Разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Общността (изменение на "Общ регламент за ООП") (разискване) 
Председател
Следващата точка е докладът на г-н Sierkierski - от името на комисията по земеделие и развитие на селските райони, относно разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица в Общността - C6-0353/2008 -.
Czesław Adam Siekierski
Г-жо председател, г-жо член на Комисията, днес обсъждаме изключително важна тема - програмата за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Общността. Тя е важна, защото засяга милиони хора, които живеят в бедност и се нуждаят от конкретна помощ. Подкрепяме предложението на Европейската комисия да се увеличи бюджетът с две трети, а именно от 305 милиона EUR на почти 500 милиона EUR годишно, и да се разшири асортиментът от продукти, предлагани по програмата.
Разбира се, програмата няма да реши проблемите, свързани с недохранването и бедността сред гражданите на Общността, но тя със сигурност ще помогне за смекчаването им. Ние сме против предложението за незабавно въвеждане - повтарям, незабавно въвеждане - на съфинансиране от националните бюджети, тъй като това би могло да ограничи или дори да изключи някои страни от участие в програмата. Страните, в които доходът на глава от населението е нисък и където бюджетът изпитва финансови затруднения, ще бъдат особено засегнати. Това е още по-съществено при настоящата икономическа криза. Считам, че Съветът ще съумее да постигне компромис по този въпрос.
Подкрепяме също така предложението хранителните продукти, предназначени за разпределяне по програмата, да идват от Европейския съюз. Доколкото е възможно, те следва да са пресни хранителни продукти, произведени на място, а това означава, че ще подпомогнем местните производители, като повишим търсенето. Също така ще можем да гарантираме, че разпределяната храна е с нужното качество.
Имаше много разногласия във връзка с правното основание на програмата. Както знаем, правните служби на Съвета оспориха становището на Комисията. Членът на Комисията може да разчита на подкрепата на Парламента по този въпрос. Споделям становището на Комисията относно установяването на ясни приоритети и дългосрочно планиране. Удължаването на програмата до три години ще подобри ефективността на изразходване на разполагаемите средства.
Приемайки доклада, Парламентът ще изпрати положителен сигнал към нашите граждани. След като ЕС отпуска помощ на най-бедните страни в Африка и ние, разбира се, подкрепяме това, той не трябва да забравя и собствените си граждани. Програмата на ЕС за храна за най-бедните в Европейския съюз като схемите "Плодове в училище" и "Мляко в училище" променя отношението към ЕС и към общата селскостопанска политика, която бе толкова остро критикувана от мнозина. Гражданите ни следва да знаят, че храната, която получават, идва от програми на ЕС и е осигурена със средства на ЕС.
Програмата потвърждава, че ЕС се чувства отговорен за най-нуждаещите се негови граждани. Тази група включва по-конкретно бездомните, семействата с проблеми, безработните, самотните родители, мигрантите, лицата, търсещи убежище, и възрастните или хора с нисък материален статус. Често това са хора с увреждания или дори деца.
Не трябва да се забравя, че промените в държавите, които се присъединиха неотдавна към ЕС, доведоха до силно разслояване на доходите сред обществото в тези държави. Нещо повече, в някои от тези държави разликите в доходите и в жизненото равнище се задълбочават още повече. От бедност са засегнати по-конкретно семействата от малките градове и лицата, живеещи в селските райони. Увеличава се броят на хората, които не могат да задоволят основни жизнени потребности.
В Съвета се създава нещо като патова ситуация, в която всеки чака становището на Парламента и аз съм убеден, че приемането на моя доклад ще убеди Чешката република, която в момента заема председателството, да възобнови обсъждането и да намери разумен компромис в Съвета. Да се надяваме, че законодателната работа ще приключи през май или юни тази година. Бих искал да насърча държавите-членки, които не участват в програмата, да се включат в нея. Накрая, от името на милионите хора, които са облагодетелствани от програмата, на благотворителните организации, които разпределят храната, и от мое собствено име, бих искал да благодаря на всички членове на Европейския парламент, а не само на тези, които подкрепиха доклада ми.
Mariann Fischer Boel
член на Комисията. - (EN) Г-жо председател, преди да премина към съществото на предложението, бих искала да благодаря на докладчика г-н Siekierski и на всички членове на комисията по земеделие и развитие на селските райони за работата им по доклада.
Искам да започна, като внеса контекст по отношение на днешното разискване, тъй като предложението не се отнася за параграфи, политическа власт или обещания: то е за хората. Милиони европейци са засегнати от трудното икономическо положение и от бързото покачване, което наблюдаваме при цените на храните от 2007 г. насам. Има повече хора, отколкото предполагаме, за които липсата на достатъчно храна е ежедневен проблем: 43 милиона европейци не могат да си набавят ястие с месо, пиле или риба през ден. Мисля, че това е смайващо число.
Програмата за най-нуждаещите се е насочена към тези хора в нашето общество, които се нуждаят от хранителни помощи: хора, които се притесняват дали ще могат да нахранят децата си утре; хора, които не мислят какво ще вечерят днес, а дали изобщо ще могат да се нахранят; хора, за които единствените ресторанти, в които могат да стъпят, са благотворителните кухни.
С повече от 13 милиона бедни хора, които ползват програмата, с 19 участващи държави-членки и със схема, която се явява стабилен канал за интервенционни продукти, тази програма със сигурност доказа ползата си. Парламентът отбеляза това още през 2006 г., когато призова Съвета и Комисията да направят програмата постоянна в бъдеще и да разширят разпределянето на хранителни продукти, без ограничаване до продуктите, за които се прилага интервенция.
Радвам се да отбележа, че докладът на г-н Siekierski одобрява подхода на Комисията и приема, че програмата следва да остане част от Общата селскостопанска политика. Това е особено важно в момент, в който някои твърдят, че да храним хората няма нищо общо с нашата селскостопанска политика.
Досега програмата бе финансирана изключително от бюджета на Общността. Сега предложението ни включва съфинансиране. Това е значителна промяна, но я намирам за основно подобрение в схемата. Съфинансирането ще позволи общите средства, с които разполагаме за тази мярка, да бъдат в по-добро съответствие с реалните потребности; то ще насърчи държавите-членки да поемат по-голяма отговорност за управлението на програмата и също така е начин за подсилване на елемента на сближаване, тъй като кохезионните страни ще имат по-малко съфинансиране.
