1. Иран: случаят на Роксана Сабери
Председател
Следващата точка е разискване по шест предложения за резолюции относно Иран: случаят на Роксана Сабери.
Tunne Kelam
Г-жо председател, Иран е печално известен с историята си в областта на правата на човека, както беше отбелязано и вчера по време на разискването относно състоянието на правата на човека по света.
Днес разглеждаме случая на Роксана Сабери, журналистка, чийто процес беше само преди три седмици; тя беше осъдена на осем години затвор за шпионаж. Истината е, че г-жа Сабери не е имала възможност да се свърже с адвоката си в продължение на повече от месец. Не е имало възможност за справедлив или прозрачен процес, защото делото се е гледало при закрити врата. Тя е провеждала гладна стачка поне две седмици. Вярно е, че я е прекратила, но здравето й е много влошено.
Затова ние днес сме тук, за да отправим послание до иранските власти, че открито не одобряваме присъдата, произнесена от иранския революционен съд на 18 април 2009 г., и настояваме г-жа Сабери да бъде незабавно и безусловно освободена на основание на това, че делото се е гледало при закрити врата, без истински съдебен процес.
Искам да добавя, че Иран е печално известен със своите масови, систематични публични екзекуции чрез пребиване с камъни или чрез обесване, включително на ненавършили пълнолетие нарушители. Това също е част от нашето послание.
Erik Meijer
Две минути и половина, г-жо председател. През последните пет години проведохме много разисквания относно Иран. Моята група симпатизираше на революцията в края на 70-те години на XX век - не поради някакъв афинитет към религиозните екстремисти по онова време, а защото предишното правителство, ръководено от фамилията Pahlevi, не представляваше народа. Това правителство можеше да съществува единствено благодарение на тесните си връзки със Съединените американски щати и Европа.
Тъй като предишното правителство, ръководено от министър-председателя Мосадек и ползващо се с по-широка подкрепа, беше премахнато в резултат на външен натиск, широките кръгове от населението, които се противопоставяха на правителството, придобиха крайно антизападно отношение. Западът не се възприема като съюзник в борбата за демокрация, а като колониален потисник.
В наши дни вече няма никакво съмнение, че властта е попаднала в ръцете на групи, които не само търсят конфликт със Съединените американски щати и Израел, но са и крайно консервативни, нетолерантни и недемократични. Те потискат собствените си граждани, поставили са съдебната власт и армията в здравата хватка на религиозните фанатици и пречат на избирателите да гласуват за хора с по-умерени виждания. Правата на жените и правата на етническите и религиозни малцинства са изтикани настрана, а смъртните наказания често се изпълняват публично, по възможно най-жесток начин, като средство за потискане на неконформистко поведение.
Нещо повече, действията на опозицията в Иран могат да доведат до арести. Членовете на опозицията, които са избягали в чужбина, са преследвани и дискредитирани от правителствата, медиите и общественото мнение на държавите, в които живеят сега. Това може да се види от опитите им да поставят опозицията в изгнание в списък на терористични организации, както и от опитите им да закрият бежанския лагер Ашраф в Ирак. Съвсем правилно Парламентът неотдавна се противопостави на тези две практики.
(Председателят отнема думата на оратора)
Paulo Casaca
Г-жо председател, Първи май, който е празничен ден за нас на Запад, за съжаление продължава да бъде ден на борба в Иран. Тази година той е белязан не само с обичайните брутални репресии срещу демонстрациите на иранските работници, но и с екзекуцията на една млада жена на 17 години, Delara Darabi, която е осъдена за престъпление, макар всичко да сочи, че не е извършила това престъпление.
Според Amnesty International в деня преди екзекуцията й тази млада жена е разказала на майка си за плановете си за бъдещето, очаквайки, че широката кампания за освобождаването й ще бъде успешна.
Delara Darabi е още една мъченица на религиозния фанатизъм, като толкова много други, чиито екзекуции бяха осъдени в този Парламент.
Организациите за правата на човека потвърдиха тази седмица и информацията, публикувана на 1 май от Националния съвет за съпротива на Иран, за пребиването с камъни в затвора Лакан на мъж, обвинен в прелюбодеяние, и обявиха предстоящото пребиване с камъни на друг мъж в провинция Джилан, с което отново опровергаха предполагаемия мораториум на Иран върху тази варварска практика.
