Демократизацията в Турция (разискване) 
Председател
Следващата точка са изявленията на Съвета и на Комисията относно демократизацията в Турция.
Диего Лопес Гаридо
Госпожи и господа, за мен е удоволствие да говоря пред Парламента по въпрос от изключително значение за Европейския съюз, а именно, по въпроса за отношенията с Турция, и по-специално за демократизацията на Турция, която изглежда е главната цел на това разискване - въпрос, който има пряко отношение към Съюза, не само косвено, но и пряко, като се има предвид, че Турция е страна кандидатка.
Тя е със статут на страна кандидатка, която от няколко години води преговори за присъединяване към Европейския съюз, а както е известно, позовавайки се на някои от политическите изисквания от Копенхаген, ние изискваме от страна, която желае да се присъедини към Съюза, да има стабилни политически институции и да гарантира демокрацията, принципите на правовата държава, правата на човека и зачитането на малцинствата.
Следователно Турция трябва да изпълни изискванията. Има няколко глави, по които евентуално могат да се водят преговори. Някои са отворени, други още не са, трета група преговори умишлено се отлагат, а е ясно, че Турция е от голямо стратегическо значение за Съюза. Първо, защото е страна с европейска перспектива, на следващо място, защото е голяма страна с растящо стратегическо значение от гледна точка на енергийните доставки и защото е страна с безспорна икономическа и, разбира се, политическа значимост. Турция, между другото, е част от НАТО и следователно в това отношение за някои от страните на Европейския съюз Турция е присъединена в сферата на този военен съюз.
Следва да се отбележи, че в Турция настъпиха положителни промени. Европейската перспектива изключително много мотивира Турция да следва път, в положителен смисъл, на промени с демократизирaщ ефект и на демократично обединение. Настоящото турско правителство дори предприе така наречената "демократична инициатива" в отговор на необходимостта от поредица от институционни промени в турската политическа система по пътя към нейната демократизация. По отношение на Европейския съюз интересът на Турция беше демонстриран дори в рамките на правителството с назначаването на министър Багъш, с когото съм разговарял многократно и който отговаря за преговорите с Европейския съюз, които са неговият ресор.
Следователно, от една страна, виждаме как Турция предприема реформи, които несъмнено се стимулират от европейската перспектива, но от друга страна, все още има дефицит в конкретната област, обект на настоящото разискване - областта на демокрацията и зачитането на основните свободи.
Продължаваме да считаме, че е налице недостатъчна степен на защита и гарантиране на определени свободи като свободата на изразяване, свободата на пресата, на вероизповеданията или правата на синдикатите, правата на етническите групи, правата на жените и децата, в борбата срещу дискриминацията и равенството между мъжете и жените. Това ни подтикна да предложим на Турция като част от този процес поредица от конституционни реформи, без които би било трудно да се постигне напредък в която и да било от тези области.
Ето защо, както е предвидено в рамката за преговорите с Турция, Европейският съюз желае да се постигне напредък в това отношение и нещо повече - той ще насочва Турция, когато е необходимо и когато счита, че мярка от даден вид не е ориентирана в тази посока или може да затрудни напредъка.
Това се случи на практика по повод на решението, взето на 11 декември от Конституционния съд на Турция, за разпускане на Партията за демократично общество (ПДО) и за налагане на забрана за осъществяване на каквато и да било политическа дейност на редица от демократично избраните й представители. Към онзи момент председателството на Съвета изрази безпокойството си във връзка с постановеното от съда решение и ясно прозвуча гласът на Европейския съюз, който рязко подчерта тревогата си, породена от това решение. Нещо повече, този глас насърчава необходимите реформи в турското законодателство за адаптиране на нормативната база относно политическите партии към определени препоръки, формулирани от Венецианската комисия към Съвета на Европа и към съответните разпоредби на Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, която впрочем е подписана и ратифицирана от турската държава и е подведомствена, в този случай на Съда в Страсбург.
С това приключвам, г-жо председател. Председателството на Съвета ще продължи да отдава голямо значение на темата. Всеки аспект от процеса на реформите, които се провеждат в момента в Турция, ще бъде следен внимателно и във всички случаи във рамка, която считаме за положителна - рамка на преговори и асоцииране с цел членство. Считаме, че това е стратегическа рамка, с която трябва да продължим, като намерението на настоящото испанско председателство на Съвета е да продължи разкриването на нови пътища за преговори като по този начин, както се случи миналата година с Турция, ще сме в състояние да задълбочим преговорите.
Оли Рен
Г-жо председател, приветствам това толкова важно разискване относно демократизацията в Турция. Припомням на всички ни, че процесът на присъединяване на Турция към ЕС продължава да бъде от стратегическо значение за Европейския съюз.
Демократичните реформи и демократичното преустройство на Турция укрепват стабилността и сигурността в Турция и в по-широкия регион в съседство на ЕС и Турция. Напредъкът в Турция вдъхновява реформаторите и действа като катализатор за демокрацията и правата на човека в целия регион.
Разбира се, напредъкът не винаги е праволинеен, съпроводен от положителни събития. Свидетели сме и на събития, които дават основание за безпокойство и когато това се случи, поставяме проблемите много сериозно пред турските органи и използваме инструментите, с които разполагаме, благодарение на условията, свързани с перспективата за присъединяване към ЕС.
Когато общество като турското преживява дълбоки политически промени, рядко се случва винаги да има пълна яснота или насоченост на събитията.
Демократичното отваряне на Турция към кюрдското населени е пример за такова събитие. През лятото на 2009 г. правителството на Турция предприе такова демократично отваряне с цел повишаване на демократичния и жизнен стандарт на всички турски граждани. С тази важна инициатива се цели разрешаването на кюрдския въпрос чрез диалог и в рамките на турски демократични институции. До този момент са осъществени редица забележителни реформи. Някои от тях бяха почти невъзможни само преди няколко години: помислете за телевизионните програми на кюрдски език, които сега се излъчват от частни и държавни телевизионни оператори. Те са показателен пример за такива желани промени и за преустройство.
Но неотдавнашните неуспехи, свързани с демократичното отваряне, действително дават основания за сериозно безпокойство. Съжаляваме за постановеното през декември решение на Конституционния съд на Турция за разпускане на Партията за демократично общество (ПДО). След разпускането на ПДО няколко члена на партията - включително спечелили избори кметове - бяха арестувани във връзка с антитерористично разследване. В същото време с неотслабваща сила продължават терористичните атаки на Кюрдската работническа партия (ПКК) на югоизток, които застрашават живота на турските войници. За напрегнатата политическа атмосфера допринасят и празненствата след завръщането на членове и симпатизанти на ПКК от Северен Ирак. Националистическите среди в Турция се възползваха от възможността, за да отправят нападки срещу правителството във връзка с неговата политика и самото демократично отваряне.
След бурната отрицателна реакция спрямо демократичното отваряне приветствам съобщението на турското правителство от миналата седмица за неговото по-нататъшно демократично развитие. Демократичното преустройство на Турция е убедително доказателство за трайната "мека сила" на перспективата за присъединяване към Европейския съюз, когато тя се използва справедливо и твърдо, с решителност и последователност.
Този процес не е лек - при него пътуването е поне толкова важно, колкото и дестинацията. Нека го поддържаме жив и нека извлечем от него обща полза за ЕС и Турция.
Ria Oomen-Ruijten
Г-жо председател, г-н Рен, съзнавам, че разискването относно Турция, относно разширяването може да се окаже последният път, в който се обръщам към Вас. Във всички случаи, искам да Ви благодаря за информацията, която винаги с готовност предоставяхте по време обсъжданията с нас и с мен. Приемете моите най-сърдечни благодарности.
Г-н действащ председател на Съвета, г-н Лопес Гаридо, госпожи и господа, днешното разискване не е свързано с отварянето на глави. То е посветено на демократизацията - и по-специално на някои аспекти на демократизацията - тъй като докладът за напредъка на Турция и визията на Парламента са включени в дневния ред на следващата месечна сесия в Страсбург. Съгласна съм с члена на Комисията Рен, че е изключително важно Турция да напредва към демокрацията. Искам изрично да поздравя Турция за всички усилия, които вече положи в тази област, включително по отношение на кюрдския въпрос. В края на краищата, кой би помислил преди 10 години, дори преди 5 години, че сега ще има телевизионни програми на кюрдски език?
Когато в средата на 2009 г. Турция предприе инициативата, наречена от нея "демократично отваряне", това предизвика безпрецедентно разискване - не само разискване в парламента, но и безпрецедентно обсъждане в медиите. Тогава се надявах, че разискването най-сетне ще доведе до много осезаеми и надеждно въведени права за всички турски граждани. През октомври поздравих всички мои турски колеги за това, че се осмелиха да проведат обсъждането въпреки откритата съпротива. Призовах ги непосредствено след дискусията да предприемат много конкретни мерки, за да придадат конкретен израз на това отваряне. Но след цялата положителна енергия, която беше вложена в това начинание, тъмната страна на Турция отново надигна глава, когато решението на Конституционния съд на Турция доведе до подновяване на терористичните нападения. Имаше вълна от арести на членове на ПДО, като заплахата за арест все още тегне над депутати от турския парламент. Това заплашва да сложи край и на отварянето. Имам неприятно предчувствие в това отношение. Макар да съжалявам за решението на Конституционния съд, разбирам, че същият този съд призовава за изпълнението на препоръките на Венецианската комисия. Парламентът винаги е осъждал насилието и тероризма и е изтъквал аргументи в полза на политическите разрешения. В края на краищата, само диалог в рамките на турското общество и правно гарантирани устойчиви права могат да донесат мир, сигурност и просперитет на турските граждани, както и да осигурят голяма полза за нас.
