Patientrettigheder i Den Europæiske Union (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om patientrettigheder i Den Europæiske Union.
Markos Kyprianou
Hr. formand! Høj kvalitet af sundhedstjenester har stor betydning for alle europæiske borgere. Desuden er retten til sundhedspleje en grundlæggende ret, som er knæsat i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Alligevel er sundhedstjenester primært nationale. Der er imidlertid almindelig enighed om, at der er en klar merværdi ved samarbejde om sundhedstjenester på europæisk plan. Sammen med medlemsstaterne har Kommissionen foretaget en kortlægning af fælles principper for og elementer ved sundhedspleje i EU. Der blev især lagt vægt på patientrettigheder.
Ifølge vores foreløbige resultater er der rigtignok elementer ved patientrettigheder, som er fælles for sundhedssystemerne i EU. De omfatter levering af rettidig og hensigtsmæssig sundhedspleje, tilstrækkelige oplysninger til patienterne om forskellige behandlingsformer, overholdelse af fortrolighedsreglerne vedrørende sundhedsoplysninger og erstatning for skader opstået på grund af lægefejl. Imidlertid er de mekanismer, der er indført i de enkelte medlemsstater for at gennemføre disse principper, i praksis meget forskellige. De omfatter love om patientrettigheder, ikkebindende patientbeskrivelser, retlige forpligtelser for ansatte i sundhedsvæsenet, patientombudsmænd osv. Desuden tager disse mekanismer ikke tilstrækkeligt hensyn til situationen for patienter fra andre medlemsstater. Dette er et særligt område, hvor fællesskabslovgivning om sundhedstjenester kunne bidrage til at forbedre situationen.
Som Parlamentet ved, har vi for nylig iværksat en offentlig høring om Fællesskabets indsats inden for sundhedstjenester. Denne offentlige høring omfatter specifikt spørgsmål, der er direkte forbundet med patientrettigheder. Afhængigt af udfaldet af høringen kan spørgsmål vedrørende patientrettigheder behandles gennem forslag til Fællesskabets indsats i 2007, samtidig med at subsidiaritetsprincippet naturligvis respekteres. Om dette bliver et forslag til retsakt eller måske et charter om patientrettigheder vil som sagt afhænge af resultaterne af høringen. Jeg glæder mig til at høre, hvad medlemmerne mener under debatten.
John Bowis
Hr. formand! Kommissæren får ikke mulighed for at lytte til os ret længe, men der er kort sagt tre rettigheder: retten til behandling, retten til menneskelig og effektiv behandling og retten til at blive inddraget i beslutninger om behandlingen. Jeg glæder mig til, at kommissæren om kort tid stiller sine forslag, navnlig hvad angår mental sundhed.
Hvad angår retten til sikker behandling og pleje, fører 10 % af alle hospitalsindlæggelser til lægefejl, vi har hospitalsinfektioner som MRSA og Clostridium difficile, og vi har for mange kanylestikskader: Det er alt sammen noget, der berører patientsikkerheden. Det er en ret, som patienterne bør have.
Hvad angår retten til sikker patientmobilitet, har kommissæren sagt, at han vil stille forslag på det område, og dem ser vi frem til at modtage. Jeg er sikker på, at han vil inddrage retten til behørig kontrol af ansatte i sundhedsvæsenet og af de faciliteter, hospitaler og klinikker, som borgerne benytter.
Anne Ferreira
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! EF-Domstolen bliver oftere og oftere anmodet om at afsige kendelse i spørgsmål vedrørende patienters rettigheder, når de får behandling i en anden medlemsstat end deres egen, og den deraf følgende retspraksis kunne træde i stedet for de demokratiske beslutninger, som burde træffes af vores institutioner om dette spørgsmål. Derfor hilser jeg kommissærens initiativ velkommen. Jeg frygter imidlertid, at de rettigheder, der fastsættes i det forslag, De kan stille os, ikke bliver gennemført i virkeligheden af mangel på tilstrækkelige rammer i medlemsstaterne.
Jeg vil derfor stille Dem et par spørgsmål. Hvordan agter De i praksis at gennemføre den ret til sundhedspleje for alle, De nævnte, og lige adgang inden for EU, når man kender forskellene mellem sundhedsniveauet og sundhedsplejestrukturerne i de enkelte medlemsstater? Vi gjorde for nylig status over brystkræft og nåede beklageligvis til den fælles konklusion, at EU's anbefalinger om forebyggelse ikke var blevet fulgt op i en række medlemsstater til skade for de berørte patienter. Hvad angår fedme, sagde De selv for et par dage siden, at hvis selvregulering ikke virkede, ville EU indføre lovgivning. Der foreligger også forslag fra medlemmer af Parlamentet om mental sundhed og muligheden for at lovgive på dette område.
