Justering av protokollet från föregående sammanträde
Talmannen
Protokollet från gårdagens sammanträde har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Rübig
Herr talman! Jag vill komma med ett tillrättaläggande i mitt uttalande angående avtalet mellan EG och Schweiz, nämligen att Jörg Haider sedan den 1 maj innevarande år inte är vare sig regeringsmedlem eller partiordförande för Österrikes Frihetsparti. Därmed skall även underlaget för sanktionerna från de 14+1 mot en medlemsstat upphävas omedelbart!

Goepel
Herr talman! I fråga om protokollet vill jag påpeka att det i Maatbetänkandet om skolmjölk i går formulerades att 75 procent av målpriset skulle övertas. I den tyska versionen står det enligt protokollet 65 procent. Jag ber er vänligen ännu en gång kontrollera huruvida alla språkversioner är som det skall.

Talmannen
Herr Goepel, sessionstjänsten har redan meddelat mig denna felaktighet, och det kommer att rättas till i alla versionerna.
(Parlamentet justerade protokollet.)

Bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A5-0096/2000) av Fourtou för utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden om kommissionens grönbok - Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden.

Fourtou
 - (FR) Herr talman! Jag vill först av allt tacka kommissionen för att den har kunnat bedöma faran med varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Initiativet till en grönbok visar på ett bra sätt dess vilja att angripa problemet, och jag vill också tacka mina kolleger i utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden samt de utskott som har ombetts avge ett yttrande. De har i hög grad berikat mitt arbete.
Pirattillverkning och varumärkesförfalskning innebär en fara för konsumenternas hälsa och säkerhet. På marknaden för förfalskade varumärken finns piratkopior av reservdelar till bilar och flygplan samt leksaker och läkemedel som kan vara livsfarliga för konsumenten.
Pirattillverkningen innebär även risker för nyskapandet och själva framtiden för somliga företag. Som ett exempel kan jag nämna de ca 100 000 arbetstillfällen som varje år går förlorade i Europeiska unionen på grund av detta faktum. Varumärkesförfalskarna drar nytta av lagliga företags investeringar i forskning om och utveckling av nya produkter samt reklam. Dessutom minskar det statsmakternas skatteintäkter.
Det har slutligen slagits fast att detta fenomen ofta är nära förbundet med den organiserade brottsligheten. För att bekämpa pirattillverkning och varumärkesförfalskning förordas i mitt betänkande ett övergripande och samordnat angreppssätt, och detta angreppssätt har två huvudinriktningar: förebyggande verksamhet och brottsbekämpning.
För att förebygga detta gissel måste man vara medveten om det. Därför föreslår vi en omfattande informationskampanj riktad till allmänheten, utifrån program på förslag från kommissionen, samt information riktad till polis-, rätts- och tullmyndigheterna. När det gäller dessa myndigheter föreslås även en utbildning liksom ett samrådsprogram som bygger på utbyte av kunnande och ett anammande av medlemsstaternas bästa metoder.
En förebyggande verksamhet förutsätter också ett förstärkt samarbete mellan den privata och den offentliga sektorn samt ett rättsligt skydd av tekniska bestämmelser, samtidigt som konsumenternas rättigheter givetvis skall respekteras. Det är för övrigt en av de svåra frågorna i detta betänkande, dvs. att göra en avvägning mellan konsumentens rättigheter och olika branschers legitima krav.
När det gäller brottsbekämpning finns det självfallet regler i varje medlemsstat. För att göra dem effektivare bör man harmonisera den aktuella lagstiftningen och därmed avveckla skillnader mellan olika skyddssystem. Man måste självklart skärpa de straffrättsliga påföljderna samt förenkla civilrättsliga åtgärder och förfaranden. En tillnärmning av nationella straffrättsliga normer på tullområdet är högst önskvärt. Det vore också lämpligt att ägna särskild uppmärksamhet åt frågor om ett internationellt rättsligt samarbete.
För att avsluta denna mycket korta sammanfattning av mitt betänkande, vill jag påpeka att ett effektivt skydd och tillämpning av de immateriella rättigheterna absolut bör utgöra ett prioriterat område i förhandlingarna med kandidatländerna såväl som i alla förbindelser med tredje land.
Jag skall tillägga att det skapades ett samförstånd i utskottet vid omröstningen om detta betänkande, och att det nu handlar om att bevara detta samförstånd i plenarkammaren så att Europaparlamentet skall kunna ge en stark signal om sitt engagemang i bekämpningen av varumärkesförfalskning och pirattillverkning.
Och till sist vädjar jag till kommissionen; min förhoppning är att den inom mycket kort kommer att lägga fram sitt förslag till åtgärdsprogram för att hantera detta akuta fenomen. Det har visat sig att det verkligen är brådskande, särskilt när det gäller pirattillverkningen inom den audiovisuella branschen. Kommissionens gensvar måste vara kraftfullt och komma snabbt.

Berenguer Fuster
Herr talman! Jag tror att vi alla är medvetna om att när vi talar om pirattillverkning och varumärkesförfalskning talar vi om ett allvarligt problem. Det kanske inte är nödvändigt att jag insisterar på det. Det är uppenbart att det finns en risk att forskning, innovation, investeringar i reklam, innovation när allt kommer omkring avstannar om man inte på ett lämpligt sätt försvarar rätten till den industriella äganderätten. Det är anledningen till att dessa rättigheter försvaras.
För närvarande har vissa händelser förstärkt problemet, och bland dessa är kanske det viktigaste det som handlar om de uppnådda tekniska framstegen. Dessa gör det möjligt med en snabb reproduktion av datamaterial samt audiovisuellt och fonogrammaterial till en mycket liten kostnad. Uppgifterna om existerande förfalskningar inom dessa områden är skandalösa.
Men, det vi oroar oss för är den inverkan skapandet av den inre marknaden har på problemet. Det är uppenbart att i ett Europa utan gränser, men med skilda lagstiftningar, väljer förfalskarna alltid den lagstiftning som är mest gynnsam för dennes brottsliga syfte. Därför är kommissionen initiativ att framställa en grönbok berömvärt. Grönboken kommer att tjäna till att starta en debatt i vilken alla berörda sektorer kan bidra. Det är nödvändigt att påminna sig att denna debatt fokuserar mer på harmoniseringens innehåll än på själva harmoniseringen, eftersom harmoniseringen är den utgångspunkt som accepteras av alla.
Det kan vara för tidigt för Europaparlamentet att fastställa sin ståndpunkt när det gäller vissa ytterligheter, vars exakta innehåll bör vara resultatet av den debatt som nu startas. Men i vissa fall kan det vara lämpligt att fastställa detta innehåll. Så är t.ex. fallet när det gäller rätten till information. Just därför att vi är medvetna om de svårigheter som införandet av denna åtgärd gav upphov till tidigare i andra regleringar måste vi visa att vi samtycker till att det införs en skyldighet för återförsäljaren av olagliga produkter att identifiera sin leverantör, med hänsyn tagen för lagstiftningen om skydd för uppgifter och den författningsenliga rätten att inte behöva vittna mot sig själv.
Slutligen måste vi uttala oss för vissa tekniska mekanismer som gör det möjligt att identifiera varorna. Men - och därav innehållet i ändringsförslaget från den socialdemokratiska gruppen -, man måste framhäva att denna mekanism varken kan eller bör tjäna till att identifiera distributörerna eftersom man på så sätt kan försvåra parallellimport mellan medlemsstater. Vi har lagt fram ett ändringsförslag just för att undvika att sådana åtgärder används i ett felaktigt syfte.