Richard Howitt
Г-жо председател, обявяването на демократичното отваряне миналата година породи надежди за истински пробив в обезпечаване зачитането на езиковите и културни права и правата на човека на кюрдите в Турция и за поставяне на край на годините на тероризъм и насилие.
А ето че тази вечер Парламентът се присъединява към Съвета и Комисията като дава израз на дълбоката ни загриженост поради факта, че вместо това с декемврийското решение на Конституционния съд се слага край на политическата партия, която събира болшинството от гласовете в районите с преобладаващо кюрдско население и която, според определението на асоциация за правата на човека в страната, е "естественият преговарящ" от името на кюрдския народ.
Преди две години лично присъствах, като наблюдател, на конгреса на партията заедно с около 20 000 души и сам видях и чух колко легитимна е тя в очите на своите поддръжници.
Оценявам факта, че министър-председателят на Турция се противопостави на разпускането на политическите партии в изявлението си след решението, а в днешната турска преса се съобщава за обявеното намерение на управляващата партия да се предотвратят бъдещи случаи на неоправдано разпускане чрез привеждане на конституцията в съответствие с член 11 от Европейската конвенция за правата на човека. Тези обещания трябва да бъда спазени.
Но за всеки от нас е трудно да съвмести призива на Турция към партизаните да слязат от планината с факта, че други членове на същата общност, които са избрали пътя на демокрацията, след това биват показвани в редица с поставени белезници и откарвани под строй в затвора. Съобщава се, че между 700 и 1000 от членовете на партията са хвърлени в затвора - мнозина от тях просто защото са говорили на собствения си език на публично място.
Европейският парламент, ние трябва по-специално да изразим съжалението си за отнемането на свободата на девет от спечелилите избори кметове от партията и за лишаването от парламентарни правомощия на двама от нейните депутати.
В нашия Парламент, както и в техния, причината, поради която притежаваме парламентарен имунитет, е да можем, като представители на народа, да говорим открито без страх. Страхът, с който трябва да се борят онези от нас, които силно желаят да станат свидетели на присъединяването на Турция към Европейския съюз, е неоправданият страх сред част от преобладаващото население, че в една мултиетническа страна така наречените права на малцинствата са заплаха за единството на държавата. В съвременна Европа те просто не представляват такава заплаха.
И така, в заключение, партията, чието турско име в превод е "Партия за демократично общество" вече я няма, но целта й - демократично общество в една съвременна Турция, не бива да се забравя.
Sophia in 't Veld
Г-жо председател, най-напред искам да се присъединя към г-жа Oomen-Ruijten като изразя сърдечната си благодарност към члена на Комисията Рен за всичките му усилия през последните години. Приветствам и новата струя, внесена от испанското председателство във въпроса за преговорите с Турция.
Госпожи и господа, аз също съжалявам за решението на Конституционния съд на Турция. Ясно е, че това е крачка назад, но да се надяваме, че ще е една единствена крачка назад и че тя ще бъде последвана от няколко крачки напред, тъй като трябва също така да признаем, че настоящото турско правителство положи явни усилия за привеждане на демократизацията в действие, а и отреди на кюрдите подобаващо място в обществото и в политическата система. Бих отбелязала обаче, че ако искаме да подкрепим този процес на демократизация, развитие и реформи в Турция, трябва недвусмислено да се ангажираме с пълноправното членство на Турция. Считам, че трябва да стимулираме и турския народ - не само турската политическа класа - и че не бива да се колебаем, да обсъждаме междинни решения или да местим страничните греди на вратата по време на мача. Трябва да се ангажираме недвусмислено. Това се отнася и за всички турски политически партии, поради което искам да ги призова да заровят томахавката по този въпрос и да положат съгласувани усилия за осъществяване на реформи.
По време на едно мое неотдавнашно посещение в страната в качеството ми на член на Съвместния парламентарен комитет Европейски Съюз-Турция забелязах огромен напредък в гражданското общество. В края на краищата Турция е повече от политиците и преговарящите, тя е и население. Виждам, че хората в Турция действително приемат предизвикателството и полагат големи усилия за реформиране на собственото си общество. Трябва от все сърце да ги подкрепим в това отношение. Затова бих призовала настоятелно да се укрепи стълба, за който постигнахме съгласие още тогава - не само преговорите, но и инвестицията във взаимното опознаване. Изрично беше подчертано, че това е второто направление. Надявам се, че Парламентът също ще се ангажира недвусмислено с подкрепа за процеса на присъединяване.
Hélène Flautre
Г-жо председател, г-н Рен, благодаря ви, че останахте с нас до този късен час, за да обсъдим демократизацията в Турция - въпрос, по който Вие свършихте много работа, за което Ви благодаря.
Смятам, че когато правителството обяви своята демократична инициатива, демократичното си отваряне, мнозина от нас съзнаваха колко смела беше тази стъпка и същевременно считаха, че тази огромна амбиция е показателна за предстоящия дълъг път - път, по който вероятно ще изобилстват капаните; тези капани се появиха сравнително бързо.
Първият акт, както споменахте, беше разпускането на Партията за демократично общество (ПДО), но обърнете внимание, също така, че покрай забраната на ПДО, чрез забраната за упражняване на политическа дейност, която засяга няколко нейни членове на изборна длъжност, се елиминират и личностите, които участваха най-активно в демократичния политически диалог за решаване на кюрдския въпрос. Ето защо над това решение продължава да виси една въпросителна.
На следващо място, налице е и вълна от арести, чрез които днес действително се отстраняват политическите лидери, а следователно и ораторите, изразяващи възгледи по кюрдския въпрос. Но кюрдският въпрос е възлов за процеса на демократизация в Турция. Главно защото се отнася до цялата система, защото се свързва с дългогодишно страдание, насилие, конфликти и война, за които до ден днешен свидетелстват трагични белези; а тези белези са и икономически, социални, културни и политически.
Кюрдският въпрос упражнява огромен натиск и върху процеса на демократизация. Той упражнява натиск по отношение на свободата на изразяване, свободата на печата, правата на гражданите и борбата срещу изтезанията. И днес, когато виждам как антитерористичните закони се използват като прикритие за политическо възмездие, заявявам, че именно в настоящия момент следва да подкрепим правителството и да очакваме то да предприеме още една изключително амбициозна инициатива, за да излезе от това положение, защото, както знаем, не всички утвърдени групи в Турция са заинтересовани от демократичното разрешаване на кюрдския въпрос. Напълно съзнаваме този факт - при това от самото начало.
Ето защо сега Турция се нуждае от нашата подкрепа, от нашата неизменна подкрепа в този процес на демократизация. Колегата ни г-жа in 't Veld с право посочи, че тази неизменна подкрепа трябва да включва подновяване на обещанието за членство след приключване на процеса на демократизация; от изключително значение е това да се каже.
На следващо място, правителството трябва в крайна сметка да разработи реформи, които следва неминуемо да доведат до нова проектоконституция. Незабавните реформи очевидно ще са свързани със законодателството относно политическите партии. Те ще имат отношение и към преустройството на изборната система - въпрос, който не търпи никакво отлагане - и към независимостта на съдебната система. Сега тези основополагащи стълбове на една демократична държавност в Турция трябва да бъдат смело и решително подкрепени от турското правителство.
Нещо повече, настоящото правителство трябва да осъществява и инициативи за насърчаване на консенсус и помирение, защото поляризацията на обществото и на политическите сили в Турция би оказала пагубно въздействие върху стремежа към консенсус, необходим за приемането на нова конституция, на което всички ние се надяваме.
Charles Tannock
Г-жо председател, политическата система на Турция е вече достатъчно зряла, за да се счита за плуралистична демокрация. Политическото разискване е оживено и гласоподавателите имат истински избор. Нещо повече, Турция е член на Съвета на Европа, поради което, разбира се, нейното правителство е длъжно да съблюдава общите демократични стандарти, правата на човека и принципа на правовата държава.
Очевидно стабилната и трайна демокрация е предпоставка за евентуално членство в ЕС. Понастоящем обаче съществуват може би две области, които пораждат безпокойство.
Първата е познатата от миналото на Турция намеса на военните в политическия процес. Макар че армията е несъмнено важен гарант на секуларизма и стабилността, всеки опит за дестабилизиране на избраното правителство завинаги ще попари амбициите на Турция за членство в ЕС.
Вторият повод за безпокойство е доминиращата роля на Партията на справедливостта и развитието (ПСР) в политическия пейзаж, поради която някои наблюдатели се опасяват от постепенното развитие на практика на еднопартийна държава. При условие че това се случи по демократичен път, не можем да възразяваме, дори някои да са изразили загриженост във връзка със сравнително високия 10-процентов праг за парламентарно представителство в Турция, чрез който, разбира се, по-малките партии принудително се отстраняват от парламентарния процес.
Според някои обаче умерените ислямистки предпочитания на ПСР също будят тревога, а популярността на партията навежда на мисълта за фундаментална промяна в парадигмата на турското общество. Досега светската кемалистка традиция служеше много добре на евроатлантическата ориентация на Турция, но нейният постепенен упадък поради демографски промени сякаш показва, че онези, които вярват в силата на визията на Ататюрк, по-скоро са я приели за даденост в твърде голяма степен. За доброто на турското общество, демокрацията следва да е плуралистична, светска и изградена върху здравата основа на зачитане на правата на човека, включително тези на кюрдските й малцинства.
