Europeisk åtgärd för terrorismens offer (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om europeisk åtgärd för terrorismens offer.
Jacques Barrot
Fru talman! Jag instämmer i min kollega Joaquín Almunias kommentarer. Offer för terrorism är offer för attacker mot våra samhällens demokratiska värderingar. Dessa offer illustrerar självfallet den mänskliga tragedi som terrorismen utgör. Vi har en skyldighet att stödja, erkänna och hjälpa dem.
Kommissionen har här en dubbel roll. För det första att göra våra medborgare medvetna om vad offren för terrorismen går igenom, hur de lider, och se till att deras intressen företräds i större utsträckning på europeisk nivå. För det andra att sträva efter att inte offren blir fler och att denna terrorism kan upphöra. Detta är politiken för att förebygga terrorism.
Kommissionen har sedan 2004 lämnat ekonomiskt stöd till ett antal projekt som syftar till att ge offren och deras familjer hjälp och det sociala eller psykologiska stöd de behöver. Projekten uppfyller målsättningen att öka de europeiska medborgarnas solidaritet med terrorismens offer. En budget på 2 200 000 euro avsattes till detta initiativ enbart för 2008.
Utöver dessa åtgärder har kommissionen sedan 2008 drivit ett europeiskt nätverk av organisationer för att stötta terrorismens offer. Syftet med nätverket är att uppmuntra gränsöverskridande samarbete bland organisationer för terrorismens offer och att i större utsträckning skydda offrens intressen på EU-nivå. Vi har avsatt en budget på 200 000 euro för detta.
Nätverket arbetar inom flera områden: Det bedömer det stöd och skydd som offren för närvarande erbjuds och främjar även åtgärder som syftar till att sprida bästa praxis. De åtgärder som nätverket identifierar utgör en mycket användbar grund för kommissionens arbete.
Slutligen hoppas kommissionen kunna påskynda åtgärder för att skydda offren, med tanke på att skyddet av medborgarna måste vara det viktigaste i vår politik. Kommissionen avser att stödja åtgärder för att uppmuntra terrorismens offer att dela med sig av sina erfarenheter. Tanken är att göra EU-medborgarna mer medvetna om terrorismens realitet och förebygga terrorism. Vi får inte glömma att terrorism ofta är resultatet av indoktrinering och radikalisering.
Dessutom bör det i och med dessa åtgärder vara möjligt att framföra ett fredsbudskap som främjar demokratiska värderingar. Kommissionen avser därför att utarbeta ett förslag till en stadga för terrorismens offer. Personligen är jag helt överens med alla som har uttryckt sin ilska över alla dessa terroristattacker och stöder våra ansträngningar för att visa solidaritet med terrorismens offer.
Jag ska nu lyssna till de olika parlamentsledamöternas inlägg och besvara dem så utförligt som möjligt.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja säga att majoriteten av regeringar och medborgare endast minns terrorismens offer efter en allvarlig attack som de som ägt rum i Madrid, New York eller London. Så snart känslovågen har passerat har de en tendens att glömma terroristhotet och offrens rättigheter.
I dag råder det emellertid inga tvivel om Europeiska unionens engagemang för att bekämpa terrorismen. Som kommissionsledamot Jacques Barrot nyss berättade har engagemanget också återspeglats i det nyligen antagna Stockholmsprogrammet som erkänner offrens mod och värdighet och behovet av att försvara deras rättigheter.
Trots framstegen har kampen mot terrorismen alltid byggt på tillit och ömsesidigt samarbete mellan medlemsstaterna. Med tanke på Lissabonfördragets perspektiv undrar jag om det skulle vara en bra idé för Europeiska unionen att främja harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om rättigheter för terrorismens offer.
En europeisk stadga för offrens rättigheter skulle vara ett stort framsteg för dem som bekämpar terrorismen och ett hårt slag för dem som försvarar den. Offrens mod och värdighet är terrorismens största misslyckande och därmed demokratins största triumf. Vi får aldrig glömma att de oskyldiga offrens enda vapen mot terrorismen är deras ord och samhällets erkännande.
Därför ska vi inte heller glömma bort att ingen av oss kan vara säker på att inte falla offer för terrorismen. Min fråga är därför: Skulle kommissionen gå med på att anta en europeisk stadga för att försvara terroristoffrens rättigheter och främja dem? Vilka åtgärder skulle i så fall den nya kommissionen vidta för att driva stadgan framåt under sin mandatperiod?
Juan Fernando López Aguilar
Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack för er uppriktiga satsning som äntligen har blivit en del av den europeiska politiken efter att Lissabonfördraget trädde i kraft. Detta lyder under den europeiska lag där parlamentet också kommer att spela en avgörande roll, mer avgörande än någonsin.
