Det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse (fortsat forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Vi giver nu ordet til de parlamentsmedlemmer, der taler på gruppernes vegne.
Thomas Mann
Hr. formand! Som følge af den store fokusering på eksportvækst og globaliseringsgevinster er der en gruppe, der lader til at være blevet overset. Jeg taler om dem, der lever i fattigdom, og som der findes 78 millioner af i EU, deriblandt 19 millioner børn. Er det et spørgsmål om at lære at leve med det faktum? Nej, bestemt ikke!
Unge, der ikke kan klare skolen og dropper ud, hører til denne gruppe ligesom ældre, der, selv om de har arbejdet i årevis, kun har en lille pension, som kun dækker det allermest nødvendige. De føler sig marginaliseret og er ofte overladt til sig selv. Følgen er en hverdag med ekstreme psykiske og fysiske belastninger i form af usikre boligforhold, belastede bydele, risiko for at gældsætte sig, alkohol og stoffer - et liv uden værdighed og selvværd. De årlige fattigdomsrapporter i medlemsstaterne bør få alarmklokkerne til at ringe.
Sidste år fulgte jeg en debat fra tilhørerpladserne i Forbundsdagen. Emnet for debatten var underklassen. Det førte til ugelange ophedede offentlige debatter. Det er det, de berørte har brug for: at folk lægger mærke til dem, at de tager dem alvorligt og viser dem, hvordan de kan komme ud af fattigdommen. Fru Panayotopoulos-Cassiotou har udarbejdet en glimrende betænkning - det kan jeg sige på vegne af PPE-DE-Gruppen og også på et meget personligt plan, Maria - som giver os grønt lys til at erklære 2010 som det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse.
Hvis det europæiske år ikke kun frembringer analyser af situationen, men inddrager de truede målgrupper aktivt og giver dem et forum, så de kan blive hørt, hvis institutionerne præsenterer konkrete resultater frem for flotte hensigtserklæringer, hvis uddannelseseksperter kommer med bud på motiverende undervisningsmetoder, som har resulteret i, at flere elever rent faktisk afslutter skolen, og hvis der identificeres sociale ydelser, som påviseligt har nedbragt fattigdomsrisikoen varigt, så vil mange af dem, der stadigvæk føler sig marginaliseret i dag, endelig mærke, at de har ret til at deltage i samfundslivet.
Richard Falbr
for PSE-Gruppen - (CS) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke min kollega fru Panayotopoulos-Cassiotou for hendes gode betænkning og velvillige samarbejde. Jeg vil gerne nævne to aspekter.
I mange af vores dokumenter anvender vi udtrykket "anstændigt arbejde" og "anstændige job". Faktum er og bliver dog, at flere og flere job må betegnes som dårlige eller med andre ord ufaglærte og dårligt lønnede. Antallet af mennesker, der lever i fattigdom eller som fattig i arbejde, er ikke faldende, hvilket er bevis for, at flere og flere arbejdsgivere beskæftiger folk illegalt. Det nyligt vedtagne forslag til arbejdstidsdirektiv, der hjemler mulighed for at arbejde, som folk gør i visse kinesiske industriområder, er et yderligere tilbageslag, som givetvis vil resultere i et øget antal fattige.
Det andet aspekt, jeg gerne ville nævne, gælder behovet for omsider at tage fat i det forhold, at trenden mod privatisering af offentlige og sociale tjenesteydelser i visse lande i Unionen er upåagtet. Privatiseringen af offentlige og sociale tjenesteydelser fører også til en stigning i antallet af mennesker, der lever i fattigdom. Jeg bør nævne, at mine ændringsforslag, som sætter fokus på dette forhold, jævnligt forkastes. Jeg kunne godt tænke mig, at vi reelt begynder at gøre noget i stedet for blot at spytte flere sider papir ud og fastlægge frister.
Sepp Kusstatscher
Hr. formand! Lad mig starte med at understrege, at jeg synes meget godt om idéen med at sætte særlig fokus på de politiske bestræbelser på at bekæmpe fattigdom og social udstødelse i Europa i hele 2010.
Lad det mig alligevel være tilladt at komme med et par kritiske bemærkninger. Den måde, hvorpå forslag til forbedringer er blevet fejet til side, for det meste efter pres fra Rådet, blot for at der kan opnås enighed under førstebehandlingen, har generet mig meget. Jeg har krævet flere midler til dette vigtige initiativ på budgettet for 2010, da bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse er et klart mål i medfør af Lissabondagsordenen, som desværre slet ikke er blevet nået.
Jeg ville også sikre, at de mange økonomiske ressourcer, som Kommissionen udbetaler, bliver gransket lidt nøjere, særligt med henblik på det europæiske år i 2010, for at fastslå, om de er et instrument til at opnå en mere retfærdig fordeling eller de muligvis sågar medvirker til at gøre de rige rigere og næppe nogensinde når ud til dem, der lever under fattigdomsgrænsen.
Jeg hører også til dem, der ville have hilst en debat om indførelsen af en betingelsesløs grundindkomst inden for EU's institutioner velkommen, navnlig om det vil være et egnet instrument til at bekæmpe fattigdom og social udstødelse. Jeg beklager meget, at disse forslag blev skudt ned med det samme. Jeg støtter initiativet til et europæisk år, men jeg synes, at det er alt for uforpligtende og blottet for socialpolitiske implikationer.
Jan Tadeusz Masiel
Hr. formand! Det er et glimrende initiativ fra Rådets side at gøre 2010 til europæisk år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Vi bør minde borgerne om, at afskaffelse af fattigdom er en af EU's fremmeste målsætninger. Det vil uden tvivl øge folks tillid til EU-institutionerne, og her tænker jeg specifikt på de nye medlemsstater.
