Slávnostná schôdza - Portugalsko
Predseda
Vážený pán Cavaco Silva, vitajte v Európskom parlamente. Pre Európsky parlament je veľkým potešením prijať prezidenta Portugalskej republiky.
Predseda
(DE) Vážený pán prezident, vážení kolegovia, pre mňa a pre nás všetkých je veľkým potešením privítať dnes v Európskom parlamente prezidenta Portugalskej republiky, pána Aníbal Cavaco Silvu. Vážený pán prezident, počas 10 rokov, keď ste boli predsedom portugalskej vlády, ste konsolidovali demokratické inštitúcie krajiny a úspešne podporili hospodársky rozvoj. Ako prezieravo zmýšľajúci Európan ste istou rukou viedli Portugalsko na ceste k členstvu v Európskej únii. Vidím, že je tu aj predseda Európskej komisie, pán José Manuel Durão Barroso a samozrejme by som chcel tiež zdôrazniť, že Portugalsko nedávno prevzalo predsedníctvo Únie. Vrelo vítam dnes aj vás, vážený pán Barosso.
Odvtedy, ako prezident Portugalskej republiky naposledy predniesol prejav pred Európskym parlamentom, prešlo už 10 rokov. Odvtedy sme spolu prešli dlhú cestu. Dnes ste v parlamente v Štrasburgu pri príležitosti tretieho predsedníctva EÚ ako portugalský prezident. Tri predsedníctva Portugalska sa dajú najlepšie zrekapitulovať ako "ambiciózne v mene Spoločenstva", pretože Portugalsko vždy riešilo životne dôležité súčasné otázky, napríklad lisabonskú stratégiu alebo vzťahy EÚ s Afrikou a s Južnou Amerikou. Výnimkou nie je ani toto predsedníctvo. Tentoraz má Portugalsko na programe úspešné ukončenie medzivládnej konferencie a prijatie reformnej zmluvy, posilnenie zahraničnej a bezpečnostnej politiky a najmä rozvinutie užších vzťahov s Latinskou Amerikou, Afrikou a stredomorským regiónom, ďalšie opatrenia súvisiace so zmenou klímy a realizáciu lisabonskej stratégie.
Prvým skutočným krokom ku globalizácii boli objavy vo všetkých častiach zemegule, ktoré v 14 storočí uskutočnili moreplavci, ktorí vyplávali z Lisabonu. Toto otvorenie sa svetu a kultúra tolerancie, ktoré sa vo vašej krajine v priebehu storočí rozvinuli, tvoria v kontexte dnešnej globalizácie obzvlášť hodnotnú skúsenosť a sú prínosom pre celú Európsku úniu.
V úsilí Portugalska o rozvíjanie vzťahov s Latinskou Amerikou a pokračovanie kontaktov s Južnou Amerikou prostredníctvom osobitného vzťahu s Brazíliou sa vo veľkej miere odzrkadľujú naše vlastné ciele. Vaša kultúra tolerancie a váš globálny pohľad predstavujú v dnešnom svete príležitosť. Vaša krajina bude môcť počas tohto predsedníctva stavať na práci bádateľov zo 14. storočia s tou istou odvahou a s tou istou vytrvalosťou, ako mali oni. Pri vašej úlohe vám želáme veľa šťastia a úspechov.
(potlesk)<BRK>
Aníbal António Cavaco Silva
prezident Portugalskej republiky. - (PT) Vážený pán predseda Európskeho parlamentu, vážený pán predseda Európskej komisie, dámy a páni,
Chcem poďakovať predsedovi Európskeho parlamentu za jeho milé slová a vyjadriť svoju hlbokú vďačnosť za dnešné pozvanie. Je pre mňa cťou, že mám túto príležitosť osloviť vás všetkých, zástupcov občanov Európy a poslancov tejto veľkej európskej inštitúcie, Európskeho parlamentu.
