Ändring av kapitalkravsdirektiven (2006/48/EG och 2006/49/EG) - Gemenskapsprogram för finansiella tjänster, finansiell rapportering och revision
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är en gemensam debatt om
betänkandet av Othmar Karas, för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiven 2006/48/EG och 2006/49/EG vad gäller banker anslutna till centrala kreditinstitut, vissa frågor som gäller kapitalbasen, stora exponeringar, tillsynsrutiner och krishantering - C6-0339/2008 -, och
betänkandet av Karsten Friedrich Hoppenstedt, för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av ett gemenskapsprogram till stöd för särskild verksamhet på området för finansiella tjänster, finansiell rapportering och revision - C6-0031/2009 -.
Othmar Karas
föredragande. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! I dag har jag möjligheten att lägga fram för er inte bara resultaten från utskottet för ekonomi och valutafrågor utan även resultaten av långa förhandlingar med rådet och kommissionen. I förra veckan uppnådde vi en överenskommelse i trepartssamtalen om att utarbeta ett nytt regelverk för finansmarknaderna.
Jag ber er att betrakta dessa förslag som vi debatterar i dag som ett komplett paket. En del av oss i parlamentet, rådet och kommissionen vill ha mer, andra vill ha mindre. Jag kan säga er att vi inte var överens om den minsta gemensamma nämnaren, men vi försökte att komma överens om mer än den största gemensamma nämnaren.
Vi har föreslagit en linje för de kommande stegen eftersom detta inte kan vara mer än ett första steg. Vi har inte kommit med ett svar på den ekonomiska och finansiella krisen. Men vi är redo att ta nästa steg för att få ett genombrott i utvecklingen av ett nytt regelverk för finansmarknaderna som kommer att leda till en förenkling av regleringen av finansmarknaderna och till europeisering, vilket kommer att skapa visshet för finansmarknaderna och stabilitet för alla marknadsdeltagare. Detta representerar en utveckling av finansmarknaderna, är en reaktion på finanskrisen och skyddar den decentraliserade sektorn.
Jag vill tacka Pervenche Berès, Sharon Bowles och mina kolleger i andra grupper för deras stöd, och särskilt sekretariatet och alla i personalen.
Detta förslag leder till ökad öppenhet, ökad rättssäkerhet och ökad stabilitet och skapar därför större förtroende i en tid som just kännetecknas av bristande förtroende. Det är inte enbart ett regelverk som vi föreslår. Under det senaste plenarsammanträdet beslutade vi att reglera kreditvärderingsinstitut. Vi antog den nya tillsynsstrukturen för försäkringsbranschen och kommissionen lade fram ett nytt förslag om hedgefonder. Det är ett tilläggspaket, med vilket vi visar vägen.
Det finns fem punkter. Den första är övervakningen av finansmarknaden, där vi som ett första steg förstärker Europeiska banktillsynskommitténs (CEBS) och Europeiska centralbankens roll. Vi har också förstärkt balansen mellan hemlandets och värdlandets tillsynsmyndigheter. Det andra steget är att vi nu måste uppnå större integration av tillsynen över finansmarknaden. Alla kraven finns i detta betänkande, eftersom vi behöver en integrerad tillsynsstruktur som gör det möjligt för oss att klara de nya utmaningarna.
Det andra området är värdepapperiseringen, beviljandet av lån. För första gången inför vi regeln att ett lån endast kan beviljas om långivaren har bibehållit intresset i värdepapperiseringen i sin bokföring. Vi har föreskrivit ett kvarhållande av minst fem procent, men vi har gett CEBS i uppdrag att undersöka om en ökning är rimlig och att offentliggöra sina resultat i en kommissionsöversyn före årets utgång och särskilt beakta den internationella utvecklingen. Detta är en viktig signal till marknaderna: utan bibehållande finns det ingenting. bibehållandet leder till öppenhet och ger också bättre kontroll.
För det tredje har vi reglerat stora exponeringar när det gäller kvoten mellan egna medel och risk. Ingen stor exponering får uppgå till mer än 25 procent av bankens egna medel. Och när bankerna lånar till varandra får den inte överstiga 150 miljoner euro.
Den fjärde punkten är att vi arbetar för att förbättra kvaliteten på de egna medlen och hybridkapital. Vi beaktar dock befintliga lagregler i medlemsstaterna eftersom vi inte vill ha konjunkturförstärkande effekter under den ekonomiska och finansiella krisen. Att vi har skapat en korrekt, professionell övergångsreglering är en viktig punkt, särskilt för kooperativ, sparbanker och passiva kapitalinsatser i Tyskland. Trots detta finns det fortfarande mycket att göra.
Jag vill ta upp konjunkturförstärkning som den femte punkten.
I betänkandet anges att kommissionen tydligt måste identifiera de konjunkturförstärkande effekterna av befintliga direktiv mycket snabbt och vi måste se till att den nödvändiga förändringen sker före hösten.
Jag uppmanar er att godkänna betänkandet och förslaget till överenskommelse i trepartssamtalet så att EU och Europaparlamentet kan behålla sin ledande roll i reformen av finansmarknaderna. Det är också viktigt att vi genomför alla krav för den framtida utvecklingen så att vi öppnar för en förbättrad, mer stabil och förtroendefull finansmarknad och återigen intar en ledande roll vid det kommande G20-toppmötet. Jag ber om ert stöd till detta.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
föredragande. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Bristen på finansiell tillsyn som fungerar på ett enhetligt sätt i hela EU och misslyckandet för systemet på internationell nivå och EU-nivå är några av skälen till den rådande finansiella och ekonomiska krisen. Vi måste därför se till att informationen integreras i systemet på ett samordnat sätt och att de enskilda organisationerna utväxlar information så att ytterligare en kris kan undvikas.
Den goda offentliga tillsynen i vissa medlemsstater måste optimeras för alla 27 medlemsstaterna för att säkra god informationsöverföring. För detta behövs ekonomiska resurser. Vi måste lösa krisen nu och tillhandahålla resurser nu. Det är exakt det som vi åstadkommer med gemenskapsprogrammet till stöd för särskilda åtgärder på området för finansiella tjänster, finansiell rapportering och revision.
Jag välkomnar att kommissionen svarat på parlamentets krav på åtgärder och föreslår att gemenskapen ska ge ekonomiskt stöd till sektorn för finansiella tjänster och till finansiell rapportering och revision samt till verksamheter i vissa EU-institutioner och internationella institutioner för att se till att gemenskapens politik på området är effektiv. Ett nytt gemenskapsprogram kommer att införas för att göra det möjligt att ge direkta bidrag från gemenskapsbudgeten till finansieringen av dessa enskilda institutioner.
Samfinansiering av detta slag till kommittéer och tillsynsmyndigheter kan i hög grad bidra till att garantera att dessa fullgör sina uppdrag på ett oberoende och effektivt sätt. Programmet måste vara tillräckligt flexibelt utformat och ha tillräckliga medel för att garantera att kraven för Lamfalussykommittéer på minst nivå 3, inbegripet Europeiska värdepapperstillsynskommittén (CESR), Europeiska tillsynskommittén för försäkringar och tjänstepensioner (CEIOPS) och Europeiska banktillsynskommittén (CEBS), täcks. Kommissionens förslag låg 40 procent under det som Lamfalussykommittéerna på nivå 3 ansåg nödvändigt för de kommande fyra åren. Det fanns mycket lite intresse i rådet för en betydligt ökad budget trots att det stod klart att det krävs betydande förbättringar av finansmarknaden.
