Az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód - A várandós, a gyermekágyas vagy szoptató munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítása (vita) 
Elnök
- A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
Lulling asszony Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében készített jelentése az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló és a 86/613/EGK irányelvet hatályon kívül helyező európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról - C6-0341/2008 -;
Estrela asszony Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében készített jelentése a várandós, a gyermekágyas vagy szoptató munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló 92/85/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról - C6-0340/2008 -.
Astrid Lulling
Elnök úr! 22 évvel egy szövegről történt szavazás után, amely már akkor célul tűzte ki, hogy biztosítsa az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmódot, beleértve a segítő házastársakat is, a Bizottság a nem eléggé hatékony és elavult 1986-os szöveg felváltása céljából végre benyújtott egy új javaslatot, de ehhez stabilabb jogalapot használ.
Elöljáróban egy lényeges előrelépést szeretnék megemlíteni, nevezetesen azt, hogy többé egyetlen tagállamban sem tilos házastársaknak vagy elismert élettársaknak közös vállalkozást alapítaniuk. Ez hatékony módja a segítő házastársak, a mezőgazdaságban, a kézművesiparban, a kereskedelemben, a kis-és középvállalkozásokban és a szabadfoglalkozásúak körében foglalkoztatott több millió láthatatlan dolgozó helyzete javításának. Az ő sorsuk az 1990-es évek óta aggodalommal tölti el az Európai Parlamentet.
Sajnálatos módon a Bizottság javaslata egy lényeges ponton még mindig túl gyenge: a segítő házastársak és az elismert élettársak szociális biztonsága kérdésében. A tapasztalat azt mutatja, hogy ahol a segítő házastársaknak saját maguknak kell intézniük valamely társadalombiztosítási rendszerhez való csatlakozásukat, ott ezt nem teszik meg. Nem ismerik fel, hogy válás esetén, gyakran több mint húszévi házasság és a családi vállalkozásban végzett munka után elesnek mindenféle szociális juttatástól, főként a nyugdíjjogosultságtól.
Ugyancsak meg kívánjuk tartani a segítő házastársak munkavégzésének elismerésére vonatkozó rendelkezést annak érdekében, hogy kártérítést kaphassanak, mindenekelőtt válás esetén, amikor is a segítő házastárs a családi vállalkozásban végzett többéves munka után bizonytalan helyzetbe kerül.
Végül, ami az anyaság védelmét illeti, találtunk egy olyan formulát, amely jobban illeszkedik az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők és a segítő házastársak sajátos körülményeihez. Biztosítani kell számukra a jogot, hogy az általuk megválasztott időtartamra szülési szabadságra mehessenek, feltéve, hogy annak teljes időtartama nem haladja meg a női munkavállalókra vonatkozó irányelvben meghatározott időtartamot.
Ezek azok a módosítások, amelyeket legfontosabbaknak tartunk egy újabb, felhígított irányelv kiadásának megelőzése érdekében, amely nem tenné lehetővé, hogy a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmódot biztosíthassunk ezen a területen.
Tájékoztattak bennünket a Cocilovo úr által a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport nevében benyújtott tucatnyi módosításról, amelyek a segítő házastárs és az élettárs fogalmának meghatározását érintik. Kissé meglepettnek érzem magam, mivel a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban közösen megállapodtunk - és ebbe az összes képviselőcsoportot beleértem -, hogy megmaradunk a Bizottság javaslatában alkalmazott meghatározásoknál, amelyek jogi szempontból alaposak és mindenki számára elfogadhatók abban az értelemben, hogy a segítő házastárs fogalmát úgy kell értelmezni, hogy abba beleértendők az önálló vállalkozói tevékenységet folytató, a nemzeti jog által elismert élettársak is.
Ez a meghatározás világos, pontos. Mi értelme homályos és jogi értelemben nem megalapozott módosításokat benyújtani? Felhívom az ALDE képviselőcsoportot, hogy vonja vissza ezeket a módosító javaslatokat. Feltételezem, hogy félreértés alakulhatott ki a képviselőcsoport árnyékelőadója és Cocilovo úr között. Jelenleg ehhez tartom magam.
Sajnálatos módon a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság elfogadott egy másik, hetvennégy módosítást tartalmazó jelentést, amelyek többségének közvetlenül nincs köze a Bizottság javaslatában előterjesztett eredeti célhoz, amely - a várandós és a gyermekágyas, vagy szoptató munkavállalók egészségvédelmének és biztonságának javítása révén - az anyaság védelmét jelentő alap megerősítése volt.
Szeretném egyértelművé tenni, hogy ez az irányelv nem vonatkozik az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nőkre, az önálló vállalkozói tevékenységet folytató munkavállalók nőnemű segítő házastársára vagy élettársára. Az ő különleges helyzetüket az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmódra vonatkozó irányelv keretében fogjuk taglalni, amely egy külön jelentés tárgyát fogja képezni.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Edite Estrela
Elnök úr, Biztos asszony, hölgyeim és uraim! Mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani a következő személyeknek: az árnyékelőadóknak; a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság és a Jogi Bizottság véleménye előadóinak; a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság és az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja titkárságának; a szociális partnereknek; a nem kormányzati szervezeteknek; azoknak a szakértőknek, akik részt vettek a Brüsszelben és Lisszabonban tartott közmeghallgatásokon; a Bizottság és a Tanács képviselőinek; valamint saját asszisztenseimnek. Mindenkinek köszönöm a támogatást és a javaslatokat.
A jelentésemben megfogalmazott javaslatok tehát egy igen sok részvevős folyamat és sok olyan munkaértekezlet eredményét jelentik, amelyekben részt vettek mindazok, akik érdekeltek abban, hogy az Európai Unió rendelkezzen a jelenkornak megfelelő, a szülési szabadságra vonatkozó irányelvvel. Az általam javasolt módosítások főbb céljai a következők: először is a várandós, a gyermekágyas és a szoptató munkavállaló nők jogainak megerősítése; másodszor a szakmai, a családi és a magánélet összeegyeztetésének elősegítése; harmadszor pedig az európai polgárok hozzásegítése gyermekvállalási szándékaik valóra váltásához, ily módon növelve a születési arányszámot.
Ezért javaslom az elbocsátás elleni védelmet biztosító időszak 12 hónapra történő meghosszabbítását, az éjszakai munkavégzésre és a túlórázásra vonatkozó kötelezettség eltörlését, amennyiben a nő ezt kéri, valamint a szoptatás érdekében az összes biztosított kedvezmény megtartása mellett a napi munkaidő két órával történő csökkentését. z Európai Bizottság javaslatával kapcsolatban a leginnovatívabb javaslatom azonban az apasági szabadságot érinti. A közösségi jognak gondosan kell őriznie a megosztott szabadság alapelvét, annak érdekében, hogy ösztönözze a magán- és családi kötelezettségek tisztességesebb megoszlását a férfi és a nő között, azaz ily módon is javítsa a gyerekek életminőségét és jólétét. Az apáknak a gyerek születésétől vagy örökbefogadásától kezdődően részt kell vállalniuk a családi kötelezettségekből. Le kell küzdenünk az apasági szabadsághoz való joggal kapcsolatos gazdasági, társadalmi és kulturális előítéleteket is, és meg kell változtatnunk az emberek mentalitását.
Míg például Svédországban a szülői szabadság megosztását nem vállaló férfit rossz apának tekintik, Dél-Európa országaiban ennek ellenkezője érvényes: a munkáltatók és a munkatársak rákényszerítik az apákat, hogy ne vegyék ki az őket törvényesen megillető szabadságot. Ezért azt javaslom, hogy két hét nem átruházható, 100 százalékban kifizetett apasági szabadság legyen kötelező, bárminemű szakmai jogosultság elvesztése nélkül. Bizonyított tény, hogy a családi kötelezettségek megosztása a férfiak és a nők között az első lépést jelenti a családi és szakmai élet alapvető összeegyeztetése felé. Míg a nőknek ugyanolyan joga van a szakmai előmenetelhez, mint a férfiaknak, az otthon végzett háromszor annyi munka mellett azonban az otthon falain kívül nem tudják ugyanazt a munkát elvégezni, mint a férfiak.
A családi élet az egyik oka annak, hogy miért van több munkanélküli nő, mint munkanélküli férfi. Ezen túlmenően az állásinterjúk során megszokott kérdésnek számít, hogy a pályázónak szándékában áll-e férjhez menni vagy vannak-e gyerekei. A nők magánéletét tüzetesen megvizsgálják, és végső soron veszítenek, ha kimutatják az anyaság iránti természetes vágyukat. Az anyaság a munkáltatók vagy a gazdaság szempontjából nem tekinthető problémának. Épp ellenkezőleg, az anyaság a társadalom számára teljesített szolgálat, amennyiben lehetővé teszi az alacsony születési arányszámok és az idősödő népesség problémájának leküzdését, ugyanakkor biztosítja a szociális biztonsági rendszer fenntarthatóságát.
