Drept de vot pentru persoanele care nu au cetăţenia Letoniei la alegerile locale (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct este dezbaterea privind întrebarea orală adresată Comisiei, privind dreptul de vot pentru persoanele care nu au cetăţenia Letoniei la alegerile locale, adresată de David Hammerstein, în numele Grupului Verzilor/Alianţa Liberă Europeană, Alexandra Dobolyi, în numele Grupului Socialist din Parlamentul European, Willy Meyer Pleite, în numele Grupului Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică şi Marian Harkin, în numele Grupului Alianţa Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa - B6-0007/2009).
David Hammerstein
Dle preşedinte, există un stat membru al Uniunii Europene care utilizează conceptul de "non-cetăţeni” pentru a desemna sute de mii de persoane care trăiesc în ţara respectivă. Marea lor majoritate s-au născut în acea ţară, lucrează în acea ţară dar, cu toate acestea, sunt calificaţi drept "non-cetăţeni”. Aceasta este o aberaţie în Uniunea Europeană.
Aceasta este o aberaţie deoarece Uniunea Europeană se bazează pe conceptul de nediscriminare, pe principiul egalităţii, care în prezent este negat în acea ţară: nu recunoaşte drepturile acelor persoane şi supune un grup discriminării istorice pur şi simplu pe baza originii etnice.Acest lucru nu este acceptabil.
Am examinat cazurile specifice în cadrul Comisiei pentru petiţii. Primul caz a fost cel al unui bărbat care a venit şi a spus "prima dată când am putut vota a fost în timpul studenţiei mele din Germania. Am putut vota în cadrul alegerilor locale germane, dar nu am putut face acest lucru în propria mea ţară, deoarece aceasta nu mă recunoaşte. Nu am alt paşaport. Nu am altă ţară. Am doar această ţară şi nu pot vota.” Acest lucru este o aberaţie.
Am întâlnit un alt caz în Comisia pentru petiţii privind un bărbat care a trecut examenul de limbă din Letonia, care cunoaşte toate legile şi căruia, cu toate acestea, nu i se acordă cetăţenia, deoarece statul consideră că - şi repet ce ne-a spus ambasadorul - "acest om nu este loial statului”. Cum este posibil acest lucru? Cum este posibil ca această situaţie să afecteze 20-25% din populaţia unui stat membru din cadrul Uniunii Europene?
Solicităm respectarea drepturilor fundamentale ale persoanelor şi sensibilizarea tuturor privind această situaţie, dat fiind faptul că unele ţări au aderat la Uniunea Europeană fără a îndeplini criteriile de la Copenhaga. De asemenea, solicităm să se exercite presiuni asupra Comisiei, deoarece, până în prezent, Comisia Europeană a dat dovadă doar de slăbiciune şi de o lipsă totală de interes sau preocupare.
Alexandra Dobolyi
autor. -Dle preşedinte, este trist să constatăm că în zilele noastre, după aproape cinci ani de la extindere, există puţine dovezi că Letonia a demonstrat respect pentru cea mai mare minoritate a sa. Recomandările Parlamentului European şi ale altor nenumărate organizaţii instituţionale au fost complet ignorate.
O mare parte a populaţiei letone a fost îndepărtată de stat şi de instituţiile sale. Nu este de mirare că rata de naturalizare este redusă. Să transformi oamenii în străini şi să le emiţi un paşaport străin nu le inspiră sentimentul de a fi asociaţi cu statul. Aceştia nu sunt implicaţi. Nu iau decizii. Nu votează, nici măcar în acele oraşe în care ei reprezintă până la 40% din populaţie şi unde deciziile politice le afectează în mod direct viaţa.
Este această situaţie bună sau rea pentru Uniunea Europeană? Aceasta este întrebarea pentru Comisie şi pentru Consiliu. Democraţia nu poate prospera fără societatea civilă şi nu există societate civilă fără implicare. Participarea începe la nivelul comunităţii locale.
Aceşti oameni s-au născut în respectiva ţară sau şi-au petrecut o mare parte a vieţii lor acolo şi vorbim despre mai mult de 15% din populaţia Letoniei sau despre aproximativ 372 000 de persoane. UE trebuie să ia măsuri în numele lor. De ce nu ia Comisia măsuri în această privinţă? Cetăţenii altor state membre ale UE care locuiesc în Letonia pot vota şi pot participa la alegerile municipale şi europarlamentare, dar sute de mii de persoane care s-au născut în respectiva ţară sau care şi-au petrecut marea majoritate a vieţii lor acolo nu se bucură de acest drept.
