A Bizottság rendelettervezete a vegyi anyagok nyilvántartására, értékelésére és engedélyezésére, valamint az ezen anyagokra a XVII. mellékletnek megfelelően alkalmazandó korlátozásokra vonatkozóan (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság nevében Ouzký és Sacconi urak által a Bizottságnak feltett szóbeli választ igénylő kérdés megvitatása, amely a vegyi anyagok nyilvántartására, értékelésére, engedélyezésére, valamint az ezen anyagokra a XVII. mellékletnek megfelelően alkalmazandó korlátozásokra (REACH) vonatkozó bizottsági rendelettervezetről szól - B6-0230/2009).
Guido Sacconi
Elnök úr, hölgyeim és uraim, mint tudjuk, mai vitánk két okból is különösen fontos: először is, mert az egyik olyan anyagról beszélünk, amely sok sérülést és halált okozott állampolgáraink és azon munkásaink körében, akik ezt az anyagot, nevezetesen az azbesztet használó és előállító üzemekben dolgoztak. Másodszor, mert az egyik első intézkedést vitatjuk meg, amely végrehajtja azt a rendkívül jelentős rendeletet, amely bizonyos értelemben rányomta bélyegét erre a parlamenti ciklusra, amely nem más, mint a REACH.
A szóbeli választ igénylő kérdésünkkel és mai szavazásunk tárgyát képező állásfoglalás-tervezettel - engedjék meg, hogy tüstént biztosítsam a Bizottságot és annak képviseletében Tajani alelnököt - nem ellenezzük a végrehajtási rendelettervezetet, amelyet a Bizottság erről a kérdésről elfogadott. Az intézkedéstervezet 2.6. pontjára utalok, amely rendelkezik a hiányzó 17. mellékletről, amelynek újra meg kellett volna fogalmaznia a 76. irányelv - a veszélyes anyagokról szóló irányelv, amelynek helyébe a REACH lép és ezért hatályon kívül helyezik - 1. mellékletében szereplő rendelkezéseket; ez a 2.6. pont kiterjeszti a tilalmat az azbesztszálak és az azbesztet tartalmazó termékek forgalomba hozatalára.
Az az igazság, hogy ugyanebben a határozatban azonban vannak olyan mentességek, amelyeket egyes tagállamok - a feljegyzések szerint négy - biztosítanak, amelyek forgalomban hagynak olyan árucikkeket, amelyek 2005. előtt kerültek a piacra, továbbá krizotil-azbesztet tartalmazó tároló rekeszeket, amelyeket működő vegybontó üzemekben használnak a termelés során. A mentességek alkalmazásának lehetősége természetesen függ attól, hogy a tagállam mennyire felel meg a munkavállalók védelmére vonatkozó közösségi szabályoknak, ami valójában azt jelenti, hogy ezek az élettartamuk végéhez közeledő üzemek nem veszélyesek a munkavállalóik egészségére.
Okunk van nem ellenezni mindezt: a mentességek ugyan léteznek, ám el kell ismernünk, hogy a Bizottság gondoskodott úgyszólván egy olyan mechanizmusról, amelynek következtében ezeket a mentességeket időben - 2012-ben, hogy pontosak legyünk - jelentések segítségével felül fogja vizsgálni az adott tagállam, amely alapján az Európai Vegyianyag-ügynökség egy dokumentációt fog készíteni, amely biztosítja a mentességek fokozatos visszavonását.
Ezért nem ellenezzük a tervezetet, ám állásfoglalásunkkal természetesen erősen arra akarjuk ösztönözni Önöket a Bizottságban, hogy legyenek kicsit merészebbek, lépjenek kicsit előrébb, és kicsit gyorsabban, és mindenekelőtt tartsák észben, hogy léteznek már alternatívák a krizotil-azbeszt helyettesítésére, legalábbis a magasfeszültségű üzemekben, és ami azt illeti, a szóban forgó vállalatok ígéretes kutatási programokat indítottak, amelyek az alacsonyfeszültségű üzemekre alkalmazandó alternatívákat vizsgálják.
