Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmetis ir ateities uždaviniai (diskusijos)
Pirmininkas
Dabar pradėsime diskusijas dėl Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmečio ir būsimų iššūkių. Ta proga norėčiau labai šiltai pasveikinti į Europos Parlamentą atvykusius Liuksemburgo ministrą pirmininką ir finansų ministrą bei euro grupės pirmininką Jean-Claude'ą Junckerį.
(Plojimai)
Žinoma, man taip pat malonu pasveikinti kompetentingą Komisijos narį Joaquiną Almunia.
Pervenche Berès
pranešėja. - (FR) Gerb. pirmininke, gerb. euro grupės pirmininke, gerb. Komisijos nary, manau, kad tai svarbi akimirka, o tema, kurią šiandien ketiname svarstyti, labai veikia visus europiečius.
Manau, ir visi šiandien tuo įsitikinę, kad euras yra didžiausias kapitalas, mūsų geriausia investicija. Dabar laikas įvertinti situaciją, bet atlikdami vertinimą krizės laikotarpiu tikrai turime ieškoti priemonės, leisiančios paspartinti ekonomiką. Kokioje situacijoje būtume atsidūrę be euro? Neįvedusi euro Islandija šiandien būtų daugmaž panaši į Airiją, ar veikiau Airija būtų panaši į Islandiją.
Per šią krizę vėl atnaujinome diskusijas, nes tik dabar visi suprato, kiek daug euras sustiprino mūsų gebėjimą atlaikyti pasikeitimus ne tik įprastu metu, bet ir per krizę.
Gerb. Komisijos nary, norėčiau padėkoti Jums už nuojautą, nes kai 2008 m. gegužės mėn. šiuose Rūmuose ant stalo padėjote šį dokumentą, niekas nesuprato, koks jis bus naudingas ir būtinas, ar kaip jis, suteikdamas tokį tvirtą pagrindą, koks yra euras, padės mums atlikti būtiną darbą, kuriuo siekiama numatyti ateitį ir stiprinti gebėjimus spręsti prieš mus kylančią krizę.
Tačiau puikiai žinau, kad per Jūsų diskusiją ekonomikos reikalų ir finansų ministrai netikėtai susirūpindavo kitais dalykais, t. y. dalykais, į kuriuos nekreipdavo dėmesio: finansų rinkų reikalais. Turite priminti jiems, kad jei jie nori ateityje išsivaduoti iš krizinės situacijos, kurioje esame, jiems tai nepavyks, jei nebus daroma dviejų dalykų.
Jie turės suderinti ekonominę ir pinigų sąjungą. Matėme, kad tai buvo padaryta, siekiant valdyti krizę finansų rinkose. Matome, kad tai daroma šiandien, siekiant valdyti dabartinę krizę tikrojoje ekonomikoje. Pinigų politika gali daug padaryti užtikrindama likvidumą, kad padėtų rinkoms veikti, ir mažindama palūkanų normas, kad pabandytų atgaivinti investicijas. Bet tai viskas! Po to vyriausybės turi imtis veiksmų, kad gelbėtų bankus, šalintų kenksmingus produktus ir ateityje atgaivintų ekonominę veiklą Europos Sąjungoje.
Todėl laikas ekonomikos reikalų ir finansų ministrams taikyti Sutartį, kurioje nurodyta, kad jie savo ekonomikos politiką turi laikyti bendrojo intereso politika. Remdamasis šiuo pagrindu, gerb. Komisijos nary, iš naujo pradėkite diskusijas Ekonomikos ir finansų taryboje, reikalaukite laikytis šių pasiūlytų gairių ir iš naujo suderinkite savo poziciją su mūsų pozicija remdamasis pasiūlymais, mūsų pasiūlymais, kuriuos patvirtinsite, kad ateityje euras iš tikrųjų padėtų plėtrai ir užimtumui.
Kalbant apie pinigų politiką, mes, žinoma, gerbiame Centrinio banko nepriklausomybę, bet taip pat gerbiame Sutartį kaip visumą, o 105 straipsnyje, aptariant kainų stabilumą taip pat nustatoma, kad Centrinis bankas turi siekti ir kitų Sąjungos tikslų. Ar reikia, kad tai parodyčiau? Ar reikia, kad pasakyčiau, kad rytoj galime taip pat pradėti naujas diskusijas? Ar nebūtina - to nėra mūsų pranešime - bet ar nereikės pradėti diskusijų dėl finansų rinkos stabilumo tikslo įtraukimo į pinigų politikos tikslus? Šį klausimą pateikiu jums.
Žinoma, nepasieksime pažangos dėl Ekonominės ir pinigų sąjungos, jei neatsižvelgsime į tikrosios ekonomikos ir finansų rinkos santykį. Šiandien mokame kainą už tai, kad buvome tą pamiršę.
Kalbant apie plėtrą, ši krizvėl atveria sąlygas diskusijoms, bet manau, kad turime būti griežti. Reforma prieš prisijungimą prie euro zonos būna lengvesnnegu reforma po prisijungimo prie euro zonos, nors tai atlikti nepaprastai sudėtinga. Gerb. Komisijos nary, jūs tai ypač pabrėžėte savo pranešime: iškėlėte mintį, kad euro zonoje atsiradę skirtumai yra svarbi priežastis susirūpinti. Jie yra didesni, negu iš pradžių manėme.
Todėl mes, Europos Parlamentas, prašome Jus sudaryti sąlygas Europos Sąjungai taikyti priemones, leisiančias laikytis išlaidų visuomenės poreikiams kokybės, kad pamatytume, kaip reaguoja valstybės narės, ir užtikrintume, kad tai nėra tik diskusija apie slenksčius, ne bendro pobūdžio diskusija ir ne diskusija apie išlaidų visuomenės poreikiams kokybę, už kurias yra atsakingi ekonomikos reikalų ir finansų ministrai.
Kalbant dėl Jūsų mums siūlomų gairių, taip pat, gerb. Komisijos nary, manome kad turite šiandien kreiptis į valstybes nares ir prašyti, kad jos persvarstytų savo planus. Jų nacionaliniuose reformų planuose šiuo metu neatsižvelgiama į Jūsų pateiktas naujausias prognozes.
Jei ketiname rimtai imtis jungtinės ekonomikos politikos koordinavimo, dabar reikia persvarstyti šiuos planus remiantis Jūsų pateiktomis plėtros prognozėmis, kurias palaikir patvirtino Tarptautinis valiutos fondas ir EBPO.
Galiausiai, kalbant apie mūsų numatomus pasiūlymus, norėčiau atkreipti Jūsų dėmesį į svarbias problemas dėl išorinio euro zonos atstovavimo. Per ilgai laikėmės pasyvaus požiūrio. Euras mus saugojo. Tačiau euras neturi mūsų vien saugoti, bet taip pat turi leisti mums tapti stipriu veikėju tarptautinėje arenoje, kad neplūduriuotume diskusijose tarp kitų pagrindinių pinigų galių. Esame svarbi pinigingalia, tad turime visiškai priimti iš to išplaukiančias pasekmes, ir dėl to taip pat reiktų surengti nuoseklias, suderintas diskusijas Ministrų Taryboje.
Kaip žinote, mes, Europos Parlamentas, neabejotinai norime atlikti savo vaidmenį šioje veikloje.
Werner Langen
pranešėjas. - (DE) Gerb. pirmininke, norėčiau pasveikinti euro zonos atstovus, ministrą pirmininką ir už ekonomikos ir pinigų politiką atsakingą Komisijos narį. Bendrai vertindami, manau, galime sakyti, kad per pirmus dešimt metų euras reišknepaprastą pasisekimą. Ne viskas vyko visiškai sklandžiai, bet ypač per dabartinę krizę finansų rinkoje, institucijos įrodsavo vertę. Dėl institucinio bendradarbiavimo euro zonos viduje buvo galima skubiai rengti sprendimus ir juos greitai įgyvendinti, be to, galėjome rodyti pavyzdį visoms 27 valstybėms narėms.
Pristatėme pranešimą, susidedantį iš 62 išsamių punktų, įskaitant praeities vertinimą ir ateities perspektyvas. P. Berès jau pasaktam tikrų dalykų dėl ateities perspektyvos, o aš norėčiau juos išplėsti. Nepaisant visų teigiamų atsakymų dėl euro, vis dar kyla klausimas dėl to, kas nutiks vėliau. Ar euro zona ir Europos centrinis bankas pasiruošę būsimiems iššūkiams? Tikrai bus vienas ar kitas iššūkis, kurį reikės analizuoti. Norėčiau jums priminti apie konkurencinio vystymosi skirtumus euro zonoje, nes paslaptis ta, kad nors vykdome centrinę pinigų politiką, turime ir vietos biudžeto ir finansų politiką. Stabilumo ir augimo paktas gali būti kaip inkaras tarp šių dviejų lygmenų, jei valstybės narės bus pasiruošusios laikytis sutarties, priimti sąlygas ir rodyti būtiną disciplinuotumą. Todėl Stabilumo ir augimo paktas dabar patiria pirmą didelį išbandymą, per kurį jis turi padėti susidoroti su finansų krize. Mano nuomone, jis pakankamai lankstus, nes bet kuriuo metu ypatingais atvejais gali būti laikinų išimčių, tačiau Stabilumo ir augimo paktas negali būti tiesiog padėtas į šalį.
Kitas klausimas yra tas, ką reikia daryti su skolomis. Buvo skubiai parengtas paketas finansų rinkai, vyriausybės ėmėsi veiksmų, stengiantis parodyti, kad sugebama veikti krizės metu, tai darir Komisija, bet kyla klausimas, ar dabar ketiname atmesti principus, kurie prisidėjo prie euro stabilumo, ar ketiname toliau tuos principus plėtoti ir palaikyti?
Be to, pateikėme labai daug pasiūlymų, kurių negaliu išvardyti dėl man skirto trumpo kalbėjimo laiko. Vis dėlto tiesa, kad mums reikia autoritetingo ir vieningo euro atstovavimo išorėje - šiuo atžvilgiu visiškai pritariame Liuksemburgo ministro pirmininko ir euro grupės pirmininko pozicijai. Buvau nustebintas, kad J. C. Juncker, kaip euro grupės pirmininkas, nebuvo pakviestas į naujausią aukščiausiojo lygio susitikimą Vašingtone. Tą galiu pasakyti gana atvirai, nes tai labai kontrastuoja su visais teigiamais įvykiais. Žinoma, taip pat norime, kad Europos Parlamentas tinkamai įsitrauktų į šią veiklą, ir darbotvarkėje yra vienas dalykas, kurį svarstėme ilgą laiką, būtent - klausimas dėl to, ar pakanka padidinti biudžeto ir finansų politikos koordinavimą, ar, kaip mano Prancūzija, to nepakanka ir užuot tai darę turime kurti institucinę "ekonomikos reikalų vyriausybės" formą, dėl kurios nesutariama Vokietijoje. Kurį kelią turėtume rinktis? Mano frakcijai atsakymas aiškus: mums nereikia ekonomikos reikalų vyriausybės, tačiau tikrai reikia didesnio koordinavimo, įskaitant koordinavimą dėl sutartos politikos susiejimo su kitais elementais. Tačiau mums taip pat reikia, kad valstybės narės parodytų būtiną discipliną, kitaip euras gali ilgainiui susidurti su sunkumais, o niekas to nenori.
Labai ačiū visiems atsakingiems asmenims. Parlamentas yra pasiruošęs glaudžiai bendradarbiauti, ir esame įsitikinę, kad sugebėsime šiuo pranešimu nustatyti toną.
Joaquín Almunia
Komisijos narys. - (ES) Gerb. pirmininke, gerb. euro grupės pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia Komisijos vardu turiu padėkoti dviem pranešėjams - P. Berès ir W. Langenui ir visiems dirbusiems rengiant šį puikų pranešimą.
Reikia pasidžiaugti šio pranešimo dėl dešimtųjų Ekonominės ir pinigų sąjungos metinių kokybe. Taip pat reikia pasidžiaugti bendradarbiavimu su įvairiomis politinėmis frakcijomis, kurios šiame Parlamente pademonstravo aukšto lygio sanglaudą. Tai dar vienas vertingas šios Ekonominės ir pinigų sąjungos dalykas ir teigiamas elementas ir jos dabarčiai, ir ateičiai.
Ši ekonominir pinigų sąjunga veikia jau dešimt metų. Tai buvo mūsų analizės išeities taškas, taip pat Komisijos parengto pranešimo išeities taškas. Tai buvo ir Komisijos komunikato, kurį turėjau garbės pateikti jums gegužės 7 d., išeities taškas. Tačiau dešimtosios euro ir Ekonominės ir pinigų sąjungos metinės sutapo su nepaprastai sudėtinga ekonomikos padėtimi. Tai leidžia mums analizuoti šią ekonominę ir pinigų sąjungą tuo aspektu, kiek euras, mūsų bendroji valiuta, mūsų integracijos ženklas, gali būti naudingas sprendžiant tokią situaciją, kurios dar niekada anksčiau nepatyrėme.
Išvada tokia - pirmieji dešimt euro metų buvo labai teigiami. Kalbant apie Ekonominės ir pinigų sąjungos naudingumą dabartinei situacijai spręsti, išvada taip pat teigiama. Gyvename sudėtingais laikais, bet turime savo rankose nepaprastai naudingą priemonę, padedančią spręsti šiuos sunkumus.
Žinoma, reikia taip įgyvendinti komunikato, kurį pristačiau gegužės 7 d., analizės išvadas ir jūsų pranešimo išvadas, kad ši priemongalėtų būti naudingai pritaikyta šiuo metu. Sutinku su dviem pranešėjais, kad pagrindinis elementas yra koordinavimas.
Per susitikimą Vašingtone šį savaitgalį taip pat vyko pokalbis dėl koordinavimo. Be koordinavimo negalime veiksmingai spręsti šios situacijos. Niekas negali išspręsti ekonominių problemų tokioje situacijoje kaip ši, jei nekoordinuos savo ekonomikos politikos. Tai tapo akivaizdu prieš kelias savaites, susidūrus su pavojumi, kad žlugs finansų sistema. Dabar taip pat akivaizdu, nes mums tenka susidurti su daugelio mūsų ekonomikų recesijos perspektyva, ir taip pat pirmą kartą susiduriame net su defliacijos grėsme.
Biudžeto politiką reikia koordinuoti. Pranešime dėl ekonominės ir pinigų sąjungos kalbama apie poreikį didinti biudžeto kontrolę, plėsti būdus, kuriais koordinuojama fiskalinir biudžeto politika, kaip sakW. Langen. Tačiau taip pat turime nepamiršti tvarumo, kaip minėjo P. Berès, viešųjų finansų kokybės ir to, kad turime taisyklių sistemą Stabilumo ir augimo pakte, persvarstytame 2005 m. Šis persvarstymas, atrodo, buvo labai naudingas, nes ekonominio pagyvėjimo laikais jis leido mums pagerinti fiskalinę konsolidaciją. Euro zona 2007 m. buvo beveik be nuostolių - pirmą kartą per savo istoriją, o deficitas sudar0,6-0,7 %, bet tai reiškia, kad dabar turime būti pakankamai lankstūs, kad mūsų fiskalinpolitika galėtų iš tikrųjų padėti palaikyti paklausą - tą, beje, taip pat turi daryti ir mūsų pinigų politika.
