Skladnost politik EU za razvoj in "nova zasnova uradne razvojne pomoči plus" (kratka predstavitev) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo Franziske Keller v imenu Odbora za razvoj o usklajenosti politik EU za razvoj in "novi zasnovi uradne razvojne pomoči plus" (ODA+).
Franziska Keller
Gospod predsednik, Skladnost politik za razvoj ne pomeni dajanja z eno roko in jemanja z drugo. Na primer, nima smisla zagotavljati sredstev za podpiranje kmetijstva v državah v razvoju, če hkrati z neposrednimi ali posrednimi izvoznimi subvencijami uničujemo lokalne trge.
Podobno si še naprej zelo prizadevamo spodbujati zagotavljanje zdravstvenih storitev, hkrati pa preprečujemo trgovino z generičnimi zdravili ali dvigamo cene zdravil na previsoko raven z razširjanjem patentnega varstva. Agrogoriva bi lahko malo znižala emisije CO2 v EU, vendar bi njihova posledica bilo izsekavanje gozdov in prisvajanje ozemlja v državah v razvoju, kar bi vodilo v še večje podnebne spremembe - in prav tega se moramo izogniti, da ne omenjam razseljevanja avtohtonega prebivalstva in izgube biološke raznolikosti ter kmetijskih površin za gojenje hrane. Trenutno nismo - to pomeni EU kot taka - posebej skladni.
EU v teoriji že dolgo priznava, da si politični ukrepi ne smejo nasprotovati. Skladnost politik za razvoj je določena z Lizbonsko pogodbo. Člen 208 pravi: "Unija upošteva cilje razvojnega sodelovanja pri politikah, ki jih izvaja in ki lahko vplivajo na države v razvoju." Naj nam sodijo na podlagi te zahteve.
Letos preučujemo napredek, ki je bil narejen pri izpolnjevanju razvojnih ciljev tisočletja. Očitno je, da ne bomo mogli držati svojih obljub, če politike ne bodo usklajene. Zavedati se moramo - vsi mi, ki sprejemamo in prenašamo zakonodajo - te odgovornosti. Preden se odločimo za ukrep, moramo oceniti posledice, tako da lahko prepoznamo negativne učinke, ki bi jih evropska zakonodaja lahko imela na države v razvoju. V Svetu, na Komisiji in v Parlamentu potrebujemo strokovno znanje, ki lahko prepozna usklajene vidike. Delovni program Komisije glede skladnosti politik je dober korak v to smer. Zdaj obstaja vprašanje, kako se ta načrt izvaja.
Skladnost politik za razvoj pomeni večje upoštevanje interesov lokalnih ljudi v naši reformi ribiške politike in nedopuščanje, da bi te interese zajeli interesi ribiških koncernov. Pomeni, da moramo ustaviti denarne tokove, ki tečejo iz držav v razvoju v davčne oaze. Pomeni, da ne moremo sprejeti ACTE, če ostaja sum, da bi ta sporazum lahko prekinil dobavo zdravil ali tehnologij v državah v razvoju. Do zdaj Komisija še ni mogla ovreči tega suma. Skladnost politik prav tako pomeni, da mora razvojna politika ostati močno, neodvisno politično področje pri ustvarjanju Evropske službe za zunanjepolitično delovanje in da je treba pristojnosti komisarja za razvoj razširiti, ne pa omejiti. Prav tako pomeni, da lahko občine na primer upoštevajo pravično trgovino kot razpisno merilo, kot predlaga gospa Rühle.
V mnogih primerih moramo poslanci Parlamenta pozorno spremljati Komisijo in Svet, da bi zagotovili usklajenost politik. Mnogokrat pa moramo mi - poslanci Parlamenta - zagotoviti usklajenost za razvoj. Odbori morajo biti bolj povezani in potrebujemo stalnega poročevalca.
Poročilo - ki ga je Odbor za razvoj sprejel soglasno - vsebuje mnogo dobrih predlogov in nas povede za dober korak naprej. Rada bi se zahvalila vsem poročevalcem v senci, varuhu človekovih pravic in vsem nevladnim organizacijam za njihovo sodelovanje in pomoč in upam, da bo naše skupno poročilo jutri na plenarnem zasedanju sprejeto.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, nerad bi z nezadovoljstvom govoril o poročilu na tako zgodnji stopnji razprave, vendar bi želel zlasti omeniti uvodno izjavo I in odstavka 44 in 45. Veliko je stvari, ki jih pozdravljam v tem poročilu, vendar menim, da vsebina teh odstavkov deloma temelji na zgodovinskem pogledu kmetijske politike, gotovo pa ne na trenutnem dejanskem stanju.