I slutet av förhandlingarna kom vi överens om en siffra på ungefär 40 miljoner euro under fyra år: 500 000 euro för Lamfalussykommittéerna på nivå 3 under 2009 och ytterligare 38,7 miljoner euro från 2010 till 2013, varav 13,5 miljoner öronmärkts för dessa kommittéer. När det gäller kommittéerna för finansiell rapportering och revision var kommissionens ursprungliga förslag till reform av organisationen för svagt. Här har vi i parlamentet kunnat göra förbättringar och efter trepartsförhandlingarna har vi uppnått ett godtagbart resultat när det gäller de enskilda finansiella referensbeloppen och finansieringsperioderna. De senaste resultaten från Larosièregruppen och rapporten visar att det finns goda skäl till att kommissionen senast den 1 juli 2010 ska lägga fram en rapport för parlamentet och rådet om fortsatt reform av regleringen och tillsynen över de europeiska finansmarknaderna för att anpassa programmet till de ändringar som har gjorts.
Mot bakgrund av den rådande finanskrisen förefaller det viktigt att ge högsta prioritet åt att öka konvergensen i tillsynen och samarbetet på området för finansiella tjänster i samband med finansiell rapportering och revision.
Under plenarsammanträdet om solvens II för 14 dagar sedan sa jag att det var viktigt att EU skickade tydliga signaler som resten av världen fäster avseende vid. Jag anser att vi har skickat tydliga signaler under de senaste veckorna, bland annat Othmar Karas betänkande om kreditvärderingsinstitut, om att våra internationella partner bör ta oss på allvar och att vi inte bara är fripassagerare, som vi har varit under de senaste decennierna. Det är en bra signal.
Jag vill tacka mina skuggföredragande Sharon Bowles och Pervenche Berès. Eftersom detta är mitt sista tal i parlamentet vill jag också tacka kommissionen, mina parlamentskolleger och rådet för deras samarbete. Det har varit ett nöje att arbeta med er alla. Låt mig ge ett exempel på ett glädjande resultat av detta samarbete. Det tjeckiska ordförandeskapet och rådet beslöt för 30 minuter sedan att godkänna resultatet av trepartsförhandlingarna. Vi har ett förslag som vi kan anta i dag och jag är säker på att de stora grupperna i parlamentet också kommer att rösta för dessa förslag.
Tack ännu en gång för ert samarbete.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Två veckor efter vår senaste debatt om åtgärder mot finanskrisen välkomnar jag möjligheten att få diskutera ytterligare åtgärder med er som beslutats för att möta denna utmaning.
I dag är jag särskilt nöjd med att välkomna utsikterna till en överenskommelse vid första behandlingen av två viktiga åtgärder: gemenskapsprogrammet för att stödja de särskilda verksamheterna på området finansiella tjänster, finansiell rapportering och revision samt översynen av kapitalkravsdirektivet. Båda bör ge ett viktigt bidrag, inte bara till återhämtningsansträngningarna, utan också, och detta är mycket viktigt, till den långsiktiga effektiviteten i den finansiella övervakningen och styrkan hos EU:s finansiella sektor.
För det första vill jag välkomna parlamentets förslag till ändringar av ett gemenskapsprogram för att stödja särskilda verksamheter på området för finansiella tjänster, finansiell rapportering och revision. Finanskrisen har visat att EU:s övervakningsarrangemang behöver förstärkas ytterligare. Den har också påmint oss om betydelsen av insyn och av att de organ som arbetar med finansiell rapportering och revisionsstandarder är oberoende.
För att uppnå dessa mål är det enligt kommissionens mening viktigt att ge huvudorganen på dessa områden en förstärkt roll, men på europeisk och internationell nivå. Det är därför som kommissionen föreslog att de skulle få ekonomiskt stöd.
Vi tror att det finns ett samförstånd om att alla dessa organ behöver en stabil, diversifierad och adekvat finansiering. När programmet antagits kommer det att göra det möjligt för dem att utföra sina uppdrag på ett mer oberoende och effektivt sätt. För de tre tillsynskommittéerna kommer programmet att vara ett första steg mot att förstärka deras befogenheter i linje med rekommendationerna i de Larosière-rapporten.
Det skulle ge dem möjlighet att utveckla projekt som förstärker konvergensen i tillsynen i Europa och samarbetet mellan nationella tillsynsmyndigheter. I synnerhet kommer utbytet av information att förenklas genom införandet av nya it-verktyg. Gemenskapsutbildning för nationella tillsynsmyndigheter kommer att göra det möjligt att utveckla en gemensam tillsynskultur.
Programmet kommer också att bereda marken för följande steg i tillsynsreformerna, som kommissionen kommer att arbeta med under de kommande veckorna. Vi behöver också sörja för hög kvalitet på bestämmelserna om finansiell rapportering och revision, som är harmoniserade på internationell nivå. Vi måste se till att europeiska användare får lika villkor och att reglerna för detta utvecklas av standardiseringsorganen.
Detta är ett viktigt villkor för att skapa ett gynnsamt affärsklimat för företagen, särskilt under de rådande ekonomiska förhållandena. Genom att undvika att International Accounting Standards Committee Foundation (IASCF), European Financial Reporting Advisory Group (EFRAG) och den internationella offentliga övervakningsnämnden är beroende av frivillig finansiering från ensartade och potentiellt partiska parter, kan vi förbättra kvaliteten och trovärdigheten i standardiseringsprocessen.
Genom att förstärka EFRAG ger vi EU starkare rådgivning när internationella standarder om finansiell rapportering utvecklas av internationella organisationen för internationell redovisningsstandard (IASB). Genom att hjälpa den internationella offentliga övervakningsnämnden att öka sina tillsynsbefogenheter tänker vi se till att de internationella revisionsstandarderna uppfyller EU:s krav på kvalitet i tillämpningen.
De föreslagna ändringarna av kommissionens förslag innebär justeringar av hur anslaget ska fördelas mellan mottagarna. Vi är inte helt nöjda med detta. Framför allt skulle vi ha föredragit att inga belopp omfördelades från EFRAG till EU:s tillsynskommittéer.
EFRAG är ett europeiskt organ. Det är ett viktigt element i EU:s inflytande i IASCF:s standardiseringsprocess. En omfördelning av de anslagna medlen från EFRAG till andra europeiska organ sänder inte ut rätt budskap. Vi är dock medvetna om att endast ett mycket begränsat belopp kommer att omfördelas från EFRAG till EU:s tillsynskommittéer.
Vi anser också att vi fortfarande kan uppnå de flesta av de mål som vi siktar på genom programmet, och av dessa skäl kan vi stödja ändringsförslagen. Som Karsten Friedrich Hoppenstedt sa är jag glad över detta tillfälle att tillkännage att Coreper i förmiddags antog de föreslagna ändringsförslagen, och detta innebär att både rådet och kommissionen nu stöder parlamentets förslag.
När det gäller översynen av kapitalkravsdirektivet är jag glad över att kunna tillkännage att kommissionen allmänt stöder parlamentets ändringsförslag. Ett allmänt men inte fullt stöd, eftersom kommissionen fortfarande har vissa betänkligheter om värdepapperisering.
Det förslag som kommissionen antog i oktober är resultatet av det omfattande samråd som inleddes före finanskrisen. I många avseenden har denna översyn av kapitalkravsdirektivet visat sig vara en läglig och handfast första reaktion på krisen.
