Fondul european pentru refugiaţi pentru perioada 2008-2013 (modificarea Deciziei nr. 573/2007/CE) - Migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (modificarea Regulamentului (CE) nr. 1104/2008) - Migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (modificarea Deciziei 2008/839/JAI) - Crearea unui program comun de reinstalare al UE (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct este dezbaterea comună privind:
raportul dlui Tavares, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la propunerea de Decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiaţi pentru perioada 2008-2013 ca parte a programului general "Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii”, precum şi de abrogare a Deciziei 2004/904/CE a Consiliului - C7-0123/2009 -,
raportul dlui Coelho, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la propunerea de regulament al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1104/2008 privind migrarea de la Sistemul de Informaţii Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informaţii Schengen din a doua generaţie (SIS II) - C7-0244/2009 - 2009/0136(NLE)),
raportul dlui Coelho, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la propunerea de regulament al Consiliului de modificare a Deciziei 2008/839/JAI privind migrarea de la Sistemul de Informaţii Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informaţii Schengen din a doua generaţie (SIS II) - 2010/0006(NLE)), şi
raportul dlui Tavares, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la crearea unui program comun de reinstalare al UE.
Carlos Coelho
Doamnă preşedintă, doamnă comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să încep prin a vă reaminti că Parlamentul a criticat deja întârzierile enorme în punerea în aplicare a Sistemului de Informaţii Schengen din a doua generaţie (SIS II). La 22 octombrie 2009, am adoptat rezoluţia referitoare la progresele la nivelul Sistemului de Informaţii Schengen II şi la nivelul Sistemului de Informaţii privind Vizele. Parlamentul European şi-a exprimat încă o dată profunda îngrijorare legată de întârzierea începerii operaţiilor şi a cerut informaţii de la Comisie şi Consiliu despre rezultatele testelor tehnice, făcând apel la transparenţă totală privind procesul de punere în aplicare a SIS II.
SIS II ar fi trebuit să devină operaţional în 2007. Suntem acum în 2010 şi nimeni nu poate da un răspuns ferm când va fi gata. În ceea ce priveşte pachetul de propuneri pe care le analizăm, se nasc patru întrebări fundamentale. În primul rând, când va avea loc migrarea? Înainte ca SIS II să devină operaţional, trebuie testat personal pentru a verifica dacă sistemul este capabil să funcţioneze în concordanţă cu cerinţele tehnice şi operaţionale stabilite în instrumentele juridice respective. Doar după ce aceste teste se vor fi încheiat cu succes va putea avea loc migrarea de la Sistemul de Informaţii Schengen din prima generaţie la SIS II.
În al doilea rând, au fost finalizate aceste teste? Nu. Confruntându-se cu întârzieri enorme ale proiectului şi din cauza tuturor problemelor şi dificultăţilor întâlnite, Consiliul a decis să efectueze teste în două etape de referinţă: prima în trimestrul patru al anului 2009 şi a doua în vara anului 2010. Totuşi, primul test a trebuit să fie amânat până la sfârşitul lunii ianuarie, deoarece nu au fost întrunite condiţiile necesare. Testul s-a desfăşurat între 21 şi 24 ianuarie 2010: aparent, sistemul a funcţionat primele 25 de ore, dar a fost în mod clar instabil în restul perioadei de testare. Acest test s-a repetat între 2 şi 5 martie, iar evaluarea finală şi validarea celui de-al doilea set de teste a avut loc la 6 aprilie.
Deşi condiţiile de testare nu au fost pe deplin respectate de statele membre sau de compania contractată şi în ciuda faptului că numărul limitat de transferuri nu a corespuns timpului de răspuns cerut, marea majoritate a statelor membre au concluzionat că abaterile nu sunt semnificative şi că principalele obiective ale testelor au fost îndeplinite. Noul orarul general şi planul bugetar trebuie să fie adoptate la următoarea reuniune a Consiliului, în iunie, sau, cel mai târziu, în octombrie 2010.
S-a considerat, de asemenea, esenţial ca, înainte ca sistemul să fie operaţional, următoarele condiţii să fie îndeplinite. Testul de referinţă II trebuie să se finalizeze cu succes şi trebuie întrunite toate condiţiile de operare. De asemenea, testul general prevăzut la articolul 55 din regulament trebuie efectuat cu succes şi trebuie asigurată pe deplin siguranţa reţelei.
Cea de-a treia întrebare: de ce este atât de urgent ca aceste iniţiative să fie adoptate? Deşi nu toate condiţiile necesare pentru a merge mai departe cu transferul au fost îndeplinite şi nici nu există un interval de timp pentru când se va produce acest lucru, mandatul acordat Comisiei, acela de a dezvolta SIS II, va expira din nou la 30 iunie 2010. Prin urmare, trebuie să modificăm clauzele de caducitate din instrumentele de migrare adoptate în 2008, pentru a preveni expirarea lor.
Pentru a patra şi ultima mea întrebare - ce aspecte ale propunerii am căutat să modific? În primul rând, introducerea clauzei de caducitate, pe care Comisia nu o propusese. Propunem ca aceasta să fie stabilită pentru 31 decembrie 2013. Luând în calcul întârzierile semnificative, este, de asemenea, esenţial să fie fixată temeiul juridic pe care soluţia l-a utilizat, oricare ar fi aceasta, trebuie să se bazeze pe tehnologia disponibilă, trebuie să urmeze un orar rezonabil şi trebuie să fie acceptabilă din punctul de vedere al eficienţei costurilor.
Trebuie, de asemenea, creat Consiliul pentru gestionarea programului global, iar gestionarea de către acesta a SIS II integrat în mod oficial. Sunt ferm convins că dacă acest organism ar fi existat de la început, am fi reuşit să ne coordonăm mai bine, am fi ştiut mai multe şi am fi fost mult mai eficienţi.
În cele din urmă, consider că este crucial ca procesul de migrare să fie supus controlului parlamentar. Parlamentul nu este responsabil doar pentru temeiul juridic: ca autoritate bugetară, asigură, de asemenea, supervizarea acţiunilor finanţate de la bugetul Uniunii. De aceea, eu, împreună cu colegul meu, dl Alvaro, am depus un amendament de a plasa fondurile în rezervă. De asemenea, am depus un alt amendament împreună cu colegii mei, dl Alvaro, dna Ludford, dl Enciu şi dna Hohlmeir, pentru a cere un audit de către Curtea Europeană de Conturi. Aş dori să le mulţumesc tuturor pentru că au fost extrem de cooperanţi.
Preşedinta
Nu pot să îi dau cuvântul dlui Tavers deoarece a avut câteva probleme legate de transport, cauzate de un anumit vulcan. De îndată ce ni se alătură, îi voi da cuvântul.
Alexander Alvaro
Doamnă preşedintă, SIS II este o poveste de încercări, eşecuri şi noi încercări, care durează de ani de zile. Aceste încercări, eşecuri şi noi încercări au înghiţit până acum în total 90 de milioane de euro - 90 de milioane care, în ochii multor oameni, au fost complet irosiţi.
Din punct de vedere bugetar, pot aproba fiecare propoziţie, fiecare cuvânt şi fiecare efort al dlui Coelho. Lucrăm foarte strâns şi foarte bine pe această temă. Cu toţii avem un interes comun ca SIS II să funcţioneze. Însă, uneori, trebuie să acceptaţi că lucrurile nu funcţionează - aşa cum se întâmplă cu multe în viaţă -şi trebuie să iei în considerare alternativele.
Noi, Parlamentul European, nu suntem pregătiţi să renunţăm încă la acest proiect şi o vom susţine în orice fel vom putea pe dna comisar Malmström, care a acceptat această moştenire dificilă. Trebuie să fie totuşi clar - şi am stabilit acest lucru în Comisia pentru bugete, ceea ce recomandăm şi pentru plen - ca toate contribuţiile pentru SIS II să fie plasate în rezervă, pentru a avea mai mult control asupra folosirii acestor fonduri. Personal, mă aştept să existe un plan B pentru cazul în care vom recunoaşte, într-o zi, că nu suntem capabili să realizăm ceea ce am dorit să realizăm.
Preşedinta
În absenţa dlui Tavers, îi dau cuvântul dnei comisar Malmström.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, aş dori să le mulţumesc dlui Coelho şi dlui Alvaro pentru contribuţiile lor şi să vă mulţumesc dvs. pentru cooperarea foarte constructivă pe care am avut-o la acest dosar extrem de complicat pe care l-am moştenit. Este foarte complicat, dar sunt hotărâtă să lucrez cu dumneavoastră pentru a-l rezolva într-un mod transparent şi pentru a vedea proiectul terminat.
Votul de mâine este unul oportun pentru proiectul SIS II. Consiliul a confirmat că testul din prima etapă de referinţă a avut succes şi că dezvoltarea SIS II ar trebui să continue pe baza soluţiilor tehnice curente.
Propunerile legislative din faţa dumneavoastră au conţinut trei elemente substanţiale: dl Coelho a făcute referire la ele, iar acest lucru va schimba dezvoltarea proiectului. În primul rând, aşa cum a spus şi dl Coelho, data iniţială de expirare a instrumentelor - 30 iunie anul acesta - a devenit nerealistă şi, prin urmare, va fi schimbată. Aceasta va permite proiectului SIS II să continue în contextul cerinţelor tehnice şi al unui program global care, în prezent, sunt redefinite împreună cu experţii statelor membre. Acesta va fi disponibil pentru Consiliu pe 3 şi 4 iunie.
