Demokratikus folyamat Törökországban (vita)
Elnök
A következő napirendi pontunk a Bizottság nyilatkozata a törökországi demokratikus folyamatról.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, tartok tőle, hogy a törökországi demokratikus folyamatot is ugyanolyan szenvedéllyel fogjuk tárgyalni, mint a borreformot az Arsenal - Manchester United meccs második félideje alatt, ami jó pillanatfelvétel volt 2009 Európájáról.
Ezt azonban most komolyabban kell vennünk, hiszen nagyon komoly témáról van szó, amely valóban lényeges kérdés Törökország demokratikus fejlődése szempontjából. Először is mélyen elszomorított és megrázott az a mészárlás, ami a törökországi Bilgében történt tegnap éjjel, és amelyben 44 ember vesztette életét. Őszinte részvétemet szeretném kifejezni az áldozatok családjainak és barátainak, és bízom benne, hogy a gyilkosok mielőbb bíróság elé fognak állni. Ilyen szörnyű tettre nem lehet semmilyen erkölcsi vagy etikai magyarázatot találni.
Szeretném továbbá részvétemet nyilvánítani mind a saját nevemben, mind a Bizottság nevében annak a kilenc török katonának és egy török csendőrnek a halálával kapcsolatban, akik a múlt heti terroristatámadás következtében vesztették életüket. Sokat gondolunk az elesettek családjaira.
Elítéljük a terrorizmust, és támogatjuk Törökországot a terrorizmus elleni harcában. A PKK szerepel az EU terrorszervezet-listáján. Április 14. és 18. között a Demokratikus Társadalom Párt (DTP) több mint 200 tagját tartóztatták le az egész országra, de különösen a délkeleti országrészre kiterjedő rendőrségi akcióban.
Úgy tudjuk, hogy az ellenük felhozott vádak között szerepel a terrorszervezeti tagság is, bár a hivatalos vádemelés még nem történt meg. Elvárjuk, hogy a vádemelés átlátható és objektív bírósági folyamat keretében történjen meg.
A Bizottság nem avatkozhat be folyamatban lévő peres ügyekbe. A hozzáállásunk azonban világos: miközben támogatjuk a terrorizmus elleni harcot, következetesen hangsúlyozzuk azt is, hogy ezt a harcot az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok tiszteletben tartásával kell megvívni, különösen a véleménynyilvánítás és az egyesülés szabadságát illetően.
A politikai pluralizmus minden demokrácia szerves részét képezi. A török Nagy Nemzetgyűlés ma nagyjából képviseli az ország politikai sokféleségét. A DTP is hozzájárult a törökországi pluralizmushoz, és a politikai legitimációját egyértelműen megerősítették a legutóbbi márciusi helyhatósági választások eredményei.
Ugyanakkor Törökország délkeleti részén az embereknek békére, stabilitásra és prosperitásra van szükségük, nem pedig további erőszakra vagy konfrontációra. Minden érintett párt kötelessége, hogy elítélje az erő és az erőszak alkalmazását. Mindegyiküknek önmérsékletet kell gyakorolniuk, és el kell kötelezniük magukat a békés, és csakis a békés eszközök mellett. Ez is a demokrácia szerves része.
Továbbra is figyelemmel fogjuk kísérni a fejleményeket. Elengedhetetlen, hogy a demokrácia alapelveit és a jogállamiság követelményeit betartsák, beleértve a vádlottak jogait is.
A Bizottság figyelemmel fogja kísérni a DTP betiltásának ügyét is, mely jelenleg az alkotmánybíróság előtt áll. Ebben az összefüggésben a politikai pártok betiltásának jelenlegi szabályai Törökországban nem állnak összhangban az Európai Emberi Jogi Egyezménnyel és az európai gyakorlatokkal, ahogyan azt a közelmúltban a Velencei Bizottság is megállapította. Kértük Törökországot, hogy teljes mértékben vegye figyelembe ezt a véleményt, és hajtsa végre a szükséges revíziókat a török alkotmányos és törvényhozási rendszerben.
Összegzésként elmondható, hogy továbbra is arra ösztönözzük a török hatóságokat, hogy keressenek megoldást a délkeleti országrész és az ott lakók problémáira, hogy ezzel is javítsák minden török állampolgár gazdasági, szociális és kulturális lehetőségeit az etnikai, vallási vagy nyelvi hovatartozástól függetlenül.
A koppenhágai politikai kritériumok szerint Törökországnak biztosítania kell a kulturális sokféleséget és minden állampolgárának kulturális jogait, ahogyan azt a Csatlakozási Partnerségünk is előírja. Ebben az összefüggésben az új, kurd nyelven sugárzó TRT csatorna létrehozása is fontos előrelépést jelent. A gondolkodásmód változását mutatja, és arra kérem a török hatóságokat, hogy tegyenek további lépéseket ebben az irányban.
Továbbra is figyelemmel fogjuk kísérni a délkeleti helyzetet, és be fogunk róla számolni a következő helyzetjelentésünkben. Ez is lényeges részét képezi a törökországi demokratikus folyamatoknak.