В същото време споделям мнението, че не следва да рискуваме държави-членки да се оттеглят от схемата. Ето защо предложихме постепенно въвеждане на ставки за съфинансиране, за да се запази разграничението между кохезионните и останалите държави-членки.
Съгласна съм, че следва да направим повече, за да гарантираме хранителните качества на разпределяните храни. Както спомена докладчикът, това може да означава включване на пресни продукти, в повечето случаи произведени на място. Но не е целесъобразно да забраняваме чуждестранни продукти или такива с произход извън Европейския съюз, както се предлага във Вашия доклад. Това ще означава допълнителни и утежнителни мерки за контрол. Би могло и да се възприеме като сигнал за протекционизъм на ЕС и дори би могло да бъде поставено под въпрос от партньорите ни в Световната търговска организация (СТО). Преобладаващата част от разпределяната храна всъщност ще бъде произведена в Европейския съюз, ще идва основно от интервенционните складове и най-вероятно от търговете, които сега провеждаме, по-конкретно в млекопреработвателния сектор.
Предвид широкото участие на благотворителни организации в схемата, нашето предложение дава възможност да се възстановяват транспортни и административни разходи на неправителствените организации (НПО). Вие предлагате разходите за съхранение също да бъдат възстановявани. Като цяло аз подкрепям тази идея, но не мога да приема предложението Ви да бъде възложено на държавите-членки да определят ставките за възстановяване на разходите. Трябва да определим еднакъв максимален размер за всички участващи страни, не на последно място, за да сме сигурни, че програмата ще остане ефективна и ще запази насочеността си към снабдяване с провизии.
Накрая, позволете ми да подчертая, че Съветът очаква изхода от днешното разискване и гласуване, преди да продължи със своите обсъждания. Надявам се министрите да са използвали конструктивно времето на изчакване. Днешното разискване следва да изпрати ясно послание: да не забравяме за чакащите пред благотворителните кухни или за следващия пакет с храна. Затова не чакайте прекалено дълго! В бъдеще трябва да направим схемата за хранителни помощи трайно действаща.
Florencio Luque Aguilar
докладчик по становище на комисията по регионално развитие. - (ES) Г-жо председател, сегашната икономическа криза в цяла Европа ще доведе до увеличаване през следващите няколко години на броя на хората, които ще се окажат под прага на бедността. Този брой вече достигна 80 милиона, с други думи 16 % от населението на света.
Поради тази криза е от първостепенно значение да осигурим приемственост в предоставянето на храна най-нуждаещите се лица. Интервенционните складове досега бяха полезно средство за снабдяване с храна на най-бедните хора в Общността и в същото време за осигуряване на стабилност на цените, получавани от европейските производители. Тези складове обаче постепенно се премахват.
Би било целесъобразно новата програма за помощ за най-бедните да служи също и за канал за пласмент на продукцията на Европейската общност. По този начин ще помагаме за задържането на земеделските производители в селските райони.
Предложението на Европейската комисия не изисква храната, включена в програмата, да се произвежда изключително в Общността, тъй като тя смята, че това е против правилата на Световната търговска организация. Бих искал да напомня на Комисията обаче, че Съединените американски щати отделят точно 67 % (нито повече, нито по-малко) от селскостопанския си бюджет за програми за храни за най-нуждаещите се, което също има допълнителното предимство да подпомага преференциално техните земеделски производители и животновъди.
Този процент е в рязък контраст с разходите, предлагани по новата програма на Общността, които възлизат само на 1 % от бюджета на Общата селскостопанска политика (ОСП).
Agnes Schierhuber
Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, аз също бих желала да изразя искрената си благодарност към г-н Siekierski за неговия доклад. Смело мога да заявя, че това е една изключително добра работа.
Повече от две десетилетия Европейският съюз има програма за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица. Така през 2006 г., например, имаше възможност да бъдат подпомогнати около 13 милиона души от 15 държави-членки с различни мерки за помощ. Считам, че тази програма - което вече бе казано от члена на Комисията и докладчика - ще има важна роля за поддържане и насърчаване на солидарността в рамките на нашата Европейска общност, тъй като по мое мнение ЕС е и остава не само икономически общ пазар, но преди всичко и най-вече общност на ценностите и солидарността. Също така в контекста на съвременната социално-екологична пазарна икономика с трите стълба на икономиката, околната среда и социалните въпроси - като и трите са еднакво важни, за да могат всички държави-членки да участват в тази програма - подкрепям мнението на докладчика, че както и досега, програмата следва да се финансира 100 % от Европейския съюз.
Искам да подчертая, че макар за нас да е важно да използваме основно продукти, произведени в рамките на Общността, ние не следва, където е целесъобразно, да се ограничаваме само до такива продукти.
Накрая искам да кажа, че за мен лично е ясно от само себе си, че доколкото можем трябва да помагаме на най-бедните сред бедните. Много се надявам, че днес, както каза членът на Комисията, едно голямо мнозинство ще гласува в подкрепа на този доклад, така че да изпратим ясен сигнал на Съвета.
María Isabel Salinas García
Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, първо, бих искала да поздравя докладчика, с когото имаме много близки възгледи по отношение на програмата и второ, да поздравя всички, които са взели участие, тъй като в момент на икономическа криза е от основно значение да бъде запазена програма от този вид с очевидни положителни социални последици.
Макар да участваме само в процедура на консултация, трябва да излъчим ясно политическо послание от Европейския парламент в днешното време на икономическа несигурност. Трябва да изпратим послание от Брюксел и Страсбург, че не сме загрижени само или изключително за възстановяването на финансовата система, но и че сме напълно наясно с необходимостта да развиваме нашите социални политики, особено тези, които подпомагат най-нуждаещите се, най-бедните в Европейския съюз.
Съгласни сме с Комисията, че програмата за разпределяне на храна следва да продължи да се разглежда като част от общата селскостопанска политика (ОСП) по няколко причини: защото земеделието в Европа има изразено социално измерение, защото програмата е инструмент, който работи, защото сега тя ни е по-нужна от когато и да било и защото тя трябва да продължи да действа.
Ние от групата на социалистите в Европейския парламент, както и докладчикът, сме против съфинансиране на програмата от Европейския съюз и неговите държави-членки, тъй като това би било равнозначно на дискриминация между държавите по тяхното богатство, което след това може да доведе до положение, при което програмата да не може да бъде прилагана в страните в най-затруднено положение.
Трудно е да се разбере защо в момент, в който тя е най-необходима, Комисията иска да пести средства на Общността от най-социалния елемент на ОСП, особено като се има предвид, че всяка година в селскостопанския бюджет има излишък.