Mūsų pranešimo išvados ypač naudingos siekiant susieti biudžeto politiką su struktūrinėmis reformomis ir šiuo atžvilgiu sutinku su P. Berès: turime persvarstyti ir pritaikyti nacionalines Lisabonos programas, nacionalines reformų programas, taip pat turime įvertinti valstybių narių stabilumo ir konvergencijos programas ir pritaikyti jas dabartinei situacijai. Tai aptarsime artimiausiais mėnesiais ir, kaip žinote, dėl šios priežasties Komisija lapkričio 26 d. pristatys veiksmų planą, apimantį tikslus, priemones, politiką ir įsipareigojimus. Šis planas rodys, kad kokiu mastu taikyti nacionalines programas, siekiant sujungti nacionalines politikas ir suderinti jas su Europos strategija, politika ir priemonėmis. Sutinku su jumis ir su pranešimo teiginiu, kad turime stiprinti išorinį euro ir Ekonominės ir pinigų sąjungos matmenį.
Kaip J. C. Juncker gerai žino, turime turėti strategiją dėl daugiašalių organizacijų ir kitų svarbiausių subjektų, kurią taikydami galėtume ginti mūsų interesus dėl valiutos ir Ekonominės ir pinigų sąjungos ir taip galėtume ginti Europos Sąjungos ekonominius interesus.
Ši strategija turi būti pagrįsta principais ir prioritetais, taip pat priemonėmis imtis veiksmų, kurios leistų mums kalbėti vienu balsu, ir taip stiprinant kiekvieno europiečio, ir ypač euro zonos įtaką. Tai yra ir valdymo klausimas. Visiškai sutinku su daugeliu valdymo aspektų, kuriuos įtraukėte į savo pranešimą, ir tikiuosi, kad tam taip pat pritars finansų ministrai Ekonomikos ir finansų taryboje ir euro grupėje.
P. Berès - aš jau baigiu - savo kalboje pasakė, kad Komisijos narys ir Komisija turi dar kartą atkreipti finansų ministrų dėmesį į šio pranešimo išvadas. Molière'o personažas sakė, jog jis manęs, kad kalbėjo eilėmis, bet iš tikrųjų to nesuprasdamas jis kalbėjo proza. Manau, kad dabar vykstančios diskusijos, kurias rengia ministrai euro grupėje, pirmininkaujant Jean'ui Claude'ui Junckeriui, ministrai Ekonomikos ir finansų taryboje ir ministrai Vašingtono susitikime, tobulai atitinka Komisijos pranešime ir jūsų pranešime parodyto koordinavimo prioritetus ir poreikius, nors kai kurie iš jų turbūt to nežino.
(Plojimai)
Jean-Claude Juncker
euro grupės pirmininkas. - (FR) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. P. Berès, gerb. W. Langenai, ponios ir ponai, norėčiau pradžioje pasveikinti jūsų du pranešėjus už pranešimą, kurį jie pateikjums ir mums, mes jį skaitome ir apie jį diskutuojame. Šis pranešimas teisingas, ir jame išsakytų teiginių pakanka, kad artimiausiais mėnesiais turėtume kuo užsiimti.
Sutinku su P. Berès ir W. Langeno pranešime apie pirmojo bendrosios valiutos dešimtmečio vertinimą atlikta analize. Negalima nieko pridėti ar atimti iš to, ką jie pasakpranešime. Be to, šis pranešimas susilaukdidelės daugumos palaikymo Rūmuose, bent jau tada, kai Komisija pareišksavo nuomonę apie pranešimą. Pastebiu, kad Rūmų entuziazmas dėl bendrosios valiutos šiandien daug stipresnis, nei jis buvo prieš 12 ar 13 metų, net prieš 10 metų, ir turime tuo džiaugtis.
Kalbant apie ekonominius skirtumus, struktūrinių reformų ir viešųjų finansų vadybos skirtumus, pirmiausia norėčiau pastebėti, kas nesupratau, ką pranešime norėta pasakyti teigiant, kad rezultatai neatitinka lūkesčių, buvusių įvedant bendrąją valiutą. Nežinau nvienos kiekybinės ataskaitos apie skirtumus tarp įvairių euro zonos valstybių narių. Kadangi tokios ataskaitos nėra, šį komentarą reikia laikyti priklausančiu nuo aplinkybių komentaru, kurio aš nesupratau. Tikrai sutinku su nuomone, kad šie skirtumai turi tendenciją ilgainiui didėti, bet tai iki šiol nekėlgrėsmės euro zonos sanglaudai, nors jei šie skirtumai išliktų, tai galėtų kenkti jos sanglaudai ateityje.
Kalbant apie kitus dalykus, turime būti patenkinti, kad Europa - apskritai Europos Sąjunga ir konkrečiai euro grup- šiandien susidurianti su viena iš didžiausių krizių, kokias tik ji turėjo spręsti per praėjusius kelis dešimtmečius ir kurioje šiuo metu atsidūrėme, kompetentingai ją suvaldė, nes mums padėjo tai, kad vengėme daryti klaidų, padarytų Europoje 1970 m. Pasakymas, kad nekartojome tų pačių klaidų, yra reikšmingas, nes tai leido mums ekonomiškai ir politiškai neleisti krizei didinti skirtumų didėjimo pinigų sąjungos viduje ir kenkti jos sanglaudai.
Tiesa tokia, kad mums susidūrus su tokio masto krize, vis labiau besiskverbiančia į tikrąją ekonomiką, būtinas stiprus ir koordinuotas ekonomikos politikos atsakas Europos lygmeniu, ir turime apgalvoti, kaip geriausia būtų galima jį parengti, atsižvelgiant, viena vertus, į mūsų koncepcijų ir reguliavimo sistemą - turiu omenyje Stabilumo ir augimo ir Lisabonos strategiją - ir, kita vertus, į krizės mastą, nes jos pasekmės yra daug pavojingesnės, negu mes įsivaizdavome prieš kelis mėnesius.
Antros pagrindinės pasaulinės valiutos sukūrimas tikrai teikia pranašumų, bet jis taip pat suteikia ir įsipareigojimų, ir praėjusį penktadienį ir šeštadienį Vašingtone vykęs G 20 susitikimas primena mums apie mūsų ir kitų veikėjų įsipareigojimus. Turime išnaudoti ir daug nuveikti per tris savaites, likusias iki gruodžio mėn. vyksiančios Europos Vadovų Tarybos, kad meistriškai išgaląstume savo Europos strategiją ir neleistume priimti skirtingų atsakymų valstybių narių lygmeniu. Tie skirtingi atsakymai mums, žinoma, kelia grėsmę. Išties susijaudinu girdėdamas raginimus ir pakartotinius raginimus dėl ekonomikos politikos koordinavimo, reiškiamus dažniausiai Voltaire'o kalba.
Norėčiau, kad reikalaujantys ekonomikos politikos koordinavimo visų pirma patys rodytų pavyzdį ir kalbėtų nuoširdžiai. Pastebiu, kad įvairių euro zonos valstybių narių vyriausybės staiga karštai ir pagrįstai imasi problemų, su kuriomis susiduria tų šalių automobilių gamybos sektorius. Norėčiau, kad asmenys, kalbantys apie automobilių sektorių ir nuolat kalbantieji apie ekonomikos politikos koordinavimą iš tiesų koordinuotų nacionalinius veiksmus, kai imamasi iniciatyvos automobilių gamybos sektoriuje. Visa kita nėra taip svarbu. Iš tikrųjų koordinuokite ir tikrais pavyzdžiais įrodykite savo žodžių nuoširdumą.
(Plojimai)
Dėl pinigų politikos jūs žinote, koks esu nedrąsus - aš niekada neištarčiau nžodžio dėl to, išskyrus, kad ir toliau manau, jog Europos centrinis bankas per praėjusius kelis mėnesius atliko iš tikrųjų pavyzdinį vaidmenį.
Finansų rinkų integracija ir priežiūra - tai dar viena svarstymų sritis, kurią jūsų pranešėjai apžvelgsavo pranešime. G 20 nustatmums ambicingas gaires; G 20, vadinasi, ir Europos Sąjunga, ir euro grupės nariai, turi jas paversti konkrečiais veiksmais. Jūs, be abejo, prisimenate, kad euro grupės ir Europos Sąjungos valstybės narės pirmos pareikalavo, kad būtų išmoktos reikiamos pamokos iš dabartinės krizės, ir nenoriu savo atsiminimo apie tą epizodą pasilikti vėlesniam laikui. Ketverius metus mes - kalbu apie atsakingus euro grupės darbuotojus - toliau kartojome Japonijos ir JAV finansų ministrams ir toliau siekėme atkreipti mūsų JAV draugų dėmesį tiek į jų dvigubo deficito pavojus, tiek į pavojus, kylančius dėl to, kad sistemingai neįvertinami pavojai, ypač dėl nekilnojamojo turto.
Dvejus metus kai kurie iš mūsų G 7 lygmeniu, ir ypač G 7, pirmininkaujant Vokietijai kiek stačiokiškai reikalavo didesnio finansų rinkos reguliavimo. Nevertinu geranoriškai to, kad anksčiau atmetusieji šį pasiūlymą šiandien nori sudaryti įspūdį, jog yra Europos atsako lyderiai. JAV ir Jungtinės Karalystės vyriausybės turėjo pakankamai laiko, kad priimtų euro grupės pasiūlymus dėl geresnio finansų rinkų reguliavimo; jos nenorėjo to daryti. Todėl šiandien joms nereikėtų siekti sudaryti įspūdžio, kad yra lyderės.
Kalbant apie euro zonos plėtrą, negaliu pasakyti nieko, kas skirtųsi nuo to, ką sakjūsų pranešėjai. Tiesiog norėčiau pasakyti, kad priklausymas euro zonai, žinoma, yra pranašumas, galimybė, bet tai taip pat reiškia ir įsipareigojimus, kad kai kuriuos iš jų reikia įvykdyti prieš prisijungiant prie euro zonos.
Šis visiškai suprantamas entuziazmas dėl naujo G 7 sudarymo vis dėlto sukelia problemų dėl išorinio euro zonos atstovavimo. Euro grupės viduje mes visada siekėme, kad Europos Sąjunga ir euro grupturėtų didesnės svarbos atstovų G 20 organizacijoje, Tarptautiniame valiutos fonde ir Finansinio stabilumo fonde. Mes, euro grupės nariai, pirmieji paprašėme ilgalaikės ir nuolatinės vietos Komisijai G 20 organizacijoje, nors tai nesutrukdKomisijos pirmininkui siekti pirmininkavimo euro grupėje - to pasekmes pamatysime vėliau. Tačiau manome, kad Europos centrinis bankas ir Komisija, kaip ir euro grupė, turi turėti ilgalaikius atstovus G 20 organizacijoje - tai gali euro grupės, kukliai bandančios vadovauti finansų ministrų darbui, kurį N. Sarkozy pavadino nekompetentingu, pirmininkas, ar kas nors kitas. Nesiekiu pirmininkauti euro grupei finansų ministrų lygmeniu dėl savo paties malonumo ir garbės, kuri nėra begalinė; darau tai iš pareigos jausmo. Jei kiti mano, kad gali geriau atlikti šias užduotis, tegu tai daro, bet per ateinančius metus jie turi laikytis tokio pat intensyvumo, kokį jie rodo turį dabartiniu metu.
Kalbant apie kitus klausimus - dėl EPS ekonominių priemonių ir mūsų grupės valdymo - manau, kad per kelerius pastaruosius metus pasiekėme nepaprastos pažangos, bet kai svarstome valiutų keitimo politiką ir pinigų politiką tarptautiniu lygmeniu, neįsivaizduojama, kad antrai pagrindinei pasaulinei valiutai politiniu ir piniginiu aspektu neturėtų atstovauti tie, kurie atsakingi už šių dviejų aspektų ir šių dviejų mūsų bendros politikos sričių tvarkymą.
Jei norime, kad finansų ministrai euro grupėje tinkamai tvarkytų ekonominę Ekonominės ir pinigų sąjungos dalį, tuomet įvairūs valstybių ar vyriausybių vadovai turi pateikti būtinas instrukcijas savo finansų ministrams. Liuksemburge, kaip žinote, tai nesukelia jokių problemų.
(Plojimai)
Pirmininkas
Labai ačiū, gerb. J. C. Junckeri, ne tik už šį pranešimą, bet taip pat ir už Jūsų, kaip euro grupės pirmininko, nuoširdų darbą šiuo klausimu.
Jean-Pierre Audy
Gerb. pirmininke, gerb. euro grupės pirmininke J. C. Junckeri, gerb. Komisijos nary, ponios ir ponai, pradžioje sveikinu savo kolegas Parlamento narius P. Berès ir W. Langeną su aukšto lygio pranešimu ir dėkoju, kad įtraukti pakeitimai, pasiūlyti Tarptautinės prekybos komiteto.
Praėjus dešimt metų nuo EPS įkūrimo, ši sąjunga laikytina Europos sėkmės pavyzdžiu, kuriuo turime didžiuotis. Niekas negali nuginčyti fakto - tai rodo ir daug tyrimų, - kad iš tikrųjų esama pinigų politikos ir prekybos politikos sąsajos, ir kad šiuo atžvilgiu teigiamas valiutos stabilumo vaidmuo būtinas tvariai tarptautinės prekybos plėtrai.
Padidėjęs euro, kaip tarptautinės, valiutos naudojimas suteikia naudos euro zonos valstybėms narėms, nes tai leidžia Europos įmonėms mažinti valiutų keitimo riziką ir didinti savo tarptautinį konkurencingumą.
Tačiau nors Europos centrinis bankas, laikydamas prioritetu kainų stabilumą, padidino pasitikėjimą euru, niekas negali rimtai nuginčyti fakto, kad infliacija yra pasaulinis reiškinys ir kad atviros rinkos ekonomikoje šio pasaulinio reiškinio negalima spręsti taikant vien Europos pinigų politiką.
Akivaizdu, kad euro valiutos kursas pernelyg ilgą laiką buvo per aukštas ir tai sukėlneigiamą poveikį, nes buvo suvaržytas eksportas ir skatinamas importas į vidaus rinką. Daug gamintojų dėl to pareišksusirūpinimą. Remiantis tyrimu, kurį pavedatlikti Tarptautinės prekybos komitetas, ECB aukštų palūkanų politika per keletą pastarųjų metų kainavo mums 0,5 augimo punkto per metus.
Todėl apgailestauju, kad Komisija neatliko tikslesnės analizės dėl euro tarptautinio vaidmens ir jo poveikio vidaus rinkai tarptautinės prekybos aspektu.
Kai kurių Europos Sąjungos partnerių vykdyta pinigų politika, kuria siekta nuvertinti savo valiutą, nesąžiningai kenkia prekybai. Ją galima laikyti netarifiniu barjeru tarptautinei prekybai. Būtent tokiomis aplinkybėmis siūlome ištirti, ar būtų tikslinga steigti instituciją, reguliuojančią piniginius skirtumus pagal modelį, kurį valstybėms pavyko sukurti Pasaulio prekybos organizacijos prekybos srityje.
Ši institucija, kuri būtų pavaldi Tarptautiniam valiutos fondui, galėtų padėti stabilizuoti tarptautinę pinigų sistemą, siekiant mažinti piktnaudžiavimo pavojų ir grąžinti pasaulio rinkoms pasitikėjimą, kurio joms reikia.
Palaikau Komisijos pasiūlymą parengti bendras Europos pinigines pozicijas ir ateityje gauti vieną vietą euro zonai tarptautinėse finansų institucijose ir forumuose.
Galiausiai apgailestauju, kad pranešime nėra užsimenama apie ekonominę vyriausybę. Gerb. J. C. Junckeri, tai ne klausimas dėl nuoširdumo; tai politinis pasiūlymas dėl mūsų Bendrijos priemonių organizavimo.
