Az EU válasza az állami befektetési alapok jelentette kihívásra (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az alábbi szóbeli kérdések együttes tárgyalása:
a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében Berès asszony szóbeli kérdése a Tanácshoz az EU válaszáról az állami befektetési alapok jelentette kihívásra - B6-0164/2008) és
a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében Berès asszony szóbeli kérdése a Bizottsághoz az EU válaszáról az állami befektetési alapok jelentette kihívásra - B6-0165/2008).
Pervenche Berès
szerző. - (FR) Elnök asszony, soros elnök asszony, alelnök úr, köszönöm, hogy lehetővé tették ezt a vitát a két érintett intézménnyel. Remélem, Verheugen úr, hogy tájékoztatni tudja majd Charlie McCreevy biztos urat a vita jellegéről.
Hosszú ideje léteznek Európában állami befektetési alapok, elsősorban a norvég alap, mégis mostanáig ezen alap egyik lépése sem okozott semmilyen problémát. Azonban két új tényező felpezsdítette a jelenlegi helyzetet. Az első az, hogy az állami befektetési alapokat tápláló olajmonarchiák és kereskedelmi többletet felhalmozó országok jelentős tartalékokat képeztek. A második esemény természetesen a másodlagos válság, amely rávilágított, hogy ezek az állami befektetési alapok milyen stratégiai szereppel bírhatnak.
Korábban, amikor ezeket az alapokat befektetésekre használták itt-ott, főként az Egyesült Államokban, stratégiai jellegük megkérdőjeleződött. Most ha egy pillantást vetünk arra a szerepre, melyet az állami befektetési alapok átvettek a befektetési bankoktól a likviditási injekciók vagy a saját alapok terén, észrevesszük, hogy ehelyett végső befektetőkké váltak.
E körülmények közepette az érzések is szerephez jutnak, ezért akartuk felvetni ezt a kérdést. Kétségtelen, hogy a belső piacért felelős biztostól eltérően a Bizottság elnöke maga is ezért érezte hasznosnak és szükségesnek, hogy február 27-én kiadja a mai vita alapját képező dokumentumot.
Azt kockáztatjuk, hogy olyan stratégia végrehajtásának leszünk tanúi valamennyi tagállamban, amely végső soron nem segít megoldást találni a jelenlegi helyzetre, vagyis arra, hogy az állami befektetési alapok felelősséget, aktív szerepet vállaltak a tőkepiacon. Ennek következtében ez az új helyzet bizonyos fokig kötelességeket ró rájuk és ránk azon párbeszéd keretében, melyet ezen alapok irányítóival kívánunk folytatni.
Ezért a Gazdasági és Monetáris Tanács nevében ma öt kérdést szeretnénk felvetni.
Először is az a benyomásunk, hogy mostanáig a Bizottság válasza a következő volt: "Hadd hajtsa végre minden tagállam a saját stratégiáját ezen alapok átláthatósága és a rájuk vonatkozó irányítási követelmények terén, és közösségi szinten mi egyszerűen ellenőrizzük, hogy az egyes tagállamok által megszabott előírások sértik-e a Szerződés vagy a belső piac működésének szabályait.”
Véleményünk szerint nem ez a helyes stratégia. Mi úgy gondoljuk, hogy ilyen esetben ehelyett egy proaktív megközelítést kell alkalmazni és közösségi szintű koordinációt kialakítani: egyrészt azért, hogy megakadályozzuk, hogy a tagállamok között tisztességtelen verseny alakuljon ki - mivel egyértelmű, hogy a tagállamok bizonyos mértékig versenyeznek egymással, hogy ki tud a legtöbbet nyerni ezen állami befektetési alapok nyújtotta biztos, hosszú távú befektetési lehetőségekből -, másrészt azért, hogy közösen állapítsuk meg, melyek a védelmet igénylő stratégiai vagy érzékeny szektorok és együtt foglalkozzunk velük.
A második kérdés ezen alapok nyilvántartásának problémájához kapcsolódik. Megoldható lenne közösségi szinten rendelkezni ezen alapok nyilvántartásáról, ahogy azt most az ügynökségek besorolásával kapcsolatban tervezzük?
A harmadik kérdés a közrend veszélyeztetése alapján a tőke szabad áramlásának korlátozásáról szóló 58. cikk értelmezését érinti. Ami a Tanácsot és a Bizottságot illeti, van egy értelmezés, mely előnyt élvez e téren? Erről szeretnénk további részleteket hallani.
A negyedik kérdés a következő: ez a vita vajon nem rendelkezik nemzetközi vetülettel is? Véleményünk szerint az Európai Unió jobb felszereltséggel és felkészültebben küzdene meg e kérdés nemzetközi vetületével, ha bizonyos mértékig meghatároztuk volna a bázistáborunk álláspontját, az Európai Unió álláspontját, egyik-másik olyan tagállam álláspontja helyett, amely talán a pénzügyi lehetőségektől hajtva meggondolatlanul fejest ugrott e versenybe.
Az utolsó kérdés az árfolyamra vonatkozik. Mi az Önök véleménye arról a helyzetről, amelyben az olajmonarchiák jelenleg euróeszközökbe fektetik be az olaj eladásából származó dollárbevételeiket, ezáltal súlyosbítják az amúgy is feszült árfolyamhelyzetet, amely a mi kereskedelmi mérlegünkre is kihatással van?
Elnök asszony, alelnök úr, ezeket a kérdéseket kívánja feltenni a Gazdasági és Monetáris Bizottság, és nagyon várjuk a Tanács és a Bizottság válaszát.