Whitehead
, folkhälsa och konsumentfrågor - (EN) Herr talman! Jag vill gratulera fru Fourtou till detta viktiga betänkande. Det är viktigt både när det gäller den inre marknadens funktion och, viktigast av allt, när det gäller skyddet av konsumenterna. Det stämmer att vi bör koncentrera oss på det sätt på vilket förfalskningen växer mellan medlemsstaterna, inom den inre marknaden, liksom utanför Europeiska unionens gränser.
Konsumenten kan mycket lätt luras av förfalskningen under alla omständigheter, men den är alltid en fara. Den är en fara eftersom den förfalskade produkten inte åtföljs av några av de nödvändiga säkerhets- eller kvalitetsgarantier som kommer med en produkt som tillverkaren kan ställa sig bakom och rekommendera. Det kan skada hälsan. Den kan helt klart skada nyskapandet. Den kan skada framtiden för forskningen. Det finns mycket litet att säga om förfalskaren, förutom att han eller hon i bästa fall parasiterar på produktionsindustrin.
Detta är inte ett brott utan offer. Vi talar om saker som allvarligt skadar marknaden. Av den anledningen följer utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor i mångt och mycket samma linje som utskottet för ekonomi och valutafrågor i det att vi stöder och rekommenderar detta betänkande. En sak som vi slutligen skulle vilja klargöra är emellertid att tillhandahållandet av information inom ramen för konsumentskyddet måste inbegripa konsumentorganisationer inom medlemsstaterna själva. De har bäst förutsättningar för att ta itu med det värsta av det bedrägeri som nu förekommer, och informera allmänheten om att vad som vid en första anblick verkar vara ett klipp i själva verket är en fälla och illusion.
Den andra fråga som jag vill ta upp har berörts av tidigare talare. Det rör sig om följande: Det finns personer som skulle säga att denna debatt omfattar debatten om upphovsrätt och debatten om varumärken. Dessa måste hållas åtskilda. Med ett antal ändringsförslag från de politiska grupperna och från utskotten har man försökt klargöra detta. Det pågår en debatt - vilket kommissionären mycket väl känner till - om parallellimport och om huruvida denna i vissa fall används på ett sätt som skadar handeln, konkurrensen och konsumenternas intressen. Vi vill inte se de två debatterna blandas ihop. Vad vi angriper med detta förslag, med rätta, är de personer som genom det parasiterande förfalskandet lever gott på allmänhetens bekostnad, vilseleder och bedrar den och ibland faktiskt kan skada samhället med sina handlingar.

Montfort
, utrikeshandel, forskning och energi. (FR) Herr talman! Det är lyckosamt att parlamentet genom betänkandet av Fourtou gör en förstärkt bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden till ett mål för parlamentet. I texten diskuteras vidden av de negativa effekterna och de katastrofala återverkningarna för ekonomin i våra länder, men också för unionsmedborgarnas hälsa och säkerhet, eftersom detta fenomen numera berör så pass riskfyllda områden som läkemedelsbranschen och reservdelar till bilar. Man kan således glädja sig åt denna vädjan om insikt och en allmän och enhetlig mobilisering för att avgränsa och så småningom få denna plåga att gå tillbaka.
Även om man i betänkandet av Fourtou inte tycks förringa betydelsen av dessa negativa effekter, verkar man däremot försumma att det redan i dag brådskar att föra en lämplig politik. När man läser texten får man en känsla av att parlamentet uppmanar kommissionen att så snabbt som möjligt fundera på en teknisk definition av de åtgärder som bör vidtas, samtidigt som förfalskarna på detta område har och i alla tider har haft ett tekniskt försprång. Visst är all slags förfining en bra sak, i bemärkelsen att man gör varumärkesförfalskning och pirattillverkning svårare och mer kostsamt, men den bekämpning som har inletts får inte sakna radikala åtgärder som bör tillämpas omedelbart, i annat fall kommer vår politik - hur välmenande den än är - alltid att släpa efter.
Texten är framför allt otydlig vad gäller de åtgärder som verkligen skyddar patent och immateriella rättigheter, åtgärder som man har för avsikt att få medlemsstaterna att anta. För utan dessa åtgärder kommer ekonomiskt opportuna skojare och de som är vana vid tekniska plagiat att även i fortsättningen få oss att betrakta dem som innovationer, när de i själva verket bara är skickligt maskerade stölder. Vi är inte heller tillfredsställda då man söker efter en arsenal av bevarande åtgärder för att omedelbart stoppa avsättningen av dessa varor samtidigt som det finns gedigna misstankar och det endast saknas den tid som krävs för att ta fram bevis. Utöver de åtgärder som krävs för att bekämpa kommersialiseringen av dessa olagliga varor är det ytterst viktigt att strypa källan varifrån de strömmar ut på den inre marknaden, vars funktionsprinciper förhånas genom försäljningen av denna typ av varor.
Och för att göra detta måste parlamentet acceptera att avlägsna den doktrinära slöja som förblindar majoriteten av dess ledamöter när det kommer fram ofrånkomliga bevis på att det krävs återupprättade kontroller vid gemenskapens inre gränser. Det hade också varit klokt att på ett annat sätt än i de förtvivlat vaga punkterna 31 och 34 precisera vilka förpliktelser som kommer att åläggas kandidatländerna i den här frågan. Till sist, och det är förmodligen det allvarligaste; vilken samarbetspolitik räknar medlemsstaterna med att föra redan nu, inte bara för att bekämpa gatuförsäljarna, utan framför allt den organiserade brottsligheten som i dag tycks vara den som verkligen vinner på att dessa aktiviteter ökar i omfattning?
Gruppen Unionen för nationernas Europa kommer att rösta för detta betänkande, även om det endast utgör ett första minimala steg för en gemenskapspolitik som kräver att varje medlemsstat agerar snabbt och kraftfullt, och vi inbjuder parlamentet att rösta för våra ändringsförslag som redan nu kan ge texten en överlägset större styrka än vad den nuvarande versionen kan göra.