Raportorul solicită un termen limită specific pentru dezvoltarea SIS II. Îmi pare rău să vă spun, dar Comisia nu se află încă în poziţia în care să accepte această propunere. Experţii Comisiei, împreună cu toate statele membre, aproape au finalizat adaptarea cerinţelor şi a noului program global. Odată ce acestea se vor finaliza, Comisia va face sugestiile corespunzătoare, ţinând cont de noul program global ce trebuie prezentat următorului Consiliu Justiţie şi Afaceri Interne peste două săptămâni.
În al doilea rând, Consiliul pentru gestionarea programului global este un grup de experţi tehnici care oferă consiliere cu privire la dezvoltarea SIS II şi care trebuie formalizat. Consiliul pentru gestionarea programului global s-a dovedit deja a fi un bun instrument de cooperare şi analiză tehnică între Comisie şi experţii statelor membre. Propunerea se va asigura că aceasta va continua, în timp ce rolul consiliului, alcătuirea şi procedurile acestuia se vor eficientiza. Din acest motiv - este un organism pur tehnic - nu este recomandat să deschidem consiliul pentru deputaţi sau alţi oficiali parlamentari. Vom continua să mergem mai departe cu SIS II într-un mod transparent faţă de Parlamentul European, dar trebuie să facem o distincţie clară între munca tehnică şi transparenţa politică. Însă, în acest spirit, Comisia este deschisă faţă de furnizarea de informaţii tehnice complete către deputaţii în Parlament, punând la dispoziţie rapoartele consiliului, în conformitate cu sugestiile dlui Coelho.
În al treilea rând, va fi prevăzută flexibilitatea juridică necesară pentru continuarea dezvoltării prin intermediul unui scenariu tehnic alternativ şi cred că suntem cu toţii de acord cu privire la raţionamentul în această privinţă.
Cât despre aspectele bugetare ale continuării dezvoltării SIS II, Comisia împărtăşeşte obiectivul raportorului, acela de a se folosi în modul cel mai eficient de banii contribuabililor. În acest context, raportul cere să rezerve dreptul Parlamentului de a pune fondurile pentru dezvoltarea SIS II în rezerva bugetară pentru 2011. Aceasta rămâne, desigur, la latitudinea autorităţii bugetare. Din punctul de vedere al implementării bugetare, l-aş întreba pe dl Alvaro dacă ar putea exista un fel procedură clară şi eficientă de deblocare pentru cazul în care am avea nevoie de bani. Aş dori să mulţumesc Comisiei LIBE, dlui Coelho şi raportorului Comisiei pentru control bugetar, dl Alvaro, pentru cooperarea excelentă la acest dosar.
Îmi pare rău că dl Tavares nu este aici. Am fi avut posibilitatea să discutăm programul de reinstalare al UE - un subiect extrem de important. După cum ştiţi, o mare majoritate a refugiaţilor se află în ţări din Asia, Africa şi Orientul Mijlociu. Mulţi dintre aceşti refugiaţi se află în situaţii ca în romanul "Catch-22”: nici nu se pot întoarce în ţara de origine, nici nu se pot integra în ţara de azil, datorită faptului că multe dintre aceste ţări sunt victime ale conflictelor sau ale sărăciei. Pentru aceste grupuri de refugiaţi, reinstalarea este singura soluţie.
Prin reinstalare, statele membre ale Uniunii Europene pot demonstra solidaritate tangibilă cu aceste ţări supraîmpovărate ale primului azil, în acelaşi timp protejând unii dintre cei mai vulnerabili refugiaţi în condiţii sustenabile şi umane. Astăzi, reinstalarea este îndeplinită, dar nu există coordonare structurală la nivel UE. Comisia crede că UE poate juca un rol mai mare şi poate fi mai activă în ceea ce priveşte reinstalarea prin întărirea rolului global al Uniunii şi demonstrând solidaritate faţă de regiunile cele mai afectate. Propunerea prezentată în septembrie 2009 are scopul de a îmbunătăţii situaţia. Suntem foarte mulţumiţi de răspunsul pozitiv dat de Parlament şi de Consiliu propunerii. Aş dori să-i mulţumesc în special dlui Tavares pentru munca sa deosebită în această privinţă şi salut puternicul consens politic dintre diferitele grupuri cu privire la acest subiect.
Ideea din propunere este că UE, în parteneriat cu Înaltul Comisariat al ONU pentru Refugiaţi, vor contribui la o utilizare mai strategică a reinstalării pe baza unei decizii anuale privind priorităţile comune pentru reinstalare. Prin punerea în comun a cotelor naţionale, UE poate ajuta să reducă unele din cele mai dificile conflicte din lume şi în situaţia refugiaţilor. Programul lasă la alegerea fiecărui stat membru numărul refugiaţilor de reinstalat, cu toate că le va permite să se coordoneze şi să facă schimb de experienţă şi de bune practici. Prin exerciţiul anual, UE va fi capabilă să fie mai reactivă la provocările în curs şi la nevoile globale ale refugiaţilor pentru a eficientiza utilizarea de către statele membre a Fondului european pentru refugiaţi. Programul va ajuta, de asemenea, în cadrul unui proiect de cooperare mai orientat şi mai practic, prin Biroul de Sprijin pentru Azil, lucrând cu administraţiile naţionale şi organizaţiile societăţii civile. Sprijin pe deplin ideea raportorului de a crea o unitate specială în cadrul biroului care urmează a fi stabilită în Malta.
Programul comun de reinstalare al UE se discută la un moment crucial: din 2007, cinci state membre - în plus faţă de cele care aveau deja programe - au decis să înceapă programe naţionale de reinstalare. Alte state membre au reinstalat refugiaţi irakieni în ultimul an ca răspuns al unei înţelegeri la nivelul UE în 2008. Este crucial să menţinem acest impuls pozitiv, iar adoptarea propunerii să nu fie amânată.
Regretăm, totuşi, că anumite divergenţe şi aspecte procedurale împiedică adoptarea rapidă a acestei propuneri. Această propunere are o mare semnificaţie politică. Decizia Comisiei de a stabili priorităţi anuale pentru reinstalare este o decizie de punere în aplicare şi face parte din gestionarea financiară a Fondului european pentru refugiaţi. Cu privire la procedurile "actelor delegate”, suntem îngrijoraţi că procedura va fi considerabil întârziată, îngreunând foarte mult gestionarea fondului.
Acesta este un prim pas către o abordare comună; desigur, va avea loc o analiză a experienţei şi există planuri de prezenta iniţiative mai ambiţioase ca parte a programului de la Stockholm.
Georgios Papanikolaou
Vă mulţumesc, doamnă comisar, pentru informare. Deşi dl Tavares nu se află alături de noi, ţin să îi mulţumesc pentru cooperarea de care ne-am bucurat până în momentul de faţă şi, în numele grupului nostru politic, să exprim poziţia noastră în favoarea programului de reinstalare.
Vorbim despre o singură zonă de azil şi de politica integrată de gestionare a refugiaţilor de care avem nevoie. Desigur, instrumentul financiar care va sprijini aceste demersuri va fi Fondul european pentru refugiaţi, care, este adevărat, nu a fost folosit suficient până acum, şi există posibilităţi pentru a face lucruri mai măreţe şi mai bune.
Până în momentul de faţă, răspunsul european la cerinţele globale de reinstalare a fost unul adecvat. Vă reamintesc că statele membre participă în mod voluntar şi, până în prezent, împreună cu cele două ţări care au luat parte la această reinstalare specială, doar 12 din cele 27 de state membre s-au implicat în acest demers, iar cifrele nu au fost foarte încurajatoare până acum. Prin programul de reinstalare, în 2009, 6 896 de refugiaţi au ajuns în Europa, adică abia 8,2 % din totalul acestora.
Prin urmare, este nevoie de o mai bună coordonare, iar prin acest raport şi prin consultarea organizată, noi încercăm să stimulăm statele membre, să le explicăm că avem toate motivele pentru a continua cu punerea în aplicare a acestui program.
Desigur, protejarea drepturilor omului şi solidaritatea noastră reală faţă de statele terţe sunt un obiectiv prioritar. Cu toate acestea, trebuie să înţelegem că un alt motiv pentru care toate statele membre ar trebui să participe la acest program este deoarece, în acest mod, le putem transmite un mesaj tuturor celor care au nevoie de el că au toate motivele pentru a alege căi legale de a ajunge în Europa, de a ajunge pe teritoriul european, pentru un viitor mai bun.
Şi problema imigraţiei clandestine ar putea fi soluţionată în mod indirect prin intermediul programului de reinstalare pentru refugiaţi deoarece, în urma unor astfel de programe, refugiaţii nu vor mai alege căile ilegale, ci vor aştepta să fie incluşi într-un astfel de program.
În final, doresc să spun că am depus un amendament privind reinstalarea internă a refugiaţilor, care nu a fost acceptat. Doamnă comisar, aşteptăm ca, la un moment dat, Comisia să vină cu o iniţiativă pe această problemă. Dublin II a pus o povară pe umerii câtorva state şi este foarte important ca noi să insistăm cu programul de reinstalare, cu ajutorul Fondului european pentru refugiaţi.