Anne-Marie Idrac
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, alelnök úr, az állami befektetési alapokat övező kérdéseket Berès asszony tökéletesen összegezte. Szeretnék még hozzátenni néhány okot, amelyek miatt vitázunk ma ezekről. Igen, az elmúlt években indultak növekedésnek: az IMF adatai szerint jelenleg 2.200 milliárd-300.000 milliárd eurós bevételt termelnek. Azonban érdemes egy pillantást vetni a befektetési stratégiájukra, átláthatóságukra, e stratégiák tisztaságára és esetleg új alapok felbukkanására is.
2007 októberében a G8-országok pénzügyminiszterei megkérték az IMF-et és az OECD-t, hogy vizsgálják meg ezeket a kérdéseket. Erre válaszul mindkét intézmény munkához látott: az IMF az állami befektetési alapokért felelős országokra összpontosított, míg az OECD a fogadó országokra. Az IMF megvizsgálta az alapok jelenlegi gyakorlatait, kerekasztal-megbeszélést szervezett, mely elsősorban e témákról szólt és 25 ilyen alappal rendelkező ország részvételével felállított egy nemzetközi munkacsoportot, hogy kidolgozzon egy jelentést, amelynek idén október végén kell megjelennie. A cél kidolgozni a legjobb gyakorlatokat, melyeket az állami befektetési alapok szabadon elfogadhatnak és melyek főként az átláthatóságra, a befektetési stratégiákra és az irányításra vonatkoznak. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy sokan a norvég kormány nyugdíjalapját emelték ki mintaként e téren.
Ami az OECD-t illeti, a fogadó országok számára hangsúlyt fektetett a legjobb gyakorlatokra, és az OECD miniszterei néhány hete elfogadtak egy nyilatkozatot. A munka most a Beruházási Bizottságban folytatódik, amely a politikafejlesztés szakértői felügyeletére összpontosít és szélesebb körű vitát tart a külföldi kormányok által ellenőrzött beruházásokról.
Most rátérek a közösségi vetületre. Amint tudják, 2008 februárjában a Bizottság előterjesztett egy közleményt "A nemzeti vagyonalapokra vonatkozó közös európai megközelítés” címmel. Közleményében a Bizottság megjegyzi, hogy a közösségi szintű új jogszabályok feleslegesek, azonban egy közös európai megközelítést javasolt, amely az állami befektetési alapokat fogadó országok, maguk az alapok és az alapok felelősei közötti együttműködésen alapul és amelynek célja - idézem - "az alapok befektetéseinek átláthatóságát, kiszámíthatóságát és elszámoltathatóságát biztosító elvek” meghatározása.
A Bizottság által ajánlott közös megközelítésnek a következő öt elven kell alapulnia: a nyitott befektetési környezet melletti elkötelezettség, a többoldalú együttműködés támogatása, a meglévő eszközök alkalmazása, az EK-Szerződésből fakadó és a nemzetközi kötelezettségek tiszteletben tartása, és végül az arányosság és az átláthatóság. Fontos megjegyezni, hogy a Bizottság közleménye a közös európai megközelítést kiegészítésként ajánlja a tagállamok előjogaihoz, melyek a saját nemzeti jogszabályok használatára vonatkoznak.
Március 4-én a Tanács tanulmányozta ezt a közleményt, és benyújtott egy jelentést az Európai Tanács tavaszi ülésére. Ez utóbbi átvette a Bizottság által rögzített elképzeléseket és két elvet világosabbá tett. Egyrészt ahelyett, hogy általában támogatásáról biztosította volna a többoldalú megközelítést, inkább konkrétan az IMF és az OECD folyamatban lévő munkájával - melyet az imént említettem - kapcsolatban foglalt állást. Másrészt ahelyett, hogy a meglévő eszközök használatára hivatkozott és ismét általános megközelítést alkalmazott volna, a Tanács megfelelőbbnek tartotta, hogy alapelvként a nemzeti és amennyiben szükséges, az uniós eszközök használatát fogadja el.
Hogy ne hagyjak ki semmit, meg kell jegyezni, hogy az állami befektetési alapok kérdését a Transzatlanti Gazdasági Tanács 2007. november 9-i washingtoni ülésén is megvitatták, amellyel Verheugen biztos úr is tisztában van.
Ami a nemzeti kezdeményezéseket illeti, való igaz, hogy bizonyos tagállamok már kidolgoztak vagy terveznek ilyen kezdeményezéseket. Ez vonatkozik más, az állami befektetési alapok fogadó országaira is az Európai Unión kívül. Az ilyen nemzeti intézkedések természetesen nem állhatnak ellentétben a Bizottság által javasolt közös európai megközelítéssel azon elvek alapján, melyeket épp az imént említettem és melyeket az Európai Tanács támogat. A nemzeti intézkedéseket egy közös európai megközelítéssel összefüggésben, azt kiegészítendő kell megtervezni. Úgy gondolom, hogy ez megfelel a Berès asszony által kifejezésre juttatott aggályoknak.
A nemzeti intézkedések koordinációja a Bizottság által javasolt közös európai megközelítés egyik sarokköve. Amint Önök javasolják, valószínűleg szükség lenne a tagállamok meglévő kezdeményezéseinek elemzésére ahhoz, hogy eredményesen kialakítsuk ezt a koordinációt és biztosítsuk, hogy ez nem sérti a nemzeti előjogokat és hatásköröket a védelem tekintetében. Az európai gyakorlatok ilyen elemzése ihletet meríthet a szakértői felülvizsgálatból, melyet az OECD Beruházási Bizottsága végez el, amint azt néhány pillanattal ezelőtt elmondtam.
