Lägesrapport om frihandelsområdet Euromed (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Vital Moreira, för utskottet för internationell handel, om lägesrapport om frihandelsområdet Euromed (2010) - B7-0222/2009).
Vital Moreira
Herr talman, herr kommissionsledamot! Denna fråga utarbetades och lades fram innan vi visste att Cathrine Ashton skulle avgå som kommissionsledamot med ansvar för handelsfrågor. Vi hoppas att kommissionen ändå kan besvara frågan.
Frågan handlar som sagt om det aktuella läget för frihandelsområdet Euromed, som ursprungligen planerades till 2010.
När Barcelonaprocessen sjösattes 1955 var ett av de projekt som detta resulterade i inrättandet av ett frihandelsområde i Medelhavsregionen 2010. Detta område skulle inrättas på regional basis och innefatta ett nord-sydligt nätverk och ett syd-sydligt nätverk. Detta mål är dock långt borta, och jag har därför följande frågor:
Anser kommissionen att det är ett realistiskt mål att upprätta frihandelsområdet Euromed senast 2010? Kan kommissionen ange skälen till detta?
För det andra, parlamentet känner till att det snart ska antas en ny färdplan för Euromed och eventuellt en ny mekanism för att underlätta handel och investeringar i regionen.
Kan kommissionen ge mer information om de praktiska aspekterna kring och konsekvenserna av en sådan mekanism?
För det tredje, kan kommissionen redogöra för det aktuella läget när det gäller Agadiravtalet och för EU:s insatser för att modernisera detta avtal och mer allmänt för den syd-sydliga dimensionen av Barcelonaprocessen: en union för Medelhavsområdet?
För det fjärde, kan kommissionen redogöra för hur den har införlivat rekommendationerna från den bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling som genomfördes av universitetet i Manchester, så att social sammanhållning och hållbar utveckling beaktas i förhandlingarna på det sätt som förespråkas i denna bedömning?
För det femte, kan kommissionen redogöra för innehållet i omförhandlingarna av associeringsavtalet mellan Syrien och EU, som frystes 2004?
För det sjätte, kan kommissionen informera oss om sina förhandlingar med Libyen, syftet med dessa förhandlingar och det aktuella läget i förhandlingarna?
För det sjunde har flera Medelhavsländer uttryckt intresse för att fördjupa och/eller utvidga sina handelsavtal med EU.
Kan kommissionen framför allt upplysa parlamentet om denna ”nya generationens” associeringsavtal?
Kan kommissionen med hänsyn till de nya befogenheter som Europaparlamentet får på handelsområdet i och med Lissabonfördraget dessutom berätta om den skulle kunna beakta en tidigare resolution från Europaparlamentet medan förhandlingarna av de nya avtalen pågår?
Det var de frågor jag hade. Med tanke på vilken betydelse Barcelonaprocessen och området söder om EU har anser vi att dessa frågor är mycket relevanta och ligger helt rätt i tiden.
Antonio Tajani
Herr talman, mina damer och herrar, herr Moreira! Jag svarar på Cathrine Ashtons vägnar.
När det gäller frihandelsområdet Euromed var inrättandet av detta område 2010 ett realistiskt projekt. Redan under nästa år kommer vi att ha kommit en lång våg mot målet, även om det är uppenbart att det fortfarande återstår mycket att göra för att fullt ut förverkliga potentialen av ekonomisk integration i Euromed-området.
Framför allt har vi gjort framsteg när det gäller den nord-sydliga dimensionen. EU har ingått bilaterala associeringsavtal med samtliga våra Medelhavspartner utom Syrien, och dessa inriktas huvudsakligen på handel med varor. Andra bilaterala avtal är emellertid på gång för att ytterligare främja handeln med jordbruksprodukter, handeln med tjänster och etableringsfrihet, och att inrätta en bindande tvistlösningsmekanism. Vissa av dessa förhandlingar har redan slutförts, och andra kommer att slutföras senast 2010.
När det gäller de nya förhandlingarna mellan EU och våra Medelhavspartner och Europaparlamentets roll kan jag upplysa er om att vi, än en gång med hänvisning till den nord-sydliga dimensionen, vid Europa-Medelhavsområdets handelsministerkonferens den 9 december förväntar oss att nå ett avtal om en handelsfärdplan för Europa-Medelhavsområdet efter 2010 som speglar målet att gradvis omvandla de nuvarande Euromed-associeringsavtalen till heltäckande och omfattande frihandelsavtal.
