Databaser vedrørende racemæssig og etnisk oprindelse i EU (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om:
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Monika Flašíková Beňová, Claude Moraes, Kinga Göncz og Sylvie Guillaume for S&D-Gruppen om databaser vedrørende racemæssig og etnisk oprindelse i EU - B7-0553/2010),
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Hélène Flautre, Raül Romeva i Rueda og Judith Sargentini for Verts/ALE-Gruppen om databaser vedrørende racemæssig og etnisk oprindelse i EU - B7-0554/2010),
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Renate Weber, Nathalie Griesbeck, Sophia in 't Veld, Sonia Alfano, Cecilia Wikström, Louis Michel, Sarah Ludford, Gianni Vattimo, Leonidas Donskis, Alexander Alvaro, Niccolò Rinaldi, Ramon Tremosa i Balcells, Metin Kazak og Marielle De Sarnez for ALDE-Gruppen om databaser vedrørende racemæssig og etnisk oprindelse i EU - B7-0556/2010) og
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Rui Tavares, Cornelia Ernst, Marie-Christine Vergiat, Cornelis de Jong, Nikolaos Chountis, Marisa Matias og Eva-Britt Svensson for GUE/NGL-Gruppen om romadatabaser og forskelsbehandling - B7-0557/2010).
Monika Flašíková Beňová
Fru formand! Ifølge nylige oplysninger i medierne benytter det franske politi Mens-databasen, der har fokus på romaer og omrejsende personer.
Flere ngo'er har indgivet klager om oprettelse af ulovlige og hemmelige databaser til lagring af personoplysninger vedrørende racemæssig og etnisk oprindelse og har anført, at de indgiver en klage til de pågældende myndigheder. De franske myndigheder benægter imidlertid eksistensen af en sådan database. Indvandringsministeren har tidligere tilkendegivet, at biometriske data om de udviste romaer kan gemmes i OSCAR-databasen og i en ny database, man er ved at opbygge. Det siges, at selv Nederlandene og andre lande i EU registrerer data om etnisk og racemæssig oprindelse. Rådet drøfter i den forbindelse et udkast til konklusionerne i forbindelse med mobile kriminelle grupper på en meget kontroversiel måde og uden at orientere Parlamentet om dette udspil.
Jeg vil derfor gerne spørge kommissæren om, hvad Kommissionen gør, for så vidt angår dokumentationen for eksistensen af Mens-databasen i Frankrig, for at kontrollere disse oplysninger. Hvis Kommissionen fastslår, at databasen er et brud på princippet om forbud mod forskelsbehandling, hvilke foranstaltninger vil den så iværksætte for at rette op på situationen? Overvejer Kommissionen at anlægge retssag mod medlemsstaterne i forbindelse med et lovbrud og med hensyn til de seneste udviklingstendenser i andre medlemsstater vedrørende oprettelsen eller eksistensen af databaser vedrørende racemæssig eller etnisk oprindelse? Vil Kommissionen indlede undersøgelser for at skaffe oplysninger om sådanne databaser og også kontrollere, om de er lovlige i forhold til princippet om forbud mod forskelsbehandling? Jeg vil afslutningsvis også gerne spørge, hvad Kommissionen gør for at sikre, at medlemsstaterne ikke benytter sig af etniske profilanalyser i deres administrative procedurer og i straffelovgivningen.
Hélène Flautre
Fru formand, fru kommissær! Fru Reding er i dag med rette glad for, at Frankrig i ellevte time har reageret på Kommissionens overtrædelsesprocedure og har tilvejebragt et lovgivningsmæssigt program for etablering af proceduremæssige rettigheder som foreskrevet i direktivet om fri bevægelighed.
Disse løfter er ifølge hendes vurdering oprigtige, og overtrædelsesproceduren er derfor blevet lagt på is - og altså ikke trukket tilbage. Vi har noteret os hendes bemærkninger, men som medlemmer af Parlamentet vil vi også gerne kunne føre kontrol med disse tilsagn. Det betyder, at vi skal have oplysninger om de fremsatte løfter og de franske myndigheders tidsplan. Vi må imidlertid ikke glemme, at hun også spurgte Frankrig om personer, der er blevet eskorteret til grænsen og har fået påbud om at forlade landet, hvilket var en forespørgsel, der gerne skulle bekræfte, at disse administrative procedurer ikke var diskriminerende. Hvad skete der med disse forespørgsler? Er der kommet svar?
Ligesom pressen afslørede oplysninger om det forbryderiske og diskriminerende cirkulære i august, kom der for nylig nogle oplysninger frem om en database, som indeholder personoplysninger, herunder detaljer om etnisk eller racemæssig oprindelse. Har denne nye drejning ikke svækket kommissærens tillid til de franske myndigheders løfter og de afgivne oplysningers rigtighed?
Er fru Reding ikke enig i, at det næste logiske trin nu er at fortælle os om status for den igangværende undersøgelse af de dokumenter, Kommissionen bad om, både om den påståede diskriminerende praksis i Frankrig, men også om den potentielle overtrædelse af databeskyttelsesstandarderne ifølge EU-retten?
Jeg mener, at de europæiske borgere i dag er berettiget til at kræve, at Kommissionen udviser ansvar og måske nok taler vidt og bredt om dens succeser, men også er fast besluttet på at gå videre med en retssag mod de franske myndigheder. Det er jo det, man generelt gør over for alle de EU-medlemsstater, der, som det i stort omfang erkendes, har fået nogle dårlige vaner, for så vidt angår romaerne.
Jeg vil også gerne påpege, at CNIL selv har bekræftet eksistensen af fire ulovlige datafiler, som indeholder personoplysninger, og hvor personerne beskrives som sigøjnere eller romaer.
Sophia in 't Veld
Fru formand! Vi ved godt, at kommissæren er en meget bestemt og modig dame. Hun lader sig ikke så nemt holde tilbage af nogen, og hun plejer normalt ikke at have brug for at blive sat i gang. Hvis hun vil noget, går hun målbevidst til sagen. Bare hun dog var lige så viljefast i denne konkrete sag.
Netop i denne uge offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om effektiv gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder. Der står i meddelelsen, at Kommissionen vil gøre fuld brug af sine beføjelser for at sikre, at medlemsstaterne anvender EU-lovgivningen med fuld respekt for de grundlæggende rettigheder, og at kommissæren ikke vil vige tilbage fra at indlede en overtrædelsesprocedure.
