Importurile de carne provenind din ţările terţe (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct este declaraţia Comisiei privind importurile de carne din ţările terţe.
Androulla Vassiliou
Doamnă preşedintă, îmi cer scuze pentru că, această chestiune fiind de mare interes şi având multe faţete, voi face o declaraţie mai lungă în folosul onorabililor deputaţi în Parlamentul European.
Comisia dispune de un set solid de cerinţe UE privind sănătatea animală şi publică pentru carnea care provine din ţările terţe.
Timp de mai mulţi ani, UE a menţinut o politică a importurilor foarte eficientă, care ia în calcul descoperirile ştiinţifice şi actuala situaţie epidemiologică din ţările terţe. UE acordă o atenţie specială febrei aftoase din ţările terţe exportatoare, deoarece, după cum ştiţi, această boală, care poate provoca pagube economice majore, a fost eradicată pe teritoriul UE. La nivelul Oficiului Internaţional de Epizootii au fost stabilite norme şi cerinţe foarte detaliate pentru a preveni răspândirea febrei aftoase.
Acordul OMC privind măsurile sanitare şi fitosanitare recunoaşte că, deşi ţările utilizează norme şi metode diferite de inspectare a produselor, acest lucru nu sporeşte neapărat riscurile pentru sănătatea animală şi publică. UE nu poate impune o copie identică a măsurilor noastre legislative interne asupra ţărilor terţe, le fel cum ţările terţe, către care exportăm noi, nu ne pot impune propriile lor reguli naţionale. Nu putem cere decât ca măsurile lor să aibă un efect echivalent celui pe care îl au măsurile noastre.
Daţi-mi voie să iau trasabilitatea ca exemplu. În UE, avem reguli foarte stricte privind identificarea individuală şi trasabilitatea bovinelor. În cazul unei epizootii, regulile noastre facilitează urmărirea animalelor potenţial infectate pentru a limita răspândirea bolii. În plus, regulile noastre permit urmărirea alimentelor sau a nutreţurilor de-a lungul tuturor stadiilor de producţie şi distribuţie, de la fermă până la consumator. Pe de altă parte, regulile privind trasabilitatea care se aplică ţărilor terţe care exportă către UE sunt menite doar să asigure că UE nu este supusă unor riscuri inacceptabile provocate de carnea importată. Astfel, sfera de aplicare a acestor reguli este mult mai limitată decât regulile în vigoare în UE.
Aş dori, de asemenea, să subliniez faptul că măsurile privind trasabilitatea bovinelor din UE au fost adoptate în mare măsură ca răspuns la criza datorată encefalopatiei spongiforme bovine (ESB) care, după cum vă amintiţi, a provocat o scădere considerabilă a încrederii consumatorilor şi o perturbare majoră a pieţei interne în ceea ce priveşte comerţul cu carne de vită.
Daţi-mi voie acum să profit de această ocazie pentru a explica mai în detaliu seria extrem de eficientă de măsuri de reducere a riscurilor pe care le avem stabilite pentru importurile de carne de vită şi care asigură cel mai înalt nivel de protecţie posibil pentru sănătatea publică şi animală din UE, ţinând seama în acelaşi timp de normele OIE şi respectând pe deplin principiile Acordului privind măsurile sanitare şi fitosanitare. Aceste măsuri pot fi grupate în cinci niveluri diferite de protecţie. Acestea sunt atât de cuprinzătoare, încât numai 12 ţări din afara Europei pot îndeplini toate aceste cerinţe şi, prin urmare, importăm carne de vită doar din aceste câteva ţări.
În primul rând, importurile de carne de vită sunt permise doar din ţările terţe sau din anumite regiuni ale acestor ţări care au primit o autorizaţie specială în urma unei inspecţii pe care Comisia a efectuat-o pentru a examina competenţa autorităţilor veterinare ale acestora şi situaţia privind sănătatea animală în general. În al doilea rând, teritoriul de origine a bovinelor trebuie să fie recunoscut de OIE şi de Uniunea Europeană ca nefiind afectat de febra aftoasă. În al treilea rând, ţările exportatoare de carne de vită trebuie să aibă un plan de monitorizare aprobat pentru reziduurile specifice provenite de la produsele medicale veterinare, factorii de creştere şi amelioratorii de performanţă care sunt restricţionaţi sau interzişi la animalele din UE de la care se obţin produse alimentare. În al patrulea rând, toate importurile de carne proaspătă trebuie să provină de la un abator aprobat care a fost autorizat şi înregistrat în acest scop specific. În al cincilea rând, avem condiţii specifice privind producţia şi depozitarea cărnii.
Avem un nivel suplimentar de protecţie prin care permitem importurile de carne nedezosată numai din Australia, Canada, Chile, Noua Zeelandă şi Statele Unite. În ceea ce priveşte celelalte şapte ţări autorizate, numai carnea de vită dezosată şi maturată, fără măruntaie, poate fi exportată către Uniunea Europeană. Acest tratament asigură neutralizarea virusului febrei aftoase, în cazul în care acesta persistă în ciuda măsurilor anterioare pe care le-am descris, oferind astfel o protecţie suplimentară. Cantităţile de carne destinate pieţei UE trebuie să fie certificate de un veterinar autorizat care să garanteze că toate condiţiile de mai sus sunt îndeplinite în totalitate.
Când transportul de carne soseşte în UE, se efectuează controale de către serviciile veterinare autorizate ale statelor membre de la punctele noastre de inspecţie la frontieră. Toată carnea importată trebuie să treacă prin controale veterinare obligatorii la frontierele UE. Punctele de control la frontieră sunt obligate să verifice documentele, identitatea şi starea fizică. Carnea importată este supusă unor controale complete privind documentele şi identitatea la punctele de control la frontieră. În plus, un control veterinar fizic este efectuat pe cel puţin 20% din toate transporturile de carne importată. Mai mult decât atât, dispunem de un nivel suplimentar de protecţie graţie interdicţiei de a hrăni animalele cu lături şi resturi menajere pe întreg teritoriul UE. Această măsură asigură că speciile susceptibile din UE nu sunt expuse la virusul febrei aftoase, în cazul în care acesta ar pătrunde în UE în ciuda tuturor măsurilor anterioare pe care le-am descris.
Toate măsurile descrise sunt pe deplin armonizate. În 2006, Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentară a recunoscut că aceste măsuri sunt foarte eficiente în reducerea riscului ca virusul febrei aftoase să pătrundă în UE. În opinia sa, EFSA a precizat: "Astfel, UE are în vigoare un sistem sofisticat de control al importurilor. Aceste eforturi par a fi foarte eficiente în ceea ce priveşte comerţul legal cu carne şi produse din carne.”
Şi astfel, ajung la următorul punct. De la armonizarea condiţiilor veterinare privind importurile din anii 1970, nu am avut niciodată în UE un focar de febră aftoasă apărut în urma importurilor legale de carne. Sunt sigură că nu este nevoie să vă reamintesc că apariţia focarului de febră aftoasă în Regatul Unit în 2001 a fost provocată de introducerea ilegală de carne - cel mai probabil din Asia - şi de hrănirea ilegală cu lături. Prin urmare, consider că ar trebui să ne concentrăm eforturile asupra zonelor în care există adevăratele riscuri şi să avem ca ţintă introducerile ilegale şi importurile personale în loc să încercăm să reglementăm în mod excesiv importurile legale. În această privinţă, sper că aţi văzut cu toţii afişele din aeroporturile UE şi din alte puncte de intrare în UE, care oferă explicaţii călătorilor privind introducerea de produse de origine animală.