Medina Ortega
Herr talman! Detta betänkande kommer med rätt så mycket dröjsmål med tanke på att kommissionens grönbok antogs den 15 oktober 1998. Det är sant att under tiden har vi haft val till Europaparlamentet, men om ett samråd med parlamentet tar mer än ett och ett halvt år är det något som inte fungerar så bra och därför måste parlamentet och kommissionen se över sina samarbetsmetoder så att det går fortare.
Grönboken är naturligtvis bra. Den har mottagits väl i parlamentets olika utskott och Fourtou har skrivit ett bra betänkande som fått nästan enhälligt stöd i utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden, med 23 röster för och bara en nedlagd röst. Så också har de olika utskottens yttranden varit välvilligt inställda och har tagits emot väl. Berenguer Fusters yttrande för utskottet för ekonomi och valutafrågor, Whiteheads yttrande för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor och Montforts yttrande från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi. I utskottet för rättsliga frågor har den största delen av förslagen från utskottsyttrandena arbetats in.
Saken är den att jag tror att när vi antar betänkandet måste vi vara måttfulla och korrekta. T.ex. har Gruppen Unionen för nationernas Europa lagt fram vissa ändringsförslag som kan inverka på den inre marknaden. Rent konkret tycker jag att ändringsförslag 6 av Thomas-Mauro verkar mycket farligt. I det begär man upprättande av tullkontroller vid de inre gränserna.
Syftet med detta slags initiativ är inte att återupprätta de gränser vi en gång tagit bort. Det är ett av skälen till att Berenguer Fuster och jag har lagt fram ändringsförslag 9 som syftar till att undvika att inre kontroller kan återupprättas genom kontrollen av pirattillverkningen. Vi måste t.ex. undvika att man genom kotrollen av pirattillverkning går emot överenskommelserna om avreglering av den inre marknaden när det gäller distributionen. Vi måste också undvika att vi, som Whitehead tidigare sade, genom denna bestämmelse går mot en reglering av hela immaterialrätten, t.ex. när det gäller patent. Det är anledningen till att vi tar avstånd från vissa av ändringsförslagen.
I slutändan anser jag att betänkandet är bra, men jag vill fästa uppmärksamheten på en fråga. Då vi diskuterar anslutningsvillkoren för kandidatländerna borde frågan om skydd av immaterialrätten och skyddet mot pirattillverkning ges en särskild betydelse. I dessa anslutningsförhandlingar bör man för dessa kandidatländer framhäva att frågan är av stor vikt och att den naturligtvis är det även gentemot tredje land eftersom utvecklingen av den internationella handeln måste grunda sig på erkännandet av skyddet för den immateriella och industriella äganderätten.

Manders
Herr talman! Jag skulle vilja framföra mina hjärtliga gratulationer till fru Fourtou för detta viktiga betänkande. Det är av stor vikt att immateriell äganderätt skyddas.
Det är oerhört stora ekonomiska intressen som står på spel för de företag eller de personer som innehar immateriella rättigheter. Samhällsutvecklingen kan hindras eftersom artister är mindre benägna att lägga ned tid, energi och kreativitet i nya produkter på grund av det oerhört stora antalet varumärkesförfalskningar, och dessutom har dessa förfalskningar negativa effekter för skattemyndigheterna eftersom detta mestadels äger rum på den svarta marknaden. Det är således positivt att det händer något.
Om man då ställer upp regler, då anser jag som liberal att dessa regler måste täcka hela området och inte halva området. Det är också anledningen till att det måste införas regler för, vilket vi tillsammans med andra grupper lagt fram ett ändringsförslag om, att också kriminalisera innehavet hos den slutliga konsumenten. Så länge som konsumenten nämligen kan förfoga fritt över och inneha varumärkesförfalskade artiklar kommer marknaden att finnas kvar, och det kommer att bli svårt att stoppa källorna, tillverkarna och producenterna, för det är lätt är göra vinst, och det kommer också att fortsätta vara ett vinstgivande område.
Vi gläder oss därför åt att ändringsförslag 8 stöds av flertalet grupper, där innehav av varumärkesförfalskade artiklar kommer att ha en avskräckande och preventiv effekt på konsumenten, naturligtvis under vissa villkor, för det har kommit till stånd som en kompromiss.
Vi tror att det är positivt att innehavet, och då drar jag upp en jämförelse med häleri - om jag erbjuds en cykel till ett mycket lågt pris, då köper jag den inte, det handlar om ett förändrat tänkesätt, och det är inte meningen att en särskild kontrollapparat skall införas -, kriminaliseras eller åtminstone kan kriminaliseras.
Detta betänkande är en bra början, men vi hoppas att medlemsstaterna också kommer att genomföra detta på bra och kraftfullt sätt.

Echerer
Herr talman! Liksom föregående talare vill jag först av allt gratulera fru Fourtou till det underbara arbete som hon har presterat och som även har gett oss mycket god information. För när man talar om piratkopior tänker man på icke vanärande brott, man tänker måhända på Calvin Klein-tröjor eller RayBan-glasögon som man kan köpa väldigt billigt på en avlägsen strand någonstans, eller på CD-skivor som man nu kan köpa under disk. Att folkhälsan däremot faktiskt äventyras, konsumenten i allmänhet, när det handlar om reservdelar till fordon, i synnerhet till flygplan, när det handlar om läkemedel, detta är en stor del av befolkningen ännu inte så medveten om, och jag tror också att det åligger oss att föra detta vetande vidare så att man i samband med de förebyggande åtgärderna lättare kan frigöra sig från tanken på det så kallade icke vanärande brottet.
Det har redan påpekats vid ett par tillfällen i dag att dessa saker blandas ihop. Jag förebrår dock inte Fourtou för detta utan oss alla som inte tar oss tid att sätta oss in i de allra minsta detaljerna i varje handling, vi som på grund av det myckna arbete vi har inte heller längre kan ta oss tid att verkligen verifiera och motkontrollera de undersökningar som följer med dokument och handlingar, för vi blandar ihop saker. Vi blandar ihop upphovsrättsskydd med industriell äganderätt, ett kommersiellt skydd. Detta är två olika saker. Gemensamt är att bägge i detta fall är imitation och en kriminell handling. Båda måste givetvis bestraffas.
Vidare har det i dag sagts att exempelvis konstnärerna ekonomiskt sett skulle lida fruktansvärt av detta. Detta kan jag säga emot, riktigt så förhåller det sig inte! För en konstnär har inget emot att höras. Huruvida CD:n nu är en piratkopia eller inte är av sekundär natur för honom, för när han en gång har blivit så berömd att det görs piratkopior av hans CD-skivor så kan han absolut göra avkall på dessa royalties. Däremot skapar han sig en marknad där han kan uppträda. Detta enbart som en bidetalj.
Det finns ett fruktansvärt elakt rykte, som till sin form givetvis inte går att kontrollera, om att många av dessa imitationer och piratkopior passerar under industrins egen täckmantel. Detta är det mest förkastliga av allt! I så fall torde valet - ifall detta verkligen skulle stämma, vilket också måste kontrolleras - falla på att inte i första hand bestraffa konsumenten utan att rikta straffen dit produktionen äger rum. För mig är det också skillnad på om det är en liten familj i ett fattigare land som i ett så kallat familjeföretag försöker göra livet något ljusare genom efterbildning, eller om nämnda t-tröjor eller andra produkter från vår konsumtionsvärld helt enkelt säljs där under industrins beskydd i akt och mening att skapa en marknad. Detta vill jag kunna betrakta på olika vis!
Avslutningsvis skulle jag än en gång vilja poängtera att jag är skeptiskt till huruvida slutkonsumenten verkligen är den som skall straffas så hårt, för numera kan man knappt skilja ett original från kopian längre. För detta behövs det ett tränat öga!

