A cukoripar szerkezetátalakítása - A cukorágazat piacának közös szervezése (vita) 
Elnök
A közös vita következő elemére térünk:
a Katerina Batzeli által, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében készített jelentés a cukoripar szerkezetátalakításáról - C6-0176/2007 -, és
a Katerina Batzeli által, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében készített jelentés a cukorágazat piacának közös szervezéséről - C6-0177/2007 -.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök úr. hadd mondjak először is köszönetet Batzeli asszonynak és a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság tagjainak mindazért a munkáért, amit a javaslat kidolgozása során végeztek. Most pedig rátérnék a javaslat kontextusának ismertetésére.
Ahogy közismert, a szerkezetátalakítási alap nem váltotta be reményeinket a szerkezetátalakítási időszak második éve során, a voltaképpen eléggé ígéretes első év után.
Ahogyan emlékezhetnek rá, körülbelül 1,5 millió tonnányi kvótáról való lemondást vártunk az első év folyamán és több, mint 3 millió tonnáról való lemondást a második év során. A valóságban a teljes kvóta-lemondások összege az első két év folyamán csak 2,2 millió tonna volt, a várt 4,5 millió tonnával szemben.
Még mindig meg vagyok győződve, hogy a szerkezetátalakítási alap önmagában jó eszköz, amit meg kellene erősíteni, és fejleszteni kellene, az eddigi tapasztalatok figyelembe vétele mellett.
A mai nap során megvitatandó javaslatot illetően hadd tegyem világossá, hogy nem fogjuk 2005-ig visszamenően újratárgyalni a cukorreformot. A szerkezetátalakítási alap első két éve alatt tapaszalt nem kielégítő igénylések fényében a célunk az utolsó két év sikeressé tétele. Ennek hiányában a kvóták utolsó, kárpótlásra nem jogosító visszavágása 2010-ben érvénybe fog lépni.
Ennek a javaslatnak a célja, hogy nagyon kecsegtető ajánlatot tegyünk azoknak a vállalkozásoknak és azoknak a termelőknek, akik a 2008-2009-es gazdasági év során akarnak kvótáik egy részéről lemondani, miközben elviekben változatlan feltételeket tartunk fenn a szerkezetátalakítás utolsó évére is. Ez lesz az első eset, hogy a termelők maguk elindíthatják a szerkezetátalakítási eljárást, de csak az egy vállalkozáshoz tartozó kvóta 10%-áig. A szerkezetátalakítási segély termelők számára fenntartott aránya 10%-nál lesz meghúzva, és ezt a kifizetést egy 237.5 euró tonnánkénti összegű cukorkvóta-rápótlás fogja kiegészíteni, ami végösszegében 300 euró per tonna kifizetést jelent.
Nézetem szerint ez nagyon tetszetős ajánlat a termelők számára, és nem tartom szükségesnek, hogy ennél tovább menjünk. Ezért személy szerint nem gondolom támogathatónak azokat a változtatásokat a szerkezetátalakítási alapról szóló jelentésben, amelyek változtatásokat irányoznak elő a kifizetendő összeg tárgyában, például a 6., 7., és 12. módosításban, vagy a gazdák számára előirányzott százalékos arányt illetően, a 8. módosításban.
A visszaható hatályról szóló rendelkezés biztosítani fogja, hogy azok a vállalkozások és azok a cukorrépa-termelők, akik már eddig is részt vettek a szerkezetátalakítási tervben, nem kerülnek hátrányba és a jövőben sem fognak hátrányba kerülni a korábbi részvételük miatt.
A 9. módosításban foglaltaknak megfelelően, az inulinszirup-termelők és a cikóriatermelők jogosultsága a visszaható hatályú kifizetésekre külön fel lesz tüntetve a végleges szövegben. Továbbá azokat a vállalatokat, amelyek a 2008-2009-es termelési vagy gazdasági év folyamán alakulnak át, mentesíteni lehet a 2007-2008-as preventív visszavonástól függő, mennyiségre vonatkoztatott szerkezetátalakítási díj alól, feltéve, hogy ennek megfelelően lemondanak a kvótájukról. Végül, de nem utolsósorban, további ösztönző a vállalkozások részére, hogy az egyéni szerkezetátalakítási erőfeszítéseiket számításba fogják venni egy esetleges végleges kötelező kvótacsökkentés esetén.
A piaci egyensúly a szerkezetátalakítási periódus alatt történő elérésének megkönnyítésére azt is javasolják, hogy a megelőző visszavonást állandó eszközzé tegyük, azaz ne csak a szerkezetátalakítási periódusban működjön, pontosan úgy, ahogy Batzeli asszony javasolja a jelentésében.
Az előterjesztett rendelettervezet célja a biztonságos környezet megteremtése és a létező akadályok eltávolítása a rendszerből. Mindezek a javítások az alapot várhatóan sikeressé teszik a harmadik évében, anélkül, hogy megváltoztatnánk a cukor közös piaci szervezésének 2005-ben elfogadott reformját. A javasolt intézkedéseket úgy válogattuk össze, hogy a szerkezetátalakítási folyamatban érintett összes fél számára erős ösztönzők keletkezzenek.
Szeretném megköszönni önöknek az együttműködést, amely lehetővé teszi számunkra a szoros határidő betartását, és ennek a sokkal hatékonyabb rendszernek a működésbe hozatalát a 2008/09-es gazdasági év során. Tisztában vagyok azzal, hogy az alapon javítani kell ahhoz, hogy elérje a célját, és ha ez nem lehetséges, biztos vagyok benne, hogy egyáltalán nem lesznek nyertesek. Csak vesztesek lesznek, és ennek megfelelően nagyon hálás voltam és vagyok mindazért a támogatásért, melyet a képviselőktől és a Mezőgazdasági Bizottságtól kaptunk.
Katerina Batzeli  
előadó. - (EL) Elnök úr, biztos asszony, engedjék meg nekem legelőször is, hogy emlékeztessem önöket arra, hogy az eredeti, a cukor közös piacszervezéséről (KPSZ) szóló véleményében az Európai Parlament rámutatott, hogy a Bizottság javaslatainak hozzá kell járulniuk az új rendszer alapjainak életképességéhez, valamint védelmezniük kell a cukorrépa-termelőket, akárcsak a cukormalmok és a termelő régiók munkásait, akiket egyaránt sújtani fogja a kvóták megvonása. Ez volt a politikai kötelezettségvállalásunk és megállapodásunk tárgya, amelyek alapján hozzájárulásunkat adtuk a Bizottságnak.
A Tanács 2005-ös végső határozata a cukorágazat felülvizsgálatáról azonban nem teljesítette ezeket a magas elvárásokat. A ágazat különösen fontos a szántóföldi növények piacának kiegyenlítése, az európai cukor- és bioetanol-gyárak ellátása, valamint az új KAP kontextusában felülvizsgálatra kerülő többi KPSZ módosítására szolgáló új politikák keretrendszereinek előmozdítása szempontjából. A Tanács határozatai már meghozataluk pillanatától rövid élettartamra és jelentéktelenségre kárhoztatottnak tűntek, mivel soha sem voltak egyebek, mint tagállami követelések és összetett eljárási módok mozaikjai.
Ez a határozat, valamint a tagállami szintű végrehajtás módja azt eredményezik, hogy máig a termeléscsökkentés csak 2,2 millió tonnát tesz ki, míg a célmennyiség hozzávetőlegesen 6 millió tonna 2010-ig. Szeretném önöket emlékeztetni arra, hogy bármilyen, 2010 utáni termeléscsökkentésért a termelő régiók, munkavállalók és termelők már semmiféle kompenzációt nem fognak kapni a Szerkezetátalakítási Alapból, ami teljesen önfinanszírozott.
Ezek tehát azok a fontos politikai kérdések, amelyek a Mezőgazdasági és vidékfejlesztési bizottságban foglalkoztattak minket, amikor döntenünk kellett az önök által is jól ismert jelentésről.
Biztos asszony, a Mezőgazdasági bizottságban jelentős javításokat végeztünk a közösségi döntések tagállami szinten való akadálytalan végrehajtásának érdekében. Nem volt célunk radikálisan megváltoztatni a cukor KPSZ-eket, amint azt ön egyébként meg is jegyzi a szövegében. Nem volt célunk többsebességű felülvizsgálatot javasolni sem, mivel sok régióban, mint például Írországban, a cukortermelést már részlegesen csökkentették vagy teljesen abba is hagyták.