Synes De ikke, at EU bør gå foran i dag vedrørende sundhedsspørgsmål? EU skal være mere ambitiøst og særlig forbedre sundhedssystemers generelle kvalitet uden selvfølgelig at se bort fra sideløbende spørgsmål, da vi udmærket kender de negative virkninger, som dårlige levevilkår kan have på sundheden.
Marios Matsakis
Hr. formand! Det glæder os meget, at denne vigtige debat finder sted så kort efter, at flere medlemmer af ALDE-Gruppen fremsatte en mundtlig forespørgsel om patienternes rettigheder på initiativ af dr. Parvanova, en bulgarsk observatørkollega. Vi er også meget taknemmelige over, at kommissær Kyprianou virkelig har engageret sig og hurtigt og effektivt har behandlet forespørgslen om patienternes rettigheder i EU.
Hvad angår Kommissionens redegørelse, som er genstanden for denne debat, mener vi, at den bør omfatte områder såsom anerkendelse af, at sammenlignelige standarder for sundhedspleje og et fælles sæt patientrettigheder bør drøftes på EU-plan med henblik på at udnytte merværdien ved det indre marked i sundhedsanliggender og med henblik på at give patienterne mulighed for fuldt ud at forstå og udøve deres rettigheder.
Desuden har vi altid ment, at Kommissionen i forbindelse med drøftelser af patienternes rettigheder i Europa bør tage hensyn til civilsamfundsorganisationers forudgående arbejde med at udarbejde et europæisk charter om patientrettigheder.
Irena Belohorská
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Dem for muligheden for at diskutere dette spørgsmål. I EU er selve begrebet "patientrettigheder" rent teoretisk, eftersom der hersker betydelig juridisk usikkerhed på dette område. Med hensyn til grænseoverskridende sundhedspleje er patientrettighederne udelukkende skabt gennem afgørelserne fra De Europæiske Fællesskabers Domstol og det kun siden 1998, hvor Domstolen afsagde dom i sagen Kohll mod Decker. Vi kan ikke forvente, at offentligheden er klar over, at Domstolen den 16. maj 2006 afsagde dom i sagen med Yvonne Watts, hvori den klart fastslog, at ventetiderne er uforholdsmæssigt lange, og at patienternes liv bringes i fare, at patienten har ret til behandling i udlandet og til at få sine behandlingsrelaterede udgifter godtgjort i sit hjemland. Den almindelige borger er ofte ikke opmærksom på sådanne afgørelser. Vi har brug for lovgivning, der er bindende for medlemsstaterne, og som vil fortælle patienterne alt, hvad de behøver at vide om, hvordan man finder medicinske specialister i udlandet samt nærmere oplysninger om procedurerne for godtgørelse af sundhedsudgifter. Vi kan finde håb i direktivet om sundhedstjenester, som der henvises til i Kommissionens meddelelse, selv om det stadig er for tidligt at tale om, hvornår direktivet vedtages. Jeg vil gerne påpege, at offentligheden kan fremsætte bemærkninger til denne meddelelse frem til den 31. januar 2007. Samtidig er der forskel på kvaliteten inden for sundhedssektoren og adgangen til de nyeste teknikker og teorier i de forskellige medlemsstater. Vi må give patienterne mulighed for at vælge, hvor de ønsker at blive behandlet, eftersom urimeligt lange ventelister måske betyder, at folk venter, til de dør.
Jorgo Chatzimarkakis
- (DE) Hr. formand! Tak til kommissæren for denne debat, men også tak til fru Antonyia Parvanova, for det var hendes forespørgsel, der udløste debatten.
Hr. kommissær, De har indledt en offentlig høring om spørgsmålene i forbindelse med patientmobilitet. Det er den ideelle model, når man skal belyse spørgsmål som hvilke lovgivningsmæssige mangler der findes i et indre marked for sundhed, som ikke er noget ægte indre marked, hvilke fælles standarder man kunne forestille sig for patientrettigheder i Europa, hvilken adgang patienter har til information, ikke kun information om deres rettigheder, men også om lægemidlerne. Denne information er jo begrænset i Europa, og den er et vigtigt parameter, når det gælder sundhedsfremmende foranstaltninger. Hvilke initiativer kunne en korrekt gennemført sundhedsturisme give anledning til, hvilke støttemuligheder og hvilken produktivitet for EU?