I mit eget land Polen forbinder mange mennesker desværre stadig tiltrædelsen af EU i 2004 med en forøgelse af fattigdommen, navnlig for mennesker på landet og i små byer. Det medførte en lav valgdeltagelse i valgene til Europa-Parlamentet og afspejledes i valgresultatet. Det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom bliver en chance for at se med nye øjne på situationen i den henseende og at mobilisere medlemsstaterne til at tage konkrete skridt til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Ud fra en overfladisk betragtning af samfundet forekommer det mig, at mange personers og familiers livskvalitet i både gamle og nye EU-lande på det seneste har gennemgået store forandringer, men desværre til det værre. Det er blevet mere og mere vanskeligt f.eks. at finde en bolig. Vi har brug for nye og aktuelle statistiske oplysninger, hvad dette angår.
I en verden, der bliver stadig mere globaliseret og sværere at styre, bør statens ansvar over for den enkelte borger blive desto større. Staten bør sikre sig, at borgerne føler sig trygge, i det mindste på det mest basale plan. Jeg tror, at den største gavn, vi får af dette europæiske år, bliver, at det gør alle bekendt med problemets eksistens, højner bevidstheden og øger solidariteten, også i økonomisk henseende, med fattige og udstødte mennesker.
Gabriele Zimmer
Hr. formand! Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre støtter den betænkning, som vores kollega har fremlagt, og dermed også målsætningen for det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Betænkningen viser klart de vidtrækkende konsekvenser af fattigdom og social udstødelse, ikke kun som samfundsproblem, men også og især som et personligt problem for dem, som er fanget i fattigdomsfælden. Der er gentagne gange blevet henvist til de 78 millioner mennesker, heraf 19 millioner børn, som lever i fattigdom i EU.
Men hvis der skal gøres en seriøs indsats for at bekæmpe fattigdom og udrydde den som samfundsproblem, så er der behov for konkrete, bindende politiske strategier. Politiske målsætninger og en garanteret individuel ret til et liv i frihed uden fattigdom og social udstødelse er på dagsordenen. Men det er lige netop det, som EU ikke træffer foranstaltninger mod. EU's vigtigste politiske strategier har intet at gøre med bekæmpelse af fattigdom. Økonomisk vækst og jobvækst nedbringer ikke fattigdommen. Selv de rigeste af EU's medlemsstater registrerer et stigende antal personer, der lever under fattigdomsgrænsen eller under risikotærsklen for fattigdom. I Tyskland i særdeleshed har man oplevet et fald i de laveste indkomster i de senere år, men en stigning af antallet af personer, der tjener dem.
Beskæftigelse i EU fører altså med andre ord ikke automatisk til forhindring af fattigdom, og jeg er ked af at sige, at selv om man har været klar over det i Kommissionen og medlemsstaterne, så har det ikke affødt konkrete pakker med foranstaltninger, der f.eks. også indeholder mål som at indføre minimumslønninger, der ligger over risikotærsklen for fattigdom, eller en løsning på problemet med en grundlæggende social sikring, som hr. Kusstatscher nævnte.
Kathy Sinnott
Hr. formand! Jeg vil gerne rose fru Panayotopoulos-Cassiotou. Jeg føler, at det haster med at få behandlet spørgsmålet om børns fattigdom.
Som en understregning af statistikken over antallet af børn, der risikerer at leve i fattigdom - 19 millioner i Europa - er der brug for, at vi lægger større vægt på at få knæsat den altafgørende betydning, som familien har, og dermed at forsvare familielivet. Familien som institution fortjener ubetinget respekt og beskyttelse. Det er den naturlige ramme for et barn. I udviklede lande mener vi, at fattigdom i stigende grad er et familieforankret og ikke et regionalt fænomen. Et barns økonomiske status er tæt forbundet med dets forældres. Forældrenes arbejdsløshed er en af grundene til, at børn bliver fattige.
I Irland kan en familie ofte have en rimelig indtjening, men udgifter til lån, sundhed og bil kan sluge det meste af denne indtægt, og så er der ikke meget tilbage at opfostre børn for. Og hvis forældrene er misbrugere, er der heller ikke midler nok til en tryg barndom. Separation og skilsmisse gør desuden store indhug i en families økonomi til ulempe for børnene. Det er bydende nødvendigt, at familierne støttes effektivt såvel økonomisk som socialt for at mildne vore dages skammelige vilkår for fattige børn i Europa.
José Albino Silva Peneda
(PT) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg noterer mig, at den betænkning, vi drøfter i dag, udtrykkeligt henviser til afskaffelse frem for kun bekæmpelse af fattigdom, sådan som det faktisk blev foreslået. Jeg er derfor glad for, at min iagttagelse har båret frugt, og jeg vil gerne takke ordføreren, fru Panayotopoulos-Cassiotou, for det.
EU er blevet vant til at reagere meget hurtigt og med stor solidaritet hjælpe f.eks. ofrene for naturkatastrofer over hele verden, men svarene er stadig meget undvigende, når det gælder hjælp til ofre for økonomiske og sociale katastrofer i EU.
Jeg siger dette, fordi jeg finder det temmelig vanskeligt at forstå, hvorfor en betænkning, som omhandler fattigdom, ikke også nævner de stigende fødevarepriser. Det chokerer mig, fordi vi alle ved, at jo fattigere en familie er, jo højere en procentdel af dens budget går til mad. Jeg mener derfor, at det ville være nyttigt at henvise til Kommissionens nylige meddelelse om stigningen i prisen på fødevarer f.eks.
Jeg mener imidlertid også, at vi ikke bør begrænse afskaffelsen af fattigdom til EU's eget område. Denne kamp har ingen grænser - vi taler her om værdier, der er væsentlige for den menneskelige værdighed.
