1. detsember, ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev (arutelu) 
President
Järgmine punkt on komisjoni avaldus seoses ülemaailmse AIDSi vastu võitlemise päevaga, mis oli 1. detsembril 2007.
Markos Kyprianou
komisjoni liige. - Hr juhataja, meil on jälle kord võimalus arutada Euroopa Parlamendis seda tõsist ohtu tervisele. Vaid paar kuud tagasi oli meil võimalus arutada kõnealust terviseohtu käsitlevat ühenduse tegevuskava. Meie mure ei ole loomulikult seotud ainult Euroopa Ühendusega, vaid kogu maailmaga.
Meile teeb muret nakatumise suurenemine, inimeste arv kogu maailmas, keda see puudutab ja kes elavad HIVga, 33 miljonit inimest on meie jaoks liiga suur arv. Seetõttu tahame võtta meetmeid Euroopa Liidus, aga kooskõlastada tegevust ka kõikide teiste EList väljapoole jäävate rahvusvahelises elus osalejatega, et selle küsimusega globaalselt tegeleda. See on samuti kooskõlas Euroopa Ühenduse uue tervishoiustrateegiaga, milles on ära toodud Euroopa Liidu globaalne roll tervishoiuvaldkonnas.
Valdkonnad, millele meil on võimalik keskenduda - esiteks nakatumiste ärahoidmine - see on väga oluline. Samal ajal testide tegemise ning ravi ja põetuse tagamine, kui see on vajalik. Selle saavutamiseks on meil vaja tõsta teadlikkust ja see on väga oluline tegur; selles valdkonnas oleme maha jäänud - tulen selle juurde ühe minuti pärast tagasi. Aga samuti sotsiaalne stigma. See on üks meie põhimuredest ja teatud kombel on tegemist nõiaringiga, sest sotsiaalne stigma hoiab inimesi tagasi end testimast ja teada saamast, kas nad on nakatunud ja seetõttu võivad nad nakatada teisi. Nad ei otsi ravi ja ei pöördu teste tegema koos kõikide sellest tulenevate negatiivsete tagajärgedega. See valmistab rohkem muret seoses noortega ja see on meie põhiline mure ja eesmärk.
Meie uuringud ja küsitlused näitavad, et noorte seas valitseb tõepoolest teadmiste puudus - võiks öelda, et kui asi puudutab neid terviseohte, on tegemist asjatundmatusega. Nii et on oluline näidata neile tasakaalustatud viisil, viisil, mis edastab teavet ja ei tekita ühelt poolt paanikat ja ei too teiselt poolt kaasa enesega rahulolu, et tegemist on tõsise haigusega; seda ei saa ravida, aga neil on võimalik end kaitsta - ja neile on võimalik näidata, kuidas seda teha - ja samal ajal, et nad ei tohiks karta kaaskodanikke, kes on nakatunud või haigestunud.
Oleme eurobaromeetris näinud kahte äärmust. Mõned noored arvavad, et muretsemiseks ei ole põhjust - võtad mõned antibiootikumid ja see läheb mööda. Teiselt poolt, et nakatunud inimest puudutades või temaga ühest klaasist juues või teda suudeldes on võimalik haigestuda. Nii et selle terviseohuga seoses näeme kahte äärmuslikku arvamust ja kumbki nendest ei tegele tõhusalt meie eesmärgiga, milleks on leviku ja edasiste nakatumiste kontrollimine.
Ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev on tähtis päev ja annab meile võimaluse arutada ja teadlikkust tõsta; me ei tohiks siiski piirduda selle ühe päevaga ja seetõttu on mul hea meel, et vähemalt Euroopa Liidus arutame neid küsimusi pidevalt. Aga kui on tegemist noorte inimestega, peame endale meelde tuletama, et meil olid 1980ndatel aastatel väga aktiivsed, väga tõhusad, väga agressiivsed kampaaniad, millega õnnestus saavutada teadlikkuse tõstmise eesmärk, aga siis me lõpetasime ja unustasime, et pärast nende kampaaniate lõppu muutus seksuaalselt aktiivseks uus põlvkond noori inimesi. Mõned nendest sündisid tegelikult just enne nende kampaaniate lõppu ja nad ei saanud kasu nendest teadlikkuse tõstmise algatustest, mis siis läbi viidi ja seetõttu ongi meil praegu tulemused, mida ma just mainisin. Teame, et lihtsate sõnumite edastamisega, lihtsate meetoditega, rollimudelitega, kuulsustega, arvamusliidritega, heade näidete andmise ja olukorra selgitamisega on meil võimalik saavutada teadlikkus, mida tahaksime saavutada.
Sellel aastal oli meie algatuseks teha Euroopa Liidu tervishoiuministritele ettepanek minna kõik ühel ajal koolidesse ja arutada noortega neid probleeme ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval, et näha, mida nad teavad, rääkida neile, mida meie teame ja vahetada arvamusi. Reaktsioon oli positiivne - üle poole liikmesriikide ministritest järgnesid üleskutsele.
Läksime koolidesse - ka mina läksin - ja see avas meie silmad - arutelud ja diskussioonid noorte inimestega, esmajoones arusaamine, mida nad teavad või ei tea sellest haigusest ja samuti mõned praktilised probleemid. Nad teavad näiteks, et kondoomide kasutamine on parim kaitse, aga kust nad neid saavad? Nad on liiga kohmetud või mures või arad. Näeme mõningaid praktilisi tagajärgi, mida me kunagi probleemiks ei pidanud, arvasime, et nendega ei tule Euroopas kunagi tegemist. Aga nad on ikkagi olemas.
Kuna me tahame rääkida noortega keeles, mida nad mõistavad, käivitas komisjon käesoleval aastal algatuse uue TV-reklaami tootmiseks, mille teemaks on HIVi edasikandumise tõkestamine. Selleks korraldati noorte seas konkurss ja parim, mis välja valiti, võitja, oli Poola üliõpilase tehtud. Me tootsime selle ja seda edastasid mitmed TV-kanalid ja seda kasutati ka koolide külastamise ajal. See on tähtis strateegia, mida me peame järgima - rääkima noortega keeles, mida nad mõistavad.
Aga nagu ma eelnevalt ütlesin, on HIVist ja AIDSist põhjustatud väljakutsed levinud kaugel väljapool Euroopa Liidu piire. On tõsi, et kogu maailmas on toimunud korralik areng HIViga seotud teenuste kättesaadavuse osas, eelkõige madalama keskmise sissetulekuga riikides. Ligikaudu 95% HIViga nakatunud inimestest elab nendes riikides.
Tänu rahvusvahelise rahastamise enneolematule suurenemisele nendes riikides on märkimisväärselt kasvanud ravi saavate inimeste arv, 100 000 inimeselt 2001. aastal 2,5 miljoni inimeseni 2007. aastal. Need on muljetavaldavad arvud; sellele vaatamata ei saa üle 70% ARV ravi vajavatest inimestest nendes riikides seda ravi või puudub neil sellele juurdepääs. See näitab, et meil on ikka veel pikk tee käia.
Euroopa tegevust rahastatakse finantsinstrumentide laia spektri kaudu nii riiklikul kui globaalsel tasandil, näiteks globaalse fondi kaudu. Riiklike ja eraettevõtete partnerluste kaudu toimivad ka teised rahastamismehhanismid. Ühiste jõupingutustega ja koostöös rahvusvahelise kogukonnaga oleme saavutanud edu, aga meil on ikka veel pikk tee käia ja see eeldab Euroopa asutuste tugevat koostööd.
Nagu ma alguses ütlesin, on meie põhieesmärgiks HIViga nakatumiste arvu vähendamine ja parimate võimalike lahenduste suunas töötamine toetuse, ravi ja põetuse valdkonnas nende jaoks, kes juba elavad HIV/AIDSiga. Tahaksin seetõttu veelkord rõhutada - stigma vastu võitlemine - sotsiaalne tõrjutus, haiguse ja selle all kannatavate või sellest mõjutatud inimeste diskrimineerimine - on väga oluline ja kui me seda ei tee, ei suuda me kunagi olukord kontrollida. Selleks on meil vaja korraldada ja laiendada teadlikkuse tõstmise kampaaniaid.