Dobre si uvedomujem, akú rozhodujúcu úlohu zohrával tento Parlament v úspešnom procese európskej integrácie. Nezabudol som na intenzívnu a plodnú spoluprácu s touto inštitúciou v roku 1992, keď som ako predseda vlády viedol prvé portugalské predsedníctvo Rady, ktorého heslo bolo, ako si možno spomínate, Smerom k Európskej únii. Európsky parlament v rozhodujúcej miere prispel k vytvoreniu silného vnútorného trhu a k pokroku projektu Európskej únie, ktorý sa zrodil v Maastrichte.
Moja krajina teraz predsedá Rade Európskej únie po tretíkrát. A znova čelíme veľkým výzvam. Výzvam, ktoré volajú po zbližovaní politickej vôle členských štátov a európskych inštitúcií. Viac ako kedykoľvek predtým je dôležité sústrediť naše spoločné sily a odhodlanie na to, čo je naozaj potrebné, aby sa Európa stala silnejšou a súdržnejšou. Veď napokon toto občania Európy od svojich vedúcich predstaviteľov očakávajú.
Portugalské predsedníctvo urobí všetko, čo je v jeho silách, na dosiahnutie zblíženia, ktoré je nevyhnutné pre ďalší postup pri budovaní Európy. Predovšetkým verím, že s Európskym parlamentom budeme mať úprimnú a otvorenú spoluprácu, akú sme mali počas predchádzajúcich portugalských predsedníctiev.
Jednou z priorít predsedníctva je uzavrieť reformnú zmluvu založenú na dohode dosiahnutej na júnovej Európskej rade. Zmluva, ktorú považujem za veľmi dôležitý krok, krok, ktorý nám, ako dúfam, umožní pokročiť z obdobia poznamenaného určitým naštrbením procesu budovania Európy. Preto vyzývam na spojené úsilie zamerané na zabezpečenie uzavretia tejto novej zmluvy počas portugalského predsedníctva.
Európska únia sa po ukončení týchto rokovaní a uzatvorení tejto kapitoly musí jednotnejšie a s obnovenou dôverou sústrediť na výzvy, ktoré majú veľký význam pre občanov Európy: hospodársky rast, zamestnanosť, bezpečnosť, životné prostredie, energia a globalizácia. Toto je program, na ktorom musí Európa pracovať pre našu vlastnú a tiež pre budúce generácie.
Preto sa mi zdá, že toto je tá správna chvíľa na zdôraznenie hodnoty solidarity ako základného piliera konštrukcie Európy. Solidarita je skutočne nutnou podmienkou pre budúcnosť budovania Európy, ktorá je na jednej úrovni s ďalšou, naozaj základnou zásadou, subsidiaritou. Nie krasorečnícka solidarita à la carte, ale solidarita, ktorá je hmatateľná, pretransformovaná do politík a do spolupráce.
Na tomto mieste si dovolím pripomenúť Schumanovu deklaráciu z roku 1950 a citujem, že Európa ... bude vybudovaná prostredníctvom konkrétnych úspechov, ktoré najprv vytvoria skutočnú solidaritu. Pri našom úsilí o vybudovanie silnejšej a súdržnejšej Európy nás musia naďalej viesť tieto slová. Hlavným ohrozením európskej integrácie je strata myšlienky spolupatričnosti Únie, pevne založenej na solidarite. Aby sme boli skutočnou Úniou, je nevyhnutné zachovať pocit Spoločenstva, čo bol, a nie bez dôvodu, pôvodný názov konštrukcie Európy.
Jedným z konkrétnych úspechov, ktorý vytvoril skutočnú solidaritu, bola koncepcia hospodárskej a sociálnej súdržnosti ustanovená v Jednotnom európskom akte z roku 1986, v súvislosti s ktorým som mal tú česť sa zúčastniť na rokovaniach a ktorý som podpísal vo funkcii predsedu vlády Portugalska.