For så vidt angår Frankrig, spekulerer jeg på, hvorfor Kommissionen udelukkende sætter sin lid til udtalelser fra regeringen, når der, som Hélène Flautre lige har påpeget, har været en række udtalelser, der set i bakspejlet viser sig at være upålidelige. Hvorfor indleder Kommissionen ikke sin egen undersøgelse? Vi har spurgt om dette før. Som bekendt har kommissæren et flertal bag sig her i Parlamentet. Vi ved, at der er en del modstand fra medlemsstaternes side, men vi står bag Dem, fru Reding.
Jeg vil gerne omtale situationen i Frankrig, situationen i Italien - der tilsyneladende er endnu mere alvorlig - og situationen i mit hjemland. For det første vil jeg gerne vide, om eksistensen af disse databaser kan bekræftes. Har vi bevis for, at de findes eller ikke findes? Har vi en liste? For så vidt angår Nederlandene, ved jeg, at der findes en liste, fordi de kommuner, der oprettede databaserne, er temmelig stolte af det. De synes selv, de har gjort et meget godt stykke arbejde. De gjorde det formentlig i en god mening. Hvis databaserne findes, er kommissæren så af den opfattelse, at det er lovligt eller ulovligt? Hvis det er lovligt, behøver vi ikke nogen forhandling. Hvis det er ulovligt, er vi nødt til at indlede en overtrædelsesprocedure. Så enkelt er det.
Kommissionen tøver ikke på andre områder. F.eks. gik den i direkte clinch med modstanderne, da den gerne ville have styr på roamingpriserne for mobiltelefoni. Hvis der er karteller, så tøver Kommissionen ikke et sekund. Kommissionen skal efter min mening gribe ind i den foreliggende sag. Det er på tide, at EU viser, at det er et værdifællesskab, og at man vil gribe ind, hvis de grundlæggende rettigheder bliver krænket. Borgerne holder øje med os.
Ligesom Hélène Flautre vil jeg gerne bede kommissæren om at møde op i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og forklare os, hvad status er, og hvilke initiativer Kommissionen agter at tage. Som parlamentsmedlem og som unionsborger forventer jeg også at få fuld aktindsigt i hele den korrespondance, der har været med Frankrig og evt. andre medlemsstater.
Cornelia Ernst
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil ganske enkelt spørge om, hvordan situationen er, for så vidt angår antidiskrimination og ligestillingen af romaer i Europa? Når vi nu hører, at der er oprettet etnisk motiverede databaser om romaerne - og disse databaser er efter min mening som sådan forbudt - i Frankrig i Gendarmerie nationale, men også i andre lande og i et vist omfang til forebyggende formål, så er grænsen virkelig nået. Både i Frankrig og i EU er databaser, som primært anvendes til at samle personoplysninger om menneskers racemæssige eller etniske oprindelse, ganske enkelt forbudt på grund af den høje risiko for, at de bliver misbrugt og på grund af risikoen for diskrimination. Kun under meget specielle - formålsspecifikke - omstændigheder, hvor man tager forbuddet mod forskelsbehandling i betragtning, kan der overhovedet indsamles data af denne karakter. Romaerne skal ikke kriminaliseres, og det er det afgørende punkt. Etnisk motiverede databaser med henblik på at hindre forbrydelser er retsstridige. Romaerne skal ikke udsættes for en særlig indsamling af data på grund af deres levemåde, og vi forventer, at Kommissionen, dvs. fru Reding, fordømmer enhver form for indsamling af etniske eller racistiske data og arbejder hårdt på at sikre, at dette faktisk bringes til ophør i de pågældende lande.
Oprigtig talt spørger jeg stadig oftere mig selv om, hvad der vitterlig sker i Parlamentet og i EU-regi bortset fra snak, snak og atter snak, og hvad vi egentlig rent praktisk har formået at gøre for at forbedre forholdene for romaerne i Europa bortset fra snak, snak og atter snak. Hvis vi ser på indsamlingen af data, ser vi, at romaerne er blevet gjort til syndebukke og nogle personer, som man skubber rundt med i mange medlemsstater i EU. De bliver udvist til Kosovo, og hermed har Frankrig i flere måneder overtrådt EU's traktater, princippet om forbud mod forskelsbehandling bliver overtrådt - og Kommissionen opfører sig, som om den er tilfreds - og jeg ser noget anderledes på dette end den tidligere taler - med den franske regerings løfte om at tilvejebringe retsgrundlaget for gennemførelse af direktivet om fri bevægelighed inden begyndelsen af 2011. I anstændighedens navn skal det dog siges, at Frankrig skal sætte en stopper for udvisningerne af romaer, og det er også vigtigt, at det for de romaer, der med urette er blevet udvist, bliver nemmere at vende tilbage til Frankrig.
I forbindelse med databaserne vil jeg gerne spørge kommissæren om, hvilke bestemte oplysninger hun har, hvilke initiativer, hun vil tage, hvis disse databaser faktisk findes på denne måde, og om hun i disse tilfælde vil indlede en traktatovertrædelsesprocedure?
Viviane Reding
Fru formand! Jeg mener, det strider mod menneskerettighederne, at vi sidder her så sent om aftenen og drøfter vigtige emner, som vi i virkeligheden burde drøfte om dagen og ikke midt om natten, når normale mennesker burde slappe af derhjemme og gå i seng.
Når det så er sagt, har der været mange forhandlinger, mange skandaler og mange aktiviteter i de seneste uger, og jeg mener, at Parlamentet skal se på det, der er sket i Frankrig, og Kommissionens reaktion på det, der var en form for en historisk begivenhed. Der er aldrig indtil nu i EU's historie blevet indledt en retssag på grund af rettigheder.
Vi har indledt retssager på grund af handel, på grund af økonomi og på grund af finansielle forhold, men det er første gang, at Kommissionen på grundlag af Lissabontraktaten og på grundlag af chartret om grundlæggende rettigheder, der er indbefattet i Lissabontraktaten, har sagt, at nok er nok.
Kommissionen - samtlige 27 kommissærer - besluttede den 29. september at indlede en overtrædelsesprocedure mod Frankrig på grundlag af manglende gennemførelse af disse menneskerettigheder, den enkelte medborgers rettigheder.