Két célja van az indítékainknak és a befektetetett energiánknak. Az első, hogy megállapítsunk egy időpontot, egy határidőt - 2015-öt javasoljuk -, amikor egy valódi visszavonási stratégia beindítaná e mentességek megszüntetését, és olyan intézkedéseket is tartalmazna, amelyek az üzemek biztonságos leszereléséhez, és a biztonságos exporthoz szükségesek.
Végül a második dolog, amelyet kérünk a Bizottságtól - és értékelnénk, ha erre is kapnánk választ -, számunkra kritikus pontot érint, nevezetesen azt, hogy az azbesztet (amelyre mentesség vonatkozik) tartalmazó közösségi árucikklistát még nem fogadták el, ezért természetesen kérjük, tegyék meg, amilyen gyorsan csak lehet, 2012-ig, hogy hatékonyabb ellenőrzés és nagyobb megértés váljék lehetővé.
Antonio Tajani
Elnök úr, tisztelt képviselők, először is hadd kérjem elnézésüket munkatársaim, Verhaugen alelnök és Dimas úr nevében, akik sajnos nem lehetnek jelen ma délelőtt, hogy részt vegyenek ebben a vitában. Tudok róla, hogy Verheugen úr átfogó és termékeny megbeszélést folytatott Sacconi előadó úrral, akinek személyesen is szeretném megköszönni kitűnő munkáját.
A Bizottság teljes mértékben csatlakozik az egészségügyi és környezetvédelmi szakmák célkitűzéseihez, egyfelől azáltal, hogy megelőzi az azbesztnek való kitettséget, másfelől azáltal, hogy kidolgozza az azbeszt minden felhasználási formájának teljes tilalmát.
Az Európai Unión belül igen szigorúan szabályozzák az azbesztszálak forgalomba hozatalát, használatát, exportját és ártalmatlanítását. Az azbesztszálak forgalomba hozatalát és használatát az 1999/77/EK irányelv már teljes egészében betiltotta.
Az egyéb felhasználást illetően a tagállamok engedélyezhetik a krizotil-azbeszt használatát az 1999-ben már használatban lévő elektrolitikus berendezésekben élettartamuk lejártáig, illetve amíg megfelelő, azbesztet nem tartalmazó helyettesítő anyagok nem állnak rendelkezésre.
Négy tagállam használja ki ezt a mentességet. Egy 2006-2007-es felülvizsgálat kimutatta, hogy minden munkahelyi expozíciós határértéket betartottak, és hogy bizonyos, speciális eljárásokra abban az időben nem létezett alternatív megoldás. Ez a már létező korlátozás benne lesz a REACH-rendelet XVII. mellékletében, és a krizotilt tartalmazó diafragmákra vonatkozó mentességeket 2011-ben újra felülvizsgálják.
2011 júniusában a tagállamoknak jelentést kell tenniük arról, milyen erőfeszítéseket tettek a krizotilmentes diafragmák kifejlesztése érdekében, milyen intézkedéseket tettek a munkavállalók védelme érdekében, továbbá milyen eredetű és mennyiségű krizotilt használtak. A Bizottság fel fogja kérni az Európai Vegyianyag-ügynökséget, hogy vizsgálja meg az elküldött információkat a mentesség eltörlése céljából.
Az azbeszt által okozott környezetszennyezés megelőzéséről és csökkentéséről szóló 87/217/EGK irányelv olyan intézkedéseket ír elő, amelyek az egyes bontási, szennyeződésmentesítési és ártalmatlanítási folyamatok során kibocsátott azbesztet ellenőrzik annak érdekében, hogy biztosítsák, hogy ezek a tevékenységek nem szennyezik a környezetet azbesztszálakkal vagy füsttel.
A 2003/18/EK irányelvvel módosított, a munkájuk során azbeszttel kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók védelméről szóló 83/477/EGK irányelv egy sor intézkedést tartalmaz a munkavállalók egészsége megfelelő védelmének érdekében ott, ahol ez utóbbiakat azbeszttel kapcsolatos kockázatoknak való kitettség veszélye fenyegeti. A vállalatoknak számot kell adniuk arról, hogy képesek-e bontási vagy azbeszteltávolító munkálatok végzésére. Mielőtt hozzálátnának a bontási vagy azbeszteltávolítási munkálatokhoz, tervet kell kidolgozniuk, amelyben megnevezik azokat a szükséges intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy a munkavállalók nincsenek kitéve a levegőben lévő 0,1 azbesztszál/cm3-nél nagyobb koncentrációjú azbesztjelenlétnek egy átlagos nyolcórás műszak folyamán.