Vi talar inte om att förhandla fram nya associeringsavtal, utan i stället om att utvidga och stärka befintliga avtal för att kunna hantera frågor som handelslättnader, tekniska handelshinder och sanitära och fytosanitära frågor, liksom offentlig upphandling, konkurrens, immaterialrätt, handel och frågor som rör hållbar utveckling och öppenhet.
Bilaterala förhandlingar kommer att skräddarsys för varje partner i södra Medelhavsområdet. Marocko kanske blir det första Medelhavsland som vi kommer att inleda förhandlingar med nästa år. Efter Lissabonfördragets ikraftträdande kommer parlamentet självfallet att få en starkare roll på handelsområdet. Kommissionen är redo för ett nära samarbete med parlamentet vid de framtida förhandlingar som jag nyss nämnde.
Frihandelsområdet Euromed har även en syd-sydlig dimension. Våra Medelhavspartner skapar sinsemellan ett nätverk av frihandelsavtal, och Agadiravtalet, som trädde ikraft 2007, är även öppet för andra Medelhavspartner. Israel och Turkiet har också undertecknat frihandelsavtal med Medelhavspartnerna, samtidigt som det fortfarande finns planer på andra avtal.
Det är för tidigt att göra en fullständig utvärdering av det nuvarande Agadiravtalet. Handeln mellan de fyra partnerna har ökat, trots att ökningen inte har varit lika stor som ursprungligen förväntades. Detta kan bero på en rad olika orsaker, exempelvis förekomsten av icke-tariffära handelshinder, att de olika marknaderna inte kompletterar varandra tillräckligt mycket, avsaknaden av en regional marknad som kan attrahera investerare och sist men inte minst att företag inte i tillräckligt hög utsträckning är medvetna om de möjligheter som dessa avtal erbjuder.
Färdplanen för Euromed efter 2010 bör hjälpa till att lösa detta problem. Färdplanen innehåller även en rad praktiska kortsiktiga förslag, varav ett är mekanismen för att underlätta handel och investeringar inom Europa-Medelhavsområdet. Skapandet av denna mekanism kommer att ge gratis, aktuell, heltäckande och lättillgänglig information om handel, investeringsvillkor och lagstiftning i Europa-Medelhavsområdet. Syftet är att hjälpa företag, framföra allt små och medelstora företag, att bedriva verksamhet i Europa-Medelhavsområdet.
När det gäller hållbar utveckling gjorde kommissionen precis som för alla våra fyra handelsområden en bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling. Analysen slutfördes i december 2007 och kommer att användas i såväl de nuvarande som de kommande förhandlingarna.
Framför allt när det gäller handelsfrågor lyfte man i stabilitetspakten fram vikten av de långa övergångsperioder som fastställdes i associeringsavtalen för att få bort industritullarna i de södra Medelhavsländerna, och behovet av att fastställa liknande övergångsperioder i de aktuella förhandlingarna om jordbruksprojekt.
Vid de pågående samtalen om tjänster och etableringsfrihet måste vi självfallet också ta hänsyn till hur utvecklade våra partnerländer i södra Medelhavsområdet är.
I många av dessa länder stöder kommissionen dessutom skattereformprogram som kan bidra till att mildra de negativa konsekvenser av minskade tullinkomster som angavs i bedömningen av konsekvenserna för hållbar utveckling.
När det gäller det avtal med Syrien som jag hänvisade till tidigare påbörjade kommissionen 2008 en översyn av utkastet till associeringsavtal för att före antagandet fastställa om det krävdes tekniska ändringar eller uppdateringar. Det räckte med en förhandlingsrunda, och vi kom överens med Syrien om de ändringar som krävdes för att ta hänsyn till Rumäniens och Bulgariens anslutning till EU och de ändrade tullar som både Syrien och EU hade infört sedan samtalen avbröts 2004. Syrien har skjutit upp ingåendet av avtalet för att analysera dess ekonomiska konsekvenser.