Thomas-Mauro
Herr talman! Detta förslag till förordning är värdefullt. Vi måste reparera de skador som kostar miljoner euro för våra företag, även om utvecklingen av denna valuta relativiserar betydelsen av dem. Man bör tänka på vilka konsekvenser dessa produkter av sämre kvalitet får för konsumenterna. Man måste hitta vägar att bromsa internationaliseringen av varumärkesförfalskningen och pirattillverkningen.
Denna text illustrerar vår oförmåga att kontrollera den inre marknaden, eftersom vi har avskaffat kontrollerna vid Europeiska unionens interna nationsgränser. När man upprättar en inre marknad utan interna gränser, utan de säkerhetsinstanser som egentligen inte störde den vanlige medborgaren, blir området en glädje och till råga på allt en lönsam glädje för alla slags kriminella. Moderna tiders pirater, kom till Europa, ni riskerar endast några flygande tullkontroller som letar efter en nål i den europeiska höstacken!
Utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor har i denna fråga visat omdöme och klarsynthet vid antagandet av yttrandet om betänkandet, eftersom man godkände de ändringsförslag som jag hade ingivit. Visst skall kandidatländerna åta sig att inte förfalska och piratkopiera våra tjänster, utan kanske endast våra värden, men tänker vi också på de länder som vi ingår tullavtal med? Är inte det ett nödvändigt villkor?
Vi får inte heller bortse från verkliga behov; man kan inte skapa ett område utan gränser när kontrollstrukturerna för denna frihet inte är färdiga. Det har jag velat erinra om i mitt ändringsförslag 6, vilket godkändes av utskottet för miljö. Kontroller vid medlemsstaternas interna gränser utgör inte - i detta särskilda sammanhang - ett hinder på den inre marknaden, utan tvärtom ett skydd av arbetstillfällen, säkerhet och hälsa för Europeiska unionens invånare.
Genom att anta detta mycket viktiga ändringsförslag odlar de realistiska och konstruktiva parlamentsledamöterna konsten att förvalta en gräns på ett bra sätt. Vi måste se till att Europeiska unionen inte blir en dålig kopia som försvagar våra stater gentemot den gränsöverskridande brottsligheten, till förfång för invånarna.

Butel
Herr talman! Jag har en känsla av att många kolleger inte har insett vidden av detta fenomen, genom att i likhet med kommissionen alltför mycket insistera på den inre marknadens dimension. Varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens skadeverkningar påverkar såväl våra marknader som alla världsmarknader. Det skulle således vara farligt inskränkande att begränsa sig till ett synsätt som alltför snävt inriktar sig på den inre marknaden, vilket låter antyda att hela lösningen endast kan finnas där.
Jag vill i grönbokens nuvarande skede insistera på det faktum att dessa otillåtna aktiviteter utgör verkliga faror för människors säkerhet och hälsa när de rör läkemedel, reservdelar och leksaker. Jag vädjar dessutom till förnuftet - försöken att genomföra en tillnärmning skall inte påverka de bestämmelser som redan finns i staterna. Jag ser en risk i att harmoniseringen blir ett mål i sig.
Jag vill varna kommissionen för en reell risk för spridning. Snarare än att koncentrera sig på förfalskning av trädgårdstomtar, vilket kommissionen tar upp, bör man inrikta sig på skydd av patent, varumärken och upphovsrättigheter, vilket gör det möjligt att garantera konsumentskyddet såväl som företagens fortlevnad. Företagen gör i ett föregående led stora investeringar i forskning och tillverkning av kvalitetsprodukter. Många arbetstillfällen inom textil- och bilindustrin är också beroende av detta.
Låt oss vara seriösa: när det gäller skydd av programvaror inom de europeiska och nationella förvaltningarna krävs det inte endast en uppförandekod, utan även en rigorös respekt för bestämmelserna, och jag hoppas att kommissionen vill erkänna att det mer handlar om en vilja att ha en sund förvaltning än om att inrätta en harmoniserad straffrättslig arsenal.

Hager
Herr talman! Bestört som jag är över 14 medlemsstaters förhastade fördömande av Österrike, men även över Europaparlamentets ordförandes hållning i frågan, vill jag gratulera föredraganden till hennes utmärkta betänkande och i allt väsentligt ställa mig bakom henne. Omfattningen av de skador som har uppstått genom efterbildningar, pirattillverkning och varumärkesförfalskning är enorm. De siffror som kommissionen har lagt fram är förskräckande. Ändå vill jag i samband med det problem som i dag redan har påtalats - ett betydande problem, som jag ser det - påpeka en sak: i framtiden skall även befintliga privata informationssystem sättas in och integreras i kampen mot efterbildningar och pirattillverkning. Återigen finns risken att Europaparlamentet i sina strävanden att på ett effektivt sätt bekämpa missbruk förlorar sinnet för proportioner och upprättar en övervakningsstat.
Kollegan Rothley, som jag skattar högt, har i jämförbara fall ofta talat om Europaparlamentets blodtörst. Med det vill jag säga att jag anser att överdrivna åtgärder inte är till någon nytta på detta område heller.

