelte sammenholdt med udgifterne.
Rådet afviste imidlertid Parlamentets supplerende krav under førstebehandlingen. Under andenbehandlingen besluttede et klart flertal i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ikke desto mindre at støtte de centrale emner fra førstebehandlingen. Under forhandlingerne med Rådet om det kompromis, der blev opnået under førstebehandlingen, erklærede mange medlemsstater, at de var indstillet på at afvise hele reformen. Derfor kunne de næste trin for begrænsning af udledningerne, som Parlamentet havde krævet, ikke optages i selve direktivet. I stedet forpligtede Kommissionen sig i en særskilt erklæring til at forberede nye og strengere udledningsgrænser. Erklæringen indeholder en klar henvisning til at stramme svovlgrænsen til 0,5 % eller mindre og at bruge økonomiske midler til at forvalte den. Disse emner vil blive diskuteret i forbindelse med revisionen af direktivet i 2008.
Det blev desuden optaget i direktivet, at Kommissionen og Rådet er forpligtet til gennem IMO at arbejde for at etablere nye områder med kontrolleret svovludledning og gøre svovlgrænsen mere stringent. Også her tales der om en svovlgrænse på 0,5 %. Vi har med andre ord et løfte fra Kommissionen og Rådet om at stramme grænserne for udledninger fra skibe som krævet af Parlamentet.
I forbindelse med udledningerne af svovldioxid er vi blevet bekendt med spørgsmålet om syreregn, som er skadelig for miljø og bygninger, men som også er et alvorligt og voksende sundhedsproblem. I luften danner svovldioxid partikler, som skader vores lunger. Ifølge en nylig undersøgelse er antallet af mennesker, som lider af helbredsproblemer forårsaget af partiklerne, muligvis dobbelt så stort som hidtil antaget.
Miljøet er særligt sårbart i nord, men folks lunger er de samme i kystområderne ved Middelhavet og Østersøen. Vi må derfor fortsætte med at begrænse svovludledningerne fra skibe. Jeg har tillid til, at Kommissionen og Rådet vil holde deres løfter. 
Dimas,
    Fru formand, først og fremmest vil jeg takke ordføreren, fru Satu Hassi, for hendes fremragende arbejde i forbindelse forslaget til direktiv om svovlindholdet i skibsbrændstoffer. Formålet med forslaget er at mindske emissionerne af svovldioxid og partikler. Disse emissioner hænger direkte sammen med skibsbrændstoffers svovlindhold, som i dag er gennemsnitligt 2,7 % eller 27.000 milliontedele, samtidig med at der for vejtransportens vedkommende, som fru Hassi også gjorde opmærksom på, er indført en ny svovlgrænse på 10 milliontedele.
Forslaget fastsætter således to grænseværdier for svovl i skibsbrændstoffer: en grænseværdi på 1,5 % for alle skibe i Østersøen, Nordsøen og Den Engelske Kanal og for passagerskibe i hele EU og en grænseværdi på 0,1 % for skibe, der anløber havne i EU. Disse reduktioner vil føre til de mindskede emissioner uden de store omkostninger, som tilsigtes, med det formål at bekæmpe forsuringen i Nordeuropa og forbedre luftkvaliteten på lokalt plan i alle EU's havne og kystområder. Blandt fordelene for menneskets sundhed skal regnes 2.000 leveår, som spares hvert år som følge af bedre luftkvalitet. Da skibsfart er en global industri, er det vigtigt, at forslagets hovedpunkter er i overensstemmelse med de internationalt vedtagne regler i bilag VI til Den Internationale Søfartsorganisations konvention om forebyggelse af luftforurening fra skibe, Marpol. De forbedringer, der er opnået ved andenbehandlingen af dette forslag, er tilfredsstillende, og jeg vil gerne takke Parlamentet for den konstruktive rolle, det har spillet, ved at bane vejen, så man kan nå til enighed. 