Jeg behøver ikke at fortælle om alle de former for pression, der var været siden da, men Kommissionen sagde enstemmigt, at den ville indlede en domstolsprocedure og ville stille Frankrig et ultimatum. Hvis Frankrig ikke gav et positivt, acceptabelt svar inden den 15. oktober, ville denne domstolsprocedure gå i gang. Det er det normale forløb for alle medlemsstater.
Og hvad skete der så? Frankrig svarede faktisk. Og det var første gang, man gjorde noget unikt med hensyn til den måde, hvorpå spørgsmålene bliver behandlet, og jeg mener personlig, at det var det første øjeblik for "Borgernes Europa".
Det må historieskriverne se på en dag. Vi står midt i retssagen, vi befinder os midt i kampen, så vi ser måske på det fra en anden synsvinkel.
Hvad har Frankrig objektivt set gjort? Frankrig har gjort akkurat det, Kommissionen har bedt om. I henhold til direktivet fra 2004 findes der materielle rettigheder, vi kalder dem også processuelle rettigheder, for at beskytte borgerne mod uacceptable indgreb fra myndighedernes side, når man bliver fængslet. Og disse processuelle rettigheder er ikke blevet gennemført i fransk lov. Så vi sagde til Frankrig, at vi inden den 15. oktober skulle vide, hvordan man agter at ændre fransk lov, så man gennemfører de processuelle rettigheder fra 2004 og viser os en troværdig tidsplan for, hvordan man har tænkt sig at indføre det i fransk lov.
Og vi fik svaret. Vi fik det en time inden fristens udløb, men vi fik det. Siden kl. 8.00 lørdag morgen har mine eksperter kigget på papirerne, og jeg er nået frem til den konklusion i dag, at alle de punkter vedrørende loven, som Kommissionen bad Frankrig om, er blevet besvaret - selv om de naturligvis endnu ikke er omsat i national fransk lov, fordi de først skal via Senatet og derefter indføres de facto i fransk lov og omsættes til virkelighed.
Vi besluttede, at vi var tilfredse med det, de franske myndigheder gav os, men vi kan ikke lukke sagen, fordi disse løfter, disse lovmæssige elementer, disse lovforslag, endnu ikke er gennemført. Så vi har sagt, at vi lægger sagen på is, men lader den stå åben. Vi lader den stå åben indtil det øjeblik, den franske regering reelt har omsat lovgivningen de facto i det daglige juridiske arbejde.
Det er en ting, som efter min mening er en form for sejr. Tænk på alt det, der er sket. Nu vil franskmændene sige, at der ikke er noget problem, og at der aldrig har været noget problem. Men der var altså et problem, og de fremlægger den lov, som man vil ændre. Lad os se, om de gør det. Jeg tror, de gør det.
Der var et andet spørgsmål, som gik på, hvordan man behandlede folk i løbet af sommeren, og om de havde proceduremæssige garantier som enkeltpersoner, som europæiske borgere, eller om de blev diskrimineret.
Hvorfor indledte jeg ikke en overtrædelsesprocedure ligesom den, vi indledte med hensyn til lovene? Simpelthen fordi vi, hvis vi gerne vil agere, kun kan agere på grundlag af juridisk dokumentation. Vi kan ikke agere, bare fordi vi har en fornemmelse, fordi vi er overbevist om, at der er noget galt. Vi er nødt til at have den juridiske dokumentation, og vi har derfor bedt den franske regering om at give os sagsmapperne om enkeltpersonerne.
Nu har vi så fået stakkevis af sagsmapper om enkeltpersoner. Mine eksperter analyser disse mapper, og de har sagt, at de med sikkerhed har tillægsspørgsmål til den franske regering, og de mener, de vil være færdige med analysen med svar fra regeringen om fire ugers tid.
Så her og nu har vi disse to sager. Det er efter min mening en særdeles vigtig kendsgerning, fordi jeg også gerne vil sige meget ærligt, at gennemførelsen af direktivet om fri bevægelighed fra 2004 ikke er så fremragende. Det, vi ser nu, fordi Kommissionen har været stærk, er, at alle de lande, hvor tingene heller ikke er perfekte - ikke så mangelfyldte som i Frankrig, men ikke perfekte - begynder at sige, at de nu går i gang med at gennemføre direktivet helt korrekt.
Så noget er der sket. Jeg tror, at hele Europa har forstået, at det ikke er spøg mere, og at individets, vores medborgeres, rettigheder og værdierne i vores samfund skal tages alvorligt.
Det er nok om situationen i Frankrig, for Kommissionen har truffet en beslutning om spørgsmålet, men sagen er ikke færdig og kører stadigvæk.
Dernæst var der spørgsmålet om den database, som Gendarmerie nationale i Frankrig angivelig har, og som muligvis indeholder etniske elementer. For det første følger Kommissionen nøje udviklingen i disse spørgsmål. De franske myndigheder har igen forsikret os om, at alt er i skønneste orden, men der gælder et andet system her, for der er her en fransk lov om databeskyttelse og håndtering af data, der ifølge vores regler kontrolleres af den franske myndighed for databeskyttelse, CNIL. Det er i overensstemmelse med reglerne, at CNIL i sidste uge har foretaget en kontrol og udarbejdet en foreløbig offentlig rapport. Parlamentet har set CNIL's resultater. Jeg har også læst dem. Den måde, hvorpå det nogle gange beskrives i pressen, er ikke fyldestgørende, fordi CNIL også meget alvorligt har sagt, at der måske ikke er etniske elementer, men der er så afgjort databaser, som myndighederne ikke har godkendt.
Med hensyn til overholdelse af EU's lovgivning skal de givne oplysninger sikre, at situationen er omfattet af databeskyttelsesdirektivet. Dette er måske kun tilfældet for indvandringsrelaterede formål. For indvandring er der en række retsgarantier, som gælder for det, vi kalder "følsomme data". Følsomme data kan kun behandles i ekstraordinære situationer, når der er tale om offentlighedens interesse. De er omfattet af passende retsgarantier, og disse passende retsgarantier skal tilvejebringes af det pågældende land.
Skulle behandling af data ikke høre ind under databeskyttelsesdirektivet, kan man anvende rammeafgørelsen fra 2008 om beskyttelse af personoplysninger, der behandles inden for rammerne af politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager.
Der har vi stadig et problem, fordi dette rammedirektiv først gælder fra den 27. november i år. Så Kommissionens beføjelser er på baggrund af dette direktiv temmelig begrænsede.