I november 2008 inleddes i Bryssel å andra sidan förhandlingar med Libyen om ingående av ett ramavtal om ett ambitiöst frihandelsavtal för varor, tjänster, etableringsfrihet och lagstiftningssamarbete. Ingåendet av detta avtal med Libyen är sista pusselbiten. När detta avtal ingås kommer EU att ha ingått frihandelsavtal med alla våra grannar i Medelhavsområdet, även om Libyen inte omfattas av den europeiska grannskapspolitiken.
Ingåendet av detta handelsavtal kommer att ge EU:s exportföretag nya exportmöjligheter i Libyen och mer fördelaktiga regler, framför allt inom tjänstesektorn och på olje- och naturgasmarknaderna. Naturligtvis är förhandlingarna med Tripoli fortfarande i ett tidigt skede, och det krävs mer tid innan vi kan enas om ett avtal.
Under denna process kommer kommissionen att vara extra uppmärksam på den libyska förvaltningens kapacitetsuppbyggnad i handels- och handelsrelaterade frågor. Även i Libyens fall håller en bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling för närvarande på att slutföras.
Georgios Papastamkos
Herr talman! Vi stöder det strategiskt viktiga Euromed-partnerskapet och stärkandet av politiskt, ekonomiskt och kulturellt samarbete och fred, säkerhet och stabilitet i området i stort. Vi uppmanar ministrarna att vid den kommande ministerkonferensen anta en färdplan för genomförandet av frihandelsområdet Euromed. Den bilaterala strategin måste åtföljas av en regional strategi. Utöver den nord-sydliga dimensionen anser jag att den regionala ekonomiska integration mellan syd och syd som både ordföranden för utskottet för internationell handel, Vital Moreira, och kommissionsledamot Antonio Tajani hänvisade till är särskilt betydelsefull. Framför allt måste öppnandet av marknader åtföljas av sociala och miljömässiga privilegier och växtskyddsstandarder. Vi måste dessutom ta upp vissa viktiga frågor kring import av jordbruksprodukter till EU. Personligen är jag för att stärka Barcelonaprocessen: en union för Medelhavsområdet, och de program som inom ramen för denna process angavs inom strategiska sektorer, exempelvis samarbete mellan små och medelstora företag och utnyttjandet av förnybara energikällor. Avslutningsvis vill jag särskilt lyfta fram utvecklandet av havskorridorer och det förslag som Grekland lade fram förra sommaren om att inrätta ett transportobservationsorgan i östra Medelhavet, baserat i Grekland.
Kader Arif
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag tackar Vital Moreira för hans anförande.
Den 9 december kommer handelsministrarna från de länder som ingår i Europa-Medelhavspartnerskapet att mötas för att diskutera återupptagandet av vårt ekonomiska samarbete och handelssamarbete. För det första vill jag att alla ska vara medvetna om en sak. Om målet med frihandelsavtalet verkligen var att alla partner skulle gynnas, både de i norr och de i söder, var fastställandet av 2010 som det år frihandelsområdet ska införas varken realistiskt eller önskvärt, eftersom det fortfarande finns stora skillnader i graden av utveckling mellan länderna norr och söder om Medelhavet.
Vissa personer förespråkar dessutom fortfarande att vi för att lyckas med Europa-Medelhavspartnerskapet - som för att påminna er består av tre pelare: politik, ekonomi och samhälle och kultur - bara behöver ignorera de politiska svårigheterna för att lyckas med den ekonomiska aspekten och handelsaspekten. Som ni förstår delar jag inte denna magiska och skadliga syn på att endast handel kan hjälpa oss att nå harmonisk integration, fred och stabilitet.
Jag tror ännu mindre på detta eftersom fakta talar för sig själva. Genom att ignorera de politiska konflikterna var exempelvis unionen för Medelhavsområdet tänkt att gjuta nytt liv i det stagnerade samarbetet mellan EU och länderna kring Medelhavet med så kallade konkreta och synliga projekt. I dag är det unionen för Medelhavsområdet som håller på att stagnera, och de politiska tvister som ingen vågade nämna går igen.
Jag tillhör dem som verkligen tror på andan i Barcelonaprocessen. Jag anser att framgång inte enbart kan mätas i handelsstatistik, som fortfarande är alltför ofördelaktig för våra partner i söder och deras invånare. Handel för handelns egen skull - nej, det tror jag definitivt inte på.
