De mänskliga rättigheterna i världen 2009 och EU:s politik på området (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är betänkandet av Laima Liucija Andrikienė, för utskottet för utrikesfrågor, om årsrapporten om de mänskliga rättigheterna i världen 2009 och EU:s politik på området.
Laima Liucija Andrikienė
föredragande. - (LT) Fru talman, fru höga representant! Jag är mycket glad över att du i dag deltar i denna särskilt viktiga diskussion. Framför allt eftersom det här är de första politiska debatterna som du har deltagit i sedan Europeiska utrikestjänsten inledde sin verksamhet.
Årsrapporten om de mänskliga rättigheterna i världen, som antagits av Europeiska unionens råd, och EU-politiken på detta område är underlaget för denna diskussion och för Europaparlamentets resolution som vi ska rösta om imorgon. Vi kan inte hålla Catherine Ashton ansvarig för de åtgärder som diskuteras i ovannämnda rapport, dvs. för 2008-2009, eftersom hon vid det skedet ännu inte hade tillträtt sin tjänst som unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. Vi är medvetna om att ett stort ansvar vilar på dina axlar, både nu och i framtiden, och jag vill försäkra dig om att vi i Europaparlamentet kommer att göra allt vi kan för att se till att EU:s mål på området utrikespolitik förverkligas.
Lissabonfördraget trädde i kraft för ett år sedan och Europeiska utrikestjänsten inledde sin verksamhet för knappt fjorton dagar sedan. I sitt betänkande i dag sänder Europaparlamentet ut en tydlig signal till alla EU:s institutioner. Europaparlamentet har tydligt uttryckt ståndpunkten att den nya Europeiska utrikestjänsten främst bör inrikta sig på främjande av demokrati och skydd för de mänskliga rättigheterna över hela världen och att detta bör speglas såväl i tjänstens struktur som i dess finansiering. Det skulle kunna finnas ett direktorat för mänskliga rättigheter och demokrati, ett direktorat för internationell rätt eller en struktur med ett annat namn men samma innehåll. Vi bör undvika att frågor rörande mänskliga rättigheter marginaliseras eller utesluts från EU:s dagordning och utrikestjänstens struktur.
I samma syfte föreslår Europaparlamentet att särskilda representanter för mänskliga rättigheter inrättas inom ramen för tjänsten. Dessa skulle arbeta i specifika länder eller regioner, särskilt på platser där EU inte har någon diplomatisk beskickning. Dessa särskilda representanter bör ha ett tydligt mandat att försvara de mänskliga rättigheterna i de länder där de arbetar.
Jag vill även återigen betona behovet av en brysselbaserad arbetsgrupp för de mänskliga rättigheterna (Cohom), särskilt eftersom en absolut majoritet av EU:s medlemsstater stöder denna tanke. I det betänkande som vi ska rösta om här i Europarlamentet i morgon diskuteras och utvärderas EU:s politik, hela EU:s och dess institutioners arbete utifrån en rad ämnen och frågor, däribland avskaffandet av dödsstraffet, mänskliga rättigheter och kampen mot terrorism, barns rättigheter, kampen mot våld mot kvinnor, människorättsförsvararnas situation i olika länder samt religions- och trosfrihet. Vi diskuterar och utvärderar hur EU fungerar i internationella forum, såsom FN och FN:s råd för mänskliga rättigheter och EU:s samarbete med Internationella brottmålsdomstolen.
Mina kolleger i Europaparlamentet spelade en aktiv roll i utarbetandet av det betänkande som vi debatterar och det antogs med stor majoritet i utskottet för utrikesfrågor: 50 röster för, inga röster emot och två nedlagda röster. Till betänkandet bifogas en förteckning över specifika överträdelser av de mänskliga rättigheterna i olika länder som Europaparlamentet har uppmärksammat. Den innehåller namn, länder, mänskliga öden och liv som gått förlorade. Därför vill jag avsluta mitt anförande med att nämna några särskilt allvarliga fall av överträdelser av de mänskliga rättigheterna.
Naturligtvis är ni efter att ha deltagit i ceremonin medvetna om att det var meningen att Europaparlamentet i dag skulle tilldela den kubanske dissidenten Guillermo Farinas Sakharovpriset för tankefrihet. Vi kunde inte göra detta eftersom företrädare för den kubanska regeringen vägrade låta Guillermo Farinas komma till Europaparlamentet. Vi hoppas att du i utövandet av dina befogenheter tar hänsyn till detta faktum och får möjlighet att framföra vår ståndpunkt, vår besvikelse, vårt beklagande och vårt motstånd när det gäller detta till den kubanska regeringen.
Jag vill också uppmärksamma dig på ett annat smärtsamt fall som vi diskuterar i vårt betänkande. Det var meningen att Chamovinitjeskij-domstolen i Ryssland skulle ha avkunnat dom i detta fall i dag, men av oklara skäl har detta skjutits upp till slutet av månaden. Det gäller rättegången mot Mikhail Chodorkovskij och Platon Lebedev, som enligt min uppfattning visar vilket uruselt skick rättssystemet befinner sig i och avsaknaden av rättssäkerhet i Ryssland. Jag vädjar till dig, fru Ashton, att inte glömma bort dessa fall och att genomföra ansträngningar för att se till att rättvisa i Ryssland blir regel snarare än undantag. Jag anser att det faktum att Ryssland för närvarande öppnas upp allt mer och att president Medvedev har som målsättning att modernisera Ryssland innebär att det finns mycket goda möjligheter att uppnå detta mål.
Catherine Ashton
vice ordförande för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. - (EN) Fru talman, ärade parlamentsledamöter! I fredags högtidlighöll vi Internationella dagen för mänskliga rättigheter. I år ägnades dagen åt att uppmärksamma individers och organisationers arbete för att bekämpa överträdelser av de mänskliga rättigheterna, i synnerhet diskriminering, över hela världen.
Under det senaste året har jag träffat nobelpristagaren Shirin Ebadi från Iran och Afghanistans människorättskommissarie för kvinnor, Dr Soria Sabhrang, som tilldelats priset Frontline, och andra människorättsförsvarare från olika delar av världen. Jag kommer att fortsätta att göra detta.
Såsom jag redan tidigare har sagt förväntar jag mig att mina kolleger i Bryssel och cheferna för våra EU-delegationer kommer att göra samma sak.
För sex månader sedan stod jag framför er för att presentera en första vision över hur EU ska bedriva sin politik för mänskliga rättigheter. I dag vill jag beskriva hur arbetet har fortgått sedan dess och hur jag ser på framtiden och det stöd som Europeiska utrikestjänsten tillför.
Först av allt vill jag säga att jag är mycket tacksam mot Laima Liucija Andrikienför hennes betänkande om EU:s årsrapport om de mänskliga rättigheterna som innehåller en beskrivning av Europaparlamentets vision för hur vår strategi i fråga om mänskliga rättigheter i EU kan göras mer effektiv. Detta är en ambition som jag verkligen delar. De olika EU-åtgärder och utmaningar som vi står inför speglas väl i det betänkande som diskuteras i parlamentet i dag: attackerna mot människorättsförsvarare, sexuellt våld och användning av ny teknik för att hindra yttrandefrihet, för att bara nämna några. Jag vill berömma Laima Liucija Andrikienför att hon lyckats sammanställa fler än 400 ändringsförslag till detta imponerande, informativa och mycket användbara betänkande.
Betänkandet är mycket omfattande och jag vill ta upp tre viktiga saker som har skett under de senaste månaderna. Först och främst har EU arbetat hårt för att föra fram frågan om de mänskliga rättigheterna på den multilaterala scenen.
Vid en lyckad session i FN:s råd för mänskliga rättigheter framförde EU-länderna en gemensam ståndpunkt om resolutioner angående Gazaflottiljen och Goldstonerapporten, resolutioner som skulle ha kunnat orsaka splittring. I generalförsamlingens tredje kommission uppnådde dessutom EU sina huvudsakliga mål i och med att resolutioner om Burma, Nordkorea och dödsstraffet antogs med ökad majoritet - i likhet med Kanadas resolution om Iran. Vidare uppnåddes återigen samförstånd i fråga om EU:s resolution om avskaffande av religiös intolerans.
För det andra har arbetet med en granskning av EU:s människorättspolitik påbörjats, vilket tillkännagavs i juni. Det har varit en inkluderande process där jag har varit angelägen om att få synpunkter från medlemsstaternas parlamentsledamöter, framför allt Heidi Hautala och underutskottet för mänskliga rättigheter, samt icke-statliga organisationer och akademiker från det civila samhället. Under de kommande månaderna kommer jag att be min berörda personal att hantera viktiga frågor som tagits upp vid dessa samråd och fundera över hur vi på bästa sätt kan förverkliga dem. Jag räknar med parlamentets fortsatta stöd i denna strävan.
För det tredje har arbetet med att effektivisera det sammelsurium av politiska principer som har utformats de senaste tio åren och som tillsammans utgör EU:s politiska riktlinjer när det gäller mänskliga rättigheter påbörjats: verktyg, andra instrument och de riktlinjer vi har för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna. Det finns goda skäl till att politiken har vuxit på ett sådant organiskt sätt, men detta förefaller vara en lämplig tidpunkt att göra bokslut och gå vidare. När det gäller det pågående granskningsarbetet ser jag tre handlingslinjer.
För det första behovet av att EU fortsätter att försvara de mänskliga rättigheterna på den globala scenen. Vi arbetar med att stärka våra åtgärder i FN och att motarbeta försöken att försvaga universella standarder, utgångspunkten för vårt agerande. Vi måste hitta innovativa sätt att samarbeta med tredjelandspartner för att främja våra gemensamma värden, på samma sätt som vi med lyckat resultat gjorde vid FN:s generalförsamlings omröstning om resolutionen mot dödsstraff. Dessutom genomför vi satsningar för att se till att vårt arbete tål att granskas.
För det andra måste vi skräddarsy vårt tillvägagångssätt till de enskilda situationerna. Det innebär att upprätta lokala människorättsstrategier för varje land, se över våra prioriteringar och fastställa hur våra utvalda verktyg kan användas så effektivt som möjligt, t.ex. genom att dela erfarenheter om barnskydd på Internet eller om de bästa metoderna för att bekämpa barnarbete.