Europaparlamentet har på ett lovvärt sätt reagerat skyndsamt genom att antag detta förslag vid första behandlingen. Därför har vi nu striktare principer om hanteringen av likviditetsrisker, starkare bestämmelser om riskspridning, förstärkt tillsyn, en bättre kapitalbas och intresse med i spelet, tillsammans med krav på noggrannare genomgångar för värdepapperisering. Detta är med alla mått mätt ett betydande framsteg.
Vad gäller de nu ryktbara fem procenten som bibehålls vid värdepapperisering är jag glad över att se att parlamentet har motstått branschens krav på att avskaffa det som de så sent som förra året betecknade som fullständig nonsens. Jag vill säga att regeln om bibehållande av intresse har framkommit som något som inte är nonsens utan vanligt sunt förnuft. Den erkänns nu av G20 som en viktig åtgärd för att förstärka det finansiella systemet. Om vi ser framåt kommer kommissionen att utan minsta tvekan stödja fortsatta ansträngningar att göra texten ännu mer vattentät.
Kommissionen har gått i täten för de globala initiativen för att lösa krisen. Baselkommittén för banktillsyn kommer att följa exemplet. Jag välkomnar därför starkt bestämmelsen om en översyn i slutet av 2009 så som Europaparlamentet föreslår. Kommittén kommer att överväga behovet av att öka bibehållandekravet, med hänsyn till den internationella utvecklingen.
Jag konstaterar också att parlamentet till min belåtenhet har motstått näringslivets krav på mindre strikta regler när det gäller risker mellan banker. Vi måste komma ihåg att bankerna inte är riskfria. Detta är en viktig lärdom av finanskrisen. Tillräcklig diversifiering och säkerhet är viktigt för att trygga den finansiella stabiliteten.
När det gäller kapitalbasen förstår jag somliga ledamöters motvilja inför att parlamentet skulle kunna överväga att försämra vissa nationella instrument som inte uppfyller kraven för klass 1-kapital som utgör kärnkapital. Låt mig förklara detta närmare. Jag förstår denna motvilja, men endast under de rådande ekonomiska omständigheterna. Mycket återhämtning står på spel. Kommissionen är starkt inriktad på att ytterligare förstärka kapitalbasens kvalitet, så som man kom överens om vid G20-toppmötet.
I fråga om värdepapperiseringen anser kommissionen fortfarande att det i vissa avseenden hade varit en fördel att ytterligare klargöra och ange hur bibehållandet av de fem procenten ska beräknas. Jag är medveten om att Europaparlamentet har arbetat under tidspress, och jag är glad över att kommissionen får en andra chans att strama upp texten i en rapport i slutet av 2009.
De två betänkanden som ni ska rösta om i dag visar att när Europaparlamentets ledamöter, finansministrarna och kommissionsledamöterna tänker lite mer långsiktigt och visar politiskt ledarskap är det möjligt att få en snabb och effektiv reaktion på problemen. Båda de åtgärder som diskuteras i dag kommer att ge ett betydande bidrag till att bana väg för en översyn av EU:s finansiella regelverk och om tillsynen av tillämpningen.
Utöver dessa åtgärder lade vi förra onsdagen fram ett paket med viktiga initiativ för att hantera finanskrisen, bland annat om alternativa investeringsfonder, ersättningsstrukturer och paketerade investeringsprodukter för icke-professionella investerare.
Sist men inte minst kommer kommissionen om tre veckor att offentliggöra ett meddelande om kommissionens syn på uppföljningsåtgärder till rekommendationerna i de Larosière-rapporten om finansiell tillsyn. Efter godkännande från Europeiska rådet i juni kommer fler lagstiftningsförslag att läggas fram under hösten.
Gary Titley
föredragande för yttrandet från budgetutskottet. - (EN) Herr talman! Jag har begärt ordet om Hoppenstedtbetänkandet för att framföra budgetutskottets synpunkter. Precis som för Karsten Friedrich Hoppenstedt är detta mitt sista anförande i kammaren efter 20 år.
Budgetutskottet erkänner vikten av förslagen och att de är av överhängande betydelse. Det är ganska klart att vissa viktiga politiska EU-åtgärder kommer att undergrävas om de inte får ordentlig finansiering, och därför är vi glada över att kunna stödja förslaget. Vi vill dock framhålla att medlen kommer från marginalen i budgetrubrik 1a, och således kommer att minska den marginalen och därmed reducera de tillgängliga medlen för andra projekt som kan komma att vara viktiga i framtiden. Vi bör ha detta i åtanke.
För det andra bör vi också se till att dessa organisationer inte under några omständigheter blir till byråer, för i så fall skulle de naturligtvis omfattas av det interinstitutionella avtalet om byråer.
Slutligen vill vi inte att budgetutskottets yttrande på något sätt ska undergrävas av brådskan att få igenom dessa förslag. Det är därför som budgetutskottet glädjande nog kunde stödja Charlie McCreevys förslag i måndags kväll om tillfällig finansiering, så att vi kan få till stånd de rätta finansieringsförfarandena och verkliga trepartssamtal om de finansiella konsekvenserna av förslagen.
Talmannen
Tack Gary Titley, för de 20 år som du har ägnat åt den europeiska saken.
John Purvis
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Vi tycks vara en rad veteraner som har begärt ordet, men jag önskar att jag inte höll mitt sista anförande i Europaparlamentet i det värsta ekonomiska läget under min livstid - och detta är en livstid som börjande under det frostiga 1930-talet - och jag önskar också att jag inte hade behövt tala i en debatt om en EU-rättsakt som tyvärr inte är helt tillfredsställande, nämligen kapitalkravsdirektivet.
Jag och min grupp stöder den kompromiss som föredragande Othmar Karas med stor skicklighet och tålamod uppnådde under stark tidspress och under de rådande osunda ekonomiska förhållandena. Jag hoppas dock att mina kolleger som återvänder hit efter valet kommer att återgå till det fullständiga medbeslutandeförfarande, som verkligen kan pröva och förfina vår lagstiftning. Jag fruktar att mycket av denna förhastade lagstiftning kommer att visa sig få oavsedda och ogynnsamma konsekvenser. Exempelvis fruktar jag att bestämmelserna om stora exponeringar, som lovprisats av kommissionsledamot Charlie McCreevy och som föranletts av verkliga farhågor om motpartsrisken, kommer att göra det mycket svårare att återuppliva interbankmarknaden till dess fulla och önskvärda omfattning. Jag fruktar att den nya bestämmelsen om bibehållande, som också lovprisades av kommissionsledamot Charlie McCreevy, faktiskt kommer att hämma återupplivandet av värdepapperiseringen, som är en viktig, dominerande och gynnsam mekanism för finansiering av bostadslån, billån och konsumtion.
Alla statliga stimulansåtgärder som man kan överväga kan inte uppväga en döende värdepappersmarknad. Jag hoppas därför att när det blir dags att se över direktivet kommer de nödvändiga konsekvensbedömningarna att ha gjorts, kloka rådgivare ha tillfrågats, det globala sammanhanget helt och fullt beaktats och fullt lämpliga bestämmelser till sist ha genomförts.
Pervenche Berès
Herr kommissionsledamot! Jag beklagar att rådets ordförandeskap är frånvarande. Herr McCreevy, ni har gjort ert mandat som kommissionsledamot för den inre marknaden till ett regleringsmässigt stillestånd. Tyvärr - och jag vet inte riktigt hur jag ska formulera detta - ni borde ha ändrat uppfattning och följt råden från Europaparlamentets socialdemokratiska grupp som när Giorgos Katiforis betänkande lades fram sa till er att lagstiftningen om kreditvärderingsinstitut behövdes, eller så skulle ni ha lyssnat till vår föredragande Poul Nyrup Rasmussen som sa till er att bibehållandet av ett intresse vid värdepapperisering behövde införas i banksektorn.