Frieda Brepoels
Elnök asszony, Biztos úr, a március 29-i helyhatósági választásokat követően, melyeken a Kurd Demokratikus Társadalom Párt (DTP) szenzációs győzelmet aratott - majdnem megduplázta, 52-ről 98-ra növelte a polgármestereinek számát -, egyértelművé vált, hogy a kurd kérdést már nem lehet társadalmi-gazdasági kérdéssé kicsinyíteni, ahogyan azt Erdoğan úr és pártja, az Igazság és Fejlődés Pártja (AKP) eddig tették. Egyértelműn politikai megoldásra van szükség, és a DTP-t teljes jogú partnerként kell elfogadni a tárgyalásokon.
Ebben a helyzetben az ember azt gondolná, hogy a megtorló intézkedések fölött már eljárt az idő, ennek ellenére a török hatóságok újabb széleskörű letartóztatási hullámot indítottak. A DTP-nek több mint 400 vezetőjét tartóztattak le azért, mert megoldást követeltek a kurd kérdésre. A kérdésem a Bizottsághoz tehát a következő: Ez már az ötödik vagy a hatodik párt, amelyet a kurdok alakítottak, jelenleg a DTP nevet viseli. 21 parlamenti képviselőjük és 98 polgármesterük van, de továbbra is elnyomás alatt élnek.
Biztos úr, nem jött-e el az ideje annak, hogy az Európai Unió közvetíteni kezdjen a török kormány és a DTP között? Ha ezt nem tesszük meg, a helyzet soha nem mozdul el a holtpontról. Úgy is mondhatnánk, hogy feltételezett terrorista cselekmények okait kell tisztázni. Úgy gondolom, hogy a néhány héttel ezelőtti választási győzelem is azt bizonyítja, hogy a kurd nemzeti érzés él és virul, és hogy mielőbb olyan szerkezeti reformokra lenne szükség, amelyek nagyobb autonómiát biztosítanak a kurdoknak.
E vita kapcsán szeretném felhívni a figyelmet egy másik sürgős problémára is, mégpedig arra, hogy több mint 1500 kiskorút zártak börtönbe, és állítanak ugyanazon bíróság elé, mint a felnőtteket, ami teljes mértékben ellentétes a Gyermekek Jogairól Szóló Nemzetközi Egyezménnyel. Mit kíván tenni a Bizottság ebben az ügyben?
Vural Öger
Elnök asszony, Hölgyeim és uraim, Rehn úr, a jelenlegi, hatodik törvényhozási időszakban Törökország nagy figyelmet kapott az EU napirendjében. A csatlakozási tárgyalások megkezdése előtt Törökország hatalmas lépéseket tett a reformok irányába, és az EU ezt el is ismerte.
Mostanában azonban némileg megváltozott a hangulat. Egyre nagyobb aggodalommal figyeljük a demokratikus folyamat előrehaladását Törökországban. A sajtó szabadságát, a kisebbségek védelmét, valamint a bíróságok reformját állandóan figyelemmel kell kísérni. Ami az Ergenekon pert illeti, amely most folyik Törökországban, azt szeretném mondani, hogy ebből nem szabad politikai ügyet kreálni. Tény, hogy történnek letartóztatások és házkutatások. Az elhamarkodott véleményeket azonban el kell kerülni. Az óvatos jelentéseknek itt most nagyon fontos szerepük van.
A kurd kérdésben fontos előrehaladás történt. A kurd probléma megoldása elengedhetetlen a demokratikus folyamat és a kisebbségek védelme szempontjából. Nekem azonban néhány EU kormányfő jelenlegi álláspontjával kapcsolatban is vannak aggályaim. Az EU-ból is hallani olyan kétértelmű kijelentéseket, amelyek arra utalnak, hogy Törökországban a demokratikus folyamat időnként rögös útra téved. Ebben a vonatkozásban szeretném hangsúlyozni, hogy ha az EU egyértelműen elkötelezné magát Törökország teljes jogú tagsága mellett, az hatalmas lendületet adna a reformfolyamatnak. Máskülönben a fundamentalizmus és a nacionalizmus mindig újabb táptalajra lel, és a kurd probléma csak súlyosabbá válik.
Végül is a közös cél az, hogy Törökországot modernebb, stabilabb és virágzóbb demokráciává alakítsuk, mely világi államra és pluralista társadalomra épül. Ez nem csak Törökország érdeke, hanem az Európai Unió fontos stratégiai érdeke is.
Alexander Graf Lambsdorff
Elnök asszony, Biztos úr, Hölgyeim és uraim, ez az utolsó plenáris ülése ennek a törvényhozási ciklusnak. Képviselőtársam, Öger úr az imént mondta, hogy Törökország fontos kérdés számunkra. Az utóbbi években, mint a csoportunk előadója, módomban állt foglalkozni ezzel a kérdéssel, és meg kell mondanom, hogy nagy örömmel tölt el, hogy ezen az utolsó ülésen még egyszer rátérünk a dolog lényegére, nevezetesen a törökországi demokrácia kérdésére.