Gennem hele sin historie har Europa snarere været defineret ved sin ekspansion i verden end sin egen identitet. I det 21. århundrede vil afskaffelsen af fattigdom blandt alle de opgaver, som EU kunne varetage til menneskehedens bedste, måske være den ædleste af alle. Derfor håber jeg, at dette emne nyder størst mulig fremme i 2010.
Jan Andersson
(SV) Mange tak, hr. formand, hr. kommissær! Lad mig begynde med at takke fru Panayotopoulos-Cassiotou for hendes fremragende arbejde. Lad mig også sige, at jeg tror, det er et glimrende initiativ at udnævne 2010 til europæisk år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse.
Som Vladimir Špidla sagde, kan sådan et år øge bevidstheden og vores viden om problemets struktur, men det er ikke nok. Ord må følges af handling, som et andet medlem også har påpeget. Situationen er udmærket i EU generelt, men samtidig er fattigdommen ikke på retur. Den er snarere i stigning, og som andre også har nævnt, berører den mange kvinder og børn. Fremgangsmåden er den åbne koordinationsmetode, men der er brug for foranstaltninger på en lang række områder, ikke kun nogle få. Det er naturligvis vigtigt med beskæftigelse, men det er også vigtigt med uddannelse, sociale sikringsordninger og regionalpolitik, som har fokus på forsømte områder. Der er brug for en målrettet indsats over for specielle grupper som personer med funktionsnedsættelser og personer fra andre egne af verden, som er mere fattige end andre. Jeg håber, at dette europæiske år ud over at øge kendskabet og højne bevidstheden også bliver startskuddet til konkrete foranstaltninger til nedbringelse af fattigdommen i EU.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse bliver højdepunktet på den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden 2005-2010. Udvalget om Beskæftigelse og Sociale anliggender har vedtaget et sæt fælles indikatorer for processen med social beskyttelse og integration, som skal sikre dataenes sammenlignelighed.
Trods det forhold, at EU er klar over fattigdomsproblemet og betydningen af foranstaltninger til styrkelse af den sociale samhørighed, ledsages den økonomiske vækst i EU-landene stadig af forskelle i indkomsterne. Derfor får de fattige kun lidt ud af væksten. Faktisk betyder det, at der er sket en forringelse af den sociale samhørighed. Denne situation ledsages af andre faktorer, som også har negative konsekvenser. Næsten en femtedel af alle børn i EU risikerer at leve i fattigdom. I en tid med faldende befolkningstal bør vi tage særlig godt vare på børnene, navnlig i familier med mange børn, som har det vanskeligst. Det er imidlertid netop disse familier, som diskrimineres på grund af høje momssatser på varer til børn.
Jeg vil gerne rose ordføreren for navnlig at henlede opmærksomheden på fattigdomsbekæmpelse.
Edit Bauer
(SK) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg bifalder fru Panayotopoulos-Cassiotous betænkning såvel som Kommissionens beslutning om at fortsætte kampen mod fattigdom.
Fattigdommens store omfang er sandsynligvis den mest bemærkelsesværdige selvmodsigelse i det velstående Europa. Det er ikke tilfældigt, at alle de øvrige medlemmer har nævnt de høje tal, for millioner af mennesker lever med risiko for fattigdom, men det mest slående er dog det høje antal børn, der fødes ind i og lever med risikoen for fattigdom. Derfor kommer det ikke som nogen overraskelse, hvis disse børn forlader skolen tidligt, og hvis andelen heraf børn er forbavsende høj. En anden slående statistik er det meget høje antal børn - hundreder af tusinder - som er hjemløse eller bor på institutioner.
Problemet er, at fattigdom og social udstødelse går i arv. Derfor er det for socialt udstødte mennesker stadig et uopnåeligt mål at få en uddannelse og deltage i livslang læring.
Lad os håbe, at det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom kaster tilstrækkeligt med incitamenter af sig til at styrke princippet om solidaritet i nationale politikker. Når vi tager fremtidige ændringer i befolkningsstrukturen i betragtning, vil gennemførelsen af dette princip blive endnu mere kompliceret. Analyser af en række offentlige tilskuds- og forsikringsordninger viser, at disse ordninger i nogle medlemsstater medfører økonomiske eller endda sociale risici, hvilket kan føre til yderligere udbredelse af fattigdom.
Den hastige stigning i priserne på olie og fødevarer vil uden tvivl være en byrde på budgettet for borgere i den laveste indkomstgruppe. Det betyder, at der er mere end grund nok til at sikre sig, at det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom ikke kun henleder opmærksomheden på fattigdom, men også hjælper med at få oprettet specifikke ansvarlige nationale organer, som kunne lette samordningen af de forskellige politikker, der skal bekæmpe fattigdom og social udstødelse.
Alejandro Cercas
. - (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske Kommissionen, og naturligvis også ordføreren, som giver os mulighed for at holde denne forhandling og tage de første skridt, så 2010 faktisk bliver et betydningsfuldt år i slaget mod fattigdommen.
Det er korrekt, at det blev sagt i Lissabon, at det var et af EU's mål, og vi har ved flere lejligheder og på flere rådsmøder sagt, at det i 2010 burde være tydeligt, at den er blevet reduceret, men det er desværre ikke sandt. Vi bør derfor gøre en yderligere indsats og benytte lejligheden til endnu en gang at bekendtgøre, at vækst og rigdomsskabelse ikke når ud til alle på samme måde.
Der er særligt skrøbelige kategorier og lag af befolkningen, der har brug for beskyttelse, og som har brug for, at vi hindrer, at der opstår fattigdom, for bagefter er det meget vanskeligt at bekæmpe den.
Der bør derfor være en horisontal politik, som fører til beskæftigelse under ordentlige forhold, og til uddannelsesmuligheder, ikke kun inden for rammerne af dette program, men i alle EU's politikker, så solidariteten ikke kun kommer til udtryk i EU's økonomiske politikker.