Berès asszony, az Ön által említett 58. cikk arról rendelkezik, hogy a tagállamoknak jogukban áll korlátozásokat életbe léptetni a közrend vagy a közbiztonság veszélyeztetése alapján. Amennyire azonban a Tanács tudja, az állami befektetési alapok kapcsán erre a cikkre még soha nem történt utalás. E rendelkezés tisztázásának szükségessége kapcsán csak arra mutatnék rá, hogy a Lisszaboni Szerződés nem módosította.
Végezetül a Tanács meg kívánja vizsgálni az Európai Unió szerepét a nemzetközi szervezetekben. A Bizottság közleménye világosan megmutatja, hogy aktívan részt veszünk jelenleg és a jövőben is az IMF, az OECD és egyéb szervezetek munkájában. Mivel az állami befektetési alapok nemzetközi hatókörrel rendelkeznek, egyértelműen fontos, hogy Európa együttműködjön egyrészt a többi fogadó országgal, másrészt az állami befektetési alapokkal és felelőseikkel. Az Uniónak ezért aktív szerepet kell vállalnia annak biztosításában, hogy a többoldalú szervezetek munkája előrehalad, ahelyett, hogy csak csendes megfigyelőként követné a megbeszéléseket. Ezért támogatta az Európai Tanács tavaszi ülése a Bizottság által javasolt elképzeléseket. Ezen belül határozottan támogatta a legjobb gyakorlat kódexéről szóló nemzetközi megállapodás kidolgozására irányuló jelenlegi munkát; e kódexet az állami befektetési alapok önkéntes alapon fogadhatnák el és az nemzetközi szinten rögzítené a fogadó országokra alkalmazandó elveket. Az Európai Tanács azt is hozzátette, hogy az Uniónak törekednie kell rá, hogy koordinált módon hozzájáruljon a jelenlegi vitához, és arra kérte a Bizottságot és a Tanácsot, hogy haladjanak tovább ebben az irányban. A Tanács teljes mértékben ezen az úton kíván továbbhaladni.
Ami az olajhoz kapcsolódó pénzügyi kérdések összefüggéseire vonatkozó utolsó kérdést illeti, amint azt a G8-ak ma kijelentették, mindannyian tisztában vagyunk a globális egyensúlytalanságok csökkentéséhez tartozó kérdések fontosságával. Bizonyos feltörekvő országok, jellemzően az olajexportáló országok, jelentős többlettel rendelkeznek. Döntő fontosságú, hogy ezen főként megfelelő valutafelértékeléssel változtassunk. E kérdéseket természetesen nagyon szorosan felügyeli a G7-G8, azonban az IMF is, persze az uniós tagállamok részvételével.
Günter Verheugen
Elnök asszony, soros elnök asszony, hölgyeim és uraim, az állami befektetési alapok fontos szereplőkké váltak a globális pénzügyi rendszerben és a közelmúltban joggal kaptak egyre nagyobb figyelmet. Az előbb említett februári közleményben az Európai Bizottság ezért meghatározta, hogy Európának véleményünk szerint hogyan kell reagálnia erre a kihívásra.
Tavaszi ülésén az Európai Tanács fenntartás nélkül támogatta a Bizottság által javasolt megközelítést. A helyzet mostani állása egyszerű: az Európai Unió a világ legnagyobb működőtőke-exportőre, ugyanakkor sok befektetési tőkét is vonz az ellenkező irányban. Ezt örömmel fogadjuk. A befektetés és a nyitottság az európai növekedés és foglalkoztatás két fő hajtóereje. Nem léphetünk vissza az arra irányuló kötelezettségvállalásunktól, hogy nyitott befektetési környezetet biztosítunk.
Az állami befektetési alapok nem tegnap jelentek meg a befektetések színpadán, hanem valójában már mintegy 50 éve befektetnek Európában. E felelősségteljes és megbízható befektetők hosszú távú, stabil stratégiát követnek, amely ezenkívül bizonyosan kiállta a próbát a pénzügyi piacokon nemrég uralkodó zűrzavarban. Ezek az alapok akkor nyújtottak tőkét, amikor arra a legnagyobb szükség volt.
Most sincs semmi okunk feltételezni, hogy az állami befektetési alapok negatív hatással lennének az árfolyamokra. Nincs arra utaló jel, hogy ezek az alapok amerikai dollárról euróra váltanak, ráadásul nagyságrendjük szempontjából még nincsenek azon a szinten, amely lehetővé tenné, hogy jelentős hatással legyenek a nemzetközi pénzpiacok fejlődésére.
Ezen alapok száma és mérete jelenleg gyorsan nő. A befektetések módja változik. Még az alapokat létrehozó országok geopolitikai térképe is változik. Az alapok által a piacnak adott információ terjedelme és minősége alaponként óriási mértékben eltér, innen ered a félelem, hogy e pénzek befektetése az érintett külföldi kormányokat túlzott politikai befolyáshoz juttathatja, és ezt az aggályt komolyan kell vennünk.
Ha az alapok átláthatók és megfelelnek az elszámoltathatóság világos szabályainak, akkor az, hogy az állam tulajdonában álló befektetési eszközökről van szó, nem adhat okot aggodalomra. Most arra van szükség, hogy bízzunk a célkitűzéseik tisztán kereskedelmi jellegében, ami azt jelenti, hogy az átláthatóság és a vállalatirányítás döntő fontosságú tényező.
A Bizottság közleménye néhány elérhető opciót is megjelöl. A szabályozás aligha a legjobb válasz. Az egységes piacon a verseny, a belső piac és a foglalkoztatási jog terén valamennyi befektetőnek ugyanazokat a jogszabályokat kell betartania. A külföldi befektetésekre vonatkozó különböző eszközöknek, melyeket a tagállamok elfogadnak a közbiztonság, a jog és a rend védelme érdekében, meg kell felelniük a közösségi iránymutatásoknak.