Slutligen borde ni också ha beslutat om att införa garantier för bankinsättningar. Ni förstår, ”regleringssemester” är ingen nyhet. Som tur är kommer vi inte längre att behöva behandla dessa frågor med er under nästa parlamentsperiod. Jag säger detta eftersom det senaste förslag som ni lagt fram för oss om alternativa fonder och investeringsfonder var orimligt, och att ni inte ville komma och diskutera det med utskottet för ekonomi och valutafrågor bevisar det.
När det gäller Othmar Karas betänkande är det ett viktigt betänkande som vi ska anta i dag, eftersom det ger en signal inom EU till vår banksektor och till våra G20-partner att bibehållande av intresse måste införas för värdepapperisering. Våra fonder måste definieras bättre. I framtiden kommer det att behövas mer transnationell tillsyn över grupper och integrerad övervakning enligt riktlinjerna i Jacques de Larosières rapport. Slutligen måste vi organisera clearingcentralerna för derivat och kreditswappar.
Jag vill också tacka Othmar Karas för det sätt på vilket vi har kunnat återuppta trepartsamtalet så att vi inom perioden fram till dess att direktivet träder i kraft kan se över tröskeln för bibehållandet. Efter att ha beställt undersökningar och gett CEBS i uppdrag att bestämma under vilka omständigheter som bibehållandet ska expertplaneras har vi kunnat verifiera om tröskeln på 5 procent som vi ska rösta om i dag var den lämpliga tröskeln, ännu mer nu när vi har korrigerat omfattningen av bibehållandet genom att göra det som jag anser vara det rätta valet och bli av med de garantier som John Purvis eftersträvat.
När det gäller Hoppenstedtbetänkandet vill jag hjärtligt tacka honom eftersom jag anser att vi här engagerar oss på ett praktiskt och positivt sätt. Tidigare skulle kommissionen ha sagt oss att den inte kunde hitta Lamfalussykommittéer på nivå 3. I dag är det möjligt även innan dessa kommittéer blir byråer. Vi välkomnar detta. På föredragandens initiativ kommer därför både drift- och projektkostnader att bli berättigade till finansiering och parlamentet kommer att ha ordentlig insyn i utformningen av de projekt som finansieras på detta sätt. Vi kan endast välkomna detta. Det är ett steg i rätt riktning.
Slutligen när det gäller redovisningsstandarder och villkoren för de internationella organisationernas bidrag till utformningen av dem, har vi pressat dessa organisationer för att de ska förbättra sin egen styrning och definiera sina roller bättre. Jag anser att Europaparlamentet i och med Karsten Friedrich Hoppenstedts betänkande har gjort ett bra arbete även på detta område och jag vill tacka samtliga föredragande och hela parlamentet om det som jag hoppas antar dessa båda betänkanden med en stor majoritet senare.
Sharon Bowles
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Den överenskomna lydelsen av kapitalkravsdirektivet är ett bra steg framåt i fråga om primärkapital, exponeringar och tillsyn. Värdepapperiseringsbestämmelsen, nu försedd med proportionella påföljder om inte kraven på noggrann genomgång uppfylls, är inte perfekt men duger för ändamålet - att återupprätta förtroendet och reparera värdepappersmarknaden. En översyn i slutet av året av procentsatsen för bibehållandet innebär att vi har täckt alla grunder, inklusive internationellt samarbete.
De europeiska problemen med värdepapperiseringen uppkom på köparsidan från USA, men rädsla har gjort att vår egen värdepapperisering har sinat. Bankerna har förlorat huvudinstrumentet som gjorde att de kunde sälja sina lån vidare - ett viktigt instrument eftersom det frigör kapital för vidare långivning och var en viktig drivkraft för tillväxt. Under 2006-2007 uppgick den europeiska värdepapperiseringen till sammanlagt 800 miljarder euro: 526 miljarder euro till stöd för europeiska bostadslån och tiotals miljarder vardera till bilköp, kreditkortsköp och lån till små och medelstora företag - och ja, inklusive omkring 40 miljarder euro i lån till tyska små och medelstora företag. Detta är just de områden där kreditåtstramningen slår hårdast. Det är ingen tillfällighet. Vi måste inse att bankutlåningen begränsas av bankernas kapital och är låsta tills bankerna får tillgång till mer kapital eller säljer lån vidare. Ju förr vi kan få EU:s kvalitetstillsyn över värdepapperiseringen att fungera, desto bättre.
Det kan tyckas att om fem procents bibehållande garanterar ett bra uppförande från bankernas sida skulle tio procent garantera det ännu mer, men bibehållandeandelen kräver en kapitalavgift och minskar därmed det kapital som kan frigöras, vilket i sin tur begränsar utlåningen. Att ha tio procent som mål under en rådande kapitalbrist skulle bara drabba låntagarna och företagen, inte bankerna. Det är därför som andra forum - som också startade med förslag om högre bibehållande - också tenderar att nöja sig med fem procent.
Till sist kommer det att vara intelligent tillsyn som förhindrar nya missbruk i framtiden snarare än reglering för det redan gamla och passerade. I fråga om nivå 3-kommittéerna kan vi se att trots problemen och misslyckandena inom tillsynen är det parlamentet som bättre än medlemsstaterna insett att hål inte kan täppas till utan resurser. Parlamentet har därför krävt mer resurser till dessa kommittéer. Internationella redovisnings- och revisionsorgan kommer också att dra fördel av mer diversifierad och neutral finansiering, och här kan EU ta ledningen, men inte i all oändlighet om inte andra länder följer exemplet. Jag är glad över att ha klargjort detta. Finansiering bör också sökas från användarsidan, exempelvis från investerare.
Konstantinos Droutsas
för GUE/NGL-gruppen. - (EL) Herr talman! Dagens ekonomiska kris beror på överproduktion och överkapitalisering. Det är, vilket alla nu medger, en kris i själva det kapitalistiska systemet. Man försöker framställa krisen som en finansiell kris, som en likviditetskris, för att vilseleda arbetarna och undvika att erkänna de verkliga orsakerna, vilket leder till ökad arbetslöshet, minskade inkomster, flexibla relationer mellan arbetsmarknadens parter och en regelrätt attack på arbetarna.
Genom de åtgärder som vidtas för att övervaka redovisningsstandarder med kontroller av kreditlinjer och egna medel misslyckas vi inte bara med att begränsa bankernas ansvarslöshet; i själva verket är det åtgärder som bankerna själva använder sig av för att dölja denna ansvarslöshet bakom ytlig övervakning och kontroll, en övervakning som, i stället för att skydda intressena hos de småsparare som har varit och fortsätter att vara hotade av den ekonomiska krisen, kommer att bidra till att skydda bankernas konkurrensvillkor och tillåta att nya verktyg används för att öka deras vinster.
De reservationer som bankerna hade till och med mot att få statligt stöd i utbyte mot minimal tillsyn är typiska för deras ansvarslösa inställning, som i marknadens djungel än en gång resulterar i ökade vinster och priser, medan arbetarna än en gång får betala kostnaderna för krisen. Arbetarna låter sig inte luras eller vilseledas av Europeiska unionens beslut för att få ett slut på krisen. De vet att dessa beslut lägger hela krisens tyngd på deras axlar och syftar till att skydda ännu större vinster för kapitalet.