Jeg vil besvare de meget konkrete spørgsmål, jeg blev stillet - ud over situationen i Frankrig. Er der andre medlemsstater, hvor vi kunne verificere den eventuelle eksistens af databaser, der indeholder oplysninger om etnisk eller racemæssig oprindelse?
I henhold til databeskyttelsesdirektivet godkendes behandling af sådanne følsomme data kun undtagelsesvis og skal indberettes til de nationale databeskyttelsesmyndigheder. Databeskyttelsesmyndigheden i Frankrig er CNIL. Og disse undtagelser på grund af offentlighedens væsentlige interesse skal også indberettes til Kommissionen.
Når en sådan indberetning er foretaget, er den nationale databeskyttelsesmyndighed og Kommissionen i stand til at vurdere, om foranstaltningerne er i overensstemmelse med databeskyttelsesreglerne, og her har vi resultatet af CNIL's foreløbige analyse, der tydeligt viser, at man ikke har anmodet om disse tilladelser. Så vi skal overlade det retlige forløb i Frankrig til de retsmyndigheder, som ikke blot er bemyndiget til, men også er ansvarlige for at gøre dette.
Hvad så med Nederlandene? Der var adskillige databaser, hvor behandlingen af følsomme data var gjort mulig og blev indberettet af Nederlandene til Kommissionen i 2005 og 2006. Den mest kontroversielle database vedrørte kriminelle handlinger begået af unge af caribisk oprindelse. Denne database er siden blevet slettet.
For nylig havde en kommune i Nederlandene planer om at oprette en database med oplysninger om etnicitet, men projektet blev opgivet på baggrund af henstillingerne fra den nederlandske databeskyttelsesmyndighed. Dette viser, at systemet ifølge direktivet - hvorved databeskyttelsesmyndighederne, de nationale databeskyttelsesmyndigheder, har ansvaret - fungerer.
Jeg vil i øvrigt gerne fortælle Parlamentet, at jeg arbejder på en reform af databeskyttelsesdirektivet, til dels med det formål at styrke uafhængigheden og interventionsmulighederne for de nationale databeskyttelsesmyndigheder i en europæisk sammenhæng.
Det må være nok i denne omgang. Jeg bliver nødt til at afkorte mit indlæg, fordi der ikke er tolkning efter midnat - så lad os stoppe her.
Véronique Mathieu
Fru formand, fru Reding, mine damer og herrer! Jeg var i dag glad for at høre, at kommissærkollegiet ikke agter at forfølge overtrædelsesproceduren mod Frankrig vedrørende direktiv 2004/38/EF. På et møde i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for noget tid siden spurgte jeg kommissæren om denne sag, og jeg har allerede fortalt hende, at Frankrig gav alle oplysningerne i 2006 og 2007 sammen med sammenligningstabellerne for gennemførelse af direktiv 2004/38/EF.
Alligevel forbavses hun her i 2010 over at konstatere, at de processuelle rettigheder ikke er tilstrækkelige. Hun svarede imidlertid aldrig på mit spørgsmål, så jeg vil gerne have et svar i dag.
Der er en ting, jeg gerne vil sige om den såkaldte Mens-database. Jeg tror, oppositionen og andre nu er ved at være trætte af denne forhandling. Det er meget let at påvise, at der ikke er grundlag for disse påstande. Konklusionerne står i CNIL-rapporten, der er blevet sendt til premierministeren. Jeg kan forestille mig, at kommissæren i lighed med mig har fået rapporten fra generaldirektøren fra Gendarmerie nationale. Kommissæren nævnte en række punkter, som hun tilsyneladende finder utilfredsstillende.
Hun er en fortaler for menneskerettighederne, men vi skal ikke begrænse os til at forsvare mindretallenes rettigheder. Alle menneskers rettigheder skal forsvares, og vi har alle krav på respekt. Vi er også hæderlige i Frankrig, og jeg kan garantere, at Mens-databasen aldrig har eksisteret. CNIL har undersøgt sagen og har kigget efter forskellige ubehagelige nøgleord som sigøjnere, romaer, og har ikke fundet noget belæg for, at Gendarmerie nationale har sådanne databaser.
Den eneste kritik, der kan rettes mod Gendarmerie nationale, er, at man har undladt at indberette denne database, men indholdet rummer ikke genealogiske oplysninger. Det drejer sig bare om, at Gendarmerie nationale har nogle datafiler, der ...
(Formanden bad taleren om at afslutte sit indlæg)
Lad mig venligst afslutte mine bemærkninger. Jeg er den eneste taler fra PPE-Gruppen, så jeg vil gerne have lejlighed til at tale på min gruppes vegne.
Disse datafiler indeholder oplysninger om grupper af hjemløse uden fast bopæl. Filerne indeholder ikke oplysninger om etnicitet. Så selv om der ikke har været nogen redegørelse fra CNIL, vil jeg i det mindste gerne, at man anerkender, at der ikke er ...
(Tilråb)
Det er ikke desto mindre sandt, og jeg vil gerne, at man anerkender den kendsgerning. Jeg vil også gerne, at fru Reding lægger sin mistro til den franske regering bag sig. Hendes holdning er nær ved at blive til en sygelig besættelse.
Sylvie Guillaume
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Etniske profilanalyser er ikke nogen ny praksis i medlemsstaterne, men i de seneste år er den tilsyneladende taget til i omfang af hensyn til terrorbekæmpelsesaktiviteter, opretholdelse af lov og orden samt endog bekæmpelse af ulovlig indvandring. De seneste afsløringer om eksistensen af en database om romaer og omrejsende personer i Frankrig har vist, hvor vigtig det er, at Kommissionen fortsætter med sine undersøgelser for at skaffe yderligere oplysninger om eksistensen af disse databaser, men også for at fastslå, om databaserne er lovlige og forenelige med princippet om forbud mod forskelsbehandling.
Jeg har ikke fuldt ud samme entusiasme vedrørende Frankrigs svar for nogle få dage siden som kommissæren, men jeg forstår godt, hvorfor hun har udtrykt sig i disse vendinger.