Seetõttu ongi Euroopa Komisjoni moto AIDSi vastases tegevuses "Mäleta mind", sest see on kõikidel tasanditel unustatud haigus või vähemalt selleks muutunud. Toome selle nüüd tagasi esiplaanile; aga mitte ainult kodanike huvides, et neile seda haigust meelde tuletada, vaid ka otsustajate jaoks, et tagada, et nad tõstaksid selle jälle poliitilise päevakorra tippu ja võtaksid kõik vajalikud meetmed. Selles osas arvestan Euroopa Parlamendi toetusega - ja ma tean, et see on olemas.
John Bowis
PPE-DE fraktsiooni nimel. - Hr juhataja, nii palju on vaja teha. Lubage mul alustada sellest, mida volinik oma kõnes tugevalt rõhutas, see on mõju lastele, sest üks käesoleval aastal käimasolevatest kampaaniatest on "Peatage laste AIDS". Me teame, et iga päeva igas minutis sünnib HIViga laps; me teame, et 2,3 miljonit last elavad meie maailmas HIViga; ainult üks 10st, kes vajab retroviiruse vastast ravi, saab seda; teame, et ravi puudumisel sureb hinnanguliselt esimesel eluaastal üks kolmandik lastest ja pool nendest teiseks sünnipäevaks; teame, et 15,2 miljonit alla 18-aastast last on kaotanud AIDSi tõttu ühe või mõlemad vanemad; samuti teame, et 2010. aastaks, selleks maagiliseks aastaks, on AIDSi tõttu orvuks jäänud üle 20 miljoni lapse.
See on laste lugu, see on lastega seotud väljakutse, aga loomulikult on see ka täiskasvanute lugu. Me teame, millised on arvud seoses erinevates riikides diagnoositud ja HIViga elavate inimestega - kõik tõusevad, ja hirmutavat statistikat, et üks kolmest inimesest ei tea, et ta on nakatunud.
See on väljakutse, aga on ka spetsiifilisi väljakutseid, mida me minu arvates käesoleval aastal rõhutama peaksime, volinik viitas mõnedele nendest. Põhiteadmiste tase on viimasel viiel aastal langenud - üldsus on vähem teadlik kui varem. Müüdid ja vääritimõistmine on kasvanud. Üks inimene viiest ei tea, et HIV kandub edasi kondoomita seksides. Vähem kui pool seksuaalselt aktiivsetest inimestes kasutab uue seksuaalpartneriga alati kondoomi.
Teame, et 1997. aastast alates on diagnoositud inimeste arv kolmekordistunud; teame et seksuaalne riskikäitumine suureneb; teame, et neljandik kõikidest HIViga seotud surmajuhtudest on põhjustatud hilisest diagnoosist ja et kolmandikku on võimalik ära hoida. Ja eelkõige teame, et tagasilükatud varjupaigataotlejatele, kellel on HIV, ei laiene sageli tasuta HIVi ravi ja seega ei saa nad endale lubada elupäästvat ravi ja lähevad ja nakatavad teisi. Samuti teame, et HIVi tase on meessoost kinnipeetavate seas 15 korda kõrgem kui rahvastiku seas üldiselt.
Kõike seda me teame ja teadmistega koos on meil lootustandvad teadusuuringute tulemused. Hiljuti nägin ise teadusuuringuid Rwandas, käimasolevaid kliinilisi katseid ja vajadust katsete järele Aafrikas et töötada aafriklaste jaoks välja vaktsiinid.
Kõik need küsimused on kiireloomulised; 2010 on eesmärgiks seatud aasta, 2010. aasta on peaaegu käes. 2010, volinik - Teie ja minu ametiaeg hakkab lõppema. Ma ei taha, et selle asjaolu taha peitu poeksime ja jätaksime probleemi järglastele. Tahan, et ütleksime 2009. aastal, kui Teie ja mina ehk ametist lahkume, et oleme vähemalt selle lubaduse täitnud.