Praėjusiais laikais vyriausybės spręsdavo svarbius tarptautinius neramumus kariniais veiksmais. Šiandien kariaujame ekonominiu ir socialiniu aspektu, ir nors žmonės nežūsta, jie tampa bedarbiais, ir mes nežinome, kas yra mūsų priešas.
Tokiomis aplinkybėmis nebūkime naivūs ir nenuilstamai dirbkime, kad įgyvendintume Europos ekonominio ir socialinio valdymo reikalavimus. Pastarasis dalykas galbūt tikrai nėra savaime pakankamas, bet jis yra būtina Europos socialinės rinkos ekonomikos sėkmės sąlyga.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
PPE-DE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, labai norėčiau padėkoti pranešėjui už jo komentarus dėl euro ir visų susijusių politikos sričių ateities ir pasakyti, kad jis komitete sulaukdidelio palaikymo.
Taip pat esu dėkingas kitiems dalyviams, ypač J. C. Junckeriui, kuris buvo Europos veidas per Tarptautinio valiutos fondo susitikimą Vašingtone ir labai gerai atliko savo darbą. Didžiavomės juo, ir taip pat norėčiau pasakyti: neleiskite neigiamoms diskusijoms atkalbėti Jus tęsti šį labai sėkmingą darbą.
Prieš dešimt metų turėjau garbės kalbėti apie eurą Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos vardu ir tada pasakiau - cituoju: "Euras bus stiprus nepaisant neigiamų komentarų", - pavyzdžiui, kanclerio Gerhardo Schröderio, ketinusio užimti šias pareigas ir tuo laiku pasakiusio, kai euras yra ligotas neišnešiotas kūdikis. Mes tai atmetėme, ir, mano nuomone, sėkmingai.
Juk euras gimpo to, kai kelis metus buvo "laikomasi dietos", taikant griežtą, nuoseklią, gerą būklę užtikrinančią politiką, ir tai mums pavyko. Nenoriu vėl gilintis. Tuo laiku Gordon Brown buvo Tarybos pirmininkas, ir tada jis gana aiškiai atsakė, kad Europos Parlamentas atliko pagrindinį vaidmenį istoriniame pinigų sąjungos procese. Taip pat kalbėjo kiti veikėjai, įskaitant Jacques'ą Santerą, taip pat Wilfriedą Maartensą, kuris tuo laiku apibūdino šalis euro zonoje - iš pradžių 11, paskui 15, paskui 16 - kaip drąsias Europos pionieres.
Manau, kad mums Europoje reikia drąsos ateičiai, kad galėtume ir toliau sėkmingai tęsti savo darbą, ir toliau sėkmingai su euru išlikti pasaulyje tarp kitų didžiųjų valstybių - JAV, Azijos ir kitų pasaulio valstybių. Pasauliniu mastu eurais laikomos valiutos atsargos yra geriausias euro ir euro zonos sėkmės įrodymas.
Elisa Ferreira
Noriu pasveikinti ne tik pranešėjus, bet ir Komisiją už iniciatyvą parengti šį tekstą apžvelgiant pirmąjį Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmetį. Tai strateginis tekstas, ir ši analizbuvo gyvybiškai svarbi.
Kaip jau šiandien buvo pasakyta, euras yra nepaneigiama sėkmė. Nuo Lisabonos iki Helsinkio ir nuo Dublino iki Bratislavos euras įrodsavo stiprumą ir tvirtumą net per dabartinius neramumus. Tikrai svarbu, kad šio klubo sienos būtų išplėstos.
Tačiau dabar kiekvieną dieną Europos projekto tvirtumas yra išbandomas įvairiais kitais atžvilgiais. Kaip buvo pasakyta, euras yra iš esmės svarbus finansinei sistemai funkcionuoti. Tačiau net Komisijos tekstas aiškiai rodo fundamentalią išvadą, kad nei tikrosios ekonomikos plėtra, nei socialinar erdvinkonvergencija neprilygo šiai sėkmei. Priešingai, Komisija aiškiai daro išvadą, kad per pirmąjį bendrosios valiutos dešimtmetį skirtumai smarkiai padidėjo.
Šis išskirtinumas veikia sritis mano šalyje, ypač šiaurinėje Portugalijoje, taip pat kitas sritis kitose valstybėse narėse. Bendra pinigų politika, ypač labai aukštas valiutos kursas, didesnį poveikį turėjo toms sritims, kurios labiau patiria tarptautinę konkurenciją, taip pat toms, kurios daugiausia eksportuoja.
Šiandien dėl finansų rinkos reglamentavimo panaikinimo kilusi krizveikia tikrąją ekonomiką ir toliau blogina daugelio gyventojų padėtį daugelyje sričių. Sritys, patiriančios tarptautinę konkurenciją, ir tos, kurių ekonomika labai priklauso nuo mažųjų ir vidutinio dydžio įmonių, taip pat sritys, kurioms labai svarbūs kreditai, dabar tampa šio proceso aukomis ir joms gresia nuosmukis.
Euro sėkmpriklauso nuo pasitikėjimo, kurį dėl jo turi Europos gyventojai. Galingiausios Europos šalys jau ėmėsi priemonių, kad skatintų nacionalines ekonomikas. Kaip pavyzdį galima pateikti iniciatyvas, kurių buvo imtasi dėl automobilių gamybos pramonės. Tačiau Europa yra daugiau nei tai. Ji turi būti daug daugiau nei daugmaž koordinuotų valstybių narių politikų suma. Atėjo laikas, kad euras taptų viena iš pagrindinių Europos priemonių, užtikrinančių tvirtą valiutą ir tvirtą tikrąją ekonomiką. Eurą turi sustiprinti mechanizmai, užtikrinantys, kad būtų pasiektas pagrindinis tikslas - socialinir regioninkonvergencija, nes tai iš esmės yra Europos projekto pagrindas.
Diskusijos apie ekonominės politikos euro zonoje koordinavimą dabar yra neabejotinai tinkamesnės ir aktualesnės. Tačiau nepakanka vien koordinuoti valstybių narių politiką. Reikia nuveikti daugiau. Turėdami Lisabonos strategiją, kuri yra tik valstybių narių iniciatyvų suma, ir Stabilumo ir augimo paktą, kuriame taikomos skirtingos sąlygos šį paktą taikančioms įvairioms šalims, susiduriame su apribojimais, prie kurių galime pridėti ribotą turimą biudžetą.
Krizės suteikia galimybių. Pinigų sąjungą galima išlaikyti tik tuo atveju, jei bus pasiektas vienodas valstybių narių ir jų gyventojų, nepriklausomai nuo to, kur jie yra gimę, gerovės lygis. Kaip kitaip galime mobilizuoti žmones, kad jie palaikytų bendrąją valiutą? Komisija turi būti teisinga priimdama savo sprendimus, todėl neramiai laukiame konkrečių pasiūlymų, kuriuos Komisija lapkričio 26 d. pateiks šiems Rūmams ir Europos gyventojams.
Labai svarbu, kad ši krizpaskatintų Sąjungą pereiti į naują etapą, kuriame finansų sistemos konsolidaciją ir stiprinimą pakeistų tikras klestėjimas, pagrįstas sanglauda ir pilietybės sąvoka, taip pat turinčia ir ekonominį aspektą.
Wolf Klinz
ALDE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, šiuo metu patiriame sunkiausią finansų krizę, kokios nebuvo dešimtmečius, ir Europos centrinis bankas bei euras ligi šiol labai sėkmingai įveikšios finansų krizės išbandymą. ECB veikskubiai ir ryžtingai, kad susidorotų su krize, ir atliko savo darbą geriau negu kiti centriniai bankai; jis įspūdingai parodkrizių valdymo gebėjimus sudėtingais laikais. Euras parodė, kad yra stipri valiuta, padėjusi išlaikyti euro zonos stabilumą ir net pagelbėjusi sukurti tikslines priemones tam tikroms šalims už euro zonos ribų.
Tie, kurie ragina įsteigti Europos ekonominę vyriausybę, nenori pripažinti, kad jau buvo daug padaryta ir daroma koordinuojant ir derinant atskirų valstybių narių politiką. Prie laimėjimų šioje srityje taip pat nemenkai prisidėjote ir Jūs, gerb. J. C. Junckeri, todėl norėčiau pasinaudoti šia proga ir labai Jums padėkoti.
Šalys už euro zonos ribų, tokios kaip Danija ir Vengrija, šiuo metu sunkiai stebi procesą, kaip gali būti brangu nepriklausyti euro grupei ir būti nesaugomoms apsauginio euro skėčio. Šalys, kurios anksčiau pasisakprieš prisijungimą prie euro zonos, pavyzdžiui, Danija ir Švedija, dabar kitaip galvoja ir svarsto prisijungimo galimybę po kelerių metų.
Finansų kriztaip pat rodo, kaip glaudžiai susijusios finansų sistemos ir kokios jos pažeidžiamos. Todėl mūsų pačių interesus atitinka tai, kad šalys, kurios dar nepasiekreikiamos stadijos, galėtų kiek galima greičiau prisijungti prie euro zonos, o anksčiau nenorėjusios prisijungti šalys dabar persigalvotų, nors ir nebus taikomos lengvatos, kurios nedera su prisijungimo kriterijais. Europos ekonominir pinigų sąjunga yra stabili sritis su aiškiais prisijungimo kriterijais ir jų reikšmės negalima sumažinti. Vienintelis dalykas, kurį būtų galima svarstyti, būtų tas, kad dėl infliacijos normos galima būtų neimti trijų geriausių Europos Sąjungos šalių kaip atskaitos taško, bet vertinti euro zoną kaip visumą, nes dabar esame didesnis klubas, apimantis šešiolika narių.
Kadangi prieš kelerius metus buvo peržiūrėtas Stabilumo ir augimo paktas, jis yra pakankamai lankstus, kad ekonomikos disbalanso laikais tinkamai reaguotų į tokius iššūkius, kaip dabartinės krizės keliami iššūkiai. Todėl būtų klaida bandyti susilpninti ir iš naujo apibrėžti pakto reikalavimus.
Kriztaip pat labai aiškiai rodo, kad besaikis deficitas, kuris buvo būdingas JAV, ilgainiui nėra tvarus, kad ekonomikos plėtra masiškai suteikiant kreditus neveikia ir kad nėra jokios alternatyvos nuoseklios biudžeto konsolidacijos priemonėms. Esame įsitikinę, kad priešingai tam, kas šiuo metu sakoma apie finansų rinkas ir skleidžiama žiniasklaidoje, finansų krizgalų gale sustiprins, o ne susilpnins pinigų sąjungą.
Eoin Ryan
UEN frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, visų pirma norėčiau pasveikinti P. Berès ir W. Langeną dėl darbo, kurį jie įdėjo į šį labai svarbų pranešimą. Tai puikus pranešimas ir į jį verta atkreipti dėmesį.
Kai buvo iš pradžių pranešta apie šią temą komiteto lygmeniu, mes gyvenome visiškai kitokiomis ekonomikos sąlygomis. Jungtinėse Amerikos Valstijose kilo nestandartinių paskolų krizė, bet nemanau, kad kas nors numatė, kokius atgarsius ir kokius padarinius ji sukels viso pasaulio finansų rinkoje.
Kadangi finansinpadėtis pablogėjo, pasikeitmūsų diskusijų čia, Ekonomikos ir pinigų politikos komitete, tonas. Dabartinkrizyra pasaulinė, ir, norėdami ją įveikti, turime parengti koordinuotą pasaulinį atsaką, taigi labai sveikinu iniciatyvą, kurios buvo imtasi savaitgalį, ir jos rezultatą. Dabar reikia nuveikti daug daugiau darbų, bet manau, kad tai labai gera pradžia.
Kalbant apie Airiją, stabilumas, kurį suteikeuro valiuta, ypač dėl palūkanų normų ir užsienio valiutų kursų, yra pagrindinis veiksnys, suteikiantis mums galimybę išsivaduoti iš suirutės, tiesa, ne be nuostolių, bet vis dar laikantis ant kojų.
Jei kas nors Airijoje, kitose euro zonos šalyse ar kitur Europoje vis dar abejoja narystės euro zonoje nauda, tegul pažiūri į Europos šiaurės vakarus ir atkreipia dėmesį į tai, kas vyksta Islandijoje.
Jei žmonės Airijoje būtų klausę tų, kurie priešinosi ne tik Lisabonos sutarčiai, bet ir Mastrichto ir Nicos sutarčiai, kas būtų su Airija dabar? Mes būtume palikti vieni. Mes nepriklausytume euro zonai ir būtume labai smarkiai paveikti ekonomiškai, nes neturėtume stabilumo, kurį mūsų šaliai suteikeuras.
Nelaukiu atsakymo iš tokių partijų kaip Sinn Féin, kuri nuolatos pasisakprieš Europą ir mūsų žengtus žingsnius, bet tikrai manau, kad atėjo laikas jiems atsistoti ir pasakyti, ką jie iš tikrųjų galvoja ir kokia jų pozicija apskritai dėl Europos ir mūsų ekonomikos ateities.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, gerb. euro grupės pirmininke, gerb. Komisijos nary, savo frakcijos vardu taip pat norėčiau padėkoti P. Berès ir W. Langenui už jų mums pateiktą svarbų pranešimą. Šį pranešimą sudaro 62 pastraipos ir 14 sudėtingai prirašytų puslapių, kuriame yra apie ką pamąstyti. Norėčiau pasinaudoti tuo, kad dalyvauja euro grupės pirmininkas ir Komisijos narys, ir pasidalyti su jais mano frakcijos vardu išsakomomis keliomis pastabomis, kurios, mūsų nuomone, vertos būti išnagrinėtos išsamiau, negu tai buvo padaryta pranešime.
Pirmoji pastaba susijusi su euro valiutos keitimo kurso politika. Kol kas vis dar nesuprantu, ar tikrai esama euro valiutos keitimo kurso politikos kitų tarptautinių valiutų atžvilgiu, ir ar per G 20 arba kitus susitikimus vyksta diskusijos apie tai, kaip ketinama toliau finansuoti labai didelį Jungtinių Valstijų deficitą.
Mano antroji pastaba susijusi su koordinavimo tema. Manau, kad euras yra sėkmingas projektas, ypač politiniu požiūriu, nes jis Europos Sąjungai suteikia politinės galios statusą. Tačiau taip pat manau, kad koordinuojama nelabai gerai, ir tai matyti bent jau trimis aspektais.
Pirmasis dalykas yra apmokestinimo klausimas. Jūs žinote Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso nuomonę šiuo klausimu: mes pasisakome už mokesčių konkurenciją Sąjungos viduje, bet už teisingą mokesčių konkurenciją. Manome, kad pernelyg atsiliekame kovoje su mokesčių mokėtojų prieglaudomis, įskaitant prieglaudas Europos Sąjungoje, ir manome, kad pernelyg atsiliekame dėl Direktyvos dėl taupymo pajamų išplėtimo.
Biudžeto politikos koordinavimo klausimas - antrasis mano aptariamas dalykas, - dėl kurio pastebiu, kad visos valstybės narės imasi "atgaivinimo" planų. Girdžiu D. Strauss-Kahną sakant, kad, pavyzdžiui, Europos lygmeniu reikia pažadėti 1 % Bendrijos BVP; šis skaičius reiškia beveik visą metinį Europos Sąjungos biudžetą. Kokia yra mūsų pozicija dėl šio požiūrio? Manau, kad koordinavimo pastangos nėra labai sėkmingos, taip pat manau, kad atsakymai, kuriuos pateikiate dėl persvarstyto Stabilumo ir augimo pakto, nėra nei pakankami, nei tinkami mūsų laukiančiam iššūkiui.
