6. Konsekvenserna av den omfattande urbaniseringen i Spanien för EU-medborgarnas individuella rättigheter, för miljön och för tillämpningen av EU-lagstiftningen, på grundval av ingivna framställningar (
- Före omröstningen
Michael Cashman
Herr talman! Jag skulle vilja upplysa parlamentet om att jag av principiella skäl skulle vilja dra tillbaka mitt namn från Socialdemokratiska gruppens alternativa förslag till resolution om Aukenbetänkandet. Efter fem års arbete med den här frågan skulle jag också vilja upplysa ledamöterna om att jag kommer att rösta mot båda de alternativa förslagen till resolution och rösta för Aukenbetänkandet.
(Applåder)
Margrete Auken
föredragande. - (DA) Herr talman, mina damer och herrar, kära EU-medborgare! Detta betänkande är resultatet av ett omfattande arbete i utskottet för framställningar. Ledamöter från alla de politiska grupperna har deltagit. Jag tackar såväl talmannen som skuggföredragandena för deras stora insats. Som utskottets ordförande har jag själv varit helhjärtat engagerad i frågan. Den har ju haft en väldig inverkan på livet för tiotusentals EU-medborgare som bor i Spanien och har fått konsekvenser för såväl den spanska naturen som för den spanska ekonomin. Betänkandet har nu godkänts av utskottet efter att ha antagits med två tredjedelars majoritet. Det är en omfattande text, där man skiljer mellan de många olika aspekterna av den spanska urbaniseringspraxisen.
Det gäller problemet med EU-medborgarnas grundläggande rättigheter, som omfattar rätten till lagligt förvärvad egendom. Europaparlamentet har redan åtagit sig att följa dessa rättigheter och samtliga medlemsstater är bundna av dem. Det gäller problemet med den omfattande urbaniseringens katastrofala effekter på miljön, särskilt i kustområdena och på de spanska öarna, men även i andra områden, till exempel runt Madrid. Det gäller problemet med återupptagandet av den spanska kustskyddslagen från 1988, som nu plötsligt kan leda till att många människor fråntas rätten att bo i sina egna hus - och i vissa fall till och med innebära husens rivning. Det gäller också problemet med följderna för tusentals påstått olagliga hus som har byggts med kommunens välsignelse, men som därefter har förklarats vara olagliga, varigenom den oskyldiga köparen har fallit offer för korrupta urbaniseringsmetoder. Slutligen gäller det problemet med bristen på rättssäkerhet och lämplig ersättning till offren för fastighetsskandalerna.
Jag tvivlar inte på var ansvaret för dessa omfattande övergrepp ligger och jag beklagar att dessa kränkningar från kommunala och regionala myndigheter har undergrävt många andras försök att skapa en hållbar utveckling, där en sund ekonomi går hand i hand med respekten för miljön och för kulturarvet. Betänkandet har förtjänat en riktig debatt där alla synpunkter kan komma fram. Det är oacceptabelt att våra nya regler förhindrar detta. Dessa regler måste ändras så snart som möjligt, särskilt i fråga om betänkanden som behandlar klagomål från EU-medborgare. Jag ber er att förkasta de båda alternativa resolutionerna. Även om de utgår från mitt betänkande är de inte opartiska. De avspeglar inte de grundliga och faktabaserade bedömningar som utskottet har röstat om.