Doresc să întreb Comisia şi Consiliul ce au întreprins pentru a aborda această problemă împreună cu autorităţile letone şi să solicit acestora să ia masuri în consecinţă, fără întârziere.
Willy Meyer Pleite
Dle preşedinte, grupul meu, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică, nu a ezitat să adreseze Comisiei această întrebare orală când, în timpul mai multor sesiuni ale Comisiei pentru petiţii, am devenit conştienţi de situaţia în care se află mulţi dintre cetăţenii Letoniei.
Membri ai Comisiei, dle comisar, este inacceptabil să constatăm cazuri de segregare a cetăţenilor în Uniunea Europeană a secolului al XXI-lea. Acest lucru nu este în armonie cu Uniunea Europeană, cu principiile sau valorile acesteia. Într-un stat care face parte din Uniunea Europeană din 2004, cu o populaţie de aproape 2,5 milioane de locuitori, este în vigoare o lege care împiedică jumătate de milion de persoane, pur şi simplu, să-şi exercite drepturile lor de cetăţeni.
Aceste persoane sunt numite non-cetăţeni. Au un paşaport de culoare neagră şi din acel motiv ei sunt numiţi "negri” sau "vinete”. Sunt numiţi astfel chiar de administraţie, de stat, de guvern şi aceştia sunt cetăţenii care nu se bucură de dreptul lor legitim de a putea vota sau de a putea fi aleşi.
Considerăm că, prin urmare, Comisia Europeană ar trebuie să exercite o presiune considerabilă asupra guvernului pentru a împiedica nerespectarea de către acesta a numeroasele recomandări făcute de diferite instituţii, cum ar fi Comisia Naţiunilor Unite pentru drepturile omului, Comisia Naţiunilor Unite pentru eliminarea discriminării rasiale, Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei, Consiliul Congresului autorităţilor locale şi regionale din Europa, Comisarul pentru drepturile omului al Consiliului Europei şi recomandări făcute chiar de acest Parlament în cadrul dezbaterii privind aderarea Letoniei, Rezoluţia din 11 martie, în care s-a stipulat clar că trebuie găsită o soluţie reală pentru problema segregării şi pentru problema acelor cetăţeni cărora li se cere să dovedească că s-au născut înainte de 1940. Acest lucru este, pur şi simplu inacceptabil.
Nu consider că ar trebui tolerat. Nu putem coexista în Uniunea Europeană în timp ce această situaţie continuă şi, prin urmare, considerăm că este foarte important ca autorităţile Uniunii Europene, Comisia şi noi toţi să prezentăm propuneri în acelaşi spirit pentru a pune capăt acestei situaţii.
În acest scop, grupul nostru aşteaptă propuneri concrete din partea Comisiei privind aspectele ridicate în aceste dezbateri. În ceea ce priveşte limba, suntem preocupaţi, de asemenea, de faptul că, potrivit noilor reglementări - şi au existat demonstraţii studenţeşti anul trecut - 60% din planul de învăţământ trebuie predat în limba letonă, drept urmare, creând o discriminare clară împotriva limbii ruse.
Parcă îmi amintesc că în timpul dictaturii lui Franco din ţara mea de origine, Spania, s-a interzis vorbirea limbii basce, catalane sau galiciene. Acele limbi au fost pur şi simplu interzise. Astăzi realitatea este că ele sunt co-oficiale. Cred că aceasta este o situaţie care ar trebui, de asemenea, să fie pusă în aplicare astfel încât, în cele din urmă, niciun cetăţean al Uniunii Europene să nu fie împiedicat să se exprime în limba sa maternă, în propria sa limbă, care ar trebui să aibă un statut oficial egal cu al oricărei alte limbi care poate fi folosită în acel stat.
Prin urmare, invit Comisia să acţioneze dinamic o dată pentru totdeauna astfel încât să împiedice segregarea care are loc într-o ţară membră a Uniunii Europene.
Christopher Beazley
Dle preşedinte, în cadrul unei moţiuni de ordine, membrii aceste Camere vor avea puncte diferite de vedere asupra chestiunii dezbătute, dar dumneavoastră, în calitate de preşedinte, aveţi dreptul şi chiar datoria de a sfătui colegii în ceea ce priveşte modul de exprimare a acestor opinii pe care au dreptul să le exprime.