Hun fortæller os, at Frankrig hævder at have planer om at gennemføre direktivet om fri bevægelighed og vil tilvejebringe en tidsplan. Vedrørende spørgsmålet om dette meget omdiskuterede direktiv og gennemførelsen deraf er der to muligheder. Enten har Frankrig givet et rent formelt tilsagn, hvilket betyder, at Kommissionen ikke har fået et svar og har glemt fortiden, eller også har Frankrig givet et fuldt dækkende svar, og i så fald vil vi gerne kende detaljerne. Kommissæren nævnte en køreplan, en køreplan for den gennemførelse, der er i gang. Frankrig er for tiden i færd med at gennemføre direktivet om fri bevægelighed som led i den femte revision af landets indvandringslove på syv år. Jeg kan garantere, at man ved revisionen vil gå langt videre end de europæiske principper om fri bevægelighed. Jeg mener derfor, at man skal følge forløbet meget omhyggeligt.
Lad mig afslutte med at udtrykke mit håb om, at Kommissionen vil stå fast og håndhæve princippet om forbud mod forskelsbehandling. Man lader sig forhåbentlig ikke spise af med venskabelige aftaler eller rene løfter, selv når de kommer fra den franske regering.
Nathalie Griesbeck
Fru formand, fru kommissær! Jeg ved, at det er meget sent, men forhandlingen i aften drejer sig om et temmelig lidenskabelig og heftig meningsudveksling. Til trods for de meget præcise forklaringer, vi lige har hørt, har endnu en fransk hjemmeside her til formiddag vist sig at indeholde en database over romaer, ulovlig naturligvis, som indeholder detaljerede og omfattende oplysninger, herunder efternavne, fornavne, tilnavne, navne på forældre, sociale kontakter, bilmodeller og registreringsnumre samt navne på partnere. Endnu en gang har myndighederne hævdet, at de ikke var klar over, at disse datafiler fandtes.
Uanset om oplysningerne på denne hjemmeside viser sig at være sande, er der til syvende og sidst stadig en grundliggende risiko for diskrimination i forbindelse med eksistensen af disse databaser i Frankrig og forskellige andre europæiske lande.
Så hvad agter kommissæren at gøre i betragtning af hendes kommentarer og hendes omdømme for at være viljestærk? Hvilke andre belæg behøver vi, for at hun kan agere og reagere i lyset af, at man har undladt at håndhæve princippet om forbud mod forskelsbehandling? Lad os med andre ord og uden at ønske at være kontroversielle forsøge at håndhæve loven i Frankrig, i medlemsstaterne i EU og blandt dem, der udgør dette halvhjertede europæiske demokrati.
Vi har i sommer hørt om udvisningerne i Frankrig, cirkulæret af den 5. august - der heldigvis senere blev trukket tilbage - Mens-databasen osv. Vi har med stor interesse lyttet til kommissærens argumenter her i aften. Vi fik i dag at vide, at hun var glad for Frankrigs løfter i sidste uge om at ændre den nationale lovgivning i overensstemmelse med det europæiske direktiv, der stammer helt fra 2004.
Jeg vil ligesom mine kolleger gerne have aktindsigt i disse dokumenter, således at vi kan dele kommissærens anskuelser og hendes tilsagn om at genindføre de retsstatslige principper. Ud fra hendes kommentarer her i eftermiddag lyder det næsten, som om hun har kapituleret.
For at afslutte denne lange forhandling vil jeg gerne understrege, at den har haft ét formål. Den har nemlig vist, at der er et overordnet behov for at tage fat på problemets kerne ved at tilskynde til nationale bestræbelser og europæiske politikker som led i de retsstatslige principper, som det europæiske demokrati hviler på.
Raül Romeva i Rueda
Fru formand! Da kommissæren sagde de berømte ord, "nok er nok", var der mange her i Parlamentet, men især på gaden, som var begejstret.
Det skruede i den grad forventningerne i vejret hos alle os, der stadig tror på det europæiske projekt. Endelig var der nogen i Kommissionen, som turde sætte sig op imod en stærk medlemsstat i spørgsmålet om grundlæggende rettigheder, der altid har været det vigtigste i ord, men ikke altid i handling.
Dette overraskede os en smule, og der var ikke, lad os sige, stor forståelse for, at retssagen, når den gik i gang, ikke ville blive anlagt på grundlag af principperne om forbud mod diskrimination, men kun på grundlag af principperne om fri bevægelighed. Det var efter min mening i en vis udstrækning et minus, men vi blev under alle omstændigheder ved med at rose kommissærens engagement på daværende tidspunkt.
Beslutningen i dag har derfor gjort os lidt forvirret, og det gælder ikke kun os, men alle de mennesker, der håbede på at se en modig reaktion i forbindelse med dette initiativ fra hendes side. Det skyldes især, at den tillid, hun har til den franske regering, til fulde har vist sig mildest talt at kunne ligge på et meget lille sted.
For det andet skyldes det især, at vi ved, at der ved revisionen af direktivet om den frie bevægelighed foruroligende nok gøres nogle bestræbelser på at indføre nogle begreber og omdefinere begrebet omrejsende personer, hvilket til dels ville gøre det muligt at kriminalisere disse grupper endnu en gang.
Der bør efter min mening ikke gives endnu mere næring til den frustration, som nogen af os føler i dag. Vi beder derfor kommissæren om at lade os holde fast i det håb, som hun gav os med hendes udmelding om, at "nok er nok", fordi vi her stadigvæk mener, at der er et problem, og at vi i lighed med andre regeringer er nødt til at stå fast over for den franske regering på dette punkt.
Rui Tavares
Fru formand, fru kommissær! Denne forhandling handler om grundlæggende rettigheder såsom fri bevægelighed og forbud mod forskelsbehandling. Det er dog også blevet til en forhandling om de centrale bestemmelser, der styrer vores arbejde i EU's institutioner. Det betyder, at man skal vide, om en medlemsstat handler i god tro, om den giver troværdige oplysninger til EU's institutioner osv. I lyset heraf er det desuden også blevet til en forhandling om, hvorvidt vi, EU's institutioner, kan sikre, at både disse principper og bestemmelser overholdes, hvorvidt vi er i stand til at tale tydeligt, og hvorvidt vi om nødvendigt kan være kompromisløse i vores forsvar derfor.
Vi har vist allerede klare svar med hensyn til spørgsmålet om god tro. Der er medlemsstater, især Frankrig, som ikke har handlet i god tro. De har gentagne gange benægtet eksistensen af dokumenter, hvoraf der senere dukker kopier op i offentligheden. Det skete også i sommer, og det sker nu med databaserne. Hvordan kan man påstå, at der ikke er nogen databaser, når vi i dag kan se en database med navnet "Roms" på en fransk hjemmeside på internettet med oplysninger om romaer, bl.a. deres fødeby, herunder romaer fra EU: fra Bukarest, Beograd og Timişoara?