Inglewood
Fourous betänkande är värdefullt, eftersom det ger en viktig kommentar till kommissionens grönbok "Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på inre marknaden". I detta dokument lyfter man tydligt fram den immateriella äganderättens betydelse i dagens värld och den skada som stöld av denna egendom kan orsaka.
På samma gång som många människor med rätta anser att inbrott är fel, har man av någon anledning inte samma känsla när det gäller exempelvis olagligt tagande eller användning av immateriell äganderätt, till exempel av piratkopierade CD-skivor, eller användning av tillämpningen Napster för att komma åt andra människors musik på Internet. Men det finns naturligtvis ingen grundläggande skillnad mellan de två. På sätt och vis är den intressantaste utmaningen som hör samman med dessa relativt nya former av brottslighet att finna medlen att bemöta dem.
På en multinationell inre marknad kan självklart inte åtgärderna begränsas till en enda medlemsstats jurisdiktion, men det följer inte automatiskt att det korrekta svaret är en harmonisering av påföljder, straffrätt och förfaranden som omfattar hela Europa. Det finns utan tvekan ett övergripande behov av samordning och av en enhetligt strategi för att ta itu med förfalskare och piratkopierare, men principerna om ömsesidigt erkännande har, i mina ögon, inte getts den framträdande plats i betänkandets slutsatser som jag skulle ha velat se. I detta finns en tendens att betona behovet av att harmonisera mer än vad som är lämpligt eller nödvändigt under dessa omständigheter. Med det sagt, skulle jag emellertid vilja säga att det är viktigt att Europeiska unionens rättsområde har en sammanhängande och omfattande ram för att ta itu med problemen med förfalskning och piratkopiering, som i stor skala bedrivs både inom och utom unionen av alltmer beslutsamma och tekniskt sofistikerade brottslingar.
Vi får gång på gång höra, vilket är rätt i sak, tror jag, att vi är på in i ett kunskapsbaserat samhälle. Vi kan av den anledningen inte tillåta att denna kunskap stjäls från dem som äger den, för om vi gör det, kommer samhällets ekonomiska bas att undergrävas. Om vi låter det ske, sker det på eget ansvar.

De Clercq
Herr talman! Jag stöder fullständigt föredragandens syn att det krävs kraftfulla åtgärder mot pirattillverkning, och att vi måste utgå från ett globalt förfarande i ärendet, det vill säga såväl preventivt som repressivt. Det går mycket riktigt inte att överblicka de ekonomiska konsekvenserna. Enligt uppskattningar skulle skadan uppgå till en andel av 5 till 7 procent av världshandeln. Jag ställer då frågan till kommissionen om inte denna problematik borde aktualiseras mer vid de pågående förhandlingarna i Världshandelsorganisationen.
Den största delen av pirattillverkningen härstammar ju från länder utanför Europeiska unionen, medan skadan är märkbar här. Ett exempel: om vi enligt de senaste forskningsresultaten skulle kunna reducera pirattillverkningen med 10 procent enbart inom IT-branschen skulle detta omedelbart ge 250 000 nya jobb i Europeiska unionen.
Det är bra att lägga tonvikten vid prevention. Den europeiska konsumenten måste bli medveten om att det på olika plan är skadligt att köpa varumärkesförfalskade produkter, även för honom själv. Det bromsar den ekonomiska tillväxten. Det äventyrar folkhälsan liksom säkerheten. Något som är ännu värre är att man blir alltmer övertygad om att pirattillverkningen är i händerna på den organiserade brottsligheten, som härigenom får inkomster och tvättar svarta pengar.
Redan i handlingsplanen för kampen mot den organiserade brottsligheten från juni 1997 nämns detta; det riktas krav mot såväl rådet som kommissionen på att utarbeta gemensamma bestämmelser i kampen mot den organiserade brottsligheten på området varumärkesförfalskning.
Detta betänkande kommer därför inte en dag för tidigt. Det är ett bra betänkande. För att den inre marknaden och den fria handeln skall fungera på ett bra sätt måste kreativitet och innovation stimuleras, och detta får inte undergrävas av några oegentliga förfaranden.

Blokland
Herr talman! Europeiska kommissionens grönbok och Fourtous betänkande konfronterar oss med en problematik som vi har lätt för att underskatta. Siffrorna talar ett annat språk. Genom illegal varumärkesförfalskning och pirattillverkning kammas stora vinster hem. Det är oroväckande att dessa kriminella förfaranden mycket snabbt professionaliseras.
Jag är helt och hållet överens med föredraganden om att det är nödvändigt att effektivt bekämpa detta, såväl civilrättsligt som straffrättsligt - även om det måste sägas att den sistnämnda kategorin är medlemsstaternas ansvarsområde. I de fall där den inre marknadens funktion störs föreligger en tydlig uppgift för unionen. Den föreslagna resolutionen är en positiv uppmaning riktad till kommissionen om att fortsätta på den inslagna vägen. I den bemärkelsen är betänkandet värt att stödja.
Däremot anser jag att betänkandet inte är särskilt konsekvent. Många uppgifter tilldelas kommissionen utan att det alltid föreligger något behov. Medvetandekampanjer för medborgare förefaller mig vara meningsfulla, men kräver snarare ett förfarande på medlemsstatsnivå än på Europanivå. En minimiharmonisering av lagstiftning, även på det straffrättsliga området, är nödvändig, men det är alldeles för tidigt att nämna Europol i detta sammanhang.
Många av de framlagda förslagen har redan genomförts i Nederländerna och kanske också i andra medlemsstater. Kommissionen borde därför primärt rikta in sig på att samla in information om detta, kanske organisera olika samarbetsformer mellan medlemsstater, till exempel på tullområdet, och sammanställa en rapport om iakttagelserna. På detta sätt kan man utarbeta en genomtänkt, effektiv strategi för unionen.