Допълнителен повод за безпокойство, разбира се, е членството на Турция в Организацията на ислямската конференция (OIC), където не са налице такива общи западни ценности, каквито всички споделяме в Европейския съюз, защото OIC посочва шериатското право като основа за правата на човека в ислямския свят. По мое мнение, това също ще породи сериозни конфликти на интереси, ако някой ден Турция се присъедини към Европейския съюз.
Takis Hadjigeorgiou
Г-жо председател, като член на Парламента от Кипър, когато говоря за Турция, винаги се чувствам длъжен да изразя нашата подкрепа за присъединяването на тази страна, при условие, разбира се, че бъдат изпълнени обявените предварителни условия и бъде осъществена широка демократизация.
Как можем да подпомогнем демократизацията в Турция? Това е голям въпрос. Твърдя, че това може да се постигне като кажем на Турция истината. Да, Турция бележи напредък. Голяма част от него заслужава внимание. Поне това трябва да й кажем.
Турция се превърна в гробище за политически партии. Тринадесет партии бяха погребани по силата на решения на Върховния съд. Наскоро беше забранена ПДО; 200 члена на партията, девет кмета, шест бивши кмета и двама бивши партийни лидери са в затвора. Нима е налице тенденция към демократизация в една такава държава, тъй като има телевизия на кюрдски език? Ние сме съседи на Турция и ви призоваваме да се поучите от нашия опит като съседи, а не от слабостите ни. Турция ще се демократизира, ако разговаряме с нея ясно и строго.
Nikolaos Salavrakos
Г-н министър, приветствам сдържаните и - ако мога да се изразя така - мъдри анализи както на г-н Лопес Гаридо, така и на члена на Комисията Оли Рен, когото искам да поздравя и да му пожелая успех на новата му длъжност.
Няма съмнение, че Турция е голяма мюсюлманска страна от огромно стратегическо значение. Не желая да повтарям мненията на други членове на Парламента, с които съм съгласен. Анализът на информацията, свързана с тази страна, оставя у мен впечатлението, че има много центрове на сила, които не могат да действат съвместно и си противоречат. Така, докато правителството на Ердоган се старае да се представи за умерено, въоръжените сили на страните изглеждат агресивно настроени както към Гърция, чието въздушно пространство постоянното нарушават, така и към агенцията Фронтекс, която непрестанно тормозят.
Същевременно наскоро се забеляза, че съдебната система в тази страна проявява ясна, повтаряща се склонност към отхвърляне на правителството по същия начин, както по време на събитията с Ербакан преди две-три години.
Накрая, в момента турското правителство изглежда неспособно да защити народния суверенитет в страната, който е характерен за демокрацията и планира нов вид отоманска общност, както стана ясно от идеите, изразени от г-н Давутоглу и повторени от г-н Ердоган при неотдавнашното му посещение в Ливан.
Намирам за странни и стъпките на турското правителство във връзка с опитите му за преговори с Иран относно ядрената му програма, които са в противоречие с гледищата на международната общност, и по-специално на Европейския съюз и САЩ.
Нещо повече, в разрез с пътната карта от Анкара и международните споразумения, Турция позволява, а може би и насърчава, движението на нелегални имигранти през своята територията към страните от Европейския съюз и не изпълнява задълженията си за предоставяне на права за акостиране и кацане на кипърски кораби и самолети.
В същото време главата на православната църква, патриарх Вартоломей, безспорният духовен водач на стотици милиони православни християни, лично се включи в борбата и откровено и ясно очерта положението на патриаршията, като изказа недоволството си от нарушаването на религиозните свободи и на правата на малцинствата. Затова считам, че на Турция й предстои да извърви дълъг път до присъединяването й към Европейския съюз.
Barbara Matera
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, в съответствие с коментарите, направени от някои от колегите, считам, че процесът на демократизация в Турция е изключително важно пътешествие, което ще даде възможност на страната да се доближи до Европейския съюз, че съжителството ни в рамките на Европейския съюз трябва да се основава на неотменни принципи и ценности и че признаването им е предпоставка за присъединяването на която и да било страна.
Това се отнася и за Турция, която трябва да осъществи реформите, необходими за гарантиране на демокрацията, на принципа на правовата държава и на защитата на правата на човека и на малцинствата. По-специално културният, религиозният и политическият плурализъм съставлява основата на демократичното общество, но признаването му е труден процес, който се преплита с исторически, етнически и религиозни съображения. Събитията, съпровождащи забраната от страна на Конституционния съд на Турция, на ПДО - партия, близка до кюрдското малцинство, са пример в това отношение. Следователно забраната на партии и отстраняването на представители от изборна длъжност са винаги много сериозни събития, защото се нарушават лични свободи и демократични принципи.
Процесът на демократизация в Турция несъмнено зависи от решаването на кюрдския въпрос. Европейският съюз трябва да поеме силен политически ангажимент във връзка с политическите структури на заинтересованите страни и да действа съвместно с ООН. Демокрацията не може да съществува без плурализъм, както многократно и по множество поводи е посочвал Европейският съд по правата на човека в Страсбург.
Затова се надявам, че турската политическа система може да се развие бързо в съответствие с тези принципи. Ако Турция успее да го стори, то тогава присъединяването й към Европа може да представлява единствено голяма възможност за нас.
Raimon Obiols
(ES) Струва ми се, че с голяма доза увереност може да се заяви, че от самото начало на преговорите за присъединяване с Турция, основани на единодушното съгласие на Съвета, процесът като цяло заслужава положителна оценка. Той подпомогна процеса на демократизация и модернизация в Турция. Но също така е очевидно, че има множество проблеми, че има стъпки напред и стъпки назад, че от време на време има лоши новини - пример в това отношение е неотдавнашната забрана на кюрдската партия, ПДО - и че ни предстои дълъг и изключително сложен път.
Тук, в Парламента, сме свикнали да посочваме какво трябва да правят другите. Смятам, че би било добра идея, също така, да заявим, с оглед на бъдещите преговори с Турция, каква е позицията на мнозинството ни. Считам, че това е отразено в доклада на Ria Oomen-Ruijten, зад който стои голямо мнозинство и в който се подкрепя идеята да не се въвежда критерия на двете мерки и двете теглилки в преговорния процес, да бъдем твърди и ясни в намеренията си и да не изпращаме противоречиви послания, защото това би могло действително да създаде омагьосан кръг, в който неохотата, двусмислиците и противоречията от европейска страна могат да подхранят реакционерите или онези, които са против членството на Турция в Европа, националистките или други подобни групи, които се противопоставят на евроинтеграцията.
В този смисъл искам да заявя задоволството си от намесата както на Съвета, така и на Комисията. Нека импровизираме. Не знаем какъв ще е резултатът, но трябва да сме верни на думата си: pacta sunt servanda (Договорите трябва да се спазват!).
В ход е процес на преговори за членството на Турция в Европейския съюз и трябва да сме ясни и точни, а също и, разбира се, предпазливи по отношение на волята си.
Sarah Ludford
(EN) Г-жо председател, много от реформите, за чието осъществяване в Турция постоянно призоваваме, проявяват сходство, свързано с хронологията на многократното разпускане на кюрдски политически партии, като последното е това на ПДО от миналия месец.
Продължаващата липса на реформа в конституцията, в закона за политическите партии и в съдебната система, както и продължаващото участие на военните в политиката - всичко това влияе върху средата, в която отново и отново се саботира кюрдското демократично политическо представителство. Тези забрани на партии саботират и демократичното отваряне, предприето миналата година от правителството на Ердоган, което с право беше широко приветствано. Единственият начин за постигане на трайно уреждане на кюрдския въпрос в Турция е чрез политическо решение и това е най-добрият начин за борба срещу Кюрдската работническа партия (ПКК).
Членът на Комисията Рен говори за ареста на няколко кмета и политици от ПДО, но моята информация е, че около 1200 активисти са в затвора, включително членове на Партията на мира и демокрацията (ПМД), която е наследник на ПДО. Никак не ми е ясно как правителството възнамерява да укрепи демократичното си отваряне в такива условия. Кой нарежда извършването на тези арести? Чух някой да казва - мисля, че беше Richard Howitt - че министър-председателят Ердоган е осъдил разпускането на ПДО, макар че, признавам, съм пропуснала това събитие. Един циник може би ще отбележи, че от електорална гледна точка разпускането на ПДО е доста удобно за ПСР, тъй като при избори те са съперници в югоизточната част на страната.
Съгласна съм с хората като г-жа in 't Veld и г-жа Flautre, че солидната и надеждна гаранция за присъединяването на Турция към ЕС, ако изпълни критериите от Копенхаген, е най-доброто средство, с което разполагаме за демократизацията в Турция - въпреки че тя също го дължи на себе си. Турция е важна страна, която има много ценни предимства. Тя се нуждае от демокрация и я заслужава.
Накрая, добавям и собствените си благодарности към члена на Комисията Рен за всичко, което направи за разширяването през последните пет години, не само по отношение на Турция, но и на Западните Балкани - също близки до сърцето ми. С нетърпение очаквам скоро да го приветствам с новия му ресор.