Jan Marinus Wiersma
fraktsiooni PSE nimel. - (NL) Härra juhataja, tunnustan komisjoni jõupingutusi, mida volinik just kirjeldas. Rõhutan ülemaailmase AIDSi vastu võitlemise päeva tähtsust ning pööran tähelepanu meie ühisele kohustusele pidada selle haigusega lahingut. Häving levib üle maailma, kuid sellele ei pöörata piisavalt tähelepanu.
Seega tervitab minu fraktsioon asjaolu, et tänane arutelu leiab aset Strasbourg'is. Arvud räägivad iseenda eest. Maailmas on 33 miljonit inimest, kellel on AIDS või kes on HIVsse nakatunud, kõnelusesse haigusesse on surnud ühtekokku 25 miljonit inimest.
Kuid paljud teevad näo, nagu AIDSi ei ole olemas, sest see on seotud seksiga ning tihti eelistavad inimesed sellest mitte rääkida. Korrates voliniku sõnu, on seetõttu raske inimesi nimetatud valdkonnas harida. Noorem põlvkond maksab selle eest praegu kõrget hinda. Pooled uutest HIVsse nakatunutest on alla 25. aasta vanused. Äsjamainitud tähelepaneku ajal nakatus viirusesse kuus noort ning kolm last surid AIDSi. Kõnealune põlvkond ei ole elanud maailmas, kus ei ole AIDSi.
Häving ei puuduta üksnes Aafrikat. Viimaste aastatega on HIVsse nakatunute arv Euroopas ja Kesk-Aasias kahekordistunud 1,25 miljonilt 2,4 miljonile. Euroopa Liidul on viimane aeg midagi ette võtta. Seda kohutavat haigust, mis hävitab miljoneid perekondi kogu maailmas, on võimalik vältida. Saame AIDSist jagu, tehes tõhusat teavitustööd, hõlbustades kondoomide kättesaadavust ning tagades taskukohaseid ravimeid.
Volinik märkis õigustatult, et oleme lasknud AIDSil meie endi mandril vajuda unustuste hõlma. Tänapäeva Euroopa noored ei olnud ju juures, kui 1990ndatel korraldati laiahaardelisi teadlikkuse suurendamise kampaaniaid. Peame tegutsema jõuliselt, kui ei soovi lasta olukorral kontrolli alt väljuda.
Minu fraktsioon korraldas eelmisel kuul kampaania, et vähendada kondoomidele kehtestatud maksu 5% võrra üle kogu Euroopa Liidu. Nimetatud kampaania algatamine oli osalt sümboolne, kuid samuti arvame, et tegemist on tähtsa algatusega. Asjaolu, et kondoomidele kehtestatud käibemaks erineb riigiti sedavõrd palju, ulatudes kohati isegi 25 protsendini, näitab, et me ei käsitle Euroopas kõnealust ühisprobleemi ühte moodi või vähemalt ei pinguta selle nimel piisavalt
Portugal toetab eesistuja riigina kindlalt meie kampaaniat ning loodame, et selle kiidab heaks ka volinik Kovács, võttes järgmisel aastal arutlusele Euroopa käibemaksu küsimuse.
Holger Krahmer
fraktsiooni ALDE nimel. - (DE) Härra juhataja, lugupeetud volinik, daamid ja härrad, "alati teie, AIDS" olid sõnad, mida lugesin pea kaks nädalat tagasi toimunud ülemaailmse AIDSi vastu võitlemise päeva plakatilt. Selle sõnumiks oli, et AIDSi on võimalik ravida, kuid sellest ei paraneta. Paljud inimesed, iseäranis just noored, unustavad nimetatud asjaolu või otsustavad seda eirata. Nakatunute arv, millele ka eelnevad sõnavõtjad on viidanud, räägib iseenda eest. Rahva harimine selles valdkonnas on ainus võimalus takistada HIV ja AIDSi levikut ning mul on hea meel, et komisjon nõustub selle seisukohaga.