Vi bør tro på Europa som en sundhedszone, det bør være vores vision! Måske kunne denne offentlige høring være det første skridt i den rigtige retning.
Markos Kyprianou
Hr. formand! Jeg takker Parlamentet for debatten. Vi har mulighed for at udveksle synspunkter ved forskellige lejligheder, og dette er en meget vigtig sag.
Jeg kan give mere konkrete svar, når den igangværende høringsproces er afsluttet. Men alle de ting, som hr. Bowis og andre har nævnt - retten til behandling, patientsikkerhed, patientmobilitet - indgår ikke udelukkende i denne høringsproces, men også i forskellige initiativer. Som bekendt har vi initiativer om f.eks. patientsikkerhed og forebyggelse af uligheder.
Noget af debatten under denne høringsproces vil også dreje sig om kvalitet og standarder og om, hvorvidt vi bør indføre standarder for sundhedspleje på EU-plan. Det er nogle af de spørgsmål, som vi skal drøfte. Dette er også forbundet med det alvorlige problem med uligheder, der er inden for sundhed, ikke bare mellem, men også i medlemsstaterne. Patientmobilitet kan til en vis grad løse nogle af disse problemer, men det er ikke altid løsningen. Målet bør altid være at hæve niveauet og standarden i medlemsstaterne mest muligt. Uanset hvad vi drøfter, må vi altid huske på, at patienterne helst vil behandles i deres eget land, hvor deres familie og venner er, og hvor de taler sproget.
Hvad angår redskaberne, mener jeg, at vi vil benytte os af alle mulige og tilgængelige instrumenter. Det er et komplekst spørgsmål, som vil kræve en omfattende tilgang, og der vil være en pakke med foranstaltninger, hvoraf nogle vil være lovgivning - hvis vi skal skabe og tilbyde retssikkerhed, må vi benytte os af lovgivning.
Som sagt er det et stort og kompliceret spørgsmål, som vil kræve en trinvis tilgang, men jeg er optimistisk nok til at håbe, at vi kan stille det første forslag inden udgangen af næste år. Det vil bare være det første af flere skridt.
Endelig vil det være et vigtigt aspekt af denne proces at skabe informerede og slagkraftige patienter - informerede, hvad angår behandling, medicin, muligheder for grænseoverskridende sundhedspleje og valg af læge. Det er alt sammen vigtige aspekter, for ellers vil alle de andre rettigheder, medmindre vi har en informeret patient, ikke blive benyttet og ikke være til fordel for patienterne. Dette er også en vigtig del af vores initiativ og bestræbelser.
Som sagt er vi midt i en høringsproces. I dag havde vi vores første ministerielle proces for overvejelser om netop denne sag. Høringsprocessen fortsætter indtil udgangen af januar, og derefter vil vi kunne diskutere den nærmere, også med Parlamentet. Jeg ser frem til at modtage Parlamentets holdninger til denne sag under høringsprocessen. Jeg opfatter bare dette som debattens begyndelse, og jeg regner med at kunne gå mere i detaljer til næste år.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Jules Maaten
(NL) Hr. formand! Europa-Parlamentet skal beholde sin ledende rolle, når det gælder patienters rettigheder i Europa, og forsøge at forstærke den. Hvad angår information til patienter, skal der stadig gøres store fremskridt. De europæiske borgere har ret til at blive bedre informeret. Retten til information af patienter er jo fastlagt i det europæiske charter om sygehuspatienters rettigheder.
Patienter bør informeres bedre om mulig medicin og forskellige behandlinger. Hvorfor skulle lægen have monopol på denne information? At give forbrugerne mere information er, hvis jeg må udtrykke det sådan, i høj grad et liberalt ønske. Når det gælder medicin, har der i de forløbne år fundet vigtige udviklinger sted.
Patienters holdning er ændret radikalt. Stadig flere patienter synes, de har ret til mere information, og stadig flere patienter søger aktivt information om behandlingen af deres sygdom. Patienter vil have (med)ansvar for deres egen behandling. Ofte søger de kontakt med andre patienter, som har samme sygdom, for at udveksle information. Hvis borgerne er fuldstændigt informeret, foretager de måske andre valg. Det har de al mulig ret til.