Ezen túlmenően figyelembe vettük a már létező költségvetési megtakarításokat, amelyek körülbelül 3 millió eurót tesznek ki. Ha ezt az összeget nem használjuk fel, azt nem fogják visszaforgatni a cukorágazatba, hanem más projekteket fog finanszírozni, vagy visszafizetésre kerül.
Végül pedig, az egyenlőség és az arányosság alapelveire tekintettel, és ezeket a cukorrépa-termelőkre alkalmazva, mindannyian egyet kell értsünk a javasolt intézkedések visszaható hatályával, hogy azon termelők, malmok és régiók, amelyek már csatlakoztak az új rendszerhez ne érezzék igazságtalannak az elbánást.
Ugyancsak rá szeretnék mutatni arra, hogy a tagállamok rugalmasságának és szubszidiaritásának sok tekintetben tapasztalt nem hatékony volta aggaszt minket. A rugalmasság az intézkedések informális nemzeti kisajátításának módjává vált: a tagállamok szabadon megválaszthatták az új KPSZ végrehajtásának módját, kollektív szervek és regionális hatóságok révén kikerülve a rájuk helyezett nyomást. A rugalmasság fogalmának és politikájának tagállami értelmezését aggodalommal kell kezelnünk a jövőben esedékes felülvizsgálatok során. Ugyanez áll ezen politikának az egészségellenőrzési határozatok keretszabályzatán belüli felhasználási módjára is.
Biztos asszony, most át kell térnünk a politikai kérdésekről a technikai problémákra, amelyek ugyancsak hatással vannak a KPSZ-felülvizsgálat irányára. A 318/2006 sz. rendelet módosításával kapcsolatban úgy gondoljuk, hogy a végső lineáris kvótacsökkentések igazságosabb alkalmazására van szükség 2010-re. Ha a kvóták egyenes csökkentését szükségesnek vélik 2010-ben, a bizottságunk úgy gondolja, hogy ezt a csökkentést két részletben kéne végrehajtani. Első lépésként egy lineáris, 13,5%-os csökkentést lenne kívánatos végrehajtani. Második lépésként lehetne aztán a Bizottság javaslatát végrehajtani; ennek megfelelően, a tagállamok és azok a vállalkozások, amelyek a szerkezetátalakítási eljárás ideje alatt már lemondtak a kvótáik egy részéről, mentességet kapnának. A mentesség összhangban lesz a tagállami szinten tett erőfeszítésekkel.
Mindazonáltal, a Bizottság és a mai vitán magát nem képviseltető Tanács számára szeretnék rámutatni arra, hogy nem szabad megfeledkeznünk azon vállalkozások csökkentett hozzájárulási kötelezettségéről, amelyek vagy önkéntesen csökkentették a kvótáikat a szerkezetátalakítási rendszerben való részvételük során, vagy részt vettek a megelőző kivonási mechanizmusban. Javasoljuk a megelőző kivonási mechanizmus szélesebb körű és hosszabb távú használatát, ezáltal segítve az ágazatot a jövőbeni kihívásokhoz való simább alkalmazkodásban. Mivel a megelőző kivonás mindeddig nem került bele a tanácsi kompromisszumba, szeretném, biztos asszony, belevenni, ha ezzel egyetért.
Ami pedig a szerkezetátalakítási rendszerről szóló 320/2006 sz. rendelet módosítását illeti, ami, akárhogy is nézzük, a reform központi aspektusa, a jelentésem a következőket javasolja:
először is, növeljük tonnánként 260 euróra a 237 eurós átalányösszeget, amelyet a termelők fognak kapni. Mi ragaszkodunk ehhez, az önök ellenkezése ellenére is, mivel mi úgy gondoljuk, hogy ez jelentős ösztönző a termelők számára, hogy a 10%-os önkéntes lemondásról szóló elképzelést elfogadják;
másodsorban, növeljük 50%-ra a termelők számára a szerkezetátalakítási segélyből kapható egyszeri kártérítési összeget, amelyet jelenleg 10%-ban szabtak meg. Ez a növelés politikai kötelezettségvállalást jelent az Európai Parlament részéről; azt mutatja, hogy a támogatásoknak főképp a termelőkhöz kell eljutniuk. Ez inkább politikai, mint pénzügyi üzenet;
harmadsorban, a bioetanolt termelő vállalkozások ellentételezését 35%-ról 100%-ra kellene növelni, mivel, véleményünk szerint, jelentős ösztönzőket kell biztosítani a megújítható energiaforrásokat termelő ágazatnak;
negyedrészt, és ez a régiók számára különös jelentőséggel bír, a diverzifikációs segély szinten tartása azok régiók részére, amelyekben malmokat zártak be: ennek tonnánként 109.5 eurónak kell maradnia a csökkentett cukormennyiségre vonatkozóan a 2009-2010-es időszakig. Biztos asszony, mi részben a finanszírozás javítását kívánjuk elősegíteni a régiókat sújtó kihatások csökkentése érdekében, amellett, hogy további ösztönzőket biztosítunk. A felülvizsgálat célja nem az, hogy egyes általános előírásokat módosítson, hanem az, hogy megerősítse az ösztönzőket;
ötödrészt, a kvóták 10%-áról való lemondásnak mindenekelőtt a kisebb vagy kevésbé versenyképes termelőkre kell vonatkoznia;
hatodrészt, a termelésből való részleges végleges kivonásért kapott szerkezetátalakítási segélyt növelni kell, 218.75 euróról 625 euróra a 2008-2009-s időszakra. Meg kell mondanom, hogy az előadó pozíciója különösen jelentőséggel bír az ilyen kérdésekben nyújtott támogatások szempontjából.
Előadóként arra is felhívnám a figyelmet, hogy a Mezőgazdasági bizottság egyes javaslatait újra meg kellene vizsgálni, hogy ennek révén helyes megvilágításba kerüljenek a dolgok. Ezért úgy vélem, hogy figyelembe kellene vennünk a Szerkezetátalakítási Alapból és az Európai Mezőgazdasági Orientációs- és Garanciaalaptól kapott további finanszírozást.
Mint előadó, ezért szeretném felkarolni a 27.-től a 30.-ig következő módosításokat, amelyek három alapvető elvet vezetnek be:
először is egy visszaható hatályú intézkedést. mivel azok a termelők, vállalkozások és régiók, amelyek progresszíven alkalmazkodtak a kezdetektől fogva az új KPSZ-hez, nem büntethetőek ezért;
másodszor, a segély összege méltányos és az összes fél számára elfogadható kell, hogy legyen (és nem 625 euró egy évre);
harmadszor, fontos visszaható hatállyal és az átmeneti időszak végéig a malmok számára a termelésből való részleges végleges kivonásért folyósított segélyt növelni.
Befejezésképpen engedjék meg nekem, hogy egy figyelmeztető megjegyzést tegyek. Jelenleg folynak a Bizottság és az ACP országok közötti tárgyalások. A Bizottság késznek mutatkozik eltörölni a biztonsági klauzulákat mind a Közösség területére importálható teljes cukormennyiség, mind az importált cukorra vonatkozó árminimum tekintetében. Szerepel továbbá a javaslatokban az is, hogy a Közösség piacára való belépést hasonlóan liberalizálják a cukorról szóló jegyzőkönyvet aláíró tizenhat ország számára.
Biztos asszony, úgy gondolom, hogy fontos feladatunk van itt. Az ilyen, az intézményi kereten kívüli döntéseknek érvénytelennek kellene lenniük, hiszen másképpen ezek érvénytelenítenék az Európai Parlament által játszott politikai és intézményi szerepet.
Surján László  
a Költségvetési Bizottság véleményének fogalmazója. - (HU) Köszönöm a szót, elnök úr! A Költségvetési Bizottság alapvetően támogatja az előterjesztést. Legyen szabad nekem is személyesen gratulálni a raportőrnek. Nagyon nehéz feladat minden körülmények között, amikor arra akarjuk rávenni egy ágazat termelőit, hogy a termelésüket fogják vissza. Nem is tüntet fel minket az európai polgárok szemében különösképpen nagy jósággal az, hogyha ilyesmire szánunk valamilyen támogatásokat és pénzeket.