Nils Lundgren
för IND/DEM-gruppen. - Tack herr talman. Vi har nu gått igenom en global finansiell härdsmälta och den fortsätter att plåga oss. Vi måste då analysera varför det har gått så här innan vi börjar handla på EU-nivå. Jag skulle säga följande: Det första är att vi har fått en ägarlös kapitalism. De stora företagen styrs inte längre av sina aktieägare eftersom det är pensionsfonder, försäkringsbolag och andra typer av fonder som gör det. Det leder till att tjänstemän kan styra som de vill, de gör det i eget intresse som är att höja riskerna enormt och då går det så här. Vi har fått för stora banker som är ”too big to fail” som slagordet gäller. Glass-Steagall Act ville hindra detta, men den har avskaffats i USA. Vi bör tänka efter om inte detta är en del av lösningen. Vi har insättningsgarantier för småspararna och även ganska stora sparare. Det betyder att insättarna i bankerna inte bryr sig ett dyft om huruvida bankerna är säkra, eftersom de vet att skattebetalarna skyddar dem. Det är ett problem. Centralbankschefer punkterar inte bubblor utan de prisas tvärtom när de hela tiden ser till att bubblorna kan växa i det oändliga.
Alan Greenspan fick ett enormt gott rykte för någonting som i praktiken är en viktig förklaring till att det har gått så illa. Subprime-lån är starten på detta och en fundamental del, det introducerades av politiker som nu säger: ”Nu ska vi lösa detta genom att ta mera makt från marknaden”. Jag tvivlar. Regelsystemet som fanns i Basel II kringgicks genom shadow banking. Nu talar vi om nya regler för kapital. Om det blir mera shadow banking kommer detta inte att hjälpa. Jag menar därför att vi ska ta ett annat grepp på detta, och fråga vad som bör göras. Då kommer vi att finna att mycket lite bör göras på EU-nivå. Detta är ett globalt problem att hanteras annorstädes.
Sergej Kozlík
- (SK) Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser att en av de bästa åtgärder som vidtagits av Europaparlamentet under denna mandatperiod var förra årets beslut om behovet av strikt reglering och större stabilitet i det finansiella systemet. Det är synd att detta inte skedde tre år tidigare. Framläggandet av ett förslag till direktiv om kapitalkrav är ett annat praktiskt resultat i detta sammanhang. Den finansiella krisen har fäst uppmärksamheten på bristerna i tillsynsmekanismerna, till exempel när det gäller gruppbaserad tillsyn.
Jag håller med om att utgångspunkten för en lösning av problemet bör vara skapandet av ett decentraliserat EU-system för banktillsynsorgan baserat på den europeiska centralbanksmodellen. Jag är också för striktare regler när det gäller värdepapperisering. Originatorerna bör behålla en viss andel av risken i de exponeringar som de värdepapperiserar, och det bör krävas mer noggranna genomgångar från investerare. Det är det enda sättet att nå framsteg.
Zsolt László Becsey
(HU) Tack så mycket, herr talman. Jag vill gratulera föredragandena och gruppernas skuggföredragande för den kompromiss som har nåtts. Även om många av oss tycker att många av argumenten är långt från idealiska eller fördelaktiga, tycker jag att det är viktigt att regleringen utarbetas redan nu, före valet.
Jag vill göra ett par påpekanden. 1. Som föredragande med ansvar för mikrokrediter välkomnar jag att betänkandet innehåller kravet, som också fanns med i mitt betänkande, på ett riskhanteringssystem som återspeglar mikrokrediternas egenskaper, till exempel inga traditionella säkerheter och överskott. Jag hoppas att detta kommer att ske så snart som möjligt. Jag vill tacka Pervenche Berès för hennes ändringsförslag. 2. Jag var mycket kritisk till tillsynssystemen även under debatten om 2005 års ändringsförslag. Detta gäller särskilt tillsynen av moderföretag, vilket faktiskt även väcker frågor av konstitutionell karaktär när det gäller inrättandet av filialer i landet, även om filialer ofta placeras i de nya medlemsstaterna.
Denna sårbarhet minskas, eller kanske rent av upphör tack vare det kollegiala systemet, som enligt min åsikt bara är ett steg i rätt riktning, men inte den verkliga lösningen. För kompromissens skull betraktar jag ändå denna situation som ett framsteg, huvudsakligen för att man i den nuvarande kompromissen också förordar att förslaget till förordning om integrerade tillsynssystem snabbt bör utarbetas grundat på de Larosière-materialet, som enligt vår åsikt redan det kommer att bli bra och dessutom innebära avsevärda fördelar när det gäller gemenskapsanpassningen.
Jag vill särskilt tacka för den solidaritet som har visats länderna utanför euroområdet i samband med ändringsförslaget till artikel 153.3, eftersom de separata riskpremierna - om mitt förslag godtas - inte kommer att gälla krediterna till dessa länder förrän i slutet av 2015, som de vanligtvis har erhållit i euro från de offentliga finanserna eller centralbanken. Med hänsyn till allt detta föreslår jag att vi blockröstar om kompromissen, även om det femprocentiga bibehållandet, eftersom detta i sig självt är ett tecken på framsteg.
Till sist vill jag, eftersom detta är mitt sista inlägg, tacka er, fru talman, och alla mina kolleger, för det arbete jag har fått möjlighet att uträtta här under de senaste fem åren.
Elisa Ferreira
(PT) I år kommer välståndet i EU att falla med 4 procent och arbetslösheten öka till att omfatta 26 miljoner människor. Världen och EU borde ha vidtagit fler och bättre åtgärder och ingripit tidigare när det gäller regleringen av finansmarknaderna.
Jag välkomnar det arbete som parlamentet har gjort, varav mycket har gjorts under tidspress, men jag vill understryka det bidrag som gjordes av den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet och som borde ha fått större erkännande vid den aktuella tidpunkten.
Jag beklagar att kommissionens reaktion har varit långsammare, mer fragmentarisk och mer begränsad än vad situationen har krävt och fortfarande kräver, vilket det senaste förslaget om hedgefonder visar.
Antagandet av direktivet om kapitalkrav är ett annat steg i rätt riktning. Vi vet att det inte är tillräckligt ambitiöst och att det inte lever upp till förväntningarna, men i dag är det viktigast att vi ger en tydlig signal till finansinstituten och finansmarknaderna att det inte längre är ”business as usual”. Jag välkomnar föredragandens och skuggföredragandenas arbete, särkilt det som Pervenche Berès har gjort, för att nå en kompromiss.
I och med detta direktiv införs tydliga regler, men det finns mycket arbete kvar att göra under nästa översyn när det gäller en del av de mer kontroversiella frågorna, till exempel hur stor andel av risken som ska behållas vid värdepapperisering.
I dag är det mycket viktigt att parlamentet ser till att anta detta direktiv och därmed skicka en tydlig signal till EU-medborgarna om att saker och ting förändras och kommer att fortsätta göra det, och att vi är särskilt oroade för den rådande situationen.
Wolf Klinz
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Den finansiella krisen har tydligt visat att ramen för EU:s finansmarknad måste ändras. Min grupp stöder de förslag som har tagits fram under trepartsförhandlingarna, särskilt förslagen om ett nytt kapitalkravsdirektiv för banker. Den riskbaserade tillsynen kommer att öka, missbruket av specialföretag kommer att försvinna och kvaliteten på strukturerade produkter kommer att förbättras som ett resultat av att minst fem procent av risken ska behållas vid värdepapperisering. Jag beklagar dock att bestämmelsen om interbanklån på upp till ett år är mycket restriktiv och att passiva innehav accepteras som fullvärdigt eget kapital endast under en övergångsperiod.