Antonio Masip Hidalgo
Doamnă preşedintă, ţin să îi mulţumesc dnei Malmström pentru faptul că se află aici. Doresc să îmi exprim sprijinul faţă de raportul şi spiritul cu care a lucrat dl Tavares, deoarece munca sa cu organizaţiile nonguvernamentale, cu Înaltul Comisariat al Naţiunilor Unite pentru Refugiaţi, precum şi urmărirea dreptului comparat din exteriorul Uniunii Europene este foarte importantă.
Aceste experienţe sunt fundamentale şi, având în vedere că am făcut şi eu parte dintr-un consiliu local, consider, de asemenea, că toate consiliile din Europa ar trebui să îşi asume angajamentul faţă de această problemă.
Asta deoarece, deşi ne confruntăm cu o criză, cea mai adâncă criză a fost cea a refugiaţilor, care a fost o criză a amneziei colective. În Europa şi în ţările bogate am uitat că războaiele care duc la apariţia refugiaţilor sunt războaie pentru care noi suntem responsabili, pentru care ţările şi guvernele noastre sunt responsabile. Trebuie să depăşim această amnezie colectivă.
Sunt de acord cu ce a spus dna Malmström în legătură cu asumarea unui angajament şi, într-adevăr, trebuie să ne luăm un angajament. O comisie a Parlamentului i-a vizitat pe palestinienii irakieni. Desigur că au făcut-o: trebuie să ne asumăm angajamentul faţă de aceşti refugiaţi.
Doresc totuşi să îi spun următorul lucru dnei Malmström, cu tot respectul cuvenit: trebuie să depăşim divergenţele care există între Parlament - iar dânsa a făcut parte din acesta - şi Comisie în legătură cu actele delegate. Nu doresc ca acest raport, care, în general, pare a fi bine primit, să fie blocat din cauza faptului că Parlamentul şi Comisia nu sunt de acord în ceea ce priveşte actele delegate.
Nadja Hirsch
Doamnă preşedintă, doamnă comisar, ceea ce am discutat cu toţii pe această temă a fost că trebuie, pur şi simplu, să convingem mai multe dintre statele membre să participe la acest program. Cred că sunt multe de făcut în acest sens prin explicarea programului şi scoaterea în evidenţă a beneficiilor sale, deoarece cei care participă la acesta au spus astfel întotdeauna că vor continua să facă acest lucru şi că salută programul.
Este foarte important să se precizeze clar oamenii la care se referă acesta. Se referă la oameni care, singuri, nu au puterea de a veni în Europa. Este vorba de femeile, copiii şi bolnavii care ajung în tabere de refugiaţi din afara Uniunii Europene şi care au nevoie de ajutorul nostru. Consider un lucru bun faptul că vom decide să punem la dispoziţie, în viitor, o proporţie mai mare din Fondului european pentru refugiaţi.
Dar cred, de asemenea, că este foarte important ca aceste fonduri, în cazul în care sunt acordate parlamentelor naţionale, statelor naţiune, cu alte cuvinte, nu trebuie pur şi simplu să dispară în buget, ci trebuie efectiv utilizate în vederea construirii unei structuri durabile; cred că aceste fonduri, de fapt, chiar trebuie să fie transferate autorităţilor locale, municipiilor şi oraşelor unde are loc efectiv integrarea, unde sunt asigurate locuri de grădiniţă şi de locuinţe. Faptul că municipiile şi oraşele, precum şi autorităţile locale, în calitatea lor de aliaţi ai noştri, trebuie să fie implicate în această discuţie, reprezintă un aspect foarte important.
Probabil că statele membre înclină mai mult să respingă acest lucru pe termen scurt decât autorităţile locale pe teren. În previzibilitatea pe care acest lucru o aduce, văd un element important care ne leagă pe noi, UE, de cei de pe teren care înfăptuiesc integrarea. Per ansamblu, aceasta ar putea da, cu siguranţă, un impuls programului de reinstalare, un lucru bun zic eu. Mai presus de toate, există un lucru care trebuie precizat foarte clar, acela că cetăţenii nu pot fi lăsaţi în urmă - trebuie să se găsească persoane şi asociaţii care să înlesnească calea celor care doresc să înceapă o viaţă nouă la nivel local şi care să le arate cum funcţionează noul lor oraş şi unde se găseşte cel mai apropiat bazin de înot.
Avem nevoie de un consens la nivelul întregii societăţi potrivit căruia ne dorim să luăm parte la un program de reinstalare, aceasta reprezintă o soluţie bună şi oamenii vor înfăptui integrarea pe teren.
Hélène Flautre
Doamnă preşedintă, mi-aş fi dorit să-l aud pe domnul raportor Tavares, dar nu-i nicio problemă; ni s-a alăturat, în sfârşit, şi domnia sa acum acestei dezbateri şi asta e ceea ce contează. Cred că munca pe care a reuşit să o depună pentru a ajunge la un consens cu privire la utilizarea Fondului european pentru refugiaţi, a cărui misiune este aceea de a finanţa şi de a încuraja statele membre să dezvolte propriul program de reinstalare a refugiaţilor, reprezintă un lucru foarte pozitiv, pe care comisarul Malmström îl încurajează cu tărie, iar eu salut acest lucru.
Trebuie totuşi să ţinem cont de câteva cifre, care ne vor permite să relativizăm domeniul de aplicare al acestui fond. Dacă ar fi să alocăm întregul Fond european pentru refugiaţi, ceea ce eu personal nu doresc deoarece aceasta ar fi, în mod inevitabil, în defavoarea finanţării condiţiilor de primire a refugiaţilor şi solicitanţilor de azil în Europa, abia dacă am putea să restabilim 20 000 de refugiaţi în Europa, un număr extrem de îndepărtat de solicitarea ICNUR, care a identificat mai mult de 470 000 de refugiaţi în toată lumea care au nevoie de reinstalare, adică într-adevăr persoane care au nevoi specifice, vulnerabilităţi, puncte slabe şi care sunt incapabile să se întoarcă în ţara lor de origine. În consecinţă, trebuie să rămânem sensibili la această problemă.
Pentru mine, cea de-a doua măsură de precauţie pe care trebuie să o luăm - deoarece am experimentat acest lucru în ţara mea, Franţa - se referă la acoperirea mediatică a reinstalării unor refugiaţi ca la un copac de caritate ce ascunde o pădure de practici incorecte, pentru că, în acelaşi timp, această ţară, Franţa, tocmai a fost condamnată de către Comitetul Naţiunilor Unite de luptă împotriva torturii pentru că a întors solicitanţi de azil în ţări terţe în care riscă să fie supuşi unui tratament inuman şi degradant.
Eu cred - şi acesta este ultimul meu punct - că acestea sunt măsuri de precauţie pe care trebuie să le avem în vedere.
Marie-Christine Vergiat
Doamnă preşedintă, doresc să vorbesc despre Sistemul de Informaţii Schengen. Trebuie să examinăm astăzi cadrul juridic în care are loc migrarea de la SIS I la SIS II. Aş spune că, pe această temă, toate luminile de avertizare sunt pe roşu intermitent. Cel puţin, doamnă comisar, putem spune că testele nu au fost concludente în această privinţă.
Cu toate acestea, în ciuda opoziţiei a trei dintre statele membre mai mari - Franţa, Germania şi Austria - Comisia continuă să persiste. După cum ştiţi, noi, cei din Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, suntem la fel de persistenţi, aş spune, când vine vorba de reticenţa noastră faţă de problemele legate de stocare şi riscurile pe care aceasta le implică în materie de protecţie a datelor. Cred că trăim într-o perioadă destul de ireală, în care abuzurile şi riscurile legate de fiecare aspect de securitate sunt criticate din ce în ce mai mult de către experţi, care ştiu ce spun. Trebuie să luăm măsuri de precauţie în domeniul protecţiei datelor pentru toţi cetăţenii, oricare ar fi aceştia. Trebuie să dăm dovadă de un angajament minim în ceea ce priveşte riscurile de conexiune a fişierelor. Noi, în Franţa, suntem conştienţi de abuzurile care pot rezulta din conexiunea fişierelor.
Doamnă comisar, în aceste circumstanţe, Grupul GUE/NGL nu poate susţine această migrare.
Gerard Batten
din partea Grupului EFD. - Doamnă preşedintă, Marea Britanie nu este semnatară a acordului Schengen, astfel încât, din punct de vedere tehnic, prezenta propunere nu trebuie să se aplice Regatului Unit. Vechiul guvern laburist nu a optat pentru acesta, iar noul guvern de coaliţie liberal-democrat/conservator trebuie să aibă aceeaşi opţiune. Un astfel de sistem ar încuraja pur şi simplu mai mulţi refugiaţi, veritabili sau nu, să vină în Uniunea Europeană.