Franziska Keller
(EN) Г-жо председател, присъединявам се към тези, които казаха, че демократичното отваряне позволи да се постигне напредък, какъвто не сме виждали от няколко години и стимулира развитието там, където преди няколко години считахме, че това би било невъзможно.
Присъединявам се и към онези, които посочиха, че е много важно демократичните отваряния и реформи да продължат и да бъдат затвърдени. Бих добавила също така, че трябва да проследим как тези реформи се осъществяват на практика - не само как са записани на хартия в закона, но и как се изпълняват по места.
Тъй като очевидно всички сме съгласни, че е много добре, че има реформи, ние също трябва да подкрепим тези реформи. Нищо няма да се получи, ако само изискваме реформи, а след това заявяваме, че въпреки това няма шанс спрямо Турция да се приложи справедлив процес на присъединяване. Ако искаме да имаме реформи, трябва да покажем, че въвеждането им действително ще доведе до някакъв успех и до справедлив процес на присъединяване като целта на този процес следва да е присъединяване по същество
В тази връзка е много жалко, че още в момента, в който пое председателството, г-н Сапатеро ограничи значително поетия по-рано от него ангажимент за справедлив процес на присъединяване.
Тъй като ние като Европейски съюз, сме поели този ангажимент, считам, че трябва да се придържаме към него - трябва да сме надеждни във външната си политика. Затова бих искала да разбера дали представителят на председателството би могъл да разясни тук дали ако г-н Сапатеро все пак изпълни ангажимента си, Вие също ще се опитате да го изпълните в Съвета, при положение, че има други членове, които са доста скептично настроени.
Jan Zahradil
(CS) Говоря от позицията на човек, който подкрепя членството на Турция в Европейския съюз като пълноправен член, а не като сурогат или някакъв вид привилегирован партньор; искам да добавя и няколко критични думи, насочени към собствените ни редици. Възприемаме Турция от позицията на организация, която е обещала на тази страна пълно членство в Европейския съюз, но която в същото време не може да гарантира, че ако страната изпълни всички условия, които сме й поставили, тя действително ще постигне пълноправно членство.
Позицията на Европейския парламент по този въпрос е ясна. Институцията изрази отчетливото си одобрение; становището на Еропейската комисия също е ясно и в тази връзка мога единствено да се присъединя към похвалите по отношение на члена на Комисията Рен за обективността му и за прекрасната му работа, посветена на тази кауза през последните пет години. Позицията на Европейския съвет не е толкова ясна, тъй като все още има правителства на някои държави-членки, които просто отказват да заявят съвсем ясно, че докато Турция изпълнява всички условия, които й поставяме, тя може да стане пълноправен член на Европейския съюз. При това положение ставаме участници в двойна игра и не може да ни се има доверие; а едва ли бихме могли да искаме нещо от някого, на когото не можем да гарантираме, че ще изпълним собствените си обещания.
На второ място, демокрацията в Турция е просто доста специфична сама по себе си. Когато с основание призоваваме настойчиво тази страна да приведе стандартите си в по-голямо съответствие с европейските, когато оправдано призоваваме например за ограничаване на ролята на армията й, трябва също така да съзнаваме какво ще означава това и какво въздействие ще има върху структурата на турското общество и върху целия характер на демокрацията в Турция. Опасявам се, че механичната ни оценка на критериите за демократизация би могла в крайна сметка повече да навреди, отколкото да стори добро, и аз бих препоръчал по-голяма чувствителност, повече отзивчивост и повече съпричастност към Турция по този въпрос.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Г-н член на Комисията Рен, в слушалките си чух в превод думите Ви, че пътуването е също толкова важно, колкото крайната му цел. Трябва да кажа, че изобщо не съм съгласен с това. Само онази част от пътуването, която води към една демократична Турция, може да бъде подкрепена. За разлика от нея трябва да се изказваме открито срещу всяка част от пътуването, която води в грешна посока. При това думите трябва да се подкрепят с дела. Искам да знам докога Комисията ще приема част от помощта за присъединяването на Турция към ЕС да бъде използвана за възнаграждаване на политическите съюзници от управляващата партия, докато към етническите и религиозните малцинства се проявява дискриминация, както показа едно проучване наскоро. ЕС трябва да направи нещо по този въпрос.
Бях в централното управление на ПДО на 29 декември, когато полицията дойде да арестува Ахмет Тюрк - а къде беше Комисията и къде беше Съветът? Ще се наемат ли Комисията и Съветът да присъстват на съдебния процес и да се застъпят за правата на човека?
Накрая, един въпрос относно кмета на Диярбекир, г-н Байдемир, на когото турските органи не позволиха да дойде в Парламента: ще бъде ли подаден протест до Турция в тази връзка?
Gerard Batten
(EN) Г-жо председател, в Турция се провеждат избори, но тя не е демокрация в смисъла, който се влага от Запада. Политическите партии могат да бъдат забранявани; има корупция в съдебната система; налице са нарушения на правата на човека; свободата на словото и на сдружаване не съществуват по същия начин, както в страни като Великобритания или повечето европейски държави.
Продължава преследването на малобройно християнско малцинство, което - за съжаление - е разрастващ се отличителен белег на повечето ислямски страни.
Реформите на Кемал Ататюрк от 20-те години на ХХ век били достойни за възхвала, тъй като целта им била да се загърбят архаичните порядки на Отоманската империя и най-лошите ислямски практики от мрачното Средновековие, както и да се преведе Турция напред, в ХХ век.
Сега дори и тези постижения са застрашени, тъй като набира сила световното идеологическо ислямско фундаменталистко движение, в действителност финансирано от страни като Саудитска Арабия - благодарение на приходите от петрола, постъпващи от Запада - и умело подпомагано от капитулацията на бездейната западна цивилизация.
Настоящото разискване, разбира се, е просто поредната малка стъпка по пътя към допускане на Турция до членство в Европейския съюз. Влизането на Турция в Европейския съюз се подкрепя възторжено от Консервативната, Лейбъристката и Либералдемократическата партия във Великобритания. Те с нетърпение очакват момента, в който радушно ще приветстват стотиците хиляди, дори милиони турски имигранти, които ще пристигнат в Обединеното кралство, ако Турция се присъедини към ЕС.
А само си представете, ако Турция се присъедини към Европейския съюз и използва общите правни процедури като европейската заповед за арест. Британските гласоподаватели трябва си представят потенциалното си безплатно пътуване с турския среднощен експрес, благодарение на либералдемократите, лейбъристите и консерваторите и да гласуват подобаващо.
Тъжното е, че Турция иска да се присъедини към Европейския съюз, защото ще протегне ръце с надеждата те да се напълнят с много пари, събрани от европейските данъкоплатци, под формата на субсидии и че съзира възможност да се освободи от излишното си многомилионно бедно и безработно население, като го изнесе в западни страни като Великобритания, където то или ще работи срещу ниски заплати, или ще ползва услугите на системата за социални помощи.
Това едва ли е положителна визия за една горда нация. Пожелавам всичко добро на турците и се надявам, че след време ще постигнат истинска демокрация, но също така се надявам, че ще последват съвета на Партията на независимостта на Великобритания да не се присъединяват към Европейския съюз, а да запазят свободата и независимостта си.
Anna Maria Corazza Bildt
(EN) Г-жо председател, най-напред искам да приветствам изявленията на Комисията и Съвета и да отправя благодарности, поздрави и приветствия към члена на Комисията Оли Рен за личната му ангажираност с членството на Турция в Европейския съюз.
Отношенията между ЕС и Турция датират от много отдавна и са взаимно изгодни. Подобно на други страни кандидатки, разбира се, Турция също трябва да съблюдава принципите на демокрацията, свободата и правата на човека и да адаптира законодателната си система към достиженията на правото на Общността. Искам да се присъединя към колегите, които приветстваха напредъка, отбелязан от Турция до този момент, но също така да отчета, че остават редица пречки по пътя на Турция към присъединяването - примери в това отношение са свободата на изразяване и правата на кюрдското малцинство, описани от колегите.
Искам да изразя и безпокойството си във връзка с решението на Конституционния съд на Турция за разпускане на ПДО и за забрана на дейността на редица нейни демократично избрани представители, но това не бива да е причина за отлагане на преговорите за присъединяване с Турция. Европейската перспектива е движеща сила за демократични реформи. Липсата на ангажираност от наша страна ще изпрати отрицателен сигнал за турския народ. Несигурността ни си има цена. Тя би могла да окаже отрицателно влияние върху настоящия демократичен процес. Политиката на ЕС не бива никога да се определя от страха. Ние, европейците, трябва да подкрепим реформите. За тях ще е нужно време, те ще са сложни, ще има и пречки, но никога не бива да се колебаем по отношение на критериите от Копенхаген. Никога не бива да се двоумим относно ангажимента си във връзка с членството на Турция. Трябва да има ясна светлина в края на тунела.
Затова призовавам Турция да продължи процеса на демократичните си реформи. Считам, че трябва публично да обещаем да я подкрепяме по този път.
Maria Eleni Koppa
(EL) Г-жо председател, ние подкрепихме перспективата за присъединяването на Турция с надеждата, че това би допринесло главно за всеобхватна демократична реформа. За съжаление, няколко години по-късно резултатите са много слаби. Реформите спряха, а тези, за които вече има нормативна база, като цяло не се прилагат на практика. Изглежда, че няма напредък и в процеса на разрешаване на кюрдския въпрос, който породи много надежди.