Galiausiai trečiasis dalykas, dėl kurio man atrodo, kad koordinavimas yra netikęs ir nepakankamas, yra darbo užmokesčio politika, kuri buvo taikoma įvairiose Europos Sąjungos šalyse. Vokietija per praėjusius dešimt metų iš tikrųjų pasiekpuikių rezultatų įgyvendindama darbo užmokesčio politiką, kuri, atsižvelgiant į Vokietijos ekonomikos dydį, pastūmėjo visą euro zonos ekonomiką. Manau, kad tai kelia problemų dėl vidaus paklausos lygmens ir darbo užmokesčio lygmens daugeliui darbo kategorijų, nekalbant jau apie darbo neužtikrintumo problemą.
Dėl šių trijų dalykų, gerb. euro grupės pirmininke, tikiuosi, kad Jūs pats ir Jūsų atstovaujama finansų ministrų taryba parodys daugiau ambicijų ateityje, nes taip pat kalbame ir apie būsimus iššūkius.
Sahra Wagenknecht
GUE/NGL frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, praėjus dešimčiai metų po Pinigų sąjungos įkūrimo, Europą ištiko didelkrizė. Bankai žlunga arba remiami milijardais iš nacionalinių biudžetų; rinka žlunga, o milijonai žmonių būgštauja dėl darbo vietų ir ateities.
Nustojo veikti ne vien tik rinka: vyraujanti politika, atrodo, nesugeba pasimokyti iš savo klaidų. Laikomės nuomonės, kad buvo padaryta didelių klaidų įkuriant Ekonominę ir pinigų sąjungą. Viena iš tų klaidų buvo struktūrinis pinigų politikos ir fiskalinės politikos atskyrimas: negalima sukurti bendrosios valiutos tuo pat metu nesuderinus apmokestinimo ir išlaidų politikos, bent jau bendrais bruožais. Man atrodo, kad euro zonoje nepaprastai padidėjo ekonominiai skirtumai. Dabar mums iš tikrųjų reikia geresnio ekonominės, ypač apmokestinimo, politikos koordinavimo. Mums reikia veiksmingų priemonių, kurios padėtų kovoti su mokesčių dempingu; taip pat turi būti uždarytos mokesčių mokėtojų prieglaudos ir pagaliau vėl turi būti kontroliuojami kapitalo srautai.
Antroji svarbi klaida, mūsų nuomone, glūdi Stabilumo ir augimo pakto struktūroje. Tokiais laikais, kaip šie, bet kas, manantis, kad biudžeto konsolidacija yra esminis dalykas, tikrai gyvena kitame pasaulyje: negali būti nieko labiau pražūtingo, negu dabar atsakant į šią ekonomikos krizę rengti akivaizdžias taupymo programas. Stabilumo paktas aiškiai parodė, kad jis nesėkmingas. Jį reikėtų pakeisti integruota Europos strategija dėl solidarumo ir tvarios plėtros. Mūsų nuomone, mums reikia investicijų atakos, kad atnaujintume viešąją infrastruktūrą ir pagerintume gyvenimo sąlygas socialiai nuskriaustiems asmenims Europoje.
Trečioji klaida, mūsų nuomone, glūdi pačioje Europos centrinio banko struktūroje, nes šis bankas nėra pavaldus jokiai demokratinei priežiūros institucijai ir jis turi tik vienintelį tikslą - kainų stabilumą. Norėtume pasisakyti už tai, kad Europos centriniam bankui būtų nustatyta demokratinpriežiūra, taip pat reikalaujame, kad ECB pinigų politikos įgaliojimas būtų taip sureguliuotas, kad ateityje plėtrai ir užimtumui būtų laikomas bent jau tokios pati svarbos kaip ir kainų stabilumas.
Dabartinkriztaip pat suteikia galimybę vykdyti esminę Europos piniginės ir finansinės architektūros reformą. Šios galimybės nereikia praleisti.
Nils Lundgren
IND/DEM frakcijos vardu. - (SV) Gerb. pirmininke, jei turėtume bendrą literatūros informacinę struktūrą Europoje, savo kalbą pradėčiau garsaus Švedijos poeto citata: "Pataikavimo balsas ramina ir migdo: kartais klausykite tiesos balso". Metras - aleksandrinas su pauze. Abu pranešėjai išsako vertinimą, kad pinigų sąjunga buvo sėkmingas projektas. Todėl jie padeda kurti mitą apie eurą, kuris dar neįsitvirtino kritiniame Vakarų mąstyme.
Tiesa apie eurą yra visai kitokia. Pirma, per pirmuosius dešimt jo gyvavimo metų labai pakilo kainos dėl sumažėjusio augimo ir padidėjusio nedarbo. Antra, iki dabar pinigų sąjunga nebuvo išbandyta sunkmečio sąlygomis. Tyrimai rodo, kad poveikis užsienio prekybos apimčiai galėjo būti gana didelis, galbūt net 3-4 % bendrojo vidaus produkto. Kita vertus, akivaizdu, kad socialinir ekonominnauda iš šio prekybos padidėjimo yra labai kukli, galbūt 3-5 tūkstantosios BVP dalys, ir tai vienkartinnauda. Šis bereikšmis klestėjimo padidėjimas buvo pasiektas atėmus iš euro zonos šalių teisę vykdyti nepriklausomą pinigų ir finansų politiką. Vokietija prisijungprie šios pinigų sąjungos su smarkiai pervertinta valiuta ir gyveno esant didelei palūkanų normai ir pernelyg suvaržytai finansų politikai.
Sumokėta kaina buvo didelė, o kaip sekasi dabar? Kuriama istorija, kad euro zonos šalys tvirtai susivienijo ir įsitraukį kovą su finansų krize. Kaip visi žino, tai mitas. Iniciatyvos ėmėsi pinigų sąjungai nepriklausanti JungtinKaralystir Gordon Brown. Euro zona prisidėjo tik paskui.
Roger Helmer
Gerb. pirmininke, leiskite man pasveikinti N. Lundgreną už jo pastabas ir ryžtą mesti iššūkį E. Ryanui iš UEN frakcijos, mums teigiančios, kad euro suteiktas stabilumas buvo labai naudingas Airijai. Jei jis būtų pasidomėjęs pastarojo meto Airijos ekonomikos istorija, žinotų, kad Europos Sąjungos pinigų politikos nelankstumas prisidėjo prie didelių infliacijos problemų, ypač nekilnojamojo turto rinkoje, ir kad Airijos nekilnojamojo turto rinkos burbulas buvo daug didesnis, negu jis būtų buvęs, jei Airija būtų turėjusi teisę kontroliuoti savo pinigų politiką.
Mums siūldaug naudingų dalykų, jei įsivesime eurą; mums siūlpaprastas keliones, plėtrą ir veiksmingumą, taip pat greitai turėjo palengvėti pinigų pervedimas tarp valstybių narių. Bet taip neįvyko. Taip, mums paprasta keliauti, bet nematėme plėtros ir veiksmingumo, ir manau, kad vis dar tebėra sudėtinga ir brangu pervesti pinigus į euro zonos valstybes, kaip buvo ir anksčiau.
Tie iš mūsų, kas turėjo abejonių dėl euro projekto, pasirodteisūs. Dažniausiai turime tik netinkamą palūkanų normą daugumai šalių. Italija patiria didžiausią konkurentiškumo krizę, kai jos darbo vieneto kaina padidėjo 40 % lyginant su Vokietija. Mums sakoma, kad euras labai sėkmingas, nes tai stipri valiuta. Gerai, turėtume nueiti ir paklausti kurių nors euro zonos eksportuotojų, ką jie galvoja apie euro stiprumą. Tai jiems daro didžiulę žalą.
Tikrą valiutos pasisekimą rodo pasitikėjimo šia valiuta laipsnis rinkoje, o jis šiuo atveju nustatomas pagal obligacijų paplitimą tarp euro zonos valstybių. Kai paskutinį kartą žiūrėjau, obligacijų paplitimas tarp Graikijos ir Vokietijos buvo daugiau kaip 150 bazinių punktų. Tai nėra tvaru. Tai rodo visišką pasitikėjimo euru trūkumą rinkose. Klausimas yra ne tas, kaip ilgai gali būti naudojamas euras, tačiau kuri valstybnarpasitrauks pirmoji.
Ján Hudacký
- (SK) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, leiskite man pradžioje padėkoti abiem pranešėjams už gerai subalansuotą pranešimą.
Aptardamas šį pranešimą, visų pirma atsakysiu į dabartines problemas euro zonoje. Nepaisant per dešimt metų pasiektų teigiamų rezultatų, euro zona susiduria su naujais iššūkiais, verčiančiais spręsti, kaip susidoroti su finansų krize ir dabartiniu ekonomikos nuosmukiu.
Norėčiau prisidėti, atkreipdamas dėmesį į kai kurias nesistemingas valstybių narių vyriausybių atliktas rinkos reguliavimo intervencijas, teisinantis pretekstu, kad reikia spręsti šią naują situaciją.
Turiu su tam tikra nuostaba pasakyti, kad kai kurie tam tikrų Europos Sąjungos atstovų tvirtinimai dažnai skatina valstybių narių vyriausybes atlikti tam tikras nenaudingas intervencijas į finansų sektorių, nors tai dažnai išsprendžia tik neesminius situacijos aspektus.
Tai taikytina, pavyzdžiui, Stabilumo ir augimo pakto sąlygų laikymuisi, dėl kurio kai kurios vyriausybės jau siunčia signalus, kad jos veikiausiai nesilaikys suplanuoto viešųjų finansų deficito, ir atsižvelgdamos į tai nurodo, kad jas taip daryti skatina Europos Sąjunga.
Kai kurių valstybių narių vyriausybėms perėmus savo žinion problemiškas finansų įstaigas, bus sukurtas pavojingas precedentas dėl privačių įmonių nacionalizavimo bet kuriame sektoriuje, jei jis nenori prisitaikyti prie vykdomų nesistemingų reguliavimo ir diskriminacinių intervencijų, pavyzdžiui, siekti slopinti infliaciją.
Plataus masto finansinės intervencijos kai kuriuose ekonomikos sektoriuose, pavyzdžiui, automobilių pramonėje, kelia klausimus apie tai, ar toks kišimasis tikrai nesąlygoja per didelio rinkos iškraipymo ir ar taip nėra diskriminuojami tam tikri sektoriai.
Be aiškaus ir rūpestingo koordinavimo, be aiškių taisyklių Europos Sąjungos ar euro zonos lygmeniu bus nelengva valdyti šiuos labai sudėtingus procesus.
Atsižvelgdamas į tai norėčiau primygtinai siūlyti Europos Komisijos, Europos centrinio banko ir kitų atitinkamų Europos Sąjungos institucijų atstovams laikytis apgalvotos ir koordinuotos pozicijos, ieškant optimalaus sprendimo šiais sudėtingais laikais, kai visa Europa susiduria su ekonomikos nuosmukiu.
Trumpalaikėje perspektyvoje per didelis reguliavimas ir vyriausybės kišimasis į laisvąją rinką gali laikinai sustabdyti tolesnę ekonomikos griūtį Europos Sąjungoje, bet, žvelgiant iš vidutinės trukmės perspektyvos, šie veiksmai tikrai nesukels plėtros spartėjimo, kurio taip tikimasi.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary J. Almunia, ponios ir ponai, Ekonominir pinigų sąjunga suteiknaują matmenį Europos integracijos procesui. Jos valdymui būdingi du asimetriniai ramsčiai: pinigų sąjunga, kuri yra federacinio pobūdžio, ir ekonominis koordinavimas, kuris yra tarpvyriausybinis. Jie abu turi užtikrinti stabilumą, plėtrą, teisingumą ir tvarumą, kurių reikalauja mūsų piliečiai.
Pirmųjų dešimties euro metų apžvalga yra teigiama. Tai įrodo faktas, kad valstybės narės vis labiau vertina eurą kaip prieglobstį ir saugumą. Tačiau turime eiti toliau ir plėsti jo mastą. Turime tą padaryti, kad atremtume iššūkius, kuriuos kelia globalizacija, klimato kaita ir gyventojų senėjimas, taip pat dabartinfinansų krizė, verčianti mus tobulinti veiklos metodus. Turime tą daryti ir tam, kad įveiktume pirmą kartą pasirodžiusią recesijos šmėklą.
Euras negali tiesiog veikti kaip saugos inkaras, tačiau jis turi būti ir variklis, galintis skatinti augimą. Euro zona ir Ekonominir pinigų sąjunga turi gebėti atsakyti į šiuos iššūkius.
Turiu pasveikinti pranešėjus už jų puikų darbą ir ypač padėkoti jiems už tai, kad įtraukdu mano pasiūlymus. Pirmajame pasiūlyme siekta į mūsų pinigų politikos apibrėžimą įtraukti finansinės analizės poreikį, kad ši analizkartu su ekonomikos ramsčiu ir pinigų ramsčiu teisingai apibrėžtų šią politiką. Jos apibrėžime reikia atsižvelgti į pinigų politikos perkėlimą, kreditų ir finansinio turto plėtrą, naujų produktų savybes ir rizikos bei likvidumo koncentraciją.
Be to, turime atsižvelgti į valstybių narių tarpusavio skirtumus, kurie dar labiau didės vykstant plėtros procesams. Tokio pobūdžio kaip "vienas dydis tinka visiems" pinigų politika daugeliu atvejų netiks skirtingų šalių situacijai. Todėl ją reikia reguliuoti taikant finansines pagalbos priemones toms šalims, kurios gali patirti ekonomikos slopinimo padarinius dėl "vienas dydis tinka visiems" politikos, nes plėtrą skatinančius padarinius galima lengvai reguliuoti per fiskalinę politiką.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Sakoma, kad bet kuri krizišryškina visas stipriąsias ir silpnąsias ekonomikos ir institucinės sąrangos puses. Prisipažinsiu, kad anksčiau turėjau abejonių, ar didesnis dėmesys euro zonos šalims nesudarys prielaidų atsirasti dviejų greičių Europai ir ar nesukurs kliūčių besivystančioms ekonomikoms, tokioms kaip Lietuvos ekonomika, įsilieti į euro zoną. Bet dabartiniai įvykiai finansų rinkose pakeitmano požiūrį į euro grupės vaidmenį ir įtaką Europos Sąjungos raidai.
Akivaizdu, kad euro zona atlaikpirmą stiprią finansų krizės bangą. Aišku, kad ekonominį nuosmukį galima sustabdyti įgyvendinant geriau koordinuotą tarp valstybių narių ekonominę politiką, spartinančią integraciją ir vidaus rinkos plėtrą. Tos šalys, kurios liko už euro zonos ribų, nukentėjo labiau. Daugiausia nukentėjome mes ir tapome finansų krizės auka dėl to, kad iš mūsų atsiimamas kapitalas. Todėl kartais labai garsiai prieštaraujame sprendimams, kurie palengvintų kapitalo judėjimą Europos Sąjungos šalyse, bet ne todėl, kad pasisakome prieš integraciją. Kaip profesionali ekonomistė, aš žinau, kad integraciniai procesai skatina ekonomikos augimą. Bet mes labai norėtume, kad euro zona, tapusi uola, į kurią atsimušfinansų krizės bangos, būtų uola, į kurią įkopti galėtume ir mes prisiglausti nuo šaltų vėjų.
Ką reikėtų daryti, kad euro zonos stiprumas taptų visos Europos Sąjungos stiprumu? Tikrai nereikėtų siūlyti daug naujų priemonių. Gerb. komisare, šiandien aš peržiūrėjau rezoliucijas, kurias Parlamentas priėmdėl ekonominės politikos. Dabar mums būtų buvę labai gerai, jeigu nors dalį tų pasiūlymų būtume jau įgyvendinę. Pasiūlymų yra labai daug ir, man atrodo, kažko naujo nesugalvosime. Dabar reikėtų tuos pasiūlymus konsoliduoti.