Ezért a nők számára elfogadhatatlan, hogy az anyaságért büntessék őket. Az igazság mégis az, hogy karrierjük során gyakran nem tudnak előrelépni, teljesítményük után nem kapják meg a szokásos jutalmakat vagy nyereségrészesedést, és gyakrabban kell alantasabb és szakmailag kevésbé kielégítő munkát elfogadniuk. Ezen a helyzeten változtatnunk kell.
Vladimír Špidla
Elnök úr, tisztelt képviselők! Elöljáróban szeretnék köszönetet mondani Estrela asszonynak és Lulling asszonynak a jelentésükért. Nagyra értékelem fáradozásukat, valamint azt a támogatást, amelyet az Európai Parlament biztosított a családi élet és a hivatás összeegyeztetését célzó, múlt ősszel elfogadott intézkedéscsomag keretébe tartozó bizottsági javaslatoknak.
Mint Önök előtt is ismeretes, a hivatás, a családi és a magánélet összeegyeztetésének feladata a Bizottság esélyegyenlőségi tervének egyik prioritását képezi. Az ösztönző intézkedések e kérdésekre összpontosító folyamata a nők munkaerő-piaci részvételének erősítése, a változó családi modellekkel és az idősödő népességgel kapcsolatos problémák leküzdése, valamint a férfiak és a nők egyenlő bánásmódjához nyújtott támogatás szempontjából kulcsfontosságú. Ha a kérdést ebben az összefüggésben nézzük, azt hiszem, hogy a szülési és a szülői szabadság tekintetében javítanunk kell a jogszabályokon. Ugyancsak döntően fontos, hogy javítsunk az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők helyzetén.
El vagyok ragadtatva a Bizottság által benyújtott mindkét jogalkotási javaslatban tapasztalható fejlődéstől. Ugyancsak elégedett vagyok a szociális partnerek által a szülői szabadság kérdésében folytatott tárgyalások sikerével. Remélem, hogy még a nyári szünet előtt hivatalos indítványt nyújthatok be az elért megállapodás kötelező érvényűvé tétele érdekében. Szeretnék röviden szólni a Bizottságnak a szülési szabadságra vonatkozó irányelv módosításával kapcsolatos célkitűzéseiről, melyek a következők: az anyák magas szintű biztonságának és egészségvédelmének előmozdítása, a nők arra való ösztönzése, hogy annyi gyereket vállaljanak, amennyit akarnak, valamint a nők munkaerő-piaci részvételének támogatása. Ebben a vonatkozásban a Bizottság javaslatának elsődleges célja a szülési szabadság 14 hétről 18 hétre emelése, az anyasági ellátások összegének növelése, annak lehetővé tétele érdekében, hogy a nők megszakíthassák a munkavégzést és gondoskodhassanak gyermekeikről, miközben anyagilag biztonságban érzik magukat, továbbá a nők számára a szülési szabadságuk feltételeinek, valamint a munkaerő-piacra való visszatérésük feltételeinek rendezéséhez szükséges fokozottabb rugalmasság biztosítása. Tudom, igen nehéz megtalálni a megfelelő egyensúlyt a védelem fokozása és aközött, hogy ezek a további intézkedések gazdasági szempontból elfogadhatók legyenek a munkáltatók és a tagállamok számára.
Elnök úr, tisztelt képviselők! A Bizottság örömmel fogadja a Parlament által benyújtott számos módosítást, amelyek hozzájárulnak a tervezet megerősítéséhez, illetve tisztázásához. Ezek közé tartozik a demográfiai trendekkel kapcsolatos 11. módosítás, a szakmai és a családi élet jobb összeegyeztetésének szükségességét kihangsúlyozó 25. módosítás, a tagállamok számára a részmunkaidő előmozdítása érdekében támogatást szorgalmazó 50. módosítás, a 35. módosítás a szülés előtt szabadon választható anyasági szabadság tárgyában, az 53. módosítás, amely azt tisztázza, hogy a nők a szülési szabadság ideje alatt kaphatnak fizetésemelést, valamint a munkavállalók nyugdíjjogosultságával foglalkozó 56. módosítás. A Bizottság kész több más módosítást is elfogadni, akár azok elvét, akár azok teljes egészét.
Ugyancsak örömmel veszem azt a módosítást, amely bizonyos feltételek mellett lehetővé tenné a szülői szabadság szülési szabadságként történő beszámítását. Egy ilyen rendelkezés tekintettel lenne a tagállamok közötti különbségekre, és a fejlettebb családi célú szabadságolási rendszerrel rendelkező tagállamokban - mint például a skandináv országokban - érvényes követelményekhez igazodna. Mindemellett szeretném elkerülni, hogy a 92/85/EGK irányelv felülvizsgálatát lehetőségként kezelnénk olyan témák felvetésére, amelyeket más összefüggésben kellene kezelni. Véleményem szerint ez aláásná a Bizottság javaslatában megfogalmazott célkitűzéseket, elsősorban az anyák védelmének javítását, másodsorban pedig a nők munkaerő-piaci részvételének támogatását.
E tekintetben - bár maximálisan támogatom az Önök által az apasági szabadság bevezetésére tett javaslatot - nem hiszem, hogy az anyák védelmére összpontosító jelenlegi irányelv megfelelő eszköz lenne erre a célra. Ezért a Bizottság elutasítja az apasági szabadsággal kapcsolatos módosításokat. Ennek ellenére a Bizottság a jövőre nézve helyesnek véli a kérdés felvetését annak érdekében, hogy az európai szociális partnerek körében végleges megállapodás jöjjön létre az apasági szabadság kérdésében.
Szintén örömmel nyugtáztam a Parlamentnek azt a kérését, hogy örökbefogadás esetére szabadság kerüljön bevezetésre (44. módosítás). Az elképzelés helyes, de még ebben az esetben is úgy vélem, hogy 92/85/EGK irányelv felülvizsgálata nem megfelelő ennek kezelésére. Lássuk be, hogy egy gyereket örökbefogadó anya helyzete más. Mindazonáltal - az apasági szabadság esetéhez hasonlóan - a Bizottság úgy véli, hogy egy későbbi időpontban helyes lenne felvetni a kérdést, kiváltképp a szülői szabadsággal kapcsolatban.
Elnök úr, tisztelt képviselők! A Bizottság örömmel fogadja a szülési szabadság 20 hétre történő meghosszabbítását célzó javaslatukat. Ez összhangban van a Bizottság saját javaslatának logikájával, amely egyes esetekben 18 hetet meghaladó szülési szabadságot biztosítana. Ugyanakkor rendkívül fontos rámutatni az említett hosszabbításnak a bizottsági javaslatban foglalt rendelkezésekre gyakorolt hatására. Ami a szoptatást illeti, a 18 hetes szülési szabadságon lévő nőknek elegendő idő állna rendelkezésre gyermekeik szoptatására, anélkül, hogy a munkaidejüket ki kellene igazítaniuk. Ilyen körülmények között én nem támogatnám a szoptató nők esetében a munkaidő-kiigazításra vonatkozó jogi kötelezettség bevezetésére vonatkozó elképzelést. Ehelyett inkább felkérném a tagállamokat, hogy mérlegeljék egyéb olyan intézkedések bevezetésének lehetőségét, amelyek lehetővé tennék, hogy a nők a 18 hetes szülési szabadság után is folytathassák a szoptatást. Hasonló a helyzet az anyasági ellátásokkal is, a Bizottság javaslata bevezeti az alapilletmény teljes kifizetésének elvét. Tény, hogy a tagállamok többsége már alkalmazza ezt az elvet. A Bizottság javaslata azt is lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy maximálják az ilyen ellátások szintjét. A Bizottság nem támogatja a Parlament által benyújtott javaslatot, amely egy bizonyos időszakra a teljes alapilletmény megfizetését irányozza elő, és a szülési szabadság fennmaradó idejére maximális összegeket kíván bevezetni, mert ez arra ösztönözné az anyákat, hogy ne vegyék ki teljes egészében a szülési szabadságot. A Bizottság ezért nem ajánlja e módosítások elfogadását.