Ştiu că unii dintre dumneavoastră şi-au exprimat îngrijorarea cu privire la importurile noastre de carne de vită din Brazilia. Aş dori să vă reamintesc că au fost stabilite cerinţe suplimentare pentru importurile de carne de vită din Brazilia în ianuarie anul trecut. Printre acestea se numără, pe lângă toate cerinţele pe care le-am scos deja în evidenţă, faptul că fermele de origine sunt controlate şi aprobate de autorităţile braziliene. Autorităţile braziliene impun în prezent şi identificarea individuală şi înregistrarea într-o bază de date a bovinelor a căror carne este destinată pieţei UE. Aceste animale reprezintă mai puţin de 1,5% din efectivul total de bovine din Brazilia, ceea ce echivalează cu circa 2,9 milioane de animale existente în exploataţiile autorizate. În consecinţă, autorităţile braziliene au reevaluat exploataţiile care şi-au exprimat dorinţa de a produce carne de vită pentru exportul către UE. Dintr-un număr total de peste 10 000 de exploataţii eligibile pentru export în noiembrie 2007, doar 1 708 ferme sunt aprobate în prezent. Prin urmare, importurile UE de carne de vită din Brazilia au scăzut considerabil. La începutul lui 2009, au fost identificate unele deficienţe în timpul unei inspecţii a Comisiei, iar autorităţile braziliene au cooperat pe deplin pentru a remedia aceste deficienţe. În orice caz, constatările în ansamblu nu au justificat nicio restricţie suplimentară asupra importurilor de carne de vită din Brazilia. În situaţia actuală, impunerea unor restricţii suplimentare asupra importurilor de carne de vită din Brazilia ar putea fi interpretată drept protecţionism de către unii şi ar putea duce la contestarea măsurilor noastre de către OMC.
Trebuie, de asemenea, să avem în vedere faptul că UE va trebui să se confrunte din când în când cu probleme de sănătate animală şi de siguranţă alimentară şi insistăm ca ţările terţe să reacţioneze în mod adecvat la aceste probleme. Ar trebui să constituim un exemplu, respectând, aşadar, regulile care guvernează comerţul internaţional.
Aş dori să închei prin a asigura Parlamentul că Comisia va continua să îşi îndrepte atenţia către introducerile ilegale, care prezintă cele mai mari riscuri pentru standardele noastre ridicate. De asemenea, Comisia îşi va menţine abordarea proporţională cu privire la importurile de carne de vită din ţările terţe, inclusiv din Brazilia. Acestea vor asigura că ne menţinem nivelul ridicat privind sănătatea publică şi animală în UE şi că UE îşi păstrează respectabilitatea la nivel internaţional.
Esther Herranz García
Doamnă preşedintă, Uniunea Europeană impune asupra producătorilor comunitari cele mai înalte standarde din lume în ceea ce priveşte securitatea alimentară, sănătatea, bunăstarea animalelor şi mediul înconjurător. Crescătorii de animale europeni sunt obligaţi să respecte aceste standarde ca o condiţie preliminară pentru a beneficia de sprijinul Uniunii Europene. Pentru marea majoritate a acestora, acest sprijin nu compensează responsabilităţile sporite, iar fermele sunt abandonate într-un ritm alarmant. Acest proces va continua dacă nu se iau măsuri adecvate.
Totuşi, haideţi să examinăm chestiunea mai îndeaproape. Deficitul crescând al producţiei europene este acoperit în mod firesc de importurile din ţările terţe, în principal din Brazilia. Având în vedere presiunile exercitate asupra crescătorilor de animale comunitari, ar fi complet necinstit să permitem pătrunderea unor cantităţi de carne pe piaţa comunitară dacă acestea nu respectă cerinţele minime asupra cărora Uniunea Europeană şi ţările terţe au căzut de acord.
Aş dori, de asemenea, să subliniez faptul că aceste cerinţe sunt inferioare celor impuse asupra propriilor noştri agricultori, întrucât se pare că impunerea unor standarde identice asupra importurilor din ţările terţe ar reprezenta o încălcare a reglementărilor Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC). Având în vedere că OMC ne împiedică să impunem asupra importurilor aceleaşi standarde pe care le impunem crescătorilor europeni de animale, totuşi, Comisia trebuie cel puţin să garanteze că întreaga cantitate de carne care pătrunde pe teritoriul comunitar provine de la ferme care au fost supuse unor inspecţii corespunzătoare. Nu ar avea niciun sens să blocăm importurile din ţări ca Brazilia pentru că există o cerinţă comunitară care trebuie satisfăcută. Cu toate acestea, acest lucru nu înseamnă că trebuie să închidem ochii şi să ne facem că nu vedem eventualele nereguli pe care Oficiul Alimentar şi Veterinar (OAV) al Uniunii Europene le-ar putea detecta în timpul inspecţiilor sale regulate.
Aş dori să ştiu de ce Comisia este atât de dornică să minimalizeze aceste nereguli, având în vedere că OAV, în ultima sa misiune în Brazilia, a confirmat că unele autorităţi de certificare nu îndeplinesc normele de inspecţie necesare. OAV a descoperit, de asemenea, defecte majore în cadrul sistemului de trasabilitate utilizat de Brazilia şi a detectat probleme în ceea ce priveşte numeroase cantităţi de marfă aflate pe ruta către Uniunea Europeană care nu aveau certificatele necesare.
În lumina acestor informaţii, cum se poate garanta faptul că cele 1 500 de ferme braziliene respectă într-adevăr cerinţele convenite?
Alan Kelly
în numele Grupului S&D. - Doamnă preşedintă, atunci când vine vorba de chestiunea importurilor de carne, noi, europenii, trebuie să stabilim principiile care alcătuiesc politica noastră în acest domeniu şi trebuie să concepem un sistem de reglementare solid, dar echitabil.
Aceste principii trebuie să aibă ca elemente de bază siguranţa şi încrederea consumatorilor, protecţia mediului şi - ceea ce este esenţial - condiţii de concurenţă echitabilă pentru producătorii de carne. La ora actuală, sistemul funcţionează într-o manieră care este în mod evident incorectă atât pentru agricultori, cât şi pentru consumatori. Noi ne forţăm agricultorii să adopte o serie de practici costisitoare, care consumă timp, doar ca să le permitem să fie depăşiţi de concurenţa produselor din carne mai ieftine, provenite din afara UE, în special din Brazilia. OAV dispune de numeroase dovezi în această privinţă.
Aceasta este o situaţie care pur şi simplu nu poate dura. În multe cazuri, practicile agricole din Brazilia pur şi simplu nu se ridică la standardele cunoscute şi acceptabile de către consumatorii europeni. Dacă nu suntem atenţi, motivaţia de a produce carne sănătoasă, de înaltă calitate, va dispărea, întrucât permitem produselor de calitate inferioară să submineze preţurile şi veniturile agricultorilor. De asemenea, fireşte că, datorită modului în care lanţul alimentar este integrat, odată ce carnea intră în sistem, aceasta va fi răspândită într-o serie largă de produse şi nu va mai putea fi depistată. Cum poate fi acest lucru considerat corect pentru consumatorii europeni?-
Producătorii de carne de vită din întreaga Europă au parte de critici, iar această situaţie nu poate dura nici pentru ei, nici pentru consumatori. Nimeni nu crede că noile măsuri recent puse în aplicare sunt luate în considerare. Există numeroase exemple de situaţii în care se pretinde că bovinele au fost crescute în ferme aprobate, când, de fapt, acestea nu provin de la astfel de ferme.