För det tredje och avslutningsvis bör mänskliga rättigheter vara synliga och centrala i EU:s yttre åtgärder. Det innebär att de mänskliga rättigheterna ska införlivas i all verksamhet inom Europeiska utrikestjänsten, samt i alla EU:s yttre åtgärder: handel, utveckling, den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken osv. och på alla nivåer. Detta kommer att införlivas i strukturen på huvudkontoret och hos våra delegationer för att vi ska kunna övervaka människorättssituationen och främja ett effektivt förverkligande av målen med EU:s människorättspolitik.
De mänskliga rättigheterna är centrala för vår EU-identitet och våra insatser runt om i världen. Vi har utvecklat starka mekanismer för att främja dessa värden i olika sammanhang och med olika samarbetspartner, i ett multilateralt sammanhang och genom stöd till det civila samhället, och vi har finansierat särskilda människorättsprojekt i över hundra länder. Det har nu gått nästan tio år sedan kommissionens allra första meddelande om mänskliga rättigheter tillkännagavs och jag vill i och med upprättandet av den nya tjänsten se till att vår människorättspolitik är effektiv, innovativ och målinriktad. Den löper som en röd tråd genom alla våra yttre åtgärder och utgör en viktig standard för vår utrikespolitik.
Därför välkomnar jag i dag det bidrag som betänkandet utgör och vill avsluta med att gratulera Guillermo Fariñas till att ha tilldelats Sakharovpriset för tankefrihet.
Inese Vaidere
för PPE-gruppen. - (LV) Fru talman, fru Ashton! Först vill jag tacka Laima Liucija Andrikienför hennes lyckade betänkande som antogs enhälligt i utskottet för utrikesfrågor. Jag vill också tacka Catherine Ashton för hennes genomtänkta inlägg. Rapporten om de mänskliga rättigheterna i världen vittnar om den kritiska situationen, också i de länder som EU under många år har haft dialog och samråd om mänskliga rättigheter med. I rapporten betonas t.ex. att Ryssland fortfarande bara har uppfyllt den första punkten i sitt sexpunktsavtal med Georgien. En halv miljon människor kan fortfarande inte återvända till sina hem i Sydossetien och Abchazien. EU måste på allvar lösa dessa situationer och därför uppmanar jag den höga representanten att ägna särskild uppmärksamhet åt resolutionen om de frågor jag nämnt. Det vore oacceptabelt för EU att investera stora resurser i form av tid och pengar i människorättsdialoger utan att uppnå goda resultat. Därför är det uppenbart att EU:s politik för mänskliga rättigheter måste förbättras avsevärt. För det första genom att en noggrann människorättsstrategi, där inte bara uppgifter utan även struktur fastställs, genomförs för att säkerställa regelbunden utvärdering av resultat och granskning av operativ taktik. För det andra måste EU:s utvärdering av människorättssituationen uteslutande grundas på erfarenheter och fastställda kriterier. Vi får inte låta oss påverkas av påtryckningar från något tredjeland eller ekonomiska intressen. För det tredje måste vi inrätta regelbundna samråd på EU-nivå med icke-statliga organisationer. Skyddet av de mänskliga rättigheterna och demokratin måste prioriteras av Europeiska utrikestjänsten och utgöra ett nödvändigt villkor för bilaterala avtal med tredjeländer. Tack.
Véronique De Keyser
Fru talman! Detta betänkande är mycket omfattande och resultatet av ett krävande arbete. Faktum är att frågan om de mänskliga rättigheterna i det närmaste uttöms i betänkandet, och att just detta leder till att betänkandet har brister. Det är mastigt och det kan ta lång tid att läsa igenom det. Detta beror definitivt inte på föredraganden, utan snarare på de 423 ändringsförslag som hon har varit tvungen att sammanställa. Denna sammanställning är en bedrift som vi måste gratulera Laima Liucija Andrikientill.
I betänkandet betonas emellertid även det faktum att mänskliga rättigheter, som är centrala för EU:s politik, är komplexa och mångfasetterade. När Europaparlamentet ber dig, fru Ashton, om en särskild representant för mänskliga rättigheter, ett generaldirektorat för mänskliga rättigheter, specialutbildning för personalen vid EU:s delegationer utomlands och om att dessa delegationer ska ha personer som specifikt ansvarar för övervakningen av mänskliga rättigheter i landet i fråga är det följaktligen inte för att vi vill byråkratisera detta område, utan snarare för att det återstår mycket arbete att uträtta.
Även om de allvarliga problem och kränkningar som världen fortsätter att skakas av inte förbises i betänkandet utgör det inte heller någon uppräkning av ohyggligheter. Det är positivt att de ansträngningar som gjorts med rätta framhålls och att det inte finns någon tvekan när det gäller att rekommendera handlingsvägar och diskussionsämnen att ta sig an.
Sammanfattningsvis återspeglar betänkandet verkligen betydelsen av och innehållet i det arbete som EU har utfört. EU har utvecklat en uppsättning verktyg som verkligen kan bidra till att främja demokrati i världen. Ännu har man inte övertygat sina samtalspartner om att respekten för mänskliga rättigheter inte hämmar tillväxt och internationell handel, eller är en kvarnsten runt halsen på yttre förbindelser, utan snarare något som tillför mervärde när det gäller stabilitet och välfärd.
Du har hanterat frågan om de mänskliga rättigheterna mycket bra, fru Ashton, och utmärkt dig ett år efter att Lissabonfördraget trädde i kraft.
Leonidas Donskis
för ALDE-gruppen. - (LT) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden och alla de parlamentsledamöter som ingav ändringsförslag och deltog i diskussionerna för deras intresse och ansträngningar när det gäller att utarbeta och förbättra detta betänkande om de mänskliga rättigheterna i världen och EU:s politik på området.
Jag anser att föredraganden och kollegerna från underutskottet för mänskliga rättigheter och utskottet för utrikesfrågor antog och hanterade utmaningen på ett strålande sätt. Förslagen och stödet från företrädare för icke-statliga organisationer bidrog också till att förbättra betänkandet. Därför vill jag uppmana alla parlamentsledamöter att rösta för betänkandet som efter långvariga debatter, ändringsförslag och diskussioner på ett korrekt sätt beskriver Europaparlamentets ståndpunkt när det gäller mänskliga rättigheter.
När det gäller de ändringsförslag som har ingivits vill jag uppmana mina kolleger att inte gå in i närmare detalj på frågor som redan har diskuterats ingående i utskottet. Det är sant att det finns många människorättsproblem och att många länder i detta sammanhang kan nämnas och uppmanas att agera. Värdet med betänkandet ligger emellertid i att det är kortfattat. Om betänkandet utvecklas i all oändlighet förlorar det sin effektivitet. Därför anser jag att några av de ändringsförslag som debatteras är onödiga.
Samtidigt vill jag rikta mina kollegers uppmärksamhet på några viktiga ändringsförslag som inte ingick i den tidigare versionen av betänkandet. Här ingår de ändringsförslag om tiopentalnatrium som min grupp ingav. Vi efterlyste försäkringar om att produktionen och försäljningen av detta ämne, som kan användas vid verkställandet av dödsstraff, endast tillåts i medicinskt syfte. Antagandet av detta ändringsförslag vore ett viktigt steg i kampen mot dödsstraff över hela världen. Jag vill också uppmana mina kolleger att stödja ett annat ändringsförslag som vår grupp ingivit där vi uppmanar kommissionen att vidta ytterligare åtgärder för att genomföra åtagandena i 2007 års rapport om de mänskliga rättigheterna för att stärka insatserna mot våld.
Detta dokument innehåller inte bara en uppsättning riktlinjer för kommissionen, rådet och medlemsstaterna, utan utgör även ett mycket starkt och tydligt budskap till EU:s grannländer, samarbetspartner och andra länder där mänskliga rättigheter inte respekteras och försvaras tillräckligt väl. Jag hoppas att alla berörda länder och institutioner kommer att ägna detta betänkande tillräckligt med uppmärksamhet och anta dess värdefulla rekommendationer.
Heidi Hautala
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill välkomna den höga representanten till Europaparlamentet i dag. Jag vill också varmt gratulera Laima Liucija Andrikientill hennes arbete. Lagarbetet fungerade utmärkt och därför kunde betänkandet närmast enhälligt antas av utskottet för utrikesfrågor.
Jag hade den stora turen att bli inbjuden till höstens diskussioner mellan medlemsstaterna om hur EU:s människorättspolitik kan göras mer effektiv och sammanhängande. Jag anser precis som du, fru Ashton, att vi nu har en historisk möjlighet att se över vår människorättspolitik. Mitt förslag är att denna process ska vara så inkluderande och öppen som möjligt. Jag rekommenderar verkligen att ni vid lämplig tidpunkt, naturligtvis inte för sent, sänder ett meddelande till parlamentet och rådet så att vi kan inleda en diskussion och skapa ett engagemang på hög nivå.
I dag är det väldigt viktigt att erinra om att Lissabonfördraget innebär att respekten för de mänskliga rättigheterna är central för unionens utrikespolitik. Av detta skäl måste vi inrätta ordentliga strukturer. Vi vet att du i egenskap av hög representant är engagerad i mänskliga rättigheter och demokratiska strukturer på huvudkontoret. Kan vi informeras om vad det innebär i praktiken? Kan du upprepa det åtagande som du gjorde i parlamentet i somras? Jag vill starkt uppmana dig att arbeta för inrättandet av det Brysselbaserade Cohom, dvs. EU-rådets arbetsgrupp för de mänskliga rättigheterna. Om vi behöver mer sammanhållning - vilket vi gör - måste vi definitivt inrätta denna struktur.
Avslutningsvis vill jag tacka dig för dina ansträngningar för att samla medlemsstaterna förra fredagen i Oslo i samband med ceremonin för Nobels fredspris. Jag har anledning att tro att detta inte skulle ha skett utan dina ansträngningar. Det är ett mycket bra underlag för vårt arbete på området mänskliga rättigheter och ger unionen en tydligare, högre och mer effektiv röst i världen.
Konrad Szymański
Fru talman! Även jag vill tacka föredraganden. Vi hade ett mycket bra samarbete, vilket enligt min mening har resulterat i ett mycket bra betänkande. Jag anser att det faktum att kristna fortfarande är den mest förfölja religiösa gruppen i världen och att de diskrimineras, attackeras och ofta t.o.m. dödas i nästan alla delar av världen bör framhållas. Samtidigt som detta pågår tiger omvärlden. Även vi - EU - gör fortfarande för lite.