Å andra sidan, handel som inriktas på utveckling och som syftar till att minska klyftan mellan rika och fattiga och se till att välståndet verkligen sprids och att det finns regional integration - ja, det kan jag tänka mig. Förhandlingarna måste emellertid fortfarande styras i denna riktning.
Vid näste möte uppmanar jag oss alla därför att vara ambitiösa och inte bara diskutera tekniska frågor som avlägsnandet av handelshinder, som om det vore målet. Det är oacceptabelt att fortsätta i de tankebanorna.
När det gäller regional integration, särskilt det syd-sydliga nätverket, måste lösningarna för att klara den ekonomiska krisen - som har fått stora konsekvenser genom den arbetslöshet som följer i dess spår - mänskliga, sociala och miljömässiga överväganden, och människorättsfrågor utgöra kärnan i diskussionerna och än en gång bli de viktigaste frågorna för oss.
Niccolò Rinaldi
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Med tanke på hur sent det är skulle jag vilja inleda med ett citat från ”Tusen och en natt”, eftersom vi trots allt diskuterar arabvärlden.
I en av berättelserna ur ”Tusen och en natt” kan vi läsa att varken vinning eller ära tillkommer den overksamme och att rinnande vatten smakar sött, men att stagnerande, stillastående vatten snabbt blir ruttet.
Här får vi en känsla av den stolta arabiska traditionen, som uppmanar oss att vakna upp ur vår dvala och återuppta integrationsprocessen mellan EU och länderna i Medelhavsområdet så bra vi kan. När vi gör det är det två faktorer som vi måste ta hänsyn till.
Den första faktorn är tid. I dag är 50 procent av Medelhavsländernas befolkning under 18 år, och om mindre än 30 år kommer vi att ha ett frihandelsområde som kommer att bestå av nästan en miljard konsumenter och medborgare. Därför har vi ont om tid.
Den andra faktorn är hur de frihandelsavtal ser ut som vi vill erbjuda dessa länder. Som liberaldemokrater vill vi se handelsavtal utan byråkratiska strukturer eller centralstyrning, och vi vill att avtalen ska se till att de oligarkiska strukturer som för närvarande styr i partnerländerna förlorar sin kontroll över resurser och välstånd.
Yannick Jadot
Herr talman! Efter 15 års förhandlingar om Barcelonaprocessens handelsaspekt betvivlar vi starkt att förhandlingarna om ett frihandelsavtal av Euromed-typ är rätt lösning på regionens sociala, politiska och ekonomiska problem.
Som tidigare nämndes visade bedömningen av konsekvenserna för hållbar utveckling framför allt att det fanns några potentiellt mycket negativa konsekvenser, både av social och ekonomisk karaktär och när det gäller regional integration.
Därför anser vi att kommissionens förslag - färdplanen för 2010 och därefter - med sin betoning på bilaterala handelsavtal är för ensidig för att vi ska kunna ställa oss bakom den.
Vi stöder det resolutionsförslag som är föremål för dagens debatt, inte minst eftersom det tar upp alla dessa frågor om sociala konsekvenser, miljökonsekvenser och konsekvenser för den regionala integrationen, och framför allt eftersom det i punkt 10 begärs att målen för handelsavtalen ska ses över, framför allt mot bakgrund av dessa sociala och miljömässiga frågor, samt framför allt eftersom vi genom att se över dessa avtal kanske kunde överväga att på nytt integrera handelsaspekten i den samlade Barcelonaprocessen.
Willy Meyer
Herr talman! Min grupp anser att det är omöjligt att separera den del av Euromed-projektet som rör handel, invandring eller finansiering från den politiska delen. Vår grupp motsätter sig därför att EU ger Israel och Marocko denna upphöjda status, eftersom det rör sig om två turbulenta områden som är oförenliga med en union för fred baserad på internationell rätt.
Vi anser att EU och Europeiska kommissionen borde kräva mycket mer när det gäller de värden som kan leda oss mot ett projekt för gemensam fred och säkerhet.
En politisk ledare från Västsahara hungerstrejkar exempelvis just nu på den spanska ön Lanzarote eftersom Marocko inte tillåter henne att återvända till de ockuperade områdena. Detta är en viktig fråga, och EU-institutionerna måste inta en kraftfull hållning mot Marocko.