Cred că ultima afirmaţie a conţinut elemente care erau foarte aproape de a fi calomniatoare la adresa unui guvern al Uniunii Europene. Obiectez la adresa acestui lucru. Consider că, dacă ne uităm la Regulamentul nostru de procedură, conduita corespunzătoare pentru dezbateri în această Cameră nu permite membrilor utilizarea unui limbaj ca cel la care tocmai am asistat.
Preşedinte
Deoarece nu am interpretat cuvântul deputatului în maniera pe care tocmai aţi susţinut-o, nu am apelat la competenţele care îmi sunt conferite conform Regulamentului de procedură.
Willy Meyer Pleite
(ES) Dle preşedinte, dat fiind faptul că am fost menţionat, susţin fiecare cuvânt din cele pe care le-am adresat.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, a fost dat exemplul Spaniei, dar, de fapt, statul spaniol este cel care a abordat efectiv problema.
Comisia este conştientă de circumstanţele specifice în care se află minoritatea vorbitoare de limbă rusă din Letonia. S-au făcut mari eforturi ca parte a strategiei de pre-aderare pentru a promova naturalizarea şi integrarea acestor persoane, în conformitate cu recomandările Organizaţiei pentru Securitate şi Cooperare în Europa şi ale Consiliului Europei.
Comisia a subliniat în mod repetat faptul că toate părţile implicate, inclusiv minorităţile însele, trebuie să contribuie la acest proces complex şi să vină cu soluţii.
În ceea ce priveşte problema specifică a participării persoanelor care nu sunt cetăţeni letoni la alegerile locale, tot ceea garantează Tratatul de instituire a Comunităţilor Europene, în ceea ce priveşte drepturile electorale, este participarea cetăţenilor UE la alegerile europene sau municipale din statul lor membru de reşedinţă, chiar dacă aceştia nu sunt resortisanţi ai acelui stat.
Participarea la alegeri a persoanelor care nu sunt cetăţeni ai unei ţări a UE şi, prin urmare, nu sunt cetăţeni ai UE, nu este un aspect guvernat de dreptul comunitar.
Prin urmare, Comisia nu poate purta discuţii cu Letonia cu privire la problema participării acestor persoane la alegerile locale. Decizia privind astfel de probleme depinde de statele membre.
Înţeleg situaţia descrisă de co-autorii acestei întrebări orale, dar din nefericire, nu le pot oferi niciun alt răspuns, deci trebuie să lăsăm rezolvarea acestei probleme la latitudinea Letoniei, deoarece în această privinţă Uniunea nu are poziţia legală de a o rezolva.
Rihards Pīks
Vă mulţumesc domnule preşedinte, trebuie să vă reamintesc că în mica mea ţară, Letonia, sunt 2,3 milioane de locuitori, din care aproximativ 1,6 milioane sunt de origine etnică letonă. Cu toate acestea, în Letonia, educaţia primară se face de către stat şi administraţia locală în opt limbi minoritare, dintre care unele, cum ar fi români sau estonă, sunt minorităţi foarte mici. Când se vorbeşte despre non-cetăţenii vorbitori de limbă rusă, nu se poate folosi conceptul de "minoritate tradiţională”. În sensul ţărilor vest-europene, se poate spune că sunt noi veniţi sau imigranţi care, pe timpul ocupaţiei sovietice, au ajuns în Letonia şi s-au bucurat de multe privilegii. În primul rând, au avut privilegiul de a nu învăţa limba ţării şi a poporului către care au venit, ci de a vorbi doar limba rusă. Ţara mea a legiferat una dintre cele mai generoase legi de naturalizare din Europa, tocmai pentru a veni în întâmpinarea acestor persoane. În perioada de peste zece ani în care a fost în vigoare această lege, aproximativ 50% dintre non-cetăţeni au obţinut drepturi de cetăţenie. Cu toate acestea, când s-a efectuat, recent, un sondaj, la sfârşitul anului 2008, printre persoanele care nu s-au naturalizat, 74% nu doreau să obţină cetăţenia letonă. În al doilea rând, doar o treime dintre non-cetăţeni au folositdreptul de a se înregistra ca cetăţeni letoni născuţi după ce Letonia şi-a recâştigat independenţa - doar o treime. De ce se întâmplă acest lucru, nu ştiu. Dna Ždanoka, care a fost aleasă din Letonia şi care reprezintă cetăţenii letoni de origine rusă, nu ţine secret faptul că, după obţinerea dreptului de vot pentru non-cetăţeni, următorul pas ar fi acordarea statutului de a doua limbă de stat sau limbă oficială pentru limba rusă. Ce înseamnă acest lucru? În primul rând, acest lucru înseamnă păstrarea statului privilegiat al persoanelor care au venit în Letonia din Rusia şi în al doilea rând, ar însemna semnarea unei sentinţe [la moarte] pentru limba şi cultura letonă deoarece, în spatele vorbitorilor de limbă rusă, mai sunt încă 140 de milioane în Rusia, cu ambiţii naţionaliste crescânde. Acest lucru nu este posibil pentru limba letonă, aşa mici cum suntem, aşa puţini cum suntem. În cele din urmă, am aderat la Uniunea Europeană nu pentru a conserva societatea divizată creată de ocupaţia sovietică, ci pentru a o depăşi şi a ne păstra propria identitate. Vă mulţumesc.