Bolkestein
. (NL) Herr talman! Jag skulle gärna vilja börja med att för kommissionens räkning uttala min glädje över det mycket detaljerade och genomtänkta betänkande som Fourtou har utarbetat och som enligt kommissionens uppfattning på många punkter tar ställning till stöd för de föreslagna lösningarna i grönboken. De Clercq sade alldeles nyss: "det är ett bra betänkande." Jag skulle vilja bekräfta detta, och jag uttalar således för kommissionens räkning mitt tack till fru Fourtou.
Det är positivt att kommissionen kan räkna med parlamentets stöd när det handlar om att vidta konkreta åtgärder med anledning av grönboken. Jag skulle kort vilja gå in på kontexten och de viktigaste faserna i rådfrågningsförfarandet och skulle om detta vilja säga att grönboken om att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning är av stor betydelse för att den inre marknaden skall kunna fungera på ett bra sätt. Ett ändringsförslag har lagts fram om detta, ändringsförslag 6, och det skulle jag vilja gå in närmare på. I fråga om ändringsförslag 6 skulle jag vilja säga att kommissionen inte förespråkar ett återinförande av kontroller vid de inre gränserna i gemenskapen. Den inre marknaden är nu helt tveklöst en succé, och det finns ingen anledning att motverka att den inre marknaden fungerar på ett smidigt sätt. Däremot är kommissionen överens om att kampen mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning måste stärkas, måste förbättras. Men den anser att detta mål också kan uppnås på ett annat sätt än genom återinförande av kontroller vid de inre gränserna. Fourtous betänkande omfattar ett antal intressanta åtgärder, i synnerhet om att förstärka medlemsstaternas ömsesidiga bistånd, utdöma strängare straff och förbättra de civilrättsliga åtgärderna och förfarandena. Jag säger detta framför allt med anledning av de kommentarer som fällts av Thomas-Mauro, som försvarat ändringsförslag 6 om detta, och jag måste säga till fru Thomas-Mauro att kommissionen inte kan stödja ändringsförslaget.
Herr talman! Som ni vet har varumärkesförfalskning och pirattillverkning blivit en vitt spridd företeelse med global verkan, och det har också bekräftats av olika talare denna förmiddag. Sådana aktiviteter skadar den legala handeln och stör konkurrensen, framför allt när man i sammanhanget drar nytta av skillnader mellan medlemsstaternas skyddsbestämmelser. Dessutom visar det sig allt oftare att kriminella organisationer är inblandade i handeln med varumärkesförfalskade varor som erhållits genom pirattillverkning, och därigenom förlorar näringslivet sitt förtroende på den inre marknaden och investeringarna minskar. Om den inre marknaden skall bli en framgång, då är det av väsentlig betydelse att uppfinnare, forskningsinstitut, konstnärer och små och stora företag har förtroende för gemenskapens förmåga att tillvarata deras intressen på ett effektivt sätt. Det är viktigt att ta itu med varumärkesförfalskning och pirattillverkning med tanke på innovationen, sysselsättningen och konkurrenskraften i Europa, och detta har olika ledamöter av er kammare betonat ett flertal gånger, herr talman, liksom Fourtou i sitt betänkande. Det är också viktigt för folkhälsan och den allmänna säkerheten. Varumärkesförfalskning kan få allvarliga konsekvenser när det handlar om läkemedel, leksaker eller bildelar, och därför har kommissionen beslutat att ta itu med detta problem och föreslå ett antal lösningar för att få till stånd en förbättring av den nuvarande situationen.
Det rådfrågningsförfarande som kom i gång tack vare grönboken var framgångsrikt. Parterna bekräftade enhälligt att det handlar om ett viktigt ämne. Näringslivet skriver under på förslagen från grönboken och kräver ett initiativ av Europeiska unionen för att ta itu med problemet. Ekonomiska och sociala kommittén, som naturligtvis också spelar en roll i detta sammanhang, avgav ett positivt yttrande om grönboken i februari 1999, och olika förslag från grönboken var inarbetade i det yttrandet. De rekommendationer från parlamentet som är upptagna i Fourtous betänkande är ytterst intressanta. Naturligtvis kommer de att undersökas ytterligare av kommissionens enheter, och jag antar att kommissionen kommer att reagera positivt på de flesta av dessa förslag. Vidare har jag för avsikt att i anslutning till grönboken utarbeta ett meddelande som inom kort måste godkännas av kommissionen. Detta meddelande kommer att innehålla en sammanfattning av rådfrågningsförfarandet, och dessutom kommer handlingsplanen att presenteras. Vad den handlingsplanen beträffar skulle jag vilja säga följande till Fourtou, i synnerhet som hon eftertryckligen begärt detta.
Det åtgärdsprogram som kommissionen aviserar innehåller en rad åtgärder med syftet att förbättra och stärka bekämpningen av varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Man tar så stor hänsyn som möjligt till de behov som uttrycks av branschfolk samt Europaparlamentets yttranden. Åtgärdsprogrammet innefattar lagstiftningsåtgärder såväl som andra former av åtgärder, t.ex. informationskampanjer om farorna med varumärkesförfalskning samt utbildningsinsatser. Kommissionen kommer självklart att vidta åtgärder med respekt för subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Och parlamentet kommer att uppmanas att spela en viktig roll för de kommande förslag till lagstiftningsåtgärder.
Herr talman! Man behöver nödvändigtvis inte bara tänka på åtgärder av lagstiftningskaraktär. Sådana åtgärder förblir dock viktiga. Manders och även De Clercq, liksom Inglewood, talade om nödvändigheten av harmonisering av vissa åtgärder av lagstiftningskaraktär, och det är naturligtvis viktigt. Ändringsförslag 8, som syftar på detta, godtas därför också av kommissionen. Men som sagt, man behöver inte bara tänka på åtgärder av lagstiftningskaraktär. Jag förmodar att den handlingsplan som jag nyss talade om också kommer att fungera som en sporre för stöd till, som sagt, informationskampanjer och kampanjer för att öka medvetenheten om farorna med varumärkesförfalskning och pirattillverkning.
Herr talman! Innan jag kommer till min sammanfattning av betänkandet och avslutar kommissionens ståndpunkt skulle jag vilja säga ytterligare något till Whitehead, som särskilt talade om parallellimport.
(EN) Parallellimport är en annan fråga, som inte hör samman med det ämne som vi diskuterar denna förmiddag. Parallellimport handlar om produkter som har kommersialiserats för första gången i ett tredje land av rättighetsinnehavaren eller med dennes samtycke. Förfalskning, å andra sidan, avser produkter som framställs olagligt och som kommersialiseras utan rättighetsinnehavarens samtycke. Det finns en stor oro inom industrin för att förfalskade produkter skulle kunna blandas med parallellimporterade produkter.
I dag diskuteras frågan om parallellimport, och särskilt frågan om utnyttjande av varumärkesrättigheter, som en separat fråga i rådet och parlamentet. Kommissionen översände nyligen ett internt dokument om frågan till parlamentet i informationssyfte. Jag hoppas att frågan om parallellimport eller, om ni så önskar, utnyttjande av varumärken, som är detsamma i sak, kommer att diskuteras på rådets möte (inre marknaden), som är planerat till slutet på denna månad. Parlamentet kommer självklart att informeras så snart som möjligt därefter om resultatet av dessa diskussioner.
(NL) Jag skulle sedan vilja säga ytterligare något med adress De Clercq, som talade om Världshandelsorganisationen, WTO, och han sade: "i vilken utsträckning kan detta problem behandlas inom ramen för WTO?" Nåväl, det finns konventioner om immateriell äganderätt och de rättigheter som sammanhänger med detta, och det är naturligtvis i samband med den internationella handeln, vilket är anledningen till att dylika konventioner har slutits inom ramen för Världshandelsorganisationen. Dessa konventioner omfattar också viktiga åtgärder med avseende på det sätt på vilket de immateriella rättigheterna kan omsättas i praktiken. Nåväl, innan vi kan börja tänka på att förstärka dessa åtgärder förefaller det, som kommissionen ser det, vara viktigt att tillse att de också kan omsättas i praktiken på ett effektivt sätt, framför allt av utvecklingsländerna. Så låt oss först se hur långt de avtalade åtgärderna räcker i praktiken, utanför Europa och i synnerhet vad avser utvecklingsländerna. Låt oss därefter, och i ljuset av våra erfarenheter, se hur långt dessa åtgärder måste bekräftas och förstärkas.
Herr talman! Det var vad jag ville säga som svar på de kommentarer som fällts av ledamöter av denna kammare och som svar på frågor som somliga av dem ställt. Får jag till sist säga att kommissionen hoppas på ett fruktbart samarbete med parlamentet i fråga om detta viktiga ämne och att vi kan få möjlighet att fortsätta med det goda samarbete som har rått hittills.