A Bizottság emellett úgy véli, hogy egyes módosítások vagy rontják a javaslat hatását, vagy túl sok részletre térnek ki, vagy túllépnek a szóban forgó irányelv hatályán. Ez vonatkozik például, az éjszakai munkavégzés elutasításának jogára vonatkozó 30. módosításra. Úgy gondolom, hogy a terhes vagy szoptató nők számára bármikor biztosítani kell a lehetőséget, hogy elutasíthassák az éjszakai munkavégzést anélkül, hogy ezt meg kellene indokolniuk. Ugyanez vonatkozik a szankciók kérdésére is. Ezzel kapcsolatban a Bizottság fenntartja azt a véleményét, miszerint fontos leszögezni, hogy a kártérítést nem lehet semmiféle, nemzeti szinten megállapított felső határértékkel korlátozni. Ezt az alapvető elvet az Európai Bíróság fektette le. Ezért a Bizottság nem tudja elfogadni a 68. módosítást.
Elnök úr, tisztelt képviselők! Most pedig részletesebben szeretnék foglalkozni Lulling asszony jelentésével. Mindenekelőtt szeretném hangsúlyozni, hogy a Bizottság milyen nagy jelentőséget tulajdonít ennek a jelentésnek. Az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmóddal kapcsolatos helyzet javítása valóban elengedhetetlenül fontos, mivel a nők ezen a területen alulreprezentáltak, az Európai Unióban csak minden harmadik üzletember nő. Ugyanilyen lényeges kérdés a segítő házastársak helyzetének javítása. Nem fogadhatjuk el a jelenlegi helyzetet, amikor a rendszeres családi üzleti tevékenységet folytatók szociális védelem nélkül maradnak.
Örömmel látom, hogy a Parlament és a Bizottság véleménye többnyire egyezik. Ezért a Bizottság abban a helyzetben van, hogy (vagy elvben, vagy teljes egészében) elfogadja az előadó által előterjesztett módosítások túlnyomó többségét: elsősorban az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők szülési szabadságára vonatkozó 15. módosítást és a 18. módosítást, amelynek célja a segítő házastársak munkavégzésének elismerésére vonatkozó 86/613/EGK irányelv 7. cikkének újbóli bevezetése. Ez számos olyan módosítással is jár, amelyeket a Bizottság teljes egészében, vagy elvben el tud fogadni. E módosítások a legtöbb esetben egyértelművé teszik a Bizottság javaslatát, és fokozottabb jogbiztonságra törekednek.
Mindazonáltal szeretnék rámutatni, hogy a Bizottság nem tudja elfogadni a segítő házastársak szociális védelmére vonatkozó 14. módosítást. Megértem, hogy ez az Európai Parlament számára lényeges szempont. Ugyanakkor éppen ez a módosítás néhány különleges problémát vet fel. Mindenekelőtt a Bizottság javaslatában önként alkalmazott felfogás jelent az aktuális helyzethez képest számottevő javulást. A Bizottság javaslata leszögezi - és ez a tagállamok számára meghatározott jogi kötelezettség -, hogy a segítő házastársaknak - kérésükre - az önálló vállalkozói tevékenységet folytató személyekével megegyező szociális védelemben kellene részesülniük. A segítő házastársak szociális védelmi rendszerbe való kötelező felvétele jelentős pénzügyi következményekkel járna. A gazdasági válság időszakában arra kellene törekednünk, hogy a vállalkozások, különösen a kis családi vállalkozások akaratuk ellenére ne verjék magukat újabb kiadásokba. Ezért úgy vélem, a segítő házastársak számára biztosítani kellene a választás lehetőségét. Ezen túlmenően ez a módosítás jelentős mértékben megnehezítené, hogy a Tanáccsal megállapodásra jussunk.
Összegzésképpen szeretném elmondani, hogy a két jogalkotási javaslat különböző módosításaira vonatkozó bizottsági álláspontot írásban átadtuk a Parlamentnek, és azt csatolni fogjuk a plenáris ülés jegyzőkönyvéhez.
Joel Hasse Ferreira
Madeira asszony a munkaerőpiacra jutás és az ottmaradás tekintetében megpróbált tényleges egyenlőséget biztosítani a várandós munkavállalók és a szülőkorban lévő nők részére. Hölgyeim és uraim! A nőket gyakran kényszerítik a hivatás és a családi élet közötti választásra, különösen az anyaság kérdésében, végső soron megakadályozva őket abban, hogy fizikai és mentális egészségük tekintetében teljes értékű egyénnek érezzék magukat. Ezért olyan szemléletmódot kell elfogadnunk, amely az európai szociális modellel összhangban nem sérti a nők jogait és védelmét. A szülői szabadságot is fel szeretnénk venni ebbe a keretbe, amely - mint láttunk - nem a Bizottság választása volt.
Biztos úr! Bárkinek, aki munkahelyétől 18 hetet távol tölt, munkája újrakezdéséhez speciális képzésre van szüksége, hogy jogos karrierlehetőségeit megtarthassa, és szakmai életében ne érje kettős hátrány. Ezért a következőket kell számukra biztosítanunk: munkahelyüket 12 hónapra védetté kell nyilvánítani, hogy a munkába való visszatéréskor lehetőségük legyen otthoni életük újraszervezésére, emellett képzésre és új gyakorlati tapasztalatokra van szükségük. Egyszerűen ezért ésszerű a hat hónapos időszak tizenkettőre történő növelése. Elengedhetetlenül fontos, hogy a tagállamok megalkossák az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők jogaival kapcsolatos jogszabályokat, s ezért ez egy olyan egyértelmű politikai jelzés, amelyre szeretnénk, ha a Bizottság reagálna.
Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim! A munkaidő szülés utáni kiigazítása nem lehet a nők kizárólagos joga, mivel a házastárs, az élettárs vagy a szülő számára szintén biztosítani kell a lehetőséget, hogy azt munkaadójuktól kérjék. Ez a javaslat nagyon fontos, és a tagállamokban a jogalkotóknak folyamatosan figyelemmel kell kísérniük. Végezetül, hölgyeim és uraim, úgy véljük, hogy ez a megközelítés inkább megfelel annak az európai szociális modellnek, amelynek kialakítására törekszünk. Ez a kérdés nemcsak a nőkről, hanem a társadalomról is szól.
Luigi Cocilovo
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Időtakarékosság végett már az elején szeretném elmondani, hogy lényegében egyetértek azzal, ahogyan Lulling asszony, a jelentéstevő főbizottság előadója, a helyzetet felvázolta.
A téma "az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód”. A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság számos módosítást elfogadott, és vannak olyanok, amelyeket képviselőcsoportom nevében újra benyújtottam. Úgy gondolom, ezek közül néhány visszavonható, mivel tulajdonképpen átfedésben vannak a főbizottság által már elfogadott szövegekkel.
Nagyon is ragaszkodunk a 6. cikkre vonatkozó 14. módosításhoz, mivel véleményünk szerint a segítő házastárs vagy az élettárs számára választhatóvá tenni olyasmit, ami a fő munkavállaló számára ugyanakkor kötelező, a védelem csökkentését és a Bizottság céljait veszélyeztető feltételek lehetővé tételét jelenti.
Ami a többi kérdést illeti, azt hiszem, abban is megállapodásra fogunk jutni Lulling asszonnyal, hogy inkább szorgalmazzuk a "segítő élettársakra” és a házastársakra történő hivatkozásnak a bizottsági szöveg minden passzusába való felvételét, mint hogy értelmezésre adjunk lehetőséget. Őszintén szólva ez másodlagos kérdés, mindazonáltal illeszkedik mindannyiunk fő célkitűzéséhez.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Elnök úr! Az 1986-os tanácsi irányelv célja az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazása, a segítő házastársak számára egyértelműen meghatározott, szakmai státusz biztosítása, valamint jogaik és a minimális biztosítékok meghatározása volt. A Bizottság jelenlegi indítványa még mindig nem eléggé ambiciózus, és kevés kötelező érvényű megoldást tartalmaz.
Az a javaslat, amely annak biztosítására irányul, hogy az önálló vállalkozó nők számára lehetőség legyen legfeljebb 14 hetes szülési szabadság, azon belül két hét kötelező szabadság igénybevételére, támogatásra érdemes, csakúgy, mint az a javaslat, amely szerint a segítő házastársakat az önálló vállalkozókkal azonos alapon illesse meg a szociális biztonsághoz való jog.
Másrészről viszont nyugtalanító az a javaslat, amely megszüntetné az önálló vállalkozók, különösen pedig a segítő házastársak azon kötelezettségét, hogy társadalombiztosítási rendszerbeli tagsággal rendelkezzenek. Ez a megoldás nem segíti elő a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmódot, ezért ajánlatos lenne, hogy az irányelvek hatálya alá tartozó, egyenlő bánásmódot érintő kérdésekben az illetékes testületnek ellenőriznie kellene az irányelv megfelelő alkalmazását.
Végezetül szeretnék gratulálni mindkét szerzőnek a nagyszerűen elkészített dokumentumokhoz.
Maria Petre
Mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Estrela asszonynak a jelentéséhez és a belefektetett erőfeszítéseihez.