Jag är mycket tacksam över Catherine Ashtons agerande i många enskilda fall den senaste tiden, men detta faktum bör fortsätta att upprepas. Länder i vårt grannskap, t.ex. Egypten och Algeriet, måste inse att vi inte kan utvidga vår politiska dialog utan att inkludera frågan om religiösa minoriteter. Länder som Sudan och Irak bör uppmärksammas på att vi inte kommer att utforma stödprogram eller frihandelsavtal med dem förrän den grundläggande rätten till religionsfrihet respekteras i dessa länder.
De senaste åren har mycket förändrats till det bättre i denna fråga, men vi måste även fortsättningsvis ägna oss åt att försvara religionsfriheten runt om i världen, eftersom ingen annan kommer att göra det i vårt ställe. Under de senaste dagarna har vi i Europaparlamentet fått möjlighet att träffa biskopar som har kommit hit från Irak, från Mosul och Bagdad, för att dela med sig av sina erfarenheter. Jag anser att vi inte bara ska förmedla en känsla av solidaritet till dem utan även erbjuda dem garantier för framtiden så att de upplever att de har någon att vända sig till om de behöver hjälp. Annars sätter vi vår egen trovärdighet på spel. Om vi inte kan ta hand om våra vänner förlorar vi vår trovärdighet i världens ögon.
Marie-Christine Vergiat
Fru talman! Det förefaller som om vårt sammanträde framför allt ägnas åt mänskliga rättigheter.
I morse antog vi Gálbetänkandet. Vi antog också ett nytt betänkande om människohandel och ett annat om den europeiska skyddsordern, med andra ord om offrens rättigheter. Jag anser att detta har samma tyngd som förkastandet av det kombinerade tillståndet som innebar att Europaparlamentet förkastade ett förslag som var alltför diskriminerande mot utlänningar.
Jag kommer inte att ta upp Sakharovpriset. Jag har redan uttryckt min åsikt. Jag anser emellertid att detta betänkande präglas av samma tudelade vision, samma snäva prisma genom vilken parlamentsledamöter beklagligt nog betraktar mänskliga rättigheter.
Här följer några exempel: Jag är starkt engagerad för såväl religionsfrihet och trosfrihet som friheten att inte tro. Många icke-troende i världen förföljs också. Vår föredragande förkastade ändringsförslagen om att införa begreppet tankefrihet, trosfrihet och religionsfrihet trots att det förekommer inom internationell rätt. Varför finns det 15 punkter om religionsfrihet, som främst handlar om kristna, men endast sex punkter om yttrandefrihet? Fackföreningsmedlemmar nämns inte. Varför denna dubbelmoral som innebär att samma länder, dvs. Irak, Iran, Ryssland, Vitryssland och Kuba, alltid nämns medan situationen i många afrikanska länder knappt nämns överhuvudtaget? Detta gäller framför allt Maghreb där de som stöder mänskliga rättigheter och demokrati drabbas på ett mycket hemskt sätt, i synnerhet i Libyen och Tunisien, vilket möts av så gott som allmän likgiltighet. Colombia nämns inte heller.
Jag hoppas att denna debatt kommer att göra det möjligt för oss att göra framsteg. Jag anser att vi genom att väga våra ståndpunkter mot varandra och anpassa det vi säger och gör kan bidra till att göra mänskliga rättigheter till ett verkligt universellt begrepp. Det återstår fortfarande mycket att göra och jag har lyssnat uppmärksamt på dig, fru Ashton.
Fiorello Provera
Fru talman, mina damer och herrar! Först av allt vill jag tacka föredraganden Laima Liucija Andrikienför att hon godtagit några av mina ändringsförslag om religionsfrihet. Jag gratulerar henne till det framgångsrika utarbetandet av detta betänkande.
Det sker allt fler tragiska händelser som rör friheten för troende över världen, och antalet hinder mot den fria religionsutövningen växer samtidigt som antalet angrepp och mord ökar för varje år. Dessa brottsliga handlingar drabbar troende av alla religioner, i synnerhet kristna. Paradoxalt nog blir religionsfriheten en allt känsligare fråga i stället för att vara en av de mest naturliga och obestridliga friheterna.
Av dessa skäl upprepar jag det förslag som redan tidigare lagts fram om att Europaparlamentet ska upprätta en specifik och omsorgsfull årsrapport för att övervaka statusen i fråga om religionsfrihet i världen. Denna rapport skulle ge den information som behövs för att planera lämpliga och förebyggande politiska ingripanden.
Nicole Sinclaire
(EN) Fru talman! Generationer sovjetiska skolbarn fick under sin uppväxt lära sig att kamrat Stalin hade uppfunnit förbränningsmotorn. Det förefaller som om europeiska skolbarn under sin uppväxt kommer att lära sig att EU är en människorättsförsvarare - men vad har ni egentligen gjort, utöver retoriken?
Föredraganden påtalar bristerna i EU:s politik gentemot den burmesiska militärjuntan, brister som är liktydiga med undfallenhet. Föredraganden berättar att EU är djupt oroat över kränkningarna av de mänskliga rättigheterna utanför EU - men vad säger man om tvångsdeporteringen av romer från Belgien 1999 under den period då Guy Verhofstadt, som nu befinner sig här i egenskap av parlamentsledamot, var premiärminister? Vad säger man om tvångsdeporteringarna av romer från Frankrike det här året?
Kanske är ord allt vi kan förvänta oss av Europeiska utrikestjänsten. I Bryssel förra veckan uttryckte Amnesty International oro över avsaknaden av en människorättsenhet i Europeiska utrikestjänsten. Ord i all ära, men åtgärder är nog till större hjälp för de förtryckta och lidande människorna i världen.
Förra veckan i utskottet anklagade jag det belgiska ordförandeskapet för att vara ett osynligt ordförandeskap. Till min förvåning instämde ordförandeskapet och sade att detta är precis vad de vill vara. Får jag därför be Catherine Ashton att närvara vid nästa möte i underutskottet för mänskliga rättigheter - och inte bara i anden - den 10 januari för att delta i ett utbyte av åsikter om nätverket för mänskliga rättigheter och demokrati och förklara för oss exakt vad ordet ”åtgärd” betyder för henne.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru talman! Jag vill tacka Laima Liucija Andrikienė, föredragande för betänkandet om de mänskliga rättigheterna 2009. Det var inte någon enkel uppgift eftersom respekten för de mänskliga rättigheterna dessvärre fortsätter att kräva vår uppmärksamhet och vårt engagemang. I vår rapport uppmanar vi gång på gång olika länder och institutioner att vidta särskilda åtgärder som är avsedda att öka respekten för de mänskliga rättigheterna. Det förefaller som om vi borde kontrollera oftare om dessa institutioner verkligen genomför det som Europaparlamentet har begärt. Annars kommer vi om ett år tvingas att upprepa många av dagens kommentarer.
Vi gör rätt i att kräva respekt för de grundläggande rättigheterna, men det är fortfarande inte tillräckligt. Vi måste även vara effektiva i genomförandet av våra anvisningar. Jag stöder föredragandens förslag om att Europeiska utrikestjänsten bör ha ett direktorat för mänskliga rättigheter och demokrati och att en hög representant för mänskliga rättigheter bör inrättas. Huvudprincipen för en konsekvent utrikespolitik för EU bör vara främjandet av demokratiska värden och mänskliga rättigheter. Detta är förmodligen det viktigaste politiska budskapet i rapporten. Om det visar sig möjligt att uppnå detta kommer de följande årsrapporterna om respekten för de mänskliga rättigheterna i världen att bli kortare för varje år - måtte detta ske.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru talman! Tack så mycket för att du ger mig möjlighet att uttala mig. Vi analyserar i dag material som tydligt är uppdelat i två delar eller områden. Den första delen är ett försök att utvärdera respekten för de mänskliga rättigheterna 2009, och den andra är EU:s politik i denna fråga. Vi måste ange om huruvida det skedde några globala framsteg när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna förra året. Dessvärre är svaret på denna fråga inte ”ja”. Under 2009 skedde det definitivt inga framsteg när det gäller respekten för de grundläggande rättigheterna. Här tänker jag på det faktum att dödsstraff fortfarande tillämpas och på att tortyr fortsätter att användas i många länder. Jag tänker på våldet mot kvinnor och även på det faktum att hundratals miljoner barn runt om i världen fortfarande tvingas till slavarbete.
Den andra frågan rör unionen. Det finns inga konflikter i fråga om värden eller mål. Den grundläggande konflikten, och det som vi oroar oss över, rör det faktum att vi vill att unionens arbete på området skydd av mänskliga rättigheter ska vara mer effektivt. Jag instämmer i alla förslag om detta som finns i betänkandet. Om alla dessa rekommendationer skulle tillämpas skulle unionens arbete på området skydd av mänskliga rättigheter i världen definitivt bli mycket mer effektivt.
Charles Goerens
(FR) Fru talman! Laima Liucija Andrikienės betänkande är ett utomordentligt referensdokument för alla dem som förespråkar mänskliga rättigheter. Det är bra att dela lärdomar om mänskliga rättigheter med våra samarbetspartner i resten av världen.
Även om vissa länder fortfarande tycks befinna sig på medeltiden när det gäller att uppfylla normer för mänskliga rättigheter bör Europa avstå från att ha en alltför arrogant inställning.
EU:s kritik av myndigheterna i de länder som fortsätter att kränka mänskliga rättigheter vore ännu mer trovärdig om våra 27 medlemsstater utan undantag verkställde alla domar från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg.
Var står vi när det gäller detta? Är det inte dags att på allvar göra ett åtagande för att undvika alla eventuella tvivel om vår avsikt att respektera befogenheterna hos de organ som vi själva har inrättat?
Barbara Lochbihler
(DE) Fru talman, fru Ashton! EU har en omfattande uppsättning åtgärder som kan användas för att förbättra människorättspolitiken i flera länder. EU är en regional makt som i multilaterala fora bör efterlysa genomförande av människorättspolitik och se till att det blir en ökad fokusering på framsteg på detta område. Kommer vi efter lanseringen av Europeiska utrikestjänsten att ta vara på denna möjlighet att kontrollera om EU:s människorättspolitik har önskad effekt? Jag hoppas det och jag välkomnar den översyn av den befintliga människorättspolitiken som Catherine Ashton har tillkännagivit.