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Man kan sige, at de data, vi har indsamlet, faktisk minimerer problemets omfang. Det er, fordi de handler om fattigdom i EU, i tiden før Bulgarien og Rumænien blev medlemmer. Efter tiltrædelsen af disse to forholdsvis meget fattige lande er fattigdomsproblemets omfang i EU steget betydeligt. Det forhold bør ikke skjules. Desuden er det ikke hver syvende person i EU's medlemsstater, der lever under fattigdomsgrænsen, men betydeligt flere, faktisk mere end hver femte.
I den henseende vil jeg gerne kraftigt opfordre til, at EU-støtten til alle de projekter, vi har drøftet, kommer til at ligge over 50 %. Det er navnlig vigtigt set med de fattigere landes øjne. At begrænse støtten til 50 % er i realiteten en beslutning om at begrænse den reelle kamp mod fattigdom.
(Bifald)
Joel Hasse Ferreira
(PT) Hr. formand, kommissær Špidla, mine damer og herrer! Det synes absolut afgørende at anerkende de socialt mest sårbare gruppers uafhængige rettigheder, og den praktiske anerkendelse af sådanne rettigheder kræver et stærkt engagement fra de offentlige og private sociale interessenters side.
De forskellige dimensioner af social samhørighed skal beskyttes ved hjælp af EU's og medlemsstaternes forpligtelse til at afskaffe fattigdom og bekæmpe social udstødelse gennem konkrete tiltag på de mest forskellige måder.
Fuld og realistisk overvågning af fattigdom og social udstødelse er også nødvendig, hr. kommissær, hvilket betyder, at det er afgørende at skaffe pålidelige og sammenlignelige indikatorer, der viser udviklingen i de forskellige sociale, økonomiske og kulturelle dimensioner af dette fænomen.
Fattige kvinder og eneforsørgerfamilier er særligt sårbare over for fattigdom og udstødelse, og de skal derfor have særlig opmærksomhed og tilsvarende støtte.
Til slut vil jeg gerne efter at have takket ordføreren sige, at 2010 skal være et særlig effektivt år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse - en kamp, som det også er nødvendigt at give en meget højere profilering.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på tre emner i denne debat. For det første var der ifølge den seneste rapport fra Kommissionen ca. 100 millioner EU-borgere i 2004 eller 20 % af hele befolkningen, der levede for mindre end 60 % af den gennemsnitlige EU-indkomst, hvilket betød, at de havde under 15 euro om dagen at leve for. I de nye medlemsstater som Polen, Litauen, Letland og Slovakiet gælder det næsten 80 % af befolkningen.
For det andet bør løsninger, der ofte foreslås af liberale økonomer, som mener, at betydelige forskelle i indkomst er vigtige for økonomisk vækst, ikke anvendes på de økonomiske og sociale områder i EU-landene. I 2006 havde Danmark, Sverige, Finland, Slovenien og Tjekkiet de mindste indkomstspænd, og disse lande har i mange år haft en stabil årlig vækst i BNP, hvilket adskiller sig væsentligt fra de lande, der har det største indkomstspænd, nemlig Letland, Litauen, Portugal og Grækenland samt desværre mit eget land Polen.
For det tredje vil jeg gerne udtrykke det håb, at 2010 - det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse - vil gøre alle vores beslutningstagere bevidste om, at fattigdom og social udstødelse har en ødelæggende virkning på økonomisk vækst og social udvikling.
(Bifald)
Gabriela Creţu
(RO) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi er alle klar over, hvad Kommissionen minder os om, nemlig at der er et enormt antal europæere, der lever i fattigdom, herunder ekstrem fattigdom. De, der ikke ved det, bør påtage sig skylden for, at et rigt samfund, som er baseret på principperne om retfærdighed og solidaritet, sådan som vores, fungerer på den måde, at en nation af fattige europæere ville få flere pladser i Europa-Parlamentet end Tyskland. Fattigdom er ikke en abstraktion. Det er en livsform, der navnlig berører kvinder og børn. Kvinderne, både arbejdstagere og arbejdsløse, har en større fattigdomsrisiko på grund af den strukturelle lønforskel og koncentrationen af kvinder i dårligt lønnede og ringe organiserede sektorer og i den uformelle økonomi, da det primært er dem, der er eneforsørgere. Fattigdom går i arv. Forældrenes økonomiske fattigdom danner grobund for børnenes kulturelle fattigdom på grund af indskrænket adgang til uddannelse, børnenes politiske fattigdom på grund af lav deltagelse i eller udelukkelse fra beslutningsprocesserne og børnenes sociale fattigdom på grund af lav deltagelse i civilsamfundsaktiviteter eller ligefrem isolation. Det skaber større ulighed end den, der hidrører fra forskelle i købekraft. Mindstekravet til sammenhæng mellem ord og handling tvinger os til at gøre mere end blot at gøre borgerne bekendt med tingenes tilstand. Politiske beslutninger er nødvendige, hvis vi skal afhjælpe problemet. I EU kan vi ikke tale om mangel på ressourcer, men sommetider om en urimelig fordeling af dem og om regler, der gør udelukkelse permanent. Det er et fælles ansvar, herunder for selskaber, der i egen interesse bør gøre mere end donere midler til en fond til beskyttelse af løse hunde i nabolaget som det eneste udtryk for social ansvarlighed.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Hr. formand! At erklære 2010 for det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse vil ikke løse problemerne for de 80 millioner mennesker i EU, der lever under fattigdomsgrænsen. Nedsættelse af udvalg, stigende bureaukrati, flere møder og konferencer vil heller ikke give dem mad på bordet.
