Az olajellátás jelentette kihívások (rövid ismertetés)
Elnök
A következő napirendi pont a Herbert Reul által az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság nevében az olajjal kapcsolatos kihívásokkal való szembenézésről készített jelentés rövid ismertetése.
Herbert Reul
Elnök úr, hölgyeim és uraim, ebben az olajellátásról szóló jelentésben azért emelek szót - és erről a bizottságban is megállapodtunk -, hogy helyezzünk hangsúlyt az olaj fontosságára a jövő európai energiaellátásában. Egyértelmű, hogy az olaj közép- és hosszú távon is az EU egyik legfontosabb elsődleges energiahordozója marad.
A kereslet terén meredek emelkedést tapasztaltunk a gazdaság és a népesség növekedése, valamint az egyéni mobilitás iránti vágy miatt. Az elmúlt hónapokban és években különféle módokon foglalkoztunk azzal a logikusan felmerülő kérdéssel - a jelentés is nagy figyelmet szentel ennek -, hogy hogyan csökkentsük a fogyasztást, hogyan csökkentsük a keresletet. Hogyan tudnánk visszafogni vagy más energiaforrásokból fedezni a fogyasztásunkat?
Ez a jelentés azt kívánja megvizsgálni, hogy nekünk, politikusoknak hogyan kellene vélekednünk arról, hogy a forrásokat, a kínálati oldalt lehet-e növelni, és hogyan, és mit lehet tenni ezen a téren. Először is, nagyszabású beruházásra van szükség a rendelkezésre álló olaj feltárására és kitermelésére: ezzel összefüggésben mindig évi 350 milliárd USD összeget szoktak említeni.
Másodszor, nyomatékosítani kell, hogy sokkal aktívabbnak kell lennünk a technológiai innovációk területén. Azon is el kell gondolkoznunk, hogyan tudjuk a lehető leghatékonyabban kihasználni az összes rendelkezésre álló tartalékot. Ez nemcsak a technológia és a földterület használhatóságának kérdéseit emeli a középpontba, hanem természetesen nagyon hamar maga után vonja a külpolitikai megfontolásokat is. Ez a jelentés e tekintetben is megpróbálja felhívni a figyelmet arra - több pontban, de ezekről itt nem tudok teljes körű felsorolással szolgálni -, hogy fokozott erőfeszítésekkel kell törekednünk a nem hagyományos olajforrások kereskedelmi hasznosíthatóságára: hogy így hozzájáruljunk a diverzifikációhoz, hogy választ adjunk arra a kérdésre, hogyan lehetne a szállítási útvonalakat is megváltoztatni, valamint hogy feltegyük azt a kérdést, hogy a külpolitika hogyan tud hozzájárulni ehhez, az Európai Unió és az olajtermelő országok közötti kapcsolatok, illetve a kölcsönös függőség és szavahihetőség megerősítésével.
Ez a jelentés nem próbál választ adni az olajjal kapcsolatos összes kérdésre, inkább olyan kérdéseket igyekszik megvizsgálni, amelyek eddig nem kaptak központi helyet. Figyelmen kívül hagyja a hatékonysági és energiatakarékossági kérdéseket; nem azért, mert nem fontosak, hanem mert ezekkel máshol is foglalkoznak. Ezzel összefüggésben több új kérdést kellene felvetni; még azon is el kellene gondolkoznunk például, hogy a technológia területén van-e elég vérfrissítés - olyan fiatalok révén, akik fel vannak készülve erre a területre és az új megoldások kutatására.
Ez volt a jelentés lényegének rövid összefoglalása.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr, a Bizottság nevében szeretném megköszönni Reul úrnak, hogy elkészítette ezt a jelentést az olajjal kapcsolatos kihívásokkal való szembenézésről. Szeretném megköszönni a különböző bizottságok tagjainak is, akik előterjesztették véleményüket a kérdésről, hogy érdemben hozzájárultak ehhez a fontos vitához.
A gazdasági körülmények nagymértékben megváltoztak a megemelkedett olajárak támasztotta kihívással való szembenézésről szóló, 2008. júniusi bizottsági közlemény óta. Abban az időben a nyersolaj hordónkénti ára elérte a 140 USA-dollárt, ami az általános gazdaságra és a magánszemélyekre egyaránt erősen kihatott az Európai Unióban. A nyersolaj ára azóta jó 100 dollárral, hordónkénti 40 USD alá esett vissza.
A Bizottság akkor elvégzett elemzése azonban még mindig érvényes az olajpiacok szerkezeti feltételeit, a világ közép- és hosszú távú energiaszükségleteit és az Európai Unió energiára és éghajlatváltozásra vonatkozó politikáit tekintve. Mindezek a tényezők át fogják alakítani termelésünket és fogyasztásunkat, és átformálják viselkedésünket.
E kérdések közül sokat részletesen megtárgyaltunk az energiapolitika 2008. novemberben elfogadott második stratégiai elemzésében, amely a Parlamentben más alkalmakkor volt vita tárgya. Ezen túlmenően az energiáról és az éghajlatváltozásról szóló második javaslatcsomag 2008. decemberi elfogadása a Tanács és az Európai Parlament részéről komoly előrelépés volt a jövőbeni energiaszükségleteink ügyében való elszánt fellépés felé, különösen annak a célnak a kitűzésével, miszerint 2020-ra az összes energiafogyasztás 20%-át megújuló energiaforrások használatából kell fedezni.