Jag oroar mig emellertid över att det inte kommer att bli möjligt att på lämpligt sätt utnyttja de strukturer som planeras för människorättsverksamheten inom Europeiska utrikestjänsten. Det finns en verklig risk för att ännu färre resurser än tidigare kommer att finnas tillgängliga och att EU inte kommer att ha någon synlig, hörbar eller verkningsfull människorättspolitik. Det finns risk för att den människorättsenhet som inrättas endast blir en fasad om människorättspolitiken inte på något sätt representeras på högsta nivå. Integreringen av de mänskliga rättigheterna kommer inte på egen hand att ge de resultat som krävs.
Vi behöver en gedigen expertgrupp med kopplingar till den högsta nivån och krav på att alla som är engagerade tar frågan på allvar. Först då kommer en integrering att bli möjlig på alla politiska områden och på en central beslutsfattandenivå. Det vore helt obegripligt, oprofessionellt och bakåtsträvande om vi endast fokuserade på integrering. De människor som drabbas av kränkningar av sina mest grundläggande rättigheter förväntar sig en ny och effektiv människorättspolitik från EU och inte bara en tillämpning av administrativa förfaranden på detta område.
Charles Tannock
(EN) Fru talman! Jag gratulerar föredraganden Laima Liucija Andrikientill hennes balanserade och förnuftiga inställning till detta betänkande.
Min grupp ECR är starkt engagerad i arbetet med att främja grundläggande mänskliga rättigheter i hela världen. Vi erkänner emellertid också att mänskliga rättigheter ofta måste uppvägas med realpolitik. Varför skulle EU annars utveckla ett strategiskt partnerskap med Kina, vars regering tar föga hänsyn till de friheter som vi anser vara grundläggande? På samma sätt har EU en moralisk skyldighet att ge utvecklingsbistånd och humanitärt bistånd till utvecklingsländerna, även dem med bedrövliga meriter på området mänskliga rättigheter, t.ex. Pakistan där framför allt kvinnor och religiösa minoriteter drabbas av institutionaliserad diskriminering.
Trots detta gläder det mig att länder som jag varit särskilt oroad över under mitt yrkesliv - Vietnam, Kuba, Venezuela, Iran, Zimbabwe och Nordkorea - lyfts fram i betänkandet. Frågan om straffrihet i Ryssland för dem som kränker mänskliga rättigheter tas också med rätta upp. Det centrala temat i detta betänkande är att demokrati, mänskliga rättigheter och ekonomisk frihet går hand i hand.
Parlamentets åberopande av internationell rätt i fördömandet av vissa motbjudande fenomen, när den rättsliga grunden för detta fördömande är långt ifrån tydlig, väcker emellertid tvivel. Jag noterar t.ex. att det i en parlamentsresolution som ska debatteras i morgon anges att prygel i Malaysia strider mot internationell rätt, trots att ett sådant påstående är tvivelaktigt ur rättslig synvinkel. Vi måste hålla oss till fakta för att behålla vår trovärdighet som institution.
Bastiaan Belder
(NL) Fru talman! Vårt åtagande när det gäller iakttagandet av grundläggande rättigheter är inte mycket värt utan personligt engagemang, och det är detta som tydligt uppmuntras i Laima Liucija Andrikienės intressanta betänkande. Det som särskilt oroar mig när det gäller detta är religionsfrihet.
Jag vill nämna tre aktuella kränkningar av den grundläggande rätten till religionsfrihet och uppmana rådet och kommissionen, som här representeras av en och samma person, dig, fru Ashton, att ge en röst och ett ansikte åt dessa och alla andra förföljda medborgare vars situationer ännu inte har hanterats på den diplomatiska dagordningen.
För mig finns det tre fall som är särskilt angelägna: 1. Dr Fan Yafeng, en framstående kristen människorättsjurist och pastor i Pekings husförsamling som sitter i husarrest sedan den 1 november 2010 och som under flera veckor tvingats utstå den kinesiska underrättelsetjänstens lagvrängning och intriger. Åtgärd för Europa: häva husarresten av Dr Fan.
2. Aisha Bibi, en pakistansk kristen som dömts till döden enligt Pakistans hädelselagstiftning utifrån mycket tvivelaktiga anklagelser. Vid ett samtal som jag nyligen hade med den pakistanske utrikesministern i San Francisco ville denne inte acceptera mer än en noggrann polisutredning av anklagelserna som grundas på hädelselagstiftningen. Åtgärd för Europa: få till stånd frisläppandet av Aisha Bibi och avskaffandet av hädelselagstiftningen i Pakistan.
3. Yusuf al-Qaradawi, ledare för en husförsamling i Iran, som dömts till döden anklagad för ”apostasi”. Åtgärd för Europa: få till stånd frisläppandet av denne präst och få ett slut på den statliga övervakningen av husförsamlingar i den islamska republiken.
Mina damer och herrar, rådet och kommissionen, fru höga representant, dessvärre råder det ingen brist på uppgifter för er.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! När Kina uppmanar till en bojkott av nobelprisceremonin och regeringarna i Irak och Afghanistan, som kom till makten med hjälp av västerländskt militärt bistånd, följer denna uppmaning är det för mig ett uppenbart exempel på de problem i fråga om mänskliga rättigheter som finns i islamska regimer. I detta sammanhang är den ökade förföljelsen av kristna minoriteter i Mellanöstern och fallen av diskriminering av och intolerans mot kristna i Europa djupt oroande. EU kan inte längre bortse från de växande problemen i muslimska samhällen när det gäller tvångsäktenskap, hedersmord, våld mot kvinnor och åberopandet av sharialagarna.
Enligt min mening bör vi även starkt motsätta oss den form av kulturell relativism som under förevändningen att utländska kulturer och traditioner respekteras leder till att människors rätt till frihet, jämlikhet och medbeslutande i vissa muslimska områden inskränks.
Vittorio Prodi
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Generellt sett är Laima Liucija Andrikienės betänkande utmärkt. Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet har arbetat hårt med att utforma bästa tänkbara förslag. De mänskliga rättigheterna har varit en av de grundläggande pelarna för EU sedan dess upprättande och respekten för dem är en grundläggande faktor som Europaparlamentet måste uppmuntra varje dag.
En mer omfattande acceptans av mänskliga och grundläggande rättigheter innebär tillsammans med globaliseringen och förändringarna av vårt samhälle att det krävs en ny inställning som inte överensstämmer med någon av våra befintliga normer. Därför blir det nödvändigt att garantera lika tillgång till naturresurser som en av de grundläggande rättigheterna för varje individ.
Under de kommande åren kommer klimatförändringarna att leda till att ett mycket stort antal flyktingar flyr från de fattigaste delarna av jorden. Det är vår skyldighet att ta hänsyn till dessa potentiella migrationsflöden så att vi kan upprätta lämplig politik som innebär att respekten för dessa människors värdighet garanteras.
Uttrycket ”klimatflyktingar” är ännu inte ett vedertaget juridiskt begrepp inom internationell rätt. Naturligtvis förblir vi engagerade i kampen mot ökenspridningen, på samma sätt som vi engagerar oss i anpassningen till klimatförändringarna. Dessa frågor har jag försökt lägga till i betänkandet så att en seriös debatt om dem kan inledas.
Marietje Schaake
(EN) Fru talman! Vi högtidlighåller en viktig dag i och med utdelningen av Sakharovpriset i dag, men vi har mycket mer att uträtta än detta. Jag vill framhäva några aspekter i detta omfattande och välformulerade betänkande.
Kampen mot straffrihet är nödvändig, oavsett om den sker inom ramen för Internationella brottmålsdomstolen eller något annat forum. Det är inte bara viktigt att ställa förövarna inför rätta, eftersom detta ofta är en långvarig process, utan även att de som befarar att kränkningar av mänskliga rättigheter förblir obemärkta eller t.o.m. accepteras av liberala demokratier ser att enskilda personer som kränker mänskliga rättigheter hålls ansvariga. Det är ett erkännande av deras lidande och av EU:s trovärdighet.
I betänkandet begär vi sanktioner mot de ryska tjänstemän som låg bakom Sergej Magnitskijs död och de iranska tjänstemän som har gjort sig skyldiga till systematisk censur, våldtäkter, kraftåtgärder mot och avrättningar av medborgare som inte har gjort något annat än att utöva sina omistliga och i allra högsta grad universella mänskliga rättigheter.
Peter van Dalen
(NL) Fru talman! De senaste decennierna har vi kunnat se hur människorättssituationen har förbättrats i en rad platser i världen. Jag tänker på Sydamerika och Östeuropa där detta har kopplats till demokratiseringen och den växande välfärden.
Dessvärre har vi inte sett några framsteg i länder där islam dominerar - tvärtom. I Egypten, Irak, Iran, Pakistan, Somalia och andra länder blir alltfler kristna och andra religiösa minoriteter förtryckta.
I dessa länder lämnar extremisterna inte något ogjort. Anklagelser om hädelse, förbud mot konvertering till kristendomen, dagliga trakasserier, mord - allt detta förekommer. Ofta är handlingarna riktade mot folkgrupper som har levt i dessa länder mycket längre än muslimerna.
Fyra av fem människor som förföljs p.g.a. sin tro är kristna och situationen är som mest allvarlig i de muslimska länderna.
Jag uppmanar EU och dess medlemsstater att göra mer för att bekämpa denna religiösa förföljelse och jag frågar specifikt dig, fru Ashton, på vilket sätt detta kommer att hanteras inom din politik?
Nikolaos Salavrakos
(EL) Fru talman! Jag måste få gratulera Laima Liucija Andrikientill det heltäckande betänkande hon lagt fram. Minns att de gamla grekerna redan för 2 500 år sedan sade att ”människan är alltings mått”. Två århundraden senare påpekade romarna att ”människan är människans varg”. Jag undrar om det gamla grekiska visdomsordet är filosofisk retorik eller om vi har gått framåt. Vi har säkert gått framåt, men vi har inte nått önskat resultat när det gäller att slå vakt om de mänskliga rättigheterna, och tyvärr har den ekonomiska och finansiella kris som drabbat EU och hela världen orsakat stora problem. Den har i första hand drabbat de fattigare delarna av samhället och därigenom berövat dem den mänskliga rätten till grundläggande självrespekt. Vi måste gå bortom orden, vi måste vidta åtgärder, de åtgärder som krävs för socialt skydd, för att bekämpa social utslagning och, framför allt, för att skapa jobb åt ungdomar. Jag påminner än en gång om att sysselsättning inte bara är försörjning, det är ett sätt att få självrespekt och värdighet och att skapa villkor för fred i Europa.
