Kérdések órája (a Bizottsághoz intézett kérdések)
Elnök
A következő napirendi pont a kérdések órája (B7-0017/2010). Ez ma este a szokásosnál valamivel rövidebb lesz, mert az előző vita 25 perccel később fejeződött be a korábbi csúszások miatt. Ezért elnézést kérek. Valamikor 19.30 után fogjuk befejezni. Most nagyon szigorúan be fogjuk tartani az időt. A felszólalók 30 másodpercet kapnak.
A Bizottság az alábbi kérdéseket kapta.
Első rész

Tárgy: A magánnyugdíjalapok szabályozása
Az elmúlt években jelentős mértékben csökkent a magánnyugdíjalapok eszközeinek értéke. A magánnyugdíjalap-ágazat szigorúbb szabályozásának szükségességét hangsúlyozta a Jacques de Larosière elnökletével működő, pénzügyi felügyelettel foglalkozó magas szintű csoport.
A pénzügyi válság rávilágított arra, hogy a tagállamok milyen mértékben vannak kitéve egy sor kockázatnak. E kockázatok közvetlenül érintik ezen alapok befektetőit és az európai pénzügyi piacok stabilitását és integritását, továbbá súlyosan érintik a pénzpiaci szereplőket. A jelenlegi bizonytalan gazdasági helyzetben sok európai polgár veszítette el bizalmát a magánnyugdíjalapok rendszerét érintő szabályozásban.
Nem gondolja-e a Bizottság, hogy átfogó jogi intézkedéseket kellene javasolnia a magánnyugdíjalapok szabályozását célzó felügyeleti normák megállapítása érdekében?
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Blinkevičiūtasszony nagyon fontos kérdést tett fel a nyugdíjreformmal kapcsolatban, ami az elkövetkező évek egyik legégetőbb problémája lesz, hiszen jól tudjuk, hogy milyen kihívásokkal kell majd együtt szembenéznünk: a népesség elöregedése, az államháztartások életképessége és különösen a munkavállalók mobilitása. Ráadásul a nyugdíjalapok jelentős intézményi befektetők is.
A pénzügyi válság rámutatott egyes nyugdíjrendszerek gyenge pontjaira, ezért, hölgyeim és uraim, a de Larosière-féle jelentés alapján el fogunk indítani bizonyos kezdeményezéseket. Barroso elnök úr már be is jelentett bizonyos irányelveket ezzel kapcsolatban az Európai Parlamentnek.
2010 folyamán be fogunk nyújtani egy zöld könyvet a nyugdíjakról, és ez várakozásaink szerint ösztönözni fogja a magán nyugdíjalapok szabályozásáról folytatandó kiterjedt tárgyalásokat. Ebben az összefüggésben elképzelhető a foglalkoztatói nyugdíjakat biztosító intézmények tevékenységéről és felügyeletéről szóló irányelv felülvizsgálata is. A Bizottság továbbra is elkötelezett híve a belső piac megerősítésének a nyugdíjalapok terén. Az irányelv felülvizsgálata kiterjedne a nyugdíjalapok fizetőképességére vonatkozó szabályokra is. Mi több, Elnök úr, ezzel teljesülne az Európai Parlament által a Szolvencia II. irányelvről folytatott tárgyalásokon megfogalmazott követelés is.
Annak érdekében, hogy minden kétértelműséget elkerüljünk ebben a polgárokat érintő fontos kérdésben, hozzá szeretném tenni, hogy a szubszidiaritás nevében a Bizottság gondosan ügyelni fog arra, hogy tiszteletben tartsa a tagállamok azzal kapcsolatos döntéseit, hogy csatlakoznak-e a felosztó-kirovó nyugdíjrendszerhez.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Köszönjük a válaszát, Biztos úr, és mindenképpen azt reméljük, hogy az Európai Bizottság a lehető leghamarabb elő fog terjeszteni egy zöld könyvet a nyugdíjakról, mivel az Európai Unió tagállamainak többségében ez igen sürgős ügy. Néhány tagállamban, például az én hazámban is, Litvániában a már egyébként is alacsony nyugdíjakat tovább csökkentették; ez volt a jelenlegi gazdasági és pénzügyi helyzet realitása. Szeretném azonban azt is megkérdezni, Biztos úr, hogy meg tudná-e mondani, hogy az EU 2020-ig szóló stratégiájában az Európai Bizottság miért szentelt olyan kevés figyelmet a nyugdíjak biztonságának és stabilitásának, valamint a nyugdíjgaranciáknak, hiszen figyelembe kell vennünk a munkaerőpiac jelenlegi helyzetét, az aktuális demográfiai helyzetet, és valójában az az egyik legfontosabb kérdés, hogy 10 év múlva milyen nyugdíjat fognak kapni az emberek.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Blinkevičiūtasszony, a 2020-ig szóló stratégiát ismertető dokumentum, amely a környezetbarát növekedésről, az intelligens, igazságos és inkluzív növekedésről szól, nyilvánvalóan nem térhet ki minden kérdésre. Ezért vannak más eszközeink, más alkalmak és más keretek, amelyek között teljesíthetjük azt a kötelességünket, hogy foglalkozzunk olyan alapvető kérdésekkel, mint a nyugdíjak és az európai polgárok eltartása.
Az imént említettem, Blinkevičiūtasszony, hogy a nyugdíjalapok nagy intézményi befektetők. A törvényes finanszírozási alapon működő nyugdíjrendszerek különböző fajtái - akár foglalkoztatói, akár önkéntes rendszerek - ma már sok tagállamban egyre fontosabb szerepet játszanak a teljes nyugdíjrendszeren belül.
Ismétlem, hogy a szubszidiaritás nevében elvárható tisztelet megadásával fogunk azon dolgozni, hogy számos ország - amelyek közül néhányat magam is jól ismerek - kötelezze el magát a felosztó-kirovó rendszer mellett, illetve csatlakozzon ahhoz, és ezen az alapon fogjuk kidolgozni a Zöld könyvet is, amely a következő hetek vagy legkésőbb hónapok folyamán el fog készülni. Örülnék neki, ha ezt minél szélesebb körben megvitathatnám majd Önökkel és más érdeklődő képviselőkkel.
Franz Obermayr
(DE) Elnök úr, az én hazám, Ausztria, évente maximum 210 euróval hozzájárul a magánnyugdíjakhoz, bár kiderült, hogy a nyugdíjspekuláció volt az egyik fő oka az Egyesült Államokban bekövetkezett pénzügyi összeomlásnak.
Úgy gondolom, hogy a Bizottságnak fel kell tennie azt a kérdést magának, hogy vajon a nyugdíjak biztosítása nem az állam egyik legalapvetőbb feladata-e, és nem kellene-e határozottabban fellépnünk a gyanús pénzügyi spekulánsok ellen. Az is kérdés, hogy a Bizottság véleménye szerint nem rövidlátó, vagy egyenesen hanyag magatartás-e, ha állami támogatást adunk a magánnyugdíjakhoz mindenféle minőségi szabványok előírása nélkül, amikor fennáll annak a kockázata, hogy a magán nyugdíjalapok által termelt hatalmas veszteségek után a nyugdíjasok még jobban rá lesznek szorulva az állam támogatására.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) A közelmúltban Barroso úrnak alkalma nyílott számos kérdésre választ adni ebben a Házban a pénzügyi mozgásokkal kapcsolatban.
Ön a spekulációról beszélt, Obermayr úr. Mint a szabályozásért és felügyeletért felelősséggel tartozó, belső piacért és szolgáltatásokért felelős európai biztos biztonsággal állíthatom, hogy egyetlen termék, piac vagy terület sem marad ki, illetve nem lesz mentes az intelligens felügyelet és a hatékony szabályozás alól.
Ezeken a piacokon tehát mindenkit - bármilyen terméket is állítson elő - érinteni fog az a munka, amelyet magunkra vállalunk, és amely már el is kezdődött a felülvizsgálati csomag formájában, melyről már folynak a megbeszélések, valamint ugyanígy érint majd mindenkit a számos irányelv felülvizsgálata, főleg a Foglalkoztatói Nyugellátást Biztosító Intézményekről (IORP) szóló irányelv vonatkozásában. Továbbá szigorú befektetési szabályokat is fogunk hozni.
Még egyszer megerősítem, hogy egyetlen termék vagy piac sem mentesülhet a felügyelt átláthatóság, valamint az intelligens és hatékony szabályozás követelményei alól.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Úgy gondolom, hogy hosszú távú stratégiai gondolkodásra van szükség a nyugdíjrendszer reformjához, mind a magán, mind pedig az állami szektorban. Arra a tényre gondolok, hogy az 1970-es években a születések száma ugrásszerűen megemelkedett. Az akkor született emberek 30 év múlva nyugdíjba mennek, miközben a születések száma jelenleg nagyon alacsony. Akik ma születnek, azok fogják alkotni a munkaerőt 30 év múlva, és nem lesznek képesek előteremteni a nyugdíjalapokhoz szükséges erőforrásokat.
Ezért szeretném Öntől a következőt kérdezni: milyen intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy végrehajtsák a nyugdíjrendszer megfelelő hosszú távú reformját úgy, hogy az fenntartható legyen és az európai polgárok javát szolgálja?
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Ţicău asszony, az iménti felszólalásom első részében, amely a szabályok szerint igen rövid volt, én magam említettem, hogy a mobilitás mellett az egyik legnagyobb kihívást a demográfiai helyzet jelenti. Ráadásul, noha a család-, illetve a demográfiai politika kérdése nem tartozik a főbb közös európai feladatok közé, mindenképpen úgy látom, hogy mindenki számára előnyös lenne, ha tartanánk egy vitát, és elvégeznénk bizonyos összehasonlításokat ezen a területen, amely kisebb vagy nagyobb mértékben, de minden európai országot érint. A mi kontinensünk valószínűleg azon kevés földrészek közé tartozik, amelyeknek a népessége csökkenni fog a többi kontinenshez viszonyítva, ha nem javulnak a születési arányszámok.
Ebben a rendkívül súlyos helyzetben kell tehát, Ţicău asszony, méghozzá a nyugdíjazás kérdésénél messzebbre tekintve, dolgoznunk a nyugdíjak kérdésén, valamint az eltartottak ellátásának kérdésén. Ezért gondolom, hogy a Zöld könyv jó időben érkező jó eszköz lesz. Erre egyébként nem is kell sokat várniuk. Dolgozunk a témán, és végleges formába fogjuk önteni, hogy fel tudjuk tenni mindezeket a kérdéseket, miközben gondosan számba vesszük, hogy mi az egyes országok feladata a nyugdíjrendszerekkel kapcsolatban, és mit lehet tenni európai szinten, különösen a sok magán nyugdíjalap és azok európai piacokra történő behatolása kapcsán.