A Bizottság a Reul úr jelentésében felvetett pontok többségét kedvezően fogadja. Tudomásul vesszük az energiaforrások helyettesítésére irányuló új beruházások, például a megújuló energia támogatását és az energiahatékony áruk és szolgáltatások előnyben részesítését. Ezeket a tényezőket a Bizottság is előterjesztette az európai gazdaságélénkítési tervben.
Természetesen üdvözöljük a termelő országokkal folytatott párbeszéd fokozásának tulajdonított jelentőséget, hogy gyakorlati megoldásokat találjunk az előttünk álló problémákra. Az energia- és a külpolitika közötti egyre erősebb kapcsolatra és az energiabiztonság garantálásának szükségességére való tekintettel világos, hogy ösztönözni kell a jó kapcsolatokat a termelő országokkal, hogy a nemzetközi piacok működését kiszámíthatóbbá tegyük.
Ebben az összefüggésben fel kell vetni az olajtartalékok átláthatóságának kérdését. Ami az olajkészletek átláthatóságát illeti, ez a kérdés a második stratégiai elemzés idején került szóba. Ez ügyben most vizsgáljuk a kereskedelmi készletekre vonatkozó információk heti gyakoriságú közzétételének lehetőségét.
Az energiamegtakarítás és a források diverzifikálása kérdésében tudomásul vesszük az építési ágazatban rejlő energiamegtakarítási lehetőségekkel kapcsolatban előterjesztett érveket, és érdeklődve várjuk az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv átdolgozásáról folytatott viták következtetéseit.
Ami a közlekedési ágazatban használt energiaforrások diverzifikálásának szükségességét és az energiahatékony járművekben rejlő lehetőségek kihasználását illeti, meg kell jegyeznem, hogy a gazdaságélénkítési terv is tartalmaz egy zöld autókra vonatkozó kezdeményezést.
Befejezésül felhívnám a figyelmet a Bizottság kötelezettségvállalására, hogy az olajárakkal kapcsolatban felvetett összes kérdés ügyében továbbfejleszti a fellépést. Ezek a kérdések részét képezik az energiára, az éghajlatra és a kutatásra vonatkozó általános politikáinknak.
Örülünk, hogy tovább folytathatjuk az Európai Parlamenttel az együttműködést mindezeken a területeken, és még egyszer köszönöm Reul úrnak, hogy hasznos információkkal és magyarázatokkal szolgált, amelyek nagyon értékes útmutatást adnak a jövőbeni energiapolitikánkhoz.
Elnök
A napirendi pontot lezárom.
A szavazásra szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Constantin Dumitriu  
Reul úr jelentése a jelenlegi gazdasági válsággal és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó kihívásokkal összefüggésben rendkívül fontos.
A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság tagjaként következetesen azt az irányvonalat támogattam, miszerint nem szabad lebecsülnünk a tiszta technológiákba és megújuló energiaforrásokba való beruházások fontosságát, mivel megoldást jelenthetnek az olajfüggőség csökkentésére, a szénkibocsátás visszaszorítására és végül, de nem utolsósorban, megoldást kínálhatnak a munkahelyteremtésre és a gazdasági növekedés ösztönzésére.
Örülök, hogy ez a jelentés is megemlíti a bioüzemanyagokat az eddig nem kellőképpen kihasznált források sorában, és remélem, hogy az Európai Bizottság figyelembe fogja venni a piaci forgalmazásuk megkönnyítésére vonatkozó ajánlást. A bioüzemanyagok használata működőképes gazdasági és társadalmi alternatívát kínál a vidékfejlesztés és a környezetvédelem számára.
Ugyanakkor elégedetten tapasztalom az épületek energiahatékonyságára fordított fokozott figyelmet, amely téma prioritásként szerepelt az európai gazdaságélénkítési tervben, és Reul úr jelentésében is említést nyert, a fosszilis energiahordozók iránti kereslet csökkentésének lehetséges megoldásaként. Az energiahatékonyságnak megvan az az előnye, hogy a fogyasztók számláit is csökkenti, egy olyan időszakban, amikor a gazdasági válság egyre inkább hátrányosan érinti őket.
Anni Podimata  
írásban. - (EL) Az Európai Uniónak most minden eddiginél nagyobb szüksége van egy közös európai energiapolitikára, amely ösztönözni fogja az energiabiztonságot és az energiaszolidaritást, egyidejűleg támogatja az életképes energiaügyi alternatívákat. Európában most az olaj a legfontosabb energiahordozó, elsősorban a közlekedési ágazatban elterjedt használata folytán. A szemléletesség kedvéért megállapították, hogy 2030-ban az EU várhatóan már 95%-ban fog támaszkodni az olajra. Nem hagyhatjuk figyelmen kívül azt a tényt, hogy a behozatalok alapvetőn olyan országokból származnak, ahol politikai instabilitás uralkodik, ezért nem tekinthetők biztonságosnak.
Európa ráadásul ma három kihívással néz szembe: a pénzügyi, az energiaügyi és a környezetvédelmi kihívással, ami elkerülhetetlenül behatárolja a lehetőségeinket. Az olaj idejétmúlt forrás. A költségei 2005 óta megkétszereződtek, az ára folyamatosan ingadozik és magas CO2-kibocsátással jár. Ezért az egyetlen kiút az energiapolitika új irányainak kijelölése. A nukleáris energia támogatása vagy az újabb afrikai bányák nem jelentenek megoldást. A megoldás az energiahatékonyságot ösztönző európai és nemzeti intézkedések támogatása és a beruházás a megújuló energiaforrásokat hasznosító projektekbe.
