Indicarea, prin etichetare şi informaţii standard despre produse, a consumului de energie (reformare) (dezbatere) 
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dna Podimata, în numele Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, referitor la propunerea de Directivă a Parlamentului şi a Consiliului privind indicarea, prin etichetare şi informaţii standard despre produs, a consumului de energie şi de alte resurse al produselor cu impact energetic (reformare) - C6-0412/2008 -.
Anni Podimata
raportoare. - (EL) Dnă preşedintă, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori în primul rând să salut propunerea Comisiei Europene de reformare a directivei privind etichetarea energetică cu obiectivul principal de extindere a domeniului său de aplicare în cazul tuturor aparatelor care consumă energie electrică în timpul utilizării casnice, comerciale şi industriale şi în cazul tuturor produselor cu impact energetic. Prezenta directivă este o parte componentă a unui pachet mai larg de propuneri legislative care vizează promovarea eficienţei energetice, aspect prioritar pentru Uniune, întrucât acesta poate juca un rol decisiv în consolidarea securităţii energetice, reducerea emisiilor de dioxid de carbon şi revigorarea economiei europene, astfel încât va putea permite ieşirea din recesiune şi din criză mai rapid.
Aş dori să le mulţumesc cu căldură tuturor colegilor mei deputaţi pentru propunerile făcute, în special raportorilor alternativi, secretariatului PSE şi Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, deoarece, cu ajutorul lor, am reuşit - cred - să consolidăm directiva privind etichetarea energetică. De aceea, acordăm o atenţie deosebită dispoziţiilor privind achiziţiile publice, de aceea acordăm o atenţie deosebită adoptării de stimulente pentru promovarea celor mai eficiente aparate şi de aceea dorim să consolidăm dispoziţiile privind controlul şi supravegherea pieţei.
Voi face comentarii doar asupra celor două aspecte care au provocat confruntări serioase. Primul se referă la propunerea noastră ca reclamele să includă o trimitere la consumul de energie, lucru care a stârnit reacţii disproporţionate din partea Federaţiei editorilor europeni şi a proprietarilor de staţii de radio şi de televiziune. Spun disproporţionate, deoarece s-au auzit argumente extreme, precum faptul că acest lucru restricţionează libertatea presei, că veniturile din publicitate au scăzut în domeniul sensibil al mass-mediei şi, în cele din urmă, că este compromisă finanţarea presei libere şi independente. Să ne uităm la datele problemei, la ce vom propune în raportul nostru. Noi credem că reclamele la produse cu impact energetic ar trebui să includă o trimitere la consumul sau la economiile de energie sau la categoria de etichetă energetică doar dacă reclamele includ referiri la specificaţii sau informaţii tehnice. În cazul în care reclama nu include o astfel de referinţă, trimiterea la consumul de energie nu este obligatorie.
Am lăsat la urmă problema aspectului etichetei energetice, care s-a dovedit a fi una dintre cele mai arzătoare chestiuni din prezenta directivă. Prezenta directivă nu şi-a îndeplinit obiectivul şi nu va fi eficientă în cazul în care eticheta care conţine informaţii la energie nu poate fi uşor recunoscută şi comparată de către consumatorii căreia se adresează în mod special, pentru a-i ajuta să facă cele mai bune alegeri. Astăzi avem un model de etichetare energetică de succes pe o scară de la A la G, unde A este folosit în cazul celor mai eficiente produse, în timp ce G pentru cele mai puţin eficiente, o scară care, în prezent, se foloseşte ca un standard în multe ţări din afara Uniunii Europene. Acesta are, fără îndoială, un foarte mare succes şi este recunoscută peste tot şi a adus o contribuţie majoră la economiile de energie. Dar, cu siguranţă, ridică de asemenea multe probleme. Cele mai serioase dintre aceste probleme, motivul de bază al acestor probleme, este faptul că pe etichetă nu se indică perioada de valabilitate. În cazul în care nu se indică perioada de valabilitate pe etichetă, când un produs este clasificat în categoria A şi rămâne pe toata durata vieţii acestuia în categoria respectivă, chiar şi atunci când au fost lansate alte produse energetice mai eficiente, este clar că transmitem mesaje neclare. Aşadar, cum putem soluţiona acest lucru? Introducând obligaţia ca etichetele să aibă o perioadă specifică de valabilitate, de exemplu 3 până la 5 ani şi, odată ce această perioadă a expirat, scara eficienţei energetice trebuie să fie revizuită pe baza progresului realizat într-o anumită categorie de produse.