Úgy vélem, a 92/85/EK irányelv tökéletesítése megoldást kínál Európa egyik valódi, komoly és aktuális problémájára. Az idősödő és fogyó népességre célzok, amelyről már oly régóta beszélünk. Álláspontunk szerint az a tény, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja számára a család alapvető értéket jelent, mindenképp feljogosít bennünket arra, hogy a kérdésre összpontosító politikai intézkedéseket dolgozzunk ki. Ezért is fogadjuk örömmel azt, ami most az anyaságra és az anyák egészségére vonatkozó irányelv tekintetében történik.
Örömmel hallottam e Házban, hogy Špidla biztos úr támogatja a szülési szabadság meghosszabbítását, ahogyan azt a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság is elfogadta. Nem hiszem, hogy ez a nők egyenlő munkaerő-piaci hozzáférésével függne össze. Azzal is mindannyian tisztában vagyunk, hogy az Egészségügyi Világszervezet és az UNICEF fenntartja azt a tudományos érvekkel alátámasztott véleményét, mely szerint a nőknek szülés után munkaképességük teljes visszanyeréséhez tulajdonképpen 24 hétre van szükségük.
Úgy vélem, nem kényszeríthetjük a fiatal nőket a háztartás és a karrier közötti választásra. És valóban, az irányelv módosításáról folytatott mai vitánk tulajdonképpen megteremti az alapot ahhoz, hogy megtaláljuk ezt az egyensúlyt a hivatás és a magánélet között. Örömmel veszem, hogy bevezetjük az apasági szabadság fogalmát, még akkor is, ha erre jelenleg nincs szükség, mert ez legalább lehetővé teszi, hogy jelzést küldjünk azoknak a fiatal családoknak, amelyek valami ilyesmit várnak tőlünk, az Európai Parlamenttől.
Úgy gondolom, hogy a csecsemők számára életük első heteiben elengedhetetlenül fontos, hogy mindkét szülőjük otthon legyen. Azt is gondolom, hogy az apaság és az anyaság maga az élet valósága, ezért egyetértek azzal, hogy a kérdést az azt megillető módon kezeljük, nem pedig úgy, mintha probléma, vagy kellemetlenség lenne. Romániai EP-képviselőként és két gyermek édesanyjaként, akik, sajnos a hazám által átélt kommunista rezsim idején születtek, biztosíthatom Önöket arról, hogy több okom is van a javasolt intézkedések támogatására.
Lissy Gröner
Elnök úr! A Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság itt megfelelő módon hozzájárult ahhoz, egy szociális Európa megteremtése felé haladjunk, és őszinte köszönettel tartozom mindkét előadónak, Estrela asszonynak és Lulling asszonynak.
Számunkra, az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja számára e kérdés két vonatkozása kifejezetten fontos, amint arra szeretnék is röviden rámutatni. Egyfelől az apákat fel kell venni a hivatás és a családi élet egyensúlyának javítását célzó stratégiai keretrendszerbe. Nem akarunk 18 hetes szülési szabadságot, amint azt a Bizottság megállapítja, mivel ez már csaknem minden európai országban - Németország és Málta kivételével - bevezetésre került. Egy lépéssel tovább akarunk menni, mégpedig be akarjuk vezetni a kéthetes apasági szabadságot.
Számunkra mindkét irányelvvel kapcsolatban az is fontos, hogy ugyanazokat a jogokat biztosítsuk az azonos nemű pároknak. Ez fontos a segítő házastársakra és az élettársi kapcsolatban élő párok segítő tagjára vonatkozó irányelv esetében. Azt is szeretném kiemelni, hogy e védelmi rendszereknek kötelezőnek kell lenniük, különben önkényessé válnak.
Még egyszer szeretnék visszatérni arra a munkáltatók által felhozott érvre, miszerint a meghosszabbított szülési szabadságra vonatkozó, szóban forgó irányelv túl sok lenne a vállalatok számára ahhoz, hogy válság idején boldoguljanak vele. Ez egyszerűen nem felel meg a valóságnak. Nálunk, Németországban felosztó-kirovó rendszer létezik, amelynek keretében a költségeket megtérítik - mégpedig akár 100 százalékos mértékben! Ezért kérem a konzervatív képviselőcsoportot, hogy legyen megértőbb, és tartson velünk a dolgozó anyák jogi védelmének tökéletesítéséért folytatott munkánkban.
Az európai választások előtt világos és határozott jelzést akarunk küldeni az embereknek - legfőképp az apáknak és az anyáknak - arról, hogy válság idején sem adjuk fel a szociális Európa eszméjét, és egyértelműen ki akarjuk nyilvánítani, hogy mi az emberekbe, a jövő generációiba és a demokratikus változásokba kívánunk beruházni. Az apáknak a jogalkotásba történő bevonása kapcsán ugyancsak szeretném felkérni Špidla biztos urat, hogy gondolja át újra és harcoljunk együtt a Tanácsban a szülési szabadság tekintetében megvalósítható előrelépésért, valamint a hivatás és családi élet közötti jobb egyensúly megteremtésének biztosításáért.
Claire Gibault
Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim! Szeretnék gratulálni és megköszönni Estrela asszonynak a színvonalas jelentést.
Elérkezett az idő, hogy a Bizottság és a Parlament elkezdjen foglalkozni ezzel a kérdéssel. Sürgős intézkedésekre van szükség a várandós, a gyermekágyas vagy szoptató nők védelmében és lényeges, hogy biztosítsuk jogaik tiszteletben tartását. Ebből a szempontból a jelentés megfelelően kiegyensúlyozott: foglalkozik az éjszakai munkavégzéssel, az elbocsátás elleni védelemmel, a szociális védelemhez és a munkaszerződésekhez kapcsolódó jogokkal, valamint e jogok védelmével, különös tekintettel az anyasági juttatásokra.
Mindazonáltal nem értek egyet Estrela asszonynak a kötelező szülői szabadságra és a szülési szabadság időtartamára vonatkozó javaslataival. Tagadhatatlan, hogy az anyaság a fiatal nők szakmai előmenetele szempontjából még mindig akadályt jelent. Ezért az anyák munkahelyükre történő visszatérésének igen fontos kérdését nem lehet elhanyagolni.
A szülési szabadság nem lehet büntetés a nők számára. A túl hosszú szülési szabadság elkerülhetetlenül oda vezet, hogy a nőknek kevesebb esélye lesz jó körülmények között visszatérni a munkaerőpiacra. Ezért a Bizottságnak a 18 hetes szülési szabadság megtartására vonatkozó, valósághoz igazodó intézkedésekkel kiegészülő javaslata azért kiváló, mert figyelembe veszi mind a munkavállalók, mind a munkáltatók helyzetét.
Ha küzdeni akarunk a diszkrimináció ellen, és védeni akarjuk a nők jogait, biztosítanunk kell, hogy a nők maguk ne törődjenek bele abba, hogy búcsút mondanak karrierjüknek, és biztosítanunk kell azt, hogy ez továbbra is az aktív életvitelből fakadó döntés legyen. Le kell számolnunk a szabad választás képmutató eszméjével, amely gyakran a férfiak és nők bérezése közötti egyenlőtlenségek és a nem kielégítő gyermekgondozó létesítmények egyenes következménye.
Nem hiszem, hogy az apasági szabadságnak helye lenne ebben az irányelvben. De ha már benne marad, akkor rugalmasabbnak kell lennie. A négyhetes apasági szabadság kéthetesre csökkentésére vonatkozó kompromisszum tárgyában a bizottságon belül tartott szavazás előrelépést jelent, de miért lenne az apasági szabadság kötelező?
Elfogadom, hogy az apáknak meg kell legyen a megfelelő szerepe, de nem kellene méregpohárrá válnia, és ha azt akarjuk, hogy az apa és az anya jelenléte mindkettőjük számára és gyermekük számára is előnyös jegyen, meg kell hagynunk számukra a választás lehetőségét. A hivatás és a családi élet összeegyeztetése az európai szociális projekt alapját képezi, s egy ilyen fontos kulturális változásról előbb szabadon meg kell egyezni, mielőtt azt jóváhagyjuk.
Ewa Tomaszewska
Elnök úr! Ez az indítvány, amelynek célja a szülési szabadság minimális időtartamának megnövelése, és amely a hivatás és a családi élet összeegyeztetését megkönnyítő egyéb rendelkezéseket is tartalmaz, a jó irányba tett lépés. Támogatjuk az indítványt, bár úgy véljük, hogy az nem mutat elég távolra.