Šiuo metu vyksta diskusijos, ar norint įveikti ekonomikos nuosmukį reikėtų didesnio valstybės įsikišimo, ar užtektų liberalesnės politikos. Aš sakyčiau, kad abi ekonominės strategijos turi būti taikomos. Visų pirma, akivaizdu, kad mums reikia valstybės išlaikomo ir palaikomo socialinio tinklo, kad dėl krizės, dėl restruktūrizavimo netekę darbo žmonės, rastų naują vietą gyvenime. Kita vertus, mums reikia liberalių reformų, kad integracijos procesas būtų sustiprintas ir kad jis sudarytų galimybes verslo plėtrai Europos Sąjungoje. Šiuo atveju euro zonos vaidmuo yra labai stiprus.
Baigdama norėčiau prisidėti prie savo kolegų ir pasakyti ponui euro grupės prezidentui, kad mes vertiname Jūsų darbą ir žinome, kaip visa tai sudėtinga, - bent Parlamente Jūs tikrai turite paramą.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Gerb. pirmininke, Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmečio apžvalgą reikia įvertinti iš tarptautinės perspektyvos. Turime užduoti klausimą, kokių pranašumų Europos Sąjunga įgijo prieš savo svarbiausius konkurentus pasaulyje, tai yra JAV ir Aziją. Ši perspektyva aiškiai rodo, kad euro zonos balansas yra neigiamas. Europos Sąjunga vystėsi lėčiau negu jos konkurentai. Darbo vietų kūrimas, ypač darbo našumo augimas, buvo žemesnis negu JAV, nekalbant jau apie Aziją. Tai reiškia, kad bendroji valiuta neatlieka savo pagrindinio vaidmens.
Kitas aspektas yra euro zonos ateitis: Europos centrinio banko ir Europos Sąjungos valdžios institucijų dokumentuose vis labiau pabrėžiama, kad eurą reikia naudoti kaip priemonę, leidžiančią nustatyti vienodą ekonomikos politiką valstybėms narėms, ypač biudžeto ir fiskalinės politikos srityse. Šis pareiškimas kelia susirūpinimą labiau atsilikusioms šalims, ypač naujosioms valstybėms narėms. Kaip jos gali vystytis ir pavyti senąsias valstybes nares, jei jos verčiamos vykdyti politiką, lėtinančią ekonominį vystymąsi visose valstybėse narėse?
Labiausiai Europos centrinį banką reikia kritikuoti dėl to, kad siekdamas padaryti eurą pasauline valiuta, jis ignoruoja ekonomines regionų ir mažiau išsivysčiusių valstybių narių problemas. Jis taip pat nepajėgia atsižvelgti į socialinius aspektus, pavyzdžiui, demografinę struktūrą ir gyventojų mobilumą.
Europos Sąjungos valdžios institucijų pozicija yra dar labiau nepriimtina atsižvelgiant į tai, kad ir Vokietija, ir Prancūzija daugelį metų nesilaikgriežtų Mastrichto sąlygų, nes jos žinojo, kad tai atitinka jų nacionalinius interesus. Be to, nebuvo taip, kad jos būtų iškviestos pasiaiškinti ar būtų nubaustos. Todėl, mano nuomone, reikia ne toliau vykdyti dabartinę euro zonos ekonominę doktriną, bet atlikti radikalius pakeitimus, padėsiančius ne tiktai atlaikyti dabartinę finansų krizę, bet svarbiausia suteiksiančius energijos visoms Europos Sąjungos valstybėms narėms, kad jos vystytųsi ekonomiškai.
Kyriacos Τriantaphyllides
(EL) Gerb. pirmininke, Europos Komisijos pasiūlyme dėl Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmečio yra nemažai prieštaravimų. Jame siekiama baigti rinkos reglamentavimo panaikinimo ciklą, nors tikrojoje ekonomikoje prekių ir paslaugų kainos yra kaip niekada pakilusios, ir prognozuojama, kad nedarbas euro zonoje sieks 8,6 % 2009 m. ir 9 % 2010 m.
Faktai patvirtina, kad atotrūkis tarp turtingųjų ir vargšų tikrai nesumažėjo. Pasaulinekonomikos ir finansų krizyra tiesiogiai susijusi su valstybės veiksmų apribojimais ir reglamentavimo panaikinimo politika. Be to, nors turime patvirtinimą, kad turto pasidalijimas yra labai netolygus, Komisija pasisako už tai, kad būtų toliau taikomas Stabilumo ir augimo paktas ir jo išlyginimo poveikis bei teikiama daugiau reikšmės Tarptautiniam valiutos fondui.
Šis metodas užgauliai nepaiso atskirų valstybių narių ekonomikų savitumų ir prieštarauja skirtingo kiekvienos valstybės narės vystymosi greičio filosofijai.
Hanne Dahl
(DA) Gerb. pirmininke, šiais metais sueina dešimt metų nuo euro įvedimo daugelyje Europos Sąjungos šalių. Danijoje po ilgų ir nuodugnių diskusijų mes dukart nesutikome įvesti euro, ir dabar jau laikas kritiškai įvertinti ir apžvelgti situaciją. Turime labai kritiškai įvertinti mūsų bendrąją valiutą. Nuo liepos mėn., prasidėjus finansų krizei, euras nukrito 30 % dolerio atžvilgiu. Investuotojams stinga pasitikėjimo euru. Kyla klausimas kodėl? Atsakymas iš dalies akivaizdus: yra daug manančių, kad Europos Sąjungoje viduje vykdoma pinigų politika, kuria siekiama vien kovoti su infliacija, nėra teisinga. Labai griežta finansų politika, kurią valstybės narės priverstos vykdyti dėl Stabilumo pakto, šiuo metu yra tiesiog neteisinga. Žemas euro kursas dolerio atžvilgiu susidartodėl, kad nepasitikima eurą naudojančių šalių ekonomikos politika. Taip pat galima sakyti, kad finansų krizrodo ir šį tą daugiau - kad euro "vienas dydis tinka visiems" standartas nėra teisingas. Vis daugiau ekonomistų laikosi nuomonės, kad reikia vykdyti plečiamąją finansų politiką. Jei norime ją naudoti kaip priemonę, mums reikia daugiau individualios ekonomikos politikos, negu jos leidžia euras. "Vienas dydis tinka visiems" politika niekada niekam labai gerai netiks. Ji visada visiems atrodys prasta.
Galiausiai turiu pasakyti W. Klinzui, - kuris sakė, kad mes Danijoje norėtume prisijungti prie euro ir kad mūsų valiuta yra silpna, - kad Danijos ekonomika yra kieta kaip uola ir kad mes suvaldėme finansų krizę geriau negu vidutineuro zonos šalis.
Andreas Mölzer
(DE) Gerb. pirmininke, minint Ekonominės ir pinigų sąjungos dešimtmetį, iš tikrųjų labai mažai dėl ko verta jį švęsti. Mes desperatiškai bandome naudoti įvairias gelbėjimo priemones, kad neleistume griūti mūsų finansų sistemos dambai, ir teįstengiame iš dalies užtaisyti plyšius. Bankai pasisavino milijardus vyriausybių pinigų, tuo pat metu dalindamiesi premijas ir pelną, o vidutinis gyventojas liko kelis kartus apgautas: jo mokesčių pinigai atsidūrant bankų ruletės stalų, o mainais jam grasina nedarbu ir galbūt net jo santaupų ir pensijų fondo nuostoliais.
Šiai dilemai įpusėjus dabar girdėti balsų, sakančių, kad pagaliau turime kažką daryti, kad užtikrintume, jog Europos bendrovės nepatektų į ne europiečių, pavyzdžiui, kinų savininkų rankas. Šis Europos išpardavimas prasidėjo prieš kelerius metus kartu su tarpvalstybine išperkamąja nuoma ir kitomis machinacijomis. Be to, EPS pateko į sudėtingą padėtį dėl didėjančios Graikijos skolos ir Italijos nerūpestingumo po prisijungimo prie euro klubo.
Todėl turime užtikrinti, kad naujieji nariai nekartotų su euru susijusių klaidų ir kad nebūtų galima žaisti jokių pavojingų finansinių žaidimų su viešaisiais pinigais, kitaip tariant, su žmonių pinigais. Mums reikia ne tik griežtai visos Europos Sąjungos mastu kontroliuoti abejotinus finansinius konstruktus, bet taip pat turime reikalauti solidarumo įnašo iš tų, kurie gavo pelno iš spekuliacijų. Svarbiausia Europos Sąjunga turi iš principo atsisakyti visiškai nevaržomo kapitalizmo ir saugoti savo piliečius nuo nežaboto godumo ir neigiamų nevaldomos globalizacijos padarinių.
Othmar Karas
(DE) Gerb. pirmininke, gerb. J. C. Junckeri, ponios ir ponai, atrodo, kad A. Mölzer nesuprato, kad tai, ką jis pasakė, nėra glaudžiai susiję su euru.
Euras ir plėtra yra geriausiai matomi Europos Sąjungos laimėjimai per praėjusius dešimt metų. Tačiau taip pat turime atsiminti, kad šie pasiekimai niekada nebūtų buvę galimi be Mastrichto kriterijų, Stabilumo ir augimo pakto ir Europos centrinio banko, be politinės valios ir pasiruošimo imtis atsakomybės Europos lygmeniu. Dabar kalbame apie bendradarbiavimą ir koordinavimą. Tiesa, kad mums reikia daugiau bendradarbiavimo ir koordinavimo, bet kad jie būtų įmanomi, reikia labiau pasitikėti vieni kitais. Mums reikia daugiau bendradarbiavimo ir koordinavimo taip pat ir tam, kad Europos principai būtų plačiau taikomi ekonominėje veikloje.
Per įvairias krizes Europos centrinis bankas, Federalinrezervų sistema ir Japonijos bankas padėjo apsaugoti Europą nuo pinigų krizių. Todėl dar kartą norėčiau pasakyti, kad negali būti jokio aukščiausiojo lygio susitikimo be euro zonos ir Europos centrinio banko atstovų. Finansinkrizparodė, kad euras padėjo mums išvengti valiutų spekuliacijų ir neleido jų atlikti euro zonoje. Reakcijos Danijoje, Jungtinėje Karalystėje, Švedijoje ir Vengrijoje mums labai aiškiai rodo, ką euras mums nuveikė.
Mano paskutinis punktas, gerb. pirmininke, yra tas, kad mes taip pat norime, jog Europos Sąjunga pagal savo pajėgumą būtų atstovaujama Tarptautiniame valiutos fonde, Pasaulio banke ir pasaulinėje finansų ekonomikoje. Raginame visus dabar triukšmingai reikalaujančius pasaulinio reguliavimo, kad jie padarytų Europoje ir savo valstybėse narėse tai, ko jie reikalauja, kad padarytų kiti.
Olle Schmidt
(SV) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. J. C. Junckeri, pradžioje norėčiau išsakyti širdingus sveikinimus brandžiam dešimtmečiui ir padėką abiem pranešėjams už puikų pranešimą.
Praėję keli mėnesiai, žinoma, parodeuro stiprumą. Prieš dešimt metų nedaug žmonių manė, kad euras bus toks sėkmingas projektas. Kai kurios šalys, įskaitant manąją, neramiai laukuž durų. Kai kurie kritikai turbūt manė, kad euras neatlaikys išbandymų, kaip sakN. Lundgren. Bet jis ir kiti pražūties pranašai buvo neteisūs. Po finansinio netikrumo mėnesių tampa aišku, kad tiktai bendradarbiavimas ekonominiuose reikaluose remiantis euru gali suteikti tikrumo, kurio reikia dabartinėms pasaulio ekonominėms sistemoms. Būtent tai, kad bendri veiksmai leido nuraminti rinką, rodo bendradarbiavimo dėl euro stiprumą.
Euras turi būti visos Europos valiuta. Jei ši vizija taps tikrove, tai jau dabar griežti konvergencijos kriterijai neturi tapti dar griežtesni. Todėl manau, kad neteisinga paversti euro narystę išskirtiniu klubu su aukštesniais stojimo reikalavimais, kaip numatyta viename pakeitime.
Leiskite man pasakyti kelis žodžius dėl Švedijos padėties už euro zonos ribų. Švedijai, kuri tik viena koja yra Europos Sąjungoje, bet vis dar yra už euro zonos ribų, pranašumai ir trūkumai dabar yra aiškesni negu kada nors anksčiau, net, tikiuosi, ir N. Lundgrenui. Kai ankstesnfinansų krizsmogŠvedijai 1992 m., galiausiai negalėjome nieko kito daryti, kaip leisti kronai nuvertėti. Tuo laiku išmoktos pamokos paskatino priimti sprendimą tapti Europos šeimos dalimi. Per praėjusius metus nukrito Švedijos kronos verteuro atžvilgiu. Dabar, kai sprendžiama finansų krizė, Švedija neturi euro teikiamos apsaugos ir jai nėra taikomi euro grupės krizių vadybos pasiūlyti ir priimti sprendimai. Būtent dabar tokios mažos šalys kaip Švedija turi suprasti bendrosios valiutos vertę. Euro teikiamas stabilumas leidžia numatyti ilgalaikę perspektyvą, o tai svarbu šaliai, kuri taip priklauso nuo eksporto, kaip Švedija. Švedijoje vyksta gera ekonomikos plėtra, tai tiesa, bet euro narystmums būtų davusi daugiau stabilumo pinigų politikoje ir būtų sukurta daugiau darbo vietų, turėtume stabilesnę ekonomiką ir stipresnį eksportą.
Todėl Švedijos partijos turi būti pasiruošusios persvarstyti savo pasyvų požiūrį į eurą, kaip Švedijos valiutą. Švedija turi būti visateise Europos Sąjungos nare. Todėl atėjo laikas vėl pradėti iš esmės kalbėti apie mano šalies naują referendumą. Aš pats tikiuosi, kad Švedija taps euro zonos nare per penkerius metus.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Gerb. pirmininke, norėčiau atkreipti dėmesį į du klausimus šiose diskusijose, klausimus, kurie, mano nuomone, meta šešėlį ekonominės ir pinigų sąjungos funkcionavimui. Pirma, pastebime, kad greičiau vystosi tos šalys, kurios nepriklauso euro zonai, negu tos, kurios priklauso. 2002-2007 m. senosios valstybės narės, nepriklausančios euro zonai, - Anglija, Švedija ir Danija - vystėsi daug sparčiau negu euro zonos šalys. Šitų šalių BVP augimas beveik dvigubai pralenkeuro zonos vidurkį, o nedarbo lygis buvo gerokai mažesnis negu euro zonoje. Skirtumai tarp euro zonos šalių ir naujųjų valstybių narių yra dar iškalbingesni.
Antra, nevienodai traktuojamos prie Ekonominės ir pinigų sąjungos norinčios prisijungti šalys ir jau ten esančios šalys. Kandidatės į pinigų sąjungą turi dvejus metus iki valiutos įvedimo atitikti griežtus fiskalinius ir monetarinius reikalavimus, nors dvi didžiausios Europos Sąjungos šalys Vokietija ir Prancūzija, priklausančios euro zonai, ketverius metus 2002-2005 m. laikotarpiu viršijo biudžeto deficito slenkstį. Stabilumo ir augimo paktas buvo būtinas šioms dviem šalims, kad jos išvengtų kelių milijardų eurų baudų už reikalavimų pažeidimą.