Doamnă comisar, nu sunt nicidecum în favoarea protecţionismului, dar este vremea să acţionăm. Nu putem să stăm cu mâinile în sân şi să lăsăm această practică să continue. Pur şi simplu nu este corect. Este incorect atât faţă de consumatorii europeni, cât şi faţă de producătorii din Europa, care sunt nevoiţi să adopte practici care, în acelaşi timp, nu sunt nici acceptate, nici practicate de producătorii din Brazilia.
George Lyon
în numele Grupului ALDE. - Doamnă preşedintă, aş dori să îi mulţumesc doamnei comisar pentru declaraţia sa, în care a scos în evidenţă seria de mecanisme de protecţie şi de măsuri care sunt menite să asigure că importurile din ţările terţe respectă cele mai înalte standarde posibile. Doresc să fac referire în mod special la raportul OAV din Brazilia. Sistemele adecvate de trasabilitate şi exploataţiile desemnate din Brazilia reprezintă principalele măsuri pe care UE le-a solicitat pentru a preveni orice pericol sau risc de a importa în UE produse din carne contaminate din acea ţară. Acestea sunt esenţiale pentru a oferi consumatorilor, agricultorilor şi contribuabililor europeni garanţia că nu există niciun risc.
Să nu uităm faptul că febra aftoasă încă reprezintă o problemă gravă în Brazilia. Însă raportul OAV al Comisiei din februarie a scos în evidenţă o serie de eşecuri: 50% dintre fermele care au fost inspectate şi care erau desemnate pentru a efectua exporturi către UE aveau probleme. Un sfert dintre acestea aveau probleme grave, constatându-se crotalii lipsă, prezenţa în cadrul fermelor a unor bovine care nu puteau fi identificate - nu se ştia nimic cu privire la originea acestora. S-a constatat o absenţă a documentelor; s-au înregistrat probleme privind existenţa unor conflicte de interes; inspectorii UE au descoperit că unul dintre supraveghetorii guvernamentali se întâmpla să fie căsătorit cu persoana responsabilă de identificarea bovinelor - şi s-a dovedit că aceştia sunt, de fapt, proprietarii bovinelor de pe acea exploataţie ale cărei evidenţe erau incorecte.
Îngrijorarea mea, doamnă comisar, este dată de faptul că rezumatul acelui raport OAV preciza că toate controalele au fost, în general, satisfăcătoare. Însă, îmi pare rău, conţinutul nu sprijină în niciun fel această concluzie, iar noi, ca grup de state, trebuie să fim atenţi. Nu este nevoie să reamintesc Parlamentului ce impact poate avea apariţia unei epidemii majore asupra contribuabililor, agricultorilor şi clienţilor. La ultima epidemie majoră din Regatul Unit, la care aţi făcut referire în discursul dumneavoastră, a izbucnit febra aftoasă, iar noi am omorât un milion de animale, ceea ce i-a costat pe contribuabilii noştri 4 miliarde de lire sterline. Acesta este genul de risc la care ne supunem dacă nu luăm măsurile adecvate, aşa că trebuie să fim vigilenţi.
Nu solicit impunerea unor restricţii Braziliei; ceea ce îi solicit doamnei comisar aici, în această seară, este o asigurare că această problemă este luată în serios şi că Comisia va avea grijă ca slăbiciunile identificate în raport să fie îndreptate în raportul următor. Avem nevoie de o asigurare pentru a-i linişti pe agricultori, contribuabili şi consumatori că sunt protejaţi şi că Brazilia şi UE pot relua comerţul liber şi echitabil.
Alyn Smith
în numele Grupului Verts/ALE. - Doamnă preşedintă, şi eu aş dori să îi mulţumesc doamnei comisar pentru declaraţia sa completă - poate una dintre cele mai cuprinzătoare şi mai substanţiale declaraţii pe care le-am auzit în ultima perioadă de la un comisar.
Această chestiune merită o astfel de declaraţie şi, ca unul dintre ultimii veterani ai primei lupte privind carnea de vită braziliană, mă bucur să văd atâtea feţe cunoscute în această seară în Parlament. Sper că acest lucru indică faptul că tratăm această problemă cu interes şi seriozitate. Vă susţinem afirmaţiile privind controalele importurilor şi febra aftoasă. De fapt, nu în asta constă problema şi de aceea mă bucur atât de mult că cei care au dorit să lărgească această chestiune pentru a include importurile din ţările terţe au reuşit să îşi îndeplinească scopul.
Nu este vorba numai despre carnea de vită din Brazilia. Este vorba despre principiul mai larg conform căruia consumatorii, alegătorii şi agricultorii noştri solicită ca importurile din acele ţări care doresc să îşi aducă produsele aici să respecte standardele noastre - iar asta înseamnă să respecte toate standardele noastre.
Prin urmare, mă îngrijorează să vă aud că acceptaţi faptul că Brazilia are standarde de trasabilitate inferioare standardelor noastre, deoarece acest lucru este posibil să nu creeze un risc de epidemie atât de mare la pătrunderea pe teritoriul Uniunii Europene. Consumatorii noştri se aşteaptă ca toate produsele importate de Uniunea Europeană să aibă exact aceleaşi standarde. Accept punctul dumneavoastră de vedere dacă vă referiţi la controlul strict al bolilor, dar aici este vorba de echitate şi de corectitudine. Consumatorii noştri solicită - şi agricultorii noştri solicită şi, de fapt, şi noi solicităm - să se respecte exact aceleaşi standarde de trasabilitate pe întreg teritoriul Braziliei şi în toate ţările terţe. A primi un raport OAV în care se menţionează că 50% dintre inspecţii au eşuat sau au înregistrat probleme echivalează cu a azvârli carne roşie unei haite de lupi înfometaţi, după cum poate observaţi în această seară. Ne puteţi asigura: când va fi întocmit noul raport OAV şi îl veţi lua cu adevărat în serios şi veţi impune interdicţii asupra ţărilor care nu reuşesc să respecte standardele noastre?
James Nicholson
în numele Grupului ECR. - Doamnă preşedintă, primul lucru pe care doresc să îl lămuresc aici în această seară este că aici nu este vorba de importurile din ţările terţe. Aici vorbim de carnea de vită braziliană care ajunge în Europa. Despre asta este vorba.
Mă întristează faptul că mă aflu aici, în această seară, şi nu avem o rezoluţie. Nu ştiu de ce, dar înţeleg că unele dintre marile grupuri ale acestui Parlament nu au fost pregătite să îl înfrunte pe ambasadorul brazilian, care şi-a susţinut cauza săptămâna trecută la Bruxelles. Acest lucru este valabil pentru Grupul Socialist şi îi voi lăsa pe liberali să ofere propriul răspuns, întrucât înţeleg că aceştia nu au luat cuvântul la Conferinţa preşedinţilor, nepermiţându-ne să avem în faţă o rezoluţie.
Doresc să precizez foarte clar acest lucru. Ambasadorul brazilian nu mi s-a adresat pentru a-şi susţine cauza. Poate nu a considerat că merită efortul de a se întâlni cu mine; nu ştiu. Sau poate a crezut că sunt o nucă prea tare, deoarece - daţi-mi voie să spun foarte clar acest lucru în această seară - pe viitor, doamnă comisar, dumneavoastră ca membră a Comisiei nu veţi mai lega mâinile agricultorilor europeni la spate în ceea ce priveşte standardele pentru carne, pe care le respectă în fiecare zi a săptămânii, ca apoi să veniţi aici şi să ne ţineţi prelegeri despre OMC şi toate celelalte.