Proinsias De Rossa
în numele Grupului PSE. - Dle preşedinte, răspunsul comisarului Barrot a fost foarte dezamăgitor. M-aş fi aşteptat la un răspuns mai favorabil din partea dumnealui, în ciuda constrângerilor juridice conform cărora acţionează. Am crezut că ar fi putut spune că ar face tot ce ar fi posibil pentru a încuraja schimbarea în Letonia în spiritul principiului diversităţii al Uniunii Europene.
Eu sunt din Irlanda; Vorbesc limba engleză. Limba engleză este limba mea maternă, dar nu sunt englez: sunt irlandez. Realitatea este că Uniunea Europeană este alcătuită din multe state. Aproape toate statele noastre au minorităţi şi majorităţi care au o istorie legată de apartenenţa lor la un imperiu sau de existenţa lor ca imperiu sau colonie. A trebuit să facem faţă acestui lucru.
În cazul în care m-aş muta în Letonia şi aş trăi şi lucra acolo pentru o perioadă de timp, aş putea vota în cadrul alegerilor locale. Cu toate acestea, există sute de mii de persoane în Letonia care s-au născut acolo, dar care nu pot vota în cadrul alegerilor locale. Acest lucru este o nedreptate, dar - i-aş spune dlui Pīks - este şi auto-distructivă deoarece, pentru a depăşi greutăţile şi temerile, trebuie să-i facem pe toţi cetăţenii să se simtă bineveniţi în statele noastre. Trebuie să-i încurajăm să se implice din punct de vedere politic. Permiţând votul persoanelor în cadrul alegerilor locale i-am ajuta să se simtă ca făcând parte din comunitatea lor şi din procesul de administrare a propriilor lor comunităţi locale şi acest lucru ar ajuta la, după cum spun eu, la depăşirea barierelor.
Una dintre cele mai mari comunităţi migratoare din Irlanda este cea a britanicilor. Aceştia pot vota toţi în cadrul alegerilor locale din Irlanda. Nu pot vota toţi în cadrul alegerilor naţionale, deoarece nu toţi deţin cetăţenia irlandeză, dar toţi votează în cadrul alegerilor locale irlandeze şi aduc toţi o contribuţie foarte importantă la viaţa politică irlandeză. Deci, aş face apel la acele persoane din această Cameră care sunt din Letonia - şi din oricare alte state membre care au probleme cu minorităţile, sau chiar cu majoritatea - să ţină cont de faptul că, pentru a depăşi aceste obstacole şi pentru a depăşi teama, trebuie să-i facem pe aceşti oameni să se simtă bineveniţi şi să-i incorporăm în procesul nostru politic, nu să-i ţinem departe de el.
Georgs Andrejevs
în numele Grupului ALDE. - Dle preşedinte, mai întâi de toate trebuie reamintit faptul că după 1945, în timp ce britanicii, francezii şi olandezii îşi eliberau coloniile, ruşii începeau să le ocupe. De asemenea, în 1949, când Convenţia de la Geneva a interzis stabilirea civililor în teritoriile ocupate, rusificarea Letoniei a fost intensificată şi a fost organizat un flux de două milioane de imigranţi de către autorităţile sovietice.
Prin urmare, se poate spune că, atunci când Republica Letonă şi-a redobândit independenţa în 1991, nou-veniţii erei sovietice locuiau în Letonia ilegal. Deci, cetăţenilor ruşi din zilele noastre li se acordă cetăţenie prin procesul de naturalizare ca act umanitar din partea guvernului leton şi nu ca un drept.