Imaginaţi-vă ce s-ar întâmpla dacă Turcia va adera la Uniunea Europeană: ne putem aştepta nu doar la 72 de milioane turci care vor avea automat dreptul de intrare în ţările europene şi Marea Britanie, ci la mulţimi de refugiaţi din locuri precum Iran şi Irak care vor traversa frontiera în Turcia şi vor căuta apoi reinstalarea în Europa! Marea Britanie nu trebuie să se alăture acestui sistem, dar va fi interesant să vedem cum se va confrunta noul nostru guvern cu astfel de probleme. O jumătate a sa, Partidul Conservator, pretinde a fi eurosceptic, orice ar însemna acest lucru, în timp ce cealaltă jumătate, Partidul Liberal Democrat, este fără nicio rezervă eurofil. Cu toate acestea, noul nostru prim-ministru, domnul Cameron, poate rezolva astfel de probleme dintr-o lovitură, aşa cum am explicat şi ieri.
Creşterea numărului membrilor acestei adunări necesită o re-ratificare completă a Tratatului de la Lisabona. Domnul Cameron poate pur şi simplu alege să nu-l re-ratifice sau poate susţine cu întârziere garanţia sa de fier şi să dea poporului britanic referendumul privind Tratatul de la Lisabona ce i-a fost refuzat.
Rui Tavares
Doamnelor şi domnilor, există refugiaţi în lume care nici nu se pot întoarce în ţările lor, deoarece situaţia este prea instabilă, nici nu pot şedea într-o ţară de tranzit, pentru că aceasta nu a semnat Convenţia de la Geneva, şi nu pot, de exemplu, să lucreze în această ţară.
Cifrele sunt relativ limitate: 200 000 pe an, iar problema a fost deja rezolvată pentru unii dintre aceşti refugiaţi - a căror singură opţiune este să li se acorde o viaţă nouă într-o ţară terţă - de către actorii de pe scena internaţională, care reinstalează refugiaţi: 80 000 de către Statele Unite şi alţi câţiva de către Canada, Australia, Brazilia şi Chile. Cine lipseşte de pe această listă? Europa, ea e cea care lipseşte.
În timpul Preşedinţiei suedeze, Consiliul a recunoscut în timp util că este necesar să se crească considerabil numărul refugiaţilor ce vor fi reinstalaţi în Europa, mergând până la a vorbi despre 100 000. Comisia a revizuit, de asemenea, în timp util, unele declaraţii ale Fondului european pentru refugiaţi pentru a permite o politică mai puternică şi mai robustă de reinstalare a refugiaţilor.
Am în prezent două rapoarte în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne: unul în cadrul procedurii de codecizie şi unul din proprie iniţiativă. Avem patru noi completări pentru a corecta politicile care sunt în prezent în procedura de codecizie; cu toate acestea, două dintre ele sunt procedurale.
Prima nouă adăugire reprezintă o abordare dublă. Propunerea Comisiei la care lucrăm susţine în principal priorităţile regionale şi apoi, dintre cele regionale, priorităţile pe care eu le-aş numi "umanitare”. Am considerat potrivit să menţinem aceste priorităţi, dar să le dăm autonomie. Cu alte cuvinte, credem că Europa trebuie să aibă strategii de intervenţie în ceea ce priveşte reinstalarea refugiaţilor, strategii ce sunt foarte importante din punctul de vedere al politicii externe. Aceste strategii trebuie să permită uneori intervenţia în anumite zone ale lumii, să deschidă uşile unei anumite ţari, sau să stabilească relaţii de încredere în anumite zone ale lumii. Acestea trebuie totuşi să acorde statelor membre libertatea de a răspunde la situaţii din restul lumii, care sunt prioritare din punct de vedere umanitar.
Care sunt situaţiile prioritare? Victimele torturii, femeile şi copiii care sunt victime ale violenţei sexuale, sau oamenii care au nevoie să fie reinstalaţi din motive grave de sănătate, de exemplu.
Cea de-a doua caracteristică nouă este modularea. Aceasta are scopul de a merge mai departe de la numai 10 state membre care reinstalează în prezent refugiaţi la nivel european, astfel încât să putem încerca să ne asigurăm că celelalte 27 state membre vor începe reinstalarea lor. Pentru a realiza acest lucru, ne-am propus creşterea sumei care urmează să fie alocată, pentru fiecare refugiat, noilor state membre în primul an, micşorând-o puţin în cel de-al doilea şi făcând-o egală cu cea din celelalte state membre care reinstalează refugiaţi începând cu cel de-al treilea an; acest lucru a fost condiţionat de creşterea sumei în primii ani, când majoritatea costurilor sunt pentru începerea unui nou program de reinstalare, fiind folosită pentru a dezvolta un program de reinstalare durabil.
Celelalte două caracteristici noi sunt de natură procedurală. Una conferă Comisiei oportunitatea de a începe o procedură de urgenţă pentru a reinstala refugiaţi dintr-o anumită zonă a lumii - acolo unde a avut loc un dezastru umanitar sau o situaţie de criză -, deoarece procedura pe care am avut-o a fost realizată pe o bază anuală iar dezastrele şi crizele umanitare, în mod clar, nu urmează un calendar. Cea de-a patra caracteristică nouă a fost cea a actelor delegate, şi aici trebuie să vă spun foarte clar, doamnă Malmström, că Parlamentul poate să se ocupe foarte eficient de probleme de calendar şi de procedură şi promitem să nu întârziem prea mult în a răspunde la actele delegate. Avem, de asemenea, promisiunea că dezbaterea şi consultarea prealabilă pe care ni le-am propus, de exemplu, cu Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, Comisia pentru afaceri externe şi Comisia pentru dezvoltare pot preveni eventualele diferenţe de opinie dintre Parlamentul European şi Comisie în ceea ce priveşte regiunile prioritare pentru reinstalare.
Ceea ce nu putem accepta este să ne spună Comisia, în calitate de gardian al tratatelor, că actele delegate faţă care nu are nicio obiecţie din punct de vedere juridic nu trebuie să fie adoptate în cadrul prezentei decizii, care este atât de importantă din punctul de vedere al politicii externe si umanitare, doar pentru că actele i se par Comisiei birocratice, în timp ce noi spunem că nu sunt.
Ceea se întâmplă este că, din punctul nostru de vedere şi cel al serviciului juridic, această decizie face parte din actele delegate, şi, ca atare, credem că este de competenţa Comisiei să pledeze pentru adoptarea actelor delegate în acest caz, în calitatea sa de gardian al tratatelor, şi nu să ridice obiecţii, care sunt, în prezent, doar de procedură. Mai presus de toate, credem că niciuna dintre aceste probleme nu trebuie să ne împiedice să ne atingem scopul nostru comun: acela de a reinstala mai mulţi refugiaţi în Uniunea Europeană.
Simon Busuttil
(MT) Doamnă preşedintă, acest program de reinstalare care este în curs de înfiinţare completează un vid semnificativ care durează de mult timp. Sunt, de fapt, uimit de faptul că acest program nu a existat la nivel european înainte. Există ţări care au dat deja un exemplu, cum ar fi Statele Unite, care derulează deja programe de reinstalare foarte eficiente, acumulând o experienţă considerabilă în acest domeniu. Noi putem învăţa mult de la ei.
Aceste tipuri de programe sunt importante, deoarece demonstrează disponibilitatea Uniunii Europene de a-şi arăta latura umană faţă de refugiaţii din întreaga lume. Cu toate acestea, celălalt obiectiv important al lor este de a stopa afluxul de imigranţi ilegali spre Uniunea Europeană, inclusiv cei care necesită protecţie.
Prin urmare, dacă programul de reinstalare care ar urma să fie înfiinţat astăzi poate fi folosit pentru a reinstala solicitanţi de protecţie internaţională în Libia, atunci aceşti oameni vor avea, fără îndoială, puţine motive să traverseze Marea Mediterană, riscându-şi astfel viaţa. În acest fel, i-am ajuta atât pe ei, cât şi pe acele ţări ale Uniunii Europene pe umerii cărora apasă o sarcină disproporţionată.
Se subînţelege că acest program trebuie să fie utilizat în conjuncţie cu un alt program, unul destinat să ajute ţările Uniunii Europene care susţin o sarcină disproporţionată din cauza fluxului actual al imigrării. Avem nevoie să dovedim acestor ţări că suntem dispuşi să stabilim un program care va permite transferul persoanelor cărora li se acordă protecţie internaţională în alte ţări europene.
Până în prezent, acesta este încă în fază de proiect pilot, unul care se referă la Malta. Cu toate acestea, aş dori să văd acest proiect manifestându-se permanent şi să-l văd extins la nivelul celorlalte ţări ale Uniunii Europene care îl solicită.
Ioan Enciu
În calitate de raportor din partea Grupului S&D pentru problema SIS, mă voi referi la acesta. În primul rând, aş dori să-l felicit pe domnul Coelho pentru munca enormă depusă şi, mai ales, pentru consecvenţa de care a dat dovadă în finalizarea acestor două rapoarte. Aş dori să mulţumesc şi doamnei comisar Malmström pentru faptul că, de la preluarea funcţiei de către dânsa, Comisia a început să dea dovadă de transparenţă.
Ceea ce a trezit şi trezeşte îngrijorarea noastră este nerespectarea termenelor de punere în aplicare a SIS II. Parlamentul şi-a exprimat de mai multe ori poziţia vizavi de întârzieri, îndeosebi în ceea ce priveşte incapacitatea Comisiei de a stabili o dată precisă pentru începerea funcţionării. Faptul că nici la ora actuală nu ştim cu siguranţă dacă testele au fost sau nu încununate de succes nu poate decât să provoace dubii serioase în ceea ce priveşte modul de gestionare a proiectului.