Miközben Európában drasztikus demográfiai összeomlás tanúi vagyunk, a családoknak nyújtott támogatás minden formája értékes. A kisgyermek, és különösen a csecsemő édesanyjához fűződő kapcsolata elősegíti a gyermek megfelelő érzelmi fejlődését. A csecsemő szoptatása nagyon fontos immunrendszere és biológiai egészsége szempontjából. Ugyanakkor a javasolt változtatás még mindig nem elegendő. A szubszidiaritás elvével összhangban az egyes tagállamoknak mindig jobb megoldásokat kellene keresniük.
Fel szeretném hívni a figyelmet két problémára is. A nők nyugdíjjogosultságánál vagy egyáltalán nem, vagy nem kielégítő módon veszik figyelembe a gyermeknevelésre fordított időt. A többgyermekes családokban élő nőket és anyákat hátrányos megkülönböztetés éri mind a munkaerőpiacon, mind a nyugdíjrendszer részéről. Törekednünk kellene a gyermeknevelésért járó díjazás bevezetésére.
Raül Romeva i Rueda
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr! Örömmel látom, hogy a férfiak és nők egyenjogúságával kapcsolatos kérdések, különösen a nemek hátrányos megkülönböztetésének megszüntetése fokozatosan egyre kiemelkedőbb helyet foglal el a társadalmi és a politikai szférában. Mindemellett az elmúlt néhány hét során a két irányelv reformjával kapcsolatban folytatott vita arról tanúskodik, hogy a megvitatás és meggyőzés módját illetően még rengeteg tennivalónk van.
Azokkal értek egyet, akik szerint tényleges egyenlőség csak akkor érhető el, ha meg tudjuk teremteni a kereteket ahhoz, hogy a nőket ne érje hátrányos megkülönböztetés a közéletben vagy a munkahelyükön; és csak akkor, ha azok a keretek lehetővé teszik a férfiak számára, illetve csakugyan rákényszerítik őket arra, hogy vállalják a felelősség rájuk eső részét a magán- és a családi életben.
Mindezt szem előtt tartva szeretném kihangsúlyozni, hogy a szülési szabadságnak Európa egészében legalább 24 hetesnek kellene lennie, ahogyan azt az Egészségügyi Világszervezet és az Európai Női Lobbi tulajdonképpen kéri. Ugyancsak ragaszkodom ahhoz, hogy mielőbb lépést kell tenni a párok közös és egyenlő felelősségének megvalósítása irányába, annak érdekében, hogy megosszák a terheket és egyenlő felelősséget vállaljanak a gyermekek neveléséért.
Věra Flasarová
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (CS) Hölgyeim és uraim! Lulling asszony nehéz, de szükséges feladatot vállalt magára. Az uniós tagállamok többségében a gondozók és a segítők - különösen a feleségek és a férjek - nem rendelkeznek jogállással, munkájukat pedig nem ismerik el, annak ellenére, hogy tevékenységük az Európai Unióban az önálló vállalkozói tevékenység több mint 11 százalékát teszi ki. Ezzel együtt járó jelenség, hogy ezeknek az emberek kiesnek a társadalombiztosításból. Ha ez továbbra is szabad választás tárgya marad, sokan a járulékos költségek miatt a társadalombiztosításból való kimaradás mellett fognak dönteni. Ennek következtében gyakran előfordul olyan helyzet, hogy az ily módon együttműködő emberek például partnerük távozása vagy halála miatt egyedül maradnak, bármilyen támogatás, illetve bármilyen szociális juttatásra vagy nyugdíjra való jogosultság nélkül. Ezért támogatom azt a javaslatot, hogy az Európai Unió országaiban tegyük kötelezővé a társadalombiztosítást. Ugyanakkor hozzátenném, hogy a biztosításnak az érintettek számára ösztönző tényezőnek, és ennélfogva megfizethetőnek kellene lennie.
Irena Belohorská
- (SK) Gratulálok Lulling asszonynak és Estrela asszonynak az általuk előterjesztett jelentéshez, és szilárd meggyőződésem, hogy ezek a jelentések - a kereskedelem és az anyasági támogatások területéről a hátrányos megkülönböztetés felszámolása révén - sok családnak fognak segíteni. Sok nő segíti férjét az üzleti vállalkozásban, és a jelenlegi szociális biztonsági intézkedések nem biztosítanak számukra semmiféle védelmet. Támogatok egy olyan intézkedést, melynek alapján a családi vállalkozásban kisegítő szerepet betöltő feleség vagy férj ugyanolyan védelemben részesüljön, mint az önállóan foglalkoztatott személyek.
Természetesen ez nem vonatkozna a fiktív munkavégzésre, csak a vállalkozás szokásos tevékenysége részét képező munkavégzésre. Az ilyen kisegítő munka díjazásának arányosnak kell lennie az elvégzett munka mennyiségével. Egyetértek az előadóval, hogy - ellentétben a Bizottsággal - nem az önkéntes alapon történő bejelentkezést támogatjuk, hanem ehelyett a segítő házastárs ahhoz fűződő jogát, hogy az önálló vállalkozókéval megegyező társadalombiztosítási rendszerbe legyen bejelentve, amely így fedezi a betegség, az öregség vagy a rokkantság költségeit.
A javasolt irányelv nagyon fontos a férjük üzleti vállalkozásában kisegítő nőkkel szembeni hátrányos megkülönböztetés felszámolása érdekében, akik nem kapnak anyasági és öregségi támogatást, s ezáltal függővé és sebezhetővé válnak. Ilyen helyzetek különösen az új tagállamokban fordulnak elő gyakran, ahol az önálló vállalkozók üzleti tevékenysége még mindig nem megfelelően tervezett.
Edit Bauer
(HU) Az Európai Néppárt alapértéke a család. Nyilvánvalóan mindnyájan tudatában vagyunk annak is, hogy demográfiai válság van. Erről ugyan kevesebb szó esik manapság, de következményeiben legalább olyan komoly, mint a gazdasági krízis. Ennek tükrében azok a munkabiztonsági előírások, melyek az anyákra vonatkoznak, rendkívüli figyelmet érdemelnek. Az irányelvjavaslat mégis megosztja az európai közvéleményt, ahogy a Parlamentet is.
A munkabiztonsági előírásokat, amelyek kizárólag a terhes nőkre és a szoptatós kismamákra vonatkoznak nem szerencsés kiterjeszteni az apákra, hisz az ő munkabiztonságuk azáltal, hogy apákká válnak, nem igényel változást. Ha elfogadjuk, hogy a jogszabály jogi alapját kiterjesszük az alapszerződés 137. cikkelyére is, és a jogszabály hatáskörét kiterjesztjük a szülői szabadságra, egyszerre két előírás lenne érvényben a szülői szabadságra vonatkozóan, beleértve az apasági szabadságot is. Ha a szociális partnereket arra kértük, hogy 96/94/EK szülői szabadságról szóló irányelv ügyében jussanak egyezségre, amit Spidla biztos is említett, vajon miért próbáljuk prejudikálni, hogy mi legyen az egyezség.
Az egyes tagországoknak oly mértékben eltérő a törvénykezése és gyakorlata, hogy az irányelv módosítása valóban rendkívül nagy figyelmet igényel. Nem lenne helyes, ha a Parlament úgy lépne ebbe a témába, mint elefánt a porcelánboltba. A rosszul megfogalmazott védelem bizonyos körülmények közt a fiatal nők foglalkoztatása ellen fordulhat, hisz drágább munkaerővé válnak, mint férfi kollégáik.
Anne Van Lancker
(NL) Elnök úr! Szeretnék őszintén gratulálni Estrela asszonynak nagyszerű munkájához. A Parlament arra vonatkozó javaslata, hogy a szülési szabadság időtartamát teljes fizetés mellett növeljük meg húsz hétre, amelyből hat hét a szülés utánra esne, semmiféleképp sem légből kapott ötlet. Sok országban már most több mint 18 hetet biztosítanak az anyáknak, bérük 80-100%-a mellett. Ezért képtelen vagyok megérteni, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportján belüli képviselőtársaim miért akarják Európa ambícióit csekély 16 hétre csökkenteni.
Azoknak, akik a költségeket túl magasnak tartják, azt mondanám, hogy végső soron a nők nem veszíthetnek azon, hogy anyák lesznek. Manapság gyakran előfordul, hogy a nők kénytelenek a szülői szabadság más formáit igénybe venni, de ezekre nem minden nőnek van joga. Ráadásul ezek sokkal rosszabbul fizetett formák, azaz a kevésbé jó anyagi helyzetben lévő nők számára nem jöhetnek számításba.
Hölgyeim és uraim! Számunkra az is fontos, hogy itt egyúttal az apasági és a társanyasági szabadságot is szabályozzuk, mivel ez az irányelv a nők és a férfiak egyenlő bánásmódját is érinti. A gyermeknevelési kötelezettségek tisztességes megosztása azt jelenti, hogy gyermekük születése esetén az apáknak ugyanúgy biztosítani kell a szabadságot. Hogy őszinte legyek, hölgyeim és uraim, a két hét igen szerény kezdet, de ez is fontos azokban az országokban, ahol az apák még mindig nem kapnak szerepet a fiatal családokban.