Azonban, Berès asszony, szeretnék rámutatni, hogy a tagállamoknak joguk van ilyen intézkedéseket elfogadni, és a legtöbbjük már egy ideje ezt teszi. A Bizottság ezt szorosan figyelemmel követi, bár részletes ellenőrzésre még nem készültek tervek. Az érzékeny szektorokban történő befektetések bármilyen uniós szintű felülvizsgálatának valamennyi befektetési forrást át kell vizsgálnia, nemcsak az állami befektetési alapokat. Bizonyosan egyetértünk abban, hogy vannak más típusú alapok, melyek több okot adnak az aggodalomra, mint az állami befektetési alapok, és itt nem oly könnyű átláthatóságról és vállalatirányításról beszélni.
Bizonyosan helytálló, ha azt mondom, hogy egy az egész világot érintő kérdést nem lehet egy szűk európai megközelítés elfogadásával megoldani, hanem nemzetközi és globális megoldásra kell törekednünk. A Bizottság úgy véli, hogy a legjobb válasz egy magatartási kódex lenne, amelyet globális szinten együtt dolgoznának ki a fogadó országok és maguk az alapok. Egy önkéntes magatartási kódex, amely az irányítás és az átláthatóság alapvető normáit rögzíti, nagyobb tisztaságot biztosítana az alapok működésében.
Mióta márciusban az Európai Tanács jelezte, hogy támogatja ezt a megközelítést, az Európai Bizottság aktívan részt vesz az IMF és az OECD munkájában a legjobb gyakorlat meghatározása terén. Mindkét szervezetben megfigyelhető az előrehaladás. Egészen biztosan elmondhatom, hogy körvonalazódik egy megoldás, és rendelkezünk egy jól meghatározott és integrált európai megközelítéssel, amelynek megfelelően cselekszünk.
Nem szabad elfelejtenünk, hogy ez kétoldalú folyamat. Mindenkinek érdeke, hogy megvalósítsuk a tisztaságot. Az alapok számára ez stabilitást jelent majd és csökkenti a visszaesések kockázatát. Azon nemzetgazdaságokban, melyekben az alapok befektetnek, egy stabil, kiszámítható és diszkriminációmentes keret kiküszöböli annak kockázatát, hogy e fontos befektetők a lábukkal szavazzanak, vagyis elhagyják Európát és máshol fektessenek be.
Elő kívánjuk mozdítani az IMF és az OECD munkáját. Erőteljes konszenzus alakult ki az Unión belül, és ez azt jelenti, hogy rendelkezünk egy közös megközelítéssel. A tagállamok nem azt választották, hogy egyedül cselekszenek. Valójában egyetlen tagállam sem akarja a maga útját járni. Ez megerősíti a mi érvelésünket, és lényeges, hogy ez így maradjon, bármi történjék is. Ilyen támogatással arra számíthatunk, hogy a stratégiáinknak nagy súlya lesz, és a Bizottság bízik benne, hogy az idei év végéig konkrét pozitív eredményekről számolhatunk be a Parlamentnek.
Piia-Noora Kauppi
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, teljes mértékben egyetértek a Bizottság és a Tanács értékelésével az állami befektetési alapokról. Ebben az irányban halad a XXI. század, és e vitát üdvözlöm.
Ezek az alapok ismét láthatóbbá váltak egy olyan pénzügyi válság idején, amelybe több bank és befektetési cég is belekeveredett, mivel az alapok közbeléptek, hogy rendkívül szükséges tőkeinjekciót adjanak e cégek közül néhánynak.
Az állami befektetési alapok a közeljövőben várhatóan gyors ütemben növekednek majd, aminek nem kell megrémisztenie minket. Ez a piacfejlődés természetes része. A tőkére, melyet az állami befektetési alapok visznek a globális piacra, a befektetések mozgásának biztosításához van szükség. Képesek biztosítani a pénzügyi piacok és cégek likviditását. Ez olykor létfontosságú a túlélésükhöz.
Méretük és erőforrásaik miatt az állami befektetési alapok képesek ott befektetni, ahol olykor kétségbeesett szükség van a forrásokra, mások azonban nem tudnak vagy fognak ott befektetni.
Elméletileg bármely más befektetési alaphoz hasonlóan az állami befektetési alapok is jelentős hozamra törekszenek a stabil és általában hosszú távú befektetésekből. Nem jelentenek veszélyt a globális pénzügyi piacokra vagy az európai gazdaságra, inkább nagyon is jó hatással vannak rá.
Míg némi aggodalom övezi egyes olajban gazdag országok és olyan országok növekvő gazdasági hatalmát, mint Kína, valamint ennek a következményeit, e nyugtalanságra nem szabad azzal válaszolni, hogy ezeket az országokat kizárjuk a globális pénzügyi és befektetési piacokról. Épp ellenkezőleg, Európának örülnie kell az ezen államokból és befektetési alapjaikból érkező forrásoknak.
Az, hogy ezek közül némely ország nem felel meg a mi politikai alapelveinknek, természetesen aggályos. Amennyiben politikai célok irányítják befektetési stratégiájukat - bár nem ez a helyzet -, nincs rá bizonyíték, hogy az állami befektetési alapok nagyobb válságot okoztak volna. Becsületesen, politikai behatás nélkül működnek. Származási országuk alapján hátrányosan megkülönböztetni valamennyi állami befektetési alapot egyaránt célszerűtlen és ellentétes a felelős szabályzás elveivel.