Mindenesetre mindezen kérdések - és egy sem fog kimaradni - részét képezik majd az áttekintett témáknak, miközben javaslatokat is fogunk tenni intézkedésekre vagy irányelvekre a Zöld könyvben, amelyet, mint mondottam, néhány hónapon belül ki fogunk adni.
Tárgy: Árvíz-biztosítási rendszerek az Európai Unióban
A közelmúltbeli írországi áradások megközelítőleg 500 millió eurós kárt okoztak mind a magán- és a közcélú infrastruktúrákban. Az ír kormány az Európai Unió Szolidaritási Alapjához fordult a közcélú infrastruktúrában keletkezett károk egy részének fedezését kérve.
Ugyanakkor a magánháztartások és -vállalkozások esetében az árvíz elleni magánbiztosítások megfizethetetlen ára miatt gyakran nincs kárpótlás. Érdemes megjegyezni, hogy a példátlan áradás egyik kiváltó oka az egyes esetekben ártereket is érintő, nem összehangolt területfejlesztés, illetve az, hogy egyes biztosítók nem hajlandók bizonyos háztartások és vállalatok biztosítására.
Ennek fényében vázolná-e a Bizottság, hogy milyen tervei vannak - ha egyáltalán vannak - az árvíz-biztosítási szolgáltatások uniós harmonizálására irányuló jogalkotási javaslatok kidolgozására, figyelembe véve azt, hogy egyes tagállamokban a biztosítási piac az árvízkárokat nem fedezi megfelelően? Amennyiben nincsen ilyen terv, beszámolna-e a Bizottság arról, milyen programokat dolgozott ki a tagállamok közötti bevált gyakorlatok cseréjére ezen a területen?
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Kelly úr azokra a legutóbbi tragikus eseményekre utal a kérdésében, amelyek Madeirát és az Atlanti-óceán partvidékét sújtották, különösen az én hazámban voltak jelen, és több tucat ember halálát okozták. Ha már erről a témáról beszélünk, természetesen még egyszer szolidaritásunkról szeretném biztosítani az áldozatokat, és a kollégám, Hahn biztos úr mindkét általam említett helyet meglátogatta.
Ebben az esetben is az éghajlatváltozás által generált globális kihívással állunk szemben, és egyre több természeti katasztrófát fogunk látni, ugyanúgy, mint ahogyan egyre több olyan katasztrófát is látni fogunk, amelyeket nem a természet okozott, de súlyos következményekkel járnak az emberek életére, a természetre és a gazdaságra. Itt például ipari katasztrófákra, tűzvészekre és tengeri katasztrófákra gondolok.
Jómagam személy szerint régóta foglalkozom ezzel a kérdéssel. Ugyanebben a teremben történt 1999-ben, hogy a regionális politika újonnan megválasztott biztosaként a görög képviselők kérdéseit kellett megválaszolnom, akik az országukban akkoriban bekövetkezett földrengések következményei miatt aggódtak.
Akkor azt javasoltam, hogy először is hozzunk létre egy szolidaritási alapot, másodszor pedig állítsunk fel egy európai polgári védelmi erőt. 2002-ig és a nagy németországi, ausztriai és szlovákiai árvizekig kellett várnunk ahhoz, hogy a Bizottság végül is három hónap alatt létrehozza a Szolidaritási Alapot a Parlament és a Tanács segítségével, és most ez az alap fog segíteni Madeirának és az Atlanti-óceán partvidékének, mint ahogyan számos egyéb katasztrófában is segített már 2002 óta.
A munkatársam, Georgieva asszony Ashton bárónővel együtt az európai polgári védelmi erő létrehozásán dolgozik, és remélem, hogy nem kell újabb katasztrófának bekövetkeznie ahhoz, hogy európai zászló alatt egyesíteni tudjuk az erőinket és a segítségnyújtásra irányuló erőfeszítéseinket olyan katasztrófák esetén, mint ami Haitin történt vagy mint a cunami.
A feltett kérdés a biztosításra vonatkozik, hiszen a Szolidaritási Alapból fedezhető dolgok közül nem minden tartozik a nem biztosítható állami tulajdon kategóriájába. Szerintem bővítenünk kellene azon kockázatok körét, amelyek lefedhetők biztosítási kötvényekkel.
Az éghajlatváltozáshoz történő alkalmazkodásról szóló 2009. évi Fehér Könyv azt javasolja, hogy ahol nem létezik biztosítás, ott hozzunk létre államilag támogatott biztosítási rendszereket. A Fehér Könyv megvalósításának ellenőrzése során szeretném megvizsgálni, hogy milyen szerepet játszhatnak a biztosítási termékek ezen intézkedések kiegészítésében. Értékelési feladattal kívánom kezdeni a munkát: megkértem a munkatársaimat, hogy mérjék fel a jelenlegi helyzetet a különböző tagállamokban. Olyan helyzetekben, amikor a katasztrófa hatásai a határokon is átnyúlhatnak, talán megfelelőbb lenne olyan biztosítási rendszereket ajánlani, amelyek egész Európára kiterjednek, nem pedig csak egy adott országra.
Teljes mértékben tisztában vagyok a probléma bonyolult jellegével, Kelly úr. Ezt a munkát minden érintett bevonásával fogom elvégezni, együttműködve a biztosító társaságokkal, a tagállamokkal és a szakértőkkel, hogy ki tudjuk cserélni egymás között a jól bevált gyakorlatokat, és hogy megfelelő szinten határozzuk meg a prioritásokat. Biztos vagyok benne, hogy a természeti katasztrófák növekvő száma ellenére is javítani tudunk az európai polgárok védelmén. Ezért is szeretném elvégezni azt a rendkívül hasznos feladatot, amelynek során átvilágítjuk és értékeljük a természeti katasztrófákra vonatkozó különböző meglévő biztosítási rendszereket a 27 tagállam vonatkozásában.
Seán Kelly
Nyilvánvalóan mindannyian nagyon aggódtunk Madeira és Franciaország miatt. Az én hazámban szerencsére senki nem vesztette életét, de a biztosítási probléma nagyon hamar megmutatkozott. Sok háztartás most nem tud biztosítást kötni, és egy bizonyos városban, Clonmelben, ahol néhány évvel ezelőtt árvíz volt, a biztosítási díjak a hatszorosára emelkedtek. Ez nyilvánvalóan hatalmas problémát jelent, és örülök, hogy a Biztos úr foglalkozik vele.
Szeretnék érdeklődni azokról az országokról és kormányokról, amelyek nem valósították meg az árvizekről szóló irányelvet. Velük kapcsolatban felmerült-e valamilyen szankció lehetősége?
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Az árvizekről szóló irányelv 2007-ben készült. 2009-ben pedig a Bizottság kiadott egy általános közleményt a természeti és az ember által okozott katasztrófák megelőzéséről.
Kelly úr, Ön meglehetősen új irányelvekről beszél, de ugyanaz vonatkozik ezekre is, mint minden más irányelvre, amint életbe lépnek: a Bizottságnak ellenőriznie kell, és ellenőrizni is fogja, hogy a tagállamok hogyan alkalmazzák, vagy nem alkalmazzák ezeket. Ami az árvizeket illeti, és ahogyan azt világosan láthattuk Franciaországban és az én hazámban is, egyértelmű, hogy milyen következményekkel jár a területgazdálkodásra az, ha nem tesznek óvintézkedéseket, és ha árvízveszélyes helyeken építkeznek. A Bizottság ezen a területen is úgy fog eljárni, mint minden más területen, vagyis megvizsgálja, hogy a tagállamok mit tesznek vagy nem tesznek, és megteszi a szükséges intézkedéseket, beleértve a szabályokat megszegők elleni lépéseket is annak érdekében, hogy biztosítani lehessen az irányelvek alkalmazását.
Jim Higgins
A Kelly úr által felvetett kérdésről jut eszembe, vagyis az árvizekről szóló irányelv megvalósításáról: mint tudják, az irányelvet ebben az évben, tehát 2010-ben be kellene építeni a nemzeti törvényekbe mind a 27 tagállamban. Javasolnám, hogy a Bizottság tartsa rajta a szemét a nemzeti hatóságokon, és ellenőrizze, hogy valóban megteszik-e ezt. 1995-ben én voltam az a miniszter Írországban, akinek a feladatkörébe tartozott az árvizek kezelése. Akkor készítettünk egy jelentést arról, hogy az árvízveszélyes helyeken nem szabad új házakat építeni. Ennek ellenére most sok olyan házra kérnek kártérítést Írország különböző részeiben, amelyeket a jelentés kiadását követően építettek.
Az árvizekről szóló irányelvet tehát nagyon szigorúan végre kell hajtanunk, és bírságokat kell kiszabnunk az ír kormányra és a helyi hatóságokra, illetve mindenkire, aki megszegi az irányelv rendelkezéseit.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Barnier úr, én valami mást szeretnék kérdezni Öntől. A biztosításokról beszélünk, de szerintem a katasztrófákkal kapcsolatban két másfajta intézkedésre lenne szükség. Ezzel kapcsolatban a következőt szeretném kérdezni Öntől: nem kellene-e egy gyors reagálású központot mielőbb létrehozni Európában? Egyetlen olyan központtal sem rendelkezünk, amely reagálni tudna a katasztrófa helyzetekre. Másodszor pedig, nem kellene-e nagyobb erőfeszítéseket tennünk a polgári védelmi eszközök megteremtése érdekében? Nincsenek például szállító repülőgépeink. Azt mondom tehát, hogy a biztosítások mellett szükségünk van egy központra és segítségnyújtási eszközökre is.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Két kérdést hallottunk az imént. Először is, az árvizek kérdésében a belső piac és szolgáltatások biztosaként jöttem ide, hogy megválaszoljak egy konkrét kérdést, Kelly úr, ami így hangzott: hogyan lehet a legjobban kihasználni a biztosítási kötvényeket arra a célra, hogy kártalanítsuk azokat az embereket, akiknek a személyes vagyonában kár keletkezett? Át fogom tekinteni a különböző, kisebb vagy nagyobb mértékben kifinomult magánbiztosítási rendszerek pillanatnyi állapotát, hiszen néhány országban alig létezik biztosítás ilyen katasztrófák ellen, máshol pedig - például Franciaországban - olyan a rendszer, hogy 100%-os kártérítést fizetnek természeti katasztrófák esetén.