Mégis, ha már szükségessé válik egy ilyen beavatkozás, aminek ráadásul az Unió egész költségvetésére nincs különösebb hatása az eddigiekhez képest, akkor helyénvaló az, hogy célzottabban történjék, és azokhoz áramoljon bizonyos kompenzáció és támogatás, akik valójában a termelés oldaláról szólnak bele a kérdésbe, mint ahogy ez a jelen esetben is történik.
Az azonban nagyon nagy problémát jelent, hogy az esetek egy részében az országok már lemondtak bizonyos kvótákról, és utólag mások a szabályok. A jelentés javaslatokat tesz ennek a megoldására, és ebben a formában azt javaslom, hogy a Parlament is támogassa azt. Köszönöm megtisztelő figyelmüket.
Albert Deß
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, szeretnék rövid áttekintés adni az eddigi reformokról. Sok cukorrépa-termelő azt kérdezi, hogy miért szükséges egyáltalán ennek a piacnak a szabályozását, amely évtizedeken át állta az idők próbáját, megreformálni. Két fő oka van annak, hogy miért volt és marad szükséges ez a reform. Először is, pár évvel ezelőtt, a "Fegyvereken kívül bármit”-kezdeményezés nyomán úgy döntöttünk, hogy 2009-től a legszegényebb országok fegyvereken kívül bármit exportálhatnak Európába. Ez a cukorágazatot is befolyásolta.
A második ok az, hogy született egy WTO-döntés, amelynek értelmében meg kell szüntetnünk többleteket. Ez azt jelenti, hogy több mint 6 millió tonnányi cukorral kell csökkenteni a termelést. Biztos asszony, mi már 2005-ben javaslatokat terjesztettünk a Parlament elé, és ön épp most mondta, hogy a szerkezetátalakítási alap nem váltotta be a reményeinket. Itt és most azt szeretném mondani, hogy ha a Bizottság és a Tanács szorosabban követte volna a Parlament javaslatait 2005-ben, akkor valószínűleg nagyobb cukormennyiségről mondtak volna le önként a termelők.
Most itt a lehetőség korrekciókat végezni, javítani az ösztönzőkön. Csak arra tudom kérni a Tanácsot és a Bizottságot, hogy kövessék a javaslatokat. Szeretném megköszönni az előadónak, Batzeli asszonynak, az általa készített jelentést. A Mezőgazdasági Bizottság nagyrészt követte ezeket a javaslatokat - kisebb korrekciókkal -, és meg vagyok győződve róla, hogy ha a Bizottság is követni fogja ezeket a javaslatokat, az ösztönzők olyan szintre fognak emelkedni, hogy sokkal nagyobb mennyiségű cukorról fognak önként lemondani. Szeretném kijelenteni, biztos asszony, hogy sok tagja van a Mezőgazdasági Bizottságnak, akik figyelmesen meghallgatták a cukorrépa-termelőket. Ha az itt felsorolt feltételek teljesülnek, úgy hiszem, hogy ez a reform sikeres lesz.
Tabajdi Csaba Sándor
a PSE képviselőcsoport nevében. - (HU) Kedves Fischer Boel asszony, szakmailag megalapozottnak és politikailag nagyon korrektnek tartom Katerina Batzeli jelentését és Surján László véleményét. Fontos, hogy helyre álljon a piaci egyensúly és még nagyon messze vagyunk az európai cukorgyártás és cukorrépa-termelés területén, hogy piaci egyensúly legyen 2010-re.
Nem irigylem sem a Bizottságot, sem a Parlamentet, mert nem könnyű egy torz, egy túlbonyolított és egy túltámogatott rendszerben rendet teremteni és egyensúlyt teremteni, hiszen ez az ágazat a KAP-nak édesgyermeke volt, más mostoha ágazatokhoz képest.
Teljesen egyetértek azzal, ami az ellensúlyt illeti. Ha a további 10%-os csökkentést végrehajtjuk, akkor még mindig 2,1 millió tonna fölösleg marad a rendszerben, és ha 2010-ig ezt nem tudjuk kezelni, akkor újabb 14%-os csökkentésre van szükség.
Méltánytalannak tartom, és kérem, biztos asszony és a Bizottság gondolja át, hogy azoknak az országoknak - Olaszország, Portugália, Finnország -, akik sokat csökkentettek, ugyanúgy a 10%-ot továbbra is csökkenteniük kell. Ez nem méltányos.
Támogatom azt is, hogy a kis- és közepes termelők érdekeit jobban védjük, mert az érkezési sorrendben a multikhoz képest információs hátrányban vannak. Magyarországon az ötből egy gyár szűnt meg. A legjobb cukorgyár szűnt meg, de sem a gyár, sem a termelők nem jártak rosszul, egyedül a munkavállalók kárpótlását, a cukorgyár munkavállalóinak a kárpótlását nem rendezte kellőképpen a korábbi rendelet.
Nagyon fontosnak tartom végezetül, hogy ne kelljen szerkezetátalakítási illetéket fizetni a gyáraknak a kvótacsökkentés esetén. Ilyen kérelem van. Én kérem erre Fischer Boel asszonyt, mivel ez segítené a további csökkentést, a piaci egyensúlynak a helyreállítását. Nagyon fontos lenne tehát még egyszer a kis- és közepes termelők segítése, mert ez szociálisan rendkívül fontos az európai cukorrépa-termelők számára. Köszönöm a figyelmet.
Andrzej Tomasz Zapałowski
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, a cukortermelői ágazat reformja a jelenlegi formájában elfogadhatatlan. Elsősorban a cukorrépa-termelőket és a cukorgyári munkásokat sújtja. Az európai konszernek által mutatott, a kelet-európai cukorgyáraknak az európai uniós csatlakozás előtti felvásárlására irányuló kivételes aktivitás arra enged következtetni, hogy ez a reform már akkor tervezés alatt állt, óriási kompenzációs összegekkel a cukorgyáraikat bezáró tulajdonosok számára.
Az új tagállamokban a csatlakozási időszak során a mezőgazdasági termelők óriási összegeket fektettek be üzemeik korszerűsítésébe, beleértve a cukorrépa-termelést is. Két évvel később kiderült, hogy a termelést csökkenteni kell, míg a cukortermelés feladásáért járó kompenzáció fő haszonélvezői a cukorgyárak új tulajdonosai lesznek. Becslések szerint csak Lengyelországban körülbelül tíz gyárat fognak bezárni.
A javasolt változtatások, amelyek magasabb összegeket juttatnak a szerkezetváltoztatási alapból a termesztőknek, jók. Kétségeim vannak ugyanakkor a gyártók számára juttatott támogatással kapcsolatban, akik az utóbbi pár év során cukorgyárakat vásároltak fel, mert nem lehetséges-e, hogy csak azért vásárolták fel őket, hogy aztán nyereségesen bezárhassák őket?
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, biztos asszony, a cukorpiaci szabályozás bizony nem a Bizottság és a Tanács mestermunkája! Deß úr már mondta, hogy ha egy kicsit jobban figyeltek volna a Parlament javaslataira, a hibák egy része elkerülhető lett volna.
Amikor egy olyan eszközünk van, mint a kvóta, akkor használnunk kell azt, és nem fenyegetőznünk vele 2010-ig, majd pedig egységes vagy emelkedő rátájú csökkentéseket végrehajtani, és ellentételezést fizetni mindezért. Az önök árszabáson alapuló módszere azért mondott csődöt, mert ezt követően egyszerre megnövelték a kvótát egymillió tonnával a C cukor egy részének kvótacukorrá való átminősítésével. A fogyasztók általi finanszírozás, az árszabás következménye, továbbá azt eredményezte, hogy a cukoriparnak nem volt érdekében a szerkezetátalakítás. Az exporttámogatásokat sem csökkentették radikálisan. Erre is szükség lett volna.
A hibákat meg kellett volna határozni, de ehelyett most sem fogjuk helyrehozni őket. A szerkezetátalakítási alap és a szerkezetátalakítási segély lényegük szerint megszakítások. A régiók, a szakszervezetek és a termelők ellenük vannak. Semmiféle diverzifikációt nem fogadtak el, a Parlament kérései ellenére, a régiók társadalmi és ökológiai fejlődésének biztosítására. Ezen hibák egy részét most sem javítják ki. Tehát rossz tüneteket gyógyítunk.
Egy másik fontos pont az, hogy most önök 10%-ra akarják maximalizálni a termesztőknek juttatott szerkezetváltási segélyt. Régebben a tagállamok megszabhattak magasabb árat is. Egy másik javaslatot terjesztünk be, és remélem, hogy a Parlament ezúttal élni fog a beterjesztés eszközével, mert önök nem tartották tiszteletben a legutolsó szavazásnál nekünk tett ígéreteiket, és most visszavonták őket.
