
(1) 
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i dag og de kommende dage vil snesevis af landmænd fra Karditsa, Trikala, Larissa og Magnisia i Thessalien og fra andre områder i Grækenland sidde på anklagebænken anklaget for at have deltaget i landbrugsdemonstrationer med det formål at slå det frontale angreb fra den fælles landbrugspolitik tilbage og undgå at blive tilintetgjort, så de kan blive på deres jord og i deres landsbyer.
Den forrige regerings svar på landmændenes rimelige krav var at oprette hundredvis af landbrugsdomstole i hele landet og dømme landmændene for at knække deres kampvilje. Regeringerne skifter, men landbrugsdomstolene forbliver. Strafforfølgelsen af landmændenes kamp har til formål at terrorisere dem, der deltager i det fattige landbrugs og middelklasselandbrugets kamp, så de indstiller kampen for at afværge denne politik, der har ramt middelhavsprodukterne og landmændenes indtægter så hårdt og lagt landdistrikterne øde. Den nye græske regering, der som opposition udtalte, at den ikke bifaldt denne strafforfølgelse, tier nu som en anden Pontius Pilatus.
Fra denne talerstol fordømmer vi den pogrom, som fortsætter endnu i dag, mod dem, der kæmper i landbrugsbevægelsen, og kræver, at den øjeblikkelig standses. Ingen retssag eller dom kan knække deres vilje til kamp. De fattige landmænd vil kæmpe for at kunne blive i deres landsbyer og på deres jord, så de kan videreføre produktionen, for det er et spørgsmål om deres og deres familiers liv. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
- A5-0120/2004 af Obiols i Germà for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse af en aftale om politisk dialog og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og Panama på den anden side (KOM(2003) 677 - C5-0658/2003 - 2003/0266(CNS)) og
- A5-0119/2004 af Salafranca Sánchez-Neyra for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse af en aftale om politisk dialog og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Andinske Fællesskab og dets medlemslande Republikken Bolivia, Republikken Colombia, Republikken Ecuador, Republikken Peru og Den Bolivariske Republik Venezuela på den anden side (KOM(2003) 695 - C5-0657/2003 - 2003/0268(CNS)).
Patten,
    Hr. formand, jeg er meget glad for at få lejlighed til at deltage i denne forhandling, og når jeg ser på listen over talere, er jeg sikker på, at den har været værd at vente på! Det er meget vigtigt for os atter at have mulighed for at diskutere EU's forbindelser til Latinamerika, og jeg er særligt glad for, at vi får synspunkterne fra to meget anerkendte kolleger, der besidder en stor viden om emnet, og som har engageret sig med stor entusiasme og viden i bestræbelserne på at styrke forbindelserne i de seneste par år.
De aftaler, som vi diskuterer i dag, er et meget vigtigt fremskridt i vores forbindelser med Centralamerika og Det Andinske Fællesskab. Jeg er derfor taknemmelig over Europa-Parlamentets stærke støtte til disse aftaler.
Som Parlamentet ved, forpligtede man sig på topmødet i Madrid i 2002 mellem EU og Latinamerika og Vestindien til at indgå nye aftaler om politisk dialog og samarbejde med disse områder. EU har levet op til denne forpligtelse. Forhandlingerne blev hurtigt og vellykket afsluttet efter blot to runder i oktober 2003, og begge aftaler blev underskrevet den 15. december i Rom.
Disse nye aftaler er ambitiøse. Først og fremmest institutionaliseres og styrkes den politiske dialog: San José-dialogen med Centralamerika, der blev indledt i 1984, og den ministerielle politiske dialog med Det Andinske Fællesskab, der daterer sig fra Rom-erklæringen fra 1996. For det andet udvides anvendelsesområdet for både den politiske dialog og EU's eksisterende samarbejde med de to regioner - f.eks. gennem medtagelse af nogle nye områder såsom migration, konfliktforebyggelse, god regeringsførelse og terrorismebekæmpelsesaktiviteter.
Det er selvfølgelig ikke nok, at disse aftaler er forhandlet på plads hurtigst muligt. Vi skal også sikre os en hurtig ikrafttrædelse, og jeg håber på hurtige ratifikationsprocedurer på begge sider. Det er vigtigt, fordi de nye områder, der omfattes af aftalerne, afspejler de reelle problemer i begge regioner.
På topmødet mellem EU og Latinamerika og Vestindien i Madrid blev man enige om, at der ikke var det rette grundlag for at indlede forhandlinger om associeringsaftaler. Disse aftaler om politisk dialog og samarbejde blev set som en mellemstation. Formålet med aftalerne er at skabe de rette betingelser for en fremtidig forhandling om associeringsaftaler, herunder frihandelsaftaler. Stats- og regeringscheferne definerede også de vigtigste krav for en udvikling hen imod en associeringsaftale - især en større regional integration og en færdiggørelse af Doha-runden.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege betydningen af de nyligt indgåede aftaler som et instrument hen imod vores fælles mål om fremtidige associeringsaftaler med disse regioner.
Vi befinder os nu to år efter et topmøde og på tærskelen til et andet - Guadalajara-topmødet - og vi skal tage vores forhold til disse regioner op til fornyet overvejelse. Vi skal stille os selv mange spørgsmål. I hvilket omfang gælder vilkårene fra Madrid fortsat i lyset af den seneste udvikling? Hvordan skal de manglende fremskridt i de multilaterale handelsforhandlinger påvirke vores forhold til disse regioner? Hvordan kan vi sikre os, at vi ikke på nogen måde uforvarende underminerer vores primære handelsmål om at fremme multilaterale aftaler og gennemføre Doha-udviklingsrunden? Hvis ikke vi gør det, risikerer vi så ikke, at indledningen af sådanne forhandlinger blot bliver en politisk gestus, når vi ønsker aftaler med et indhold, der går ud over det, der kan skabes enighed om på multilateralt plan? Findes der en acceptabel politisk formel, der dækker alle disse mål?
Den regionale integration er fortsat meget vigtig. Den kan være med til at fremme politisk stabilitet, økonomisk og social udvikling samt social samhørighed med de enkelte subregioner. Kommissionen mener, at en større integration er et tegn på en politisk og økonomisk modning. Hvordan kan vi måle udviklingen i den regionale integration? Jeg mener, at tre grundlæggende elementer indikerer fremskridt: fuldt operationelle institutionelle rammer, en fungerende toldunion og en nedbringelse af hindringer for interregional handel.
Det næste fælles skridt skal være en vurdering af fremskridt i begge regioner med henblik på at forberede forhandlinger. Jeg vil understrege, at denne proces skal gennemføres på objektiv vis, og at vi ikke bør opstille umulige normer, der risikerer at skabe frustrationer hos modparterne.
Kommissionen har altid støttet regional integration. Vi er overbevist om, at den fortsat skal gøre det. Der er ikke kun tale om en mundtlig støtte. Under regionalprogrammet for Centralamerika godkendte Kommissionen i 2001 et projekt til støtte for en centralamerikansk toldunion til en værdi af 8 millioner euro, og i 2003 godkendte den endnu et projekt til støtte for de regionale integrationsinstitutioner og inddragelse af det civile samfund i den regionale integrationsproces til en værdi af 15 millioner euro. I øjeblikket er man ved at forberede endnu et projekt til en værdi af 10 millioner euro til støtte for udvikling og gennemførelse af fælles politikker. I Det Andinske Fællesskab gennemføres projekter vedrørende statistik, told, konkurrence og handelsrelateret teknisk bistand til en samlet værdi af over 15 millioner euro, og der er planer om at styrke denne form for samarbejde i forbindelse med den kommende revision af det regionale strategidokument, så der lægges endnu fire millioner euro til det økonomiske regionale integrationsmål.
Centralamerika, Det Andinske Fællesskab og Latinamerika under et lider ikke under manglende interesse fra vores side. I de aktuelle finansielle overslag fra 2000 til 2006 er midlerne til Latinamerika ca. 20 % højere end i det foregående finansielle overslag. På Fællesskabets budget er der afsat omkring 0,15 euro pr. indbygger i Asien, mens der bruges tre gange så meget pr. indbygger i Latinamerika. Vigtigst af alt er det måske, at vi nu rent faktisk bruger de penge, vi bevilger. I 2003 blev 100 % af udbetalingerne samt 100 % af forpligtelserne anvendt.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at forholdet til Latinamerika er en geostrategisk prioritering for EU. Jeg har været særlig glad for i de seneste uger at kunne diskutere forholdene med repræsentanter for Mercosur, med alle udenrigsministrene fra Det Andinske Fællesskab samt med repræsentanter for Centralamerika. Jeg håber meget, at vi får et vellykket topmøde med fokus på regional integration og social integration som opfølgning på topmødet i Madrid. Jeg håber også meget, at topmødet i Guadalajara vil resultere i en videreudvikling af forholdet til de to regioner, som vi først for nylig har indgået fornuftige aftaler med.
Obiols i Germà (PSE ),
   Hr. formand, det har været en stor fornøjelse at lytte til kommissærens ord. De viser klart en bekymring og sans for prioritering, og jeg vil gerne sige til ham, at vurderingen af denne aftale om politisk dialog og samarbejde mellem EU og den centralamerikanske region i bund og grund vil afhænge af én faktor, nemlig hvilket perspektiv denne periode, som kommissæren har betegnet som en overgangsperiode, vil åbne.
Set fra vores synspunkt og på baggrund af Europa-Parlamentets beslutning af 15. november 2001 bør denne form for politisk aftale og samarbejdsaftale åbne vejen for forberedelsen af associeringsaftaler, der inkluderer en frihandelstraktat, i overensstemmelse med de dybtfølte ønsker fra vores centralamerikanske partnere, og det er efter mit skøn helt i tråd med EU's politiske, økonomiske og handelsmæssige interesser.
Det afgørende spørgsmål er altså, om der virkelig åbnes en forhandlingsperiode om en associeringsaftale med de centralamerikanske lande, herunder landene i Det Andinske Fællesskab, af samme art, som aftalerne med Mexico og Chile og den, der er ved at blive forhandlet på plads med Mercosur, som indledning til et mere generelt strategisk perspektiv, der bør føre til en global interregional aftale og oprettelse af et euro-latinamerikansk frihandelsområde.
På det tredje topmøde, som afholdes i maj, får vi nu muligheden for at leve op til forventningerne og forudsigelsen og for eksplicit at åbne op for dette perspektiv.
Der sker ændringer i regionen - en region, der som bekendt plages af alvorlige og vanskelige strukturmæssige og økonomiske situationer - men der er uden tvivl opmuntrende tegn. Der er en fælles vilje hos præsidenterne i regionen til at skabe pragmatisk fremskridt inden for den økonomiske integration. Der er en ny fase i Den Centralamerikanske Bank for Økonomisk Integration (BCIE), som efter min mening giver stort håb. Der er planer om reform af integrationsinstitutionerne, især en omfattende reform af det centralamerikanske parlament, og i denne forbindelse bør EU's tilstedeværelse og stemme bidrage til klart at vise, at vi ikke kun beskæftiger os med diplomati i konfliktsituationer, men at vi drives af samme iver, samme prioriteringssans, som vi lagde for dagen ved beslutsomt at hjælpe i fredsprocessen i regionen, og at vi stadig har viljen og styrken til at forbedre den politiske, økonomiske og sociale situation i en region, der er så plaget af fortidens og nutidens problemer.
Hr. kommissær, jeg så gerne, at der på topmødet i maj i Guadalajara klart blev indledt en fase, hvor implementeringen af denne aftale blev behandlet med størst mulig velvilje, der også omfattede bibeholdelsen af de handelsfordele, som landene i denne region nyder godt af inden for det generelle præferencesystem og den særlige "narkotikaordning", og især at der blev indgået en specifik forpligtelse til forhandling om en virkelig associeringsaftale.
Og nu, hvor vi taler om topmødet i Guadalajara, vil jeg gerne sige noget især til hr. Patten om et konkret emne, som ikke i streng forstand vedrører Centralamerika, men som kunne blive en succeshistorie på topmødet inden for et konkret område: Der er flere sorte huller i den aktuelle verdenssituation, og et af dem er Haiti. Og forpligtelsen til at yde en intens og langvarig hjælp fra EU's side efter aftale med parterne i Latinamerika og med Caricom, med OAS og med FN kunne efter min mening blive en succeshistorie på topmødet i Guadalajara, som vil blive gennemført, hvis de gode hensigter følges op af beslutsom og vedholdende handling. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
    Hr. formand, allerførst vil jeg gerne takke for den indsats, som kommissær Patten har gjort for at være til stede ved denne forhandling på trods af vanskelighederne med dagsordenen.
For at fjerne enhver tvivl vil jeg også gerne lykønske Kommissionen med den ihærdighed, hvormed den har fremlagt retningslinjerne for indgåelse af disse aftaler om politisk dialog og samarbejde - og jeg er sikker på, at hr. Patten husker de møder, som vi holdt også med hr. Lamy inden topmødet i Madrid. Jeg vil også gerne lykønske Kommissionen med den ihærdighed, effektivitet og hurtighed, som den har udvist i forhandlingerne om disse aftaler, der, som hr. Obiols i Germà netop har påpeget, for Europa-Parlamentet udgør de indledende skridt før associeringsaftalerne.
Netop med drøftelsen i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og afstemningen om disse to aftaler, som var enstemmig - hvilket ikke sker ret ofte - og med forhandlingen i dag her i plenarforsamlingen og den efterfølgende afstemning afsluttes en fase og en ny påbegyndes, som efter min mening er kendetegnet ved afholdelsen af det kommende topmøde i Guadalajara.
Som hr. Patten ved bedre end nogen, lever vi i en kompleks verden, hvor EU har et ansvar både på internt plan, som skabelsen af den nye forfatning og udvidelsen, og på eksternt plan i form af f.eks. det nye forhold til Rusland, de problemer, der stadig er på Balkan, ansvaret i Centralasien med Iran, Irak og Afghanistan, problemet i Mellemøsten og omformulering af forbindelserne med USA. Verden er stor, hr. formand, og Latinamerika er kun en del af den, men jeg mener, det er meget tilfredsstillende, at vi, som kommissæren har gjort det, anerkender, at Latinamerika fortsat er et område med høj prioritering for EU, bl.a. fordi vi har nogle fælles værdier og deler en fælles historie.
Den 19. marts blev der afholdt et møde mellem en stor delegation af medlemmer fra Europa-Parlamentet og repræsentanter fra det latinamerikanske parlament og dets formand, med repræsentanter fra det andinske parlament og dets formand, med repræsentanter fra det centralamerikanske parlament og dets formand og med den parlamentariske kommission for Mercosur og dens formand. Kort sagt et møde mellem parlamentsmedlemmer, der repræsenterede over 1 milliard mennesker fra Europa og Latinamerika.
På mødet fastsattes nogle konklusioner om, hvordan kursen skal afstikkes mod dette strategiske biregionale partnerskab, som blev fastsat på de to forrige topmøder. Vi parlamentsmedlemmer, som deltog - bl.a. hr. Obiols og andre medlemmer af Europa-Parlamentet, som er til stede ved denne forhandling - konkluderede, at der ikke var behov for et bredt katalog af erklæringer og udtalelser, men at det for at nå frem til dette strategiske biregionale partnerskab var tilstrækkeligt med en række konkrete forslag, som vi fastsatte i en dekalog.
Denne dekalog fokuserer grundlæggende på tre områder. På området politisk dialog og vilje, fordi - og vi bør ikke narre os selv - det har været den politiske vilje, der har drevet disse forbindelser fremad i de seneste år, og derfor foreslår vi oprettelsen af en euro-latinamerikansk parlamentarisk forsamling lidt i stil med den forsamling, der er blevet dannet inden for rammerne af Euro-Middelhavs-forbindelserne. Vi foreslår en fornyelse og ajourføring af den politiske dialog på ministerplan, en overenskomst i de internationale fora og inden for rammerne af FN-systemet mellem de europæiske og de latinamerikanske holdninger og også undertegnelsen af et euro-latinamerikansk charter om fred og sikkerhed med henblik på at skabe et forum, hvor vi på seriøs vis kan behandle spørgsmål i forbindelse med sikkerhed og forsvar, der på nuværende tidspunkt ikke har et specifikt forum. Og frem for alt foreslår vi en fornyelse af den biregionale politiske dagsorden for at kunne drøfte emner som f.eks. terrorisme, reform af FN-systemet, trusler mod styringen af landene, revidering af bekæmpelsen af fattigdom og mange andre initiativer.
Men hr. kommissær, uanset hvor godt den politiske dialog trives, vil den ende med at svinde ind til ingenting, hvis ikke vi omsætter ord til handling. Det er indlysende, at et område, hvor vi helt klart må omsætte ord til handling, er handelsforbindelserne. Derfor foreslår vi, at der på topmødet i Guadalajara fastsættes nogle konkrete datoer for associering med de andinske og centralamerikanske lande, uden at de underlægges diskriminerende betingelser, som ikke er påført andre lande eller grupper af lande, og her er der anledning til en drøftelse - De nævnte integrationen - om, hvorvidt integrationen skal være en betingelse for eller et resultat af associeringen. Europa-Parlamentet mener, at der skal skabes virkeligt fremskridt i integrationen, men integrationen kan også meget vel være et resultat af associeringsaftalerne.
Vi forstår også og deler ønsket om, at forhandlingen om en velafbalanceret aftale med Mercosur kan afsluttes inden årets udgang, og Europa-Parlamentet mener også, at vi under hensyntagen til de bilaterale og regionale aftaler, som allerede er forhandlet på plads, eller som er under forhandling, bør fremme en form for Amerikansk Frihandelsområde (FTAA) med en sjæl i europæisk stil, hvor vi gav forbindelserne mellem EU og Latinamerika en institutionel dimension og fuld geografisk dækning.
Vi mener også, hr. kommissær, at vi bør have en samarbejdspolitik, som på en eller anden måde kan tilpasses til dette nye koncept, til denne nye associeringsidé. I denne forbindelse - og De kender Europa-Parlamentets tankegang - har Europa-Parlamentet insisteret på at have en differentieret juridisk ramme, og vi mener også, at vi skal fremme en hel række politikker inden for uddannelse, kultur, erhvervsuddannelse samt videnskabeligt og teknologisk samarbejde. Som De ved, hr. kommissær, har Europa-Parlamentet foreslået stiftelse af en biregional solidaritetsfond, et initiativ, hvor vi ikke ønsker at skabe yderligere bureaukratiske strukturer. Vi mener, at den skal fortolkes med fleksibilitet og inkorporeres i Kommissionens initiativer, men vi mener også, at dette initiativ skal søge at udnytte de tilgængelige midler fra både Den Europæiske Investeringsbank og Den Amerikanske Udviklingsbank.
Endelig, hr. kommissær, vil jeg gerne sige, at parlamenternes forslag, som De ser, er meget ambitiøse. Vi håber, at denne ambition deles af medlemsstaterne og af Kommissionen i den meddelelse, som den er ved at udarbejde, således at der kan gives et klart og veldefineret budskab om Europas forpligtelse over for Latinamerika. Jeg vil også gerne sige, at for at dette budskab kan gennemføres og have accelererende virkning - og jeg stiller dette forslag på vegne af min politiske gruppe - er det nødvendigt hurtigst muligt at genoprette og konsolidere den strategiske alliance og det harmoniske partnerskab mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen, som har medført så mange fremskridt mellem EU og Latinamerika.
Miranda de Lage (PSE ),
    Hr. formand, tak til kommissæren for hans ord, som åbner nogle meget interessante perspektiver for de fremtidige forbindelser mellem EU og Latinamerika. Netop derfor er det måske interessant at opridse disse forbindelsers historie gennem de seneste år.
Forbindelserne mellem EU og Latinamerika var praktisk talt ikke på dagsordenen i 1970'erne, men blev uddybet i det følgende årti, som var sammenfaldende med diktaturernes fald og demokratiets udbredelse. Således fødtes den første generation af aftaler, og de økonomiske bidrag til styrkelse af samarbejdet øgedes. I det følgende årti - 1990'erne - fødtes den tredje generation af aftaler, som indeholder betingelsesklausuler, og som støtter og fremmer fredsprocesserne.
Disse mere forpligtende politikker gjorde EU mere synligt, og århundredet sluttede med forhandling om en associeringsaftale med Mexico, der udgjorde en milepæl i EU's politik.
Alt dette førte til en forventning om, at vi ville fortsætte ad denne vej, men i første halvdel af indeværende årti er associeringen kun nået til Chile. Ambitionen om en ny strategi synes lammet, og det falder pudsigt nok sammen med EU's udvidelse.
I mellemtiden udvider og fortsætter USA de bilaterale forhandlinger med henblik på at styrke sin position i regionen - hvilket i øvrigt ikke er noget nyt - med de samme lande, af hvilke EU kræver undertegnelse af en hypotetisk associeringsaftale som betingelse for regional integration. To helt forskellige indfaldsvinkler.
Om nogle måneder mødes stats- og regeringscheferne fra subkontinentet og EU i Mexico. Dette topmøde er en stor chance, som kommissæren også nævnte. Idéen med dette møde er fremragende, forudsat at topmødet resulterer i andet og mere end en liste med gode hensigter. Måske kan kommissæren give os nogle flere oplysninger om dagsordenen.
For nylig var byen Puebla som nævnt vært for et møde mellem medlemmer af Europa-Parlamentet og den latinamerikanske integrationspolitiks parlamenter. Drøftelsen resulterede i en række aftaler og mål, som er samlet i slutdokumentet, og som kan opsummeres som mere biregionalt samarbejde, større integration, styrkelse af den parlamentariske dialog og en dagsorden for associeringen.
De aftaler, som vi i dag analyserer, er uden tvivl mere ambitiøse end dem, der blev undertegnet i 1993. Lad os sætte vores lid til, at de gennemføres inden for nogle mere fornuftige tidsfrister. Personligt vil jeg gerne være optimist, og jeg så gerne, at disse aftaler blev et gyldigt redskab til at skabe fremskridt i associeringen. Det er sandt, at samhandelen på nuværende tidspunkt er meget beskeden - og det ses tydeligt af teksten fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi - endda også med det generaliserede præferencesystem, og endvidere er disse ikke tilstrækkeligt forskelligartede eksporter konstant underlagt prisnedsættelser på det internationale marked.
Men en associering er mere end en handelsaftale, gennemførelsen af en økonomisk politik eller et udviklingssamarbejdsprojekt. På tidspunkter som det nuværende, i den tid, som vi lever i, hvor intet undslipper globaliseringen - ikke engang terrorismen - bør associeringsaftalerne også betragtes som redskaber til at opnå fælles sikkerhed.
Vi taler om lande med vanskeligheder, med så høje fattigdomsniveauer, at fattigdommen kan blive en trussel mod den interne fred, men samtidig har de også et ekstraordinært potentiale, de er kulturelt nært beslægtet med os, og de ser os som model for fremtidige muligheder.
Endelig, hr. formand, eftersom aftaleteksterne ikke kan ændres, håber jeg i det mindste, at denne forhandling tjener til at sikre, at der tages hensyn til Europa-Parlamentets mening, hvis det endeligt besluttes at styrke forpligtelsen, og der - som det er sket med det sydlige Middelhavsområde - skabes fremskridt i associeringen med de andinske og centralamerikanske lande og - ikke at forglemme - Mercosur-landene. 
Van den Berg (PSE ),
   Hr. formand, de to forslag fra Kommissionen vedrører aftaler om politisk dialog og samarbejde og ikke så meget en associeringsaftale. Vi savner derfor i forslagene en sammenhængende økonomisk og social udviklingsstrategi. Regionen fortjener selvsagt en sådan.
Først og fremmest kan en partnerskabsorienteret aftale om samarbejde med Andeslandene bidrage til en opblødning af den eksplosive politiske og sociale situation i regionen. Tænk i den forbindelse på Colombia, hvor mere end to millioner mennesker i de seneste 15 år er fordrevet fra deres hjem, og de humanitære behov er enorme. Der er behov for at intensivere bestræbelserne på at løse de væbnede konflikter med politiske midler og skabe fred og social retfærdighed. De sociale forhold i Andeslandene fortjener øget opmærksomhed. Mange af indbyggerne i disse lande lever som hidtil i ekstrem fattigdom. Lad mig nævne to yderpunkter. I Colombia, det såkaldt rigeste land, må en fjerdedel af befolkningen klare sig for under 2 dollars om dagen. I Ecuador, som er regionens fattigste land, ligger denne procentdel endog over 50. I landene i Centralamerika må i gennemsnit en tredjedel af befolkningen klare sig for under 2 dollars om dagen. I Nicaragua tegnede 10 % af den fattigste del af befolkningen sig for mindre end 1 % af landets samlede forbrug for kun fire år siden, mens 10 % af de rigeste nicaraguanere tegnede sig for mere end halvdelen af det samlede forbrug. Underernæring har været et stort problem i disse lande i mange år, og for Guatemalas vedkommende er der endog sket en forværring.
Hr. formand, Kommissionen henvender sig i forbindelse med den politiske dialog fortsat til regeringerne og statsapparatet. Det er også nødvendigt, men det er samtidig af stor betydning, at også parlamenterne og de civile samfund i regionen inddrages i dialogen. Dermed tjener vi i højere grad menneskerettighederne, demokratiet og åbenheden end ved kun at orientere os mod diplomatiets vej. EU bør således prioritere det højt ikke blot at udvide den politiske dialog til at omfatte flere samtalepartnere, men også at udbygge denne med en social og økonomisk strategi. 
Fernández Martín (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Patten definerede disse aftaler med to ord, nemlig "strategi" og "overgang". Jeg takker for hans ærlighed, for de to begreber modsiger på en måde hinanden.
Forhandlingen om aftalerne om politisk dialog og samarbejde mellem EU på den ene side og Centralamerika og Det Andinske Fællesskab på den anden side udgør et godt eksempel på den nuværende situation i vores forbindelser med disse lande, som jeg - ud over de ord, som De anvendte - vil karakterisere som utilfredsstillende. Det drejer sig om en aftale om politisk dialog og samarbejde, men vi kommer ikke fremad i vores handelsforbindelser. Faktisk har vores forbindelser med disse områder af verden i de seneste år ikke gennemgået de fremskridt, som vi gerne havde set fra Europa-Parlamentets side.
Krisen i de andinske lande til sammen og i de enkelte lande har ikke gjort det nemmere at styrke disse forbindelser. Colombia, Venezuela, Ecuador, Peru og Bolivia gennemlever en meget vanskelig tid, som har forhindret deres egen subregionale integration, og det har ikke gjort det nemmere at skabe fremskridt i vores forbindelser med dem.
Det samme gælder for Centralamerika, hvor store dele af befolkningen, især de unge, i stigende grad er udstødt og lever i kriminalitet som følge af den sociale udstødning, og det er ved at udvikle sig til et akut problem for disse små centralamerikanske lande.
Aftalen med Mercosur står for at skulle undertegnes, og hvis forudsigelserne holder stik, håber jeg, at den kan blive tilføjet til de allerede gældende aftaler med Chile og Mexico, og at disse to regioner kan drage fordel af nogle mere ambitiøse aftaler, hvis frugter ikke vil blive høstet af den nuværende Kommission og Parlament, men af vores efterfølgere. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, disse aftaler kan ikke give anledning til indsigelser fra Europa-Parlamentets side, og det skyldes ganske enkelt, at de to forslag er fuldstændigt indholdsløse.
Det er to aftaler, som jeg kunne definere på samme måde som Himmelen: en masse godt uden noget som helst ondt. Vi går alle ind for samarbejde, udveksling, udvikling af demokrati osv., men disse aftaler indeholder intet konkret. Der er ingen økonomiske forpligtelser, ingen handelsmæssige forpligtelser, ingen forpligtelser på det institutionelle område.
Og dette sker på et tidspunkt, hvor Latinamerika på trods af sine vanskeligheder er inde i en periode med stabilitet. Ja, altså der er en vis mangel på stabilitet, men på trods af fattigdommen - som hr. van den Berg henviste til - er Latinamerika i dag generelt et roligt og fredeligt subkontinent. Der er ingen internationale konflikter, der er visse interne konflikter, men de er meget begrænsede i forhold til, hvad der skete i 1980'erne, og det er mit indtryk, at det er nu, vi effektivt kan hjælpe disse gode folk i Latinamerika med at komme fremad.
Men til dette kræves først og fremmest en specifik politik for regionen. Jeg ved ikke, om denne politik skal være udelukkende en frihandelspolitik eller en politik om større udveksling med disse lande, men i det mindste skal det være en politik, der hjælper dem med at etablere sig som en differentieret enhed. Det karakteristiske for Latinamerika på nuværende tidspunkt er nemlig, at det er en region, der er meget anderledes end andre regioner på kloden. Og i denne forbindelse mener jeg, det er en meget stor fejl, at Kommissionen ikke har vedtaget en specifik økonomisk ordning for Latinamerika.
Efter min mening er det vigtigste fra nu af ikke at komme med opskrifter eller anbefalinger, men at lytte til disse latinamerikanske lande og samarbejde for at hjælpe dem til at skabe udvikling, og hvis kontinentet fortsætter udviklingen, kan vi måske i Latinamerika finde den nødvendige modvægt, som i disse tider mangler andre steder på jorden. 
Ribeiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, disse betænkninger fortjener ros for, at de bekræfter Europa-Parlamentets holdning til det vigtige spørgsmål om samarbejde og solidaritet, men de viser også bristen ved blot at være svar på en høring uden at have status som en parlamentarisk "udtalelse". Til trods for denne begrænsning giver de meget tydeligt udtryk for Parlamentets holdning til nødvendigheden af, at aftalerne går længere end det, der er kendt som "politisk dialog og samarbejde", og bliver ægte associeringsaftaler. Faktisk var der kun tre stemmer imod disse to betænkninger og fire udtalelser, og det var udtalelserne fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, der forhindrede enstemmighed. Selv om vi alle kender Parlamentets utilfredshed med blot at skabe de nødvendige politiske rammer og påtvinge en model, og selv om det er yderst beklageligt, at Kommissionens forslag ikke gør andet end at bane vej for fremtidige forhandlinger, bruger Parlamentet disse betænkninger til at foreslå, at aftalerne, som det er blevet hørt om, burde udgøre en overgangs- og forberedelsesfase.
Vi føler, at samarbejdsbegrebet er på spil, og derfor ville vi gerne gå længere, som det anbefales i udtalelserne fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde. Det er meget beklageligt, at disse aftaler er rettet imod forberedelsen af en politisk ramme, der gør alt afhængigt af frihandelsaftaler, og at disse aftaler ikke opfattes som en del af en integreret strategi for økonomisk og social udvikling til fattigdomsbekæmpelse.
Gennem disse aftaler - for at bruge et udtryk, som kommissær Lamy foretrak på den 7. samling i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU - ville bestemmelser, der blev udelukket fra WTO-mødet i Cancún, kunne komme ind ad bagdøren. AVS-landene forsøger at forhindre dette i de økonomiske partnerskabsaftaler, og de forsøger bl.a. at forhindre, at der bliver indført forskellige former for liberalisering på områder, hvor de prøver på at finde løsninger, der passer bedst til deres nationale situationer, specifikke karaktertræk og processer. Her drejer det sig især om offentlige tjenesteydelser, sundheds-, uddannelses- og vandforsyningsområdet - navnlig det sidste, fordi det er afgørende for mange af disse lande. Det er bemærkelsesværdigt, at der med forskellige tilgange, som disse aftaler viser, gøres forsøg på at opnå det samme, nemlig at gennemtvinge en økonomisk model for et enkelt samfund på et marked, der er frit, men ikke retfærdigt. I øjeblikket dækker nævnte samarbejde ikke økonomiske og sociale udviklingsstrategier til fattigdomsbekæmpelse, og alt er afhængigt af en markeds- og profitdrevet ideologi, hvilket fører til, at de allerede skandaløse sociale uligheder bliver endnu større.
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, når vi støtter den politiske dialog med Det Andinske Fællesskab, skal vi huske på, at den colombianske præsident Uribe for kun en måned siden advokerede den såkaldte demokratiske sikkerhedspolitik her i salen. Det er imidlertid ikke nogen demokratisk politik, og voldelig chikane førte til en tilbagetrækning af kandidater i 100 kommuner ved valgene i oktober 2003. Denne politik kan ikke skabe den hårdt tiltrængte sikkerhed, som det colombianske folk fortjener. Uribes politik med tilfældige massearrestationer har øget antallet af fængslede med mere end 10.000 i det seneste år. Egnen er oversvømmet af militærpersonale, der er blevet beordret til at dræbe folk i grupper på fire eller færre i et usmageligt forsøg på at nedbringe antallet af registrerede massakrer uden en reel formindskelse af det uhyggeligt store antal dødsofre i landet. Ifølge tal fra den colombianske juristkommission, der bekræftes af universitetet i Bogota, er antallet af døde slet ikke faldet.
Vi fordømmer naturligvis også guerillasoldaternes morderiske og brutale aktiviteter, men to tredjedele af menneskerettighedskrænkelserne udføres af det colombianske militær eller dets paramilitære allierede, som Uribe nu på kynisk vis forsøger at legalisere.
Derfor skal vi bruge den politiske dialog til at bevare Europas modstand mod den militære løsning repræsenteret ved Plan Colombia, til at fordømme menneskerettighedskrænkelser fra alle parter i den columbianske tragedie, til at insistere på, at Colombia overholder alle forpligtelserne i henhold til London-erklæringen fra 2003, og til at slå til lyd for græsrodsprojekter som f.eks. EU-finansierede fredslaboratorier, der viser vejen til en retfærdig og varig fred i Colombia.

Gillig (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil tilslutte mig de lykønskninger og den tak, som har lydt her i Europa-Parlamentet. Samtidig tillader jeg mig, hvad angår de associeringsaftaler, som vi i dag drøfter, at give udtryk for et mere generelt ønske fra Europa-Parlamentets side om, at der indgås mere målrettede, præcise og håndfaste aftaler mellem de berørte parter i EU og i Det Andinske Fællesskab eller landene i Centralamerika.
I aftalerne lægges der vægt på institutionalisering af den politiske dialog og forbedring af regeringsførelsen. Men kan man tale om regeringsførelse uden at inddrage spørgsmålet om den globale udviklingsstrategi eksempelvis til bekæmpelse af fattigdom? Kan man tale om forbedring af regeringsførelsen uden at komme ind på den økonomiske og sociale integration? Det er efter min opfattelse elementer, som savnes i vores tilgang.
Tre forhold bør afgjort nævnes. For det første spørgsmålet om dialogen mellem de forskellige parlamentsmedlemmer og med de nationale parlamenter og den rolle, som denne dialog tillægges. I dag påpeger parlamentsmedlemmerne i de berørte lande - som anført i rapporten om vores møde i Puebla i begyndelsen af denne måned - at de spiller en ubetydelig rolle og er marginaliseret i det eksisterende politiske system. Det er vores opgave, at sikre, som det også skete i det afsluttende memorandum, at de inddrages på behørig vis, og ligeledes at sikre, at de forskellige aktører, som repræsenterer det civile samfund, inddrages, det være sig fagforeninger, virksomheder eller det organiserede civile samfund.
For det andet skal nævnes spørgsmålet om den regionale integration. Det er et centralt aspekt. Kan man lade det blive ved frihandelsaftaler og lade de sociale aspekter ude af betragtning, især de grundlæggende rettigheder? Kan man med andre ord undlade at omtale de konkrete forhold med hensyn til borgernes velfærd?
Der er afgjort tale om ekstremt fattige lande, det påpeger vi alle. Vi må imidlertid have politisk mod til at erkende, hvad vi taler om, når vi taler om fattigdom. Befolkningen lever i yderste fattigdom, men det forhold, vi bør påpege, og det område, hvor vi må støtte vores kolleger i de nationale parlamenter og deres indsats, vedrører den ulige fordeling af goderne ...
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
- indstilling ved andenbehandling (A5-0131/2004) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fødevarehygiejne (10543/2/2002 - C5-0008/2004 - 2000/0178(COD)) (Ordfører: Schnellhardt);
- indstilling ved andenbehandling (A5-0129/2004) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (5420/2/2003 - C5-0009/2004 - 2000/0179(COD)) (Ordfører: Schnellhardt);
- indstilling ved andenbehandling (A5-0130/2004) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ophævelse af visse direktiver om levnedsmiddelhygiejne og sundhedsbetingelser for produktion og afsætning af visse animalske produkter til konsum og om ændring af Rådets direktiv 89/662/EØF og 92/118/EØF og Rådets afgørelse 95/408/EF (11584/1/2003 - C5-0010/2004 - 2000/0182(COD)) (Ordfører: Schnellhardt) og
- indstilling ved andenbehandling (A5-0138/2004) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den officielle kontrol af animalske produkter til konsum (Ordfører: Schnellhardt). 
Schnellhardt (PPE-DE ),
   Hr. formand, ærede repræsentanter for Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil gerne starte med at takke repræsentanterne for Kommissionen og Rådet for det glimrende samarbejde i de sidste to år. Jeg havde lejlighed til at arbejde med disse sager med både det italienske og det irske formandskab, som jeg er taknemmelig for et glimrende og kammeratligt samarbejde.
Hvad handler det her om? De fire forordninger er en vigtig del af foranstaltningerne til at forbedre fødevaresikkerheden i EU. De er udarbejdet med henblik på at erstatte 17 direktiver og gøre lovgivningen mere kohærent, mere videnskabeligt funderet og mere risikobaseret. Lever de tekster, som Kommissionen, Rådet og Parlamentet har udarbejdet, op til disse krav? Det tror jeg, de gør. Jeg mener, at vi har skabt et glimrende lovgrundlag. Resultaterne kan beskrives som følger:
Vi har for det første fået større retssikkerhed. Forslagene bygger på eksisterende praksis med supplerende tiltag for større fødevaresikkerhed, men den afgørende ting er, at de er et nyt lovgivningskoncept. Valget af en forordning, hvorved samme tekst gælder overalt i EU, var et afgørende skridt hen imod større kohærens og mindre bureaukrati. Det bør hilses med stor tilfredshed, at Kommissionen, Rådet og Parlamentet er blevet enige om at udvide de obligatoriske aspekter af alle krav. De involverede virksomheder kan således handle på baggrund af en større retssikkerhed. I en tid, hvor kravene skifter konstant, er det af umådelig stor betydning.
Parlamentets bestræbelser på at begrænse mulighederne for at ændre bilagene i komitologiproceduren skal også ses som en del af denne tilgang for stabilitet og retssikkerhed. Vi har fundet en nogenlunde acceptabel ordning. Men jeg kan også forsikre Dem om, at vi meget kritisk vil holde øje med brugen af komitologiproceduren for at ændre bilagene. Retssikkerheden må være kernepunktet. Men vi har naturligvis også behov for fleksibilitet, så vi kan reagere på nye farer og nye situationer. Den tror jeg også, at vi har.
Det andet princip bag de nye bestemmelser for fødevaresikkerhed er i alle implicerede parters interesse. Indførelsen af princippet virksomhedernes selvkontrol ved anvendelse af princippet om risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter (HACCP) og retningslinjer samt større opmærksomhed rettet mod videnskabelige resultater er essensen i den nye tilgang. Alle implicerede parter inddrages i systemet. Men det nye system tager også hensyn til produktionsprocessens art og de garantier, som fødevareproducenten tilbyder. Derfor bærer den nye tilgang også præg af større fleksibilitet. At undtagelser og afvigelser er mulige, står ikke i noget modsætningsforhold til målsætningen med at forbedre fødevaresikkerheden. De er dog kun tilladt ved traditionelle produktionsmetoder i områder med særlige vanskeligheder, altså der, hvor der er problemer på grund af den perifere beliggenhed eller i bjergområder, og naturligvis hvor lokale markeder forsynes. Der kan tages højde for de meget forskellige produktionsmidler i EU. Jeg tror, at det var en klog indgangsvinkel at gøre det afhængigt af embedsinstansens risikovurdering. Jeg vil blot nævne en passant, at Rådet og Kommissionen har udvandet princippet en anelse, idet HACCP-princippet ikke skal være obligatorisk i primærproduktionen. Jeg tror, at det er lykkedes os at finde en klog løsning her, idet vi lader det være op til medlemsstaterne at håndtere det.
I overensstemmelse med "små krav for lille risiko" bør vi dog give de små virksomheder tilsagn om, at dokumentationen for resultaterne af HACCP-princippet kan ske i en for virksomheden acceptabel form. Jeg henholder mig her til betragtning 15 i den fælles holdning vedrørende forordningen om fødevarehygiejne, ifølge hvilken god hygiejnepraksis kan erstatte overvågningen af de kritiske kontrolpunkter. Jeg finder, at denne ordning er særlig velegnet til små håndværksvirksomheder.
I centrum af det foreslåede system med officiel kontrol af produktionen af kød står embedsdyrlægen.
Han gennemfører kontrol og inspektioner, så alle implicerede parter kan overholde bestemmelserne i de relevante retsforskrifter. Embedsdyrlægen skal have retsmidler til sin rådighed, som gør det muligt at gennemtvinge kravene. Det vil også sige, at lovteksterne skal indeholde klare kriterier for hans afgørelser. Derfor er det vigtigt, at Parlamentet har medtaget de grundlæggende opgaver for de officielle kontroller i artikel 3.
Dyrlægen og de officielle faguddannede medarbejdere skal også dokumentere at besidde stor ekspertise på området. Det mener jeg er rigtigt. I nogle medlemsstater kræver det dog - og det er allerede tydeligt - en ændring af dyrlægeuddannelsen. Myndighederne i medlemsstaterne bør også handle hurtigt for at sikre, at der er tilstrækkeligt personale til rådighed til at opfylde de vidtspændende bestemmelser. Så vidt jeg ved, er det kun nogle få lande, som for øjeblikket råder over personale til at løse de opgaver, der er forbundet med de bestemmelser, som vi har vedtaget om den betingede autorisation af virksomheder. Lad mig gøre det helt klart: Med de nuværende personaleressourcer vil myndighederne ikke være i stand til tre gange inden for et halvt år at kontrollere, om en virksomhed opfylder kravene for autorisation.
Et andet krav til den ansvarlige myndighed vedrører de integrerede kontroller. Det er ikke længere tilstrækkeligt at koncentrere sig om håndhævelsen af lovbestemmelserne. Inddragelsen af virksomhederne i spørgsmål vedrørende fødevaresikkerhed kræver også større fleksibilitet fra den ansvarlige myndigheds side. Producenten bør opfatte sig selv som en partner og også opfattes som sådan. Det kan der ikke lovgives om, men fundamentet til større fødevaresikkerhed gennem samarbejde er blevet lagt.
Der har længe hersket uenighed om et punkt: slagteripersonalets deltagelse i den officielle kontrol. Jeg er klar over - og jeg taler her som Parlamentets ordfører - at det kompromis, der er blevet opnået, ikke vil blive vedtaget af Parlamentet. Det er der flere grunde til. Nogle siger f.eks., at denne ordning ikke vil bidrage til det, som vi altid har prøvet at gøre, nemlig at forbedre fødevaresikkerheden, men at den vil have den modsatte effekt. Forordningen om officielle foderstof- og fødevarekontroller kræver, at de, der udfører den officielle kontrol, skal være uafhængige. Slagteripersonalet er nu engang afhængigt af bedriftsindehaveren. Uddannelsen af slagteripersonalet binder dyrlægen og indskrænker dermed hans evne til at føre kontrol. Og hvad med omkostningerne? Sparer producenten virkelig udgifter til kontrol? Nej, det tror jeg ikke. Alle beregninger viser det modsatte.
Jeg tror, mine herrer fra Rådet, at vi skulle enes om at vende tilbage til sagen og forsøge at få den afklaret om 2-3 år. Da denne forordning indebærer meget, som er nyt for medlemsstaterne, og vil kræve mange tilpasninger af alle implicerede parter, bør vi først anvende den 2-3 år og så koncentrere os om sagen igen. Jeg synes, at vi bør udnytte det foreliggende resultat og vedtage disse forordninger i indeværende valgperiode uden yderligere diskussion. De udgør et vigtigt grundlag for fødevaresikkerheden.
Nu hvor kommissæren er ankommet, vil jeg gerne gentage det, jeg sagde i starten: en stor tak til Dem og Deres kolleger for det usædvanligt tætte samarbejde omkring udarbejdelsen af teksterne til disse forordninger. Jeg synes, at det er et godt stykke arbejde, og vi vil komme meget nærmere på vores mål med at forbedre fødevaresikkerheden i Europa. 
Byrne,
    Hr. formand, først vil jeg takke medlemmerne af de udvalg, der har arbejdet med forslagene om fødevarehygiejne, for deres store indsats. Der er gået næsten fire år, siden Kommissionen fremlagde denne pakke. Jeg vil derfor minde Dem om de mål, der blev opstillet, da vi fremsatte denne omarbejdning af hygiejnereglerne.
Sammenfattende kan vi sige, at vi forfølger fire mål. Det første mål handler om at tilpasse hygiejnelovgivningen til de overordnede principper i levnedsmiddellovgivningen i henhold til hvidbogen om fødevaresikkerhed. Det andet mål går ud på at gøre de gældende regler mere videnskabs- og risikobaserede. Det tredje mål består i at definere de kompetente myndigheders rolle, og det fjerde mål består i at konsolidere og forenkle de lovgivningsmæssige rammer.
Diskussionerne om pakken har taget lang tid i både Rådet og Parlamentet. Det er ikke overraskende i betragtning af de omfattende interesser, der dækkes af forslagene, samt deres meget tekniske natur. Denne lange periode gav rigelig tid til at overveje forslagene, og tiden er nu inde til at afslutte forhandlingen og vedtage lovgivningen.
Efter Kommissionens opfattelse er Rådets fælles holdning et rimeligt kompromis, der klart afspejler Parlamentets synspunkter. Jeg er glad for at høre, at ordføreren og skyggeordførerne anerkender dette faktum. Der blev ikke desto mindre fremsat en række ændringsforslag til andenbehandlingen. Med henblik på at behandle punkterne i disse ændringsforslag har Kommissionen bidraget til et kompromis mellem Rådets og Parlamentets holdning. Diskussionerne om kompromiset var vellykkede, og Coreper har allerede godkendt det. Senere på dagen skal der også stemmes om ændringsforslag, der afspejler denne kompromispakke.
Jeg er imidlertid bange for, at nogle vil forsøge at fravælge dele af det kompromis, der blev indgået med Rådet. Et kompromis kræver indrømmelser fra alle parter. Det gælder i særdeleshed for inddragelse af slagteriansatte i inspektionen af kalve- og svinekød. I den fælles holdning, der blev enstemmigt godkendt af Rådet, åbnes der mulighed for, at slagteriansatte udfører visse inspektionsopgaver. Det finder Kommissionen hensigtsmæssigt. Der er ikke tale om en privatisering af kødinspektionen, sådan som nogle hævder. Der bliver kun tale om, at en slagteriansat kan hjælpe embedsdyrlægen. Der er ingen generel tilladelse til at inddrage slagteriansatte i kødinspektion. Nærhedsprincippet er det ledende princip her. Det er op til medlemsstaterne at afgøre, om systemet skal anvendes i de konkrete tilfælde.
Forordningsforslaget indeholder endvidere en række meget stramme regler, der sikrer uafhængige kontroller. Det drejer sig i særdeleshed om, at de slagteriansatte, der deltager i kødinspektionen, skal være uafhængige af produktionspersonalet, og at de skal rapportere tilbage til embedsdyrlægen. De slagterier, der ønsker at involvere deres personale i kødinspektionen, skal have tilladelse hertil af den kompetente myndighed. Jeg vil gerne understrege, at systemet allerede har fungeret tilfredsstillende i mere end 10 år for fjerkrækød og kaninkød i de fleste medlemsstater. Der er ikke registreret klager eller rapporteret om misbrug. I lyset heraf er forslaget om at udvide systemet til kalvekød og fedesvin rimeligt og helt i overensstemmelse med målene i den foreslåede lovgivning, som jeg skitserede for et øjeblik siden.
Kommissionen er villig til at følge Rådets kompromisforslag, der vil udskyde systemets ikrafttræden i endnu tre år. Det afspejles i ændringsforslag 21 til forslaget om officielle kontroller. Kommissionen kan imidlertid ikke støtte ændringsforslag 9 og 14, som ordføreren anbefaler, at Parlamentet støtter. Hvis disse ændringsforslag vedtages, er en forligsprocedure uundgåelig. Det vil være en skam - særligt i betragtning af at forslagene har været til behandling siden juli 2000.
Afslutningsvis vil jeg gerne gentage min tak til alle dem, der har bidraget til, at vi er nået så langt. Kommissionen kan acceptere alle de ændringsforslag til den fælles holdning, der er en del af den kompromispakke, der blev forhandlet med Rådet. Kommissionen kan ikke støtte ændringsforslag, der falder uden for denne pakke. Parlamentets sekretariat vil få en komplet fortegnelse over detaljerne(1).
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Schnellhardt, som har forhandlet meget ihærdigt gennem mange år. Jeg tror, at vi med de foreliggende resultater har taget et skridt i retning mod større fødevaresikkerhed i Europa. Det er også vigtigt, når fødevarer passerer grænserne, at vi kan sige til borgerne, at de kan have tillid til, at fødevarerne er sikre og ikke udgør nogen sundhedsfare.
Vi har også formået - under alle omstændigheder bedre end i Kommissionens oprindelige forslag - at gøre forslagene praktikable. Jeg vil gerne gøre opmærksom på et særligt punkt i hr. Schnellhardts første betænkning om fødevarehygiejne generelt. HACCP-konceptet er et meget godt koncept for store virksomheder. Store virksomheder, som beskæftiger mange medarbejdere, muligvis i flere medlemsstater, skal nøje dokumentere, hvem der har håndteret et produkt hvornår. Lige fra starten af har jeg fundet det vanskeligt at overføre dette koncept til meget små virksomheder, for hvis en restaurant eller et konditori kun beskæftiger to eller tre medarbejdere, har vi ikke behov for nogen skriftlig dokumentation for at vide, hvem der har haft med produktet at gøre, og hvor der kan være opstået en skade. I sådanne tilfælde er mundtlige informationer tilstrækkelige, og derfor pressede vi under forhandlingerne meget på for at lempe små virksomheders dokumentationspligt i forhold til den risiko, som er forbundet med den pågældende produktion. Vi mener ikke, at dokumentation overhovedet er nødvendig for meget små virksomheder. Så ville det være praktikabelt. Det ville ikke skade forbrugerbeskyttelsen, men vi ville sikre, at navnlig små virksomheder kan anvende forskrifterne på passende vis.
Resultatet er ikke helt blevet, som vi havde ønsket. Vi har dog opnået kompromiser på mange punkter, navnlig i den første betænkning, og vi kan derfor støtte betænkningerne med god samvittighed. 
Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, det er sædvane, at vi indleder vores indlæg med at takke ordføreren for det gode samarbejde. Hr. Schnellhardt, jeg værdsætter selvsagt Deres arbejde og Deres indsats, men jeg vil ærligt sige, at jeg er en smule skuffet over Deres arbejdsform. Det er ikke så elegant på eget initiativ at forhandle med Rådet og kun fokusere på egne ændringsforslag. Personligt synes jeg ikke, det tjener Europa-Parlamentet til ære, at man indgår et kompromis med Rådet og samtidig ønsker at vedtage de oprindelige ændringsforslag. Det er ikke en troværdig måde at arbejde på.
Kære kolleger, jeg vil i dag tillade mig et tilbageblik på fem års politik med hensyn til fødevaresikkerhed og næsten tre års politik med hensyn til fødevarehygiejne. Vi har med de almindelige fødevarebestemmelser i fællesskab vedtaget, at fødevareproducenterne bærer det primære ansvar for produkternes sikkerhed, og at kontrollen hermed udøves af statslige organer. Vi er nu på tilbagetog, hvad dette angår. Det er en holdning, jeg ikke deler, men jeg taler i denne forbindelse ikke på min gruppes vegne.
Hvordan er det kommet så vidt? Vi bør efter min opfattelse først og fremmest gribe i egen barm. Fødevarehygiejne er et komplekst sagsområde med hundredvis af ændringsforslag om alle mulige detaljer. Følgelig er der kun nogle få ordførere, som beskæftiger sig med dette område, og det er meget nemt for udenforstående at sprede forkerte oplysninger.
Hvad drejer det sig om? Et centralt spørgsmål er, hvem der kontrollerer fødevareproducenterne. Spørgsmålet synes nemt at kunne besvares, hvis man henholder sig til de almindelige fødevarebestemmelser. Producenten skal sørge for, at produkterne er i orden, og myndighederne fører tilsyn i forbindelse med slutkontrollen. Kommissionen vil som udgangspunkt åbne mulighed for, at kødproducenter, især svine- og kalveproducenter, under myndighedernes tilsyn selv kan påtage sig ansvaret og udføre kontrolarbejdet. En del af kødsektoren vil da også påtage sig dette ansvar og bringe uheldige forhold til ophør.
Tanken om at lade slagteren selv godkende sit kød møder megen modstand. Og med rette, for myndighederne skal føre tilsyn og spiller en klar rolle i forbindelse med kontrollen. Det er imidlertid udmærket at give slagteren et større ansvar. Flertallet af medlemmerne i vores gruppe afviser tanken om, at kødsektoren selv skal bære ansvaret. Efter deres opfattelse vil kødproducenternes medarbejdere ikke være i stand til eller have de fornødne beføjelser til at kontrollere kvaliteten. Personligt har jeg en anden opfattelse. Jeg mener, vi skal væk fra selvrådige virksomheder, som ikke tåler arbejdstagernes kritik af produkterne. Jeg mener, at Europa-Parlamentet bør ophøre med at betragte arbejdstagerne i kødsektoren som ængstelige, umyndige og ukyndige. Når blot myndighederne fører tilsyn, kan virksomhederne selv bære et ansvar.
Jeg opfordrer således alle til at støtte det kompromis, vi sammen med Rådet er nået frem til, og undgå, at vi også godkender Miljøudvalgets ændringsforslag. Det er ikke nogen hensigtsmæssig måde at arbejde på.
Paulsen (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi er nu tæt på at afslutte et snart femårigt arbejde med at forsøge at få sikrere fødevarer i Europa. Hr. Schnellhardts henstillinger udgør en meget vigtig del af dette arbejde, da de vedrører spørgsmålet om, hvordan det skal se ud i praksis i restauranterne, i forretningerne, på slagterierne og i opskæringsvirksomhederne, hvad enten de er store eller små.
Jeg kan på Den Liberale Gruppes vegne have en vis mening om, at dette har taget en uendelig tid. Det har været barskt. Hr. Schnellhardt og jeg har selvfølgelig haft forskellige opfattelser af visse tekniske spørgsmål, både hvad angår hans og mine betænkninger, som ligger tæt på hinanden på visse områder. Ikke desto mindre må jeg sige, at hr. Schnellhardt til syvende og sidst har udført et meget kvalificeret og godt arbejde. Det hersker der ingen tvivl om. Jeg vil takke for samarbejdet. Vi vil støtte kompromiset, dog ikke med helt varmt hjerte. Der er et par småting, som jeg er meget bekymret over, f.eks. når det handler om definitionen af opskæringsvirksomheder. Det angives ikke udtrykkeligt, at reglerne faktisk gælder alle anlæg, som opskærer og håndterer råt kød. Det beklager jeg, da vi ved, hvor farlige sådanne anlæg er. Selv om foderproducenter, landmænd, transportører og slagterier opfører sig fuldkommen korrekt, kan hele hygiejnen nemlig blive påvirket negativt i det allersidste led.
Et kompromis går imidlertid ud på, at parterne både giver og tager. Den Liberale Gruppe, som jeg tilhører, vil ikke få det præcist, som den ønsker, ellers ville vi jo befinde os i et diktatur og ikke i en demokratisk forsamling. Jeg er bekymret over opskæringsvirksomhederne. Jeg håber, at den europæiske kødindustri går til Domstolen, hvis definitionen ikke tolkes således, som den i bedste fald kan tolkes.
I øvrigt støtter vi disse henstillinger og er meget glade for, at vi er nået frem til dette resultat. Jeg vil hævde, at vi, der har arbejdet med det, i det store og hele har udført et kvalificeret og ihærdigt arbejde for at gøre fødevarer sikrere. Jeg vil også nævne fru Corbey og hr. Whitehead. Det er måske os, der har været mest flittige i dette anliggende. Tak for samarbejdet! 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hygiejnepakken består af en række elementer, der alle er meget vigtige: et forslag om generel fødevarehygiejne, et forslag om animalske fødevarer samt et forslag om offentlig kontrol af specielt slagterier.
Rådets fælles holdning indeholder de fleste af Parlamentets ændringsforslag fra førstebehandlingen, men der er fortsat uenighed om specielt følgende punkter. I hvor stort et omfang kan risikoanalyser og kritiske kontrolpunkter - HACCP - implementeres i gårdenes primærproduktion? Hvor stor bliver medlemsstaternes fleksibilitet? Bliver der en overordnet klausul for komitologi eller en mere specifik regel, hvor komitologi kun tillades inden for et sæt faste mål, sådan som ordføreren åbenbart foretrækker? Vil vi se selvkontrol i kødindustrien med arbejdsgivere, der fungerer som kødkontrollanter? Vil den forudsete fleksibilitet for små ikke-industrielle slagterier blive defineret som regional markedsføring som følge af kravet om en embedsdyrlæges tilstedeværelse ved alle slagteprocesser?
Under førstebehandlingen handlede de vigtigste spørgsmål for min gruppe dybest set om direkte markedsføring af fødevarer på gården eller hos lokale detailhandlere samt om fleksibilitet ved forarbejdning af traditionelle produkter. De dækkes hovedsageligt af Rådets fælles holdning, der er meget velkommen, fordi vi finder det vigtigt med nogen fleksibilitet ved forarbejdning af traditionelle produkter samt ved ikke-industriel produktion.
Min gruppes problem med den kompromispakke, som Rådet nu foreslår, er Rådets insisteren på at udvide slagteriarbejdernes kontrol til at omfatte svin og kalve. Min gruppe - og vist nok også ordføreren - er store modstandere af denne selvkontrol. En sådan selvkontrol vil uvægerligt ende med, at man lukker øjnene under visse omstændigheder alt afhængigt af nogle af slagteriernes produktivitet. Det er derfor ikke nogen god idé. Det er ikke til gavn for det, vi forsøger at opnå.
Vi ønsker ikke dette punkt accepteret. Det er det vigtigste for os i denne betænkning. Vi er glade for, at der også tages hensyn til den ikke-industrielle og lokale produktion af traditionelle produkter i den fælles holdning.
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, Parlamentet skal i dag udtale sig om en meget vigtig pakke, nemlig hygiejnepakken, og jeg må sige, at det initiativ, der tager sigte på en omlægning af hele fødevarelovgivningen, og som blev iværksat med Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed, var et af de spørgsmål, der var kendetegnende for denne valgperiode, og som havde det grundlæggende formål at sikre - i det mindste ud fra et lovgivningsmæssigt synspunkt - forbrugernes sundhed og sikkerhed. Det er noget, der prioriteres meget højt i betragtning af de tilfælde af "dårlig hygiejne", der har været i de seneste år, og også i betragtning af de følgevirkninger, som disse tilfælde har haft for mange aktiviteter inden for den primære sektor.
Hvis vi kigger på Kommissionens kompromisforslag, Rådets svar og Parlamentets holdning, er der ingen tvivl om, at man godt kunne ønske sig noget mere, sådan som det altid er tilfældet med kompromis- og mæglingsforslag. Efter min mening er der dog tale om et meget fornuftigt kompromisforslag, også fordi det udgør et kompromis mellem producenternes og forbrugernes krav, det vil sige mellem et rentabelt virksomhedsregnskab og beskyttelsen af borgernes grundlæggende ret til sunde og sikre fødevarer og forbrugsprodukter.
Jeg vil gerne komme med tre bemærkninger. Vi ville selvfølgelig gerne have haft, at der i forordningen om fødevarehygiejne var taget højde for en mere bindende anvendelse af HACCP-systemet, og at der formodentlig var en kraftigere henvisning til Codex Alimentarius. Vi ville nok også gerne have haft, at der blev lagt større vægt på "fra jord til bord"-princippet, som forbrugerne ser med meget positive øjne på, men som der skal skabes stor klarhed omkring, og som giver landbrugssektoren ekstra udgifter. Endelig ville vi gerne i højere grad have understreget, at det efter vores mening er absolut nødvendigt, at de forordninger, som Fællesskabet vedtager, har samme gyldighed i alle medlemsstaterne, og derfor ville det være hensigtsmæssigt at begrænse muligheden for at vedtage ændringer og udelukkende give lov til sådanne ændringer, såfremt de giver en bedre beskyttelse af det enkelte lands traditionelle produkter, uden at man på noget tidspunkt slækker på fødevaresikkerheden.
Til sidst et par ord om ændringsforslag 9 og 14, hr. kommissær. De betyder meget for os, og som Parlament giver de os så at sige en holdning, hvor vi er på forkant med udviklingen. 
Bowe (PSE ).
   - Hr. formand, vi bør alle lykønske hr. Schnellhardt med hans arbejde med disse betænkninger. Det har været noget af et maraton med en masse hårdt arbejde, men han har ydet en flot indsats. Nu har vi en pakke med foranstaltninger, der vil sikre den europæiske offentligheds sundhed og sikkerhed samt den europæiske kødforsynings kvalitet og sikkerhed i den nærmeste fremtid. Vi kan have tillid til disse foranstaltninger, når de indføres.
Nogle af disse emner har været vanskeligere end andre. Vi erkender alle, at systemet ikke skal overbebyrdes med for megen bureaukrati, og vi har erkendt behovet - i hvert fald i visse sektorer - for selvinspektion eller "skåneinspektion". Inden for fjerkræ- og kaninproduktion er der klart et påviseligt behov herfor, og der er ikke noget alvorligt folkesundhedsmæssigt problem.
Det er imidlertid nødvendigt med et uafhængigt inspektorat til nøje at overvåge visse sektorer som f.eks. arbejdet i slagtehuse og slagterier i Europa, hvor der er et stort tidspres og store præstationskrav, og hvor der bevisligt er en potentiel folkesundhedsmæssig risiko - specielt i sektoren for rødt kød. Jeg kender ingen, der spiser rå kanin eller råt fjerkræ, men jeg kender mange - også blandt Europa-Parlamentets medlemmer - der spiser råt eller næsten råt rødt kød. Der er således en langt større og mere alvorlig sundhedsrisiko i denne sektor end for kødtyper, der tilberedes inden brug. Derfor finder jeg Rådets kompromisforslag med muligheden for at udvide selvinspektion til svine- og kalvekød farligt. Jeg mener ikke, at vi i øjeblikket skal gå denne vej. Forslaget krydser artsbarrieren og giver mulighed for fremtidig selvinspektion i sektoren for rødt kød. Det kan jeg ikke støtte. Vi erkender alle betydningen af disse folkesundhedsmæssige foranstaltninger. Vi behøver blot at nævne den frygtelige fødevareforgiftning i Skotland for nogle år siden på grund af kontaminering af rødt kød. Vi er nødt til at beskytte folkesundheden.
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig den tak, der har lydt, og som ikke kun er en tak til ordførerne, men også til skyggeordførerne. Vi har i dag en glimrende lejlighed til at afslutte hele fødevarelovgivningspakken, hele spørgsmålet om vurdering af fødevaresikkerheden til og med sidste led, nemlig kontrollen.
Der er en række direktiver, som kan ophæves i kølvandet på det, vi aftaler i dag. Vi kan således få afklaret de sidste ubesvarede spørgsmål vedrørende fødevareproduktionens kontrollerbarhed, vedrørende hele fødevarekæden, ofte betegnet jord til bord-konceptet.
Hr. formand, der er nogle problemer med den kompromispakke, som Rådet og Kommissionen forelagde, og som Parlamentet tilsluttede sig. I sidste øjeblik blev der kastet grus i maskineriet, idet der synes at være tale om visse misforståelser. Dette være sagt også til hr. Bowe.
Hvad drejer det sig om? Det drejer sig om at forsvare det kompromis, som Rådet har forelagt, og det drejer sig om, at det må være muligt for produktionsvirksomhederne at påtage sig et større ansvar, at det skal kontrolleres grundigt, om der er problemer med kødet, og at der efterfølgende under embedsdyrlægens endelige ansvar og under den myndigheds ansvar, som har udpeget dyrlægen, tages endelig stilling til, om kødet findes at være tilfredsstillende eller ej. Et sådant system har fungeret til alles tilfredshed i nogle år i Nederlandene. Hr. Bowe sagde for et øjeblik siden, at der for et par år siden var problemer i Skotland med rødt kød. Der har man et andet system.
Vi må sørge for, at ansvaret ligger der, hvor det fuldt og helt kan løftes. Det betyder, at systemet bør være fleksibelt, og at det bør sikres, at det bliver så lidt bureaukratisk som muligt. Men det må også sikres, at forbrugeren kan stole på, at det kød, der ligger på hans tallerken, er sikkert.
Hr. formand, jeg opfordrer til, at man støtter Rådets kompromistekst. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil koncentrere mig om truslen fra Kommissionens forslag i form af en privatisering af den uvildige kødkontrol i Det Forenede Kongerige. Sagen er taget op af ikke blot forbrugerorganisationen Consumers' Association men også af den britiske fagforening Unison, der repræsenterer kødkontrollanterne. Man frygter, at Kommissionens forslag vil tillade en privatisering via bagdøren ved at overdrage ansvaret for hygiejnen i slagtehusene til slagterierne selv. Kødkontrollanternes uvildighed vil således komme i fare, når deres arbejdsgivere bliver de virksomheder, de kontrollerer.
Forbrugerbeskyttelse skal være vores førsteprioritet, og ingen forbruger skal risikere at spise usikkert kød. Så sent som i sidste uge var der et tilfælde, hvor pakker med kyllingekød ifølge den britiske forbrugerorganisation var forsynet med forkerte sidste salgsdatoer. I tilgift har vi så haft BSE, mund- og klovsygetragedien samt e-koli-forskrækkelser. Faktisk omfattede den situation, der opstod for mange år siden, og som hr. Bowe henviste til, de slagtere, som min familie benyttede i Wishaw i Skotland. Der har aldrig tidligere været et tilsvarende behov for at forsikre forbrugerne om, at det er sikkert at spise kød. Det er i forbrugernes interesse, men det bør også være i industriens interesse.
Da jeg besøgte et slagteri for nogle måneder siden, blev jeg overbevist om, at kødkvaliteten var i top, og at kødkontrollanterne havde stor betydning for at garantere kvaliteten og sikkerheden. Der er 1200 uafhængige kødkontrollanter i Det Forenede Kongerige, og jeg håber, at de kan fortsætte deres arbejde, der er en garanti for os forbrugere for, at det er sikkert at spise kød.
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, dette er en del af sundhedspakken, der er lagt sammen med fødevarelovgivningen, og jeg vil rose hr. Schnellhardt for hans mangeårige indsats på dette område. Jeg støtter hans opfordring til at begrænse mulighederne for at ændre bilagene som følge af komitologi. Djævelen ligger gemt i detaljerne. Vi ønsker ikke, at sygdommen også skal gemmes i detaljerne.
Der er grund til bekymring i alle de tilfælde, hvor levnedsmidler af animalsk oprindelse pakkes og identificeres. Kommissæren ved fra min egen korrespondance med ham, at vi har haft problemer i East Midlands med Denby-skandalen og andre skandaler, hvor kød blev forkert kategoriseret og solgt, hvor det ikke skulle have været solgt. Vi er særligt bekymrede over, at medhjælpere skal stå for en større del af inspektionen af rødt kød. Vi ønsker ikke, at de også skal inspicere fedesvin og kalve.
Kommissæren sagde, at det er helt sikkert, og at det har fungeret udmærket med lyst kød. Det er jeg ikke overbevist om, og hvis han læser Consumers' Associations undersøgelse af de forhold, som kyllinger pakkes og sælges under, vil han se, at der selv på dette område er anledning til tvivl og bekymring. Det siger ikke noget om slagteriarbejdernes hårde arbejde og pligtopfyldenhed. Det skal blot sikre, at de ikke udsættes for et ulideligt pres, og at man træffer alle mulige sikkerhedsforanstaltninger. Jeg vil personligt rose fagforeningen Unison for dens kampagne på dette område. På dette ene område mener jeg, at der er grund til at gå ud over den fælles holdning af sikkerhedsmæssige hensyn.
Formanden.
   - Jeg takker alle de kolleger, der har bidraget til denne meget behagelige drøftelse. Parlamentet og Kommissionen gør tydeligvis store fremskridt.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.
Hudghton (Verts/ALE ),
   Forbrugerne har ret til at forlange, at den mad, de køber og spiser, er så sikker som overhovedet muligt. Jeg støtter fuldt ud dette princip, men i vores iver efter at indføre velfungerende forordninger, der giver forbrugerne de krævede garantier, skal vi ikke forkaste eksisterende foranstaltninger, der allerede har vist sig effektive.
Jeg tvivler meget på, at det nuværende uvildige kødkontrolsystem i Det Forenede Kongerige vil blive forbedret ved at indføre den samme kontrolform, som man i øjeblikket benytter i fjerkræsektoren. Det vil være indlysende for enhver, der har besøgt et moderne fjerkræslagteri, at processen er helt forskellig fra den, der anvendes i andre slagterier.
Jeg accepterer naturligvis, at der indføres kontroller fra jord til bord, men det er fornuftigt at bevare de velfungerende dele af kæden og tilføje kontroller på områder, hvor der er behov for forbedringer. Jeg går derfor imod de dele af pakken, der betyder en nedlæggelse eller privatisering af det uvildige kødkontrolsystem.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0197/2004) af Maat for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om beskyttelse af dyr under transport og dermed forbundne aktiviteter og om ændring af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF.
Byrne,
    Hr. formand, først vil jeg takke udvalgsmedlemmerne for deres store indsats vedrørende Kommissionens forslag om en forordning om beskyttelse af dyr under transport. Jeg vil især takke hr. Maat for hans store arbejde med dette vigtige initiativ.
Dyrevelfærd er et følsomt emne. Det afspejles i den store deltagelse i forhandlingen samt til dels i det store antal ændringsforslag. Formålet med Kommissionens forslag er at skabe betydelige forbedringer i transporterede dyrs velfærd. I forslaget er der særlig fokus på transport over lange afstande, da det er her, der er størst sandsynlighed for problemer. Forslaget tager især sigte på at tydeliggøre og skærpe kravene og styrke håndhævelsesreglerne. Forslaget er et resultat af omfattende analyser, videnskabelig rådgivning samt høring af interessegrupper. Jeg er sikker på, at det ikke opfylder ønskerne hos de ivrige forslagsstillere i dyrevelfærdsdebatten fra begge sider af salen, men jeg er overbevist om, at det, hvis det indføres nu, vil skabe betydelige forbedringer i transportforholdene for dyr, hvilket i årevis har været en drøm for dyrevelfærdsentusiaster.
Jeg er overbevist om, at ethvert ændringsforslag vedrørende en unødvendig liberalisering eller begrænsning af transportforholdene er dømt til at fejle. Jeg har indikeret, at jeg er villig til at deltage i en konstruktiv dialog med henblik på hurtigt at indgå en aftale og forbedre transportforholdene.
Et af dokumentets vigtige politiske aspekter handler om transporttider. Kommissionen foreslår, at de nuværende regler erstattes af en enkelt ordning for alle arter med bl.a. en maksimal rejsetid på ni timer efterfulgt af mindst 12 timers pause, hvis transporten fortsættes. Det er ikke tilfældigt, at disse tider er sammenfaldende med rejse- og hviletidsbestemmelserne for chauffører. Håndhævelsen bør imidlertid være mere ligetil, hvilket efter min mening er et meget afgørende aspekt af denne lov.
Jeg er villig til at overveje variationer af Kommissionens forslag for at nå frem til et holdbart kompromis. Jeg vil imidlertid være helt ærlig og sige, at jeg ikke kan acceptere ændringsforslag, der i praksis vil resultere i et forbud mod transport af levende dyr, uanset om det er til slagtning, videre opdræt eller avl. Jeg tror, at et sådant træk vil være ulovligt og i strid med traktaten. Det risikerer at blive underkendt af Domstolen. Under alle omstændigheder er det utænkeligt, at Rådet vil støtte et sådant initiativ. Derfor har jeg foreslået, at man benytter en intelligent og sofistikeret tilgang til forbedringen af dyrevelfærden. Det vil rent ud sagt være en ringe trøst at kæmpe mod vejrmøller, hvis ikke man udnytter den største chance i de seneste 10 år for at forbedre dyrevelfærden.
Maat (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for det indledende indlæg. Inden jeg fremfører mine egne bemærkninger til det nye direktiv om transport af dyr, vil jeg tillade mig at dvæle et øjeblik ved en begivenhed i Nederlandene, nemlig landets afsked med dronningemoderen, prinsesse Juliana. Hun viste i sin regeringstid altid særlig interesse for landbrugssektoren i Nederlandene og for kvægavlen. For hende havde hvert enkelt menneske og hvert enkelt dyr betydning. Jeg vil her ved forhandlingens begyndelse med taknemmelighed ære hendes minde og give udtryk for min medfølelse med hendes familie og alle, som føler savnet.
Hr. formand, revisionen af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF har ladet vente på sig. Jeg værdsætter kommissær Byrnes bidrag. Efter vores drøftelse om beslutningsforslaget fra 2001 tog han rent faktisk handsken op. For mig som ordfører har det, ud over hensynet til dyrevelfærden, især været mund- og klovsygeepidemien og udbruddet af svinepest, som har begrundet ønsket om en gennemgribende revision af lovgivningen.
Jeg må imidlertid konkludere, at Kommissionens forslag ikke er noget ægte valg. Man kan med henvisning til de foreslåede transporttidsgrænser, ni timers transport og 12 timers hvile med ubegrænset mulighed for gentagelse, og den meget betragtelige udvidelse af arealet pr. dyr roligt fastslå, at transport af længere varighed end ni timer ikke bliver til at betale. Jeg må som ordfører imidlertid give udtryk for et vist forbehold, hvad denne holdning angår, fordi den ikke tager hensyn til kvægavlernes vanskelige økonomiske situation, og fordi den ikke i tilstrækkeligt omfang tager hensyn til begrænsningen af risici for veterinærsygdomme og til regulering af slagtningen. Endvidere indebærer et for stort areal pr. dyr unødig risiko for skader under transporten. Jeg har derfor valgt at indtage følgende holdning.
For det første bør transport over en strækning på op til 100 km ikke være omfattet af direktivet, hvorved man undgår, at landmændenes transport af produktionskvæg og slagtekvæg bliver unødigt kostbar. Det drejer sig i denne forbindelse i øvrigt først og fremmest om regionale kvægbrugssystemer, og ved transporter af denne art forekommer der aldrig eller kun yderst sjældent problemer med dyrevelfærden.
For det andet bør der ikke ske større justeringer med hensyn til arealkravene for slagtekvæg. Der er allerede i dag bestemmelser om begrænsning af transporten af slagtekvæg til ni timer eller 500 km, hvilket omfatter 97 % af al transport af slagtekvæg. Der er ganske vist behov for overgangsperioder for regioner, hvor der er få slagterier, eller hvor særlige markedsproblemer gør sig gældende. Endvidere vil jeg gerne slå til lyd for en målrettet indsats for at få slagterier placeret i regioner, hvor der er dyrehold. Hvorfor er det normalt muligt at forarbejde mælk og sukker i den region, hvor produkterne er frembragt? Skulle det samme ikke være muligt, når det gælder slagtning af dyr?
For det tredje foreslår jeg, at der fastsættes en transporttidsbegrænsning på 30 timer, inklusive otte timers hvile, men uden aflæsning ved mellemstationer, når det gælder produktionskvæg og kvæg til traditionel slutfedning. Jeg opfordrer endvidere til, at der fastlægges en særskilt ordning for avlskvæg og sportsheste, hvor der stilles strenge krav til hviletider og foderforskrifter. Generelt er transportforholdene dog allerede i dag udmærkede, hvad denne gruppe angår.
For det fjerde bør der sikres øget og mere målrettet kontrol med den internationale transport. Det er akilleshælen, hvad angår gældende praksis i EU.
For det femte bør der sikres sammenhæng mellem hvile- og køretidsbestemmelser i eksisterende EU-direktiver for transportsektoren og den nye lovgivning. Endvidere bør GPS-systemet indføres, når det gælder international transport, således at man undgår unødigt bureaukrati og sikrer en langt mere effektiv kontrol.
Sidstnævnte er ikke nogen overflødig luksus, det fremgår bl.a. af uanmeldte landevejskontroller i Østrig, hvor ikke mindre end godt 50 % af dyretransportvirksomhederne fandtes at overtræde gældende regler. Der må også stilles spørgsmålstegn ved eksporten af 221.000 styk levende kvæg til Libanon. Det svarer til en hel ko for hver anden familie i Libanon på årsbasis! Personligt finder jeg, der er al mulig grund til at ændre reglerne, især hvad angår transport af dyr til slagtning. Jeg anmoder derfor om støtte til ændringsforslag 1 til og med 97, 109, 110, 111, 112 og 115. Det vil sikre den bedste balance mellem dyrevelfærd og acceptable økonomiske forhold for kvægbruget.
Accepterer Rådet dette forslag, trænges det europæiske kvægbrug ikke ud af markedet, og dyrevelfærden forbedres strukturelt. Jeg anmoder Kommissionen og Rådet om allerede nu at tage foreløbig stilling hertil. Endelig ønsker jeg at takke de forskellige politiske grupper for et glimrende samarbejde om udarbejdelsen og behandlingen af denne betænkning.
McKenna (Verts/ALE ),
   Hr. formand, Miljøudvalgets holdning til dette spørgsmål var meget positiv. Det var klart, at udvalget havde den samme holdning som mange af Europa-Parlamentets medlemmer. Flere end 400 medlemmer underskrev en beslutning med et krav om en maksimal transporttid på otte timer. Med hensyn til Kommissionens forslag blev mange af ændringsforslagene fra Miljøudvalget ikke accepteret af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, men jeg håber, at de stillede ændringsforslag får støtte under afstemningen.
Hvileperioder i køretøjerne er f.eks. helt uanvendelige. En hvileperiode i et køretøj kan ikke betragtes som en hvileperiode af flere grunde. For det første ændres forholdene overhovedet ikke for dyrene. Det er meget vanskeligt at give dyrene vand og mad, hvis ikke køretøjet er indrettet med henblik herpå. Og hvis det var tilfældet, ville det ikke være rentabelt for transportvirksomheden. Det bliver meget vanskeligt at sørge for dyrene, hvis hvileperioden tilbringes i køretøjet. Hvordan skal man fjerne døde dyr fra køretøjet?
For nylig var der et tilfælde i Irland med Pandora, der ikke længere ønskede at transportere levende dyr - sandsynligvis af økonomiske årsager. De kan godt se, hvor det bærer hen.
Hvad angår den fortsatte sekvens, så er tanken om en hvileperiode under en transport, der kan fortsætte i det uendelige, helt uacceptabel. Industrien selv ønsker ikke engang hvileperioder i køretøjet. Det er et af de centrale spørgsmål, som Parlamentet skal besvare i denne uge. 
Hvad angår svig med eksportrestitutioner - et emne, der dukkede op under mødet i aftes og i medierne for nylig - så kan det f.eks. undgås ved at afskaffe eksportrestitutioner. Størstedelen af borgerne i EU ønsker ikke, at deres penge bruges som støtte til umenneskelige dyretransporter, der forårsager umådelige og unødvendige lidelser. Jeg er enig med hr. Maat i, at man skal benytte lokale slagterier. Nogle steder i Tyskland tilbydes mobile slagterier, hvis ikke der findes lokale slagterier. Vi skal sørge for, at dyrene ikke påføres unødvendige lidelser, og dette er helt klart unødvendigt. Det er Miljøudvalgets klare overbevisning.
Parish (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne takke hr. Maat for at have forelagt en meget anvendelig betænkning om dyretransport, fordi vi helt sikkert alle ønsker en opstramning af dyretransporter. Det er et meget følsomt emne - i særdeleshed i Det Forenede Kongerige. Jeg vil også med det samme takke ham for at være medforslagsstiller til mine ændringsforslag om at bede Kommissionen og den britiske regering om at undersøge mulighederne for fravalg - specielt hvad angår transport af levende heste til slagtning på kontinentet. Det er noget, der ikke er sket i Det Forenede Kongerige i 70 år, og vi vil sikre os, at det ikke begynder at ske igen. Jeg vil takke hr. Maat mange gange for det.
En af de gode ting ved hr. Maats betænkning er det faktum, at han skelner mellem dyr, der skal til slagtning og dyr, der skal til yderligere opfedning. Det kan ikke retfærdiggøres at transportere dyr over lange afstande for at blive slagtet. Hvor det er muligt, skal de slagtes i det land, hvor de er opdrættet. Vi har også hørt, at der i øjeblikket fortsat udbetales omkring 52 millioner euro i eksportstøtte. Mange køer sendes til Libanon, og transporten ender ikke der, men fortsætter i mange timer endnu. Det skal vi se at få sat en stopper for.
Når vi får indført denne nye lovgivning, er en af nøglerne til hele processen ordentlig håndhævelse. Det vil sige, at man anvender de rette lastbiler og ordentlige hvileperioder. Vi skal også sikre os, at disse internationale transportører mister deres tilladelser, hvis ikke de lever op til kravene. Det vil sende et klart budskab til industrien om, at systemet ikke kan misbruges. 
Det er godt, det vi forsøger at gøre, og vi skal have den rigtige transportform på plads. Jeg er uenig i Kommissionens forslag om 12 timers hviletid i en lastvogn - specielt hvis der er tale om får. Det er ikke hensigtsmæssigt, og vi skal have en samlet afslutning på transporten. Det er det, hr. Maat foreslår i denne betænkning. Jeg kan varmt anbefale betænkningen til Parlamentet.
Busk (ELDR ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne sige tak til min gode kollega, Albert Jan Maat, for et fremragende arbejde med betænkningen, og også for det meget gode samarbejde, som vi har haft.
Kun takket være ordførerens ihærdighed og meget store indsats er vi nået så langt, at betænkningen er på dagsordenen for denne mødeperiode. Det er til glæde for dyrene. Det er til glæde for de mange europæiske borgere, der bekymrer sig om dyrenes velfærd. Jeg har på vegne af Den Liberale Gruppe stillet et ændringsforslag, der begrænser transporttiden for slagtedyr til 8 timer. Det var der ikke flertal for i udvalget, men forhåbentlig bliver der flertal herfor under afstemningen.
Det glæder mig oprigtigt, at Landbrugsudvalget vedtog mit ændringsforslag om en differentieret plads ved transporter, der var kortere end 4 timer. Det vil nemlig bidrage til, at endnu flere transporter sker over korte strækninger, og at dyrene dermed bliver i hjemlandet og bliver slagtet der.
Ud over transporttiden skal der fokuseres meget på de forhold, dyrene transporteres under, for selv 2 timers transport kan være for længe, hvis forholdene ikke er, som de skal være. Derfor glæder det mig, at der i det forslag, der ligger på bordet, er så mange gode beslutninger om ventilation, temperatur og hældning på pålæsningsramper. I den sammenhæng er det bestemt også værd at nævne, at der nu kræves certifikater til vognmandsfirmaerne, og at der kræves en uddannelse af chaufførerne og andre, som har med dyr at gøre, således at disse mennesker er uddannede til at aflæse og reagere på dyrenes velfærd. 
Jové Peres (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi står over for et meget vigtigt emne, der som mange andre emner er præget af videnskabelig usikkerhed. Det særlige ved denne sag er Kommissionens fejlagtige forslag.
Eftersom det er vanskeligt at definere dyrevelfærd objektivt, famler Kommissionen sig frem med sine forslag. Efter at have forsøgt at gennemføre de uanvendelige hvileområder, stiller den nu et efter min mening overraskende forslag. Hvordan kan man tro, at et forlænget hvil undervejs kan fremme dyrenes velfærd? Sagt på denne måde er det efter min opfattelse ekstremt naivt.
Vi kan forestille os, hvordan et sådant forslag ville virke, hvis det blev anvendt på os selv. Tillad mig en sammenligning: Hvis vi på en bilrejse var tvunget til at foretage et forlænget hvil lige inden rejsens slutning uden at stå ud af bilen, er det naturligt, at det ville gå kraftigt ud over vores nervesystem.
Selv om Kommissionens forslag lider under væsentlige problemer med hensyn til strenghed, må det erkendes, at betænkningsforslaget på trods af hr. Maats indsats ikke er meget andet end "enhver hytter sit eget".
For det første indføres der en skelnen mellem dyr til slagtning og dyr til opfedning. Hvorfor har slagtedyr større ret til velfærd end fededyr? Så vidt jeg ved, er alle mennesker lige ifølge traktaterne, og det gælder også for dyrene. Det er indlysende, at betænkningsforslaget sikrer, at 40 % af den hollandske svineeksport når sit fjerneste mål, nemlig det spanske marked. Altså: 1.400.000 svin kan transporteres i 30 timer, mens de stakkels svin, der transporteres til slagtning, har ret til et sidste ønske og må ikke transporteres i mere end ni timer. Et fantastisk fremskridt for dyrevelfærden! Det er et faktum, at med ni timers transport kan svin fra f.eks. Polen slagtes i visse af nabolandene og lægge merværdi der, hvilket ikke ligefrem fremmer de polske slagteriers opfyldelse af EU-lovgivningen.
Efter min opfattelse omfatter dette betænkningsforslag en række forskellige ting og ikke kun dyrevelfærd. Vi må erkende, at ingen hengiver sig til at transportere dyr af lyst. Transport af levende dyr er en bekostelig og kompliceret affære, og den udføres kun, når det er nødvendigt. Jeg mener, at det vigtigste for dyrevelfærden er at nedsætte den samlede transporttid for alle dyr. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er intet mindre end en tragedie, at Kommissionen i sit forslag ikke gør en ende på transport over store afstande af husdyr og forbyder eksport af levende dyr. Masser af mennesker er imod eksporten af levende dyr, der er unødvendig, grusom og uberettiget. Med mit ændringsforslag 114 vil medlemsstaterne kunne forbyde eksporten af levende dyr, og jeg vil opfordre kollegerne til at stemme for det. Der er ikke tale om at "kæmpe mod vejrmøller", som kommissær Byrne sagde. Det afspejler den offentlige mening, respekterer videnskabelige udtalelser og er den eneste humane og acceptable fremgangsmåde.
Det er helt uacceptabelt, at EU fortsat tillader transport af dyr tværs igennem Europa i mange timer - nogle gange over 40-50 timer og undertiden op til 90 timer. Det er uacceptabelt både af hensyn til dyrevelfærden og med hensyn til at undgå spredning af sygdomme. Det er derfor meget vigtigt, at Parlamentet accepterer vores ændringsforslag og i særdeleshed ændringsforslag 123 om et generelt loft på otte timers transporttid til slagtning eller opfedning.
Selv om det nu ser ud til, at den britiske regering i sidste øjeblik støtter ændringsforslagene om et generelt loft på otte timer, er jeg bange for, at det kun er et kynisk PR-nummer, da den i de seneste seks måneder har spoleret et sådant resultat i Ministerrådet. Den britiske regering har tilmed helt forsømt at beskytte vores heste imod at blive eksporteret til kontinentet til slagtning.
Det er enormt vigtige emner, og vi skal sørge for at vælge den rigtige parlamentariske reaktion.