Bez politík hospodárskej a sociálnej súdržnosti by nebol možný mimoriadny pokrok európskej integrácie za posledných 20 rokov. Tieto politiky prispeli k politickej súdržnosti, hospodárskemu rastu, zamestnanosti, územnej súdržnosti, rovnakým príležitostiam a k posilneniu pozície Európy vo svete.
Teraz máme nové dôvody na obnovený záujem o zásadu súdržnosti. Mám na mysli rastúcu globalizáciu, obrovskú mieru migrácie a demografický vývoj vedúci k sociálnym a hospodárskym nerovnováham, ktoré sú spojené so starnúcim obyvateľstvom.
Vážený pán predseda, dámy a páni,
tri aspekty trvalo udržateľného rozvoja sú dobre známe: sociálny, hospodársky, environmentálny. Toto je ústredný cieľ európskej integrácie, ktorý bol pri viacerých príležitostiach opätovne potvrdený a je zakotvený v Lisabonskej stratégii.
Pri tejto príležitosti sa chcem sústrediť na sociálny aspekt a najmä na tému chudoby a sociálneho vylúčenia.
Okrem zásady solidarity je tu aj etické a morálne chápanie pokroku, bez ktorého by sa vytratili základné hodnoty európskej myšlienky, hodnoty ako trvalé úsilie o mier, presadzovanie slobody a ľudských práv, duch spoločenstva, dôraz na rovnosť a sociálnu spravodlivosť, uplatňovanie dôstojnosti práce a úsilie o vštepovanie širšieho a oslobodzujúcejšieho pocitu občianskej zodpovednosti.
Jednoznačné označenie boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu ako európskeho cieľa nám všetkým dáva zodpovednosť za hľadanie nových riešení stále zložitejších a dlhodobo pôsobiacich problémov. Sociálny program spolu s cieľmi Lisabonskej stratégie pred nás stavia ambicióznu a neľahkú výzvu.
V tejto súvislosti upozorňujem, že tento rok si pripomíname 50. výročie vytvorenia Európskeho sociálneho fondu a 10. výročie Európskej stratégie zamestnanosti. Je to tiež Európsky rok rovnakých príležitostí.
Ako prezident Portugalskej republiky som si za jednu zo svojich prioritných činností zvolil tému sociálnej integrácie. Počas prvého roka funkčného obdobia som podporoval Program sociálneho začlenenia, ktorého cieľom je mobilizovať portugalských občanov a upozorniť ich na naliehavú potrebu riešenia príznakov pretrvávajúcej chudoby, nespravodlivého rozdelenia príjmov a vylúčenia, ktoré ešte stále postihujú tisíce občanov.
Teraz som viac, ako kedykoľvek predtým presvedčený o potrebe čeliť tejto výzve pružnými a inovatívnymi riešeniami: viac zodpovednosti pre nevládne organizácie a občanov všeobecne, väčšia koordinácia činností štátu a iniciatív občianskej spoločnosti, pochopenie, že politiky pre prerozdelenie príjmu nevylučujú, ale naopak, si vyžadujú vytvorenie viac a lepších príležitostí pre všetkých, ktorí sa podieľajú na cieľoch vytvárania blahobytu, osobného úspechu a trvalo udržateľného rozvoja.
Podľa európskych noriem má Portugalsko pred sebou ešte veľa práce. Pravdou však je tiež to, že Európa ako celok je ešte ďaleko od cieľov sociálnej súdržnosti, ktoré sa usiluje dosiahnuť a ktorých sa nemôže vzdať.
Skutočnosťou je, že nerovnomerné úrovne prosperity v Únii, ktoré odkrývajú hospodárske a sociálne ukazovatele, sprevádzalo v posledných desaťročiach významné približovanie sa menej rozvinutých členských štátov európskemu priemeru.
Hospodárske zbližovanie štátov sa však nesmie zamieňať so zbližovaním sociálnych skupín v rámci týchto štátov, s procesom podliehajúcim imperatívnom rovnosti a sociálnej spravodlivosti. Musíme priznať, že z tohto hľadiska sa urobil veľmi malý pokrok.