Ţinând cont de faptul că Parlamentul European are obligaţia să supravegheze modul în care se cheltuie banii comunitari, propunerea de a păstra în rezervă fondurile care urmează să fie alocate pentru dezvoltarea SIS II în cadrul exerciţiului bugetar 2011 este o măsură normală de siguranţă. Parlamentul trebuie să fie consultat şi informat permanent cu privire la desfăşurarea proiectului SIS II, care nu poate fi compromis pe motiv de lipsă de voinţă politică sau incapacitate de gestionare. El trebuie să corespundă cerinţelor zilei, să ţină cont de protecţia datelor şi să respecte principiul cost-beneficiu, încadrându-se în limitele concrete de timp pentru punerea lui în aplicare.
Tatjana Ždanoka
Doamnă preşedintă, şi eu voi vorbi cu privire la Sistemul de Informaţii Schengen. Mai întâi de toate, aş dori să-i mulţumesc domnului Coelho pentru activitatea sa excelentă şi aş dori să subliniez că grupul meu - de la bun început - a fost destul de prudent în acceptarea SIS II, din cauza numeroaselor implicaţii în ceea ce priveşte protecţia datelor.
Acum, se pare că îndelungata saga SIS II este departe de a se fi terminat. Observăm întârzieri şi depăşiri ale costurilor; nu avem niciun rezultat pozitiv. Nu avem nici măcar un consens cu privire la evaluarea rezultatelor testelor - deoarece Austria, Germania şi Franţa nu le consideră ca fiind de succes. După părerea noastră, abordarea adoptată de către raportor este absolut corectă. Trebuie să fim sinceri şi să recunoaştem faptul că actualul proiect ar putea eşua, şi trebuie să discutăm alternativele. Trebuie să examinăm cu atenţie, de asemenea, motivele din spatele acestui eşec; dacă trebuie să investim încă 30 de milioane de euro, Parlamentul ar trebui să aibă toate informaţiile necesare pentru a da un aviz informat.
Trebuie să menţinem, de asemenea, o clauză de caducitate. Nu putem continua să investim bani într-un proiect pe viaţă. Desigur, trebuie să existe şi o anumită flexibilitate, dar trebuie să avem criterii clare de evaluare şi să reacţionăm rapid în cazul în care, din nou, ceva nu va merge bine.
Cornelia Ernst
(DE) Doamnă preşedintă, în primul rând, permiteţi-mi să spun că eu cred - şi mă refer la Sistemul de Informaţii Schengen aici - că Uniunea Europeană nu ar trebui să utilizeze o politică bazată pe dorinţe, ci una bazată pe realitate. Când vine vorba de Sistemul de Informaţii Schengen, înseamnă că trebuie să ţinem seama de faptul că testele - ce au fost numite "primele teste de referinţă” - au eşuat.
După opt ani de cârpeli, ştim că obiectivul măsurii propuse de Comisie - migrarea de la SIS 1+ la SIS II - este imposibil de realizat de către statele membre, din motive atât tehnice, cât şi juridice. Aceasta nu este evaluarea mea - este evaluarea Republicii Federale Germania. Aceasta este poziţia în ţara mea natală şi, de altfel, este o poziţie pe care o împărtăşesc întru totul. 90 de milioane de euro au fost, până acum, risipite pe acest sistem, iar Comisia ar dori să cheltuiască mai mult. Noi nu ne dorim o prelungire a termenului până în 2013; vrem ca acest lucru să fie foarte clar. În schimb, vrem să abandonăm acest sistem şi să începem căutarea unei alternative.
În al doilea rând, Partidul german de stânga este în mod fundamental critic la adresa SIS II - aş dori să subliniez şi acest lucru, în acest moment - deoarece accesul la sistem este considerabil prelungit, de exemplu la serviciile secrete. În Germania, există o cerinţă ca serviciile secrete şi poliţia să fie separate. Astfel, orice amestecare a datelor serviciilor secrete cu cele ale poliţiei va însemna că întregul sistem va fi adus în faţa Curţii Constituţionale Federale a Germaniei. Este un lucru pe care simţeam că trebuie să-l menţionez, cel puţin din punctul de vedere al cetăţeanului german. Ne opunem SIS II inclusiv deoarece implică o colecţie de vaste cantităţi de date, precum şi colectarea şi înregistrarea de date biometrice. Acest lucru nici nu are finalitate, nici nu este proporţional.
Salvatore Iacolino
(IT) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, doamnelor şi domnilor, scopul de a defini un cadru de strategii coerente din dorinţa de a exprima solidaritatea reală între statele membre reprezintă un pas înainte în coordonarea politicilor comunitare privind fluxurile migratoare. Totuşi, această măsură reprezintă, de asemenea, o parte a unui proces mai amplu, al cărui scop este protecţia internaţională a refugiaţilor. În cazul în care societatea civilă poate fi util implicată în acest proces, această măsură pare să fie strâns legată de activarea iminentă a Biroului European de Sprijin pentru Azil.
Trebuie să stabilim imediat o listă de priorităţi şi obiective care trebuie atinse, cu un calendar şi măsuri de stimulare specifice. Trebuie, de asemenea, să alocăm o finanţare specifică pentru a creşte numărul de membri, în prezent de numai zece, care participă la program. Nu trebuie nici să uităm de nevoia de protecţie a sănătăţii pentru a completa protecţia socială oferită persoanelor care sunt adesea istovite de starea lor de slăbiciune extremă.
O bază de date electronică va permite, de asemenea, trasabilitatea fiecărui proces pus în aplicare pentru a proteja unitatea familiei în timp ce aceasta se află în curs de reinstalare. În acest context, colaborarea cu statele membre poate fi decisivă pentru garantarea faptului că procedurile sunt simplificate şi flexibile. Ne dorim o Uniune Europeană mai corectă şi mai realistă, care să ia în considerare eforturile depuse de statele membre din sudul Europei, în special.
În cazul ţărilor terţe, este crucial pentru Uniunea Europeană să îşi asume responsabilitatea de a defini acorduri de cooperare, aşa cum a făcut Italia recent cu Libia şi Niger. Credem că aceasta este calea, singura cale posibilă, pentru a trece de la o formă de solidaritate care, până în prezent, a fost mult prea des doar o faţadă la o solidaritate corespunzătoare între statele membre ale Uniunii Europene în ceea ce priveşte gestionarea globală a fluxurilor migratoare.
Monika Flašíková Beňová
(SK) În primul rând, aş dori să-i mulţumesc domnului Tavares pentru activitatea sa în domeniul politicii pentru refugiaţi şi, în acest moment, aş dori, de asemenea, să îmi exprim dezamăgirea că mai puţin de jumătate din toate statele membre ale Uniunii Europene deţin programe oficiale de reinstalare pentru refugiaţii provenind din ţări terţe.
În plus, aşa cum s-a spus aici de multe ori, aceste programe nu sunt suficient de coordonate şi, ca urmare a nivelului scăzut de coordonare şi cooperare între statele membre ale Uniunii, costurile asociate cu reinstalarea sunt, de asemenea, ridicate, ceea ce face această idee, în mod natural, mai degrabă neatractivă.
Cred cu tărie totuşi că, având în vedere suficienta dorinţă politică, noi, europenii, vom putea crea un program de reinstalare eficient, corect şi armonizat. În acest scop, va fi esenţial să creăm nu numai programul în sine, ci şi un fond special pentru reinstalarea refugiaţilor în Uniunea Europeană. Acest pachet ar finanţa crearea unor programe de reinstalare naţionale, acolo unde acestea nu există deja, precum şi coordonarea activităţilor la nivel central. În opinia mea, coordonatorul ideal pare a fi Biroul European de Sprijin pentru Azil.
Indrek Tarand
Doamnă preşedintă, aş dori să mulţumesc tuturor celor care au lucrat din greu la povestea aparent fără sfârşit a SIS II: domnului Coelho şi tuturor celor din teren.
Problema întârzierilor recurente şi a depăşirilor costurilor este foarte îngrijorătoare şi, dacă nu acest lucru, atunci ce altceva ar putea fi mai grăitor despre abilităţile de gestionare ale domnului Barroso în primul său mandat de preşedinte al Comisiei? Personal, cred că ar trebui să luăm aminte la aceste lecţii care pot fi învăţate astăzi în acest caz şi să le aplicăm pentru înfiinţarea unei noi agenţii de IT, care ar putea fi situată la Tallinn. Aceasta ar fi o situaţie reciproc benefică: în timp ce colegii francezi ar putea menţine serverele la Strasbourg, noua activitate de programare ar fi făcută la Tallinn de către specialişti competenţi, cu costuri de gestionare scăzute, evitându-se astfel un monopol şi îmbrăţişând ideea de integrare europeană, oferind, de asemenea, o garanţie a protecţiei datelor.
În cele din urmă, aş dori să-mi exprim încrederea în capacitatea doamnei comisar Malmström de a rezolva aceste probleme complicate.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Doamnă preşedintă, îmi voi explica poziţia în mod succint.