A kérdés az első koppenhágai kritérium. Törökország fejlődését mindenki másképpen ítéli meg, de egy vonatkozásban szerintem mindannyian egyetértünk: a reformok üteme lassulni látszik, és a jelen ciklus végén az a benyomásunk, hogy Törökország előtt most hosszabb út áll a csatlakozásig, mint a Bizottság és a jelen parlament megbízatásának kezdetekor.
A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért képviselőcsoport számára a sajtó és a véleménynyilvánítás szabadsága különösen fontos ebben az összefüggésben. Önök is tudják, hogy a YouTube-ot nem lehet nézni Törökországban. Az újságírók, kiadók, publicisták, hírmagyarázók és szerzők jogait jogi szabályozások korlátozzák. A Bizottság szerencsére jelezte a helyzetjelentésében, hogy ez probléma. Sok megfigyelő véleménye szerint ezek a problémák csak fokozódtak. Hálás lennék, ha a Bizottság mondana erről valamit, hogy véleménye szerint a problémák súlyosbodtak-e vagy esetleg enyhültek, bár ez utóbbi igazán meglepő lenne.
Ezen kívül vannak más fontos kérdések is, mint például a vallási kisebbségek és a nők jogainak védelme. A legfontosabb azonban jelenleg a sajtó szabadsága, a kritikus újságírók sajtó akkreditációjának a miniszterelnök által történő visszavonása, az újságírók és kiadók nagyrészt igazságtalan letartóztatása az egyértelműen bűnös Ergenekon-hálózat után történő nyomozás közben, az ATV-Sabah média csoport átvétele a Scharlach-Holding által, melyet a miniszterelnök veje birtokol és irányít, a miniszterelnök nyilvános felhívásai a média bojkottjára, a Doğan médiacsoport elleni ítélet és 380 millió eurós büntetés azzal a céllal, hogy hagyjon fel a tevékenységével, mert beszámolt a világítótorony adomány botrányról, valamint az AKP preferenciális kezelése. Itt nem csak a sajtó szabadságáról van szó, hanem arról is, hogy ezzel elijesztik a befektetőket, mert azok kétségbe vonják a törvény erejét Törökországban.
Törökország fontos szomszédunk, és fontos és megbecsült NATO partnerünk. Továbbra is támogatni akarjuk Törökországot, ez a csoportom véleménye. Úgy gondoljuk azonban, hogy még nagyon sok a tennivaló, és a török kormánynak meg kell mutatnia, hogy nem fogja lábbal tiporni az alapvető európai jogokat, ahogyan ezt jelenleg teszi. Örülnénk, ha ezt meggyőzően dokumentálni lehetne a következő törvényhozási időszakban.
Végezetül úgy gondolom, hogy ezt a vitát nem Strasbourgban, hanem Brüsszelben kellene lefolytatnunk.
Joost Lagendijk
Elnök asszony, Hölgyeim és uraim, ami a törökországi demokratikus folyamatot illeti, a kép szerintem nagyon vegyes, mivel bizonyos pontokban történt előrehaladás, más pontokban pedig stagnálás és visszaesés látható.
Előrehaladást jelent, hogy május 1-jén nem voltak zavargások az isztambuli Taksim téren, csak a szakszervezeti vezetők emlékeztek meg az 1977-es tragédiáról. Szintén előrehaladás, hogy Törökország és Örményország megállapodtak a kölcsönös kapcsolatok javításában. Én arra kérem a török kormányt, hogy haladjon tovább ezen az úton, és ne engedje, hogy leállítsák vagy tévútra tereljék az ankarai vagy bakui nacionalisták. Az is előrehaladás, hogy letartóztatták azokat az embereket, akiket azzal gyanúsítanak, hogy merényletet vagy politikai gyilkosságot terveztek: ez az Ergenekon-ügy.
Szeretném azonban figyelmeztetni a török hatóságokat, hogy az intézkedéseiket a törvény keretein belül kell megtenniük, mert azok, akik nem akarnak megoldást ebben az ügyben, és nem akarnak a dolgok mélyére hatolni, le fognak csapni a törvénysértésekre, és arra fogják felhasználni őket, hogy eltereljék a figyelmet a lényegről.
Láthatunk azonban negatív fejleményeket is. Nem jó dolog, hogy a miniszterelnök arra szólította fel a lakosságot, hogy ne vásároljanak meg bizonyos újságokat. Nagyon rossz, hogy számos vezetőjét letartóztatták egy olyan pártnak, amely demokratikusan választások útján került be a török parlamentbe. A kurd DTP vezetőinek tömeges letartóztatása ugyanolyan elfogadhatatlan, mint a párt hivatalos betiltása, mivel a végeredmény ugyanaz. A kurd kérdés politikai megoldásának lehetőségei drasztikusan csökkentek. Ez nagyon jó hír az extremisták számára mindkét oldalon, de nagyon rossz hír a törökök és a kurdok többségének, akik régóta vágynak a probléma békés megoldására.