Svaret på det andet spørgsmål er også særdeles vigtigt. Kommissæren sagde, at det var et historisk øjeblik, og at historieskrivere vil erkende, at Kommissionen for første gang var klar i mælet. Det tvivler jeg dog meget på, og jeg er historieskriver. Jeg har mine store tvivl, fordi selv journalisterne har deres tvivl. Dagen efter at være gået til Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender skrev nogle aviser såsom Financial Times, at Kommissionen ikke ville retsforfølge Frankrig. Andre aviser skrev, at den ville gøre det. Selv i dag er nyheden, at sagen mod Frankrig er blevet udsat, og andre steder står der, at den er blevet opgivet.
Hvis Kommissionen ikke er klar i mælet - og det er tydeligt, at dens udtalelser ikke er klart forståelige - vil jeg gerne sige, at den vil have en nær allieret i Parlamentet, hvis den ønsker at være klar i mælet. Hvis Kommissionen tøver, vil Parlamentet ikke undlade at forfølge denne sag. Det vil ikke bare være en sag, der dukkede op om sommeren og så døde hen. Den vil fortsat være på dagsordenen her i Parlamentet.
Kinga Göncz
(HU) Fru formand! Vi kan se, at krisen har svækket mange europæiske borgeres følelse af sikkerhed. Dette skaber en god grobund ikke alene for udviklingen og udbredelsen af ekstremisme, men også for politiske udsagn, hvor man hænger bestemte etniske gruppe ud som en sikkerhedstrussel og forbinder minoriteter og migranter med kriminalitet. Den franske regering begyndte at fordrive romaerne fra Frankrig af etniske grunde, hvilket er uacceptabelt. Vi har som nævnt af en række personer god grund til at formode, at både Frakrig via Gendarmerie nationale og andre europæiske lande endnu ikke er holdt op med at indsamle data om etnicitet.
Hvis dette bliver bevist, håber vi oprigtig talt, at Kommissionen virkelig vil fungere som vogter af traktaterne og chartret om grundlæggende rettigheder og indlede en overtrædelsesprocedure. Politiet spiller en vigtig rolle med henblik på at opretholde lov og orden, men etniske profilanalyser må ikke få lov til at blive en del af politiets standardpraksis. Dette undergraver minoriteternes tillid til de demokratiske institutioner og kan være en grund til diskrimination. De fleste romaer lever i dyb fattigdom i Europa, og ud over fattigdom er de også udsat for diskrimination. Godt nok har vi i 2020-strategien nogle ambitiøse planer om at bekæmpe fattigdommen, men det, vi ofte ser, er en kamp mod de fattige, som vi definitivt må indstille.
Catherine Grèze
(FR) Fru formand! Fru Reding har i dag med en vis entusiasme fortalt, og jeg citerer, at Frankrigs reaktion viser, at EU er et effektivt fællesskab med en fælles retsorden, eller, og jeg citerer igen, at vi nu skal arbejde hen imod praktiske tiltag og resultater med udgangspunkt i vores fælles europæiske værdier. Jeg sidder med en kopi af de konsoliderede traktater og chartret om grundlæggende rettigheder, og jeg håber, kommissæren vil tilgive mig, hvis jeg ikke helt deler hendes entusiasme.
Hvilken dokumentation skal Kommissionen have for at gå videre med sagen? Hvilken dokumentation skal man have for at fordømme den diskriminerende behandling, de udvisninger, som romaerne i Frankrig og andre europæiske lande i øjeblikket er udsat for?
Kommissionen har ganske vist indført en lang række foranstaltninger for at fremme romaernes integration, især ved hjælp af strukturfondene. Men ved at forfølge en politik, hvor man nægter at se kendsgerningerne i øjnene, gad jeg nok vide, om Kommissionen ikke rent faktisk har skudt sig selv i foden.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Fru formand, fru Reding! Jeg må erkende, at jeg også føler mig skuffet i aften. Mange af os har taget kommissærens tidligere udtalelser til efterretning og har endda støttet hende. Vi må nu erfare, at overtrædelsesproceduren vedrørende den frie bevægelighed blot er blevet udsat. Men emnet for drøftelsen i dag er diskrimination. Fru Reding vil gerne have dokumentation, og hun har bedt den franske regering og kun den franske regering om at levere den dokumentation. Det er det, hun siger og har sagt, hver gang vi har spurgt hende.
Jeg må med al respekt sige til kommissæren, at jeg begynder at spekulere på, om hun er ligeglad med, hvad vi har at sige. Jeg var i Marseille i denne weekend, hvor jeg traf de foreninger, der arbejder med romabefolkningsgruppen. Jeg har i mange år været aktiv på dette område, og jeg må sige, at jeg var forfærdet over det, de fortalte mig om situationen for romaerne i området omkring Marseille. Romaerne i Frankrig er bange, de er gået under jorden. De tør ikke forlade deres midlertidige lejre. Deres børn tør ikke længere gå i skole. Foreningerne kan ikke lokalisere dem og kan derfor ikke holde øje med deres sociale trivsel og helbred. Det er det, foreningerne fortæller os. Det er den aktuelle situation for romaerne i Frankrig.
Mens-datafilerne. Lad os droppe spørgsmålet om Mens-datafilerne. Gendarmerie nationale har meddelt, at man har slettet dem. Men hvis kommissæren læser CNIL's rapport omhyggeligt, vil hun se, at de kontrolbesøg, CNIL foretog, vedrørte etnisk oprindelse. Så lad os bede om kontrolrapporterne. CNIL er et velrenommeret organ. Bed om registreringerne for alle de kontrolbesøg, CNIL har foretaget, og ...
(Formanden afbrød taleren)
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Fru formand, fru kommissær! Den 9. september vedtog Parlamentet en beslutning, som afstedkom en nødvendig forhandling, der var helt på sin plads. Parlamentet gjorde sit arbejde.
På baggrund af den stærke tone i kommissærens efterfølgende udtalelser - i overensstemmelse med Parlamentets krav - og på baggrund af de forklaringer, hun har givet os i aften, er der nogle, som mener, at vores eneste konklusion kan være skuffelse over, at der ikke kører nogen retssag mod Frankrig. Det skal påpeges, at forhandlingen ikke drejede sig om Frankrig, og bestemt ikke var rettet imod Frankrig. Det var en forhandling om de grundlæggende principper for europæisk integration som f.eks. den frie bevægelighed for personer, fordi Europa ikke bare betyder frie vare- og kapitalbevægelser, men frem for alt fri bevægelighed for de europæiske borgere i form af en rettighed og uden diskrimination - og naturligvis uden diskrimination af etniske grunde.