Rahva harimine ei tohi siiski piirduda plakatile pandud kampaaniate ega valitsuse ministrite külaskäikudega koolidesse. Need tegevused tõmbavad nii rahva kui pressi lühiajalist tähelepanu, kuid ei muuda käitumismustreid, seda iseäranis just noorte puhul.
Kunagi andsid AIDS ja HIV ajakirjanduses kõneainet tõsielu õudusjuttudele. Paljud inimesed tundsid ebakindlust ning kartsid seetõttu, et keegi ei teadnud, kui ohtlik kõnealune viirus tegelikult on. Mul ei ole mingit soovi tollesse aega tagasi pöörduda, kuid HIV/AIDSi olemasolust on saanud elu tõsiasi ning nende ravimine muutunud ohutumaks, seetõttu ei pööra avalikkus automaatselt kõnealusele probleemile enam sama palju tähelepanu.
Paljud inimesed on sääraste sõnumitega ära harjunud ning mõned on nende kuulmisest ja nägemisest isegi väsinud. See on mittemõistuslik, kuid sellegipoolest tegelikkus. Haridust on vaja kohandada, et arvestada muutunud oludega. Harimine peab olema kavandatud viisil, et see jõuab üldsuseni ning äratab inimeste tähelepanu, et läkitada spetsiaalsetele sihtrühmadele suunatud sõnumeid keeles, mida nad mõistavad. Ümberringi on noori inimesi, kes eksivad, pidades HIVd ebaoluliseks ohuks, ning seetõttu on iseäranis oluline, et astume nendega ühendusse nende endi kognitiivsel tasandil ning ajendame neid mõtlema nakkuse tagajärgedele.
Paljud inimesed siiski mõtlevad tagajärgede peale, kuid alustavad kahjuks liiga hilja, nimelt siis, kui arst või sotsiaaltöötaja teatab, et nende HIV-testi tulemus on positiivne. Järsku muutub haigus, mis senini oli vaid ebaselge ja kauge mõiste, väga tõeliseks. Vaid siis saavutame edu, kui suudame panna inimesi mõtlema enne, kui on liiga hilja.
Selle eesmärgi täitmiseks on vaja teha kannatlikult ja pikaajaliselt ponnistusi. Oluline on luua sihtrühmade jaoks raviasutusi, teenuseid ja projekte; mida eraldatumad need on ning mida rohkem tuginevad isiklikule kogemusele, seda parem. Organiseeritud heategevus AIDSi valdkonnas, nagu näiteks AIDS-Hilfe
ühingud Saksamaal, võib jätkuvalt etendada selles küsimuses tähtsat rolli, kui suudetakse uute proovikividega tegeleda. Kahjuks see igal pool aga ei õnnestu.
Need, kes on praegu HIVsse nakatunud, võivad suure tõenäosusega kaua elada, seda vähemalt Lääne-Euroopas. Maailma teistes osades, nagu näiteks Aafrika, on asjalood aga sootuks teised. Seega ei tohi meie jaoks mugav olukord luua enesega rahulolu.
Vittorio Agnoletto
fraktsiooni GUE/NGL nimel - (IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, olen arstina töötanud AIDSi valdkonnas kakskümmend aastat ning pean siiralt ütlema, et ootasin, komisjonilt üksikasjalikumat ja pragmaatilisemat ettepanekut. Euroopa Liidus kandub nakkus edasi peamiselt sugulisel teel. Küsin täpsemalt:
1) Kas komisjon on tungivalt palunud liikmesriikidel korraldada koolides seksuaalkasvatust?
2) Kas komisjon kannustab liikmesriike kehtestama hinnakontrolle kondoomide üle, mis on praegu ainus viis takistada nakkuse edasikandumist sugulisel teel?