Az egyik oldalon előrehaladás, a másik oldalon pedig stagnálás helyzete véleményem szerint csak akkor érhet véget, ha a kormány egyértelműen a mélyebb reformok mellett teszi le a voksát, és ha az ellenzék támogatja ezeket mind szóban, mind tettekben, valamint akkor, hölgyeim és uraim, ha az EU betartja azt az ígéretét, hogy Törökország teljes jogú tagja lehet az Európai Uniónak, amennyiben megfelel a demokratikus szabványainknak.
Ezzel el is jutottam az utolsó észrevételemhez, Elnök asszony. Miközben nagyon örülök, hogy sokakat izgat a törökországi demokratikus folyamat, egyáltalán nem tudok együtt érezni azokkal a képviselőkkel, akik bírálják Törökországot, de nem hajlandók neki teljes jogú tagságot adni akkor sem, ha megoldja ezeket a problémákat. Én magam hivatali megbízatásom lejárata után is sürgetni fogom azokat a reformokat, amelyek Törökország számára szükségesek ahhoz, hogy az Európai Unió teljes jogú tagja lehessen.
Feleknas Uca
Elnök úr, Biztos úr, Hölgyeim és uraim, Hakkariban egy 14 éves fiút úgy megvert a SWAT rendőri egység egy tagja, hogy kómába esett. Egy másik 14 éves fiú, aki a rendőrök gáztámadása ellen menekült, beleesett a folyóba és vízbefulladt. Április 4-én két ember vesztette életét egy demonstrációban Urfa mellett, rendőri intézkedés következtében. Jelenleg Diyarbakirban több mint 185 kiskorú ül börtönben. Több száz demokratikusan megválasztott politikust és DTP aktivistát bebörtönöztek, többek között a párt három vezetőjét is. A DTP parlamenti képviselői közül több mint 207 ellen folyik eljárás.
Én ilyennek látom jelenleg a demokratikus folyamatot Törökországban, és a listát még hosszan folytathatnánk. A megtorlások röviddel március 29. után kezdődtek, amikor a DTP óriási sikert ért el a helyhatósági választásokon az ország délkeleti részében, és a polgármestereik száma majdnem megduplázódott, miközben a kormányzó AKP fájdalmas veszteségeket szenvedett az áhított kurd régióban. Véleményem szerint összefüggés áll fenn a DTP választási sikere és az ellene indított megtorlási hullám között.
Ezt követően azt hallottuk kormánykörökből, hogy a DTP választási sikerének kiterjesztése az örmény határig biztonsági kockázatot jelent. Ahelyett, hogy megpróbálták volna megérteni ezt az egyértelmű szavazási eredményt, ami nem más, mint a kurdok egyértelmű üzenete, hogy megoldást kell találni a rendszeren belül, megpróbálják elnyomni a politikai sikert, ha kell, akár rendőri brutalitással is.
Sajnos én nem gondolom, hogy a sokat dicsért AKP rendelkezne azzal az akarattal és elszántsággal, amellyel ki lehetne dolgozni és végre lehetne hajtani egy átfogó stratégiát az évtizedek óta tartó konfliktus megoldása érdekében. Mint mindannyian tudják, az utolsó helyzetjelentés óta nem történt jelentős előrehaladás a sajtó és a véleménynyilvánítás szabadsága terén, a kurd valóság elismerésében, a vallási kisebbségek jogaiban vagy a hadsereg civilizálásában. A kormányzó AKP-nek végre valódi alkotmányos reformokat kell végrehajtania és új dinamizmust kell hoznia, amellyel át lehet alakítani az országot alkotmányosan és demokratikusan, és el kell fogadnia a plurális, többnemzetiségű és multikulturális szociális valóságot. Máskülönben soha nem lesz igazi demokrácia Törökországban. Ezt mindannyiunknak világosan látnunk kell itt is.
Bastiaan Belder
Elnök úr, az Európai Unió két hatalmas hibát vétett a Törökországgal fenntartott kapcsolataiban. 1999-ben belevitte Törökországot abba, hogy jelölt ország legyen, és utána sem állt meg ezen az úton, mert 2005-ben csatlakozási tárgyalásokat kezdett Ankarával. A Tanács és a Bizottság azt hiszi, hogy figyelmen kívül lehet hagyni a Török Köztársaság történelmi örökségét.
Napjainkban ez a történelmi örökség - vagy inkább teher - valóságos kulturális harcban nyilvánul meg a világi kemalista tábor és a konzervatív/vallásos front között, mely az AKP körül tömörül. Azon vitatkoznak, hogy milyen irányba haladjon a Török Köztársaság. Ennek egyik káros következménye a szenzációs Ergenekon-per számos prominens kemalista ellen. Ami az ország vallási és etnikai kisebbségeivel szemben tanúsított nacionalista hozzáállást illeti, nem nagy különbséget látok a kemalisták és Erdoğan miniszterelnök úr között. A kisebbségek állandó jogfosztása - ami részét képezi Törökország történelmének - természetesen ellentétben áll az EU csatlakozás politikai feltételeivel.