За нас финансирането изцяло от Общността е от основно значение. Трябва да гарантираме, че програмата ще достига до всички страни и особено до тези, които са най-нуждаещи се. Заради 43-те милиона потенциални бенефициери по програмата трябва да направим голямо усилие и да не избягваме бюджетния разход при никакви обстоятелства. Строги ограничения - да, но не и когато става дума за най-бедните хора.
Програмата трябва да обхваща целия път на разпределяната храна, за да е сигурно, че достига до гражданите във всички държави-членки. За постигане на тази цел ние в групата на социалистите, за която аз съм докладчик в сянка, внесохме изменение, предлагащо всички разходи, възникващи в резултат от разпределянето, съхранението и администрирането, да бъдат покривани със средства на Общността.
Съгласни сме също така с докладчика, че храната следва да е висококачествена и за предпочитане от източник от Общността. Този подход е в съответствие с позицията на Парламента по други подобни програми, които неотдавна обсъждахме в залата, като плана за раздаване на плодове в училищата.
Много благодаря, това е всичко. Надяваме се Комисията да вземе под внимание позицията на Парламента, когато той гласува и, преди всичко, надяваме се да приведе този план в действие в рамките на Съюза възможно най-скоро.
Willem Schuth
от името на групата ALDE. - (DE) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, нека да започна, като заявя ясно, че разпределянето на храна на нуждаещи се лица според мен не е предмет на разногласия в предстоящото гласуване по доклада на г-н Siekierski, особено в настоящото трудно икономическо положение. Поради това искам също така ясно да заявя от самото начало, че не бе лесно да се намери обща позиция в рамките на нашата група. Така че уважавам личното решение на членове на групата да се отклонят от нея и да не подкрепят намерението ни да отхвърлим доклада.
Защо не мога да подкрепя резултата от гласуването в комисията в сегашния му вид? За това има редица причини, които нямат нищо общо с подпомагането на нуждаещите се хора в Европейския съюз в тези трудни икономически условия. Напротив, измененията, внесени от моя колега г-н Busk от името на групата на Алианса на либералите и демократите за Европа, макар за съжаление да не бяха сметнати за допустими, имаха за цел да се положи ориентирана към бъдещето основа на съществуващата система. Наличната към момента система е анахронизъм от времето на земеделското свръхпроизводство, което за щастие вече е останало в миналото. Благодарение на успешното отделяне на преките плащания, интервенционните складове постоянно намаляваха в последните години, в резултат на което днес до 85 % от храната трябва да се купува от свободния пазар.
Това обаче промени основната същност на програмата и доведе до изчезването на нейното селскостопанско измерение. Тъй като сега имаме една социална програма, трябва да създадем подходящо правно основание за нея. Във връзка с това споделяме становището на правните служби на Съвета, че единственото възможно правно основание вместо член 37 от Договора за ЕО относно общата селскостопанска политика е член 308, тъй като иначе тя би представлявала безспорно накърняване на националните компетенции на държавите-членки. Предвид недопустимото естество на предложените от нас изменения, единственото решение може да бъде един нов проект от Европейската комисия. Комисията също така следва да се отнесе сериозно към принципа за съфинансиране, тъй като доколко тези програми имат или нямат смисъл според мнението на всички може да бъде задоволително решено само на местно равнище.
Andrzej Tomasz Zapałowski
Г-жо председател, днес в Европейския съюз сме изправени пред засилващо се обществено разслоение. Милиони хора живеят в бедност и броят им постоянно расте. Това става въпреки факта, че социалистите са сила в Общността и в много държави-членки от години, а за тях се твърди, че са чувствителни към бедността и неравенството. От ЕС се очакваше да бъде регион на общо благоденствие. Много хора бяха наивни и повярваха в това, но дойде време за преосмисляне.
Трябва да помогнем на хората в Европа, които не могат сами да се справят с бедността и изключването. В по-старите държави от ЕС има много такива хора, а още повече са в новите. Освен разрушителното действие на икономическата криза, можем също да видим и последствията от колониалния подход от миналото на по-старите държави от ЕС към предприятията и банките в новите държави-членки. Все още се унищожават работни места - например корабостроенето в Полша бе унищожено.
Отличният доклад на г-н Siekierski се занимава с разпределянето на храната сред най-нуждаещите се. Напълно съм съгласен с него, че помощта за нуждаещите се следва да бъде финансирана от Общността като цяло и че храната следва да идва изключително от страни от ЕС. Помощта трябва да достига до сиропиталищата, центровете за бездомните и гладните деца в училище и трябва да се разпределя предимно от местните органи, тъй като те имат най-добра информация за това, от какво и колко има нужда.
Witold Tomczak
Г-жо председател, г-жо член на Комисията, програмата за хранителни помощи е от съществено значение днес. Както е написал докладчикът, през 2006 г. само в ЕС-25 43 милиона души страдаха от недохранване, а 79 милиона бяха заплашени от бедност, което е повече от 20 % от цялото население на ЕС. Програмата помогна на един от всеки шест нуждаещи се. Така че проблемът е сериозен и бедността като явление се влоши допълнително след последните разширения на ЕС.
Статистиката показва, че програмата само смекчава проблема с недохранването, но не го решава. Програмата е насочена към последиците, но не премахва причините. Не е ли парадоксално, че именно жителите на селските райони са заплашени от бедност и недохранване? Тези, които следва да произвеждат храни, се нуждаят от хранителни помощи, но това не е поради тяхна вина, а последица от политиката. Това е последица от неправилна селскостопанска политика, която води до фалит малките семейни стопанства и увеличава броя на хората, нуждаещи се от хранителни помощи.
Устойчивият европейски модел на земеделие от 1997 г. е пропаганден мит. Малките семейни стопанства трябваше да са ключов елемент на модела, но всъщност е точно обратното. Точно те биват изключени, макар да съставляват поне 95 % от всички стопанства в Европейския съюз. Не е ли парадоксално, че даваме най-много от средствата за селското стопанство на тези, които произвеждат скъпо? На големите животновъдни стопанства, които увреждат околната среда, докато тези, които произвеждат евтино, имат само символична подкрепа? Търговската политика на ЕС ни излага на внезапни повишения на цените, а политиката в областта на конкуренцията доведе до монопол в продажбите и до съответни завишения на цените. Крайно време е политиките да бъдат променени. Точно тези политики направиха храните скъпи и са причината, поради която броят на бедните и страдащите от недохранване граждани на ЕС нараства.