Kušķis,
   Fru formand, mine damer og herrer, det er nødvendigt med ændringer til direktivet om svovlindholdet i skibsbrændstof for at reducere mængden af skadelige gasser, som udledes fra skibsbrændstof, og dermed mindske syreregnen og forbedre luftkvaliteten i Europa. Hvis der bliver adgang til en tilstrækkelig mængde af sådant brændstof, vil det sikre forbedret luftkvalitet i umiddelbar nærhed af havne og kyster og mindske de skadelige virkninger af syreholdige udledninger på menneskenes helbred. Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Hassi, for hendes velorganiserede arbejde og diskussion af emnet og for den kendsgerning, at vi er nået frem til en aftale, som når de mål, vi havde sat. Jeg takker alle, som har støttet vores gruppes forslag om en evalueringsrapport. I øjeblikket bliver mange emner diskuteret på basis af antagelser og ikke kendsgerninger. Når den relevante forskning er blevet udført, skal vi finde en løsning, som er den mest miljøvenlige og økonomisk mest berettigede - en løsning, som tager højde for præcise svar på forskellige vigtige spørgsmål. Kræver fremstilling af brændstof med reduceret svovlindhold så meget energi, at det kan forstærke drivhuseffekten? Det er nødvendigt at se på vores prioriteter i nøje overensstemmelse med Kyoto-protokollen, eftersom vedtagelsen af dette direktiv vil øge udgifterne til skibstransport. Kan denne stigning være en alvorlig trussel mod hjørnestenen i EU's transportpolitik, nemlig at nedbringe landtransporten med lastbiler og styre godsstrømme over mod andre transportformer? Vi må også diskutere vores fremtidige initiativer med IMO, ellers kan vi ende med en situation, hvor ændringerne kun berører fartøjer, som er registreret i EU, og de fartøjer, som har Europa som endelig destination. Samtidig vil fartøjer i transit kunne bruge væsentligt billigere brændstof. I så fald ville vores skibssektor være truet, og vi kunne forvente, at fartøjer i vores flåde ville blive udflaget til tredjelande. De skadelige effekter af udledninger fra skibe skal mindskes.
Jeg opfordrer til, at der bliver gjort et stykke seriøst arbejde med evalueringen, så vi på lang sigt kan få en højtydende flåde af fartøjer, og så EU's miljø og folkesundhed kan få den rette beskyttelse. 
McAvan,
   Fru formand, jeg takker fru Hassi for, at hun førte forhandlingerne meget åbent og bredt, så vi alle sammen hele tiden vidste, hvad der skete. Jeg vil også takke Kommissionens stab, som hjalp os meget med den aftale, vi er nået frem til i aften.
Vi har et kompromis, men spørgsmålet er, om det er godt nok. Der er nogle meget gode ting i kompromiset, som jeg bifalder - og fru Hassi har redegjort for dem - men Den Socialdemokratiske Gruppe mener, at vi bør gå længere. Vi havde gerne set, at svovlkontrolområderne var blevet udvidet til at omfatte alle EU-farvande. Vi ønsker at se dette som et skridt hen imod brugen af brændstoffer med lavere svovlindhold i vores skibsfartsområder. Vi ønsker med andre ord en anden fase i lovgivningen. Vi tager revisionsklausulen, som kompromiset vedrørte, meget alvorligt. Vi håber, at Kommissionen vil gøre en indsats i IMO for at få flere områder ind under denne lovgivnings anvendelsesområde.
Det er lovgivning, der vil gøre forskel. To af de havne, der er registreret blandt de 100 mest forurenede havne i Europa, befinder sig i min valgkreds. I sidste uge var jeg i et af de områder og hørte om den sorte sod, der lægger sig på folks tøjsnore og vinduer og påvirker deres helbred. Dette er en lovgivning, der vil bidrage til at forbedre miljøet og folks helbred.
Det er en skam, at vi endnu en gang er her kl. 23.45 og diskuterer vigtig miljølovgivning, når medierne er gået i seng, og ingen ser os. Jeg er sikker på, at De er enige i, at det drejer sig om vigtig lovgivning. Vi burde bede tjenesterne om at sørge for, at vi afholder disse forhandlinger på et tidspunkt, hvor vi kan vise folk, at EU virkelig arbejder på deres vegne og gør noget, der er i deres interesse.