La final, aş dori să spun că sunt ferm convins că, în cadrul dezbaterilor viitoare şi pentru a ajunge la un acord în cadrul celei de-a doua lecturi, trebuie să găsim cea mai bună soluţie, o soluţie care va fi recunoscută de către consumatori şi care va promova inovaţia în industria europeană.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, etichetarea energetică este o acţiune începută în 1992 cu scopul de a economisi energie în cazul produselor din sectorul casnic. Această iniţiativă a avut un succes considerabil şi în ultimii 15 ani, cetăţenii UE au avut multe beneficii de pe urma acesteia.
Totuşi, anul 1992 a fost demult. A trecut ceva timp de atunci şi Comisia a decis să prezinte o propunere de reformare a Directivei privind etichetarea energetică, care să aducă mai multe beneficii cetăţenilor europeni, industriei şi autorităţilor publice în mod egal, în primul rând prin extinderea domeniului de aplicare al produselor cu impact energetic, în al doilea rând prin consolidarea supravegherii pieţei şi, în al treilea rând, prin încurajarea achiziţiilor publice ale produselor cu impact energetic şi a practicilor stimulative.
Sunt recunoscătoare raportoarei, dna Rodimata, pentru că a elaborat într-o perioadă scurtă de timp raportul referitor la o propunere foarte complexă, oferind oportunitatea unui acord pentru a doua lectură, atunci când Consiliul va intra cu adevărat în discuţii. De asemenea, aş dori să le mulţumesc raportorilor alternativi şi membrilor Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie (ITRE) pentru examinarea foarte atentă a acestei propuneri.
Raportul va aduce cu siguranţă câteva îmbunătăţiri foarte semnificative la propunerea iniţială, care sunt salutate de către Comisie. Raportoarea are dreptate să evidenţieze două aspecte care vor reprezenta punctul forte al viitoarelor dezbateri între Consiliu şi Parlament. Primul aspect este problema publicităţii şi cât de departe putem merge cu promovarea practicilor de vânzare a produselor cu impact energetic, fără a limita rolul libertăţilor civile sau libertăţii presei şi al doilea aspect este problema aspectului etichetei - dacă trebuie să fie o etichetă unde scara este sau nu este vizibilă.
În drumul meu spre Parlament, în această dimineaţă, am găsit nişte prospecte în mijloacele de transport, lucru care a demonstrat că această problemă aparent simplă a etichetării nu este atât de simplă. Pe de o parte, avem organizaţiile consumatorilor, şi pe de altă parte producătorii, care ar dori, de asemenea, să urmărească acelaşi obiectiv de a oferi consumatorilor mai multe produse cu impact energetic.
La prima lectură, a existat o dezbatere serioasă în cadrul Comisiei ITRE şi trebuie să găsim cea mai bună soluţie la problemele ridicate de către raportor în cursul celei de-a doua lecturi. Pot să vă asigur că Comisia va face tot posibilul ca să se adapteze la diferitele puncte de vedere întrucât lucrează în avantajul consumatorilor şi al societăţii. Etichetele trebuie să fie eficiente şi puternice şi, în acelaşi timp, producătorilor trebuie să li se ofere stimulentele potrivite pentru a dezvolta produse mai eficiente.
Vă mulţumesc pentru raport. Sunt cu adevărat recunoscătoare raportoarei pentru toată muncă depusă în vederea pregătirii raportului.
Jan Březina
în numele Grupului PPE-DE. - Dnă preşedintă, dezbatem raportul referitor la etichetarea energetică, care are o importanţă considerabilă din diferite motive.