For at bekæmpe fattigdom skal man løse problemet med at skabe og fordele rigdom på en anden måde. Man skal klart give udtryk for, at globaliseringen opmuntrer til overdreven rigdom for nogle og hurtig forarmelse for andre. Desværre bliver der flere og flere af de sidste. Problemet med fattigdom i EU vil fortsætte med at vokse, og der er flere grunde til det, herunder en uretfærdig fordeling af rigdom, problemer med fødevarefordeling og stigende fødevareomkostninger, en generel stigning i familiernes leveomkostninger, den demografiske situation i Europa og verden, stadige uligheder, visse regioners tilbageståenhed af historiske grunde og manglen på en ordentlig model for, hvordan man hjælper de nødstedte.
Da vi ikke er i stand til at løse fattigdomsproblemet som sådan, så lad os i det mindste give børn og unge gratis uddannelse og ekstra måltider, når de trænger.
Zbigniew Zaleski
- (ES) Hr. formand! Hr. kommissær, jeg vil blot understrege et forhold, og jeg siger det på polsk:
(PL) Hr. formand! Vi prøver på at hjælpe fattige lande i Afrika og Latinamerika med ringe virkning, men det kan ikke retfærdiggøres, at vi ikke kan hjælpe fattige i EU. Der er egne, hvor folk er meget fattige, særligt børnene. Jeg vil gerne påpege et problem, som vil få alvorlige følger for fremtiden, nemlig de såkaldte "Euro-orphans". Det er børn af migrerende forældre, der overlader dem til deres skæbne i ét EU-land, når de selv rejser videre til et andet. Efter min mening vil de psykologiske konsekvenser af dette problem koste os dyrt i fremtiden. Derfor bør vi gøre alt for at fjerne problemet nu.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Hr. formand! Udryddelse af fattigdom og social udstødelse er en af EU's vigtigste målsætninger. Derfor bør 2010 blive afgørende for gennemførelsen af EU-strategien på dette område. Af de 78 millioner borgere, som risikerer at leve i fattigdom, er de 19 millioner børn. Desværre er der stadig ikke nogen EU-programmer eller -midler, der er beregnet til forbedring af børnenes situation. Ganske vist giver EU tilskud til frugt og mejeriprodukter i skolerne eller penge til uddannelse af elever, men jeg mener, vi mangler en sammenhængende strategi og reelle programmer møntet på børn, der kommer fra fattige familier. Samtidig bør vi også fokusere på andre kategorier af dårligt stillede mennesker, navnlig unge, som vi har etablerede politikker for, og som vi tildeler store pengebeløb fra strukturfondene. Desuden er det vigtigt at understrege, at vi ikke for nuværende kan skabe præmisserne for bæredygtig social udvikling, hvis vi ikke har de nødvendige økonomiske midler. Jeg mener, at det tildelte beløb på 17 millioner euro er utilstrækkeligt i henseende til EU's nuværende behov for midler til social integration og bekæmpelse af fattigdom. Sidst, men ikke mindst bør kampen mod fattigdom og social udstødelse forbindes med de eksisterende programmer. Både Den Europæiske Socialfond og EU's PROGRESS-programmer bør anvendes til finansiering af de prioriterede områder for det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse.
Anna Záborská
- (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg hilser dette glimrende forslag velkommen og vil takke fru Panayotopoulos-Cassiotou mange gange for hendes virkelig gode betænkning. Jeg er sikker på, at beslutningen bliver enstemmigt vedtaget.
Men jeg gør mig mine overvejelser. Endnu et europæisk år, denne gang for bekæmpelse af ekstrem fattigdom. I 20 år har det internationale samfund holdt en international dag for udryddelse af fattigdom den 17. oktober. Men når jeg ser mig omkring under højtideligheden den 17. oktober på pladsen foran Europa-Parlamentet i Bruxelles, står jeg der alene sammen med min kollega, Iñigo Méndez de Vigo, som leder Parlamentets delegation for den fjerde verden.
Fra denne talerstol opfordrer jeg parlamentsmedlemmerne til at notere denne dato i deres kalender. Jeg håber, at EU-institutionerne vil markere deres solidaritet med dagens slogan den 17. oktober: "Når mennesker er dømt til at leve i elendighed, krænkes menneskerettighederne. Det er en hellig pligt at stå sammen for at sikre, at de bliver respekteret."
Vladimír Maňka
(SK) Hr. formand! I alt er 78 millioner mennesker i EU i risiko for at blive fattige. Stigende priser på basisvarer, energi og mad mangedobler yderligere risikoen for de mest sårbare grupper.
Beskæftigelse af høj kvalitet mindsker risikoen for fattigdom. Imidlertid risikerer selv arbejdstagere at leve i fattigdom.
Den ændrede Lissabonstrategi fremmer lige muligheder for alle som vektor for solidaritet på tværs af samfundet og generationerne og skabelsen af et fattigdomsfrit samfund. Derfor bifalder jeg initiativet til at gøre fattigdomsproblemet mere synligt og indsatsen for at udforme en fælles, samordnet politik.
Kampagnen for bekæmpelse af fattigdom bør højne den offentlige bevidsthed og frembringe en langsigtet indsats for bekæmpelse af fattigdom som fænomen. I den henseende har vi meget at lære af de skandinaviske lande. De har bevist, at en af de mest effektive måder at begrænse fattigdom på er en aktiv arbejdsmarkedspolitik kombineret med indførelsen af anstændige arbejdsvilkår og en stærk social beskyttelse.
DanutBudreikait
(LT) Hr. formand! Jeg bifalder Kommissionens forslag om at udpege 2010 til det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Fattigdom er et problem for både EU og resten af verden.
Jeg vil gerne fremhæve nogle akutte aspekter af fattigdom og social udstødelse, som vi bør fokusere meget mere på nu end hidtil.
Først og fremmest vil vi ved ganske enkelt at udrydde fattigdom for børn kunne bryde den negative sociale arv, der fastholder generation efter generation i et liv i fattigdom og social udstødelse.