Jean-Claude Martinez
(FR) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, Лисабонската стратегия е голям успех най-малко в една област: Европейският съюз се превърна в един от най-конкурентоспособните региони в света, стане ли въпрос за създаване на бедност. По този начин съумяхме да създадем 80 милиона бедни и 43 милиона гладуващи европейци - цифра, която включва възрастни хора, които може да се споминат по-бързо и така да намалят обществените разходи което означава, че критериите от Маастрихт ще могат да бъдат изпълнени по-ефикасно.
Само във Франция всяка година благотворителната организация "Restos du Cœur" раздава по 80 милиона порции храна. За да храним бедните от 1987 г. насам, имаме програма за разпределяне на храна с годишен бюджет от 300 милиона EUR. 300 милиона EUR разделено на 80, разделено на 12 ни дава като резултат храна на стойност 25 цента, разпределяна всеки месец за всеки от 80-те милиона бедни. Тази храна бе взета от интервенционните складове, но след реформата от 1992 г., когато планините от масло, реките от мляко и претъпканите хладилници бяха подложени на критика, тези запаси бяха изконсумирани.
През периода 2010-2012 г. ще купуваме хранителни продукти на пазара, където се появяват и стоки с произход извън Европа, заради Световната търговска организация и борбата против протекционизма. Това означава, че от 1962 г. храним нашите стада добитък с вносни маслодайни семена, а от 2010 г. нататък ще храним и бедните си с вносни стоки. И всичко това се съфинансира в името на принципа на универсалността.
Проблемът обаче, г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, истинският проблем е, че все още има 80 милиона бедни хора след 22 години прилагане на програмата за храни.
Albert Deß
(DE) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, г-н Siekierski е свършил огромна работа, за да подготви доклада и затова бих искал да му изкажа искрените си благодарности. Аз също споделям мнението му, че много хора, особено сега, по време на икономическата криза, са изправени пред заплахата от бедност. Недопустимо е да има гладуващи хора в Европа.
Трябва обаче да възразя на създаденото впечатление, че храната е станала по-скъпа. Това може да е вярно за някои страни, но в Германия случаят със сигурност не е такъв. Отчасти вследствие на грешни решения на европейско равнище цената на млякото и маслото, например, е по-ниска от тази, която е била дълго време и достигна равнище, което застрашава съществуването на много стопанства.
Разполагам с някои статистически данни, които показват цените на храните. През 1970 г. един зает в промишлеността е трябвало да работи 243 минути, за да си купи един килограм свински котлети, един килограм говеждо, един килограм черен ръжено-пшеничен хляб, десет яйца, 250 г масло, един килограм картофи и един литър мляко; през 2008 г. за същото е трябвало да работи само 82 минути. Следователно била му е необходима само една трета от времето, за да може да си позволи тази храна.
В изложението на мотивите се посочва, че само в Германия 9 милиона души са застрашени от бедност. И тук е необходима корекция. В Германия всеки гражданин, всеки човек има право на минимална помощ от държавата и поради това никой от тези 9 милиона души няма да бъде принуден да гладува.
Ето защо е важно средствата, които се отпускат тук за хранителни помощи, да се използват на тези места в Европа, където хората наистина са заплашени от глад. Би било позор за Европа, ако не коригираме това.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, разискването, в което бих искал да участвам, e това, което да има за цел да се прекратят всички мерки за подпомагане на най-нуждаещите се лица, защото са станали излишни.
За съжаление, в момента случаят не е такъв в Европа и по света. В Европейския съюз много семейства, засегнати от безработицата или социалното изключване, разбират, че доходите им не достигат за посрещане на най-насъщните им потребности и поради това им дължим нашата солидарност.
Предложението на Комисията, което разискваме, заслужава одобрението ни, още повече че е необходимо сега, както и в миналото, да намерим и друг начин лесно да се освобождаваме от излишъците си. Днес въпросът не е в това. Дори е оправдано финансовите средства, отпускани за тази програма, да бъдат завишени.
Поздравявам също така Комисията за предложението тази помощ да се финансира само от селскостопанския бюджет. Никоя група не показва повече солидарност от земеделските производители и никои местни общности не са по-активно включени във взаимна помощ от селските общности. Сигурен съм, че европейските земеделски производители ще бъдат много горди да споделят част от селскостопанския бюджет с тези, които са най-нуждаещи се.
Поради това моята политическа група ще отхвърли предложенията на групата на Алианса на либералите и демократите за Европа, които поставят под въпрос правното основание на този регламент. Предложението на Комисията може и трябва обаче да бъде подобрено.
Докладът Siekierski и изменението, което групата на социалистите в Европейския парламент ще внесе на пленарно заседание, са добър принос, който подобрява предложението, особено по отношение на допустимостта на разходите за съхранение и финансирането на програмата изцяло от Общността.
Поради това призовавам залата да приеме доклада, а Комисията да приеме приноса на Парламента.
DanutBudreikait
(LT) Докладът относно изменението на регламента на Съвета относно разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица в Общността се внася от комисията по земеделие и развитие на селските райони.
Бих искала обаче да подчертая, че в условията на настоящата финансова и икономическа криза, подкрепата за най-нуждаещите се лица в Общността придобива ново измерение - на социална политика.
Хранителната помощ от ЕС е много важна в период на криза, тъй като броят на безработните расте, а доходите за задоволяване на най-насъщните жизнени потребности спадат.
Броят на безработните в Литва през този февруари превишаваше 16 пъти наличните работни места. В момента в Литва за около 20 % от населението се смята, че живеят в бедност.
През 2006 г. в Европейския съюз 13 милиона души са получавали хранителна помощ. Според прогнозите в най-близко бъдеще 16 % или 80 милиона жители на ЕС ще живеят под прага на бедността.
Докладът на г-н Siekierski предлага запазване на действащите в момента процедури по финансиране на програмата за хранителни помощи, отпускане на средства само от бюджета на ЕС и отхвърляне на предложението на Европейската комисия за съфинансиране на програмите от бюджетите на ЕС и на държавите-членки.
Предложението на Комисията наистина не отговаря на икономическата реалност.
За много от по-бедните страни от ЕС, борещи се с последствията от кризата, ще е трудно да правят вноски за финансирането на програмата за хранителни помощи в настоящия период. Междувременно финансирането от бюджета на ЕС, какъвто е случаят от 1987 г. насам, ще бъде ефективна подкрепа за по-бедните граждани и проява на истинска солидарност.