În primul rând, creşterea eficienţei energetice este cea mai rapidă şi eficientă modalitate din punctul de vedere al costului de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. În al doilea rând, eficienţa energetică poate fi o parte componentă a soluţiei la actuala recesiune economică: soluţionarea cererii de energie şi utilizarea energiei poate contribui la atingerea unei creşteri economice durabile şi la crearea unor oportunităţi considerabile de locuri de muncă.
Sunt de acord cu intenţia de a garanta că utilizatorii finali vor putea primi informaţii complete pe etichetă, chiar dacă produsul este cumpărat de la distanţă, prin internet sau telemarketing. Acelaşi lucru este valabil pentru intenţia de a consolida dispoziţiile privind supravegherea pieţei în vederea asigurării aplicării adecvate şi armonizate la nivel european a Directivei privind etichetarea energetică şi măsurile de punere în aplicare a acesteia.
Cu toate acestea, există două aspecte pe care trebuie neapărat să le pun faţă în faţă. În primul rând, aş dori să aduc la cunoştinţă, faptul că dacă s-ar adopta amendamentul 31, acesta ar limita independenţa presei. Trebuie subliniat faptul că publicitatea este factorul cheie pentru o presă liberă, independentă, diversificată şi de înaltă calitate. Prin urmare, grupul nostru a propus un amendament alternativ - amendamentul 2 depus în plen - respectând importanţa presei libere şi diversificate pentru democraţie. Soluţia noastră este de a oferi producătorilor şi comercianţilor posibilitatea de a oferi informaţii referitoare la anumite aspecte privind economisirea consumului de energie.
În al doilea rând, solicit respingerea a două propuneri de rezoluţie privind măsurile de punere în aplicare, respingând măsurile de punere în aplicare privind televizoarele şi frigiderele. Această iniţiativă, la care s-a opus industria, Comisia şi Consiliul, ar afecta coerenţa noii legislaţii privind etichetarea energetică, luată în ansamblu.
Daţi-mi voie să închei prin a sublinia faptul că raportul privind etichetarea energetică este un act legislativ foarte important care merită să fie adoptat, cu condiţia ca problema publicităţii să fie abordată într-un mod satisfăcător.
Silvia-Adriana Ţicău
în numele Grupului PSE. - Doresc întâi să o felicit pe doamna raportor Podimata pentru raportul domniei sale.
Directiva privind etichetarea şi informarea consumatorilor cu privire la consumul de energie al produselor consider că este un element extrem de important. Uniunea Europeană şi-a propus să reducă cu 20% consumul de energie şi, dacă reuşim să informăm corect consumatorul, astfel încât el să poată avea o opţiune pe baza informaţiilor pe care le are, atunci într-adevăr putem reduce consumul de energie şi în cazul produselor utilizate.
În ceea priveşte eticheta, ea trebuie să fie simplă, asta este esenţial; ea trebuie să fie completă şi, bineînţeles, trebuie să ofere consumatorului informaţiile de care acesta are nevoie pentru a putea face investiţia necesară. De aceea, consider că este important să fie menţionate pe etichetă elementele legate de consumul de energie sau de economiile de energie care ar putea fi efectuate.
De asemenea, cred că este important să existe această scală de A la G, care este simplă, însă aş dori să menţionez faptul că cred că este important să fie precizată şi durata de valabilitate, astfel încât consumatorul să aibă informaţii chiar din momentul în care se face reclamă la anumite produse. Nu cred că obligaţia de a furniza informaţii legate de consumul de energie impietează în vreun fel asupra libertăţii de exprimare şi prevederilor legate de mass-media. Eu cred că avem cu toţii interesul să avem un consumator bine informat, care să poată lua o decizie pentru reducerea consumului de energie în cunoştinţă de cauză.
Vreau să felicit raportoarea, documentul este extrem de important, face parte dintr-un pachet privind eficienţa energetică şi susţin în continuare ca şi pe perioada celei de a doua lecturi să avem o dezbatere interesantă.
Satu Hassi
în numele Grupului Verts/ALE. - (FI) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, transmit cele mai sincere mulţumiri doamnei Podimata pentru munca sa excelentă, pe care o susţin în totalitate. Comisia pentru industrie, cercetare şi energie a susţinut în mod clar, etichetarea energetică atractivă pentru consumatori, pe care aş dori s-o văd menţinută, aşa cum ar dori Comisia.