Angelika Werthmann
(DE) Fru talman! En civilisation mäts inte bara genom dess tekniska framsteg och välstånd, utan i allt högre grad också genom dess respekt för mänskliga rättigheter. Detta är ett citat från ett program på temat mänskliga rättigheter på 2000-talet och det bör tjäna som en varning för oss. EU:s trovärdighet på detta område bör inte tas för given och vår politik är inte immun mot dubbelmoral.
Europeiska utrikestjänsten ger oss möjlighet att lägga handling till de ord vi godkänner här senast varje torsdag eftermiddag. Arbetet för mänskliga rättigheter måste genomsyra alla områden i EU:s utrikespolitik. Jag välkomnar den övergripande översynen av alla EU-instrument i fråga om effektiviteten på detta område, eftersom vi uppenbarligen inte saknar den politiska viljan att ställa strikta krav, utan bara viljan att genomdriva dem.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Fru talman! Europeiska unionen vilar på värden som frihet, demokrati, jämlikhet och respekt för mänskliga rättigheter.
Om unionen även vill spela en viktig roll för att främja mänskliga rättigheter i världen är det viktigt att den utvecklar en sammanhängande utrikespolitik, som alla medlemsstater beslutsamt bör bidra till. Lissabonfördragets ikraftträdande är ett unikt tillfälle att göra betydande framsteg inom mänskliga rättigheter och demokrati, vilket från och med nu bör vara en central del av olika områden inom framför allt utrikespolitiken.
Beslutet att införliva de mänskliga rättigheterna i Europeiska utrikestjänstens struktur är därför av uppenbar och avgörande betydelse. Jag är dock övertygad om att vi genom att tillsätta en särskild representant för de mänskliga rättigheterna skulle bidra till ökad sammanhållning, och framför allt till att synliggöra EU:s utrikesåtgärder på detta område, vilket behövs.
Jag vill avsluta med att gratulera föredraganden, Laima Liucija Andrikienė, för hennes utmärkta arbete med EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter 2008-2009, som ger en detaljerad sammanfattning av Europeiska unionens olika insatser för mänskliga rättigheter och demokrati i världen.
Michael Cashman
(EN) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden för ett utmärkt betänkande. Fru Ashton! Jag är så glad att du nu har tillträtt din post, eftersom du har visat att du absolut inte tvekar att stå upp för de människor som inte har någon röst och som berövats sina rättigheter.
Mänskliga rättigheter har naturligtvis inga nationsgränser. De är universella. Däremot är inte respekten för dem universell i världen. Vi har avtal med länder i bland annat Afrika, Västindien och Stillahavsområdet där rättigheterna för homo-, bi- och transsexuella personer kriminaliseras. De respekteras inte, och till och med i Cotonouavtalet finns en fråga om huruvida man ska respektera HBT-personers rättigheter.
Det är därför vi behöver ett starkt direktorat för mänskliga rättigheter inom utrikestjänsten som kan garantera samstämmighet i politiken inom såväl utveckling som handel och yttre förbindelser - som du påpekade i ditt anförande.
Vi har frihandelsavtal där artikel 2, klausulen om mänskliga rättigheter, faktiskt aldrig har genomdrivits. Europaparlamentet utfärdar rekommendationer och tyvärr backar rådet. Vi hoppas därför på dig, att du ska stå stark i försvaret av de mänskliga rättigheter inför alla länder som vi har relationer med.
Jag gläder mig också åt att rådet under 2009 antagit ett dokument om verktygslådan för HBT-personers rättigheter. Verktygslådan gör det möjligt för Europeiska utrikestjänsten att verka för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners grundläggande rättigheter. Jag önskar dig lycka till, jag litar på dig och du har kammarens fulla förtroende.
Edward McMillan-Scott
(EN) Fru talman! I egenskap av Europaparlamentets vice talman för demokrati och mänskliga rättigheter vill jag tacka Laima Liucija Andrikienför ett utmärkt betänkande.
Catherine Ashton nämnde i sitt anförande de nya strukturerna inom Europeiska utrikestjänsten - eller rättare sagt talade hon inte om dem. När jag grundade det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter för många år sedan, ansåg jag det nödvändigt att ha en struktur för att kunna leverera demokrati och mänskliga rättigheter. Den finns fortfarande. Kommissionen ville förresten avskaffa den och i stället integrera mänskliga rättigheter och demokrati i alla externa program. Catherine Ashton nämnde inte integrering i sitt anförande, men hon talar om en silvertråd, som jag fruktar är så tunn att den riskerar att brytas vid minsta tryck och blir till ett slags filigranarbete i utrikespolitiken. Jag tror att vi behöver mer än så. Som andra här i parlamentet har sagt vill vi se ett direktorat för mänskliga rättigheter och demokrati inom utrikestjänsten och eventuellt en särskild representant.
Liksom Heidi Hautala var jag i Oslo förra veckan och det är bara en sak jag vill ta upp. Där var ungefär tusen människor - jag satt precis bakom Nancy Pelosi - från båda sidor av Atlanten: politiker, diplomater, tjänstemän och representanter för frivilligorganisationer, lyckligt förenade kring Europeiska unionen. När det var stående ovationer, var dessa enhälliga - alla var överens, inga meningsskiljaktigheter. Alla stod upp, eftersom vi stod som det västerländska civila samhället bakom ett antal principer. I framtiden, när EU utövar sin mjuka makt, måste vi därför också utöva våra principer. Vi räknar med dig, Catherine Ashton, för att föra fram dem.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Fru talman! Laima Liucija Andrikienės betänkande är verkligen mycket långt, men jag anser att betänkandet inte har tagit upp alla frågor som rör respekten för mänskliga rättigheter i världen under 2009. Mycket lite utrymme ägnas åt den ökande förföljelsen av kristna, som nu inte bara pågår i tredjeländer, utan även här i EU. Europeiska unionen har tillräckligt med politiska och diplomatiska instrument för att förebygga denna företeelse och kategoriskt och resolut fördöma den.
En annan sak som unionen inte kan fortsätta tiga om är frågan om respekt för mänskliga rättigheter i Ryssland. Jag tycker att de förhandlingar om samarbetsavtal som för närvarande pågår med Ryssland är det perfekta tillfället att på ett bestämt och specifikt sätt ta upp frågan om respekt för mänskliga rättigheter i landet. För vi får inte glömma de människor som förföljs i Ryssland - de politiker, de företrädare för icke-statliga organisationer och de företagare som förföljs enbart på grund av att de har modet och styrkan att kräva sanningen om hur landet styrs.
David Campbell Bannerman
(EN) Fru talman! Samtidigt som vi alla är överens om att fördöma uppenbara brott mot mänskliga rättigheter i länder som Iran och Kina, måste vi börja skilja detta från den grovt överdrivna EU-inspirerade industrin som skapats kring mänskliga rättigheter. Allmänheten översköljs av en formlig människorättsfestival. Det är EU:s grundläggande stadga för mänskliga rättigheter i Lissabonfördraget, det är Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter där borta, som vill ge brittiska interner rösträtt - även mördare och pedofiler. Det är de alltför omfattande anställningsrättigheterna i EU och skadeståndsrättigheter i amerikansk stil, och nationell lagstiftning som den katastrofala brittiska lagen om mänskliga rättigheter som ger utländska terrorister och brottslingar rätt att stanna i Storbritannien eftersom deras rättigheter nu anses vara viktigare än rättigheterna för de hederliga medborgare de hotar.
Sanningen är att den ädla kampen för mänskliga rättigheter alltför ofta sjunkit alltför djupt, med miljonärsadvokater som berikar sig på att försvara falska rättigheter åt terrorister, kriminella och girigbukar. Det måste bli stopp för detta.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Det faktum att EU ökar sin verksamhet inom området för mänskliga rättigheter och att frågan om förföljelse och diskriminering av kristna minoriteter tas upp särskilt i dessa rapporter är ett steg i rätt riktning. Förföljelsen av kristna är akut i många länder och flera av dessa har nära kontakter med EU. Några exempel är Egypten, Iran, Irak och, naturligtvis, Turkiet, där kristna i vissa fall kämpar för sin överlevnad, såväl ekonomiskt som rent fysiskt. Vi behöver inte en ny tjänst, som den planerade särskilda representanten för mänskliga rättigheter, för att tvinga dessa länder att visa större tolerans och att skydda sina minoriteter. En sådan tjänst kommer att skapa onödiga kostnader och är inte garanterat effektiv, eftersom vi redan har tillräckliga påtryckningsmedel. Vi måste vidta specifika åtgärder. Vi måste se till att ingen kan ingå fördrag med EU och eller få ekonomiska bidrag utan att först förbinda sig att respektera mänskliga rättigheter och skydda minoriteter, särskilt kristna.
Ekonomiska argument är mycket starka, särskilt när de humanitära argumenten inte biter. Och det viktigaste är att de förstås i hela världen.
Kinga Gál
(HU) Fru talman, fru Ashton! Först av allt vill jag gratulera min kollega Laima Andrikientill hennes utmärkta arbete. Det rekordstora antalet ändringsförslag har lagt en stor börda på henne, som hon hanterat på ett utmärkt sätt och resultatet är ett ovanligt bra betänkande. Det gläder mig att man i betänkandet betonar de mest utsatta grupperna som är i störst behov av skydd, nämligen barn, ursprungsbefolkningar och nationella minoriteter. Jag hoppas verkligen att det budskap som uttrycks i betänkandet kommer att bemötas med öppenhet när det gäller Europeiska utrikestjänstens struktur och en framtida särskild representant för mänskliga rättigheter. Vi förväntar oss att den höga representanten Catherine Ashton ser till att människorättsfrågorna får en särskild plats i den nya strukturen, och att Europeiska utrikestjänsten, utöver de nödvändiga organisatoriska villkoren, i sin hela verksamhet kommer att genomsyras av arbetet för mänskliga rättigheter.
Lissabonfördragets anda har skapat en ny tid, en som kräver av oss att vi vidtar mer konsekventa åtgärder även på detta område. EU:s trovärdighet får inte undergrävas av underlåtenheten att respektera denna anda. Som föredragande för betänkandet om situationen för de grundläggande rättigheterna i Europeiska unionen gläder det mig särskilt att den här debatten har tagits upp i kammaren samtidigt, och att betänkandet om situationen för de grundläggande rättigheterna i Europeiska unionen som antogs i dag, liksom betänkandet om mänskliga rättigheter som för närvarande debatteras, båda förmedlar budskapet att det är lika viktigt att skydda och konsekvent tillämpa de grundläggande mänskliga rättigheterna och att undvika dubbelmoral såväl inom som utanför EU.