Както съобщава движението, което се бори за отмяна на смъртното наказание, Tire as Mãos de Caim, Иран е държавата с най-голям брой екзекуции на глава от населението в света. Дори тази сутрин четирима души бяха екзекутирани в затвора Евин, а други осем са били екзекутирани в затвора Тайбад на 2 май.
Хвърлянето в затвора на граждани на трети държави, като американката Роксана Сабери, също е обичайна практика за изнудване на други държави за предоставяне на дипломатически отстъпки.
В това отношение коментарът на секретаря на Tire as Mãos de Caim, Sergio D'Elia, е изключително уместен и подчертава най-важното: бруталността на режима на моллите е отговорност не само на иранския фундаменталистки режим. Европейските правителства дават съгласието си за това чрез своето мълчание, толерантност и постоянно желание за успокояване, и те се поддават на иранското политическо и търговско изнудване. Режимът в Техеран заплашва мира и сигурността на целия свят и, още по-ясно, на своите граждани, чрез действия, които се практикуват в продължение на десетилетия. Вместо да вземе това предвид, Европа превръща Иран в решение на проблемите в Близкия изток, докато всъщност той е главният проблем.
По този последен повод да се изкажа пред Европейския парламент призовавам онези, които ще бъдат тук на следващото заседание, да не изоставят иранците на техните тъмничари и да не изоставят хората в Близкия изток в бездната на религиозния фанатизъм.
Marios Matsakis
Г-жо председател, няма да повтарям онова, което вече беше казано относно безмилостния ирански теократичен режим. Съгласен съм с тези позиции, но искам да подходя към темата от ъгъл, подобен на този, използван от моя колега г-н Mayer, който току-що си тръгна.
Иран, държава с хилядолетна цивилизация и култура, днес е в жалко състояние, що се отнася до демокрацията, гражданските права и правосъдието. Някои от нашите държави от Запада не са съвсем без вина за това положение. Да не забравяме, че правителства като тези на САЩ и Великобритания в продължение на години подкрепяха, въоръжаваха и поддържаха на власт добре известната чудовищна диктатура на шаха на Иран. Беше неизбежно, когато шахът беше накрая свален от народно въстание, ислямските екстремисти да намерят благодатна почва за завземане на властта и да култивират чувство на омраза към Запада.
След това дойде изключително агресивното поведение на поредица администрации на САЩ и позицията на драстични санкции, които само причиниха още повече страдания на обикновените хора в Иран и задълбочиха още повече враждебните чувства към Запада. Да се надяваме, че новият президент на САЩ, Барак Обама, който даде знак, че предпочита да се бори с разум, вместо с юмруци, както неуспешно правеше предишният президент, Джордж Буш, ще вдъхне надежда за увеличаване на симпатиите на иранския народ и подобряване на отношенията със Запада.
Един такъв подход ще помогне на обикновените граждани на Иран да разберат, че Западът иска да бъде техен приятел, а не техен враг, и евентуално народът на Иран сам да свали ислямския фундаменталистки режим, който така недемократично контролира живота му и му причинява толкова много страдания, както в случая, който е в центъра на нашето разискване днес.
Ewa Tomaszewska
Г-жо председател, Роксана Сабери е 32-годишна журналистка с двойно американско и иранско гражданство, завършила няколко университета в Съединените щати, Обединеното кралство и Иран. Тя работеше като журналистка в Иран и продължи да работи след изтичането на акредитацията й, и беше арестувана и осъдена на осем години затвор по фалшиво обвинение в шпионаж в полза на Съединените щати. В знак на протест срещу фалшивите обвинения и липсата на справедлив процес тя обяви гладна стачка. Отслабнала е много. Започна да пие подсладена вода под медицинско наблюдение и вече е прекратила гладната стачка, а сега очаква обжалването. Здравето и животът й още са в опасност.
Иран е добре известен с драконовските наказания, а също така и с извършването на екзекуции публично, включително и на ненавършили пълнолетие лица. Ние призоваваме за освобождаването на г-жа Сабери. Призоваваме за справедлив процес. Считам, че международната общност трябва да окаже натиск върху Иран, за да бъдат прекратени тези драконовски практики.