For det andet lever næsten 10 % af arbejdstagerne i fattigdom, fordi de får en lav løn, har deltidsarbejde og ringe kvalifikationer. Det er afgørende at fremme beskæftigelse af høj kvalitet, der bygger på uddannelse af medarbejderne.
For det tredje er det livsvigtigt, at vi fremmer solidariteten i samfundet og gøre alle borgere bevidste om fattigdom og social udstødelse.
Jeg vil gerne opfordre alle EU's institutioner og medlemsstater til at give borgerne flere og bedre oplysninger om bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse for at øge følelsen af et fælles ansvar og bidrage til at fjerne det prædikat, at man ligger samfundet til økonomisk last.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Fattigdom er et meget komplekst problem, og det kan antage forskellige former. Det afhænger af landet. I Europa taler vi ikke om folk, der dør af sult, men generelt om lave indkomster, ringe boligforhold, dårligt helbred, ofte alkoholisme, følelse af fremmedgørelse eller mangel på fremtidsudsigter som de største problemer.
Fattigdom er et farligt fænomen, navnlig blandt børn, fordi det i mange tilfælde går i arv. Børn, der opfostres i fattigdom, får ringere udviklingsmuligheder, og deres liv er uden hjælp udefra dømt til at mislykkes, så de kommer til at dele skæbne med deres forældre.
Derfor er det vigtigt at tage alle muligheder i brug for at bryde denne negative sociale arv. En styrkelse af den sociale integration, nedbringelse af fattigdom og bekæmpelse af social udstødelse er nogle af de udfordringer, som EU står over for, navnlig når vi tager de demografiske forandringer i betragtning, nemlig en aldrende befolkning og en tilgang af indvandrere.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Det er ikke nok at udnævne et år til det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, når ca. 20 % af EU's befolkning er truet af fattigdom. Det, der sker, og som forstærkes af social ulighed, flere og flere ringe betalte arbejdstagere med usikre job, deraf følgende flere fattige mennesker samt stigende priser på brændstof og mad, kræver andre politikker for at sikre, at børn, kvinder og familier er socialt integreret i samfundet.
Der er brug for foranstaltninger, der gør arbejde mere attraktivt, øger antallet af job med rettigheder og garanterer offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet, anstændige boliger og offentlig, altdækkende socialsikring.
Vi må derfor skynde os at godkende en europæisk strategi for solidaritet og sociale fremskridt til erstatning for de nyliberale politikker i Lissabonstrategien og stabilitetspagten, så vi ikke har endnu mere fattigdom i 2010, end vi har i øjeblikket.
Juan Andrés Naranjo Escobar
- (ES) Hr. formand! Jeg vil begynde med at lykønske vores ordfører og kommissæren for dette initiativ.
Social udstødelse og fattigdom er to sider af samme sag og et eksempel på et samfund med alvorlige mangler, et samfund med underskud på balancen for social samhørighed. Når alt kommer til alt, er fremskridt et etisk spørgsmål.
2010 er året for bekæmpelse af fattigdom. Vi ved allerede, at det er en vanskelig og langvarig opgave at udrydde den sociale udstødelse og fattigdommen, men hvis vi kan få hver eneste euro, som vi afsætter til dette program, til at give valuta for pengene, hvis vi er i stand til at nå frem til de samfundsgrupper, der har størst behov, hvis vi er i stand til at vække offentlighedens og borgernes samvittighed, vil vi have medvirket til opbyggelsen af unionsborgerskabet. Og det er det store spørgsmål.
I sidste uge forkastede de irske borgere Lissabontraktaten. I det irske samfund har den omfattende demagogiske propaganda vakt furore med ubegrundet frygt for globaliseringen og en vis utilfredshed med opbygningen af vores fælles hus.
Derfor bør vi også gøre 2010, der er året for bekæmpelse af fattigdom, til året for unionsborgerskabet.
Vladimír Špidla
Mine damer og herrer! Tak for den tilbundsgående debat, som berørte mange aspekter ved fattigdom. Jeg mener, at forslaget i sig selv gør det klart, at Kommissionen ikke ignorerer fattigdomsproblemet, og at den har som mål gradvis at skabe et politisk miljø, som vil gøre det muligt at bekæmpe fattigdom på en mere effektiv måde. Jeg ønsker også at sige, at Kommissionen tager fat på problemet med fattigdom i hele dets kompleksitet. Selv om nogle af teksterne, navnlig vores nylige meddelelse om aktiv inddragelse, som omhandler fattigdom som sådan, fremhæver betydningen af job af høj kvalitet, idet målet for Lissabonstrategien er flere job og job af højere kvalitet, har Kommissionen ikke desto mindre forstået, at det komplekse spørgsmål om fattigdom ikke kan løses alene gennem arbejdsmarkedsforanstaltninger. Jeg behøver blot at nævne børn, der lever i fattigdom, hvilket også klart hænger sammen med kvaliteten af uddannelsessystemerne. Der er også spørgsmålet om fattigdom blandt pensionister, som tydeligvis heller ikke kan løses direkte ved hjælp af arbejdsmarkedsforanstaltninger.
Tillad mig at nævne nogle andre punkter, jeg finder vigtige. Kommissionen foreslår at give tilskud på i alt 17 millioner euro, og i løbet af debatten har vi hørt det synspunkt, at støtten til nationale projekter bør hæves, især i bestemte lande. Kommissionen er ikke enig i dette synspunkt af den enkle årsag, at vores mål er at stille så megen finansiel støtte til rådighed som muligt for at gøre vores indsats så effektiv som mulig. Det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse er et klassisk eksempel på en rutinemæssig demokratisk politisk procedure. For at opnå et gennembrud med hensyn til at ændre den politiske atmosfære må vi have en detaljeret og aktuel debat om dette emne, og det er målet for det europæiske år.