Az árvizek, Kelly úr, nem tartoznak a feladataim közé. Meg fogom kérni Potočnik urat, a környezetért felelős kollégámat, hogy adjon írásbeli választ Önnek arról, hogy az árvizekről szóló irányelvet hogyan tartják be, illetve hogyan nem tartják be. Igaza van azonban abban, hogy a legtöbbet a nemzeti, illetve regionális vagy helyi hatóságok tehetik azzal, hogy nem mindenhol engedélyezik az építkezéseket, illetve hogy kijelölik az építkezésre alkalmas területeket. Nem kérhetünk mindent Brüsszeltől, bár az általános szabály egyértelmű: vannak olyan területek, ahol nem szabad építkezni, vagy legalábbis újabb épületeket nem szabad emelni. Én a saját hazámban el is fogadtattam egy olyan törvényt, amely szerint máshova kell költöztetni az árvízveszélyes helyekről a lakásokat és a gyárakat. 1995-ben fogadtattam el ezt a törvényt, e szerint az emberek kártérítést kapnak, ha elköltöznek, mielőtt újabb katasztrófa történik.
Ilyen ötleteket szeretnék összegyűjteni, mielőtt ismét Önök elé állok a biztosítási kötvényekkel kapcsolatos javaslatokkal.
Végül szeretnék egy szót szólni a polgári védelem kérdéséről is, noha ez a terület a munkatársaim hatáskörébe tartozik. Mint tudják, 2006-ban Barroso elnök úr kérésére dolgoztam ezen a területen, és a munkámat az Európai Parlament is támogatta. E munka eredményeképpen javaslatot tettem egy európai polgári védelmi erő felállítására, amelyet a tagállamok önkéntes alapon hoznának létre. Mindenképpen javítanunk kellene az együttműködést az alapoktól kezdve, hogy megfelelő válaszokkal tudjunk készülni. Amikor Haitin cunami vagy más tragédia történik, akkor soha sem a jó szándék hiányzik, hanem a koordináció. Emberéleteket menthetnénk meg, időt és pénzt takaríthatnánk meg, és egyben jobb átláthatóságot is teremthetnénk, ha az európai önkéntesek a katasztrófák különböző kategóriái szerint készülhetnének fel.
Természetes, hogy a reakciók nem lehetnek azonosak egy ipari katasztrófa, egy Erika jellegű katasztrófa, a németországi vagy franciaországi árvizek, a görögországi erdőtüzek, egy cunami, egy járvány vagy akár egy szeptember 11-hez hasonló terrortámadás esetében, amely sajnos előfordulhat még Európában is.
Az elképzelés célja, amelyen a kollégáim már dolgoznak - annak érdekében, hogy konkrét javaslatokkal tudjunk Önök elé állni - egy közös tervezett reakció kidolgozása. Én magam határozottan támogatom ezt az elképzelést, amelyen már eddig is sokat dolgoztam az Európai Parlament támogatásával.
Tárgy: A szegénység felszámolására irányuló európai intézkedések
Az Eurostat által közzétett adatok szerint 2008-ban körülbelül 85 millió európai polgárt, a gyerekek 20%-át és a 65 évnél idősebb emberek 19%-át fenyegette az elszegényedés veszélye. Az Európai Unióban az aktív népesség 8%-ának, illetve a munkanélküliek 44%-ának a szegénységi küszöb alatti jövedelme volt, és egy munkahely nem volt szükségképpen elegendő a megfelelő életszínvonal biztosításához. A tagállamok szociális védelmi intézkedései 32%-kal csökkentették az uniós lakosságot fenyegető elszegényedés kockázatát. A gazdasági válság következtében a munkanélküliség 10%-ra emelkedett, ami tovább mélyíti a társadalmi szakadékot.
Meg tudja-e nevezni a Bizottság azokat az intézkedéseket, amelyeket annak érdekében szándékozik hozni, hogy az Európai Unióban munkahelyeket teremtsenek és tartsanak meg, és hogy az összes uniós polgár számára megfelelő életszínvonalat biztosítsanak egy megfelelő és korrekt szociális védelmi rendszer segítségével?
László Andor
a Bizottság tagja. - Teljes mértékben osztom a kérdésben megfogalmazott aggodalmakat az európaiak jólétével és életminőségével kapcsolatban, és egyetértek a foglalkoztatásra, a szociális védelemre és a szegénység elleni harcra vonatkozó kérdésekkel.
Mint tudják, 2010 a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni harc éve Európában, amelynek célja a szociális problémák minél több emberrel történő megismertetése. Remélhetőleg ez az év nemcsak arra lesz jó, hogy beszéljünk a szegénységről, hanem arra is, hogy elkötelezzük magunkat a szegénység elleni harc mellett, és hogy EU szinten és a tagállamokban is megújítsuk ezt a politikai elkötelezettségünket.
A megújított elkötelezettség vállalása érdekében az Európai Bizottság az EU 2020-ig szóló új stratégiájába felvette azt az általános célt is, hogy szorítsuk vissza a szegénységet, ezzel is kifejezve aggodalmunkat, és az elmúlt évtizedek során levont tanulságokat. A cél most az, hogy 2020-ig negyedével csökkentsük a szegénységet.
A szegénység ellen akkor tudunk harcolni, ha prosperitás van, ha jó minőségű munkahelyeket tudunk biztosítani azoknak, akik képesek dolgozni, és el tudják tartani magukat, és ha szolidaritást vállalunk a szükséget szenvedőkkel. Az EU 2020-ig szóló stratégiájában mindezek az elemek megtalálhatók. A szegénységgel kapcsolatos általános célkitűzés elérését segíteni fogja egy kiemelt kezdeményezés is, amelynek a neve Szegénység Elleni Európai Platform. Konkrét eszközök állnak rendelkezésünkre ahhoz, hogy munkahelyeket teremtsünk és tartsunk fenn európai szinten az Európai Szociális Alapon, az Európai Globalizációs Alapon és a legutóbbi mikrohitel kezdeményezésen keresztül.
Az egyes tagállamok által tett intézkedések különösen nagy jelentőségűek. Még ennél is többet kell tenni azonban annak érdekében, hogy először is mindenki számára hozzáférhetőek legyenek a jó minőségű munkahelyek, ám a szegénység visszaszorítása nem csak a foglalkoztatás megoldásából áll. Ahogyan az EU 2020. évi közleménye is elismeri, a hatékony és jól megtervezett szociális védelem elengedhetetlen a szegénység és a kirekesztés megelőzéséhez és legyőzéséhez.
A szociális védelmi rendszerek finanszírozása és megszervezése a tagállamok feladata, azonban ehhez a Bizottság támogatást ad. Mint a nyitott társadalmi koordinációs módszer fontos partnere, a Bizottság segít a legfontosabb irányelvek meghatározásában és előmozdításában, megfigyelő keretrendszert biztosít, és lehetővé teszi a kölcsönös tanulást. Eddigi jó példaként említhető az aktív befogadási keretrendszer, a gyermekszegénységgel kapcsolatos értékelési gyakorlat, valamint a válság társadalmi hatásainak figyelése.
Ebben az évben nagyon szorosan együtt fogunk dolgozni a két elnökséggel: a spanyol és a belga elnökséggel. Mindkettő fontos kezdeményezéseket indított el: az egyik a Roma Csúcstalálkozó első fázisa, amelyről néhány perccel ezelőtt beszéltünk is itt a Parlamentben, és amely nagyon jelentős hatást gyakorol a szegénység felszámolására. A belga elnökséggel pedig a gyermekszegénység csökkentésére irányuló kezdeményezésen dolgozunk.
Nemcsak a kormányokkal működünk azonban együtt, hanem nem kormányzati szervezetekkel is. Ezek nélkül nem tudjuk teljes sikerre vinni a programokat. A szegénységgel és a szociális védelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezeteknek az Előrehaladás Alapból adunk általános segítséget.
Ezek a legfontosabb kérdések, amelyek lefedik azon különböző irányokat, amelyekben a Bizottság a szegénység visszaszorítása érdekében tevékenykedik.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Köszönöm a válaszát. Szerettem volna azonban röviden megvitatni a dezindusztrializáció folyamatát is, amely sok tagállamban most megy végbe, és amely egyik oka a jelenlegi gazdasági és társadalmi válságnak.
Egy ambiciózus és intelligens európai iparpolitika nemcsak megerősítené ez Európai Unió versenyképességét, hanem - és ez a legfontosabb - új munkahelyeket is teremtene. A jelenlegi Bizottság munkaprogramjában tehát milyen európai iparpolitikai intézkedések szerepelnek, amelyekkel növelhető az Európai Unió versenyképessége, és amelyekkel mindenek előtt új munkahelyeket lehet teremteni, megfelelő megélhetést biztosítva ezáltal az európai polgároknak?
Köszönöm.
László Andor
a Bizottság tagja. - Az újabb és jobb munkahelyek létrehozása valóban szerepel az EU 2020-ig szóló stratégiájában. Szeretném azonban felhívni a figyelmüket két további kiemelt kezdeményezésre is. Azt már említettem, amelyik a szegénységre összpontosít, azonban az európai munkahelyek mennyiségével és minőségével kapcsolatban is elindítottuk az "új szaktudás a munkahelyeken” nevű kiemelt kezdeményezést; az Európa 2020 fenntarthatósági pillér keretében pedig kidolgoztunk egy jelentős iparpolitikai kezdeményezést.
Szerintem ez nagyon lényeges momentum a kérdés szempontjából, mert be kell látnunk, hogy az Európai Unió eszközeivel - például a Globalizációs Alappal - nem csak a vállalatok Európából történő kivonulásának hatásait kell kezelnünk. Ez nagyon fontos szerepet játszik a szegénység megelőzésében, illetve a jövedelem és a szaktudás elvesztésének megelőzésében az olyan esetek kapcsán, amikor a vállalatok úgy döntenek, hogy elköltöznek Európából; hosszú idő óta most először indul el egy kiemelt kezdeményezés az iparpolitika terén is a fenntartható gazdaság érdekében.
Úgy gondolom, hogy ez a kezdeményezés foglalkozik majd az ipari fejlődés sok problémájával, valamint a hely kérdésével is. Teljesen egyetértek azzal, amire a kérdésben is utaltak, mármint hogy átfogó gazdaságpolitika és foglalkoztatáspolitika nélkül nem vehetjük fel sikeresen a harcot a szegénységgel.
Franz Obermayr
(DE) Egy gazdasági válság során különösen nagy a veszélye a társadalombiztosítási csalásoknak. Tudomása van-e a Bizottságnak arról, hogy Közép-Európában nagymértékű társadalombiztosítási csalás zajlik a nagy szociális nehézségekkel küzdő államok között? Kilenc tagállam EU polgárai például kompenzációt követeltek a minimum nyugdíjakhoz, ezek a kompenzációk pedig egyértelműen meghaladják a nyugdíjakat.