Jag anser att unionen för Medelhavsområdet inte bara handlar om handel, utan även om att försvara internationell rätt och mänskliga rättigheter.
William  Dartmouth
Herr talman! UK Independence Party motsätter sig Euromed-avtalet av följande skäl: Euromed-avtalet kommer att inneböra stora handelsförmåner, och till och med subventioner, till tredjeländer. Detta kommer de brittiska skattebetalarna direkt eller indirekt att få stå för. När kommissionens företrädare talade om Euromed i utskottet för internationell handel - som jag tillsammans med andra av de närvarande ledamöterna har äran att vara ledamot i - sade han dessutom att det inte var inte tal om att genomföra alla EU-bestämmelser. Han fortsatte med att säga att tillämpningen av EU-bestämmelserna kommer att ske på ett intelligent och selektivt sätt.
Vi i Storbritannien får däremot stå ut med, och vår ekonomi lider av, att alla EU-bestämmelser tillämpas och dessutom tillämpas på ett sätt som är både ointelligent och universellt.
Vi får inte ens ha den typ av glödlampor vi vill. Men det handlar inte bara om glödlampor. Efter Lissabon kommer vi i Storbritannien att mer eller mindre styras av de tre amigos: kommissionens ordförande, den nyligen utsedda rådsordföranden - som helt klart måste vara Tintins farfar - och ännu viktigare, den höga representanten Cathy Ashton, som i trettioårsåldern var en av fyra avlönade företrädare för den vänsterextrema antikärnvapenorganisationen CND.
Detta är en allvarlig fråga, och detta är de personer som vi får dras med, men Euromed-länderna slipper helt dessa tre amigos.
Sedan handlar det även om mänskliga rättigheter. På den punkten undrar jag vad som pågår. Syrien och Libyen, av alla länder, har erbjudits handelsförmåner och till och med subventioner som vi kommer att få betala för. Men var finns skyddsklausulerna för mänskliga rättigheter? De saknas helt för dessa två länder som båda har ett långt och uppriktigt sagt uselt facit på detta område. För någon som var tonåring på 1960-talet måste jag säga att de som står bakom denna del av resolutionen måste ha rökt någonting skumt. Vi motsätter oss därför resolutionen i alla dess delar.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Frihandel kan vara bra, när frihandel inte är slutmålet. Avtal som detta handlar om så mycket mer, och det måste de göra. De får inte bara handla om att inrätta ett frihandelsområde; de måste även handla om långsiktiga effekter. De måste handla om att få till stånd utveckling. De måste handla om att tillhandahålla säkerhet. De måste handla om att skapa välstånd för alla. Detta är mycket viktigare än att se till att det blir ordentlig liberalisering, att marknader öppnas och att några få gynnas i slutet av processen. Om vi vill göra handeln friare måste målet för dessa insatser - både här och i våra grannländer i söder - vara att bekämpa arbetslösheten. Insatserna måste syfta till att skapa fler möjligheter, särskilt för kvinnor, ungdomar och människor på landsbygden. Om det är vårt mål är vi på rätt spår. Om målet bara är att liberalisera, öppna marknader och göra det möjligt för ett fåtal att göra vinster är vi på fel spår.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! EU:s grundläggande mål för Medelhavsassocieringsavtal är i princip att stärka samarbetet, främst på handelsområdet, med Medelhavsländer och att omstrukturera dessa länders ekonomier. På så vis kan EU hjälpa arabvärlden att förvandlas till en region av välstånd, och detta kommer att skapa förutsättningar för närmare samarbete och en chans att uppnå stabilitet i regionen.
Vi måste göra allt vi kan för att snabba på den process som inleddes i Barcelona. I samband med detta måste vi särskilt uppmärksamma de frågor som rör demokrati, upprätthållandet av rättsstatsprincipen, värderingar, mänsklig värdighet och ekonomisk och social utveckling. Att stärka den interkulturella dialogen kommer också att spela en viktig roll i detta sammanhang.