De framsteg som har gjorts med omstruktureringen av ramen för finansmarknaden är bra men ännu inte tillräckliga. Arbetet kommer därför att fortsätta. Jag hoppas att bankerna kommer att bli mer samarbetsvilliga än de har varit under de senaste månaderna, då jag tycker att de mer har agerat bromsklossar än bidragit till att finna långsiktiga lösningar.
Werner Langen
(DE) Herr talman! Jag vill först säga att vi har påbörjat detta andra projekt, som vi diskuterar i dag, för att återställa regleringen av finansmarknaderna till ett normalt läge. Finansmarknadskrisen kan delvis skyllas på att marknaderna har misslyckats och delvis på bristande reglering. Vi har gjort en lista på åtgärder som måste regleras av kreditvärderingsinstituten. Vi har antagit resolutioner om kapitalkravsdirektivet, om chefslöner, om hedgefonder, om redovisningsbestämmelser och om tillsynsstrukturen i EU. I dag behandlar vi den andra punkten.
Förhandlingar genomförs på grundval av en utskottsomröstning, inte enligt det vanliga förstabehandlingsförfarandet utan på grundval av en överenskommelse mellan rådet, kommissionen och parlamentet. Jag medger att Othmar Karas har uppnått en hel del saker. Som Wolf Klinz påpekade är dock många ledamöter, däribland jag, av en annan åsikt. Detta har i första hand att göra med att en del av risken ska behållas vid värdepapperisering. Marknaden för värdepapperisering och finansmarknadskrisen uppstod inte minst på grund av att finansmarknadsprodukter utan egen risk skapades. Därför litar inte bankerna längre på varandra, för ingen har värdepapper som de tar ansvar för genom risk. Enligt förslaget ska fem procent av riskerna behållas. Jag tycker att tio procent vore mycket lämpligare, och därför har jag lagt fram mitt ändringsförslag. Jag är säker på att rådet, om det godtar alla andra saker, kommer att bli tvunget att överväga en tioprocentig behållning av riskerna. Det är vårt ansvar i parlamentet att ge medborgarna ytterligare försäkringar om att en global finansmarknadskris av detta slag aldrig ska kunna upprepas.
Därför föreslår jag att vi godtar den kompromiss som har nåtts av Othmar Karas, förutom när det gäller den tioprocentiga behållningen av riskerna och avdraget för passiva innehav.
Ieke van den Burg
(EN) Herr talman! Jag står här med blandade känslor i min sista debatt i kammaren. Jag är mycket glad över det beslut vi fattade om Hoppenstedtbetänkandet om att öka finansieringen till nivå 3-kommittéer. Detta är ett steg mot en starkare europeisk tillsyn över de finansmarknader som har vuxit långt över de nationella gränserna. Jag har varit en stark förespråkare för detta, och jag hoppas att diskussionen om det kommer att fortsätta starkt under nästa period.
Det andra ämnet i kapitalkravsdirektivet är enligt min mening ett utmärkt exempel på bättre reglering under den Lamfalussyprocess som vi har utvecklat under de tio år då jag har varit aktiv. Jag stöder resultaten eftersom vi behöver sända ett starkt budskap till marknaden, men jag skulle ha föredragit en mer principbaserad uppläggning och mer öppet samråd i den politiska processen. Det berodde på brådskan med att uppnå detta snabba resultat. Jag hoppas därför att Lamfalussyprocessen också kommer att beaktas till fullo när en full översyn av kapitaldirektivskravet ska ske i slutet av året. Jag rekommenderar starkt att utskottet för ekonomi och valutafrågor återinför den processen.
I mitt sista anförande vill jag också återknyta till det som Pervenche Berès sa och säga till Charlie McCreevy att det är beklagligt att det som han har gjort för att reglera dessa finansmarknader är för lite och för sent. Jag vill tacka mina kolleger i utskottet för ekonomi och valutafrågor för deras samarbete under de senaste tio åren. Jag hoppas att vi får en kommissionsledamot under nästa mandatperiod som uteslutande ägnar sig åt finansmarknaderna, som får ett ansvarsområde som verkligen är inriktat på den allra viktigaste frågan som fört oss till denna tvångssituation i dag, och som verkligen är engagerad i reglering och ordentlig europeisk tillsyn över finansmarknaderna.
Udo Bullmann
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Om man vill torrlägga en sumpmark ska man inte fråga de fetaste grodorna hur de vill att det ska gå till. Det är just det som är problemet med betänkandet om kapitalkravsdirektivet som vi diskuterar i dag. Om vi inte vill fortsätta att grunda dåliga banker om tio eller tjugo år måste vi få bankerna och kreditinstituten att överta en betydande del av affärsrisken om de fortsätter att handla med kritiska produkter. Fem procent är inte en betydande del.
Kommissionsledamot Charlie McCreevy föreslog 15 procent, vilket sedan förhandlades ner till 5 procent av industrin. Rådet gick med på detta och Europaparlamentet stod sig verkligen slätt. Vi tyska socialdemokrater kommer att rösta för att en högre andel av risken ska behållas, och vi kommer också att rösta för en fortsättning för de passiva innehaven, för en konkurrenspolitik som angriper en affärsmodell och inte har något att göra med omstruktureringen av bankerna är orättvis.
Jag hoppas att vi kommer att anta en rimlig resolution och att vi efter den 7 juni kommer att få ett modigare parlament som talar ett tydligt språk under omstruktureringen av finansmarknaden.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Herr talman! Som ett första svar på den finansiella krisen som bröt ut i augusti 2007 bör antagandet av detta direktiv inte dröja alltför länge. Med tanke på omständigheterna bör det tillämpas med försiktighet för att kraftiga omsvängningar ska kunna undvikas, och det bör följas av en ambitiösare omarbetning som ligger i linje med den internationella utvecklingen.
Finansinstituten kräver en solid kapitalbas och måste konkurrera på ett balanserat sätt genom en harmoniserad definition av egna medel, särskilt av hybridinstrument, och ett proportionellt stärkande av hanteringen av stora risker. Det är mycket viktigt att öka insynen och foga samman emittenternas och investerarnas intressen i värdepapperiseringsprocesser. Att behålla minst fem procent av de värdepapperiserade produkterna på balansräkningen, att undvika en alltför stor användning av sådana produkter och att öka investerarnas ”due diligence” är steg i denna riktning. Att skapa tillsynskollegier för koncerner med gränsöverskridande verksamhet och stärka Europeiska banktillsynskommitténs roll är ett steg i riktning mot en bättre integrerad tillsyn i EU.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Jag vill också tacka mina kolleger för fem utmärkta år av samarbete, även om jag måste säga att det fortfarande finns olösta frågor för nästa valperiod. Framför allt löser detta direktiv inte problemet med att utvärdera bankernas verksamhet.
Det riskbaserade tillvägagångssättet var inte lämpligt för ändamålet, och vi måste verkligen fundera på någon annan typ av bedömning, kanske ett så kallat resultatbaserat tillvägagångssätt. Dessutom har vi fortfarande inte bestämt vem som ska betala. Vilket lands skattebetalare ska riskera sina egna pengar om en stor europeisk koncern får problem?
Kommer en särskild fond att inrättas på EU-nivå? Kommer olika länder att bidra till en gemensam fond? Innan vi har fått svar på detta kan vi inte säga att vi har en stark och väl förberedd reglering av den finansiella sektorn.