Conform Cartei Naţiunilor Unite, în mod normal legislaţia privind cetăţenia ţine de afacerile interne ale unei ţări şi nicio altă ţară nu se poate amesteca, nici chiar ONU. Prin urmare, poziţia autorităţilor letone privind posibilitatea acordării drepturilor de vot non-cetăţenilor este fermă şi neschimbată: dreptul de a vota face parte integrantă din cetăţenie.
O astfel de poziţie este, de asemenea, conformă dreptului şi practicii internaţionale. În acelaşi timp, Letonia, cu ajutor financiar considerabil din partea altor ţări - cu excepţia Rusiei - a făcut eforturi semnificative pentru a facilita procesul de naturalizare şi integrare a non-cetăţenilor din Letonia, scăzând procentul acestora la 16% la sfârşitul anului 2008.
Scopul nostru este să ne asigurăm că toţi locuitorii din Letonia pot solicita cetăţenie şi se pot bucura pe deplin şi efectiv de drepturile lor. Letonia urmăreşte să aibă cetăţeni cu drepturi depline, în loc să aibă non-cetăţeni cu multe drepturi.
Înţeleg că această poziţie a Letoniei contrazice politica publicată în ediţia rusească a Diplomatic Herald de dl Karaganov în 1992, precum şi pe susţinătorii săi de aici din Parlamentul European, dar nu vom renunţa niciodată să ne protejăm ţara împotriva acestor campanii de dezinformare.
Ģirts Valdis Kristovskis
Dle comisar, doamnelor şi domnilor, legislaţia liberală a Letoniei a permis oricui să depună mărturie pentru loialitatea sa faţă de statul leton şi faţă de valorile democratice ale Occidentului. Drept rezultat, din 1993, numărul de non-cetăţeni a scăzut cu 59%. Majoritatea afacerilor statului leton aparţin antreprenorilor ruşi. Acestea sunt argumente care ne permit să respingem plângerile împotriva statului leton. În plus, merită să subliniem faptul că în Letonia există persoane care, ca membri ai grupului Interfront, au luptat împotriva independenţei statului leton, au îndemnat la conservarea imperiului acaparator care a fost URSS, încă neagă faptul ocupaţiei Letoniei, încă scuză crimele totalitariste sovietice din statele baltice şi care au votat împotriva calităţii de membru al UE şi al NATO a Letoniei. Este posibil ca aceste convingeri ale lor să fie un obstacol semnificativ în calea oricărei dorinţe de a obţine cetăţenia letonă. Prin urmare, să nu-i împiedicăm să trăiască în lumea valorilor lor trecute!
Tatjana Ždanoka
în numele Grupului Verts/ALE. - Dle preşedinte, discutăm cazul Letoniei tocmai din cauză că este unic. Non-cetăţenii letoni nu sunt cetăţeni ai vreunui stat şi nu au niciun drept de a participa la orice alegeri. Toţi adulţii cu statutul de non-cetăţeni ai Letoniei erau rezidenţi permanenţi ai ţării la începutul anilor 1990. Ultima dată când au avut ocazia să se bucure de drepturile lor de vot a fost acum 19 ani, de ex. în martie 1990, când a fost ales Consiliul Suprem al Letoniei. Un an şi jumătate mai târziu, acelaşi consiliu şi-a privat o treime din proprii săi alegători de drepturile lor de vot. Acesta este un caz unic în istoria parlamentară.
Comisarul a vorbit doar despre integrarea non-cetăţenilor în societate şi despre naturalizarea lor. Cu toate acestea, o astfel de abordare pune lucrurile într-o ordine inversă: non-cetăţenii sunt deja o parte a societăţii - 32% dintre ei s-au născut pe plan local - şi pentru mulţi, procedura de solicitare a cetăţeniei a propriei lor ţări este umilitoare şi nu parcurg procesul de naturalizare din principiu.
Pentru elita politică letonă, privarea acestei părţi esenţiale a populaţiei minoritare de drepturile lor fundamentale reprezintă un instrument pentru păstrarea puterii. Aceştia se folosesc de vechea metodă "dezbină şi cucereşte” şi, prin urmare, Uniunea Europeană trebuie să ia măsuri în numele non-cetăţenilor letoni.