Andersen (EDD ).
   - Hr. formand, EU er årsagen til de lange dyretransporter. Det indre markeds gennemførelse har krævet en ophævelse af de veterinære grænser. Systematisk veterinærkontrol ved grænsen opfattes som en teknisk handelshindring. Levende dyr skal kunne transporteres frit rundt i hele EU som enhver anden vare. En effektiv kontrol af dyretransporterne ved grænsen gøres ulovlig. Kommissionens forslag er en konsekvent gennemførelse af dette. Kommissionens forslag sørger for, at alle økonomiske fordele kan udnyttes til det yderste. En lille gris født i Sverige kan fedes op i Portugal og slagtes i Polen, hvis bare der er økonomi i det. Det er kernen i Kommissionens forslag. Dyrevelfærd er det ikke.
De lange transporter er dyrplageri, og husdyrsygdommene spredes. Den veterinære sikkerhed trues til skade for sundheden hos dyr og mennesker. Bl.a. har vi fået den multiresistente salmonella DT104 til Danmark. Det skal stoppes. Der skal lovgives over for det indre marked.
I ændringsforslag 100 fritages levende dyr for det indre markeds regler. Det skal være muligt at lave mere vidtgående nationale regler for transport af dyr og indretning af køretøjer. Det skal være muligt at indføre veterinær inspektion ved grænserne med tilhørende karantæneordninger. Det vil være effektivt i begrænsningen af husdyrsygdommene, og det vil afgørende reducere antallet af lange transporter, så der skal minimum være en maksimal transporttid på 8 timer, men for alle dyr, både til slagtning og til videre opfedning.
I et andet ændringsforslag foreslår jeg, at der skal være systematisk veterinærkontrol ved afsendelsen samt på rampen ved modtagelsen, når transporterne er på over 8 timer. Dette er nødvendigt for løbende at vurdere, om transporterne har været forsvarlige for dyrenes velfærd. I dag er det alene chaufføren, der laver en tilbagemelding på ruteplanen, og denne tilbagemelding indeholder ingen oplysninger om dyrenes tilstand. I ændringsforslaget foreslår jeg også, at dyretransporter over 8 timer pålægges en afgift til finansiering af kontrol og overvågning. Hvis kontrollen skal være effektiv, bliver den omkostningsfyldt. De udgifter, der ligger i denne del af husdyrproduktionen, skal afholdes som brugerbetaling, der betales af vognmændene til de lokale myndigheder. Der er ikke tale om en EU-skat. 
Souchet (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det utroligt detaljerede forslag til forordning, som er genstand for formiddagens forhandling, er et glimrende eksempel på en helt unødvendig tekst. Der forefindes fornuftige bestemmelser, som regulerer transporten af dyr, og som tager sigte på at fremme dyrevelfærden, som er et af europæisk landbrugs kendetegn. Men bestemmelserne anvendes ikke overalt på behørig vis, og kontrollen hermed er utilstrækkelig. Kommissionen finder imidlertid større tilfredsstillelse ved, i stedet for at søge at forbedre gennemførelsen af og kontrollen med gældende bestemmelser, hvilket er en alt for usynlig opgave, endnu en gang at kaste sig ud i reguleringsløsningen og præsentere os for denne "murstensbetænkning", som er udtryk for de mest maksimalistiske krav fra de ideologiske lobbyer, Kommissionen er påvirket af.
Kommissionens tekst kan få vidtrækkende konsekvenser for vores transportvirksomheder og opdrættere, men det er mindre vigtigt. Det er tydeligvis ikke noget problem for Kommissionen, som sædvanen tro end ikke finder anledning til sammen med forslaget til forordningen at fremlægge en konsekvensanalyse, som viser de foreslåede foranstaltningers indvirkning på de berørte erhvervs aktiviteter. I Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter blev der ført lange videnskabelige drøftelser om adgangsrampernes hældning. Skal rampernes maksimale hældningsgrad fastsættes til 33,33 % eller 30 % horisontalt for svin, kalve og heste, og skal den fastsættes til maksimalt 50 % eller 30 % for får og kvæg, dog ikke for kalve, på betingelse af at ramperne er forsynet med lister eller klamper placeret med ikke over 30 cm's mellemrum? Vi mangler egentlig blot at tage hensyn til hovenes friktionskoefficient på rampen. Det vil der givetvis blive rådet bod på, når vi modtager næste forslag til forordning fra Kommissionen.
Ærlig talt, er det virkelig vores rolle at overdænge vores producenter, opdrættere og transportvirksomheder, de aktører, som skaber værdier og beskæftigelse, med så detaljerede forskrifter, at lægge dem i et så raffineret jerngreb? Er det ikke regulært selvmord at pålægge så tunge byrder, at stille så omkostningstunge krav, som kun belaster de europæiske økonomiske aktører, når vi befinder os inden for en frihandelsramme, hvor vi fraskriver os retten til at anvende reguleringsinstrumenter? Tjener vi ikke dermed tredjelandenes interesser, tager modet fra vores producenter og begunstiger importen?
Til trods for de fornuftige bemærkninger, som er indføjet af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, såsom at slagtning af kvæg bør ske så tæt på produktionsstederne som muligt, er Kommissionens forslag i alt væsentligt intakt, både i ånd og bogstav. Det er baggrunden for, at vi vender os imod denne ulyksalige tekst.
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mens dyrene før i tiden ikke foretog lange rejser - bortset fra dem, der sædvanligvis skifter græsgange - men i løbet af deres levetid faktisk kun tog turen til slagteriet, er spørgsmålet om en regulering af de forskellige aspekter af transporten i dag blevet en vigtig del af den lovgivning, der gælder for husdyrproduktion.
Det første krav, der er opstået, er af sundhedsmæssig karakter og har navnlig at gøre med spredningen af smitsomme sygdomme. Hertil er kommet det stadig vigtigere spørgsmål om dyrebeskyttelse og stressfaktorer. Dyrevelfærd under transport vedrører i mere direkte grad andre kategorier af erhvervsdrivende end landbrugerne, selv om det ofte er sidstnævnte, der mærker konsekvenserne. Det gør de både i starten af processen, nemlig når de modtager de dyr, der skal medtages i bestanden, og i slutningen af processen, når det gælder transportens indvirkning på produkternes kvalitet og således også på indtjeningen fra disse produkter. 
Bestemmelserne om beskyttelse af dyr under transport og navnlig de bestemmelser, som vi nu skal vedtage, bygger på videnskabelig og teknisk dokumentation. I dette specifikke tilfælde minder vi om de undersøgelser, der fulgte efter rapporten fra Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel, som har brugt over 300 kilder og udarbejdet 55 henstillinger. Hvis vi tager de fem frihedsrettigheder i betragtning, som er nævnt i Bremmer-rapporten fra 1995, bliver vi klar over, at læsnings-, aflæsnings- og flytningsoperationer har en kraftig indflydelse på hver enkelt af disse frihedsrettigheder. Man har nemlig påvist, at alle disse operationer giver dyrene et større stress- og smerteniveau end alle andre opdrætsformer.
Derfor er det foreslåede maksimale timeantal og hvileordningen efter min mening ikke gode nok, og den begrundelse, der gives for en kortere transporttid, har ikke noget videnskabeligt grundlag. Komitéen angav ikke denne grænse, da den udarbejdede sin rapport. Der er ingen tvivl om, at transporten kan have en lang række negative konsekvenser for dyrene, men det hele bør være genstand for en teknisk analyse, både for dyrenes og de erhvervsdrivendes skyld. 
Rodríguez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, formålet med dette direktiv, nemlig at transport af dyr sker under værdige forhold, fortjener hele vores opbakning, men vi ønsker, at alle vores beslutninger på dette område skal være baseret på videnskabelige og tekniske kriterier.
Endvidere må vi ikke glemme, at transport af dyr er underlagt det indre markeds regler og standarder, og at vi ikke kan lovgive uden at tage hensyn til den økonomiske virkelighed, for omkring transporten af dyr eksisterer der en økonomisk aktivitet for mange områder i EU.
Vi er ikke enige i ordførerens forslag om at skelne mellem dyr, der skal slagtes, og dyr, der skal leve. Begge har lige stort krav på en værdig transport.
Med hensyn til transporttiden har Kommissionen fra starten fastholdt sit ønske om at tilpasse den tilladte transporttid til de sociale regler, men sandheden er, hr. kommissær, at det bedste for dyrevelfærden er, at dyrene hurtigst muligt når frem til bestemmelsesstedet. Et hvil på 12 timer om bord på køretøjet er klart et overgreb mod dyrenes velfærd og værdighed under transporten, men begrænsningen på ni timer for transporttiden er lige så klart et overgreb mod princippet om det indre marked. Derfor mener vi, at en sammenhængende og korrekt løsning eller forslag ville være at gøre det obligatorisk med to chauffører, der arbejder i skift på ni timer og holder et kort hvil til at fortsætte det næste skift på ni timers transport.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at vi mener, at enhver indsats i dette forslag for at sikre dyrenes værdighed under transport bør koncentreres om gode forhold i de køretøjer, som de transporteres i, god uddannelse af det personale, der har ansvaret for transporten, og frem for alt sikring af, at de regler, som vi vedtager her, overholdes i hele EU. 
Attwooll (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil takke hr. Maat for hans dygtige og taktfulde håndtering af en vanskelig sag. Jeg er særligt glad for, at der både i Kommissionens forslag og i betænkningen tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for transport af dyr i fjerntliggende områder og øområder som f.eks. det skotske højland og de skotske øer.
Det er vigtigt at skelne mellem transport til slagtning og andre former for transport. I de allerfleste tilfælde skulle otte timers transport være tilstrækkeligt for dyr, der skal slagtes, og henstillingen i betænkningen om at fremme brugen af lokale slagterier skulle være medvirkende til at nedbringe antallet af lange transporter.
Transport af dyr af andre grunde - f.eks. udstillinger, avl eller indkøb af nye besætninger - kan rimeligvis tage længere tid. Både i Kommissionens forslag og i betænkningen tillades imidlertid for mange forlængelser af transporttidssekvenser. Med vores ændringsforslag 105 forsøger vi at begrænse disse med behørig hensyntagen til rimelig landbrugspraksis.
Fiebiger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er godt, at der for fremtiden skal rettes større opmærksomhed mod kravene til dyrebeskyttelse ved at forkorte transporttiderne og forbedre transportforholdene. Det er dog langt vigtigere, at der bør ske en markant begrænsning af selve dyretransporterne. Det ville virkelig være i dyrenes interesse, og det ville også vanskeliggøre spredningen af farlige dyresygdomme og reducere belastningen af miljøet med CO2-emissioner.
De fleste finder det uciviliseret at køre dyr flere hundrede eller tusinde kilometer gennem Europa og den øvrige verden for at blive slagtet. De kræver med rette, at dyrene skal transporteres til de nærmeste slagterier og forhandles derfra. Det er nu engang langt lettere at levere frossent kød til fjerntliggende områder.
Transporter af slagtedyr bør begrænses til fire timer. Det er længe nok til at nå frem til et slagteri fra næsten enhver landbrugsbedrift i Europa.
Det hedder i betænkningen, at grænseoverskridende transport af dyr er nødvendig som følge af den ulige fordeling af ressourcer og efterspørgsel, som skyldes geografiske og historiske forhold. Den opfattelse deler jeg ikke. EU-midler er immervæk i stor udstrækning blevet brugt til at tilskynde til at koncentrere slagtekapaciteterne.
Hovedårsagen er liberaliserings- og koncentrationspolitikken, som ødelægger regionale handelsmønstre. Så længe man forfølger denne politik, vil alt det, der skal gøres for at beskytte dyrene under transport, være som at behandle symptomerne og ikke årsagen. Det, der nævnes i betænkningen om, at slagtning af dyrene tættest muligt ved opdrætsstedet bør prioriteres, om økonomisk støtte til lokale slagterier eller anvendelse af mobile slagterier, vil være umuligt at realisere i en Union med 25 medlemsstater. Virkeligheden er en anden. Tendensen til fusioner i slagteriindustrien fortsætter. Afstandene for dyretransporterne vokser. At kontrollere dyretransporter fra rummet via satellitpositionering kan være en meget interessant teknologi, men det er blot endnu en overvågningsmetode, som vi efter min opfattelse har for mange af. Man bør se på effektiviteten af alle metoderne igen.
Denne betænkning skulle fremme de regionale økonomiske kredsløb. Derfor kan og må jeg sige, at den i den henseende skal revideres fuldstændigt. 
De Roo (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hver eneste dag foretages der på vores kontinent helt uacceptabelt lange transporter af dyr. Nederlandske svin transporteres til Spanien og Italien, og der er tale om en transporttid på 30-40 timer. Får transporteres fra Irland til Grækenland og sågar til Mellemøsten. Der er undertiden tale om transporter af 90 timers varighed eller mere. Det er ganske uacceptabelt. Heste fra Østeuropa transporteres til Italien og Grækenland. Der må sættes en stopper for denne praksis. Men det er ikke, hvad Europa-Kommissionen foreslår, og beklageligvis vil heller ikke hr. Maats betænkning bringe de uacceptabelt lange transporter til ophør.
Mere end en million nederlandske svin transporteres over Alperne og Pyrenæerne med henblik på videre opfedning i Italien og Spanien. Det ønsker mit parti, De Grønne, at få sat en stopper for. Hr. Maat underskrev ganske vist sammen med 333 kolleger den skriftlige erklæring, som tog sigte på at bringe transporter af dyr af mere end otte timers varighed til ophør. Den løber han nu fra. Det er desværre betegnende for de kristelige demokrater, at økonomiske interesser vejer tungere end dyrevelfærden. For vores parti er det lige omvendt, og mange nederlændere og europæere er enige med os.
Det skal siges, at drøftelserne i Rådet er endnu værre. Der sættes ikke nogen stopper for noget som helst. Vi må fastholde vores standpunkt, sende et klart signal og ikke giver efter nu. I modsat fald vil Rådet blot komplicere sagen yderligere, desværre. 
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtale mig om Kommissionens henstilling vedrørende mellemstationer, når levende dyr transporteres fra en EU-medlemsstat til en anden. Dyrevelfærden skal naturligvis have førsteprioritet ved transport mellem de forskellige jurisdiktioner, men jeg tror ikke, at den politik, som Kommissionen foreslår Parlamentet med denne foranstaltning, er den rette. Mellemstationerne blev oprindeligt indført som en sygdomskontrollerende foranstaltning, da man først opdagede problemerne med BSE. I Irland er der forsket meget i fortrin og mangler ved mellemstationer i almindelighed, og undersøgelser fra førende landbrugsvidenskabelige forskningsinstitutter har vist, at det er bedst for dyrevelfærden at bevare mellemstationer ved langvarige transporter mellem Irland og kontinentet. På mellemstationerne kan dyrene blive aflæsset og få vand og hvile, mens køretøjerne rengøres, forsynes med ny strøelse m.v.
Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter godkendte for nylig et ændringsforslag om, at de kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater skal udpege et tilstrækkeligt antal aflæsningssteder og underrette Kommissionen herom med regelmæssige mellemrum. Det er en klog fremgangsmåde fra Landbrugsudvalgets side. Vi ønsker alle at beskytte velfærden hos dyr, der transporteres over lange afstande. Vi skal sikre ordentlige forhold for levende dyr, der transporteres fra en medlemsstat til en anden. Men hvordan gør vi det i dette tilfælde? Jeg finder det meget vigtigt at bevare mellemstationerne, og jeg står bestemt ikke alene med dette synspunkt. 
Adam (PSE ).
   - Hr. formand, så længe folk spiser kød, vil behandlingen af husdyr være genstand for en livlig debat. Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter valgte fornuftigt nok hr. Maat til at udarbejde denne betænkning, med hvilken det i stor udstrækning er lykkedes at forene dyrevelfærd med rentabelt landbrug. Det faktum, at der blev stillet over 450 ændringsforslag, er et udtryk for den store interesse og de mange forskellige holdninger til detailspørgsmål. Hr. Maat håndterede dette på glimrende vis, men i et så prestigiøst emne kunne man forvente ændringsforslag om endnu skrappere betingelser.
Udvalgets betænkning nåede en række vigtige mål: reducerede transporttider, skærpede transportbetingelser inklusive bestemmelser vedrørende hvileperioder, fodring og vanding, yderligere uddannelse af chauffører og det personale, der håndterer dyrene, forbedret håndhævelse af reglerne, stærkere regler vedrørende transportplanlægning og registrering, satellitovervågning af køretøjer, mulighed for at medlemsstaterne kan forbyde eksport af dyr til slagtning og opfordring til at benytte lokale eller mobile slagterier.
Hvis vi skuer fremad, skal vi sikre os, at reglerne gennemføres korrekt, at transport af kød frem for levende dyr i højere grad bliver normen, og at reglerne i højere grad styres af videnskabelige forhold end af følelser. Jeg støtter betænkningen og ser frem til en hurtig vedtagelse af de reviderede regler. En ny revisionsklausul vil være nyttig, og forhåbentlig vil Rådet indføre en sådan.
Raschhofer (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, 95 % af transporterne af levende dyr foregår på landevejene, og vi kender alle billederne af forpinte dyr, som under trange pladsforhold bliver transporteret i dagevis tværs gennem og uden for Europa. Der kan ikke herske tvivl om, at der er behov for at gøre noget. Jeg støtter de forslag i betænkningen, som vil bidrage til at forbedre standarderne for transporter af levende dyr, f.eks. fastlæggelse af minimumsstandarder for de benyttede køretøjer, men frem for alt indførelse af yderligere overvågning, for ingen nok så gode forskrifter vil virke, hvis der ikke er kontroller. Der findes allerede talrige forskrifter, men håndhævelsen og kontrollen mangler.
Ændringsforslag 2, som jeg har været med til at skrive under på, skal præcisere begrebet "transport" for at forhindre, at den maksimale transporttid bliver overskredet ad bagdøren så at sige. Transporttiderne skal under alle omstændigheder nedbringes. Afstemningen er blevet rykket frem til i dag. I ændringsforslag 81 hedder det, og jeg citerer: "En transport kan omfatte flere sekvenser", det vil sige, at den kan gennemføres igen og igen, og dermed omgås tidsfristerne. Da der er blevet anmodet om , er det ikke længere muligt at stemme imod ændringsforslag 81 separat. Det synes jeg er uacceptabelt.
Det bedste ville være at transportere dyr så lidt som muligt. Det er sikkert kun ønsketænkning. Vi må være på det rene med, at afsætningsrelateret støtte til eksport af levende dyr er et incitament, og at vi derfor narrer os selv, hvis vi ønsker at nedbringe antallet af dyretransporter til et minimum, så længe denne støtte består. 
Pohjamo (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil også takke ordføreren for den glimrende betænkning. Dyrs velfærd skal sikres under transport. Dette er en vigtig ting. De fleste sendinger håndteres naturligvis ordentligt. Vi har ikke desto mindre set skrækkelige eksempler på problemer, der opstår. De skal fjernes med klare bestemmelser og effektiv kontrol.
Forholdene varierer fra medlemsstat til medlemsstat og fra region til region. Forholdene i Finland er dem, jeg kender bedst, navnlig i de tyndt befolkede områder i nord. Afstandene der er lange, gårdene er få, og der er langt imellem dem, og slagtningen er koncentreret i nogle få store enheder, til dels på grund af strenge EU-regler. Transporten af dyr håndteres ikke desto mindre glimrende. Køretøjerne har kameraovervågning og klimaanlæg, og dyrene læsses med lift.
Den foreslåede maksimumstransporttid er imidlertid ikke helt hensigtsmæssig. Det er nødvendigt for dyrenes velfærd, at der gives en undtagelse i tyndt befolkede områder, i bjergområder og på øer, og at denne tidsgrænse udvides. Der kræves også en undtagelse for transport af avlsdyr. At holde dyr i køretøjer under lange pauser eller at læsse dem af for en tid er umuligt. Hvis denne undtagelse ikke bliver givet, vil landbrug i EU's perifere områder blive umuliggjort, hvilket ganske givet ikke er målet med betænkningen. Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme gik ind for undtagelsen, og den indgår også i hr. Maats betænkning. Jeg håber, at Parlamentet også vil støtte denne undtagelse, og at landbruget dermed kan fortsætte i tyndt befolkede områder.
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, for os er Kommissionens forslag på dette område helt uacceptabelt. Det virker, som om udgangspunktet for forslaget har været, at det skulle handle om varer, som skal transporteres så effektivt som muligt i det indre marked. Dette udgangspunkt er forkert. Man bør i stedet gå ud fra, at det handler om dyr, det vil sige levende væsener med følelser. Det er denne forståelse, som er selve grundlaget for de regler, som skal vedtages.
I Nordisk Grønne Venstre bifalder vi, at udvalget har gjort disse fremskridt. Vi mener imidlertid, at man skal kunne gå endnu længere på flere områder. Vi vil stemme for, at medlemsstaterne skal have ret til både at indføre og beholde nationale regler, som er strengere end EU's regler på området. Dette gælder ikke bare transporttiderne. Vi er fortalere for, at der skal indføres en absolut maksimumstid på otte timer for transporter, og at denne tidsbestemmelse ikke skal kunne omgås ved hviletider i transportkøretøjet.
De regler i Kommissionens forslag, som vedrører pladsen i transportkøretøjet, er utilstrækkelige og skal forbedres. Efter vores mening bør samme regler gælde for alle slags transporter, uanset om det handler om transporter til slagterier eller til opdræt andre steder. Strenge regler på dette punkt er først og fremmest positive for dyrenes velbefindende, men også fordi det vil fremme lokale slagterier og udviklingen af mobile slagterier.
Jeg vil tilføje et par bemærkninger om EU's støtte til eksport af levende dyr fra Unionen. Der anvendes i dag store summer på denne eksportstøtte. Denne praksis er helt uforsvarlig. Den indebærer en direkte støtte til et meget omfattende dyrplageri med meget lange transporttider. Det er helt tydeligt, at der er store problemer med misbrug og direkte underslæb med penge i denne sektor. Budgetkontrollen er meget mangelfuld på dette område. Det er ikke reformer, der er nødvendige i dette spørgsmål. Støtten til eksport af levende dyr fra Unionen bør i stedet afskaffes helt så hurtigt som muligt. 
Wyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over hr. Maats forsøg på at håndtere dette meget vanskelige emne. Dyrevelfærd er på mange måder et meget følsomt emne, så enhver ny lov skal baseres på velunderbyggede veterinære og videnskabelige informationer. At dømme ud fra omfanget af lobbyvirksomhed i forbindelse med dette emne har det helt klart meget stor betydning for borgerne i EU.
Jeg glæder mig i særdeleshed over de ændringsforslag, der tager hensyn til problemerne med at transportere dyr fra fjerntliggende områder inklusive Wales og de vestlige øer i Skotland. Det er en vigtig tilføjelse i betænkningens hoveddel. Jeg håber, at vi f.eks. ikke kører fast på grund af spørgsmålet om otte eller ni timer. I stedet bør vi fokusere på det efter min mening langt vigtigere spørgsmål om tilfredsstillende kontrol med forordningerne samt på at gøre reglerne så anvendelige og velfungerende som muligt.
I sidste instans ser jeg gerne, at handelen med levende dyr erstattes af handel med slagtekroppe, hvor dyrene slagtes lokalt. Vi kender til farerne ved ikke at slagte lokalt i kølvandet på epidemier af mund- og klovsyge og andre sygdomme, der på grund af transporten af dyr langt lettere blev spredt over hele landet. Hvor det er nødvendigt at transportere levende dyr, håber jeg, at vi ender med en lovgivning, der er både fast og rimelig for industrien.
Musumeci (UEN ).
   - Hr. formand, jeg har altid været af den opfattelse, at et folks civiliseringsgrad også kan måles ud fra den respekt, man har for dyrene. I den forbindelse vil jeg gerne takke hr. Maat for hans glimrende betænkning, som går i denne retning, og for de forbedringer, der er blevet foretaget i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, og som i forhold til Kommissionens forslag er med til at give et mere civilt billede af vores kontinent på dyrebeskyttelsesområdet. Der er naturligvis ikke kun tale om et billede - det vil sige om at give landene uden for EU's grænser et mere humant billede - men også og ikke mindst om en konkret indsats.
Spørgsmålet omfatter nemlig også sundhedsmæssige aspekter, sådan som man allerede har været inde på. Dem vil jeg gerne nævne et par stykker af. Først og fremmest er der vejtransportens maksimale varighed. Eftersom dyr bør flyttes mindst muligt, ville det være hensigtsmæssigt at begrænse transporten til otte timer eller maksimalt 500 km om dagen. Det bør gælde for både slagtedyr og dyr til opfedning. Når der er tale om avlsdyr og dyr til udstillinger og konkurrencer, skal transport på over otte timer til gengæld ske ved hjælp af særlige køretøjer. Hvad betyder "særlige"? Det betyder, at disse køretøjer skal være udstyret med apparater, der kan måle temperaturen og fugtigheden i det rum, hvor dyrene befinder sig, og at der skal være et mekanisk ventilationssystem, som fungerer, når køretøjet holder stille.
Endelig vil jeg gerne understrege, at det foruden det rimelige krav om særlig uddannelse til førere af køretøjer, der er beregnet på transport - en upassende kørsel tilføjer som bekendt dyrene alvorlig og unødig skade og lidelser - er nødvendigt, at der er en embedsdyrlæge til stede ved pålæsningen af dyrene, så det sikres, at transportbestemmelserne - dyrenes transportegnethed og minimumspladskravene - bliver overholdt. Derfor støtter vi navnlig ændringsforslag 121, 122, 123 og 124. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil også gerne starte med at takke ordføreren, hr. Maat, for hans betænkning, fordi han virkelig har forsøgt at få de meget kontrære holdninger i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik til at harmonere i et dokument, som vi kan leve med.
Jeg vil også gerne støtte det, der allerede er blevet sagt i dag. Dyrebeskyttelse skal håndteres videnskabeligt og ikke kun emotionelt. At undgå unødvendige dyretransporter og beskytte dyrene under transport er grundlæggende anliggender for landbruget, navnlig for landbrugere og producenter. Det må dog sikres, at retsforskrifterne er realistiske, og at gennemførelsen af bestemmelserne ikke medfører, at vores europæiske landbrugere bliver stillet dårligere i konkurrencen. Det skal alt sammen holdes inden for en fornuftig økonomisk kontekst, og det skal også opfylde EU's lovgivning. Det var også noget, som kommissær Byrne nævnte.
Det er naturligvis i alles interesse - landbrugernes, dyrebeskyttelsens og dyrenes egen interesse - at dyrene ankommer til deres bestemmelsessted i god behold og under de bedst mulige forhold. Det gælder navnlig for slagtedyr, fordi kødets kvalitet er afhængig heraf. Lad mig lige slå endnu en ting fast, hr. formand: Når dyrene forlader landbrugsbedriften, så er de faktisk ikke længere producentens, landbrugerens ansvar, men transportvirksomhedens eller køberens ansvar.
Jeg er også ordføreren meget taknemmelig for, at han har taget hensyn til det traditionelle dyrehold med græsningsskifte, som er absolut nødvendigt i bjergregioner.
Og lige en sidste ting. En international organisation, der kalder sig PETA, lancerer for øjeblikket en stort anlagt kampagne i Østrig, og også i andre medlemsstater tror jeg, om det at holde og slagte husdyr. Behandlingen af dyr bliver sammenlignet med rædslerne under naziregimet. Det er en fornærmelse mod alle dem, som mistede livet i holocaust, og det beder jeg Dem protestere imod. 
Lund (PSE ).
   - Hr. formand, Kommissionen har givet sit forordningsforslag titlen "Beskyttelse af dyr under transport". Jeg må nok sige, at der efter min opfattelse er et stærkt misforhold mellem titlen på forslaget og dets indhold.
Med Kommissionens forslag bliver det muligt stadigvæk at transportere dyr gennem hele Europa tusindvis af kilometer under elendige forhold, og uden at dyrene i øvrigt på noget tidspunkt må forlade vognladene. Det synes jeg ikke, man kan kalde beskyttelse af dyr under transport. Jeg synes heller ikke, betænkningen fra Landbrugsudvalget retter op på Kommissionens udspil, og derfor håber jeg, at Parlamentet ved afstemningen vil fastholde sin i øvrigt 2 år gamle holdning om, at transport af dyr til slagtning og opfedning ikke bør overstige 8 timer eller 500 kilometer. Det vil være det dyreværnsmæssigt forsvarlige forslag at gennemføre.
Jeg kan i øvrigt også støtte, at vi får forbedret forholdene for dyrene under transporten. Der er en lang række ændringsforslag, som jeg mener vil rette op på nogle af skavankerne ved Kommissionens udspil, således at dyrenes velfærd bliver tilgodeset fremfor de økonomiske hensyn, der ellers bærer transporterne.
Jeg synes også, det er vigtigt, at vi får gennemført en skærpet kontrol, herunder en stikprøvekontrol på vejene. Jeg tror, at det vil være noget af det mest effektive, man kan gennemføre.
Som også andre har været inde på, synes jeg, at man skulle afskaffe eksportstøtten for levende dyr. Det kan ikke være rigtigt, at vi fra EU-systemets side giver direkte transportstøtte til disse lange transporter af levende dyr. Endelig mener jeg også, at det enkelte land skal have ret til at prioritere dyrevelfærd højere og altså fastsætte mere restriktive regler, end der her er lagt op til fra Kommissionens side.
Jeg håber, at flertallet i Parlamentet vil vise, at det er hensynet til dyrenes velfærd, der er afgørende i forbindelse med transporterne. 
Davies (ELDR ).
   - Hr. formand, problemet er her, at medlemsstaterne i alt for mange tilfælde ikke håndhæver reglerne. Derfor er der rædselsvækkende tilfælde af dyremishandling samt alt for mange tilfælde, hvor dyr - levende væsener - blot behandles som praktiske problemer i forbindelse med en samlebåndsproduktion. Kommissionen råder ikke over en politistyrke, og jeg anerkender kommissærens forsøg på at indføre et system, der er lettere at håndhæve.
Det er imidlertid langtfra nok. Der vil uundgåeligt fortsat forekomme rædselsvækkende ting. Vi vil se mange tilfælde af døde dyr, der efterlades blandt levende dyr under transporter, der tager mange dage. Det er nu omkring 150 år siden, køleteknikken blev indført, hvilket bl.a. gjorde det muligt at importere oksekød fra Argentina til Europa. Det er ganske enkelt utroligt, at vi så lang tid senere fortsat transporterer levende dyr over store afstande på vores eget kontinent. På et eller andet tidspunkt vil vi indføre et forbud mod dette og kun tillade transport af slagtekroppe. Det er muligt takket være køleteknikken. Vi bør snarest muligt indføre et forbud mod transport af levende dyr.
Hyland (UEN ).
   - Hr. formand, jeg lykønsker hr. Maat med indsatsen, fordi han har kæmpet hårdt for at skabe enighed. Jeg vil gerne slå fast, at landbrugerne er meget engagerede i dyrevelfærd. Dyrevelfærd har afgørende betydning for landbrugets moral og faglige stolthed, og det overrasker mig, at der altid er nogle af parlamentsmedlemmerne, der giver udtryk for noget andet.
Dyretransport har stor betydning for Irlands landbrugsøkonomi. Vi eksporterer 90 % af hele vores produktion, det være sig behandlet kød eller levende dyr. En stor del af debatten i udvalget handlede om transport af ældre dyr til slagtning på det europæiske fastland. I Irland eksporterer vi unge dyr til slutfedning, og derfor er transporten af levende dyr helt afgørende for vores landbrugsøkonomi.
Bibeholdelsen af mellemstationer er vigtig, og spørgsmålet om tæthed indvirker også på transportens rentabilitet. Derfor er mellemstationerne et centralt krav.
Endelig skal beslutningerne baseres på videnskabelige resultater, og jeg vil gøre parlamentsmedlemmerne opmærksomme på resultaterne af den nye rapport fra dr. Bernadette Earley, der præsenterede Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter for et meget sammenhængende, afbalanceret og objektivt syn på transport af levende dyr.
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hvert år transporteres millioner af dyr over lange strækninger overalt i Europa, ofte under de mest ynkelige omstændigheder. Det bør bringes til ophør. Europa-Kommissionen har fremlagt en plan, som klart forbedrer transporten af dyr. Transportudvalget har i sin udtalelse stillet strenge krav til vejtransporten. Dyrevelfærden bør øges, kontrollen bør skærpes og være obligatorisk, ligesom personalet skal være bedre uddannet. Miljøudvalget afgav en udtalelse, hvis indhold lå på linje hermed. Men beklageligvis har Landbrugsudvalget ikke accepteret alle henstillingerne.
Misforstå mig ikke. Hr. Maats betænkning er udmærket og forbedrer Kommissionens plan ganske betragteligt. Ordføreren fortjener afgjort ros herfor. Men en række væsentlige forhold står fortsat tilbage, og jeg vil bede Dem om også at sikre forbedringer her. Der skal være tale om en høj kvalitetsstandard, når det gælder transport af dyr, således at dyrevelfærden er optimal og stressbelastningen under transporten minimal. Dette krav opfyldes efter min opfattelse med den foreliggende betænkning, men der skal også fastsættes grænser for køretiden. Det er vanskeligt at forklare, hvorfor der er fastlagt begrænsninger for transporten af dyr til slagtning, mens det samme ikke er tilfældet for transport af dyr til opfedning. Vi bør lægge en konsekvent linje og begrænse transporten for begge kategoriers vedkommende.
De urimeligt lange transporter af dyr skal bringes til ophør. Det gav vi fra Europa-Parlamentets side udtryk for for flere år siden, og i 2003 blev det også understreget i en skriftlig erklæring, som et overvældende flertal tilsluttede sig. Vi har nu mulighed for at få vores krav udmøntet i lovgivning. Lad os gribe denne mulighed med begge hænder.
Jeg anmoder Dem derfor også om at støtte de ændringsforslag, som tager sigte på at begrænse køretiden, præcist at definere, hvornår rejsen indledes og afsluttes, stille krav om en dyrlæges tilstedeværelse og sikre dyrene tilstrækkelig plads ved transport i lastbiler. Det drejer sig især om ændringsforslag 121, 122, 123 og 124. 
Redondo Jiménez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på dette tidspunkt i forhandlingen har vi næsten sagt alt for og imod Kommissionens forslag, der, som hr. Jové sagde - og jeg er helt enig med ham - famler sig frem uden teknisk eller videnskabelig strenghed og uden hensyntagen til, at vi i henhold til gældende EU-lovgivning bør fremme den frie bevægelighed for varer, personer og kapital blandt alle EU's medlemsstater, herunder også landene i randområderne og ansøgerlandene, som pr. 1. maj bliver fuldgyldige medlemmer.
Der er ikke tale om et dyrevelfærdsforslag - dyrevelfærd, som jeg absolut går ind for. Hvordan kan vi berettige, at reglerne gælder for slagtedyr, men ikke for alle andre dyr? Transport og velfærd gælder for alle dyr, ikke kun dem, der skal slagtes, eller der er måske tale om en handelsforanstaltning, en handelshindring? Hvad ønsker vi? At landene i randområderne holdes uden for markedet? Hvad er det tekniske og videnskabelige grundlag for at indføre en sådan skelnen i EU-lovgivning? Hvorfor berettiger vi fire timer, otte timer, ni timer? Hvorfor gøre pladsen større? For at øge omkostningerne? Hvem drager fordel af det? Dyrene lider stor skade under det på grund af de gnidninger, læsioner og konflikter, som kan opstå. Hvad er berettigelsen? Dette påvises af de videnskabelige og tekniske undersøgelser, der er udført af transportforeningerne på europæisk plan.
Jeg vil heller ikke tale om læsning, losning, temperatur osv. Dette er heller ikke berettiget, selv om det forsøges med tekniske begrundelser i denne betænkning. Vi opfordrer til at støtte de ændringsforslag, som vi har stillet, så der gives særbehandling til randområderne - Sverige, Finland, Portugal, Italien, Spanien osv. - så vi ikke kommer til at stå uden for markedet. På de foreslåede fire timer kan jeg ikke engang nå fra den ene ende til den anden i min region og da slet ikke til internationale markeder, således som jeg har ret til. 
Prets (PSE ).
   - De mange meninger og de forskellige argumenter viser, hvor følsomt emnet er, og hvilket ansvar vi må være os bevidst her. Vi taler om transporter af levende væsener, som folk arbejder og handler med, og som i sidste ende også bliver spist. Og det må alle, som ikke er vegetarer, erkende. Spørgsmålet er, hvordan vi behandler disse dyr. Og spørgsmålet er også, hvorfor dyr skal transporteres så langt. Er det nødvendigt at transportere dyr gennem det halve Europa for at blive slagtet? Nej, det er det ikke. Derfor kræver betænkningen klart, at slagtedyr skal slagtes inden for en radius af 500 km. Jeg tror, at vi må insistere på, at der skal være mulighed for, at de kan blive slagtet inden for denne radius. Det må ikke være nogen undskyldning at sige, at der ikke er slagterier nok. Det må vi sørge for, at der er. Det vil stimulere økonomien i regionen og være en særlig hjælp for dyrene. Det er et af de væsentligste og også mest ømtålelige punkter: Hvor langt bør dyr transporteres? Dyr til opfedning regnes til slagtedyrene, men jeg tror, at vi alligevel bør skelne her. Dyr til opfedning bør ikke sættes i samme bås som slagtedyr, men bør transporteres til en bedrift inden for den samme korte afstand.
Et andet vigtigt punkt, som man synes at have overset, er, at der gennemføres kontroller. Der findes et direktiv, der fandtes et. Hvis noget gik galt, så var det, fordi systemet ikke fungerede. Det var den manglende gennemførelse af direktivet i medlemsstaterne og det ineffektive kontrolsystem, der var og fortsat er skyld i, at dyrene lider. Det må man gøre opmærksom på, synes jeg. De bedste bestemmelser og det bedste direktiv er ubrugelige, hvis de ikke bliver kontrolleret eller gennemført. Det er i sidste ende det afgørende, og det vil gavne dyrene. 
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over denne betænkning og lykønsker ordføreren med hans enorme arbejdsindsats.
Dette emne har længe været genstand for debat - nogle gange ophedet, andre gange forvansket og undertiden ført i den forkerte retning. Jeg tror, at vi har brug for denne forordning, men den skal være realistisk og brugbar. Hvis ikke, så duer den ikke. Ni timer passer nogenlunde. Jeg tror ikke, det gør den store forskel, om vi vælger otte eller 10 timer, men vi er nødt til at træffe et valg. Jeg finder ni timer passende, og hvis ikke, så reviderer vi det engang i fremtiden. Men lad os starte et sted!
Der er forskel på dyr, der sendes til slagtning og dyr, der skal transporteres videre, og der er forskel på kvæg, får og svin. Kvæg transporteres langt for at deltage i dyrskuer, men ejerne plejer dem godt. Problemerne starter, når dyrene forlader gården og køres bort af en transportvirksomhed.
Jeg ved, at der er mange forskelle mellem medlemsstaterne og mellem de forskellige regioner, og jeg har forståelse for bekymringerne i de fjerntliggende egne, men vi må løse disse problemer. Det må i nogen grad være op til de enkelte lande og regioner at løse disse problemer. Hvor det er muligt, skal dyrene ikke transporteres i lang tid, og køretøjernes standard og kvalitet skal nøje kontrolleres - i særdeleshed ventilationen.
Dyr bør altid slagtes tæt på deres opdrætssted. Vi skal eksportere slagtekroppe i stedet for levende dyr. Det er virkeligheden. Vi skal begrænse eksporten af levende dyr. Jeg ved, at der er forskel, men dyr skal respekteres og beskyttes.
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg beklager at skulle sige det, men ligesom Kommissionen mange gange overrasker os med en meget høj kvalitet i sine dokumenter og den tid, den bruger på at analysere virkeligheden, er der praktisk talt intet videnskabeligt grundlag for denne forordning, som lider under mange tekniske problemer. Beviset er, at det først blev foreslået, at dyrene skulle forlade køretøjerne for at hvile på åbne områder, og derefter blev det påvist, at dette også er dårligt for deres helbred og bidrager til at sprede sygdom.
Det er forkastelige forhold, som tyder på manglende modenhed i et dokument, der fremlægges af andre årsager. Og hvad er så efter min mening de vigtigste årsager til dette dokument? For det første er der ingen videnskabelig sikkerhed, og man ønsker ikke at vente på at få den. Derfor har vi stillet et ændringsforslag, der går ud på at fortsætte forskningen i akutfaseproteinet, som er betingende for dyrenes stress. Der er ingen viden om mange af de anførte forhold, og nogle foranstaltninger, f.eks. for stor afstand mellem dyrene, vil være til skade for dem, og situationen vil altså være værre end tidligere.
Det andet skjulte formål med dette dokument er helt klart at skabe en glasbarriere, en ny grænse mod østlandene. Det vil altså sige, at vi på den ene side integrerer dem, og på den anden side opretter vi en glasbarriere, en usynlig hindring, altså en ny form for told, som vil forhindre dem i at krydse Europa fra den ene ende til den anden. Dette står i absolut modstrid med de generelle politikker, som vi gennemfører på andre områder.
Men frem for alt er formålet at skære alle over én kam: Alle dyr skæres over én kam. Derfor har vi også stillet et ændringsforslag, hvor vi anmoder om, at visse dyr, f.eks. dyr til genudsætning, vilde dyr og cirkusdyr, undtages, for der er ingen tvivl om, at en foranstaltning for slagtedyr ikke kan anvendes på alle andre dyr. Det medfører forarmelse, lænkning, og det går imod idéerne om bæredygtighed, som går ud på at tilpasse sig til virkeligheden og gøre tingene gennemførlige. 
Herranz García (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg synes ikke, at argumenterne for en begrænsning af transporttiden for dyr til et bestemt antal timer er særlig hensigtsmæssige. Det er på mode, som Kommissionen netop har erkendt i sit indlæg, men det er ikke baseret på noget beviseligt videnskabeligt grundlag.
Den betydning, som dette vil have for regioners og endda hele landes økonomi, er meget alvorlig. Den nuværende lovgivning er mere end tilstrækkelig til at sikre dyrenes velfærd under transport. Problemet er ikke huller i den lovgivning, der allerede omfatter de nødvendige krav for at sikre velfærden, men overholdelsen af lovgivningen.
Et nyt regelsæt bør have til formål at forbedre kontrollen for at sikre overholdelse af lovgivningen i stedet for at udnytte en forhandling som denne om kvægs velfærd til at indføre strengere begrænsninger på varernes frie bevægelighed, især begrænsninger, som ikke vil få samme virkning i alle lande.
De ændringsforslag, som er stillet af visse parlamentsmedlemmer, udgør klart et skridt tilbage i forhold til de fremskridt, der er taget til opnåelse af det indre marked, og kan give anledning til, at mange regioner isoleres, især i EU's randområder og fjernområder.
At begrænse transporttiden uden først at have undersøgt virkningen til bunds er en foranstaltning, som jeg vil betegne som klodset og ude af proportioner, især hvis vi tænker på, hvilke skader den vil medføre.
Til sidst vil jeg gerne henlede opmærksomheden på et andet element i denne forhandling, som kan få den modsatte virkning af det ønskede, nemlig nedsættelse af det maksimale antal dyr pr. gruppe, som anføres i denne forordning. Denne foranstaltning fremmer aggressiv adfærd hos dyrene og læsioner som følge af dyrenes større bevægelighed i lastbilernes lastrum.
Vi bør overveje vores beslutninger meget nøje, især de uoverensstemmende punkter, og således forhindre, at vores arbejde blot medfører større belastning af sektoren og isolering af hele regioners økonomiske sektor. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er ikke første gang, at dette spørgsmål giver anledning til en heftig debat og til nogle lige så heftige og vanskelige beslutninger her i Parlamentet. Vores opgave er endnu en gang at forsøge at skabe en egentlig balance, hvor vi så vidt muligt tager hensyn til to modsatrettede krav, nemlig kravet om at begrænse transportens konsekvenser, som de, der navnlig ser den som en miljøomkostning og således først og fremmest bekymrer sig om dyrevelfærd, stiller, og kravet om, at der også tages højde for de økonomiske omkostninger, som de, der netop ønsker at begrænse transportudgifterne, stiller. Man er dog hele tiden opmærksom på den fysiske integritet hos de dyr, der transporteres.
Dette spørgsmål fortjener således vores fulde opmærksomhed, men når det gælder disse vanskelige vurderinger, er det under alle omstændigheder en trøst, at der er sket store tekniske fremskridt, som i dag giver de pligtopfyldende og omhyggelige fragtmænd nogle stadig mere komfortable køretøjer, der er udstyret med ventilatorer, fodertrug og drikkebeholdere med vand til rehydrering. Disse nye instrumenter gør det muligt og gennemførligt at foretage mere komfortable og ikke mindst længere transporter, selv om der stadig skal være hvileperioder, som i så fald kan forlænges til maksimalt to timer.
Desuden er der debatten om problemet med dyrenes af- og pålæsning, som ikke altid opfylder sit formål, nemlig at give dyrene mulighed for at hvile sig. Landmænd og fragtmænd - men også miljøforkæmpere - er tilbøjelige til at mene, at denne operation ikke mindst for små dyrs vedkommende - her tænker jeg på kalve - risikerer sågar at forårsage større stress, end hvis dyrene forbliver om bord, navnlig på de førnævnte køretøjer, som er udstyret med aircondition, vand til rehydrering og foder efter behov.
Heller ikke dette forslag må der ses bort fra, så vi ikke træffer de forkerte valg eller gentager en problematik, der allerede er blevet drøftet. Hvis man skal være sikker på at træffe de rigtige beslutninger, er man nødt til at sætte sig selv i kalvenes sted, men kalvene tænker desværre ikke, og de stemmer slet ikke. 
Flemming (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først en kort bemærkning til forretningsordenen. Afstemningen er blevet rykket frem til i dag, uden at parlamentsmedlemmerne er blevet gjort opmærksom herpå. Jeg synes, at det er en smule udemokratisk, at det ikke er muligt at foretage enkelte separate afstemninger eller anmode om afstemninger ved navneopråb. Borgerne vil undre sig meget og endnu en gang sige, hvor udemokratisk EU er.
Jeg vil gerne takke fru Schierhuber. Hun har skelnet klart mellem mennesker og dyr, og også jeg vil gerne tage afstand fra den afskyelige sammenligning med holocaust.
Jeg vil gerne sige noget til hr. Adam. Det er ikke korrekt at sige, at alle, der spiser kød, er dyrplagere. Ser De, i Østrig har vi en nationalret, wienerschnitzel, og hvis De kommer til Østrig, så kan jeg sige Dem helt nøjagtigt, hvor kødet til den stammer fra, fra Waldviertel eller Steiermark. Det er i de fleste tilfælde kun 2-3 timers transporttid. I Østrig er det kun tilladt at transportere dyr i seks timer. Det er ikke nødvendigt at pine dyr, hvis man ønsker at spise dem bagefter. Det er nytænkning, og det at tænke gør naturligvis ondt.
Ser De, kristelige demokrater har måske et noget andet forhold til dyr. For mig er dyr Guds skabninger, som er i stand til at lide. Jeg ved ikke, om De har helgener, hr. Adam. Min yndlingshelgen er Frans af Assisi, og han holdt ikke kun af mennesker, men også af dyr.
Byrne,
    Hr. formand, formålet med denne forhandling er at formulere en udtalelse til vejledning af Rådet og Kommissionen, så de kan nå frem til en endelig afgørelse om dette emne. Vi har i sandhed haft en meget bred udveksling af synspunkter og holdninger fra begge sider om dette emne, og jeg håber og forventer, at Rådet kan drage nytte af det, der er blevet sagt.
Jeg vil gerne give udtryk for Kommissionens holdning vedrørende de tre vigtigste problemer. Med hensyn til transporttider ønsker Europa-Parlamentet at indføre en fast øvre transporttid på ni timer for dyr til slagtning, mens andre dyr skal kunne transporteres med færre restriktioner. Som jeg sagde fra starten, kan vi ikke vedtage foranstaltninger, der i realiteten forbyder handel, og i særdeleshed ikke under omstændigheder, hvor der er utilstrækkelig videnskabelig information til at støtte et sådant træk.
For at begrænse transporten af dyr til slagtning slår Europa-Parlamentet til lyd for brugen af mobile slagtehuse. I øjeblikket er der ikke tilstrækkelig ekspertise eller praktisk erfaring til at støtte denne løsning, og der er ikke klart påvist fordele for dyrevelfærden.
Hvad angår forordningens anvendelsesområde, foreslår Europa-Parlamentet undtagelser for transporter over mindre end 100 km samt for visse kategorier af dyr som f.eks. dyr, der transporteres til dyrskuer med videre. Kommissionen kan støtte en bevarelse af den nuværende undtagelse for transporter under 50 km, men der er ingen grund til at udelukke andre dyr, der risikerer dårlig velfærd, fra denne forordning.
Kommissionen støtter forslaget om at gøre det muligt for medlemsstaterne at vedtage strammere nationale regler, forudsat at de er forenelige med traktatens generelle regler. Jeg er glad for, at det i realiteten vil betyde en bevarelse af Det Forenede Kongeriges restriktioner vedrørende eksporten af heste til menneskeføde. Jeg har hele tiden sagt, at jeg vil se på denne sag med henblik på at støtte en juridisk bæredygtig tekst.
Hvad angår autorisation af transportvirksomheder og forhåndsgodkendelse af køretøjer, foreslår Europa-Parlamentet, at der indføres et enkelt system for både korte og lange transporter. Et af de vigtigste mål med forslaget er at koncentrere kontrollerne om de lange transporter, der er mest kritiske for dyrenes velfærd. Jeg tror, at man ved at fjerne sondringen mellem korte og lange transporter vil udvande inspektionsindsatsen og de administrative byrder, og at dyr, der transporteres over lange afstande, ikke vil få ekstra opmærksomhed fra de kompetente myndigheder.
Europa-Parlamentet foreslår, at man indfører brugen af et satellitbaseret navigationssystem. Det er en meget innovativ idé, og Kommissionen støtter den i princippet fuldt ud. Jeg vil tilføje, at Kommissionens forslag allerede indeholder et krav om at kontrollere køretøjernes fartskrivere som et nyt håndhævelsesværktøj.
Hvad angår sanktioner, er der stillet en række ændringsforslag. De fleste af forslagene er allerede omfattet af Kommissionens forslag gennem et strengere autorisationssystem for transportvirksomhederne. En række andre ændringsforslag vedrørende sanktioner skal undersøges med hensyn til deres forenelighed med proportionalitetsprincippet.
Parlamentet vil få adgang til en komplet oversigt over Kommissionens holdning til de enkelte ændringsforslag, og jeg håber, at den kommer med i det fuldstændige forhandlingsreferat for denne mødeperiode(1).
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg beder Dem have tålmodighed, for jeg har ordet. Jeg har to betænkninger, men det vil sikkert berolige Dem at vide, at jeg kun vil tale en gang. Som ordfører for alle de forordninger, på baggrund af hvilke Eurostat hurtigt skal udarbejde de bedste statistikker til os, vil jeg her og nu igen gerne opfordre Dem til at vedtage mine to betænkninger med vanlig begejstring. Den første vedrører en forordning, i henhold til hvilken vi og alle implicerede parter - primært Den Europæiske Centralbank - nu vil modtage kvartalsvise informationer om medlemsstaternes gæld. Det er meget vigtigt, selv om advarslerne om budgetunderskud fortsat udstedes på baggrund af årlige tal - eller også bliver de det ikke.
Som De ved, bliver medlemsstaterne ikke behandlet ens i den henseende. Men hr. Eichel og hr. Mer kunne måske hurtigere opdage omfanget af deres budgetproblemer. De kunne sågar hurtigere finde ud af, hvad deres konsolideringsbestræbelser har medført, hvis de da har gjort sig nogen.
Den anden betænkning vedrører en forordning, der skal forsyne os med kvartalsvise nationalregnskabstal, særligt med hensyn til de enkelte sektorers bidrag, bl.a. "private husholdninger", "virksomheder" og "offentlige forvaltninger". Det har USA haft længe, for det er jo vigtigt at kende de enkelte aktørers adfærd med henblik på pengepolitiske og økonomiske analyser. Økofin-Rådet erkendte for et år siden, at manglende informationer om husholdningernes og virksomhedernes adfærd i konjunkturperioden udgjorde en stor mangel i ØMU-statistikkerne. Alle lande, hvis BNP er mindre end 1 % af EU-25-totalen, skal dog ikke indberette transaktionerne for de private husholdninger og virksomhederne.
Hr. formand, jeg har to gange to minutters taletid, og dem vil jeg overholde - De kan lave så megen larm, som De vil.
Luxembourg og alle nye medlemsstater undtagen Polen er fritaget herfor. Men også disse lande skal indberette kvartalsvise oplysninger vedrørende transaktionerne for sektorerne "offentlig forvaltning og service" og "udlandet".
Nu ved De, hvad det drejer sig om, og De kan, som det tidligere har været tilfældet, stemme for mine to betænkninger med god samvittighed. Det er mine sidste betænkninger i indeværende valgperiode, hvor jeg, i dag medregnet, har talt om statistikbetænkninger ni gange. Jeg ved ikke, om jeg efter valget den 13. juni får mulighed for at tage mig af disse statistikforordninger. De er langt mere tørre end vin og honning. Uanset hvad, så takker jeg Dem for den tillid og den begejstring, som De altid har mødt mine betænkninger med.
Formanden.
   - Fru Lulling, europæisk statistik har ikke tidligere været forelagt Parlamentet på en så elegant måde!
MacCormick (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg har et teknisk spørgsmål. Jeg vil gerne tilføje ordene "og til Kommissionen" til artikel 4 i Schulz' immunitetsbetænkning. Jeg har samme anmodning vedrørende Lehne-betænkningen.
Som medlemmerne af Europa-Parlamentet ved, tillægger artikel 9 i protokollen vedrørende Parlamentets privilegier og immuniteter immunitet til medlemmer af Europa-Parlamentet for meningstilkendegivelser og stemmeafgivelser i udøvelsen af deres mandat. Vi mener, at en del af den tyske statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet er uforenelig hermed. Vi anmoder under punkt 3 om, at Kommissionen bekræfter, om § 5, andet punktum, i denne statut er forenelig med fællesskabsretten. I artikel 4 har vi imidlertid undladt at henvise sagen til Kommissionen på den korrekte formelle måde.
Medlemmerne vil også ønske at vide, at det drejer sig om en sag, hvor to af Europa-Parlamentets medlemmer har været udsat for et forbud på foranledning af for at afholde dem fra at holde pressekonferencer i Europa-Parlamentet, hvor de kritiserer opførsel i forhold til medlemmernes statut.

Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Hr. formand, som De ved, sluttede forhandlingen om denne betænkning umiddelbart inden afstemningen. Det er en meget kompleks og vigtig betænkning. Der har været en række problemer vedrørende ændringsforslagene som f.eks. deres rækkefølge og måden, de er grupperet på. På grund af kompleksiteten og betænkningens betydning vil jeg foreslå, at afstemningen udskydes til i morgen, så folk får længere tid til at samle tankerne og tage hensyn til det, som kommissæren og andre har sagt i dag. Jeg anmoder om, at afstemningen udsættes til i morgen.
Formanden.
   - 32 medlemmer støtter forslaget fra hr. Evans. Er der nogen, der ønsker at tale imod det?
Maat (PPE-DE ),
   Hr. formand, det argument, hr. Evans fremfører, holder ikke. Vi har i dag allerede stemt om to andre betænkninger - ja, endog om fire - som også har været behandlet tidligere i dag. Forhandlingen om de pågældende betænkninger er afsluttet. Det kunne imidlertid have været nødvendigt at udsætte afstemningen om min betænkning til i morgen, onsdag, såfremt forhandlingen ikke var afsluttet.
Men forhandlingen blev afsluttet, alle stemmelister var til rådighed i aftes, og der er heller ikke problemer med ændringsforslagenes rækkefølge. Set i lyset af de forskellige politiske gruppers bidrag kan jeg således ikke forestille mig, at stemmelisten ændres. Jeg ser derfor intet argument af formel eller anden art for at udsætte afstemningen.


 - Afstemningen er afsluttet.

Queiró (UEN ),
    Denne betænkning vedrører Kommissionens forslag til forordning, der er stillet som følge af Domstolens afgørelse om bilaterale -aftaler mellem EU-medlemsstater og USA. Den relevante del af afgørelsen går ud på, at disse aftaler var i modstrid med fællesskabslovgivningen, eftersom medlemsstaterne ikke havde hverken ret eller kompetence til at indgå aftaler af denne art.
Med dette forslag har Kommissionen foreslået tre foranstaltninger: at skabe et retsgrundlag for forbindelserne mellem Fællesskabet og USA på luftfartsområdet, at skabe en retlig ramme for løbende forhandlinger og for alle øvrige aftaler og at sikre en passende opdeling af kompetencer mellem Fællesskabet og medlemsstaterne.
Set ud fra et retligt synspunkt har Kommissionens forslag et meget solidt grundlag, forudsat at det formår at lukke et hul i lovgivningen, som er skabt af Domstolens afgørelse. Med de foranstaltninger, der er vedtaget i Rådets fælles holdning, og som blev støttet af Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, bliver den politiske begrænsning, der er pålagt medlemsstaterne i forbindelse med forhandling og indgåelse af luftfartsaftaler med tredjelande, ikke nær så stram, og derfor kunne jeg stemme for.
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Dette forslag til forordning kommer efter en afgørelse fra Domstolen, som var en følge af en klage, som Kommissionen havde indgivet mod medlemsstater, der havde indgået -aftaler, over, at de havde krænket Fællesskabets eksterne kompetence og etableringsfriheden.
Kommissionen foreslog, at medlemsstaterne skulle indlede procedurer for opsigelse af de aftaler, de havde indgået, og anmodede Rådet om tilladelse til at indlede forhandlinger på fællesskabsplan med alle de bilaterale partnere. For spørgsmål, som delvis hører under Fællesskabets og delvis under medlemsstaternes kompetence, foreslog Kommissionen en fællesskabsstrategi, det vil sige et snævert samarbejde.
I sin fælles holdning accepterede Rådet Europa-Parlamentets holdninger.
Medlemsstaterne vil således stadig have ret til at forhandle og indgå bilaterale luftfartsaftaler uden forudgående bemyndigelse fra Kommissionen, også selv om indholdet af disse delvis falder ind under Fællesskabets kompetence, forudsat at de inddrager visse typer bestemmelser, som fastsættes af Kommissionen og medlemsstaterne i fællesskab.
Denne tilgang vil fortsat sikre medlemsstaternes handlefrihed, og derfor stemte vi for.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionens forslag til forordning er en følge af Domstolens afgørelse om de bilaterale -aftaler mellem EU-medlemsstater og USA, som visse medlemsstater indgik i 1990'erne, og som anses for at være i modstrid med fællesskabslovgivningen.
Kommissionen foreslår en række regler, som medlemsstaterne skal overholde, når de forhandler og gennemfører luftfartsaftaler for denne type fælles aftaler, der kræver medlemsstaternes regeringers deltagelse. Disse skal specifikt støtte Fællesskabets forhandlingsstrategier og mål og må ikke indlede forhandlinger, som ligger inden for Fællesskabets enekompetence.
Rådets fælles holdning omfattede Parlamentet grundlæggende anmodning om, at medlemsstaterne skulle bibeholde retten til at forhandle og indgå bilaterale luftfartsaftaler uden Kommissionens forudgående samtykke, også selv om indholdet falder ind under Fællesskabets kompetence.
Der er fastsat det forbehold, at "standardbestemmelser", der er udarbejdet af Kommissionen og medlemsstaterne i fællesskab, skal indgå i enhver aftale.
Med de foranstaltninger, som er vedtaget i Rådets fælles holdning og støttes af Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, bliver begrænsningerne af staternes handlefrihed mindre, og derfor stemte jeg for.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af 7. november 2002 er der oprettet en Solidaritetsfond til støtte for befolkningen i de regioner, der er blevet ramt af naturkatastrofer. Fonden kan mobiliseres inden for det årlige loft på 1 milliard euro. Dette er et forslag, som det tog adskillige år at få vedtaget, efter vores parlamentariske gruppes insisteren under de årlige budgetforhandlinger forud for 2002.
Denne fond bidrog sidste år med nødhjælp efter de store skovbrande, som ødelagde ca. 5 % af Portugals territorium.
På grund af den akutte situation støttede vi dette forslag om at mobilisere ca. 22 millioner euro fra fonden til at dække skader, der opstod som følge af stormene og oversvømmelserne i Malta (september 2003), skovbrandene i Spanien (sommeren 2003) og oversvømmelserne i Frankrig (december 2003).
Beløbenes utilstrækkelighed i forhold til den lidte skade - og Portugal sidste år er et godt eksempel - rejser spørgsmålet om solidaritetsniveauet inden for EU og om denne fonds støttekriterier.

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Jeg stemte for det foreløbige forslag til ændringsbudget nr. 5/2004 med henblik på at tildele de budgetmidler, der er mobiliseret fra EU's Solidaritetsfond, så hurtigt som muligt for at sikre den fornødne fællesskabsstøtte til samfund ramt af naturkatastrofer i Spanien, Frankrig og Malta i 2003 og dermed bidrage til at sørge for, at denne støtte ydes hurtigst muligt. I den forbindelse er det også afgørende, at dette ændringsbudget vedtages under førstebehandlingen, som det er sket førhen, specielt i forbindelse med skovbrandene i Portugal i sommeren 2003.
EU må vise fuld og omgående solidaritet med regioner i medlemsstater eller kandidatlande, der er ramt af naturkatastrofer, og mildne disse katastrofers alvorlige følger for befolkningens levevilkår, miljøet og økonomien.
Af den grund skal støtten ikke bare være hurtig, men også synlig i de bevillinger, der stilles til rådighed. Jeg mener derfor, at kriterierne for støtte fra Solidaritetsfonden bør ændres.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne forordning er en følge af ØMU-handlingsplanen, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 18. februar 2003, med henblik på at afhjælpe manglerne i EU-statistikkerne om husholdningernes og virksomhedernes økonomiske adfærd, og den vil navnlig gøre det muligt at følge husholdningernes opsparing og forbrug samt de finansielle og ikke-finansielle virksomheders rentabilitet.
At opdele statistikkerne efter økonomisk sektor vil utvivlsomt forbedre de oplysninger, der kan læses ud af de finansielle kvartalsregnskaber, og det er en tydelig efterligning af den måde, hvorpå det bliver gjort for USA's centralbank. Vi har ingen indvendinger imod selve forslaget.
Men noget, som kunne opfattes som et rent teknisk spørgsmål, der udelukkende tjener informationsformål, er tæt forbundet med den støtte og vejledning, der gives til den økonomiske og især den monetære politik i EU. Dette er værktøjer til justering af beslutninger om den økonomiske politik, da disse politikker understøtter Den Økonomiske og Monetære Union, som mangler præcise statistiske instrumenter. Dette er med andre ord værktøjer, der bidrager til at styrke Unionens højreorienterede og asociale politikker, selv om de giver nogle nyttige oplysninger.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den 1. januar 2004 trådte direktiv 2003/96/EF om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet i kraft. Denne ændring har til formål at sikre, at de nye medlemsstater har længere fritagelsesperioder på grund af den risiko, de løber ved pludselige stigninger i leveomkostningerne. Vi mener imidlertid, at der er mere i det end det, og vi forkaster direktivet af tre årsager:
For det første er harmoniseret energibeskatning ikke en afgørende forudsætning for et velfungerende indre marked. Der er visse fordele ved skattekonkurrence, men det vigtigste er, at dette er et spørgsmål om beskatningssuverænitet med vidtrækkende konsekvenser for en stats sociale og miljømæssige valg og beskatningsstruktur. Det er derfor, at medlemsstaterne har indgivet mange anmodninger om fritagelser.
For det andet vil en forhøjelse af de laveste satser føre til øgede leveomkostninger, navnlig for arbejdstagere og for de mindst velhavende grupper i samfundet. Det vil føre til uretfærdighed, og det vil ikke straffe dem, der forbruger mest. Dette er kendetegnende for faste satser og direkte beskatning.
For det tredje er der ikke brug for at flytte skatten fra arbejde til "brug" af miljøet, hvor prisen altid sendes videre til forbrugeren. Byrden skal flyttes, men til "brug" af kapital, for ellers vil beskatningen blive ved med at være uretfærdig.
Queiró (UEN ),
    Rådets direktiv 2003/96/EF om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet er blevet det vigtigste retsgrundlag på energibeskatningsområdet, som garanterer alle de nuværende medlemsstater overgangsordninger, der giver dem mulighed for at tilpasse deres nationale lovgivning.
Harmoniseret beskatning er uden tvivl en grundlæggende forudsætning for et velfungerende indre marked. Ordføreren mener, at "for at undgå skadelig konkurrence med hensyn til beskatning skal tiltrædelseslandene tilpasse deres punktafgiftssatser efter de minimumssatser, der gælder i Den Europæiske Union".
Dette forklarer, at "samtlige medlemsstater, også de nuværende" i betænkningen opfordres til at overholde "de tidsfrister, der fastsættes i direktivet, og generelt bidrage til udviklingen af et miljøvenligt indre marked".
Selv om denne betænkning vedrører et vanskeligt emne - energibeskatning - navnlig af miljømæssige årsager, og beskatning stadig kræver enstemmighed i Rådet, stemte jeg for teksten.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om jeg har store forbehold over for skatteharmoniseringsprocessen, mener jeg, at vi må fastsætte koordineringsmetoder, navnlig hvad angår unddragelse af skat på grænseoverskridende kapitalstrømme, og derfor går jeg stærkt ind for at afskaffe bankhemmeligheden og sætte en stopper for skattely.
Den endelige mål med direktiv 2003/48/EF er at indføre en effektiv beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, som er gjort i en medlemsstat, til gavn for ejere, og dermed garantere en rimelig beskatning af renteindtægter fra opsparing og medlemsstaternes ret til at beskatte de personer, som har bopæl her, af deres indkomst i hele Europa og samtidig fjerne kunstige incitamenter til kapitalstrømme i og uden for EU.
Visse medlemsstaters ønske om at underminere beskatningsgrundlaget er imidlertid i strid med deres ønske om at tiltrække kapitalopsparing. Dette gælder især stater med direkte forbindelser til skattely.
Den bedste måde, hvorpå skat af indtægter fra opsparing effektivt kan fastsættes, er automatisk udveksling af oplysninger mellem skattemyndighederne. For at forhindre kapitalflugt skal andre lande følge de fastsatte ordninger, og i dette konkrete tilfælde drejer det sig om Schweiz. Desværre er der stadig vanskeligheder i forhandlingerne med andre lande.
Vi må imidlertid gå længere. Vi må arbejde med metoder til koordinering af beskatningen for at beskatte kapitalbevægelser og grænseoverskridende værdipapiroverførsler på fællesskabsplan.
Goebbels (PSE ),
    Jeg har valgt hverken at stemme for eller imod, hvilket er begrundet i den holdning, jeg hele tiden har givet udtryk for med hensyn til den aftale, der blev indgået under Det Europæiske Råds møde i Santa Maria da Feira den 19. og 20. juni 2000. Aftalen fører efter min opfattelse uundgåeligt ind i en blindgyde. Jeg bestyrkes i denne opfattelse, og i min stemmeafgivelse i dag, når jeg ser de vedvarende problemer med Schweiz til trods for den aftale, der er indgået, og som vi har fået forelagt, og når jeg ser, hvor besværligt forhandlingerne med de øvrige tredjelande forløber. 
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for godkendelsen af aftalen mellem Schweiz og EU om beskatning af indtægter fra opsparing. Det skal imidlertid understreges, at jeg stemmer for, under forudsætning af at Europa-Parlamentet høres, inden aftalen gennemføres, om de aftaler, der forhandles om med andre tredjelande, nemlig USA, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino. Samtidig skal det understreges, at aftalens gennemførelse også er betinget af, at der i alle afhængige eller associerede territorier vedtages og gennemføres foranstaltninger, som er i overensstemmelse med de i direktivet af 3. juni 2003 anførte.
I lighed med enkelte medlemsstater, som i forbindelse med direktivet har vedtaget kildeskat, fastholder Schweiz bankhemmeligheden, som har til formål at sikre respekten for privatlivet og øge kundernes tillid til bankerne.
Der er dem, som fortsat hævder, at det er nødvendigt at opgive bankhemmeligheden for at bekæmpe skattesvig og skadelig konkurrence på det beskatningsmæssige område. Schweiz har som også mit land, Luxembourg, i tilknytning til bankhemmeligheden fastsat strenge bestemmelser om hvidvaskning af penge og finansiering af kriminelle handlinger.
I henhold til artikel 10 i den omhandlede aftale udveksler Schweiz og alle EU's medlemsstater oplysninger om handlinger, som i henhold til lovgivningen i den stat, begæringen er rettet til, betragtes som skattesvig.
Poos (PSE ),
   Med det forslag til lovgivningsmæssig beslutning, som indgår i denne betænkning, berøves den aftale, der blev indgået under Det Europæiske Råds møde i Santa Maria da Feira i juni 2000, enhver mening. Aftalen gør direktivets ikrafttræden betinget af, at der i Schweiz og visse andre lande anvendes tilsvarende foranstaltninger. Da denne betingelse ikke er opfyldt, har jeg stemt imod beslutningsforslaget. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den 16. oktober 2001 bemyndigede Rådet Kommissionen til at forhandle med Det Schweiziske Forbund om en aftale om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der skal gennemføres i Fællesskabet, med henblik på at sikre effektiv beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger.
Gennemførelsen af bestemmelserne i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger vil afhænge af Det Schweiziske Forbunds gennemførelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i nævnte direktiv, i tråd med en aftale, der er indgået mellem Schweiz og Det Europæiske Fællesskab. Som følge heraf foreslås det, at vi godkender aftalen mellem Fællesskabet og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger og det dertil knyttede aftalememorandum.
Jeg stemte for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til direktiv er en del af den oprindelige Monti-pakke fra 1998, som banede vej for større skatteharmonisering i EU. Uanset hvad man tænker om forslagene som helhed, og i betragtning af at vi forsøger at skabe et indre marked, er det forståeligt, at der er behov for at skabe en vis skatteharmonisering for at bekæmpe skatteunddragelse og dobbeltbeskatning.
Vi har imidlertid en grundlæggende indvending imod den tilgang, der er blevet skitseret, for skatteharmoniseringsbegrebet er føderalistisk og berører en af statssuverænitetens hjørnesten: en stats evne til at beskatte husholdninger og selskaber og dermed sikre sin selvstændighed.
Desuden er vi ikke overbeviste om de økonomiske fordele ved skatteharmonisering i forhold til fordelene ved at opretholde sund skattekonkurrence. Af netop denne grund blev dette direktiv og den øvrige del af pakken først vedtaget i juni 2003.
Direktivet vedrører renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber, med det formål at afskaffe beskatning af disse ved kilden. Denne ændring har til formål at udvide listen over selskaber, der er omfattet af direktivet, og at inddrage direktivet om moder- og datterselskaber og direktivet om fusioner. Vores bekymring er, at direktivet ikke må gøre skatteunddragelse lettere eller berøve medlemsstaterne de midler, der skal til for at bekæmpe svig og misbrug.

Queiró (UEN ),
    Forslaget til Rådets afgørelse om oprettelse af en retsinstans, der i første instans skal pådømme personalesager, er et led i den reform af domstolsordningen, der er nedfældet i Nice-traktaten, og som tager sigte på at løse problemet med den stigende arbejdsbyrde i EU-domstolene. Det imødekommer opfordringen på Nice-topmødet, hvor Domstolen og Kommissionen blev anmodet om "snarest at udarbejde et udkast til en afgørelse om oprettelse af en særlig retsinstans med kompetence til at træffe afgørelse som første instans i tvister mellem Fællesskabet og dets ansatte". Oprettelsen af denne ret vil betyde, at disse tvister, som udgør ca. en tredjedel af den arbejdsbyrde, som Retten i Første Instans for øjeblikket er pålagt, kan fjernes fra den ret. Den vil i fremtiden indskrænke sig til at optræde som ret i anden instans i forbindelse med afgørelser truffet af den nye ret i første instans, mens Domstolen kun griber ind under ganske særlige omstændigheder og prøver de domme, som Retten i Første Instans har afsagt.
Til trods for de personale- og driftsmæssige omkostninger ved denne nye ret, som skønnes til i alt 2.453.000 euro om året, stemte jeg for at oprette den, fordi den vil fremskynde behandlingen af retssager i Fællesskabet.

Queiró (UEN ),
    I henhold til bestemmelserne i EF-traktatens artikel 245, stk. 2, og Euratom-traktatens artikel 160, stk. 2, opfordrer Domstolen Rådet til at tilføje følgende ændringer til protokollen vedrørende statutten for Domstolen: I henhold til artikel 17 i protokollen er plenums afgørelser kun gyldige, hvis retten beklædes af 11 dommere. Med stigningen i antallet af dommere efter udvidelsen - fra 15 til 25 - foreslås det, at dette quorum ændres til 15. I henhold til artikel 16 i protokollen består den store afdeling, som især er samlet, når en medlemsstat eller fællesskabsinstitution, som er part i sagen, anmoder om det, af 11 dommere. Det foreslås at udvide antallet af dommere i den store afdeling til 13 og at fastholde det nuværende quorum på ni dommere.
Om det forslag, som Europa-Parlamentet bliver hørt om, siger ordføreren og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked i begrundelsen: "Dette forslag, som der synes at herske enighed om både i Rådet og i Domstolen, er fuldt tilstrækkeligt og kan derfor vedtages uden ændringsforslag".
Vi ser ingen grund til ikke at støtte denne konklusion, og derfor stemte vi for.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette udkast til Rådets afgørelse har til formål i fortsættelse af udvidelsen at ændre artikel 16 og 17 i protokollen vedrørende statutten for Domstolen med henblik på at øge antallet af dommere i det, der betegnes den store afdeling og plenum. I henhold til dette forslag vil Domstolen øge antallet af dommere i den store afdeling til 13, og det mindste antal dommere, der kræves, vil fortsat være ni. Hvad angår plenum, hvor antallet af dommere øges fra 15 til 25, foreslås det, at quorum forhøjes fra 11 til 15 dommere.
Jeg er enig med ordføreren i, at dette forslag, som der hersker enighed om både i Rådet og i Domstolen, er fuldt tilstrækkeligt, og derfor stemte jeg for.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning kunne siges at være betydningsløs og overvejende teknisk, men den bliver mere betydningsfuld, når vi tænker på, at den som følge af udvidelsen af EU den 1. maj, hvor 10 lande fra Østeuropa og Middelhavsområdet tiltræder, har til formål at medtage disse landes ni officielle sprog - medmindre de allerede anvendes - i EF-Domstolen.
Hvorfor er det nødvendigt at understrege dette? Fordi nogle mennesker i andre processer - f.eks. det vigtige eksempel med EF-patentet - søger "løsninger", der ikke indebærer fuld respekt for EU-landenes forskellige sprog, men som har til formål at påtvinge de sprog, der tales i landene med de største befolkninger, og forskelsbehandle Unionens øvrige officielle sprog.
Queiró (UEN ),
    Udkastet til Rådets afgørelse har i lyset af den nye kompetencefordeling i direkte søgsmål og udvidelsen af EU til formål at medtage estisk, ungarsk, lettisk, litauisk, maltesisk, polsk, slovakisk, slovensk og tjekkisk i de arbejdssprog, der er fastsat i artikel 35 i Domstolens procesreglement.
Efter den nye kompetencefordeling mellem Domstolen og Retten i Første Instans, der er nedfældet i Nice-traktaten, er det også hensigtsmæssigt at fastsætte en regel for, hvordan der træffes beslutning om rettens arbejdssprog under processer, forudsat at den anmodende part er en institution.
Hvad angår det tilsvarende forslag for Domstolen, anfører ordføreren og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked i begrundelsen, at forslaget "virker helt nødvendigt og er en logisk følge af Unionens udvidelse. Det kan derfor vedtages uden ændringsforslag".
Vores erklæring om de nye sprogordninger i Domstolen gælder også i denne sag, og derfor stemte vi for.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Med de nye medlemsstaters tiltrædelse bliver estisk, ungarsk, lettisk, litauisk, maltesisk, polsk, slovakisk, slovensk og tjekkisk officielle sprog i EU. Det udkast til Rådets afgørelse, som Europa-Parlamentet bliver hørt om, har derfor til formål at tilføje disse sprog til den liste, der er indeholdt i artikel 29, stk. 1, i Domstolens procesreglement.
Fordi jeg altid har kæmpet for flersprogethed i alle aspekter af den europæiske intetgrationsproces, har jeg opfordret til, at alle sprogene behandles lige i EF-søgsmål og institutioner, og at de tilstås lige værdighed og brug. Jeg kunne kun stemme for.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Nogle gange kan væsentlige problemer løses i et enkelt tekstafsnit, og det er denne betænkning et eksempel på. Formålet er som følge af EU-udvidelsen, hvor 10 lande fra Østeuropa og Middelhavsområdet tiltræder den 1. maj, at medtage disse landes ni officielle sprog - medmindre de allerede anvendes - som arbejdssprog for Retten i Første Instans.
Det bliver mere og mere vigtigt at bekræfte og reelt gennemføre princippet om at gøre alle EU's sprog til officielle sprog og arbejdssprog - som traktaterne foreskriver - fordi vi for øjeblikket ser tendenser til, at visse sprog reelt og i stigende grad tydeligt dominerer, nemlig de sprog, der tales i de folkerigeste lande - Det Forenede Kongerige, Frankrig, Tyskland, Spanien, Italien - på bekostning af sprog talt i andre lande, som er medlemmer af EU.
Vi bør derfor altid være opmærksomme på at beskytte de enkelte EU-medlemsstaters sprog.
Queiró (UEN ),
   Med de nye medlemsstaters tiltrædelse bliver estisk, ungarsk, lettisk, litauisk, maltesisk, polsk, slovakisk, slovensk og tjekkisk officielle sprog i EU. Det udkast til Rådets afgørelse, som Europa-Parlamentet bliver hørt om, har derfor til formål at tilføje disse sprog til den liste, der er indeholdt i artikel 29, stk. 1, i Domstolens procesreglement.
Ordføreren og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked anfører i begrundelsen: "Forslaget virker helt nødvendigt og er en logisk følge af Unionens udvidelse. Det kan derfor vedtages uden ændringsforslag".
Vi støtter også det synspunkt, fordi det indebærer støtte til det grundlæggende princip om bevarelse af medlemsstaternes sprog som Unionens officielle sprog. Det er denne type udvikling, der vil sikre ligestilling mellem medlemsstaterne, hvilket er en afgørende værdi for at bevare EU som et område med frihed og mangfoldighed.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Udkastet til Rådets afgørelse har i lyset af den nye kompetencefordeling i direkte søgsmål og udvidelsen af EU til formål at medtage estisk, ungarsk, lettisk, litauisk, maltesisk, polsk, slovakisk, slovensk og tjekkisk i de arbejdssprog, der er fastsat i artikel 35 i Domstolens procesreglement.
Efter den nye kompetencefordeling i direkte søgsmål mellem Domstolen og Retten i Første Instans, der er nedfældet i Nice-traktaten, er det også hensigtsmæssigt at fastsætte en regel for, hvordan der træffes beslutning om rettens arbejdssprog under processer, forudsat at den anmodende part er en institution.
Jeg stemte for.

Doyle (PPE-DE ),
    Dette forslag er en del af et igangværende eftersyn af lovgivningen til forebyggelse og bekæmpelse af fremtidige udbrud af mund- og klovsyge og klassisk svinepest. Det ajourfører direktiv 90/426/EØF om indførsel af enhovede dyr samt direktiv 92/65/EØF om dyresundhedsbestemmelserne for indførsel til Fællesskabet af dyr, sæd, æg og embryoner. Forslaget skal rationalisere, styrke og ajourføre bestemmelserne om import til Fællesskabet af vildtlevende dyr og husdyr af arter, der er modtagelige for mund- og klovsyge og/eller klassisk svinepest.
Ved gennemførelsen af direktivet forstås ved udtrykket "hovdyr" de i bilag I anførte dyr. Mange af disse arter er ikke hjemmehørende arter, og de passerer sandsynligvis gennem Fællesskabet til brug i cirkusser eller zoologiske haver. For at tage højde herfor har jeg tilføjet en præcisering om at medtage transit, hver gang import nævnes i direktivet.
Jeg glæder mig over fleksibiliteten som følge af undtagelserne. Undtagelserne bør imidlertid kun bevilges fra sag til sag, så man ikke øger risikoen for at importere sygdomme. I betragtning af den store betydning af ordentlige informationskilder for fremme af en hurtig reaktion på ethvert sygdomsudbrud i de afgørende første faser vil jeg stille et ændringsforslag til direktiv 90/426/EØF om enhovede dyr, der vil ruste os til en sådan sammenhængende reaktion ved at indføre lovgivningsmæssige rammer for oprettelse af et EF-referencelaboratorium for hestesygdomme. En effektiv koordinering kræver en pålidelig og omfattende videnkapital om diagnosticering og behandling af smitsomme hestesygdomme.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    De nylige udbrud af mund- og klovsyge og klassisk svinepest har medført, at Fællesskabets foranstaltninger til at forebygge og bekæmpe disse sygdomme er blevet taget op til et grundigt eftersyn som en del af indsatsen i tilfælde af eventuelle nye udbrud.
Dette forslag til direktiv fra Kommissionen har til formål at styrke og ajourføre bestemmelserne om import til Fællesskabet af vildtlevende dyr og husdyr af arter, der er modtagelige for mund- og klovsyge eller klassisk svinepest, og derfor fortjener det principielt vores støtte. Forslaget konsoliderer i en enkelt retsakt dyresundhedsbestemmelserne for import af levende hovdyr og fastlægger bestemmelser om, at der skal opstilles en liste over tredjelande, hvorfra det er tilladt for medlemsstaterne at importere sådanne dyr, og om, hvilke sundhedsbetingelser der skal opfyldes.
Vi har ingen indvendinger imod de ændringsforslag, som ordføreren har stillet, og derfor stemte vi for.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det forslag til direktiv, som vi behandler, har til formål at fastlægge dyresundhedsbestemmelserne for import til Fællesskabet af visse levende hovdyr.
Sygdomsudbrud i EU i de seneste år, navnlig udbrud af mund- og klovsyge og klassisk svinepest, har ført til en gennemgribende revision af EU's indsats for at forebygge og bekæmpe disse dyresygdomme. Som led i forholdsreglerne over for truslen om potentielle fremtidige udbrud foreslår Kommissionen at rationalisere, styrke og ajourføre bestemmelserne om import til Fællesskabet af vildtlevende dyr og husdyr af arter, der er modtagelige for mund- og klovsyge eller klassisk svinepest. Ved i en enkelt retsakt at konsolidere reglerne for import af både vildtlevende hovdyr og husdyr lever dette forslag til direktiv op til de europæiske forbrugeres forventninger til fødevaresikkerhed, og vi kommer dermed et skridt nærmere til det høje niveau for sundhedsbeskyttelse i EU, som vi ønsker.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til forordning skal være et vigtigt redskab til gennemførelse af traktatens artikel 104 - i henhold til proceduren for uforholdsmæssigt store underskud. Sigtet er at fastsætte krav om, at medlemsstaterne skal indgive kvartalsdata vedrørende den offentlige gæld (Maastricht) som et led i en generel tendens til at gå over til kvartårlig udarbejdelse af statistiske data, selv om den formelle procedure for uforholdsmæssigt store underskud fortsat vil være baseret på årlige data.
Ifølge ordføreren vil dette gøre det muligt at overvåge medlemsstaternes budgetsituation på tættere hold, at få kendskab til de eventuelle budgetmæssige problemer, der måtte tegne sig, på et tidligere tidspunkt og at kunne evaluere resultaterne af medlemsstaternes indsats bedre.
Ordføreren kunne ikke have sagt det tydeligere. Her er endnu et eksempel på en politik - i dette tilfælde stabilitetspagten - som kræver et nøjagtigt statistisk instrument. En statistisk ændring har imidlertid endnu en gang haft betydelig politisk indflydelse og har dermed øget kollegernes pres på en medlemsstat, som har forvildet sig bort fra målene om budgetkonsolidering i sit stabilitetsprogram og fra at nå stabilitetspagtens mål.
Den største bekymring over dette instrument er derfor politisk, navnlig hvad angår dets formål. Dette er meget vigtigere end andre bekymringer over udgifter til udarbejdelse af statistikker, overholdelse af den årlige indikator eller nødvendigheden af at udarbejde statistikker med tilbagevirkende kraft.

Dell'Alba (NI ),
    De radikale parlamentsmedlemmer stemte hverken for eller imod hr. Lehnes betænkning om beskyttelse af Marco Pannellas parlamentariske immunitet, for selv om vi ikke sætter spørgsmålstegn ved Retsudvalgets holdning, som Europa-Parlamentet har overtaget, bør man efter vores mening ikke undlade at understrege nødvendigheden af, at Parlamentets privilegier slås fast over for medlemsstaterne i ethvert hensigtsmæssigt forum. Det er nemlig hverken formålstjenligt eller nyttigt, at der er mulighed for at begrænse den personlige frihed hos et medlem af Europa-Parlamentet - selv om der er tale om en dom, som har fået retskraft - uden at Parlamentet selv bliver informeret herom og således eventuelt kan træffe de nødvendige foranstaltninger for, at det kan give sin holdning til kende om en vurdering af grænserne for dets medlemmers privilegier. Selv om Parlamentets beslutning lader til at være korrekt i dette tilfælde - også fordi de foranstaltninger, der begrænsede hr. Pannellas personlige frihed, er ophørt - må det på ingen måde fortolkes som et fortilfælde, såfremt der skulle opstå en lignende sag i fremtiden.

Bastos (PPE-DE ),
    Hvert år udsættes ca. 5 millioner mennesker i EU for arbejdsulykker, som fører til over tre dages fravær, og det beløber sig til 146 millioner tabte arbejdsdage. Nogle af disse ulykker har varige følger og påvirker både offerets arbejdsevne og fritidsliv.
Derfor bifalder jeg hr. Perez Alvarez' betænkning, som illustrerer betydningen af at vedtage dette direktiv, som har til formål at hæve sundheds- og sikkerhedsstandarderne.
Til trods for at der i Rådets fælles holdning blev indført ændringsforslag vedtaget af Parlamentet under førstebehandlingen, er det stadig nødvendigt at styrke visse elementer:
- Der må træffes forebyggende foranstaltninger for at begrænse risici. Arbejdsgiveren skal identificere og vurdere de forskellige risici og underrette arbejdstagerne om dem. Der skal også tilskyndes til inddragelse, høring og undervisning af arbejdstagere.
- Når der opdages eksponering, som overstiger grænseværdierne, skal arbejdstagerne have ret til en lægeundersøgelse og adgang til deres lægejournaler. Hvis arbejdstagernes helbred bliver svækket som følge af en sådan eksponering, skal arbejdsgiveren foretage en fornyet vurdering af risiciene.
- Dette direktiv skal omfatte sanktioner med afskrækkende virkning, som medlemsstaterne skal anvende i tilfælde af overtrædelse af national lovgivning.
For at gøre Europa til et bedre sted at arbejde skal dette direktiv vedtages uden forsinkelser.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    I Rådets fælles holdning fastsættes der grænseværdier for eksponering på baggrund af de biologiske indvirkninger på helbredet. Der tages ikke højde for de skadelige langtidsvirkninger, som vil kunne opstå ved en eksponering, da der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige oplysninger herom.
I den fælles holdning fastsættes der endvidere aktionsværdier. Aktionsværdierne er målbare parametre, der, hvis de overholdes, sikrer, at grænseværdierne ikke overskrides. Desuden fastsættes de forebyggende foranstaltninger, der er nødvendige for at begrænse de risici, som arbejdstagerne eksponeres for. Disse forebyggende foranstaltninger beror først og fremmest på arbejdsgiverens forpligtelse til at identificere og vurdere de forskellige risici. Den fælles holdning indeholder desuden foranstaltninger vedrørende underretning og undervisning af arbejdstagerne.
Overordnet set tages der i den fælles holdning højde for de vigtigste målsætninger og for en række ændringsforslag, som Europa-Parlamentet har vedtaget ved førstebehandlingen, mens nogle aspekter ikke lever op til det, der kræves.
Ordføreren mener derfor, at der skal indføres ret til en lægeundersøgelse i tilfælde af overeksponering, og at det forebyggende system, der fastsættes i direktivet, skal styrkes. Dette direktiv skal også indeholde en bestemmelse om de sanktioner, der skal kunne iværksættes i de nationale lovgivninger, som er vedtaget i medfør af direktivet.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg bifalder dette forslag til direktiv, som er et led i aktionerne til fremme af et bedre arbejdsmiljø og sigter mod at beskytte hver enkelt arbejdstagers sikkerhed og sundhed samt indføre et minimumsgrundlag for beskyttelse med henblik på at forhindre eventuelle konkurrenceforvridninger.
"Flere og bedre job"-elementet i Lissabon-strategien kræver, at EU udarbejder og fastsætter strenge krav til kvaliteten af arbejdsvilkårene over hele EU, hvilket fører til en forbedring af arbejdets værdighed og vores borgeres livskvalitet.
Endelig sagde jeg i min stemmeforklaring til hr. Garganis betænkning om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener (2. september 2003), at vi må fjerne farer, der meget ofte er skjulte, såsom dem, som denne betænkning vedrører. Sagt med andre ord er forebyggelse meget bedre end helbredelse og er også meget bedre end erstatning. Jeg går derfor ind for hr. Alvarez' sidste forslag om, at der skal indføres ret til en lægeundersøgelse i tilfælde af overeksponering - som Parlamentet foreslog det - og at det forebyggende system, der fastsættes i direktivet, skal styrkes.

Bastos (PPE-DE ),
    At opnå ligestilling mellem mænd og kvinder er en afgørende opgave for EU, som har en forpligtelse til proaktivt at fremme alle aktioner med det formål.
Denne glimrende betænkning har til formål at fastlægge et EF-handlingsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder.
Dette program for perioden 2004-2005 vil have ca. 2,2 millioner euro til rådighed til støtte af sådanne organisationer i form af driftstilskud.
Disse organisationers aktiviteter vil gøre det muligt at gennemføre:
- oplysningsarbejde og formidling af oplysninger,
- aktioner med henblik på bl.a. at forlige arbejds- og familieliv, kvinders deltagelse i beslutningsprocessen, bekæmpelse af vold mod kvinder, stivnede forestillinger om kønnene og forskelsbehandling på arbejdspladsen,
- og endelig foranstaltninger til at fremme samarbejdet med kvindeorganisationer i tredjelande og oplyse om kvindespørgsmål verden over.
Jeg stemte for denne indstilling ved andenbehandling, som er resultatet af et kompromis mellem Rådet og Parlamentet. Dermed kan der i dette program undtagelsesvis fastsættes overgangsbestemmelser vedrørende perioden for udgifters tilskudsberettigelse.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Formålet med dette forslag er at fastsætte en basisretsakt for driftstilskud, der ydes til Den Europæiske Kvindelobby og andre organisationer, som er aktive på europæisk plan på ligestillingsområdet. Denne retsakt er nødvendig for at sikre overholdelsen af den nuværende finansforordning vedrørende EU's almindelige budget.
Følgende vil således modtage støtte:
Område 1 - Den Europæiske Kvindelobby;
Område 2 - Løbende aktiviteter, der gennemføres af en organisation, som arbejder for virkeliggørelsen af et mål af generel europæisk interesse på ligestillingsområdet eller et mål, der indgår i EU's politik på dette område;
Område 3 - Midlertidige aktiviteter.
Rådet accepterede flere af Parlamentets forslag, men forkastede forslaget om at forlænge løbetiden for 2004-2005-programmet til 2008 og forhøje budgettet fra 2,222 millioner euro til 5,5 millioner euro. Budgettet for 2004-2005 blev fastholdt på 2,2 millioner euro, og kravet om at specificere de af lobbyens aktiviteter, der skulle støttes, ved at erstatte "osv." med "integrering af ligestillingsaspektet på uddannelses-, sports-, sundheds- og socialsikringsområdet" og "samarbejde med kvindeorganisationer i tredjelande" blev ikke accepteret. Det beklager vi.
Ordføreren foreslår, at den fælles holdning vedtages med en enkelt supplerende artikel om "overgangsbestemmelser", som Rådet allerede har accepteret.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det er bestemt prisværdigt at fastlægge et EF-handlingsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder. Dette er endnu vigtigere på grund af de udelukkelsesmekanismer, der har ført til situationer med privilegier og forskelsbehandling til fordel for kvindeorganisationer, der er tilknyttet Den Europæiske Kvindelobby. Sådanne mekanismer krænker menneskerettighederne og strider imod de grundlæggende principper om fri og pluralistisk social organisering.
Under førstebehandlingen var det formålet med ordførerens forslag at rette op på denne skævhed, men den venstreorienterede linje i det pågældende udvalg sørgede for, at ulige behandling og muligheder til fordel for kvindeorganisationer endnu en gang sejrede. Bortset fra bekymringerne over selve denne uretfærdighed er det grotesk, at denne situation er skabt af et udvalg, som har til formål at forsvare kvinders rettigheder og lige muligheder.
Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder bør være forpligtet til at tale for og skabe klare visioner for flertallet af kvinder, for mangfoldighed og pluralitet af holdninger og interesser.
Under andenbehandlingen formåede vi at forhindre, at de oprindelige forslag blev udvandet, og at undgå et katastrofalt og uretfærdigt resultat. Derfor er der håb om en reel forbedring af situationen.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det overordnede mål med EU's politik for udviklingssamarbejde burde være at bekæmpe fattigdommen og udrydde den en gang for alle. For at bekæmpe fattigdom effektivt - ud over at bekæmpe nyliberalisme - skal der skabes lige muligheder mellem mænd og kvinder, og kvinder skal også spille en mere aktiv rolle inden for politik.
På den fjerde verdenskvindekonference, som fandt sted i Beijing i 1995, blev der for første gang udarbejdet en klar dagsorden, som havde til formål at fremme lige rettigheder mellem mænd og kvinder. Dette førte til, at EU udarbejdede Rådets forordning (EF) nr. 2836/98 om integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet. I 2001 blev der vedtaget et handlingsprogram for generel hensyntagen til kønsaspektet i Fællesskabets udviklingssamarbejde, som udløber i 2006.
Forordning (EF) nr. 2836/98 er retsgrundlaget for budgetpost B7-6220 (21.02.06) om integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet. Da den udløb den 31. december 2003, skal den erstattes med det forslag, vi behandler. Som medlovgiver må Parlamentet sige, at Kommissionen var meget længe om at stille forslaget til en ny forordning.
Kommissionen accepterede langt de fleste af Parlamentets ændringsforslag, men ...
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som jeg sagde under førstebehandlingen, skal der træffes foranstaltninger på udviklingssamarbejdsområdet for at bekæmpe fattigdom og sygdom og skabe løsninger for uddannelse i en kultur, der beskytter de grundlæggende menneskerettigheder.
Jeg går naturligvis fuldt og helt ind for, at der træffes foranstaltninger, som kan bidrage til gennemførelsen af målene om at hjælpe de fattigste mennesker. Under førstebehandlingen stemte jeg for betænkningen, fordi jeg var overbevist om, at ordførerens forslag ville bidrage til at nå disse mål. Eftersom 20 ud af de 21 ændringsforslag, som Parlamentet stillede, blev accepteret af Rådet og Kommissionen, støtter jeg denne betænkning.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på en bekymring, som jeg ikke mener er blevet behandlet ordentligt, og det er definitionen af "seksuel og reproduktiv sundhed". Dette er en berettiget bekymring, men den må ikke blive fordrejet og gjort til en fællesbetegnelse, som omfatter udvikling af internationale programmer, der fremmer abort, hvilket jeg ville fordømme på det kraftigste. Det skal gøres klart, at betegnelsen "seksuel og reproduktiv sundhed" refererer til forebyggelse af seksuelt overførte sygdomme som hiv/aids og til tilvejebringelse af anstændige forhold i forbindelse med graviditet, fødsel, barsel og pasning efter fødslen.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg har ingen indvendinger imod ordførerens ændringsforslag til Rådets fælles holdning. I lyset af de mange fødevarekriser og faktorer i fødevareforurening såsom tilstedeværelse af dioxin skal der skabes lovgivningsmæssige rammer for at forbedre fødevaresikkerheden, og i den sammenhæng er hygiejne i forbindelse med fødevarer til konsum et væsentligt element.
Jord til bord-princippet bør være den foreslåede forordnings centrale punkt. Der bør træffes en række foranstaltninger for at sikre hygiejnen i forbindelse med alle fødevarer, der bevæger sig i EU, herunder importerede varer, og ligeledes foranstaltninger, der har til formål at øge fødevarevirksomhedsledernes ansvar. Selv om forordninger i princippet bør finde tilsvarende anvendelse i alle medlemsstater, er det nødvendigt, at der er en vis fleksibilitet af hensyn til særlige lokale forhold.
Til sidst vil jeg sige, at jeg er enig i ændringsforslag 6, som skal sikre, at Kommissionen ikke generelt kan ændre bilag I og II, der er vedtaget af Parlamentet og Rådet i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Eftersom det er vigtigt at beskytte og bevare mangfoldigheden af traditionelle og regionale fødevarer af høj kvalitet, er det kun rimeligt over for små landbrug og producenter af små mængder primærprodukter, at ændringsforslag 3 i denne betænkning bliver vedtaget. I overensstemmelse hermed må hygiejnebestemmelser ikke bringe "traditionelle produktionsmetoder eller råvarer, som i overensstemmelse med videnskabelige resultater, eksisterende praksis eller tradition bevisligt indgår i produktionsprocessen, og som kan dokumenteres at være uden skadelig indvirkning på fødevarens hygiejniske kvalitet", i fare.
Medlemsstaterne må derfor i samarbejde med Kommissionen have tilladelse til at vedtage ændringer til bestemmelserne i bilag II og III for at tilgodese fødevarevirksomheder, der ligger i områder med særlige vanskeligheder.
Dette gælder for portugisiske oste, f.eks. ost fra Serra da Estrela, da ændringer af produktionsforholdene kan få negativ indvirkning på produktets smag og kvalitet.
Vi har heller ingen indvendinger imod de øvrige ændringsforslag, der, som ordføreren påpeger, omfatter en klarere inddeling af denne lovtekst.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som ordføreren selv siger, er dette forslag til forordning en nødvendig del af det samlede koncept for forbedring af fødevaresikkerheden i EU, af produktkvaliteten i tredjelande, der eksporterer til EU, og for etableringen af en europæisk fødevareret, i dette tilfælde for animalske produkter.
I centrum af det foreslåede system med officiel kontrol står embedsdyrlægen, som skal have både retsmidler og tekniske midler til rådighed for at udføre sine opgaver, og det kræver offentlig finansiering. Mund- og klovsyge er et godt eksempel på manglende investeringer inden for fødevareinspektion.
Jeg går ind for ændringsforslag 2, som har til formål at undtage primærproduktion af fødevarer til eget forbrug og producentens direkte levering af små mængder primærprodukter til den endelige forbruger eller til lokale forretninger og restauranter fra forordningens anvendelsesområde. Disse forhold reguleres af nationale bestemmelser.
Jeg går også ind for den særlige behandling af "små håndværksvirksomheder", som udelukkende producerer til et begrænset lokalt marked. Hvad angår fiskevarer, er jeg også enig i medtagelsen af produkter fra akvakultur, fordi fiskevarekontrollen ville være ufuldstændig, hvis den ikke omfattede dem.