Jag anser att en liberalisering av handeln med jordbruksprodukter i Europa-Medelhavsområdet kan bidra till ett fördelaktigt handelsutbyte, under förutsättning att EU främst koncentrerar sig på exporten av spannmål, kött och mjölk och import av frukt och grönsaker från Medelhavsländer. Förverkligandet av en sådan osedvanligt ambitiös plan som Europa-Medelhavspartnerskapet kommer att kräva stora insatser och många kompromisser från de stater som deltar i processen.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! För några veckor sedan deltog jag i ett möte i delegationen för förbindelserna med Kanada. På mötet diskuterades ett frihandelsavtal mellan EU och Kanada. Dessförinnan diskuterade vi här i parlamentet ett frihandelsavtal med Sydkorea. I kväll diskuterar vi ett frihandelsavtal med Euromed.
Kan kommissionen svara på hur många frihandelsavtal vi håller på att förhandla om eller hittills har slutfört förhandlingar om? För det andra, vilket nettovärde ger detta EU:s medlemsstater? För det tredje, vilka ekonomiska och sysselsättningsskapande möjligheter har företag och entreprenörer?
Avslutningsvis håller jag med det som The Earl of Dartmouth sade, men jag skulle vilja få svar på hans huvudfråga och bryr mig inte så mycket om de olika personerna.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! Denna debatt har handlat om handelsliberalisering, och idag står jag här i kammaren som en europé som tror på samarbete mellan nationer, men inte som en person som tror på det nuvarande projektets federalistiska inslag.
För Storbritannien kommer Lissabonfördraget att minska våra möjligheter att kontrollera handeln och idka handel med vem vi vill. Nedmonteringen av vår demokrati, både i Storbritannien och i EU, blir dessutom uppenbar när vi betraktar den senaste veckans händelser där vi bevittnade utnämningen av en permanent ordförande och smörjningen av en hög representant för utrikesfrågor och säkerhetspolitik som aldrig har varit förtroendevald, men som ska föra EU-medborgarnas talan i utrikesfrågor. Detta är inte en situation som kommissionen kan ignorera, och det vore intressant att höra dess syn på saken.
João Ferreira
(PT) Herr talman! När vi överväger att inrätta ett Europa-Medelhavsfrihandelsområde bör vi komma ihåg två saker.
Det första är en allmän punkt som gäller länderna i södra och östra Medelhavsområdet, i likhet med de flesta utvecklingsländer med vilka EU vill inrätta liknande avtal, särskilt de länder som är bundna av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Här passar dominikanermunken Jean-Baptiste Henri Lacordaires bra. Han skrev att mellan den svage och den starke, mellan den rike och den fattige, mellan herren och slaven, är det friheten som förtrycker och lagen som frigör. Vi får varken ignorera de uppenbara och viktiga sociala och ekonomiska paralleller som finns här, eller att produktionssystemen är olika långt utvecklade i länderna norr och söder om Medelhavet.
Liberaliseringen av handeln, särskilt i utsatta sektorer som jordbruk och fiske, har utan tvekan varit en faktor som har förvärrat den nuvarande ekonomiska och sociala krisen, på grund av det tryck som liberaliseringen till följd av ökat beroende har satt på svagare produktionssystem, sysselsättning och sociala rättigheter. Detta tryck är extra hårt när det handlar om livsmedel, och hotar varje lands fria utveckling och suveränitet.
Som redan har nämnts har vi fortfarande situationen i Palestina och Västsahara i färskt minne, och det får vi inte glömma i denna debatt.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Jag tror att jag kan säga det jag vill ha sagt på mindre än en minut. Även jag har en fråga till kommissionsledamoten. Vi är överens om att frihandelsavtal och handelsavtal inte bör begränsas till handel, utan även ha andra mål som i slutändan gynnar oss alla. I vilken utsträckning kommer denna process att leda till att både vi och våra samarbetspartner upplever ökad demokrati, ökad respekt för mänskliga rättigheter och en mer rättvis fördelning av välstånd? Kan vi redan nu se prov på detta, eller kommer det att dröja innan så sker? Om så är fallet, hur lång tid kommer det att ta?
Kader Arif
(FR) Herr talman! Jag hade inte räknat med att behöva svara Diane Dodds, men jag vill uppmana henne att läsa Lissabonfördraget. Om det är något utskott som gynnas av Lissabonfördraget så är det utskottet för internationell handel. Därför kan jag meddela att Europaparlamentets inflytande kommer att öka något under de kommande månaderna eller åren.