Jens Holm
(SV) Šiame pranešime giriama EPS. Stebėtina, kad iš tikrųjų ką nors galima švęsti. Euro zona patiria recesiją, smarkiai didėja nedarbas. Kelios didelės EPS šalys neatitinka pagrindinių ekonominių narystės reikalavimų. Vien tai rodo, koks griežtas šis projektas.
Prieš penkerius metus Švedijos gyventojai balsavo prieš EPS. Tačiau kartais girdžiu Komisiją sakant, kad Švedija anksčiau ar vėliau turi prisijungti prie EPS. Todėl norėčiau pasinaudoti proga ir paklausti Komisijos, ar galite tai paaiškinti visiems laikams. Ar turi Švedija prisijungti prie EPS?
EPS reikia esminės reformos. Reikia įtraukti aiškų tikslą Europos centriniam bankui, kad jis kovotų su nedarbu. Reikia leisti didesnį ekonominį lankstumą. Tai būtų keli svarbūs žingsniai teisinga kryptimi.
Zsolt László Becsey
(HU) Dėkoju, gerb. pirmininke, manau, kad euro įvedimas buvo sėkmingas, nes matėme, kaip sumažėjo nedarbas ir didėjo užimtumas dėl euro suteikto stabilumo. Kitas įrodymas matyti iš dabartinės krizės, nes bet kuri šalis, galinti naudoti šią stiprią atsargų valiutą, tiesiog negali turėti sunkumų dėl mokėjimų balanso, tuo tarpu kitos šalys, tokios kaip Vengrija, patiria tokių problemų.
Tačiau euro zona nepadarpažangos siekdama konvergencijos, nepaisant sanglaudos fondo palaikymo, ir turime išnagrinėti, kokios yra to priežastys. Ji yra labai stiprus kapitalą traukiantis magnetas. Todėl manau, kad tirdami tai, kas įvyko, turime atsižvelgti ne tik į BVP, bet ir BNP.
Džiaugiuosi, jog į pranešimą buvo įtrauktas punktas, kad reikia imtis priemonių prieš valstybes nares, kurios nuolat teikklaidingas, pernelyg optimistines prognozes, kaip žinome iš įvykių Vengrijoje 2006 m., ir manau, kad tai iš tikrųjų būtina.
Manau, kad mums svarbu išsaugoti Europos Sąjungos narystės prestižą. Viena vertus, valstybės, kurios nėra Europos Sąjungos narės, neturi prisijungti prie euro zonos, nes tai reikštų, kad negalime pagrįsti didžiulių pastangų, kurias dėjo tam tikros valstybės, kad taptų narėmis.
ECB priemonės, ypač per dabartinę krizę, turi būti naudojamos kiekvienos valstybės narės labui, ypač sprendžiant likvidumo problemas; šiuo atžvilgiu neturime būti egoistiški. Tik šitaip taps prasmingas euro apsauginis skydas ir narystvidaus rinkoje, kuri yra reikšmingas iššūkis, ypač mažiau išsivysčiusioms valstybėms narėms. Panašiai turime į tai atsižvelgti ir sudarydami ECB vykdomąją tarybą.
Tačiau svarbiausia - apsvarstyti išorinį euro zonos atstovavimą. Tai būtina, bet kiekviena valstybnarturi būti įtraukta suteikiant įgaliojimą euro zonos išorės atstovavimui; išorės atstovai neturi sudaryti išskirtinio klubo, nes Europos Sąjunga yra suvienyta organizacija.
Galų gale norėčiau pasakyti, kad valstybės narės turi prisijungti prie euro zonos kiek galima greičiau pagal griežtas, bet logiškas sąlygas. Todėl esu patenkintas W. Klinzo protingu pasiūlymu, kad kaip atskaitos šalys turi būti imamos Europos Sąjungos regiono šalys. Ačiū už jūsų dėmesį.
Vladimír Maňka
- (SK) Pastarosiomis savaitėmis patyrę finansų krizę Europos gyventojai pamatė, kad euro zonai priklausančios valstybės narės turi geresnes priemones susidoroti su aukštais reikalavimais. Žmonės tai mato ir mano šalyje, Slovakijoje, prisijungsiančioje prie euro zonos sausio 1 d.
Finansų investuotojai ir valiutų biržų spekuliantai jau mano, kad esame euro zonos dalis. Daugiau neapsimoka spekuliuoti mūsų valiuta, nes nustatėme pastovų valiutos keitimo kursą. Tuo pat metu mūsų kaimyninių šalių valiutos krinta. Dėl finansų rinkos krizės spekuliantai įžvelgia su jomis susijusią tam tikrą riziką, kurios jie nenori patirti. Kai kurios valiutos per kelerių metų laikotarpį nukrito į žemiausią lygį.
Įvedus eurą, maža ir atvira ekonomika gali apsaugoti verslininkus ir gyventojus nuo valiutos kurso svyravimo. Net Danijos, šalies, pasižyminčios aukščiausiu užimtumo lygiu pasaulyje, ilgai turėjusios vieną iš aukščiausių konkurentiškumo lygių ir aukščiausią pragyvenimo lygį pasaulyje, gyventojai suprato, kad jei jie būtų buvę euro zonos nariai, turėtų palankesnius valiutų kursus ir jiems būtų lengviau spręsti dabartines pasaulines problemas. Žinoma, tas pats taikoma ir Švedijai, kurios reikalus šiandien aptarėme. Galbūt dabar jiems yra tinkamas laikas persigalvoti dėl stojimo į euro zoną.
Šiandien mano šalies kolega išsakkritiką, kad Slovakijos Vyriausybrengia priemones, stiprinsiančias reguliavimo ir priežiūros sistemą. Norėčiau atkreipti jo dėmesį į Europos Parlamento rezoliuciją, kurioje neseniai buvo pateiktas prašymas Komisijai, kad ji pasiūlytų priemones, leisiančias sustiprinti reguliavimo ir priežiūros struktūrą visoje Europos Sąjungoje. Nėra jokio kito kelio. Štai kodėl dauguma Parlamento narių iš įvairių politinių frakcijų balsavo už šį pasirinkimą.
Baigdamas norėčiau pasveikinti abu pranešėjus už puikų pranešimą.
DanutBudreikait
(LT) Ekonominei ir pinigų sąjungai dešimt metų. Graži sukaktis, bet kartu ir proga pasvarstyti, kaip pasikeitES ir pasaulio ekonominė, finansinir politinsituacija, ar Mastrichto kriterijai atitinka dabartinius pasaulio pokyčius.
2005 m. buvo peržiūrėtas Stabilumo ir augimo paktas, matyt, todėl, kad jo reikalavimų nevykddidžiosios euro zonos šalys.
Per dešimties metų laikotarpį iš esmės nebuvo nei vienos euro zonos šalies, kuri būtų įgyvendinusi visus Mastrichto kriterijus.
Žinome, kad Europos centrinio banko infliacijos tikslas yra 2 procentai. Jei šiandien būtų orientuojamasi į šį tikslą, jo neįgyvendintų nei viena ES šalis, kurios infliacija šių metų rugsėjo mėn. sieknuo 2,8 procentų Nyderlanduose iki 14,7 procentų Latvijoje, o Mastrichto kainų stabilumo kriterijus turėtų būti 4,5 procento.
Jeigu euro zonos narės neįgyvendina kainų stabilumo kriterijaus, apie kokį infliacijos tvarumą galime kalbėti? Apie infliacijos tvarumą pradėta kalbėti 2006 metais, prasidėjus euro zonos plėtrai. Ar kalbame apie naujus reikalavimus tik naujoms kandidatėms į euro zoną? Kokia gali būti euro zonos plėtros perspektyva?
Kviečiu Europos Komisiją ir Europos centrinį banką naujai persvarstyti Ekonominės ir pinigų sąjungos principus, valdymą, Mastrichto kriterijus, ar jie įgyvendinami dabartinėje ekonominėje ir finansinėje pasaulio situacijoje ir kokia ateitis laukia Ekonominės ir pinigų sąjungos ir kandidačių į euro zoną.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gerb. pirmininke, gerb. J. C. Junckeri, jums nesiseka, nes šiandienos diskusijos apie eurolendo sėkmę rengiamos tuo metu, kai Eurostatas paskelbė, kad didelrecesija prasideda šalyse, turinčiose bendrąją valiutą. Tai turi skatinti jus užsiimti savikritika, o ne neribota sėkmės propaganda. Savo pranešime autoriai giria nedarbo sumažėjimą, nors per daugiau kaip devynerius metus nedarbas sumažėjo tik vos daugiau kaip 1,5 %, bet prognozėse dabar numatomas reikšmingas nedarbo padidėjimas euro zonoje ateinančiais metais. Kita monetos pusyra mažiau maloni, ir pranešime tai tikrai pabrėžiama, kai kalbama apie labai nepatenkinamą ekonomikos augimą ir reikšmingą produktyvumo sumažėjimą (nuo 1,5 % dešimtąjį dešimtmetį iki 0,75 % pastarąjį dešimtmetį).
Akivaizdu, kad euras nėra nei panacėja ekonomikos bėdoms, nei priemonė, savaime užtikrinanti greitesnį ekonomikos vystymąsi ir didesnį klestėjimą negu Europos Sąjungos šalyse už euro zonos ribų - Švedijoje, Danijoje ir Didžiojoje Britanijoje.
Margaritis Schinas
(EL) Gerb. pirmininke, negali būti jokios abejonės, kad EPS ir euro sukūrimas yra vienas iš labiausiai įsimintinų dalykų per šešiasdešimties metų Europos integracijos istoriją.
Tai pirmasis kartas Europoje ir pasaulyje, kai buvo atliktas toks struktūrinis pakeitimas į bendrąją valiutą be karo, be kraujo praliejimo, vien nepriklausomų šalių sutarimu ir politine valia, kai jos kartu ir demokratiškai nusprendeiti šiuo keliu į monetarinį stabilumą. Tai buvo sudėtingas kelias, bet jis tiko abiem komponentams Europoje: tiek toms šalims, kurios buvo įpratusios prie finansinio stabilumo ir toliau vykdtą pačią prieš infliaciją nukreiptą politiką, tiek ir kitoms šalims, kurios dešimtmečius nesilaikiusios finansinės disciplinos pirmą kartą rado eure oazę, kurioje galėjo racionalizuoti ir pertvarkyti savo ekonomikos pagrindus.
Tiek dėl praeities. Tačiau dabar esame labai sudėtingame ir svarbiame etape, kai turime įvertinti "E" raidę EPS santrumpoje. Iki šiol "P" raidEPS santrumpoje, piniginis komponentas, padėjo mums pasiekti būti ten, kur esame šiandien, bet, būgštauju, kad nuo šiol, jei netaikysime vieningo, nuoseklaus, bendro Europos metodo ekonominiams argumento aspektams spręsti, daugelis mūsų laimėjimų gali sugriūti.
Taigi du dalykus reikia atlikti ateityje: koordinavimo taisykles Europos ekonomikai valdyti, kurios taip pat paskiepys pasaulinę sistemą nuo pertekliaus ir anarchijos, sukėlusios dabartinę krizę ir, antra, turime pasmerkti ekonominį žmonių kurstymą, kurio imasi tie, kas nori pasinaudoti krize, siekdami kelti abejones dėl tokių svarbių laimėjimų.
Manuel António dos Santos
(PT) Pradžioje norėčiau pasveikinti pranešėjus už puikų pranešimą. Tik nedaugelis visiškai užmaršių ar daugelis stokojančių bet kokio supratimo galėtų manyti, kad euras ir su juo susijusi pinigų politika nebuvo didžiulis žmonijos laimėjimas ir didelis Europos ekonomikos pasisekimas. Kad suprastume jo svarbą, tereikia pagalvoti, kiek daug darbo vietų buvo sukurta Europoje įvedus eurą. Taip pat reikšminga tai, kad Europos ekonomika, turėdama euro teikiamas priemones, į krizinę situaciją reaguoja geriau negu kitos regioninės ekonomikos, ir tie, kurie neseniai skeptiškai vertino bendrąją pinigų politiką ir eurą, dabar skubiai prašo bendradarbiauti ir net nori prisijungti prie euro zonos.
Tačiau pasiekta ne viskas, ir nereiškia, kad asmeniškai esu patenkintas tuo, kaip Europos Sąjunga sprendfinansų konsolidacijos ir finansinio stabilumo klausimus. Jau ne kartą šiuose Rūmuose sakiau, kad esu už finansinį stabilumą ir Stabilumo ir augimo paktą, bet manau, kad šis paktas ne visada būdavo draugiškas tikrajai ekonomikai. Nei šis paktas, nei pinigų politika nebuvo ištikimas tikrosios ekonomikos draugas. Tikroji ekonomika dažnai patirdavo didžiules problemas dėl pernelyg tradicinio Stabilumo ir augimo pakto taisyklių taikymo.
Niekada nesutikau taip manančio ekonomisto, nei radau ekonomikos vadovėlyje parašyta, kad du, trys ir šešiasdešimt, Stabilumo ir augimo pakto magiški skaičiai (infliacija, deficitas ir įsiskolinimo santykis), buvo moksliškai įrodyti. Niekada nesutikau nvieno žmogaus ir tikrai niekada nesutikau ekonomisto ar ekonomikos teoretiko, kuris kada nors būtų pasakęs, kad labai svarbu atkakliai palaikyti šią skaičių konfigūraciją. Viena mintis, kurią smarkiai gynKomisija ir konservatyvesni Europos sektoriai, buvo ta, kad turime turėti subalansuotą ar nulinį biudžetą. Tai visiškai absurdiška mintis. Kad ir koks būtų augimo lygmuo, subalansuotas biudžetas reiškia visišką skolos pašalinimą ateityje. Tai nėra teisinga socialiniu aspektu, tai taip pat neteisinga kartų kaitos aspektu ir tai visiškai nesusiję su tikrove ir tikrąja ekonomika.
Jim Higgins
Gerb. pirmininke, P. Berès ir W. Langeno pranešimas yra puikus, nes jame išdėstoma EPS istorija per praėjusius dešimt metų ir numatoma, kaip ji turi plėtotis ateityje. Euras buvo labai sėkmingas projektas: jis yra antra pagal svarbą valiuta pasaulyje; infliacija per pirmuosius dešimt metų iš esmės atitiko ECB 2 % nustatytą ribą; be to, euras palengvino keliones, prekybą ir užimtumą; ir svarbiausia buvo žengtas dar vienas žingsnis konsoliduojant Europos Sąjungą.
Praėjusią savaitę paskelbtas pranešimas, kad euro zonoje prasidėjo recesija, dabar reiškia, kad reikia imtis skubių veiksmų ir Europos Sąjungos viduje, ir pasauliniu mastu, bet negalime kaltinti euro dėl dabartinės krizės. Nors Stabilumo ir augimo pakto taisyklėse yra gerų ketinimų nustatyti maksimalaus skolinimosi gaires valstybėms narėms, jose nenumatyta - ir niekas nebūtų galėjęs to numatyti - dabartinpasaulinekonomikos krizė. Dabartinkrizė, mano nuomone, reikalauja lankstumo, nes jei finansų įstaigos nepradės lengviau teikti kreditus, yra tikimybė, kad kriztaps dar gilesnir bus prarasta dar daugiau darbo vietų.
Turiu pasakyti, kad noriu pagirti pirmininką J. M. Barroso ir prezidentą N. Sarkozy dėl to, kaip jie praėjusią savaitę atstovavo Europos Sąjungai per G 20 derybas Vašingtone. Manau, kad jie leido mums didžiuotis, ir manau, kad jie leido didžiuotis Europai.