Laima Liucija Andrikienė
Говорим за Роксана Сабери, американска журналистка от ирански произход, която работи за радио ABC, BBC и южноафриканска телевизия. Обвинена в шпионаж, осъдена на осем години и хвърлена в затвора, тя обявява гладна стачка. На 1 май, много отслабнала, тя е прехвърлена в болницата на затвора. Знаем, че в продължение на пет седмици й е отказван достъп до адвокат. Процесът й не е бил нито справедлив, нито прозрачен.
Вчера BBC обяви, че следващата седмица, на 12 май, Апелативният съд ще изслуша обжалването на Роксана Сабери, но това отново ще стане на закрито заседание. Ние осъждаме неоснователното решение на иранския революционен съд относно Роксана Сабери. Освен това считам, че е много важно отново да бъдат приканени иранските държавни институции да съблюдават разпоредбите на всички международни документи за правата на човека, ратифицирани от Иран, и по-специално Международния пакт за граждански и политически права и Всеобщата декларация за правата на човека, които гарантират правото на справедлив процес.
Justas Vincas Paleckis
В последния ден на настоящия законодателен мандат, такъв хубав пролетен ден, би било хубаво да се надяваме, че тази тема - нарушенията на правата на човека, един ден вече няма да присъства в дневния ред на Парламента и че вече няма да е необходимо да я обсъждаме в тази красива зала. Тъжно е, обаче, че това е само една илюзия и днес, както винаги, нашият дневен ред е претоварен и дори не включва всички болезнени случаи от различни страни по света.
Ние не за пръв път обсъждаме Иран по време на тази пленарна сесия. Този път сме загрижени за незаконното лишаване от свобода на Роксана Сабери. Тя е арестувана първо за привидно дребно нарушение - купуване на вино - макар че в Иран това е правонарушение. След това обаче, следва обвинение, че работи като журналистка без официална акредитация, което по-късно се превръща в обвинение, че шпионира за САЩ. Иранското правителство организира еднодневен процес при закрити врата без свидетели или конкретни, публично обявени обвинения.
Това не е първия път, когато иранското правителство погазва правата на човека, затваря хора незаконно и издава присъди, които противоречат на международните стандарти. Екзекуцията на Delara Darabi, задържането на журналистката Maryam Malek и защитниците на правата на работниците - това са само няколко примера. Трябва да признаем, че иранските фундаменталисти продължават да организират политически процеси в опит да сплашат още повече свободомислещите. Със съжаление трябва да отбележим, че Иран продължава своята политика на самоизолация по такъв начин и не успява да използва инициативите на международната общност и новата администрация на САЩ за нормализиране на отношенията.
Винаги съм казвал, че диалогът и взаимното разбирателство са по-добри от конфронтацията, но този път предлагам да реагираме по строг, твърд начин спрямо този случай и да изискаме съдът на иранския режим да спазва всички международни стандарти.
Struan Stevenson
(EN) Г-жо председател, хвърлянето в затвора на журналистката Роксана Сабери по измислени обвинения в шпионаж е срамно и още едно отвратително престъпление в дългия списък на престъпни злоупотреби от страна на фашисткия режим в Техеран.
Миналия петък, както ни разказа Paulo Casaca, екзекуторите на режима са извели от килията й 23-годишно момиче и са я повели към бесилката, без преди това да й позволят достъп до родителите й. Обесили са Dilara Darabi за престъпление, което тя отрича да е извършила, когато е била на 17 години.
Ето това се нарича правосъдие в Иран. Средновековните мъчения и екзекуции на жени, включително бременни, и на деца е нещо обичайно. Нарушаването на правата на човека е ежедневие, и въпреки това има хора в този Парламент, които поддържат този корумпиран и зъл режим: точно като онези европейски дружества, които продължават да осъществяват дейност с Иран, очите и ушите им са затворени за виковете на потиснатите. Позор за тях и за бруталните молли. Те трябва да помнят уроците на историята: всеки фашистки режим е обречен на провал; свободата и справедливостта винаги ще възтържествуват над злото.