Este important ca întotdeauna, consumatorul să poată avea încredere că echipamentul din categoria A reflectă absolut întotdeauna cea mai bună tehnologie - cea mai eficientă tehnologie din punct de vedere energetic - care este pe piaţă. Eticheta energetică UE a fost un succes. A apărut pe piaţa echipamentelor care pierd energie şi modelul respectiv a fost urmat în ţări precum Brazilia, China, Argentina, Iran, Israel şi Africa de Sud. Este foarte regretabil faptul că acum, producătorii de echipament doresc să transforme acest sistem de etichetare de succes şi clar într-unul neclar şi Comisia tinde să susţină acest lucru.
Noul model promovat de producători ar fi echivalent cu a numi în continuare record mondial un record în sport de acum câteva decenii, iar când recordul a fost doborât, de a-l numi recordul mondial mai puţin 5%, recordul mondial mai puţin 10%, recordul mondial mai puţin 20%, şi aşa mai departe. Acest lucru ar fi ineficient şi acelaşi sistem de clarificare pe care-l folosim atunci când vorbim despre recorduri mondiale ar trebui să se aplice în continuare şi în cazul etichetării energetice.
Herbert Reul
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, acesta este un proiect adecvat şi important pentru a obţine eficienţă energetică şi pentru a economisi mai multă energie. Este adevărat că ar trebui să ne concentrăm asupra metodelor pe care, din nefericire, nu le aplicăm în alte domenii, şi anume, folosirea etichetării pentru a-l ajuta pe consumator să aleagă produse eficiente din punct de vedere energetic şi, în acelaşi timp, pentru a da un impuls concurenţei pentru aparate mai eficiente. Această decizie este înţeleaptă şi corectă.
Procedura aplicată până acum era, de asemenea, sensibilă, şi funcţiona bine. În acest sens, cred că sistemul de etichetare pentru clasele A-G, care a funcţionat bine pentru mai bine de 15 ani şi care a fost consolidat în urmă cu câţiva ani cu clasele A+ şi A++, trebuie acum, în mod logic, să fie extins şi modificat din nou, pentru că avem noi provocări.
Cu toate acestea, ar trebui să analizăm cu atenţie lucrurile şi aş dori, de asemenea, să luăm în serios rezervele pe care Comisia şi le-a exprimat. Dacă facem ceea ce a sugerat majoritatea de aici din Parlament, şi anume să păstrăm pur şi simplu clasificarea A-G, mă tem că vechile aparate vor fi clasificate în continuare drept A, în timp ce aparate noi mai eficiente din punct de vedere energetic vor fi clasificate doar ca B. Prin urmare, vom avea fie o perioadă de tranziţie pentru re-etichetare - care va crea confuzie - fie vom avea o schimbare continuă, o etichetare nouă în mod constant.
Prin urmare, propunerea de a utiliza minus este mult mai simplă şi mai clară. Avem nevoie de o procedură inteligibilă pentru consumatori, care va fi adoptată şi care va avea ca rezultat sprijinirea în continuare de către consumatori a ceea ce a fost adoptat anterior. Avem nevoie de un sistem care încurajează, de asemenea, producătorii să investească în proiectarea ecologică. De aceea, după părerea mea, propunerea Comisiei este cea mai inteligentă şi de bun-simţ.
Foarte pe scurt, un al doilea comentariu care, după părerea mea este, de asemenea, important: cred că tot ceea ce s-a propus aici cu privire la încărcarea publicităţii media cu informaţii obligatorii este greşit. Este inadmisibil! Nu trebuie să facem acest lucru. Nu are niciun sens! În plus, nu este deloc necesar. Ne putem descurca fără, informaţiile de pe etichetă sunt suficiente.
Claude Turmes
(DE) Dnă preşedintă. Cred că vă simţiţi stingherit astăzi aici, dle comisar, şi cred că ştiu de ce. Motivul este acela că Comisia adoptă o poziţie care este mai mult o poziţie de lobby-ist al industriei decât una care simplifică protecţia consumatorului şi protecţia mediului în Europa.