A hasonló tevékenységeket folytató valamennyi szereplő egyenlő elbánása kell, hogy legyen a pénzügyi piacok és a vállalatirányítás szabályzásának alapelve. A magatartásai kódexet természetesen örömmel fogadnánk, azonban annak a bevételi források meg nem különböztetésén kell alapulnia.
Elisa Ferreira
a PSE képviselőcsoport nevében. - (PT) A kereskedelem és a befektetések megnyitása az európai integráció ismérve. Az állami befektetési alapok már hosszú ideje jelen vannak. A súlyos gazdasági problémák kapcsán jelenleg - amint az elhangzott - tőkésítő képességük és érdeklődésük eziránt megnőtt. A stratégiai ágazatok megnyitása és a lényeges állami tulajdonok magánkezdeményezésekhez való kiosztása az Európai Unió egy másik jellemzője. Azonban fontos gondoskodni róla, hogy valamennyi szereplő és főként az állami befektetési alapok világos és átlátható szabályok alapján cselekedjenek, és hogy célkitűzéseik összhangban legyenek a piacok megfelelő működésével, a szereplők közötti tisztességes versennyel, az európai polgárok jogainak mind rövid, mind hosszú távú védelmével.
Üdvözöljük a Bizottság kötelezettségvállalását egy többoldalú magatartási kódex kidolgozására a Nemzetközi Valutaalap égisze alatt. Azonban amint a fedezeti alapok és a magántőke példája mutatta, a jó gyakorlatok kódexe még nem elég. Független és erőteljesebb biztosítékot kérnénk a Bizottságtól, hogy a belső piacon valamennyi pénzügyi szereplő, köztük ezek az alapok is kellőképpen betartják az átláthatóság és a felelős irányítás elveit az európai és nemcsak nemzeti vagy nemzetközi kritériumok alapján.
Wolf Klinz
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az elmúlt hónapokban az állami befektetési alapok egyre nagyobb szerepet kaptak a megbeszéléseinkben, mivel az európai és egyesült államokbeli bankszektorban kötöttek üzleteket. Sokan úgy gondolják, hogy e bekapcsolódásuk csak az első lépés, és hogy az állami befektetési alapok most nagy lélegzetű vásárlási rohamra készülődnek, amelynek következtében sok cég -Európában és akár máshol is - befolyásuk vagy akár irányításuk alá kerülhet. Ezt illetően a politikai befolyástól való félelem keveredik az azzal kapcsolatos szorongással, hogy legalább egyszer megkísérelhetnek hozzáférni olyan technológiákhoz, melyek más módon nem lennének hozzáférhetők, különösen mivel olyan partnerekkel és piaci szereplőkkel van dolgunk - konkrétan az orosz és kínai állami befektetési alapokkal -, melyek korábban nem játszottak aktív szerepet a nemzetközi színpadon.
A pénz egészen biztosan megvan. A több mint 3 milliárd dollárral kétszer annyi pénz felett rendelkeznek, mint a nemzetközi fedezeti alapok. Történelmi szempontból azonban el kell mondani, hogy nincs bizonyíték, mely alátámasztaná ezt a feltételezést. Az alapok - amint már elhangzott - mindezidáig jó részvényeseknek bizonyultak. Érdekükben áll az üzlet hosszú távú, pozitív fejlődése, ezáltal pedig az, hogy hosszú távon, jól megtérüljenek a befektetéseik.
Mindazonáltal nem szemlélhetjük tágra nyílt szemmel, naivan ezeket az eseményeket. Szükségünk van szabályokra, azonban nem akarunk elszigetelődést vagy protekcionizmust, hiszen az állami befektetési alapok végső soron a szabad tőkepiac működését jelzik, és érdekünk, hogy ez így maradjon.
Mi, liberálisok ezért támogatjuk a Bizottságot e megközelítést és a magatartási kódexet illetően, és reméljük, hogy egy ilyen kódex valóban átláthatóságot eredményez majd, hogy ezen állami befektetési alapok alapvető befektetési indítékai világossá válnak, és hogy maguk az alapok felelős kormányzást alkalmaznak és tartják magukat hozzá.
Azonban egy uniós szintű megoldásra van szükségünk - nem 27 különböző uniós megoldásra -, valamint egy nemzetközi megoldásra is. Ezért üdvözlöm, amit a biztos úr mondott, vagyis hogy intenzív tárgyalások folynak az OECD-vel és a Nemzetközi Valutaalappal.
Az évek során a tőke szabad mozgása hozzájárult Európa és az egész világ növekedéséhez. Ezt nem veszélyeztethetjük a jövőben túlzott szabályozással és protekcionizmussal, hanem tartanunk kell magunkat a szabadpiacra vonatkozó elveinkhez.
Cornelis Visser
- (NL) Az állami befektetési alapok már több mint 50 éve aktívan jelen vannak a pénzügyi piacon. Az állami befektetési alapok pénzeszközei az elmúlt években hatalmas mértékben nőttek például Kínában, Oroszországban és az arab országokban.
Az állami befektetési alapok célja, hogy az állam többlettartalékait nyereségtermelés céljából befektessék. Véleményem szerint ezek az országoknak jogában állhat megkeresni a legjobb módot tartalékaik valutában történő befektetésére, ezért én pozitívan közelítem meg ezen alapok szerepét. Az alapok javítják a pénzügyi piacok likviditását, és növekedést és munkahelyeket teremtenek. Hosszabb távon is hozzájárulnak a befektetésekhez. Stabilitást adnak a cégeknek, melyekbe befektetnek. Ezért továbbra is teret kell engednünk befektetéseiknek. Ezek az alapok azonban veszélyt is hozhatnak magukkal. Meg kell vizsgálnunk, hogy milyen típusú befektetéseket valósítanak meg és hogy teljesítik-e az átláthatóság követelményeit.