Det indebærer, at det, hvis der stadigvæk er noget, som skal undersøges vedrørende datafiler om etnicitet, og som ikke er blevet helt afklaret, fortsat er Kommissionens opgave. Det skal dog påpeges, at denne opgave ikke er afsluttet, fordi den også indebærer, at Parlamentet fortsat er på vagt for ikke at blive fristet af populisme, hvor man leder efter syndebukke for problemerne med social udstødelse frem for løsninger eller svar.
Samtidig med at man skal tage kampen op mod populisme og ikke føle sig fristet dertil, indebærer denne opgave også, at man arbejder på at integrere dem, der er udstødt, dem, der har været marginaliseret i lang tid, og naturligvis romabefolkningen.
Parlamentet skal sponsorere en konference om integrationen af romabefolkningsgruppen. Parlamentet skal også sige, at arbejdet endnu ikke er gjort færdigt. Faktisk er det dårlig nok begyndt, og vi har stadigvæk lang vej at gå. Dvs. at også selv om retssagen mod Frankrig i sidste ende ikke bliver til noget, vil denne forhandling have haft et formål, fordi den har vist sig at være helt på sin plads og nødvendig.
Ioan Enciu
(RO) Fru formand! Som bekendt var det tanken, at 2010 skulle være det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom, social udstødelse, diskrimination og fremmedhad. Men i virkeligheden mener jeg, at kampen er tabt, i hvert fald i år.
Situationen vedrørende grundlæggende rettigheder i selve EU bliver i stadig større grad kritisk frem for at blive bedre. Regeringerne i nogle medlemsstater diskriminerer mere på baggrund af den finansielle og økonomiske krise - og udvisninger og databaser med kriterier vedrørende romaers etnicitet er former for diskrimination, som allerede er blevet fremhævet. Så længe Kommissionen ikke kan garantere udøvelsen af grundlæggende rettigheder i EU, vil dens image som forkæmper for disse rettigheder være meget flosset. Det er en risiko, som denne institution ikke kan tillade sig at løbe.
Jeg vil gerne spørge næstformand Reding, om Kommissionen også vil kigge på og undersøge de andre sager om diskrimination i medlemsstaterne. Kan Kommissionen stadig afslutte sine undersøgelser på trods af det politiske pres, den er udsat for?
Csaba Sógor
(HU) Fru formand! Etnisk diskrimination er klart forbudt ifølge EU og folkeretten. På trods heraf mistænkes visse medlemsstater ofte for skjult diskrimination af minoriteter, der bor i de pågældende lande. Jeg ønsker ikke at tale om skjult diskrimination på nuværende tidspunkt, men vil gerne gøre opmærksom på en eksisterende lov, som åbent stiller en etnisk mindretalsgruppe ugunstigt. Selv om den nye slovakiske regering ændrede loven om beskyttelse af det nationale sprog i en positiv retning, giver loven stadigvæk mulighed for at idømme bøder. Denne lov kan derfor aldeles udmærket virke intimiderende og gøre de borgere, hvis modersmål ikke er slovakisk, usikre. Venedigkommissionen forklarede i sin holdning til denne lov tydeligt, at loven er i modstrid med den europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog og begrænser anvendelsen af mindretalssproget i et uberettiget omfang. Jeg vil gerne bede Kommissionen, kommissæren og Parlamentet om grundigt at undersøge og fordømme enhver praksis i EU, der kan anvendes til etnisk eller racemæssig diskrimination.
Elena Băsescu
(RO) Fru formand! Parlamentet udtrykte for en måned siden sin bekymring om masseudvisningen af borgere af etnisk romaoprindelse og afviste enhver sammenhæng mellem kriminalitet og indvandring. Siden 2007 har Rumænien selv fremmet en europæisk strategi for integration af romaer, hvilket er en idé, der endda blev fremhævet på mødet i Det Europæiske Råd i september.
Jeg vil gerne understrege, at der indtil nu ikke er fundet nogen tilfredsstillende løsning. Tværtimod får beretningerne i medierne om eksistensen af Mens-databasen i Frankrig debatten om respekt for princippet om forbud mod forskelsbehandling til at blusse op igen. Jeg mener, at Kommissionen skal indlede en undersøgelse i de pågældende medlemsstater for at sikre, at de administrative procedurer ikke er et resultat af profilanalyser, der er udarbejdet ifølge kriterier om etnicitet.
Jeg vil gerne slutte af med at udtrykke min glæde over den franske regerings tilsagn i fredags om at overholde europæisk lovgivning om den frie bevægelighed. Frankrig og Rumænien skal handle sammen for at lette romaernes sociale integration og skaffe de fornødne midler.
Ulrike Lunacek
(DE) Fru formand, fru kommissær! Forhandlingen i dag viser endnu en gang, hvor vigtig Parlamentets beslutning den 9. september var, hvor vi sagde, at Frankrig - en medlemsstat - efter vores mening krænkede de grundlæggende rettigheder ved i dette tilfælde at diskriminere mennesker på grund af deres etnicitet, og vi opfordrede kommissæren til at skride til handling. Hun har meget klart og med entusiasme og beslutsomhed fortalt os om alt det, hun har gjort indtil nu, og som vi også gav hende stor opbakning til. Nu er der efter vores mening imidlertid tale om et tilbageskridt, fordi opfordringen til at indlede en traktatovertrædelsesprocedure, fordi der diskrimineres på baggrund af etnisk oprindelse, netop endnu en gang er blevet understøttet af de dokumenter, som en række talere allerede har omtalt, og som man i dag kan læse om i de franske dagblade. Det er helt oplagt, at romaerne er blevet udsat for diskrimination på grund af deres etniske oprindelse, og det var ikke kun deres frie bevægelighed, der blev krænket. Jeg opfordrer derfor endnu en gang til, at man griber aktivt ind og indleder en retssag.
Jaroslav Paška
(SK) Fru formand! Sikkerhedstjenester opretter næsten som en naturlig del af deres forebyggende arbejde databaser over personer, der er involveret i ulovlige aktiviteter.