Sunt convinsă că valorile fundamentale ale UE, cum ar fi nediscriminarea pe baza originii etnice şi democraţia participativă, trebuie să prevaleze în faţa competenţelor naţionale.
Christopher Beazley
Dle preşedinte, am aflat în cadrul acestei dezbateri cum democraţia Letoniei, independenţa şi toate celelalte norme decente ale societăţii au fost zdrobite de două dictaturi criminale din ultimul secol. Letonia a fost invadată de Stalin, apoi de Hitler şi apoi din nou de Stalin. Populaţia letonă a fost apoi supusă întemniţării, deportărilor şi execuţiilor. Stalin a importat apoi nu numai vorbitori de limbă rusă, ci şi vorbitori de ucraineană şi bielorusă.
Noi toţi, inclusiv dna Ždanoka, l-am condamna în zilele noastre pe Stalin şi munca sa, dar ce facem în privinţa acestei probleme, dle comisar? Aţi afirma acum public, nu doar că nu aveţi dreptul juridic de a interveni, dar şi că toate statele membre ale Uniunii ar trebui să-şi respecte cerinţele juridice în ceea ce priveşte legislaţia electorală? Cred că este important, nu doar pentru Letonia, ci pentru toate ţările noastre.
Desigur că răspunsul este că dacă aveţi sentimente puternice faţă de acest lucru, ca acei numeroşi vorbitori de limbă rusă letoni care au obţinut cetăţenia letonă, ar trebui să luaţi cetăţenia acestei ţări de care sunteţi mândru, unde v-aţi născut şi unde trăiţi. Nu o respingeţi. Nu solicitaţi privilegii dacă nu vreţi să vă jucaţi rolul. Dumneavoastră puteţi obţine cetăţenie.
A existat un exilat palestinian care a obţinut cetăţenia letonă. Dacă acesta a putut învăţa limba, sunt sigur că şi acei letoni vorbitori de limbă rusă pot face acelaşi lucru. Desigur că ni se reaminteşte că marea majoritate au obţinut cetăţenia letonă. Dacă faceţi parte dintr-o ţară, cred că aveţi drepturi şi îndatoriri.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Doresc să o felicit pe Alexandra Dobolyi şi pe colegii săi coautori. Aceasta este una dintre cele mai grave probleme în ceea ce priveşte drepturile omului din Uniunea Europeană de astăzi. Înţeleg toate rănile istorice ale prietenilor noştri letoni, de când au fost supuşi unei asimilări teribile în timpul erei sovietice, staliniste. Cunosc foarte bine această practică, dar nimic nu poate justifica răzbunarea istorică. I-aş sfătui pe prietenii mei letoni să urmeze exemplul Finlandei, care a fost oprimată de Suedia timp de secole şi totuşi Finlanda nu s-a răzbunat niciodată pe cetăţenii finlandezi vorbitori de limbă suedeză. Este imposibil să deportezi sau să asimilezi câteva sute de mii de oameni şi, prin urmare, trebuie să li se acorde drepturilor lor europene. Sunt foarte întristat de cuvintele dlui comisar Barrot, deoarece în loc ca UE să transmită un semnal clar că situaţia este de neconceput şi contrară valorilor fundamentale ale UE, dl Barrot ridică din umeri şi spune că Uniunea Europeană nu poate face nimic Ei bine, acest lucru este chiar trist. Trebuie găsit un compromis istoric între letonii majoritari şi minoritatea rusă. Aceasta este singura soluţie, nu există alta. Vă mulţumesc pentru atenţie.
Inese Vaidere
(LV) Doamnelor şi domnilor, toamna trecută am adresat o întrebare scrisă dnei comisar Ferrero-Waldner, în care îmi exprimam teama că privilegiul de a intra fără viză în Rusia acordat de aceasta non-cetăţenilor letoni din Letonia şi Estonia a avut un efect negativ asupra dorinţei lor de a deveni cetăţeni. Dna Ferrero-Waldner a fost de acord cu mine, dar astăzi, anumiţi deputaţi - autorii întrebărilor - afişează o lipsă totală de înţelegere a situaţiei Letoniei. Dacă mai adăugăm la drepturile non-cetăţenilor şi includem dreptul de a vota în alegerile locale, numărul de non-cetăţeni, care s-a înjumătăţit din 1995, nu va mai scădea în continuare, după toate probabilităţile. Legea cetăţeniei letone este una dintre cele mai generoase din Europa. Orice non-cetăţean poate obţine drepturi depline, inclusiv dreptul de a vota, dacă devine cetăţean leton. Non-cetăţenii letoni au apărut ca rezultat direct al ocupaţiei sovietice de 50 de ani. Anumite forţe politice, care susţin aşa-numita politică de protecţie a compatrioţilor Kremlinului, încă uneltesc, prin intermediul acestor persoane, să-şi crească propriul capital politic. Vă mulţumesc.