A hulladékról szóló 2006/12/EK keretirányelv és a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv a hulladéklerakókban elfogadható hulladékról szóló tanácsi határozattal összhangban arra kötelezi a tagállamokat, hogy intézkedjenek az azbesztszálak és az azbesztszálakat tartalmazó felszerelések ellenőrzött ártalmatlanításáról. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a hulladékot úgy hasznosítják vagy semmisítik meg, hogy ezáltal nem veszélyeztetik az emberi egészséget, és nincs szükség olyan folyamatok vagy módszerek használatára, amelyek kárt okozhatnak a környezetben.
Részletes követelmények vonatkoznak az azbeszt ártalmatlanításának és hulladékként való tárolásának folyamatára; például a tárolási területet minden egyes nap és minden egyes tömörítési művelet előtt újra le kell fedni. A hulladéklerakót újra le kell fedni egy végső réteggel a szálak szétszóródásának megakadályozása céljából. Intézkedéseket kell tenni annak megakadályozása érdekében, hogy a hulladéklerakás befejezését követően a földterületet bármire is felhasználják. Az azbesztszálak kivitelét a 689/2008/EK rendelet szabályozza, és 2005. óta egyetlen feljegyzett esetben történt azbesztszál-kivitel az Európai Unióból harmadik országba.
Mi több, a REACH XVII. mellékletében megjelenő, azbeszttel kapcsolatos határozatok célja betiltani az azbesztszálak gyártását az Európai Unión belül, ami ki fogja zárni az exportot. Az azbesztszálakat tartalmazó hulladék veszélyes hulladéknak minősül. A bázeli egyezmény és a hulladékszállításról szóló 1013/2006/EK rendelet tiltja az azbeszthulladék kivitelét az OECD-n kívüli országokba. Az Európai Unió és az OECD tagállamai közti szállításokról egy előzetes írásos bejelentési és engedélyezési eljárás dönt.
Összefoglalva, a fenti pontok értelmében biztosíthatom Önöket arról, hogy a Bizottság meg fogja vizsgálni, hogy indokolja-e bármi is, hogy olyan további jogi intézkedéseket javasoljunk az azbesztszálak ellenőrzött ártalmatlanítására és az azbesztszálakat tartalmazó berendezések mentesítésére vagy ártalmatlanítására vonatkozólag, amelyek túlmutatnak a jelenleg hatályban lévő jogszabályokon, mind a hulladékkezelést, mind a munkavállalók védelmét illetően.
a Bizottság alelnöke.(IT) Elnök úr, tisztelt képviselők, Sacconi úr kérdésére válaszolva, nincs még készen azoknak az azbeszttartalmú árucikkeknek a listája, amelyek engedélyezhetők a használtáruk piacán, a Bizottság azonban valóban tervezi, hogy 2011-ben felülvizsgálja a helyeztet annak érdekében, hogy összeállítson egy olyan harmonizált listát, amely az egész Európai Unióban érvényes. Remélem, választ kapott a kérdésére.
Anne Ferreira
Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim, ahogyan az már elhangzott, az Európai Unió 1999-ben elfogadott egy irányelvet az azbeszt 2005. január 1-jétől való betiltásáról, eltérést engedélyezve a már működő elektrolitikus berendezésekben használt diafragmákra, amíg el nem érik hasznos élettartamuk végét.
E mentességgel, amelyet január 1. előtt felül kellett vizsgálni, lehetővé kívánták tenni, hogy az érintett vállalatok terveket készítsenek az azbeszt használatának beszüntetésére. Ma, 18 hónapos késéssel, itt tartunk, ezért ideje, hogy továbblépjünk. Igaz, a REACH XVII. melléklete felülvizsgálatának részeként a Bizottság javasolja a jelenlegi tilalom kiterjesztését az azbesztszálak és az azbesztszálakat tartalmazó termékek használatára és értékesítésére, fenntartja azonban annak lehetőségét, hogy a gyári alapon működő elektrolitikus berendezések használhassák az azbesztet, időkorlátozás nélkül, noha azbesztmentes alternatívák már igenis léteznek, és sok vállalat használja is őket.