Giovanni Robusti
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, най-накрая хората осъзнават, че при новата селскостопанска политика складовете са празни, нещо повече, всички средства са прехвърлени към пряката помощ и сега, за да нахраним гладните, ние прибягваме до бюджета.
Може би, ако бяхме подходили диференцирано, за да вземем малко повече от тези добре прикрити лица, които получават повече от 300 000 EUR годишно като преки помощи, днес щеше да има повече средства за нашите най-нуждаещи се граждани. Може би, ако бяхме решили какво да заделим за нуждаещите се, преди да пристъпим към производство, щяхме да изразходваме далеч по-малко, отколкото ако го купим на пазара и щяхме да имаме политика за подпомагане на определени пазари в криза, като например пазара на мляко. Може би, ако бяхме успели да използваме продуктите, които се изхвърлят, за да изгният, тъй като срокът им на годност изтича или са останали непродадени на общите пазари, щяхме да постигнем две цели наведнъж.
Не искам дори да си помисля, че под прикритието на една благородна кауза се разраства голям пазар на помощи, който бърка в джобовете на европейските данъкоплатци за сметка на нещастните хора, които умират от глад.
Kathy Sinnott
(EN) Г-жо председател, да бъдат нахранени гладните е основно правило. Ние с основание говорим за него в контекста на трети страни, но рядко признаваме реалния глад в Европа. Мъчителният глад обаче и острите липси при недостатъчно хранене, дори и без действителен глад, са реалност дори и в най-процъфтяващите държави-членки.
Гладът сред изобилие е и винаги е бил скандален и в доклада се опитваме да подобрим схемите, с които да се борим срещу него по-ефективно. И аз самата, като изпаднала в бедност майка, имах причина да съм благодарна за безплатното мляко, раздавано на семействата с малки деца през 70-те години на ХХ век в Ирландия и за евтиното мляко, което децата ми получаваха в училище през 80-те години на ХХ век.
Искам все пак да направя едно предложение, но не в рамките на Общата селскостопанска политика. В резултат на някои от политиките в рамките на общата политика по рибарство, хиляди тонове годна за консумация мъртва риба се изхвърлят през борда на риболовните кораби по нашите брегове. Време е това разсипничество да спре. Трябва да докараме тези така наречени "отпадъци от риба" на брега и да ги дадем на тези, които имат нужда от тях, но не могат да си позволят висококачествени белтъчини. Трудно е да се намери по-добра и питателна храна. Г-жо член на Комисията, бихте ли говорили с члена на Комисията, отговарящ за рибарството, за разширяване на схемата с цел в нея да се включи и рибата?
Luca Romagnoli
(IT) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, от все сърце подкрепям доклада Siekierski относно общата организация на селскостопанските пазари и относно специфичните разпоредби за разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица в Общността. Този въпрос е още по-важен предвид финансовата криза, последиците от която се усещат в европейската икономика.
Европейският парламент, отчитайки неотложната необходимост да бъдат посрещнати потребностите от храна на най-нуждаещите се, настоятелно призова Комисията и Съвета да направят европейската програма за хранителни помощи постоянна. Колкото до останалото, госпожи и господа, миналия март, когато приемахме резолюция относно повишаването на цените в ЕС и в развиващите се страни, ние в тази зала заявихме, че правото на достатъчно и разнообразно хранене, подходящо за здравословен и активен начин на живот, е основно право, което трябва да бъде гарантирано за всички.
Считам, че програмата за разпределяне на храна за най-нуждаещите се следва да продължи да бъде значим елемент на общата селскостопанска политика именно защото ОСП действа чрез стабилизиране на цените и по този начин предпазва лицата с по-ниски доходи от колебанията в цените.
Не съм съгласен обаче с процентите за съфинансиране, предложени в някои изменения, тъй като те може да доведат до ограничаване на участието на някои държави-членки в програмата. Поради това отхвърлям измененията, насочени към смяна на правното основание. Искам да подчертая, че е необходимо финансирането на програмата за хранителни помощи да бъде изцяло от Европейския съюз; поради това подкрепям приемането на проекта на законодателна резолюция.
Struan Stevenson
(EN) Г-жо председател, тази сутрин се чуха някои разнопосочни мнения по темата. Разбира се, поздравявам г-н Siekierski.
Във време на задълбочаваща се икономическа рецесия и когато има десетки милиони хора, които живеят в бедност и гладуват, разбира се, че като Парламент ние трябва да намерим начин да им помогнем и да им осигурим хранителни помощи. Както посочи членът на Комисията обаче, в този проект участват 19 държави-членки. Това означава, че осем държави-членки не участват. Обединеното кралство е една от тях, а причината е че те прилагат своя собствена социална политика за осигуряване на помощи за бедните. Те се оттеглиха от схемата преди много години.
Въпросът, който много държави-членки и Комисията задават, е: защо използваме Общата селскостопанска политика (ОСП) за финансиране на социалната политика? Това изглеждаше съвсем уместно, когато имахме големи излишъци - езера от мляко, планини от масло и говеждо - и се налагаше да разпределяме тази храна сред бедните, използвайки бюджета на ОСП за финансиране на разпределянето. Но сега, когато интервенционни складове почти няма - а разбираме даже, че трябва да купуваме храна от страни извън ЕС и да използваме бюджета на ОСП за съхранение и разпределяне на тази храна - със сигурност проблемът ще бъде по-добре третиран от социалната политика на държавите-членки.
Трябва да се вземе предвид, че има хора, живеещи в пълни лишения в някои от новите държави-членки, като Румъния, и много от тези хора, между другото, са земеделски производители, които произвеждат само за собствени нужди, това са най-бедните хора. Въпреки това ние потенциално вземаме пари от тях - пари от бюджета на ОСП, които биха могли да им помогнат - за разпределяне на хранителните помощи, основните получатели на които са всъщност по-старите държави-членки на ЕС като Франция, Италия и Испания. Така че при разпределянето на помощи не всички са поставени при равни условия и затова мисля, че в бъдеще следва да бъдем много внимателни по отношение на начина, по който ще действаме.
Jean-Paul Denanot
(FR) Г-жо председател, мисля че въпросът за разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица е изключително навременен, но съм на мнение, че в крайна сметка предложението на Комисията не е на висотата на проблема.
Въпросът за съфинансирането ме безпокои и мисля, че по-скоро въпросът за либерализма, от който се определяха вноските за Общата селскостопанска политика (ОСП) през последните няколко години, е този, който следва да бъде преразгледан. Гладните бунтове и внезапните промени в цените на хранителните стоки са постоянни индикатори за ограниченията на либерализацията на селскостопанските пазари. Либерализацията винаги е била в ущърб на уязвимото население, уязвимите производители и уязвимите райони.