João Moreira ställde några mycket tydliga frågor till kommissionsledamoten. Jag hörde Antonio Tajani svara: Libyen och Syrien. En fråga avfärdades emellertid mycket snabbt, och det var frågan om mänskliga rättigheter som inte fick något tydligt svar. Jag vill verkligen att det ska ske framsteg i förhandlingarna med Libyen och Syrien, men samtidigt krävs det tydliga svar på EU:s frågor, förfrågningar och begäranden i fråga om mänskliga rättigheter.
Den andra punkten jag vill ta upp är att jag upplever det som omöjligt att tala om EU-Medelhavsområdet utan att ta upp Israel-Palestinafrågan, i och med att produkter importeras från de ockuperade områdena. Därför vill jag även veta var kommissionsledamoten står i denna fråga.
Antonio Tajani
Herr talman, mina damer och herrar! Först av allt vill jag betona att kommissionsledamot Catherine Ashtons frånvaro inte beror på den tjänst hon kommer att tillträda den 1 december, utan på andra institutionella åtaganden som har med hennes nuvarande tjänst att göra.
Jag ska försöka att besvara era frågor där så är möjligt. Om jag inte kan svara vidarebefordrar jag era frågor till kommissionsledamot Ashton och hennes stab som därefter utarbetar skriftliga svar till alla parlamentsledamöter.
Jag vill framhålla att Europeiska kommissionens engagemang för mänskliga rättigheter alltid varit centralt för dess agerande. Även min avdelning, dvs. transport, har alltid gjort allt vi kan för att prioritera politisk stabilitet och respekt för de mänskliga rättigheterna och bestämmelserna i alla våra initiativ i Afrika. Detta engagemang är en del av Europeiska kommissionens politiska projekt. Dessutom innehåller frihandelsavtalen alltid samarbetsklausuler.
Därför vill jag försäkra alla parlamentsledamöter om att kommissionen aldrig underskattar vikten av respekt för de mänskliga rättigheterna och dess skyldighet att påminna de länder som man ligger i förhandlingar med om detta. Situationen övervakas ständigt, och om länderna i fråga har ansökt om medlemskap i Europeiska unionen är det ännu mer angeläget att fortsätta med detta.
När det gäller Syrien följer associeringsavtalet i huvudsak mönstret i de andra Europa-Medelhavsavtalen såtillvida att det krävs regelbunden politisk, ekonomisk och social dialog och samarbete på många områden. I avtalet fastställs att ett frihandelsområde gradvis ska upprättas under en period om högst 12 år, och samtidigt innehåller det mer omfattande och väsentliga bestämmelser inom ett stort antal områden, såsom handelsrelaterade bestämmelser som inte täcks av andra associeringsavtal mellan Europa och Medelhavsländerna. Jag tänker på avskaffandet av tullen på jordbruksprodukter, bestämmelserna om tekniska hinder mot handel, sanitära och fytosanitära åtgärder, åtgärder för att underlätta handel, etableringsrätt och tillhandahållande av tjänster, offentlig upphandling och mekanismer för att lösa handelstvister.
Libyen har efter en tid av problematiska förbindelser med det internationella samfundet vidtagit åtgärder för att normalisera de politiska och ekonomiska förbindelserna med dess utländska samarbetspartner.
Vid en resa till Libyen, som jag gjorde i egenskap av kommissionsledamot för transport, såg jag tydligt viljan att vända den trend som tidigare alltid har varit dominerande. Jag vill påstå att Libyen alltid instämmer i målen och det allmänna innehållet i utkasten till rättsakter om handel med varor, tjänster och etableringsrätt, handelsbestämmelser, däribland bestämmelser om offentlig upphandling, och samarbete i lagstiftningsfrågor på en rad områden inom gemenskapens regelverk. Libyen har även godkänt andra klausuler, men jag upprepar att kommissionen trots detta kommer att fortsätta att vara vaksam.
Jag har försökt besvara era frågor så grundligt som möjligt.
När det gäller det exakta antalet frihandelsavtal som kommissionen förhandlar om kommer vi att ge tydligare och mer fullständiga svar skriftligt via kommissionsledamot Ashtons stab.
Talmannen
Jag har mottagit fem resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 115.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 25 november 2009.