Trebuie să vă spun, doamnă comisar, că noi ne aflăm aici pentru următorii cinci ani. Nu ştiu cât timp veţi ocupa dumneavoastră această funcţie, dar dumneavoastră, dacă vă veţi afla în acest post, sau oricine vă va lua locul, va trebui să se ridice în absolut toate privinţele la înălţimea aşteptărilor noastre cu privire la faptul că produsele din carne care ajung în Europa trebuie să respecte aceleaşi norme precum carnea pe care o producem noi. Nu vom mai accepta jumătăţi de măsură. Nu ne veţi mai distruge. Sper să transmiteţi aceste lucruri oficialilor dumneavoastră, întrucât noi nu mai putem accepta această situaţie în numele producătorilor noştri din Europa.
John Bufton
în numele Grupului EFD. - Doamnă preşedintă, şi eu doresc să exprim câteva îngrijorări serioase privind siguranţa şi oportunitatea exporturilor de carne de vită din Brazilia. Carnea nereglementată este importată de la mii de kilometri distanţă, în detrimentul agricultorilor locali. Carnea aduce cu ea riscul contaminării cu boli precum febra aftoasă, după cum am auzit în această seară.
Lipsa unor reglementări stricte în Brazilia înseamnă că exportatorii au, de asemenea, un avantaj concurenţial asupra agricultorilor europeni. Ipocrizia de care se dă dovadă în chestiunea exporturilor de carne de vită străină este şi mai evidentă în contextul discuţiilor privind schimbările climatice. În timp ce ni se spune că trebuie să adoptăm o agendă ambiţioasă în domeniul schimbărilor climatice, UE se face că nu observă faptul că industria exporturilor de carne de vită din Brazilia este responsabilă de 80% din despăduririle care au loc în pădurea tropicală amazoniană.
Înainte de interdicţia impusă în 2007, 30 000 de exploataţii braziliene exportau carne de vită în UE. În prezent, numai 12% dintre acele exporturi sunt autorizate, însă din ce în ce mai multe exploataţii primesc zilnic autorizaţia pentru exportul în UE. Aproximativ 100 de ferme primesc acest drept în fiecare lună.
La începutul acestei chestiuni, Oficiul Alimentar şi Veterinar a raportat probleme semnificative în Brazilia în ceea ce priveşte certificarea fermelor şi trasabilitatea animalelor. Există preocupări serioase privind existenţa unor bovine neidentificate în abatoare. De asemenea, există acuzaţii larg răspândite potrivit cărora numeroşi inspectori au legături puternice cu sau chiar deţin ferme cărora li se acordă autorizaţia de a exporta carne de vită.
Agricultorii europeni trebuie să respecte regulile introduse pentru siguranţa consumatorului. Faptul că omologii străini nu lucrează pe baza aceloraşi reglementări le conferă exportatorilor de peste ocean un avantaj concurenţial neloial. Industria cărnii de vită din Regatul Unit se confruntă cu reale probleme cauzate de producătorii din afara UE, care pot efectua exporturi masive de carne la preţuri mult mai mici.
Unii dintre cei mai mari comercianţi cu amănuntul din lume, precum Carrefour şi WalMart, au interzis deja carnea de vită braziliană, invocând motivul despăduririi de care se face responsabilă această industrie. În fiecare an, o regiune din Amazon de mărimea Belgiei este defrişată pentru industria profitabilă a exporturilor de carne de vită. Potrivit estimărilor, creşterea bovinelor generează 80% din defrişările ilegale.
Mă uimeşte faptul că există un set de reguli pentru agricultorii britanici şi europeni şi un altul pentru agricultorii brazilieni. Ce industrie agricolă sprijină UE şi Comisia de fapt?
( Vorbitorul a fost de acord să răspundă la o întrebare în conformitate cu procedura cartonaşului albastru menţionată la articolul 149 alineatul (8))
Alyn Smith
Doamnă preşedintă, aş saluta multe dintre afirmaţiile dlui Bufton, însă îmi permit să nu fiu de acord şi să îi adresez o întrebare cu privire la una dintre frazele sale. Dumnealui a afirmat că UE a importat carne nereglementată. Aţi afirmat acest lucru, domnule Bufton, la începutul prezentării dumneavoastră. Luând în considerare prezentarea de 15 minute a doamnei comisar pe care am ascultat-o mai devreme, sunteţi de acord că nu aşa stau lucrurile; că hiperbola dumneavoastră subminează cazul care face obiectul unei discuţii serioase aici în această seară cu privire la o lege şi un regulament foarte tehnice; şi că, de fapt, nu oferiţi niciun ajutor, ci împiedicaţi rezolvarea cazului?
John Bufton
Doamnă preşedintă, voi răspunde la această întrebare. Cu siguranţă, dacă ne uităm la ceea ce se întâmplă cu carnea care pătrunde în ţară din Brazilia şi din alte ţări similare, în care ştim că există probleme, această carne nu este reglementată, desigur. Este foarte simplu. Întreaga chestiune se află în faţa noastră: este decât se poate de clar. Prin urmare, înţeleg că aspectul pe care îl subliniaţi este unul foarte important, însă eu vă spun acum că există carne nereglementată care provine din aceste ţări.
De ce Dumnezeu ne confruntăm cu această situaţie acum, în Uniunea Europeană? Există produse din carne care pătrund pe teritoriul nostru - am auzit în această seară cum această carne nu este inspectată în aceste locuri, în abatoare etc., şi am precizat mai devreme faptul că Oficiul Alimentar şi Veterinar ne-a raportat aceste chestiuni. În mod clar, aşa stau lucrurile. Ne aflăm în aceeaşi tabără în această privinţă.
Diane Dodds
Doamnă preşedintă, îi mulţumesc doamnei comisar pentru declaraţia sa lungă şi completă. Asemenea multora care se află aici, în Parlament, în această seară, doamnă comisar, am fost un pic nedumerită de faptul că acceptaţi că nu putem face nimic în legătură cu importurile de carne din ţările lumii a treia.
La începutul declaraţiei dumneavoastră, aţi afirmat că, aşa cum ţările terţe nu pot impune standarde Uniunii Europene, nici UE nu poate impune standarde altor ţări. Pentru mulţi dintre agricultorii noştri, aceasta ar părea o atitudine injustă şi sugerez respectuos în această seară să putem impune standarde până ce vom avea certitudini. Şi, până ce nu vom primi rapoarte alimentare şi veterinare care să indice într-adevăr faptul că reglementările pe care le-am discutat sunt respectate, nu ar trebui să importăm carne de vită din aceste ţări.
Mulţi dintre agricultorii noştri au de suferit din cauza presiunii uriaşe privind producţia şi resimt inechitatea, iar eu cred că puteţi auzi în seara aceasta în acest Parlament furia pe care mulţi o simt în legătură cu această chestiune.
Mairead McGuinness
Doamnă preşedintă, în calitate de coautoare a acestei teme, daţi-mi voie să susţin apelul lui Jim Nicholson şi să îmi exprim regretul că socialiştii, în special, care acum plâng cu lacrimi de crocodil pe tema acestei chestiuni din raţiuni populiste, au refuzat să sprijine o rezoluţie privind această chestiune importantă. Uneori, seara târziu, ne supărăm, dar, în unele cazuri, acest lucru este justificat.