Formanden.
   - Fru McAvan, jeg er enig med Dem, for jeg har også i 15 år diskuteret miljølovgivning på aftenmøderne. Men sådan er det, og vi må se, om vi kan gøre det bedre i fremtiden.
Sjöstedt,
   Fru formand, jeg vil også gerne takke ordføreren, Satu Hassi, for hendes gode arbejde i dette meget vigtige miljøspørgsmål. Jeg er også enig i den vurdering, at resultatet næppe var blevet bedre, hvis vi havde drevet det til en forligsprocedure, hvilket jo havde været en mulighed.
Emissioner af svovl fra mange forskellige kilder er blevet reduceret betydeligt i de senere år. En stor del af forsuringsproblemet har kunnet bekæmpes på denne måde. Men emissionerne fra søfarten er fortsat meget omfattende, og inden for søfarten anvendes rigtig beskidt brændsel, som ikke anvendes andre steder. Andelen af emissioner af svovl fra netop søfarten er i dag uforsvarlig høj. Derfor er denne lovgivning af stor betydning. Faktum er dog, at den skulle kunne blive betydeligt bedre. Modstand fra flere lande i Rådet er hovedårsagen til, at det ikke udnytter de tekniske muligheder, som vi faktisk har for at rense emissionerne og brændslen op.
Også PPE-DE-Gruppen i Parlamentet bærer imidlertid en del af dette ansvar. Under førstebehandlingen var PPE-DE-Gruppen for bindende forpligtelser vedrørende et svovlindhold på 0,5 %. Nu har den ændret mening, og man kan undre sig over, hvorfor. Nu er målet om et svovlindhold på 0,5 % kun med som en mulighed ved en fremtidig revision. Det beklager vi. Også på andre områder er der taget en del skridt væk fra det, vi skulle gøre. Trods dette vil vi stemme for dette kompromis, ikke fordi det er perfekt, men fordi vi tror, at det går så langt, som vi kan nå denne gang. 
Blokland,
   Fru formand, De er under alle omstændigheder lydhør. Under behandlingen af denne sag i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed blev det klart for mig, at der er mange argumenter, der taler for at reducere svovlindholdet i brændstoffer, og kun få argumenter imod. Indførelse af en grænse for indholdet af svovl på 0,5 % overalt i EU ville sikre et overskud, som er 7,5 gange så stort som omkostningerne herved. Jeg mener derfor, at Rådet kunne have stillet sig mere positivt til Europa-Parlamentets krav om at sænke grænsen til 0,5 %.
Vi forventer inden længe at modtage en evaluering af fællesskabspolitikken med hensyn til luftkvaliteten. Vi ved, at det ikke går så godt på dette felt i en række medlemsstater, hvilket bl.a. skyldes, at emissionen af skadelige stoffer fra trafikken ikke falder. Rådet burde netop nu have medgivet, at det, hvis det ser luftforurening som et alvorligt problem, også må samarbejde om seriøse løsninger på problemet. Jeg beklager derfor, at vi ikke har kunnet nå mere end det nuværende kompromis. Jeg vil støtte det, men jeg håber, det bliver skærpet på et senere tidspunkt. Afslutningsvis vil jeg takke ordføreren, fru Hassi, for et særdeles godt samarbejde. 
Westlund (PSE ).
   - Fru formand, dette er, som flere foregående talere påpegede, et vigtigt spørgsmål. Svovlemissionerne forårsager store problemer for menneskers helbred, forsurede søer, ødelagte bygninger og en ødelagt kulturarv. Derfor er det også godt, at det nu er lykkedes os i EU at reducere emissionerne af svovl, i hvert fald fra landbrugskilder, i de seneste år, og at vi nu tager et skridt hen imod at gøre noget ved emissioner fra brændsel fra søfarten.