Поради това призовавам селскостопанската политика да възстанови правата си, да си възвърне контрола както на европейско, така и на международно равнище, а също и от гледна точка както на количеството, така и на качеството, и стратегическата област на земеделието и храните да не се подчинява на чисто пазарните сили.
Разбира се, това е неотложен въпрос и докладът Siekierski отговаря на тази неотложна необходимост, което ме радва. Надявам се обаче, че в контекста на обсъжданията, които започваме относно бъдещето на ОСП, ще бъде посочено, че основната цел е да се възприеме структурен подход към борбата с глада и бедността, които виждаме в целия ЕС и в света. Селските райони са готови да посрещнат нуждите ни от храни с достатъчни количества висококачествени продукти; трябва да им се дадат необходимите финансови и човешки ресурси, за да поемат тази голяма отговорност.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Г-жо председател, за храна и жилище отиват над 90 % от разходите в личните бюджети на много хора. Поддържането на цените на храните възможно най-ниски има голямо обществено и хуманитарно значение. Седемдесет и девет милиона души в Европейския съюз бяха засегнати от бедност и недохранване през 2006 г. Сега, в резултат от кризата и нарастването на броя на населението, проблемът се изостри значително и броят на хората, нуждаещи се от пряка подкрепа през 2009 г. определено ще надхвърли 25 милиона.
Помощите са важен елемент от Общата селскостопанска политика, тъй като те освобождават интервенционните складове, запазвайки търсенето на храни. Подкрепям финансирането на хранителни помощи, особено със средства на ЕС, но допълнени от отделните страни според възможностите им, определянето на ясни правила за отпускането на помощи, завишаването на средствата за помощи най-малко с 200 милиона EUR през 2009 г., разширяването на списъка на хранителните продукти и утвърждаването на принципи за закупуването на храни. Помощите имат голямо политическо значение, тъй като утвърждават съгласуваността на действията на ЕС от името на неговите граждани. Поздравявам г-н Siekierski за неговия отличен доклад.
Christa Klaß
(DE) Г-жо председател, г-жо Фишер Бьол, госпожи и господа, в течение на 22 години програмата за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Общността допринесе за постигането на изключително важните цели на Общата селскостопанска политика. Става въпрос, от една страна, за стабилизиране на пазарите чрез намаляване на интервенционните складове, като в същото време най-бедните слоеве на населението на Общността биват подпомагани с храни. Само през 2006 г. 13 милиона души от 15 държави-членки ползваха помощите по програмата - една ценна подкрепа, която трябва да се запази.
Сега обаче има основателно безпокойство във връзка с предложението на Комисията, което се отклонява от старите принципи и предвижда използване за програмата не само на храни от интервенционните складове, но и на храни, закупени на свободния пазар. Това, г-жо член на Комисията, определено е въпрос на социалната политика, а не на селскостопанската политика. Аргументът, че само с допълнителното закупуване на храна наборът от предлаганите храни ще може да осигури един балансиран режим на хранене по мое мнение излиза извън сферата на компетенции.
Докладчикът, г-н Siekierski, сега предлага отказ от съфинансирането. Това обаче само още веднъж подчертава аспекта на социално-политическа отговорност, поради което аз се застъпвам за съфинансирането. Европейският съюз трябва да бъде ясно съсредоточен върху благосъстоянието на хората. Не бива да има глад или лишения: това бе нещо, на което всички оратори тази сутрин отново ясно наблегнаха. Трябва обаче да осигурим ясно разпределение на задълженията. Селскостопанската политика няма за цел да затрудни помощите и подкрепата за бедните. При едно справедливо и точно разпределение на задачите и помощите обаче изгледите за координация и оптимизация също са добри.
Европейската селскостопанска политика е и занапред ще бъде изправена пред големи предизвикателства. Промените в съдържанието винаги трябва да се разглеждат в общия контекст. Затова призовавам Комисията и Съвета към подходящи решения и координация от гледна точка на социалната и селскостопанската политика.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Г-жо председател, преди всичко, искам да поздравя г-н Siekierski за неговия по мое мнение отличен доклад, който получи широка подкрепа в комисията по земеделие и развитие на селските райони.
Както всички знаем, интервенционните складове на Общността се използваха за предоставяне на хранителни помощи на най-нуждаещите се повече от 20 години. Проблемът, г-н Stevenson е, че поредицата от реформи на Общата селскостопанска политика силно стопи запасите.
Тук искам също така да отбележа, че ако отменим или се опитаме да отменим тази програма, ще изпратим много лош сигнал в такъв твърде деликатен момент, когато много европейци не разполагат с достатъчно храна. В това отношение е ясно, че когато запасите свършат, а както вече отбелязах, те постепенно се топят, ще трябва да се насочим към свободния пазар.
Искам да подчертая нещо, което намирам за много положителен елемент на доклада, а именно, че когато се насочим към пазара, продуктите трябва задължително да са произведени в ЕС, да са от местни източници и да са пресни. Намирам също така за целесъобразно схемата да остане финансирана 100 % от ЕС, тъй като според мен в момент като настоящия тези помощи не могат и не следва да зависят от възможностите на всяка държава-членка, ако не желаем да навлизаме в подробности относно тези възможности. Също така би било добра идея срокът на програмата да бъде продължен на три години.
Накрая, искам да посоча, че Европейската комисия все още има време да прибягва до интервенции, когато те може да са необходими или са възможни и че не един земеделски сектор ще бъде благодарен за това. Имам предвид по-конкретно производителите на млечни продукти от моя регион, Галисия, за които такава интервенция ще помогне да излязат от трудното положение, в което се намират, и в същото време ще помогне за набавянето на храна за най-нуждаещите се.
Ewa Tomaszewska
(PL) Г-жо председател, около 80 милиона души в Европейския съюз живеят в бедност. Те представляват 16 % от жителите на ЕС. Икономическата криза заплашва да увеличи тази група. Във Варшава виждам опашки от хора, чакащи за порция супа всеки ден. Затова е толкова важно да се запази приемствеността в програмата на Общността за разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица. Директната доставка на продукти ще осигури разнообразно хранене.