Teiseks kandub nakkus Euroopas peamiselt edasi vere kaudu. Seda iseäranis uimastikasutajate seas. Mida võtab komisjoni ette, et rakendada kahju piiramise strateegiaid, mis on ainus viis viiruse veeni kaudu edasikandumise vähendamiseks nende seas, kes ei suuda, saa või soovi narkootikumidest loobuda?
Mis puudutab ülejäänud maailma, siis eeldasin, et komisjon tuleb siia ja ütleb meile, et pärast kaheksakuulist ummikseisu parlamendiga, anname teada, et parlament kiitis heaks intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu artikli 6 parandamise, kuid kuna sellele ei järgnenud mingeid parandusi, võttis komisjon eesmärgiks võidelda Maailma Kaubandusorganisatsiooni eeskirjade parandamise eest.
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu eeskirjade järgi tohivad rahvusvahelised kontsernid omada patenti kakskümmend aastat, mille tagajärjel ei jõua ravimid Aafrikasse. Me ei ole sellest absoluutselt midagi kuulnud! Kui neid eeskirju ei muudeta, on Aafrikast rääkimine vaid tühi loba!
Lõpetuseks tahan küsida, kuidas on võimalik, et samal ajal kui kõik räägivad võitlusest AIDSi vastu, peab volinik Mandelson Tai valitsusega kirjavahetust, paludes neil jätta seadusi vastu võtmata, mis võimaldaksid üldravimite levitamist, ning toetades ja nimetades oma kirjades ettevõtteid, nagu näiteks Sanofi-Avensis? Minu arvates peab komisjon sellele oma sõna sekka ütlema!
Françoise Grossetête
(FR) Härra juhataja, tõepoolest, AIDS on nõudnud liiga palju ohvreid, üleliia palju. Kõnealune haigus nõuab neid jätkuvalt praegugi ning tulevikus veelgi rohkem. Paljud lapsed nakatuvad sellesse traagiliselt juba enne sündi. Kuulsime asjakohaseid arvandmeid, mis on hirmuäratavad, ning ma ei kavatse neid uuesti läbi võtta.
Kahjuks ei levi AIDS jätkuvalt ainult Euroopa Liidu liikmesriikides vaid ka nende riikides, mis jäävad liidust välja, ning kõnealuse epideemia uue lainega võitlemiseks on hädavajalik rakendada ennetusmeetmeid, pakkuda rohkem ravi, hoolt ja tuge ning luua partnersuhteid, mis on kõnealuste jõupingutuste jaoks ülitähtsad. Kõrvuti ennetustööga peame täiustama juurdepääsu teabele ning tegema inimeste jaoks nõuannete, ravi ja sotsiaalteenuste saamise lihtsamaks. Peame vähendama kõnealuse haiguse halba toimet, mille üks kurvemaid aspekte on asjaolu, et seda peetakse tabuteemaks, mida inimesed ei julge vabalt arutada. Kõnealuste eesmärkide saavutamiseks peame kokku koguma kõik saadaolevad vahendid ja keskenduma uuringutele, kooskõlastama oma jõupingutusi ning rahastama eriomaseid projekte. Vaid juhul, kui kõik asjaosalised teevad konstruktiivse partnerluse kaudu koostööd, võime teha märkimisväärseid ja püsivaid panuseid nimetatud epideemia peatamiseks.