Detta bekräftas också av antagandet av Stockholmsprogrammet. Det fleråriga programmet för perioden 2009-2014 innehåller en uttrycklig och nödvändig hänvisning till terroristoffrens värdighet, det lidande som orsakas av denna fruktansvärda form av brott, deras särskilda sårbarhet men även, och framför allt, mandatet för att skydda dem.
Jag tror därför att det är värt att påpeka att eftersom Spanien tar över ordförandeskapet under nästa sexmånadersperiod och eftersom den spanska regeringens och det spanska samhällets beslutsamhet att bekämpa alla former av terrorism är så konsekvent och envis blir det säkerligen ett tillfälle att införliva denna harmonisering, detta ramprogram för att skydda terroristoffrens rättigheter, i handlingsplanen. Eftersom det är en plan för flerårig lagstiftning blir det den spanska regeringens ansvar att utarbeta den, och den måste sedan stödjas av de belgiska och ungerska ordförandeskapen när det gäller att fastställa lagstiftningen och genomföra målsättningarna i Stockholmsprogrammet.
Jag anser därför att det är dags för parlamentet att bekräfta denna beslutsamhet att skydda terrorismens offer för att koncentrera kampen mot alla former av terrorism och fastställa den värdighet som terrorismens offer behöver. Det är dags att göra ett åtagande, i lagstiftningsplanen i Stockholmsprogrammet och i handlingsplanen som det spanska ordförandeskapet blir ansvarigt för att utarbeta, om att skyddet av terrorismens offer ska hanteras på det sätt som det förtjänar.
Izaskun Bilbao Barandica
Fru talman! Detta initiativ är i linje med den ändring som lagts fram av utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män och av mig till Stockholmsprogrammet, eftersom initiativet inte ingick där. Offren för alla typer av terrorism behövde det, och dessutom ber de om det. Jag har lärt mig mycket om värdighet, offentlig kraft och lidande av de offer jag har arbetat med de senaste åren. Deras vittnesmål gör att jag förespråkar en europeisk standard för att ta hand om terrorismens offer ur en materiell, känslomässig och juridisk synvinkel.
Vi har utformat en gemensam diskurs som bygger på fyra pelare.
För det första erkänna deras lidande, skydda dem och förutsätta att offren inte bara är de som dödas och skadas utan även deras familjer, de som hotas och deras frihet, som är allas frihet.
För det andra reparera de materiella skador som uppstått, vårda deras minne och arbeta för att rättvisa skipas.
För det tredje humanisera debatten om offren som är människor som lider och behöver skyddas, försvaras, erkännas, hjälpas och stödjas. Inom politiken behöver vi lära oss att sätta oss i deras ställe.
Avslutningsvis, avpolitisera debatten. Vi behöver vara generösa så att vi inte gör terrorismen till en valfråga.
I Europa har mord begåtts i religionens och marxismens namn, på grund av privat egendom, miljövård, en regions oberoende eller en enhet inom den stat som den är en del av. Regeringar har varit inblandade i terroristaktioner. Detta är emellertid inte en fråga om principer. Totalitära element och fanatiker dödar, perversionen av mänsklighetens grundläggande värderingar dödar. Det är sådant som leder till våld, men det fria utbytet av demokratiska idéer gör det inte. Jag tillägnar detta anförande terrorismens alla offer.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Fru talman! Stockholmsprogrammet innehåller bland annat följande hänvisning till stöd för terrorismens offer: Terrorismens offer behöver också särskild uppmärksamhet, stöd och socialt erkännande.
Unionen måste se till att de får det stödet och att de erkänns fullständigt av samhället. De som har drabbats av terrorismens barbari borde vara en etisk referenspunkt för våra samhällen. Att försvara offer och deras rättigheter måste därför bli ett av Europeiska unionens prioriterade politikområden.
Vi behöver bibehålla och stärka medlen till förmån för terrorismens offer med lämplig finansiering enligt ändringsförslagen från gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater till förslaget till budget för Europeiska unionen 2010.
Stödet har därför ökat med en miljon euro, som ska användas för att finansiera projekt som syftar till att hjälpa terrorismens offer och deras familjer att återhämta sig, genom socialt eller psykologiskt stöd från organisationer och deras nätverk. Det kommer även att användas för att finansiera projekt som syftar till att mobilisera den allmänna opinionen mot alla former av terrorism.
En del av pengarna ska framför allt användas för att förbättra det rättsliga stödet och råden till offren och deras familjer.
Här kommer ytterligare lite illustrativ information: Terrorism är lika med offer. De total medel som avsatts för att förbereda för och förebygga terroristattacker kommer att uppgå till 21 420 000 euro nästa år.