Diamanto Manolakou
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök úr, a cukorágazat 2006-ban elfogadott és már végrehajtás alatt álló új szabályozása egy keserű pirula, amely máris áldozatokat követelt.
Mi természetesen ellene szavaztunk, és igazunk is volt: cukorgyárak zártak be, és sok cukorrépa-termesztőből munkanélküli lett. Csekély juttatásokat kapnak, melyek célja ellenállásuk és tiltakozásaik megfojtása.
Az én országomban, Görögországban, a cukorrépa-termesztés régen garantálta, hogy az emberek önellátóak voltak cukorból; az ágazat sok munkásnak és földművesnek adott munkát, és gazdasági dinamizmust lehelt elhanyagolt régiókba. Ma ötből két gyár bezárt, a termelés 50%-kal esett, az ágazaton belül nőtt a munkanélküliség, a gazdák nincstelenekké lettek, és teljes régiókat romboltak le.
A ma javasolt módosítások célja az új szabályozás teljes végrehajtása. Nincs lanyhulás a termelés csökkenésének ütemében, amely 2,2 millió tonnánál tart jelenleg, és tovább fog növekedni a tervezett 6 millió tonnás csökkenésig.
Ez még az eddig látottnál is nagyobb hatásokkal jár majd. A nyertesek az élelmiszeripar nagytőkései lesznek, akik olcsó cukrot fognak importálni; a vesztesek pedig a cukoripari munkások lesznek, mivel még több malom fog bezárni, és még több kis- és középbirtokon gazdálkodó cukorrépa-termesztő fog eltűnni.
Mi ellenezzük mindezt, és a pótlólagos rendelkezések ellen fogunk szavazni: ezek sürgetik az alapszabályozás kiteljesítését, és egy újabb bűntettet jelentenek az európai cukoripar és az ágazat dolgozói ellen folyó hadjáratban.
Hélène Goudin
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr, az európai cukoripar infúzión él. A lélegeztetőgép maga az EU, ami évente több millió eurónyi közvetlen és beavatkozási segélyt nyújt az európai cukortermesztőknek. Az európai adófizetők egy idejétmúlt rendszert finanszíroznak, amely már túlélte hasznosságát. Sajnos a Bizottság javaslatai magasabb költségeket és lassabb reformokat jelentenek, a piachoz való alkalmazkodás szöges ellentétét, amire pedig ennek a versenyképtelen ágazatnak olyannyira szüksége lenne.
Az EU-n kívüli cukortermelő országoknak megkötések nélküli hozzáférést kell biztosítani a belső piachoz. A méltányosabb feltételeken alapuló nemzetközi kereskedelem lehetőséget jelent a kevésbé fejlett országok számára a világpiacon való versengésre. A cukoripar liberalizációja az európai fogyasztóknak is hasznára válna. Elkerülhetnék a termelők számára létrehozott mesterséges támogatási rendszer további finanszírozását az adóik révén, és alacsonyabb árakat találnának a boltokban. Ez mindenkinek javára válna.
Jean-Claude Martinez
Elnök úr, biztos asszony, a cukorpiac közös szervezése működött. Olcsó volt és hozzáférést biztosított a piacunkhoz az ACP országok számára.
Ám a WTO tárgyalások folyamán Thaiföld, Ausztrália és különösen Brazília ragaszkodtak a cukormonopóliumhoz. Ezzel egyidőben, a dohai fordulón szövetségeseket keresve, Pascal Lamy, aki abban az időben a kereskedelemért felelős európai biztos volt, felajánlotta, hogy eltörli a vámokat a 49 legkevésbé fejlett ország számára a "Mindent a fegyvereken kívül” program keretében. 2009-2010-től kezdődően Európa olyan importcukorral fog találkozni, mely elvileg szegény országokból származik, amelyet mindazonáltal kuvaiti, szaúdi vagy más tőkével állítottak elő, Szudánban vagy máshol.
A legkülső régiókban lévő európai cukorgyártókat és cukorrépa-termesztőket tehát fel kell áldozni Brazília és más országok javáért, ezért a 2006-os reform. Ugyanez igaz a gabonára és a tejre. Nemsokára a borra is igaz lesz. A termelőink el fognak tűnni, és ezt Európában 'szerkezetátalakításnak' nevezzük.
Természetesen fizetünk a gabonatermesztőknek, hogy hagyjanak fel a termesztéssel: ezt 'szerkezetátalakítási segélynek' hívjuk, ahogyan a területpihentetési kifizetéseket és a kivágási prémiumot is.
Mindazonáltal 18 hónappal azután, hogy elkezdődött a segélyprogram, még mindig nem működik. Biztos asszony, ön a régi beszédet mondja el nekünk a gabonahegyekről és a tejtavakról. Azt állítja, hogy 2007-2008-ban 4 millió tonnás túltermelés lesz, ami miatt szükséges a mai két javaslat ennek szabályozásáról - úgy tűnik, majdnem 4 millió tonna cukortól való megszabadulás érdekében. Megnöveljük a pénzügyi ösztönzőket és az éves visszavonásokat, a kifizetéseket és a támogatásokat. Természetesen, ez a segélyezés véget fog érni 2010-zel és a mezőgazdasági termelőink el lesznek söpörve, akárcsak az AKCS termelők, nem is beszélve a munkavállalókról. Az egyedüli nyertesek az importőrök lesznek.
Ezeket a malthusi politikákat már 1993 óta alkalmazzuk a gabonafélékre. 9 órakor Parish úr azt mondta nekünk, hogy gabonahiány van, hogy az árak rakétaként emelkednek, és hogy a területpihentetést el kell vetni. A remény tehát még él: 2011-ben lesz egy új rendelet, amely szerint cukorhiány van és el kell kezdenünk újra termelni!
Jana Bobošíková
(CS) Hölgyeim és uraim, mint a Parlament csehországi képviselője, ahol már átszervezték a cukorpiacot, nem tudok egyetérteni a javasolt változtatásokkal. Nem célszerűek és igazságtalanok is.
Kezd világossá válni, hogy a reform eredménye nem egy sor gazdaságilag versenyképtelen cég. Aránytalan helyzetet teremt, amiből csak a nagy európai cukortársaságok profitálnak, míg a fogyasztók és a termesztők számára semmilyen haszonnal nem jár a folyamat.
Nem tudom elmagyarázni a polgároknak, hogyan sikerülhetett egy pár országnak nem lemondani a cukorkvótájáról, vagy csak nagyon kis részben, míg nekünk, többieknek most még több pénzt kéne fizetnünk nekik, amiért megszegtek egy kötelezettséget.
Legelőször is, egyáltalán nem értek egyet a részleges szerkezetátalakítás esetén járó segély megemelésével, a teljes szerkezetátalakítás szintjére. Másodsorban, a szerkezetátalakítási segély szintjének megemelése 10%-ról 50%-ra a cukorrépa-termesztők és a szerződéses gépbeszállítók esetében teljességgel indokolhatatlan. Harmadsorban, nem támogatom a pótlólagos kifizetések növelését a termelőknek, vagy az ideiglenes szerkezetátalakítási segéy bármilyen emelését; sem pedig a további kifizetések emelését a szállítók számára. Negyedsorban, az a javaslat, miszerint az előző év során felszámolt gyárakra tekintsünk úgy, mintha az idei pénzügyi év és a következő évek során történt volna a szétszerelés véleményem szerint teljesen abszurd.
A fentiekkel éles ellentétben, hölgyeim és uraim, a kulcskérdés számomra az egész szerkezetátalakítási periódus alatt lemondott kvóták teljes mértékének figyelembe vétele. Semmiképp sem támogatom a vállalatok által a 2008-2009-es pénzügyi évtől kezdve lemondott kvóták figyelembevételét célzó lépést.
Úgy gondolom, hogy ha a Bizottság nem kívánja módosítani teljesen bürokratizált és igencsak igazságtalan cukorreform-igazgatási módszereit, akkor a legjobb dolog a cukorkvóták lehető leggyorsabb eltörlése és a cukorpiac liberalizálása lenne.