Egy jól ismert holland közmondást ajánlanék a Tanács és a Bizottság figyelmébe: jobb félúton megállni, mint kitartani egy hibás döntés mellett. Az európai intézményeknek és a török hatóságoknak is meg kell ezt végre tanulniuk. Ez az egyetlen módja annak, hogy jobb és reálisabb kapcsolatokat lehessen kialakítani mindkét fél érdekében.
Roberto Fiore
(IT) Elnök úr, Hölgyeim és uraim, az alapján, amit hallottam, világos számomra, hogy Törökország nagyon súlyos gondokkal küzd a demokrácia terén.
Láttuk és hallottuk, hogy 1500 fiatalkorú ül börtönben, hallottuk, hogy több száz embert tartóztattak le kétséges vádak alapján, tudjuk, hogy a kurd probléma továbbra is fennáll, sőt az örmény probléma is, ami ősrégi, de a mai napig sem oldották meg. Láttuk papok és misszionáriusok meggyilkolását az elmúlt két évben, és vég nélkül sorolhatnánk a problémákat. Ha összehasonlítjuk ezt a helyzetet egy másik országgal, például Fehéroroszországgal, amelyet még mindig kitaszított országnak tartunk Európában, olyan országnak, amely egy gonosz tengely részét képezi, szinte érthetetlen, hogy hogyan is beszélhetünk arról, hogy felvegyük Törökországot Európába.
Nyilvánvalóan erős lobbik küzdenek azért, hogy Törökország minden áron belépjen Európába. Mindenekelőtt azonban nem szabad elfelejtenünk azt a tényt, hogy létezik egy probléma, aminek a neve Ciprus, és ami abszolút egyedi jellegű: úgy is mondhatnánk, hogy egy EU csatlakozásra váró ország megszállás alatt tart egy másik országhoz tartozó területet, mégpedig oly módon, hogy egyre növeli a hatalmát a sziget fölött, és teljesen antiliberális hatalmat gyakorol a sziget lakossága fölött.
Hiszem, hogy az európaiak a lelkiismeretükre hallgatnak, és egyre többen felismerik annak a szükségességét, hogy elutasítsuk Törökország Európához történő csatlakozását. Emlékeztetném Önöket néhány tényre: Törökország lakossága 90 millió ember, erős a demográfiai növekedés, és nem szabad elfelejtenünk azt a tényt sem, hogy a közép-ázsiai török nyelvű országok török állampolgárságot követelnek, és a török állam hajlandónak látszik ezt meg is adni nekik. Ez azt jelenti, hogy Törökország belépésével nem csak Törökország lépne be Európába, hanem más népek és más államok is. Azt sem szabad elfelejtenünk, hogy a történelem folyamán Törökország Európa ellen küzdött, most pedig két olyan hatalom - az USA és Izrael - előretolt bástyája, amelyek semmiképpen sem nevezhetők európainak.
Végül pedig nem hunyhatunk szemet a vallási tényező fölött sem: több millió török belépése Európába azt jelentené, hogy több ezer mecset nyílna meg, és ezzel feltétlenül gyengülne a keresztény és a polgári identitás Európában. Azt sem szabad elfelejtenünk, hogy a mecsetek gyakran olyan eszméket is beengednek a falaik közé, amelyek erősen antiliberálisak, nőellenesek és európai közösség ellenesek.
Richard Seeber
(DE) Elnök úr, Biztos úr, hasonlóan a Biztos úrhoz, én is szeretném részvétemet nyilvánítani a kegyetlen támadás áldozatainak családjainak. Azt is szeretném elöljáróban elmondani, hogy támogatom Törökország minden erőfeszítését és törekvését a demokratizálódás irányában. Ezek mindenképpen közelebb hozzák Törökországot az Európai Unióhoz - ha be nem is hozzák, de mindenképpen közelebb.
Én is úgy gondolom, hogy a zéró tolerancia politikáját kell folytatnunk az emberi jogok és a demokrácia terén, és rendkívül magas követelményeket kell szabnunk. A kollégáink által említett példák önmagukért beszélnek, és láthatjuk, hogy Törökországnak még nagyon-nagyon hosszú utat kell megtennie az EU szabványok eléréséig. Azt is láthatjuk, hogy ez idáig Törökország nem fordított figyelmet az alapvető alkotmányos reformokra, és nem valósította meg őket.
A törökországi rendszerre még mindig az a jellemző, hogy nem választották szét egyértelműen a hatalmat a különböző állami hatóságok között, és ebből ered a mai török politikai élet sok problémája. Azt is meg kell mondanunk, hogy a megoldatlan problémák listája egyre csak nő, ahelyett, hogy egyre csökkenne.