Am urmărit legislaţia privind etichetarea în ultimii 15 ani. Ce este în Directiva privind etichetarea, de la începutul anilor 1990? Aceasta prevede că de la A la G, clasele ar trebui să fie actualizate periodic, în conformitate cu stadiul actual al tehnologiei, astfel încât doar cele mai bune să intre în categoria A. Ce a făcut industria? A obstrucţionat actualizarea la sfârşitul anilor 1990. În consecinţă, la începutul anului 2000, peste 50% din toate aparatele erau incluse în categoria A. Apoi au venit cu aparatele A+ şi A++. Acum au venit cu aparatele din categoriile A-20, A-40 şi A-60.
Dl Reul este mereu de partea lobby-ului industriei. Prin urmare, nu sunt deloc surprins că susţine acest lucru. Haideţi, dl comisar, vă rog! De la A la G este uşor de înţeles. Cincisprezece ani de lobby fără scrupule din partea diverselor cercuri industriale pentru a submina sistemul european de etichetare, asta se întâmplă aici. Mâine, noi, Parlamentul, trebuie să punem capăt acestui episod teribil.
Miloslav Ransdorf
(CS) Dnă preşedintă, am vorbit aici de mai multe ori cu privire la aspectele legate de energie, iar acesta poate fi comentariul meu final din acest mandat. Cred că în acest moment este oportun să îi mulţumesc dlui comisar Piebalgs, care a avut o sarcină foarte dificilă, întrucât a realiza o piaţă energetică europeană din cele 27 de pieţe separate ale fiecărui stat membru este o realizare remarcabilă, este o muncă de Sisif, care nu va lua sfârşit odată cu acest mandat, şi cu siguranţă vor rămâne multe sarcini pentru succesorii noştri. Aş dori să spun că pentru noi cei din Comisia pentru industrie, cercetare şi energie, dl Piebalgs a fost unul dintre cei mai populari comisari: acei comisari de la care am învăţat foarte mult, şi al căror nivel de entuziasm l-am admirat. Sper că nu am fost prea exigenţi cu dl comisar, întrucât cred că îl vom întâlni cu siguranţă în timpul următoarelor mandate parlamentare, iar dl Piebalgs a muncit cu adevărat din greu pentru a face posibil chiar şi să vorbim despre o piaţă europeană a energiei. Sprijin etichetarea energetică, este un standard necesar, şi consider că reproşurile cu privire la cine aparţine sau nu la un anumit grup de interese industriale ar trebui date la o parte. De asemenea, cred că este regretabil faptul că acest Parlament a devenit în ultimele luni un loc pentru ştiri alarmante. Avem nevoie de decizii bazate pe fapte.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, este greu. Îi mulţumesc dlui Ransdorf pentru cuvintele sale foarte amabile, însă cred că este greşit să acuzăm pe cineva - industrie, lobby sau nu - deoarece industria oferă locuri de muncă şi contribuie la creşterea economică. Industria încearcă, de asemenea, să producă şi să introducă pe piaţă aparate mai eficiente din punct de vedere energetic. În acelaşi timp, categoriile "de la A la G” sunt bine cunoscute de către consumatori. Există o nevoie puternică de a consolida experienţa lui "de la A la G” şi de a implica industria, nu prin forţă, ci prin implicarea reală a acesteia. Asta este ceea ce Comisia încearcă să facă.
În această dezbatere au existat două elemente care au fost, probabil, mai degrabă confuze. Unul este directiva-cadru, iar raportul dnei Podimata se referă exact la acest lucru. Știu că la a doua lectură va fi multă de lucru între Consiliu, Parlament şi Comisie pentru a găsi echilibrul potrivit între aceste două elemente: conducerea industriei şi experienţa pozitivă pe care o avem cu această etichetă energetică.
Al doilea a fost legat de măsura de proiectare ecologică pentru frigidere şi televizoare. Nu este o soluţie perfectă, însă, cel puţin, este o soluţie care aduce aceste două produse în sistemul de etichetare, deoarece astăzi nu avem niciun fel de etichetare a televizoarelor, în timp ce situaţia privind frigiderele este confuză: fiecare frigider este inclus într-o categorie. Prin urmare, am propus şi am convenit asupra acestei măsuri, ca o măsură temporară până când vom avea directive-cadru care să stabilească norme clare. Acest lucru nu s-a întâmplat pentru că am fost legaţi de industrie, ci a fost cel mai bun mod de a consolida ambele abordări.