Kyösti Virrankoski
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr, az EU cukorpolitikája furcsa helyzetben van. A cukorkvótákat 2,2 millió tonnával csökkentették, ugyanakkor a Bizottság több millió tonnányi új kvótát értékesített. A nettó csökkenés végül is alig egymillió tonna, miközben a cél hatszor ennyi volt.
Ugyanakkor a nagy termelő országok növelték a termelésüket. Németország például évi körülbelül 240 000 tonnáról, Franciaország pedig évi körülbelül 350 000 tonnáról növelte meg a mostanira a termelését. Elsősorban a kisebb országok azok, amelyek csökkentették a termelésüket. A legnagyobb országok közül csupán Olaszország csökkentette jelentősen a termelését. Ennek az lett az eredménye, hogy a kisebb és természeti feltételeiket illetően szegényebb országoknak kellett csökkenteniük a cukortermelésüket.
Ezzel egy időben, több mint 3 milliárd - háromezer millió - euró halmozódott fel a szerkezetátalakítási alapban, amiből talán körülbelül 2 000 euró maradt meg elköltetlenül mostanra. Ez a pénz leginkább a fogyasztóktól származik, mert a fogyasztói árak lassabban csökkentek, mint a termelői árak, és a különbség az Alapban halmozódott fel. Másrészről a mezőgazdasági termelőktől is származik, akiknek csökkentek a termelői áraik. Ezt a pénzt főleg az iparnak fizették és fizetik, a tonnánként 730 euró körüli masszív kompenzáció formájában, miközben ennek a pénznek csupán 10%-a, legjobb esetben 20%-a jut az ipar szerkezetének megváltoztatására és a gyárak lebontására.
Az egész cukorpolitika figyelmeztető példája annak, hogy mi történhet, ha az ipar feltételeivel hajtunk végre mezőgazdasági politikát. Az iparnak óriási összegű kompenzációkat fizetünk, és nagyon keveset kapunk viszonzásul. A jövőben remélhetőleg a mezőgazdasági politikát mint mezőgazdasági politikát, és nem mint iparpolitikát fogjuk irányítani.
Külön figyelmet kellene fordítanunk a szolidaritás fontosságára. Számításba kellene venni ezt is, mert az összes országnak, beleértve azokat is, amelyek csökkentették a cukortermelésüket, még mindig a világpiaci áraknál magasabb árat kell fizetniük a cukorért, bár termelniük már nem szabad, mert az ipar ez ellen döntött.
Ugyanígy a jövőben azt is biztosítanunk kell, hogy nem alkalmazunk hasonló rendszereket a mezőgazdasági termelés más ágazataiban
Neil Parish
Elnök úr, szeretném Batzeli asszonynak nagyon szépen megköszönni a jelentését. Ugyancsak szeretném Deß úrnak megköszönni, amiért a PPE-DE képviselőcsoport számára végigkövette a jelentést.
Azt hiszem, Margaret Thatcher mondta egyszer, hogy "a piac ellen nem lehet harcolni”, és a probléma az egész cukorrendszerrel az, hogy pontosan ezt próbáltuk tenni az évek során.
Csak dicsérni tudom a biztos asszonyt és tevékenységét, mert ez egy nagyon összetett helyzet, amit mégis ki kell bogoznunk. Több cukrot kell kivonnunk a rendszerből, és Európát sokkal versenyképesebbé kell tennünk a cukortermelésben. A KAP most a gazdáknak nyújtott környezetvédelmi célú támogatás felé fordult, de egyben a piacra való termelés felé is.
Úgy gondolom, hogy idén a cukorreform könnyebben fog menni, mint korábbi években, azon egyszerű oknál fogva, hogy épp láttuk megháromszorozódni a gabonaárakat a múlt éviekhez képest. Tehát bizonyára lesznek olyan cukortermelők, akik a szerkezetátalakításban kapott pénzt fogják, és gabonát vagy olajrepcét termesztenek belőle, amiből jól meg tudnak majd élni. Mivel bármit is teszünk a cukorral, biztosnak kell lennünk abban, hogy, amint említettem, az Európában termelt mennyiség csökkentésének irányába haladunk - de azt is mindig lehetővé kell tennünk, hogy a gazdák megélhessenek a földből.
Az Európai Unión belüli cukortermelés egyensúlya mellett figyelembe kell vennünk azt a tényt is, hogy vannak AKCS országok, amelyekből cukrot importálunk. Hazámban, az Egyesült Királyságban, a Tate & Lyle több mint egymillió tonnányi cukrot importál. Nagyon nagy gondot fordít arra, hogy cukorhoz jusson, míg mi lecsökkentjük és megreformáljuk a cukorrezsimet. Szeretném megkérni a biztos asszonyt arra, hogy tekintsen jóindulattal a vitának ennek az oldalára is.
María Isabel Salinas García
(ES) Elnök úr, biztos asszony, csaknem két évvel ezelőtt egy jogszabály-csomagot fogadtak el a cukorágazat reformjáról, azzal a céllal, hogy azt a globalizált piachoz igazítsák, amely nagyon kevés lehetőséget hagyott a gazdáink számára.
Ahogyan ön is emlékszik rá, biztos asszony, traumatikus reform volt, amiről nehéz volt megállapodást elérni a Parlamenten belül. Most úgy tűnik, hogy a kvótacsökkentési célokat nem sikerült elérni, ezért a Bizottság ezt az új javaslatot helyezi elénk a helyzet orvoslása érdekében, még mielőtt túl késő lenne.
Úgy gondoljuk, hogy elviekben a Bizottság javaslata pozitív, mivel bizonyos mértékig megadja a gazdáknak a lehetőséget, hogy ők kezdeményezzenek a lemondás során. Ugyanakkor, bizonyos vonatkozásokban, biztos asszony, azt gondoljuk, hogy ez nem elegendő, és lehet, hogy kedvezőtlen hatásokat váltana ki egyes országokban, így például Spanyolországban.
Szeretnék tehát kiemelni két pontot, amelyek szerintem nagyon fontosak. Elsősorban, szeretném hangsúlyozni a szocialista képviselőcsoport által előterjesztett módosítások fontosságát, és szeretném megköszönni az előadónknak, Katerina Batzelinek a kiváló munkát arra vonatkozóan, hogy egyes esetekben szükséges kiterjeszteni a visszavonásért kapott pótlólagos segélyt a 2009-2010-es értékesítési évre. Úgy gondoljuk, hogy ez a változás létfontosságú, hogy az intézkedések ne bizonyuljanak elégtelennek, és a termelők várakozásait kielégítsük.
Másodsorban, szeretném felhívni a figyelmet arra a módosításra, mely a bizottságban az én nevem alatt szerepelt és került elfogadásra, és amely a plenáris ülés elé a 11. módosításként került. Ennek alapján egy üzemet teljesen szétszereltnek kell tekintenünk, ha a gyártást átállították bioetanol-termelésre. Ennek a rendelkezésnek két célja van: egyrészt bátorítja a termelésről való lemondást, mivel ezeknek az üzemeknek belépést kínál egy másik piacra, és másfelől támogatja a bioüzemanyag-ágazatot egy olyan pillanatban, amikor annyi szó esik a kínálatbővítés szükségességéről.
Biztos asszony, ez a reform már így is traumatikusnak bizonyult sok ország számára, az enyémet beleértve, és úgy gondolom, hogy kell lennie pénznek és lehetőségeknek eddigi bevételi szintjük megőrzésére a gazdák számára, akik le akarnak mondani a termelésről, és még inkább azok számára, akik folytatni kívánják.
Janusz Wojciechowski
(PL) Elnök úr, a cukorpiac reformja egyike azoknak a reformoknak, aminek az értelmét nagyon nehéz elmagyarázni a gazdáknak az Európai Unióban, beleértve az én országomat, Lengyelországot. Az adminisztratív és pénzügyi nyomás arra, hogy 18-ról 12 millió tonnára csökkentsük a termelést, nincs meggyőzően indokolva. Beszélnek a más földrészeken élő mezőgazdasági termelőkkel való szolidaritás szükségességéről, bár világos, hogy ez nem az ő érdekeikről szól: nem annyira a gazdák érdekeiről van szó, mint a nagy konszernek globális érdekeiről. Ezen érdekek nevében az Európai Unió, az egymást követő 'reformok' leple alatt, fokozatosan felszámolja saját mezőgazdaságát, és elindul a külső élelmiszerszállítmányoktól való függés igen veszedelmes útján. Ez a politika az élelmiszerellátás biztonságának elvesztéséhez vezet, ami az eljövendő generációk számára egy igen fontos dimenziója a biztonságnak. A félelmem az, hogy nemsokára mindenki, nem csak a gazdák, meg fogják bánni a most zajló felelőtlen reformokat, amelyeknek a káros következményeit hamarosan mindannyian észre fogjuk venni.