Tillad mig nu at komme ind på et par individuelle ændringsforslag. Jeg er enig i ændringsforslagene vedrørende revision af overskrifterne for målsætningerne i artikel 2 og i listen over prioriteter for det europæiske år, og jeg går også ind for ændringsforslagene, der vedrører ligestilling. Da der er forelagt et stort antal ændringsforslag, vil jeg endvidere gerne udlevere en nøjagtig liste over ændringsforslagene til Parlamentet i stedet for at præsentere dem mundtligt.
Lad mig dog nævne to artikler - 37 og 52 - som jeg vil komme nærmere ind på i min tale. Jeg vil gerne have lov at læse teksten om disse to artikler op.
Kommissionen tillægger det den allerstørste betydning at lette og støtte en bred og dyb deltagelse i aktiviteter, der er forbundet med det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse i 2010, som et praktisk middel til at sikre en varig og positiv virkning heraf.
I overensstemmelse med afgørelsen om det europæiske år vil Kommissionen udarbejde fælles retningslinjer i det strategiske rammedokument, som vil indeholde nøgleprioriteterne for gennemførelsen af aktiviteter i forbindelse med det europæiske år, herunder minimumsstandarder med hensyn til deltagelse i nationale organer og aktioner.
Det strategiske rammedokument er henvendt dels til de nationale gennemførelsesorganer, som er ansvarlige for at definere de nationale programmer for det europæiske år og for at udvælge enkeltaktioner, der skal foreslås til EU-samfinansiering, dels til andre berørte aktører.
I denne forbindelse vil Kommissionen understrege betydningen af at lette adgangen for alle ngo'er til deltagelse, især de små og mellemstore organisationer. Med henblik på at sikre den bredest mulige deltagelse kan de nationale gennemførelsesorganer beslutte ikke at anmode om samfinansiering og i stedet selv finansiere bestemt aktioner fuldt ud.
Det var selve teksten. Lad mig nævne en anden tale, hr. Falbrs. Han bragte emnet om arbejdstidsdirektivet på tale - på en meget virkelighedsfjern måde. For at gøre det helt klart er den enkle måde at opsummere resultatet af det kompromis, som Rådet har opnået, følgende: Arbejdsugen på 48 timer ligger fast, og muligheden for at bruge den såkaldte "opt-out" blev nedsat fra 78 timer om ugen til 60 eller 65 timer. Det er et af de væsentlige træk ved kompromiset, og siden det blev nævnt under debatten, mente jeg, det ville være på sin plads at reagere på det.
Til slut vil jeg gerne igen takke Dem for debatten, som kom omkring mange aspekter af fattigdom, og som jeg fandt meget indsigtsfuld. Desværre tror jeg ikke, det er muligt i øjeblikket at besvare hvert enkelt indlæg, bortset fra at et overvældende flertal af Deres synspunkter er indarbejdet i ordførerens betænkning. Tak igen for betænkningen.
Betænkning af Panayotopoulos-Cassiotou
Kommissionen kan acceptere den direkte ordlyd af ændringsforslag 6, 7, 12, 13, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 23, 27, 28, 29, 31, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 41, 42, 46, 47, 48, 49, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 og 63.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 14, 15, 18, 24, 25, 26, 30, 32, 37, 43, 44, 45, 50, 51, 52, 64 og 66 med hensyn til substansen eller anskuelsen eller kun delvis acceptere dem eller med forbehold af omformulering.
Endelig må Kommissionen forkaste ændringsforslag 40 og 65. Særligt med hensyn til ændringsforslag 37 og 52 om små og mellemstore organisationers deltagelse og muligheden for at samfinansiere helt op til 100 % af omkostningerne til visse projekter har Kommissionen tilbudt - som kompromisløsning - at fremkomme med en erklæring, som jeg vil læse op, og hvori den forpligter sig til at overtage anskuelsen i disse to ændringers indhold i et strategisk rammedokument, som Kommissionen vil udarbejde for at fastlægge nøgleprioriteringer for gennemførelsen af aktiviteterne i forbindelse med det europæiske år.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Hr. formand! Jeg takker kommissæren for hans udtalelse. Jeg håber, de fælles retningslinjer i det strategiske rammedokument også vil være en rettesnor for de nationale udvalg i deres planlægning af en resultatorienteret indsats. Som kommissæren selv har lagt vægt på, må det primære mål være at inkludere alle, der er berørt af fattigdom nu og i fremtiden.
Personligt mener jeg, at fattigdom ikke kan udryddes en gang for alle, for den kan komme igen efter en naturkatastrofe. Vi har talt om oversvømmelses- og brandkatastrofer i Grækenland og andre lande. Fattigdommen kan dukke op igen, eller den internationale situation kan bringe den med sig. Vi må derfor altid være parate. Vi lægger således særlig vægt på forebyggelse, og det er baggrunden for den internationale dag for fattigdomsudryddelse den 17. oktober, som fru Záborská har påpeget. Vi har taget denne dato med i vores betænkning.
Der er derfor ikke tale om foranstaltninger med ringe eller slet ingen retskraft. Vi ønsker at få dem til at passe til ethvert nationalt behov, og vi mener, at vi ved at tage kampen op med fattigdom bekæmper ethvert samfunds primære trussel mod dets fred og velstand. Kommissæren er under alle omstændigheder historiker og ved, at kejseren af Byzans, et tusindårigt europæisk kejserrige, støttede kampen mod fattigdom i alle sine taler. Han anså fattigdom for at være statens værste fjende efter at have kæmpet mod forskellige fjender ved sine grænser.