Teresa Jiménez-Becerril Barrios idé att göra offren mer synliga i unionen bör få kammarens förbehållslösa stöd. För det första behöver vi skaffa oss nödvändiga rättsliga instrument, till att börja med en skriftlig förklaring, och sedan gå vidare till en resolution så att vi till slut har en politisk förklaring om de europeiska institutionernas stöd till terrorismens offer. Det leder också till att EU-medborgarna blir medvetna om dessa offers värde.
Offer skapar hos oss en känsla av solidaritet, medkänsla, erkännande, värdighet, hållbart stöd och åtanke, men samtidigt känslor av förakt och en strävan efter rättsliga följder för terroristerna som har orsakat så mycket lidande och död.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Fru talman, herr Barrot! Det är ingen tillfällighet att en rad spanska parlamentsledamöter har talat. I Baskien har offren, utöver det lidande som en terroristattack orsakar, ofta drabbats av förakt eller tystnad efter händelsen. En rörelse har därför byggs upp för att eftersträva att offren erkänns, vilket jag tror kräver en politik för terrorismens offer. Utöver det som sagts av alla mina kolleger i parlamentet till förmån för en stadga eller ett gemensamt synsätt på denna politik vill jag gärna mycket kort sammanfatta tio aspekter som jag känner är viktigast i detta hänseende.
För det första: politiken till förmån för offren kräver allmänhetens sympati, erkännande och socialt stöd för offren.
För det andra: den kräver snabb och effektiv ersättning för den skada som lidits.
För det tredje: den kräver lika behandling av alla offer.
För det fjärde: den kräver politisk och social samstämmighet om de åtgärder som ska användas för terrorismens offer.
För det femte: den kräver en politik som misskrediterar våldsamma människors sociala och politiska diskurs.
För det sjätte: den kräver att de som gör sig skyldiga till terrorism straffas på ett avskräckande sätt genom att offren snabbt och effektivt får hjälp av rättvisan.
För det sjunde: den kräver utbildning och undervisning mot våld bland befolkningen.
För det åttonde: den kräver en garanti för offren att de attacker som drabbat dem inte upprepas, vilket också kan hända.
För det nionde: den kräver en politik för att minnas så att offren inte glöms bort.
Avslutningsvis kräver den en politik för social försoning för att hela de skador som terrorismen orsakar.
Dessa är de tio budord som jag föreslår som en gemensam policy för terrorismens offer.
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru talman! Attackerna i Madrid och London och nyligen i mitt land Grekland visar hur omfattande terroristproblemet är. Terrorismen hotar vårt sätt att leva och vår frihet. Den riktar sig inte enbart till de direkta offren och deras familjer, vilka också skadas direkt, utan även till samhället som helhet.
Det europeiska pilotprogram som hänvisats till när det gäller offren för terroristattacker är positiva exempel för att mildra skadorna, men väldigt mycket återstår fortfarande att göra. Hjälp till offren och deras familjer är inte enbart ett moraliskt krav. Det är ett krav för att sända ett tydligt budskap till terroristerna om att vi inte glömmer.
Vi glömmer inte otäcka gärningar som fläckar vår demokrati och vår sammanhållning. Vi glömmer inte att terrorismens offer ofta är intet ont anande medborgare som skadas eller dödas i sin vardag. Vi glömmer inte att i det Europa som predikar tolerans och demokrati kommer våldshandlingar aldrig att accepteras.
Magdi Cristiano Allam
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag stöder Teresa Jiménez-Becerril Barrios förslag om en europeisk stadga för rättigheter för familjer som är offer för terrorismen. Detta är också ett utmärkt tillfälle för Europa att sända ett entydigt budskap om terrorism, samtidigt som vi minns att avsaknaden av detta budskap ledde till att Barcelonaprocessen bröt samman 2005 när stats- och regeringscheferna i Europa-Medelhavsländerna misslyckades med att nå en överenskommelse. Jag vill också betona att i dag innebär detta en utomordentlig möjlighet att återuppta dialogen ur ett nytt perspektiv med den andra sidan av Medelhavet och börja med ett tydligt uttalande om det begrepp som är hörnstenen i vår mänsklighet och vår civilisation, nämligen livets okränkbarhet.
Diane Dodds
(EN) Fru talman! Jag är tacksam för ert stöd till terrorismens offer. Det är både rätt och riktigt, och jag erkänner självfallet Europeiska unionens stöd till offren i Nordirland via Peaceprogrammet som har finansierats där.