Még mindig nem teljesen világos a politika szerepe ezekben az állami befektetési alapokban. E hiányzó átláthatóság hátránya, hogy részünkről növekvő nyugtalanságot eredményezhet ezen állami befektetési alapokat illetően. A Bizottságnak ezért cselekednie kell, és ez jó dolog. Különben az országok foglalkoznának ezekkel az állami befektetési alapokkal nemzeti szinten. Ellenzem a túl sok nemzeti politikát e téren. Az európai a megfelelő szint, hogy erre reagáljunk és közös választ kell adnunk.
Lényeges, hogy rendelkezzünk egy európai szintű összehangolt állásponttal. Ezért örülök a Tanács és a Bizottság válaszának, mely szerint az IMF és az OECD szintjén szorosan együttműködnek. Már várom az IMF, a Világbank és az OECD által kidolgozott iránymutatásokat, és remélem, hogy az átláthatóság, a felelős kormányzás és a viszonosság is szerepel majd bennük.
Ami a viszonosságot illeti, az a véleményem, hogy az állami befektetési alapokra kellene szorítkoznunk. Mindig kívánjuk a magánbefektetők jelenlétét, de az állami befektetési alapoktól megkövetelhetjük a viszonosságot.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök asszony, az elmúlt 50 év során több mint 30 ország hozott létre állami befektetési alapot. Az elmúlt években tapasztalt növekedésüket az olajból és a kereskedelmi többletből származó deviza táplálta, és bizonyos országok most még azt is vizsgálják, hogyan használhatják ezeket az alapokat az állami nyugdíjrendszerek alátámasztására.
Amint láthattuk, az állami befektetési alapok globálisan hozzájárulhatnak a pénzügyi stabilitáshoz és a gazdasági növekedéshez is a nemzedékek közötti szolidaritás biztosítása érdekében.
Problémákhoz és torzuláshoz is vezethetnek. Ezért van szükségünk egy közös európai megközelítésre, és ezért kell biztosítanunk, hogy az alapok átlátható, kiszámítható módon és stabil irányítás alatt működjenek. Meg kell előznünk az összeférhetetlenséget és azt a paradox helyzetet, hogy azok az európai ágazatok, melyek hatékonyságát a piaci logikára bízták, ismét az állam tetszése szerint működnek, most azonban a harmadik országok tetszése szerint. Nemcsak biztosítanunk kell a következetességet és a viszonosságot, hanem el is kell gondolkodnunk erről a kérdésről és bizonyos nemzetközi szabályok rögzítése terén előre kell lépnünk.
Olle Schmidt
(SV) Elnök asszony, biztos úr, lelkes támogatója vagyok a szabad kereskedelemnek és allergiás vagyok a protekcionizmusra, de ez nem jelenti, hogy naiv lennék. Az állami tulajdonú alapok egyik problémája hatalmas növekedésük. Csak idén február óta vagyonuk 600 milliárd dollárral nőtt, elérve a mintegy 4 billió dollárt, vagyis 4.000 milliárd dollárt. Micsoda hatalom! Azzal együtt, hogy ezen alapok közül sok nem kellőképpen átlátható befektetési gyakorlatokkal működik - amint már elhangzott - és némelyik nem demokratikus országokból származik, úgy gondolom, mindez azt jelzi, hogy igenis foglalkoznunk kell e kérdéssel.
Az alapokra szükség van, a befektetésre szükség van, de mindenkire vonatkozó játékszabályokra és szabályozó rendszerekre is szükség van, példás átláthatósággal. Úgy gondolom, a Norvég Olajalap olyan példa, amely e vita során is említésre került. A magatartási kódex kidolgozásakor is modellként kell szolgálnia. Elnök asszony, amikor süt a nap, nincs szükségünk esernyőre, de amikor esik az eső, nagyon is elkellhet.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Elnök asszony, minden tőlem telhetőt megteszek, hogy ne ismételjem meg a már elhangzott észrevételeket. Azonban el kell mondanom, hogy én az állami befektetési alapokról először az 1993-as spanyolországi "KIO-botrány” kapcsán hallottam, amely az akkori kuvaiti hatóságok szerint nagyobb gazdasági kárt okozott, mint a Szaddám Huszein nevéhez fűződő 1991-es megszállás.
Azóta más nevek is felmerültek. Már beszéltünk a Gazpromról, Kína tevékenységéről Afrikában, arról, hogy Venezuela az alapokat arra használja, hogy a bolivári forradalmat exportálja, és ma még többet fogunk erről beszélni a pénzügyi válság következtében. Ezen alapokon keresztül sok céget vásárolnak fel vagy nyújtanak nekik pénzügyi támogatást.
Ahogy a képviselőcsoportom nevében Kauppi asszony elmondta, való igaz, hogy az alapok rendelkeznek néhány megkérdőjelezhetetlen előnnyel: segítik javítani az erőforrások allokációját, likviditási injekciót adnak és csökkentik a változékonyságot, és ezek mind nagyon hasznosak ebben a helyzetben.
Az alapok által előidézett aggályok némelyikéről már hallottunk: nagyobb kormányzati beavatkozás a gazdaságba, olyan beavatkozás, melyet olykor inkább politikai, mint gazdasági célok vezérelnek - ami a piac torzulásához és a nemzetbiztonság veszélyeztetéséhez vezethet - és az egyes kormányok nemzeti reakciója, amely a belső piac további feldarabolódását eredményezheti.