Aş dori mai întâi să-l felicit pe domnul Coelho. Procesul ar fi trebuit să fie finalizat înainte de 30 septembrie, astfel că instrumentele de reglementare trebuie să fie modificate înainte să expire.
În al doilea rând, nu există nicio propunere din partea Comisiei de a stabili un termen limită sau de a elimina clauzele de expirare din propunerile iniţiale.
În al treilea rând, ar trebui stabilită o perioadă de precauţie pentru migrare, care, dacă va fi cazul, să poată fi extinsă prin procedura de comitologie.
În al patrulea rând, procesul nu este supus controlului din partea Parlamentului, ceea ce cred că este un lucru foarte rău.
În al cincilea rând, nu ştim care sunt rezultatele testelor pentru Sistemul de Informaţii Schengen de a doua generaţie, iar Parlamentul trebuie să fie informat.
În al şaselea rând, în baza a ceea ce am spus, sprijin propunerile raportorului şi avertismentul că Curtea de Conturi va interveni în cazul în care proiectul va eşua.
În ceea ce priveşte rapoartele domnului Tavares privind Fondul European pentru Refugiaţi şi reinstalarea, aş dori, de asemenea, să îl felicit pe domnul Tavares. Principala problemă este lipsa de solidaritate în cadrul Uniunii. Trebuie să fim precauţi cu privire la ajutorul financiar pentru statele membre care primesc refugiaţi pentru prima dată, în special din cauza nedreptăţii inacceptabile. Aceste măsuri, pe care eu le susţin în principiu, domnule Tavares, necesită un studiu financiar detaliat în prealabil.
Sylvie Guillaume
(FR) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, în multe privinţe, este esenţial să votăm mâine în favoarea modificării Fondului European pentru Refugiaţi, iar discursul meu se va concentra asupra acestei teme, felicitându-i în acelaşi timp pe domnii Coelho şi Tavares pentru eforturile pe care le-au depus.
Votul privind FER va face lumină cu privire la necesitatea ca statele membre ale Uniunii Europene să-şi asume în totalitate rolul în cadrul reinstalării în scopul de a umple un gol dublu care există în ceea ce priveşte numărul de ţări dedicate programului şi capacitatea de primire a fiecărei ţări. Să ne amintim că aici este vorba de refugiaţi care adesea de-abia sunt toleraţi în ţările care i-au primit şi ale căror condiţii de viaţă pot avea uneori o turnură tragică, dacă nu sunt găsite soluţii rapid.
Datorită acestor noi mijloace putem, de fapt, oferi acestor persoane deosebit de vulnerabile mai multă securitate atâta timp cât - şi subliniez acest lucru - fiecare dintre statele membre implicate în FER foloseşte fondurile în cauză în mod corect şi transparent, lucru faţ ă de care ştiu că sunteţi foarte preocupată, doamnă comisar Malmström. Provocarea va fi dificilă când cunoaştem primirea călduroasă pe care statele membre au rezervat-o pentru această nouă măsură, şi doresc din nou aici să subliniez, doamnă comisar, determinarea dumneavoastră în această privinţă.
Vreau să insist, în cele din urmă, asupra faptului că integrarea refugiaţilor este una dintre cheile către succesul acestei iniţiative. Cu cât ne vom pregăti şi vom explica mai mult sosirea refugiaţilor, cu atât vor fi mai mari şansele să fie acceptată şi să aibă loc în cele mai bune condiţii şi cu atât mai multe state membre - sperăm noi - îşi vor dovedi angajamentul cu privire la reinstalare. De aceea, acest Parlament trebuie să voteze cu o majoritate covârşitoare în favoarea acestor modificări cu privire la Fondul European pentru Refugiaţi.
Franz Obermayr
(DE) Doamnă preşedintă, în multe state membre, inclusiv în ţara mea natală, Austria, oamenii nu mai ştiu unde se pot duce noii solicitanţi de azil, iar populaţia, pe bună dreptate, se împotriveşte ideii de a avea noi centre de primire. Cum se întâmplă că, în ciuda acestui fapt, reinstalarea refugiaţilor în UE este promovată? Planul de a accepta în Uniunea Europeană solicitanţi de azil care au fugit deja într-o ţară terţă riverană, cum ar fi Ucraina, deoarece nivelul de trai de aici este mai ridicat, este, aşadar, întru totul de neînţeles. În special în astfel de vremuri de criză economică, tot ceea ce puteţi face este să daţi din cap atunci când vine vorba de propuneri de genul acesta.
Din punctul meu de vedere, întregul concept de azil în Uniunea Europeană este un dezastru. Potrivit conceptului, un solicitant de azil care este reţinut, mai întâi, în România poate fi trimis înapoi acolo pentru evaluare şi pentru un proces de azil. Ideea de a acorda prevederi sociale de bază solicitanţilor de azil la acelaşi nivel ridicat de securitate socială ca şi resortisanţilor statului membru în cauză este una nerealistă şi inaccesibilă. UE ar trebui să ofere protecţie de azil tuturor celor care au cu adevărat nevoie, celor care suferă într-adevăr, dar să nu deschidă porţile migranţilor din raţiuni economici.
Ceea ce ne trebuie este o mai mare protecţie a frontierelor externe, proceduri rapide şi nebirocratice şi, desigur, o strategie coerentă de repatriere.
Petru Constantin Luhan
Implicarea Comunităţii Europene în domeniul azilului are ca principiu de bază asigurarea unui nivel sporit de colaborare şi solidaritate între statele membre. Acest lucru nu poate fi realizat la nivel de ţări individuale. Luarea unei iniţiative comune la nivelul Uniunii Europene este impusă de creşterea utilizării strategice a reinstalării. Este necesar un program solid, bine orientat, care să asigure eficienţă şi o bună calitate. Acest program va oferi un cadru adecvat pentru garantarea faptului că statele membre vor participa la procesul de reinstalare a refugiaţilor.
Eforturile depuse de statele membre pentru admiterea refugiaţilor trebuie sprijinite şi încurajate de stimulente financiare suplimentare. Prin aceste măsuri vom demonstra o mai mare solidaritate a Uniunii faţă de problematica globală a refugiaţilor şi vom încuraja participarea unui număr semnificativ de state membre la acest proces
Marian-Jean Marinescu
Aş vrea să încep, în primul rând, cu o remarcă pentru colegul meu din partea stângă: cred că şi exemplul invers este valabil - când un englez sau un irlandez comite o infracţiune la mine în ţară să poată fi trimis înapoi.
Procesul de implementare a Sistemului de informaţii Schengen de a doua generaţie este întârziat şi se pare că nu va putea avea loc înainte de sfârşitul anului 2011. Prin urmare, doresc să întreb Comisia care sunt repercusiunile asupra calendarului de aderare a ţărilor care nu sunt încă incluse în spaţiul Schengen.
Este inacceptabil faptul că, în acest moment, Comisia nu poate da o dată precisă pentru începerea funcţionării SIS II, ceea ce provoacă îndoieli semnificative asupra gestionării acestui proiect. Cheltuielile suplimentare şi nevoia de noi investiţii, dacă migrarea la SIS II se va solda cu un eşec şi se va ajunge la planul de urgenţă SIS I+R, implică nevoia unui control bugetar mult mai strict, în special în cazul noii Agenţii de reglementare şi coordonare a implementării SIS, VIS şi Eurodac.
Morten Messerschmidt
(DA) Doamnă preşedintă, cu un an în urmă, toţi deputaţii în Parlamentul European se aflau în mijlocul unei campanii electorale şi căutau fie să câştige, fie să-şi recâştige mandatele, şi ştiu că, în multe ţări, problema spaţiului Schengen în special a jucat un rol incredibil de important în campania electorală. Există o nemulţumire majoră în rândul electoratului nostru, cetăţenii Europei, despre modul în care UE se ocupă de aceste probleme: lipsa controalelor la frontierele interne, controalele la frontierele externe foarte deficitare, controlul total inadecvat al imigraţiei şi fantasma care ne pândeşte de mai puţin de un an asupra posibilităţii din partea Comisiei de a-şi da sau nu acordul pentru Bulgaria şi România de a se alătura şi ele spaţiului Schengen.
Aud oameni spunând că trebuie să dăm dovadă de solidaritate, dar, să fim sinceri, cui trebuie să ne demonstrăm solidaritatea? Cine are nevoie să i se dea dovadă de solidaritate? Atunci când vedem o exploatare masivă a sistemului stabilit atât de UE, cât şi de statele noastre membre, este, probabil, momentul să dăm dovadă, de asemenea, de puţină solidaritate faţă de cetăţeni, care trăiesc cu politica eşuată pe care Comisia şi statele sale membre au urmărit-o.
Roberta Angelilli
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, crearea unei politici comune europene în domeniul azilului şi a politicii de reinstalare înseamnă garantarea drepturilor omului şi, în acelaşi timp, limitarea imigraţiei ilegale.
Mulţumesc, prin urmare, vorbitorilor şi doamnei comisar Malmström, deoarece avem acum un instrument valoros, în special pentru ţările riverane din bazinul mediteranean: ţări precum Italia care, până acum, nu au putut să se bazeze nici pe solidaritatea reală dintre statele membre, nici pe o repartizare echitabilă a responsabilităţilor. Aceste politici trebuie să fie susţinute de un buget adecvat, dar şi de controale serioase cu privire la programele puse în aplicare, cu efecte corespunzătoare şi identificarea unor bune practici.