Doamnă comisar, vă mulţumesc pentru prezentarea dumneavoastră foarte lungă şi detaliată, pe care o apreciez foarte mult, dar daţi-mi voie să vă spun că aţi omis elementul cel mai evident. Voi vorbi pe şleau. Aţi fost obligată să acţionaţi doar în urma presiunilor şi a acţiunilor Irish Farmers' Association (Asociaţia fermierilor irlandezi), care au fost publicate în Irish Farmers' Journal (Jurnalul fermierilor irlandezi) şi urmărite de acest Parlament. Presiunile politice v-au redat simţul raţiunii.
Am ascultat cu atenţie discursul dumneavoastră, am luat notiţe şi îl voi citi din nou. Cu toate acestea, aş dori să recunoaşteţi faptul că aţi fost obligată să acţionaţi. Permiteţi-mi să vă atrag atenţia asupra propriilor dumneavoastră cifre: este absolut uluitor faptul că în 2007 existau 10 000 de ferme eligibile pentru export, iar în prezent numai 1 700 au autorizaţie pentru export. Putem astfel deduce că celelalte ferme nu ar fi trebuit să exporte deloc? Există întrebări serioase pe care le punem pe bună dreptate în acest Parlament cu privire la aceste importuri.
Mi-a mai rămas puţin timp, aşa că daţi-mi voie să mai subliniez încă două lucruri. Nu am încredere că actuala Comisie poate trata această chestiune în mod adecvat şi responsabil. Cu toate acestea, ţin să avertizez noul Colegiu al comisarilor - atât preşedintele, cât şi membrii - că eu împreună cu alţi colegi din acest Parlament vom merge până la capăt în această chestiune, deoarece trebuie să îi convingem şi să îi atragem pe producătorii noştri să respecte standarde ridicate. În timp, aceştia se vor revolta dacă vor vedea că acele standarde vor fi depreciate din cauza importurilor din ţările terţe.
Poate nu conştientizaţi furia din teritoriu, dar daţi-mi voie să vă spun că ea există. Ne vom confrunta, de asemenea, cu această problemă la importurile de cereale, în Europa existând reglementări mai stricte privind pesticidele, şi o vom întâlni la reglementările privind bunăstarea animalelor atunci când, în câţiva ani, vom interzice producţia de ouă provenite de la găini crescute în baterii şi importurile de ouă deshidratate provenite de la găini crescute în baterii mici.
Staţi liniştită, doamnă comisar, pentru că, deşi este târziu, noi suntem cât se poate de treji, iar Comisia următoare ar face bine să aibă grijă.
Marc Tarabella
(FR) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, prin ce se deosebeşte carnea de vită europeană de cea din import? Nu neapărat prin gust şi nici exclusiv prin preţ; este vorba, în primul rând, de normele sanitare care există în Uniunea Europeană şi care nu există neapărat în ţările terţe care îşi exportă carnea.
De exemplu, în ceea ce priveşte producţia de carne de vită braziliană, Irish Farmers Association (Asociaţia fermierilor irlandezi) a prezentat pe larg lacunele veterinare şi sanitare într-un raport trimis la Bruxelles în 2007. Testele efectuate de Institutul ştiinţific belgian de sănătate publică au demonstrat, de asemenea, că, din punct de vedere bacteriologic, carnea de vită argentiniană este inferioară celei locale, de exemplu, atunci când carnea ajunge în farfuriile noastre. Acest lucru nu este deloc surprinzător dacă luăm în considerare faptul că durează circa două luni până ce carnea de vită argentiniană ajunge în Europa. Ciclurile de consum sunt mult mai scurte în Belgia, de exemplu, întrucât produsele sunt consumate, de regulă, în luna în care animalul a fost tăiat.
De aceea, normele sanitare impuse de Uniunea Europeană nu trebuie să fie respectate numai de ţările europene; este la fel de important ca ţările terţe care exportă carne către Europa să respecte aceleaşi norme. Dacă lucrurile nu stau aşa, acest lucru arată că Comisia Europeană, care consideră interdicţia ca fiind prematură şi nejustificată, a eşuat în responsabilitatea sa de a apăra interesele consumatorilor şi penalizează producătorii europeni.
În sfârşit, ţările care au interzis importul de carne de vită braziliană, precum Statele Unite, Chile şi Japonia, îi arată Europei calea pe care trebuie să o urmeze, deoarece, la noi, calitatea este o cerinţă esenţială. Aşadar, haideţi să acţionăm în consecinţă pentru a-i proteja pe producătorii noştri, care reprezintă garantul acestei calităţi.
Marian Harkin
Doamnă preşedintă, doamna comisar a afirmat că nu putem impune aceleaşi standarde, dar trebuie să ne asigurăm că acestea au un impact echivalent. Dumneaei a vorbit despre trasabilitatea UE de la fermă până la consumator, însă ne-a spus, de asemenea, că în ţările terţe, sfera de aplicare a trasabilităţii este mult mai limitată. Dacă sfera de aplicare este mult mai limitată - acestea sunt cuvintele doamnei comisar - atunci cum poate avea aceasta un efect echivalent?
Însă chestiunea care mă interesează este raportul OAV privind importurile de carne de vită din Brazilia. Problema mea este că atât Comisia, cât şi OAV reduc sistematic importanţa constatărilor lor şi minimalizează orice informaţii contrare. Da, au fost autorizate cerinţe suplimentare; însă, după cum spunea colega mea, doamna McGuinness, acest lucru s-a întâmplat doar în urma presiunilor susţinute exercitate de Comisia pentru agricultură şi de Organizaţia fermierilor irlandezi.
Am fost profesoară de matematică aproape toată viaţa şi, dacă le dădeam elevilor mei 12 probleme de rezolvat - asemenea celor 12 vizite pe care doamna comisar le-a efectuat la exploataţiile din Brazilia - iar aceştia rezolvau corect numai şase dintre ele, atunci nu le notam lucrarea de control cu calificativul "satisfăcător”. Dacă trei elevi aveau probleme minore şi alţi trei elevi probleme majore, nu consideram acest rezultat ca fiind unul pozitiv, mai ales dacă aş fi lucrat ani de zile cu ei pentru a le îmbunătăţi notele.
Agricultorii din UE doresc un comerţ echitabil, precum şi un comerţ liber, iar consumatorii UE merită să aibă certitudini. Comisia UE şi OAV au responsabilitatea de a le asigura pe amândouă. Cu siguranţă, nu le-aş acorda nota 10 pentru munca lor.
Richard Ashworth
Doamnă preşedintă, m-am bucurat să aud că doamna comisar este determinată să menţină standardele alimentare în UE, însă există două chestiuni pe care vreau să i le reproşez.
În primul rând, doamnă comisar, aţi vorbit despre afişele din aeroporturi. Trebuie să vă spun că nu am văzut niciodată niciun avertisment şi niciun control în aeroporturile din UE privind produsele alimentare importate. Vă sugerez să faceţi din nou cercetări în această privinţă, pentru că aceste măsuri nu sunt luate în măsura în care credeţi dumneavoastră.
În al doilea rând, consider că argumentul dumneavoastră privind carnea de vită braziliană nu este convingător. Am fost şi eu acolo, am văzut cum stau lucrurile la faţa locului şi îi susţin pe antevorbitorii mei în această privinţă.