Marek Henryk Migalski
(PL) Fru talman! Jag gläder mig i dag åt två saker. För det första åt att de mänskliga rättigheterna har blivit en integrerad del av Europeiska utrikestjänstens verksamhet, vilket är mycket bra. Utrikestjänsten bör användas för just detta ändamål - att främja mänskliga rättigheter och skydda människorättsförsvarare över hela världen. Det andra som gläder mig är detta: som medlem av Europeiska unionens delegation för förbindelserna med Ryssland är jag mycket glad att se att betänkandet innehåller avsnitt om respekten för mänskliga rättigheter i Ryssland och att enskilda människorättsförsvarare nämns. För människorna som kämpar för mänskliga rättigheter i Ryssland är stödet från Bryssel och Strasbourg mycket viktigt, och jag anser att betänkandet förtjänar stöd om så bara för att det behandlar dessa människor med respekt. Jag tycker att vi ska fortsätta i denna riktning, och jag vädjar till Catherine Ashton att göra detta.
Bogusław Sonik
(PL) Fru talman! Debatten om betänkandet om de mänskliga rättigheterna i världen sammanfaller tyvärr med sorgliga händelser som bekräftar att de mänskliga rättigheterna ständigt kränks. Nobels fredspristagare Liu Xiaobo och vinnaren av Sacharovpriset Guillermo Fariñas kunde inte vara med på prisutdelningarna eftersom deras regimer inte tillät dem att lämna sitt land. De irakiska biskoparnas besök här i parlamentet i går bevisar att vi fortfarande har enorma problem med förföljelse av religiösa grupper. Förföljelsen av kristna i Mellanöstern, däribland terroristattentatet nyligen mot katedralen i Bagdad, visar på nya metoder för att kränka grundläggande rättigheter, och unionen bör reagera på lämpligt sätt och effektivt.
Jag vill instämma i uppmaningen från Europaparlamentets talman Jerzy Buzek, om att problemet med de kristnas säkerhet i Irak bör göras till en prioriterad fråga. Vi kan inte gå med på att kristna behandlas som andra klassens medborgare. Och hur kan vi fortsätta anslutningsförhandlingarna med Turkiet, när det enda kristna seminariet i landet fortfarande hålls stängt? Lissabonfördragets ikraftträdande innebär att EU:s diplomatiska tjänst skapar möjligheter att förbättra unionens arbete på området för mänskliga rättigheter. Arbetet bör koncentreras på att stärka det internationella samarbetet och höja säkerheten. Att främja demokratiska värden och mänskliga rättigheter bör vara den viktigaste principen i en enhetlig utrikespolitik.
Iva Zanicchi
(IT) Fru talman, fru Ashton, mina damer och herrar! Som vice ordförande i utskottet för utveckling är jag engagerad i de problem som finns i många länder, särskilt i Afrika, där mänskliga rättigheter rutinmässigt kränks och trampas på, och ibland helt och hållet glöms bort.
I söndags kom jag hem från ett officiellt uppdrag i Demokratiska republiken Kongo där jag, utöver mina vanliga institutionella möten, ville träffa företrädare för icke-statliga organisationer som arbetar i landet och besöka några av de centrum där de arbetar. Jag måste säga att de verkligen gör ett bra jobb. Jag träffade offer i ett land där våldtäkt används som ett krigsvapen och där väpnade grupper fortsätter att begå massvåldtäkter och andra systematiska brott mot civila samhället, särskilt mot kvinnor, äldre och barn.
Jag nämner Demokratiska republiken Kongo eftersom det är den erfarenhet som är mest aktuell för mig. Jag vill dock generellt framhålla att det krävs ett starkt och ihållande fördömande av de brutala kränkningarna av kvinnors rättigheter. Världssamfundet måste väsentligt öka finansieringen till kampanjer för att skydda kvinnor mot våldtäkt och andra former av våld, som könsstympning, som också är en allvarlig kränkning av de mänskliga rättigheterna och kvinnors fysiska integritet.
Barbara Matera
(IT) Fru talman, fru Ashton, mina damer och herrar! Inrättandet av Europeiska utrikestjänsten är en historisk möjlighet att hantera frågor som rör mänskliga rättigheter och demokrati. Utrikestjänsten måste särskilt se till att respekten för och främjandet av mänskliga rättigheter sätts i centrum i alla delar av Europeiska unionens utrikespolitik.
En större samverkan mellan Europeiska unionens delegationer och medlemsstaternas ambassader vore önskvärd, med syftet att anta en strategi för mänskliga rättigheter för varje land, eftersom de specifika omständigheterna varierar mycket mellan länderna.
Dödsstraffet, som fortfarande tillämpas i många delar av världen, är en av de mest omänskliga formerna av brottsbeivrande.
Det är oroväckande att det fortfarande verkställs i Vitryssland, som i dag är det enda land i Europa som fortfarande tillämpar dödsstraff.
Det är viktigt att sätta stopp för de olika typer av människorättskränkningar som drabbar kvinnor, däribland kvinnlig könsstympning. Alla politiska medel bör också sättas in för att stödja FN:s generalförsamlings resolution om ett globalt moratorium för kvinnlig könsstympning.
Jag avslutar med en uppmaning till kommissionen och rådet att göra större ansträngningar för att sprida Europeiska unionens årsrapport om mänskliga rättigheter.
Csaba Sógor
(HU) Fru talman, fru Ashton! Jag vill framhålla att även om EU i oöverträffad omfattning har lyckats ena medlemsstaterna inom flera områden, så är man betydligt efter andra internationella organisationer när det gäller kodifieringen av de mänskliga rättigheterna. Jag stöder till fullo uppmaningen till medlemsstaterna att underteckna och ratificera alla centrala människorättskonventioner med tillhörande fakultativa protokoll från FN och Europarådet. Bland dessa vill jag särskilt lyfta fram Europarådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk, för vilka EU:s framtida undertecknande av konventionen om mänskliga rättigheter kan tjäna som exempel. Lika viktigt är det att få en bättre samordning av arbetet i de internationella organisationer som har behörighet på området för mänskliga rättigheter, och det kan vara den enda garantin för genomdrivandet av de rättigheter och skyldigheter som formulerats.
Maria Eleni Koppa
(EL) Fru talman! Europeiska unionen försvarar de mänskliga rättigheterna i världen, i enlighet med sina principer och värderingar. Det återstår dock en hel del att göra och Lissabonfördraget har gjort oss effektivare på detta område. Här i Europaparlamentet är vi alla övertygade om att insatserna för människorättsförsvarare måste fortsätta. En korrekt tillämpning av de instrument som redan finns kan utgöra en ram för att skydda dem. Högsta prioritet måste ges åt att ratificera alla internationella konventioner mot tortyr och andra former av omänsklig behandling. Att inkludera klausulen om mänskliga rättigheter i alla handelsavtal med tredjeländer och övervaka tillämpningen av den är grundläggande åtgärder för att kunna utöva påtryckningar och vi måste hålla fast vid dessa. Vi bör också särskilt hänvisa till ett grundläggande skydd för kvinnors och flickors rättigheter, som inbegriper skyddet av deras sexuella och reproduktiva hälsa.
Antonyia Parvanova
(EN) Fru talman! Som en del av dagens debatt om mänskliga rättigheter i EU:s inrikes- och utrikespolitik vill jag särskilt ta upp situationen för kvinnor i konfliktområden och i synnerhet i Kongo, Gaza och Iran, där frågan inte längre får förbigås.
Kvinnor och barn är de som drabbas hårdast av de förödande konsekvenserna av konflikter. Vi får inte låta kränkningar av kvinnors mänskliga rättigheter bli en underordnad fråga - EU måste prioritera försvaret av kvinnors rättigheter i sin utrikespolitik och sin humanitära politik. I många tredjeländer får respekten för mänskliga rättigheter - och i synnerhet kvinnors ställning - stå tillbaka till förmån för vissa EU-medlemsstaters ekonomiska intressen. Det vi behöver, och det vi kräver i dag, är lämpliga och konkreta åtgärder för att göra EU:s principer i insatserna inom och utanför unionen till ett verkligt verktyg för främjandet av mänskliga rättigheter, med särskilt fokus på kvinnors rättigheter.
Rui Tavares
(PT) Fru Ashton! Hur känns det när regeringar som den franska och portugisiska vid besök av kinesiska dignitärer till sina huvudstäder dirigerar undan demonstrationer så att inte besökarna ska kunna se dem? Var inte hela tanken med en hög representant att EU skulle visa enighet om mänskliga rättigheter utomlands, t.ex. i Kina? Är inte detta att visa oenighet?
Av ren nyfikenhet, varför sitter du alltid bredvid rådet? Vad är tanken, eller den konstitutionella teorin bakom detta val? En tredje fråga: jag skulle vilja att EU-ländernas diplomater alltid ser mänskliga rättigheter som en prioritet i vardagen, inte i andra, tredje eller fjärde hand, utan som den första prioriteringen. Vad kommer du att göra för att se till att vissa av våra diplomater ska börja se mänskliga rättigheter som ett heltidsjobb, varje dag? Skulle det inte vara bra, som flera kolleger här redan har föreslagit, att ha ett permanent direktorat som ägnar sig åt detta?
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru talman! I morse när vi lyssnade till Guillermo Fariñas inspelade tal från Kuba slogs jag av att han identifierade sig och sina kolleger som ”icke-våldsamma” motståndare till den kubanska regimen. Jag tycker det är särskilt viktigt att respektera rättigheterna för personer som varken begår våld eller uppmuntrar andra till våld.
Men innan vi blir alltför självgoda kring detta måste vi ta till oss det faktum att även i vissa EU-länder, som i fallet Geert Wilders i Nederländerna, åtalas vissa människor för att de uttryckt avvikande politiska åsikter eller kätterska åsikter om akademiska ämnen utan en antydan om uppmuntran till våld. Dessutom har ett politiskt parti utan våldsamma anknytningar förbjudits i Belgien. Ett försök att förbjuda ett parti i Tyskland fälldes i författningsdomstolen, då det visade sig att bevisningen hade fabricerats av statliga agenter. I Storbritannien har ett statligt organ fört en civilrättslig talan mot vårt parti, med det uttryckliga syftet få partiet nedlagt.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru talman, fru Ashton, mina damer och herrar! Mänskliga rättigheter och Europeiska unionens politik står vid ett vägskäl. Laima Liucija Andrikienės betänkande bör verkligen uppmuntras och stödjas eftersom det uttryckligen anger vilka konkreta åtgärder som fortfarande behöver vidtas. Europeiska utrikestjänsten kan bedriva sin verksamhet effektivt, och dessutom förlita sig på medlemsstaternas erkända lyhördhet, men vi behöver en omfattande och beslutsam politik som har det bett som krävs vid behov.