Vegyük például a parlamenti jogokat: a katonai kiadások költségvetésének parlamenti ellenőrzése különösen hiányos. A parlament alig tud beleszólni ezekbe a kiadásokba, sőt vannak olyan speciális összegek, amelyeket a parlament egyáltalán nem tud ellenőrizni.
Ráadásul a parlament egyes tagjainak a mentelmi jogát rendkívül homályosan értelmezik. Ebben a vonatkozásban nagyon nagy szükség lenne a reformokra Törökországban. Sajnos Törökország nem írt alá számos európai és nemzetközi megállapodást - például a kínzás elleni egyezményt sem. Szerintem most már ideje, hogy Törökország jó példát mutasson, és teljesítse az európai és nemzetközi szabványokat.
Sorolhatnék még pár dolgot, de itt abbahagyom, és kérem a Bizottságot, hogy fordítson szoros figyelmet az előrehaladásra ezeken a területeken.
Metin Kazak
(BG) Osztozom a törökországi demokratikus folyamatért érzett aggodalomban, különösen a helyhatósági választások után végrehajtott legutóbbi letartóztatások fényében. Ettől függetlenül nem hiszem, hogy támogatni kellene olyan politikusokat, akik szoros kapcsolatot tartanak fenn olyan szervezetekkel, amelyek erőszakos módszerekkel érik el a céljaikat. Az erőszak soha nem volt a jogok és a szabadság védelmének elfogadható és igazolható eszköze.
Hiszem, hogy a kurdoknak több kulturális és oktatási jogot kellene kapniuk, és tisztelem a folyamatban lévő reformokat, beleértve a 24 órás kurd nyelvű TV-csatorna beindítását. A jogokat és a szabadságjogokat azonban, kedves képviselőtársaim, nem erőszakkal szerezzük meg, hanem békés, politikai eszközökkel, párbeszéd folytatásával és kölcsönös tisztelettel.
Ezért a törökországi reformok őszinte támogatása hozzájárul az EU alapvető értékeinek fenntartáshoz is, melyek közül az egyik legfontosabb az etnikai és vallási különbségek és a sokféleség tiszteletben tartása. Biztos vagyok benne, hogy az Európai Unióhoz történő csatlakozás vonzó perspektívája fel fogja gyorsítani Törökországban az emberi jogok tiszteletben tartását és a reformok végrehajtását.
Vittorio Agnoletto
(IT) Elnök úr, Hölgyeim és uraim, Elnök úr, először is szeretném üdvözölni a DTP párt elnökét, Ahmet Türk urat, aki VIP vendégünk, és figyeli a vitát. Kedves Ahmet, tudja, hogy mi Önökkel vagyunk, és támogatjuk azt a demokratikus harcot, amelyet az Önök pártja folytat Törökországban a kurd nép alapvető jogainak elismerése érdekében.
Elismerjük, hogy a DTP nélkülözhetetlen eszköz a demokrácia megteremtésében Törökországban, és ezért határozottan elítéljük azokat a rendőri akciókat, amelyeket Erdoğan miniszterelnök úr rendelt el Önök ellen, és amelyek során bebörtönözték a DTP mindhárom alelnökét, valamint 300 aktivistáját és szimpatizánsát. A DTP által a legutóbbi választásokon aratott győzelem azt mutatja, hogy a DTP olyan párt, amely erős népi demokratikus támogatást élvez. Az Európai Parlament felkérte Erdoğan miniszterelnök urat arra, hogy folytasson közvetlen tárgyalásokat a DTP-vel, erre a válasz újabb elnyomás, még több rendőr, még több önkényeskedés és még több bebörtönzés volt.
Mindenki tudja, hogy az én parlamenti csoportom és az európai baloldal eddig támogatták Törökország európai uniós tagság iránti kérelmét, és egyben támogattuk az országban folyó reform folyamatokat is. Most azonban úgy gondolom, hogy az elmúlt két évben, és különösen az utóbbi néhány hónapban, Erdoğan úr megmutatta nekünk a másik arcát is, mégpedig egy olyan vezető arcát, aki a török hadsereg legaljával szövetkezik, azokkal, akik egyszerűen le akarják mészárolni a kurdokat.
A reformfolyamat gyakorlatilag holtpontra jutott, a börtönök megtelnek a kurdokkal; Erdoğan úr maga vágja el az útját Törökország lehetséges csatlakozásának. Ő, és egyedül ő a felelős azért, hogy mi történik az európai-török kapcsolatokkal, és hogy az európai lakosság egyre nagyobb megdöbbenéssel figyeli a törökországi eseményeket.
Szeretnék nagyon határozott politikai üzenetet küldeni Erdoğan úrnak: vagy találjon tárgyalásos politikai megoldást a kurd kérdésre, ami - mondjuk ki nyíltan - olyan folyamat, amelyben közvetlen tárgyalásokat kell folytatni a DTP-vel, vagy függessze fel az EU tagsággal kapcsolatos tárgyalásokat. A Törökország EU tagságához vezető út Diyarkabiron és a DTP-n át vezet, máskülönben mi magunk, vagyis azok, akik legjobban támogatták a belépésüket, leszünk azok, akik gondolkodási szünetet kérnek, amely akár maradandó is lehet.