Hölgyeim és uraim! A szociális partnerek nem jutottak megállapodásra az apasági szabadság, illetve az örökbefogadói szabadság kérdésében, így mi, az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja az apák és az örökbefogadó szülők érdekében kötelességünknek érezzük a terület szabályozását ebben az irányelvben. Biztos vagyok benne, hogy a Ház többsége támogatni fog bennünket e törekvésünkben.
Siiri Oviir
(ET) Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim! A hivatás, valamint a családi és a magánélet jobb összeegyeztetése egyike a nők és férfiak egyenjogúságára vonatkozó iránymutatásokban megfogalmazott hat kiemelt cselekvési területnek. Elvégre teljes mértékben tisztában vagyunk azzal, hogy az Európai Uniónak olyan demográfiai problémákkal kell szembenéznie, mint az alacsony születési arányszám és az idősek egyre növekvő, magas aránya. Ennek ellenére nem feltétlenül az lenne a legjobb megoldás, ha a női alkalmazottait gyermekvállalásra ösztönző munkaadóknak pénzügyi kedvezményeket hoznánk létre.
Nem tudom támogatni a 22. módosítást, kiváltképp annak második részét. Az anyaság és az apaság olyan alapvető jogok, amelyek a társadalmi egyensúly biztosítása szempontjából nagyon fontosak. Az is nagyon fontos, hogy a legelső hónapoktól kezdve mindkét szülő részt vegyen a gyermek életében. Mindamellett nem tudom elfogadni az apasági szabadság kötelező érvényű bevezetésére vonatkozó javaslatot. Ha ezt bevezetnénk, rossz szolgálatot tennénk az újszülött gyermek családjának - az apák általában többet keresnek. Az apasági szabadságra vonatkozó szabályozásnak rugalmasnak kell lennie - ez az egyetlen lehetőség a pozitív eredmény elérésére. Végezetül szeretném megköszönni Estrela asszony munkáját, amit oly nagy lelkesedéssel végzett.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Elnök úr! Lulling asszony önálló vállalkozókról szóló jelentése mindenre kiterjedő jelentés, és ő maga oly sokat dolgozott e kérdésen, hogy véleményem szerint nem szükséges többet mondani róla. Ugyanakkor fel kell hívnunk a képviselők figyelmét Estrela asszony jelentésére, aki természetesen, igencsak hajlamos a nők védelmezésére, aki azonban vélhetően nem értette meg a lényeget, mert mi itt, a Parlamentben kisisteneknek képzeljük magunkat, és azt hisszük, hogy döntéseinkkel valóra válthatjuk álmainkat. A probléma nem az, hogy azt csináljunk, amit akarunk, hanem hogy azt tegyük, ami megvalósítható, ami valóban a nők érdekét szolgálja.
Van egy irányelvünk, amely kizárólag nőkre vonatkozik, mert csak ők szülnek, csak ők esnek teherbe és kizárólag ők tudnak szoptatni. Ezért ebben az irányelvben meg akarjuk határozni a férfiak jogait, bár ott van a szociális partnerek által a szülői szabadság tárgyában készített másik irányelv, amely a szociális partnerek által eldöntött módon vonatkozhat a férfiakra. Tehát nem kellene "eladnunk” a nők jogait az életükben egyedülálló időszakot jelentő időszakban, biztosítva másoknak a jogot, hogy hasznot húzzanak mindabból, amin a nők fizikailag átmennek, emellett nem kellene a nőket oly módon megbüntetnünk, hogy a túlzott mértékű szabadság miatt - ami egyik munkaadónak sem érdeke, és a felvételük előtt inkább meg fogják várni, míg elérik a negyvenéves kort - a munkától való távolmaradásra kényszerítjük őket.
Gabriela Creţu
(RO) Némely téma fontos az Európai Unió intézményei számára, némelyek kevésbé fontosak. A fontos kérdéseket mindenesetre maximális részvétel és nyilvánosság mellett megvitatják, vagy legalábbis ezalatt megoldásokat keresnek és kérdéseket válaszolnak meg. Sajnos azt kell mondanunk, hogy a nők jogai nem szerepelnek e kérdések között.
A parlamenti konzervatívok, a Bizottság és a tagállamok osztják azt a felfogást, hogy a nemi kérdések rendezése másodlagos jelentőségű, bár nem egyenlő mértékben. Miután e témában ebben a parlamenti ciklusban ez az utolsó plenáris vita, el kell ismernünk, hogy feltétlenül a Parlament az az európai intézmény, amely a legkomolyabban vette a nők jogait és társadalmi-gazdasági helyzetét, beleértve a várandós és az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nőket is.
Néhány, az alapszerződésekbe már belefoglalt alapelvet próbáltunk jogalkotással és saját kezdeményezésű jelentésekkel a gyakorlatba átültetni, úgyhogy "láthatatlan” csoportokat tudunk felvetetni a nyilvános napirendre. Ez kétségkívül a leggyakrabban a hajnali órákban fordul elő, vagy amikor egyenesen a repülőtérről érkezünk. Mindazonáltal politikai akarat hiányáról van szó. Ez teljesen nyilvánvaló, amikor a szükséges és régen várt, általunk szövegezett jogszabályok bevezetésére és végrehajtására kerül sor. Késedelem és nem megfelelő végrehajtás mindennaposak a tagállamokban.
Felszólítjuk az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy a válságot ne használjak kifogásként az európai jogszabályok alkalmazásához ezen a területen kapcsolódó, akár jelenlegi, akár régi kérdések figyelmen kívül hagyására. kapcsolódó, akár jelenlegi, akár régi kérdések figyelmen kívül hagyására. A nők és jogaik valamely vélt gazdasági érdek oltárán történő feláldozása társadalmi hanyatláshoz vezet. Nem tudom, vajon a nők jelentik-e a férfiak jövőjét, de egy dolog biztos: társadalmunk jövője a nőktől és az ő egészségüktől függ.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Elnök úr! Az Egészségügyi Világszervezet által végzett kutatás azt mutatja, hogy a 16 hetes anyasági és szülési szabadság túl rövid, és egyenesen 24 hetet ajánl. A Bizottság a Nemzetközi Munkaügyi Szervezethez (ILO) hasonlóan most 18 hetet javasol. A Parlament 20 hét mellett döntött, noha még mindig van nézeteltérés a mi képviselőcsoportunk és az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja között: mi a 16 plusz négy hetet támogatjuk, a PSE képviselőcsoport a 20 hetet. Végső soron egyet tudok érteni a 20 héttel.
A második észrevételem a szülői, az apasági és az örökbefogadói szabadsággal kapcsolatos. Én nagyon is az apák pártján állok, hogy a gyermek megszületése utáni néhány hétben kapcsolódjanak be, de itt mindannyian tudjuk, és szeretném megköszönni Špidla biztos úr őszinteségét, hogy ezt ebben az irányelvben nem lehet szabályozni. Végül is ez az irányelv az egészségre és a biztonságra vonatkozik, nem pedig a szülői szabadságra. Ezek ettől eltérő intézkedések, amelyeket a szociális partnerekkel együtt kell kidolgozni.
Harmadik észrevételem az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők és a segítő házastársak anyasági és szülési szabadságával kapcsolatos. Úgy vélem, Lulling asszony ezzel kapcsolatban nagyszerű munkát végzett.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Az anyaságra vonatkozó irányelvhez benyújtott módosítások tanulmányozásának éppen jelen pillanatban van különösen sok értelme, ugyanis lehetővé teszi hogy ne csak bizonyos, a társadalmat érintő problémák megoldása iránt érzett felelősségünket demonstráljuk, hanem ezt a felelősséget Európa jövőjére összpontosítsuk. Estrela asszony jelentésével új filozófiát építünk be az anyáknak, a várandós nőknek, a szoptató anyáknak, valamint általában a szülőknek biztosított ellátásba. Különösen fontos, hogy az apák bekapcsolódjanak a gyermekek nevelésébe. Ez az, ami a család szerepét erősíteni fogja. Használjuk ezt fel az egyensúly helyreállítására, ami szintén fontos a gyermekek korai éveitől kezdődő nevelésében. Ez kiegészíti minden egyéb, az Európai Unió diszkriminációellenes politikájával kapcsolatos politikánkat.