Fermierii din UE respectă cele mai înalte standarde la nivel mondial, iar asta în mod corespunzător. Totuşi, acestea implică nişte costuri pe care nu le putem transfera asupra consumatorilor noştri. Prin urmare, ar fi extrem de nedrept să expunem producătorii şi consumatorii europeni unui produs care pur şi simplu nu respectă aceleaşi norme cu care suntem obişnuiţi.
Experienţele trecute ne-au arătat că rezolvarea acestei probleme nu poate fi lăsată în seama intereselor comerciale. Trebuie să avem o politică alimentară solidă în UE. Acesta nu este protecţionism - este o politică agricolă comună, care face exact ceea ce este menită să facă, adică să asigure alimente în cantităţi şi la o calitate garantate. Cele două aspecte pe care le-am subliniat indică faptul că această politică este mult sub aşteptări.
Albert Deß
(DE) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, îi sunt recunoscător doamnei Herranz García pentru că a abordat această temă astăzi în Parlament. Aceasta este o discuţie esenţială pentru politica alimentară. Nu mă interesează să ocărăsc Brazilia sau alte ţări. Întrebarea fundamentală este următoarea: Avem nevoie de aceste regulamente stricte privind producţia agricolă europeană în interesul siguranţei consumatorilor? Dacă răspunsul este "da”, atunci acest lucru înseamnă că protecţia consumatorului este considerată ca un tot unitar. Dacă este nevoie de regulamente, atunci trebuie să se aplice aceleaşi reguli atât importurilor, cât şi propriilor noştri fermieri. Comisia nu trebuie să accepte importuri provenind din ţări care nu respectă aceste cerinţe. Crescătorii de vite din Europa nu trebuie să fie penalizaţi pentru că unei vaci din turma lor îi lipseşte crotalia, în timp ce se permit importuri provenind de la turme de bovine care nu au nici măcar o singură crotalie. Acest lucru nu este acceptabil. Dacă trasabilitatea este atât de importantă pentru protecţia consumatorului, atunci aceasta trebuie să se aplice şi importurilor. Dacă nu putem asigura aceste condiţii, atunci este injust faţă de agricultorii noştri să le impunem acest lucru.
Am impresia că acele persoane din Comisie care sunt responsabile de importuri aplică o dublă măsură. După cum s-a discutat deja, nu mă interesează o divizare a Europei. Aş dori să văd că agricultorii noştri din Europa au parte de o concurenţă loială, astfel încât să continuăm să garantăm aprovizionarea cu alimente a unei jumătăţi de miliard de oameni în viitor. Doamnă comisar, vă garantez un lucru, pe care îl puteţi transmite succesorului dumneavoastră: Parlamentul va continua să se ocupe de această chestiune delicată. Nu vom renunţa până ce nu se vor stabili condiţii de concurenţă echitabile. Avem argumente adecvate pe care le putem invoca în mod repetat pentru a ne asigura că securitatea alimentară este garantată în Europa în viitor.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, stimaţi colegi, Comisia Europeană trebuie să continue să verifice dacă importurile provenite de la terţi respectă standardele europene, întrucât o astfel de monitorizare este în folosul nostru, al tuturor. Aceasta este benefică pentru agricultorii şi crescătorii noştri de animale, care au depus eforturi considerabile pentru a respecta standardele europene, este benefică pentru consumatorii noştri, care solicită din ce în ce mai multe produse agricole şi zootehnice de înaltă calitate, care respectă regulile fitosanitare, cele privind bunăstarea animalelor şi trasabilitatea şi este benefică pentru ţările terţe care doresc să îşi exporte produsele în Uniunea Europeană.
În ultimul rând, aş dori să reamintesc faptul că această problemă nu este limitată la un singur sector sau la o singură ţară. Chestiunea competitivităţii agriculturii europene este una complexă, care necesită dezbateri aprofundate.
Julie Girling
Doamnă preşedintă, regiunea din care provin, cea a sud-vestului Angliei, îmbină în mod fericit climatul şi peisajul, oferind condiţii bune pentru păscut şi o carne de vită excelentă. Fermierii britanici sunt printre cei mai eficienţi din lume şi lucrează, în urma unor experienţe amare, la cele mai înalte standarde privind bunăstarea animalelor şi trasabilitatea. Toţi aceşti factori, la care se adaugă o populaţie mondială în creştere şi eforturile sporite de a asigura securitatea alimentară, ar trebui să însemne că aceşti fermieri sunt fericiţi.
Nimic nu poate fi mai departe de adevăr. Aceştia se văd atacaţi din diferite direcţii. Numai săptămâna aceasta constatăm că acest Parlament va primi grupul de presiune vegetarian, care pretinde că persoanele care consumă carne şi, prin asociere, fermierii, distrug clima. Însă aceştia observă că UE nu adoptă o atitudine riguroasă faţă de ţările în care pădurile tropicale sunt defrişate pentru a creşte vite. Care este logica din perspectiva consumatorului?
Producătorii de carne de vită nu solicită privilegii speciale - ci doar un mediu concurenţial echitabil. Este absolut esenţial să îi sprijinim, nu prin politici protecţioniste, ci asigurând că toate exporturile către UE respectă aceleaşi standarde înalte ca ale lor. Doamnă comisar, vă îndemn să adoptaţi acţiuni mai energice, să deveniţi mai inflexibilă, să recitiţi raportul OAV şi să daţi rezultate.
Giovanni La Via
(IT) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, doamnelor şi domnilor, consider că subiectul dezbaterilor noastre din această seară reprezintă doar o mică parte dintr-o problemă mult mai mare. Subiectul echităţii în ceea ce priveşte tratamentul aplicat importurilor şi condiţiile impuse asupra producătorilor noştri nu se referă numai la carne şi la importurile de carne, ci afectează şi multe alte sectoare de producţie.
După cum bine ştiţi, Europa este un importator net de carne. Noi nu producem decât 60% din necesităţile noastre pe continentul european. Acest lucru înseamnă că suntem obligaţi să importăm. Totuşi, dorim să garantăm condiţiile de consum şi sănătatea consumatorilor noştri. Sperăm că aceasta este ultima dată când suntem nevoiţi să auzim ceea ce am auzit astăzi, cu alte cuvinte, faptul că nu este posibil să impunem condiţii similare asupra importurilor, deoarece cu siguranţă că nu aceasta este direcţia în care ar trebui să ne îndreptăm.
Deşi avem condiţii de trasabilitate a produselor care contribuie la creşterea standardelor pe plan intern pentru consumatorii noştri, cred că este important să menţinem aceste standarde atât pentru producătorii noştri interni, cât şi pentru importurile din străinătate.
Esther de Lange
(NL) Doamnă comisar, fiind ultima vorbitoare de pe lista oficială a vorbitorilor, voi încerca să fac un rezumat al acestei dezbateri. Pentru aceasta, cred că pot face apel la proverbul olandez: "Toţi călugării care aparţin aceluiaşi ordin ar trebui să poarte aceleaşi veşminte”. Le cer scuze celor care trebuie să găsească o interpretare a acestui proverb la această oră târzie, dar, cu toate că nu au mai rămas mulţi călugări în Olanda în zilele noastre, noi încă folosim acest proverb atunci când vrem să spunem că trebuie să aplicăm aceleaşi standarde în situaţii echivalente. Prin urmare, orice cerinţă impusă asupra producătorilor UE ar trebui să fie valabilă şi pentru producătorii din ţările terţe care doresc să pătrundă pe piaţa noastră. În caz contrar, veţi face ca fermierilor noştri să le fie imposibil să facă faţă concurenţei.