Patrick Louis
(FR) Elnök úr, Hölgyeim és uraim, ma Törökország működő demokrácia benyomását kelti, és az Európai Unió ne tartson vég nélküli oktatást a jó magaviseletről, amikor maga is vidáman és szemrebbenés nélkül megkerüli a választópolgárai népszavazásban kifejezett szuverén akaratát.
Törökország még bizony nagyon messze van attól, hogy tisztelje az európai népek értékeit, ahogyan azt az országot alkotó számtalan etnikai és vallási kisebbség helyzete is mutatja. A sok millió kurd helyzete lassan javul. Az örményekkel, de még inkább a görög szomszédokkal fennálló kapcsolatokra állandó diplomáciai vagy katonai nyomás nehezedik. Cipruson még mindig tart a török katonai megszállás, a nemzetközi jog ellenére. Ez már 35 éve így van. A vallási kisebbségek sincsenek jobb helyzetben. Az Európai Bizottság úgy tesz, mintha nem látná, hogy az egyezményekben fel nem sorolt közösségek jogait rendszeresen sárba tiporják, és a Parlamenttel együtt továbbra is támogatja ennek az országnak a felvételét az Európai Unióba.
Legyünk tehát következetesek. Noha elengedhetetlen, hogy együttműködjünk Törökországgal, a csatlakozására vonatkozó terveket az európai demokráciák akarata szerint kell kidolgozni, vagyis népszavazás útján.
Marios Matsakis
Elnök úr, sok erőfeszítést tettünk, és sok irányelvet fogalmaztunk meg abban a reményben, hogy ha jól bánunk Törökországgal, akkor ő nagyjából elfogadható demokratikus viselkedésre cseréli a kemalista fasizmust. Ebben óriásit tévedtünk, és nagyon hamar keserű csalódás ért minket, ezért elvesztettük minden reményünket. Törökországban ugyanis a demokratikus reformfolyamatok egy háromlábú teknős sebességével haladnak.
Biztos úr, nekünk és az általunk képviselt európai polgárok döntő többségének elfogyott a türelmünk. Egyszerűen elegünk van. A Törökországban kormányzó rezsim teljesen alkalmatlannak bizonyult arra, hogy átvezesse az országát a XXI. századi civilizációba, és nem is hajlandó erre. Biztos úr, a répa módszer egyértelműen csődöt mondott, és ezt be kell ismernünk. Eljött az ideje, hogy a botot is használjuk.
Andrew Duff
Elnök úr, a Parlament sajnos megint nagyon ingadozik a törökországi kérdéssel kapcsolatban. Hálás lennék, ha a Biztos úr elmondaná az őszinte véleményét az Ergenekon ügyről. Egyetért-e azzal, hogy ez az istállók kitakarításának örvendetes jele, és azt mutatja, hogy a bíróságok végre megkezdték a török államon belül működő mély korrupció felszámolását?
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr, szeretnék válaszolni arra, amit Lagendijk úr mondott. Természetesen mi is látjuk, hogy Törökország pozitív diplomáciai szerepet játszhat Örményországgal és a Közel-Kelettel kapcsolatban. A diplomácia és a demokrácia azonban két különböző dolog. Különösen aggasztónak találjuk Erdoğan miniszterelnök úrnak az Ahmed Doğan kiadó csoport elleni akcióját. Még a Der Spiegel, is, amelynek semmi köze sem Doğanhoz, sem Springerhez, Erdoğan privát bosszújáról beszél Doğan ellen.
Az előbb már említettem a Bizottság helyzetjelentését. Most ismét egy konkrét kérdést szeretnék feltenni a Bizottságnak. A Bizottság vajon most jobban vagy kevésbé aggódik a véleménynyilvánítás és a sajtó szabadsága miatt Törökországban, mint a helyzetjelentés kiadásának idején? Ha nem, miért nem aggódik már? Ha igen, milyen konkrét intézkedéseket szándékozik tenni? Mennyire fontos a sajtószabadság és a véleménynyilvánítás szabadsága a folyamatban lévő csatlakozási tárgyalások szempontjából? Ahogyan már említettem, itt végül is az első koppenhágai kritériumról van szó, a politikai kritériumról.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök úr, először is szeretnék köszönetet mondani a képviselőknek a törökországi demokratikus folyamatról folytatott nagyon komoly és tartalmas vitáért, és ma este szeretném megköszönni az Európai Parlamentnek is, hogy hozzászólt az EU Törökországgal kapcsolatos politikájához. Kritikus, de nagyon építő jellegű támogatást kaptunk a Törökországgal fenntartott viszonyunkhoz egy nagyon nehéz időszakban. Véleményem szerint a Parlament hozzáállását - hasonlóan, remélem, a Bizottság hozzáállásához - tisztességesnek és határozottnak mondhatjuk mind Törökországgal, mind az EU-hoz történő csatlakozásával kapcsolatban.