Rendkívül fontosnak tartjuk, hogy a várandós nők számára mind a családban, mind a munkahelyen megteremtsük a biztonságot. Ugyancsak biztosítanunk kell a munkához való egyenlő hozzáférést, a rugalmas munkaidőt és a speciális egészségügyi ellátást, valamint teljes mértékben végre kell hajtanunk a jogszabályokat. Elfogadhatatlan azért elutasítani egy nő kinevezését egy munkahelyre, mert várandós és szülési szabadságra készül. Biztosítanunk kell, hogy a szülési szabadságon lévő nők automatikusan élvezzék a szabadságuk ideje alatt bevezetett valamennyi változás előnyét.
Hazámban, Bulgáriában rendkívül kedvezőek az anyaságra vonatkozó jogszabályok, hosszú, fizetett szülési szabadsággal és egyéb, a nők által választható lehetőségekkel. A jogok és a választási szabadság, valamint a családi kötelezettségek és a karrier kettős kombinációja bevált gyakorlat, amely ajánlható minden tagállamnak. E tulajdonképpen a nők és a férfiak közötti egyenlő bánásmódra vonatkozó integrált politika részét képezi.
Christa Klaß
(DE) Elnök úr! A tagállamok egyértelműen felelősek az egészségügyi ellátásra vonatkozó jogszabályokért. Európa megállapította a szülési szabadságra vonatkozó minimális előírásokat. A tagállamokban különböző jogszabályok érvényesek, amelyek nem hasonlíthatók össze. Némely országokban a szülési szabadságot az adóbevételekből finanszírozzák. Más országokban, például Németországban is, a szabadságot az egészségbiztosítókon keresztül folyósítják, és a költségek túlnyomó részét a vállalkozások viselik. A szülési szabadság hossza és pénzügyi támogatása is változó. Ugyanakkor az anyának minden esetben védelmet biztosítanak betegség esetére, még a szülési szabadság lejárta után is.
Önök itt két dolgot kevernek: a szülési szabadság és a szülői szabadság két különböző dolog - amint arra Ön rámutatott, Špidla biztos úr. Én azt szeretném tudni, hogy Németországban például a szülési szabadság és a szülői szabadság kombinált összege eleget tesz-e az új irányelv követelményeinek. A szülési szabadság meghosszabbítása, ami az anya egészségét tartja szem előtt, nem mindig előnyös a nők számára. A vállalatok kevesebb nőt fognak foglalkoztatni, miután a férfiak nem mennek szülési szabadságra.
Ráadásul az elbocsátás elleni szigorúbb jogi védelem nem segít az új munkahely keresésében. Azt is biztosítanunk kell, hogy a nők azonos feltételekkel találhassanak munkát. Ebben a vonatkozásban felkérjük a vállalatokat, hogy segítsenek a családbarát munkakörülmények biztosításában.
Ljudmila Novak
(SL) Mifelénk létezik egy mondás, miszerint a gyerekek jelentik a legnagyobb kincsünket, mivel ők jelentik a jövőnket. Sajnálatos módon úgy tűnik, hogy minket, európaiakat nem érdekel ez a kincs, és emiatt kerül veszélybe az európai kultúra és identitás.
Üdvözlöm az Estrela-jelentést, mivel a várandós nők és az anyák számára a lehető legjobb egészségügyi ellátás biztosítására törekszik. Ugyanakkor ez a gyerekek számára is jobb egészséget jelent és kevesebb problémát, mire felnőnek. Az Európai Unió néhány, kevésbé tehetős tagállamában sokkal hosszabb a szülési szabadság, mint a tehetősebb, nyugati nemzeteknél. Véleményem szerint az Európai Uniónak a lehető legjobb megoldásokat kell támogatnia az anyák és a gyermekek esetében egyaránt. A gyermekek rovására történő spórolás a legrosszabb befektetés a jövőbe.
Mi, nők anyák akarunk lenni, ugyanakkor természetesen gondoskodnunk kell a saját szociális biztonságunkról is egy bizonytalan világban, és olyankor, amikor nem lehet a házasság biztonságára hagyatkozni. A családi és a szakmai élet összeegyeztetésének kell az elsőszámú prioritásnak lennie Európa demográfiai problémái megoldásához.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr! Estrela asszony jelentéséről akarok beszélni a várandós dolgozók munkahelyi biztonságának és egészségének javítása kapcsán. Ez egy kis előrelépés az anyaság és az apaság védelmének irányába, amelyek társadalmunk alapvető jogait és értékeit jelentik.
Képviselőcsoportom, az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja nevében gyorsabb haladásra tettem felhívást az anyaság és az apaság védelme, különösképpen a 22 hónapos, 100%-ban fizetett szabadság érdekében. A jelentés csak 20 hónapot javasolt, és a 100%-os fizetés nem garantált az időszak egészére. Ezért nem értem az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja álláspontját, amely még ezt sem akarja elfogadni.
A jelentés által javasolt kis lépést itt ma el kell fogadni annak érdekében, hogy a nők, a gyermekek és a családok jogait előmozdíthassuk. Nem elég azt mondani, hogy védelmezzük ezeket a jogokat. Kis előrelépéseket kell tennünk e jogok előmozdítása és védelme érdekében.
Zita Pleštinská
- (SK) Az anyaság a legnagyobb csoda, amit Isten a nőknek adott. Nem lehet a nők hátrányos megkülönböztetésének alapja, hanem épp ellenkezőleg, a társadalomnak a nő aktív élete során és idősebb korában egyaránt értékelnie kell azt.
Ugyanakkor realistának kell lennünk, mert a jószándékú javaslatok néha problémákat okozhatnak. Az EU tagállamainak eltérő a szociális rendszere. A skandináv országok e téren fejlettebbek, de a tizenkét új tagnak némileg fel kell zárkóznia, s ezért valószínűleg igen nehéz lenne olyan harmonizált szabályok létrehozása, amelyeket EU-szerte be lehetne vezetni.
Annak ellenére, hogy az Estrela-jelentés néhány nagyon pozitív módosítást hoz az irányelv tervezetébe, maradt néhány vitás pont, amelyek, véleményem szerint, nem ebbe a jelentésbe valók, s amelyeket ki kell belőle venni, amint azt Špidla biztos úr már említette.
Képviselőcsoportom, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja által benyújtott módosító javaslatok foglalkoztak ezek közül néhány ponttal, például az anyasági támogatás időtartamával és összegével és annak koraszülés vagy ikerszülés esetén és a szoptatás alatti megemelésével, a szoptatás idejére biztosított szabadidővel, valamint a munkahelyükre a szülési szabadság után visszatérő nők foglalkoztatási jogaival. Remélem, hogy ezeket a módosító javaslatokat elfogadják a szavazás során.
Siiri Oviir
(ET) Nyilvánvalóan el kell ismernünk az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők, valamint segítő házastársuk közötti egyenlő bánásmódra vonatkozó elv hatékonyabb alkalmazásának szükségességét.
Sajnos a segítő házastársak nem alkotnak nagyobb és egységes célcsoportot, az ő jogállásuk egyik tagállamban sem rendezték, és nem ismerik el az általuk végzett munkát. Nem részesülnek szociális védelemben, elszegényedésük kockázata magas, és válás esetén a szociális védelem szempontjából teljes mértékben törvényen kívülivé válnak.
Ennélfogva úgy gondolom, hogy a segítő házastársak esetében a szociális védelmi rendszerbe való belépést kötelezővé kell tenni, és meg kell teremteni a minimális garanciák keretrendszerét.
Vladimír Špidla
Elnök úr, tisztelt képviselők! Szeretném megköszönni Önöknek a vitát, amely sok különböző szempontból járta körül a javaslatot. Nem tartom szükségesnek minden javaslat megemlítését. Az indoklások nagy többsége meglehetősen egyértelmű volt, amint azt már megnyitó felszólalásomban is jeleztem. Mindazonáltal úgy vélem, volt két javaslat, amelyek különböző oldalról ismételten felmerültek, és amelyeket számos különböző nézőpontból megvitattak. Az első az apasági szabadság kérdése volt. Egyértelműen ki szeretném jelenteni, hogy bár támogatom az apasági szabadságot, továbbra is meggyőződésem, hogy az anyák egészségvédelme érdekében megalkotott irányelv nem alkalmas eszköz e különleges elv bevezetésére. Megnyitó felszólalásomban jeleztem, hogy a szociális partnerek megállapodásra jutottak a szülői szabadság kérdésében, és logikus lenne ebbe a megállapodásba felvenni az apasági szabadság lehetőségét. Vagyis, meglátásom szerint, az irányelv mellett léteznek más eszközök is. A másik megemlítendő kérdés a 14. módosítás volt, nevezetesen a kötelező biztosítás bevezetése. Ehhez azt szeretném hozzáfűzni, hogy, bár értem az érvelést, továbbra is úgy gondolom, hogy nem helyénvaló egy ilyen radikális lépés megtétele, elsősorban azért, mert az komolyan veszélyeztetné egy kompromisszum elérésének lehetőségét. Másfelől hangsúlyozni szeretném, hogy az általunk benyújtott javaslatok hatalmas előrelépést jelentenek, ugyanis néhány országban jelen pillanatban még kérésre sem lehetséges egy ilyen rendszerbe való belépés. Ez azt jelenti, hogy most egy új kötelezettség bevezetésére kerül sor. Véleményem szerint ez a felfelé irányuló harmonizáció tipikus példája.