За да се присъедини към Съюза, Турция трябва да демонстрира истинско зачитане на правата на човека, на правата на малцинствата, на религиозните свободи, както и на политическите партии и демократично избраните им представители. Европейският парламент приветства демократичното отваряне, обявено от турското правителство. Потъпкването на свободата на изразяване, обаче, както и арестите на хиляди граждани и на десетки политически представители са неприемливи и рушат доверието във всякакви декларации за продължаване на реформите.
Нещо повече, основният компонент на демокрацията е пълното разделение между политическата и военната власт. Не може да има страна кандидатка, в която армията, дори след толкова много години, не подлежи на пълен политически контрол.
Европейската перспектива на Турция е и трябва да бъде наш ангажимент, при условие че тя поеме задължението да популяризира на практика принципите и целите на Съюза.
Johannes Cornelis van Baalen
(NL) Г-жо председател, отношението към Турция трябва да бъде справедливо. Това означава, че и Европейският съюз трябва да се погледне честно в огледалото. Тук важни са критериите от Копенхаген, с които всички за запознати. Те трябва да бъдат изпълнени. Процесът на присъединяване е с отворен край, което беше заявено и при започването на преговорите. Това означава, че критериите са от първостепенно значение; чрез тях ще се определи дали Турция може да пристъпи към присъединяване. Разбира се, демокрацията е жизненоважна. Това означава, че ЕС също трябва да положи всички усилия, за да подкрепи демократизацията в Турция. Ето защо е много странно да се наблюдава лошото изпълнение на предприсъединителната програма - програмата за предприсъединителна помощ. Сметната палата на Европейския съюз много ясно заяви, че са формулирани прекалено много приоритети, което означава липса на приоритети, като посочи конкретно помощта за демократизацията. Искам да чуя мнението на Комисията относно критиката на Сметната палата, както и какво ще направи Комисията, за да осигури правилната организация на предприсъединителната помощ.
Geoffrey Van Orden
(EN) Г-жо председател, не ми е напълно ясно защо провеждаме това разискване в този конкретен момент. Може би защото изминаха три години от смъртта на Хрант Динк, а все още има сериозни въпроси във връзка с това престъпление, които се нуждаят от отговор.
Срещнах се с Динк след процеса на Орхан Памук. Разбира се, смъртта на Динк беше голяма трагедия и като приятел на Турция не се поколебах да изтъкна вредата за репутацията на Турция, произтичаща от ограничаването на свободата на изразяване и от прекалената чувствителност към критиките от страна на турската държава. Но в интерес на Турция е да укрепи всеки аспект от своята демокрация.
Аз също подкрепям идеята за Турция като светска и обединена страна, която, в продължени на над 80 години, е с прозападна ориентация. Признавам необходимостта от силна турска армия, както и ключовото геостратегическо значение на Турция. Поради тези причини смятам, че трябва силно да подкрепим Турция, а не постоянно да търсим начини да я критикуваме и да я нападаме ловко.
Разбира се, забраната на политически партии е по принцип лоша идея, въпреки че има изключения от това правило. Всички съзнаваме, че терористичните организации имат политически фронтове и е трудно да се прецени дали се нанася повече вреда, когато даден фронт бъде оставен на мира или когато бъде забранен. Разбира се, ПКК си има своите политически фронтове.
Ще кажа само няколко думи за ПКК, защото тя продължава терористичната си дейност. Ясно е, че ПКК продължава не само да действа като терористична организация, но и да поддържа криминалните си мрежи, които се простират отвъд Турция, в цяла Европа. ПКК наподобява мафия със структура, която осъществява криминална дейност, набира финансови средства и увеличава подкрепата. Тя участва във всеки аспект на организираната престъпност: укриване на данъци, подправка на парични знаци, трафик на хора - а търговията с наркотици е един от основните й източници на финансиране. Просто ми се струва, че следва да се съсредоточим върху това да правим повече за преодоляване на проблеми като този в собствените ни страни и да помагаме на турците по този начин, а не като постоянно да ги нападаме и критикуваме.
Jürgen Klute
(DE) Г-жо председател, искам още веднъж да отбележа, че забраната на кюрдската ПДО означава, че общо 27 кюрдски партии са разпуснати от турското правителство през последните години. След забраната - както току-що чухме - са арестувани над хиляда души. Мисля, че в страна, в която редовно се забраняват партии вече не е възможно да се говори за демокрация. Забраната на 27 кюрдски партии е едва ли не опит за влизане в Книгата на рекордите на Гинес.
Не става въпрос единствено за малцинствата в Турция - и това е нещо, което искам отново да отбележа на този етап. Понастоящем се провежда стачка на тютюноработниците от фирмата "Текел" и тя създава голямо напрежение, което сега ескалира. Днес няколко хиляди работници обявиха гладна стачка, за да наложат съблюдаването на своите права. Те се чувстват силно потиснати от турското правителство и от турските органи. Този аспект трябва да се вземе предвид, защото защитата на правата на работниците и на синдикатите е неделима част от демокрацията. Синдикатите, а също и малцинствата в Турция, са в очакване на ясно и недвусмислено становище на Парламента.
Sari Essayah
(FI) Г-жо председател, г-н Рен, Вие отговаряхте за много предизвикателен ресор в предишната Комисия, а и новата Ви роля едва ли е много лесна.
Напоследък демократичното развитие на Турция търпи неуспехи и кюрдската позиция не е единственият фактор, пораждащ безпокойство. Положението на жените и децата трябва да бъде подобрено, особено в селските райони. С течение на годините в Турция бавно се стигна до защита на правата на религиозните малцинства, като например алауити и християни.
Тук вече беше спомената позицията на патриаршията. Православните вярващи страдат, защото са подложени на дискриминация, като сега техният брой в Турция е вероятно едва около 3000 души. Законът, който постановява, че православните свещеници, епископи и патриарси трябва да бъдат турски граждани, е напълно непонятен. Патриархът е глава на всемирна църква и затова, разбира се, може да бъде избран от всяка членуваща в нея църква. Също така трябва да има гаранция за защитата на църковната собственост, като неправомерно иззетите имоти трябва да се върнат. В Парламента беше изготвен списък с имена и беше приета писмена позиция в подкрепа на отварянето на духовната семинария на остров Халки. Последният човек, който призова за възстановяване на семинарията на остров Халки, беше президентът Барак Обама.
Ако Турция защити правата на човека на християнското малцинство по този начин, тя ще даде отличен пример на другите мюсюлмански страни, като насърчи и тях да гарантират абсолютно същите права на християните, каквито християнските страни предоставят на мюсюлманските си малцинства.
Г-н член на Комисията, тук често задаваме въпроса дали Турция е готова да се присъедини към ЕС. Считам, че Европейският съюз трябва честно да се запита дали всъщност той е готов да приеме Турция за своя членка. Казахте също така, че пътуването е толкова важно, колкото крайната му цел. Трябва да помним, че демократичното развитие на Турция не е толкова важно за ЕС, колкото за самите граждани на Турция. Ето защо си заслужава да се продължи това пътуване, дори да не сме постигнали съгласие относно крайната му цел.
Emine Bozkurt
(NL) Г-жо председател, турското правителство предприе демократичната инициатива, за да демократизира страната и за да разшири културните права на кюрдите. Това беше смела стъпка напред. Забраната на политически партии обаче е голяма стъпка назад. Една демократична държава, основаваща се на принципа на правовата държава, трябва винаги да създава възможност за водене на демократична дискусия, така че да се чуват гласовете на всички граждани. Забраната на ПДО не способства за успеха на тази демократична инициатива. Преди осемнадесет месеца управляващата ПСР едва избегна същата съдба. Очаквам Турция да внесе изменения в конституцията си възможно най-скоро, в съответствие с критериите, изготвени от Венецианската комисия, за да се изключи възможността за забрана на политически партии. Всички партии трябва да вземат участие в това начинание; в крайна сметка, и тях може да ги сподели същата съдба. В допълнение, следва да се въведе партийна система, в резултат на която да се подобри представителството на турското население. Това може да се постигне чрез драстично снижаване на изборния праг от 10%. Не бива да се допуска забраната на партии да се използва като залог в политическа игра. Турция ще трябва незабавно, без отлагане, да започне работа в тази насока с подкрепата на Европа. Остана само да благодаря на члена на Комисията Рен за изключителното му сътрудничество. Пожелавам му успех с новия ресор.
Olle Schmidt
(SV) Разширяването даде възможност на ЕС да укрепи такива основни ценности като демокрацията и правата на човека на континента ни и да създаде условия за прилагане на принципа на правовата държава на базата на независими съдилища и съдебни органи с функционираща пазарна демокрация - една стабилна и мирна Европа.
Тази тенденция трябва да продължи. Ето защо Турция трябва да бъде радушно посрещната в пространството на ЕС. Твърде много членове на Парламента и на правителствата в ЕС търсят начин за измъкване от обещанията, дадени на Турция като страна кандидатка. Това е непочтено и поражда несигурност не само у Турция, но и у други страни кандидатки. Естествено Турция не може да се присъедини към ЕС докато не бъдат изпълни всички критерии. ЕС трябва да определи строги критерии, но същевременно да подкрепи страната, така че тя фактически да може да изпълни тези критерии.
Както беше споменато, в Турция е постигнат известен напредък; за съжаление обаче положението съвсем не е ясно. Все още има сериозни недостатъци. Решението на Конституционния съд да се забрани най-голямата кюрдска партия е напълно неприемливо и възпрепятства членството на страната.