Închei cu câteva cuvinte pe tema drepturilor omului: trebuie să acordăm prioritate celor mai vulnerabili, minorilor, femeilor care sunt victime ale traficului, exploatării şi a violenţei, inclusiv victimelor mutilării genitale, dar ştiu că doamna comisar Malmström este stăpână pe situaţie.
Andreas Mölzer
(DE) Doamnă preşedintă, în prezent, Uniunea Europeană pare să aibă acces la resurse financiare de necrezut. După pachetul de sprijin în valoare de 750 miliarde de euro, ne pregătim acum să cheltuim, din nou, sume enorme pe chestiuni de migraţie, dar nu, de exemplu, pe măsuri de repatriere sau chiar pe securizarea frontierelor - frontierele Schengen aşa-zise sigure sunt, în orice caz, la fel de găurite precum o brânză elveţiană. Nu, ar fi nevoie de 6 000 de euro de persoană pentru admiterea voluntară a refugiaţilor din ţările terţe.
Dacă, într-adevăr, UE are mijloacele financiare necesare la dispoziţie, atunci ar trebui, şi vă rog acest lucru, să sprijine familiile europene - şi poate am avea atunci o rată a natalităţii în creştere. Argumentul că avem nevoie de imigrare pentru a contracara lipsa de copii ar fi în cele din urmă de prisos. În loc să deschidem pur şi simplu porţile imigraţiei, ar trebui să se aplice corect în cele din urmă Convenţia de la Geneva privind statutul refugiaţilor, şi cu siguranţă aceasta nu se aplică armatei de migranţi economici. Dacă vrem cu adevărat să cheltuim zeci de milioane, atunci acestea ar putea fi cheltuite pe FRONTEX, agenţia pentru protecţia frontierelor, decât să îngropăm banii în Sistemul de Informaţii Schengen.
Jaroslav Paška
(SK) Aş dori să vorbesc despre Sistemul de Informaţii Schengen. Ştim că a durat destul de mult până ce a fost dezvoltat acest sistem şi că a costat o grămadă de bani, la care se adaugă cheltuielile de punere în aplicare aflate în continuă creştere, iar rezultatele testelor nu sunt cunoscute.
Poate că ar fi cazul să se efectueze un audit al activităţii desfăşurate până acum cu privire la acest sistem, pentru a analiza dacă sistemul este viabil sau nu şi dacă ştim cum să-l ducem la final, în aşa fel încât să fie util pentru Europa, şi apoi să decidem cum să procedăm în continuare.
În ceea ce priveşte programul de reinstalare, sunt de acord că este necesar să se elaboreze un standard legislativ care ar restrânge imigraţia ilegală în Uniunea Europeană şi care ar stabili condiţiile pentru o migraţie legală.
Cu toate acestea, poate că ar trebui să ne bazăm pe experienţa colegilor noştri din ţările în curs de dezvoltare, care spun că nu întreg procesul de migraţie, nu toate călătoriile conaţionalilor lor în Uniunea Europeană au legătură cu restricţiile de securitate cu care se confruntă aceşti oameni, ci se întâmplă din motive economice.
Martin Ehrenhauser
(DE) Doamnă preşedintă, aş dori doar să-mi iau de pe inimă, de fapt, câteva comentarii cu privire la raportul Maňka. Am convenit acest lucru mai devreme cu colegul dumneavoastră. Doresc să-mi exprim foarte clar opoziţia faţă de creşterea indemnizaţiei de secretariat, mai ales la suma prevăzută de 1 500 de euro. De asemenea, mă opun oricărei creşteri de personal aferent acestui Parlament, iar dacă după o evaluare suplimentară se va decide acordarea a 1 500 de euro pe lună în plus pentru indemnizaţia de secretariat, acest lucru ar fi pur şi simplu o bătaie de joc la adresa contribuabililor.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Preşedinta
Domnule Ehrenhauser, cred că vorbiţi despre un alt subiect. Aceasta este dezbaterea comună cu privire la Acordul Schengen. Îmi pare rău că nu aţi apucat să vorbiţi despre raportul Maňka, dar mi-e teamă că acum va trebui să trecem mai departe.
Piotr Borys
(PL) Mai presus de toate, aş dori să-l felicit pe domnul Coelho pentru încă două rapoarte de succes. În al doilea rând, nu mai poate exista cale de întoarcere de la SIS II astăzi. Dacă vrem să ne gândim la un sistem sigur, SIS II trebuie să fie introdus, şi de aceea cred că trebuie să continuăm aceste măsuri şi să sprijinim Comisia în acest sens. Voi aminti tuturor că noul cod al vizelor stipulează că datele biometrice trebuie să fie vizibile în sistem. SIS 1+ nu oferă această garanţie. SIS II va permite verificarea rapidă a datelor în viitor. Aşadar, în această zonă de securitate, nu trebuie să încetăm activitatea cu privire la SIS II. Desigur, ne-am putea dori ca această activitate să fie mai eficientă şi mai reuşită.
Voi aminti tuturor că, nu cu mult timp în urmă, am adoptat, de asemenea, măsuri care înlesnesc condiţiile de călătorie în toată zona Schengen datorită unei vize pe termen lung. În acest sens, activitatea cu privire la SIS II trebuie să continue. Dorim să susţinem Comisia în acest sens, în speranţa că activitatea sa se va desfăşura mai rapid şi mai eficient, şi ar trebui să-i urăm succes Comisiei din acest punct de vedere. Vă mulţumesc.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, aş dori să mulţumesc tuturor deputaţilor pentru sprijinul lor şi comentariile cu privire la aceste două subiecte diferite, dar foarte importante.
Vorbind mai întâi despre SIS II, acesta a fost cu siguranţă - şi eu sunt prima care a recunoscut acest lucru - o poveste lungă, după cum a spus cineva. Reprezintă un dosar complex şi foarte dificil. Probabil au existat lucruri care ar fi putut fi făcute mai bine în trecut, dar, de când am preluat postul, am încercat cu adevărat să mă ocup de acest lucru într-un mod foarte transparent şi amănunţit. Comisia a urmat întocmai foaia de parcurs prezentată de către Consiliu, iar la ultima reuniune Consiliul a convenit asupra concluziilor. Unele state membre au fost sceptice, dar au fost de acord cu privire la concluzia că primul test de referinţă a avut succes. În acest moment, lucrăm cu diferiţi experţi în scopul de a evalua şi de a defini cerinţele finale ale statelor membre pentru a răspunde nevoilor lor operaţionale şi pentru a stabili un calendar mai concret, precum şi direcţia de urmat. Pe 3 şi 4 iunie voi face această propunere miniştrilor în vederea discutării şi va exista o evaluare ulterioară a acesteia după perioada de vară. Vom da dovadă, desigur, de transparenţă şi vom lucra tot timpul cu Parlamentul European şi cu raportorul.
Pentru a răspunde la întrebarea cu privire la noile state membre, aderarea Bulgariei şi României se va face în ambele cazuri prin intermediul SIS I. Între timp se fac, în acest sens, aranjamente referitoare la Bulgaria şi România.
Ne pregătim acum pentru al doilea test de referinţă al SIS, unul de succes sperăm noi, ce va avea loc ceva mai târziu în această toamnă. Până la finalizarea cu succes a acestuia, am stabilit contacte şi modalităţi în scopul de a menţine planul de rezervă în caz de urgenţă pentru viitor. Să sperăm că nu va fi nevoie, dar noi ne-am pregătit şi pentru acest lucru. În acelaşi timp, permiteţi-mi să mulţumesc tuturor deputaţilor, mai ales domnului Coelho, pentru sprijin şi să vă asigur de transparenţa şi angajamentul total din partea Comisiei în relaţia cu Parlamentul European cu privire la acest dosar.
Referitor la problema reinstalării, sunt întru totul de acord cu domnul Busuttil, care a spus că a fost surprins de faptul că acest lucru nu a existat mai dinainte. Este, desigur, o iniţiativă foarte bună să adunăm resursele statelor membre şi să încurajăm angajamentul ulterior pe scena internaţională, în scopul de a atenua presiunea în taberele de refugiaţi în urma unei crize sau a unei situaţii foarte dificile. Putem inspira statele membre să utilizeze mai inteligent fondurile şi să coordoneze acest lucru împreună cu ICNUR. Acesta este, desigur, un lucru care ar putea consolida într-adevăr rolul nostru pe scena internaţională şi care ar avea cu adevărat importanţă pentru aceşti oameni care sunt prinşi într-o situaţie foarte dificilă. ICNUR estimează că numai anul trecut 747 000 de persoane au avut nevoie de reinstalare. Aşa cum a spus dna Flautre, ceea ce putem face noi este să oferim ajutor, însă nevoile sunt enorme. Cred că există un acord major cu privire la obiectivul şi scopul acestui fond şi sper să putem găsi o soluţie la problemele de procedură foarte curând, astfel încât propunerea să poată fi adoptată fără întârziere.