Galų gale turime išnagrinėti, kaip patekome į dabartinę krizę ir kokios buvo to priežastys. Turime išmokti pamokas ir užtikrinti, kad tai daugiau niekada nepasikartos. Jei tai reiškia reformą - institucijų reformą, jei Tarptautinio valiutos fondo reformą - imkimės jas vykdyti. Jei tai reiškia Europos centrinio banko operacijų išnagrinėjimą, imkimės tą daryti. Šiame etape atlikime teismo ekspertizę, ir kad ir kokią krizę dabar išgyvena Europa, - mes nežinome, ar ji bus labai didelė, kada ji baigsis ar kokios bus pasekmės, - ištirkime kaip teisme ir priimkime reikiamus sprendimus.
Dariusz Rosati
(PL) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. J. C. Junckeri. Laikausi nuomonės, kad bendroji valiuta buvo didelEuropos sėkmė. Kelerius metus turėjome žemas kainas ir žemą infliacijos lygį, žemas palūkanų normas, skaidrias kainas skirtingose šalyse, makroekonomikos stabilumą - ir dėl to ypač pasisektoms šalims, kurios anksčiau turėjo problemų dėl infliacijos ir biudžeto deficito. Pritariu nuomonei, kad tai sėkmė.
Norėčiau pareikšti nuomonę dėl to, ką mano kolega Parlamento narys iš Lenkijos pasakprieš kelias minutes teigdamas, kad euro zonoje didėja nedarbas ir siaučia finansų krizė. Deja, jis jau paliko Rūmus, bet jei būtų pasilikęs, galbūt būtų išgirdęs kelis išmintingus žodžius. Jis ignoruoja faktą, kad be euro Europa būtų patekusi į daug blogesnę padėtį, negu šiuo metu yra. Tai ypač akivaizdu, įsigilinus į tokių šalių, kaip Islandija ar Vengrija, padėtį, kurios dabar susiduria su didžiuliais ekonominiais sunkumais. Jei jos būtų prisijungusios prie euro zonos, jų padėtis būtų daug geresnė.
Norėčiau pasakyti, kad ilgalaikę bet kokios valiutos sėkmę lemia tikri veiksniai ir ilgalaikekonomikos plėtra, o to trūksta Europoje. Turime pastebėti, kad per praėjusias savaites JAV doleris stiprėjo euro atžvilgiu, o tai rodo, kad net esant ekonominei krizei investuotojai ar bent jau jų dauguma mano, kad doleris yra saugi zona jų investicijoms. Štai kodėl turime sukurti pagrindą ilgalaikiam Europos vystymuisi, kuris stiprintų Europos valiutą. Bet tam reikia atlikti reformą, tam reikia ekonomikos pagreičio ir tam reikia aukštesnių našumo rodiklių.
Antrasis mano kalbos klausimas tas, kad turime peržiūrėti nominalius konvergencijos kriterijus ir garantuoti, kad šiuos kriterijus, ypač infliacijos ir metodą etaloninėms vertėms apskaičiuoti, pritaikysime prie naujų sąlygų, kad būtų galima naujų valstybių narių ekonomikai, pasižyminčiai dinamika, prisijungti prie euro zonos.
Paolo Bartolozzi
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti euro grupės pirmininkui ir Komisijos nariui, taip pat dviem pranešėjams, parengusiems šį pranešimą, nes esu įsitikinęs, kad euro įvedimas leido gyventojams sėkmingiau tvarkyti savo šeimos biudžetą, kadangi padėjo sutaupyti lėšų prekėms ir paslaugoms, ir ne vien tik tai.
Kaip kai kas atkreipdėmesį, per pastaruosius dešimt metų infliacijos augimo vidurkis apytiksliai buvo 2 %, taip pat buvo sukurta apie 16 milijonų darbo vietų ir sumažėjo viešojo biudžeto deficitas, kuris 2007 m., kaip sakKomisijos narys, siekmaždaug 0,6 % BVP, palyginti su 4 % devintajame ir dešimtajame dešimtmetyje.
Be to, euras įgijo tarptautinį prestižą ir tapo patrauklia valiuta net šalims už Bendrijos ribų, ir nepaisant pastarojo meto finansinių neramumų, smarkiai paveikusių pasaulio finansų ir bankų sistemas, euras neabejotinai sumažino griaunamąjį pasaulinio masto finansų krizės poveikį. Tačiau šiandien kyla pavojaus, kad pasaulinis paklausos sulėtėjimas toliau mažins eksportą ir panaikins euro diskonto normos pranašumą, nes krenta dolerio vertė.
Akivaizdu, kad vėl turime svarstyti, kaip galėtume reikšmingai reguliuoti euro bazinę struktūrą, kad valstybės narės, kurių BVP yra žemiau vidurkio, galėtų kompensuoti praradimus. Todėl labiausiai laukiame EPS gairių, leisiančių geriau analizuoti ekonominius skirtumus, vykdyti struktūrines reformas ir kontroliuoti viešuosius finansus ir finansų rinką, spartinant jų integraciją. Visa tai galime ir turime siekti pamažu, pagal vystymosi spartą, ir reikia tikėtis, kad tai atliksime kiek galima greičiau, vaduodamiesi iš šios nestabilios situacijos, šiuo metu ne tik sunkinančios skubius sprendimus, kuriuos turi priimti šalių vyriausybės, bet ir keliančios painiavą, į kurią patenka norintys mums pagelbėti. Reikia atkurti pasitikėjimą tų, kurie nori mums padėti, kad gautume investicijų ir padidėtų vartojimas ir pagerėtų bendra struktūra, kurioje galėtume veikti ramiau. Kitaip tariant, atsakomybturi būti kolektyvinė, bet reikia, kad kompetentingos institucijos suderintai nuspręstų, kurias reformas reikia palaikyti taikant griežtą valdymą ir autoritetingą politinį vadovavimą.
Sirpa Pietikäinen
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti abu pranešėjus P. Berès ir W. Langeną už labai subalansuotą pranešimą, kuriame plačiai analizuojama tema. Antra, manau, kad kai buvo pradėtas šis pranešimas, niekas negalvojo, kaip jis bus reikalingas šiuo metu. Manau, kad jis yra ženklas, rodantis, kaip Europos Sąjunga geba atsakyti į pasaulinius iššūkius, apsaugoti konkurentiškumą ir kurti stabilumą.
Be Europos pinigų sąjungos ir euro zonos šalys, ir šalys, nepriklausančios euro zonai, būtų buvusios daug mažiau apsaugotos nuo šios finansų krizės. Per praėjusius dešimčiai metų Europos centrinis bankas atliko itin teigiamą vaidmenį, ir ši iniciatyva užtikrino labai stabilią pinigų politiką ir ekonomikos politiką, kuri leido mums laiku atsakyti į krizę ir imtis aktyvių veiksmų ne tik Europos Sąjungos regione, bet ir pasauliniu mastu, dalyvaujant diskusijose dėl pasaulinės finansų architektūros reformos.
Manau, kad tai ne tik finansinio pobūdžio kriz- tai sprendimų priėmimo ir žaidimo taisyklių krizė. Dabar mums reikia nuoseklesnio Europos vaidmens vykdant priežiūrą ir palaikant ryšius su Europos centriniu banku. Mums reikia geriau suderinto reguliavimo visiems skirtingiems finansiniams instrumentams. Mums reikia skaidrumo taikant deramas procedūras, o labiausiai mums reikia, kad europiečiai būtų vieningi ir galėtume vykdyti šią politiką pasauliniu mastu. Turime būti vieningi, nes rinkos peraugo mūsų nacionalinių valstybių gebėjimus, ir mums reikia nuoseklių veiksmų valstybių narių mastu, Europos lygmeniu ir pasaulio mastu.
Zita Pleštinská
- (SK) Euras taip pat bus geriausia investicinskatinamoji priemonužsienio investuotojams Vidurio Europos regione. Todėl po euro įvedimo Slovakijoje nuo 2009 m. sausio 1 d. viskas priklausys nuo Roberto Fico vyriausybės, kaip bus galima pasinaudoti šia galimybe.
Slovakijoje bus labai įdėmiai stebimas infliacijos ir viešųjų finansų deficito tvarumas, todėl dabartinSlovakijos Vyriausybturi tęsti ankstesnės Mikulášo Dzurindos vyriausybės reformas. Jei tai nebus daroma, Slovakijai po prisijungimo prie euro zonos gali kilti problemų dėl infliacijos.
Manau, kad Slovakijos Vyriausybįsidėmės Europos Parlamento pranešėjų rekomendacijas ir neapkraus šalies būsima skola. Ji neturėtų kištis į pensijų reformą, siekdama gauti privačių indėlininkų lėšas, ir bandyti trumpam pagerinti viešųjų finansų deficitą, ji nepriims rinkos taisyklėmis prieštaraujančių įstatymų ir prisidės prie verslo aplinkos gerinimo.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, Europos Sąjungos jėga kyla iš maždaug 490 milijonų Europos gyventojų. Euro zona yra Europos ir visos pasaulio ekonomikos stabilumo ramstis. Vien per praėjusius 10 metų euro zonoje buvo sukurta 16 milijonų darbo vietų. Ateityje Sąjunga turės atsakyti į demografinės ir klimato kaitos iškeltus iššūkius. Senstantys gyventojai sukels didelių socialinio, ekonominio ir biudžetinio pobūdžio problemų. Manau, kad reikia ginti laisvą prekių, žmonių, kapitalo ir paslaugų judėjimą, ypač dabar, finansų krizės ir ekonomikos recesijos fone.
Panaikinus kliūtis laisvam darbuotojų judėjimui, bus užtikrintos deramos darbo sąlygos visiems Europos darbuotojams ir bus suteikta veiksminga priemonkovai su socialiniu dempingu ir mokesčių vengimu. Prašau Europos Komisijos ir euro grupės narių imtis būtinų priemonių kartu su valstybių narių vyriausybėmis, kad būtų panaikinti Rumunijos ir Bulgarijos darbuotojams taikomi apribojimai. Euro zona turi būti socialinės rinkos ekonomikos pavyzdžiu.
Vittorio Prodi
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti Komisijos nariui J. Almunia ir pirmininkui J. C. Junckeriui už darbą, susijusį su šia labai svarbia priemone. Euras yra tvirta tikrovė, saugojanti mus šioje krizėje.
Todėl turime eiti į priekį ir tobulinti ekonomikos politiką, kuri veiktų šalia tokios pat sėkmingos pinigų politikos. Ši ekonomikos politika turi būti skirta euro grupei kaip visumai, nors galbūt ir visai Sąjungai, nes šiuo metu turime imtis nepaprastos programos, kad įveiktume numatytus ekonominius sunkumus.
Todėl manau, kad reikia tvirtai įsipareigoti; turime pradėti plataus poveikio programą, kad galėtume sukurti energetikos infrastruktūrą Sąjungoje ir turėti energijos ekonomijos. Esu įsitikinęs, kad turime tai padaryti kaip galima greičiau.
Gay Mitchell
Gerb. pirmininke, leiskite man išdėstyti savo kalbą papunkčiui.
Homogeniškos rinkos dabar labiausiai patiria sistemines nesėkmes, ir jei iš tikrųjų tokie geri operatoriai, kaip J. C. Juncker ir J. Almunia, negali rinkoms grąžinti heterogeniškumo, tai mes tiktai atidėliojame nesėkmę į ateitį. Homogeniškos rinkos yra šios problemos centre.
Antra, Airijoje buvo prognozuojama, kad euras, kaip valiuta, bus tarsi transporto priemonbe stabdžių, be vairo ir be žibintų. Kaip jie apsiriko! Kas būtų Airijoje šiandien, jei nebūtų euro ir Europos centrinio banko? Kodėl neteikiame tam didesnės svarbos? Tai vienas iš dalykų, galėsiančių padėti mums dėl Lisabonos sutarties ratifikavimo proceso.
Galiausiai dėl argumento apie skiepijimą - tėvai turi teisę apsispręsti, bet jei visi tėvai nuspręs neskiepyti, tai kils epidemijos.
Norėčiau tik tiek pasakyti: joks žmogus nėra sala. Britanija gali ir likti sala, bet atėjo laikas jai iš naujo apsvarstyti klausimą dėl prisijungimo prie euro, nes negalime visi eiti skirtingais keliais.
Gerard Batten
Gerb. pirmininke, niekada nebūdavo ekonomiškai pagrįsta kelioms skirtingai veikiančioms ekonomikoms turėti tas pačias palūkanų normas ir valiutos keitimo kursą. Be to, Europos centrinio banko pirminfunkcija ir teisinpareiga yra kontroliuoti infliaciją, kuri gilėjant ekonomikos krizei yra mažiausia iš problemų.
Tai klaidingos kryptys, kurios galiausiai suskaldys Europos bendrąją valiutą. Bet eurofilai Jungtinėje Karalystėje dabar argumentuoja, kad krintanti svaro vertsuteikia mums galimybę prisijungti prie euro. Jiems užtektų pagrindinių ekonomikos žinių suprasti, kad būtent todėl Britanija neturi prisijungti prie euro zonos.
Svaro gebėjimas turėti vertę kitų šalių valiutų atžvilgiu bus būtinas veiksnys, padėsiantis Britanijai atlaikyti artėjančią ekonominę audrą. Jungtinei Karalystei Europos bendrosios valiutos reikia tiek pat, kiek skęstančiajam reikia tramdomųjų marškinių.
Dragoş Florin David
(RO) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, pirmiausia norėčiau pasveikinti abu pranešėjus - P. Berès ir W. Langeną. Dešimt metų nėra nei daug, nei mažai, bet jie aiškiai prisidėjo konsoliduojant bendrąją rinką ir šiuo metu kuriant skydą, skirtą saugoti nuo finansinių spekuliacijų. Manau, kad griežtesnis finansų ir bankininkystės sektoriaus reguliavimas kartu su skatinamosiomis investicijomis į tyrimus ir plėtrą, siekiant skatinti konkurenciją ir suteikti gyventojams finansinį išsilavinimą, gali būti daug veiksmingesnis sprendimas šiuo krizės metu.
Manau, kad Europos Sąjungos valstybės šiuo metu turi parodyti ekonominį ir finansinį solidarumą, nes vien kišimosi į finansų ir bankininkystės sektorių nepakanka, kad iš esmės stabilizuotume ekonomikos krizę. Tikiuosi, gerb. Komisijos nary, kad krizės padariniai neturės poveikio biudžeto planams 2007-2013 m., nes Europos lėšos gali padėti pasiekti pageidaujamų rezultatų užtikrinant stabilią Sąjungos plėtrą.
Christopher Beazley
Gerb. pirmininke, kalbant apie Britanijos narystę euro zonoje, manau, kad Britanija visada nenorėdavo prisijungti prie Europos sutarčių. Ji labai greitai pradėjo apgailestauti dėl to sprendimo. Paskui dėl prisijungimo kreipiamės pačiu blogiausiu metu. Jei nuo pat pradžių būtume buvę euro zonos nariai - jais turėjome būti - šiandien mūsų padėtis būtų daug tvirtesnė. Tikiuosi, kad netrukus kita konservatorių vyriausybkreipsis dėl prisijungimo prie euro zonos.
(Plojimai)
Kurt Joachim Lauk
(DE) Gerb. pirmininke, norėčiau pasakyti tik du komentarus. Pirma, euras atlaikišbandymą. Neturėdami euro, per šią finansinę krizę turbūt nebūtume apsiėję be spekuliacijų, kurios būtų pakenkusios ištisoms Europos valstybių ekonomikoms. Taigi šia prasme euras atlaikišbandymą. Turbūt susidurtume su dideliais sunkumais - jei ne su visiška netvarka - Europoje, jei per šią krizę neturėtume euro.