Samtidig er jeg, ligesom mange andre her, skuffet over, at vi ikke er kommet længere, især når det handler om de punkter, som min partikollega Linda McAvan remsede op tidligere. I dette spørgsmål har Parlamentet vist sig at være mindre grønt end det, man lagde sig fast på i den foregående valgperiode. Jeg håber virkelig, at dette er en undtagelse, og at det ikke vil blive sådan fremover, at Parlamentet er mindre grønt og tager mindre ansvar for vores fremtidige miljø.
Nu åbner vi i hvert fald for, at vi kan gå videre med en ny fase og yderligere reducere svovlemissionerne. Vi er mange, som vil følge med i, om det bliver sådan i virkeligheden. 
Dimas,
    Fru formand, den samlede kompromispakke, der nu foreslås, indeholder punkter af særlig stor betydning. Helt konkret indeholder forslaget en stærkere formulering med hensyn til udsigterne til yderligere reduktioner i fremtiden, en præcisering af datoen for gennemførelsen i Nordsøen, betingelser for levering og distribution af brændstoffer, så skibsejerne kender deres forpligtelser, en undtagelse fra grænserne for afstand til anlægsbroen for skibe, der anvender ren energi fra landjorden, og bestemmelser om, at skibe, der anvender teknologi til emissionsreduktion, har pligt til at have udstyr til kontinuerlig overvågning af emissionerne.
Endnu vigtigere er kompromispakken, som indeholder en langt stærkere formulering med hensyn til muligheden af endnu lavere grænseværdier, helt ned til 0,5 % i forbindelse med Kommissionens revision i 2008.
I henhold til den ændrede klausul om revision skal Kommissionen undersøge eventuelle yderligere foranstaltningers økonomiske effektivitet, tage højde for udviklingen i emissionsreducerende teknologi og undersøge muligheden for at stille forslag om indførelse af økonomiske foranstaltninger, der kan motivere industrien til at udvikle nye miljøteknologier.
Jeg ved, at alle disse elementer var meget vigtige for Parlamentet og det ansvarlige udvalg under førstebehandlingen. Selv om vi ikke kunne medtage grænseværdien for svovl på 0,5 % på nuværende tidspunkt som direktivets anden fase, kan jeg forsikre Dem om, at vi har forpligtet os til at undersøge muligheden for at sætte grænsen til 0,5 % i den nærmeste fremtid.
I anerkendelse af, at den nye grænse på 1,5 % for svovlindholdet i skibsbrændstoffer stadig er 1.500 gange så høj som svovlindholdet i brændstoffer til vejtransport, er Kommissionen af den faste overbevisning, at skibsfarten kan og bør sænke denne grænse for at bevare sin miljømæssige troværdighed. Af denne årsag har Kommissionen udarbejdet en erklæring, hvori den klart udtrykker sin forpligtelse til at foretage en langsigtet revision af direktivet i 2008.
For at anvende det engelske udtryk, som ordføreren netop har taget fra søfartssproget, vil jeg gerne understrege, at Kommissionen vil gøre, hvad den kan, for at "anchor", dvs. forankre miljøforbedringerne i skibsfarten inden for Den Internationale Søfartsorganisation.
Til sidst vil jeg sige, at Kommissionen er meget tilfreds med resultatet af forhandlingerne, og jeg vil endnu en gang takke ordføreren, fru Hassi, for hendes indsats for at nå til enighed under andenbehandlingen. Kommissionen kan acceptere alle de kompromisændringsforslag, der er stillet(1). 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Bilag - Kommissionens holdning
Kommissionen kan acceptere kompromispakken, nemlig ændringsforslag 1, 2, 3, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 og 32 fuldt ud og ændringsforslag 21 delvist.
Hvis kompromispakken ikke bliver vedtaget, kan Kommissionen acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 17 og 18 fuldt ud og ændringsforslag 4, 5, 6, 10, 12, 13, 14, 16, 20, 21 og 22 delvist eller i princippet.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 7, 8, 9, 11, 15 og 19. 

Formanden.
   - Mødet er hævet. 