Fitzsimons (UEN ),
    De fire indstillinger ved andenbehandling, som hr. Schnellhardt har forelagt, og som vi har vedtaget i dag, omhandler de forskellige aspekter, der er forbundet med sikringen af passende hygiejne inden for fødevareproduktionen og gennemførelsen af strenge kontrolforanstaltninger.
Jeg støtter fuldt ud retsforskrifternes målsætninger. Det er meget vigtigt, at vi som lovgivere sikrer en høj grad af beskyttelse af menneskers liv og helbred.
Jeg mener, at jord til bord-princippet nu er blevet et nøglebegreb, som ligger til grund for al regulering inden for fødevare- og fodersektoren. Europa-Parlamentet har i denne valgperiode tilsluttet sig en komplet ny regulering for denne sektor, og det har Parlamentet og selvsagt også kommissær Byrne god grund til at være stolte af.
Jeg håber meget, at hele denne lovgivningsaktivitet vil føre til øget ansvarlighed hos fødevareoperatørerne inden for både den primære produktion og i de efterfølgende produktionsled.
Følgelig må vores overordnede mål i denne sammenhæng være at afgøre, hvilken politik der beskytter forbrugerne bedst. Vi er som lovgivere forpligtede til at skabe en lovgivningsramme, der styrker forbrugernes tillid til de fødevarer, de køber og spiser. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Disse fire indstillinger ved andenbehandling om fødevarehygiejne og organisering af officiel kontrol indgår i en lovgivningsmæssig reformproces - det aktuelle system er fordelt på 17 direktiver, hvoraf nogle går tilbage til 1964 - og overholder princippet om, at producenterne er fuldt ud ansvarlige for de fødevarer, de producerer. Hensigten er derfor at styrke hygiejnebestemmelserne i alle faser, fra jord til bord. Den nye lovpakke er baseret på HACCP-systemet (risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter).
Jeg er enig med ordføreren i, at primærproduktion til eget forbrug og producentens direkte levering af små mængder primærprodukter til den endelige forbruger eller til lokale forretninger og restauranter ikke bør underkastes de samme bestemmelser som storproduktion. Jeg er også enig i hans forslag om, at der skal tages hensyn til traditionelle produktionsmetoder. Indførelsen af begrebet "små håndværksvirksomheder" er også et positivt skridt i denne forbindelse.
Jeg stemte for disse indstillinger.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Gennemsigtighedsdirektivet er et af dem, der er nødvendige for at fuldføre handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, som har til formål at skabe et indre marked for finansielle tjenesteydelser i 2005. På det seneste forårstopmøde meddelte Det Europæiske Råd Parlamentet, at det ønskede at fuldføre denne proces inden det forestående valg til Europa-Parlamentet.
Vores modstand imod denne proces, som er en del af Lissabon-strategien, drejer sig ikke udelukkende om føderalistiske spørgsmål vedrørende lovgivningsmæssig harmonisering og det reelle tab af suverænitet over overvågning af markederne for finansielle tjenesteydelser og af dem, der opererer på disse markeder. Den er også baseret på økonomiske overvejelser, eftersom ukontrollerede kapitalbevægelser og den spekulative natur af et marked, der er fokuseret på kortsigtede investeringer og stigende kapitalgevinster, er ansvarlige for den øgede flygtighed og for sandsynligheden for finansielle kriser, som har indflydelse på den økonomiske vækst og beskæftigelsen.
Spørgsmålet om, at der skal stilles oplysninger til rådighed for investorerne, er afgørende, ikke for at berolige investorerne, men for at sikre gennemsigtighed og sandfærdighed, som begge manglede i de seneste finansskandaler vedrørende Enron og Worldcom og ligeledes Parmalat i Europa. Samtidig med at vi giver os ud for at beskytte små investorer og små virksomheder, bliver der gjort bestræbelser på at deregulere og reducere kapitalomkostningerne, naturligvis for de store multinationale selskaber.

Andersen, Bonde og Sandbæk (EDD ),
   . - JuniBevægelsen har stemt for ændringsforslag 39. Vi ønskede ikke, at sætningen om uddannelse skulle udgå, men vi vurderer, at hensynet til medlemsstaternes mulighed for at træffe yderligere foranstaltninger må veje tungere end vores holdning om, at EU ikke skal blande sig i uddannelsesspørgsmål. 
Bastos (PPE-DE ),
    Dette forslag til direktiv er baseret på traktatens artikel 13, som bemyndiger EU til at træffe foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling, i dette tilfælde forskelsbehandling på grund af køn.
Vi har ventet længe på at vedtage et direktiv om fremme af ligestilling mellem kønnene på andre områder end beskæftigelsesområdet. Forskelsbehandling på grund af køn er fremherskende i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser både i den offentlige og den private sektor.
I dette forslag til direktiv forbydes brug af køn som en faktor ved beregning af forsikringspræmier og andre finansielle tjenesteydelser. I forsikringssektoren bruges kønsfaktoren vilkårligt ved beregningen af risiko, alene fordi det er nemt og billigt.
Der er endnu en form for forskelsbehandling, som må ophøre: Kvinder må ikke straffes, fordi de lever længere, og bestemt heller ikke, fordi de får børn og passer dem.
Forsikringssektoren skal tilpasse sine metoder til beregning af forsikringspræmier til princippet om ligebehandling, og de beregninger skal være baseret på helt objektive kriterier.
Som følge heraf stemte jeg for dette forslag til direktiv.
Darras (PSE ),
    Jeg har med min stemme for denne betænkning ønsket at understrege behovet for et direktiv - med hjemmel i artikel 13 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab - om ligestilling mellem kvinder og mænd på andre områder end beskæftigelse.
Der er imidlertid grund til at være årvågen, og kampen for reel ligestilling, altså egentlig ligestilling mellem kvinder og mænd på alle områder inden for det økonomiske, sociale og politiske liv, pågår til stadighed og bør fortsættes.
Lad mig nævne direktivets anvendelsesområde som eksempel. Efter mange forbehold og stærk modstand fra flere interessegruppers side, især grupper med rod i mediesektoren, blev direktivets anvendelsesområde "udvandet" til kun at omfatte adgang til og levering af varer og tjenesteydelser. Andre områder lades således ude af betragtning, såsom medieindhold, reklame, uddannelse og beslutningsprocessen.
Forslaget må imidlertid hilses velkommen som et vigtigt og nødvendigt skridt på vejen hen imod en politik til bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af køn på alle områder og for at sikre de facto ligestilling på andre områder end beskæftigelse. 
Fitzsimons (UEN ),
    Dette er en vigtig betænkning om ligebehandling af kvinder og mænd i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser. Jeg tilslutter mig Kommissionens forslag, hvad angår direktivets anvendelsesområde. Selv om social beskyttelse, socialsikring og social bistand er vigtige områder, kan de ikke betagtes som tjenesteydelser og bør derfor behandles i en anden sammenhæng.
Jeg hilser forslagets generelle indhold velkommen og tilslutter mig de mål, der der ligger til grund herfor. Jeg mener, at det vil tjene til at styrke en række værdier og normer, der allerede er velforankrede i mange medlemsstater. F.eks vedtog Irland i 2000 , og vores lovgivning forbyder direkte eller indirekte forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling på grund af køn, ægteskabelig stilling og familieforhold. Dette gælder ikke kun arbejdspladsen og arbejdsmarkedet, men også adgang til og levering af varer og tjenesteydelser.
EU har generelt ydet et meget positivt bidrag til ligestillingen mellem mænd og kvinder inden for en lang række områder. Det er et forhold, der fortjener at blive belyst, især op til et valg. Der er for meget kritik af EU-lovgivningen, og det er op til os lovgivere at sætte fokus på de mange værdifulde foranstaltninger med oprindelse i EU-lovgivningen, der har bidraget til at forbedre kvindernes stilling og vilkår. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg vil lykønske fru Prets med hendes betænkning om forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af kvinder og mænd i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser. Jeg støtter denne betænkning, navnlig hvad angår vedtagelsen af en proaktiv tilgang i tråd med den tilgang, der allerede er vedtaget i traktaten.
Ligestilling mellem mænd og kvinder, som er en central værdi i det europæiske civile samfund, er en rettighed, der tilhører alle europæiske borgere. Det påhviler derfor EU-institutionerne at beskytte den rettighed på alle områder.
Derfor opfordrer vi indtrængende Kommissionen til at stille nye forslag, som har til formål at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn effektivt og at sikre reel lighed på andre områder end beskæftigelsesområdet.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette direktiv om ligebehandling af kvinder og mænd i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser har været længe undervejs - det var først inddraget i Kommissionens socialpolitiske dagsorden i juni 2000.
Det er værd at påpege, at lighed mellem mænd og kvinder i dag heldigvis er en realitet, som er forankret i lovgivningen og meget udbredt, bortset fra nogle få specifikke problemer, som stadig mangler at blive løst. Målet med det forslag, vi behandler, er at bekæmpe forskelsbehandling på områder såsom private pensioner og forsikring.
De seneste undersøgelser har vist, at forsikringsselskaber beregner præmier forskelligt ud fra køn. Med dækningstyper, hvor længere forventet levealder virker imod forsikringsgivernes interesser, straffes kvinder for at leve længere. Bilforsikringer fungerer imidlertid på den stik modsatte måde, da statistikken viser, at kvinder har færre uheld.
Jeg er enig med ordføreren i, at brug af køn - en faktor, der ligger uden for det enkelte menneskes kontrol - som et beregningskriterium er forkert, og da det ikke kan tåle en objektiv undersøgelse, er det en forskelsbehandling.
Jeg undlod imidlertid at stemme ved den sidste afstemning, da jeg mener, at mange aspekter ikke er blevet overvejet ordentligt, og at afstemningen på plenarmødet om ændringsforslagene ikke ...

Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, transport over store afstande af levende dyr til slagtning er en barbarisk praksis, som bør bekæmpes. Det drejer sig stadig om tre millioner dyr, som hvert år transporteres inden for EU og til tredjelande. Dyr skal slagtes så tæt på den bedrift, hvor de er opdrættet eller opfedet, som muligt. Dyr er ikke varer, som uden videre kan transporteres. Kød er et produkt, og det kan transporteres. Transport af dyr, som ikke sker med henblik på slagtning, skal opfylde alle forskrifter for dyrevelfærd.
I tyndtbefolkede og afsidesliggende områder kan det være nødvendigt at give dispensation, men transport over lange afstande af dyr til slagtning bør forbydes. Støtten til denne form for transport bør fjernes. I øjeblikket beløber den sig fortsat til 60 millioner euro om året.
Hr. Maats betænkning er et prisværdigt forsøg på at sikre bedre regulering af transporten, men den lever ikke op til vores principper og forventninger. 
De Keyser (PSE ),
    Til trods for den indsats, der er ydet fra hr. Maats side for at forbedre Rådets holdning, så jeg mig nødsaget til at stemme imod forslaget, da næsten alle ændringsforslag, som tilstræbte en styrkelse af beskyttelsen af dyr under transport, er afvist. Vi har desværre ikke opnået det, jeg betragter som en behørig transport, som tager hensyn til dyrene. 
Doyle (PPE-DE ),
    Jeg stemte hverken for eller imod forslaget til forordning om beskyttelse af dyr under transport som følge af den generelle mangel på integritet i betænkningen som helhed.
På den ene side følte jeg, at udgangspunktet var politisk snarere end videnskabeligt. Det er uacceptabelt at lovgive på et grundlag, hvor man søger at få videnskaben til at passe ind i reguleringen. Vores dyrs velfærd kræver en regulering, der er baseret på den bedste videnskabelige praksis.
På den anden side er det tvivlsomt, om det er juridisk muligt at fastsætte en øvre grænse på ni timer for transport af dyr inden for det indre marked. 
Evans, Robert J.E. (PSE ),
    Jeg stemte imod Maat-betænkningen, fordi den ikke i tilstrækkelig grad beskytter dyrenes velfærd. Det er en skændsel, at dyr transporteres levende til slagterierne. Og selv hvis det sker, bør transporttiden ikke overstige otte timer, og transporten bør ske i korrekt vedligeholdte køretøjer, hvor dyrene får foder og vand.
Med den vedtagne ordlyd er denne betænkning en bitter skuffelse ligesom Kommissionens oprindelige og dårligt forberedte forslag. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne forordning vedrører dyrevelfærd, men er understøttet af forskellige økonomiske og nationale interesser, hvor kødsektoren tjener mange millioner euro, og Kommissionens tilsyneladende forvirring og ændringerne af lovgivningen er betegnende for dette. Tvungen aflæsning ved hvil stresser dyrene og kan føre til spredning af sygdomme såsom mund- og klovsyge.
Lange transporter af dyr skal begrænses mest muligt, navnlig hvad angår transport til slagteri, af veterinærhensyn og af hensyn til dyrevelfærden på den ene side og af hensyn til økonomisk udvikling på den anden. Det er meningsløst at eksportere eller importere levende dyr til slagtning, når kødet eller slagtekroppen kunne eksporteres. Det ville sikre, at en stor del af merværdien ville forblive i den region, hvor dyrene blev opdrættet, hvilket ville føre til jobskabelse og forbedret produktkvalitet.
Denne politik er blevet undermineret både af den systematiske lukning af lokale slagterier, som er blevet erstattet med større, centraliserede enheder, og af den manglende støtte til mobile slagterier. Transporttiderne til slagterier skal nedsættes mest muligt, og international transport til slagtning skal helt forbydes. Vi skal også indføre harmoniserede bestemmelser med tidsgrænser for transport af dyr med andre formål. Vi er ikke tilfredse med denne betænkning.
Goebbels (PSE ),
    Jeg har stemt imod Maat-betænkningen og størstedelen af ændringsforslagene, fordi jeg er imod enhver form for overdreven regulering, som kun fornøjer bureaukraterne. Vejen til helvede er brolagt med gode forsætter. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Dyr, som er opdrættet med henblik på konsum, er blevet offer for den billige lastvognstransport over lange afstande. Skadede, sultende og tørstende dyr transporteres fra det ene land til det andet, inden de opfedes eller slagtes. I årevis var det dårligt nok muligt at diskutere disse helt uacceptable forhold i Europa-Parlamentet til trods for de andragender, der er modtaget herom. Det er et skridt i den rigtige retning, at der i mellemtiden er opnået godkendelse af en ordning, som indeholder krav til transportmidlerne, transportens varighed og behandlingen af dyrene.
Titusindvis af nederlændere har givet udtryk for, at de støtter en standard på maksimalt otte timers eller 500 km's transport. Mange i det nordvestlige Europa, og også jeg, finder, at denne standard ikke er vidtrækkende nok. Heroverfor står sammenslutninger af berørte økonomiske aktører, som mener, at en sådan standard indebærer for meget arbejde og for mange omkostninger. Det er ikke kun højrefløjen, som indtager den holdning, men også venstrefløjen i Sydeuropa, hvor den offentlige mening i nogle lande endnu ikke er parat til at prioritere øget dyrevelfærd. Der er endnu lang vej igen, inden dyrevelfærdsorganisationerne får overbevist offentligheden og politikerne i de lande.
Mit parti, Nederlandenes Socialistiske Parti, mener, at økonomisk gevinst bør være underordnet vigtigere forhold, såsom anstændig omgang med dyr. Jeg støtter de ændringsforslag, som sikrer den mest vidtrækkende beskyttelse, selv om de i dag desværre ikke samler flertal. 
Mulder og Vermeer (ELDR ),
    De nederlandske medlemmer af Europa-Parlamentet, som repræsenterer Folkepartiet for Frihed og Demokrati (VVD), har stemt for Maat-betænkningen, til trods for at visse for VVD-gruppen afgørende ændringsforslag kun delvis er indføjet i kompromisteksterne.
Det er imidlertid vores opfattelse, at transporttiden ikke er den eneste faktor, som afgør dyretransportens kvalitet. Kvaliteten af transportforholdene er afgørende. Der må være mulighed for længere transporttider, når det gælder transport af dyr til slagtning, hvis transportens kvalitet tillader det.
Certificerede transportvirksomheder bør have mulighed herfor. Dette synspunkt kommer delvis til udtryk i ændringsforslag 64 og 81. 

Berthu (NI ),
    Jeg har stemt for Bösch-betænkningen om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, da den yder et nyttigt bidrag til bekæmpelsen af svig på europæisk plan.
Den vidner også om, at der endnu er meget, der skal gøres. I 1999 lovede Kommissionen ved sin tiltræden en nultolerancepolitik over for svig og korruption, men i dag overlader den til sine efterfølgere flere til dels neddyssede skandaler (tænk på Eurostat) og "et hidtil uset virvar af uregelmæssigheder og svig og til dels modstridende forskrifter og nyoprettede tjenestegrene og organer", hvormed der "er forudprogrammeret kompetencestridigheder og gensidig skyden ansvar frem og tilbage" (jf. punkt 2).
Det er baggrunden for, at jeg har underskrevet det forslag til mistillidsvotum desangående, som, håber jeg, vil blive sat under afstemning under næste mødeperiode.
Bösch-betænkningen påpeger i øvrigt også den ekstraordinært store mængde levende kvæg, der i 2002 blev eksporteret til Libanon (121.027 t), og som gav anledning til eksportrestitutioner. Det skaber naturligvis mistanke om svig. Der er således grund til at minde om, at eksportrestitutionerne har bidraget til at bringe uberettiget skam over den fælles landbrugspolitik som sådan. Denne usunde gren bør fjernes for at redde resten. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Kommissionen anmoder om en forhøjelse af budgettet med 50 %, men de rigeste medlemsstater ønsker at begrænse udgifterne til 1 % af BNI. En del af midlerne til solidaritet med de fattigste områder inden for det nuværende EU og i det fremtidige, udvidede EU kunne findes ved effektivt at bringe den fortsatte svig til ophør. Kommissionens årsberetning 2002 melder om uregelmæssigheder og svig i størrelsesordenen 2,12 milliarder euro. Heraf var det kun muligt at geninddrive 80,6 millioner euro. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, OLAF, afsluttede 652 undersøgelser i 2002, og det samlede tab i den forbindelse beløb sig til 937 millioner euro. Eurostat-sagen er holdt uden for disse undersøgelser, og Kommissionen har heller ikke uddraget den lære heraf, at ansvaret for budget og bogholderi på den ene side og finansiel kontrol og bekæmpelse af svig på den anden side ikke bør placeres hos samme kommissær. Der er ydet 52 millioner euro i støtte til en omfattende eksport af levende kvæg til Libanon. Sandsynligvis er der tale om korruption. OLAF bebrejder journalister, at de har betalt for adgang til at kunne offentliggøre hemmelige oplysninger, men bebrejdelserne lyder ikke overbevisende. Eksterne rådgivningsvirksomheder, som tidligere tjenestemænd er involveret i, har modtaget 115 millioner euro. Valget i 2004 vil således endnu en gang også vedrøre bekæmpelsen af den europæiske svigs union. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Denne årsberetning følger op på traktatens artikel 280 om politikken til forebyggelse og bekæmpelse af svig i EU.
For det første er det beklageligt, at Eurostat-sagen ikke var medtaget, for den fremhævede risiciene ved Kommissionens udliciteringspolitik og viste, at udlicitering kun bør bruges som en nødløsning.
For det andet fremgår det af betænkningen, at antallet af tilfælde af svig og uregelmæssigheder indberettet i 2002 er steget med 13 % til over to milliarder euro, de fleste inden for strukturfondene. Det bør bemærkes, at det pågældende år var et usædvanligt år på grund af afslutningen af programmerne for perioden 1994-1999. Tyskland og Nederlandene stod for næsten to tredjedele af uregelmæssighederne og for 55 % af svig og uregelmæssigheder i traditionelle egne indtægter, nemlig ubetalte toldafgifter og ubetalte afgifter på varer, der bevæger sig inden for EU. Derfor er det afgørende, at vi træffer effektive foranstaltninger til koordinering af bekæmpelsen af smugling, navnlig af tobak og spiritus.
Endelig er jeg enig med ordføreren i, at der er behov for en kommissær, som udelukkende vil være ansvarlig for budgetkontrol, og at Den Europæiske Centralbank bør indberette alle tilfælde af svig siden 1999 til OLAF.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet(1).

(2)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om fælles initiativ for fred i hele Mellemøsten.
Roche,
    Hr. formand, vores drøftelser i dag om situationen i hele Mellemøsten finder sted på et tidspunkt, der forståeligt nok er præget af meget store spændinger i regionen. Den israelske hærs drab på Hamas-lederen, sheik Ahmed Yassin, og syv andre palæstinensere i sidste uge har resulteret i voldshandlinger i hele regionen. EU fordømte denne udenretslige henrettelse som værende i modstrid med folkeretten. I en situation, der allerede er meget konfliktfyldt, er det afgørende, at begge sider afstår fra voldshandlinger, som kun kan føre til flere døde, og som vil gøre en fredelig løsning endnu mere uopnåelig. Den Arabiske Liga har som følge af dette tilbageslag aflyst sit topmøde i Tunis i denne uge.
Der er nu i langt højre grad end tidligere behov for, at landene i regionen vælger fredens vej og vender volden og undertrykkelsen ryggen. Der er behov for, at regeringerne udviser lederskab for fred og tager afstand fra en gengældelsespolitik, som ikke er i nogens interesse.
Hvad angår den øvrige del af regionen, giver sikkerhedssituationen i Irak fortsat anledning til alvorlig bekymring. Det er foruroligende, at de seneste angreb har haft til formål at skabe civile ofre og fremme sekterisk vold. Et sikkert, demokratisk og fredeligt Irak inden for landets nuværende grænser vil kunne fremme fred og stabilitet i hele regionen. EU ser frem til overgangen til en repræsentativ irakisk forvaltning og er opsat på at samarbejde med det irakiske folk for at sikre en fredelig og stabil fremtid for landet.
Der er et akut behov for foranstaltninger til løsning af de forskellige problemer og trusler mod freden og velstanden i hele Mellemøsten. Jeg mener, at EU har et ideelt udgangspunkt for at bidrage til fred og velstand. Historisk set har EU haft nære forbindelser til landene i det sydlige Middelhavsområde og i Mellemøsten, som er opbygget gennem århundreder med sammenkædet historie, handel og udvekslinger. Vi er ikke fremmede for hinanden.
Unionen har således gennem Euromed og Barcelona-processen haft strukturerede forbindelser med lande i det sydlige og østlige Middelhavsområde i 10 år. Barcelona-rammen dækker et bredt spekter af politiske, økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige spørgsmål af gensidig interesse. Den forpligter os til at arbejde hen imod et fælles område med fred, velfærd og fremskridt.
På det økonomiske område arbejder vi på at etablere en frihandelszone med et marked på 700 millioner mennesker inden 2010. De muligheder, dette store marked indebærer, vil føre til øget beskæftigelse, velstand og stabilitet inden for hele partnerskabet.
Unionen har også indgået Euro-Middelhavs-associeringsaftaler med alle Euromed-lande undtagen ét, og jeg håber, at forhandlingerne med det sidste land kan afsluttes i nærmeste fremtid, så rækken af aftaler bliver fuldstændig. Jeg opfordrer indtrængende alle partnere til at fremskynde aftalernes ratificering, fordi der er tale om et vigtigt instrument til udvikling af de økonomiske forbindelser mellem EU og Middelhavslandene.
Et andet vigtigt element i denne forbindelse har været fremme af demokrati, gode styreformer og respekt for retsstatsprincipperne. Det falder i tråd med konklusionerne i UNDP's rapport fra 2000 om udviklingen i den arabiske verden. Kommissionen har allerede tilvejebragt betydelig støtte til programmer, som fremmer disse målsætninger.
Unionen har også udviklet en ramme for samarbejde og dialog med Golflandene gennem Samarbejdsrådet for Golfstaterne (GCC). I dag arbejder vi med vores partnere i GCC på at nå frem til en frihandelsaftale. Selv om forhandlingerne er langvarige og til tider vanskelige, bevæger de sig nu i den rigtige retning. Derudover overvejer vi, hvordan vi kan udvikle vores forbindelser med Yemen og Libyen, og hvilke forbindelser vi ønsker med Iran.
Det fremgår tydeligt, at Unionen allerede har et dybt og nært forhold til landene omkring Middelhavet og i Mellemøsten. Det er baseret på partnerskab og dialog og viljen til sammen at løse de vanskeligheder, regionen står over for. Det er desuden en forbindelse, der er baseret på anerkendelsen af den enes strategiske betydning for den anden. Vi er deres naboer, ligesom de er vores naboer, og vi har en fælles interesse i sikkerhed, velstand og fremgang i hele denne store region.
EU har anerkendt regionens betydning for Europa og søger nu at udvikle et strategisk partnerskab med Mellemøsten og Middelhavslandene på grundlag af et mandat fra Det Europæiske Råd i december 2003. Der er desuden tale om et nøgleelement i den europæiske sikkerhedsstrategi, som ligeledes blev vedtaget i december 2003. Sikkerhed og stabilitet er af fælles interesse for alle regionens lande og for EU. Vi bør i højere grad sætte ind over for årsagerne til den manglende stabilitet i regionen, herunder den utilstrækkelige økonomiske udvikling, de uudnyttede uddannelsesmuligheder og behovet for at fremme åbne samfund og økonomier.
Vores overordnede målsætning er gennem partnerskaber at fremme skabelsen af et fælles område med fred, velfærd og fremgang på tværs af Middelhavet og i Mellemøsten. Målet er at indlede nære forbindelser og samarbejde med alle regionens lande så vidt muligt efter initiativ fra regionen selv.
Løsningen af den arabisk-israelske konflikt er af overordnet strategisk betydning. Men vi bør ikke lade gennemførelsen af reformer i regionen være afhængig af, om der sker fremskridt i fredsprocessen i Mellemøsten - eller omvendt. Begge mål bør forfølges sideløbende. Det er baggrunden for vedtagelsen af den interimsrapport, der blev forelagt Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i sidste uge, og som Det Europæiske Råd støttede.
Interimsrapporten omhandler et strategisk EU-partnerskab med Middelhavslandene og Mellemøsten. Den klarlægger de områder, hvor EU-partnerne har en fælles opfattelse af forbindelserne med regionen, indeholder forslag til de principper og mål, som kan ligge til grund for vores strategiske partnerskab, og forelægger dem sammen med arbejdsprogrammerne for Middelhavsområdet og Golfen som et middel til at implementere vores partnerskab.
Det er desuden vigtigt, at reforminitiativet kommer indefra. Der gøres allerede meget både på regeringsplan og fra det civile samfunds side. Det må være regionens eget ansvar at finde en farbar vej frem. Der kan heller ikke imødeses en standardløsning på alle regionens problemer. Vi har indledt konsultationer af vores hovedsamtalepartnere i regionen. Det kan blive et afgørende element i udarbejdelsen af vores endelige rapport, der skal forelægges Det Europæiske Råd i juni.
Det var denne ånd, Ahern som formand for Det Europæiske Råd havde tænkt sig skulle præge den tale, han skulle have holdt ved Den Arabiske Ligas topmøde i Tunis i går, som et yderligere skridt i retning af stadig mere aktive konsultationer i regionen. Men som tidligere nævnt blev mødet aflyst. Udenrigsminister Cowen opholder sig i øjeblikket i regionen, hvor han holder en række møder med vores væsentligste samtalepartnere. Formandskabets ønske om konsultation og dialog er fortsat uændret. Vi vil videreføre denne proces under Euro-Middelhavs-partnerskabets kommende midtvejsministermøde i Dublin og ministermødet i Samarbejdsrådet for Golfstaterne.
Jeg har allerede udtalt mig om behovet for fremskridt i Mellemøsten-fredsprocessen. Det er ikke muligt at finde en langsigtet løsning i regionen uden en løsning af den arabisk-israelske konflikt, som har krævet så mange ofre på alle sider. Implementeringen af kvartettens køreplan er stadig en forudsætning for en varig, omfattende løsning, der fører til skabelsen af to levedygtige, suveræne og uafhængige stater, Israel og Palæstina, der kan leve side om side i fred og sikkerhed. Vi bør som medlem af kvartetten forsat arbejde på at nå dette mål. Voldshandlinger fra den ene eller den anden side kan ikke bidrage til de politiske fremskridt, der nødvendige for at nå en sådan løsning, og sådanne handlinger bør derfor forkastes.
Middelhavslandene og Mellemøsten står over for en lang række udfordringer af politisk, økonomisk og social karakter. Tilsvarende er disse lande i besiddelse af enorme potentialer, der under de rette omstændigheder kan være til gavn for alle regionens folk. Fremskridt på alle områder - økonomi, handel, uddannelse, demokrati og det civile samfund - er en forudsætning for varig fred og stabilitet i regionen. EU ønsker et godt naboskab og samarbejde med regionens folk og regeringer i denne henseende, eftersom det er i alles interesse. 
Patten,
    Hr. formand, jeg vil indledningsvis takke Parlamentet for at have sat tid af til denne debat. Der er så mange andre ting, Parlamentet skal drøfte, men det er særdeles vigtigt, at vi nu får mulighed for at drøfte situationen i landene omkring Middelhavet og i Mellemøsten, fordi de retningslinjer, vi opstiller for vores politik i forhold til denne region i de kommende måneder, bør gøres til genstand for en indgående drøftelse og debat her i Parlamentet. Denne politik omfatter grundlæggende beslutninger om, hvilket forhold vi skal udvikle til vores naboer, og grundlæggende beslutninger, der vil påvirke hele forholdet mellem Europa og den islamiske verden i den første del af dette århundrede.
Min ven og kollega fra formandskabet har meget klart redegjort for principperne i interimsrapporten, som EU's udenrigsministre vedtog i sidste uge, og forklaret, hvordan de gennem en række intensive konsultationer i regionen vil danne grundlag for et konkret arbejdsprogram, der skal forelægges for Det Europæiske Råd i juni.
Jeg skal dog understrege, at vi ikke starter på bar bund, men at vi derimod bygger videre på et omfattende partnerskab med Middelhavslandene og en række bilaterale forbindelser med landene øst for Jordan. Vi vil videreudvikle vores partnerskab på grundlag af disse allerede eksisterende instrumenter. Jeg skal i denne forbindelse tilføje, at Europa er den vigtigste aktør i regionen. EU bruger nu knap 1 milliard euro om året i regionen til fremme af økonomiske reformer, sektororienterede reformer og institutionelle og politiske reformer samt støtte til bæredygtig udvikling overalt i regionen, herunder vores specifikke støtte til palæstinenserne og genopbygning i Irak. Hvis man dertil føjer lån fra Den Europæiske Investeringsbank, når vi op på et samlet beløb på omkring 2,5 milliarder euro om året. Derudover er EU den største handelspartner for samtlige lande i regionen, undtagen Jordan.
Dette omfattende engagement taget i betragtning må man spørge sig selv, hvorfor den økonomiske og politiske reform er kommet så langsomt fra start? Hvorfor er der så stor en udviklingskløft, hvad angår de menneskelige ressourcer? Svaret er dobbelt: Først og fremmest er vores tilgang langsigtet, og frugterne heraf kan først høstes efter en årrække, men jeg vil vove at påstå, at en indsats, der er baseret på partnerskaber, høringer og lokal overtagelse af reformprocessen i regionen, til enhver tid vil give os mere solide og bæredygtige resultater, end vi kan opnå gennem forsøg på at påtvinge demokrati udefra, uanset om det sker ved hjælp af formaninger eller våben. For det andet bør vi huske på, at Barcelona-processen blev fastlagt i en optimistisk fase i kølvandet på Oslo-aftalen. Sammenbrud i Mellemøsten-fredsprocessen har til stadighed sinket reformen. De seneste begivenheder er endnu en bedrøvelig, men utvetydig bekræftelse af, at det som anført i vores rapport ikke vil være muligt at opbygge en fælles zone med fred, velstand og fremgang, hvis ikke en retfærdig og varig løsning af konflikten er på plads.
Endnu en gang - og jeg er bange for, at jeg har måttet sige det alt for ofte i taler her i Parlamentet - står vi over for fredsprocessens rygende ruiner. Netop på et tidspunkt, hvor der var et vist håb om bevægelse, eftersom Den Arabiske Liga på det topmøde, der nu er aflyst, forventedes at give fredsprocessen et positivt input ved at genoptage sit Beirut-fredsinitiativ.
Jeg står - sandsynligvis som mange af de ærede medlemmer - uforstående over for, hvordan drabet på sheik Yassin kan bidrage til at forbedre det israelske folks sikkerhed. Hvordan har det endog bidraget til det erklærede mål om en fredelig og fordragelig tilbagetrækning fra Gaza? Jeg troede og håber stadig, at det værste var overstået, hvad angik de grufulde selvmordsattentater. Og dog har vi i den senere tid været vidner til en ufattelig ondskab og set, hvordan f.eks. en skræmt teenager med sprængstoffer bundet til kroppen får at vide, at han vil komme i himlen, og bliver sendt ud for at dræbe sig selv og andre mennesker ved en militær kontrolpost. Det er forkasteligt og fejt. Hvad er det for en verden, hvor 12-årige sendes ud for at dræbe på denne måde i stedet for at spille fodbold eller lave lektier? Og under hvilke omstændigheder finder dette sted? Hvad er det for omgivelser, der skaber denne kultur med død og blodig gengældelse?
Mere generelt mener jeg, at hvis vi virkelig ønsker en reform i den arabiske verden, hvilket fremgår af den europæiske sikkerhedsstrategi, må løsningen af den arabisk-israelske konflikt betragtes som en prioritet. Det er, hvad en filosof ville betegne som en nødvendig men utilstrækkelig forudsætning. Fremskridt kan ikke være en betingelse for at tage udfordringerne i forbindelse med en reform op, eller omvendt. Men at forsøge det ene uden det andet vil efter min opfattelse vise sig at føre til fiasko på begge fronter.
Det er derfor meget beklageligt, at Den Arabiske Ligas topmøde ikke kunne finde sted som planlagt, ikke mindst fordi mødet forventedes at føre til vedtagelsen af en fælles erklæring om interne reformer, hvilket ville have været en vigtig milepæl i udviklingen af vores fælles dagsorden. Men arbejdet i denne del af verden kræver næsten pr. definition, at man er i stand til at bevare håbet, så jeg håber, at vores arabiske partnere vil kunne mødes igen i nærmeste fremtid. Vi er rede til at gøre, hvad vi kan for at hjælpe.
Jeg mener også, at vi nu har en EU-holdning, som vi kan inddrage i konsultationerne i regionen med et vist håb om at skabe et nyt momentum i vores forbindelser med vores naboer omkring Middelhavet og i Mellemøsten. Hvis det viser sig at være rigtigt, vil vi være meget taknemmelige for den kreative indsats, det irske formandskab har ydet på det intellektuelle såvel som det diplomatiske plan.
Jeg håber også, at vores venner på den anden side af Atlanten erkender, at vores langsigtede, konsensussøgende tilgang har visse kvaliteter, idet den er baseret på opbygningen af fælles dagsordener, der anerkender forskellige løsningsmodeller for forskellige lande og regioner. USA's initiativ for et større Mellemøsten affødte store uoverensstemmelser i regionen, hovedsageligt fordi målene øjensynligt var opstillet uden nogen reel konsultationsproces i regionen. I den opstandelse, der omgærede dette, var der kun få, der hæftede sig ved indholdet. I store træk vil deres forslag betyde, at den amerikanske politik i forhold til regionen tager udgangspunkt i et bredt og langsigtet engagement i stil men det, vi altid har ønsket, og som vi har forsøgt at gennemføre i mange år. Vi har meget at tale om med myndighederne i Washington, hvis de er rede til at følge disse tilsagn op med passende midler.
Det vil tiden vise, men uanset resultaterne bør EU fokusere på at udvikle sit eget strategiske partnerskab med regionen. Hvis det lykkes os, tror jeg, vi kan yde et vigtigt bidrag til bekæmpelsen af terrorismen i Europa og i regionen, hvilket kan få lige så stor betydning som forslagene om at styrke EU's indre sikkerhed, som jeg ved, Parlamentet vil drøfte i morgen. Det vil bringe os et skridt videre i retning af et af EU's sikkerhedsstrategis centrale mål, nemlig at fremme skabelsen af en ring af lande langs Middelhavsgrænserne med velfungerende styrer, som vi kan have nære forbindelser og et godt samarbejde med.
Jeg skal som en sidste bemærkning med udgangspunkt i det, jeg netop har sagt, påpege, at vi sidste torsdag og fredag havde drøftelser med Rådet om, hvad denne enestående samling af demokratier i Europa kan gøre for at beskytte vores livsform, vores velstand, vores værdier, vores tro på retsstatsprincipperne og de borgerlige frihedsrettigheder og vores respekt for vores borgeres liv, og hvad vi kan gøre i Europa for at forhindre flere af de grufulde terrorhandlinger, der har krævet ofre i mange europæiske familier.
Der er mange ting at gøre internt. Der er mange ting, vi bør gøre inden for politisamarbejdet og det retlige samarbejde. Jeg er på ingen måde i tvivl om, at noget af det vigtigste, vi kan gøre, er at arbejde mere energisk og kreativt dag og nat for at forsøge at skabe fred i Mellemøsten. Denne konflikt berettiger på ingen måde nogen form for terrorhandling, og flere terrorister og deres tilhængere udnytter palæstinensernes sag og situationen i Mellemøsten som et påskud for de lidelser og ødelæggelser, de forårsager. Det er sandt. Det er også sandt, at man ikke skal undervurdere terrorismen. Det er sandt, at der er vigtige sikkerhedsaspekter involveret. Men vi er også alle klar over, at fred i Mellemøsten ville fjerne en af årsagerne til den fremmedgørelse i et utal af lande, som skaber grobund for terror og for de mordtanker, terroristerne tilslutter sig.
Jeg håber derfor, at vi vil få mulighed for at yde en mere entusiastisk og mere succesrig indsats til fordel for freden i Mellemøsten, og at denne fred ikke kun vil være til gavn for folkene i Israel og Palæstina, men også for folkene i Europa og resten af verden.
Formanden.
   - Det ville måske være hensigtsmæssigt, hvis jeg - som jeg gjorde det i sidste uge over for Formandskonferencen - påpegede over for Parlamentet, at vi i Athen i sidste uge i fællesskab iværksatte et partnerskab, nemlig en parlamentarisk forsamling for Euro-Middelhavs-samarbejdet. Udgangspunktet herfor er præcis det samme langsigtede perspektiv, der er blevet omtalt i de to forrige taler. Det er et partnerskab mellem 240 parlamentsmedlemmer eller 120 fra partnerstater og landene syd for Middelhavet og 120 fra de nationale parlamenter i EU og Europa-Parlamentet. Vi har endnu ikke afsat personale hertil, men vi har fastlagt retningslinjerne for Præsidiet og sammensætningen af tre arbejdsgrupper, som skal forberede den fremtidige parlamentariske forsamlings arbejde - et politisk udvalg, et økonomisk udvalg og et udvalg for sociale anliggender og kulturel udveksling. Det er et vigtigt parlamentarisk aspekt og en god platform at bygge videre på.
Uheldigvis var mødet timet således, at begge dagens talere - Rådet og Kommissionen - var optaget af arbejdet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i Bruxelles med forberedelserne af topmødet og derfor ikke kunne deltage. Begge institutioner har taget denne institutions oprettelse til efterretning, og begge har ønsket den alt vel. Vi må som Parlament sikre, at fremtidige møder afholdes på et tidspunkt, hvor Rådet og Kommissionen kan deltage, fordi den parlamentariske del er og kan blive en værdifuld udviklings- og kommunikationsplatform på lang sigt. 
Morillon (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mandag den 22. marts afholdtes i Athen første møde i den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling. Hr. Cox har netop understreget forsamlingens betydning for de gensidige relationer mellem landene omkring Middelhavet. Åbningsmødet var et resultat af den indsats, der blev iværksat umiddelbart efter den 11. september 2001 for at skabe større gensidig forståelse i landene omkring Middelhavet og for at fjerne skræmmebilledet af en krig mellem civilisationer, som kunne blive resultatet af det inferno af blod og hævn, som tilhængerne af den umenneskelige, blinde terrorisme søger at inddrage os i.
Samme dag erfarede vi, hr. formand, stadig stærkt chokerede over billederne fra Madrid den 11. marts, at sheik Yassin var blevet myrdet, med de konsekvenser det måtte få. Det blev for os endnu en grund til over for de tilstedeværende officielle delegationer fra Israel og Palæstina at understrege det påtrængende behov for at finde en retfærdig og varig løsning på den konflikt, der skiller parterne, og understrege betydningen af at etablere det strategiske partnerskab for en fælles fremtid med Mellemøsten, som De netop omtalte, hr. rådsformand. Lad os i landene på denne side af Middelhavet gøre det klart, at vores fremtid, vores børns og børnebørns fremtid, vil afhænge af, hvordan vi formår at udvide området med fred og stabilitet, som grundlæggerne af vores Fællesskab forstod at etablere på vores kontinent, til Afrika i almindelighed og Mellemøsten i særdeleshed.
Lad os derfor vælge at deltage i de igangværende forhandlinger i kvartetten med øget vægt. Vi ved, som De også påpegede, kommissær Patten, at Europa kan og bør spille en afgørende rolle i dag. Om vi vil eller ej - og med rette eller urette - er det opfattelsen, at USA har taget Israels parti. Rusland har ikke de samme geografiske interesser som vi, og FN har ikke vores handlemuligheder. Besluttede vi som europæere omsider at tale med den vægt, der forventes af os, er der ingen tvivl om, at vi ville blive hørt. Viljen hertil er til stede i Europa-Parlamentet, det føler jeg mig overbevist om, og denne forhandling er endnu et vidnesbyrd herom. Den afspejler den vilje, der er til stede hos langt størstedelen af de europæiske borgere. Hr. formand for Rådet, hr. kommissær, er der håb om, at denne vilje omsider kommer til udtryk i andet end fromme ønsker? 
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, dette er en alvorsstund, hvor vi må arbejde endnu hårdere for at bryde den infernalske voldsspiral i Mellemøsten.
Selv om sheik Ahmad Yassin ikke var blandt vores bedste venner, var mordet på ham ikke desto mindre en klar og åbenlys krænkelse af international ret. De kunne have arresteret og dømt ham. Jeg vil også gerne påpege, at vi har oprettet Den Internationale Straffedomstol, som bør spille en rolle, selv om den ikke støttes af visse lande, heriblandt Israel.
Vi fordømmer på det kraftigste mordet på Hamas' leder og på de øvrige palæstinensere, som blev udført på direkte ordre fra en regering, den israelske regering. Vi fordømmer ligeledes på det kraftigste mordene og terrorhandlingerne mod civilbefolkningen på begge sider i konflikten, og jeg mener, at vi bør appellere til palæstinenserne om ikke at svare igen med en morderisk optrapning af terrorhandlingerne med yderligere blodsudgydelse til følge.
Dette mord har allerede haft alvorlige følger, bl.a. annullering af topmødet i Den Arabiske Liga. I denne forbindelse er jeg enig med Shimon Peres' strenge dom i Knesset, hvor han sagde, at dette ville få endnu mere alvorlige følger.
Derfor skal der sættes en stopper for denne politik med at fortsætte opførelsen af muren i de besatte områder og med udenretlige henrettelser, og endvidere skal der ske en tilbagetrækning fra Gaza, således som den nuværende israelske regering helt klart har forpligtet sig til.
På vegne af min gruppe vil jeg gerne sige, at de gentagne krænkelser af menneskerettighederne, den israelske regerings manglende opfyldelse af FN's seneste resolutioner og frem for alt Ariel Sharons insisteren på at genoptage henrettelserne uden for den internationale juridiske ramme ikke giver os andre muligheder end at gentage den holdning, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet i beslutning af 10. april 2002, og bede Kommissionen og Rådet om strengt at håndhæve artikel 2 i vores associeringsaftale. Vi ønsker ikke, at det når så vidt, men vi mener, at der bør gives en alvorlig og streng advarsel.
I denne forbindelse vil jeg gerne fremføre tre anmodninger: Den første er at opfordre det israelske civile samfund, dette vibrerende israelske samfund og alle dets politiske partier, til, når de kæmper for retten til egen sikkerhed, at kræve af regeringen, at den handler i overensstemmelse med international ret.
For det andet vil jeg gerne bede rådsformanden om at opfordre de EU-medlemsstater, der er medlemmer af FN's Sikkerhedsråd, til straks at stille forslag om etablering af en international styrke, som skal sikre grænserne fra 1967 og har mandat til at beskytte begge sider.
For det tredje vil jeg anmode om, at Kommissionen med EU's hjælp fortsætter sin støtte til styrkelse og reform af Den Palæstinensiske Myndighed, for der mangler en stærk forhandlingspartner, hvis vi går ind for, at der skal være en palæstinensisk stat.
Jeg mener, at hele denne proces bør finde sted inden for rammerne af de forslag, der stilles til løsning af mellemøstproblemet. Det er indlysende, at for at løse en så bitter og dybtgående konflikt er det bedre at foreslå fred end at indlede nye krige og øge voldsspiralen, især i en situation, hvor stabiliteten ødelægges for de regimer, som kunne bidrage til at støtte en reformproces. Jeg mener derfor, at vi bør genoplive og styrke en proces, hvor EU, USA - som også har et stort ansvar - Den Arabiske Liga og alle landene i regionen kan fortsætte i overensstemmelse med erklæringen om en fælles fremtid for Mellemøsten, som for nylig blev fremsat af den tyske udenrigsminister, hr. Fischer, og hvor EU, som er den primære partner i regionen, som kommissæren så rigtigt sagde, kan bidrage med mange elementer i forbindelse med fredstraktater, sikkerhed, våbenkontrol, afvæbning, overholdelse af menneskerettigheder, demokrati og økonomisk samarbejde.
Hr. formand, jeg vil gerne slutte med at sige, at Europa-Parlamentet har gjort sit med oprettelsen langt om længe af den parlamentariske forsamling i Athen, og vi har en forpligtelse, ikke kun politisk, men også moralsk, til at fortsætte EU's indsats i henhold til Barcelona-processen for at løse denne bitre og dybtgående konflikt, som kræver, at vi viser vores politiske, økonomiske og moralske ansvarlighed. 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, kommissær Patten, mareridtet i Mellemøsten synes aldrig at stoppe. Min gruppe føler præcis som alle andre en enorm frustration og afmagt over, at vi ikke kan gøre mere for at få en løsning på denne blodige konflikt, som forårsager så meget lidelse. I disse dage taler vi meget om terrorisme, og det er klart, at ingenting ville betyde mere i kampen mod terror end fred i Mellemøsten. Situationen dér er kilde til en enorm frustration og fanatisme, og det forårsager, at unge mennesker opdrages med en følelse af håbløshed og fortvivlelse, som giver grobund for at rekruttere selv meget unge selvmordsbombere.
To stater anerkendt af hinanden, demokratiske, levende side om side, ville naturligvis få en enormt positiv indvirkning på stabiliteten i hele regionen. Planer, projekter, konferencer og nye initiativer - det føles, som om vi har prøvet alt. Der mangler ikke kreativitet, hvad angår Mellemøsten. Vi har ikke brug for flere initiativer. Vi har brug for politisk vilje, viljen til virkelig at sætte sig ned og forhandle og opnå fred. Desværre er der ikke noget, der tyder på, at de nuværende ledere, hvad enten det er i Israel eller i Palæstina, har denne vilje.
Den Liberale Gruppe fordømmer mordet på sheik Yassin. Det er i strid med international ret. Præcisionsmord kan virke logisk fra en militær synsvinkel, men det er det værste af diplomatiske midler. Yassin havde modbydelige forbrydelser på samvittigheden. Han har aldrig anerkendt Israels ret til at eksistere. I alle henseender var han en modbydelig terrorist. Vi kan heller ikke acceptere denne type mord. Man bør kunne stille højere krav til en demokratisk stat som Israel. Hamas har nu fået en ny martyr og tusindvis af mennesker, som tørster efter hævn. Derfor skal den palæstinensiske ledelse vise en aldrig tidligere vist styrke og lederskab for at forhindre en ny voldsspiral. Arafat skal markere, at det ikke er Hamas, som sætter dagordenen.
Den Liberale Gruppe har ikke ord nok til at fordømme selvmordsbomberne. Dette planløse mord på civile, uskyldige børn, kvinder og mænd paralyserer det israelske folk og gør det mindste ærinde, den mindste sociale udflugt til noget, som er forbundet med livsfare. At yngre og yngre teenagere og børn nu rekrutteres som selvmordsbombere, er den allermest modbydelige form for terrorisme og kan aldrig nogensinde forklares eller undskyldes.
Israel og Palæstina skal tilbage til forhandlingsbordet og til kvartettens køreplan. Jeg vil takke rådsformanden og kommissær Patten for deres arbejde for at sørge for dette.
Vi skal have stoppet volden, og den palæstinensiske myndighed skal en gang for alle anerkende Israels ret til at eksistere. Israel på sin side skal stoppe opførelsen af sikkerhedsmuren, som en helt verden fordømmer. Mure kan aldrig være løsningen. Man skal også indlede den annoncerede tilbagetrækning fra Gaza, som blev lovet tidligere.
Fred på Mellemøsten, et fredeligt Irak, hvor jeg håber, at FN kan få en større rolle, ville være et meget stort fremskridt og ville få enorm betydning for reformprocessen i hele regionen. Lykkedes det os, således som det er blevet skitseret her i det forslag, som er blevet vedtaget nu, at indlemme disse lande i et stort og tæt netværk af handel og samarbejde, ville det være et enormt fremskridt for EU.
Sammenbruddet på topmødet i Den Arabiske Liga er tragisk, men der er stadig håb dér, og vi må holde fast i, at man også nævner menneskerettigheder og demokrati.
Endelig, hr. formand, vil jeg bare komme ind på et andet punkt, som Den Liberale Gruppe er bekymret over, og det handler om urolighederne i Syrien, hvor hundredvis af kurdere er blevet dræbt i den seneste tid. Mange sidder fængslede, der udgives en del rapporter om tortur af denne gruppe, ledsaget af uroligheder for en uge siden. Jeg håber, at Rådet og Kommissionen kan øge presset på Syrien for at få sat en stopper for disse drab. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Der er ingen tvivl om - det er overflødigt at sige det - at konflikterne i Mellemøsten bliver mere og mere tragiske dag for dag. Jeg mener virkelig - og her gentager jeg ikke bare, hvad andre har sagt - at vi også skal være modige nok til at indrømme, at det internationale samfund har et stort ansvar for de uløste konflikter, og dette ansvar ligger ikke mindst hos præsident Bushs militærpolitik og hos dem, der sammen med præsident Bush har gjort sig til talsmænd for denne politik.
Vi kan ikke se bort fra dette problem, og jeg mener ligesom rådsformanden og kommissær Patten, at Israel- og Palæstina-spørgsmålet er et centralt og væsentligt spørgsmål. Jeg er ligeledes af den opfattelse, at vi bør give afkald på vores konformisme og holde op med at sige, at palæstinenserne ikke anderkender Staten Israel, eftersom de anerkendte den i 1988. Det er ikke rigtigt, at Den Palæstinensiske Myndighed ikke vil forhandle - den siger jo hele tiden, at den er villig til at forhandle. Det er Sharon, som nægter at forhandle, og som i virkeligheden fører en anden politik.
Efter min mening bør vi se på dette spørgsmål på en objektiv måde. Der er ingen tvivl om, at Den Palæstinensiske Myndighed har et ansvar for, at den ikke er i stand til at forhindre terroraktionerne, men jeg tror også, at vi bør være klar over, hvor stort et bidrag Sharons politik har givet til terrorismens opblomstring. Kommissær Patten har ret i, at det ikke betyder, at terroraktioner - uanset hvilke politikker der føres - ikke i sig selv bør fordømmes og bekæmpes. Vi må holde op med at tro, at i mørke er alle katte grå. Der er forskelle, og disse forskelle består i forbudet mod og den manglende gennemførelse af en hvilken som helst af palæstinensernes internationale rettigheder.
Tænk blot på den store plan eller rettere det arbejdsdokument, som USA har udarbejdet til G8-topmødet i juni. Det er i virkeligheden et arrogant og imperialistisk projekt, der ganske vist tager sigte på indførelsen af demokrati, demokratiske processer, præambler, bistand og støtte, men som gør dette uden at drøfte det med nogen. Vi kan ikke eksportere demokratiet - bortset fra, at vi også burde begynde at overveje, hvordan vores egne demokratier ser ud - eftersom demokratiet er en uafbrudt proces, hvor vi også har nogle svage punkter, og hvor vi undertiden også har mangler og forskelle.
Planen for det store Mellemøsten er, sådan som den fremlægges, en plan, der bestemt ikke vil fremme demokratiet. Den vil formodentlig være til gavn for nogle af dem, der hjælper eller ligger under for USA, men den vil ikke bidrage til genopbygningen af de arabiske lande, der reelt har brug for at frigøre sig fra undertrykkende styrer, og som har brug for demokrati. Men det må ikke ske på en arrogant og imperialistisk måde! Efter min mening er det rigtigt af EU at satse på en længere periode og ikke at forlange resultater med det samme ved at hugge den gamle gordiske knude over. Vi har således brug for tid til at tænke efter og knytte forbindelser. I den forbindelse var det parlamentsforum, der blev afholdt i Athen, vigtigt. Her så vi nemlig den arabiske verdens forskelle og mangfoldighed og ikke blot dens svagheder.
Jeg vil gerne kort vende tilbage til Sharons politik. I 1973 spurgte Winston Churchills søn Sharon, hvad de havde til hensigt at gøre ved palæstinenserne. Han svarede følgende: "Der er ingen grund til bekymring. Palæstinenserne bliver til pastrami i en sandwich. Vi maser dem i en sandwich." Og det er, hvad han gør ved at bygge muren og hindre bevægelsesfriheden. Mordet på Yassin er ikke det første, eftersom man har foretaget 250 udenretslige henrettelser, og det første offer var Tabet Tabet, en pacifist fra Al Fatah, der samarbejdede med Hvorfor er vi dog nødt til at gentage disse ting hver eneste gang?
Nogle gange er jeg træt af at gentage mig selv og af at høre, at alle har samme ansvar. Ansvaret er ikke det samme, og jeg mener også, at Sharon med denne beslutning ikke bare har slået en leder ihjel, der for mig som kvinde selvfølgelig var yderst negativ, men i virkeligheden også har ønsket at gøre en national kamp til en religiøs kamp. Og det er problemet! For fire dage siden var jeg i Kurdistans bjerge, og i Van så jeg demonstrationer for sheik Yassin. Det er den risiko, som vi løber, og det er, hvad præsident Bush har gjort.
Endelig er jeg også enig i de forslag, som hr. Barón Crespo har stillet om artikel 2 og om andre punkter. 
Gahrton (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er naturligvis godt, at Det Europæiske Råd fordømmer Israels ulovlige drab på Hamas-lederen sheik Yassin. Men hvorfor bare ord, hvorfor bare fromme ønsker, som general Morillon sagde? Hvorfor ikke gå fra ord til handling? EU har jo konkrete og unikke muligheder for at straffe Israel gennem associeringsaftalen. Her i Europa-Parlamentet mente vi allerede i maj 2002, at målet var nået, hvad angik israelske forbrydelser mod menneskerettighederne, og vi krævede dengang en suspendering af associeringsaftalen. Hvorfor lytter Rådet ikke til Parlamentet?
Desuden har Kommissionen udtalt sig i samme retning som Parlamentet. På det seneste møde i Associeringsrådet foretog Kommissionen en lang opremsning af Israels krænkelser af menneskerettighederne og mod FN's beslutning. Kommissionen påpegede, at EU siden ville afprøve sin holdning, hvis der ikke var sket nogen forbedring.
Desuden handler det om ren handelspolitik. I et notat til alle importører af israelske varer i EU har Kommissionen konstateret, at Israel snyder med oprindelsesmærkningen på en sådan måde, at varer fra ulovlige jødiske bosættelser på besatte palæstinensiske områder sendes til EU med oprindelsesbetegnelsen Israel. Alene et sådant snyd med handelsaftalens regler er tilstrækkeligt til at suspendere associeringsaftalen. Hvorfor alle disse ord, hvorfor ingen handling?
Desuden ved vi, at Israel har atomvåben - og sandsynligvis også andre masseødelæggelsesvåben, siger eksperterne. Israel har tydeligvis lov til at have det, men når andre gør noget lignende, bliver de bombet tilbage til stenalderen. Hvorfor griber man ikke ind over for Israel?
Hvordan skal man få en fredelig verdensorden baseret på lov og ret, hvis visse lovovertrædere, især hvis de er arabiske muslimer, straffes stenhårdt, mens en anden lovovertræder, Israel, synes at kunne gøre hvad som helst, og det eneste, der sker, er, at vi gentager samme debat år efter år efter år, uden at der sker noget? Det mindste, man kan anmode om, er, at vi opsiger associeringsaftalen, suspenderer den, præcis som Europa-Parlamentet har begæret. 
Turchi (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg tror nu, at alt det, der sker i Mellemøsten i øjeblikket, er noget helt andet end det, som vi måske troede for indtil et par dage siden.
Jeg tror nemlig, at Mellemøsten kommer stadig tættere på, og at vi får den inden for døren hos os selv. Det kan vi konstatere med de taler, der har været, og som jeg for nogles vedkommende ikke kunne være mere uenig i - f.eks. fru Morgantinis tale - men det er ikke det hele. Jeg er nemlig af den opfattelse, at vi bør se på de terrorangreb, der finder sted i Europa.
Vi kan ikke lige pludselig nøjes med at behandle problemet med drabet på Yassin. Som katolik afviser jeg en hvilken som helst mulighed for at træde et andet menneske nær - ikke bare for at slå et andet menneske ihjel, men også for at træde et andet menneske nær. Efter min mening er det dog ikke det, det drejer sig om. Hvis vi i fremtiden ønsker at sikre vores borgere fred, ro og tryghed, er vi nødt til at stille en helt anden form for forslag og ræsonnere på en helt anden måde.
Europa som sådant må ikke blot gøre sig til talsmand for et budskab om EU-finansiering til Mellemøsten. Europa skal stille et egentligt og konkret forslag. Jeg tror, at dette er muligt, og her vil jeg appellere til kommissær Patten og det irske rådsformandskab om, at de beder om våbenhvile. Jeg tror, at dette kan gøre politikken konkret i stedet for bare at være et spørgsmål, som vi drøfter i Parlamentet.
For de, der som jeg har oplevet terrorismen - en anden terrorisme, nemlig den røde terrorisme - og som har haft en bombe inden døre og set en bror kravle ud af vinduet, betød de politiske erklæringer dengang i 1980'erne ikke noget. Vores måde at reagere på - jeg var ung dengang - var enestående og helt utrolig, for der var enighed om, at der kun var én målsætning, nemlig at bekæmpe terrorismen.
Det er efter min mening udelukkende muligt, hvis vi i Europa bliver klar over dette og i det mindste på nuværende tidspunkt opstiller en liste over terrororganisationer, der skal vurderes i international sammenhæng. Resten er efter min mening ikke andet end snak. 
Coûteaux (EDD ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Rådets redegørelse tilfører efter min opfattelse ikke meget nyt til den europæiske holdning, som, ud over de tomme floskler, som til stadighed bringes på bane, om samarbejde i Middelhavsområdet med henblik på at skabe fred og fremgang i regionen, savner enhver form for substans. I virkeligheden spiller Unionen ikke nogen rolle i Mellemøsten, ud over at yde økonomisk bistand til regionen, hvilket i øvrigt ofte sker i blinde. I politisk henseende spiller vi ingen rolle.
Vi kunne imidlertid spille en rolle, hvis vi satte os ud over den interne europæiske splittelse, hvilket givetvis er umuligt, og hvis vi havde mod til klart at vælge side. Det drejer sig ikke om at vælge en af de to tydelige lejre i konflikten i Mellemøsten, de to gamle lejre, nemlig israelerne på den ene side og palæstinenserne på den anden side. Den diskussion er forældet. Den virkelige skillelinje går i dag mellem de moderate og de ekstremistiske kræfter i begge lejre. Det er mellem dem, valget står. USA træffer ikke et sådant valg. Tværtimod, USA holder skiftevis på de moderate og på de ekstremistiske kræfter. Meget ofte holder de i øvrigt på de ekstremistiske kræfter, hvad enten det drejer sig om fundamentalistiske muslimer eller yderligtgående religiøse i Israel. De skifter lejr for at forfølge egne interesser i regionen, nemlig at dele for bedre at kunne herske.
Europa har imidlertid netop interesse i at samle regionen for at opnå bedre resultater i Middelhavssamarbejdet, som skal gøre Middelhavet til det, det altid har været, nemlig verdens geopolitiske centrum. Frankrigs politik er diametralt modsat USA's. Frankrig holder beslutsomt på de moderate kræfter i begge lejre, de moderate palæstinensere og israelere. Derfor står Frankrig også alene over for USA som den anden stormagt, der er til stede i Mellemøsten. Når vi ser bort fra Frankrig, er Europa imidlertid for splittet, og det bliver derfor ved de fattige ord, vi netop hørte fra Rådet. Det er nedslående, men det er ikke overraskende. 
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, med fordømmelsen af mordet på sheik Yassin har EU således genfundet sin "hellige treenighed", og nogle gik endda så vidt, at de fremstillede ham som en flink gammel mand og en person, der næsten var en helgen.
I dag har vi her i Parlamentet hørt hr. Barón Crespo på en kompetent måde - og andre på en efter min mening mindre kompetent måde - nævne muligheden for, at vi anvender artikel 2, det vil sige indstiller associeringsaftalen med Israel som følge af mordet på sheik Yassin. Hans død er så afgjort en krænkelse af de internationale retsbestemmelser - det er der ingen tvivl om.
Det Europæiske Råd bruger fem punkter på at fordømme Israel for denne handling, men jeg synes ikke, at jeg i teksten har læst noget om, at man hyrer handicappede børn for få euro for at gøre dem til menneskelige bomber med 10 kilo sprængstof. Vi radikale har anmodet om - hvilket kommissær Patten udmærket ved - at associeringsaftalerne indstilles i henhold til artikel 2, som vi desværre aldrig eller næsten aldrig har gennemført i praksis for dusinvis af landes vedkommende, og mange af disse lande ligger i dette område.
Efter min mening er der en ting, som vi bør huske. Hvis vi anser det for korrekt at fordømme et demokratisk land som Israel - idet vi så at sige har givet det status som demokratisk land - og dermed kræver, at det overholder de internationale retsbestemmelser, men til gengæld går ud fra, at det ikke nytter noget f.eks. at bede de andre arabiske lande om det samme, begår vi en stor fejl, og så bliver vi ved med at vakle i stedet for at spille en effektiv rolle i området.
Når det f.eks. gælder spørgsmålet om det store Mellemøsten, er det rigtigt, at det var naivt af amerikanerne at stille dette forslag uden at gøre det til genstand for en nærmere vurdering og først og fremmest at forelægge det for Mellemøstens regeringer. I sig selv er idéen dog god - ikke at eksportere demokratiet, hvilket blot får forslaget til at virke latterligt og trivielt - og den minder om den, som vi længe før det amerikanske forslag på en måde forsøgte at udvikle kunstigt med den famøse konference i Sana om demokrati og menneskerettigheder i Mellemøsten. Enten skal vi lægge grunden til et politisk demokrati, eller også skal vi i Europa følge det amerikanske forslag - naturligvis på en uafhængig måde - idet vi dog stiller et stærkt forslag i de kommende måneder, hvor vi hører de arabiske lande - ikke blot regeringerne, men også civilsamfundet - om et solidt og stærkt forslag, der tager sigte på at fremme det samfund og demokrati, som disse lande har brug for, hvis de skal udvikle sig, sådan som UNDP har fortalt os.
Efter min opfattelse er det på denne måde, at vi skal løse - eller medtage - Israel- og Palæstina-spørgsmålet i en mere overordnet strategi. Til sidst vil jeg gerne sige, at det glæder mig, at vigtige politiske ledere på den europæiske venstrefløj anerkender det, som vi har sagt i mange år, nemlig at Israels og Palæstinas optagelse i EU er en anden vigtig måde at finde en varig løsning på Mellemøsten-spørgsmålet på. 
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er helt fint med mig at være den første, der overholder den tildelte taletid helt nøjagtigt.
Hr. formand, mine damer og herrer, for det første tror jeg ikke, at vi bør spille det samme snæversynede spil her på hvert eneste møde, hvor vi på ny rejser spørgsmålet om leverance af varer fra Vestbredden til EU. Der er ikke noget galt i at diskutere sagen, og sidste gang havde vi en hel debat om den. Hvis disse varer blev leveret af palæstinenserne, ville de nyde samme præferencer fra EU's side, og det er derfor meningsløst altid at bebyrde en så alvorlig sag som denne konflikt med sådanne banaliteter.
For det andet fordømmer alle i Parlamentet de illegale henrettelser, som Israel udfører. De er uforenelige med folkeretten, og der er ikke noget behov for at diskutere sagen overhovedet. Det er godt, at EU gør det fuldstændig klart. Mange amerikanere siger også, at det er forkert. Derfor bør vi ikke altid stille Frankrig op mod USA i denne sag. Det gav Henry Kissinger også helt klart udtryk for i weekenden.
Men det vi må gøre, kræver langt mere: Vi må nu gå i dialog med den arabiske verden. Det er selvfølgelig langtfra beroligende, at det arabiske topmøde blev aflyst for nylig, at det ikke kan finde sted, fordi det ikke har været muligt at blive enig om en erklæring, hvori ordene demokrati, parlament og det civile samfund forekommer, og hvori der er tale om kvinders rettigheder og demokratiske reformer. Vi må også mere klart minde vores partnere syd for Middelhavet om vores grundlæggende overbevisninger, hvis vi ønsker at opnå en omfattende løsning. De, der normalt altid er meget højrøstede omkring disse ting i Parlamentet, burde også være det, når det gælder om at gøre den arabiske verden opmærksom på dem.
Det gør vi med Israel. Det er et demokrati. Det kan vi forvente meget af, og det tror jeg, at vi kan med rette. Men vi bør udvikle et bredere perspektiv for Mellemøsten. Det forudsætter også en dialog med den arabiske verden om vores grundlæggende principper. Ellers vil vi aldrig finde en løsning. 
Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, den grundigste og nøjagtigste analyse af grænserne for demokratiets udvikling i den arabiske verden og af konsekvenserne for disse samfunds udvikling fik vi i FN's Udviklingsprograms første rapport, der blev udarbejdet i 2002.
Den anden rapport blev offentliggjort for nylig og går mere i dybden med manglen på undervisning og uddannelse og de alvorlige begrænsninger, når det gælder den kulturelle produktion, teknologi og forskning. Den væsentligste oplysning er, at det team, der arbejder på dette projekt, udelukkende - og det vil jeg gerne understrege - består af mandlige og kvindelige arabiske forskere. Den strategi for det store Mellemøsten, som Bush-regeringen har udarbejdet, er i høj grad inspireret af disse analyser, men har den efter min mening afgørende begrænsning, at man foreskriver ændringer og reformer uden at knytte nogen forbindelser til den arabiske og islamiske verden.
Denne indfaldsvinkel risikerer at fremme den opfattelse, at den såkaldte vestlige civilisation anser sig selv for at være alle den arabiske verdens religiøse og kulturelle traditioner overlegen. Denne opfattelse ligger til grund for den følelse af ydmygelse, der er så udbredt i disse lande, og som terrorgrupperne spekulerer i, idet de selv håber på at give næring til hadet mod Vesten.
Den anden bemærkning, som jeg vil komme med, drejer sig om forbindelserne mellem Bush-regeringen og Sharon-regeringen. I den arabiske verdens øjne er en forskelsbehandling uacceptabel. Gør udenretslige henrettelser, kollektive afstraffelser, opførelsen af en mur på palæstinensisk område, bosættelserne og den palæstinensiske befolknings manglende adgang til vigtige ressourcer som vand det stadig muligt at kalde Sharons Israel for en retsstat?
USA's regering, som er så ufleksibel, at den har påført Irak to krige og 10 års embargo, vil i dag ikke røre en finger for det, som ordføreren for FN's Menneskerettighedskommission i går i Genève endnu en gang betegnede som en humanitær katastrofe. Man kan være bekymret for, at den amerikanske regerings metode og ligegyldigheden over for konflikten i Mellemøsten risikerer at få den modsatte effekt, nemlig at offentligheden i disse lande får det indtryk, at man i endnu højere grad blåstempler udemokratiske regeringer og politiske klasser, der er ansvarlige for en forkert brug af ressourcerne, den udbredte korruption og manglen på demokrati og grundlæggende frihedsrettigheder - ikke mindst kvinders rettigheder - eller kort sagt for disse samfunds krise og forfald.
Europa har en rolle og et ansvar i alt dette, men også nogle solide, historiske forbindelser i Middelhavsområdet, der bygger på en anden metode, nemlig partnerskabsmetoden. For nylig blev denne strategi styrket med naboskabspolitikken som en reaktion på udvidelsen med de østeuropæiske lande. Derfor gælder det i dag ikke om at sætte spørgsmålstegn ved alt dette, men om at knytte forbindelser til Bush-regeringen og Den Arabiske Liga i samarbejde med PLO, så Europa giver sin holdning til kende og ikke bare siger ja til den amerikanske regerings initiativer. 