Roberts Zīle
(LV) Dle preşedinte, dle comisar, măsura în care această dezbatere îi interesează pe autorii întrebării poate fi văzută din faptul că niciunul dintre ei nu mai este în Cameră şi astfel ei nu vor fi auzit cele tocmai spuse de Inese Vaidere - şi anume că politica reală privind vizele a Rusiei nu a fost o armă folosită pentru a contribui la procesul de naturalizare din Letonia, ci pentru a obţine exact contrariul. Din păcate, sondajele opiniei publice confirmă faptul că majoritatea acestor persoane nu vor deveni niciodată patrioţi letoni, dar majoritatea sunt deja patrioţi ai altei ţări. Dacă ar fi obţinut atribuţii în administraţia locală, următorul pas ar fi fost, desigur, cererile de autonomie şi statutul oficial al limbii lor. Putem observa deja care ar fi fost următorii paşi, după cum arată evoluţia pe termen lung a situaţiei în locuri ca Abhazia şi Osetia de Sud - în aceste zone autonome se vor emite paşapoarte ruseşti. Vă mulţumesc.
Laima Liucija Andrikien
(LT) În împrejurări normale, ar fi posibil să propunem ca rezidenţii permanenţi să participe la alegerile pentru consiliul local, dar ştim cu toţii prea bine că majoritatea non-cetăţenilor letoni ar putea fi cu greu descrişi ca ajunşi în ţară în condiţii normale. Sosirea lor este o consecinţă directă a ocupaţiei Letoniei pusă în aplicare de Uniunea Sovietică. Este şi rezultatul procesului de rusificare efectuat timp de cinci decenii, cu încălcarea normelor de drept internaţional. Toţi avem dreptul de a alege - să fim cetăţeni sau să fim loiali statului nostru, nu? Cu toate acestea, fiecare alegere are consecinţele sale şi din acest motiv ne putem învinovăţi doar pe noi înşine, nu statul care a acordat libertatea de alegere.
Henrik Lax
(SV) Care sunt consecinţele ocupaţiei sovietice de cincizeci de ani pentru cetăţenii letoni? De ce o mare parte a populaţiei vorbitoare de limbă rusă nu doreşte să solicite cetăţenie? Care este rolul Rusiei în toate acestea? Letonia are nevoie de sprijinul nostru, nu de condamnarea noastră, pentru a-şi putea încuraja non-cetăţenii săi să solicite cetăţenie. Aş dori să adresez următoarea întrebare domnului Tabajdi: de ce s-ar răzbuna Finlanda pe Suedia şi ce legătură are acest lucru cu problema în cauză?
Paul Rübig
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, este normal pentru cetăţenii Europei să ia parte la învăţământul obligatoriu. Acest lucru implică familiarizarea cu obiceiurile şi cultura ţării în care trăieşti, pentru a putea trăi acolo. Învăţământul obligatoriu implică învăţarea limbii ţării şi posibil a altor limbi. Constituie, de asemenea, baza formării profesionale şi arată cum s-a dezvoltat cultura ţării şi direcţia în care se îndreaptă. În plus, elevii învaţă despre istorie. Învăţământul obligatoriu, după cum este înţeles în prezent, ajută oamenii să trăiască împreună în armonie. Dacă trăieşti într-o ţară, este clar că trebuie să poţi înţelege limba acelei ţări. Acesta este scopul unui bun sistem de învăţământ obligatoriu. În sprijinul acestei afirmaţii, aş dori să spun că multe dintre problemele Europei ar putea fi rezolvate de dispoziţii eficiente privind învăţământul obligatoriu pentru toţi rezidenţii unei ţări.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, am ascultat atent ambele părţi.
Este foarte greu, în acest context, pentru Comisie, să preia problema de la statul leton şi să o abordeze. Tot ce pot face în această situaţie este să-i încurajez să desfăşoare un dialog intern, care cred că ar fi de dorit. Din păcate, aceasta este tot ceea ce pot spune.
Preşedinte
Dezbaterea este închisă.