A kérdésem a következő: a Bizottságnak szándékában áll-e valamilyen eszközt adni a tagállamok kezébe arra, hogy megelőzzék az ilyen nagyszabású társadalombiztosítási csalásokat?
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök úr, Biztos úr! Görögországban a népesség több mint 20%-a él a szegénységi küszöb alatt. Ezen belül a szegénységben élő emberek 34%-a munkanélküli, 14%-a pedig rosszul fizetett munkát végez.
A szegénység problémája, amelyet képviselőtársam felvetett Európával kapcsolatban, és azok a statisztikák, amelyeket Görögországgal kapcsolatban mondtam Önöknek, véleményem szerint annak a neoliberális gazdasági modellnek a bukására vezethetők vissza, amelyet a Lisszaboni Szerződés is erősen pártol, és amely szerepel a 2020-ig szóló stratégia szövegében.
A következőt szeretném kérdezni Öntől: meg lehet-e állítani a szegénységben élő emberek számának növekedését olyan széttöredezett irányelvekkel, amelyek csak itt-ott tartalmaznak jótékonysági elemeket, vagy pedig dolgozzunk ki egy másfajta gazdaságpolitikát, olyat, amely a teljes munkaidős foglalkoztatásra épül, és amely egyúttal azt is jelenti, hogy felül kell vizsgálnunk az EU 2020-ig szóló stratégiáját?
László Andor
a Bizottság tagja. - Ha megengedi, a második kérdéssel kezdeném, és azt mondom, hogy valóban fontos lenne egy stabilabb makrogazdasági környezet megteremtése.
Az előző kérdésre adott válaszomban utaltam arra, hogy mennyire fontos az átfogó gazdaságpolitika a stabilabb környezet kialakításához, és valóban felül kell vizsgálnunk azt, amit a felszólaló az elmúlt évtizedek "neoliberális tendenciájának” nevezett. Az Európa 2020 számos kezdeményezést tartalmaz, melyek közül szeretném kiemelni a pénzügyi szabályozásról szóló fejezetet. Ez jelentős változást jelent az előző rendszerhez képest, és abból a szándékból ered, hogy stabilizáljuk a makrogazdasági környezetet, és ezáltal csökkentsük a szociális védelmi rendszerek és a foglalkoztatáspolitika támogatására hivatott fiskális rendszerekre nehezedő nyomást.
Ami a szociális védelmi rendszerekkel való visszaéléseket, valamint az ezen rendszerek hatékonyságát illeti, a válság valóban próbatételt jelent. A Bizottság annyit tehet, hogy alkalmazza a nyitott társadalmi koordinációs módszert, valamint a rendelkezésére álló elemző és jelentéskészítő eszközöket, és ezzel segíti a tagállamokat abban, hogy még nagyobb figyelmet tudjanak fordítani a szociális védelmi rendszerekre.
A válság idején jelentkező kihívás, ami a kérdésben is elhangzott, valamint az elkövetkező időszak nehézségei, amikor is számos tagállamnak szembe kell majd néznie a pénzügyi konszolidáció szükségességével, valóban próbatételt jelentenek majd, és nem lesz egyszerű újabb erőforrásokat találni a szegénység elleni harchoz. Ezért is fontos, hogy megosszuk egymással az eszközök hatékonyabb felhasználásával és a veszélyeztetett csoportok kezelésével kapcsolatos tapasztalatainkat.
Tárgy: A Kultúra program (2007-2013) értékelése
Az európai kultúra előmozdítására és hangsúlyozására irányuló erőfeszítések részeként az Európai Unió 2007-ben elfogadta a Kultúra programot, amelynek futamideje 2013-ig tart. A program teljes költségvetése mintegy 400 millió euró.
A program célkitűzései közé tartozik a tudatosság növelése a kultúra európai jelentőségű vonatkozásai tekintetében, valamint a kulturális ágazatban dolgozó személyek transznacionális mobilitásának előmozdítása.
Hogyan kívánja a Bizottság értékelni a programot a fent nevezett két cél elérése szempontjából?
Mutattak-e érdeklődést a tagállamok a Kultúra programban való részvétel tekintetében, vagy pedig a Bizottság úgy ítéli meg, hogy inkább új és dinamikusabb kezdeményezéseket kellene tenni a fent nevezett célok 2013-ra történő elérése érdekében?
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - (EL) Elnök úr! Ahogyan Papanikolaou úr mondta, a Kultúra Program célja az, hogy a közös kulturális örökségünk pártolásán keresztül gazdagítsa az európai polgárok kulturális élményeit. A Bizottság támogatja a kulturális együttműködést a szerzők között, a kulturális ágazatban dolgozók között és a programban részt vevő országok intézményei között azzal a céllal, hogy ösztönözze az európai nemzeti tudat kialakulását.
A Kultúra Program konkrét céljai között szerepel a kulturális ágazatban dolgozó emberek határokon átnyúló mobilitásának elősegítése, a művészeti és kulturális alkotások és termékek határokon átnyúló mozgásának ösztönzése, és a kultúrákon átnyúló párbeszéd támogatása. A Kultúra Program keretében 2009-ben például 749 pályázatot adtak be, és 256 tervet választottunk ki finanszírozásra, melyek közül 127-nek a fő célja a kulturális ágazatban dolgozók mobilitásának biztosítása volt.
A jogi alap szerint a program rendszeres külső és független értékelést igényel. 2009 júliusában a Bizottság felkért egy független vállalkozót arra, hogy értékelje a Kultúra Program első három évét (2007-2009) és - ami a legfontosabb - a program céljai, kezdeti eredményei és kezdeti hatásai közötti összhangot.
A vállalkozó elvégezte az értékelést a tervekből, a közelmúltban végzett értékelésekből és kutatásokból származó adatok és eredmények, valamint a kulturális ágazatban dolgozó kedvezményezettekkel és érdekeltekkel folytatott interjúk alapján. A végső jelentést ez év második felében fogja benyújtani. Ennek alapján a Bizottság el fogja készíteni a saját jelentését a program alkalmazásáról, és legkésőbb 2010. december 31-én be fogja ezt nyújtani az Európai Parlamentnek.
Felhívom a figyelmüket arra, hogy ez a program elsősorban nem a nemzeti hatóságoknak szól, hanem a kulturális ágazatban dolgozó embereknek. A kulturális ágazatban dolgozó emberek részvétele a tervekben viszonylag egyenlően oszlik meg a tagállamok között. A nemzeti hatóságok európai szintű szakértői csoportokban vesznek részt azzal a céllal, hogy kialakítsák a kapcsolódó programfejlesztési politikát.
Az Európai Parlament által elkészített, a művészek mobilitásáról szóló kísérleti tanulmányok 2008-ban és 2009-ben elindított első két fordulóját követően - továbbá szem előtt tartva a nyitott koordinációs módszer keretei között tartott tárgyalásokat - a Bizottság jelenleg értékeli az eddigi előrehaladást, és vizsgálja annak a lehetőségét, hogy tovább javítsa a jelenlegi program alkalmazását.
Később, mégpedig még az év vége előtt a Bizottság nyilvános konzultációs eljárást fog kezdeményezni annak érdekében, hogy 2014-től megnyissuk az utat az új Kultúra Program számára.
Georgios Papanikolaou
(EL) Köszönöm a válaszát, Biztos asszony. Úgy tudom, hogy ez az első alkalom, hogy Ön részt vesz ebben az eljárásban. Sok sikert kívánok Önnek a munkájában és bon courage!
Valóban fontos, hogy az európai polgárokat még jobban megismertessük azokkal a kulturális elemekkel, amelyek fontosak Európa számára, és amelyek hivatkozási pontokat jelentenek az európai kultúra és a közös értékek vonatkozásában. Úgy gondolom, hogy ez Görögország számára is rendkívül fontossá vált az elmúlt években, különösen - hogy egy kicsit tovább vigyem a vitát - annak súlya alatt, hogy a kulturális műemlékeket sokszor olyan célokra használjuk, amelyeknek semmi közük a kultúrához, és ezért sokan gúnyt űznek belőlünk. A német Focus magazinban megjelent cikkre gondolok, amelyben a milói Vénusz retusált képét közölték, valamint azokra az interneten megjelent cikkekre, amelyek az Akropoliszt romnak titulálják.
Attól tartok, hogy ez a gyakorlat már nem is számít kivételnek, ezért azt kérdezem Öntől, Biztos úr, hogy elítélte-e ezeket a gyakorlatokat, és a most tárgyalt program keretében, de nem csak azon belül, a Bizottság tervezi-e, hogy határozottabb, vagy ha szabad azt mondanom, agresszívebb politikát folytasson a kultúra elősegítése ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - (EL) Ha nem bánja, most inkább nem kommentálnám a különböző kiadványokban megjelent cikkeket, mert nem hiszem, hogy előbbre vinne minket az, ha ilyen cikkekre reagálnánk.
Én azt mondom, hogy az olyan kulturális műemlékek mint az Akropolisz, valamint Görögország és a tagállamok egyéb műemlékei az inspiráció és a kultúrákon átívelő gazdagság forrásai, az Európai Bizottság pedig éppen ma fogadott el egy új rendszert az Európai Unió főbb kulturális műemlékeinek - köztük az Akropolisznak - az osztályozásáról.
Úgy gondolom, hogy ez önmagáért beszél abban a vonatkozásban, hogy Európa hogyan gondolkodik a műemlékekről.
Tárgy: A tömegsportszervezetek megerősítése és finanszírozása az EU-ban
A tömegsportszervezetek nagyban hozzájárulnak az európai társadalmi élethez, kultúrához és az európai polgárok egészségéhez. A jelenlegi gazdasági légkörben azonban sok tömegsportszervezet anyagi nehézségekkel küzd. Milyen intézkedéseket tudna hozni a Bizottság a tömegsportok megerősítése és fejlesztésüknek a tagállamokban történő támogatása érdekében?
A Bizottság a közelmúltban zárta le a tömegsport finanszírozásával kapcsolatos nyilvános konzultációt. Tudna-e bővebb tájékoztatást adni a Bizottság e nyilvános konzultáció célját, és azt illetően, hogy mikor áll majd rendelkezésre több információ a konzultáció eredményeiről?
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - A Bizottság teljes mértékben elismeri a tömegsport szervezeteknek az európai társadalomban betöltött fontos szerepét.
Éppen ezért a sportról szóló 2007-es Fehér Könyv a sport társadalmi vonatkozásaira összpontosított, és számos intézkedést javasolt, többek között az egészségvédő fizikai tevékenység előmozdítását és a sport nevelő szerepének érvényesítését a társadalmi befogadásban és az önkéntességben, amelyeknek egy részét már meg is valósítottuk, más részüknek a megvalósítása pedig most van folyamatban.