Искам да повдигна един друг въпрос, който е свързан с членството на Турция. Мисля, че колегата от Дания вече го засегна. Миналата седмица Радио Швеция съобщи за одит, при който били открити сериозни недостатъци в начина на използване на средства от ЕС в Турция. Парите не стигат до онези, които имат най-голяма нужда от тях. Имаше критики и относно незадоволителни последващи действия, както и относно факта, че населението в селските райони - малцинства като кюрдите и асирийците - не са сред получателите, поделящи си помощите от ЕС. Несправедливо е и отношението спрямо жените. Правилата за кандидатстване за финансиране на проекти са сложни и трудни за разбиране. Колегата г-н Färm и аз поискахме от г-н Рен да проучи щателно този аспект в последните му дни като член на Комисията, отговарящ за разширяването. Очакваме бърз отговор. Накрая, искам да благодаря на г-н Рен за отличната му работа като член на Комисията, отговарящ за разширяването, и да му пожелая на добър час на новия му пост.
Frieda Brepoels
(NL) Г-жо председател, демократичното отваряне, обявено от турското правителство, се изроди в отрицание на демокрацията. Със забраната на ПДО за пореден път беше потъпкана, а по този начин и отречена, свободата на изразяване на кюрдския народ, както и свободата му на сдружаване и на участие в политическия живот. Липсата на демокрация, важната роля на армията и полицията, твърде високият изборен праг от 10%, неосъщественото усъвършенстване както на конституцията, така и на закона за политическите партии, преследването и хвърлянето в затвора на кюрдски политици и бойци - всички белези сочат, че Анкара очевидно не е в състояние да се справи зряло с въпроса за правата на малцинствата. Всеки път, когато Турция отвори една врата към демократизацията, тя шумно затваря друга. Ето защо се питам дали това все още може да се нарече демократично отваряне. Искам членът на Комисията да изложи мнението си по този въпрос и да сподели с нас дали е готов да работи с турското правителство по изготвянето на конкретен график за провеждане на редица решаващи реформи в съответствие с европейските стандарти.
Nikolaos Chountis
(EL) Г-жо председател, г-н Лопес Гаридо, г-н член на Комисията, изявленията Ви тази вечер оставиха у мен впечатлението, че с удоволствие подминавате с мълчание факта, че последното решение на Конституционния съд на Турция за поставяне извън закона на прокюрдската партия беше взето няколко часа преди решенията на Съвета по общи въпроси и решението на срещата на върха, които по същество дават зелена светлина за директното насочване на Турция към Европа по време, в което тя е страна, която нарушава правата на човека и демократичните права, не съблюдава международното право и отказва да признае Република Кипър. Нима не стигнахте до извода, че вместо да накара Турция да се вразуми, това постоянно угаждане я прави по-смела? Факт е, че турската конституция създава политическа дестабилизация, не гарантира религиозните и политически свободи и осигурява оправдание за намесата на държавата.
Въпросът е: какви мерки ще предприемете, за да защитите правата на кюрдските граждани? И още по-важно: дали най-сетне ще отправим настойчиво искане за фундаментална конституционна реформа с цел осигуряване на институционна рамка, която ще гарантира тези свободи и ще накара турската държава да зачита всички права, които съставляват критериите, чието съблюдаване позволява на дадена страна да продължи по пътя към присъединяването?
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Г-жо председател, обещанието за членство в Европейския съюз дълго време беше движеща сила за демократични промени в Турция. След 2005 г. обаче подкрепата на турските граждани за присъединяването към Съюза спадна от 70% на едва 42%. Следователно при това положение за по-нататъшната демократизация на Турция действително се изисква по-добро сътрудничество с Европейския съюз.
В Турция беше постигнато много - колегите вече говориха за това - и то заслужава нашето признание, но все още има области, които трябва да разгледаме с особено внимание. Налице е въпросът, който вече беше споменат, за свободата на пресата, както и въпросът за свободата на електронните медии. Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ) например съобщава, че Турция блокира 3700 уебсайта в интернет. Друг важен въпрос е възможността на жените да участват в обществения живот. Турската конституция забранява на жените, носещи традиционни забрадки, да влизат в университетите, а такива забрадки носят цели 70% от жените. Тази битка между секурализма и демокрацията е истинско предизвикателство за Турция.
Искам да спомена и кюрдите, а именно, да ги призная за национално малцинство. Решенията, предлагани от турското правителство, не са задоволителни. Вярно е, че то започна да признава езика на кюрдите, но турската конституция все още съдържа член 42, който забранява преподаването на кюрдския като майчин език в учебните заведени.
Важно е постоянно да се развива сътрудничеството, както с парламента, така и с правителството, но и да се подкрепят неправителствените организации, социалните инициативи и партньорствата с органи на местното самоуправление в Турция. Трябва да засилим сътрудничеството между институциите, но трябва да помним, че особено когато говорим за развитието на демокрацията, на практика отношенията между обикновените граждани са тези, които променят света.
Arlene McCarthy
(EN) Г-жо председател, за съжаление съм съгласна с мнението на другите, че актът на забрана на ПДО от страна на Конституционния съд може да се разглежда единствено като стъпка назад в усилията за демократизацията на Турция, въпреки значителния напредък, който беше отбелязан с неотдавнашните демократични инициативи.
Законът, по силата на който беше забранена ПДО, е бил използван - както беше отбелязано - от 1982 г. насам за забраната на около 27 партии, но, разбира се, политическите партии са израз на волята на народа. Те са източник на сила за всяка демокрация и е време да се осъществят правни реформи, за да се прекрати забранената на политически партии.
От друга страна, всички политически партии и кандидати за заемане на изборни длъжности в демократичните държави трябва да зачитат основните принципи на демокрацията и принципа на правовата държава и да поемат ангажимента да преследват политически цели изключително с мирни средства. Докато растях в Северна Ирландия, станах свидетел на осакатяването и убийството на твърде много хора при преследването на политически цели. В една демократична държава политиката трябва да се осъществява с помощта на изборни урни, а не чрез куршуми и бомби.
Така че, подобно на други, призовавам турския министър-председател и правителството на Турция да направят нужното за утвърждаване на върховенството на демокрацията, за усъвършенстване на конституцията и за осигуряване на гаранции, че този акт няма да смути напредъка на Турция към членство в ЕС, което аз, политическата партия, към която принадлежа, и моето правителството с гордост подкрепяме.
Charalampos Angourakis
(EL) Г-жо председател, конфликтът между поддръжниците на интеграцията на Турция и онези, които подкрепят специалните отношения между Турция и Европейския съюз, илюстрира вътрешната империалистическа борба в рамките на Европейския съюз, както и конкуренцията със САЩ и другите големи сили.
Докладите за напредъка на Турция, представени пред Европейския парламент, са резултат от съотношенията между тези сили. Те нямат нищо общо с жестоката експлоатация, репресиите и преследването, на които са подложени работниците в Турция. Синдикалистите са обект на наказателно преследване и присъди, постановени в скалъпени съдебни процеси. Продължават политическите убийства и насилието от страна на органите на прокуратурата. Разпускат се политически партии, чисто и просто защото изразяват желанията на кюрдското население. Масово се преследват и лишават от свобода представители на изборни длъжности. Турция продължава да лишава кюрдите и други малцинства от основни права. Тя незаконно окупира 40% от територията на Република Кипър и проваля всяко решение на този проблем. Турция заплашва Гърция с повод за война и предявява териториални претенции.
Въпреки всичко това Европейският съюз поздравява Турция, защото така изискват НАТО и европейските мултинационални компании, инвестиращи в газопровода "Набуко", както и икономическите и геостратегическите им амбиции за тази страна и за Близкия изток като цяло.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Г-жо председател, подкрепям членството на Турция в Европейския съюз, но осъждам решението, взето през декември от Конституционния съд на Турция за забрана на ПДО. Решението беше обосновано с предполагаемите връзки на партията с терористичната организация ПКК. Знам, че живеем във време, в което сигурността е от първостепенно значение, но това не бива да засяга свободите на гражданите. Както знаем, партията представлява кюрдските интереси в турския парламент от 2007 година. Въпреки че правеше това символично чрез 20-те си членове, през последните години тя беше важно свидетелство за процеса на регулиране на кюрдския въпрос, който започна от Турция. Присъствието на ПДО в парламента не представляваше каквато и да било заплаха, но то беше едно от условията, необходими за политическата стабилност. Не считам обаче, че трябва да говорим за дестабилизация, защото конфликтът с кюрдите е отдавнашен и на нито един етап когато и да било Турция не е била разтърсвана от него. Не съм мислил, че това би се случило сега и не предполагам, че ще се случи.
Правителството е правило много добри жестове в миналото и е трудно да се говори за антикюрдска кампания. Въпреки това турско-кюрдският мирен процес претърпя голям неуспех. Забраната на дейността на партията е типична политическа тактика. Съдебното решение не само връща турско-кюрдските отношения много години назад, но е и стъпка назад за целия процес на демократизация.
Inés Ayala Sender
(ES) Аз също искам да се спра на противоречивата ситуация, в която се намираме днес, когато непрестанно подкрепяме процеса, водещ към членство на Турция, защото имаме нужда от Турция в Европейския съюз поради много причини. Днес се намираме в противоречива ситуация, тъй като само преди няколко седмици Европейският парламент изразяваше подкрепата и задоволството си от направените стъпки в отношенията между Турция и кюрдската общност, а сега се оказва, че сме изненадани от забраната на основната кюрдска партия в Турция, което естествено отново повдига сериозни въпроси.