Nu căutăm duşmani: încercăm să consolidăm experienţa pozitivă, dar şi să implicăm industria. Industria nu combate acest lucru, dar ar trebui, cred eu, să accepte opinii mai puternice din partea consumatorilor şi să vadă cu adevărat beneficiile acestora.
În această etapă, raportul nu oferă o soluţie completă. Există diferenţe de opinie, însă suntem pe punctul de a le rezolva şi, ca de obicei, legislaţia cea mai complicată este adoptată pe baza compromisurilor şi a consensului. Va trebui să ne continuăm munca, însă nu să etichetăm pe cineva care luptă împotriva eficienţei energetice, deoarece etichetarea este cea mai simplă metodă de a asigura succesul obiectivelor noastre de eficienţă energetică. Oamenii fac alegeri în cunoştinţă de cauză în legătură cu aparatele lor, într-un mod care corespunde interesului societăţii globale. Aceasta este cea mai bună cale şi ar trebui să o promovăm.
Mi-ar părea rău dacă am încheia pe un ton trist spunând că suntem la un pas de o catastrofă: nu, muncim împreună. Cu toţii ne-am dori să obţinem acelaşi rezultat, însă în această etapă încă nu am găsit un compromis care să se potrivească şi să reunească tot potenţialul pentru a rezolva această problemă.
Vă mulţumesc pentru dezbatere. Știu că au existat multe opinii diferite, însă Comisia se angajează să lucreze în continuare pentru a găsi o soluţie rapidă la a doua lectură.
Anni Podimata
raportor. - (EL) ) Dnă preşedintă, aş dori în primul rând să le mulţumesc tuturor colegilor mei deputaţi pentru discursurile lor şi dlui comisar, atât pentru recomandarea sa, cât şi pentru discursul său, acum, la sfârşitul dezbaterii.
Aş dori să fac două comentarii foarte scurte. În primul rând, în ceea ce priveşte problema arzătoare a etichetării energetice. Aş dori să subliniez faptul că scara de la A la G, pe care o considerăm cu toţii ca fiind de mare succes şi recunoscută şi care a adus o contribuţie uriaşă în vederea economisirii de energie are, evident, probleme pe care, dle Reul, le-am enumerat în comentariile mele de la început; cu alte cuvinte, această scară trebuie actualizată. Problema de bază cu eticheta energetică existentă este că nu are perioadă de valabilitate, de unde rezultă situaţia pe care dvs. aţi descris-o, şi anume că avem pe piaţă produse energetice cu aceeaşi etichetă şi niveluri diferite de eficienţă energetică. Problema crucială este ca noi să introducem o anumită perioadă de valabilitate pentru etichetarea energetică de la A la G şi să actualizăm indicatorii de eficienţă energetică la fiecare 3 până la 5 ani pe baza progresului înregistrat pe piaţă.
În sfârşit, consider că concluzia pe care trebuie să o tragem este simplă. Avem - şi recunoaştem cu toţii că avem - o reţetă testată şi de succes pentru etichetarea energetică care a devenit, de asemenea, un standard pentru alte ţări din afara Uniunii Europene. Când ai o reţetă de succes care a devenit demodată de-a lungul anilor, nu o elimini, o actualizezi, pentru că dacă o elimini şi nu o înlocuieşti cu un sistem nou, rişti să pierzi un plus de valoare pe care l-ai generat în anii anteriori prin faptul că ai optat pentru etichetarea energetică. Mesajul Europei către consumatori de-a lungul tuturor acestor ani a fost: alegeţi eticheta energetică A. Noi înşine nu trebuie să slăbim acest mesaj.
Preşedintele
Dezbaterea s-a încheiat.
Votul va avea loc astăzi la ora 12.00.
(Ședinţa a fost suspendată la 11.35 în timpul votării şi reluată la ora 12.00)