Mi több, a Bizottság elfogad egy olyan rendelkezést, amely engedélyezi azbeszttartalmú árucikkeknek egy országonként eltérő rendszer szerinti forgalomba hozatalát. Ez elfogadhatatlan, hiszen e termék használata rengeteg betegségért felelős, amely az azbesztszálak közelségében végzett munkával van összefüggésben. Ráadásul az elkövetkező években valószínűleg folyamatosan növekedni fog azoknak az embereknek a száma, akik megkapják ezeket a betegségeket, minthogy a termék folyamatosan használatban volt egészen a legutóbbi évekig. Az azbeszt egészségre gyakorolt hatása régóta ismeretes.
Hozzátenném, hogy a Bizottság határozata aláássa a REACH bizonyos rendelkezéseit, nem utolsósorban a helyettesítés elvét; rossz jel, hogy elküldték más vállalatoknak. A jelenlegi gazdasági válság nem igazolhatja ezt a kiterjesztést.
Ezen túlmenően a Bizottság álláspontja, amelyet a Tanácsban a tagállamok többsége is támogat, összeegyeztethetetlen az Európai Uniónak az azbeszt világszintű betiltásának bevezetését célzó álláspontjával.
Mielőtt befejezném, még egy dolog: az Európai Szakszervezeti Szövetség jelenleg fenntartja, hogy nem kérték ki a véleményét az ügyről, továbbá azt sejteti, hogy csak bizonyos vállalatok véleményét hallgatták meg és vették figyelembe. A Bizottság a maga részéről az ellenkezőjét állítja. Felvilágosítana minket ez ügyben?
Satu Hassi
Elnök úr, hölgyeim és uraim, szomorú története van az azbesztnek, tanulságos mese ez arról, mi történhet, ha az elővigyázatosság elvét figyelmen kívül hagyják. Az azbesztet először azért használták, mert kitűnő technológiai tulajdonságai voltak, és csak később vették észre, hogy embereket ölt. Az én hazámban, például, az azbeszt okozta halálesetek évenkénti száma még mindig nem csökkent. Végső soron 40 év is eltelhet, amíg a betegség kifejlődik.
Az előttünk lévő állásfoglalás szándéka nem annak a komitológiai határozatnak az érvénytelenítése, amelyre hivatkozik. Úgy vélem, legfontosabb pontjai a 8. és a 9. bekezdés, amelyek ahhoz a gondolathoz kapcsolódnak, hogy a Bizottságnak idén valamikor elő kellene terjesztenie egy jogalkotási javaslatot arra vonatkozólag, hogyan kellene az azbesztet, az azbesztszálakat, és az ilyen anyagokat tartalmazó felszereléseket, rendszereket teljesen megsemmisíteni.
Természetesen továbbra is rendelkezünk számos olyan épülettel, középületeket is beleértve, hajókkal, gyárakkal, erőművekkel, amelyek szerkezete azbesztet tartalmaz, és amelyek renoválásakor például az emberek ki vannak téve ennek az anyagnak, hacsak nem hoznak szigorú védelmi intézkedéseket. Be kell azonosítani és le kell rombolni az azbesztet tartalmazó épületeket, az azbesztet pedig biztonságosan és oly módon kell megsemmisíteni, hogy az emberek ne legyenek többé kitéve ennek az anyagnak.
Tanulnunk kellene az azbeszt szomorú történetéből és az ezzel kapcsolatos tapasztalatainkból, amikor új és már meglévő egészségügyi kockázatokkal foglalkozunk. A nanokarbon csövekkel foglalkozó kutatók elmondása szerint például e csövek egészségre gyakorolt hatása nagyban hasonlít az azbeszt hatásaira. Emiatt kell tanulnunk a tapasztalatainkból, és az elővigyázatosság elvével összhangban kell cselekednünk akkor, amikor például alapvető jogi eszközöket fogadunk el a nanoanyagokkal kapcsolatban.