Vi måste skydda de mänskliga rättigheterna. Unga, kvinnor, äldre människor, handikappade, personer med särskilda religiösa och politiska uppfattningar, personer med olika sexuell läggning - alla förtjänar att skyddas, lika väl som människors rätt att fritt uttrycka sina tankar måste skyddas. I dag har dock parlamentet antagit vissa viktiga åtgärder och därför menar vi att program som verkligen syftar till att skydda de mänskliga rättigheterna endast kan utvecklas på ett sant och effektivt sätt genom en stark och konkret dialog med tredjeländer.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Fru talman, fru Ashton! Det är ett nöje att höra Europeiska unionens höga representant för utrikes frågor i tydliga ordalag förklara att vi är för tillämpningen av de grundläggande friheterna och de mänskliga rättigheterna och att vi, Europeiska unionen, måste göra allt vi kan för att skydda tillämpningen av principer och friheter som är gemensamma för hela världen, så att vi kan spela en positiv roll i detta.
Du känner till vår ståndpunkt och vet att vi absolut vill ha en särskild tjänst för mänskliga fri- och rättigheter och, närmare bestämt, tillsyn och representanter. Jag vill dock säga dig, Catherine Ashton, att vi måste se inåt lika väl som utåt. Eftersom jag kommer från Cypern vill jag påpeka att vi där har 200 000 grekcypriotiska flyktingar som berövats sina grundläggande mänskliga rättigheter (tillgången till sina hem) och att vi har ett turkcypriotiskt samhälle som förtrycks av den turkiska ockupationen. Inrätta tjänsten. Jag har ett råd och en anhållan - skicka din första representant till Cypern.
Olle Schmidt
En av kandidaterna till Sacharov-priset, Dawit Isaak, sitter fortfarande fängslad utan någon rättegång i Eritrea. Det har han gjort i 3 370 dagar nu. Anslutningen till den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna innebär en ökad möjlighet för EU att på allvar visa sitt engagemang och försvar för de mänskliga rättigheterna också utanför EU:s gränser.
Jag vädjar till dig, Catherine Ashton, att du använder denna möjlighet för att sätta ökad press på Eritrea att släppa den europeiska samvetsfången Dawit Isaak. Vi måste nu visa att vi menar allvar och vi måste ha ett tydligt budskap till presidenten i Eritrea. Det måste vara ett oeftergivligt krav att alla de förhandlingar som förs med Eritrea slutar med att Dawit Isaak friges. Jag litar på dig. Precis som Michael Cashman sade:
(EN) Jag tror och litar på dig, Catherine Ashton.
Andrzej Grzyb
(PL) Fru talman! Jag vill först och främst tacka Laima Liucija Andrikienės för hennes betänkande. Jag vill också framhålla att arbetet för mänskliga rättigheter hamnat i en ny situation efter Lissabonfördraget. Frågan är hur vi kommer att använda det nya instrumentet. Det vi bör göra är inte bara att prata direkt om mänskliga rättigheter, utan även inkludera dem i andra sammanhang, t.ex. när vi talar om handelspolitik med flera länder. Är mänskliga rättigheter viktiga för våra partner? Jag menar att reaktioner på Europaparlamentets uttalanden, eller t.ex. på dagens tilldelning av Sacharovpriset, visar att parlamentets åsikter spelar roll eftersom de blir hörda.
Vidare vill jag också tala om de kristnas rättigheter i världen. Det finns nu så många exempel på förföljelse av kristna att vi måste reagera kraftfullt. Jag anser också att det är viktigt att samarbeta med bland annat Europarådet, FN, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa och ombudsmän och representanter för människorättsfrågor såväl i Europarådet som i många medlemsstater, eftersom det finns många mycket goda exempel på effekten av deras arbete för att förända attityder till de mänskliga rättigheterna.
Kristiina Ojuland
(EN) Fru talman! Betänkandet omfattar en rad viktiga frågor, men jag vill bara säga något om fallet Sergej Magnitskij. Hans tragedi representerar ett stort antal liknande fall som vi ännu inte fått kännedom om.
Det är viktigt att vi gör mycket klart för de ryska myndigheterna att sådana incidenter måste utredas enligt rättsstatsprincipen. I stället har utredare och åklagare som varit involverade i Sergej Magnitskijs död blivit befordrade och belönade.
Händelseutvecklingen är helt enkelt en otrolig snedvridning av rättvisan, och Europeiska unionen och dess medlemsstater får inte blunda för detta. Vi måste komma ihåg Rysslands internationella åtaganden. Därför, ärade kolleger, uppmanar jag er att stödja ändringsförslag 25, som syftar till att införa sanktioner mot 60 ryska tjänstemän som varit involverade i fallet till dess att en ordentlig utredning av Sergej Magnitskys död genomförs.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru talman! Som ledamot i underutskottet för mänskliga rättigheter vill jag varmt gratulera Laima Liucija Andrikientill ett mycket bra förslag till betänkande. Som ordförande för Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Vitryssland vill jag också uttrycka min stora tillfredsställelse över att betänkandet innehåller hänvisningar till situationen i det landet. Jag tänker särskilt på påpekandet att föreningsfriheten är permanent begränsad i Vitryssland. Detta inkluderar även föreningsfriheten för nationella och etniska minoriteter och begränsningen av de religiösa organisationernas verksamhet.
Det gläder mig också att betänkandet tar upp begränsningen av den fria tillgången till Internet och det faktum att Vitryssland skamligt nog hör till de ledande på detta område i Europa. Jag hoppas slutligen att Catherine Ashton, som är med oss här vid dagens debatt, kommer att göra allt för att se till att den dialog om mänskliga rättigheter som inleddes med Vitryssland förra året ger konkreta resultat, särskilt i fråga om att få slut på förtrycket av människorättsaktivister och oberoende vitryska journalister.
Heidi Hautala
(EN) Fru talman! Jag vill ta upp en fråga som många av mina kolleger redan nämnt, och det är förtrycket av de kristnas rättigheter. I konsekvensens namn skulle jag gärna se att kollegerna var lika intresserade av förtrycket mot företrädare för andra religioner. Vi får ofta höra av andra länder att vi är ensidiga och partiska, så jag menar att detta är en fråga om sann konsekvens och trovärdighet.
Jag vill att huvudlinjen i EU:s utrikespolitik när det gäller mänskliga rättigheter ska vara att undvika all dubbelmoral, och jag hoppas att detta är något som Europaparlamentet kommer att hålla fast vid.
Slutligen vill jag fråga dig, Catherine Ashton, om du kan besvara de många frågor som vi har om de nya strukturerna för människorättsfrågor inom utrikestjänsten, eftersom de nu kommer att börja byggas upp inom en mycket snar framtid.
Catherine Ashton
vice ordförande för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka för alla bidrag till denna debatt, som har varit mycket givande.
Får jag bara påpeka att jag sitter på rådets sida nu, men att jag tidigare i dag satt på kommissionens sida. Jag växlar mellan de två platserna, och vi håller faktiskt räkningen för att se till att jag flyttar mellan dem, så du måste bara ha sett mig när jag sitter här.
Än en gång mycket varmt tack till Laima Liucija Andrikienför hennes arbete, och mina gratulationer till ett betänkande som varit till mycket stor hjälp.
Jag kommer att svara på tre särskilda områden. Jag börjar med den fråga som Heidi Hautala tog upp precis i slutet och som ett flertal kolleger också varit inne på.
Låt mig klargöra en sak. Jag talar om integrering eftersom jag alltför ofta i mitt liv sett mänskliga rättigheter förpassas till hörnet i en organisation och komma i andra hand på ett sätt som inte kan göra någon typ av skillnad. Jag påstår inte att det är vad EU har gjort hittills. Jag bara säger att jag är fast besluten att se till att det inte ska kunna hända igen. Som ni kommer att se i strukturen när vi har slutfört den - vilket vi ännu inte har gjort - så kommer frågor om mänskliga rättigheter att genomsyra hela strukturen fullt ut och vi ska se till att vi har den kompetens som kollegerna här har bett om inom själva utrikestjänsten. Men de kommer inte att vara förpassade till något hörn. Jag vill att de ska vara en del av allt vi gör: en silvertråd, inte en tunn filigrantråd, utan en stark lysande silvertråd som finns där för alla att bevittna. Det är vad jag vill uppnå under min ämbetstid och jag är till 100 procent besluten att försöka åstadkomma detta.
Det kommer att ta tid och det kommer att finnas en del som vi inte kan göra så väl som jag skulle önska, men vi kommer absolut att göra vårt bästa. Det är dock viktigt för mig att parlamentet förstår vad jag försöker göra och att jag försöker se till att det är allas ansvar. Ja, det bör övervakas. Ja, vi behöver expertis, men det handlar inte om några få personer inom Europeiska utrikestjänsten. Det är allas ansvar. Det är det första. Det andra är att ni snart kommer att få se strukturerna och att de finns där. De finns där för alla att se, som en del av det vi kommer att göra.
Beträffande ordförandeposterna i arbetsgruppen kommer vi att lägga fram våra förslag. Jag kommer att tillsätta arbetsgruppens ordförande som ska ansvara för mänskliga rättigheter, och gruppen kommer att kunna arbeta med frågan om huvudstäderna ska ha folk som samlats in från huvudstäderna eller om den ska vara baserad i Bryssel. Vi tar upp den frågan i den diskussionen.
Det sista när det gäller strukturen är att vi redan har genomfört utbildningsprogrammet för nya delegationschefer, och en av sessionerna handlade om mänskliga rättigheter. De är helt på det klara med sitt ansvar och med mina och era förväntningar i det avseendet. Så var snälla och acceptera att detta är en del - en mycket viktig del - av strukturen, men att jag är fast besluten att göra det till allas ansvar.
Den andra punkten jag vill ta upp handlar om bredden på frågorna. Jag har hört vad flera av er har sagt om religiös tro och jag accepterar att detta är en viktig fråga. Frågan togs i själva verket upp i en del av våra diskussioner i rådet (utrikes frågor) den här veckan också.