Ugyanígy az EU-nak a 165. cikkben leírt, sporttal kapcsolatos új hatásköre is rávilágít a szektor sajátos jellegére, társadalmi és nevelési funkciójára és az önkéntes tevékenységre alapuló struktúráira.
Ez megadja tehát a jövőbeni EU-s intézkedések kereteit, és irányt mutat a sportnak az egész EU-ban történő támogatásához, valamint a sport európai dimenziójának kialakításához.
Az év későbbi részében a Bizottság kezdeményezéseket kíván javasolni a Lisszaboni Szerződésnek a sport terén történő megvalósításához. Ezekben figyelembe fogjuk venni azt az igényt is, hogy erősíteni kell a tömegsport ágazatot.
Tisztelt képviselőtársam arra is helyesen mutatott rá, hogy a tömegsport szervezetek nehézségekkel küzdenek a jelenlegi gazdasági környezetben. Az EU által a sport finanszírozásának útjában álló belső piaci akadályokról készített tanulmány, amelyet a Fehér Könyvben jelentettek be, és amely a tömegsport finanszírozására összpontosít, foglalkozik ezekkel a kihívásokkal. A tanulmánynak az a célja, hogy bemutassa a finanszírozás fő forrásait, meghatározza a különböző tagállamokban az eltérő sportágak esetében alkalmazott finanszírozási modelleket, valamint hogy elemezze a sport finanszírozását befolyásoló uniós szabályozási környezetet és nemzeti irányelveket.
Végezetül a tanulmány fel fog vázolni olyan hatékony üzleti modelleket, amelyek képesek megfelelni a jövőbeni kihívásoknak - például a gazdasági válságnak a közszektor költségvetésére és a szponzorálásra gyakorolt hatásainak -, és meghatározza, hogy hogyan lehet erősíteni a tömegsport szervezetek fejlesztését az Európai Unión belül.
A tömegsport finanszírozásáról szóló konzultációk, amelyeket a tisztelt képviselő említett, szintén e tanulmány keretében történtek. A konzultáció első eredményeit az érintettek egy konferencián ismerhették meg, amelynek a témája a tömegsport modelleknek a belső piacon történő fenntartható finanszírozása volt, és amelyet a tanulmány készítője szervezett február 16-án Brüsszelben.
A konferencia eredményeit hamarosan közzé fogják tenni a Belső Piac és Szolgáltatások Főigazgatóságának honlapján.
Liam Aylward
Szeretném megköszönni a Biztos asszonynak a válaszát. Örülök neki, hogy elkötelezett híve a tömegsport fejlesztésének, ahogyan azt az imént hallhattuk.
A Lisszaboni Szerződés ratifikálása következtében üdvözlöm azt a tényt, hogy az Európai Uniónak már a sport területén is vannak jogosítványai, és rendelkezik támogató költségvetéssel is. Fel tudná-e vázolni a Bizottság, hogy hogyan kívánja kialakítani az Európai Unió sport programját, másodszor pedig meg tudná-e mondani, hogy mikor várhatjuk az első közleményt a Bizottságtól ebben a kérdésben?
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Valóban az a szándékunk, hogy elősegítsük a sporttal kapcsolatos kommunikációt ezen a nyáron. Ezért még a nyári szabadságok előtt ki fogjuk adni a közleményt. Ez meg fogja határozni a kibővített együttműködés kereteit, a sportra vonatkozó új uniós szintű menetrendet, valamint a 2012-re és 2013-ra szóló kétéves EU-s sport program tervezetét.
Addig pedig természetesen, ahogyan Önök is tudják, folytatjuk a 2009-re, 2010-re és 2011-re vonatkozó sportprogramjaink végrehajtását, és igyekszünk nagy figyelmet fordítani a tömegsportra és a sport társadalmi vonatkozásaira. A 2009-es program már megkapta a jóváhagyást, ezt ebben az évben kell végrehajtani. A 2010-re vonatkozó programot is hamarosan jóvá fogjuk hagyni, mivel az néhány hónapon belül kész lesz.
Sajnos, mint Önök is jól tudják, a 2010-es költségvetést lefaragták 6 millió euróról 3 millió euróra. A 2011-es költségvetésünk viszont lehetővé teszi új intézkedések végrehajtását és új teszt anyagok alkalmazását a 2012-es és 2013-as program kidolgozása érdekében.
Piotr Borys
(PL) Elnök úr, Vassiliou asszony! Én is hálás köszönetemet szeretném kifejezni az új sportprogram megvalósítására vonatkozó nyilatkozatért, de szeretnék felvetni valamit ezzel kapcsolatban, ami a Kulturális és Oktatási Bizottságban is szóba került. Az új kulcsfontosságú képességekre gondolok, amelyekhez ma hozzáadhatjuk a sportot, a kultúra ismeretét és az Európai Unió ismeretét is. Vassiliou asszony! Szándékában áll-e részt venni abban a vitában, amely az Európai Unióban élő fiatalok kulcsfontosságú képességeinek új és igen fontos aspektusáról szól annak érdekében, hogy a sport, az Európai Unió és a kultúra ismerete, amelyek olyannyira fontosak az európai identitás kialakításában, szintén kellő hangsúlyt kaphassanak?
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Természetes, hogy amikor a sport társadalmi szerepéről beszélünk, akkor az oktatással és képzéssel kapcsolatos kérdések nagyon fontosak. Véleményem szerint az oktatás pedig mindennél fontosabb a közös európai identitásunk szempontjából. Ezt mindenképpen figyelembe fogjuk venni, amikor kidolgozzuk a hosszabb távra szóló sportprogramunkat.
Tárgy: Közúti halálesetek
Felvázolná a Bizottság, hogy mit kíván tenni a közúti halálesetek három fő oka (gyorshajtás, kábítószer-és alkoholfogyasztás, illetve nem megfelelő úthálózat) ellen?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - A 2010-ig szóló harmadik Európai Közúti Biztonsági Akcióprogram keretében számos intézkedést hajtottunk végre a gyorshajtás, valamint a kábítószer és alkohol hatása alatt történő vezetés ellen, továbbá a közúti infrastruktúra javítása érdekében. Számos intézkedésbe az Európai Parlamentet is bevontuk a közös döntési eljárás keretében. Természetesen azonban további erőfeszítésekre van szükség.
A Bizottság jelenleg a következő évtizedre szóló Európai Közúti Biztonsági Stratégián dolgozik. Ebben hangsúlyozni fogja a szabályok betartásának megfelelő érvényesítését és a veszélyes viselkedésre, főként az ittas vezetésre és a gyorshajtása vonatkozó szankciók foganatosítását. A tagállamok polgárai nem értik, hogy más EU-s állampolgárok ellen miért nem alkalmazunk szankciókat, ha megsértik a törvényt. Ennélfogva sürgősen folytatnunk kell a határokon átnyúló végrehajtásra vonatkozó irányelvről szóló tárgyalásokat, amelyek megkapták az Európai Parlament teljes támogatását, de a Tanács leállította őket. A Bizottság eltökélten tovább kívánja vinni ezt a javaslatot.
Az ellenőrzés és a szankciók mellett azonban az oktatás és a tájékoztatás is olyan területek, amelyekre a Bizottság nagy hangsúlyt fog helyezni. Konkrét intézkedéseket kell javasolni az alkohollal és a sebességgel kapcsolatban, például alkoholzár alkalmazása bizonyos járművek esetén vagy szigorúbb követelmények a friss jogosítvánnyal vezetők esetében. A kábítószer hatása alatt történő vezetés is egyre nagyobb problémát jelent. A Bizottság azt várja a folyamatban lévő DRUID kutatási projekttől, hogy konkrét intézkedési ötleteket adjon. Ami az infrastruktúrát illeti, az Európai Parlament és a Tanács elfogadtak bizonyos törvényeket a transzeurópai úthálózathoz tartozó utak és alagutak biztonságos kezeléséről és biztonsági követelményeiről.
A Bizottság természetesen szorosan figyelemmel fogja kísérni ezen törvények megfelelő megvalósítását a tagállamokban. A közúti infrastruktúra biztonságának kérdése azonban nem korlátozódik a fő transzeurópai utakra; a közúti halálesetek 56%-a vidéki utakon történik. A Bizottságnak tehát meg kell vizsgálnia, hogy a jelenlegi törvényeket ki lehet-e terjeszteni a tagállamok másodrendű úthálózatának biztonságos üzemeltetésére is. Végül pedig a Bizottság azt is ellenőrzi, hogy az EU-s finanszírozást vagy hiteleket igénybe vevő infrastrukturális projektek figyelembe veszik-e a közúti biztonsági követelményeket.
Azt is alá kell húznom, hogy a közúti biztonság az EU intézményinek, a tagállamoknak, a helyi és regionális hatóságoknak és szervezeteknek, valamint természetesen a polgároknak a közös felelőssége. A maximális hatékonyság elérése érdekében a megoldásoknak a konkrét problémára kell választ adniuk. A következő Európai Közúti Biztonsági Stratégia számos intézkedést fog javasolni ezen elv alapján. A fő cél az, hogy létrehozzunk egy közös európai közúti biztonsági térséget, amely részét képezi majd az egységes európai szállítási térségnek, ahol minden európai polgár ugyanazt a biztonsági szintet élvezheti majd egész Európában.
Jim Higgins
(GA) Elnök úr! Én is szeretném köszönetemet nyilvánítani a Biztos úrnak. Őt hallgatva egyértelművé vált, hogy sok munkát végeztek a gyorshajtásnak és az ittas vezetésnek a közúti balesetekben játszott szerepével kapcsolatban. Az is világossá vált azonban, hogy ezekben a balesetekben a kábítószerek hatását nem vizsgáljuk. Az alkohol vagy a kábítószerek hatása alatt történő vezetés az Európai Unióban minden évben a balesetek közel 25%-áért felelős. Ezekben a balesetekben évente 10.000 ember veszti életét.
A kábítószerekkel kapcsolatban azonban többet kell tennünk, mert egyértelmű, hogy ezek is a közúti balesetek fő okozóiként és így a halálos áldozatokat követelő balesetek fő okaként tarthatók számon. Azt javaslom a Biztos úrnak, hogy tegyünk ebben az ügyben még többet.
Üdvözlöm a kutatásokat, de többet kell tennünk azért, hogy hatékonyak is legyenek.