Silma torkab asjaolu, et noored eurooplased ei saanud eales osa 1980. aastatel korraldatud ennetuskampaaniatest. Euroopa ühiskonnad peavad täitma oma vastutust ning levitama noorte seas teavet HIV ja AIDSi kohta. Viimaste uuringutulemuste järgi on noorte võhiklus nimetatud valdkonnas jahmatavalt suur. 54% "vanade" liikmesriikide noortest arvab, et HIVsse võib nakatuda, juues viirusekandjaga samast klaasist. See näitab kuivõrd hädavajalik on täiustada inimeste teadmisi ning investeerida ennetustöösse ja teabe levitamisesse kondoomi kasutamise kohta. Kondoomi hinnad on veel üks teema, mida tuleb arutleda. Uuringutulemused näitavad ka asjaolu, et me ei saa loorberitele puhkama jääda, me ei tohi jätta tähelepanuta haigust, mis ei ole enam "uus". Inimeste teadlikkuse suurendamisel peame edastama õigeid sõnumeid, mis on kuulajaskonna jaoks sobivamalt koostatud. Sellel rindel alles teeme jõupingutusi. Sõnumid, mille kohale toimetame, peavad olema rohkem ajakohastatud ning avaldama noortele muljet. Veel hiljuti jäeti suuresti eetilistel põhjustel nõuannete otsimine ja HIV-testi palumine patsiendi enda kanda. Tagasivaates võime nimetatud lähenemisviisis näha kahte kitsaskohta: esiteks ei olnud piisavalt asutusi, mis vajalikke teenuseid oleksid pakkunud ning teiseks kartsid inimesed häbimärgistamist ja diskriminatsiooni. Madala sissetulekutasemega riikides takistab asjaolu, et HIV-testi tegemine on vabatahtlik, suurel määral võitlust AIDSi pandeemia vastu. Kuidas võime eeldada, et puuduliku ja vähese haridusega patsiendid annavad testimiseks teadliku nõusoleku? Miks peaks inimene, kes ei ole eales kuulnud HI-viirusest, nõustuma testi tegemisega?
Pealegi mis kasu saab üksikisik HIV-testist riigis, kus puudub sotsiaalkindlustussüsteem? Sahara-taguses Aafrikas hiljuti korraldatud küsitluse järgi on vaid 12% meestest ja 10% naistest teinud nimetatud testi ning saanud teada selle tulemused. Kõnealune haigus on jätkuv hädaoht ning me ei tohi selle suhtes valvsust kaotada!
Pierre Schapira
(FR) Härra juhataja, daamid ja härrad, AIDS on jätkuvalt üks 21. sajandi suurimaid katke, hoolimata rahvusvahelise üldsuse harukordsetest jõupingutustest võidelda sellega 20 aastat, mida iseloomustavad siiski ka perioodid, kui haigus nõrgenes.
2000. aastal heaks kiidetud ÜRO aastatuhande arengueesmärkide nimekirja 6. punkti järgi tuleb peatada AIDSi levik ning anda sellele tagasikäik 2015. aastaks. Kuid praegune olukord arenguriikides, iseäranis just Aafrikas, kus AIDSiga seotud suremus ikka veel kasvab, nõuab, et kahekordistaksime oma ponnistusi, kui soovime kõnealustele eesmärkidele jõuda.
Euroopa võib tegutsemisel rakendada erisuguseid lähenemisviise. Esiteks võime tugevdada koostöölepinguid, seda iseäranis just lõunapoolkera riikide kohalike ametivõimudega, sest vaid kohalikul tasemel on võimalik leida püsivaid lahendusi küsimustele, mis puudutavad haigete eest hoolitsemist, haiguse ennetamist, ravimitega varustamist, teavitus- ja ennetuskampaaniate korraldamist ning tervishoiu üldist haldamist, et need rahuldaksid kohalike inimeste vajadusi.
Teiseks peame leidma mooduseid, kuidas lahendada tervishoiutöötajate puudust madala sissetulekutasemega riikides. Euroopa peab sekkuma, rakendades otstarbekohaseid ja korralikult rahastatud programme, et tervishoiutöötajad saaksid teha nõuetele vastavates oludes õige töökorralduse järgi ning vajalikku aparatuuri ja ravimeid kasutades oma tööd, mille jaoks neid kodumaal välja õpetati.
Lõpuks peame võtma kindlaid kohustusi pikaajalise võitluse pidamiseks AIDSiga, et tagada patsientidele arenguriikides vajalikke ravimeid hinna eest, mida nad suudavad tasuda. Teades et lõunapoolkeral elavad aidsihaiged on muutunud esimese põlvkonna ravimite suhtes immuunseks, on hädavajalik teha uusimad arstirohud madala sissetulekutasemega riikides üldravimitena kättesaadavaks. Seetõttu palun erakordselt komisjonil veenduda, et praegu arutlusel olevad kahepoolsed ja piirkondlikud kokkulepped, iseäranis just majanduspartnerluse lepingud (EPAd), ei sisalda tingimusi, mis võivad raskendada lõunapoolkera riikidel kasutada aidsihaigete kaitsmiseks intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu paindlikkust ning 2001. aasta Doha deklaratsiooni.