Caţiva deputaţi au făcut trimitere la solidaritatea internă. Aceasta are, desigur, o legătură, dar reprezintă un subiect puţin diferit. Personal, eu recunosc şi nevoia pentru acest lucru. Comisia a făcut deja propuneri în acest sens. Am propus un mecanism de suspendare temporară în Regulamentul Dublin şi am înfiinţat Biroului European de Sprijin care se va deschide în Malta în cursul acestui an. Avem proiectul-pilot Malta, iar acum îl evaluăm. Sunt de acord că ar trebui să încercăm să găsim modalităţi pentru a-l face mai permanent şi pentru a implica mai multe state membre. Aceasta, desigur, sub rezerva dorinţei statelor membre de a contribui, dar Comisia va analiza acest aspect şi, de asemenea vom cerceta un mecanism general de solidaritate în cadrul UE şi-l vom prezenta anul viitor. Aşadar, putem reveni la această discuţie, care este uşor diferită faţă de programul de reinstalare al UE, dar, cu toate acestea, foarte importantă.
Mulţumesc foarte mult, domnilor Coelho, Tavares şi Alvaro pentru activitatea dvs. cu privire la aceste două dosare foarte importante. Aştept cu nerăbdare să lucrez cu dvs. pentru a le finaliza cât mai curând posibil.
Carlos Coelho
Multe mulţumiri pentru comentariile pozitive din partea diferiţilor colegi deputaţi. Doamnă Malmström, am vrut să ştiţi că Parlamentul este conştient de faptul că aţi moştenit acest proces şi am încredere în abilităţile şi inteligenţa dumneavoastră în vederea găsirii celui mai bun final posibil. Apreciem, de asemenea, eforturile pe care le-aţi făcut în ceea ce priveşte transparenţa, pe care colegul meu deputat, domnul Enciu, le-a evidenţia foarte bine, de altfel.
În ceea ce priveşte termenul limită, transmitem semnale greşite dacă noile instrumente de migrare nu au un termen limită. După toate întârzierile, prelungirea pe termen nelimitat a mandatului Comisiei nu are niciun sens. Înţeleg că Comisia nu este în măsură să respecte în mod obligatoriu obiectivul propus de Parlament, dar noi îl vom stabili şi, dacă, dintr-un motiv sau altul, procesul nu a fost finalizat până la acel punct, puteţi reveni la Parlamentul European pentru a solicita o prelungire şi explica motivul pentru aceasta. Prelungirea mandatului Comisiei fără niciun termen limită este un semnal teribil după aceste întârzieri, atât pentru instituţiile europene, cât şi pentru publicul european.
Sunt de acord cu ideea dumneavoastră conform căreia Consiliul pentru gestionarea programului global nu trebuie să fie o adunare. Înţeleg, prin urmare, rezervele Comisiei cu privire la limitarea accesului la lucrările sale: Sunt întru totul de acord. Propunerea Parlamentului a fost rezultatul unui proiect mai puţin favorabil al propunerii iniţiale din partea Comisiei, deoarece Comisia, simultan cu limitarea componenţei Consiliului pentru gestionarea programului global, permitea participarea oricărei alte persoane oficiale din partea Comisiei, a Consiliului sau a statelor membre. Astfel, apare o întrebare legitimă: de ce oficialii Comisiei şi ai statelor membre pot participa, iar cei ai Parlamentului nu? Dacă restrângem acest organism la nivelul funcţiilor sale, cred că vom fi cu toţii de acord, mai ales având în vedere garanţiile pe care comisarul le-a dat cu privire la îmbunătăţirea transparenţei.
Rui Tavares
Doamnă preşedintă, transmit mulţumirile mele deputaţilor care au luat parte la dezbatere şi doamnei comisar. Eu cred că, dacă există vreun acord cu privire la ceea ce se doreşte în ceea ce priveşte problema reinstalării refugiaţilor, se datorează faptului că înţelegem în sfârşit, în dezbaterea privind imigraţia - şi ştim cu toţii cât de dificil este în Europa, împreună cu dezbaterea privind dreptul de azil şi de refugiaţi -, avem de-a face cu o problemă pe care o putem rezolva. O putem rezolva pentru noi şi pentru refugiaţi, pentru că orice persoană care a vizitat taberele de refugiaţi ştie că acolo sunt copii care pierd unul, doi sau trei ani de studiu pe care i-ar putea urma în Europa. Cred că acest lucru ne dă gradul corespunzător de urgenţă pentru această dezbatere.
De asemenea, sper că problemele de procedură vor fi depăşite rapid, în conformitate cu ceea ce este scris în tratate, pentru că ştim cu toţii că ceea ce avem nu este de ajuns şi ştim cu toţii că simpla atribuire a unei părţi din buget nu reprezintă încă un program de reinstalare a refugiaţilor în adevăratul sens al cuvântului. De fapt, acesta este tipul de subiect pentru care ne-am propus raportul din proprie iniţiativă, pe care, de asemenea, îl discutăm astăzi şi în care este vorba despre calitate: calitatea este de o importanţă vitală în integrarea refugiaţilor şi necesită o abordare multilaterală care implică organizaţii non-guvernamentale, factori locali şi autorităţi locale. Această abordare trebuie să rezolve, de asemenea, multe dintre problemele birocratice de coordonare pe care le întâmpinăm astăzi.
Faptul că procesul în cazul acestor copii, care sunt în tabere de refugiaţi şi nu merg la şcoală încă şi care ar avea dreptul să fie restabiliţi, durează mult se datorează, după cum ne spun factorii din cadrul agenţiilor de frontieră din mai multe state membre, perioadei lungi de timp de care au nevoie statele membre pentru a se coordona pentru a valida documentaţia de tranzit, de exemplu, care poate fi realizată în principal cu ajutorul unui instrument despre care am sugerat, în raportul din proprie iniţiativă, că ar trebui să fie pus în aplicare de către Biroul European de Sprijin pentru Azil (BESA). BESA este o unitate de reinstalare cu un număr redus de funcţionari, dar cu oameni care lucrează permanent la reinstalare, care ştiu cum să facă schimb de bune practici, care ştiu cum să prezinte noilor state membre mecanismele de reinstalare şi care ştiu cum să se coordoneze chiar şi cu Serviciul european pentru acţiune externă pentru a facilita procesul de reinstalare.
Odată hotărâţi că aceste persoane vor fi reinstalate, nu există niciun motiv să amânăm lupta împotriva birocraţiei, înainte de a putea face cu adevărat faţă integrării acestora pe teritoriul european.
Preşedinta
Dezbaterea comună a fost închisă.
Votul va avea loc azi la prânz.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Stavros Lambrinidis  
Votăm azi cu privire la adoptarea unui program comun de reinstalare la nivelul Uniunii Europene pentru solicitanţii de azil provenind din ţări terţe. Cu toate acestea, există o altă dezbatere care trebuie să aibă loc. De mai bine de zece ani, Europa se confruntă cu un aflux mare de refugiaţi şi cu valuri de imigraţie. Sudul Europei a fost lăsat să ducă întreaga povară a umanitarismului european şi şi-a atins limitele cu ceva timp în urmă. În timp ce Europa - pe bună dreptate - a pregătit un fond pentru ţările terţe, nu există nicio dispoziţie pentru statele membre.
Raportul nu face decât să recunoască problema. Alte rapoarte, cum ar fi cel cu privire la înfiinţarea Biroului european de sprijin pentru azil, constituie - cel puţin pe hârtie - obligaţia de a sprijini statele membre ale căror sisteme de azil şi primire sunt sub o anumită presiune din cauza poziţiei lor geografice. Un obiectiv declarat în mod expres este acela de a sprijini dezvoltarea unui mecanism de solidaritate, cum ar fi transportul persoanelor care au dreptul la protecţie internaţională în cadrul UE.
Să sperăm că Europa descoperă treptat solidaritatea. Trebuie să avem în vedere că orice întârziere aici îi va afecta pe colegii noştri nevinovaţi.
Jiří Maštálka  
În ceea ce priveşte chestiunea Sistemului de Informaţii Schengen, doresc să subliniez din nou faptul că autorităţile de stat din Republica Cehă, precum şi autorităţile locale şi politicieni individuali, inclusiv europarlamentari, au de-a face în mod constant cu plângeri din partea cetăţenilor cehi cu privire la controalele şi inspecţiile nejustificate şi umilitoare ale poliţiei la care sunt adesea supuşi atunci când călătoresc în Germania, atât în imediata apropiere a frontierei de stat, cât şi în regiunile mai largi ale frontierei germane. Această abordare a poliţiei şi autorităţilor vamale germane, desfăşurate cu mare frecvenţă şi dexteritate, are un impact negativ semnificativ, nu numai asupra relaţiilor ceho-germane, ci şi, mai presus de toate, asupra atitudinii cetăţenilor cehi faţă de integrarea europeană. Ca urmare a aderării Republicii Cehe la Sistemul de Informaţii Schengen, cetăţenilor cehi li s-a spus că se bucură de libertatea de circulaţie nestingherită pe teritoriul UE, inclusiv în Germania, exact aşa cum anticipează şi garantează sistemul Schengen. În opinia mea, comportamentul autorităţilor statului german faţă de persoanele care călătoresc din Republica Cehă este nefondat într-o mare majoritate a cazurilor şi în contradicţie cu libera circulaţie a persoanelor declarată.