Počas piatich rokov, od roku 2001 do roku 2005, zostala hranica chudoby v krajinách celej Únie stabilná na úrovni 16 %. Hovoríme asi o 75 miliónoch Európanov, ktorých čistý príjem je menši ako 60 % priemerného príjmu v ich vlastných krajinách.
Ak uvážime túto hodnotu spolu so zaznamenanými trendmi v nespravodlivom rozdelení príjmu, vyjde najavo, že situácia je ešte menej povzbudivá. V Európskej únii 25 štátov bol v roku 2005 príjem najbohatších 20 % obyvateľstva päťkrát vyšší ako príjem najchudobnejších 20 %. V roku 2000 to bolo štyri a polkrát viac.
Podrobnejšie preskúmanie týchto ukazovateľov ukazuje, že sociálne skupiny najviac ohrozené chudobou sú starí, nezamestnaní, najmä dlhodobo nezamestnaní ľudia, ktorí žijú sami a rodiny s jedným rodičom.
Ďalšie skupiny sú vystavené znepokojujúcemu a narastajúcemu sociálnemu ohrozeniu z dôvodu možnosti svojho vylúčenia. Hovorím o deťoch, ľuďoch so zdravotným postihnutím, prisťahovalcoch a etnických menšinách.
Samotná Rada EÚ vo svojej Správe o sociálnej ochrane a sociálnom začleňovaní z roku 2007, uznáva že, a teraz citujem, vo väčšine členských štátov sú deti vystavené väčšiemu ako priemernému riziku chudoby. V niektorých členských štátoch tomuto riziku čelí takmer každé tretie dieťa. Toto riziko sa znásobuje, ak dieťa žije v domácnosti s osamelým alebo nezamestnaným rodičom. Je to vážna situácia, ktorú si nemôžeme dovoliť ignorovať.
Ako môže Európska únia, ktorá čelí riziku starnúceho obyvateľstva a endemickej demografickej recesie, zanedbávať zhodnocovanie svojich najdôležitejších aktív, svojich detí a mladých ľudí?
(potlesk)
Vážený pán predseda, dámy a páni,
rád by som vedel, či sme snáď nedosiahli bod, v ktorom prestávajú byť účinné tradičné politiky sociálnej ochrany.
Pri hospodárskom oživení po druhej svetovej vojne a pri formovaní moderných európskych spoločností zohrávali politiky sociálnej bezpečnosti a ochrany rozhodujúcu úlohu. To, čo sa stalo známe ako sociálny štát zanechalo dedičstvo, ktorému za svoje počiatky vďačí samotná Únia.
Európa vytvorila na základe úspechu prerozdeľovacích politík inšpirovaných myšlienkou sociálneho štátu prepracovaný systém sociálnej ochrany, ktorý je napriek mnohým rozdielom medzi rôznymi štátmi všeobecne známy ako európsky sociálny model. Napriek všetkým jeho obmedzeniam a chybám zostáva skutočnosťou, že tento sociálny model je teraz neodmysliteľnou súčasťou európskej identity.
Ak ho však chceme zachovať, musíme akceptovať, že tento sociálny model sa bude musieť zmeniť, aby spĺňal nové výzvy a prispôsobil sa novému svetu globalizácie a informačnej a znalostnej spoločnosti.
Pri dosahovaní akýchkoľvek viditeľnejších výsledkov v sociálnej oblasti majú prevažne prerozdeľovacie vnútroštátne politiky stále väčšie problémy. Účinnosť a udržateľnosť týchto politík je stále problematickejšia.
Pri plánovaní budúcich sociálnych politík je nevyhnutné sa zamerať na myšlienku sociálnej spoločnosti, v ktorej budeme mať všetci väčšiu občiansku zodpovednosť a prejavovať viac solidarity.
Sociálny pokrok samozrejme závisí od hospodárskeho rastu. Avšak neprijateľný hospodársky rast a hospodársky rast, ktorý nie je trvalo udržateľný, je sociálne deštruktívny.