Miloslav Ransdorf
- (CS) Herr talman! Jag är övertygad om att de åtgärder vi debatterar här också borde vara av förebyggande natur eftersom läget är mycket allvarligt. Mängden finansiella derivat på världsmarknaden är fem gånger större än världens BNP, och detta är en bubbla som kommer att spricka, vilket innebär en risk att BNP kommer att sjunka dramatiskt, särskilt i Förenta staterna. Hela världen, även de europeiska länderna, skulle drabbas. Det finns också en fara för hyperinflation, eftersom den förhärskande idén, särskilt i Förenta staterna, verkar vara att alla problem kan lösas genom att man tillför systemet mer och mer pengar, även om denna strategi har allvarliga brister. Därför anser jag att den förebyggande aspekten är oerhört viktig, och att vissa av de mer kontroversiella instrument som används på finansmarknaderna, till exempel användandet av skuggbanker, helt enkelt bör förbjudas.
Talmannen
Innan kommissionsledamot Charlie McCreevy får ordet anser jag eftersom flera ledamöter i dag har gjort sina sista inlägg i kammaren att det är min uppgift att, inte bara på parlamentsledamöternas utan också på alla EU-medborgares vägnar, tacka dem för deras engagemang under dessa år. Jag tycker att de förtjänar alla våra medborgares tacksamhet för att de har valt att försöka förbättra saker och ting.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! För det första vill jag tacka framför allt fördragandena, Othmar Karas och Karsten Friedrich Hoppenstedt, och övriga för deras beredvillighet att finna kompromisser på dessa två specialområden.
I fråga om Hoppenstedtbetänkandet banar den positiva utgången från Coreper i förmiddags vägen för ett antagande vid första behandlingen. En överenskommelse om detta strategiska initiativ är mycket välkommet eftersom det sänder ut rätt signal: en signal om vår beslutsamhet att reagera på finanskrisen, att förstärka den finansiella tillsynen och förbättra utvärderingen av standarderna för finansiell rapportering och revision. Men detta är bara det första steget i en mycket lång process. Jag ser fram mot att under kommande månader fortsätta detta arbete tillsammans med er i det nya parlamentet.
I fråga om värdepapperiseringen är vi alla överens om att kravet på fem procents bibehållandet är det första steget. Baselkommittén kommer att arbeta på ett kvantitativt bibehållande. Detta har krävts av G20. EU ligger före i kurvan, och vi kommer att medverka till att få till stånd ökad enhetlighet på global nivå.
Låt mig bara ta upp en sak i fråga om värdepapperisering. Sharon Bowles gav ett ganska starkt bidrag i detta avseende. Hon är mycket för värdepapperisering och påpekade de goda sidorna av det och hur mycket pengar som tillförs kapitalmarknaderna för små och medelstora företag och till låntagarna i allmänhet i alla medlemsstater och i Europeiska unionen. Om det skulle råda något tvivel om att jag inte inser vilka fördelar som värdepapperiseringen har medfört under årens lopp, vill jag säga att det gör jag verkligen! I min tidigare ställning och långt innan jag kom hit var jag medveten om fördelarna med värdepapperiseringar. Frågan är dock vilken andel som den ursprungliga långivaren ska behålla. Jag accepterar vad Sharon Bowles sa: att i framtiden kommer ett innehav oavsett procentsatsen att vara en kapitalavgift. Vi vet inte säkert när den rådande finanskrisen kommer att upphöra. Men oavsett om och när den upphör anser jag att vi kan vara helt förvissade om att finansinstitut på alla nivåer under kommande år kommer att vara tvungna att hålla ett mer betydande kapitalinnehav av högre kvalitet mot sin utlåning. Jag kommer inte att vara här - men många av er kommer att vara det - men vad slutet än blir kommer detta att vara den oundvikliga följden av just denna finanskris - inte omedelbart, kanske inte på medellång sikt, men på längre sikt blir det säkert så. Om jag skådar in i min kristallkula är det detta som jag ser under de kommande åren. Det är således procentsatsen som är under diskussion. Min syn på detta är bekant. Jag har haft mycket bestämda åsikter om saken under en mycket lång tid.
Olika ändringsförslag har lagts fram under etappen i ministerrådet och i Europaparlamentet om olika undantag för det ena eller det andra, som mina tjänstemän på min begäran är mycket, mycket starkt emot, eftersom jag är övertygad om att det mycket enkla förslaget om fem procent är bättre än 55 procent av noll. Ju fler undantag det finns - så kan vi ha 5, 10, 15 procent - men resultatet av 15 procent av noll blir fortfarande noll. Det är därför som jag välkomnar möjligheten att kommissionen i sin rapport i slutet av året kommer tillbaka till just denna fråga för att se till att formuleringen stramas åt. Det är min övertygade uppfattning eftersom jag inte vill se några särskilda undantag. Men jag uppskattar utan vidare det som Sharon Bowles och andra har sagt om fördelarna av värdepapperiseringen för kapitalmarknaden. Jag hoppas att jag aldrig har gett intryck av att inte göra det.
Slutligen vill även jag ansluta mig till talmannen i att önska de ledamöter som drar sig tillbaka lycka till i deras framtida karriärer, vilka de än kan vara. Jag har lärt känna de flesta av dem i det ena eller det andra sammanhanget under mina fem år här och jag uppskattar deras bidrag, även om jag inte alltid varit överens med dem. Jag borde förmodligen inte utpeka någon särskild person, men jag vill ändå särskilt nämna John Purvis i detta avseende. Jag har alltid tyckt att hans råd varit kloka, väl avvägda, övertänkta och odogmatiska, och jag önskar särskilt honom en mycket framgångsrik framtid.
Othmar Karas
föredragande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill först tacka er för ert stöd och för den signal vi skickar till sparare, företag, banker och finansvärlden.
Debatten har varit mycket öppen. Den har också understrukit svagheterna och behovet av ytterligare utveckling. Jag kan säga er att alla era önskningar, liksom all kritik och alla reservationer, har spelat en roll i förhandlingarna, att vi har försökt införliva dem i skälen och i kravet på en översyn. Allt som har sagts här i dag har också spelat en roll i den överenskommelse som har lagts fram - i vissa fall ingen stor roll - men allt har spelat en roll.
Därför är detta helt klart ett viktigt steg framåt, men det är inte det sista steget, för vi tillkännager, efterlyser och främjar ytterligare steg i denna överenskommelse och bestämmer inriktningen för denna debatt. Med andra ord kommer debatten att fortsätta, den måste fortsätta. Men jag tycker att det är viktigt att vi skickar en tydlig signal nu, under denna valperiod, om att vi är handlingskraftiga, att vi vill skapa förtroende, säkerhet och stabilitet, att vi kan reagera snabbt och att vi vet vad som ännu måste göras i framtiden. Därför uppmanar jag er att ta detta steg tillsammans och med stor majoritet.
Tack så mycket för denna debatt.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
föredragande. - (DE) Herr talman! Jag har redan gett min åsikt om vissa saker under den första förhandlingsrundan. Jag vill dock än en gång säga mycket tydligt att världen, till exempel våra partner i Förenta staterna, Kina och på andra platser, iakttar EU, rådet, kommissionen och parlamentet för att se hur vi kommer att reagera på krisen. Jag har redan sagt att det har skett en reaktion, vilket märks genom att vissa regler nu omarbetas. Saker och ting håller på att hända i USA med återförsäkringsdirektivet och andra liknande saker, till exempel säkerheterna. Dessutom är den gängse uppfattningen att om vi européer inte har några konkreta förslag kommer våra partner inte att reagera.
Under de senaste två månaderna har vi fattat beslut och gett dem luft under vingarna, och vi har lyckats finna rimliga lösningar tillsammans med rådet.