Ilda Figueiredo
(PT) Amint az közismert, mi nagyon kritikusak vagyunk a cukorágazat reformjával szemben. Mi mindig támogatjuk az élelmiszer-szuverenitást, és ezért úgy gondoljuk, elfogadhatatlan, hogy egy olyan ország, mint Portugália, ahol csak egyetlen cukorgyár van Coruche-ban és egy kicsinyke gyár São Miguelben, az Azori-szigeteken, amelyek alig képesek az ország felének a fogyasztási szükségleteit ellátni, azzal a követeléssel szembesüljön, hogy csökkentse a cukorrépából készült cukorkvótájának a mennyiségét.
Világos az is, hogy mik lesznek a következmények: a földművesek és a vállalatok abba fogják hagyni a termelést, ezáltal nagyobb munkanélküliséget teremtve és hátrányosan érintve a vidéki területek fejlődését. Ezért létszükséglet - ahogyan azt több ezer kis- és közepes mezőgazdasági termelő követelte Porto utcáin szeptember 17-én, miközben a Mezőgazdasági Tanács Portugáliában ülésezett -, hogy megváltoztassuk a politikát minden tagállam egyedi helyzetének, saját termelési és fogyasztási szükségleteinek figyelembevétele mellett, biztosítva a gazdák bevételeit és a vidéki területek fejlődését. Mi újból ezt javasoljuk a biztos asszonynak.
Kathy Sinnott
Elnök úr, mielőtt belekezdenék, szeretnék mindenkit emlékeztetni arra, hogy a kérdés nem a cukorrépa és a gabona közötti kényszerű választásról szól. Írországban a cukorrépát kölcsönösen kedvező rotációban termesztették a búzával.
Biztos asszony, a cukorágazat szerkezetátalakítása Írországban katasztrófa volt. A Greencore cég és a földművelésügyi miniszterünk rosszul irányította a folyamatot. Választóim közül sokan megszenvedték, sokaknak el kellett hagyniuk a lakóhelyüket, így a legkevesebb, amit tehetünk, hogy hozzájuk fordulunk, és kártalanítjuk ezeket az embereket.
A racionális bioüzemanyag-iparba vetett reményünk, amely integrálódna, és nem versenyezne az élelmiszertermeléssel, évekkel tolódott ki, ha nem szűnt meg teljesen. Amikor a Bizottsághoz fordultam, hogy megpróbáljam elkerülni a katasztrófát, azt mondták nekem, hogy a tervet már elfogadták, és az utólagos megváltoztatása, még ha jó okkal is, az egészet szétfeszítené. Most viszont mégis barkácsolunk a terven. Nem lehetséges a változtatásnak ebben a stádiumában valamit tenni az Írországban hátrahagyott káosszal?
Ioannis Gklavakis
(EL) Elnök úr, Biztos asszony, Batzeli asszony és Deß úr, mindannyian tudjuk, hogy a cukor-KPSZ szabályozásának javasolt módosításai a Közösség cukoriparában a szerkezetátalakítási rezsimben történő részvétel vonzóbbá tételét célozzák meg, hogy elérjék a Közösség cukortermelésének csökkenését. Engedjék meg, hogy három megfigyelést tegyek ezzel kapcsolatban.
Először is, a Bizottság hozzáállása pozitív. Ez különösen így van azzal a javaslatával kapcsolatban, amely még visszaható hatállyal is megnövelt támogatást ad azon célszemélyeknek, akik már eleget tettek a 318/2006 sz. rendeletnek, ezáltal lehetőséget teremtve nekik, hogy ne érezzék igazságtalannak az őket ért bánásmódot, annak ellenére, hogy ők járultak hozzá először a ágazat szerkezetátalakításához;
Másodszor, úgy gondolom, hogy tökéletesen világossá vált, hogy ha a kívánt csökkentett szintű termelést nem érjük el, a lineáris csökkentésről szóló jövőbeli intézkedések csak azokat a tagállamokat fogják érinteni, amelyek nem tettek erőfeszítéseket ezen cél elérésére. Másfelől, a rendelet figyelembe fogja venni azokat az országokat, amelyek jelentős csökkentéseket értek el, és amelyeknek a megmaradt ipari létesítményeik mára kritikusan alacsony szintet értek el. Olyan országok számára, mint az enyém, különösen fontos, hogy biztosak legyenek abban, ez az álláspont nem felejtődik el, amikor a cukor-KPSZ jövőjéről fogunk tárgyalni a 2010 utáni időszakot illetően;
Harmadszor, föl szeretném hozni a bioetanol témáját. Használjuk fel ezt az alkalmat arra, hogy komolyan megvizsgáljuk azt a lehetőséget, hogy végül a bioetanolba vetett lelkesedésünk elpárolog, és talán az azt termelő gyárak nagy része nem lesz életképes. Mit fog a jövő tartogatni ennek az iparág munkavállalói számára, és mi lesz a mezőgazdasági termelőkkel? Újra meg kell birkóznunk egy hadseregnyi munkanélkülivel?
Harangozó Gábor
(HU) Köszönöm szépen, elnök úr. Tisztelt biztos asszony, kedves kollégák! A cukorpiac szerkezetének átalakítása sajnos nem az elvárt eredményt hozta. A szerkezetátalakítás módosításánál figyelembe kell venni, hogy az egyes tagállamok már kvótájuk jelentős részét visszaadták. Magyarország a kvóta 27%-át, miközben az Európai Unió átlagosan mindössze 10,5%-ot.
A végső kvótacsökkentésnél ezért az egyes tagállamok termelésére jellemző mértéket támogatom. Helytelen lenne, ha az Európai Unió tagállamainak egyszerre ugyanolyan mértékű csökkentést írnánk elő, hiszen mindenhol mások a termelési jellemzők.
A módosítás emellett nem érintheti hátrányosan azokat a tagállamokat, amelyek már az átlagnál nagyobb mértékben teljesítették a kvótacsökkentést. Éppen ezért a visszaadott kvóta indulókvótához viszonyított arányának kiszámításánál ellenzem a répacukor- és izoglükózkvóta összevonását. A szerkezetátalakítási támogatás teljes összegét pedig ki kéne fizetni akkor is, hogyha a gyárakat nem bontják le, hanem alternatív hasznosításra alakítják át, biomasszára vagy bioetanolra. Köszönöm szépen figyelmüket.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Elnök úr, az a tény, hogy a cukorpiaci reform részeként a cukortermelés 0,2 millió tonnával esett az utóbbi két évben, amely adat jelentősen eltér a javasolt szinttől, nem kellene, hogy bárkit is meglepjen. Ezt az eredményt előre látták a lengyel európai parlamenti képviselők, amint azt a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Bizottságban és az Európai Parlament plenáris ülésein elmondott beszédeink tanúsítják.
A feltett célok elérésének kudarca azt mutatja, hogy nem megfelelő ösztönzőket és lehetőségeket illesztettek a programba, ideértve a cukorrépa-termesztők számára a más foglalkozás felvételére való lehetőségeket. Ezt elismerte a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság is, amikor ők javasolták, egyebek között, a termesztőknek és a szolgáltatásnyújtóknak a cukorgyártási ágazat számára folyósított segély elkülönített részének növelését 10%-ról 50%-ra, és a termesztők extra juttatásának a 2008-2009-es értékesítési évre járó részének növelését 237,50 euróról 260 euróra (a lemondott kvóta tonnájánként).
Arra is fel kell hívni a figyelmet, hogy a Bizottság jelenleg nem alkalmazza a reform alapelveit, amelyek célja a termelés fenntartása a legversenyképesebb régiókban. A javasolt megoldások semmit sem tesznek a problémák csökkentéséért, leküzdésükről nem is beszélve - ehelyett csak súlyosbítják őket.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Elnök asszony, köszönetet mondok a biztos asszonynak, hogy ma itt van közöttünk. Véleményem szerint a biztos asszony, az előadó és számos hozzászóló már rámutatott a 2005-ös cukorreform végrehajtása során felmerült problémákra, ahogy arra is, hogy a termelés leállítása késésben van, és így messze nem éri el a hat millió tonnás célt, amelyet a reform előír.