Talmannen
Tack, herr kommissionär.
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 11.00.

Tillfällig civil förvaltning/Fredsavtal
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A5-0111/2000) av Laschet för budgetutskottet om förslag till rådets förordning om stödet till vissa organ som det internationella samfundet till följd av konflikter inrättar för att sörja antingen för den tillfälliga civila förvaltningen av vissa områden eller för genomförandet av fredsavtal.

Laschet
Herr talman, kära kolleger! Låt mig inledningsvis göra ett par politiska påpekanden för att tydliggöra vad det handlar om i det beslut som vi fattar i dag. Efter konflikten i forna Jugoslavien, i Bosnien och Hercegovina och i Kosovo, har internationella samfundet skapat civila organ där, likaså Europeiska unionen med den höge representanten i Bosnien och Hercegovina liksom FN med en tillfällig förvaltning i Kosovo som nu leder och samordnar alla civila åtgärder, allt arbete i området. Detta har hittills skett inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken under ansvar av rådet som hela tiden har förlängt och beslutat att organen skall bibehållas och därmed gett det hela en rättslig grund att stå på.
Budgeten för år 2000 har sammanlagt ställt 28 miljoner euro till förfogande för dessa projekt i Bosnien och Hercegovina och ställt 12,5 miljoner euro till förfogande för UNMIK, som är FN:s övergångsförvaltning i Kosovo. Därför är det ur budgetutskottets synvinkel välkommet att det skall skapas en ny rättslig grund för dessa enorma summor som Europeiska unionen avsätter för Bosnien och Hercegovina. Budgetpolitiken skall framdeles inte längre göras enbart inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken under rådets ansvar, utan under kommissionens deltagande, under kommissionens ansvar liksom under ansvar av Europaparlamentet och dess budgetbefogenheter.
Detta har en längre historia bakom sig. Med Mostar som exempel har parlamentet kunnat konstatera att det sätt på vilket den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken hittills har finansierats har varit otillräckligt och att parlamentet i detta fall inte hade de kontrollbefogenheter som man behövde för att på ett effektivt sätt kunna kontrollera vad som hände med de europeiska skattebetalarnas pengar. I så måtto är det bra att kommissionen nu kliver ur rollen som skattmästare och bokhållare och själv blir ansvarigt verksam här. Detta understöder parlamentet eftertryckligen.
Det är bra att vi nu överför denna del av den tillfälliga civila förvaltningen inom ramen för unionens utrikespolitik till första pelaren och därmed får parlamentet att i större utsträckning delta i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Sedan toppmötena i Helsingfors och Köln har vi fått uppleva hur kraftigt den gemensamma utrikespolitiken har förändrats, vilken dynamik och vilken fart det ligger även i denna process, och det är ur vår synvinkel mycket viktigt att kommissionen och parlamentet blir starkt delaktiga som europeiska institutioner.
Detta är den tekniska bakgrunden till vad vi kommer att besluta om i dag. Vi har som parlament möjligheten att i framtiden föra medel till reserven inom detta politiska fält för att vara med och driva igenom vissa åtgärder liksom att arbeta för vissa åtgärder. Vi har även möjligheten att fastslå kommissionens ansvar i samband med beslut om ansvarsfrihet och att i framtiden göra mycket av det som möjligtvis har gått snett i Bosnien och Hercegovina bättre. Såtillvida är det europarättsligt sett visserligen en handling för specialister som vi företar oss i dag, men den har en djupt politisk betydelse eftersom den samtidigt stärker parlamentets betydelse i detta viktiga politiska fält.
Låt mig göra några anmärkningar gällande de ändringar som budgetutskottet har beslutat om och i dag föreslår detta plenum. För det första hade rådet i ett första förslag rekommenderat att en bilaga skulle göras, vilken sedan vid behov skulle kunna kompletteras med ytterligare civila organ. Här har vi, budgetutskottet, föreslagit - och vi ber parlamentet att också följa förslaget i sin omröstning - att ett parlamentsbeslut skall krävas på nytt för varje ytterligare gemenskapsåtgärd som fastslås. Detta kan i framtiden helt enkelt inte hela tiden få kompletteras av rådet - det har när allt kommer omkring betydelse även för budgeten - utan det bör fattas ett nytt beslut i varje enskilt fall. Så vitt jag har hört från rådets sida och det portugisiska ordförandeskapet så är väl även ordförandeskapet och kommissionen införstådda med att finna en kompromiss och att godkänna detta.
Vidare sätter parlamentet värde på att också parlamentet i framtiden skall få en rapport om vad som sker inom dessa tillfälliga civila förvaltningar, att man inför allmänheten redogör för vad man åstadkommer med Europeiska unionens medel, och jag tycker att även detta är ett stycke öppenhet. Den nya kommissionen har börjat ställa ökad öppenhet i fokus. Även på detta viktiga område där risken finns att ett och annat går snett, vilket man har lärt av det förgångna, är denna öppenhet särskilt viktig. Ämnet "tillfällig civilförvaltning", ämnet "fredsavtal", ämnet "fred i Europa och på Balkan" engagerar våra medborgare, och om det skulle förekomma rapporter om att man inte handskas aktsamt med pengarna där så kan detta också leda till misstro mot hela unionen. Därför är det i dag ett viktigt steg att i framtiden avlägga klarare och tydligare räkenskaper om vad som presteras där av unionen.
I det avseendet anser jag att detta även blir en signal för den fortsatta gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken om parlamentet i dag genomför en flyttning till första pelaren. Då finns det ytterligare områden som, ifall de läggs upp på europeisk nivå av nationalstaterna, behöver en demokratisk kontroll av ett parlament! Om de nationella parlamenten inte längre är ansvariga eftersom Europa tar över då krävs det en demokratisk kontroll även här, också på området gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Jag anser att det såtillvida är ett viktigt första steg som vi tar i dag.