Vo väčšine krajín Európskej únie je hlavnou príčinou chudoby nezamestnanosť. Potrebujeme väčší a lepší hospodársky rast a to znamená viac a lepších pracovných príležitostí.
Uľahčenie účasti na trhu práce, priznanie náležitej vážnosti a dôstojnosti každému jednotlivcovi prispievajúcemu k produkcii bohatstva a prosperity v procese charakterizovanom ako aktívne začlenenie, predstavuje pre občanov najlepšiu ochranu proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu.
Musíme pamätať na cieľ oznámený v lisabonskej stratégii zvýšiť mieru zamestnanosti v Únii na 70 %, ktorý je sociálnym imperatívom, hoci to vyzerá tak, že dosiahnuť tento cieľ do roku 2010 bude ťažké.
Ďalším spôsobom ochrany občanov, aby mohli čeliť novým technologickým, environmentálnym a kultúrnym výzvam, je pomôcť im získať kvalifikáciu, vzdelanie a odbornú prípravu.
Preto je nevyhnutné, aby najvyššou prioritou členských štátov bol spoločný cieľ zameraný na zlepšenie úrovne vzdelania a odbornej prípravy mladšej generácie a vštepovanie návyku celoživotného vzdelávania. To jej nepochybne poskytne konkurenčnú výhodu v budúcich spoločnostiach založených na informáciách a znalostiach.
Rok 2010 sme vyhlásili za Európsky rok boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu. V tomto roku budeme vyzvaní na zúčtovanie a bude sa od nás vyžadovať, aby sme ukázali, do akej miery sme zachovali ambície, ktoré nás inšpirovali v roku 2000 v Lisabone. Tieto ambície zahŕňajú, citujem, investovanie do ľudských zdrojov a boj proti sociálnemu vylúčeniu.
Cieľ boja proti chudobe a vylúčeniu sa neobmedzuje na geografické hranice Európskej únie. Zahraničný rozmer zásady solidarity je v prvom rade odrazom humanitárnych hodnôt, na ktorých sa zakladá európsky projekt. Tradície, ktoré zabraňujú rozvoju chudobnejších krajín sa teraz spájajú s problémami, ktoré spôsobuje globalizácia, takže kampaň proti chudobe a nedostatočnému rozvoju sa musí stať globálnou kampaňou. Jedine týmto spôsobom môže uspieť.
Európska únia má v tejto oblasti zvýšenú zodpovednosť a má bohaté poznatky a skúsenosti, ktoré jej dávajú osobitnú úlohu. V globálnom vývoji musí Európa zaujať popredné miesto.
V tomto kontexte chcem upriamiť vašu pozornosť na Afriku, kontinent, ktorý je Európe blízky nielen geograficky, kontinent, ktorý by sme mali považovať za prioritného partnera a tak sa k nemu aj správať. Mohlo by sa stať, že za nevšímavosť voči Afrike bude musieť Únia zaplatiť veľkú strategickú cenu.
V tejto súvislosti pripisujem osobitnú dôležitosť blížiacemu sa samitu EÚ - Afrika, ktorý sa bude konať počas portugalského predsedníctva. Je čas hovoriť s Afrikou a prestať hovoriť iba o Afrike a jej problémoch.
Vážený pán predseda, dámy a páni,
mám pocit, že nemôžem ukončiť tento prejav bez toho, aby som sa dotkol dvoch tém, o ktorých si myslím, že sú pre budúcnosť Únie absolútne rozhodujúce.