Lenin után szabadon: mit tegyünk? Nyilvánvaló, hogy folytatnunk ezen alapok működésének vizsgálatát, és pontosan le kell azt írnunk, valamint felül kell vizsgálni a közösségi keretet. Való igaz, hogy a versenyre és a befektetők védelmére vonatkozó szabályokhoz tartaniuk kell magunkat, de ez elég? Egy önkéntes magatartási kódexet is ki kell dolgoznunk az átláthatóság, a kiszámíthatóság és az elszámoltathatóság biztosítása érdekében. Végezetül a magatartási kódexet exportálni kell a nemzetközi keretbe.
Ezért őszintén üdvözlöm a transzatlanti együttműködést, valamint az olyan szervezetekkel folyó együttműködést, mint az OECD és a Nemzetközi Valutaalap. Cselekedni kell, mégpedig hamar.
Ieke van den Burg
Elnök asszony, osztom sok felszólaló aggályait az állami tulajdonú alapokkal kapcsolatban, azonban azt is szeretném hangsúlyozni, hogy a magánkézben lévő kereskedelmi alapok - például a fedezeti alapok és a magántőke - még nagyobb aggodalomra adnak okot. Ennek az az oka, hogy gyakran nem hosszú távúak, míg az állami befektetési alapok a nyugdíjalapokkal együtt gyakran a hosszú távra összpontosítanak és megerősíthetik a kisebbségi részvényesek szerepét, valamint pozitív szerepet játszanak azáltal, hogy likviditáshoz juttatják a piacot.
A lényeg az, hogy befektetési stratégiájuk és szándékaik nem elég átláthatóak, és remélem, hogy a Bizottság erre nagy figyelmet fordít majd. A Jogi Bizottság a Parlamentben nemrég elfogadott egy jelentést az intézményi befektetők átláthatóságáról, és abban arra kértük a Bizottságot, hogy dolgozzon ki egy irányelvet, amely biztosítja az átláthatóság közös normáit. Remélem, hogy a Bizottság meg tud felelni ennek a kérésnek.
Az utolsó észrevételem a magatartási kódexre és a "tartsd be, vagy magyarázd meg” eljárásra vonatkozik. A Bizottság ezt az elemet is fontolóra vette?
Harald Ettl
(DE) Elnök asszony, az állami befektetési alapok reflektorfénybe kerültek, főként azóta, hogy Kína tavaly bejelentette, hogy az alap tartalékaiból 3 milliárd dollárt - csak 3 milliárd dollárt - kíván befektetni magánkézben lévő holding társaságokba. Az állami befektetési alapokban tartott tőke jelenleg meghaladja a 3 billió dollárt, amely kétszer annyi, mint a fedezeti alapokban tartott pénz: ez elegendő ok arra, hogy az egész ügyet megvizsgáljuk. Ez idáig csak az átlátható norvég rendszerről tudunk, amely felelős irányítással működik. A kockázati magántőkéhez hasonlóan azonban az állami befektetési alapok elpalástolhatják, ki az igazi vállalkozó.
Az állami befektetési alapok stratégiai befektetéseket tudnak megvalósítani és gyors növekedésre képesek. Az átláthatóságra ezért sürgős szükség van. Az állami befektetési alapok által befolyásolt vállalkozás-átruházások eredményeképpen a munkavállalók jogait korlátozhatják és a foglalkoztatási feltételek megváltozhatnak. Ennélfogva e téren szükség van az átláthatóságra és a megfelelő értesítésre. Egy másik említésre méltó dolog az, hogy az IMF, az Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma és a német kancellár fokozott ellenőrzést és szabályozást követel. Mindenképpen úgy tűnik, hogy tennünk kell valamit.
John Purvis
Elnök asszony, óva inteném képviselőtársaimat attól, hogy ördögi dolognak tekintsék az állami befektetési alapokat, a magántőke-befektetőkről nem is beszélve, van den Burg asszony. A többlet újrahasznosítása nagyon is kívánatos, akár elköltés, akár befektetés útján. Az 1930-as évek gazdasági világválsága a többlettel rendelkező országok felhalmozásából fakadt. Sokkal jobb, ha ezeket a többleteket munkahelyek teremtésére és megőrzésére újrahasznosítják olyan területeken megvalósuló befektetésekként, ahol szükség van rájuk - ilyenek a tőkehiányos bankjaink, a korszerűsítésre szoruló infrastruktúránk, a jelenleg nehézségekkel küzdő ingatlanszektorunk és az üzleti szféránk és az iparágaink.
Igen, szükség van a viszonosságra, de nemzetközi szinten mindenképpen az EU a legnagyobb befektető. Ez nem lehet kifogás arra, hogy a protekcionizmus kizárja a többi befektetőt. Egész biztos, hogy azért van versenypolitikánk, hogy az foglalkozzon a kartellekkel és monopóliumokkal. Azért vannak munkavédelmi, egészségügyi és biztonsági szabályaink, hogy védelmet nyújtsanak a munkavállalóinknak, végül pedig szuverén jogunk van rá, hogy törvényileg lépjünk fel az elfogadhatatlan politikai beavatkozások ellen. Ajándék lónak ne nézd a fogát!
Zsolt László Becsey
(HU) Csak nagyon röviden néhány dolgot. Heterogének vagyunk - én például az új tagállamokból jövök, az első ember, aki innen felszólal ma -, tőkeszegények, kiszolgáltatott állami szektorral és egy nagyon szerencsétlen múlttal, amelynek a visszajövetele imperialisztikus módon bennünket fenyeget. És ezt komolyan kell venni mindenkinek.