Vittorio Agnoletto
Elnök úr, Tajani úr, hölgyeim és uraim, ténylegesen úgy tűnik, mintha semmit se számítana, hogy az azbeszt több ezer halálesetnek volt már okozója, továbbá több tízezer embert az azbesztnek való folyamatos kitettség miatt halálos betegség fenyeget - a lappangási idő tudomásunk szerint 15, sőt 20 év is lehet.
Úgy tűnik, mintha semmit se számítana az Eternit tárgyalás, amely Torinóban kezdődött és a Casale Montferratóban történt eseményekkel foglalkozott, ahol nincs egy olyan család, amelyet ne ért volna veszteség. Az 1999-es irányelvet alkalmazva a tagállamoknak be kellett volna tiltaniuk az azbesztet. A 2003-as irányelvet alkalmazva az államoknak minden lehetséges óvintézkedést meg kellett volna tenniük, hogy megvédjék az azbeszttel dolgozó munkavállalóikat, gyárakat kellett volna bezárniuk, semlegesíteniük kellett volna a szennyezett helyszíneket és kárpótolniuk kellett volna az áldozatokat és a helyieket. Ez nem történt meg mindenütt. Keveset, vagy semmit sem tettek.
Említettem már a torinói tárgyalást, ahol svájci és belga tulajdonosok voltak a vádlottak. Mindenki tudott erről, de keveset tettek, és mindezek tetejében az ipar, kihasználva a közhivatalok tétlensége miatt létrejött kiskapukat, kihúzta magát a felelősség alól. Ezt a tétlenséget láthatjuk az olasz eseményekben, a Brioni-szigeteken, ahol az azbesztet nem távolították el, valamint Porto Margherában és Cengióban, ahol még mindig előfordulnak halálesetek. Ma az ipar arra kéri a Bizottságot, fogadjon el egy, a 2006-os REACH rendelkezés alóli újabb mentességet, amely a krizotil-azbesztszálakra korlátozott ideig már érvényes.
Igaz, a kisfeszültségű elektrolitikus erőművek valóban csak korlátozott mértékben használják, és csupán néhány van ezekből az erőművekből, de ahol a gyáriparosok azt állítják, hogy lehetetlen más anyagot használni, azokat az erőműveket be kell zárni. Ez zsarolásnak tűnhet, de az eljárásra találtak már alternatívát Svédországban, ahol azbesztmentes membrántechnológiát alkalmaztak helyettesítő megoldásként kisfeszültségen, és hasonló megoldást alkalmaztak a hidrogéntermeléshez is. Miért mondanak igent egyes államokban, és nemet másokban? Mert a nyomtatottáramköri-kártyák betiltása miatti hosszú harcban számtalan mulasztás és technikai elakadás történt, amelyet még az Európai Bizottság Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatósága is támogatott. Ebben az esetben sem mutattak jó példát.
Az azbesztet betiltó 1999-es irányelv megállapította, hogy az engedélyezés felülbírálatát meg kell előznie a toxikológiai tudományos bizottság véleményének, ami soha nem történt meg. Így tartja tiszteletben a Bizottság az irányelveket? Nem beszélve a szakszervezetekről, akik azt mondják, soha az életben nem kértek tőlük tanácsot.
Az Európai Parlament kiveszi a részét a mások hibái miatti kárpótlásból. Az állásfoglalás felkéri a Bizottságot, hogy 2009 végéig - egyszer és mindenkorra - hidalja át az azbeszttartalmú használt termékek betiltását illető jogalkotási hiányt, tetőszerkezetrészekről, repülőgép-alkatrészekről vagy bármiről kelljen is rendelkezni. Megismétlem, az összes azbesztfajta betiltását célzó stratégiára kitűzött pontos időpont 2015., holott ezeket a célkitűzéseket már 1999-ben meghatározták. Tíz év telt el azóta, és még mindig történnek halálesetek.
E parlamenti ciklus első kezdeményezései között az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja az áldozatok kárpótlására egy közösségi alap, a szennyeződésmentesítésre pedig egy speciális alap létrehozását kérte. Különleges kívánság volt ez a Bizottság felé, amely ma ennek figyelembevétele helyett meghajlik a multinacionális vállalatok akarata előtt. Tovább kell lépnünk mindazonáltal a gyakorlati cselekvés és a kötelezettségvállalások felé. Csak ha már ezek megtörténtek, kezdve az ezen állásfoglalásban foglalt követelésekkel, akkor lehetünk megértőbbek. Ma ez a hajlandóság nem egyértelmű, ezért a mentesség megadása ellen szavazunk.