Mano nuomone, ateityje mums neabejotinai bus svarbūs du dalykai. Euras gali išlikti stabilus ir pasiekti pranašumo dolerio atžvilgiu tik būdamas pasauline atsargų valiuta, jei bus užtikrinti du dalykai: pirma, ECB, įrodęs vertę per krizę, turi likti nepriklausomas, kaip jau buvo aptarta, antra, Stabilumo ir augimo paktas turi būti plečiamas. Nors jis jau dabar nepaprastai naudingas, bet reikia, kad jis dar būtų taikomas ir ginamas.
Joaquín Almunia
Komisijos narys. - (ES) Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti visiems Parlamento nariams, kalbėjusiems per šias diskusijas. Manau, kad iš šių diskusijų galime daryti išvadą, kad dideldauguma pritaria aptariamam pranešimui, taip pat dideldauguma remia tolesnį Ekonominės ir pinigų sąjungos projekto vykdymą ir mūsų bendrąją valiutą. Sakau tai ne norėdamas pakartoti tų, kurie prieš dešimt metų palaikEkonominės ir pinigų sąjungos sukūrimą, pateiktus argumentus, bet norėdamas išanalizuoti tai, kas įvyko per tą dešimtmetį, ir tai, ką turime daryti dabar, šiais labai sudėtingais ekonominiais laikais.
Žinoma, dabartinės problemos negali būti priskirtos eurui. Kaip visi žinome, šios labai gilios krizės priežastys buvo ne čia, Europoje, ar Europos Sąjungos regione. Tačiau akivaizdu, kad mokame kainą kaip ir kitos pramonės šalys, kylančios ekonomikos ir besivystančios šalys. Taip yra todėl, kad pasaulinėje ekonomikoje atskirų ekonomikų atskirti negalima. Tačiau turėdami Ekonominę ir pinigų sąjungą bent jau turime priemonių, kurias naudodami, galėtume veiksmingiau spręsti problemas. Manome, kad sugebėsime greičiau išeiti iš šios krizės, jei dirbsime išvien, negu kiekviena šalis bandydama įveikti ją atskirai.
Sutinku su visais, - o jų buvo daug, - sakiusiais, kad Europos centrinis bankas yra institucija, nuo pat įkūrimo labai pateisinusi pasitikėjimą, kurį jai suteikėme pagal Mastrichto sutartį. Manau, ji labai gerai atliko savo darbą, ir šį darbą reikia palaikyti, nes jis yra esminEkonominės ir pinigų sąjungos dalis.
Taip pat sutinku su visais sakiusiais, kad Stabilumo ir augimo paktą reikia išlaikyti dabartinės formos po 2005 m. persvarstymo, kad galėtume naudotis lankstumu, kuris buvo nustatytas tais metais ir čia daug kartų buvo svarstytas. Šis lankstumas leis mums laikytis biudžeto vykdymo tvarkos ir biudžeto vykdymo tvarkos taisyklių. Tai leis mums įtvirtinti viešųjų sąskaitų tvarumo tikslus. Tačiau tuo pat metu tai leis mums taikyti fiskalinę politiką, kai susiklosto situacija, reikalaujanti aktyvios politikos, taikant apmokestinimo ir fiskalinės politikos priemones.
Kad fiskalinės skatinamosios priemonės būtų veiksmingos, jos turi būti koordinuojamos. Mūsų biudžeto vykdymo tvarkos struktūra palengvina šį koordinavimą ir taip pat nustato ribas, neleidžiančias, kad fiskalinių skatinamųjų priemonių koordinavimas keltų grėsmę viešųjų sąskaitų tvarumui. Trečia, - daug kalbėtojų tai minėjo šiandien, - neabejotinai turime sustiprinti euro balsą gindami šios valiutos stabilumą ir palaikydami dvišalius bei daugiašalius santykius su mūsų valiutos turėtojais, su atstovaujančiais kitoms valiutoms, ypač su kitomis pagrindinių pasaulinės ekonomikos dalyvių valiutomis.
Ši kriziš esmės kyla dėl makroekonominių neatitikimų, kuriuos reikėjo spręsti, bet jų nepavyko išspręsti, nes trūko veiksmingų mechanizmų, skirtų spręsti neatitiktims pasauliniu mastu. Mes tai aptarėme Vašingtone ir turime aptarinėti toliau. Mes, europiečiai, galime tai veiksmingai padaryti tik tuo atveju, jei suteiksime eurui visišką politinę paramą ir būtinus valdymo mechanizmus, kad didesnis valiutos kursas padėtų apginti mūsų interesus, nes mes to verti. Manau, kad tai tinkamas būdas, kaip buvo išdėstyta pranešime, kaip sakeuro grupės pirmininkas, kaip sutiko Komisija ir kaip artimiausiais mėnesiais sutiks valstybių narių vadovai.
Tam reikia koordinavimo, žinoma, jei tai teisinga koordinavimo rūšis. Tai nereiškia, kad norima kvestionuoti Europos centrinio banko nepriklausomybės ar dirbtinai koordinuoti ekonominės politikos sprendimus, kuriuos reikia ir toliau priimti, atsižvelgiant į kiekvienos šalies aplinkybes. Tai nėra tikrasis koordinavimas. Tai turi būti koordinavimas, kuris visada būdavo taikomas pagal ekonominę Ekonominės ir pinigų sąjungos dalį, būtent koordinavimas, leidžiantis pasiekti Ekonominės ir pinigų sąjungos tikslus ir vykdant makroekonominę politiką, ir išsaugant makroekonominės politikos ir struktūrinės politikos ryšį.
Kai Komisijoje kalbame apie koordinavimą, tai būtent apie tokį koordinavimą. Manau, kad dabartinėmis aplinkybėmis recesijos pavojus, su kuriuo susiduriame, rodo, kad šis koordinavimas yra prioritetas ir kad Ekonominir pinigų sąjunga suteikia mums priemonių jį įgyti.
Jean-Claude Juncker
euro grupės pirmininkas. - (FR) Gerb. pirmininke, kalbėsiu labai trumpai, nes dauguma skatinusių šias diskusijas jau nebedalyvauja šiuose Rūmuose. Taigi nėra jokio reikalo jiems atsakyti.
Kitiems norėčiau pasakyti, kad man padarįspūdį geras sutarimas, atsiradęs per Europos Parlamento diskusijas, nes beveik visi sutarėme sakydami, kad euras buvo sėkmingas projektas. Esu patenkintas matydamas, kad taip sako priklausantieji euro zonai. Esu patenkintas matydamas, kad taip sako ir tie, kurie norėtų, kad jų šalys taptų euro zonos narėmis. Matau, kad visada sakiusieji, kad viskas, ką darome, yra visiškai kvaila, ir toliau laikosi tos nuomonės, kurios negalima apibūdinti niekaip kitaip, kaip tik taip, kaip jie apibūdina mūsų požiūrį. Todėl Parlamente nėra nieko naujo, išskyrus tai, kad nedidelis susirūpinimas - mandagiai įvardijant - mūsų diskusijoje vis dėlto juntamas. Jį sukėlfinansų ir ekonomikos krizė, su kuria susiduriame dabartiniu metu.
Šioje vietoje, atsakydamas daugeliui kalbėtojų, norėčiau pasakyti du dalykus. Niekas Europoje radikaliai nepasisako už besaikį biudžeto konsolidavimą. Niekas. Turime reformuotą Stabilumo ir augimo paktą. Kai kurie šių Rūmų nariai nesutiko su reformomis, kurias pritaikėme šiam paktui. Šiandien jie pirmieji giria 2005 m. kovo mėn. priimto sprendimo išmintingumą, kai įvairiai interpretuodami Stabilumo ir augimo paktui pritaikėme labiau ekonominiu požiūriu grindžiamą perspektyvą. Ši perspektyva leidžia šiandien lengviau kvėpuoti valstybėms narėms ir jų biudžetams net nepaisant to, kad patenkame į etapą, kuris nėra nepakeliamas, bet apsunkinantis viešųjų finansų konsolidavimą.
Valstybės narės, teigiamai pasižymėjusios dėl biudžeto konsolidavimo kelerius pastaruosius metus, turi pakankamas biudžeto ribas, kad galėtų reaguoti į dabartinę ekonomikos krizę, apimančią struktūrinius aspektus, su kuriais dabar susiduriame. Valstybės narės, turinčios mažiau laimėjimų šioje srityje, susiduria su didesniais sunkumais skiriant biudžeto lėšas, kurios galėtų leisti geriau leistų reaguoti į šiuo metu patiriamą krizę.
Tačiau turime pareigą visoje euro zonoje reaguoti į krizę, kai ji svarbi ekonomikos politikai. Nepakanka kalbėti apie biudžeto stabilumą. Nepakanka skirti pastangų vien finansų krizei. Akivaizdu, kad euro zona turi pateikti stiprų ir koordinuotą atsaką į ekonomikos krizę. Todėl turime kelias savaites surinkti visus mums reikalingus duomenis, leisiančius imtis analizės ir veiksmų, kad galėtume duoti stiprų praktinį atsaką. Tačiau visi, reikalaujantys didesnio ekonomikos politikos koordinavimo, žinoma, turi to siekti darbais, nesitikėdami sulaukti tokių ekonomikos politikos sprendimų, apie kuriuos net neužsiminsavo kolegoms euro grupėje.
Parlamente paprasta reikalauti ekonomikos politikos koordinavimo. Norėčiau jums pasiūlyti, remiantis Darbo tvarkos taisyklėmis, kelių frakcijų tekstą, kuriame didelės frakcijos, veikdamos kaip Europos Parlamentas, prašo euro grupės ir atitinkamai savo šalių vyriausybių daugiau neskelbti ekonomikos politikos priemonių anksčiau, negu jos bus pateiktos kolegoms euro grupėje.
Primygtinai siūlykite savo vyriausybėms - lengva čia tą sakyti - primygtinai siūlykite savo vyriausybėms laikytis ekonomikos politikos koordinavimo principo. Priimkite kelių frakcijų rezoliuciją ir pamatysime. Pamatysime po dviejų, trijų, keturių mėnesių, ar vyriausybės - nes politinės partijos, kurioms jūs priklausote, labai dažnai yra atstovaujamos vyriausybėse, į kurias kreiptumėtės - padartai, ko iš jų pareikalavote. Tai būtų patikima, protinga, logiška, racionalu ir nuoseklu.
Todėl sakau, kad mums reikia stipraus ir koordinuoto ekonominio atsako į tai, kas vis labiau rodo esant ekonomikos krizę. Ir dėl darbo užmokesčio politikos nesakysime visko, ką norime pasakyti, bet sakysime tai, ką verta sakyti.
Esate teisūs sakydami, kad Žaliųjų socialistų vyriausybės Vokietijoje užsiėmdarbo užmokesčio politika, sumažinusia Vokietijos darbuotojų perkamąją galią. Nuo to laiko situacija pagerėjo. Be to, tas pats komentaras taikomas Prancūzijai, kurios Vyriausybtuo metu - tarp 1998 ir 2002-2003 m. - nebuvo reakcinė. Ji buvo visiškai kitokia, kaip aš supratau. Žinoma, šiek tiek savikritikos neblogai praturtintų tam tikrų žmonių komentarus.
Dėl kitų dalykų - santaupų apmokestinimo - esame trejais metais pralenkę tvarkaraštį, dėl kurio susitarėme. Esate visiškai teisus, gerb. P. Jonckheeri, ragindamas išplėsti finansinių produktų spektrą, kuriems būtų taikoma ši direktyva. Kalbant apie mokesčių mokėtojų prieglaudas, jūs turėsite kalbėtis savo šalies kalba su savo vyriausybe ir sužinosite, kiek darbų dar turite padaryti.
Pervenche Berès
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, dėkoju už šias diskusijas. Manau, kad tai geras Europos Parlamento įnašas, ir tikimės, kad jūs, gerb. Komisijos nary, gerb. euro grupės pirmininke, tai įgyvendinsite per ateities gaires.
Gerb. J. C. Juncker, jūs sakėte mums: "Kad nors frakcijos pasiektų susitarimą!" Na, frakcijos turėtų susitarti: rytoj jos turėtų balsuoti už 61 (d) ir 61 (g) pastraipas, kuriose jos reikalauja būtent to, ko jūs prašote juos reikalauti. Todėl galite tuo pasikliauti, kai eisite ir susitiksite su ekonomikos reikalų ir finansų ministrais.
Jūs sakėte mums: "Pranešimas nėra apie skirtumus". Tai galbūt nėra labai tikslus pranešimas, bet vienas dalykas aiškus: euro zonoje ekonominkonvergencija, kurios tikėjomės, neįvyko, ir E. Ferreira pateikJums konkretų to pavyzdį.
Kalbant apie prieštaravimus tarp valstybių narių, gerb. euro grupės pirmininke, aš vėl negaliu pritarti Jūsų nuomonei. Neturiu laiko tiems, kurie reikalauja koordinavimo, kai jis jiems tinka, ir kurie jį atmeta ir gina šalies suverenitetą, kai jiems tai labiau tinka. Ekonomikos politikos koordinavimo klausimai yra bendro intereso klausimai, ir situacija, kurioje esame šiandien, nepriimtina: JAV jau įgyvendino du Paulsono planus, o Europoje Jūs sakote mums, kad vis dar reikia kelių savaičių, kol rasime, ką pasakyti Europos žmonėms, kurie laukia mūsų atsakymų. Turime visi suvienyti pastangas, ir Komisija šiandien turi savo rankose priemonę, su kuria galima eiti pirmyn, remiantis Europos Parlamento pasiūlymais. Tikiuosi, kad būsime išgirsti ir mus palaikys.
Werner Langen
pranešėjas. - (DE) Gerb. pirmininke, norėčiau pradėti ten, kur baigministras pirmininkas. Manau, kad tai, jog euro zonos ir 27 valstybės narės pastarosiomis savaitėmis parodlankstumą, yra labai gera pradžia. Dabar tai reikia plėtoti toliau ir neabejoju, kad, jei Jūsų čia išdėstytą patirtį taip pat priims valstybės narės, mes būsime teisingame kelyje.
Norėčiau padėkoti visiems už indėlius. K. F. Hoppenstedt pacitavo pirmąsias diskusijas apie eurą, per kurias euras buvo pavadintas neišnešiotu kūdikiu. Šiandien, praėjus dešimčiai metų, jis tapo stipriu jaunu berniuku - euras yra vyriškosios giminės mano kalba, o Vokietijos markyra moteriškosios giminės - kuris gavo gerus pažymius pradinėje mokykloje ir dabar eina į vidurinę mokyklą. Dar lieka neaišku, ar jam pavyks įveikti kliūtis, bet esu saikingai optimistiškas, kad jam seksis. Kai sužinau iš Ch. Beazley, kad net konservatoriai Jungtinėje Karalystėje rimtai svarsto prisijungimą prie euro, tai visai nauja perspektyva. Žinoma, galiu jums pasakyti tik tai, kad net JungtinKaralystnegalės prisijungti prie euro veltui: turėsite įvykdyti savo įsipareigojimą dėl finansų rinkos koordinavimo ir reguliavimo bei laikytis būtino minimalaus suderinimo.
Šia prasme esame teisingame kelyje. Norėčiau padėkoti Komisijai, ir ypač J. Almunia ir euro grupės pirmininkui, už puikų bendradarbiavimą. Mes pasitikėsime jūsų žodžiais dėl pasiūlymų. Norime dirbti su jumis.
(Plojimai)
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Balsavimas įvyks antradienį, 2008 m. lapkričio 18 d., 12 val.