Preden se temu podrobno posvetim v trenutkih, ki jih imam, naj povem, da je ostavek 15 ključen odstavek v poročilu in morda bi moral biti podrobneje obravnavan. Pravi, da so samo štirje odstotki razvojne pomoči čezmorskim državam namenjeni kmetijstvu. Številka je precej šokantna in to številko sem omenil v poročilu, ki sem ga pripravil v prejšnjem mandatu tega parlamenta.
Menim, da so morda po nesreći v tem poročilu na udaru evropski kmetje. Mislim, da to ni primerno. Gotovo ne bom podprl tega poročila na tej osnovi in položaj obžalujem. Kolege pozivam, da so pozorni na te odstavke.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Gospod predsednik, poročilo, o katerem razpravljamo danes, poročilo gospe Kellerjeve, poudarja vprašanje, ki je ključno za učinkovitost razvojnih politik. Skladnost vedno pripomore k učinkovitosti; ko gre za države v razvoju, je neskladnost enaka neučinkovitosti ter prav tako nepravičnosti.
Govorim o razvojni politiki in ne le uradni razvojni pomoči. Skladnost pomeni, da se morajo vse sektorske politike - trgovinska politika, kmetijska politika, vsi zunanji ukrepi - združiti v enotni politiki; politiki, ki je skladna z globalnimi cilji, ki jih želimo doseči.
Samo na ta način lahko ustvarimo večje sinergije in samo na ta način lahko imamo koristi od ugodnosti svetovnih javnih dobrin. Zato sem v poročilu gospe Keller podprl in še zmeraj podpiram zahtevo, da Parlament imenuje govornika, ki bo ocenil in spremljal razvojne politike, glede katerih ta parlament izreče svoje stališče.
João Ferreira
(PT) Politike in ukrepi Evropske unije na več področjih pogosto nasprotujejo navedenim ciljem razvojne poloči. Liberalizacija in deregulacija svetovne trgovine - ki ju Evropska unija zagovarja in za kateri si prizadeva - ogroža najšibkejše sisteme proizvodnje držav v razvoju. Ne smemo spregledati dejstva, da se znaten delež sredstev, usmerjenih v te države kot javna razvojna pomoč, vrne v države porekla v obliki pridobitve blaga in storitev.
Ne moremo spregledati resne prepreke, ki jo predstavlja ogromen zunanji dolg; že večkrat je bil preplačan, zato je njegov izbris nujen. Nesprejemljivo je, da so številne države v razvoju žrtev izsiljevanj, saj je njihova javna pomoč odvisna od pristopa k tako imenovanim "sporazumom o gospodarskem partnerstvu" kljub odporu številnih izmed teh držav in zaskrbljenosti, ki so jo izrazile. Namesto njihovega uveljavljanja je treba preučiti prednostne naloge Evropskega razvojnega sklada ob upoštevanju mnenja, prednostnih nalog in resničnih potreb držav v razvoju.
Antonio Tajani
Gospod predsednik, gospe in gospodje, Komisija in zlasti komisar Piebalgs, ki ga nadomeščam, čestitata poročevalki za njen predlog resolucije o skladnosti politike za razvoj, ki je odličen in izčrpen.
Komisija se z njo v celoti strinja glede pomena te ambiciozne naloge in popolnoma podpira različne predloge, ki jih resolucija vsebuje za povečanje dela Evropskega parlamenta glede tega. Resolucija prihaja ravno ob pravem času. Kot veste, je Komisija predlagala 12-točkovni akcijski načrt v podporo razvojnim ciljem tisočletja. Skladnost politik za razvoj je ena od prednostnih nalog tega načrta, o katerem trenutno poteka razprava v Svetu. Glavna področja, ki vzbujajo skrb in se pojavljajo v predlogih za resolucije Parlamenta, v veliki meri sovpadajo s prednostnimi nalogami, navedenimi v delovnih programih Komisije glede prihodnje skladnosti politik za razvoj, čeprav se ne strinjamo z vsemi pripombami iz resolucije.
Ta dva dokumenta predstavljata trden temelj za napredovanje in delovanje institucij EU za zagotovitev največje možne usklajenosti politik EU z razvojnimi cilji. Pri skladnosti politik ne gre le za beleženje negativnega vpliva, ki bi ga politike EU lahko imele na razvojne cilje. Prav tako gre za združevanje naših prizadevanj s prizadevanji naših partnerjev, da bi prišli do zmagovalnih rešitev, ki bodo preusmerile politike EU na razvojne cilje.
Zato je Komisija sprejela nov in izboljšan pristop k skladnosti politik za razvoj. Ta pristop povezuje vse politike EU glede vprašanja petih mednarodnih izzivov. Ne omejuje obsega naših prizadevanj. Povezuje ocenjevanje politik s pravimi strateškimi cilji.
Poleg tega delovni program temelji na ciljih in kazalnikih, študije vpliva pa bodo pogosteje kot ne uporabljene za presojo skladnosti politik.