Sbarbati (ELDR ).
   - Hr. formand, Europa gør en kraftig indsats for freden, men er dybt frustreret over de seneste terrorhandlinger. For Europa er Middelhavsområdet et område af afgørende vigtighed og en historisk udfordring, men så længe det er ikke er blevet et område med fred, udvikling, demokrati og stabilitet, er Europa desværre ikke i stand til at udnytte alle sine muligheder.
I dag fjerner konflikten mellem Israel og Palæstina selv det mindste håb, og konfliktens skærpelse gør det bestemt ikke lettere at bekæmpe international terrorisme, men giver den snarere ideologisk næring. For at sikre freden i dette område er det dog nødvendigt med et større ansvar, og vi skal sætte alle vores kræfter, vores politiske autoritet og vores finansielle og menneskelige ressourcer ind på, at forhandlingerne bliver genoptaget.
Forummet i Athen var således et meget vigtigt skridt på vejen, men her drejer det sig ikke om at støtte den ene eller den anden part. Også nu, hvor håbet om fred næsten er slukket, er den eneste løsning at arbejde for en klar målsætning om to stater ved siden af hinanden - Israel og Palæstina - der lever i fred og sikkerhed uden fordomme og med respekt for menneskerettighederne. Derfor skal Europa føre en konstant og åben dialog med hele den arabiske verden. 
Boudjenah (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, verden over hersker der enighed om, at den israelske hærs mord på sheik Yassin er en helt uansvarlig provokation. Efter at have været involveret i etableringen og udviklingen af Hamas, på daværende tidspunkt med det sigte at svække PLO, søger den israelske regering i dag at torpedere ethvert forslag til en fredelig løsning. Den brutale magts vej er rettet mod det klare mål at tilintetgøre ethvert håb om fred opnået ved en forhandlingsløsning. Den logiske konsekvens heraf er kravet om opførelse af muren som eneste acceptable løsning. Skammens mur, som betyder, at et helt folk indesluttes, som betyder, at en stadig større del af deres jord og ressourcer annekteres, og som verdensopinionen massivt fordømmer, sådan som også drøftelserne i FN's Menneskerettighedskommission vidner om.
Set i lyset af denne politik, som er selvmorderisk for begge folk, for palæstinensere og israelere, er det en særdeles værdig og modig appel, der har lydt fra 60 palæstinensere, om at undlade at hævne drabet på Hamas-lederen. Det er på tide, at EU støtter dem. Det er således på tide, at vi klart udpeger Sharon som den grundlæggende hindring for freden, at vi går aktivt ind i de officielle drøftelser med modstanderne af denne ondskabens politik - især initiativtagerne til Genève-planen - at vi officielt stiller krav om, at der straks udsendes en international styrke, som skal have til opgave at beskytte befolkningen i de palæstinensiske områder, og at aftalen med Israel ophæves, sådan som Europa-Parlamentet nu i to år har krævet det. Det er kort sagt på tide, vi lader handling følge ord og sikrer, at international ret respekteres. Enhver anden holdning vil uundgåeligt føre til nederlag og vil under ingen omstændigheder blive taget alvorligt, især ikke i de arabiske lande.
EU kan ikke længere lade det blive ved ordene, mens den amerikanske præsident vedholdende støtter Sharon og om nogle dage mødes med ham i Washington. EU må omsider skride til handling, hvis vi vil virkeliggøre de ambitioner om en region med fred og fremgang, der blev udtrykt i Barcelona, og det må ske i en helt anden ånd end de amerikanske planer for et stærkt Mellemøsten, som udelukkende tjener USA's økonomiske og strategiske interesser. De bevidste usandheder om årsagerne til den væbnede intervention i Irak og terrorismens fornyede opblussen, endog her i Europa, giver anledning til at tage langt modigere initiativer end dem, som Rådet og Kommissionen har præsenteret os for i dag. Bringes besættelsen til ophør, og anerkendes en suveræn og levedygtig palæstinensisk stat, fjernes også et af terrorismens arnesteder. Det gælder freden i regionen og i verden. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, med begivenhederne i Madrid rykker faren for et sammenstød mellem den vestlige verden og den islamiske verden nærmere. Vil vi blot passivt se til? Både i Israel og blandt palæstinenserne er der kræfter, som arbejder for gensidig tilintetgørelse. Hvad andet indebærer den såkaldte militære løsning?
Sheik Yassin ønskede ikke fred på grundlag af forhandlinger. Men ønsker Sharon det? Sharon fremprovokerede gentagne gange palæstinensiske voldshandlinger ved sin militære besættelse af Palæstina og, som den seneste provokation, ved opførelsen af muren og mordet på Yassin. Volden avlede til stadighed mere vold. Det er en kilde til frustration, og i takt med at konflikten eksporteres til andre områder, rykker den stadig nærmere og udgør endog en fare for verdensfreden og sikkerheden i vores byer.
Derfor anmoder vi Dem om at sætte mere fart på fredsbestræbelserne, annullere associeringsaftalen og straks sætte gang i drøftelserne om en international fredsstyrke i Israel. Kun retten til selvbestemmelse kan for alvor bane vejen for freden. 
Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, den bedste konfliktforebyggende foranstaltning er respekt for menneskerettighederne. Desværre lever Sharon ikke tilnærmelsesvis op til dette krav. Det er ødelæggende for enhver fredsbestræbelse, at det internationale samfund i realiteten tillader Sharon konstant at overtræde de internationale bestemmelser. Det er ikke tilstrækkeligt blot at fordømme Israel, der bør træffes foranstaltninger. EU bør begynde med at suspendere handelsaftalerne. Israel har selvsagt ret til at beskytte sine borgere mod terrorangreb, men Sharons vedvarende krænkelser af menneskerettighederne, herunder udenretslige drab, udgør ikke en beskyttelse, men en fare for landets borgere. Det er i modstrid med folkeretten, det underminerer fuldstændigt ethvert retsstatsprincip, som er et nøgleelement i kampen mod terrorismen. Israel kunne med lethed arrestere formodede terrorister i stedet for at dræbe uskyldige forbipasserende, hvoraf mange er kvinder og børn, under anvendelse af nøjagtig de samme forkastelige metoder som selvmordsbomberne.
Den Palæstinensiske Myndighed kan ikke standse selvmordsattentaterne, når Israel forsætligt tænder op under alt, hvad der fører til dem, og således bærer et medansvar herfor. I mange tilfælde har Israel foretaget udenretslige henrettelser af netop de palæstinensiske ledere, der har været varme fortalere for fred og indstilling af selvmordsattentaterne. Sharons statsterrorisme kan ikke træde i stedet for politiske forhandlinger såsom Genève-aftalen og køreplanen, som Israel nu fraviger. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Mellemøsten er det åndelige hjemsted for verdens tre åbenbarede religioner, men desværre også en inspirationskilde for de få vildledte, der påberåber sig islam som en begrundelse for terror og drab, især de blodtørstige traditioner inden for salafismen og wahhabismen. Mellemøsten er en kilde til livsvigtige olieforsyninger til Vesten og skueplads for en af de længste og blodigste fejder mellem den arabiske verden og Israel.
Mellemøsten er også hjemsted for nogle af de grusomste regimer fra det tidligere Irak under Saddam til Irans nuværende regering. Saudi-Arabien er også kendt for stor brutalitet med henrettelser for forseelser såsom indtag af alkohol. Mange af de flygtninge, der kommer til EU, stammer fra Mellemøsten, især Kurdistan, og hvis vi lader Tyrkiet blive medlem af EU, vil EU's grænser strække sig ind i Mellemøsten og direkte til Syrien, Irak og Iran. Derfor er en stabilisering af regionen og sikring af fred, demokrati og forsvarlige styreformer med respekt for retsstatsprincipperne og menneskerettighederne så afgjort i EU's interesse og vil være til gavn for regionens folk, der har lidt under de tyranniske styrer så længe.
Det er begrundelsen for, at jeg støtter køreplanen for fred med en tostatsløsning i Israel og i Palæstina, et demokratisk Palæstina ved siden af Staten Israel. Men jeg stiller mig fortsat kritisk over for det faktum, at EU udbetaler penge direkte uden passende garantier, der kan forhindre, at bevillingerne misbruges til ulovlige formål og muligvis terrorhandlinger på en krigsskueplads og i et område, hvor det er almindelig praksis. Jeg mener derfor, at det var forkert.
I morgen vil Parlamentets arbejdsgruppe om dette spørgsmål beklageligvis offentliggøre to separate rapporter. Jeg har altid støttet og vil fortsat støtte Iraks befrielse fra Baath-styrets tyranni, og jeg har fortsat tiltro til, at vi i sidste ende vil opleve skabelsen af et nyt Irak, der vil tjene som katalysator for demokratiske ændringer andre steder i regionen. Til sidst håber jeg på, at der vil komme en større dialog i stand mellem moderate muslimske ledere og EU's politikere, hvilket er nødvendigt, hvis vi skal forhindre, at det meget frygtede kultursammenstød bliver et realistisk scenario. 
Menéndez del Valle (PSE ).
   - Hr. formand, med henvisning til Middelhavsområdet og Mellemøsten har Rådet netop udtrykt - og jeg citerer - "at EU er rede til at samarbejde med området sammen med USA og andre partnere". Det ville - synes jeg - ikke være dårligt, hvis Washington gjorde det samme og udtrykte sit brændende ønske om at samarbejde med EU.
Efter min opfattelse ville dette forudsætte en detaljeret - snarere end kortfattet og brutal - udarbejdelse og fremlæggelse af USA's plan for demokratisering af Mellemøsten. Det vil også forudsætte realistiske og fornuftige mål, i betragtning af at alt for høje ambitioner, for vi taler om et område fra Marokko til Pakistan, efter min mening kan medføre først latterliggørelse og dernæst fiasko. Og frem for alt mener jeg, at USA bør acceptere, at det er umuligt at konfrontere en opgave af denne størrelse uden at give løsningen af den arabisk-israelske konflikt topprioritet.
Israel har forkastet Saudi-Arabiens fredsforslag, som blev godkendt i Beirut af hele Den Arabiske Liga, ligesom Israel har blokeret - og vi bør ikke stikke os selv blår i øjnene, de har blokeret - køreplanen og har besluttet at fortsætte sin ensidige vej fremad, som omfatter de udenretlige mord.
Efter min opfattelse har disse omstændigheder - og jeg insisterer - sammen med mordet på sheik Yassin medført annullering af det nye arabiske topmøde, som skulle være afholdt i går i Tunesien, og jeg mener ikke, at noget initiativ om skabelse af et såkaldt "Stormellemøsten" på nogen måde kan lykkes i denne kontekst. Vi behøver bare at se på, hvad kong Abdullah af Jordan, der som bekendt er en klart moderat leder, i forgårs udtalte - og jeg citerer: "Mordet på sheik Yassin en uge før Den Arabiske Ligas topmøde viser, at israelerne ønskede, at mødet blev en fiasko, og at araberne ikke kunne genlancere deres initiativ om dialog, for Israel ønsker ikke fred." Hvis en moderat leder siger dette, bør EU tage til efterretning, hvad det betyder, og handle derefter.
Hr. formand, til sidst vil jeg sige til hr. Laschet, som netop har talt - selv om jeg beklager, at han ikke er til stede - at jeg er enig med ham, når han siger, at vi bør tale mindre om de udenretlige mord, der er i modstrid med international ret, for vi fordømmer alle disse mord. Problemet er netop, at disse mord finder sted, vi fordømmer dem alle, men ingen af os gør noget aktivt for at sætte en stopper for dem. 
Nordmann (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne fremføre to bemærkninger. Likvideringen af sheik Yassin er juridisk anfægtelig, men det må ikke få os til at glemme, hvem Yassin var. Han var idémanden bag de værste selvmordsattentater og leder af en bevægelse, hvis mål var og er at udslette Israel og, ikke at forglemme, fysisk tilintetgørelse af jøderne overalt i verden. Kommer vi virkelig til at savne den mand?
Min anden bemærkning er, at den amerikanske plan fortjener nærmere overvejelse. Den udfordrer den illusion, som kendetegner den europæiske indsats i dag, nemlig at en løsning af konflikten er en forudsætning for demokratiseringen af Mellemøsten. Det er imidlertid velkendt, at demokratier ikke fører krig mod hinanden, hvorfor en varig løsning af konflikten forudsætter demokratisering og modernisering af Mellemøsten. En kopernikansk revolution, hr. formand, men uden den tegner der sig fortsat et billede af et Europa, som taler kraftfuldt, men er kraftesløst, med shakespearsk fuldkommenhed personificeret i kommissær Patten. 
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, efter oprettelsen af den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling i Athen, og i forlængelse af Barcelona-processen, har EU, som alle har påpeget, pligt til at engagere sig i fredsprocessen. EU bærer et historisk og politisk ansvar og kan ikke lade det blive ved en fordømmelse, når regionen står i flammer, eller tårer, når terrorismen rammer.
USA tilkendegiver, at de har en plan for Mellemøsten. Men hvordan kan man tale om planer, når Syriens tilstedeværelse i Libanon er en kendsgerning, når besættelsen af Irak fortsætter, når den israelsk-palæstinensiske konflikt fortsat ikke har fundet sin løsning? Planen møder modstand og fortjener modstand. Den møder modstand, fordi USA ikke har gjort sig den ulejlighed at drøfte den med de involverede lande. Det er betegnende for den amerikanske ringeagt og enegang, som det også var tilfældet med den forebyggende krig mod Irak. Det er også udtryk for USA's manglende geopolitisk forståelse og generalisering, når man ser Maghreblandene som en del af Mellemøsten og Pakistan og Afghanistan som arabiske lande.
Hvad er så indholdet af denne plan? Bekæmpelse af terrorisme? Ja, men med etablering af amerikanske baser i regionen. Er det ikke, hvad vi har oplevet siden 1990-1991? Løsning af konflikten? Ja, men skal løsningen være troværdig, må man bekæmpe alle former for terrorisme, herunder Israels statsterrorisme, som tager sigte på at udrydde det palæstinensiske folk, og det ganske ustraffet. Og endelig demokratiske reformer? Ja, afgjort, de er uomgåelige og helt nødvendige, for folkene lider i dag under et økonomisk, politisk og demokratisk underskud. Der er behov for reformerne, men også for økonomisk udvikling.
Afslutningsvis skal det påpeges, at disse reformer forudsætter, at kløften mellem de herskende klasser og folket mindskes. Civilsamfundet bør inddrages. Derfor skylder vi i Europa at støtte fremskridtets kræfter, vi skylder at støtte de kræfter, der indefra kæmper for freden, og vi skylder at styrke dialogen for at trænge frygten tilbage, for omsider at bringe volden til ophør og lade os styre af de fælles værdier. 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det er ikke troværdigt, hvis man ikke anerkender, at Israel har pligt til at beskytte sine borgere mod terror. Siden den palæstinensiske ledelse for to og et halvt år siden indledte den anden intifada for med vold at nå sine mål, er næsten et tusinde israelske mænd, kvinder og børn myrdet af forgiftede sjæle med granater om livet. Hvad bliver der af de europæiske protester mod de palæstinensiske ledere, som udstyrer børnene med bomber og er parat til med koldt blod at lade dem sprænge i luften, hvis de tilbageholdes af soldater?
Den væsentligste anstødssten for freden i Mellemøsten er palæstinensernes modvilje mod at anerkende Staten Israel. Arafats afvisning i Camp David kan ikke udlægges på anden måde. Staten Israel udgør kun 0,6 % af de arabiske områder. De arabiske lande troede længe, de kunne drive jøderne i havet ved at misbruge de palæstinensiske flygtninge som middel til at lægge internationalt pres på Israel. De arabiske lande har aldrig undt deres palæstinensiske brødre en menneskeværdig tilværelse. Også FN har i halvtreds år kunstigt opretholdt palæstinensernes flygtningestatus. Kong Abdullahs første reaktion på en mulig israelsk tilbagetrækning fra Gaza var at ytre frygt for, at palæstinenserne ville søge beskæftigelse i Jordan.
Hr. formand, fred og ret kan ikke adskilles, og det er sagens kerne. Vi har i Europa anbragt demokratiet på en piedestal her i vores egen verdensdel, men lader hånt om demokratiet i Israel, i en region, som består af lutter diktaturer - nogle oplyste andre ikke. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
   - Hr. formand, drabet på Hamas-lederen havde en virkning, nemlig at Den Arabiske Ligas topmøde, der skulle være afholdt i går og i dag, blev aflyst. Det er en tragedie, fordi man på dette topmøde skulle have behandlet en række forslag til reformer i den arabiske region. Jeg fokuserer på reformspørgsmålet, fordi det er af grundlæggende betydning for sikkerheden i EU.
Den irske udenrigsminister talte om den arabisk-israelske konflikt. Han talte også om udviklingen af demokratiet og det civile samfund i disse lande. Mit spørgsmål er så, hvad kan vi gøre? Kommissær Patten talte om Barcelona-processen - en højst ønskværdig proces etableret længe inden, amerikanerne introducerede tanken om en proces for et større Mellemøsten - men den proces har ikke haft den forventede virkning.
Som nogle medlemmer måske er bekendt med, har jeg som ordfører om demokratiinitiativet i de seneste måneder brugt en del tid på at rejse til konferencen i Sana i Yemen, til Kairo, Alexandria og Damaskus, til Den Arabiske Parlamentariske Unions konference og til Athen i sidste uge i selskab med Dem, hr. formand. Denne form for demokratisk odyssé tjener ét formål, nemlig at give befolkningen i de arabiske lande mere appetit på demokratiet, retsstatsprincipperne, etableringen af et civilt samfund osv. Vi ved, hvad der prioriteres i vores udenrigspolitik, nemlig demokrati og fremme af de grundlæggende friheder og retsstatsprincipperne. Men til trods for den manglende stabilitet, der præger en stribe lande ved vores ydre grænser, og til trods for, at EU's Meda-bevillinger overstiger 700 millioner euro, anvendes kun 7 millioner euro heraf til fremme af demokratiet. Jeg finder mig selv fanget mellem Skylla i form af Rådets bureaukratiske obstruktionspolitik og Charybdis i form af Kommissionens bureaukratiske obstruktionspolitik. Vi har brug for et program, der fungerer, vi har midlerne til det, og vi har viljen til det her i Parlamentet. Spørgsmålet er så, om Kommissionen og Rådet følger deres politiske prioriteringer. Jeg henvender mig til to erfarne politikere, som begge har beklædt ansvarsfulde embeder i perioder, hvor Europa har befundet sig i yderst kritiske situationer. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, voldsspiralen i Mellemøsten synes ikke at vende, og situationen nåede et nyt lavpunkt i sidste uge, da den forhadte Hamas-leder Yassin blev myrdet med koldt blod på den israelske premierminister Sharons befaling. Jeg opfordrer palæstinenserne til ikke at gengælde Sharons ulovlige handling med vold. Det er på tide at få vendt spiralen og vælge en mere værdig vej i form af ikke-voldelig modstand. Jeg tilslutter mig den appel, der har lydt fra en gruppe palæstinensiske intellektuelle, om ikke at iværksætte nye selvmordsanslag.
Premierminister Sharon krænker menneskerettighederne, lader hånt om FN's resolutioner ved at bygge en mur, som rækker ind i de besatte områder, ved at bygge nye bosættelser og ved udenretslig likvidering af palæstinensere. Jeg opfordrer derfor til, at EU's associeringsaftale med Israel suspenderes, i overensstemmelse med den i artikel 2 anførte menneskerettighedsklausul, indtil den israelske regering tilbagekalder sin appel til anslag. Den er i strid med den internationale retsorden, og Sharon-regeringen udgør dermed en trussel mod sikkerheden og mod Israel som retsstat.
Forholdet mellem israelere og palæstinensere er en alvorlig destabiliserende faktor for hele regionen. Mellemøsten har behov for et bredt demokratisk initiativ til dialog og samarbejde mellem alle lande i Mellemøsten. Europa råder over de rette instrumenter til formålet. Vi bør i bestræbelserne for at finde en løsning på den israelsk-palæstinensiske konflikt gøre strategisk brug af partnerskaberne mellem EU og Middelhavslandene, som er etableret inden for Barcelona-processens rammer, og hvor vi lægger stor vægt på politiske og økonomiske, men også sociale reformer. Jeg er overbevist om, at borgerne i både Israel og Palæstina føler et stort politisk behov herfor.
Endelig opfordrer jeg EU's medlemsstater til i FN's Sikkerhedsråd at stille forslag om indsættelse af en interventionsstyrke fra FN ved grænserne fra 1967 for at beskytte israelske og palæstinensiske borgere mod terroranslag. Hr. formand, indsatsen for fred i Mellemøsten er et væsentligt bidrag til bekæmpelsen af terrorisme. 
De Clercq (ELDR ).
   - Hr. formand, kære kolleger, med et urværks præcision afgiver vi her gang på gang højstemte erklæringer og fordømmer volden i Mellemøsten. Kan vi virkelig ikke gøre andet? Hvorfor kan EU ikke spille en mere aktiv rolle i den konflikt? Det er på tide, EU indtager en førerrolle i fredsprocessen, og det er der flere begrundelser for.
Det er desværre mere end sandsynligt, at konflikten mellem Israel og palæstinenserne skærpes yderligere efter de seneste begivenheder. USA's status som en effektiv international forhandler er mærkbart stækket efter Afghanistan og Irak. Der synes at være langt til gennemførelsen af den internationale køreplan for fred. EU må derfor gribe til handling. Vi har al mulig interesse i fred og stabilitet. Vi er trods alt regionens vigtigste handelspartner og vigtigste donor, når det gælder humanitær og finansiel bistand. Hvornår bliver ordene omsat i handling? 
Banotti (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg deltog for nylig i en arabisk kvindekonference i Beirut. Kvinderne kom fra 22 forskellige arabiske lande. Det slog mig, at de alle talte samme sprog, hvilket gav dem et fællesskab, som vi måske stadig higer efter her i Europa. Uanset hvilket emne der blev drøftet på konferencen - og samtlige deltagere var højtuddannede, moderne kvinder - henviste de alle til det palæstinensiske spørgsmål. Der er tydeligvis tale om et stærkt samlende element i samtlige arabiske lande.
I Irland har vi - på tragisk og forfærdelig vis i en 30-årig periode - erfaret, hvordan det er at leve med terror. Vi har også set nogle af verdens bitreste fjender tage et skridt i retning af øget tillid og fred i Nordirland - til stor lettelse for os alle. Også her spillede kommissær Patten en fremtrædende rolle.
Jeg skal ikke gentage mange af de ting, mine kolleger har sagt her i eftermiddag, men vi bør indse, at tragedien især rammer den nye generation, der vokser op under vanskelige kår i de forsømte lejre i Palæstina, og hvis første leg er at smide sten efter soldater - nøjagtigt som i Nordirland. Der findes også en anden generation børn på den anden side af grænsen, som er bange for at køre med bussen i skole, fordi den kan blive sprængt i luften. Det er de børn, der om 20 år vil være ledere eller måske ofre eller måske selvmordsbombere.
Vi fordømmer alle uden forbehold de forfærdelige begivenheder i både Palæstina og Israel. Men der bør også tages de nødvendige skridt i retning af øget tillid, og, som en af mine venner sagde, smile behersket, have is i maven og glemme alt om de afskyelige ting, vi har gjort mod hinanden, og begynde at forsøge at løse de forfærdelige problemer i Mellemøsten, som er af central betydning for praktisk taget alle væsentlige politiske spørgsmål i verden i dag. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, der tales i disse dage om en ny Mellemøsten-politik, om et større Mellemøsten. Hvis det hele ikke bare skal være rene floskler, så må frem for alt to ting efter min mening udgøre kernen i en sådan politik.
For det første skal hovedkonflikten i Mellemøsten løses. Jeg ville ønske, at USA ville opbyde lige så stor energi - hvormed jeg ikke mener militærstyrke - på at løse det aktuelle Mellemøsten-problem, som landet lægger for dagen i Irak. Jeg så også gerne Europa opbyde lige så stor energi på at løse Mellemøsten-problemet, som nogle af EU's medlemsstater gør i forbindelse med Irak, for så ville der være færre terrorattentater, og der ville være færre illegale drab som det på sheik Yassin. Som kommissær Patten sagde, må dødskulturen besejres og tilintetgøres.
For det andet er der behov for reformer i den arabiske verden. I modsætning til mange af mine kolleger her har jeg dog ikke set mange tegn på, at amerikanerne har støttet reformbevægelserne i Jordan, Egypten eller Saudi-Arabien i de seneste år. Jeg har ikke bemærket, at de har støttet demokratiet og menneskerettighederne ret meget i disse lande. Hvis USA tager den sag op nu, så går jeg meget ind for, at vi sammen med USA støtter reformkræfterne internt i de arabiske lande. Der findes kvinder nok, som er utilfredse med den fortsat udprægede forskelsbehandling af kvinder. Der findes mindretal nok, som er utilfredse med forskelsbehandlingen af mindretal. Der findes mennesker nok i de arabiske lande, som er utilfredse med forskelsbehandlingen og tilsidesættelsen af menneskerettighederne og mindretallenes rettigheder. For ikke så længe siden tog vi i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik imod nogle mennesker, der for kort tid siden havde skrevet en rapport, der viste, hvor forhindringerne ligger, forhindringer for modernisering og demokratisering, hvilket de arabiske lande selv har erkendt.
Jeg tror, at den eneste gangbare vej for en ny Mellemøsten-politik er ikke at true med militærintervention udefra, men for Europa i særdeleshed at støtte reformkræfterne i de arabiske lande. Vi burde gøre mere, ofre flere penge og selvfølgelig også bruge langt mere energi på at fremme disse vigtige reformer i de arabiske lande. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, 10 år efter aftalerne mellem Rabin og Arafat ville en neutral observatør, som skulle gøre status, sige, at der er sket et mirakel, når han så den venlige tone mellem Blair og Gaddafi. Hvis han gik længere østpå, ville han imidlertid sige, at vi har en større tragedie. Hvor er balancen? Der er ingen tvivl om, at balancen er værre i dag end for 10 år siden. Begivenheder er indtruffet, og der er truffet politiske valg.
Da det fra forskellige sider blev gjort til officiel regeringsdoktrin at myrde personer, reagerede vi ikke. Da man begyndte at bygge den nye skammens mur, reagerede vi heller ikke. Et særligt træk kendetegner vores politik. Ja! Vi er de største finansielle bidragydere i området, men når man støtter nogen finansielt uden at blande sig på det politiske område, er det som at hælde vand i en gennemhullet krukke eller spand, som det løber lige igennem.
Hvad gør vi nu? Vi må helt klart tage nogle initiativer. Om et par dage vil formandskabet, som sædvanlig, mødes med USA's præsident for at tage det påtrængende spørgsmål om den fælles kurs i denne sag op. Det ville selvfølgelig være bedre, hvis mødet fandt sted i Bruxelles.
Vi taler også om Euro-Middelhavs-konferencen og bifalder alle mødet på parlamentsplan i Athen. Der bør dog også være et tilsvarende initiativ på regeringsplan. Hvis vi ikke kan komme ind til problemets kerne, er vi således nødt til at afgrænse problemet. Det ville f.eks. ikke være en dårlig idé, hvis vi oprettede et særligt kontor med hjemsted på Cypern, som kunne registrere alle uoverensstemmelserne og træffe tilsvarende initiativer. Politik er ikke neutral. Politik er initiativer, aktiv handling, forslag, resultater. Og hvis man i EU vil vise, hvad man kan, hvilket også er i egen interesse, er det et område, der er kommet dertil, hvor det vil have menneskehedens generelle accept, hvis man bidrager positivt til at løse det palæstinensiske problem, som ganske vist er toppen af et større problem, men hvis det løses i toppen, vil resten også løse sig. 
Theorin (PSE ).
   - Hr. formand, vedvarende fred i Mellemøsten kan kun opnås gennem seriøse forhandlinger og ved, at international ret overholdes. At bygge mure og foretage nye bosættelser på besat område bidrager ikke til fred. Fred opnås aldrig gennem terrorhandlinger, hverken fra israelsk eller palæstinensisk side. Ingen terrorhandlinger kan accepteres.
Mordet på sheik Yassin, som Israels regering beordrede til, er en terrorhandling og et brud på international ret. Det skal fordømmes. Det er tydeligt, at Israel har brudt associeringsaftalen. EU skal ikke acceptere dette. En løsning af konflikten kræver en øget aktiv deltagelse fra EU og fra FN også i form af fredsbevarende styrker, øget støtte til det palæstinensiske folk, men også en klar politisk besked. Sharon har understreget, at han har til hensigt at give ordre til mord på flere palæstinensiske ledere. Hvis Israels regering ikke omgående opgiver sådanne planer, skal aftalen med Israel opsiges. Aftalen skal overholdes af begge parter. Mere eftergivenhed over for Israel og den israelske regering hjælper ikke Israel. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, mordet på Hamas-lederen, sheik Ahmed Yassin, og syv andre palæstinensere var et klart brud på folkeretten. Jeg fordømmer uforbeholdent enhver form for terror, uanset kilden, og jeg anmoder også palæstinenserne om ikke at besvare denne seneste provokation med vold. Hvis vi skal standse denne voldsspiral, må nogen tage det første skridt. Jeg afskyr især, at man bruger børn i bombeattentater, og at palæstinensiske terrorgrupper angriber civilbefolkningen. 
Ariel Sharons regering har endnu en gang brugt voldelige metoder, som kun kan blokere fredsprocessen og ødelægge enhver mulighed for konstruktive forhandlinger. Den fortsatte besættelse af palæstinensisk territorium og opførelsen af den såkaldte sikkerhedsmur hovedsagelig på palæstinensisk område lukker palæstinenserne inde i en ghetto, ødelægger deres eksistensgrundlag, spærrer dem inde, forarmer dem og driver dem til fortvivlelse. Men EU vil kun bruge gulerødder og ingen stok. EU har ganske vist en stok, men nægter så meget som at hæve den for slet ikke at tale om at bruge den.
Jeg anmoder Kommissionen og Rådet om at kræve, at Israel tager øjeblikkelige skridt til at overholde de menneskerettighedsklausuler, der er indføjet i associeringsaftalen. Det er ikke tilfældet i dag, og hvis ikke vi skrider ind og kræver det, vil vi høste de bitre frugter heraf senere. 
Dhaene (PSE ).
   - Hr. formand, fred i Mellemøsten står og falder med, om der findes en løsning på den palæstinensisk-israelske konflikt, og med hele den europæiske politik vedrørende strategisk partnerskab. Når Cypern bliver medlem af EU den 1. maj, vil der være en halv times flyvning fra EU til Tel Aviv. Vi bliver direkte naboer. Parlamentets delegation besøgte for nylig Israel, og under vores rundrejse i landet mærkede vi, at mange israelere stiller store forventninger til EU. De forventer, at vi spiller en fremtrædende rolle i regionen.
Israel styres af en mand, som træder international ret under fode, og som til stadighed bærer ved til konfliktens bål. Han skader i høj grad sit land og giver samtidig internationale terrorister et glimrende alibi for at gøre, hvad de gør.
Jeg ser af Rådets redegørelse, at EU konsekvent protesterer mod udenretslige likvideringer. Den eneste konsekvente holdning er efter min opfattelse at revidere handelsrelationerne og udnytte vores økonomiske magt som både stok og gulerod. Men ikke kun over for Israel. 
Roche,
    Hr. formand, jeg vil gøre det meget kort. Jeg ønsker at takke de medlemmer, der har deltaget i drøftelsen. Den har været meget nyttig og har vist, at vi grundlæggende er enige om, at det er nødvendigt, at EU gør en maksimal indsats på de omhandlede områder. Vi er alle enige om, at EU bør øge sit engagement i regionen.
Jeg kan især tilslutte mig medlemmernes vurdering af, hvor vigtigt det er at gennemføre intensive konsultationer i de involverede lande i regionen. Den udfarende kraft og initiativet til at tage disse udfordringer op og gennemføre de nødvendige reformer bør komme fra regionen selv. Det er let at fortvivle, når man som os ser rædsel på rædsel, elendighed på elendighed. Men faktum er, at Unionen bør engagere sig og fremme en positiv udvikling, hvor det er muligt, og søge i det mindste at skabe et rum, hvor freden kan blive til.
Unionen bør samarbejde med regionen i denne henseende og hjælpe den med at tage alle disse udfordringer op.
En varig og omfattende løsning er opstillet i køreplanen, og køreplanen er den eneste vej frem. Det blev nævnt, at en suspendering af associeringsaftalen vil kunne føre til fremskridt i regionen. Jeg tror, at drøftelser og pres vil kunne give visse resultater. I interimsrapporten om det strategiske partnerskab, som Rådet vedtog i sidste uge, opstiller EU en række vejledende principper for sit engagement i regionen.
Formandskabet ønsker at udvikle det strategiske partnerskab på grundlag af partnerskab og dialog med alle lande i regionen.
Jeg vil endnu en gang takke medlemmerne for deres velovervejede og skarpsindige bidrag. 
Formanden.
   - Tak, hr. Roche. På trods af de kompetente opfordringer og citaterne fra Shakespeare, Homer og Odysseus har kommissær Patten meddelt mig, at han ikke ønsker at svare.
Forhandlingen er afsluttet.
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Israels drab på Hamas' åndelige leder bekræfter endnu en gang, hvor morderisk og terroristisk den politik er, som Sharon-regeringen fortsat fører for at undertvinge den heroiske palæstinensiske befolkning. Det er endnu et mord i rækken af lignende mord, som af nogle retfærdiggøres med beskyttelse mod terrorisme.
Sharon-regeringen havde ikke turdet begå forbrydelser, hvis den ikke fik direkte støtte og opmuntring fra USA. Fra EU's side fortsættes tolerance- og støttepolitikken over for Israel, som ligestiller bødler og ofre. På topmødet i Bruxelles indskrænkede man sig til at give udtryk for modstand mod "henrettelserne uden rettergang" (sådan kalder man drabene), samtidig med at man anerkender Israels ret til at beskytte sine borgere mod terrorhandlinger.
KKE har gentagne gange udtrykt solidaritet med den heroiske palæstinensiske befolkning og sin støtte til dens retfærdige kamp, sin absolutte fordømmelse af Israels folkedrabspolitik, sin bedrøvelse over tabet af menneskeliv og sin overbevisning om, at besættelsen af palæstinensisk territorium er roden til alle voldshandlingerne. Vi udtrykker også vores støtte til de fredselskende kræfter i Israel og til alle, som nægter at gøre tjeneste i militæret og de besatte områder. Der bliver ikke fred i området, før den palæstinensiske befolkning får et fædreland. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Situationen i Mellemøsten har fulgt os i årtier.
Vi har på mange måder vist solidaritet med den palæstinensiske befolkning og med de enkeltpersoner og grupper i Israel, der kæmper for fred i regionen. Et fælles initiativ for fred, stabilitet og demokrati i hele Mellemøsten, som er titlen på denne erklæring fra Rådet og Kommissionen, ville fortjene vores støtte, hvis det virkelig var et fælles initiativ for fred. Hvad vi ikke kan acceptere, er, at fine titler og overskrifter tilslører de ubalancer, der ligger i situationen, og endog antyder vildledende fortolkninger af begivenheder.
Terrorisme kan ikke retfærdiggøres med angreb på terrorisme, og terrorisme kan heller ikke tilsløres ved at give den en eufemistisk betegnelse som "udenretslige drab" eller noget, der kræver en lignende grad af sproglig fantasi.
Mordet på Hamas-lederen har, uanset hvad vi mener om den organisation, ikke bidraget til fred i Mellemøsten, tværtimod. Det, at Ariel Sharons fascistiske regering ikke bliver holdt ansvarlig for optrapningen af volden og terroren, bidrager heller ikke til fred i Mellemøsten.
Parlamentet og EU må vedtage klare og utvetydige holdninger om fordømmelse af terrorisme, men sådanne holdninger vil kun være troværdige, når de fordømmer den israelske regerings terrorpolitikker, og når de fører til konkrete politiske og diplomatiske foranstaltninger, f.eks. suspension af associeringsaftalen med Israel.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om situationen i Kosovo.
Roche,
    Hr. formand, vi er alle chokerede over udbruddet af etnisk begrundede voldshandlinger i Kosovo den 17.-18. marts. Dette seneste udbrud førte til drab, kvæstelser og forflyttelse af 3.000 mennesker. Det førte også til ødelæggelse af religiøse bygninger, hospitaler og skoler, som forsætligt blev taget som mål for et angreb mod vores fælles vision om et multietnisk Kosovo. Selv om situationen i Kosovo har stabiliseret sig siden den 18. marts, er den fortsat præget af store spændinger. Den internationale fredsbevarende styrke, KFOR, er blevet styrket betragteligt efter voldshandlingerne. Jeg påskønner den omfattende indsats, alle, der har arbejdet hårdt for at stabilisere situationen og genskabe fred i Kosovo, har ydet. Jeg ønsker ligeledes på egne og Rådets vegne at kondolere alle, der endnu en gang har lidt under tabet af menneskeliv, er blevet såret eller har mistet en af deres nærmeste.
Volden, tabet af menneskeliv, de materielle skader og ødelæggelsen af religiøse og kulturelle værdier i Kosovo blev fordømt af Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 22. marts og Det Europæiske Råd den 26. marts. EU's fulde forpligtelse til at udvikle et sikkert, demokratisk og multietnisk Kosovo i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 er endnu en gang blevet bekræftet. EU støtter uforbeholdent FN's Generalsekretariats særlige repræsentant i Kosovo, Harri Holkeri, De Forenede Nationers mission i Kosovo og KFOR i deres målrettede bestræbelser på at stabilisere situationen og sikre fuldstændig overholdelse af Sikkerhedsrådets resolution 1244. Jeg ønsker at understrege, at EU fuldt ud støtter De Forenede Nationers standarder før status-politik.
De seneste voldelige begivenheder indebærer en risiko for underminering af de hidtidige og meget vanskelige fremskridt. Det er vigtigt, at vi nu bekræfter prioriteringen af foranstaltningerne i Kosovo og sikrer, at der ikke forekommer nye etniske voldshandlinger. En sekterisk eksplosion vil skade alle i Kosovo. Det er indlysende, at landets befolknings fremtid på sigt ligger i den integration i EU-strukturerne af Vestbalkan, som vedtoges på topmødet mellem EU og Vestbalkan i juni 2003. Implementeringen af FN's standarder før status-politik er nøglen til dette mål. Spørgsmålet om den endelige status i Kosovo kan først tages op til behandling, når der er sket tilstrækkelige fremskridt, hvad angår implementeringen og evalueringen af standarderne. Til trods for de seneste voldshandlinger og de fortsatte spændinger må dette nødvendigvis omfatte en genoptagelse af dialogen om praktiske spørgsmål mellem Beograd og Pristina.
Som bekendt aflagde den højtstående repræsentant Solana efter anmodning fra Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) besøg i Kosovo den 24. marts ledsaget af kommissær Patten. De overbragte et klart budskab om, at de politiske ledere i Kosovo, især de kosovoalbanske ledere, bør tage ansvaret for situationen og forhindre gentagelser af eller trusler om nye voldshandlinger begrundet i etnisk tilhørsforhold. De ansvarlige for volden bør stilles for en domstol.
Kosovos midlertidige institutioner til selvstyre bør bevise deres engagement til fordel for et multietnisk Kosovo. I sidste uge opfordrede Det Europæiske Råd dem til at træffe øjeblikkelige foranstaltninger i denne henseende ved at tildele bevillinger til øjeblikkelig genopbygning af skadede bygninger, herunder religiøse bygninger, for at sikre, at internt flyttede personer kan vende sikkert tilbage til deres hjem. Jeg glæder mig over, at de midlertidige institutioner har tildelt 5 millioner euro til støtte til genopbygning, og over, at forsamlingen i Kosovo den 26. marts enstemmigt vedtog en erklæring, hvori den fordømte de seneste voldshandlinger.
Hvor meget vi end glæder os over dem, er ord ikke nok. Det er på tide, at der bliver gjort en virkelig indsats for at overvinde de etniske skel og skabe et Kosovo, hvor alle kan leve i fred og sikkerhed. Følgelig bør de politiske ledere i Kosovo nu indgå i et tættere samarbejde med De Forenede Nationers mission i Kosovo og KFOR for at beskytte alle befolkningsgruppers rettigheder, herunder mindretallenes.
De seneste ugers begivenheder i Kosovo er en påmindelse til os alle om, hvor vigtig en rolle EU spiller i Kosovo såvel som i hele regionen. EU har indtaget en ledende rolle i arbejdet med landene i Vestbalkan for at konsolidere freden og stabiliteten i regionen og fremme økonomisk udvikling og respekt for menneskerettighederne og retsstatsprincipperne. EU-bistanden hertil i regionen beløber sig til 4,65 milliarder euro for perioden 2000-2006. Unionen tegner sig sammen med medlemsstaterne fortsat for den største finansiering af den internationale indsats i Kosovo. Desuden yder EU's medlemsstater det største bidrag, hvad angår tropper til KFOR.
Tilnærmelsen til Vestbalkan er et prioriteret mål for EU. Siden sidste års topmøde i Thessaloniki har EU og landene i Vestbalkan fulgt en fælles dagsorden for fremgang. Man vil arbejde hen imod målet om en fremtidig integration ved hjælp af den fastlagte stabiliserings- og associeringsproces og gennemførelsen af de aftaler, der førte til afslutningen af de sidste 13 års tragiske konflikter. Hvad angår Kosovo, tager den opfølgningsordning for stabiliserings- og associeringsprocessen, som Europa-Kommissionen iværksatte i foråret 2003, sigte på at fremme stabiliserings- og associeringsprocessen i Kosovo og bringe Kosovo ind i den europæiske families favn. Vores indsats til fremme af Kosovos tilnærmelse til EU og De Forenede Nationers politik til gennemførelse af standarder har en gensidigt forstærkede virkning.
Stabiliserings- og associeringsprocessen stiller de demokratisk valgte regeringer i regionen over for krav om at vedtage og implementere vanskelige og vidtrækkende økonomiske og politiske reformer og til stadighed styrke det regionale samarbejde. Regionens lande er i vid udstrækning selv herrer over, hvor store fremskridt de gør i retning af europæisk integration, selv om EU vil støtte dem fuldt ud i deres bestræbelser. Begge parter påtog sig en række forpligtelser i Thessaloniki, som bør overholdes fuldt ud.
De personer, der bærer ansvaret for de seneste voldshandlinger i Kosovo, bør bringes for en domstol. Der må ikke opstå en mur af fortielse, der må ikke opstå en tradition for manglende strafforfølgelse. Tiden er inde til at bevæge sig væk fra den smerte og vrede, der har forblændet Kosovos politik så længe. Den vej, vi skal følge, er blevet fastlagt af De Forenede Nationer i deres politik om standarder før status. Jeg skal gentage, at Rådet fuldt ud støtter den særlige repræsentant Holkeri, hans FN-kolleger og KFOR i deres vedholdende bestræbelser på at stabilisere situationen og sikre en fuldstændig implementering af Sikkerhedsrådets resolution 1244. Det påhviler alle, men især Kosovos ledere, at støtte det arbejde, der allerede er indledt for at sikre en stabil fremtid for et sikkert, demokratisk, velstående og multietnisk Kosovo med en plads i Europa. EU er rede til at hjælpe landet med at nå disse mål. Det er nu op til Kosovos befolkning at tage imod disse tilbud. 
Patten,
    Hr. formand, jeg er yderst tilfreds med, at jeg i dag får mulighed for her i Parlamentet at redegøre for situationen i Kosovo. Som formandskabet bemærkede, rejste jeg i sidste uge sammen med hr. Solana til Kosovo, idet vi var foruroligede over de tiltagende voldshandlinger. I løbet af disse forfærdelige døgn blev mange hjem, skoler, sundhedsfaciliteter og kirker ødelagt. Ifølge de seneste meldinger blev 22 mennesker dræbt og over 850 såret, herunder ansatte i politiet og KFOR. Selv om den voldelige reaktion utvivlsomt er blevet udløst af en uforudset hændelse, tyder alt på, at den meget hurtigt blev organiseret. Jeg er heller ikke i tvivl om, at visse elementer inden for Albaniens vigtigste politiske partier var indblandet.
Vi må ikke glemme, at Europa med rette protesterede mod den forkastelige etniske udrensning, Milosevic foretog i 1999. Det internationale samfund har siden da brugt over 2 milliarder euro - forsvarsudgifter ikke medregnet - på at forsøge at genopbygge Kosovo. Det har vi ikke gjort for at være vidne til endnu en etnisk udrensning, denne gang af kosovoserbere.
Jeg vil gerne delagtiggøre Parlamentet i de overvejelser, min rejse til Kosovo har givet anledning til. Jeg må sige, at den højtstående repræsentant og jeg var ekstremt skuffede. Vi var førstehåndsvidner til serbernes vrede og ophidselse i en forstad til Pristina ved navn Kosovo Polje. Vi ledte efter tegn på, at kosovoalbanernes ledere udviste forståelse for disse følelser. Det var der foruroligende få tegn på. Tværtimod forsøgte de at skyde skylden for de seneste begivenheder over på alle andre end sig selv.
Den eneste undtagelse var premierminister Rexhepi, der viste sig situationen voksen. Han udviste stort mod ved at besøge de uroramte områder og forsøge at mindske spændingerne. Han udviste også øjeblikkelig forståelse for, at det var de midlertidige institutioner for selvstyre, der var ansvarlige for at gøre det forfærdelige, kosovoserberne var blevet udsat for, godt igen. Inden vores ankomst havde han besluttet at oprette en genopbygningsfond med et foreløbigt budget på 5 millioner euro. Han forstod, at det påhvilede hans regering at rette op på situationen og ikke det internationale samfund. Jeg rejste ikke til Pristina for at love, at de europæiske skatteyderes penge ville blive brugt i stedet. Det ville være fuldstændig uacceptabelt. Hr. Rexhepi lovede, at man hurtigt ville få repareret de beskadigede bygninger, så befolkningen kunne vende tilbage til deres hjem snarest muligt. Hr. Solana og jeg lovede at vende tilbage i løbet af sommeren, så vi ved selvsyn kan konstatere, hvor langt de reelt er nået med genopbygningen.
Hvilke aspekter bliver prioriteret nu? NATO har straks reageret ved at øge antallet af tropper for at forbedre sikkerheden. Det har betydet en umiddelbar mindskning af spændingerne i Kosovo, selv om situationen fortsat kræver stor agtpågivenhed. Dernæst søger UNMIK's politistyrker hurtigst muligt at identificere de personer, der stod bag angrebene, så de kan blive fjernet fra deres omgivelser og straffet. Det er de albanske politiske lederes pligt at fjerne sådanne personer fra deres rækker. Der er forlydender om, at dele af politistyrkerne gjorde deres pligt, men at andre ansatte i politiet enten undlod at gribe ind for at forhindre angrebene eller, hvad værre er, deltog i dem. UNMIK er fast besluttet på at finde ud af, hvad der virkelig skete. Endvidere bør vi klart tilkendegive vores uforbeholdne støtte til UNMIK. Der er umiskendelige tegn på organiserede angreb mod UNMIK's udstyr og personale. Det er fuldstændig uacceptabelt. EU støtter FN som institution. Vi kan ikke tolerere angreb mod FN i Kosovo eller nogen andre steder.
Det er også nødvendigt, at vi indgår i et meget tæt samarbejde med vores amerikanske partnere. Hr. Solana og jeg holdt et meget konstruktivt møde med Marcie Ries, den amerikanske repræsentant i Pristina. Vi var alle enige om, at det er nødvendigt at gøre det fuldstændig klart for kosovoerne, at vi står sammen i vores reaktion på disse begivenheder. Endelig er det afgørende, at de politiske ledere i Beograd og Pristina udlader at fremsætte provokerende udtalelser, som kun kan øge spændingerne. Drøftelserne om den endelige status er endnu ikke relevante. Sidste uges erklæringer fra det serbiske parlament med krav om permanent suverænitet til Serbien og et system med kantoner i Kosovo må i bedste fald betegnes som yderst uhensigtsmæssige. Det samme var tilfældet med de udtalelser, de kosovoalbanske ledere fremsatte i kølvandet på voldshandlingerne, om at de ikke ville acceptere andet og mindre end uafhængighed.
Det er altid fristende efter forfærdelige begivenheder af denne art at konkludere, at vi bør lægge vores strategi om og udarbejde en ny plan. Jeg må gøre det helt klart over for Parlamentet, at jeg ikke tror, vi kan fravige vores krav om et multietnisk Kosovo, hvor alle etniske grupper kan leve frit og frygtløst. Jeg tror heller ikke, at vi bør gå væk fra tanken om standarder før status. Men vi bør ikke sende et signal om, at drøftelserne om den endelige status vil blive udskudt i det uendelige. Det risikerer at forværre spændingerne alvorligt.
Intet af det, der skete tidligere på måneden, kan ændre Kosovos geografiske forhold. Vi har alle en fælles interesse i at sikre, at Kosovo ikke igen bliver en sort firkant midt i det sydøstlige Europa, hvor organiseret kriminalitet blomstrer og etnisk splittelse skærpes. Vi bør tålmodigt videreføre vores langsigtede bestræbelser, for uanset hvilken status Kosovo får, ligger landets fremtid i Europa.
Men de standarder, som vi kræver, at Kosovo skal gennemføre og overholde, omfatter ikke den hastighed, hvormed det er muligt at brænde din nabos hus ned eller ødelægge den skole eller det hospital, dine naboer bruger. Vi må gøre det fuldstændig klart, at vold ikke er en genvej til noget som helst, og at hvis folket følger ledere, der benytter sig af vold, vil det få en fremtid med fattigdom og kriminalitet - ikke en fremtid med den resterende del af Europa. Jeg håber, dette budskab vil blive forstået, og at samfundet vil vende volden ryggen og bevæge sig i retning af stabilitet, velstand, multietniske relationer, pluralisme og demokrati. 
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hvis jeg skal være ærlig, så gør situationen i Kosovo mig både bedrøvet og hjælpeløs. I 1999 gik vi i krig for at stoppe fordrivelsen og undertrykkelsen af albanerne i Kosovo. Jeg var for krigen, jeg havde besøgt landet og dets indbyggere siden 1990 og havde oplevet forfærdende ting, herunder tortureringer, havde selv oplevet apartheidregimet. Jeg troede i min naivitet, at alting ville blive bedre bagefter. Jeg kunne ikke forestille mig, at de samme albanere, som havde været ude for alt det, nu ville tilføje medmennesker af andre nationaliteter - serbere, romanibefolkningen, ashkalier - samme uret. Men det gjorde de, til sidst med åbenbart planlagte og kriminelle voldshandlinger. Mange mennesker døde eller blev flygtninge, og kulturarven blev vanæret. Derudover har de angrebet sygehuse og skoler, som vi sandsynligvis har været med til at betale for, KFOR og UNMIK. Det er helt klart, hvem der står bag. Jeg tror, at den almindelige albanske befolkning også ved det.
Den albanske ledelses protest og afstandtagen var efter min mening ikke kraftig og overbevisende nok. Disse forfærdelige voldshandlinger har sat Kosovo langt tilbage. Er det sådan, at landet ønsker at blive medlem af EU, som hr. Patten sagde? De kriminelle dér ønsker ikke at komme ind i EU, de ønsker ikke at leve sammen på civiliseret vis. De ønsker ufred, for ufred giver dem plads til korruption og kriminalitet.
Alt ligger nu i ruiner. Jeg tror ikke, at det internationale samfund har presset hårdt nok på for, at de serbere, der ønsker at vende tilbage, har fået mulighed for det. Det har ikke truffet de dermed forbundne nødvendige foranstaltninger. Jeg ville heller ikke ønske at vende tilbage til en enklave, og jeg ville heller ikke ønske altid at være under KFOR's beskyttelse. Derfor er der ikke blevet gjort nok. Det må vi reflektere over.
Regeringen i Beograd har bevidst hindret lokale serbere i at deltage aktivt i at forme det nye Kosovo. Den har etableret parallelstrukturer af angst for, at serbernes deltagelse i Kosovo ville være beseglingen af Kosovos uafhængighed.
Jeg tror ikke, at "standard før status" er den eneste vej. Hidtil har den ført os på afveje. Det bør være "standard og status". Vi må nu begynde på at løse statusspørgsmålene. Uden en pålidelig forestilling om fremtiden kan krudttønden i Kosovo ikke holdes under kontrol. 60 % af befolkningen er unge mennesker, og 50 % af dem har ikke noget arbejde. Hvordan skal vi håndtere det, når der så kommer ledere, som ustandselig opildner dem, fordi Kosovos fremtid er uklar?
Vi bør overveje, om vi ikke i stigende omfang bør presse på for mere privatisering og støtte til virksomheder og yde økonomisk hjælp til arbejdspladser, der bliver tilbudt både albanere og serbere som i Serbien dengang under Milosevic - analog med planen "olie for demokrati". Lad os yde økonomisk hjælp til det. Her tror jeg, at EU kunne vise sig at være gavnlig.
FN må afgive en større del af sit ansvar til regeringen i Kosovo, og Beograd må se at få stoppet parallelstrukturerne. For albanerne og serberne må endelig indse, at de kun kan regere landet i fællesskab, og at de kun kan komme med i EU sammen, i et land, hvor de har skabt fred og lever fredeligt sammen. Ellers vil enhver hjælp fra os være meningsløs. 

Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, tre ting gjorde indtryk på mig efter vores sidste besøg i Pristina. For det første er der gjort betydelige fremskridt, hvad den materielle situation angår. Ikke mindst, hvilket glæder mig at kunne sige, på grund af Genopbygningsagenturets gode arbejde. For det andet gør De Forenede Nationer et godt stykke arbejde der, som dog ikke mindst hindres af overdrevet bureaukrati. Men der er så godt som ingen forandringer sket i hovederne på de politiske repræsentanter for de forskellige etniske grupper i Kosovo. Det gælder serberne, hvilket bliver klart, når man ser, hvor lidt ægte samarbejde der er blandt ministrene i Rexhepis regering, og når man tager i betragtning, at der fortsat findes en parallelstruktur for serberne. Det gælder frem for alt også repræsentanterne for det albanske mindretal i Kosovo. Måske med nogle få undtagelser, som kommissæren har nævnt, er de desværre endnu ikke indstillet på at acceptere en multietnisk stat, de er ikke indstillet på at acceptere den verbalt, men heller ikke på at lade den blive en realitet.
Hr. kommissær, hvis De siger, at vi må indlede forhandlingerne snart, og hvis fru Pack siger, at vi faktisk skal forhandle om status og standarder samtidig, så må jeg spørge Dem, hvad EU gør for at overbevise den albanske ledelse i Kosovo om, at den virkelig bliver nødt til at acceptere en multietnisk stat? Rådsformanden sagde, at vi er den største bidragyder, vi har det største kontingent af tropper. Hvorfor skulle jeg overbevise en europæisk skatteyder om, at han fortsat skal stille penge til rådighed for en stat, hvis eneste mål eller hvis politiske ledelses eneste mål er de facto at skabe en etnisk ren stat i Europa? Hvorfor skulle vi subventionere og støtte Beograd, hvis Beograd ikke er villig til at acceptere en fælles multietnisk enhed (lad os kalde den det) eller en multietnisk stat? Jeg har altid slået til lyd for, at Kosovo bør bevæge sig i retning af uafhængighed, men yder den albanske ledelse i Kosovo sin del til denne uafhængighed, nemlig at skabe forudsætningerne herfor? Efter alt det, som De helt rigtigt har sagt, hr. kommissær og hr. rådsformand, må vi drage den naturlige konklusion. I værste fald må vi trække vores støtte tilbage, hvis vi føler, at tingene bevæger sig i den forkerte retning.
Vi hjælper ikke med smukke ord. De hører måske de smukke ord, men ledelsen tager ikke notits af dem. Derfor, hvor meget jeg end er enig i det, De sagde, hr. kommissær, og De havde helt ret, mener jeg, at vi må forvente, at Rådet og Kommissionen - men i sidste ende navnlig Rådet - ikke kun kommer med smukke ord, men griber til handling, hvis den albanske ledelse i Kosovo og heller ikke serberne er indstillet på at arbejde for et fælles projekt for Kosovo. Jeg kan fortsat ikke se, at det sker. Jeg regner virkelig med, at Rådet og Kommissionen reagerer på fornøden vis. 
Modrow (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, de seneste begivenheder i Kosovo viser igen, hvor skrøbelig freden er på Balkan, og vi må spørge os selv, hvad årsagen er. Lad os huske tilbage. For næsten præcis fem år siden begyndte NATO at bombardere Jugoslavien uden at erklære landet krig. Selv om alle parterne i Helsinki-slutakten havde forpligtet sig til at anerkende den territoriale status quo i Europa, blev landet systematisk sønderlemmet af interne og eksterne styrker ud fra etniske synspunkter. Forbundsrepublikken Tyskland førte an med sin tidlige anerkendelse af Slovenien og Kroatien.
Den hurtige opløsning af Forbundsrepublikken Jugoslavien førte ikke til en afslutning på konflikterne, men tværtimod til nye spændinger, som nu igen eksploderer i blodige kampe i Kosovo. Det, der for fem år siden blev erklæret for et middel mod etnisk udrensning, har vist sig at være det modsatte. Tusindvis af serbiske familier er blevet fordrevet fra en provins, som ifølge loven stadigvæk er en del af Serbien, fortrinsvis af paramilitære styrker i UCK, som USA engang klassificerede som en terrororganisation. Det lyder også meget ejendommeligt, når hr. Solana, EU's højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, siger til de tilbageværende serbere, at de skal være tapre og have modet til at stå disse vanskeligheder igennem.
Der bliver begået forbrydelser, og de skal også behandles som sådanne. EU må have modet til mere beslutsomt at slå til lyd for en langsigtet, kompleks politisk løsning for Kosovo og hele Balkan. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, lad os gå lige til sagen. Alle, der har fulgt situationen i Kosovo det seneste år, vidste, at dette kunne ske. De mange rapporter og mediernes reportager tegner til stadighed det velkendte billede. Manglende perspektiv, stigende håbløshed, voksende sociale og økonomiske problemer, og UNMIK, som i stigende grad betragtes som besætter og ikke som befrier. Som en del af problemet og ikke som en del af løsningen.
Jeg finder det også alt for letkøbt kun at henvise til ekstremisterne. Naturligvis står de, også efter min opfattelse, bag de modbydelige anslag mod serbere, mod disses landsbyer og kirker. Følelsen af skuffelse og mistillid, men også aggression, trives imidlertid i brede kredse af befolkningen. Derfor må jeg gentage den appel, der også kom til udtryk i Europa-Parlamentets seneste betænkning om regionen. Der lød følgende appel til Kommissionen og Rådet: Skitser fremtidsperspektiverne, og gør det klart, hvilke scenarier der tegner sig ifølge EU, men vær ikke for længe herom.
Jeg medgiver, at jeg personlig er tilhænger af de forslag, der blev stillet af det såkaldte uafhængige Kosovo-udvalg for godt to år siden, hvor der argumenteres for , altså uafhængighed under visse betingelser. I den sammenhæng har de kosovoer, som står bag disse anslag, gjort deres land en bjørnetjeneste. Er kosovoerne ikke selv i stand til at holde ekstremister i egen kreds i tømme, er der intet der tyder på, at den væsentligste betingelse for uafhængighed kan opfyldes, nemlig respekt for mindretal.
Hr. Roche, jeg beklager at måtte påpege, at det, De siger, er mere af det samme, og den politik, De er tilhænger af, har ført til de aktuelle problemer. Personligt ser jeg ikke længere status quo, at fortsætte i samme spor, som nogen mulighed. Men budskabet fra Europa-Parlamentet til kosovoerne og til myndighederne i Kosovo skal være entydigt: Lad ikke nogle kriminelle uromagere tage folket som gidsel. Vis mod, når det gælder afvisningen, og sig langt tydeligere end i dag, at dette ikke er acceptabelt, men send også et entydigt og modigt budskab til folket: Kosovo skal vise tolerance, ellers vil Kosovo ophøre med at eksistere. 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, sådan som vi har mindet Parlamentet og Rådet om ved flere lejligheder, viser de nye tragedier i Kosovo, at fred og demokrati ikke er noget, man får for altid - ikke engang på det europæiske kontinent - men målsætninger, der skal bekræftes hver eneste dag. Det er ikke kun freden og demokratiet, der står på spil, men også den menneskelige værdighed og respekten for den fælles kulturarv.
Ødelæggelsen af klostre i Kosovo, som udelukkende har til formål at fjerne symbolerne på en kultur, der har samme ophav som EU, viser, at der ligger en fast politisk dagsorden bag den internationale terrorisme og den heraf følgende guerillakrigsførelse i nogle lande. Når det gælder denne terrorisme, er enhver passivitet fra vores side ikke bare et tegn på en farlig svaghed, men også et varsel om nye tragedier.
EU skal styrke sin tilstedeværelse i Kosovo og opfordre de albanske, serbiske og montenegrinske myndigheder til at forsvare mindretallenes rettigheder og beskytte de serbisk-ortodokse kultursteder. Det er ikke logisk, at vi med rette protesterede mod Talebans ødelæggelse af Buddha-statuerne i Afghanistan, hvis der samtidig er mange kirker og ortodokse mindesmærker - som således tilhører en kultur, der er et udtryk for de værdier, vi bestræber os på at bevare - som bliver ødelagt, mens de intellektuelle og politikerne er forkasteligt tavse. De værdifulde freskoer, som i flere århundreder har udsmykket ortodokse templer og klostre i Balkanområdet er hele menneskehedens kulturarv og skal bevares og beskyttes mod enhver risiko for ødelæggelsesgalskab, sådan som vi understreger i vores beslutning. Det var rigtigt af den italienske udenrigsminister at stille flere mand til rådighed for NATO for at styrke de tropper, der har til opgave at bevare freden og garantere sikkerheden. FN burde for sit eget vedkommende sørge for et genopbygningsprogram for den ødelagte ejendom og fastlægge de generelle retningslinjer for Kosovos endelige status, men vi ønsker også en stærkere europæisk tilstedeværelse, og derfor minder vi om, at den europæiske hær, som konventet bad om, er en målsætning, der ikke længere kan udsættes. 
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, i 1999 måtte Serbien, som var knust af NATO's bombardementer, opgive sin suverænitet over en del af sit område, nemlig Kosovo. Vores regeringer begrundede dengang krænkelsen af international ret med, at man ville undgå en etnisk udrensning af den albanske befolkning, og med planerne om i Kosovo at skabe et multikulturelt fredeligt samfund. Det var ikke mindst hr. Kouchners ønske.
Fem år senere tilintetgøres denne utopi af de blodige realiteter. Som nævnt af hr. Patten for et øjeblik siden har EU-landene ydet milliarder i bistand og sendt tusindvis af soldater til området, hvilket ikke forhindrer muslimerne i at foretage en etnisk udrensning af de 200.000 serbere, som stadig befinder sig i Kosovo. Vores ledere skulle, frem for at udfærdige beroligende erklæringer, som hverken giver den ene eller den anden ret, spørge sig selv, hvilket ansvar de selv har. De burde først og fremmest bringe førnævnte krænkelse af international ret til ophør. Serberne har som de øvrige stater i området krav på, at international ret overholdes, hvilket bør understreges, da vores folk ikke er i sikkerhed for det drama, serberne i Kosovo oplever i dag.
For 60 år siden udgjorde muslimske albanere en minoritet i denne provins, som er det historiske centrum i Serbien. Nogle årtier med socialisme, albansk indvandring og aftagende fødselshyppighed blandt serberne har ændret forholdet, således at serberne, som er blevet et mindretal hos sig selv, jages fra deres huse, deres marker og deres kirker.
I mange egne i vores lande oplever man de første faser af denne proces. Der er kvarterer, eksempelvis her i Strasbourg, ja, hele byer, hvor muslimerne nu er i overtal, og de unddrager sig gradvist vores love og styres af bander, som vil blive efterfulgt af shariaen. Dramaet i Kosovo er en advarsel. Lad os ændre politik! Spørg ikke, kære europæiske ven, hvem klokkerne ringer for. De ringer for dig! 
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tror, alle er særdeles chokeret over de billeder, vi har set fra den seneste voldsbølge i Kosovo. De bringer mindelser om de tilstande, vi oplevede i 1990'erne. Det var rent faktisk positivt, at det internationale samfund reagerede hurtigt, især EU, men også de forskellige EU-medlemsstater, som hurtigt sendte forstærkninger til de militære styrker i området og havde held til at sætte en stopper for den videre optrapning af volden.
Mange har påpeget, at vi nu bør anspore de ansvarlige i Kosovo, men også folk i Serbien og måske også i Albanien, til at bidrage til at finde en gennemførlig løsning. Jeg tilslutter mig de kolleger, som har påpeget, at situationen i Kosovo befinder sig i et dødvande. Det betyder, at mange mennesker ikke længere kan se nogen udvej, og det danner ydermere grobund for onde kræfter, som har forårsaget de seneste problemer. Efter min opfattelse bør vi især koncentrere opmærksomheden om den sociale og økonomiske situation. Den høje arbejdsløshed i landet gør det særdeles vanskeligt at finde en løsning på problemerne.
Jeg fastholder imidlertid, at vi fortsat må arbejde på at sikre et samfund, hvor de to etniske grupper kan samarbejde og leve sammen, og jeg mener også, at vi kan appellere til de etniske grupper om at påtage sig et ansvar. Det er imidlertid ikke muligt at besvare spørgsmålet om Kosovos definitive status, før der er opnået en form for intern stabilitet, som vi har tiltro til, og før der er tiltro til, at de to befolkningsgrupper kan leve fredeligt side om side. Jeg frygter imidlertid, at det internationale samfund, med andre ord at vi til den tid fortsat skal være til stede i området og også jævnligt vil være nødt til at gribe ind, som det har været tilfældet i de seneste uger.
Jeg er helt enig med kommissær Patten i, at dette er en risiko for Europa, som kræver et svar fra Europa. Vi kan ikke tillade, at der udvikler sig et sort hul i den del af Europa, og det er derfor også så væsentligt, at der er reageret på den måde, der er reageret. Vi må imidlertid også overveje eventuelt at anlægge en hårdere linje fremover for at sikre, at man kommer ud af føromtalte dødvande. 
Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, indledningsvis vil jeg gerne understrege, at jeg fordømmer alle former for vold. Jeg vil også gerne understrege, at jeg afgjort går ind for et multietnisk Kosovo. Jeg foretrækker betegnelsen Kosova, som er den albanske term for Kosovo. Jeg er enig med hr. Lagendijk i, at det stod skrevet i stjernerne, at det før eller senere ville komme til voldsudbrud i Kosova. Alle, som har besøgt den delte by Mitrovica, vidste, at der ikke skulle meget til, før det kom til opstand. Det var ikke vanskeligt at forestille sig oprør og lynchstemning. Der er således behov for at stække "strammerne" blandt Kosova-albanerne.
Det kræver, at vi fjerner traumerne. Fortidens traumer, traumerne efter udvandringen i 1999, traumer, som fortsat præger Kosova-albanerne, eftersom næsten fire tusinde af deres venner, bekendte, brødre, søstre, fædre og mødre er meldt savnet. Fire tusinde mennesker er fortsat meldt savnet. De er forsvundet eller sidder fortsat i serbiske fængsler på grundlag af særdeles upræcise anklager. Også i dag forvoldes der traumer. Er det i virkeligheden ikke den hemmelige pagt, som blev indgået mellem Milosevic og de russiske generaler, som nu gennemføres af det internationale samfund i den nordlige del af Kosova, hvilket reelt gør det nordlige Kosova til serbisk område? Kosova-albanerne i Mitrovica, som udgør 85 % af befolkningen, er, hvordan man end vender og drejer det, fortsat serbernes gidsler. Arbejdsløsheden i den albanske del er to en halv gang højere end i den serbiske del. Kosova-albanerne i Mitrovica i den sydlige del tjener to og en halv gang mindre end serberne i den nordlige del.
Det internationale samfund indtager fortsat officielt et standpunkt, som hedder: først standarder, derpå status. Jeg vil imidlertid godt argumentere for et både-og. Vi bør både tilstræbe standarder og status. Kun et uafhængigt Kosova kan sikre virkelig fred i området. I det mindste så længe multietniciteten også respekteres af Kosova-albanerne. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget fem beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.(1) 
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på torsdag.
Korakas (GUE/NGL ),
   Med de seneste begivenheder i Kosovo fuldføres den etniske udrensning, hvor de sidste serbere og sigøjnere fordrives, og deres ejendom beslaglægges. Herved fremmes løsrivelsen fra Serbien og dannelsen af en selvstændig stat, sådan som de kosovoalbanske separatistbevægelser har arbejdet for ved at sørge for, at der kun er albansktalende indbyggere tilbage.
Det er NATO - men også EU, der bifaldt interventionen og bombardementerne - som moralsk og i høj grad fysisk står bag denne forbrydelse mod hundredtusindvis af serbere og sigøjnere. Den internationale NATO-styrke, som blev indsat i Kosovo for at gennemføre Sikkerhedsrådets resolution 1441, afvæbnede ikke de kriminelle UCK-bander, som den skulle, men udnævnte dem i stedet til Kosovos sikkerhedskorps.
Den nuværende situation i Kosovo, og i det hele taget tragedien i Jugoslavien, viser omfanget af den forbrydelse, som blev begået mod den jugoslaviske befolkning i 1990'erne, og af hykleriet i invasionsmagternes erklæringer om beskyttelse af menneskerettighederne mod den folkevalgte regering under præsident Milosevic, da de intervenerede og hindrede den i at opretholde ro og orden og beskytte Kosovos indbyggere (af alle nationaliteter) mod UCK's aktiviteter.
KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet fordømmer de ansvarlige for denne tragedie og udtrykker vores solidaritet med den jugoslaviske befolknings kamp for at fordrive angriberne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α5-0133/2004) af Keppelhoff for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om krav til foderstofhygiejne.
Byrne,
    Hr. formand, jeg er meget glad for, at Europa-Parlamentet var i stand til at udarbejde en udtalelse om foderstofhygiejne til denne mødeperiode. Kommissionens forslag blev vedtaget i april 2003, men jeg er klar over, at arbejdet i Parlamentet først blev indledt sidste efterår, og jeg vil derfor lykønske fru Keppelhoff-Wiechert med den store arbejdsindsats hun har ydet på så kort tid. Klare, bindende regler for foderstofhygiejne er et af de sidste væsentlige led, vi mangler for at have fuldført vores jord til bord-strategi for fødevaresikkerhed.
Jeg vil kort redegøre for forslagets tre hovedpunkter. For det første omfattede det en obligatorisk registrering af alle foderstofvirksomheder foretaget af medlemsstaternes kompetente myndigheder. For det andet tog det sigte på at forhøje hygiejnestandarderne ved hjælp af principperne for risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter - HACCP - for alle foderstofvirksomheder på alle niveauer ud over den primære produktion. Forslaget indeholdt også garantibestemmelser for foderstofvirksomhederne med henblik på dækning af virksomhedsrelaterede risici såsom omkostninger i forbindelse med tilbagetrækning af produkter fra markedet.
Jeg er glad for, at der har været et nært samarbejde mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen for at nå frem til et anvendeligt kompromis, der kan sikre enighed om dette forslag ved førstebehandlingen. 
Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær Byrne, mine damer og herrer, som ordfører om foderstoffer og hygiejne fulgte jeg debatten meget nøje i to udvalg, ikke kun i det korresponderende udvalg - Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik - men også i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter som rådgivende udvalg, og jeg vil gerne meddele Parlamentet, at jeg som ordfører om foderstofhygiejne principielt bifalder Kommissionens bestræbelser på at forbedre fødevaresikkerheden i EU generelt.
Fra jord til bordbør kriterierne for fremstillingen af vores fødevarer være defineret meget klart. Ud over belastningen af fødevarerne har de senere års skandaler på foderstofområdet - f.eks. BSE, dioxin eller nitrofen - kostet de europæiske skatteydere rigtig mange penge i forbindelse med tilbagekaldelse af produkter. Derfor hilser jeg det meget velkommen, at - som hr. Byrne påpegede - udgifterne i forbindelse med tilbagekaldelse ifølge den fremlagte forordning ikke skal betales over EU's budget generelt, men langt mere konsekvent af foderstofproducenterne. Det vil sige, at det ikke er skatteyderne, der skal betale, men de sorte får selv.
Det er, mener jeg, grunden til, at forordningen meget præcist skal definere, hvad en "foderstofproducent" er. Jeg tror ikke, at der hersker nogen uenighed om, at landbrugere, der producerer korn eller andre primærfoderstoffer, ikke skal tvinges til at tegne en obligatorisk forsikring. De modtagende parter i foderblandingsindustrien er allerede i stand til at analysere og klassificere den byg, rug, majs osv., de får leveret. På baggrund af det, jeg hele tiden får at vide, mener jeg, at de små avlere af foderstoffer, hvad enten det er med henblik på levering til andre eller til foderbrug på deres egen bedrift, bør være undtaget fra denne forordning, som dog vil gælde, hvis der iblandes tilsætningsstoffer, enten af landbrugeren selv, foderblandingsproducenten eller den mobile mølle, der kører rundt til landbrugsbedrifterne med det formål. Det må ikke være sådan, at der med henblik på forebyggende forsikringsdækning bliver skabt regler, hvoraf nogle faktisk er umulige at overholde. Jeg mener stadigvæk, at det, som vi kræver politisk, ikke bør ignorere realiteterne i dagligdagen, og det gælder navnlig grænseværdier for uønskede stoffer, når de er iblandet, overført osv., som i stigende grad er baseret på det, der analytisk er muligt. Lad mig gentage, at det ikke længere har noget med sundhedsbeskyttelse at gøre, hvis man finder et stykke hugget sukker i Bodensøen.
Grænseværdier bestemmes i stigende omfang af, hvad moderne analysemetoder kan, frem for af potentielle risici, og vi bør koncentrere os om den faktiske risiko, som forbrugerne udsættes for. Forsikringsselskaberne gjorde det klart under en høring i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, at omkostningerne i forbindelse med finansielle garantier vil blive fuldstændig umulige at beregne uden en klar definition af, hvad der menes med "risiko", og de ville finde det meget vanskeligt at anslå dem. Jeg appellerer til producenterne om at starte med en frivillig forsikring. Derfor, hr. kommissær, har jeg som ordfører krævet i artikel 8, at der bliver fremlagt en gennemførlighedsundersøgelse af forpligtende eller ikke-forpligtende garantier, og hvis vi bliver præsenteret for en om 12 måneder, så er jeg sikker på, at vi kan se videre fremad. Denne gennemførlighedsundersøgelse skal ikke kun undersøge de nationale forskrifter, der er i kraft for øjeblikket, og systemer og praksis relateret til ansvarsområder inden for foderstofsektoren og beslægtede områder på nationalt plan, men skal også komme med anbefalinger til en mulig og gennemførlig garantiordning på europæisk plan. Så lad mig gentage, at vi politisk kun bør forlange det, som kan gennemføres i praksis.
Lad mig benytte lejligheden til at rette en stor tak til alle parlamentsmedlemmer, som har medvirket til dette seriøse og konstruktive stykke arbejde om emnet, navnlig til repræsentanterne for Kommissionen, som vi virkelig havde nogle gode diskussioner med, og til det irske formandskab for det gode samarbejde og i særdeleshed for den meget realistiske vurdering af, hvad der er muligt, og hvad der ikke er muligt. Jeg er spændt på at se, hvad der videre sker, om vi rent faktisk kan nå til enighed efter førstebehandlingen. 
Parish (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg takker fru Keppelhoff-Wiechert for hendes betænkning og for at have lyttet til de forslag, jeg stillede i udtalelsen fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Vi erkender alle behovet for sikre foderstoffer. Hvis foderstofferne er sikre, føler forbrugerne sig trygge ved at spise de animalske produkter.
Selv om vi erkender, at det er nødvendigt at kunne identificere og isolere de producenter og foderstofvirksomheder, der er involveret i produktionskæden for foder, mener jeg, at det bør kunne lade sig gøre uden at indføre endnu en snærende registreringsordning. Vi erkender behovet for fuldstændig identificering af alle operatører inden for foderstofsektoren, herunder landbrugsbedrifter, ved at tilpasse de eksisterende reguleringsordninger, så de kompetente myndigheder får mulighed for at inspicere operatørerne. Men de nationale reguleringsordninger, som allerede er indført og opfylder andre formål, bør så vidt muligt anvendes, så vi undgår unødvendig overlapning og regulering. I dag kan de fleste bedrifter identificeres gennem deres deltagelse i disse ordninger.
Jeg glæder mig over Kommissionens forslag, som sikrer, at hele foderstofsektoren undtagen den del, der udelukkende beskæftiger sig med den primære produktion, skal overholde principperne for risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter. HACCP er en metode til kortlægning af potentielle risici og fastlæggelse af passende kontrolstrategier, som jeg hilser velkommen.
Som fru Keppelhoff-Wiechert nævnte, er det mest foruroligende i Kommissionens forslag kravet om finansielle garantier. Alle foderstofvirksomheder, herunder landbrugsbedrifter, vil skulle opfylde nye krav om finansielle garantier til dækning af udgifterne i forbindelse med tilbagetrækning af produkter i tilfælde af risici for fodersikkerheden. Denne skulle være begrænset til tilbagetrækning, behandling og eventuel destruktion af produkterne. Efter høring af landbruget, foderfabrikanterne og forsikringssektoren mener vi, at de finansielle garantiers indvirkning endnu ikke er analyseret tilstrækkeligt. De konkrete muligheder for at indføre finansielle garantier eller forsikringskontrakter er ikke undersøgt tilstrækkeligt grundigt med sektoren, og det er usikkert, om forsikringssektoren vil udbyde sådanne garantier. Disse garantiordningers indvirkning på fabrikanternes og landmændenes omkostningsniveau er også uklar. Derfor henstiller vi, at Kommissionen behandler denne del mere indgående, inden den fremsætter forslag herom.
Endelig mener vi, at det er meget vigtigt, at foderstoffer fra lande uden for EU også underlægges disse meget strenge krav. 
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, jeg beder fru Keppelhoff-Wiechert undskylde, at jeg ikke overværede hendes indlæg. De jernbanearbejdere, der er blevet afskediget for nylig, holder i øjeblikket et massemøde udenfor, og det var dér, jeg opholdt mig.
Jeg beklager, at vi ikke var i stand til at nå frem til et fuldstændigt kompromis om det centrale emne her - det eneste, jeg har tid til at behandle. Jeg har som hr. Parish hørt og taget til efterretning, at der fra flere sider er frygt for, at vi i virkeligheden ikke har skabt et marked eller afprøvet muligheden for at skabe et marked for de relevante forsikringsprodukter. Jeg mener dog, at vi på det sidste møde i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik med passende indrømmelser fra begge sider nåede frem til et kompromis om, at en undersøgelse over 12 måneder kan føre til - og vil efter min opfattelse føre til - en reel evaluering af, hvordan forsikringsdækningen tilvejebringes. Jeg er bevidst om, at det forpligter Kommissionen til at gå længere, end den kunne have ønsket sig i den bedste af alle verdener. Men eftersom et overvejede flertal blandt medlemsstaterne og Rådet har denne holdning eller en endnu stærkere holdning til disse forslag, må vi, hvis vi på nogen måde skal skabe enighed under førstebehandlingen, komme med en tilkendegivelse - som måske allerede foreligger - af, at vi vil følge denne linje.
Jeg går ikke selv ind for en ordning, der betyder en overgang til frivillige ad hoc-løsninger fastlagt i de enkelte medlemsstater. Det gør PSE-Gruppen heller ikke. Vi har lært af alle vores erfaringer fra de forskellige fødevareproblemer, vi har oplevet i tidens løb. Erfaringerne inden for fødevare- og foderforsyningen i de år, der er gået, siden vi først begyndte at indføre en generel fødevare- og foderlovgivning, viser, at det er nødvendigt at træffe foranstaltninger, der finder anvendelse i hele Fællesskabet. Det er ikke ønskeligt, at man blot kan undlade at tilslutte sig sådanne foranstaltninger. Jeg håber, at ordføreren vil erfare, at når der først er foretaget passende undersøgelser over et passende tidsrum - og det mener jeg, 12 måneder er - vil vi nå til den konklusion. Det håber jeg også, Kommissionen for sin del vil kunne acceptere. 
Byrne,
    Hr. formand, jeg vil endnu en gang takke ordføreren, fru Keppelhoff-Wiechert, og alle, der har bidraget til at fremme arbejdet med denne vigtige sag. Jeg håber, at det udmærkede arbejde, der er udført, og den uformelle trilog mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen har skabt så stor enighed mellem de tre institutioner, at der kan findes en løsning under førstebehandlingen.
Jeg forstår den holdning, der er kommet til udtryk her i Parlamentet, til fordel for en finansiel garanti. Men jeg er dog også nødt til at tage hensyn til holdningen i Rådet, som med kvalificeret flertal vedtog at lade garantibestemmelserne udgå. Jeg er overbevist om, at hvis vi skal nå til enighed under førstebehandlingen, vil Parlamentet være nødt til at stemme for ændringsforslaget om at slette garantibestemmelserne i overensstemmelse med det foreliggende kompromisforslag. Kommissionen vil derefter kunne forelægge en rapport om alle situationens aspekter. Det vil give mulighed for en fuldstændig høring af alle økonomiske aktører og interessenter.
Jeg må indrømme, at det er et meget overbevisende argument, at forsikringsbranchen i EU, herunder det udvidede EU, ikke er parat til indførelsen af generelle bestemmelser om obligatorisk finansiel garanti. Så jeg anmoder indtrængende Parlamentet om at stemme for ændringsforslaget om finansiel garanti, fordi en udmærket mulighed for umiddelbar enighed ved førstebehandlingen ellers vil gå tabt.
Jeg har forstået, at ordføreren på grundlag af det kompromis, der er indgået, har stillet en række ændringsforslag, som Kommissionen kan acceptere, og som følgelig letter en afslutning ved førstebehandlingen.
Jeg skal til sidst sige, at Parlamentet modtager en fuldstændig fortegnelse over Kommissionens holdning til ændringsforslagene. Jeg antager, at den vil blive indføjet i forhandlingsreferatet fra denne mødeperiode(1).
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α5-0147/2004) af Thors for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med fødevarer.
Byrne,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordføreren, fru Thors, og ordføreren for udtalelsen fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, fru Corbey, for deres store arbejde med dette beslutningsforslag, hvor vi er nær ved enighed ved førstebehandling efter en hurtigt og konstruktiv interinstitutionel dialog.
Tillad mig at henlede Deres opmærksomhed på de vigtigste elementer i Kommissionens forslag til erstatning for rammedirektivet fra 1989 om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med fødevarer. For det første udvider forslaget forordningens rækkevidde til at medtage nyskabende former for emballage, kendt som "aktive" og "intelligente", og danner en generel juridisk ramme om tryg anvendelse af dem. Det fastslår de generelle principper for sikkerhed og mærkning og åbner mulighed for, at der om nødvendigt kan formuleres yderligere regler, som skal medtages i gennemførelsesbestemmelserne.
For det andet vil forslaget sikre bedre sporbarhed og mærkning af materialer og genstande, der er bestemt til at komme i berøring med fødevarer. For det tredje forøger det gennemskueligheden og den juridiske sikkerhed for aktører på området ved at beskrive proceduren for godkendelse af stoffer, der benyttes til materialer, der kan komme i kontakt med fødevarer.
Endelig vil forslaget give mulighed for ikke bare at vedtage nye direktiver, men også beslutninger eller forordninger, da sidstnævnte passer bedre til visse bestemmelser, såsom en liste over godkendte stoffer.
Forslaget er i både forbrugernes og industriens interesse. Det vil forøge harmoniseringen af forskellige sektorer af materialer, der kommer i kontakt med fødevarer, herunder genbrugsmaterialer og aktiv og intelligent emballage. Jeg er i særdeleshed taknemmelig over for fru Thors for hendes store arbejde for at få forslaget vedtaget ved førstebehandling.
Kommissionen støtter disse bestræbelser. Vi kan derfor acceptere alle ændringsforslag, der indgår i den kompromispakke, der er resultatet af nær kontakt mellem de tre institutioner. 
Thors (ELDR ),
   Hr. formand, hr. kommissær, vi står over for godkendelsen af en ramme for emballage til fødevarer. Det føles næsten som en symbolsk handling, da vi næsten har afsluttet alt lovgivningsarbejde i forbindelse med grønbogen om fødevarer. Efter alt det andet, vi har afklaret, skal vi nu skabe en ramme omkring det hele. Jeg håber, at det lykkes.
Jeg vil understrege, at det handler om at godkende de principper, som skal gælde for materialer, der kommer i berøring med mad. Vi godkender ikke nye materialer som sådan, men siger, hvordan det skal foregå. Jeg ser det som et eksempel på god lovgivning, at vi angiver retningen og opstiller grænser for det, der skal godkendes. Også fremover skal emballage ofte godkendes udtrykkeligt med tanke på, hvilke stoffer og hvilken mad de skal anvendes til. For at tage et eksempel: Hvor fed er den mad, som materialet kommer i kontakt med? Jeg kan forsikre forbrugerne om, at vi fortsætter med at være forsigtige, således at f.eks. ftalater ikke frigøres fra blød plastik.
Som kommissæren sagde, er de tre vigtigste nyheder den nye forvaltning, som følger af, at der oprettes en europæisk myndighed for fødevaresikkerhed og dermed en åbenhed, de nye principper, som indgår i fødevarelovgivningen, og endelig muligheden for at godkende aktiv intelligent emballage. Flertallet i Parlamentet synes at være parat til at acceptere aktiv emballage, det vil sige emballage, som kan absorbere syre og fugt i sine omgivelser eller afgive antioxidanter. I et forskningsprojekt, som er blevet gennemført, har man f.eks. påvist, at tomater og frugt bevarer deres rigtige form længere i aktiv emballage. Rigtigt anvendt tror jeg faktisk, at det kan føre til færre tilsætningsstoffer. Det ville være en fordel, da vi er bekymrede for, at der muligvis findes en sammenhæng mellem tilsætningsstoffer og det øgede antal allergier.
Selv kræver jeg en aktiv emballage omkring mit brød. Jeg har selv fundet en uåbnet pakke efter to år og konstateret, at brødet var helt uforandret. Som vi sagde, bør denne aktive intelligente emballage give fordele for både forbrugerne og producenterne. Jeg kan også se situationer for mig, hvor den nævnte emballage hjælper os med at spare energi, hvilket selvfølgelig ville være af betydning.
Til de betingelser, der opstilles, for at vi skal godkende de nye typer af emballage, hører, at de er forenelige med fællesskabslovgivningen i øvrigt. Stoffer, som tillades i mad, skal være godkendte, og aktiv emballage må ikke være misvisende for forbrugerne. Dårlig lugt skal ikke skjules med en anden lugt. Intelligent emballage kan give os oplysninger om, hvordan maden er blevet opbevaret, og dermed vise, om den er blevet opbevaret på en egnet måde. Vi ved, at f.eks. visse røgede madretter kan være svære at opbevare rigtigt. Lad os håbe på, at der i fremtiden vil blive udviklet intelligent emballage, som f.eks. viser, hvordan røget fisk håndteres, og hvorvidt den håndteres rigtigt. Vi ved, at der i denne forbindelse af og til er opstået problemer med listeria.
Som kommissæren sagde, vil vi føre diskussioner om genanvendelse af materialer. Kravene er nemlig steget, også når det handler om plastik, metal og papir, som anvendes i emballage. Det er vigtigt, at der vedtages nye bestemmelser på baggrund af denne forordning, og at vi med sikkerhed ved, at fødevareemballage skal godkendes, således at de er sikre.
Der vil blive vedtaget flere regler om sporbarhed på baggrund af og på linje med den tidligere vedtagede lovgivning. Parlamentet har i sit arbejde forsøgt at understrege, at de oplysninger, som skal bevares, skal være dem, som kræves for at udrede de problemer, der eventuelt opstår senere. Jeg tror også, at de regler, som vi nu fastlægger for sporbarhed, er vigtige for, at alle parter skal have lige muligheder for at kunne være leverandører til store fødevarekæder. Jeg er glad for, at vi har fremlagt klare regler om offentlighed og sprog. I den del var Kommissionens forslag ikke helt tydeligt.
Havde der været flere regler om entydige, bindende bestemmelser for god forvaltning, ville vi troligt have opgivet en del ændringsforslag. Men det var nu ikke tilfældet. Derfor har vi behov for at afklare ting her og nu. For mit vedkommende beklager jeg, at Rådet og Kommissionen ikke ville godkende fødevaremyndighedernes selvstændighed.
Jeg håber, at vi kan vedtage denne betænkning under førstebehandlingen. Det ville være tilfældet, hvis vi stemmer for blok 1 og 2. Det er i overensstemmelse med det, vi kom frem til under vores forhandlinger med Rådet, og med det, som Coreper godkendte i sidste uge. Derimod ser jeg ingen anledning til at godkende ændringsforslag 17.
Jeg vil takke Kommissionen og Rådet for et godt samarbejde. Jeg vil dog frem for alt rette en stor tak til sekretariatet for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik samt til vores gode tjenestemand Virpi Köykkä for et udmærket arbejde. Det har været en fornøjelse at samarbejde med hende. 
Corbey (PSE ),
   Hr. formand, fru Thors, hjertelig tak for Deres indsats. Det vil efter min opfattelse være glimrende, hvis vi kan afslutte denne sag under førstebehandlingen. Det er en ganske teknisk sag, men jeg tror, vi kan komme et godt stykke vej.
Det indre marked gør det nødvendigt at harmonisere bestemmelserne vedrørende fødevaresektoren og vedrørende emballage. Ny udvikling kræver nye standarder. Aktive og intelligente materialer og genstande er eksempler på en sådan ny udvikling. Aktive materialer interagerer med fødevarerne med henblik på at opretholde eller forbedre fødevarernes tilstand under opbevaringen og forlænge deres holdbarhed. Intelligente materialer er udviklet med henblik på at give oplysninger om fødevarernes faktiske tilstand. Eventuelt kunne der udvikles et stof i emballagen, der ændrer farve, hvis mælken bliver sur, eller hvis maden bliver dårlig. Det er en interessant udvikling, og Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi støtter fuldt og helt Kommissionens forslag. Dog har vi enkelte bemærkninger til denne udvikling.
For det første må aktive og intelligente materialer ikke anvendes for at vildlede forbrugeren. Muligheden herfor foreligger, men vi ønsker at understrege, at det ikke er hensigten. For det andet er der behov for sporbarhed, men der er efter vores udvalgs opfattelse ikke behov for at gå tilbage til det træ, papirposen er fremstillet af. Det er tilstrækkeligt med et godt system. For det tredje må konsekvenserne for vores handelspartnere ikke være urimelige, og der må i særdeleshed ikke skabes unødige handelshindringer i forhold til udviklingslandene. Jeg har forstået, at der er foreslået nogle løsninger i så henseende.
Endelig advokerer Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi for, at hindringerne for brug af genanvendte materialer fjernes. Det er ikke rimeligt, at man på den ene side fremmer genanvendelse og på den anden side forbyder markedsføring af genanvendte materialer. Rettesnoren er i denne forbindelse selvsagt fødevaresikkerheden. Vi ønsker i vores udvalg kort sagt, at moderne teknologi bringes i anvendelse til fordel for forbrugeren og miljøet. 
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Thors for denne betænkning og for alt hendes arbejde med den. Det bekræfter min allerede høje mening om hendes parlamentariske talenter. Det bliver et sørgeligt tab for Parlamentet, når hun vender tilbage til Finland.
Her har vi en aktiv og intelligent emballage om et forslag fra Kommissionen. Det har fået bred støtte i vores udvalg og i reaktionerne fra Rådet og Kommissionen, som jeg fandt helt igennem konstruktive. Hvis vi kunne gøre sådan noget tiere, ville alles liv blive meget enklere. Men der var visse spørgsmål, vi måtte stille. Et af dem drejede sig om, i hvilken udstrækning sporbarhed ville være mulig. Jeg er glad for, at fru Thors tog mine egne ændringsforslag med. Jeg accepterer hendes råd om, at vi ikke stemmer for ændringsforslag 17. Hvis hun havde bedt mig om at gøre det modsatte, ville jeg have gjort det. Jeg tror, at spørgsmålet om åbenhed over for offentligheden i denne sag er noget, vi bør tage hensyn til.
Et andet punkt, som nogle af os er lidt bekymrede over - og det dukker op igen og igen i disse debatter - er den præcise rolle for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet. Igen og igen hører man det mantra, at man vil henvise til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, at de vil gøre dette og hint. Vi skulle have hørt fra den øverste myndighed i Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet i denne uge. Det er blevet udsat. Når vi bevæger os i retning af større fødevaresikkerhed, sikrere fødevareemballage, bedre mærkning og så videre, bør vi overhovedet ikke behøve Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet til at gøre alt arbejdet. Når der er et vist mål af dispensation indbygget i dette, synes alle medlemsstater at være rimelig tilfredse med det. Når Kommissionen har gjort et godt stykke arbejde, bør vi bevæge os videre og se, hvordan de eksisterende institutioner selv kan klare sig.
Jeg ønsker denne betænkning såvel som fru Thors alt vel. Jeg komplimenterer hende for denne betænkning. 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg skal først beklage, at jeg kom for sent til forhandlingen, hvorfor jeg ikke fik hørt ordførerens indledning. Jeg undskylder det meget, men forhandlingen gik af stabelen lidt tidligere end beregnet.
Vi har valgt at acceptere det kompromis, som man er blevet enig om. Vi mener, at det er rimeligt, selv om vi nogle steder ville have gået længere, f.eks. hvad angår indholdet i artikel 17. Vi har også valgt at acceptere kompromiset.
Hvad angår aktivt og intelligent materiale, forholder vi os meget skeptiske. Vi mener imidlertid, at kompromiset i sin helhed er godt, da det indebærer en klar forbedring sammenlignet med det oprindelige forslag. Det er et godt skridt på vejen.
Endelig vil jeg understrege, at sporbarheden efter vores mening er meget vigtig. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Kommissionens forslag tager sigte på at indføre to nye typer emballage, som kommer i berøring med fødevarer, nemlig såkaldt "aktiv" emballage, som frigiver konserveringsmidler til fødevarerne, og såkaldt "intelligent" emballage, som advarer forbrugerne, hvis fødevarerne er fordærvede eller frembyder en uønsket egenskab.
Ordføreren forsøger ganske vist at forbedre bestemmelserne om mærkning, at forbedre beslutningsprocedurerne, hvor Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og dennes godkendelsesprocedure inddrages, samt at forbedre adgangen til offentlige dokumenter, men betænkningen er ikke desto mindre i dens nuværende form uacceptabel for De Grønne. Fællesskabsretten sikrer, når det gælder tilsætningsstoffer til fødevarer, regulering til mindste detalje, men Kommissionens forslag fastlægger kun en generel proceduremæssig ramme, som lægger stor vægt på komitologi. Der er således rig mulighed for at indføre aktiv emballage, uden at der fastsættes nøje forskrifter for specifikke stoffer.
Vi har længe kæmpet ihærdigt for at undgå, at forbrugerne i stadig stigende grad udsættes for en mængde tilsætningsstoffer, og vi vender os mod yderligere udbredelse af disse, hvilket er til skade for sundheden. De Grønne kræver derfor, at aktiv emballage, hvis konsekvenser man ikke kender, nægtes godkendelse, at det sikres, at der ikke findes toksiske stoffer i aktiv emballage, og at fællesskabsrettens bestemmelser om tilsætningsstoffer til fødevarer nøje håndhæves i forbindelse med godkendelsen af ny emballage til fødevarer. Forkastes vores forslag, ser vi os nødsaget til at stemme imod betænkningen, som ikke i tilstrækkeligt omfang tager hensyn til de mulige konsekvenser for forbrugernes sundhed. Hvornår oplever vi påtrængende nødvendige tilbagekaldelser af visse fremtidige emballagetyper? 
Byrne,
    Hr. formand, tillad mig endnu en gang at understrege min påskønnelse af fru Thors' fremragende arbejde og at glæde mig over de fremskridt, der er sket. Efter kun tre måneders frugtbart samarbejde mellem de tre institutioner er vi i dag ved førstebehandling meget tæt på en aftale. Hvis vi når det, vil det bestemt være en rekord, hvad angår tidsforbruget.
Fru Thors har i sine tidligere indlæg henvist til, at det arbejde, vi har påtaget os, næsten er færdiggjort - nødvendigheden af at få den lovgivning på plads, som der henvises til i hvidbogen om fødevaresikkerhed. Jeg er glad for at kunne sige, at vi næsten har færdiggjort det arbejde. Måske kan vi tænke over og lykønske os selv med vores store arbejde i de sidste fire et halvt år, hvor vi har arbejdet godt sammen for at nå disse resultater.
Jeg forstår Parlamentets ønske om at fremskynde Kommissionens forslag om genbrugt plastik. Jeg forstår også den yderligere præcisering, der gives omkring visse aspekter, i særdeleshed omkring sporbarhed, godkendelsesproceduren og bestemmelserne om aktiv og intelligent emballage.
Afslutningsvis glæder det mig at acceptere hele kompromispakken. Jeg mener, jeg har ret, når jeg siger, at det er fru Thors' sidste betænkning, så lad mig komplimentere hende for den og for hendes arbejde her i Parlamentet og ønske hende alt godt i hendes fremtidige karriere. 

 - Mange tak, hr. kommissær.Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00. 
Kastler (PPE-DE ),
   Selv om vi uden tvivl bliver beriget af fødevarer fra en lang række lande, som vi kan finde på hylderne i vores supermarkeder, vil forbrugerne kunne stole på, at produkterne er sikre og af høj kvalitet, og vi må skabe forudsætningerne for, at de kan det. Som ordfører for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater hilser jeg revisionen af rammedirektiv 89/109/EØF velkommen og takker fru Thors for det gode samarbejde.
De Kristelige Demokrater har krævet en lang række afgørende ændringsforslag for at gøre emballager, og dermed fødevarer, endnu mere sikre i fremtiden. Om end vi hilser det foreslåede mærkningssystem med henvisningen "egnet til berøring med fødevarer" eller symbolet med det stiliserede glas og gaflen velkommen, så kræver vi en undtagelse for genstande, hvor der ikke kan herske tvivl om, at de er beregnet til berøring med fødevarer (f.eks. kopper, glas osv.), for derved at undgå overdrevet bureaukrati. Vi bifalder også, at princippet om sporbarhed udvides til de anvendte materialer, selv om det dog ikke må medføre overregulering. I forbindelse med papiremballage ville det f.eks. være meningsløst at skulle angive nøjagtigt, hvor hvert enkelt træ stammer fra. Det er teknisk ikke muligt, da der altid er tale om blandinger. Såfremt plenarforsamlingen vedtager disse krav, støtter De Kristelige Demokrater det kompromis, der er blevet resultatet af forhandlingerne med Rådet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0172/2004) af Goodwill for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse fluorholdige drivhusgasser (KOM(2003) 492 - C5-0397/2003 - 2003/0189(COD)). 
Wallström,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet og i særdeleshed ordføreren, hr. Goodwill, for det arbejde, der er gjort med denne betænkning om Kommissionens forslag til forordning om visse fluorholdige drivhusgasser.
Jeg er taknemmelig for den konstruktive holdning, Parlamentet og ordføreren har indtaget til en række elementer i dette yderst tekniske forslag til forordning. De ved, at forslaget kan hjælpe EU med at opfylde sine Kyoto-forpligtelser. Fluorholdige drivhusgasser, som defineret i Kyoto-protokollen, tegnede sig for en mængde svarende til 65 millioner tons CO2, det vil sige 2 % af den samlede udledning af drivhusgasser i EU i 1995, men det forudses, at det vil vokse til 98 millioner tons - fra 2 % til 4 % - i 2010, hvis man fortsætter som nu.
F.eks. er der i køle- og airconditioningsektorerne en stærkt opadgående tendens i anvendelsen af fluorholdige drivhusgasser på grund af udfasningen af ozonnedbrydende stoffer. Vores forslag tager højde for disse stigende tendenser. Dette forslag til forordning vil ved at indføre omkostningseffektive afværgeforanstaltninger reducere den prognosticerede udledning med, hvad der svarer til 23 millioner tons CO2 i 2010 og føre til endnu større reduktioner senere. 
Goodwill (PPE-DE ),
   Hr. formand, vi kender alle princippet om substitution, erstatning af et produkt, der skader miljøet eller sundheden, med et mere miljøvenligt eller sundere produkt. På mange måder har anvendelsen af fluorholdige drivhusgasser allerede været et eksempel på substitution, i betragtning af at der i mange apparater, hvor der tidligere anvendtes freon, nu anvendes hfc-gasser i stedet. Som vi ved, er freon langt mere skadeligt for miljøet end hfc-gas, da det er en ozonnedbrydende gas, som vi med succes har taget fat på inden for rammerne af Montreal-protokollen.
Hfc-gasser er drivhusgasser ligesom CO2, og som kommissæren har sagt, ligegyldig hvad vi gør for at begrænse fluorholdige gasser, må det ikke ske på bekostning af det, der skal gøres for at begrænse CO2. Hfc-gasserne er en dråbe i havet i forhold til CO2.
Først og fremmest vil jeg gerne sige noget om lovgrundlaget. Der har været megen diskussion om dette, men jeg er fast overbevist om, at artikel 95 om det fælles marked er det korrekte lovgrundlag. Hvis vi anvendte artikel 175, ville det gøre det næsten umuligt at markedsføre produkter med disse gasser inden for hele EU. Jeg forstår godt situationen i f.eks. Østrig, hvor de er gået længere, men af hensyn til det fælles marked bør vi holde fast i lovgrundlaget.
Der er en række anvendelser af hfc-gasser, fra airconditionanlæg til kondisko med luftpuder i sålerne og kunstig sne på spraydåse, f.eks., som vi har haft lidt sjov med i pressen ved juletid. Men forslaget drejer sig hovedsagelig om begrænsning, ikke om forbud. Faktisk er der en række apparater, hvor der ikke findes noget alternativ, f.eks. til brandhæmning og anvendelsen af svovlhexafluorid i kontakter. Hvis vi skulle gå videre med et af de forslag, som De Grønne har fremsat, ville lyset gå ud i hele Europa!
Med hensyn til airconditionanlæg i biler - og det er en bivirkning ved den globale opvarmning, at flere mennesker får airconditionanlæg i deres biler - gik forslaget på at erstatte HFC134a, som har et globalt opvarmningspotentiale på 1300, med det mere miljøvenlige HFC152a, der har et opvarmningspotentiale på 140. Jeg kan se, at folk i tilhørerlogen allerede er ved at falde i søvn, og det er derfor, Parlamentet besluttede, at vi skulle tage det dristige skridt faktisk at udfase anvendelsen af hfc-gasser til airconditionanlæg og erstatte dem med nyudviklet teknologi baseret på CO2.
I Kommissionens forslag var der et meget kompliceret kvotesystem, som så ud til at skulle begynde i 2009. Men i praksis ville producenterne kunne have overholdt første trin i kvotesystemet uden at gøre noget, da 20 % af de fleste producenters køretøjer ikke er udstyret med airconditionanlæg. Så faktisk ville Kommissionens forslag være begyndt i 2010.
Kvotesystemet er kompliceret og kunne kun have virket virkelig godt i en virksomhed med en produktserie, der passede bekvemt ind i disse trin på 20 %. De fleste fabrikanter har ikke en produktserie, der passer ind på helt denne måde. Og naturligvis var der et kæmpe hul i hele systemet, et hul der var stort nok til, at der kunne køre en Rolls Royce igennem, i og med at fabrikanterne som alternativ kunne betale en bøde på 200 euro for ikke at overholde direktivet. Jeg formoder, at fabrikanterne af visse store, dyre biler hellere ville have gjort det end at have brugt penge på redesign.
Vi har også den kendsgerning at HFC152a er brændbar, hvilket kan forårsage sikkerhedsproblemer. Det var ikke den endelige løsning, og vi mener, at anvendelse af CO2, måske lidt senere, vil være et langt mere effektivt kompromis. Det er derfor, jeg er meget glad for, at PSE-Gruppen har overtalt mig og talt mig til fornuft, og at vi har kompromisændringsforslag 112, som siger, at vi på basis af typegodkendelsen skal udfase anvendelsen af hfc-gasser og erstatte dem med CO2 fra 2012 med en toårig undtagelsesperiode, eller i det mindste en toårig udsættelse, for nogle af de mindre fabrikanter - det, vi kalder Porsche-undtagelsen - og gå i retning af CO2, som er et langt bedre mål, ikke blot miljømæssigt, men også politisk.
Vi behøver også nogle ændringer i første linje i bilag 2, som jeg er sikker på, mødetjenesten vil tage sig af, hvis kompromisændringsforslaget bliver vedtaget, så 50 bliver indsat for det samlede opvarmningspotentiale, og at der indsættes typegodkendelse.
Ikke alle airconditionanlæg er mobile. Nogle er stationære, f.eks. i bygninger som denne. Dette enorme spild af skatteydernes penge bliver nedkølet af hfc-gasser! Når det gælder bygninger, er det vigtigt, at vi får udslip under kontrol, og inspektion og kontrol med udslip er indeholdt i Kommissionens forslag, som vi støtter. Men vi bør også belønne god praksis ved at nedsætte antallet af inspektioner, hvor der ikke findes lækager, såvel som optrappe antallet af inspektioner, hvor der findes nogle.
Endelig vil jeg gerne takke hr. Lange og fru Corbey for at have fået mig til fornuft og hr. Davies for endelig at have omvendt sig til vores måde at tænke på. Det har været en meget interessant rejse, og jeg håber, at folk i tilhørerlogerne ikke synes, at vi bruger al vores tid på at tale om disse kedsommelige tekniske emner. 
Bowe (PSE ),
   Hr. formand, først vil jeg bede om undskyldning, fordi jeg er forpustet. Det, at kollegerne i dag har fattet sig i en sådan korthed, har rykket debatten lidt frem, og jeg forventede faktisk ikke at få ordet allerede. Ikke desto mindre kan vi måske blive færdige inden middagspausen.
Jeg vil gerne komplimentere hr. Goodwill, der har skrevet en god betænkning og medtaget mange af de kommentarer og bemærkninger, som mine kolleger har fremsat. Vi bevæger os i retning af et dokument, som vil viderebringe mange af de punkter, vi har rejst, til Rådet, og som vil være et godt grundlag for yderligere arbejde i næste Parlament. Som en Newcastle-beboer til en Yorkshire-mand må jeg sige: "Godt gjort, kammerat".
Når det er sagt, er der stadig en række spørgsmål, der må løses. Jeg håber, vi her i Parlamentet kan enes om at ændre lovgrundlaget til et dobbelt lovgrundlag. Det er der fornuft i. På mange måder har dette direktiv to formål, både at give regler for det industrielle marked og at beskytte miljøet. Vi prøver at beskytte miljøet, gradvis og vedholdende at afskaffe fluorholdige drivhusgasser eller f-gasser, som de kaldes. Selv om hfc-gasserne har gjort gavn ved at erstatte freon, frembyder de selv problemer, i særdeleshed i kraft af deres globale opvarmningspotentiale, og vi har et ansvar for gradvis at reducere anvendelsen af dem, men på en måde, der er logisk, ikke for dyr, og hvor der findes afprøvede og bæredygtige alternativer.
Det største fremskridt og det største teknologiske boost for os er utvivlsomt erstatningen af hfc-gasser i airconditionanlæg i biler. Disse anlæg produceres i millionvis og er berygtede for deres lækager - jeg kender kolleger derhjemme, der har fået deres airconditionanlæg fyldt op to, tre eller fire gange. Jeg accepterer ikke, at løsningen simpelthen er at reducere antallet af lækager. Løsningen er at gå over til en anden form for gas, der ikke frembyder de problemer, som hfc-gasserne tydeligvis gør i den sektor.
Hvad angår anvendelsen på andre områder, er der visse centrale og essentielle anvendelser, og dem vil vi gerne se omhyggeligt på, før vi går videre med et ændringsforslag, der stammer fra mig - ændringsforslag 89 - hvori der lægges op til en systematisk udfasning over en længere periode, efter at dette direktiv er trådt i kraft. Jeg håber, at Kommissionen kan tilslutte sig dette ændringsforslag. Det giver den fleksibilitet og et arbejde at gøre, men på en rolig og logisk måde, i hvilken forbindelse den utvivlsomt vil komme tilbage til Parlamentet for at få godkendelse.
Vi vil ikke straks søge at fjerne hfc-gasser fra anvendelse til brandhæmning, hvor de klart er meget nyttige, og hvor der efter min mening endnu ikke findes gennemprøvede alternativer. Vi vil ikke hæve forbuddet mod køleskabe, hvor der forekommer visse essentielle medicinske anvendelser. Mottoet for dette forslag er "fremad, men med forsigtighed". 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, anvendelsen af chlorfluorcarboner er faldet betydeligt, efterhånden som man er gået over til anvendelse af hydrofluorcarboner i køleanlæg, spraydåser og andet. Montreal-protokollen var et forsøg på at afskaffe cfc-gasser, da disse gasser er skadelige for stratosfærisk ozon. Denne betænkning er nødvendig, fordi hfc-gasser heller ikke er helt uskadelige: De er kraftige drivhusgasser. Deres potentiale for global opvarmning er 100 eller måske 1000 gange større end det, der gælder for CO2. Desuden kan det tage meget lang tid, før disse gasser spredes i atmosfæren. Faren for klimaændringer betyder derfor, at det også er nødvendigt at begrænse brugen af hfc-gasser.
Jeg var selv aktiv og stillede ændringsforslagene om luftkonditioneringsanlæg i køretøjer. Jeg har det synspunkt, at den bedste løsning, hvad angår de samlede emissioner, er at gå over til anlæg, der anvender CO2. I henhold til de seneste oplysninger er en vis japansk bilfabrikant allerede gået over til denne teknologi i produktionslinjen, og de europæiske fabrikanter bør følge trop.
CO2 er desuden brugervenlig, fordi den reagerer hurtigere end hfc-gas på den ønskede temperatur, og den er også billigere i brændstofudgifter end de alternative gasser, der er til rådighed. Den for øjeblikket lidt højere pris på CO2-anlæg er marginal sammenlignet med forbrugerprisen på luftkonditioneringsanlæg, og når masseproduktionen kommer i gang vil stordriftsfordelene betyde, at anlæggets relative pris begynder at ændre sig.
De kompromiser, som vores ordfører har foreslået og udvalget har godkendt, er ikke helt i harmoni med mine egne ændringsforslag, men jeg kan acceptere dem som en forbedring af de oprindelige forslag. Jeg synes, at den tidsplan, der nu bliver vedtaget, er for langsom i forhold til klimaændringerne, navnlig i betragtning af at der er sket en dramatisk stigning i brugen af luftkonditioneringsanlæg i køretøjer i de senere år. Overordnet set er den private transports betydning for bekæmpelse af klimaændringer derfor vigtigere end nogensinde.
Med stationære systemer er det vigtigt at sikre, at de, der monterer udstyret, er ordentligt uddannet, og at den type fagfolk udarbejder rapporter om udsivninger. På den måde bliver det muligt på den ene side at minimere emissionerne og på den anden side at sikre, at der faktisk bliver udarbejdet rapporter, hvilket er af afgørende betydning for overvågningen. I den forbindelse vil indførelsen af restriktioner forhåbentlig hurtigt få betydning.
Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Goodwill, fru kommissær, kære kolleger, Europa-Parlamentet har i de seneste fem år beskæftiget sig indgående med klimaproblematikken. Glædeligvis bliver vores arbejde stadig mere konkret, og vi træffer nu også egentlige foranstaltninger. Jeg kan på vegne af min politiske gruppe meddele, at vi i alt væsentligt er tilfredse med de ændringsforslag, som er godkendt i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Jeg vil således også oprigtigt takke hr. Goodwill for den indsats, han har ydet.
Det er et velafbalanceret resultat, vi har fået forelagt. I forbindelse med indsatsen for at hindre klimaændringer bør emissionen af fluorholdige drivhusgasser nedbringes mest muligt. Vi støtter derfor også fuldt og helt Kommissionen i dens bestræbelser for at tage fat på de primære emissionskilder. Det drejer sig om køle- og luftkonditioneringsanlæg, mobile luftkonditioneringsanlæg og skumprodukter.
To forhold fortjener yderligere opmærksomhed. Efter at have drøftet spørgsmålet grundigt ønsker min gruppe en noget smidigere håndtering af gasser, som forekommer i forbindelse med brandsikringssystemer. Der er tale om meget begrænsede emissioner, som oven i købet kun frigives ved brand. Efter vores opfattelse vejer hensynet til forbrugernes sikkerhed tungere. Vi ønsker at forbyde drivhusgasser, men kun i de tilfælde, hvor det reelt er muligt, og når der foreligger alternativer.
En stor del af emissionerne af fluorholdige drivhusgasser stammer fra anvendelsen af luftkonditioneringsanlæg i biler. Det har der helt korrekt været fokuseret meget på, og jeg vil i den forbindelse endnu en gang takke hr. Goodwill for, at han har været parat til at indgå kompromiser. Mange er ikke bevidste om luftkonditioneringsanlæggenes negative indvirkning på miljøet og klimaet. Det er langt mere velkendt, at anlæggene forøger bilens brændstofforbrug. I mange lande, således også i mit eget land, Nederlandene, er det egentlig unødvendigt at installere og anvende luftkonditioneringsanlæg. I de sydlige lande er situationen en anden. Set i lyset af de negative konsekvenser, der knytter sig til de fluorholdige drivhusgasser i luftkonditioneringsanlæg, går jeg ind for, at de udfases hurtigst muligt. Hellere inden 2009 end 2011 set med mine øjne.
Det er under alle omstændigheder væsentligt, at vi anvender artikel 175 som retsgrundlag. Medlemsstaterne bør have mulighed for at træffe mere vidtrækkende foranstaltninger, især i betragtning af de geografiske forskelle og i betragtning af at luftkonditioneringsanlæg er overflødige i de nordlige lande. Medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at begrænse brugen af luftkonditioneringsanlæg i biler. Måske bør vi endog gå et skridt videre og begrænse installeringen af luftkonditioneringsanlæg i biler. Kommissionen kunne eksempelvis se på kravene til bilers energieffektivitet ved fuld aktivering af alt monteret udstyr. Det er især luksustilbehør af denne art, som ophæver motorernes forbedrede energieffektivitet. Det er afgjort ikke noget eksempel på bæredygtig udvikling.
Kort sagt ønsker vi, at det resultat, som er opnået i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, med enkelte ændringsforslag godkendes af plenarforsamlingen. 
Davies (ELDR ).
   - Hr. formand, det er et godt, praktisk forslag fra Kommissionen om at gøre noget ved den globale opvarmning og reducere udledningen af drivhusgasser. For selv om den samlede mængde drivhusgasser, der produceres i aircondition- og køleudstyr, ikke er stor, vokser omfanget betydeligt år for år - det forventes at vokse 15 gange fra 1995 til 2010.
Udvalget har forkastet nogle af de vigtigste forslag fra Kommissionen om mobile airconditionanlæg. Jeg håber, at det har tydeliggjort situationen for bilindustrien. Men jeg er ikke sikker på, at den måde, hvorpå vi har bortkastet nogle af mulighederne for fleksibilitet, virkelig er den bedste fremgangsmåde, så vi må vente og se, hvad Ministerrådet har at sige om det, og uden tvivl vende tilbage til denne debat.
Frem for alt beklager jeg, at Socialdemokraterne og De Kristelige Demokrater er gået ind på denne handel om at udskyde datoen for indførelse af køretøjer, der bruger CO2, til 2011 fra det oprindelige forslag fra udvalget om 2009. Det er ikke ambitiøst nok, bestemt ikke ved en førstebehandling, hvor der endnu tilbagestår så mange forhandlinger. Jeg ved, at det tager fabrikanterne mange år at konstruere et køretøj, som kan markedsføres. For få år siden var der ingen, der brugte aircondition - jeg har aldrig købt en bil med aircondition. Hvad skal vi sige til kommende generationer? Vi gjorde ikke noget for at begrænse udledningen af drivhusgasser og global opvarmning, så hurtigt vi kunne, fordi vi alle gerne ville køre rundt i køligere biler om sommeren. Hvor overbevisende industriens argumenter end kan være nu, vil de se temmelig tynde ud i de kommende år. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er også meget skuffet over denne betænkning. Den har ikke udrettet nær nok. Den kunne og burde have gjort meget mere for at erstatte de meget kraftige drivhusgasser med mindre miljøskadelige alternativer.
Jeg er uenig med hr. Goodwill omkring retsgrundlaget. Jeg mener stadig, at artikel 175 er det nødvendige og logiske retsgrundlag. Hvad angår mobile airconditionanlæg, er det skuffende, at udvalget ikke har taget hensyn til de dele af den europæiske industri, der allerede har forpligtet sig til at levere mobile airconditionanlæg til CO2 så snart som muligt. Teknologien er der og virker udmærket, så der er ingen grund til, at en udfasning af f-gasserne ikke kan begynde i 2007. At begynde denne udfasning to år senere, som det foreslås i det nuværende beslutningsforslag, ville betyde, at man pumpede, hvad der svarer til yderligere 80 millioner tons CO2 ud i atmosfæren. Det nuværende forslag om udfasning af mobile airconditionanlæg er uacceptabelt. Men der er overhovedet ikke nogen bestemmelser om udfasning af f-gasser i mange andre apparater, hvor der findes alternativer. Det mener jeg, der skal rådes bod på. Det er en alvorlig undladelse. Køleskabe til hjemmebrug, der anvender hfc-gasser, er ikke berørt af betænkningen fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, til trods for at EU's markeder allerede domineres af grøn fryseteknologi baseret på kulbrinter.
Jeg håber, at Parlamentet vil stemme for at støtte alternative, klimavenlige teknologier og benytte den store mulighed, som vi har fået for at gøre noget alvorligt ved miljøet i stedet for at lade det indre marked blæse på disse meget alvorlige problemer.
Det er en skam, at hr. Goodwill ikke læste vores ændringsforslag mere omhyggeligt. Så langt fra at føre til at lyset vil gå ud, opfordres der i De Grønnes ændringsforslag specifikt til en udfasning af SF-6 med undtagelse af kontakter. Så lad os få en debat, der er baseret på kendsgerninger og ikke på myter. 
Lange (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, også jeg vil gerne takke ordføreren for det gode samarbejde, og selvfølgelig også de andre medlemmer af Parlamentet, som er til stede her i dag. Jeg tror, at vi er endt med at se i den rigtige retning, navnlig hvad luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer angår, hvor der må gøres noget, og til oplysning for bl.a. vores gæster vil jeg gerne sige, at det, der blev aftalt i Kyoto, er retligt bindende i EU. Beslutningerne fra 2002 og 10. marts 2004 betyder, at det er bindende i EU, uanset om Rusland ratificerer eller ej, så vi må også gøre noget ved det. Jeg tror, at alle kan se kendsgerningerne.
Den første kendsgerning er, at stadig flere biler har luftkonditioneringsanlæg. 80 % af alle nye køretøjer er udstyret med dem, og hvert år afgiver dette udstyr mellem 8 % og 10 % af de gasser, der skader klimaet. Den anden kendsgerning er, at alternativer af forskellig art er under udvikling. Jeg tror, at det er fuldstændig klart, at vi må gå i en retning, hvor vi søger at finde så sikre alternativer med et så lavt potentiale for global opvarmning som muligt. For det tredje er dette alternativ rent faktisk et luftkonditioneringsanlæg baseret på CO2 med et potentiale for global opvarmning, som ligger 1.300 gange under det nuværende. For det fjerde tror jeg, at vi også må vælge den samme tilgang ved typegodkendelse af nye biler som ved alt andet, fordi konstruktionen, altså ingeniørernes energi, spiller en rolle, og vi må kræve nye luftkonditioneringsanlæg så hurtigt som muligt. For det femte er de CO2-baserede luftkonditioneringsanlæg europæiske teknologier og europæiske produkter, hvilket, tror jeg, også gør det klart, at fremtidens luftkonditioneringsanlæg, hvis vi bevæger os væk fra de fluorholdige gasser og hen imod CO2-baserede luftkonditioneringsanlæg, ikke længere vil være en klimadræber, men at de tværtimod også kan blive en succes med henblik på europæiske arbejdspladser. 
Wallström,
    Hr. formand, lad mig kommentere ændringsforslagene og vende tilbage til formålet med og rækkevidden af forslaget, for et stort antal af de ændringsforslag, Parlamentet har stillet, såsom bedre eller nye definitioner af termer, styrker og tydeliggør Kommissionens forslag, og Kommissionen kan i større eller mindre grad acceptere mange af dem. Kommissionen glæder sig også over en række ændringsforslag, der styrker bestemmelserne om begrænsning og inspektioner samt uddannelse og godkendelse af personale, der har med begrænsning at gøre.
Det er vigtigt at sige, at dette forslag kun er et første skridt. Kommissionen har antydet, at den vil se på en række andre spørgsmål, såsom skumprodukter. Følgelig kan den ikke acceptere ændringsforslag om genindvinding, i særdeleshed i relation til skum. Yderligere initiativer må baseres på en omhyggelig vurdering af fordele og omkostninger.
Ej heller kan Kommissionen acceptere ændringsforslag, som enten vil svække det foreslåede inspektionssystem for airconditionanlæg og stationære køleanlæg eller indføre yderligere krav til uddannelse og godkendelse af personale, både for Kommissionen og de medlemsstater, som ikke er blevet evalueret.
En vigtig del af dette forslag er rapporteringssystemet, som vil sætte Kommissionen i stand til at tjekke nøjagtigheden af de udledninger, der rapporteres til FN's konvention om klimaændringer, og støtte eventuelle yderligere initiativer. Kommissionens forslag forsøger at sikre, at man kan indsamle de nødvendige oplysninger uden at pålægge industrien et alt for byrdefuldt rapporteringssystem, i særdeleshed små og mellemstore virksomheder. I den forbindelse er der en række ændringsforslag, Kommissionen ikke kan acceptere.
Kommissionen mener, at dens forslag om forbud mod anvendelse og udfasning af visse produkter og former for udstyr med fluorholdige gasser er baseret på en omhyggelig vurdering af alle sektorer og er afbalanceret og omkostningseffektivt. Følgelig kan den ikke støtte det ændringsforslag, der vil fjerne undtagelsesbestemmelsen for små magnesiumstøbepresser, der bruger mindre end 500 kg om året. Dette begrænsede antal små og mellemstore virksomheders omkostninger ved at gå over til et alternativ vil være høje. Derfor undtagelsen.
Der er to andre forbud, som fortjener kommentarer. Fjernelsen af forbuddet mod perfluorcarboner til brandhæmning kan ikke retfærdiggøres, eftersom markedet, bortset fra nogle mindre anvendelsesformer, allerede er gået over til andre alternativer. Med hensyn til aerosoler, der indeholder fluorholdige gasser, ville den nye definition udelukke en række spøg og skæmt-aerosoler, samtidig med at medtagelsen af aerosoler til farmaceutisk anvendelse under undtagelseskategorien kunne være et kæmpe smuthul.
Med hensyn til det følsomme spørgsmål om udfasning af fluorholdige gasser i mobile airconditionanlæg i biler, noterer Kommissionen sig med interesse ændringsforslagene om at forbyde fluorholdige gasser, særlig HFC134a i mobile airconditionanlæg i nye bilmodeller fra 1. januar 2009, og at det forbud skal gælde alle nye køretøjer fra 1. januar 2014.
Kommissionen foretrækker at holde sig til sin samlede holdning omkring mobile airconditionanlæg i betragtning af andre ændringsforslag, som afviser kvotesystemet og forbyder fluorholdige gasser i mobile airconditionanlæg med et globalt opvarmningspotentiale på over 50 snarere end 150 som foreslået af Kommissionen. Sidstnævnte vil i realiteten udelukke brugen af fluorholdige gasblandinger eller HFC152a og favorisere mobile airconditionsystemer baseret på CO2.
Endelig foreslår Kommissionen med hensyn til det juridiske grundlag, at forordningen skal baseres på artikel 95 - om det fælles marked - og den kan ikke støtte ændringsforslag, der foreslår, at forordningen skal baseres på et dobbelt juridisk grundlag. Kommissionen mener, at selv om det er af afgørende betydning at nå det miljømæssige mål om at nedsætte udledningerne af fluorholdige gasser, er hovedtendensen i forslaget mere relevant for det indre markeds og artikel 95's funktion.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at Kommissionen støtter mange af de ændringsforslag, der er blevet stillet ved førstebehandling, og Parlamentet sender ved at handle så hurtigt et vigtigt budskab til Rådet om, at der nu er behov for forøget fokus på dette forslag med henblik på at nå en endelig afgørelse så hurtigt som muligt. Jeg vil overlade sekretariatet en liste, der opsummerer Kommissionens holdning til hvert enkelt ændringsforslag(1). Tak for denne debat. 
Formanden.
   - Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00.