Kommissionen är sannolikt medveten om att Nordirland återigen drabbas av växande terroristhot från oliktänkande republikanska organisationer. Hoten har beskrivits av Nordirlands polismyndighet som ”kritiska” och av den internationella övervakningskommittén som ”mycket allvarliga”. I de senaste brutala attackerna mördades två soldater som var på väg till Afghanistan, liksom en polisman.
I sin ursprungliga finansiering till terrorismens offer fastställde kommissionen att den viktigaste målsättningen var att mobilisera allmänheten mot terrorism i alla dess former. I samband med övergången till det bredare CIPS-programmet upplever jag emellertid att den målsättningen har försvunnit. Jag är tacksam för ert förslag om en stadga för offren, och jag yrkar på att man där börjar med att göra en mycket tydlig distinktion mellan offren för terrorism och terrorismens utövare.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman! I Österrike har vi tack och lov inte varit utsatta för terroristattacker på många år. Wien har emellertid inte alltid undkommit oskatt.
Jag skulle vilja göra några tillägg till kommentarerna från Ramón Jáuregui Atondo. Å ena sedan behöver vi definitivt stadgan för offren och stöd till terrorismens offer. Samtidigt behöver vi emellertid en åtföljande åtgärd för att förändra miljön där det våld uppstår som leder till terrorism. Enligt min uppfattning behöver vi börja med utbildning och information. Kammaren måste dessutom tydligt avvisa språkets brutalisering. Vi kräver hela tiden tolerans inom många områden. Inom ett område får vi emellertid inte visa någon tolerans, och det är när det handlar om våld.
Talmannen
Anförandena är fyllda av värdighet och känsla. Jag tycker att ni har talat för dem som i dag inte längre kan tala, och jag tackar er på ordförandeskapets vägnar.
Jacques Barrot
Fru talman! Ni gjorde rätt i att betona hur känsloladdad den här debatten är, och just nu tänker vi på alla offer. De har alla drabbats av terrorismen på ett fullständigt slumpartat och fullständigt orättvist sätt.
Som Juan Fernando López Aguilar mycket riktigt sade är terrorism en fruktansvärd form av brott. Det jag först vill säga är att Stockholmsprogrammet verkligen har tagit hänsyn till offrens öde. Vi måste faktiskt lansera en europeisk politik som tar betydligt större hänsyn till offren för organiserade brott och terrorism.
Till Teresa Jiménez-Becerril Barrio vill jag säga att vi kommer att vidta åtgärder för att införa en stadga med rättigheter för terrorismens offer. Ni hade ett mycket tydligt önskemål om en sådan stadga, och jag antar att det beror på er smärtsamma förstahandserfarenhet.
Vi har analyserat och kommer att under 2010 fortsätta att analysera alla klyftor som i dag finns när det gäller skydd av terrorismens offer i de olika medlemsstaterna. Ni har absolut rätt: På ett eller annat sätt behöver vi lyckas med att harmonisera våra lagar om terrorism och terrorismens offer. Europa måste verkligen stå enat när det gäller att bekämpa terrorismen.
Utifrån denna studie kan vi se hur vi kan harmonisera och samla alla åtgärder för att förbättra situationen för terrorismens offer i Europa. Det blir målet för handlingsplanen, och det råder ingen tvekan om att vi kommer att hantera problemet med att skydda offren genom att ta hänsyn till det som har sagts under debatten, nämligen behovet av att först av allt försöka göra människor medvetna om tragedin och lidandet hos offren, vilka ofta drabbas av tystnad eller till och med förakt.
Sedan måste vi se till att de snabbt får ersättning. Ni har med rätta betonat snabb ersättning för detta fullständigt oförtjänta och omotiverade lidande. Ni har också nämnt att vi inte får legitimera och tolerera en dialog som på ett eller annat sätt kan ge intryck av att man kan tjäna mänskligheten genom att döda eller skada oskyldiga människor.
Vi måste vara extremt bestämda när det gäller sådant språk eftersom det förnekar Europeiska unionens alla värderingar. Jag måste också gratulera Europaparlamentet till att ha avsatt en miljon euro för alla våra program för att stödja offer.
Jag är mycket glad över att ha Joaquín Almunia vid min sida i kväll eftersom vi båda verkligen uppmuntrar kommissionen att vidta åtgärder i den här frågan. Europeiska unionen måste skaffa sig en exemplarisk lagstiftning om skydd och bistånd till offer för terrorismen som en del av detta fleråriga Stockholmsprogram.
Det var vad jag ville säga som svar på de olika inläggen här. Ni kan vara säkra på att de inte har lämnat vare sig Joaquín Almunia eller mig oberörda.
Talmannen
För att vi inte direkt ska gå vidare till nästa debatt föreslår jag en tyst minut till minne av offren.
(Parlamentet höll en tyst minut.)