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - Természetesen teljes mértékben osztom az aggodalmát. A kábítószerekkel az a gond, mint ahogy Ön is jól tudja, hogy miközben az ittas vezetők kiszűrésére viszonylag fejlett eszközök állnak rendelkezésünkre, a kábítószeres befolyásoltságot sokkal nehezebb tetten érni. Mindenképpen kutatásokat kell végeznünk annak érdekében, hogy megtaláljuk az ehhez szükséges technológiát, mert ma ezt a jelenséget a rendőrség csak ránézésre állapítja meg, és ennek alapján küldi a vezetőt orvosi vizsgálatra, így csak ott derülhet ki a probléma. Ennél biztosan többre lenne szükség.
Zigmantas Balčytis
(LT) Köszönöm a probléma megoldására vonatkozóan beadott javaslatokat. Azt szeretném kérdezni, hogy Ön egyetért-e azokkal a tanulmányokkal, amelyek kimutatták, hogy a mobiltelefonok használata vezetés közben ugyanannyira lecsökkentheti a vezető reakcióidejét, mintha alkohol vagy kábítószer befolyása alatt vezetne. A másik kérdésem a nehéz áruszállító járművekre vonatkozik. Ezek nagy kockázatot jelentenek, különösen a sötétedés utáni órákban, és mint Önök is jól tudják, a nehéz áruszállító járművek tönkreteszik az utakat is, ami szintén hozzájárul a balesetek számának emelkedéséhez. Nem gondolja-e, hogy arra kellene törekednünk, hogy az árut ne közúton, hanem vasúton szállítsuk?
Nikolaos Chountis
(EL) Biztos úr! A most tárgyalt téma, amelyet a képviselőtársam érintett a kérdésében, rendkívül súlyos. Amit mi "közúti balesetnek” nevezünk, az szerintem számos okra vezethető vissza, és ezek sok halálesetnek is a valós okai Európában.
Ennélfogva két konkrét kérdést szeretnék feltenni Önnek:
Először is, mivel a legtöbb karambol a városokban történik, és az áldozatok többsége gyalogos és kerékpáros, Ön szerint milyen kezdeményezéseket kellene tennünk annak érdekében, hogy megvalósítsuk a "zéró irányelvet”, vagyis azt, hogy ne legyenek áldozatok a városokban, különösen figyelmet fordítva az iskolákra, kerékpárutakra és hasonlókra?
A második kérdésem pedig a következő: mit szándékoznak tenni annak érdekében, hogy igazságot szolgáltassunk az áldozatoknak és családjaiknak a fenti irányelv keretében annak érdekében, hogy ezzel is elősegítsük a balesetek megelőzését?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - A szállítási módok átrendezése abban az értelemben, hogy az áruk vasúton történő szállítását részesítsük előnyben, természetesen a Bizottságnak is egyértelmű preferenciája, és már évtizedek óta törekszünk erre. Meg kell végre találnunk és meg kell szüntetnünk azokat az akadályokat, amelyek nem teszik lehetővé, hogy teljes mértékben kihasználjuk a vasutat. Sok tennivaló van, és úgy gondolom, hogy a jelenlegi Bizottság hivatali ideje alatt előre tudjuk vinni az ügyet valamennyire.
Rá kell mutatnom, hogy a mobiltelefonok használata tilos vezetés közben, legalábbis néhány országban, köztük az én hazámban is.
Ami a közúti balesetek sérültjeit és halálos áldozatait illeti, ez a Bizottság az akciótervében azt az ambiciózus célt tűzte ki maga elé, hogy a halálos áldozatok számát 50%-kal csökkenti. Ezt nem értük el, de jelentősen csökkent a halálesetek száma.
Ez természetesen az európai intézmények közös erőfeszítéseinek az eredménye volt, mindenekfelett pedig a tagállamok érdeme. Az én hazámban például a halálesetek száma még ennél is nagyobb mértékben csökkent ebben az évtizedben - majdnem a harmadára. Még mindig lehetne csökkenteni az áldozatok számát, és bár nulla számú baleset soha nem lesz, az áldozatok számának csökkentése érdekében sokat tehetünk. Természetesen ez nagyon összetett kérdés, amibe beletartozik az alkoholfogyasztás mellőzése, a jobb útviszonyok, a jobb feltételek, az oktatás és a képzés - mindezek pedig együttesen.
Elnök
Mivel a következő kérdések azonos témával foglalkoznak, ezért együtt tárgyaljuk őket:
Tárgy: A buizingeni vasúti baleset és az elektronikus biztonsági rendszer
A 2010. február 15-én a belgiumi Buizingenben történt súlyos vasúti balesetet egy olyan elektronikus biztonsági rendszer hiányának tulajdonítják, amely tilos jelzésen történő áthaladáskor automatikusan aktiválja a vonat fékrendszerét.
Az egyes tagállamokban már évek óta meglévő nemzeti automata vonatbiztosító (ATP) rendszerek mellett az Európai Vasúti Forgalomirányítási Rendszer (ERMTS) bevezetése irányába végzett munka is nagy léptekkel halad.
Milyen mértékben és mennyi ideje szerelik fel a különböző tagállamok vasútvonalaikat és vonataikat nemzeti ATP-rendszerekkel?
Hogyan áll az ERMTS bevezetésének ügye a különböző tagállamokban (vonatokon és vasútvonalakon egyaránt)?
A nemzeti vasútbiztosító rendszerekkel még nem rendelkező tagállamok számára megéri-e még ilyen rendszerekbe beruházni, tekintettel az ERMTS folyamatban lévő bevezetésére és az átállással összefüggő jelentős beruházásra?
Hogyan hárítható el annak veszélye, hogy esetlegesen a vasúti infrastruktúrát felszerelik az ERMTS rendszerrel, a vonatokat azonban nem vagy fordítva?
Felmerül-e ez a probléma jelenleg, például a Liège-Aachen vonalon közlekedő intercity-forgalom esetében?
Milyen tanulságokat lenne indokolt levonnunk ebből a balesetből a vasutak európai liberalizálásával összefüggésben?
Tárgy: A február 15-i buizingeni szörnyű vasúti karambol okai
Ki tudja-e a Bizottság mutatni, hogy a liberalizáció befolyásolta-e a biztonságot?
2008 júniusában a Bizottság indokolással ellátott véleményt küldött Belgiumnak, amelyben hivatalosan bírálta a belga vasutak három részből álló felépítését. Megszülettek-e azóta a Bizottság kifogásai nyomán szükséges válaszlépések? Milyen módon?
Mióta áll rendelkezésre az európai ERTMS-szabvány? Történt-e bármilyen késés a bevezetés tervezett időpontjához képest? Amennyiben igen, mik voltak e késés okai, és milyen kiigazító intézkedéseket hozott a Bizottság?
Akadályozta-e az európai szabványról folyó vita a vasúttársaságokat abban, hogy a belföldi útvonalak biztonságát garantáló saját rendszereket vezessenek be? Mióta állnak rendelkezésre az ilyen nemzeti rendszerekre vonatkozó specifikációk? Az EU 27 tagállamából hány országban létezik már ilyen nemzeti rendszer és mióta? Melyek a legjobban teljesítő országok?
Az EU 27 tagállamához képest milyen Belgium helyzete a vasúthálózat biztonsága szempontjából?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - A február 15-i buizingeni vonatbaleset megrázó tragédia volt, és a súlyos baleset utólagos vizsgálata kapcsán számos technikai és politikai kérdést lehet feltenni a vasúti biztonsággal kapcsolatban.
A beleset okait még nem tudjuk pontosan, a műszaki vizsgálat pedig az EU Biztonsági Irányelvében foglalt rendelkezéseknek megfelelően megkezdődött. Ezt a belga vizsgáló hatóságoknak kell elvégezniük. Az Európai Vasúti Ügynökség szakemberei már néhány órával a baleset után csatlakoztak a vizsgálatot végző belga csapathoz.
Szeretném hangsúlyozni, hogy amíg a baleset okait nem tisztáztuk, hiba lenne bármilyen következtetést levonni.
Mint ahogyan azt a vasúti balesetek esetében már megszoktuk, megjegyzések hangzanak el azzal kapcsolatban, hogy összefüggés áll fenn az európai szabályok, illetve szabályzatok és a balesetek között. Először is szeretném nagyon világosan leszögezni, hogy nyitott a piac. Azontúl, hogy a vasúti teherfuvarozási ágazat megnyílt a verseny számára, és kidolgoztuk annak a feltételeit, hogy különválasszuk az infrastruktúra kezelőinek és a vasúti vállalkozásoknak a tevékenységét, szigorú szabályrendszert vezettünk be a vasúti biztonságra és a felek együttműködésére vonatkozóan. Szoros figyelemmel kísértük a vasúti ágazat megnyitását a verseny előtt, hogy az semmiképpen se gyakoroljon kedvezőtlen hatást a biztonságra, és minden jel arra mutat, hogy ez nem is történt így.
Én nem látok összefüggést a baleset és a 2008-ban Belgiumba küldött indoklással ellátott vélemény között, amely arról szólt, hogy az infrastruktúra kezelői és a vasúti vállalkozások nem függetlenek egymástól.
Minden olyan felvetés, amely szerint kapcsolat áll fenn a vasúti biztonsági szintek és a vasúti piac megnyitása között, szerintem csak ürügy arra, hogy eltérítse a vitát a baleset valós okairól.
Ebben a vonatkozásban felvethetjük a nemzeti és az európai vasúti irányító rendszerek egymás mellett való létezésének kérdését. Ma több mint 20 különböző nemzeti rendszer használatos Európában, ezek biztosítják a vonatok biztonságos közlekedését. A különböző nemzeti rendszerek inkompatibilitása nagy problémát jelent a nemzetközi vonatok számára, mert vagy mozdonyt kell cserélni minden határon, vagy többféle fedélzeti rendszerrel kell felszerelni őket.
Ebből kifolyólag európai szintű használatra megterveztek és kifejlesztettek egy egységes rendszert, amelynek a telepítése jelenleg folyik a főbb európai nemzetközi vonalakon, illetve vonatokon. A rendszer neve ERTMS, azaz Európai Vasúti Forgalomirányító Rendszer.
Ami az időzítést illeti, a legtöbb nemzeti rendszert az 1980-as évek elején fejlesztették ki, ám az alkalmazásuk hosszú és költséges folyamat. A legtöbb olyan országban, ahol használják ezeket, a nemzeti hálózatnak és a mozdonyoknak csak egy részét szerelték fel vele eddig, és még ez a részleges felszerelés is kb. 20 évig tartott.
Az ERTMS specifikációi 2000 óta rendelkezésre állnak. 2000 és 2005 között számos kísérleti projektet hajtottak végre, és 2005 óta sok ERTMS rendszerrel felszerelt vonalat vettek használatba.
Jelenleg 10 tagállam rendelkezik ERTMS rendszerrel, és szinte minden tagállamban folynak erre irányuló projektek. Belgiumban például az Aachen és Liège közötti vonalat már felszerelték ezzel a rendszerrel, és az itt közlekedő intercity vonatok is ezt használják.