Acest lucru este valabil pentru identificarea şi înregistrarea bovinelor şi pentru măsurile de prevenire a bolilor animalelor din Brazilia. Totuşi, aceste cerinţe ar trebui, de asemenea, să se aplice cărnii de pui cu clor importate din Statele Unite şi hormonilor bovini de creştere din lapte. Ar trebuie să se aplice şi animalelor clonate, iar lista poate continua, doamnă comisar. Ascultându-i pe colegii mei, am impresia că exact acesta este aspectul pe baza căruia Parlamentul intenţionează să judece noua Comisie - aplicarea sau neaplicarea aceloraşi standarde în situaţii echivalente. Iar deputaţii nu îi vor judeca pe membrii Comisiei aşa cum facem noi acum, după cinci ani, ci cu mult înainte ca noua Comisie să îşi preia funcţiile.
Doamnă comisar, aţi vorbit şi despre febra aftoasă. Sunt de acord cu dumneavoastră că am făcut într-adevăr nişte paşi înainte. De exemplu, vaccinarea a căpătat o importanţă mai mare în combaterea bolii. Slavă Domnului, pentru că numai în ţara mea, 285 de animale au trebuit să fie ucise, ca urmare a depistării a 26 de cazuri de febră aftoasă. Cu toate acestea, doamnă comisar, următoarea Comisie va fi, de asemenea, judecată cu privire la capacitatea de a comercializa produse provenite de la aceste animale vaccinate pe teritoriul Uniunii Europene.
Peter Jahr
(DE) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, experţii agricoli ai Parlamentului au lansat o solicitare destul de simplă. Aceştia nu cer nici mai mult, nici mai puţin decât aceleaşi condiţii atât pentru producţia internă, adică pentru cea din Uniunea Europeană, cât şi pentru importuri.
Am ascultat-o cu interes pe dna Vassiliou explicându-ne timp de peste trei minute că, în esenţă, acest lucru nu este posibil. Ar fi putut oferi un răspuns mai concis. Ar fi putut pur şi simplu să spună: "Da, Parlamentul are dreptate şi voi pune în aplicare aceste măsuri şi voi ţine cont de ele pe viitor”. Ceea ce solicită grupul meu, iar acum şi Parlamentul, nu are nicio legătură cu restricţiile comerciale. Dimpotrivă, este o cerinţă esenţială cu privire la un comerţ echitabil la nivel mondial şi la schimbul reciproc de bunuri. Noi dorim reguli echitabile pentru economia de piaţă din UE şi din străinătate, nici mai mult, nici mai puţin. Vom solicita aceste lucruri din partea Comisiei acum şi pe viitor. Puteţi fi siguri de acest lucru.
Graham Watson
Doamnă preşedintă, dezbaterea precedentă a avut ca subiect foametea. Aceste două dezbateri sunt legate una de cealaltă. Doamna comisar acţionează corect încercând să facă tot posibilul pentru a asigura protecţia consumatorilor din Europa, iar colegii din acest Parlament fac bine că o trag la răspundere şi că susţin cele mai înalte standarde.
Însă carnea de vită este o sursă importantă de venituri. Aceasta nu poate fi produsă mai ieftin decât îşi pot permite ţările. Un fapt dramatic este că, pentru producerea unui kilogram de carne de vită, este necesară o cantitate de apă de 100 de ori mai mare decât pentru a produce un kilogram de soia.
Dacă ne preocupă protecţia consumatorilor din întreaga lume, vom face două lucruri. În primul rând, vom ajuta mai mult ţările terţe pentru a-şi dezvolta tipurile de sisteme de trasabilitate de care au nevoie şi, în al doilea rând, vom urma sfatul colegului meu Chris Davies din cadrul ultimei dezbateri prin care îi încuraja pe toţi cetăţenii noştri să nu mai mănânce carne.
Elisabeth Köstinger
(DE) Doamnă preşedintă, cetăţenii noştri au aşteptări ridicate cu privire la siguranţa şi calitatea hranei lor. Acestea privesc nu numai sănătatea animală şi siguranţa alimentară, ci şi standardele de mediu, producţia şi bunăstarea animală. Trasabilitatea produselor alimentare de la producător la consumator şi transparenţa asociată acesteia sunt garantate doar în Europa. Este în interesul nostru să asigurăm protecţia consumatorilor noştri, competitivitatea produselor agricole europene şi, prin urmare, să asigurăm competitivitatea industriei agricole înseşi. Din acest motiv, consider că este un lucru esenţial şi una dintre responsabilităţile noastre de deputaţi în Parlamentul European să accelerăm această dezbatere şi să asigurăm existenţa cadrului politic conex.
Rareş-Lucian Niculescu
Doamnă Preşedintă, doamnă comisar, după cum ştiţi foarte bine, România nu are dreptul de a vinde pe piaţa europeană carne de porc şi produse din carne de porc, în schimb ni s-a dat dreptul ca de anul viitor să importăm carne de porc din alte state membre şi, după aceea, să o exportăm în formă prelucrată.
De asemenea, în maximum un an va trebui să punem în practică reguli clare, dure şi costisitoare în ceea ce priveşte abatorizarea. Sunt convins că fermierii români crescători de porci ar fi foarte fericiţi dacă aceste reguli ar fi înlocuite cu un sistem de controale superficiale şi selective sau cu nişte afişe lipite în aeroporturi. Fireşte, nu este decât o glumă, dar regulile, dacă sunt reguli, trebuie să fie aceleaşi şi obligatorii pentru toţi.
Michel Dantin
(FR) Doamnă preşedintă, doamnă comisar, vă mulţumesc pentru prezentarea pe care aţi făcut-o, care consider că reflectă munca remarcabilă pe care aţi depus-o pe durata mandatului dumneavoastră. Europa a ales un model alimentar pentru a-şi proteja populaţia. Concetăţenii noştri sunt dispuşi să plătească 100 de euro pe an pe cap de locuitor dacă noi garantăm calitatea alimentelor lor.
Deunăzi în cadrul comisiei am aflat de raportul Oficiului Alimentar şi Veterinar. Trebuie să vă spun că, în calitate de proaspăt deputat în Parlamentul European, am fost foarte tulburat să văd stânjeneala colaboratorilor dumneavoastră care, în mod evident, nu puteau sau nu voiau să răspundă la întrebările noastre.
Doamnă comisar, ar trebui oare să ne fie ruşine că avem reguli stricte pentru a-i proteja pe consumatorii noştri? Ar trebui să ne fie ruşine să impunem aceste reguli asupra celor care doresc să ofere hrană consumatorilor noştri? Nouă ne este ruşine atunci când, pentru a vinde avioane sau maşini, aceleaşi ţări ne obligă să înfiinţăm cutare sau cutare fabrică sau ne impun cutare sau cutare condiţie?