В този смисъл, разбира се, приканвам настойчиво Парламента и Европейския съюз и бих поискала от Комисията да подновят или повишат още повече усилията си за преразглеждане на областите, необходими за придобиване на членство, в които установихме напредък, от гледна точка например на нуждата от консенсус между политическите партии, като това, разбира се, трябва да доведе до призив към турското правителство за намиране на задоволително решение относно ситуацията, в която се намира кюрдската политическа партия ПДО.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Аз съм непоколебим привърженик на присъединяването на Турция към Европейския съюз. Съгласен съм с твърдите мнения, изказани в тази зала, за необходимостта Турция да зачита правата на човека. Бих изразил надежда, обаче, че същата твърда позиция ще се използва и за да се подкрепят усилията, които Турция полага, за да се присъедини към Европейския съюз.
Приветствам позицията на испанското председателство, свързана с желанието да продължи отварянето на преговорни глави с Турция.
Искам да ви кажа, че посетих Турция като член на делегацията на Съвместния парламентарен комитет ЕС-Турция миналата година - 20 години след предишното ми посещение там - и напредъкът, постигнат от турското общество е впечатляващ.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Г-жо председател, изглежда, че годините на насилие и тероризъм в Турция не са отминали. Кюрдите, алианите, немюсюлманските малцинства, синдикалистите, Вселенската патриаршия, арменците, кипърците, затворниците, местните органи, хомосексуалистите, жените, кюрдските политически партии и средствата за масово осведомяване - всички те имат да кажат много, когато се осмелят да нарушат мълчанието.
Въпреки реформите и напредъка, отбелязан в Турция, множество закони не се прилагат. Тъмната страна и нарушаването на правата на човека са напълно реални, когато става въпрос за свободата на пресата, за равенството между половете, за свободата на изразяване и за правата на малцинствата. Именно поради тази причина Европейският съд по правата на човека е осъждал Турция след оплаквания от турски граждани и малцинства за нарушаване на правото на живот, за нехуманно и унизително отношение и за цяла поредица от други нарушения.
Считам, че Европейският съюз може да изиграе ролята на катализатор в демократизацията на Турция като изисква пълно прилагане на постиженията на европейското право без изключения, без егоистични сметки и без прилагане на политика на двойни стандарти. Когато хвалите Турция прекомерно и отваряте глави, г-н Рен, Вие не допринасяте за демократизацията в Турция; Вие допринасяте за по-нататъшното й безотговорно поведение и липса на политически морал.
Bogusław Sonik
(PL) Г-жо председател, въпреки напредъка, постигнат от Турция по пътя към присъединяването, все още има много да се желае, що се отнася до процеса на демократизация в страната. В резолюция, приета от Европейския парламент миналата година, беше изразена загриженост относно преобладаващото положение в Турция във връзка със свободата на словото, както и съжаление, предизвикано от скромния напредък в областта на свободата на религията. Тогава Парламентът настоя, и все още настоява, турското правителство да въведе правна уредба в съответствие с Европейската конвенция за защита правата на човека, която ще позволи на немюсюлманските религиозни групи и на алианите да функционират без излишни ограничения.
Непосредствено след приемането през декември 2009 г. на резолюцията, която споменах, в Съюза се породи безпокойство поради решението на Конституционния съд на Турция да забрани ПДО - Партията за демократично общество, която имаше 21 депутати в турския парламент. Претекст за забраната на партията бяха предполагаемите й връзки с ПКК.
Franz Obermayr
(DE) Г-жо председател, решението на Конституционния съд на Турция, с което се забранява прокюрдската партия поради нарушение на конституцията, е ясен знак, че вътрешната политика на Турция не се доближава до демокрацията така, както ние, европейците, я разбираме. То също така очевидно опровергава много силно разкрасения доклад за статута, изготвен от комисията "Ахтисаари".
Въпреки, че по традиция населението на Истанбул е просветено, образовано и ориентирано към Европа, този факт, както и несъмнено прекрасните събития, свързани с Истанбул като културна столица за 2010 г., за съжаление, не са представителни за страната като цяло. Следователно трябва да се изправи срещу реалността. Всеки, който забранява политическите партии на малцинствата поради нарушение на конституцията, не е в съзвучие с европейските ценности. Тази постоянна колебливост също е непонятна, тъй като тя определено няма да подобри репутацията ни и няма да направи добро впечатление на турските ни партньори по време на диалога ни.
Затова прекратете преговорите. Моля, спрете и предприсъединителните плащания, защото всеки, който иска заплащане за морални ценности, със сигурност няма да си позволи да бъде убеден чрез такива плащания.
Anna Záborská
(SK) Демокрацията зависи от условия, които тя самата не може да създаде. Това се отнася в еднаква степен и за нашите държави-членки и за демокрацията в Турция. Въпреки че има няколко проблемни въпроса, ще спомена само един от тях.
Въпреки че в Република Турция се зачита свободата на вероизповеданията, през последните години не е отбелязан особен напредък в областта на свободата на религията. Свободата на богослужението се признава формално, но на практика се ограничава например по отношение на избора на място на богослужението. Съжалявам, че ЕС не успява да подходи задълбочено към този въпрос. В последния доклад за напредъка, обхващащ сто и осемдесет страници, този проблем се упоменава само на две от тях. Там не се споменава за силните ограничения върху автономното управление на религиозните общности, не само на административно и икономическо ниво, но и на ниво пастори и духовенство.
Тъй като Съветът на европейските епископски конференции отдавна твърди, че религиозната свобода непрестанно се нарушава от Турция, Европейският съюз трябва последователно да настоява за зачитане на правата на човека във връзка с религиозната свобода.
Ismail Ertug
(DE) Г-жо председател, госпожи и господа, темата за Турция, разбира се, е вълнуваща и това е съвсем очевидно. Във връзка с това винаги трябва да имаме едно нещо предвид и то беше споменато няколко пъти днес, а именно, че макар забраната на партията да е напълно неприемлива, тя не беше постановена от правителството, а от съдебната система. Тук трябва да направим едно разграничение, за да бъдем честни и откровени.
Не за това обаче поисках думата. Ние, като европейци, трябва да се запитаме накъде всъщност искаме да се насочим. Ако, като глобален играч, искаме да разпространим не само икономически - като социалдемократ искам да наблегна на това - но и политически ценности, не само в Европа, но и отвъд европейските граници, по света, то за това, в крайна сметка, ни е нужна Турция. Това също така ще ни даде възможност да бъдем твърди и ясни във взаимоотношенията си с Турция, а именно това е необходимо. Само тогава ще успеем да дадем ход на процеса на демократизация, за да можем да постигнем глобалната си цел.
Диего Лопес Гаридо
Съветът ще действа по отношение на въпроса, който ще наречем отношения Европейски съюз-Турция, с оглед на процеса на присъединяване, по следния начин:
На първо място, считаме че следва да продължим да отстояваме европейската перспектива за Турция. Съзнаваме, че ако един ден Турция влезе в Европейския съюз, тя ще го направи по-силен, а не по-слаб. Следователно този процес ще бъде от полза за интересите и на двете страни.
Второ, преговорите. Както отбеляза г-н Obiols, преговорите са безспорно оръжие за придвижване напред в този процес и за постигане на напредък във вътрешните реформи в Турция. Това беше демонстрирано по неопровержим начин. Преговорите са стратегически елемент и те трябва да се насърчават, както подчерта в изказването си члена на Комисията Оли Рен.
Трето, много ясно послание към Турция. Трябва да се изразяваме недвусмислено в диалога с Турция. Това беше препоръчано не само от г-жа Oomen-Ruijten, авторът на това предложение за резолюция, което ми се струва много широко, много обстойно и подробно - считам, че е отлична база за по-нататъшна работа, но и от много от участниците тук тази вечер: г-жа Corazza, г-жа Ludford, г-жа Keller, г-н Zahradil и много други препоръчаха отправянето на ясно послание към Турция.
Турция е страна, която, ако изпълни критериите от Копенхаген, ще може да влезе в Съюза и трябва да влезе в Европейския съюз.
В момента обаче Турция не ги изпълнява и в тази връзка има два съществени фактора - демокрацията и правата на човека - които са основни при анализа на евентуалното бъдещо членство на Турция в Европейския съюз. По отношение на правата на човека, някои от тях, конкретни измерения от тях, са фундаментални за определянето на една страна като демокрация, която изпълнява изискванията, наречени критерии от Копенхаген.
Въпросите за правосъдието, въпросите за равенство между мъжете и жените, въпросът за изтезанията и малтретирането, за свободата на изразяване, за зачитането на малцинствата и за плурализма, всички тези елементи трябва да се имат предвид. Тук беше посочено, че по отношение на всички тях има несъмнен напредък и че при всички тях виждаме и несъответствия и дори стъпки назад. Такова е общото положение. Въпрос на гледна точка. Чашата може да е наполовина пълна или наполовина празна. Затова считам, че това са основните елементи, върху които следва да съсредоточим вниманието си в отношенията между Европейския съюз и Турция.