Предложението на Комисията обаче включва условието за съфинансиране, което в случая на най-бедните държави-членки може да доведе до оттеглянето им от програмата. Това би било в разрез със съображенията за въвеждането на програмата и по-конкретно с намаляването на икономическите и социалните неравенства между регионите и би унищожило принципа на солидарността. Надявам се, че изменения 17, 18 и 19 ще поправят тази слабост. Призовавам Комисията да подготви програма, която да премахне структурните причини за бедността, а не само последиците й, а също е за наблюдение, целящо да се установи каква част от помощта достига до бедните и какво задържат посредниците. Поздравявам докладчика.
Filip Kaczmarek
(PL) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица е много важна област от дейността на ЕС. Поради това благодаря на Комисията за предложението й по този въпрос, както и на г-н Siekierski за доклада, който обсъждаме днес.
Държавите-членки постигнаха много голям напредък в подобряването на качеството на живот на населението им. Бедността обаче все още е един от най-сериозните проблеми на съвременна Европа. Смята се, че около 43 милиона граждани на ЕС са изложени на риск от недохранване - това е една шокираща цифра. Програмата за разпределяне помага на мнозина от тези европейци. Знам, че не всички одобряват програмата. Разбирам, че може да има съмнения от правно, икономическо или политическо естество, но бих искал да знам каква е алтернативата, особено като се има предвид, че програмата за разпределяне на храна има също така положително влияние върху пазара на селскостопански стоки, който е по-стабилен благодарение на нея.
ЕС е световен лидер в отпускането на помощи за най-бедните хора по света. Трудно е да си представим, че в същото време Общността може да спре да помага на тези от своите граждани, които се сблъскват със сериозни проблеми и поради това се надявам Съветът да стигне до разбирателство по този въпрос.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Искам да поздравя Европейската комисия и докладчика, г-н Siekierski, за тази отлична инициатива, която е потвърждение за социалната отзивчивост на Европейския съюз и Комисията.
Имам два въпроса към Европейската комисия. Първият е свързан със съфинансирането: съгласен съм с доклада, но бих искал г-жа Фишер Бьол да вземе предвид факта, че тя призовава за съфинансиране от по-бедни държави-членки, от тези, които са с по-ограничени бюджети, но точно в които потребностите от храни са най-големи.
Вторият ми въпрос: транспортните разходи не следва да се фиксират на 4,5 %, а на принципа на субсидиарността следва да бъдат оставени на преценката на държавите-членки, тъй като за покриването им може да са достатъчни и по-ниски ставки.
Накрая, логото на ЕС следва да продължи да се отпечатва на етикетите на продуктите, тъй като те се предоставят от ЕС. Най-накрая, понеже не мисля, че ще взема участие в други разисквания, бих искал да благодаря на г-жа Фишер Бьол за нейните пет години усърдие. Тя остави своя диря в историята на европейското селско стопанство.
Maria Petre
(RO) Като член на Европейския парламент от Румъния, колегите ми и аз подкрепяме предложенията, които нашият докладчик внесе и ще гласуваме в тяхна подкрепа.
Семействата от малките градчета и селските райони са най-силно засегнати от бедността. При настоящата криза удължаването на програмата за разпределяне на храна и финансирането й от бюджета на Общността са напълно оправдани.
Всички ние сме наясно, че мерките, приети през 2008 г., и отпуснатият бюджет, бяха недостатъчни. Селскостопанските и социалните компоненти могат да оправдаят запазването на програмата като част от Общата селскостопанска политика.
В новите държави-членки като Румъния администрирането на програмата явно трябва да бъде подобрено. Съхранението на продуктите и административните разходи трябва да се управляват ефективно, така че да не превишават 20-25 % от пазарната цена.
Накрая, искам да благодаря на г-н Sikierski и да го поздравя за предложенията, които направи.
Francesco Ferrari
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, първо и най-важно: предложението - на докладчика и на Комисията - е важно съгласие за осигуряване на финансиране за смекчаване на последиците от постоянно растящите цени на храните в Общността, които поставят все по-голям брой хора в затруднение и правят отпускането на хранителни помощи по-скъпо.
Новата организация, която подкрепям, ще направи програмата по-ефективна и съвременна както от гледна точка на селскостопанската политика, така и от социална гледна точка. Освен това, съгласен съм че инициативата следва да бъде запазена в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП), както предлага Комисията.
Както знаем, ОСП в момента осигурява хранителни помощи на групи от населението, които живеят в лишения. И наистина мярката, която предстои да въведем, винаги се е ползвала с широк консенсус до такава степен, че през 2006 г. 13 милиона души и 15 страни през 2008 г., всъщност 19 страни, мисля че от тази гледна точка ... (Председателят отнема думата на оратора).
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Г-н председател, бих искал в настоящото разискване да привлека вниманието към три въпроса. Първо, искам да напомня, че една от основните цели на Общата селскостопанска политика е да се осигури достъп до храна за населението на Европейския съюз на подходящи цени и следователно за тези, които са с ниски доходи или без никакви доходи, това означава безплатна храна.
Второ, все още може много да се желае по отношение на доходите на населението на ЕС и по-конкретно в новите държави-членки. Във всички нови страни броят на жителите с доход под 40 % от средния за ЕС достига 50 %, така че почти половината от хората в тези страни са с ниски доходи. Тези данни са от времето преди кризата. Вследствие на кризата през следващите няколко години положението само ще се влоши.
Поради това подкрепям продължаването на програмата за разпределяне на безплатна храна сред най-нуждаещите се, за която ЕС ще задели близо 500 милиона EUR през 2009 г., което ще включва около 100 милиона EUR за моята страна, Полша. Надявам се чешкото председателство да постигне консенсус по окончателния вид на програмата в Съвета ... (Председателят отнема думата на оратора)
Ljudmila Novak
(SL) Докато усилено се опитвахме да изкореним глада в Африка и други обеднели страни, гладът и бедността ни застигнаха у дома, в задния ни двор.
Такъв бе случаят и в собствената ми държава Словения, където нуждата от солидарна помощ за съжаление нараства, въпреки високия стандарт на живот. По данни от средствата за масово осведомяване запасите от храни на хуманитарните организации са почти изчерпани.
Предвид факта, че мнозинството от държавите-членки на ЕС все още разполага с изобилни количества храни, би било наистина нечовешко, ако се наложи нашите граждани да страдат или дори да умират от глад. На оцеляването определено трябва да се даде приоритет пред другите инвестиции, които могат да чакат по-добри времена.