Jag vill än en gång passa på och tacka kommissionen, som ibland var en aning långsam i vändningarna, och rådet, där vi försökte finna rimliga lösningar under kvällssessionerna och i många trepartsmöten, eftersom de för bara en timme sedan också godtog det förnuftiga kompromissförslag som vi utarbetade.
Jag vill självfallet tacka mina medkämpar i utskottet för ekonomi och valutafrågor, Pervenche Berès, Sharon Bowles och andra, men också personalen, som fick bära en stor del av bördan.
Jag tycker att det är viktigt att kanske än en gång påpeka att jag deltog i arbetet med att grunda EU:s inre marknad, var samordnare under införandet av euron och andra liknande saker. Detta är milstolpar som naturligtvis har präglat detta arbete och även beslutsfattandet. Det har varit roligt att arbeta med er alla, och jag vill än en gång tacka mina kolleger, kommissionen och rådet - som jag redan har sagt - för deras samarbete. Jag önskar alla dem som har valt att inte återvända lycka till i framtiden.
Det finns mycket att göra, bland annat att förmedla hur viktig Europeiska unionen är och vilket viktigt arbete Europaparlamentet utför. Inför de val som hålls i Tyskland den 7 juni och i andra länder mellan den 4 och 7 juni är det också viktigt att människors uppmärksamhet riktas på hur viktigt vårt arbete är. Jag hoppas att valdeltagandet kommer att bli högt. Jag vill återigen tacka er alla och önska er lycka till i framtiden. Detta är, som jag redan har sagt, mitt sista inlägg.
Talmannen
Den gemensamma debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag, onsdagen den 6 maj 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Paolo Bartolozzi  
Herr talman, mina damer och herrar! Genom att ändra direktiven om kreditinstituten, deras egna medel, stora exponeringar, tillsynssystem och krishantering, håller Europeiska unionen på att röra sig mot en allmän omstrukturering av hela systemet.
Det ändrade direktivet skulle innebära att medlemsstaterna inte längre själva skulle få besluta om sina egna medel, vilket skulle hämma harmoniseringen av tillsynen och den rättvisa konkurrensen mellan bankerna. Dessa skillnader måste överbryggas med hjälp av gemensamma regler som gör det möjligt för revisionsorgan och centralbanker att hantera en eventuell insolvens i banksystemet, särskilt i de länder som har infört euron. Ändringsförslagen handlar om behovet av att skärpa tillsynen av bankkoncerner med gränsöverskridande verksamhet.
De förnyade interinstitutionella förhandlingarna om den överenskommelse som nåddes mellan Europaparlamentet och rådet handlade om vilken minimitröskel som skulle tilldelas det nominella värdet på värdepapperiseringarna. Detta handlar om hur stor andel av risken som bankerna måste behålla i sina egna balansräkningar när de placerar ”strukturerade” produkter hos spararna.
I rådet röstade alla medlemsstater för att behålla ett tröskelvärde på 5 procent. Om värdet höjdes skulle det bli omöjligt för värdepappersmarknaden att återhämta sig, och det skulle inte bidra till att göra marknaderna säkra igen.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.50 och återupptogs kl. 12.05.)
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! Jag åberopar artikel 145 i arbetsordningen. Under sammanträdet den 24 april då jag inte var närvarande påstod HansPeter Martin att en ogiltig röst hade avgetts med ett röstkort från min plats av en obehörig person. Presidiet kunde genast tillbakavisa detta som en felaktighet.
Jag förstår att många av mina kolleger kan bli nervösa nu under valkampanjen. Detta är dock likvärdigt med en anklagelse om svindleri, bedrägeri och obehörig vinst från min sida. Det är en anklagelse om en allvarlig lagöverträdelse. Hans-Peter Martin smutskastar och baktalar parlamentet, dess ledamöter, till och med tjänstemännen, och i synnerhet sina österrikiska kolleger gång på gång offentligt med förvanskningar, halvsanningar och osanningar, och det här är mer än jag kan tåla. Jag kräver ett tillbakadragande av denna anklagelse, en ursäkt och ett fördömande från presidiet.
(Applåder)
Talmannen
Tack, herr Mölzer! Som ledamöterna vet kontrollerades maskinen förra gången, och det befanns att ingen annan eller otillbörlig användning av maskinen hade förekommit, och därmed har saken klargjorts.
Jag ser att Hans-Peter Martin vill ha ordet. Jag ger er ordet helt kort.
(Sorl av missnöje)
Hans-Peter Martin
(DE) Fru talman! Kan ni vara snäll och påkalla tystnad i kammaren?
(Skratt)
Eller kommer jag att straffas med indraget dagtraktamente om jag vågar ropa ”folkomröstning”?
Jag har rätt att göra en personlig kommentar enligt artikel 149. Jag förkastar helt och hållet det som min kollega just sa. Jag minns vad jag faktiskt sa i kammaren när många av högerextremisterna var frånvarande och med mobben bakom mig. Jag står för det. Och om jag blir anklagad ...
(Protester)
Ni kan höra många andra protester här som är så vidriga att jag inte vill upprepa dem offentligt. Men så är högerextremisterna funtade. Vi har lärt det av historien, och det är den enorma fara som ligger framför oss.
När det gäller anklagelsen om att mitt handlande skulle vara olagligt vill jag bara påpeka att man flera gånger har försökt få mig att framstå som kriminell, men det har aldrig gjorts någon polisutredning, inte på grund av att de österrikiska domarna eller åklagarna skulle ha varit jäviga utan för att de har sett hur ogrundade dessa anklagelser har varit. Om högerextremisterna nu går på offensiven med den här typen av argument får väljarna dra sina egna slutsatser.
(Talmannen avbröt talaren.)
Talmannen
Vi har lyssnat till er. Jag har sagt att saken har klargjorts. Det räcker. Tack.

Beniamino Donnici
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Som talmannen vet till skillnad från många av mina kolleger i parlamentet, på grund av den ytterst undermåliga informationen från presidiet, som har hållit tyst om denna fråga, har EG-domstolen slutligen avgett sin dom i den långa tvisten där jag tyvärr har ställts mot Europaparlamentet och Achille Occhetto.
Domstolen har rivit upp det beslut som fattades av parlamentet den 24 maj om att inte bekräfta mitt mandat efter de nationella myndigheternas utnämning, och Europaparlamentet har ådömts att betala rättegångskostnaden. Syftet med domstolens snabba beslut var att återställa parlamentets legitima sammansättning innan mandatperiodens slut, men klockan fem på eftermiddagen den 4 maj gav talman Hans-Gert Pöttering kammaren en ensidig, tvetydig och förvirrad redogörelse av frågan och krävde än en gång att utskottet för rättsliga frågor skulle bekräfta mitt mandat även om han var väl medveten om att detta bara var en markering. Inte nog med detta, dessutom underlät han att begära ett extra ordinarie sammanträde i kommissionen, för detta var valperiodens sista sammanträde, såvida han inte beslutar att förlänga mitt mandat till nästa mandatperiod.
Därför kräver jag att presidiet rättar till detta stora misstag senast i morgon i enlighet med EG-domstolens dom. Fru talman! Jag hade föredragit att Europaparlamentet skulle ha besparats denna tunga rättsliga förlust, och trots allt önskar jag er och mina kolleger lycka till.
Talmannen
Tack, herr Donnici! Era synpunkter har noterats, och talmannen gjorde faktiskt ett uttalande i måndags eftermiddag. Era synpunkter kommer att vidarefordras till presidiesammanträdet denna eftermiddag.