Az ERTMS tehát valószínűleg együtt fog élni a nemzeti rendszerekkel még kb. 20 évig. Néhány tagállam előbb élvezheti majd az európai rendszer előnyeit, mint mások. Tudjuk például, hogy az olasz és a spanyol nagysebességű hálózaton már majdnem teljesen felszerelték a rendszert, és Luxemburg hagyományos vonalain is majdnem teljes a kiépítés, miközben 15 tagállamban még csak kísérleti vonalak vagy projektek léteznek.
Azt is tudni kell, hogy az automata vonatvédelmi rendszerek csak egy elemét alkotják a hálózati biztonságnak. A megfelelő képzés, az alapos karbantartás és a vasúti átjárók jobb védelme szintén fontos összetevői a biztonságnak.
Ha szélesebb körben megvizsgáljuk a biztonsági mutatókat, az összesített adatok azt mutatják, hogy az európai vasúti biztonsági szabványok általában nagyon magasak.
Ivo Belet
(NL) Elnök úr, Biztos úr! Ennek a tragédiának a tanulságai valóban a belga szolgáltatókra, illetve a belga kormányra tartoznak. Nem véletlen, hogy a belga parlamentben hamarosan megkezdi a munkáját egy speciális vizsgáló bizottság.
Még egy kérdésem van Önhöz, Biztos úr. Mi a véleménye az eset szociális vonatkozásairól, a vasutasok és különösen a vonatvezetők túlterheltségéről? Nem kellene-e ezt jobban megvizsgálnunk, és nem kellene-e európai szabályokat bevezetnünk ezen a téren, tekintettel arra, hogy a személyszállításban fennálló verseny az elkövetkező években várhatóan csak erősödni fog?
Frieda Brepoels
(NL) Szeretném hálás köszönetemet kifejezni a Biztos úrnak azért, hogy válaszolt számos konkrét kérdésre. Az egyik kérdésemre azonban nem válaszolt, mégpedig azzal kapcsolatban, hogy a Bizottság indoklással ellátott véleményt küldött Belgiumba 2008-ban. 2009-ben ismét megállapítást nyert, hogy a belga vasúti infrastruktúra kezelője (Infrabel) nem független a belga nemzeti vasúttársaságtól (SNCB) és a holding cégtől. Azt is szeretném tudni, hogy a Bizottság még mennyi időt fog adni az SNCB-nek arra, hogy ténylegesen elvégezze a szükséges átszervezési feladatokat?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - Nézzük először az üzemeltetőket és a szociális kérdéseket. Ezt részletesen meg tudjuk vizsgálni, és elemezni tudjuk a helyzetet, mert ha nagyobb a verseny, és nagyobb a forgalom, akkor természetesen nagyon komolyan kell vennünk a szociális vonatkozásokat is. Vannak már különböző szabályaink, például a repülőgépek pilótáival kapcsolatban. Bizonyára ismerik a közúti közlekedésben alkalmazott Vezetési Idő Irányelvet. Valami hasonló ellenőrzést kellene bevezetni minden vezető vezetési idejére vonatkozóan, többek között a mozdonyvezetők esetében is.
Úgy gondolom tehát, hogy nagyon komolyan meg kell vizsgálnunk ezt a kérdést. Mindenhol vannak nemzeti törvények is ezzel kapcsolatban, és ezek a kérdések elsősorban a nemzeti jogrendszerekre tartoznak, de mindenképpen foglalkoznunk kell velük.
Említettem, hogy 2008-ban a Bizottság indoklással ellátott véleményt adott át Belgiumnak azzal kapcsolatban, hogy nem lát garanciákat arra, hogy az infrastruktúra kezelői a vasúti vállalkozásoktól függetlenül működnének a lényeges funkciók, a vágányok kiosztása és a használati díjak vonatkozásában. A belga hatóságok válaszoltak erre, és a Bizottság szolgálatai ezt a választ elemzik annak érdekében, hogy javaslatot tudjanak tenni a következő intézkedésekre.
Visszatérve azonban a vasúti balesetre, ez olyan tragikus esemény volt, amelyet el kellett volna kerülni, de soha nem lesz olyan hely a világon, ahol egyáltalán nem történik baleset. Ez nagyon összetett kérdés. Gondolom, hogy a vizsgálat konkrét választ fog adni arra a kérdésre, hogy mi okozta a balesetet, ami sokszor több tényező tragikus kombinációja, beleértve az emberi tényezőt is. A XIX. századtól kezdve mindenki tudja, hogy a piros lámpa azt jelenti, hogy meg kell állni. Ez azonban nem jelenti azt, hogy egyszerű választ tudunk adni a kérdésre, hogy miért következett be ez a baleset.
Piotr Borys
(PL) Kallas úr! Azt hiszem, hogy le kellene vonnunk a megfelelő következtetéseket ebből a tragédiából. Egy nagyon részletes eljárás természetesen ki fogja deríteni, hogy az emberi tényező volt-e a hibás, vagy esetleg a berendezések vagy a megfelelő rendszer hiánya okozták a szerencsétlenséget. Az Ön véleménye szerint mikor lehet majd használatba venni az ERTMS rendszert, és nem gondolja-e, hogy a vasúti utas- és teherszállítás liberalizálásával együttesen a szolgáltatás és a berendezések minőségét egyértelműen ellenőrző rendszert le kellene választanunk a nemzeti rendszerektől?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - A terv úgy szól, hogy 2015-ig telepíteni kell az ERTMS rendszert a főbb európai vasúthálózatokon, tehát létezik határidő, és addigra szerintünk a telepítés be is fog fejeződni. Azonban ez nem jelenti azt, hogy minden vonal, különösen a regionális vonalak, ilyen magas színvonalú berendezéseket kapnának, tehát még mindig szükség lesz más rendszerekre is. A telepítési terv a regionális vonalak vonatkozásában is létezik, de költséges lenne a működtetése, és nagy befektetést igényelne.
Jó ötletnek tartom, hogy vezessünk be egy európai rendszert a minőség mérésére. Amikor arról beszélek, hogy egységes egészként fejlesszük az európai közlekedést, és ezt akár hívhatnánk egységes európai közlekedési térségnek is, akkor ez természetesen azt jelenti, hogy össze kell hangolnunk a minőségi követelményeket, és hogy a szolgáltatások minőségét nagyon magas szinten kell tartanunk.
Tárgy: A téli és nyári időszámítás
Kifejtené-e a Bizottság, hogy a folyamatban lévő tanulmányok szerint indokolt-e az órákat évente kétszer átállítani, ami jelentős mértékben zavarja az Európai Unió polgárainak mindennapi életét?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - Természetesen. 2001 januárja óta rendelkezünk egy irányelvvel, hiszen a Tanács és a Parlament akkor fogadta el az Európai Unióban alkalmazandó nyári időszámítással kapcsolatos irányelvet. Ez az irányelv összehangolja a nyári időszámítás alkalmazását az EU-ban. 1980 óta, amikor az első nyári időszámítási irányelvet elfogadtuk, ez már a kilencedik irányelv.
A fenti irányelvekkel összhangban a Bizottság 2007-ben benyújtott egy jelentést a nyári időszámítási rendszer hatásairól. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottság rendelkezésére bocsátott információk szerint a nyári időszámításnak nincs negatív hatása, és hogy ez az időszámítás eredményezett némi energia-megtakarítást. A jelenlegi rendszer nem jelent problémát az Európai Unió tagállamai számára. Egyetlen tagállam sem kérte soha, és a jelentés kiadása óta sem kérelmezte, hogy módosítsuk a jelenlegi rendszert.
Keresve sem találna a tisztelt képviselő nálam alkalmasabb személyt e kérdés megválaszolására, és nem azért, mert én vagyok a felelős a közlekedésért, hanem azért, mert tagja voltam annak az észt kormánynak, amely pontosan azt tette, ami a kérdés mögött rejlik. Először 1999-ben, majd 2000-től folyamatosan eltöröltük az óra átállítását. Változtattunk a rendszeren, és egyetlen időszámítást hagytunk meg. 2002-ben visszakoztunk, és ismét bevezettük a nyári időszámítást. Ezért aztán nagyon személyes tapasztalatokkal rendelkezem a témában.
Két kellemetlen tényező merült fel, amelyek miatt a 2000-ben bevezetett rendszer rendkívül népszerűtlenné vált. Az egyik tényező az volt, hogy a nappali világosság este megszűnik. A reggelek ugyan világosak, de reggelente semmit sem tudunk kezdeni a sok napfénnyel. Este viszont túl korán sötétedik, és amikor hazamegyünk a munkából, és sportolni szeretnénk, vagy éppen kimenni a gyerekekkel, már este van. Az embereknek ez egyáltalán nem tetszett.
A második gond pedig az volt, hogy teljes zűrzavar alakult ki a menetrendekkel és a külföldi utazások programjaival kapcsolatban, ahogyan azt Önök is elképzelhetik. Visszaállítottuk tehát a jelenlegi nyári időszámítást, és ismét kétszer állítjuk át az órát. Az emberek elégedettek, és azóta fel sem merült ez a kérdés.
Jacek Włosowicz
(PL) Elnök úr, Kallas úr! Felmerült bennem némi kétely azzal kapcsolatban, hogy néhány európai ország, például Nagy-Britannia más időszámítást használ, mint a kontinentális Európa, és hogy ott az óraátállítás hiánya nem okoz semmi problémát. Nem arról van-e szó végső soron, hogy az időszámítás egyetlen időzónára történő egységesítése egész Európában csak a közlekedés szempontjából lenne előnyös?
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - Mint mondottam, vannak személyes tapasztalataim, és nem látok okot arra, hogy megint elkezdjük a rendszert módosítani, vagy hogy változtassunk ezen a rendszeren. Ez túlságosan is bonyolulttá válhat.
Tárgy: A szabadság és biztonság egyensúlya
Az Európai Unió sok országában a terrorizmus általi fenyegetettség kapcsán kialakult készenlét a polgári szabadságjogok ijesztő megnyirbálásához vezetett. A társadalmi szerződés egyik alapelve, hogy a kormánynak a polgárok jogainak korlátozását minden esetben alá kell tudnia támasztani, világosan és megcáfolhatatlanul megmutatva, hogy a korlátozás a nemzet általános biztonságát szolgálja. Úgy látszik azonban, hogy a bizonyítás terhe a biztonsági intézkedéseket végrehajtó hatóságokról a polgárokra szállt.
Egyetért a Bizottság ezzel a meglátással? Hogyan fog hozzálátni a Bizottság a szabadság és a biztonság közötti egyensúly helyreállításához?