Vi i EU må også bekæmpe fattigdom både indadtil og udadtil. Vi må nå de berømte millenniummål, så vi også kan løse problemet med økonomiske migranter og illegale indvandrere, som kommer hertil, fordi de sammenligner deres egen situation med vores.
Så er jeg sikker på, at vi med god planlægning vil få gode resultater, og jeg takker jer alle for de glimrende indlæg.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Adam Bielan  
skriftlig. - (PL) Jeg vil gerne takke fru Panayotopoulos-Cassiotou for en fremragende betænkning og navnlig for at henlede opmærksomheden på spørgsmålet om fattigdomsforebyggelse. Jeg går ind for at udnævne 2010 til det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Med hensyn til førnævnte betænkning vil jeg gerne gøre opmærksom på betydningen af at finde en vej ud af fattigdom ved hjælp af konkrete foranstaltninger og ikke kun omtale. I Europa lever 78 millioner mennesker i fattigdom, heraf 19 millioner børn. Vi må huske betydningen af familien, som bør beskyttes og have social og økonomisk støtte for at fjerne den enorme fattigdom blandt børn i Europa.
Her vil det være på sin plads at nævne årsagen til fattigdom. Fattigdom skyldes en betydelig stigning i priserne på mad og energi, som primært påvirker familier med mange børn samt ældre. Ifølge Kommissionen lever ca. 14 % af de polakker, grækere og portugisere, der har fast job, i fattigdom.
Corina Creţu  
Jeg takker ordføreren for hendes samarbejdsånd under udarbejdelsen af betænkningen. I Europa lever hver sjette borger under fattigdomsgrænsen, et tal, der ikke omfatter statistikkerne i Rumænien og Bulgarien.
Selv om forskellen mellem mænd og kvinder, hvad angår fattigdom, i de fleste medlemsstater svinder ind, og den gennemsnitlige forskel er 2 % for fattigdom og vedvarende fattigdom, vil jeg gerne henlede opmærksomheden på virkeligheden i de nye medlemsstater. I Rumænien og Bulgarien er antallet af kvinder, der risikerer at blive ofre for fattigdom, over 10 % højere end antallet af mænd. Kvinder er også meget mere udsatte for social udstødelse.
Vi bør ikke ignorere det forhold, at solidaritet, social retfærdighed og udryddelse af fattigdom er udfordringer, som ikke kun vedrører lande i EU, men også indgår i EU's rolle på den verdensøkonomiske og -politiske scene.
Derfor bifalder jeg, at forskellen mellem mænd og kvinder inddrages i den endelige tekst i en mere generel artikel. Jeg finder det også vigtigt at kæde det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse sammen med millenniumudviklingsmålene og navnlig den internationale dag for fattigdomsudryddelse.
Zita Gurmai  
Fattigdom er et komplekst, relativt og mangesidet problem. Det rejser økonomiske, sociale og kulturelle spørgsmål. Ikke desto mindre må vi gøre en indsats for at bekæmpe fattigdom, da ikke færre end 16 % (78 millioner borgere) af den samlede befolkning i de 25 EU-medlemsstater i 2006 levede under fattigdomsgrænsen. Da Lissabonstrategien blev igangsat i marts 2000, opfordrede Det Europæiske Råd medlemsstaterne og Kommissionen til at tage skridt til "at yde en afgørende indsats for at udrydde fattigdom" inden 2010. Det er et vigtigt skridt, at vi nu har en måde at måle fattigdom på, da det er vigtigt for at løse problemet, at vi kan identificere dens nøjagtige karakter. Jeg bifalder, at vi har udnævnt 2010 til det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Jeg er sikker på, at året vil bidrage til at fremme udvekslingen af bedste praksis, og at der vil komme nye initiativer på alle områder, særligt i forbindelse med fattigdomsforebyggelse, overvågning, finansielle mekanismer og bekæmpelse af fattigdom blandt børn.
Det skal navnlig bemærkes, at kvinder i henhold til empiriske data er meget mere sårbare over for truslen om fattigdom end mænd, og det er i særlig grad tilfældet for kvinder, som er ugunstigt stillet på flere måder. Det er afgørende, at princippet om ligebehandling også gælder i kampen mod fattigdom og derfor også i det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Ægte ligestilling mellem mænd og kvinder er en grundlæggende forudsætning for nedbringelsen af risikoen for fattigdom, da kvinder er mindre truet af fattigdom, hvis de har passende og tilstrækkeligt aflønnet arbejde, som de kan kombinere med deres familiemæssige forpligtelser.
Rovana Plumb  
I den internationale arbejdsorganisation ILO's erklæring fra 1944 hedder det: "Poverty anywhere constitutes a danger to prosperity everywhere" (fattigdom, uanset hvor, er en trussel mod velstand overalt). Derfor understreger jeg betydningen af ændringsforslaget vedrørende forebyggelse og bekæmpelse af fattigdom ved at gennemføre flerdimensionelle politikker på nationalt, regionalt og lokalt plan for at sikre aktiv deltagelse fra borgernes side i samfundet og på arbejdsmarkedet.
Reformerne på politikområdet for social beskyttelse og aktiv inddragelse har bidraget betydeligt til at sætte skub i den økonomiske vækst og jobskabelsen i Europa. I første kvartal af 2008 havde Rumænien en af EU's højeste økonomiske vækstrater, nemlig 8,2 % (det europæiske gennemsnit er 2,5 % i henhold til Eurostat), men ikke desto mindre har mennesker med lav uddannelse, ingen kvalifikationer, særligt i landlige miljøer, børn, unge, handicappede og romaer en betydelig risiko for at leve i fattigdom.
Jeg bifalder ordførerens indsats, og jeg finder det nødvendigt, at de politikker, der er udformet af medlemsstaterne i henhold til EU's henstillinger, tager sigte på at forene borgernes økonomiske konkurrenceevne med deres sociale velfærd til gavn for alle.