Olen nüüd kõik ära öelnud. Euroopa Liit peab oma kohustused käsile võtma lubamatu olukorra tõttu, kus igal aastal sureb AIDSi miljoneid inimesi. On aeg lõpetada lobisemine ning hakata tööle.
Markos Kyprianou
komisjoni liige. - Hr juhataja, teen lühidalt, sest saan aru, et meil on vähe aega.
Tahaksin puudutada ainult kolme või nelja küsimust. Esiteks on see probleem, mis puudutab kogu elanikkonda ja see on sõnum, mida püüame edastada. See ei ole enam riskirühmade küsimus ja et meil ülejäänutel pole põhjust muretsemiseks - see on kogu elanikkonna - noorte, naiste - probleem. Peame sellealast teadlikkust tõstma ja edastama ka poliitilise sõnumi.
Eelkõige vajab sisserändajate küsimus erilist lähenemist, sest ka seda mainiti. Eesistujariigi Portugali eesistumise teemadeks olid tervishoiu ja sisserändajate küsimused ja juurdepääs ravile; sisserändajate, ka dokumenteerimata sisserändajate testimine ja ravi ja tervishoid on oluline aspekt. Arutame seda mitte ainult nende kaitsmiseks ja sellega seotud inimõiguste aspekti tõttu, mis on loomulikult esmatähtis, vaid samuti ühiskonna kaitsmiseks tervikuna.
Tõstatatud küsimused, näiteks süstalde vahetamise võimalus narkootikumide tarvitajatele, kondoomide kasutamise edendamine, seksuaalkasvatus koolides, probleemid vanglates on kõik osa meie aruteludest liikmesriikide ja kodanikuühiskonnaga. Meil on mõttekoda, kuhu on kaasatud kõik - nad korraldavad arutelusid ja vahetavad parimaid tavasid ja kogemusi. Aga Euroopa Liidu tasandil mõistame loomulikult, et meil puudub pädevus - nende poliitikate rakendamine on liikmesriikide pädevus. Seetõttu tõstame profiili poliitilisel tasandil, peame arutelusid tehnilisel tasandil, aga lõppude-lõpuks on konkreetsete algatuste käivitamine liikmesriikide vastutus.
Seoses teiste hr Agnoletto poolt tõstatatud küsimustega märkisin suure huviga ära TRIPSi küsimuse. Panin seda tähele ja samuti mõju, mida see võiks avaldada arstiabi kättesaadavusele arenevates riikides ja kõiki teisi küsimusi, mida ta tõstatas seoses Euroopast väljapool asuvate riikidega tegelemisega. Võtan need kõne alla kolleegidega, kes vastutavad nende valdkondade eest ja teavitan neid austatud liikme poolt tõstatatud küsimustest.
Lõpuks, kui on juttu ARV kättesaadavusest Euroopa Liidus, siis esialgu - ja loodetavasti saame seda teistesse valdkondadesse laiendada - toetame väga aktiivselt eesistujariik Saksamaa algatust pärast Bremeni konverentsi odava ja taskukohase ARV ravi kättesaadavuseni jõudmiseks kõikide patsientide ja seda vajavate inimeste jaoks. Meil on juba esimene edulugu Bulgaarias, kui seda nii võib nimetada. Aga loomulikult jätkame sellega tegelemist eesistujariigina, komisjoni toel, ja loodetavasti on meil pärast mudeli väljatöötamist võimalik laiendada seda lähenemist väljapoole Euroopa Liitu. See on alati meie eesmärgiks.
Tahaksin liikmeid veelkord tänada väga huvitava arutelu eest ja võtsin arvesse kõik tõstatatud küsimused.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