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Az alapvető jogok védelmére és támogatására nem úgy kell tekinteni, hogy azok ellentétben állnak a terrorizmus folyamatos veszélye elleni harccal: ezeknek együtt kell járniuk. A terrorizmus elleni intézkedéseket a törvényes rend és az alapjogok teljes tiszteletben tartásával kell meghozni, ahogyan ezt az Európai Unió szintjén az Európai Unió Alapjogi Chartája megfogalmazza.
Itt nem kompromisszumról van szó vagy arról, hogy az egyik követelményt előtérbe helyezzük a másik rovására; mind a kettőt biztosítanunk kell, de természetesen úgy, hogy ne sérüljenek az alapjogok.
Az alapjogok betartása nem zárja ki a hatékony biztonsági intézkedéseket, és ezt egyébként elismerték a Stockholmi programban is, amely felszólítja az európai intézményeket, hogy biztosítsák, hogy a terrorizmus elleni harchoz felhasznált minden eszköz teljes mértékben tiszteletben tartsa az alapjogokat. Úgy gondolom tehát, hogy meg kell találnunk a helyes egyensúlyt, ami nem billenhet fel egyik oldal javára sem.
Gay Mitchell
Én azt mondom, hogy ne bánjunk kesztyűs kézzel sem a terroristákkal, sem a bűnözőkkel. Nekem ezzel az égvilágon semmi gondom nincsen, inkább az aggaszt, hogy mi mint parlamenti képviselők nem hangsúlyozzuk eléggé - sem az Európai Parlamentben, sem a tagállamokban -, hogy ezt olyan módon szeretnénk megtenni, ami védi a lakosságot, nem pedig hátba támadja őket, vagy aláássa a magánéletüket, és hogy védenünk kell az adatokat és a polgárok magánéletét oly módon, hogy az ártatlan és törvénytisztelő polgárokat ne zaklassa az állam. Erre mindenképpen oda kell figyelnünk.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Teljes mértékben egyetértek a tisztelt képviselővel. Tudják a meghallgatásomból és a korábbi, távközlési biztosként végzett tevékenységemből is, hogy az adatvédelemre nagyon nagy figyelmet fordítok.
Elhatároztam, hogy megreformáljuk az 1995. évi Adatvédelmi irányelvet, és a modern technológiához igazítjuk, de azt is nagyon világossá tettem, hogy azért nem adhatunk ki adatokat, mert meg kell védenünk a társadalmat. Az egyén személyes adatait nem lehet más intézkedésekkel veszélyeztetni.
Láttam, hogy a Parlament hogyan vitatta és szavazta meg a SWIFT kérdést. A Bizottság figyelembe fogja venni a Parlament véleményét az új mandátum kidolgozásakor annak érdekében, hogy legyen új SWIFT megállapodásunk az amerikai partnereinkkel: olyan megállapodás, ami egyensúlyban tartja a magánélethez való jogot és a terrorizmus elleni harcot.
Tárgy: Az önkéntességről szóló zöld könyv
Az önkéntesség értékére vonatkozó ismereteknek az EU területén történő növelése érdekében fontolóra venné-e a Bizottság az önkéntesség európai évének megünneplésére irányuló kezdeményezéssel összefüggésben egy, az önkéntességről szóló átfogó zöld könyv kidolgozását, amely az önkéntes tevékenység előmozdítását, elismerését és értéke növelését célozná?
E zöld könyv kidolgozásán túlmenően fontosnak tartaná-e a Bizottság szinergiák kiépítését más nemzetközi szervezetekkel, például az ILO-val és az ENSZ-szel, a Johns Hopkins Egyetem és az ILO közötti, az önkéntesség mérésére vonatkozó projekttel és az ENSZ nonprofit társaságokra vonatkozó kézikönyvével kapcsolatosan?
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnézést kérek, nálam nincs ilyen kérdés. Sok kérdés van előttem, de ez nincs itt.
(Az Elnök javasolta, hogy a kérdést írásban válaszolják meg.)
Marian Harkin
Tökéletesen megfelelő lesz, ha a Biztos úr írásban válaszol majd..
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnézést kérek. Valami szervezési hiba történhetett.
Marian Harkin
Remélem, hogy a Biztos úr alaposan meg fogja vizsgálni a javaslatomat, tekintettel arra, hogy 2011 az Önkéntesség Európai Éve lesz, és talán megvizsgálja annak a lehetőségét is, hogy egy zöld könyvet készítsen erről a témáról az önkéntes csoportokkal és másokkal történő konzultáció után. Azt is remélem, hogy az önkéntességnek a tagállamokban történő mérésére alkalmazni fogják vagy az ILO kézikönyvet vagy az ENSZ kézikönyvet.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Biztosíthatom a tisztelt képviselőt, hogy az önkéntességgel kapcsolatban - ami nagyon fontos kérdés, és a Bizottság is dolgozik rajta - meg fogja kapni a megfelelő válaszokat a kérdéseire.
Tárgy: Hagyományosan honos kisebbségek
Milyen lehetőségeket lát a Bizottság a Lisszaboni Szerződésben és az EU Alapjogi Chartájában arra, hogy stratégiát dolgozzon ki a hagyományosan honos népcsoportok és kisebbségek védelmére és támogatására, és milyen konkrét lépéseket tervez?
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Önök is tudják, hogy az egyik érték, amelyre az Európai Unió épül, az azon emberek jogainak tiszteletben tartása, akik a kisebbségekhez tartoznak, a Lisszaboni Szerződés életbe lépésével pedig ez explicit módon szerepel a szerződés 2. cikkében. Az Alapjogi Charta 21. cikke egyértelműen megtilt minden diszkriminációt nyelvi alapon vagy azon az alapon, hogy valaki valamely etnikai kisebbséghez tartozik. A Bizottság a saját hatáskörén belül biztosítani fogja, hogy ezeket az alapvető jogokat az EU törvényei is tiszteletben tartsák akkor is, amikor a tagállamok végrehajtják az EU törvényeket.
Az EU törvényei és az EU programjai számos olyan elemet tartalmaznak, amelyek hozzájárulhatnak a kisebbséghez tartozók helyzetének javításához; a Bizottság kombinálni kívánja ezeket az eszközöket annak érdekében, hogy szembeszálljon a nehézségekkel, beleértve a diszkriminatív lépéseket is, amelyek valószínűleg érintik a kisebbséghez tartozókat.
Önök azzal is tisztában vannak, hogy léteznek diszkriminációellenes törvények is az EU-ban, amelyek segítségével egyenlő bánásmódot biztosíthatunk a kisebbséghez tartozók számára, és hogy a Bizottság elfogadott egy új irányelvre vonatkozó javaslatot, amelyet jelenleg tárgyalnak, és amely erősítené a diszkrimináció elleni védelmet vallási és hitbeli vagy fogyatékossági alapon, illetve kor és nemi hovatartozás alapján a foglalkoztatás, valamint a munkahelyeken kívüli területeken is.
A Tanács kerethatározata arról, hogy a rasszizmus és az idegengyűlölet bizonyos formái és kifejezései ellen a büntetőjog segítségével harcoljunk, szintén arra szolgál, hogy a faj, szín, vallás, származás vagy nemzeti és etnikai hovatartozás által kiváltott gyűlöletbeszédet és a gyűlöletbűnöket minden tagállamban büntessék. A Bizottság a lehető legszorosabban figyelemmel kívánja kísérni ennek a kerethatározatnak a megvalósítását, és ebből a célból felállított egy nemzeti szakértőkből álló csoportot.
Ebben a feladatban az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége is kulcsszerepet játszik, és nagy segítséget nyújt a Bizottságnak, itt megemlíthetjük az Európai Tanács Regionális és Kisebbségi Nyelvi Chartáját, valamint a nemzeti kisebbségeket védő konvenciók rendszerét.
Szeretném még elmondani a tisztelt képviselőtársamnak, hogy remélem, hogy még több tagállam követi majd azok példáját, akik már aláírták és ratifikálták ezeket a fontos konvenciókat.
Bernd Posselt
(DE) Biztos úr! Ez az utolsó gondolat pontosan arra vonatkozik, ami engem is aggaszt. Szeretném még egyszer megkérdezni: rendelkezésre állnak-e pozitív diszkriminációs eszközök a hagyományosan honos népcsoportok érdekében? Az ő számukra is ugyanúgy stratégiákat kellene kidolgoznunk, mint mások számára.
Másodszor pedig, a Bécsben működő Alapjogi Ügynökség a felelőse-e ennek a témának is, és hogyan tartják a kapcsolatot a polgári társadalommal? Ez jelenleg is folyamatban van természetesen, de a hagyományos kisebbségeket is bevonják-e? Nincs annál nagyobb igazságtalanság, mint amikor nem egyenlő csoportokat egyenlő módon kezelnek.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Egyetértek a tisztelt képviselőtársammal. Nincs annál nagyobb igazságtalanság, mint amikor nem egyenlő csoportokat azonos módon kezelünk.
Valóban át kell gondolnunk, hogy a rendelkezésünkre álló szűkös erőforrásokat hogyan tudnánk tevőleges és intelligens módon felhasználni.
Az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége természetesen kitűzött bizonyos célokat, de ha a Parlament vagy a Bizottság kéri az Ügynökséget, hogy végezzen el egy adott feladatot, akkor az Ügynökség még biztosabban megteszi azt.
Kérem tehát képviselőtársamat, hogy adja át nekem azokat a kérdéseket, amelyeket fel szeretne tenni az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének, és megnézem, mit tehetek ebben az ügyben.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr! Tökéletesen értem az idővel kapcsolatos követelményeket. Csak szeretném hangsúlyozni, hogy mennyire nagy szükség lenne arra, hogy egy külön évet szenteljünk a nők elleni erőszaknak és azoknak a tabutémáknak, amelyek még mindig fennállnak ezzel a kérdéssel kapcsolatban.
Túl sok nő esik ugyanis erőszak áldozatául, ami gyakran természetesen fizikai erőszak, de ugyanúgy lehet szóbeli vagy pszichológiai erőszak is. Ráadásul gyakran a családi környezeten belül történik mindez, és az érintett nők szégyellik ezt bevallani. Ha ennek a problémának szentelnénk egy évet, akkor biztosan elősegíthetnénk, hogy ez a még mindig tabunak számító jelenség visszaszoruljon, és hatékonyabban tudjunk fellépni a nők elleni erőszak ellen.
Elnök
Azokat a kérdéseket, amelyekre idő hiányában nem tudtunk válaszolni, írásban fogjuk megválaszolni (lásd a mellékletet).
Ezzel lezárom a kérdések óráját.
(Az ülést 19.50-kor felfüggesztik és 21.00-kor folytatják.)