Ако държавите-членки не са в състояние да осигурят нови средства за снабдяване с хранителни продукти, вероятно най-подходящият начин за действие от тяхна страна би бил да освободят запасите си за извънредни ситуации. Аз подкрепям тази програма, но в същото време искам да призова всички ни и всички наши граждани да бъдем внимателни към лишенията на хората около нас.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, искам да благодаря на г-н Siekierski за доклада му относно програмата на Общността за разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица, която е ценен инструмент за регулиране на пазара и поради това трябва да остане в рамките на Общата селскостопанска политика.
Макар средното равнище на качеството на живота в Европейския съюз да е сред най-високите в света, някои граждани не са в състояние да си набавят достатъчно храна. Според оценките 43 милиона души в ЕС са изложени на риск от недостиг на храна - цифра, която постоянно се увеличаваше през последните години.
Повишаването на цените, което се наблюдава от известно време при широк кръг от стоки, оскъпява осигуряването на хранителни помощи, което прави дори още по-неотложна подкрепата, предоставяна по линия на европейската програма.
Mariann Fischer Boel
член на Комисията. - (EN) Г-н председател, искам да благодаря на всички за коментарите. Като цяло, видях един много положителен подход към предложението за най-нуждаещите се.
Г-н председател, ще ми позволите ли само да се спра на някои от бележките, които бяха направени тук днес? Преди всичко, мисля че не бива да забравяме, че бедността не се ограничава на определени места или региони в рамките на държавите-членки. За съжаление, това е проблем, пред който са изправени всички държави-членки. Вярно е, че размерите на проблема и средствата, които съществуват за решаването му, не са еднакви в цялата Европейска общност. Разпределението на бюджета сред държавите-членки, както и различните ставки на съфинансиране за кохезионните и другите страни отразяват, разбира се, финансовите възможности на всяка страна. Това означава, че в крайна сметка ще бъдат осигурени повече пари за т. нар. "нови" държави-членки, отколкото до момента.
По отношение на бюджета, искам само да напомня, че ние всъщност увеличихме бюджета на програмата за най-нуждаещите се с две трети - до 0,5 милиарда EUR - и мисля, че това, заедно с нововъведеното съфинансиране, ще помогне за смекчаване на някои от проблемите. Мисля също така, че не трябва да забравяме, че тази схема е доброволна. Държавите-членки, които разполагат със своя социална система, определено не е необходимо да използват тази схема. Ние не се стремим да подменим социалните политики, които вече се прилагат в държавите-членки и в определена степен се управляват също от неправителствени организации. Намерението ни е да ги подкрепим чрез предоставяне на храни, което аз все още разглеждам като централна задача на селскостопанската политика.
Смятам, че предложените от нас промени са във вярната посока. Мисля, че разпоредбите са разумни и добре балансирани. Програмата, когато надяваме се премине и през гласуването в Парламента, ще бъде в състояние да посрещне предизвикателствата на бъдещето. Едва ли някой ще й се противопостави в условията на рязко повишаване на безработицата в цяла Европа, което води до увеличаване на броя на хората, изложени на риска от бедност. Затова очаквам гласовете на този изключително отговорен Парламент.
Czesław Adam Siekierski
Бих искал да коментирам някои от повдигнатите въпроси. Първо, казах, че съм против съфинансирането, но също така подчертах, че в момента се намираме в период на икономическа криза и че броят на бедните и безработните хора нараства. През 2011 г. или 2012 г. ще направим оценка на програмата и тогава ще помислим дали да продължим със съфинансиране. Нека си дадем време и не правим това в условията на криза.
Второ, споделям гледната точка на члена на Комисията, че е трудно да се ограничим с разпределяне само на храна, произведена в ЕС, защото това ще повиши разходите и ще увеличи административната страна на програмата. Трето, нека последваме примера на САЩ, където съгласно Закона за селското стопанство големи суми бяха заделени за подпомагане на земеделието чрез финансиране на безплатни карти за EBT (превод на помощи по електронен път. Четвърто, призовавам страните, които не участват в програмата, да се присъединят. Програмата е отворена. Пето, средствата, отпуснати за тази програма, не ограничават достъпа на земеделските производители до Общата селскостопанска политика (ОСП), защото имаме икономии от ОСП.
И накрая, бих искал да се върнем към корените. Както знаем, целите на ОСП бяха формулирани от Договорите от Рим. В тях се посочва необходимостта да се осигури достъп на обществото до хранителни продукти на разумни цени и да се гарантира на хората, занимаващи се със селско стопанство, подходящо ниво на доходите. Можем да кажем, че това са, на първо място, производствени задачи, които определят количеството продукция, а това е съществено. Второ, това са и социални задачи, защото говорим за разумни цени, така че потребителите да могат да си позволят хранителни продукти и по този начин Договорът от Рим определя ясни социални цели. И трето, има и икономически цели, свързани с гарантиране на подходящо ниво на доходите на земеделските производители.
Ако говорим за достъпни цени за бедния, често безработен потребител, храната следва да бъде достъпна на значително по-ниски цени или просто доставяна безплатно, естествено по специални програми и при конкретни условия. Накратко, следва да се каже, че ОСП също така включва определени елементи на социална политика.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе в 12,00 ч.
Писмени декларации (член 142)
Mieczysław Edmund Janowski  
Докладът на г-н Siekierski относно разпределянето на храна на най-нуждаещите се лица повдига теми, третирани от регламентите на Съвета, отнасящи се до финансирането на Общата селскостопанска политика и до конкретните разпоредби по този въпрос. Намираме се в ситуация, при която се оказва, че вътре в Европейския съюз съществуват големи области на бедност и недоимък. Засегнатите най-често са хора от селата и малките градове и това включва и много деца. Според официалната статистика около 80 милиона европейци живеят под прага на бедността. Опасяваме се, че сегашната криза и растящата безработица ще увеличават тази тревожна цифра.
Фактът, че сумата, отпусната от програмата за хранителни помощи за най-бедните жители на ЕС, ще нарасне от 305 милиона EUR на 500 милиона EUR сам по себе си е добър знак. Смятам обаче, че е необходимо да се направят промени в системите в държавите-членки, за да се поправи или поне значително да се ограничи това срамно положение. Основната причина за нищетата е безработицата и прекомерно високите цени на храните (нека само сравним възнагражденията, получавани от земеделските производители за техните продукти, с цените на дребно в магазините). Системата ни за социално подпомагане също далеч не е безупречна.
И накрая, бих искал да подчертая много ясно, че е съществено храната, използвана за целите на програмата за помощи, да е с добро качество, в идеалния случай да е прясна и да идва от местни земеделски стопанства.