Elnök
Bowis úré a szó. Nagy szeretettel és tisztelettel fogadjuk őt, és örülünk, hogy felgyógyult.
John Bowis
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Ön nagyon kedves. Köszönöm a szavait. Jó újra itt lenni, mert ez az utolsó hetem ebben a Parlamentben - és minden parlamentben. Huszonöt év politikai pályafutás után úgy vélem, ez éppen elegendő.
Csak annyit szeretnék mondani az utolsó alkalmat megragadva, hogy sokan itt a Házban rengeteg energiát fektetett a REACH folyamatába: Guido Sacconi és munkatársai a vegyi anyagokra vonatkozóan egy biztonságosabb és jobb keretrendszer alapjait fektették le. Azt üzenem a következő Parlamentnek, "Légy éber, és tartsd a szemed a folyamaton”.
Ahogyan Satu Hassi is elmondta, hosszú története van az azbesztnek, és fokozottan úgy érezzük, oda kell figyelnünk erre a kérdésre. Amikor magamat sajnálva a kórházi ágyamban feküdtem a bypass műtétem után, a televízión az olaszországi földrengést néztem, és ettől a problémám mindjárt kisebbnek tűnt. Ezzel kapcsolatban ugyanakkor természetesen eszembe jutott, hogy hasonló katasztrófa esetén azbeszt juthat a légkörbe. Az azbeszt nagyon gyakran veszélytelen, amíg be van fedve. A bajok akkor kezdődnek, amikor az a légkörbe jut, és ezért az egyik legfontosabb üzenet, hogy meg kell vizsgálnunk az Európai Unió veszélyeztetett helyszíneit, hogy lássuk, hol kellene rávilágítanunk a kockázatra, és ellenőrizni azt a jövőben.
Végezetül csupán megköszönném munkatársaimnak a barátságukat, a támogatásukat, üzeneteiket az elmúlt hetekben. Gondosan őrzöm majd emlékezetemben a Parlamentben eltöltött 10 évet, és érdeklődve fogom figyelni, hogyan viszi tovább a következő Parlament a projekteket, amelyeket sikerült elkezdenünk.
(Taps)
Elnök
Nagyon köszönjük, Bowis úr. Biztos lehet benne, hogy sokan közülünk sosem fogják Önt elfeledni, és hálásak lesznek Önnek a Parlamentben kifejtett erőfeszítéseiért és a tanúsított elkötelezettségéért.
Guido Sacconi
Elnök úr, hölgyeim és uraim, pontosan így érzek. Én is szeretnék egy személyes megjegyzést tenni.
Először is azonban el kell ismernem, hogy a Bizottság válasza az állásfoglalásunkban feltett külön kérdésünkre jórészt pozitív volt. Természetesen az új Parlament feladata lesz annak ellenőrzése és biztosítása, hogy a felvázolt kötelezettségvállalásokat a megadott időszakon belül teljesítsék.
Engedjenek meg két személyes megjegyzést. Először is minden jót szeretnék kívánni Bowis úrnak, akivel rengeteget dolgoztunk együtt. Talán mi ketten megalapíthatnánk az európai parlamenti megfigyelők klubját, különösen, hogy figyelemmel kísérjük azokat az ügyeket, amelyekért annyit dolgoztunk együtt, és amelyeknek, úgy hiszem, oly sokszor láttuk gyümölcsét.
Másodszor azt kell mondanom, némileg szimbolikus értelemben, hogy a tény, hogy utolsó beszédemet ebben a Házban a REACH-ről és annak alkalmazásáról mondom - amely ez utóbbi parlamenti ciklus kezdete óta lekötötte az időmet, amikor is úgy tűnt, soha nem érünk e jogalkotási út végére -, nos, azt mutatja, hogy szerencsés ember vagyok, szerencsés azért is, mert megismertem olyan embereket, mint Ön, Elnök úr; közös munkánk során valódi megértés jött létre köztünk, és olyan eredményeket értünk el, úgy vélem, amelyek valóban jelentősek az európai polgárok számára.