Nézetem szerint is tisztességesnek és határozottnak kell lennünk, és csak akkor érhetünk el eredményt, ha egyszerre mindkettő jellemző ránk. Ezt úgy értem, hogy tisztességesnek kell lennünk abban, hogy fenntartjuk az EU perspektívát, mint a reformok legnagyobb mozgatórugóját, és meg kell tartanunk a szavunkat abban is, hogy esélyt adunk Törökországnak arra, hogy megmutathassa, hogy teljesíteni tudja az EU csatlakozás feltételeit. Ugyanakkor határozottnak is kell lennünk, és szigorú feltételeket kell szabnunk, különösen az alapvető szabadságjogok és a demokratikus alapelvek területén. Ez a két kulcselem - tisztesség és határozottság - csak együtt tud működni, és nem lehet őket különválasztani. Szerintem egyértelműen ez a legjobb módja a törökországi demokratikus átalakulás támogatásának, ami a célunk, mert így Törökország jobb partnere, és később lehetséges tagja lesz az Európai Uniónak, összhangban a 2005. október 4-én a korai órákban elfogadott tárgyalási keretrendszerrel.
A dolgok jelenlegi állása igen vegyes képet mutat, ahogyan azt Joost Lagendijk, az EU-Törökország Közös Parlamenti Bizottságba küldött Európai Parlamenti Delegáció elnöke leírta. Néha úgy tűnik, hogy kettőt lépünk előre, és egyet hátra, de még mindig jobb így, mint fordítva.
Mivel Duff úr felvetette a kérdést, elmondom, hogy szerintem az Ergenekon-nyomozás fontos ügy. Az eddigi nyomozás alapján úgy tűnik, hogy szükséges volt ennek a hálózatnak a feltárása, amely politikai támadások vagy a demokrácia elleni egyéb támadások mögött állhat, és a feltárás a jogállamiság szabályai és a demokratikus szekularizmus jegyében fog folytatódni.
Ugyanakkor az Ergenekon-nyomozás legutóbbi fázisaiban feltehetnénk azt a kérdést, hogy vajon valóban betartották-e a jogállamiság minden alapelvét, és nem rejtőzik-e más politikai szándék a letartóztatások mögött. Az esküdtszék még tanácskozik. Szoros figyelemmel kísérjük az esetet, és ősszel mindenképpen be fogunk róla számolni a következő jelentésünkben.
Véleményem szerint három különösen fontos alapelvre kell odafigyelni. Először is a demokratikus alapelvekre: alkotmányos reform végrehajtása olyan területeken, ahol meg kell reformálni a politikai pártokra vonatkozó szabályokat az elmúlt évi, ez évi és a korábbi évek tapasztalatai alapján, amikor tanúi lehettünk a török alkotmányos keretrendszer buktatóinak, ahogyan arra az Európa Tanács Velencei Bizottsága is rámutatott.
A második a véleménynyilvánítás szabadsága, amelyre Graf Lambsdorff is utalt, mint a demokrácia alapkövére. Ez szóba került a közelmúltban a Parlament Közös Parlamenti Bizottságának a Török Nagy Nemzetgyűléssel tartott értekezletén. Engem aggaszt a média szabadsága és ennek alakulása Törökországban, és erre most ősszel mindenképpen vissza fogunk térni a helyzetjelentésünk egy külön fejezetében.
Igaz, hogy történt előrehaladás a hírhedt 301-es cikk reformjának következményeit illetően, egy-két évvel ezelőtt. Ugyanakkor a 301-es cikkel kapcsolatos relatív előrehaladás nem igazolja a média szabadsága elleni egyéb támadásokat, ahogyan arra több nyilatkozat is utalt ma este.
Az utolsó alapelv pedig a jogállamiság, ami biztosítja az egész társadalom és gazdaság működését, és ami az Európai Unió egyik legfontosabb értéke: ezt mutatja a terrorizmus elleni harc is, melyet támogatunk, ameddig a jogállamiság és az igazság alapelvei szerint folyik, a legjobb európai hagyományok jegyében.
A Törökországgal folytatott tárgyalások üteme tehát lényegében attól függ majd, hogy milyen sebességgel és intenzitással haladnak majd azok a reformok, melyek megerősítik az alapvető szabadságjogokat és a jogállamiságot az országban, minden társadalmi helyzetben és az ország minden szegletében. Ez képezi a tárgyalási folyamat alapját. A szakmai tárgyalásokon elért előrehaladás attól függ majd, hogy történik-e komoly előrelépés azon reformok intenzitásában és megvalósításában, amelyek megerősítik az alapvető szabadságjogokat, emberi jogokat és a demokratikus szekularizmust. Ezeket tartalmazzák a Szerződés az Európai Unióról és a közös európai értékeink. Ez a törökök Európai Unió felé haladásának legfontosabb fokmérője.
Elnök
A vitát lezárom.