O uradni razvojni pomoči bi rad povedal naslednje: stališče Komisije o tej zadevi je zelo jasno. Evropska unija in države članice morajo izpolniti svoje zaveze na tem področju.
V ta namen je Komisija predlagala ustanovitev mehanizma odgovornosti znotraj Unije. Ta predlog trenutno proučujejo države članice.
Istočasno bodo državam v razvoju zagotovljena javna finančna sredstva, ki niso uradna razvojna pomoč, med drugim za boj proti proti podnebnim spremembam. Zato si moramo prizadevati, da bi našli način za spremljanje teh virov in da bi zagotovili, da se uporabljajo v razvojne namene.
Če nameravamo naše politike bolj uskladiti, moramo vključiti naše partnerje. Člen 12 Sporazuma iz Cotonouja določa komunikacijsko sredstvo, forum, ki bo državam AKP omogočal, da izrazijo svojo zaskrbljenost glede politik EU. To možnost je treba uporabiti mnogo bolj sistematično. Zato bomo okrepili naš dialog glede skladnosti politik za razvoj znotraj ostalih mednarodnih organov, kot je azijsko-evropska konferenca o razvoju, ki trenutno poteka, in Srečanje na visoki ravni o razvojnih ciljih tisočletja, ki bo potekalo septembra.
Imam še zadnjo pripombo. Če preučimo številna strateška področja - trgovino, kmetijstvo, ribištvo in ostala - ne moremo spregledati, da bo le skupno prizadevanje vseh velikih gospodarskih sil in ne le Evropske unije pomagalo ustvariti okolje, ki je ugodno za razvoj. Zdaj in v prihodnosti mora biti skladnost politik za razvoj pomembna prednostna naloga na evropski in mednarodni ravni.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo jutri (v torek, 18. maja 2010).
Pisne izjave (člen 149)
Elisabeth Köstinger  
v pisni obliki. - (DE) Rada bi šla v podrobnosti glede uvodne izjave I in odstavkov 44 in 45 sedanjega poročila, katerih besedilo je zelo nerodno in ne odraža dejanskega stanja. Prvič, treba je razjasniti, da so izvozna nadomestila instrument Evropske unije za nadzor trga, ki ga Evropska komisija uporablja zelo previdno in le v nekaj izjemnih primerih. Izvozna nadomestila, ki so bila načrtovana kot neke vrste varnostna mreža, zato ne morejo biti odgovorna za veliko škodo kmetijskega sektorja v državah v razvoju - kot namiguje uvodna izjava. Poleg tega je treba izpostaviti, da je EU največja svetovna uvoznica kmetijskih pridelkov držav v razvoju. EU tako ne slabi razvoja in nastanka uspešno delujočega kmetijskega sektorja v državah v razvoju; prav nasprotno. EU nedvomno ima veliko odgovornost na področju mednarodne trgovine v kmetijskem sektorju, zlasti do držav v razvoju. To ni vprašljivo in Unija se tega popolnoma zaveda. V zvezi s tem moram protestirati proti načelnim sodbam, ki nimajo nič opraviti z drugačnim in objektivnim pristopom. Nasprotujem uvodni izjavi I ter odstavkoma 44 in 45 in s tem poročilu kot celoti.
Proinsias De Rossa  
v pisni obliki. - Podpiram to resolucijo o skladnosti politik za razvoj. Kot jasno določa Lizbonska pogodba, mora Evropska unija pri izvajanju politik, ki bi lahko vplivale na države v razvoju, upoštevati cilje razvojnega sodelovanja. V času, ko številne krize resno ogrožajo doseganje razvojnih ciljev tisočletja, je še bolj pomembno zagotoviti, da naših razvojnih politik ne izpodbijajo ukrepi na drugih političnih področjih. Medtem ko je izkoreninjenje revščine najpomembnejši cilj razvojne politike EU, mnoge politične pobude spodkopavajo ta namen. Izvozne kmetijske subvencije EU resno spodkopavajo zanesljivo preskrbo s hrano drugod, in šele oceniti moramo ekološki in socialni vpliv naših ribiških sporazumov z državami v razvoju. Skladnost politik za razvoj ne more biti postranska zadeva pri pogajanjih o dvostranskih in regionalnih trgovinskih sporazumih in mora igrati ključno vlogo, če želimo zagotoviti, da rezultat Dohe ne bo škodil razvoju. Zunanja posojila Evropske investicijske banke državam v razvoju morajo biti osredotočena na naložbe, ki prispevajo k izkoreninjanju revščine, in se morajo izogibati podjetjem s sedežem v davčnih oazah. Pogajanja EU z državami v razvoju morajo usmerjati človekove pravice, delovni in okoljski standardi ter davčno upravljanje.