Condiţiile noastre privind accesul pe piaţă sunt importante pentru că ele afectează alimentele şi sănătatea locuitorilor noştri. Nu avem de ce să ne fie ruşine.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Doamnă preşedintă, noi dorim să exportăm, dar suntem, de asemenea, nevoiţi să importăm. Comerţul accelerează dezvoltarea, aduce beneficii părţilor care iau parte la schimb, dar aici se impun anumite cerinţe necesare, legate de calitate şi de respectarea unor standarde adecvate - acest lucru este evident şi sunt convins că suntem de acord în această privinţă. Europa dispune de o diversitate de forme de inspecţie şi de audit pentru a proteja piaţa de un aflux de alimente care nu respectă standardele europene sau care ar pune în pericol securitatea noastră sanitară. Din ceea ce a declarat doamna comisar, nu ne putem aştepta să existe aceleaşi proceduri de audit pe care le aplicăm propriilor noştri producători - am înţeles bine? Ce înseamnă, după cum aţi afirmat în mod clar, că numai efectul acestor măsuri ar trebui să fie acelaşi? Făcând o comparaţie, aş dori să întreb dacă, de exemplu, Rusia sau altă ţară poate impune condiţii privind importul de bunuri din UE pe care noi, de exemplu, nu le putem impune asupra cărnii importate din Brazilia. În această situaţie, doar efectele sunt importante, aşa cum este cazul importurilor din Brazilia?
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, daţi-mi voie să le reamintesc onorabililor deputaţi că nu am spus că nu putem impune reguli asupra ţărilor terţe. Îmi pare rău că, chiar şi în urma unei prezentări de 10-15 minute, nu am reuşit să explic regulile pe care le impunem atunci când importăm din ţările terţe.
Trebuie să vă reamintesc că, în timp ce suntem importatori de carne din ţările terţe - şi, în acest moment, importăm din Brazilia doar 5% din necesarul de carne de vită al Uniunii Europene - suntem şi un exportator important în ţările terţe: în Rusia şi în alte ţări. În acest moment, exporturile noastre către Rusia se ridică la 1 miliard EUR pe an - cea mai mare parte a acestora fiind din Irlanda. Încercăm să convingem Rusia că nu putem accepta aceleaşi reguli care se aplică în această ţară. Există reguli de comerţ internaţional, iar noi aplicăm reguli echivalente, dar nu identice, cu condiţia să fim mulţumiţi că acestea sunt suficient de stricte pentru a-i proteja pe consumatorii noştri.
Asta este ceea ce facem. Motivul pentru care am aplicat regulile de siguranţă în cazul Braziliei este tocmai pentru că misiunile noastre OAV au indicat că există ceva în neregulă. Am aplicat reguli foarte stricte. V-am prezentat cifrele.
În ceea ce priveşte ultima misiune din Brazilia, au existat într-adevăr unele probleme, însă vă invit să vă uitaţi peste toate rapoartele misiunilor noastre OAV din oricare dintre statele membre şi să faceţi o comparaţie. Veţi observa, de asemenea, lacune grave în statele membre, pe care le solicităm acestora din urmă şi autorităţilor lor să le îndrepte. Am solicitat Braziliei să facă acelaşi lucru.
Au fost identificate probleme în Brazilia. În unul dintre state, în care trei exploataţii prezentau carenţe considerabile, autorităţile braziliene au luat măsuri de corectare, ştergând de pe listă toate exploataţiile în cauză şi recalificând auditorii responsabili de auditurile lor.
De asemenea, au fost identificate probleme la alte trei exploataţii, în principal legate de întârzierile de notificare privind deplasarea animalelor sau de coerenţa datelor din baza de date. Echipa OAV a considerat aceste probleme ca fiind minore. Cu toate acestea, autorităţile braziliene şi-au luat angajamentul de a revizui baza de date pentru a evita strecurarea de date incorecte.
Misiunile OAV au în vedere acest lucru atunci când pornesc la drum. Acestea ştiu că vor găsi defecte. Obligaţia noastră este de a corecta deficienţele pe care le descoperim - fie că întâlnim acest lucru în statele membre, fie în ţările terţe - întrucât obligaţia noastră este faţă de consumatorii noştri. Ţin să vă asigur că vom continua să trimitem misiuni în Brazilia şi în alte ţări terţe pentru a ne asigura că atunci când sunt descoperite lacune, acestea sunt îndreptate. Trebuie să vă asigur că jucăm un joc cât se poate de echitabil pentru agricultorii şi producătorii noştri în raport cu ţările terţe.
A existat o remarcă despre România, care, la fel ca Bulgaria şi - în trecut - ca multe alte state membre, a avut o problemă cu pesta porcină clasică. Am auzit multe despre România şi Bulgaria. Ţin să vă invit să vă întrebaţi guvernele ce asistenţă am oferit pentru a rezolva această problemă. Sunt sigură că România va putea exporta carne în viitorul apropiat tocmai datorită ajutorului pe care i l-am oferit ei şi Bulgariei pentru a elimina pesta porcină clasică.
La final, vreau să vă asigur că prima noastră responsabilitate este faţă de consumatorii europeni şi că dorim să obţinem condiţii corecte şi echitabile pentru toată lumea. De asemenea, puteţi fi siguri că misiunile noastre OAV în ţările terţe vor fi foarte stricte. Vom rămâne vigilenţi, iar dacă ceva este în neregulă, vom încerca să îndreptăm lucrurile. Ne vom păstra vigilenţa şi stricteţea. Dacă vor exista mai multe ferme care să fie trecute pe listă sau nu depinde în întregime de autorităţile braziliene şi de cât de pregătite sunt acestea să cheltuiască banii de care dispun pentru a obţine autorizaţia pentru fermele lor în conformitate cu standardele noastre şi pentru a putea exporta. Dacă nu vor cheltui aceşti bani, atunci nu vor primi autorizaţia.
Preşedinta
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Béla Glattfelder  
Reglementările Uniunii Europene în domeniul siguranţei alimentare sunt cele mai stricte şi mai exigente din lume. Cu toate acestea, respectarea acestor reglementări comportă cheltuieli suplimentare semnificative pentru fermierii europeni. Produsele europene nu pot fi puse în dezavantaj faţă de produsele provenite din ţările terţe doar pentru că cele din urmă au fost produse conform unor reglementări mai puţin stricte în domeniul alimentar. Sănătatea consumatorilor europeni nu trebuie pusă în pericol de produse care nu au o calitate corespunzătoare şi care sunt nesigure. Produsele din carne pot prezenta o serie largă de riscuri pentru sănătate dacă nu sunt produse în condiţii adecvate. De aceea, Comisia Europeană şi statele membre trebuie să se asigure că produsele din carne provenite din UE şi cele din ţările terţe trebuie să respecte condiţii identice.
Wojciech Michał Olejniczak  
Doamnelor şi domnilor, recent, Comisia Europeană a înregistrat o creştere importantă a importurilor de carne de vită din ţările terţe, în special din Argentina, Brazilia şi Uruguay. Pentru a importa orice produs în UE, inclusiv carne de vită, trebuie respectate standarde comunitare înalte, pe care, recent, Comisia Europeană le-a făcut mai riguroase. Însă, foarte adesea, produsele care provin din ţări terţe nu respectă aceste standarde privind siguranţa alimentară. În ciuda acestui fapt, preţurile lor, semnificativ mai mici, le fac să fie competitive pe piaţă. Acesta este, de asemenea, un motiv pentru care, în acest moment, o chestiune-cheie o reprezintă sprijinirea fermierilor noştri şi promovarea produselor europene, care respectă standarde ridicate şi sunt sănătoase şi sigure. Subiectul pe care îl discutăm conţine un alt aspect. Ar trebui să tragem concluzii din situaţia critică cu care se confruntă piaţa produselor lactate. Poate că astăzi, când, în numeroase state membre UE, nu putem face faţă supraproducţiei de lapte, ar merita să ne gândim la reorganizarea producţiei de carne de vită. Vă mulţumesc pentru atenţia acordată.