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0193/2004) af Paulsen for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om en europæisk strategi for miljø og sundhed.
Paulsen (ELDR ),
   Hr. formand, fru kommissær, kære parlamentsmedlemmer, jeg har måske en vis evne til at virke udpræget moderlig, men jeg er meget ude blandt folk og kan bekræfte, at der er en ægte frygt og angst blandt vores vælgere - de borgere, vi repræsenterer. Folk er faktisk bange. De har f.eks. været bange for, hvad der findes i maden, for kogalskab, for tilsætningsstoffer og for pesticidrester. Fra Parlamentets, Kommissionens og Rådets side har vi faktisk taget et overordnet initiativ, og i dag får vi måske lagt de sidste brikker i puslespillet, hvad angår fødevaresikkerhed. Vi har i dag en omfattende og god lovgivning.
Der er også en frygt for kemikalier af alle typer. Jeg vil rose kommissæren for arbejdet med et helhedssyn på anvendelsen af kemikalier i Europa, som måske kan danne skole for resten af verden.
Det er disse områder, man er begyndt at tackle. Luftforurening og klimaændringer er også blevet taget op. I formiddagsbladene og den populære presse i Europa behandles netop nu oftere og oftere frygten for stråling - nu senest fra mobiltelefoner og sendemaster for disse. Der er så meget, som er ukendt, der er så meget at være bange for.
Jeg har arvet denne betænkning og ikke skrevet den selv. Jeg mener godt nok, at den er lidt for omfattende, måske lidt for struktureret. Det er vigtigt med et helhedssyn, således at alt ikke deles op i småbidder. Det er centralt, at vi får en slags helhedsbillede af frygten, problemerne, hvad vi kan bevise og ikke kan bevise, og hvad vi behøver at vide mere om. Derefter kan vi beslutte os for, hvordan vi skal bekæmpe, ordne og tage strategiske initiativer for at afklare de problemer, som utvivlsomt findes.
Jeg har forsøgt at få et aspekt med, som er lidt kontroversielt, nemlig at den enkelte borger skal have adgang til tilpas meget information, at vedkommende i størst mulig udstrækning kan vælge livsførelse, mad, motion og vaskemidler - ja, alt, hvad vi køber ind og omgås med - og tage ansvar for sin egen og sin families sundhed. Helbredsproblemer er i dag af en sådan karakter, at det ikke bare er politiske beslutninger, der gælder, men borgerne skal have størst mulig viden. For at man skal kunne træffe aktive, kvalificerede valg, skal man have adgang til information, som er tydelig, gennemskuelig, og hvor budskabet er forholdsvis enkelt at forstå.
Jeg har fjernet punktet om, at allergier definitivt skulle hænge sammen med trafikproblemer. Jeg mener, at det er en konsekvensbeskrivelse, som ikke rigtig har videnskabelig dækning. Et menneske, som har luftvejsproblemer eller allergier, rammes givetvis meget hårdt af dårlig luft eller luftforurening. Da der er lungesygdom i min familie, kan jeg imidlertid påpege, at f.eks. brug af parfume udgør et mindst lige så alvorligt problem for en allergiker. Årsagen til udbredelsen af børneallergi i moderne tider skal måske også søges i andre sammenhænge end bare i ydre miljøfaktorer. Der ligger måske biologiske faktorer bag.
Hr. formand, det var min sidste tale her i Europa-Parlamentet. 
Wallström,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer.
Først og fremmest vil jeg takke for Parlamentets reaktion på Kommissionens meddelelse om en europæisk strategi for miljø og sundhed. Jeg vil især takke de to ordførere, først Frédérique Ries og derefter Marit Paulsen, for deres arbejde, og det vil jeg udstrække til hele den periode, hvor Marit Paulsen har været i Europa-Parlamentet, og den nævneværdigt gode indsats, som hun har gjort netop på dette område.
Miljø og sundhed er et spørgsmål, som berører os alle. Ifølge de seneste Eurobarometer-undersøgelser er 89 % af Europas borgere bekymrede for, hvordan miljøet påvirker deres sundhed. Næsten 10 % oplyser, at de har en nær slægtning eller et familiemedlem, som lider af en miljørelateret sygdom.
Vores viden om, hvad det er, der i miljøet virkelig giver anledning til visse sundhedseffekter, er fortsat meget begrænset. Sygdom opstår på grund af mange forskellige faktorer, som ofte samvirker. Hvor meget miljøet bidrager til sygdomme, ved vi ikke med absolut sikkerhed i dag. Et af hovedmålene med denne strategi er netop at øge vores viden og derigennem få et bedre grundlag for at tackle problemerne.
Grundtanken er at føre miljø, sundhed og forskning sammen for bedre at forstå og dermed mere effektivt at tackle det komplicerede samspil mellem miljø og manglende sundhed. Jeg vil ikke stikke under stolen, at det også er en udfordring, da vi i vores traditionelle roller ikke altid er vant til at arbejde horisontalt på tværs af de traditionelle grænser mellem forskellige forskningsdiscipliner og politiske områder.
Netop nu arbejder vi på en handlingsplan for perioden 2004-2010. Den skal vi præsentere ved miljø- og sundhedsministermødet i Budapest i juni 2004, som er et paneuropæisk møde. I forberedelserne af denne handlingsplan har eksperter og interessegrupper fra hele det udvidede EU deltaget. Vi har haft regionale konferencer i Warszawa, Rom og Bruxelles, hvor mange af de spørgsmål, som Parlamentet har taget op i sin betænkning, er blevet behandlet.
Det er vigtigt at huske, at strategien er langsigtet. Vores viden om miljøets rolle i forbindelse med forskellige sundhedsproblemer vil ikke umiddelbart være fuldstændig. Parlamentet giver udtryk for bekymring over, at strategien bare er indrettet på informationsindsamling og forskning. På en vis måde er det sådan, men vi har brug for denne information for at vide, hvordan vi bedst skal udforme vores bestræbelser og vores indsats. Det betyder ikke, at vi har tænkt os at sidde passivt hen. På visse områder kan vi ikke risikere at vente, indtil vi har fået en fuldstændig viden, men vi skal handle i henhold til forsigtighedsprincippet, og det vil vi gøre.
For den første etape, perioden 2004-2010, har vi udvalgt et antal sygdomme og prioriterede stoffer, som vi skal se særskilt på: luftvejssygdomme hos børn, astma og allergier, forstyrrelser i nervesystemets udvikling, børnecancer samt endokrinforstyrrende effekter eller hormonforstyrrende effekter. Her fremgår det tydeligt, at børn er en prioriteret målgruppe, og de er også mest udsatte for miljørisici, så vi har sat dem i centrum for vores strategi.
De udvalgte stoffer er tungmetaller, dioxiner, pcb og hormonforstyrrende stoffer. Ved at tage udgangspunkt i disse sygdomme og stoffer vil vi opbygge et program, som kan give os nødvendig information om, hvordan miljøet påvirker vores sundhed. Vi håber, at vi sidenhen kan udvide det til andre miljøtrusler og tilknyttede sygdomme.
I betænkningen peger Parlamentet på risici for dobbeltarbejde, for, at vi ikke skal tage hensyn til allerede eksisterende forskningsresultater eller arbejde, som er blevet udført af f.eks. Verdenssundhedsorganisationen. Vi er meget bevidste om denne risiko, og netop samordning af information fra forskellige områder er en af vores vigtigste opgaver. Jeg vil gerne understrege, at vi helt fra begyndelsen i forbindelse med arbejdet med denne miljø- og sundhedsstrategi har samarbejdet med og indhentet synspunkter fra netop Verdenssundhedsorganisationen.
Afslutningsvis vil jeg endnu en gang takke for Parlamentets støtte i dette meget vigtige spørgsmål, som, går jeg ud fra, ligger os alle meget på sinde. Sammen med kommentarer fra andre institutioner og fra interessegrupper vil denne betænkning og ikke mindst Marit Paulsens arbejde hjælpe os med at udarbejde en effektiv og god handlingsplan.
Jeg takker for Deres opmærksomhed. 
Trakatellis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, sammenkædningen af miljø og sundhed var et krav fra Parlamentet, på grundlag af traktatens bestemmelser i artikel 152 og 174. Tillad mig at minde om, at formuleringen i 1996 af beskyttelse af folkesundheden som særskilt tema i det femte program for miljø og bæredygtig udvikling, der var under udarbejdelse på daværende tidspunkt, var mit forslag, som blev godkendt af alle institutionerne. EU startede således for første gang indsamlingen og den bredere formidling af oplysning og viden om konsekvenserne for menneskets sundhed af miljøets tilstand.
I dag omfatter det sjette miljøhandlingsprogram det pågældende tema, nemlig miljø - sundhed - livskvalitet, mens det første EF-handlingsprogram for folkesundhed, som vi vedtog i 2002, og som jeg havde den ære at være ordfører for, indeholder foranstaltninger til fremme af registrering, analyse og vurdering af de afgørende sundhedsfaktorer, som er forbundet med miljøet. Denne viden vil ganske givet føre til vedtagelse og fremme af hensigtsmæssige strategier og foranstaltninger til beskyttelse af menneskets sundhed mod de skadelige følger af et forringet og farligt miljø. Vi må dog påpege, at indførelsen af miljøaspektet i sundhedsområdet indtil nu er foregået med en vis tøven fra EU's side, og derfor må det forslag til en strategi for miljø og sundhed, som vi har her, bydes velkommen som et positivt skridt, der udtrykker EU's vilje til at udvikle aktiviteter på dette område, da miljørisiciene for sundheden er kolossale og kræver en tidssvarende og integreret behandling.
Der bør lægges vægt på mindskelse af de miljørisici, som har konsekvenser for menneskets sundhed eller er årsag til sygdomme, med store økonomiske og sociale omkostninger til følge. En anden ting, som bør have særlig opmærksomhed, er de mest sårbare befolkningsgrupper, børn, ældre, gravide samt personer med en alvorlig sygdomshistorie. Handlingsprogrammet foreslår foranstaltninger til forbedring af luftkvaliteten i boliger og på arbejdspladser, den foreslår, at der gennemføres undersøgelser for at imødegå de værste tilfælde af emissioner og eksponering for disse, den opfordrer til særlig opmærksomhed om den del af befolkningen, der bor tæt på forureningskilder, og til styrkelse af den forebyggende politik, som fokuserer på intensivering af miljøovervågningen af kræftfremkaldende faktorer og stoffer, der er giftige for den reproduktive funktion og nervesystemet. Endelig fremhæves betydningen af oplysning om miljøspørgsmål, så der tages initiativer til bevidstgørelse af offentligheden gennem information.
Det er en kendsgerning, at miljøet sammen med ernæring udgør vigtige og afgørende faktorer for sundheden, hvorfor EU's strategi på dette område bør omfatte en vedvarende indsamling og systematisk overvågning af de data, som kæder miljøparametre sammen med forskellige sygdomme. Kun med en konstant udvikling af den videnskabelige viden og forskningen i aspekter af visse sygdomme forbundet med miljøfaktorer kan vi få en effektiv udvikling af EU's strategi og gennemføre aktiviteter til beskyttelse af menneskets sundhed. Denne strategi vil gøre det muligt at forhøje de europæiske borgeres gennemsnitlige levealder yderligere. 
Malliori (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionens meddelelse om den europæiske strategi for miljø og sundhed er et ambitiøst skridt, der tager sigte på at forbedre de europæiske borgeres livskvalitet. Meget tyder på, at 20 % af samtlige sygdomme i industrilandene hænger sammen med miljøfaktorer. Størstedelen af disse sygdomme rammer børn, kvinder i den fødedygtige alder, fattige og andre sårbare grupper.
I de 15 medlemsstater skyldes 60.000 årlige dødsfald længerevarende eksponering for partikler. 10 % af alle børn i Vesteuropa har astma, hvilket er 10 gange så mange som i Østeuropa, og det skyldes forskellen i miljø. En reduktion på 10 % af ozonlaget forventes at fremkalde 300.000 tilfælde af hudcancer og 4.500 melanom-tilfælde årligt på globalt plan.
De EF-politikker, der er ført indtil nu, har været koncentreret om konkrete miljøfaktorer, som er skadelige for helbredet, uden at der på noget tidspunkt er foretaget en vurdering af risiciene for den menneskelige organisme af kombinationen af de forskellige forurenende stoffer og deres vekselvirkning.
Jeg tror, at den foreslåede strategi bidrager til at skabe en samlet forståelse af truslerne, af hvordan de påvirker menneskets sundhed, og hvilke handlinger de kræver. Scale-initiativet er med en gradvis gennemførelse ad flere omgange baseret på videnskabelig forskning og tilvejebringelse af de nødvendige oplysninger, det fokuserer på børnene som den mest sårbare befolkningsgruppe, styrker forståelsen af, at miljøforringelsen skader alles og navnlig børnenes helbred, anvender de retlige midler, som traktaten giver mulighed for til at iværksætte relevante aktiviteter, og fastsætter endelig en vedvarende og konstant evaluering af aktiviteternes effektivitet.
På min gruppes vegne vil jeg gerne sige, at vi støtter Kommissionens meddelelse, som den er fremlagt, men vi vil ikke støtte de ændringsforslag, som bevæger sig væk fra helhedssynsvinklen og fokuserer på enkeltområder, hvorved andre, lige så vigtige, områder udelukkes. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, lægerne har siden Hippokrates' tid vidst, at der er sammenhæng mellem sundhed og miljø. De forskellige sager, som har været i mediernes søgelys de senere år, øger blot befolkningens bekymring. Det epidemiologiske landskab er i dag radikalt ændret. Det domineres af hjerte-kar-sygdomme, cancer og allergier samt luftvejssygdomme. Der er mange, ofte komplekse og interagerende, årsager til disse sygdomme. Undertiden hersker der uvished om årsagerne, eller de kendes endnu ikke. Det er imidlertid godtgjort, at miljøet, i ordet videste betydning, spiller en afgørende rolle.
Det fysiske miljø er således en af de væsentligste risikofaktorer, når det gælder borgernes sundhed. Jeg skal ikke opholde mig ved de risici, der knytter sig til forurenende industriområder eller atomkraftværker. Først og fremmest er der et påtrængende behov for at tage øget hensyn til det nære miljø, som giver anledning til tusindvis af cancertilfælde. Kemiske stoffer, elektromagnetiske bølger, den forurening af byerne og luften, som skyldes trafikken, det er de store udfordringer, hvad angår folkesundheden i Europa. Vores adfærd og livsstil befordrer overdrevent næringsindtag, og stress eller intensivering af arbejdsindsatsen er kilde til mange sundhedsproblemer. Der bør således sættes effektivt ind over for rygning, ikke mindst passiv rygning og rygning i børns nærvær. Der bør straks indføres strenge bestemmelser, som gør det muligt at forbyde rygning på arbejdspladser og på offentlige steder.
Set i lyset af disse udfordringer finder vi Kommissionens kraftesløse forslag bekymrende. De Grønne ønsker, at der anlægges en endnu mere konkret og mere ambitiøs strategi, som er på højde med det 21. århundredes udfordringer på sundhedsområdet. Det er i øvrigt sigtet med de ændringsforslag, vi har stillet. Vi bør ramme ondet i dets rod og nu og her stille forslag om konkrete initiativer, samtidig med at vi anerkender den usikkerhed, der altid kendetegner videnskabelig viden. Strategien bør derfor bero på forsigtighedsprincippet og på forebyggelse. Vi opfordrer i denne forbindelse til en markant styrkelse af strategien til nedbringelse af risikoeksponeringen.
De Grønne ønsker, at der tages hensyn til de her omtalte centrale tanker og handlinger, således at EU kan være på højde med borgernes frygt og forventninger og ikke mindst den folkesundhedsmæssige revolution, vi står over for. 
Myller (PSE ).
   - Hr. formand, den europæiske strategi for miljø og sundhed vil spille en vigtig rolle, når EU's sjette miljøhandlingsprogram gennemføres i praksis. Det var den tredje prioritering i dette miljøprogram, og på det tidspunkt blev det sagt, at det var en meget vigtig komponent i de nye udfordringer, som vi stod over for. I mange lande har det arbejde, der er gjort inden for miljøsundhed og miljøbeskyttelse, allerede haft stor indflydelse på opnåelsen af høje standarder for miljøsundhed. Der er imidlertid stadig noget arbejde tilbage.
Det skal også være et af de vigtigste mål i en Union med 25 stater at opnå og fastholde sundhedsstandarder, der er så høje som muligt. Forebyggelse af sygdom og den generelle sikkerhed for sundhed overalt skal spille en afgørende rolle, når strategien begynder at blive gennemført i praksis. Af en eller anden grund var udvalget ikke opmærksomt nok på dette princip, da spørgsmålet blev diskuteret, men jeg håber, at dette spørgsmål om forebyggelse får højeste prioritet i fremtidige debatter.
Den første fase af strategien vil fokusere på faktorer, som skal have en gavnlig virkning på børnesygdomme. Det er et godt grundlag og udgangspunkt for målet om at give vores borgere et miljø, hvor forureningsniveauet ikke er så højt, at det skader befolkningens sundhed og miljøet. For at opnå dette må vi naturligvis investere i forskning, men også i undervisning og uddannelse, og investeringerne skal være reelle for at sikre et bedre miljø i fremtiden.
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren. Jeg glæder mig over dette forslag til strategi, som ser på forbindelsen mellem miljø og sundhed, og jeg glæder mig over Kommissionens forslag.
Jeg vil gerne fokusere på spørgsmålet om indendørs forurening og i særdeleshed passiv rygning - jeg ved, at hr. Rod lige har berørt dette. Det er passende, at vi drøfter denne betænkning i den uge, hvor den irske regering har indført forbud mod rygning på offentlige steder, i særdeleshed eftersom den irske regering i øjeblikket har formandskabet for EU. Den irske regering bør komplimenteres for sit initiativ til beskyttelse af alle sine borgeres sundhed, herunder dem, der arbejder i røgfyldte pubber, klubber og restauranter.
At indånde andre menneskers røg er farligt for sundheden. Tobaksrøg indeholder over 4.000 forskellige kemikalier. I USA har miljøbeskyttelsesagenturet klassificeret tobaksrøg i omgivelserne som et kræftfremkaldende stof af klasse A på linje med asbest, arsenik, benzen og radon. Passiv rygning er en risikofaktor i forbindelse med fødsel og tidlig barndom, idet det forbindes med lav fødselsvægt og vuggedød. Hos børn er det en risikofaktor for astma, bronkitis og lungebetændelse. Hos voksne er det en risikofaktor i forbindelse med hjertesygdomme, slagtilfælde, lungekræft og kræft i svælget. Det anslås, at der alene i Det Forenede Kongerige hvert år dør 8.000 af hjertesygdomme, som er forårsaget af passiv rygning.
Det er et alvorligt problem, og der er ingen måde, hvorpå man kan komme udenom, at passiv rygning er skadeligt for helbredet. Jeg håber, at flere medlemsstater vil følge Irlands glimrende eksempel. Jeg takker ordføreren og kommissæren for deres store arbejde. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende tre betænkninger:
- A5-0173/2004 af Korhola for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet;
- A5-0190/2004 af Korhola for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Det Europæiske Fællesskabs institutioner og organer og
- A5-0189/2004 af Schörling for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.
Wallström,
    Jeg vil gerne takke Parlamentet og i særdeleshed ordførerne, fru Korhola og fru Schörling, for de hurtige fremskridt, de har gjort med de forslag, vi har fået forelagt i dag. Vedtagelse af denne pakke med forslag vil indebære, at vi passerer en milepæl inden for styrkelse af demokratiet på det miljømæssige område. Århus-konventionens krav om adgang til information om miljøet, offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse i miljøsager vil komme til at virke i hele EU.
Vi har allerede visse lovforslag om Århus-konventionens første og anden søjle på plads - adgang til information om miljøet og offentlig deltagelse i beslutninger på miljøområdet. Forslaget til et direktiv om adgang til klage og domstolsprøvelse i miljøanliggender og om en forordning, der skal få Århus-konventionen til at gælde for Fællesskabets institutioner og organer, vil tillade Fællesskabet at færdiggøre pakken med juridiske instrumenter, der sigter mod effektiv gennemførelse af Århus-konventionen.
De vil erindre, at forslaget om adgang til klage og domstolsprøvelse også opfylder et løfte fra Kommissionen til Europa-Parlamentet under forhandlingerne om direktivet om offentlig deltagelse. Herudover giver Kommissionens forslag til beslutning om indgåelse af Århus-konventionen på Fællesskabets vegne mulighed for at leve op til vores politiske forpligtelser ved at blive en del af konventionen i forlængelse af underskrivningen af den i 1998.
Forslaget til direktiv om adgang til klage og domstolsprøvelse sigter mod at implementere den tredje søjle i Århus-konventionen ved at indføre minimumskrav for adgangen til administrativ eller juridisk prøvelse i miljøsager. Med sin underskrift på Århus-konventionen har Fællesskabet påtaget sig at sikre, at dens krav bliver anvendt overalt på EU's territorium. Dette kan kun garanteres ved hjælp af et instrument for hele EU med hensyn til adgang til klage og domstolsprøvelse i miljøsager, som fastsætter de minimumsbestemmelser, alle medlemsstater skal rette sig efter. Desuden vil et sådant instrument hjælpe med til at forbedre gennemførelsen af Fællesskabets lovgivning og derved yderligere til effektiviteten af Fællesskabets miljøpolitik.
Naturligvis er det vigtigt for Fællesskabet ikke bare at underskrive Århus-konventionen, men også at dække sine egne institutioner på linje med nationale myndigheder, så de også bindes af kravene i den. Det er et punkt, som vi gjorde klart allerede på forhandlingsstadiet. Denne forpligtelse vil fuldt ud blive til virkelighed med vedtagelsen af forslaget til forordning om anvendelsen af Århus-konventionen på institutionerne.
Det er derfor ikke kun endnu et element i implementeringen af Århus-konventionen, men også afgørende for vores egen troværdighed i forhold til medlemsstaterne og internationalt. Men vi begynder ikke på bar bund. Der er allerede en række instrumenter, der har at gøre med processen for god regeringsførelse, som er på plads, og som kun behøver at blive afsluttet, for at vi fuldt ud kan leve op til kravene i Århus-konventionen. Jeg henviser i særdeleshed til forordning (EF) nr. 1049/2001 om offentlighedens adgang til dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen og til Kommissionens meddelelse af december 2002, der fastlægger generelle principper og minimumsstandarder for høring af berørte parter fra Kommissionens side.
Jeg anbefaler forslaget til Parlamentet og ser frem til at høre Deres kommentarer. 
Korhola (PPE-DE ),
   Hr. formand, den pakke med tre retsakter, som vi behandler, er en del af en pakke med foranstaltninger, der har til formål at skabe praktiske regler for de principper, som FN fastlagde i Rio de Janeiro i 1992. Jeg var selv Parlamentets ordfører for Århus-konventionens to første søjler, og nu er jeg ordfører for forordningen om anvendelse af alle tre søjler på fællesskabsinstitutioner og -organer. Jeg er også ordfører for Rådets afgørelse om ratificering af Århus-konventionen.
Lad mig først tale om forordningen. Europa-Parlamentet spillede en meget aktiv rolle for de to første gennemførelsesdirektiver om Århus-konventionen. Resultatet af mæglingen giver et meget klart billede af Parlamentets holdning i begge tilfælde og opfylder minimumskravene i Århus-konventionen fuldt ud, det går endog længere. Dette afspejles nu på tilfredsstillende vis i Kommissionens forslag til forordning.
Udvalget stillede på mit initiativ ændringsforslag til forordningen vedrørende undtagelser, hvad angår aktindsigt og bindende regler om offentlighedens deltagelse. Med henblik på at harmonisere forordningen med konventionen og direktivforslaget om adgang til klage og domstolsprøvelse gives medlemmer af offentligheden desuden klage- og søgsmålsret, når et spørgsmål berører deres interesser eller rettigheder direkte.
Jeg foreslår også en afklaring af teksten vedrørende gebyrer for oplysninger. Her bør der skelnes mellem de tre fællesskabsinstitutioner, Parlamentet, Rådet og Kommissionen, på den ene side og de øvrige fællesskabsorganer på den anden side. De første tre har allerede vedtaget en generel regel om ikke at opkræve gebyrer, og det gælder naturligvis også, når det drejer sig om miljøoplysninger. De øvrige organer kan kræve et rimeligt gebyr, når det er hensigtsmæssigt.
Desuden har de stillede ændringsforslag til formål at sikre, at der er rimelig overensstemmelse mellem forordningen og direktivforslaget om adgang til klage og domstolsprøvelse.
Nu vil jeg gå over til direktivet. Direktivet om adgang til klage og domstolsprøvelse er på mange måder problematisk. For det første giver frygten for det i medlemsstaterne anledning til unødig modstand imod hele Århus-konventionen og den dermed forbundne fællesskabslovgivning. Jeg tror også, at det er netop derfor, at Irland som det land, der har formandskabet, ikke er villigt til at tage pakken på dagsordenen under dets formandskab.
Det andet problem er, at dette direktiv, som specifikt vedrører adgang til klage og domstolsprøvelse og retssystemet, indskrænker Unionens beføjelser i højere grad end de to tidligere Århus-direktiver. Det skal Parlamentet alt sammen tage i betragtning, når det træffer beslutning om direktivet.
Det resultat, som udvalget nåede frem til, var forholdsvis godt, og de ændringsforslag, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater stillede, er et forsøg på at sikre, at direktivet faktisk vil være helt i overensstemmelse med bestemmelserne i Århus-konventionen. Hverken mere eller mindre. Da Århus-konventionen ikke giver noget klart grundlag for teksten, har det været nødvendigt at være lidt forsigtig.
Jeg vil gerne rejse spørgsmålet om definitionen af "kvalificeret organ". De generelle kriterier, som udvalget har fastlagt, er efter mange miljøorganisationers opfattelse for snævre. Det er jeg ikke enig i. Når alt kommer til alt, er det, der kræves, ganske enkelt normale procedurer, som er i overensstemmelse med god praksis, fra organisationernes side, og anbefaling af retlige procedurer, der er i overensstemmelse med god praksis, hvilket nok kun er rimeligt i betragtning af den særlige rolle, som disse organisationer nu vil spille for overvågningen af samfundets overholdelse af lovgivningen.
Desuden må vi være opmærksomme på, at der er mange forskellige former for ngo'er, og vi kan ikke være sikre på, hvad de alle sammen har som endeligt formål. Det er derfor, at simple kriterier for definition af et kvalificeret organ vil give beskyttelse til den specielle betegnelse, som vi nu giver miljøorganisationer, som har et seriøst formål. Jeg håber, at miljøorganisationerne kan forstå dette. Hvis nogle organisationer er for små til alene at opfylde selv disse simple krav, kan det måske i sig selv med hensyn til formålet, som er miljøbeskyttelse, begrunde, at færdigheder og ressourcer skal kombineres, og at der ikke skal arbejdes i unødvendigt spredte enheder, i det mindste hvad angår udnyttelse af muligheden for adgang til klage og domstolsprøvelse.
Vi må også være opmærksomme på arten af minimumsdirektivet: Medlemsstaterne kan, hvis de ønsker det, udelade nogle af de foreslåede kriterier, men de må ikke tilføje noget til dem. Det giver tiltro til idéen om, at direktivet vil fungere i meget forskellige retssystemer.
Jeg har desuden gjort bestemmelserne tydeligere ved at give udenlandske organisationer en ikke ikke-diskriminerende ret til adgang til klage og domstolsprøvelse, når det drejer sig om et reelt tilfælde af grænseoverskridende miljøpåvirkning. Kommissionens forslag var ikke helt klart på dette punkt.
Nu vil jeg gå over til spørgsmålet om ratificering. De to Århus-direktiver, der allerede er vedtaget, repræsenterer Parlamentets holdning meget klart. Det lykkedes Parlamentet at gøre bestemmelserne i dem strammere end selve Århus-konventionen. Dette skyldes til dels den til tider bevidst vage og uklare ordlyd i konventionen, som ganske enkelt havde til formål at sikre, at konventionen blev vedtaget i 1998. Denne tradition inden for det internationale diplomati kan imidlertid på ingen måde tolereres, når det drejer sig om den præcise udformning af EU-lovgivningen.
Som ordfører håber jeg, at Parlamentet vil udvise en mere ambitiøs tilgang, når Fællesskabet har kompetence, da indarbejdelse af en miljøkonvention i EU-lovgivningen er helt forskellig fra udarbejdelse af direktiver på grundlag af konventioner på andre områder, som f.eks. forbud mod personelminer. Mens sidstnævnte er en statisk beslutning, skal førstnævnte behandles som en dynamisk proces. Inden for miljøpolitikken drejer det sig i princippet om skridt for skridt at vende en negativ global udvikling og udnytte de indvundne erfaringer.
Derfor skal gennemførelsen af en miljøkonvention foregå på en sådan måde, at det kan føre til yderligere fremskridt i forbindelse med en fremtidig revision af konventionen. EU kan ikke blot trofast overtage de mindstenormer, der allerede er vedtaget internationalt, men bør snarere udnytte hele spektret inden for realistiske rammer og være foregangsmand. Det lykkedes, hvad angår konventionens første to søjler.
De sidste dele af Århus-pakken, som er under behandling, synes at pege i samme retning og at være i balance. Derfor kan ratificeringen af Århus-konventionen som helhed endelig indledes i Fællesskabet uden unødig forsinkelse, forudsat at den nødvendige fællesskabslovgivning er vedtaget.
Schörling (Verts/ALE ),
   Hr. formand, vi har en forhandling under ét her til aften, som handler om Århus-konventionens tre søjler. Jeg bifalder forhandlingen, og jeg bifalder også Kommissionens forslag til direktiv. Ved at underskrive Århus-konventionen har Fællesskabet vist, at man vil forbedre miljølovgivningen og også inddrage offentligheden i miljøbeslutninger på en helt anden måde. En kommende ratifikation betyder, at Fællesskabet faktisk bliver ansvarlig for at sørge for, at borgere og ikke-statslige organisationer kan udnytte denne ret i henhold til fællesskabslovgivningen, hvilket er meget godt.
På trods af at Fællesskabet og medlemsstaterne underskrev konventionen allerede i 1998, og den trådte i kraft i 2001, er det kun et fåtal af EU's medlemslande, som har ratificeret konventionen. Det er nu på tide, at offentligheden og de ikke-statslige organisationer får adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet og naturligvis også til information og deltagelse i beslutningsprocessen, hvilket behandles i fru Korholas betænkning. Dette vil få stor betydning, idet det vil gøre miljøpolitikken meget mere effektiv i EU. Der vil blive værnet om miljøreglerne, og de vil blive efterlevet bedre, implementeringen vil gå hurtigere, og der vil blive værnet bedre om miljøforvaltningen. Hvordan kan man sige det så galant? Jo, der findes faktisk undersøgelser, som viser, at i lande, hvor man har haft mulighed for at anlægge sag i miljøspørgsmål og prøve anvendelsen af miljølovgivningen, er miljølovgivningen blevet meget strengere. Der er en direkte sammenhæng her.
I henhold til intentionerne i Agenda 21, som også er ledetråden for Kommissionen, er det det enkelte menneske, der ejer sit miljø og ikke myndighederne. For første gang knyttes miljølovgivning og menneskerettigheder sammen, og det synes jeg er en god udvikling. Det betyder også, at vi har ansvaret for kommende generationer.
Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har stemt for, at direktivet skal udgøre en minimumsramme, og at medlemslandene skal kunne gå længere og have mere omfattende adgang til klage og domstolsprøvelse. Jeg mener, at det er et udmærket forslag. En miljøsag skal gælde både for myndighedernes håndtering og i strafferetlig henseende, da der i Århus-konventionen ikke skelnes mellem civilretlige og strafferetlige procedurer, og jeg forstår ikke rigtigt, hvorfor Kommissionen vælger at foretage denne skelnen her.
Vi er ikke enige på en del punkter, og dette fremgår af ændringsforslagene til dette direktiv. Jeg mener f.eks. ikke, at der med EU-lovgivningen skal indføres nye og unødvendige restriktioner om f.eks. kvalificerede organer, Det ville tvinge lande, som i dag har et meget generøst syn på indførelse af restriktioner. Jeg kan derfor ikke acceptere de ændringsforslag, som PPE-DE-Gruppen har stillet, og som fru Korhola henviste til. Det gælder bl.a. artikel 8 og 9, hvor der opstilles nye kriterier og procedurer, som overhovedet ikke findes i Århus-konventionen. Jeg mener, at det vil skabe nye hindringer, og jeg forstår ikke, hvorfor vi skulle have brug for det.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor man skal vedtage geografiske og tidsbestemte begrænsninger eller restriktioner, som også angives i artikel 8 og 5, hvad angår klage- og søgsmålsretten. Både i Kommissionens forslag og i ændringsforslag 32 fra PPE-DE-Gruppen kræves det f.eks., at man skal være aktiv på et område for at få indsigt i dokumenter eller adgang til domstolene. Det mener jeg er helt forkert, da miljøsager ser helt anderledes ud i dag. En lille, lokal miljøorganisation vil f.eks. kunne have behov for eksperthjælp fra en international organisation, så det mener jeg medfører restriktioner. Jeg mener, at det skal være tilstrækkeligt, at man er en uafhængig, ideel og juridisk person for at anlægge en sag med henblik på beskyttelse af miljø og sundhed.
Det er desuden meget vigtigt, at definitionen af miljølovgivningen gælder alle politiske områder og ikke bare artikel 175, som man henviser til i dette forslag. Al miljølovgivning, som henføres til artikel 95, skal naturligvis også kunne komme på tale.
Til sidst vil jeg bare nævne noget om omkostningerne. Jeg har stillet forslag om, at omkostningerne absolut ikke må være til hinder for, at man skal kunne anlægge en sag. Man skal sørge for, at offentligheden får den nødvendige hjælp og støtte. Når man anlægger en sag i offentlighedens interesse, skal omkostningerne ikke være en hindring. Her skal man være meget generøs. Jeg håber derfor, at kollegerne stemmer for de forslag, som jeg har gennemgået, således at vi kan få en god lovgivning, som ikke skaber nye hindringer, men derimod gør det, vi vil gøre, nemlig forbedre miljølovgivningen i EU. 
Nassauer (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, kommissær Wallström tager fejl, når hun siger, at hun gennemfører Århus-konventionen. I virkeligheden går hendes direktivforslag om adgang til klage og domstolsprøvelse langt længere end Århus-konventionen.
Århus-konventionen forlanger blot åben adgang til administrative procedurer eller alternativt retslige procedurer. Kommissær Wallström søger at fastlægge bindende regler om adgangen til klage og domstolsprøvelse i alle medlemsstater, hvor alle miljøorganisationer skal være berettiget til at gøre brug af en indsigelses- og klageret i forbindelse med myndighedsafgørelser, herunder foreløbige retsmidler. Det skal gælde for hele miljølovgivningen, det vil med andre ord sige for hele EU's , der i Fællesskabet er defineret som havende at gøre med beskyttelse eller forbedring af miljøet, herunder menneskers sundhed og beskyttelse eller rationel udnyttelse af naturressourcerne. Som eksempler nævnes bl.a. vandbeskyttelse, støjbeskyttelse, jordbeskyttelse, atmosfærisk forurening, fysisk planlægning og bioteknologi. Dermed tillægges miljøorganisationerne en generel ret til at anfægte og kontrollere, at lovgivningen bliver anvendt. Det er intet mindre end et systemskifte i gennemførelsen og kontrollen af lovgivningen i de fleste medlemsstater i Europa, hvor private organisationer, der samtidig bliver pustet op til repræsentanter for offentligheden, får ret til at overvåge myndighederne.
Vores retssystem kender ikke noget til overvågning af lovgivningen ved en sådan instans adskilt fra domstolene og de ansvarlige myndigheder, og det med god grund. Miljøforeninger er, når alt kommer til alt, interesseorganisationer som alle andre, som hverken er demokratisk legitimeret eller bundet til lovgivningen. At indføre en så dramatisk udvidelse af kollektive søgsmål og gøre den bindende vil have en massiv indvirkning på økonomien og kan under ingen omstændigheder forenes med Lissabon-målsætningen. Derfor har Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender begrænset sig til at sige, at Århus-konventionen skal gennemføres, men inden for en minimumsramme, og hvis medlemsstater ønsker at gå videre end det, så er det deres afgørelse. Her bør man lade sagen hvile, og derfor kan jeg kun håbe, fru Wallström, at Rådet vil sætte en effektiv stopper for Deres initiativ. 
Moraes (PSE ),
   Hr. formand, jeg taler på vegne af forfatteren til udvalgets udtalelse, Michael Cashman, der ikke kan være her i dag. Hr. Cashman udtrykte i sin udtalelse sin glæde over dette forslag til forordning om anvendelse af Århus-konventionen på EU-organer og -institutioner som et konkret skridt i retning af at bringe EU's lovgivning på linje med kravene i konventionen.
Selv om udvalgets udtalelse tilslutter sig det meste af Kommissionens tekst, var der et vist behov for at forbedre den. Som ordfører for forslaget til forordning om offentlighedens adgang til dokumenter fra Parlamentet, Rådet og Kommissionen insisterede hr. Cashman på, at denne forordning skal være på linje med bogstav og ånd i forordning (EF) nr. 1049/2001 om offentlighedens adgang til dokumenter, hvor man efter forhandling nåede frem til en fornuftig balance mellem på den ene side borgernes ret til åbenhed og gennemskuelighed og på den anden nødvendigheden af at beskytte visse interesser og effektiviteten af institutionernes arbejdsmetoder. I udtalelsen foreslås f.eks. slettelse - i overensstemmelse med forordning (EF) 1049/2001 - af undtagelser, hvor offentlige myndigheder ikke ville være dækket, når de virkede som lovgivere. Udtalelsen lægger op til, at den operative tekst i Kommissionens forslag skulle gøre det klart, at alle undtagelser under forordning (EF) 1049/2001 skal gælde for anmodninger om oplysninger.
Endelig giver de tidsfrister, der foreslås af Kommissionen, anledning til generel bekymring omkring udvalgets udtalelse. I særdeleshed når det drejer sig om adgangen til klage og domstolsprøvelse, bør Fællesskabets institutioner og organer have pligt til at arbejde inden for rimelige frister og at bestræbe sig på at øge offentlighedens opmærksomhed for at få meningsfulde høringer.
Det er klart, at hr. Cashman ville have ønsket at komme med sine egne kommentarer, men han kunne ikke være her i dag. Jeg håber, jeg har formuleret de vigtigste punkter, som han ville have rejst under debatten. 
Schaffner (PPE-DE ),
   Hr. formand, emnet for dagens debat er ikke, om vi bifalder Århus-konventionen. Fællesskabet undertegnede konventionen i 1998, og det påhviler os nu at sikre, at alle landenes regeringer kan gennemføre aftalen. Med undertegnelsen af Århus-konventionen forpligtede Fællesskabet sig til at vedtage juridisk bindende instrumenter, henholdsvis et direktiv og en forordning, for at samordne fællesskabsretten og Århus-konventionens bestemmelser.
Kravet om overensstemmelse med konventionen har været ledetråden i udvalgets arbejde. Det har også været ledetråden i udarbejdelsen af de ændringsforslag, som forelægges Dem her i plenarforsamlingen, og som får bred støtte. Den første del af arbejdet bestod i at bringe de forskellige begreber, der anvendes i teksterne, i samklang og tilpasse dem til konventionens definitioner.
Samtidig har vi respekteret Kommissionens beslutning om at give ikke-statslige miljøorganisationer adgang til klage og domstolsprøvelse og sikre, at kvalificerede organisationer, som har status som juridiske personer, i videre omfang får samme rettighed. I forlængelse heraf er det en forudsætning for at udøve retten til klage og domstolsprøvelse, at fremme af bæredygtig udvikling indgår i de pågældende organisationers vedtægtsfæstede formål.
I øvrigt fulgte klage- og søgsmålsretten for medlemmer af offentligheden, som gør gældende, at en rettighed er krænket, eller som har en tilstrækkelig interesse i søgsmålet, udelukkende af Århus-konventionens bestemmelser og af direktivet. Vi har fundet det vigtigt, at bestemmelsen blev indføjet i den foreliggende forordning, da vi ønsker, at Fællesskabets institutioner bliver pålagt de samme forpligtelser som medlemsstaterne.
Endelig har det hele tiden været magtpåliggende for os at sikre overholdelse af subsidiaritetsprincippet, når det gælder retsplejen. For så vidt de omhandlede spørgsmål vedrører medlemsstaternes retspleje, henhører de under medlemsstaternes proceduremæssige selvbestemmelsesret og må ikke give anledning til noget juridisk bindende instrument fra EU's side.
Det er i øvrigt også utænkeligt, at der fastsættes specifikke bestemmelser, en slags fortrinsret, som indebærer, at det bliver nemmere og mindre kostbart at udøve søgsmålsretten, når det drejer sig om miljøspørgsmål. Det er afgørende, at spørgsmål om søgsmålsret behandles på konsistent vis og på generelt plan for alle områder, ikke specifikt for miljøområdet. Endelig er der visse forslag i arbejdsdokumentet, som rækker ud over de forpligtelser, der følger af Århus-konventionen. Det er imidlertid vigtigt, at vi bevarer den handlefrihed, som medlemsstaterne sikres i henhold til konventionen, hvad angår gennemførelsen af forpligtelserne.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg synes, der er nået et rimeligt kompromis, som tager sigte på i overensstemmelse med Århus-konventionens bestemmelser at fremme effektiv gennemførelse af fællesskabsretten på miljøområdet. Min konklusion kunne derfor lyde: hele Århus-konventionen og kun Århus-konventionen. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, vi har fået forelagt to sammenhørende forslag, som begge skal være i tråd med Århus-konventionens filosofi og intet andet. Det drejer sig ikke om, hvorvidt vi tilslutter os Århus-konventionens bestemmelser eller ej. Det drejer sig om at sikre, at regeringerne i medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner kan gennemføre aftalen.
Århus-konventionen betegner uomtvisteligt et skridt i den rigtige retning. Den bidrager til at sikre den påkrævede åbenhed, og vi har til opgave her at tilvejebringe de midler, der giver offentligheden klage- og søgsmålsret. Hvis konventionen skal være effektiv, må den imidlertid have et moderne præg og sikre øget inddragelse af alle aktører, som bidrager til at forbedre miljøet i Europa. Der bør således indføjes en præcis reference til begrebet bæredygtig udvikling. Det ville være uden logik at lade det blive ved en for snæver definition af begrebet miljøret og således udelukke erhvervssektorer, som ikke desto mindre bidrager aktivt til at opfylde vores miljømålsætninger. Jeg tænker især på faglige sammenslutninger.
Hvad angår direktivforslaget, må man, for så vidt Århus-konventionen de facto kommer til anvendelse, først og fremmest spørge, om direktivet overhovedet er påkrævet. Det er et legitimt spørgsmål, og hvis der skal være et direktiv, skal det være i overensstemmelse med konventionens ånd. Det skal i så fald også respektere subsidiaritetsprincippet, hvilket i øvrigt er sigtet med vores ændringsforslag. Det er således medlemsstaterne, som skal gennemføre Århus-konventionens krav, og det skal ske i overensstemmelse med gældende ret og retlige traditioner i de enkelte medlemslande. Jeg kan under ingen omstændigheder støtte de ændringsforslag, som tager sigte på at gennemtvinge en stats retspleje i alle øvrige lande. Vi bør til gengæld tage højde for mulige sager, som berører flere lande, og fastlægge de retsmidler, som kan komme på tale. Hvis disse punkter ikke indføjes, vil vi af hensyn til den retlige kohærens givetvis foretrække at undvære dette direktiv. 
Sornosa Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, fru kommissær, De bør vide, at vi støtter Kommissionens forslag, og vi anerkender Kommissionens indsats med at tilpasse denne konvention til de nuværende mekanismer i medlemsstaterne og EU's institutioner til sikring af den lovsikrede ret til oplysning og adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.
Som socialdemokrater går vi ind for så vidtrækkende muligheder for adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet som muligt, men altid på en organiseret måde. Inden for det mest kontroversielle område, nemlig hvordan denne adgang til klage og domstolsprøvelse skal gøres så vidtrækkende som muligt, foreslår Kommissionen, at det sker via kvalificerede organer, hvilket stadig udgør en begrænsning af denne vidtrækkende gyldighed, som anføres i konventionen.
I nogle af de fremsatte ændringsforslag erstattes "kvalificerede organer" med "ngo'er", men jeg mener ikke, at dette løser problemet. Derfor foreslår jeg, at vi følger den linje, der er vedtaget af Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, og som jeg selv foreslog. Den vedrører en bredere definition af et "kvalificeret organ", i henhold til hvilken alle personer eller organer, som er påvirket af et miljøspørgsmål, bør have ret til klage og domstolsprøvelse. Dette sammen med ændringen af definitionen af ordet "offentlig", som vi også har vedtaget i Miljøudvalget, vil give os mulighed for at sikre, at alle får ret til adgang til klage og domstolsprøvelse, som det er anerkendt i Århus, og samtidig struktureres systemet for adgang til klage og domstolsprøvelse herefter.
Fru kommissær, vores institutioner bør foregå med et godt eksempel i anvendelsen af disse rettigheder. Derfor mener jeg, at vi har en moralsk forpligtelse til at sikre, at forordningen bliver mere ambitiøs end direktivet, der er beregnet til medlemsstaterne, og jeg anmoder Kommissionen om at acceptere de definitionsændringer, som Europa-Parlamentet foreslår. Jeg håber, vi kan vedtage dem i morgen. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil på mine egne og mange gruppekollegers vegne først koncentrere mig om direktivet om adgang til klage og domstolsprøvelse. Det er meget rigtigt blevet sagt her i dag, at direktivet i mange lande betyder et dybt indgreb i retssystemerne og i forvaltningssystemerne. Der er også anledning til at spørge sig selv, om det lovlige grundlag er rigtigt. Det har været interessant at kunne konstatere, at Miljøudvalget godkendte dette direktiv og holdt et forslag tilbage om, at vi skulle forkaste det, med bare 17 stemmer mod 16.
Det er for mange af os et ideologisk spørgsmål, hvorfor miljøorganisationer skal have en privilegeret stilling sammenlignet med andre organisationer. Med vores anmodning om separat afstemning om ændringsforslag 40 kan De korrigere dette.
Så sent som i sidste uge, fru kommissær, viste det, der skete i Nordsøen, at fiskerorganisationerne har samme behov for og som minimum bør have samme ret til at få adgang til klage og domstolsprøvelse som Birdlife eller andre stærke internationale organisationer. Det er en dyb ideologisk overbevisning hos mange af os, at også andre miljøorganisationer bør have denne ret. Vi skal ikke have organisationer, som er mere lige end andre.
Jeg mener, at hele denne debat har ført til følgende spørgsmål: Hvad er tillægsværdien af direktivet andet end at få en deadline for, hvornår Århus-konventionen skal gennemføres? Vi burde kunne nå frem til denne deadline gennem et betydeligt mere enkelt regelsæt end den meget komplicerede situation, vi har nu.
Hvad angår anvendelsen af Århus-konventionen på Fællesskabet og den rettelse i direktivet, som vi ønsker, har vi alle muligheder for at opnå disse mål gennem . 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Århus-konventionen har stor betydning. Den styrker i praksis borgernes muligheder for både at få indsigt i og faktisk også at påvirke beslutninger i miljøspørgsmål, som direkte berører dem. Jeg vil begynde med at kommentere den del af gennemførelsen, der handler om fru Schörlings betænkning om adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.
Der er blevet stillet et forslag om at afvise betænkningen i den nuværende formulering, bl.a. talte fru Thors om det for nylig. Selv har jeg lidt svært ved at forstå grunden til at afvise denne betænkning. Faktum er, at EU har skrevet under på denne konvention. EU burde så egentlig tage ansvar for via sit regelsæt at sørge for, at konventionen gennemføres. Det er vel en rimelig konsekvens af at skrive under på den. Jeg tror især, at det bliver vigtigt, når Unionen udvides med 10 nye medlemmer. Det handler om at inddrage de nye medlemsstater, således at de sammen med os opnår det, som foreskrives i selve konventionen.
Det er også meget tydeligt, når man læser betænkningen, at det ikke hindrer noget land i at have en mere progressiv lovgivning. Det står hvert land frit for at gå videre, at udvide de rettigheder, som der findes på andre områder. Dette understreger udvalget tydeligt i ændringsforslag 4 og 5.
Der er en grund til, at det netop er miljøområdet, som betænkningen angår. Det er jo den del af EU-retten, som måske efterleves dårligst, hvis man ser på antallet af retssager for domstolen.
Jeg mener, at det forslag, der blev vedtaget i udvalget, kan forbedres på et par punkter. Det bør for det første udvides til at omfatte alle beslutninger, som har miljøkonsekvenser, ikke bare sådanne beslutninger, som træffes på grundlag af artikel 175 i traktaten.
For det andet er det vigtigt, at det ikke i detaljer bestemmes, hvordan begrebet "miljøorganisation" skal defineres. Det kan næppe være EU's opgave at gøre det. Det er desuden vigtigt ikke at fastsætte nogen begrænsninger for dem, som har mulighed for at anlægge en sag.
Jeg vil bruge de sidste sekunder af min taletid på fru Korholas betænkning. Det er vigtigt, at en så stor del af lovgivningen som muligt omfattes af denne betænkning. Det er også vigtigt, at institutioner som Den Europæiske Investeringsbank, som er en stor finansiel aktør, også dækkes af anvendelsesområdet, således at de skal opfylde de forpligtelser, som er fastsat i betænkningen.
Jeg mener også, at det er af stor betydning, at man giver offentligheden klage- og søgsmålsret, således at den omfattes af dette regelsæt. 
Bernié (EDD ).
   - Hr. formand, hvorfor skulle der være behov for specifik lovgivning i forbindelse med gennemførelsen af Århus-konventionen? Efter vores opfattelse er konventionen i sig selv tilstrækkelig, hvilket er baggrunden for, at vi har stillet forslag om forkastelse af direktivet om adgang til klage og domstolsprøvelse.
Mere alvorligt er det, at forslaget indeholder uacceptable foranstaltninger. Først og fremmest gælder det proceduren for intern prøvelse af retsakter, som er vedtaget af Fællesskabets institutioner. Hvad er idéen med de folkevalgte, hvis deres afgørelser til stadighed drages i tvivl af ikke-statslige organisationer, der er udvalgt af Europa-Kommissionen, som i øvrigt er traktaternes vogter? Endvidere gælder det Kommissionens forsøg på at blande sig i de nationale domstoles organisation, hvilket er i strid med traktatens artikel 175. Endelig gælder det bestemmelserne om dispensation fra såvel den borgerlige retspleje som strafferetsplejen, idet ikke-statslige organisationer sikres mulighed for bistand til at indtræde som borgerlig part i en sag og mulighed for fritagelse for betaling af omkostninger og erstatning, hvis sagen ikke vindes, hvilket er moralsk urimeligt og retligt chokerende.
Endvidere foreslår jeg, med henblik på at sikre bæredygtig udvikling, at søgsmålsretten ikke forbeholdes ikke-statslige organisationer, men udvides til også at omfatte aktører, som forvalter landdistrikterne - godsejere, landmænd, skovbrugere, virksomheder osv. I henhold til artikel 9 i Århus-konventionen, henhører det under medlemsstaternes kompetence at fastlægge klage- og søgsmålsretten.
Hvis dette forslag vedtages, vil det uundgåeligt skabe problemer i forbindelse med gennemførelsen og retlig usikkerhed, hvilket efter min opfattelse strider mod dets sigte. Korrekt gennemførelse af konventionen forudsætter respekt for subsidiaritetsprincippet. 
Lisi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg tror, at parlamentsmedlemmernes taler - navnlig dem, som kollegerne i min gruppe holdt, men også andre medlemmers taler - satte fokus på det grundlæggende problem, som vi står med i denne betænkning.
Der er ingen diskussion om den mere omfattende informationsret, som vi naturligvis alle støtter, og der er ingen diskussion om konventionen, eftersom det ikke er det, det drejer sig om, da den allerede er blevet undertegnet. Det, der er tale om, er et lidt mere generelt spørgsmål, fru kommissær, som vi fortolker, som om Kommissionen forsøger at tvinge noget igennem for at gøre konventionen gennemførlig. Dette blev i øvrigt blev dokumenteret på en udmærket måde i nogle af kollegernes taler og i de ændringsforslag, der er stillet, og det drejer sig om det, som nogle af parlamentsmedlemmerne skildrede som risikoen for at skabe en genvej på miljølovgivningsområdet. Ud fra et juridisk synspunkt og i betragtning af EU's og medlemsstaternes retskultur forstår vi ikke årsagen til dette.
Jeg er dog overbevist om, at denne årsag har rod i en sund bekymring og i kommissærens og parlamentsmedlemmernes gode intentioner, men vi skal være meget forsigtige med dette aspekt, for vi risikerer at fratage vores demokratiske institutioner deres legitimitet, nemlig de folkevalgte, de styrende organer og forsamlingerne på kommunalt og lokalt plan eller kort sagt det system af demokratiske garantier, som er de eneste suveræne garantier, der til fulde repræsenterer borgernes interesser.
Det er kun rigtigt og rimeligt, at der lægges særlig vægt på miljøet, og det er så afgjort ønskeligt, at man ønsker at inddrage alle borgerne. Men vi skal passe på, at vi ikke overskrider grænsen for den såkaldte særlovgivning. Når jeg hører fru Schörling sige, at der ikke er nogen grænser - hverken tidsmæssige eller geografiske - opstår der en alvorlig risiko for, at der skabes modpoler. Hvis denne risiko skulle opstå i den endelige tekst i morgen, tror jeg, at vi gør ret i at stemme imod den, sådan som nogle af parlamentsmedlemmerne sagde. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, i alle de år Europa-Parlamentet og Rådet har været fælles om at vedtage lovgivning, er det sjældent forekommet, at et forslag fra Europa-Kommissionen er blevet forkastet på grundlag af subsidiaritetsprincippet. Jeg, og en række kolleger med mig, mener, denne skæbne bør blive det forslag til del, som nu behandles - jeg tænker på adgangen til klage og domstolsprøvelse, altså Schörling-betænkningen.
Det er nemlig højst usædvanligt, at Europa-Kommissionen stiller forslag om, at Århus-konventionen gennemføres i fællesskabsretten via et direktiv, når alle medlemsstater og ni af de 10 tiltrædende lande har undertegnet konventionen, og nogle endog har ratificeret den. Det er derfor ude af proportioner at anvende et direktiv som instrument til at tvinge medlemsstaterne til at omsætte Århus-konventionen til national ret. Hertil kommer, at forslaget har hjemmel i artikel 175. I virkeligheden drejer det sig om harmonisering af medlemsstaternes retssystemer, hvilket afgjort ikke kan ske med hjemmel i artikel 175. Endvidere afviger den foreslåede tekst fra Århus-konventionens ordlyd, hvilket naturligvis vil skabe store fortolkningsmæssige problemer.
Hr. formand, jeg støtter afgjort Århus-konventionen, men jeg kan kun konkludere, at medlemsstaterne skal sørge for dens gennemførelse. De har forpligtet sig hertil. Det foreliggende forslag fra Kommissionen er både behæftet med tekniske mangler og overflødigt. Jeg vil som konklusion anføre, at vi i min gruppe har alvorlige indvendinger imod dette forslag. Vi har derfor også stillet et ændringsforslag, som tager sigte på at forkaste forslaget, og jeg opfordrer kollegerne til at støtte forslaget. I Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik blev et ændringsforslag med dette indhold forkastet med en stemmes overvægt, hvilket ikke er overraskende, da man umiddelbart før mødet i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik antog, at ændringsforslaget ikke ville blive antaget til behandling. Ingen var derfor velforberedt til afstemningen. Vi får, som jeg ser det, en chance for at gøre det om i morgen. 
Wallström,
    Hr. formand, jeg kan ikke lade være med at tænke på, at det også drejer sig om den status, miljøspørgsmål har. Prøv blot at forestille Dem at erstatte ordet "miljølovgivning" med "økonomisk lovgivning" eller noget andet, så vil De finde det helt naturligt, at De har adgang til klage og domstolsprøvelse, og at De giver disse grupper adgang til domstolene eller indflydelse på disse spørgsmål. Det meste af det, som vi synes, kunne komme ganske af sig selv, må også indføres for miljøspørgsmål. Det er bare en tanke.
Lad mig begynde med først at kommentere det foreslåede direktiv om adgang til klage og domstolsprøvelse. Med en fælles ramme med harmoniserede krav er der ingen midler til at garantere, at kravene i Århus-konventionen bliver indfriet i hele Unionen. Vi har underskrevet Århus-konventionen, og det er en begyndelse.
Kommissionen foreslår at give anerkendte miljøorganisationer juridisk status. Det følger af den måde, hvorpå miljøspørgsmålene bliver defineret her: det, som Århus-konventionen egentlig drejer sig om, og hvad adgang til klage og domstolsprøvelse drejer sig om på dette område. Det er begrænset til miljøspørgsmål, og det er klart defineret. Det ligger helt på linje med en konvention, som giver en fremtrædende plads til miljø-ngo'er som talsmænd for miljøets interesser, for vedrørende miljøet har vi ikke personlige interesser. Vi må lytte til de stemmer, der påtager sig at formulere bekymringerne vedrørende miljøet. Det sker også med respekt for princippet om subsidiaritet, da det står medlemsstaterne frit for at give adgang til klage og domstolsprøvelse for en større del af offentligheden. Desuden bliver det stort set overladt til medlemsstaterne at udvikle detaljerne inden for rammen. Hvor meget jeg end respekterer fru Thors, er det ikke altid fiskerne, der repræsenterer miljøhensynene, når det drejer sig om at beskytte Østersøen, så måske er det ikke det bedste eksempel.
Hvad angår de ændringsforslag, der er stillet, kan Kommissionen acceptere dem, der styrker principperne i forslaget, i særdeleshed hvor der henvises til, at national lovgivning giver videre adgang til klage og domstolsprøvelse. En lang række af ændringsforslagene er imidlertid ikke acceptable for Kommissionen. Selv om jeg forstår og sympatiserer med Deres ønske om at maksimere fordelene for offentligheden ved dette forslag, mener jeg, at ændringsforslag, der foreslår at udvide den juridiske status til også at omfatte organisationer, der ikke primært eller regelmæssigt arbejder inden for miljøområdet, indebærer krav, som er arbitrære og upræcise. Det er også vigtigt at tilvejebringe så meget juridisk klarhed som muligt.
Andre ændringsforslag svækker rækkevidden af forslaget, da de modificerer aspekter af proceduren, såsom kravet om adgang til administrativ klage, der efter Kommissionens opfattelse er vigtigt for at sætte administrationen i stand til at vurdere sine handlinger, før den overdrager sagen til domstolene. Efter vores opfattelse er forslaget velafbalanceret. Det medtager de forpligtelser, der skyldes Århus-konventionen, samtidig med at det giver medlemsstaterne den nødvendige grad af fleksibilitet, der vil sætte dem i stand til at gennemføre lovgivningen effektivt.
Jeg går over til forslaget til forordning om gennemførelse af Århus-konventionen inden for institutionerne. Jeg vil gerne understrege, at vores mål er fuld gennemførelse af de tre søjler i Århus-konventionen på fællesskabsniveau. Disse krav, der er stillet i henhold til forordningen, dækker ikke bare Fællesskabets institutioner, men alle organer, der udøver offentlige funktioner under traktaterne, og medtager således også agenturer, kontorer og organer såsom Den Europæiske Investeringsbank, for så vidt deres aktiviteter er relevante for miljøspørgsmål, sådan som de behandles af konventionen.
Også her har Kommissionens forslag benyttet den fleksibilitet, parterne har i henhold til Århus-konventionen, i særdeleshed når det gælder at organisere processer, der giver offentligheden adgang til deltagelse, og fastlægge kriterier for adgang til klage og domstolsprøvelse, når miljølovgivningen overtrædes. Samtidig med at den forbliver på linje med Århus-konventionen, søger den at blande sig så lidt som muligt i regler og procedurer, der allerede er fastlagt og i gang. I særdeleshed må man undgå indblanding i traktatens bestemmelser omkring adgang til EF-Domstolen for enkeltpersoner.
I denne forbindelse betragter Kommissionen de ændringsforslag som problematiske, der søger at afvige fra det system af undtagelser, der er fastsat under forordning (EF) 1049/2001 om adgang til dokumenter. Ej heller kan Kommissionen acceptere ændringsforslag, der er alt for præskriptive omkring foranstaltninger for offentlighedens deltagelse, og som vil udvide bestemmelserne om adgang til klage og domstolsprøvelse til også at gælde klager fra enkeltpersoner. Disse ændringsforslag kan få negativ indvirkning på de relevante bestemmelser i EU-traktaten.
Jeg vil overdrage Kommissionens holdning til de enkelte ændringsforslag til sekretariatet(1). Endnu en gang takker jeg Dem for denne debat. 
Formanden.
   - Fru Thors, De har bedt om ordet med henblik på en afklaring? 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, fru kommissær, først og fremmest vil jeg sige, at vi meget ofte her i Parlamentet plejer at sige, at forbrugere skal have samme rettigheder som økonomiske aktører, og at alle parter skal høres. Det er det, det handler om i denne forbindelse. En situation, hvor visse organisationer er mere værdifulde end andre, ligger utroligt mange af os fjernt. Det ville i så fald være lidt af et orwellsk samfund.
Til sidst vil jeg påpege, at jeg ikke mener, at vi kan være enige i Kommissionens tolkning af, at ikke vil forårsage problemer i de mest fremgangsrige, progressive lande. Det passer ikke.
Formanden.
   - Fru Thors, jeg tror minsandten, at De forsøger at genåbne forhandlingen.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0139/2004) af Manders for Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om miljøansvar, for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (PE-CONS 3622/2004 - C5-0079/2004 - 2002/0021(COD)).
Manders (ELDR ),
   Hr. formand, lad mig indledningsvis takke alle, som konstruktivt har bidraget til dette kompromis og det foreliggende direktiv, som forhåbentlig og efter al sandsynlighed vil blive vedtaget. Jeg vil især takke næstformanden, hr. Imbeni, som har været leder af delegationen til Forligsudvalget, hr. Gargani, som er formand for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, og alle skyggeordførerne, som på konstruktiv vis har bidraget til, at der er kommet et kompromis i stand. Endvidere vil jeg takke ambassadør Gunning, som på Rådets vegne har deltaget i forligsmøderne. Jeg vil rette en særlig tak til Ana Palacio, som siden har forladt Europa-Parlamentet. Hun var dengang formand for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked og sikrede os en enestående stund her i Europa-Parlamentet, nemlig hvad jeg blot har kaldt "Manders-proceduren". "Manders-proceduren" betød, at det i sidste instans blev lagt ud til det samlede Parlament at stemme om, hvilket udvalg der fandtes beføjet til at udarbejde og behandle denne betænkning. Det var mig en ære, og resultatet er efter min opfattelse også blevet acceptabelt.
Hvorfor er vi tilfredse med det kompromis, der er opnået? Fordi der nu for første gang efter årtiers drøftelser er fundet en retlig formel, som kan sikre, at omkostningerne i forbindelse med afhjælpning af miljøskader kan kræves godtgjort af forureneren. Det liberale princip om, at forureneren betaler, står centralt i den forbindelse. Det er jeg som liberal naturligvis særdeles tilfreds med. Det er nyt, det er en hjørnesten, en bro, som forbinder økonomisk lovgivning og miljølovgivning. Dog er jeg fortsat ikke helt tilfreds, men som jeg udtalte under min pressekonference, efter at der var indgået kompromis med Rådet, må vi se det som et frø, der er lagt i jorden, og vi håber, der heraf vil vokse fuldgyldig lovgivning.
Hvad er problemet? Efter min opfattelsen er der på grund af den hyppige brug af ordet "må" i dette direktiv stadig betydelig risiko for, at der opstår en slags kludetæppe i Europa, og at medlemsstaterne især i økonomisk trængte tider vil prioritere økonomi højere end miljøbeskyttelse. Jeg beklager derfor, at mit endelige forslag om at anvende artikel 95, maksimal harmonisering, ikke blev godkendt, og at vi har anvendt artikel 195 som retsgrundlag. I den forbindelse har også miljøorganisationerne, de ikke-statslige organisationer på miljøområdet, spillet en særlig rolle. De begræder ikke den manglende harmonisering og støttede undervejs i proceduren heller ikke maksimal harmonisering, hvilket jeg meget beklager. Omvendt var Europa tydeligvis ikke klar hertil. Det fremgår også af forligsproceduren, eftersom Parlamentet kun godkendte fire ændringsforslag til den fælles holdning. Kun fire! Og Forligsudvalget har været samlet tre gange for at nå dertil.
Når alt kommer til alt, er der dog efter min mening tale om et acceptabelt kompromis. Herom vidnede også afstemningsresultatet i Parlamentets delegation til Forligsudvalget, idet 12 stemte for og en imod det opnåede resultat, hvilket naturligvis er fantastisk. Jeg håber, det er en begyndelse. Jeg håber også, at medlemsstaterne ikke vil misbruge bevillingspolitikken og det aktuelle videnskabelige niveau og bringe ubalance i de lige vilkår - - vi så gerne ser med hensyn til erhvervsaktivitet i det indre marked, ved at nogle medlemsstater tillader mere end andre, således at der ikke opnås nogen miljømæssig gevinst. Til gengæld er der allerede opnået visse gevinster. Således er det maksimale erstatningsansvar i henhold til IMO-aftalen forhøjet fra 50 millioner til 1 milliard. Direktivets præventive virkning er således allerede godtgjort. Det er mit håb, at Euratom snart vil følge efter, og jeg tror, det i sidste instans vil udmøntes i glimrende lovgivning.
Begyndelsen er som sagt gjort, og jeg håber, det vil føre til et godt resultat. Jeg vil oprigtigt takke kommissæren. Hun har naturligvis prioriteret dette område højt og kan nu afslutte denne sag inden embedsperiodens udløb. Jeg vil rette en hjertelig tak til kommissæren og til hendes personale, især Charles Pirotti, som også er til stede i dag, for det konstruktive bidrag i denne sammenhæng. Jeg vil gerne invitere kommissæren til frokost eller middag, for vi har på grund af kommissærens overtegnede kalender ikke haft mulighed for at holde en fælles pressekonference. Det er måske en god idé, for jeg vil gerne via denne invitation benytte lejligheden til at gøre nærmere rede for mine tanker om, hvorledes dette direktiv på længere sigt kan udvikle sig til fuldgyldig lovgivning. Det drejer sig først og fremmest om mine tanker om . Det spørgsmål vil jeg gerne drøfte nærmere med kommissæren, og jeg håber derfor også, at hun tager imod min invitation.
Måske er der tid til en hurtig øl efter denne forhandling. Jeg takker alle endnu en gang og håber, forslaget vil blive vedtaget i morgen med solidt flertal. Hr. formand, tak til Dem og til alle, der har bidraget konstruktivt. 
Wallström,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Manders. Det er første gang, jeg har fået et tilbud om en tur i byen eller i det mindste et tilbud om en drink via Parlamentets plenarforsamling. Mange tak, hr. Manders, og tak for Deres udmærkede arbejde med sagen om miljømæssig ansvarlighed! De har helt ret i, at vi har ventet længe på, at dette skulle lykkes.
Jeg vil også gerne takke Parlamentets delegation til Forligsudvalget under forsæde af næstformand Imbeni, fordi den positive ånd, der besjælede Parlamentets delegation under hele denne forhandling, satte os i stand til at finde et tilfredsstillende samlet kompromis, nemlig den fælles tekst, De har fået forelagt i dag, og som er godkendt af Forligsudvalget.
Takket være dette nye direktiv vil vi for første gang få en omfattende ramme, hvormed miljømæssig skade kan forhindres eller afhjælpes gennem et system med miljømæssig ansvarlighed. Dette nye system vil være til stor gavn for borgerne og miljøet i en udvidet Union. Jeg er meget glad for det resultat, der er blevet nået af de fælles beslutningstagere. Vi har alle ønsket, at dette direktiv skulle være ambitiøst og brugbart, og at finde et afbalanceret kompromis i en så teknisk kompliceret og politisk følsom sag var bestemt ikke let. Jeg tror, at den tekst, De har fået forelagt, udgør et væsentligt fremskridt i retning af bedre miljøbeskyttelse i Europa. Det bidrag, dette nye direktiv yder til bevaringen af biodiversitet i Europa gennem sin anvendelse på fredede dyrearter og habitater, er blot et eksempel på de mange gevinster, der muliggøres ved dette direktiv. Endnu en gang tak, hr. Manders. 
Niebler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, lad mig starte med at rette en særlig tak til vores ordfører, hr. Manders, der, som vi har set ham gøre så mange gange før, har gjort et enestående stykke arbejde med at forsvare miljøansvarsdirektivet i forligsproceduren, så lad mig takke ham for det i aften og også for det gode personlige samarbejde.
Parlamentet har arbejdet på miljøansvarsdirektivet i lang tid, og det har været genstand for en omfattende og levende debat. Mange kritikere var allerede skeptiske med hensyn til, om direktivet kunne blive vedtaget før valget til Europa-Parlamentet eller før udvidelsen. Så meget desto mere glæder det mig som ordfører for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, at vi med afstemningen i morgen vil kunne virkeliggøre direktivet - og jeg håber, at vi i morgen vil vedtage det, der er blevet resultatet af forligsproceduren.
Det er en stor dag for miljøbeskyttelsen i EU. Direktivet vil for første gang indføre en erstatning for skader på beskyttede arter og levesteder - det kaldes rene miljøskader. Desuden vil der for første gang være ét erstatningsansvarssystem i hele EU, som rydder ansvarshuller af vejen, der skulle have været lukket for længe siden, hvorved miljøet gavnes, hvorfor min gruppe meget udtrykkeligt hilser resultatet af forligsproceduren velkommen.
Min gruppe anser det dog også for vigtigt, at forligsproceduren har frembragt et fornuftigt resultat, for kendsgerningen er - for at benytte en talemåde, som lord Inglewood, som jo vil tale senere, citerede under førstebehandlingen - at det bedste er det godes fjende.
Lad mig fremhæve et punkt, som var centralt i debatten indtil for ganske nylig, og som kan stå som et eksempel på de mange problematiske punkter i direktivet: Findes der et instrument for obligatorisk finansiel sikkerhedsstillelse eller ej? Min gruppe har altid afvist tvangsforsikringer af denne art. For øjeblikket er der ganske enkelt stadigvæk utilstrækkelige referencedata til et sådant instrument. Det er på nuværende tidspunkt ikke muligt at foretage en beregning af den rene miljøskade, som jeg nævnte i starten.
Sammen med Rådet og Kommissionen tog Forligsudvalget disse betænkeligheder op, og resultatet er blevet, at der i første omgang ikke vil komme nogen obligatorisk forsikring. Kommissionen opfordres i stedet for til at fremlægge en evalueringsrapport seks år efter direktivets ikrafttrædelse og så træffe afgørelse om nye tiltag, som måtte være fornødne. Det ser jeg som den rette vej frem.
Lad mig slutte med at sige følgende på min gruppes vegne: Lad os i fællesskab vedtage det, der er kommet ud af forligsproceduren, og dermed forbedre miljøbeskyttelsen i EU på lang sigt. 
Gebhardt (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, også jeg vil gerne rette en hjertelig tak til hr. Manders for den besindige og kollegiale måde, denne forligsprocedure er blevet gennemført på. Jeg tror, at det er grunden til, at vi har opnået så godt et resultat.
På vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe må jeg dog sige, at vi socialdemokrater ikke ligefrem er henrykte over resultatet. Vi havde ønsket en langt mere konsekvent gennemførelse af princippet "forureneren betaler" og også en obligatorisk og omgående finansiel sikkerhedsstillelse, men det var ikke muligt at få igennem forligsproceduren, ganske enkelt fordi flertallene i Parlamentet ikke er, hvad de burde være for at opnå det - og det har naturligvis indvirkning på lovgivningsproceduren. De Europæiske Socialdemokraters Gruppe vil alligevel stemme for kompromiset, for nogle af de ting, vi har opnået, kan betegnes som værende de første skridt i den rigtige retning.
For det første er det lykkedes os at få igennem, at Kommissionen i løbet af seks år skal forelægge en rapport om tilgængeligheden af den finansielle sikkerhedsstillelse. Desuden har Kommissionen - og det er helt væsentligt - forpligtet sig til at imødekomme Parlamentet og fremlægge forslag til et instrument for harmoniseret, obligatorisk finansiel sikkerhedsstillelse. Jeg tror ikke, at vi kunne have stemt for, hvis den ikke havde gjort det, og en anden grund til, at jeg anser det for vigtigt, er, at den ikke blot ville overlade det til markedet at udvikle et fælles europæisk instrument for finansielt ansvar. Det vil i stedet for fra starten af blive formet og ledt i den rigtige retning.
Den anden grund til, at vi vil stemme for, er, at Parlamentet vil kunne få Kommissionen til at undersøge, i hvilket omfang det ifølge internationale konventioner på nuværende tidspunkt er muligt at begrænse ansvaret, når varer bliver transporteret til søs. Rapporten skal også undersøge forholdet mellem redernes erstatningsansvar og olieaftagernes bidrag, for katastrofer som forlis nødvendiggør, at vi overvejer ansvarsbestemmelserne til søs på ny.
Lad mig opsummere ved at sige, at vi ikke er helt tilfredse med det, der er blevet opnået, vi havde gerne set meget mere. Jeg kan se, at hr. Manders nikker. Jeg ved, at han også gerne havde set mere, men det var ikke muligt. Det er altså det første skridt, og vi vil fortsat sørge for, at der bliver taget flere i fremtiden, mens vi bevæger os hen imod den rigtige løsning.
Schörling (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil begynde med at takke for og gratulere med det resultat, der er opnået. Jeg ved, at det var meget hårdt at få dette meget vigtige direktiv i stand. Nu har vi i hvert fald et forslag at tage stilling til i morgen, og jeg og Verts/ALE-Gruppen vil bifalde det.
Det betyder ikke, at vi er helt tilfredse med resultatet. Princippet om, at forureneren betaler, er udmærket. Det er også udmærket, at vi skal have et harmoniseret ansvarssystem for at forebygge miljøskader og sørge for, at de, som allerede er opstået, afhjælpes. Som Toine Manders sagde, var Europa ikke rigtig parat til det. Dele af Europa var i det mindste måske ikke parate til det. Vi var ret mange, som ville have et mere harmoniseret system, og vi kunne være gået lidt længere, end hvad der er tilfældet nu. Efter førstebehandlingen var vi meget tilfredse, men efter andenbehandlingen var vi ikke længere så tilfredse. Dette er nu et kompromis, som vi må leve med, og det er godt, at det også har ført til noget.
Forslaget om, at Kommissionen efter seks år skal fremlægge en rapport om netop de obligatoriske systemer for økonomisk sikkerhed, er utroligt vigtigt for, at dette overhovedet skal fungere. Det er en måde at opnå et kompromis i slutfasen på - en udtalelse fra Kommissionen, hvor man gør opmærksom på, at man har til hensigt at opfylde disse forpligtelser i henhold til kompromiset mellem Parlamentet og Rådet. Jeg ved ikke rigtigt, om en sådan udtalelse er bindende, men jeg håber, at det ellers er sådan, at vi ikke trækker tiden ud ud over disse seks år. Jeg håber, at det virkelig gælder. Margot Wallström bør måske sige noget om den juridiske status for denne type udtalelse. 
Inglewood (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som alle andre talere indtil nu må jeg slutte mig til koret og sige, at jeg synes, dette er et fornuftigt kompromis. For at benytte en engelsk cricket-metafor er det vigtigt at håndtere disse spørgsmål på en pragmatisk måde og at vinde et point ad gangen, at tage et skridt ad gangen for at prøve at sikre, at den måde, hvorpå vi håndterer de forureningsproblemer, som dette direktiv skal behandle, faktisk virker.
Det er klart, at det er vigtigt at sikre sig, at der slet ikke opstår forurening. Jeg er ikke sikker på, hvor meget det har at gøre med den måde, hvorpå ansvaret bliver fordelt, hvis der faktisk forekommer forurening. Hvis den forekommer, må vi se på, hvordan den skal håndteres. Som andre talere har sagt, må princippet om, at forureneren betaler, være det rette. På den anden side, hvis man trodser dette princip, er det vigtigt, at man ikke bare forsøger at finde et stakkels offer, som kan have haft en eller anden forbindelse til det, der er sket, og læsse al skylden over på vedkommende. Måske er det grunden til, at vi er uenige med nogle af de andre talere under denne debat.
Jeg kan forestille mig omstændigheder, hvor der er rigtigt og retfærdigt, at regeringen har en rolle, hvor der er sket forurening, og hvor det ikke kan være rigtigt at lægge skylden for det, der er sket, på andre og overlade de pågældende ansvaret.
Endelig er det vigtigt inden for rammerne af denne form for politisk debat ikke at reagere automatisk på et givent tilfælde af forurening i den nærmeste fortid. Vi hører ofte nævnt. Naturligvis var det en katastrofe, men når vi tænker på generelle regler om generelle problemer, må vi ikke være for specifikke. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, min holdning ligger naturligvis tæt ved fru Gebhardts, som talte på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe.
Dette direktiv udgør et skridt fremad i princippet, men ikke i praksis, for der er en frist på tre år for dets gennemførelse i medlemsstaterne, der gives en frist på seks år for undersøgelse af muligheden for obligatorisk finansiel sikkerhedsstillelse, og der er bestemmelser, som ikke træder i kraft før om ni eller 10 år.
Og dette på et tidspunkt, hvor der konstant sker ulykker af denne type. Rent konkret er der med hensyn til skader forårsaget af skibe og andet visse internationale konventioner, som begrænser rederiernes ansvar.
Set fra et praktisk synspunkt vil EU-borgerne derfor ikke mærke nogen forskel, hverken nu eller i mange år. Der er tale om en begyndelse - Europa-Parlamentet har været meget forsigtigt med at acceptere det for at fastholde medlemsstaternes forpligtelser - men vi må være absolut realistiske: Her er der ingen reelle fremskridt. Der vil fortsat ske uheld, som vil skabe uvurderlige skader, der ikke er dækket af forsikring. Det er ikke muligt at stille rederierne eller andre risikosektorer til ansvar, og derfor kan der ske det, at en region som f.eks. min egen, der lever udelukkende af sine strande, kommer ud for en olieforurening af kysten, som ruinerer hele regionens aktiviteter uden mulighed for erstatning eller dækning af skaderne via et forsikringssystem. Dette er virkeligheden.
Som altid har Europa-Parlamentet ved opfyldelsen af sit ansvar - som synes for stort, for det ser ud, som om Europa-Parlamentet, siden det har fået fælles beslutningstagning, er karakteriseret af en høj grad af ansvar - foretrukket at gå ad snørklede veje og acceptere et kompromis - jeg vil ikke kalde det et kompromis, men snarere et diktat - som er pålagt af Rådet og Kommissionen, og at det har accepteret disse forhold, for at forslaget til direktiv kunne gennemføres.
I dette arbejde har hr. Manders gjort, hvad han kunne. Vi står tilbage med kun nogle få mundtlige forpligtelser. Men lad os ikke narre os selv og vælgerne: Dette er frem for alt en begyndelse. Lad os håbe, at Kommissionen ikke venter disse lange perioder på tre, seks, ni og 10 år, men at den inden for kort tid - muligvis som følge af endnu et stort uheld, som vil skabe enorme skader et eller andet sted i EU, enten i Østersøen, Middelhavet, Nordsøen eller et andet sted - og forhåbentlig snart ser sig forpligtet til at fremlægge et forslag, der ændrer dette og giver os mulighed for at skabe fremskridt med nogle meget mere præcise regler. Et andet spørgsmål, som skal afklares, er, om direktivet er det rigtige instrument, eller om der er brug for en forordning, som kunne gøre disse regler obligatoriske uden at vente på, at medlemsstaterne lidt efter lidt lever op til deres ansvar over for borgerne. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil også gerne gratulere med det vigtige skridt, der bliver taget ved afstemningen i morgen. Jeg vil gerne minde om, at vi i konventets udkast til den nye forfatning for Europas medlemsstater forpligter os til at gennemføre en politik, som skal sikre en social, økonomisk og miljømæssig udvikling på et bæredygtigt grundlag. Da direktivet om miljøansvar vedrører forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, ser jeg det derfor som en logisk følge af vores bekendelse til den europæiske model med den økosociale markedsøkonomi, hvorfor jeg hilser det meget velkommen, at princippet "forureneren betaler" vil gælde fra nu af, og at virksomheder eller andre operatører vil blive forpligtet til at forebygge miljøskader og til selv at afhjælpe dem eller bære de dermed forbundne omkostninger, hvis de måtte have forårsaget sådanne. Evalueringsprocessen er allerede blevet nævnt, lige såvel som den enighed, der er blevet opnået, hvorefter forebyggelses- og afhjælpningsforanstaltninger skal gennemføres efter nøje samråd med operatørerne.
Jeg vil gerne nævne to dråber malurt: Den ene er, at dette direktiv ikke beskæftiger sig med det nukleare ansvar. Det er for os uforståeligt, at den pågældende forurener skal holdes ansvarlig for enhver forurening, som forårsages af vindkraft, biomasse, biogas og solenergianlæg, men i henhold til direktivet ikke, hvis en sådan forurening skyldes driften af nukleare anlæg.
Jeg appellerer til medlemsstaterne om at sørge for, at normaldrift godkendt af myndighederne og udviklingsrisikoen bliver undtaget for ansvar, da det endnu ikke er lykkedes at forankre disse to forhold eksplicit i lovgivningen. Vi støtter det fælles udkast. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig igen i høj grad på mine britiske konservative kollegers vegne - min kollega lord Inglewood, der har arbejdet på dette, har allerede talt - og på vegne af min gruppe over det udmærkede arbejde, hr. Manders har gjort igennem lang tid, og også gennem forligsproceduren.
Jeg må som medlem af Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked nødvendigvis bemærke, at beslutningen om, at vores udvalg skulle påtage sig dette arbejde, som i høj grad blev anfægtet af kolleger i andre udvalg, er blevet mere end rigeligt retfærdiggjort ved den praktiske og pragmatiske reaktion, vi har fået, og jeg mener, vi har fået et forslag, der kan fungere.
Men en række kolleger har sagt - og dette er tiden, hvor vi skal se frem snarere end tilbage, for vi har aftalen på bordet - at der er meget arbejde at gøre med at fastlægge et klart ansvar hos organisationer og gennem de såkaldte kompetente myndigheder i medlemsstaterne at sikre virksomhedernes driftsprocesser og at alle, der er involveret i aktiviteter, der kan være skadelige, fuldt ud er klar over deres mulige ansvar under dette direktiv.
Jeg vil gerne opfordre kommissæren - der, håber jeg, vil efterlade sig noget, der fungerer, som en del af arven efter sine fem år som kommissær - til at begynde at opmuntre medlemsstaterne til at udveksle praksis, først omkring hvordan de vil etablere deres kompetente myndigheder, eller hvordan de vil fordele ansvaret på de nuværende miljøagenturer, som mange af dem allerede har etableret, og at få fastslået, hvilke former for netværk til kommunikation om bedste praksis vi ser i en række andre fælles europæiske lovgivningsmiljøer, som f.eks. med hensyn til energi og kommunikation. Jeg kan ikke se nogen grund til, at denne proces ikke skal begynde med det samme, eller til at kommunikation til de berørte organisationer ikke også skal begynde.
Dette direktiv har, som en række kolleger har sagt, en meget langsom lunte. Medlemsstaterne har meget generøst en treårig tidsplan. Der er også lang tid til revision. Men hvis det, som vi alle tror, drejer sig om forebyggelse - snarere end om at rydde op efter skaderne bagefter - må vi begynde at gøre noget lige med det samme, og der er ingen undskyldning for at udsætte dette. Så jeg glæder mig over aftalen. Men det er kun begyndelsen, og jeg håber og tror, at kommissæren vil sørge for, at strukturen er på plads, så vi kan følge op på den.
Manders (ELDR ),
   Hr. formand, tillad mig at afbryde et øjeblik. Jeg vil gerne vide, om man accepterer mit tilbud om en dato, for i så fald kan vi træffe aftale via Præsidiet. 
Wallström,
    Hr. formand, jeg håber, vi kan tillade os at føle os stolte i dag. Dette problem har både vi og vores forgængere været beskæftiget med i mange år. Det er et kompliceret og politisk følsomt problem. Det er lykkedes os at etablere en platform, og selv om vi alle har sagt, at dette er et første skridt, er det et meget vigtigt første skridt. Det fastlægger også holdningen og bekræfter princippet om, at forureneren skal betale. Vi kan kun bygge på det og gå videre med det, og det er grunden til, at det er et så vigtigt første skridt.
Jeg ville gerne svare fru Schörling direkte, for Kommissionens udtalelse om at se på den finansielle sikkerhed igen i 2006 er ikke formelt og juridisk bindende, men man kan kalde den politisk bindende. Jeg håber, det betyder lige så meget, som hvis det havde været juridisk bindende. Det er en forpligtelse og et løfte fra Kommissionen, så naturligvis må vi vende tilbage til dette. Jeg er sikker på, at vi kun har set begyndelsen. Det er så vigtigt af de grunde, De allerede har nævnt. Endnu en gang tak og okay, jeg går med ud og får en drink!
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0177/2004) af Sjöstedt for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om håndtering af affald fra udvindingsindustrien.
Wallström,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, jeg vil begynde med at takke Europa-Parlamentet og i særdeleshed Miljøudvalget og ordføreren hr. Sjöstedt for det arbejde, han har lagt i sin betænkning under førstebehandlingen.
Affald fra udvinding kan have en sammensætning og en volumen, som betyder en alvorlig trussel mod miljøet og menneskers sundhed, hvis det ikke håndteres rigtigt. Dette har vist sig ved de store ulykker i Aznalcóllar i Spanien i 1998 og også i Baia Mare i Rumænien i 2000, hvor dæmninger med mineaffald brasede sammen, således at store mængder giftige stoffer slap ud, og det fik omfattende miljømæssige, økonomiske og sociale konsekvenser.
Hensigten med dette forslag er at indføre EU-regler for at forebygge forurening af vand og marker ved langsigtet deponering af mineaffald i dæmninger eller dynger. Stabiliteten af anlæg til endelig deponering skal også garanteres for at forhindre, at ulykker sker, eller for at begrænse de eventuelle følger af ulykker. Der vil blive garanteret en forsvarlig håndtering af affald fra udvinding inden for hele EU takket være det foreslåede direktiv kombineret med det ændrede Seveso II-direktiv om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer samt et dokument om den bedst tilgængelige teknik til håndtering af dæmninger af sten- og mineaffald.
Kommissionen er enig i de udtrykte synspunkter om, at forslaget skal have en tilstrækkelig stor rækkevidde, og at nogle undtagelser, f.eks. hvad angår affald fra efterforskning, derfor bør fjernes. På baggrund heraf bør undtagelserne for inert affald ikke udvides til alt ikke-farligt affald, da det vil svække forslaget. Forurening fra grave kan i høj grad være et problem, men det kan imidlertid ikke reguleres ved dette forslag, der handler om affald.
Hvad angår historisk affald, støtter Kommissionen de ændringer, som indeholder krav om, at der skal udarbejdes en fortegnelse over de mest forurenede områder. Vi mener dog, at det er medlemsstaterne, der skal træffe beslutning om sanering af dem.
Vi støtter også de ændringer, som understreger behovet for allerede ved oprettelsen af affaldsanlæg at planlægge afslutningen på en forsvarlig måde.
Jeg vil gerne slutte med at påpege, at Kommissionen stræber efter et direktiv, som er tilstrækkeligt omfattende, således at disse vigtige miljømål kan nås. 
Sjöstedt (GUE/NGL ),
   Hr. formand, før jeg går ind på detaljerne i dette forslag og i Parlamentets forslag om ændringer og forbedringer, vil jeg minde om baggrunden for dette direktiv. De udløsende faktorer var de to alvorlige miljøkatastrofer i Spanien og i Rumænien, som kommissæren også nævnte. Vi skal vide, at problemet med kollapsende dæmninger af mineaffald er noget, der sker næsten hvert år forskellige steder i verden, også inden for EU.
Samtidig hermed kan man sige, at der ligger en miljøkatastrofe og lurer, som består i, at gammelt mineaffald, som vi ofte ved ganske lidt om, lækker i naturen, især tungmetaller. Alt i alt er dette måske et betydeligt større miljøproblem end den minedrift, der finder sted for øjeblikket. Samtidig har EU's lovgivning på dette område fungeret dårligt, hvorfor de direktiver, som eksisterer på affaldsområdet, og som i dag til dels gælder mineaffald, ikke fungerer og ikke er afpassede efter denne type af industriel produktion. Dermed står det aldeles klart, at der er brug for et nyt direktiv på området.
Vi vil derfor gerne takke Kommissionen for forslaget. Det indeholder mange gode pointer, f.eks. hvad angår dæmningssikkerhed, og at man i praksis forbyder metoder med højt cyanidindhold, som det var tilfældet i Rumænien. Den metode bliver umulig i fremtiden med dette direktiv. Ifølge Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik og mig som ordfører skal der være flere forbedringer. Den første er, at det er vigtigt, at dette omfatter alle relevante affaldstyper. Vi har derfor valgt at fjerne en del undtagelser, f.eks. for affald fra efterforskning. Jeg synes også, at det er vigtigt, at det omfatter de affaldstyper, som transporteres bort fra den nærmeste produktionsplads. Jeg er særligt taknemmelig, fordi vi har kunnet blive enige om en definition, som jeg synes fungerer godt, da definitionsspørgsmålene har været lidt komplekse i dette tilfælde. Det er vi nu blevet enige om i de politiske grupper.
Jeg vil også nævne det ikke-farlige inerte affald. Det er vigtigt at indse, at selv det affald, som i sig selv og i kemisk forstand ikke er farligt, kan skabe store miljøproblemer. Det kan det gøre, hvis det deponeres forkert, hvis det får lov til at ødelægge vandtilførsler, eller hvis jorden forsures. Det er vigtigt, at det affald, hvor det kræves, at det genbruges og håndteres rigtigt, også omfattes af regler. Her mener jeg ikke, at den beslutning, som Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har truffet, går tilstrækkeligt langt, og jeg har derfor stillet ændringsforslag 98, som efter min mening korrigerer dette.
Et af de vigtigste punkter i denne betænkning er det historiske affald, som måske er det allerstørste miljøproblem. Det er ikke tilstrækkeligt bare at lave en fortegnelse, man skal også sørge for, at man rent faktisk tager fat på det, ellers gør vi kun arbejdet halvt ved taklingen af miljøproblemerne. Jeg mener, at det er vigtigt, at man knytter det til forslagene i betænkningen om også at kunne anvende midler fra strukturfondene for virkelig at løse dette problem. Det bliver en mulighed, ikke mindst for de nye medlemslande, at tackle disse ret betydelige miljøproblemer.
Jeg mener også, at man skal se dette som en mulighed for en ny teknik og for den forskning og udvikling, som findes i EU i dag, og som til dels allerede er og frem for alt kan blive verdens førende på dette område.
Hvad angår de finansielle garantier fra producenterne, har vi også her valgt at lave et kompromis mellem de politiske grupper allerede inden førstebehandlingen. Det betyder, at vi efterlader en stor national frihed til at udforme disse finansielle garantier. Det er godt, da der allerede findes velfungerende systemer i mange lande. Samtidig skal det godkendes af Kommissionen, således at garantierne opfylder kravene, hvilket er rimeligt.
Med hensyn til tekniske løsninger på de forskellige bestemmelser i forslaget har jeg som ordfører haft som målsætning, at vi ikke skal gå ind på tekniske detaljer og låse disse forslag fast på forskellige tekniske løsninger. Det ville forhindre en tilpasning til den tekniske udvikling. Jeg mener også, at det er det resultat, vi har opnået.
Et andet punkt, som jeg gerne vil nævne, er, at meget af den mest uansvarlige minedrift globalt set sker i de allerfattigste lande. Vi har medtaget en kommentar i betænkningen om, at såfremt f.eks. Den Europæiske Investeringsbank skulle overveje at finansiere minedriftsprojekter uden for EU i sin vurdering, burde anvende direktivets bestemmelser som grundlæggende obligatorisk miljønorm.
Endnu et punkt, som jeg har valgt at styrke, handler om overvågning af dæmningerne. Selv om der stilles konstruktionskrav, består bristerne ofte i, at dæmningerne ikke tilpasses senere, og i, at de ikke overvåges således, som det er nødvendigt, hvis produktionsforholdene ændres. Det har vi også kunnet se i forbindelse med disse ulykker. Et andet vigtigt punkt er, at vi vil have, at man planlægger lukningsfasen allerede fra begyndelsen.
Som helhed mener jeg, at forslaget fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik indebærer en betydelig styrkelse af Kommissionens arbejde, men det er også helt på linje med dets arbejde. Jeg håber, at vi gennem disse forslag kan løse de grundlæggende problemer, som jeg nævnte i begyndelsen: at undgå de store dæmningsbrud, at de miljøgifte, som lækker i naturen i dag, ikke er med, og at der opnås en lovgivning på dette område, som faktisk fungerer, og som dækker det hele. Forudsætningerne for at opnå det er til stede nu.
Jeg vil bruge to sekunder på at takke skyggeordførerne og Kommissionens ansvarlige medarbejdere for et godt samarbejde. 
Matikainen-Kallström (PPE-DE ),
   Hr. formand, det vigtigste spørgsmål i dette direktiv er definitionen af affald i udvindingsindustrien, hvor affald enten er farligt eller ikke-farligt. Den måde, hvorpå nogle ændringsforslag er blevet formuleret, hvad angår inert affald, tjener kun til at forvikle hele situationen og fører til et hav af spørgsmål.
Ikke-farligt affald, som er den type affald, der er forbundet med udvindingsindustrien, er bestemt ikke-farligt, fordi det er materiale, som har sin oprindelse i naturen. Naturens eget materiale, som ikke er miljøfarligt, stenaffald, kan ikke være affald, især ikke, hvis det stadig anvendes som fyldmateriale i miner og brud, til jordforbedring eller til vejkonstruktion. At lægge affaldsafgift på stenaffald i Finland ville bare koste hundreder, hvis ikke tusinder af mennesker deres job.
De europæiske udvindingsindustrier vil give betydelig merværdi til EU. De socioøkonomiske følger af den nye udvindingsindustri vil være af afgørende betydning, navnlig i de tyndtbefolkede og perifere regioner. Det er overhovedet ikke ligegyldigt, hvordan denne industrisektor bliver behandlet. Telefoner, vinduer, glasartikler, lertøj, knivvarer, transport og byggeri, for blot at nævne nogle varer og industrisektorer, er alle baseret på denne industri. Nu er det et spørgsmål om, hvorvidt vi ønsker at bevare denne industri i Europa under vores eget opsyn og i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling, eller vi vil jage den ud af Unionen, hvor vi ikke har kontrol med dens miljøpåvirkninger, med lovgivning, der er for snærende og uvant for sektoren. Det er vigtigt, at der udarbejdes en eksplicit mineralpolitik for EU under hensyntagen til miljømæssige og økonomiske aspekter. Dette ville igen være en opgave for den kommissær, der er ansvarlig for konkurrence.
Klaß (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, i et velordnet, rent og miljøvenligt Europa er der særlig interesse for affaldspolitikken, og i aften retter vi opmærksomheden mod affald fra miner.
Da vi har brug for jordens rigdomme for at eksistere, opsøger, udnytter og bruger vi dem. Deres værdi varierer, og det er deres brugsværdi, der er afgørende. Så rejser spørgsmålet sig, om alt det, som vi ikke bruger eller nyttiggør for øjeblikket, skal kategoriseres som affald. Det mener jeg ikke, at det skal.
For at nå ned til materiale længere nede under overfladen, fjernes og transporteres god jord og overjord bort, som senere bliver fyldt tilbage på de udgravede områder, hvorved det sikres, at der igen opstår frugtbare marker og enge, med andre ord, at jorden vil blive så god som før.
Det var definitionen af affald, som gjorde diskussionen i udvalget så vanskelig. Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har i sin betænkning, Sjöstedt-betænkningen, klart slået til lyd for den definition, som allerede findes i affaldsrammedirektivet. Vi er for, at rigtigt affald - forurenet materiale eller sten - bliver fjernet og bortskaffet på behørig vis. Overjord og muldlag - i det mindste som termerne benyttes på tysk - udgør materiale, der kan bruges igen, og som er vigtigt andetsteds. Uden det ville man ikke kunne fylde dagbrud ordentligt op igen, og rekultivering ville være umulig uden muldlag.
Alle, der driver minedrift eller foretager indgreb i naturen, er også forpligtet til at efterlade sig et rent, ordnet og frem for alt ufarligt område, når arbejdet er afsluttet, hvorfor det er rigtigt, at planerne bør omfatte kontraktlige bestemmelser om naturgenopretning og rekultivering med virkning fra arbejdets begyndelse. Det fastlægger vi sikkerhedsstillelser for, som dog både skal være sikre og fleksible. Det er her op til medlemsstaterne at fastlægge kriterierne, som skal godkendes af Kommissionen.
Vi er først og fremmest bekymret over fortidens synder. Miner, der ikke er nedlukket på forsvarlig vis, bunker af , det er det, vi kalder historisk affald. Det er vigtigt og rigtigt, at vi går ind for, at der udarbejdes fortegnelser over nogle og sker bortskaffelse af andre, men det kræver mere tid. Vi har brug for kriterier, der kan overholdes og gennemføres. Ordføreren går ikke langt nok i ændringsforslag 71 og 72. Et direktiv om affald fra miner skal ikke gentage og sammenfatte alt det, som allerede er reguleret i andre EU-direktiver som direktivet om deponering af affald, vandrammedirektivet og affaldsrammedirektivet.
Afslutningsvis vil jeg gerne på ny henvise til, at alle vores bestræbelser skal have bæredygtighed som mål. Miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter skal afvejes. Det gælder godkendelse og restrukturering af anlæg samt fastlæggelse af krav til affaldshåndteringsplanerne. 
Haug (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg beklager, at jeg kom så sent, men det skyldes, at vi for øjeblikket ikke kun har affald fra miner at beskæftige os med, men også - i grunden for at foregribe den næste valgperiode - på ny med vores Reach-system, altså med kemikaliepolitikken. Jeg har netop tilbragt aftenen hos BASF, en stor kemivirksomhed, som jeg måtte forlade over hals og hoved for at være her.
De Europæiske Socialdemokraters Gruppe er meget glad for den lovgivning, som vi nu har om affald fra udvindingsindustrien. Vi har brug for fælles standarder for håndtering af dette affald i Europa, som ikke kun vil medføre mere ens konkurrencevilkår for virksomhederne i medlemsstaterne, men også vil forbedre befolkningens levevilkår og miljøet.
Udvalgets overvejelser var generelt koncentreret omkring definitionen af begrebet affald og omkring de finansielle garantier, som industrien skal stille. Et bredt flertal bakkede op om det, vi var blevet enige om, og det var der generel enighed om. Vi håber, at plenarforsamlingen vil slutte op om denne enighed i morgen. Vi ønsker, at enhver virksomhed skal være forpligtet til at sørge for at være i stand til at afhjælpe enhver skade på miljøet, som den måtte være ansvarlig for. Vi insisterer ikke på, at kun en form for finansiel garanti skal være mulig. Selv om vi har givet et stort spillerum og åbnet op for mange muligheder, så må medlemsstaterne og Kommissionen garantere, at det vil fungere.
Hvad definitionen af affald fra miner angår, har vi taget hensyn til alt og alle, som har taget del i diskussionsprocessen -industrien, miljø-ngo'er, EF-Domstolen og ikke mindst Kommissionen. Det er hævet over enhver tvivl, at vi med vores afstemning i udvalget ikke har opfundet eksisterende lovgivning på ny, det er tværtimod netop, hvad vi har undgået. Vi er kommet med et par forbedringer til Kommissionens forslag i miljøets interesse. Vi har knyttet økologi og økonomi sammen, noget som socialdemokraterne altid har været meget opsatte på. At plenarforsamlingen kun skal stemme om 20 ændringsforslag fra grupperne, vidner om det gode arbejde, vi har udført i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik.
Det var en meget behagelig erfaring at arbejde på denne sag med kollegerne i udvalget. Kommissionen var også meget behjælpelig i mange tilfælde. Det vil jeg gerne sige mange tak for. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, min gruppe støtter meget ordførerens holdning til denne sag. Vi føler, at det er et yderst vigtigt område. Affald fra minedrift tegner sig for næsten 30 % af EU's årlige affald, hvilket svarer til flere hundrede millioner tons affald. Jeg kommer fra et land, der har støttet mineaktiviteter uden at se på de langsigtede konsekvenser af disse aktiviteter, og nogle af minerne har efterladt sig større problemer, der vil række langt ind i fremtiden. F.eks. er Tynagh-minerne i Irland et af de mest indlysende tilfælde. Der må være ansvarlighed her. På grund af mangel på ordentlig kontrol har mineselskaberne, når de afsluttede driften, været i stand til at slippe af sted med at efterlade sig en arv, der fortsat forurener vores miljø og vores vand. Dette direktiv gør meget for at sikre, at dette ikke sker.
Alt affald fra udvindingsindustrien må indbefatte inert affald. Det er yderst vigtigt. I forbindelse med affald fra tidligere tider er det særligt vigtigt i lande som mit, hvor minedriften ikke er så omfattende, som den har været tidligere.
Jeg støtter alt, hvad ordføreren har sagt. Det er en meget vigtig betænkning og en meget vigtig holdning, Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har indtaget. Jeg håber, at Kommissionen kan acceptere ordførerens ændringsforslag, der forbedrer Kommissionens forslag. Det ligger også på linje med mange af miljøgrupperne rundt omkring i Europa, der føler, at det er af afgørende betydning, såvel som med ordførerens anbefalinger. 
Bowe (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil som alle andre gerne begynde med at takke ordføreren for hans betænkning. Han har gjort et godt stykke arbejde på forholdsvis kort tid. Det er en højst påkrævet betænkning, og af indlysende grunde har ulykkerne i Rumænien og Spanien, men også andre episoder, der har fundet sted rundt omkring i Unionen i tidens løb, meget tydeligt vist, at den slags materiale udgør en virkelig fare for folkesundheden og for miljøet, hvis det forvaltes forkert. Dette forslag drejer sig om disse miljømæssige industrielle problemer.
Mange af os var noget overrasket over en række af de ændringsforslag, der oprindeligt blev stillet til forslaget, men på mange måder afspejler det bare vigtigheden af og alvoren i dette forslag.
Desværre har vi i Det Forenede Kongerige længe været opmærksomme på farerne ved affald fra miner, siden den skrækkelige ulykke ved Aberfan i 1966 og de grufulde dødsulykker, der indtraf der. Følgelig har vores nationale lovgivning været særlig streng og stærk, når det gælder mineaffald.
Men der var dele af denne nye lovgivning, der var nye, innovative og værdige til at blive vedtaget. Der var dog nogle - særlig vedrørende udvidelsen af omfanget til inert affald - som jeg følte, var forkerte. Ikke desto mindre følte jeg, at nødvendigheden af en liste over lukkede miner og nye grunde, der tidligere har været anvendt, var særlig vigtig, hvis vi virkelig skulle fastslå det fulde omfang af problemet i hele Europa.
Til syvende og sidst har vi fået et godt resultat. Jeg anbefaler forslaget til Parlamentet. Det vil passe fint ind sammen med den supplerende lovgivning - IPPC, Seveso og lossepladser - og bidrage positivt til beskyttelsen af miljøet, folkesundheden og en bæredygtig udvikling. 
Wallström,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, først og fremmest vil jeg nævne definitionen af affald. Der findes ingen specifik definition af affald fra udvindingsindustrien i dette forslag, men den generelle definition af affald, som angives i affaldsrammedirektiv 75/442/EØF, gengives. Det er ikke til hinder for, at sådant affald genanvendes til et brugbart formål, f.eks. i byggematerialer. Det er vigtigt at gøre klart.
Jeg vil komme med Kommissionens reaktion på nogle vigtige ændringsforslag. Kommissionen kan acceptere 32 ændringsforslag helt og 26 ændringsforslag delvist eller i princippet. De ændringsforslag, som vedrører forslagets rækkevidde, er selvfølgelig særligt vigtige. I ændringsforslag 15 angående artikel 2.3 foreslås det, at materialer som ikke-forurenende muldlag og affald fra efterforskning bør omfattes af de begrænsede krav i henhold til denne artikel. Kommissionen kan støtte denne tilgang, da det øger retssikkerheden og forbedrer miljøsikkerhedsforanstaltningerne. Vi støtter også ændringsforslaget om, at affaldsanlæg for inert affald også bør omfattes af bestemmelserne om alvorlige uheld.
I ændringsforslag 15 foreslås det, at de begrænsede krav i artikel 2.3 skal omfatte ikke-farligt affald. Den del af ændringsforslag 15 ville få betydelige konsekvenser for forslagets omfattende effektivitet, og Kommissionen kan ikke acceptere det. Af andre grunde kan Kommissionen ikke støtte de ændringsforslag, som betyder, at der indføres visse foranstaltninger for udtjente brud, som fyldes med vand efter tilladelse. Vi mener, at det spørgsmål skal løses som led i vandrammedirektivet.
Det er nødvendigt at håndtere de store byrder fra fortiden, som lukkede og forladte affaldsanlæg udgør. Kommissionen har foreslået en udveksling af information om metoder for at kortlægge og sanere sådanne anlæg. Med ændringsforslag 71 skal denne informationsudveksling gøres obligatorisk på EU-niveau. Udarbejdelsen af fortegnelser for at identificere de værste forureningskilder er et stort skridt på vejen hen imod at løse dette problem. Kommissionen kan støtte en sådan strategi. Derimod bør beslutningen om den faktiske sanering overlades til medlemsstaterne.
Et andet spørgsmål er kravet om finansielle garantier for at dække omkostningerne, hvis producenterne ikke længere kan stilles til ansvar. Kommissionen kan støtte den tydeliggørelse, som foretages i ændringsforslag 66 og 67, men vi kan ikke acceptere den del af ændringsforslag 66, der foreskriver, at disse procedurer skal godkendes af Kommissionen, da det er underlagt medlemsstaternes kompetenceområde. Vi kan heller ikke acceptere ændringsforslag, der vedrører udformningen af disse garantier, da teksten bør bevare den nuværende fleksibilitet.
For affaldsanlæg, som er blevet godkendt, før dette direktiv træder i kraft, bevilges en overgangsperiode. Ændringsforslag 74 omfatter et forsøg med at indføre visse krav i den periode, bl.a. ved henvisninger til vandrammedirektivet. Kommissionen mener, at det er unødvendigt, da både bestemmelserne i EU's vandlovgivning og de generelle krav i affaldsrammedirektivet kan anvendes. Desuden bør tanken bag overgangsperioden ikke undermineres.
Med ændringsforslag 29 og 35 understreges behovet for en rimelig forvaltning af affaldsanlæggenes afslutning og efterbehandling. I flere ændringsforslag foreslås det også, at henvisninger skal gøres til EU-standarder under afvejning af en miljøvenlig forvaltning. Med ændringsforslag 32 og 57 skabes der en direkte forbindelse til målene for vandrammedirektivet og med ændringsforslag 46 til beskyttede områder. Endelig belyses med ændringsforslag 7 også dette direktivs funktion i forbindelse med EU's udviklingsstøtte. Kommissionen støtter disse ændringsforslag, som har samme mål som Kommissionens forslag, og som øger harmoniseringen med anden vigtig EU-lovgivning.
Jeg har til hensigt at aflevere en komplet liste med Kommissionens holdning til ændringsforslagene til sekretariatet(1), og jeg vil gerne takke for denne første forhandling om dette vigtige forslag, som vil gøre både disse problemer og vores forslag til løsninger mere synlige. Som mange parlamentsmedlemmer har sagt, skal vi altså handle, da dette er meget mere sædvanligt, end vi tror, også de tilbagevendende ulykker, som sker i Europa og rundt om i verden. Vi skal tackle problemet. 
Formanden.
   - Mange tak, fru Wallström.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00.
(2) 


Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag helt eller delvis og under forudsætning af omformulering: 5, 6, 10, 18, 19, 25, 26, 27, 28, 90, 31, 32, 36, 37, 38, 39, 40, 42, 43, 52, 56, 58, 62, 64, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 82, 85, 86, 95, 96, 97, 98, 106, 109 og 119.
Med hensyn til ændringsforslag 10 er Kommissionen parat til at acceptere muligheden af strengere nationale regler, hvis de er forenelige med de generelle bestemmelser i traktaten. Den præcise henvisning i ændringsforslaget til forbud mod eksport af heste til produktion eller slagtning vil kræve en særlig juridisk undersøgelse med henblik herpå.
Kommissionen kan støtte ændringsforslag 28, 73 og 95 om anvendelse af et satellitnavigationssystem, forudsat denne foranstaltning kun gælder for køretøjer, der foretager lange rejser.
Med hensyn til ændringsforslag 9 og 16 om forordningens omfang, kan Kommissionen acceptere en undtagelse for transporter på mindre end 50 km (i modsætning til ændringsforslagets 100 km), men ikke for dyr, der transporteres til sportsbegivenheder eller opvisninger, hvis det er i kommerciel sammenhæng.
Kommissionen kan ikke acceptere følgende ændringsforslag: 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 29, 33, 34, 41, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 53, 54, 55, 57, 59, 60, 61, 63, 65, 66, 67, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 81, 83, 84, 87, 88, 89 to 94, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 120, 121, 122, 123 og 124. 

Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag som del af kompromispakken: 10, 11, 12, 13, 14 og 15.
Kommissionen kan ikke acceptere de øvrige ændringsforslag.
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag som del af kompromispakken: 9, 10 og 11.
Kommissionen kan ikke acceptere de øvrige ændringsforslag.
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag som del af kompromispakken: 18, 19, 20, 21 og 22.
Kommissionen kan ikke acceptere de øvrige ændringsforslag. 

Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag: 1, 8, 12, 13, 14, 15, 17 og 20-91.
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag under forudsætning af omformulering: 2, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 16, 18 og 19.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 7.
Kommissionens holdning til de 112 ændringsforslag er som følger. Den accepterer 10 ændringsforslag helt: 8, 9, 12, 14, 18, 29, 35, 46, 50 og 78. Den accepterer 19 ændringsforslag i princippet: 3, 7, 11, 13, 15, 16, 17, 24, 30, 31, 32, 40, 52, 77, 81, 82, 95, 102 og 107. Den accepterer ni ændringsforslag delvis: 33, 34, 41, 52, 53, 63, 70, 93 og 111. Den forkaster 74 ændringsforslag totalt: 1, 2, 4, 5, 6, 10, 19, 20, 21, 22, 23, 25, 26, 27, 28, 36, 37, 38, 39, 42, 43, 44, 47, 48, 49, 51, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 79, 80, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 108, 109, 110 og 112.

Med hensyn til Kommissionens holdning til de ændringsforslag, Parlamentet har stillet til forslaget til Rådets afgørelse om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, kan Kommissionen i princippet og på betingelse af omformulering acceptere det ændringsforslag, der føjer et nyt punkt til Kommissionens tekst.
Med hensyn til Kommissionens holdning til de af Parlamentet stillede ændringsforslag til forslaget til forordning om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser på Det Europæiske Fællesskabs institutioner og organer, ønsker Kommissionen at bekræfte følgende:
Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 12, 17, 20 og 36.
Kommissionen kan delvis acceptere ændringsforslag 18 (kun den del, der drejer sig om fristen på 15 dage for svar), 25 (kun med hensyn til henvisningen til offentliggørelse af loven) og 43 (henvisning til "i overensstemmelse med national lovgivning" i princippet).
Kommissionen kan i princippet acceptere ændringsforslag 6, 38 og 39 under forudsætning af omformulering.
De øvrige ændringsforslag kan ikke accepteres af Kommissionen. Det er ændringsforslag 1-5, 7-11, 13-16, 19, 21-24, 26-35, 37, 40-42 og 44-54.
Med hensyn til Kommissionens holdning til de af Parlamentet stillede ændringsforslag, ønsker Kommissionen at bekræfte følgende:
Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 5, 16 og 17.
Kommissionen kan delvis acceptere ændringsforslag 4 (2. del), 9 (slutningen) og 18 (1. og 3. del) under forudsætning af enten omformulering eller redigering.
Kommissionen kan i princippet acceptere ændringsforslag 1, 6, 20, 21 og 23.
De øvrige ændringsforslag kan ikke accepteres af Kommissionen (de ændringsforslag, der ikke kan accepteres, er 2, 3, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 22 og 24-44).
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag: 3, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 16, 18, 19, 26, 27, 28, 31, 32, 35, 37, 39, 51, 52, 54, 57, 59, 60, 75, 76, 79, 85, 91, 97 og 99 - i alt 32 ændringsforslag.
Ændringsforslag 2, 6, 15, 17, 25, 29, 30, 42, 46, 47, 50, 63, 66, 67, 70, 71, 72, 82, 84, 86, 87, 92, 93, 94, 96 og 98 kan accepteres i princippet eller delvis - i alt 26 ændringsforslag.
Kommissionen kan ikke acceptere følgende ændringsforslag: 1, 4, 8, 9, 20, 21, 22, 23, 24, 33, 34, 36, 38, 40, 41, 43, 44, 45, 48, 53, 55, 56, 58, 61, 62, 64, 65, 68, 69, 73, 74, 77, 78, 80, 81, 83, 88, 89, 90 og 95 - i alt 40 ændringsforslag. 