Databaserne oprettes i overensstemmelse med national ret, adgangen til de indsamlede oplysninger er begrænset til autoriserede personer, og de indsamlede oplysninger kan kun anvendes med henblik på at beskytte samfundet mod kriminelle handlinger. Jeg er helt sikker på, at sikkerhedstjenesten i hhv. Frankrig og Nederlandene præcis ligesom sikkerhedstjenesterne i andre lande kun er interesseret i sikkerhedsanalyser af de oplysninger, de virkelig har brug for til deres arbejde. Oplysninger om etnisk eller racemæssig oprindelse indgår ikke normalt heri. Eventuelle eksempler på lidt for stor ihærdighed fra sikkerhedstjenesters side kan helt sikkert undersøges, og jeg kan alt efter resultaterne forestille mig, at de kan håndteres på en følsom måde, så det er acceptabelt for EU.
Csanád Szegedi
(HU) Fru formand, mine damer og herrer! Bevægelsen for et Bedre Ungarn (Jobbik) foreslog helt tilbage i 2006, at det skal kunne lade sig gøre at vise en persons etnicitet i strafferegistrene, således at man i givet fald kan fokusere på sigøjnerforbrydere. Vi holder stadig fast i det standpunkt. De venstre-liberale medier gav på daværende tidspunkt udtryk for, at Jobbik var et ekstremistisk parti. Fire år senere ser vi lister udarbejdet i Frankrig vedrørende udvisningen af sigøjnere. Vi ser, at de i Nederlandene skønnes at udgøre en national sikkerhedsrisiko, og der dukker også databaser op der. Og vi kan også se, at man i Finland registrerer den etniske oprindelse for sigøjnergerningsmænd i forvaringscentre.
Og lad mig stille et spørgsmål til en af ordførerne her, den slovakiske dame, der morede sig så højlydt i forbindelse med de ungarske ofre. Jeg synes, det er særdeles hyklerisk, at hun fordømmer indsamlingen af data om sigøjnere, samtidig med at hun som slovakisk politiker støtter en racistisk sproglov, der af etniske grunde straffer folk for at tale deres modersmål.
Viviane Reding
Fru formand! Kort sagt er sagen mod Frankrig ikke opgivet. Den er blevet udsat, fordi vi er nødt til at vente på, at loven bliver gennemført i praksis, og ikke kan afsige domme på grundlag af lovforslag. Lovforslagene er acceptable, men de skal gennemføres, så vi kan lukke sagen. Sagen står altså stadig åben.
Hvad angår de databaser om etnicitet, som CNIL, den uvildige franske databeskyttelsesmyndighed, fører kontrol med i overensstemmelse med fransk lov og i det aktuelle tilfælde i overensstemmelse med de europæiske direktiver, er vi nødt til at sætte vores lid til de uvildige nationale databeskyttelsesmyndigheder, fordi de i henhold til europæisk lov er ansvarlige for at foretage analysen. Den franske uvildige databeskyttelsesmyndighed har efter min mening vist, at den er meget kompetent til at gøre dette.
(FR) Når alt det så er sagt, mener jeg, det er særdeles vigtigt at minde hinanden om, hvad der i virkeligheden står på spil her.
Fraregnet romaerne i Frankrig er der 10 mio. romaer i Europa, som udgør det største mindretal i Europa. Selv kommer jeg fra et land med 500 000 indbyggere. Der er 10 mio. romaer, så man kan forstå problemstillingens omfang. Romaerne bor i de fleste af vores medlemsstater i yderste fattigdom. De oplever problemer på bolig-, uddannelses- og sundhedsområdet samt på arbejdsmarkedet, og den virkelige skandale er efter min opfattelse, at disse problemer endnu ikke er blevet løst. Så jeg håber, at de nuværende aktiviteter vil fortsætte - jeg mener, at man skal glæde sig over dem, fordi vi ikke bør tolerere denne form for diskrimination.
De nuværende aktiviteter vil i det mindste have fungeret som et "wake-up call" for medlemsstaterne. Jeg har ikke glemt, at der på ministermødet i Cordoba i april i år kun var 3 ud af 27 medlemsstater, som var repræsenteret på ministerplan. Så et år senere vil vi indkalde til endnu et ministermøde, efter at vi sammen med taskforcen har gennemført en detaljeret undersøgelse af romaernes situation og spørgsmålet om, hvorvidt EU's midler bliver udnyttet, med henblik på at fastslå, hvad der i virkeligheden sker. Som sagt vil vi indkalde til endnu et ministermøde et år senere for helt præcis at se, hvilke tilsagn hver enkelt medlemsstat har afgivet, for så vidt angår de nationale strategier for romaerne i en større europæisk sammenhæng.
Jeg håber, at den nuværende, temmelig ubehagelige situation i det mindste har bevirket, at romaerne ikke længere holdes ude på sidelinjen, når vi kommer til at formulere politikker for, hvordan man håndterer ekstrem fattigdom.
Hvis det ikke lykkes os denne gang, nu hvor vi har en mulighed for at gøre det, vil den næste generation af parlamentsmedlemmer komme til at have præcis de samme drøftelser, som vi har haft i de sidste par uger. Det har vi ikke lyst til, så lad os gøre noget ved sagen nu.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Carlos Coelho
Udarbejdelse af etniske profilanalyser er ikke nogen ny praksis i medlemsstaterne, men i de seneste år er den tilsyneladende taget til i omfang, især efter terrorangrebene i Madrid og London. Den eneste medlemsstat, som har gjort noget ved sagen og udarbejdet lovgivning på området, er Det Forenede Kongerige. Udarbejdelse af profilanalyser i forbindelse med særlige databaser kan godt være lovlig og tjene lovlige formål. Når de kriterier, der benyttes til at indsamle data, udelukkende fokuserer på race, etnicitet eller religion, bør de dog anses for at være diskriminerende og dermed ulovlige. Det er lovligt for myndighederne at foretage identitetskontrol og overvågning i deres respektive områder som en måde, hvorpå man kan beskytte lov og orden og afværge kriminalitet samt føre kontrol med ulovlig indvandring. Privatpersoners fysiske og etniske særpræg må dog ikke betragtes som en angivelse af, at de er forbrydere, eller at de opholder sig ulovligt i landet. Hver enkelt person skal behandles individuelt, og der skal være en anden grund end personens race eller etnicitet til, at oplysningerne om dem gemmes i en database, eller at de behandles anderledes end den brede befolkning.