Po prvé, energia a životné prostredie. Tieto sektory budú nepochybne v 21. storočí rozhodujúcimi a vývoj v týchto sektoroch bude určovať novú geopolitickú podobu sveta. Energia a životné prostredie predstavujú životne dôležitý spoločný záujem a musia sa považovať za nové hnacie sily európskej integrácie. Aj v tomto prípade musíme vybudovať silnú "skutočnú solidaritu". Od úspechu energetickej a environmentálnej politiky vo veľkej miere závisí hospodárska účinnosť bezpečnosť a kvalita života v Európskej únii. V tejto súvislosti musím znova zdôrazniť svoje uznanie za strategickú víziu a odhodlanie, ktoré ukázala Európska komisia a jej predseda, bez ktorého by sme nemohli dosiahnuť také vynikajúce výsledky v tejto oblasti, aké sme dosiahli počas nemeckého predsedníctva.
Po druhé, v mysli každého z nás je otázka. Aká je úloha Európskej únie na medzinárodnej úrovni a jej príspevok k vytvoreniu nového poriadku vo svete? Domnievam sa, že pre trvalú udržateľnosť procesu európskej integrácie, je absolútne rozhodujúce, aby sa zabezpečilo, že Európa bude ústredným a vplyvným aktérom rodiaceho sa globálneho mnohostranného a multipolárneho sveta. Aktér s pevným, jednotným a súdržným hlasom. Aktér, ktorý je rešpektovaný a ktorý rešpektuje druhých. Aktér, ktorý dokáže brániť zásady a hodnoty, na ktorých sa zakladá jeho hospodársky a sociálny model.
V tejto súvislosti poznamenávam, že Portugalsko bolo medzi krajinami, ktoré viedli prvú vlnu hospodárskej globalizácie v histórii a dobre si uvedomuje, že budúcnosť Európy závisí vo veľkej miere od jej schopnosti stať sa dôveryhodným a vplyvným aktérom na medzinárodnej úrovni.
Vážený pán predseda, dámy a páni, na záver musím znova povedať, ako veľa vďačí mimoriadna európska integrácia Európskemu parlamentu, inštitúcii, ktorá mala vždy vedúce postavenie pri obrane hodnôt a zásad, ktoré vytvorili identitu Európy a sformovali vlákno skutočnej solidarity, ktoré nám zanechali naši zakladatelia.
Som si istý, že tu, v tejto rokovacej sále sa nájde potrebná vízia, vôľa a energia na presadenie tohto úžasného cieľa zjednotenia obyvateľstva Európy a posilnenie pozície Európy vo svete.
(ovácie)
Predseda
(DE) Vážený pán prezident, tento potlesk svedčí o tom, že vaše slová boli prijaté so súhlasom a s vrelosťou. Hovorili ste o solidarite a pocite spoločenstva a tieto vlastnosti sú oporou Európskej únie. Naše ciele dosiahneme iba prostredníctvom solidarity, pocitu spoločenstva a praktických krokov. Váš prejav nie je prázdnou rétorikou, pretože počas vášho politického života ste ukázali, že ste oddaný Európe a dokážete v jej mene prijímať praktické opatrenia.
Za Európsky parlament by som vás chcel uistiť, že my ako poslanci Parlamentu urobíme všetko pre podporu portugalského predsedníctva, aby sme v októbri na stretnutí štátnych a vládnych predstaviteľov mohli dosiahnuť v otázke reformnej zmluvy úspešný výsledok. Naša vďačnosť a uznanie patrí tiež ministrovi zahraničných vecí Luísovi Amadovi, štátnemu tajomníkovi Manuelovi Lobo Antunesovi a veľvyslancovi Álvarovi Mendonça e Mouraovi a všetkým ich kolegom, ktorých úlohou je tlmočiť vyjadrenie našej politickej vôle prostredníctvom rozhovorov. Chcem im povedať: "Sme s vami." Vážený pán prezident, v mene Európskeho parlamentu vám ďakujem za vaše pôsobivé slová a Portugalsku želám veľa úspechov v záujme našej spoločnej Európy. Vážený pán Cavaco Silva, naozaj vám veľmi pekne ďakujem.
(potlesk)
(Rokovanie bolo prerušené o 12.35 hod. a pokračovalo o 15.00 hod.) <BRK>