Erik Meijer
(NL) Г-жо председател, първоначалното ми време за изказване беше несправедливо прекъснато, когато се изчерпаха позволените две минути и половина, но заключението на моя аргумент беше, че не можете да създадете промяна чрез външна намеса или други форми на военно насилие. Именно този подход в миналото доведе до раждането на сегашния режим. Ако заплашите Иран с външна намеса, много хора в Иран, които мразят сегашното правителство, всъщност ще се втурнат да го защитават, за да защитят родината си.
Но не бива да отиваме и в другата крайност. Погрешно е да се търси сътрудничество с този режим с убеждението, че сегашната групировка ще остане постоянно на власт или че подкрепянето на стабилността в тази държава ще бъде от полза за енергийните доставки за Европа. Последователната защита на правата на човека и предоставянето на подкрепа за демократичната опозиция са единствените начини за постигане на подобрения. Това ще включва и подобрения, които ще са от полза за жертвата, предмет на настоящото разискване.
Christopher Beazley
(EN) Г-жо председател, искам да подкрепя моя колега Struan Stevenson - въпреки че е шотландец.
Персия, както всички знаем, е била една от великите цивилизации на нашия континент, както и в света. Има много иранци, които са порядъчни и добри хора. Struan говореше със сърцето си и е прав. Никой, който убива жени и деца, не живее дълго, за да се хвали с това. Какво ще правим? Ние сме просто членове на Европейския парламент. Ние можем само да крещим от гняв срещу тази форма на бруталност, на безчовечие.
Единственото ми заключение е, че трябва да подкрепяме тези демократични, цивилизовани иранци и да работим с тях, за да осигурим порядъчно, хуманно, цивилизовано правителство за добрите хора на Иран, и да оставим убийците да бъдат осъдени.
Леонард Орбан
Г-жо председател, Комисията следи отблизо случая на г-жа Роксана Сабери, включително подготовката на процеса за обжалване, който ще започне в началото на следващата седмица. Комисията е загрижена за здравето на г-жа Сабери, отслабено от гладната стачка, която според баща й тя е започнала, след като е била осъдена миналия месец от революционния съд на Техеран на осем години лишаване от свобода по твърдения за шпионаж.
Комисията счита, че процесът срещу г-жа Сабери, проведен при закрити врата, не отговаря на минималните стандарти за справедлив и прозрачен процес. Комисията изцяло подкрепя декларацията на чешкото председателство на Съвета относно случая на г-жа Сабери, издадена на 22 април 2009 г. Надяваме се, че иранското правосъдие ще осигури справедлив и прозрачен апелативен процес без забавяне, с всички гаранции, предвидени от иранското законодателство.
Комисията е дълбоко загрижена от непрестанното влошаване на положението с правата на човека и основните свободи в Иран. Неотдавнашната екзекуция на г-жа Delara Darabi, обесена на 1 май за престъпление, което се твърди, че е извършила, когато е била непълнолетна, е още едно потвърждение на това печално положение. В този случай ЕС публикува декларация, с която осъжда категорично екзекуцията.
Комисията многократно е настоявала, и ще продължава да настоява, иранските власти да спазват международните си ангажименти по отношение на правата на човека, включително по отношение на Международния пакт за граждански и политически права и Всеобщата декларация за правата на човека. Подобряването на положението с правата на човека в Иран е от съществено значение за Комисията с оглед улесняване на политическия диалог и сътрудничеството с Иран в близко бъдеще.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе в края на разискването.
Писмени изявления (член 142)
Glyn Ford  
Осъждането на Роксана Сабери на 18 април 2009 г. за "шпионаж" беше извършено, без тя да има достъп до адвокат и въз основа на процес, който не беше нито справедлив, нито прозрачен.
Аз не съм наивен. САЩ се занимават с шпионаж, но ако Роксана Сабери беше шпионка, със своите действия иранските власти не направиха нищо, за да убедят някого в това. Предубедеността и манипулирането на процеса и обвиняемата бяха пародия на всякакво чувство за справедливост.
Мога само да приветствам настояването в резолюцията Роксана Сабери да бъде освободена незабавно на основание на това, че процесът е проведен при закрити врата, без надлежна съдебна процедура и при пълно неспазване на международните норми.