Ezért meggyőződésem szerint mindannyian üdvözöljük a Bizottság által most előterjesztett javaslatot, amely a termelés leállításának új lendületet fog adni. Az érintett ágazat, azaz leginkább a cukorrépa-ágazat, szintén megelégedéssel nyugtázza, hogy az átalakítási folyamat felgyorsul, hiszen ennek alternatívája, amint azt a biztos asszony szintén jelezte, nem más, mint a kvóták fűnyíróelv alapján történő leszállítása 2010-ben. Ez utóbbi esetben támogatások sem kerülnének kifizetésre, melyek kompenzálnák a kvótacsökkentéseket.
Úgy vélem, hogy az Európai Néppárt (a kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták nevében általam benyújtott módosítások összhangban állnak ezzel a felfogással és az új javaslattal egyaránt. A 31. módosításra utalok itt, amely a reformot értékelő jelentés készítését írja elő, valamint rendelkezik az említett segélyalap szükség esetén történő egyéves meghosszabbításáról, amely a 2010-2011-es piaci évet érintené. Az alap az eredeti tervek szerint négy évig működött volna, ám a reform végrehajtása eleinte váratott magára, és ez a hosszabbítás ezt kompenzálja. [Angol fordítás értelmetlen, ezért a spanyol alapján - lektor
A termelők maguk is kérték, hogy ez így történjen, és véleményem szerint kérésüket támogatnunk kell, annál is inkább, mert az alapot kizárólag az ágazat maga finanszírozza, és ezért semmilyen pénzügyi hatása nincsen a közösségi költségvetésre.
Biztos asszony, arra kérem a Bizottságot, hogy fogadja el a módosítást, és hasonló kéréssel fordulók természetesen képviselőtársaimhoz is.
Végezetül szeretném megköszönni Batzeli asszony munkáját, jelentéseit, az általa javasolt változtatásokat, melyek az egész Mezőgazdasági bizottság támogatását is élvezik, valamint köszönetet mondok a Bizottságnak is a beterjesztett javaslatért.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim, nem férhet kétség ahhoz, hogy az Európai Unió cukoripara átfogó reformra szorul annak érdekében, hogy a jövőben sikeres maradhasson. A termelés csökkentése ennek a reformnak kulcsfontosságú része. Ám ennek a csökkentésnek leginkább a nem versenyképes vállalkozásokra kellene vonatkoznia - sajnos a valóságban gyakran más a helyzet.
Hazámban, a Cseh Köztársaságban például új, hatékony és jól működő cukorgyárakat zártak be, míg a felszabadult kvótákat transznacionális gyártók kapták meg. Ez természetesen nagyon negatívan érintette a hazai termelőket és fogyasztókat egyaránt.
Ezért azt kérem a Bizottságtól, hogy határozottabban vegye figyelembe a versenyképesség elvét, mint az eddig történt, amikor a cukoriparban szükséges reformok végrehajtását végzi. Ennek során szánjon nagyobb figyelmet a bioüzemanyag-ágazat fejlesztésének is. Úgy vélem, hogy a bioüzemanyagok a cukorrépa-termesztők számára új lehetőséget jelentenek, és a jövőt vetítik előre.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Elnök asszony, a 2005-ben megkezdett cukorpiaci reform nem vezetett a várt eredményre, a nagyon jelentős pénzügyi dimenzió ellenére. Komoly pénzügyi ösztönzők kialakítása ellenére - hiszen a cukortermelés csökkentése tonnánként 730 euró támogatást kapott - a Közösség területének egészén a cukortermelés alig 1.1 millió tonnával csökkent, a remélt hatmillió helyett. A cukorpiac működését érintő változtatások következő köre, amelyet a Bizottság javasolt, nemcsak hogy nem javít a helyzeten, hanem tovább rontja azt, mivel nem kompatibilis a reform legfőbb alapelvével, nevezetesen a cukortermelésnek a leginkább versenyképes régiókban való fenntartásával.
Ezért véleményem szerint először meg kell teremteni a Közösség legversenyképesebb cukortermelőinek kiegyensúlyozott fejlődéséhez szükséges körülményeket, amely lehetővé tenné, hogy az EU-s termelés az egyre nyitottabb világpiacon is versenyezni tudjon.
Másodsorban maximálisan ki kell használnunk a cukor exportpotenciáljából származó előnyöket, a Világkereskedelmi Szervezetben elfogadott korlátokon belül.
Végezetül, harmadsorban, ha ezek a lépések nem vezetnek a cukorpiacon érezhető javuláshoz, szükségessé válik a termelés csökkentése, ám ez lineáris hányadossal történhet csak, amely minden tagállam számára azonos.
Vladimír Železný
(CS) Elnök asszony, azt az országot képviselem, amelyben a kockacukrot feltalálták. Jó minőségű cukrunkra egykor büszkék voltunk, ám az Európai Unió könyörtelenül elvette tőlünk ezt a büszkeségünket.
Amennyiben a 320/2006/EK rendeletet végrehajtják, a Cseh Köztársaság azért részesül majd hátrányos elbírálásban, mert a régi tagállamok befektetőivel szemben az elvárásoknak megfelelően viselkedett, és megengedte, hogy azok átvegyék az ellenőrzést az ország cukoriparában. Ez a rendelet méltatlan kísérlet arra, hogy a nagy európai cukorfinomító vállalatok érdekeit kiszolgálják, a hagyományos termelő és előállító országok érdekeit semmibe véve.
Ezért a Fajmon úr módosításának és a mások által javasoltaknak megfelelően feltétlenül lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy eldöntsék, hogyan kezelnék a kvóta 20%-os vagy még nagyobb arányú csökkenése esetén bekövetkező krízishelyzetet. Ha ez nem történik meg, a Cseh Köztársaság abszurd módon annak a hagyományos terméknek az importőrévé válhat majd, amelyet évszázadokon át állított elő.
Egy nap majd, amikor unokáink felsorolják az okokat, amelyek miatt a Cseh Köztársaságnak ki kellene lépnie az Európai Unióból, a cukorpolitika és az idevágó szabályozás, amelyekről ma itt vitatkozunk, listájuk elején fog állni.
Ville Itälä
(FI) Elnök asszony, biztos úr, teljes mértékben értem, hogy a cukorkvótákat még jobban csökkenteni kell, és támogatom ezt a lépést. Azt is értem, hogy a rendelkezésünkre álló adatok alapján az előző reform nem járt sikerrel.
Most azonban arról beszélünk, hogy a jövendőbeli reformot hogyan hajtsuk végre. Ennek minden tagállammal szemben igazságosnak kell lennie - és hasonlítsuk most ezt össze a hazám, Finnország történetével, ahol két cukorgyár működött. A kvóta legutóbbi csökkentése, amely a gyakorlatban a termelés 40%-os visszavágását jelentette, ahhoz vezetett, hogy az egyik gyár bezárt. Ha a jelenlegi reform további 13%-os csökkentést irányozna elő, az a legrosszabb forgatókönyv alapján azt is jelenthetné, hogy a cukortermelés teljesen megszűnik Finnországban, mivel mindkét gyárnak be kellene zárnia.
Ez a helyzet nyilvánvalóan igazságtalan a finn cukortermesztőkkel és a finn iparral szemben. Ezért támogatom a képviselőtársam, Fajmon úr által beterjesztett módosítást, amely leszögezni, hogy ez a tervezet nem vonatkozna semelyik részletében sem azokra a tagállamokra, amelyek kvótáik 20%-nál nagyobb részét már így is elvesztettték - feltéve, hogy maguk a tagállamok nem döntenek másképpen.
Remélem, hogy biztos asszony megértő lesz a kis országok helyzete iránt. Finnországban most vitatjuk meg a déli területeknek folyósított támogatások csökkentésének kérdését, mely a csatlakozási szerződés 141. cikkében előírtak alapján történne. Ám figyelembe kell venni, hogy a vidéki társadalom alig-alig hisz az Európai Unióban. Kell, hogy maradjon egy reménysugár, és mindenekelőtt arra van szükség, hogy ezeket a reformokat igazságosan hajtsák végre, azonosan kezelve az összes tagállamot..
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, mindenekelőtt mindannyiuknak meg szeretném köszönni értékes hozzászólásaikat. Úgy vélem, a mai hozzászólásokból is kiviláglik a kérdés összetettsége. Én magam néhány megjegyzésre szorítkoznék.