Elnök
Köszönöm, Sacconi úr. Biztos lehet benne, mi is hiányolni fogjuk Önt, a munkáját és az elkötelezettségét. Szeretnék Önnek szerencsét és boldogságot kívánni a jövőbeni törekvéseihez, amelyek, ebben biztos vagyok, ugyanolyan formában folytatódnak majd, mint amelyekhez mi itt hozzászoktunk.
Antonio Tajani
Elnök úr, tisztelt képviselők, én is szeretnék a vita lezárása előtt köszönetet mondani Sacconi és Bowis uraknak, és ezt mint régi osztálytársuk teszem, miután annyi éven át szolgáltam ebben a Parlamentben.
Szeretném megköszönni nekik az általuk végzett munkát, és azt, hogy részt vettek a különböző szövetségekben, amelyek hitelt szereztek a Parlamentünknek. Így, mint az Európai Parlament képviselője, illetve jelenleg mint biztos és a Bizottság alelnöke, köszönöm nekik azt a rendkívül értékes munkát, amellyel hozzájárultak a Parlament működéséhez, ami azt bizonyítja, hogy léteznek - annak ellenére, hogy egyes újságírók olykor az ellenkezőjét állították - jó képviselők, akik látogatják és őszintén szolgálják az intézményeket, amelyek félmilliárd európai polgárt képviselnek. Ezen okból akartam biztosként megköszönni nekik utolsó felszólalásomban ezt a parlamenti ciklust.
Mint említettem, Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság tagjaként mindenképpen meg akartam köszönni Sacconi úrnak, hogy ezt a kulcsfontosságú ügyet előterjesztette, és Bowis úrnak, akinek felszólalása és megjegyzései megmutatták, milyen fontos ez a téma minden európai polgár számára. Hiszem és remélem, hogy ennek a vitának sikerült eloszlatnia a kételyeket és az aggodalmakat: a Bizottság rendszeres jelentést fog tenni a Parlamentnek a rendelet alkalmazásáról, és - hogy világosan fogalmazzak - nem fog engedményeket tenni a munkavállalók védelme, egészsége és a környezetvédelem ügyében.
A Ferreira asszony és Agnoletto úr által tett megjegyzések tekintetében a Bizottság nevében arra szeretnék rámutatni, hogy az Európai Szakszervezeti Szövetség véleményét kikérték, és kifejezetten a vegyiparban dolgozók álltak ki a mentesség megtartása mellett.
Szeretném továbbá hangsúlyozni, hogy nem igaz az, hogy nincs időkorlát, minthogy a mentességet visszavonják, amint alternatív termék válik elérhetővé. Ezenfelül hadd emlékeztessem Önöket, hogy a Bizottság 2011-ben általános felülvizsgálatot fog tartani. Újra megköszönöm megjegyzéseiket, és mindazt a kemény munkát, amelyet belefektettek egy ilyen érzékeny témába, mint a munkavállalók egészsége, sőt, az EU polgárainak egészsége.
Elnök
A vita lezárásaképpen egy állásfoglalási indítványt kaptam az eljárási szabályzat 108. cikke (5) bekezdésének megfelelően.
A vitát lezárom.
A szavazásra ma déli 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Richard Seeber  
írásban. - (DE) Az azbesztre vonatkozó további európai korlátozásokat fenntartás nélkül támogatni kell.
Mivel az azbesztrostok rákkeltő hatása évtizedek óta ismeretes, és mivel az EU 2003-ban betiltotta e veszélyes anyag új termékekben való használatát, most már az azbesztfelhasználás utolsó nyomainak is el kell tűnnie Európából.
A legtöbb tagállamban már most alternatív eljárásokat alkalmaznak. Különösen az elektrolízisüzemek területén tudnak gyakran más anyagokat használni az azbeszt helyett.
Az európai lakosok egészségügyi kérdésekkel kapcsolatos, egyre növekvő tudatosságának, valamint az igen magas szintű európai környezet- és egészségvédelmi előírások fényében elfogadhatatlan, hogy Európa területén még mindig forgalomban vannak rákkeltő anyagok.