En del av er har också nämnt behovet av att ta upp rättigheterna för kvinnor, barn, homo-, bi- och transsexuella personer. Allt som sagts, om olika människor och olika länder, tolkar jag som den grundläggande punkten om mänskliga rättigheter, nämligen att det enda som krävs för att de ska gälla för dig är att du är människa och du är här. Det är det som är kriterierna för mänskliga rättigheter och det är, återigen, så vi kommer att hantera detta inom Europeiska utrikestjänsten. Rättigheterna tillkommer alla.
Den tredje punkten jag vill ta upp var bara lite om några av de saker som vi ser börjar hända och där vi spelar en roll. Det gäller särskilt en del av vårt arbete internationellt. Fyra länder har under året erkänt och ratificerat Internationella brottmålsdomstolens stadga. Detta är mycket viktigt eftersom vi hade en del i det - jag skrev personligen till ministrarna i alla länder som ännu inte ratificerat stadgan och bad dem att göra det. Det var dessa länder som svarade oss direkt och som nu har ratificerat.
Jag vill också nämna hur viktigt det är att vi i FN:s generalförsamlings kommitté arbetar för att få mer stöd för ett moratorium för dödsstraff. Detta är en viktig och grundläggande del av det arbete som vi ska göra. Det är universellt, det är något vi alla tror på, och det är så vi ska arbeta, genom att vara praktiska i det vi gör.
Det var alltså tre områden: för det första, vi ska se till att strukturen blir rätt och att folk vet och förstår vilket kärnarbete de måste utföra; för det andra, alla ska omfattas av vårt arbete för mänskliga rättigheter; och för det tredje, hur vi kan spela roll.
Slutligen vill jag också förklara att jag, mer än något annat, anser att vi i samband med översynen måste leta efter praktiska och nyskapande sätt att få fram våra budskap. Vi behöver vara riktigt kreativa när vi arbetar med människorna på fältet i de olika länder där vi möter människorättsförsvarare - och det gör jag vart jag än går. Jag vill att vi ska vara nyskapande och kreativa när vi söker nya sätt att lyfta frågorna om mänskliga rättigheter, nya sätt utöver det som vi redan gör, och som ändå är viktigt: de uttalanden som jag gör, de uttalanden som vi, de 27 medlemsstaterna, gör och de uttalanden som vi gör som Europeiska unionens institutioner. Det handlar om att hitta sätt att göra så mycket som möjligt för att hantera alla farhågor. Det handlar om individer, organisationer och den kollektiva viljan att kunna spela verklig roll.
Laima Liucija Andrikienė
Fru talman! Först vill jag bara säga att jag har fått veta att den engelska tolkningen av mitt anförande inte var korrekt, vilket jag beklagar djupt. Omedelbart efter debatten kommer jag att översätta mitt tal till engelska själv och skicka det till alla berörda kolleger och även till den höga representanten.
För det andra vill jag tacka alla de kolleger som deltagit i dagens debatt för deras lovord och för deras kritik. Kollegerna Franz Obermayr och Tomasz Piotr Poręba talade om kristna minoriteter i olika länder, och menade att denna fråga inte tas upp i betänkandet, och jag vill därför uppmärksamma dem på exempelvis punkt 126. Det finns ett avsnitt om religionsfrihet, och kristna minoriteter nämns också specifikt i vissa specifika punkter.
Avslutningsvis vill jag försäkra Catherine Ashton att parlamentet kommer att fortsätta att noga kontrollera Europeiska utrikestjänstens arbete och kritisera såväl passivitet som ineffektivitet på området för mänskliga rättigheter. I årets betänkande förklarar vi tydligt att vi inte är nöjda med det faktum att EU fortfarande inte har tydliga riktmärken för att bedöma resultatet av åtgärder för mänskliga rättigheter. Vi uttrycker också vår besvikelse över bristen på framsteg i dialoger och samråd om mänskliga rättigheter.
Fru Ashton! Parlamentet har ansträngt sig mycket för att komma fram till en gemensam grund för människorättsfrågor, särskilt de mest känsliga. Det visar att parlamentet står enat i främjandet av demokrati och skydd för mänskliga rättigheter i världen. Det visar också att den tiden är över då parlamentet bara skulle applådera kommissionen eller rådet. Parlamentet är nu en kraft att räkna med på området för mänskliga rättigheter. Alla aktörer på området måste beakta detta.
Jag vill tacka alla som har deltagit i debatten.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Franz Obermayr
skriftlig. - (DE) Att EU vill utöka sin verksamhet när det gäller de mänskliga rättigheterna och att frågan om förföljelse och diskriminering mot kristna minoriteter särskilt tas upp i detta betänkande utgör ett grundläggande steg i rätt riktning.
Kristna drabbas fortfarande av intensiv förföljelse i dag i många länder, av vilka några har nära kontakt med EU. För att bara nämna några exempel: i Egypten, i Iran, i Irak, och i Turkiet kämpar kristna för sin blotta överlevnad, både i ekonomisk och fysisk bemärkelse.
Vi behöver inte inrätta en ny befattning som den planerade särskilda representanten för mänskliga rättigheter för att uppmana eller till och med att tvinga dessa länder att visa mer tolerans och skydda sina minoriteter. Detta kommer att medföra onödiga kostnader och det finns ingen garanti för att det är effektivt.
Vi har tillräckliga medel för att utöva påtryckningar vad gäller affärsintressen och internationella handelsförbindelser. Vi måste vidta specifika åtgärder. Vi måste se till att inga avtal undertecknas med EU och att inget ekonomiskt bistånd ges utan ett åtagande att respektera de mänskliga rättigheterna och skydda minoriteter, särskilt de kristna.
Ekonomiska skäl är bland de starkaste som finns och de förstås i hela världen.
Joanna Senyszyn
Respekt för de mänskliga rättigheterna är en av demokratins grundvalar och den viktigaste värdering som idén om EU grundas på. Därför har de mänskliga rättigheterna en speciell ställning i EU:s och vårt parlaments arbete. Parlamentet framhäver i sin årliga rapport om de mänskliga rättigheterna sitt engagemang för att skydda dessa rättigheter i hela världen. Sedan 1988 har parlamentet delat ut Sakharovpriset till personer och organisationer som särskilt utmärkt sig i kampen för de mänskliga rättigheterna. Vi kommer att få veta årets pristagare i veckan.
Inom ramen för 2009 års rapport ber jag medlemsstaterna att underteckna och ratificera alla viktiga FN- och Europarådskonventioner om respekt för de mänskliga rättigheterna. För att vara effektiva i kampen mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna i världen måste vi agera tillsammans och i överensstämmelse med de principer om lag och ordning vilka accepteras internationellt i denna fråga. Därför är det viktigt för EU, som ledare för försvaret av de mänskliga rättigheterna, att medlemsstaterna uppfyller internationella förpliktelser på detta område.
Bristen på respekt för försvarslösa barns rättigheter är särskilt motbjudande. Därför är jag för ett absolut förbud mot barnarbete och för tilldelning av extra medel till kampen mot barnarbete. Det är skrämmande att det på 2000-talet finns 215 miljoner barn i världen som tvingas arbeta, däribland omkring 115 miljoner som måste utföra hårt slavarbete. Vi får inte låta den ekonomiska krisen förvärra situationen för dessa barn.
Indrek Tarand
Jag är glad att parlamentet i dag har godkänt de nödvändiga sanktionerna mot de ryska polismän som var involverade i Magnitskijs rättegång och död. Ryssland, en stat som inte är en rättsstat och där de mänskliga rättigheterna kränks dagligen förtjänar inte den uppmärksamhet som Frankrike ägnar det. Därför fördömer jag starkt Frankrikes försäljning av ett Mistral krigsfartyg till Ryssland och beklagar denna handling.
Traian Ungureanu
skriftlig. - (EN) Laima Liucija Andrikienės betänkande är ett steg i rätt riktning. Förhållandet mellan EU och Ryssland är faktiskt speciellt och bör förbli speciellt men inte ovanligt speciellt. Ryssland har förbundit sig genom sina egna åtaganden att skydda de mänskliga rättigheterna och försvara sina medborgare mot statliga övergrepp. Magnitskijfallet, vilket man hänvisar till i betänkandet, följer på morden på Politkovskaja, Estemirova och Barburova. Detta är ett mönster, inte en rad tragiska olyckshändelser som ligger utanför Rysslands rättsväsens inflytande. Och ändå förkunnar de ryska myndigheterna efter varje mord för omvärlden att denna gång kommer den skyldige definitivt att hittas och straffas. Vad blir resultatet? Av noll och intet värde. Den ryska statliga duman anklagade till och med parlamentet för inblandning i Rysslands inre angelägenheter och använde en hop lögner för att smutskasta Laima Liucija Andrikienės betänkande. Om Europa ska behålla sin trovärdighet som en försvarare av demokrati och mänskliga rättigheter bör Laima Liucija Andrikienės betänkande antas som det är, utan några speciella bestämmelser för Rysslands ständiga övergrepp. En resolution i det kanadensiska parlamentet har redan stött ett reseförbud och en frysning av kontona för dem som förknippas med Magnitskijfallet. Vi bör följa efter och skicka Ryssland en tydlig och bestämd signal. Nu får det vara nog!
Jarosław Leszek Wałęsa
skriftlig. - (PL) EU:s fortsatta skydd för de mänskliga rättigheterna har gett stor utdelning i hela världen och vi måste öka våra ansträngningar i denna globaliserade tid. Visserligen är detta en långsam och ibland omständlig process, men det är viktigt att vi vidgar våra mål och undersöker verkliga scenarier i världen för att utveckla effektiva strategier. Dessutom vill jag uttala mitt stöd för skyddet av människorättsförsvararna och för politik som ger möjlighet till fortsatt spridning av demokrati till de länder som ännu inte genomfört denna förändring. Som vi har förstått genom vinnarna av det senaste Nobelpriset och Sakharovpriset är skydd av människorättsförsvarare ytterst viktigt och dessa åtgärder är ett steg mot det målet. Parlamentets ansträngningar för att sprida demokrati och skydda de mänskliga rättigheterna fortsätter att göra framsteg, och i dagens globaliserade värld får vi reda på orättvisor snabbare. Denna tillgång till information gör det lättare för oss att övervaka och reagera på situationer över hela världen. Vi måste därför dra fördel av detta och fortsätta våra ansträngningar för att garantera att alla får de grundläggande rättigheter som vi har arbetat så hårt på att upprätthålla.