A másik dolog, hogy ami itt elhangzott, hogy ezek a szuverén állami alapok igenis sokszor imperialisztikus célokat is szolgáltak, és nemcsak a középtávú befektetésben, hanem a világ erőforrásaiban is, lásd Kína afrikai bevásárlásai. Ezért nem biztos, hogy csak ez a nemzetközi egyeztetés, egy ilyen "code of conduct” elegendő lesz.
A megfelelő elemzés után végig kellene azt is gondolni, hogy egységes alapon az egyes tagállamok tehetnek-e olyan nemzetbiztonsági intézkedéseket, amelyek a stratégiai ágazatokban történő külföldi, ilyen haramiacélú befektetéseket megakadályoznának, amelyek nem szólnának a tőke szabad áramlása ellen, de azért mégiscsak valamilyen biztonságot jelentenének. Köszönöm.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Szeretném felhívni képviselőtársaim figyelmét rá, hogy talán nem kellene oly sok időt fordítanunk a külföldi alapokra, hanem inkább a sajátunkra kellene összpontosítani, ahogy Purvis úr is elmondta - túl sokat fektetünk be harmadik országokban és pénzt veszítünk, ezért szükségünk van a vagyonalap befektetéseire. Esetleg úgy kellene megszerveznünk a gazdaságpolitikánkat, hogy a polgárok megtakarításait biztonságosan be lehessen fektetni Európában, akkor nem kellene aggódnunk a harmadik országok befektetési alapjai miatt.
Befejezésképpen szeretném megköszönni a francia elnökségnek, hogy végre eljött, hogy meghallgassa a vitáinkat. Szlovénia sokkal kisebb ország, de lehetetlen volt nem észrevenni, hogy képviselői mindig részt vettek a parlamenti vitákon. Franciaország képviselői azonban, mivel Franciaország nagy ország, eddig nem voltak nagyon aktívak, és remélem, hogy e viták arra fogják őket ösztönözni, hogy vegyenek részt aktívabban az üléseinken.
Ieke van den Burg
Elnök asszony, köszönöm, hogy újra szót kaptam. Azért kívánok újra szólni, mert Purvis úr azt találta mondani, hogy talán ördögiként tüntetjük fel az állami befektetési alapokat, a magántőkét és a fedezeti alapokat, és én úgy gondolom, hogy ez nem így van.
Nagyon kiegyensúlyozott megközelítést választottunk a szóbeli kérdés benyújtásra került változatában és az állásfoglalásban, és úgy gondolom, bölcs dolog nem figyelmen kívül hagyni vagy tagadni, hogy Parlamentként fontos, hogy számításba vegyük, mi történik e téren. Úgy vélem, kötelességünk, jogunk ezt megtenni, és nem szeretném, ha ezt mellőznénk azt állítva, hogy ördögiként tüntetjük fel a kérdést.
Anne-Marie Idrac
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, alelnök úr, hölgyeim és uraim, megdöbbent a konszenzus, amely felszólalásaikból kiderül, amelyet a következőképp összegezhetnék: se ördögivé tétel, se naivitás.
Mindannyian hallottuk a képviselők észrevételeit, melyek szerint nyilvánvalóan nem szabad megakadályoznunk, hogy az állami befektetési alapokat a jó célra használják fel, és több felhasználási módról elhangzott, hogy Európa jólétét szolgálja. Mindazonáltal megegyezés övezett számos politikai elvet, melyek megakadályozzák, hogy túl naivak legyünk.
Ezek az átláthatóság, a tisztesség, a kiszámíthatóság és a viszonosság elvei. A képviselők e hozzászólásai bizonyosan segítségünkre lesznek, hogy a Tanácsban és a Bizottságban folytassuk a magatartási kódex kidolgozására irányuló munkát. Rendkívül bátorító és fontos, hogy a képviselők kiemelték, hogy a tagállamok között összehangolt munkára van szükség, és e tekintetben azt akartam elmondani, hogy nagyon megnyugtató azt hallani, hogy az euróövezet országai egy hangon beszélnek, mivel képesek az ár ellen haladó koordinációra és a koordinációra az EKB-val.
Günter Verheugen
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, még egyszer nagyon megköszönöm a széles körű támogatást, amelyet ma e vita során a Bizottság megközelítése iránt mutattak. Észleltem néhány különbséget a prioritásokban, de nem a politikai álláspontban, és ezért különösen hálás vagyok.
Valaki megkérdezte, hogy halad e munka nemzetközi szinten. Hadd mondjak erre csak annyit, hogy míg az IMF és az OECD tevékenységei párhuzamosan haladnak, nem pontosan ugyanazokkal a témákkal foglalkoznak. Inkább kiegészítő jellegűként lehetne őket leírni. A Nemzetközi Valutaalap Munkacsoportja, amely havonta ül össze, megpróbálja megállapítani, hogy az állami befektetési alapok magatartását hogyan lehet befolyásolni az általunk megvitatott módokon. Az OECD Munkacsoportja pedig azt igyekszik meghatározni, hogy nekünk hogyan kellene viselkednünk válaszul az állami befektetési alapok által gyakorolt befolyásra.
E témát két oldalról közelítjük meg, és ismét azt mondhatom, hogy a mostanáig elért előrehaladás elégedettségre ad okot. Meg vagyunk róla győződve, hogy valóban elérünk valamit és - hogy kapcsolódjak ahhoz, amit Schmidt úr mondott - hogy valóban lesz esernyőnk, ha szükség lesz rá.
Elnök
A vita lezárásaként az Eljárási Szabályzat 108. cikkének (5) bekezdésének megfelelően átvettem egy állásfoglalási indítványt.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2008. július 9-én, szerdán kerül sor.