Mindenekelőtt hangot adnék meggyőződésemnek, mely szerint amit most javaslunk, ez az ágazat orra elé lógatott nagy sárgarépa, működni fog. A sárgarépa ugyanis vonzó lesz majd, mivel a mezőgazdasági termelők az átszervezési alap 10%-át is megszerezhetik, és az átszervezési alap a 2008-2009-es évre 625 euró. Ez 62,5 eurót jelent, amihez még hozzászámítódik a nemzeti kiegészítés összege, amely az átszervezési alapból származik. Ez utóbbi 237,5 euró, és így a Bizottság javára lemondott minden tonnáért 300 euró jár majd.
A legfontosabb eredménynek azt tartom, hogy most előízben a mezőgazdasági termelők maguk beindíthatják az átszervezési alap mechanizmusát. Ez eddig nem volt lehetséges, ezt csak az ipar tehette meg. Most a mezőgazdasági termelők azt mondhatják, hogy "ki akarok szállni, és kérem a tonnánkénti 300 eurómat, és az árcsökkenésért járó ellentételezést még ezek felett meg fogom kapni.” Ez pedig nem egyszeri kifizetés, ez folytatólagosan érkezik.
Teljes mértékben egyetértek Parish úrral. A cukorépa-termesztés alternatívái ma sokkal vonzóbbak, mint évtizedek óta bármikor, a gabonák és az olajos magvak árszintje miatt. Ezért úgy vélem, hogy a mezőgazdasági termők majd osztanak-szorzanak, és végül meg fogják találni a jövőbeni termelés szempontjából legjobb megoldást.
Első felszólalásomban említettem a visszaható hatály kérdését. A visszaható hatály célja, hogy azok, akik már a kezdet kezdetén alkalmazkodtak, ne szenvedjenek hátrányt. A célcsoport répatermesztőkből, inulinszirup-termelőkből és cikóriatermesztőkből tevődik össze. A répatermesztés egyes fajtái között tehát nem teszünk különbséget.
Ezért bizakodva tekintek előre, és köszönöm a Parlament gyors reagálását, amely reményeim szerint lehetővé fogja tenni, hogy holnap politikai megállapodás szülessen a Tanácsban, világos jelzést küldve az ágazatnak, a répatermesztőknek, hogy már ennek alapján kezdhessék meg a következő mezőgazdasági év tervezését.
Nagyon bízom abban, hogy ez az egész ágazat javára fog válni, mivel, ahogy ma is elhangzott itt, a lehetőség kihasználásának elmulasztása esetén lineráris visszavágásokra fog sor kerülni, amely nem jogosít fel ellentételezésre. Ezért úgy gondolom, az egyes gazdaságokban sok-sok számolgatás kezdődik majd arról, hogy mely vonatkozások vonzóak, és végül az a tonnaszám kerüljön leszállításra, amely lehetővé teszi a cukorágazat egyensúlyának kialakulását.
Még egyszer nagyon köszönöm önöknek - különösen az előadónak, Batzeli asszonynak - a sok munkát, amelyet ebbe a bonyolult dossziéba fektettünk.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra ma kerül sor.
Írásbeli hozzászólások (142. cikk)
Glattfelder Béla  
írásban. - (HU) Tisztelt elnök úr! Az Európai Bizottság a cukorreform mostani felülvizsgálatakor arra hivatkozva kér újabb értelmetlen áldozatot az európai gazdáktól és az európai cukorágazattól, hogy helyre tudja állítani a cukorpiaci egyensúlyt. Az Európai Parlament jelentéséhez a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített véleményemben annak idején felhívtam a figyelmet arra, hogy az európai cukorpiacon mindaddig nem fog létrejönni a kívánt egyensúly, amíg a jogszabályok nem gondoskodnak hatékony importvédelemről. Az Európai Parlament jelentésében javaslatokat is tett az Európai Bizottságnak és a Mezőgazdasági Miniszterek Tanácsának a harmadik országokból származó cukorbehozatal korlátozására. Ezeket a jogalkotó végül nem építette be a végleges jogszabályba.
Egyetértek a mostani javaslathoz benyújtott azon módosító indítvánnyal, amely szerint azokban a tagállamokban, amelyekben legalább 20%-os kvótavisszaadás történt, ne kelljen újabb kvótacsökkentést végrehajtani. Ez így lenne méltányos és igazságos azon tagállamokkal szemben, amelyek már komoly erőfeszítéseket tettek a cukorreform végrehajtása érdekében.
Fontosnak tartom ugyanakkor, hogy a cukorreform felülvizsgálata során versenyképesebbé is tegyük a cukorágazatot. Ennek érdekében nyújtottam be azt a módosító indítványomat, amely a tagállam döntésének függvényében lehetővé teszi, hogy először a kisebb, kevésbé versenyképes termelők adhassák vissza répaszállítási jogaikat. Ez jelentős kedvezmény a kisebb, kevésbé jól informált termelők számára, de egyben hozzásegíti az európai cukorágazatot ahhoz, hogy nemzetközileg is versenyképesebb legyen.
Mairead McGuinness  
írásban. - Sajnálatos, hogy a Bizottság ilyen rövid idő múltán visszatért, ezúttal a második cukorágazati átszervezési csomagról kérve parlamenti szavazást. Az első csomag az ír cukoripar romlását jelentette, az ország, a mezőgazdasági termelők és termesztők kárára.
Az ellentételezési csomag sajnos máig nem jutott el teljes egészében a mezőgazdasági termelőkig és a beszállítókig.
Nem értek egyet a Bizottság arra irányuló kísérletével, hogy az újabb csomag 10%-ában maximálják a mezőgazdasági termelőknek és a beszállítóknak kifizethető ellentételezést. A feldolgozóknak fenntartott 90% túlzásnak tűnik.
Az első átszervezési rendszer 10%-os minimumot biztosított a termesztőknek és beszállítóknak, és meghagyta a tagállamoknak a lehetőséget, hogy az előbbiek pontos részesedéséről ők döntsenek. Ehhez képest ezzel a csomaggal a Bizottság rendkívül mereven megszabja, hogy az ellentételezések milyen módon oszthatók meg.
Az látszott, hogy az átszervezési segély szintjét meg kell emelni a Bizottság célkitűzései elérésének érdekében. Üdvözlendőnek tartom, hogy emelt szintű átszervezési segélyt kapnak azok, akik a répatermesztést már feladták.
Azt kérem, hogy az ír mezőgazdasági termelőknek és beszállítóknak járó ellentételezéseket sürgősséggel fizessék ki - ez a történet már túlságosan hosszúra nyúlt..
Witold Tomczak  
írásban. - (PL) Elnök úr, a közös agrárpolitika szabályait hosszabb ideje sok piacon látványosan megsértik az ipar szereplői. A cukorpiac csak még egy a dicstelen példák sorában. A cukorpiac reformja, melyet alig két éve fogadtunk el, az új tagállamok számára méltánytalan megoldásokat tartalmazott, mivel azoknak a régi tagállamoknak kedvezett, amelyek az úgynevezett B kvótában, amelyek az adófizetőknek kerülnek sokba, rendelkeznek feleslegekkel. A reform egyik célja az ágazat versenyképességének javítása volt. A piacon eszerint azok maradtak volna, akik a leginkább versenyképesek. A most javasolt felülvizsgálat azokat bünteti azonban, akik a legversenyképesebbek. Hiszen az új szorzók bevezetése és a visszaható hatály pontosan ehhez fog vezetni. Felfedezhető bármilyen logika abban, ami az ügyben történik?
Amikor a régi EU érdekei sérülhetnek, az elveket kihajítják az ablakon. A szolidaritás, a versenyfeltételek és az esélyek egyenlősége mára üres szavakká váltak.
Ez az egész agrárágazatra igaz, amelyen belül a gazdagabb országok kapják a nagy támogatásokat. A szegényebb új tagállamokkal szembeni diszkrimináció megszüntetésére irányuló erőfeszítések pedig a régi tagállamok képviselőinek lefegyverző őszinteségébe ütköznek. "Igaza van, mondják, de nem fogjuk kinyitni Pandóra szelencéjét.” És most mégis, legalábbis a cukorágazat vonatkozásában lehetőség nyílt a nem sokkal ezelőtt elfogadott megállapodás megváltoztatására! Ennek egy oka van: ez a kérdés ugyanis érinti a régi tagállamok és a nagy konszernek érdekeit!