Считам, че процесът на напредък към помирение между Турция и Европейския съюз е възможен; това е осъществим процес. Поради тази причина той е в ход и Турция е със статут на страна кандидатка. Това е необходим процес, в който естествено трябва да се отбележи напредък възможно най-бързо. Ролята на Европейския парламент в този процес е от първостепенно значение. Парламентът трябва да изиграе съществена роля в разработката, анализа, оценката и утвърждаването на този процес, който желаем да се придвижи напред възможно най-бързо.
Оли Рен
Г-жо председател, доволен съм, че мога да кажа последната си дума относно Турция.
Искам да ви благодаря за отговорното разискване по същество тази вечер. Всъщност вече споделих с вас прощалните си слова относно Турция през декември или ноември. Сега няма да ги повтарям. Надявам се, че няма да се налага да произнасям никакви други прощални слова относно Турция в Парламента и че можем да продължим нататък и да започнем да се занимаваме със сериозните икономически и други предизвикателства, пред които е изправен Европейския съюз.
Искам също така да използвам тази възможност, за да благодаря на испанското председателство и на министър-председателя на Испания Сапатеро за лансирането на много важната инициатива Алианс на цивилизациите, като мога да кажа, че съм доброволец, на който предстои да се присъедини към този алианс. Той е много важен и за отношенията Европейски съюз-Турция.
Акцентът на днешното разискване беше разпускането на партията и това е правилно. Много е важно Турция да реформира законодателството си и цялата си конституционна правна уредба за политическите партии в съответствие с препоръките на Венецианската комисия.
Г-н van Baalen и г-н Schmidt повдигнаха въпроса за последния доклад на Сметната палата относно Турция. Мога да кажа, че заключението на Комисията, в ГД "Разширяване", съвпада с доклада и със заключенията му относно това как да придадем по-стратегически характер на финансовата си помощ, как да я направим многогодишна и по-ясно обвързана с потребностите, произтичащи от дневния ред на политическите реформи в нашите страни, а в този случай в Турция.
В момента се работи за постигането на тази цел, като това включва изцяло нова ориентация в подготовката на многогодишните ни планови документи и преминаване от проектно към отраслово програмиране. Този нов подход включва и по-силен акцент върху отрасловите стратегии, които се разработват от самите страни бенефициери, коeто, в крайна сметка, трябва да улесни съвместното определяне на приоритетите на политиките от Комисията и турските органи.
С радост ще ви предоставя по-дълъг и по-задълбочен отговор по този въпрос в писмена форма, ако ми изпратите писмо в кратък срок, за да мога да го направя още в рамките на мандата на настоящата Комисия.
Считам, че е важно, отделно от разпускането на партии, да дискутираме по-обстойно демократичната трансформация. Именно това направихте вие тази вечер и аз искам само накратко да отбележа три аспекта, които според мен са най-важните следващи стъпки.
През последните пет години станахме свидетели на огромна демократична трансформация в Турция. Днес тя е много различна страна в сравнение с периода от преди, да речем, пет години. Но, разбира се, чашата все още не е пълна и има множество важни реформи, които тепърва следва да се реализират в Турция.
Първата и най-важна от тях засяга правата и основните свободи на гражданите. Предприетите в миналото действия на Турция по отношение на свободата на изразяването не са в съответствие със стандартите на ЕС. Много автори и журналисти все още са обект на наказателно преследване и съдебни присъди заради своето творчество. Крайно време е Турция да приеме необходимите правни реформи, така че този проблем да принадлежи на миналото на Турция, а не на нейното бъдещето. Това е съществено правило за всяко отворено и демократично общество, но също така съществено е да продължи обсъждането на такива деликатни въпроси като арменския въпрос, кюрдския въпрос и кипърския проблем.
На второ място, миналата година станахме свидетели на много важни събития, засягащи отношенията между гражданския и военния сектор. Продължаващото разследване на мрежата "Ергенекон" е от решаващо значение за дейността по демократизацията в Турция, а турските граждани действително заслужават да видят това разследване доведено до край и с право очакват да бъдат взети всички предпазни мерки, за да се осигури справедлив процес на всички обвиняеми.
Трето и последно, но не и по значение, не може да се постигне истинска демокрация, ако половината население - жените - са изключително слабо представлявани в националната и местната политика. Неправителствените организации на турските жени упорито полагат усилия за популяризиране на този проблем, който стои на дневен ред, и така и трябва да бъде, а ние сме техни съюзници. Създаването на специална комисия за равенство между половете е важна стъпка, която, надявам се, ще спомогне много за увеличаване на политическото представителство на жените на всички нива в турското общество.
В обобщение, процесът на присъединяване на Турция към ЕС може да се окаже дълъг и понякога криволичещ път, но най-важното е да не губим от поглед основната цел - демократичната трансформация на страната. Това е в съзвучие с основните интереси не само на Турция, но и на Европейския съюз и най-добрият начин за постигането му е като се отнасяме справедливо и същевременно твърдо с Турция, което поддържа доверието в нас и мощта на условията за членство като движеща сила на реформите за утвърждаване на основните свободи в Турция. В тази огромна дейност продължавам да разчитам на силната ви подкрепа. Тя е от съществено значение, за да може това начинание да се овенчае с успех.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Kristiina Ojuland  
Г-жо председател, докладът за развитието на Турция, изготвен от Европейската комисия през 2009 г., идентифицира изпълнението на конституционната реформа като важно предизвикателство за продължаването на процеса на демократизация. В доклада се отбелязва, че въпреки недвусмислената подкрепа на гражданите към правителството и голямото парламентарно мнозинство, постигнатото до този момент за изпълнението на политическа и конституционна реформа не е било достатъчно, защото страните не са могли да намерят общ език. Както във всяка друга демократична държава, позицията на турските партии отразява волята на избирателите. Не трябва да се забравя, че в едно демократично общество партиите преди всичко носят отговорност пред избирателите си, а в Турция Европейският съюз трябва да насочи вниманието си към развитие на най-ниско ниво. Трябва да бъдем много внимателни, като просто възприемем един дидактически подход при даване на насоки за процеса на демократизация на Турция. Успешното изпълнение на желаните реформи изисква подкрепата на обществеността, за което е необходимо едно по-високо ниво на информираност, както и разбиране на важността и причините за реформите. Реформите отгоре-надолу, които бяха осъществени, няма да доведат до желания резултат, докато съществува усещането, че те представляват заплаха за вътрешната стабилност на Турция. Натискът върху правителството на Турция да ускори реформите, които не се радват на обществена подкрепа, би могъл, макар и неволно, да доведе до разцвет на сепаратизъм или религиозна враждебност. Надявам се, че Съветът и Комисията, заедно с турското правителство, ще положат усилия за прилагане на мерки, които позволяват на населението на Турция да участва в процеса на демократизация в много по-значима степен, отколкото досега, за да се гарантира, че е налице плодородна почва за осъществяване на реформите, необходими за присъединяването, въз основа на критериите от Копенхаген.
Pavel Poc  
Предприсъединителните преговори със страна кандидатка трябва да бъдат насочени към присъединяването на въпросната държава към Европейския съюз. В случая с Турция обаче ситуацията е много по-сложна. Предприсъединителните преговори бяха започнати на 3 октомври 2005 г. В допълнение към самото присъединяване на държавата преговорите трябва да спомагат за насърчаването на демокрацията и свободата, както и за запазването на гражданските права и правата на човека в Турция. Вместо да се излиза с политически декларации, тази конкретна цел трябва да бъде постигната чрез законодателни промени като част от хармонизацията с правната система на Европейския съюз, но преди всичко чрез политически и социални практики, произтичащи от примера, даден от държавите-членки. Доводите против присъединяването, които се основават на модела "европейски държави" срещу "ислямски държави", са неправилни и несправедливи. Историческата принадлежност на Турция към Европа е безспорна. В интерес на истината, днес Турция е член на Съвета на Европа и на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа. Не съществува религиозен критерий за оценка на страна кандидатка, а напротив, свободата на вероизповедание е една от основните ценности на Европа. Ето защо единственият и решаващ критерий за присъединяването на Турция към Европейския съюз трябва да бъде спазването на принципите на правовата държава, зачитането на гражданските и малцинствени права от закона и зачитането на всички държави-членки на Европейския съюз.
Renate Sommer  
Добре е, че Европейският парламент най-малкото разглежда въпроса за демократизацията на Турция. Общо взето, Комисията и Съветът обикновено само говорят за ситуацията - колкото и да е сериозна тя. Те наричат това "нежна сила". Какво е постигнала обаче тази "нежна сила"? Съвсем ясно е, че след започването на преговорите за присъединяване Турция е направила много повече стъпки назад, отколкото в правилната посока. Сега и още една партия беше забранена. Налице е обаче и продължаващото голямо ограничаване на гражданските свободи, потискането на религиозните малцинства до степен на опити за тяхното прогонване или унищожаване чрез кръвопролития, ограничаване на свободата на информация и свободата на печата, опити за унищожаване на опозиционния печат и свободните профсъюзи, като списъкът продължава. "Pacta sunt servanda" ("Договорите трябва да се спазват") - това винаги се подчертава във връзка с Турция и с право. Това обаче се отнася и до Турция. Със започването на преговорите за присъединяване Турция сключи споразумение с Европейския съюз да се съобразява с критериите от Копенхаген. Ако тя продължава да не го прави, ще трябва сама да се запита дали наистина желае да стане част от Европа. Нерешителните членове на Комисията, председателството на Съвета и Съвета трябва най-накрая да действат по един последователен начин, вместо непрекъснато да отварят нови преговорни глави.