Astrid Lulling
előadó. - (FR) Elnök asszony! Sajnálom, hogy a biztos úr ellenzi jelentésem valamennyi képviselőcsoport által támogatott kulcsfontosságú módosítását, amely a segítő házastársaknak és az elismert élettársaknak jogosultságot biztosítana az önálló vállalkozókkal megegyező szociális védelemre - kötelező alapon, nem csak kérésükre. A tapasztalat azt bizonyítja, hogy amennyiben nem kötelezik őket a társadalombiztosítási járulékok megfizetésére, akkor nem is fizetik meg, ugyanabból a szerencsétlen okból kifolyólag, biztos úr, amit említett: költség.
A szociális védelem természetesen pénzbe kerül, az önálló vállalkozók számára ugyanúgy, mint az alkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók számára. A társadalombiztosítási járulékokon pénzt spórolni óriási hiba, amit el kell kerülni.
Természetesen, amennyiben valamely tagállamon belül az önálló vállalkozók számára nem létezik speciális szociális védelem, nem követelhetjük meg, hogy az kötelező legyen az élettársaik számára. Az élettárs számára ugyanakkor - kérésre - biztosítani kell az ahhoz való jogot. Ezzel kapcsolatban szóbeli módosítást fogok benyújtani, összhangban Cocilovo úrral.
Engedjék meg, hogy néhány szót fűzzek az anyaság védelmének kérdéséhez, mert álláspontunkat súlyosan félreértették. Ha az anyaság védelmét a szülési szabadság meghosszabbításával akarjuk megerősíteni, nem szabad elfeledkeznünk arról, hogy annak 18 hétre növelése, amelynek csak egyharmada esne egybe a szülés után kötelezően kiveendő hat héttel, az anya és a gyermek egészségének jobb védelmére irányuló célkitűzés ellen hatna.
Ezért, véleményünk szerint, a legjobb megoldás a kötelező hat hét, ikerszülés és szoptatás esetére pedig 20 hétre történő növelés lenne. Ne felejtsük el a munkahelyi felvétel és az előléptetés problémáját, amellyel a nők már a terhesség ideje alatt szembesülnek.
Ami az életkort illeti, abszurd lenne azt kívánni, hogy az apák ugyanazt a szabadságot vegyék ki, mint a várandós nők. Természetesen, Elnök asszony, a férfi meddőség növekedése Európában aggasztó, de véleményem szerint nem annyira, mint a férfiak és a nők között a családi felelősség megosztása tekintetében továbbra is meglévő egyenlőtlenségek, mivel ezeknek az egyenlőtlenségeknek tudható be, hogy sok nő úgy dönt, hogy nem vállal gyereket. Ezen túlmenően, Európa demográfiai problémáját nem fogjuk megoldani a túlzott védelem biztosításával, mivel ez csak foglalkoztathatatlanná tenné a nőket.
Edite Estrela
Elnök asszony, Biztos úr! Megbotránkoztatott az Európai Bizottságnak az apasági szabadságra vonatkozó javaslatommal kapcsolatos álláspontja. Ez egy konzervatív és elfogadhatatlan álláspont, amelynek semmi köze a realitáshoz.
Biztos úr! Én nem a szülői szabadságról, hanem az apai szabadságról beszéltem. Ez két nagyon különböző fogalom.
Ha az apasági szabadság nem tartozik ennek az irányelvnek a hatálya alá, miért javasolta a Bizottság a jogalap kiterjesztését, és miért nem alapul kizárólag az egészségvédelemre vonatkozó 137. cikken? Miért hivatkozik a Bizottság az EK-Szerződésnek a férfiak és nők esélyegyenlősége előmozdítására vonatkozó 141. cikkét?
Biztos úr, valamint az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja tagjai! Az anyaság és az apaság kiemelkedő társadalmi értéket jelent, amelyeket tisztelni kell és össze kell fogni. A szóban forgó irányelvben benne foglaltatik, hogy az apasági szabadságot és az anyasági szabadságot össze kell fogni. A gyermekekre kell gondolnunk, Biztos úr! A gyermekek jólétére kell gondolnunk, mert ha zsenge koruktól az apjuk és az anyjuk támogatja őket, fizikai és pszichológiai fejlődésük jelentős mértékben javítható.
Ezen túlmenően, Biztos úr, lehetetlen, hogy ne tudná, hogy az apasági szabadság már sok tagállam nemzeti jogszabályaiban létezik. A Bizottság tulajdonképpen igyekszik távol maradni a tagállamokban már létező valóságtól?
Nagyon meglepett ez az álláspont, Biztos úr. Az emberek pontosan azért állnak olyan távol tőlünk, mert az európai intézményeknek semmi közük sincs a valósághoz. Pontosan ez az oka a nagyarányú a tartózkodásnak.
Okot kell adnunk a polgároknak, hogy elmenjenek szavazni. Ennek következtében, Biztos úr, olyan jogszabályokat kell elfogadnunk, amelyek segítik őket. Ha látják, hogy az Európai Parlamentben hozott döntések javítanak az életükön, bizonyára több okuk lesz arra, hogy a jövő hónapban elmenjenek szavazni.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra május 6-án, szerdán, déli 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Zita Gurmai  
írásban. - Az egyenlő bánásmódnak még a válság idején is a politikai napirend kiemelt kérdésének kell lennie. Hosszú távon a nők fognak szenvedni a jelenlegi válságtól, és a munkanélküliség második hulláma őket fogja sújtani. Kezelniük kell majd ingatag szociális és gazdasági helyzetüket, a zsonglőrködve folytatott pénzszerzés növekvő akadályával és a nevelési kötelezettségekkel. Ilyen körülmények között nem engedhetjük meg, hogy a nőket megfosszák jogaiktól.
Az önálló vállalkozói tevékenység a nők számára nagyon fontos, mivel sokat segíthet a munkanélküliség elkerülésében, illetve a szakmai és a családi élet jobb összeegyeztetésében. Ily módon a nők kezében lenne egy hatékony eszköz, amellyel hozzájárulhatnának a gazdasági fejlődéshez. A nőknek egyenlő esélyekkel kell rendelkezniük az önálló vállalkozói tevékenység megkezdéséhez és vállalkozások alapításához; a szülési szabadság rendszerének biztosítania kell, hogy az ellátásból az önállóan vállalkozó nők ugyanúgy részesüljenek, mint az alkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók. Ezzel párhuzamosan döntő fontossággal bír a várandós, gyermekágyas vagy szoptató nők biztonsága és egészségvédelme.
Ez nemcsak abban segíti Európát, hogy ne tűnjön el munkaerőpiacról a női tehetség és jelenlét, hanem hozzájárul a jelenlegi demográfiai kihívások elleni küzdelemhez, valamint a gyermekek egészséges fizikai, érzelmi és mentális fejlődéséhez is.
Rovana Plumb  
Szociáldemokrataként és édesanyaként támogatom az irányelvet, mivel a következő kérdéseket érinti: a várandós munkavállalók, a gyermekágyas vagy szoptató nők egészsége és biztonsága, egyenlő bánásmóddal kapcsolatos kérdések, valamint az ugyanarra, vagy annak megfelelő munkahelyre való visszatérés joga, a szakmai előmenetelhez való jog, a szabadság és a munkaszerződéshez fűződő jogok szabályozása, vagy a szülési szabadság idejére nagyvonalúbb pénzügyi támogatás biztosítása.
Jelenleg a szülési szabadság időtartama változó, az egyes tagállamokban érvényes 14 héttől a másokban érvényes 28 hétig terjed. Egyes esetekben tulajdonképpen 52 hét is lehet, de arra csak a juttatás egy részét biztosítják. Ezért úgy gondolom, hogy a szülési szabadság meghosszabbításának, illetve az ezen idő alatt biztosított juttatások emelésének lehetősége megfelelő módszer a nők egészségének is biztonságának javítására, ugyanakkor lehetővé válik számukra a szakmai és a családi élet közötti egyensúly megteremtése, ezzel is előmozdítva a nők és a férfiak munkaerő-piaci esélyegyenlőségét.
A munkahelyi stresszes körülmények kihatással lehetnek a várandós vagy gyermekágyas nő mentális állapotára. Ezért preventív megközelítést kell alkalmaznunk, amely megfelelő kockázatértékelés biztosítását teszi lehetővé a munkahelyen.