Brok
, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik. (DE) Herr talman, kolleger! Jag tackar allra hjärtligast för denna vink och vill göra en kompletterande anmärkning till kollegan Laschets betänkande, vilket jag som företrädare för utskottet för utrikesfrågor kan stödja fullt ut. Detta kan tyckas vara ett enskilt fall som inte är så betydande. Men som han sade i slutet av sitt inlägg handlar detta om tungt vägande vägvisare och signaler. Av den anledningen är det utomordentligt viktigt att Europaparlamentets möjligheter till kontroll och medverkan garanteras. Jag är tacksam för att budgetutskottet har lagt fram förslag som gör rättvisa åt utskottets för utrikesfrågor intentioner i denna fråga.
Jag håller det för en nödvändighet att man kan vara med och yttra sig i varje enskilt fall, exempelvis vid tillsättandet av särskilda företrädare. Jag håller det för utomordentligt viktigt att även kommissionen inser att detta handlar om en vägvisare in i den framtida utrikes- och säkerhetspolitiken som är av avgörande betydelse. Enligt vår uppfattning har så gott som alla finansiella medel för den civila krishanteringen stått till förfogande i kommissionens budgeten. Jag anser att detta instrument måste utnyttjas och inte får mjukas upp genom att även detta område allt mer överförs till det mellanstatliga området.
Det finns strävanden inom rådet som jag skulle vilja beteckna som utomordentligt farliga, där man menar att områden som traditionellt står under gemenskapens och första pelarens ansvar uteslutande kan avtalas mellan herrarna utrikesministrar. Om vi skulle vara med på detta skulle vi därmed spela bort varenda möjlighet att i samspelet mellan civil och militär krishantering för det första framhäva den särskilda betydelsen av det civila och för det andra att för lång tid framöver göra den samlade utrikes- och säkerhetspolitiken till en gemensam angelägenhet, eftersom det då skulle förekomma bestämmelser i en annan riktning, såsom det är på modet i många nationella huvudstäder i dessa dagar.
Av denna anledning vill jag be er och även kommissionen att medverka till detta på lämpligt sätt, inte bara i parlamentets intresse för att detta skall kunna delta i samtalen, utan här handlar det om kommissionens ställning i utrikes- och säkerhetspolitikens framtida struktur. Detta är måhända rentav av ännu större betydelse än det som vi vinner för parlamentets del. Därför vill jag tacka för den 50 procent längre talartiden! Vi bör ta tillfället i akt att här göra parlamentets ställning tydlig och ingå ett nära samarbete mellan parlament och kommission, eftersom det på ställen av den här typen som ser skenbart obetydliga ut är den framtida riktningen i den sammantagna Europeiska unionens utveckling det handlar om!

Staes
Herr talman! När jag såg att det var ni som hade ordförandeskapet tänkte jag stryka en del i min text, men jag är glad över er inställning. Jag kan, bästa kolleger, fru kommissionär, för budgetkontrollutskottets räkning lova kollega Laschet vårt fulla stöd. Det gläder mig mycket att budgetutskottet, utskottet för utrikesfrågor och budgetkontrollutskottet den här gången är helt och hållet på samma linje. Det förslag som i dag diskuteras är avsett som en gemensam rättslig grund för finansieringen av Förenta nationernas övergångsförvaltning för Kosovo och den höge representanten i Bosnien och Hercegovina. Som kollega Laschet mycket tydligt påtalat har EU-delen av finansieringen av detta hittills fallit inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det handlar om ansenliga belopp, 28 miljoner euro för den höge representanten varav Europeiska unionen står för 53 procent och 12 miljoner euro för UNMIK (United Nations Interim Administration Mission in Kosovo). Fördelen med detta nya system är mycket riktigt att summorna tas bort från den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens pelare.
Vad konstaterade vi i det förflutna? Vi konstaterade att Europeiska kommissionen, som i kraft av fördragen är ansvarig för verkställigheten av budgeten, under det nuvarande systemet inte fick något grepp om händelserna, och det påpekade budgetkontrollutskottet ett flertal gånger. I praktiken ledde detta till att kommissionen egentligen bara fyllde rollen som kassaförvaltare, som bokhållare, och det ledde i slutändan till en släpphänt politik, till ett släpphänt agerande, till en brist på engagemang. Vad det kan leda till framgår av en färsk särskild rapport från revisionsrätten. Vi vet till exempel att styrekonomen i Bosnien och Hercegovina fakturerade sina tjänster till den höge representanten inom ramen för ett kontrakt som slutits med ett företag som han själv var företagsledare för. Det kallas, tänkte jag, för intressekonflikt. Vårt budgetkontrollutskott kommer för övrigt att återkomma till denna särskilda rapport.
Hur som helst, det föreliggande förslaget till förordning kommer att sörja för att parlamentet får ett bättre grepp om finansieringen av fredsavtalen, och på så sätt kommer vi till exempel att kunna placera medel i reserven om vi vill framtvinga en bättre förvaltning av medlen. Verkställighetsansvaret för medlen kommer inte längre att delas mellan kommissionen och rådet, utan kommer inom kort att överföras till kommissionen. Jag tror att det är någonting positivt, för det innebär att vi också kommer att kunna använda vårt förfarande för beviljande av ansvarsfrihet som kontrollmedel i framtiden.
Kolleger! Föreliggande förslag till förordning passar helt och hållet inom ramen för en politik som är inriktad på god förvaltning, med uppmärksamhet för det som sker med skattebetalarnas pengar. Jag anser att vi om en stund enhälligt måste ge vårt stöd till betänkandet av kollega Laschet.

Färm
- Herr talman! Detta konkreta förslag handlar om stödet till de organ som det internationella samfundet, dessvärre, då och då måste upprätta för att sköta en tillfällig civil förvaltning i ett konfliktdrabbat område, eller för att genomföra överenskomna fredsavtal. Vi måste förstås som union ta på oss ett långsiktigt ansvar för denna typ av uppgift i Europa. Vi är redan involverade i två fall, genom den höge representanten för Bosnien Herzegovina och genom EU:s deltagande i FN:s övergångsförvaltning i Kosovo.
Den tunga delen av EU:s insatser i exempelvis Kosovo skall naturligtvis handla om den faktiska återuppbyggnaden, men självklart måste EU också ta ansvar för de organ som krävs för en återgång till ett samhälle med en fungerande civil förvaltning och som på sikt skall kunna bli ett demokratiskt samhälle i nära samverkan med både EU och övriga Balkan.
Lika självklart är det att ansvarstagandet måste fördelas rättvist mellan olika internationella aktörer, och att det måste finnas ett korrekt och tydligt regelverk för hur detta skall gå till. Vad gäller det känner jag dock en viss oro. Vi får allt fler uppgifter om att en alltför liten del av EU:s bistånd till Kosovo faktiskt går till konkret återuppbyggnad, och att en väldigt stor del av de medel som vi har anslagit för år 2000 går till andra utgifter. Återuppbyggnadsbyråns administration är en sådan utgift, som också är en viktig åtgärd, men det handlar också om exempelvis budgetstöd och energiimport .
Vi ifrågasätter inte betydelsen av dessa åtgärder, men det är lite oroväckande om kostnaden för de insatser som är EU:s huvuduppgift faktiskt blir mycket lägre än de 360 miljoner som har anslagits. På detta område krävs mer information.
Hittills har rådet, för att insatserna skall kunna genomföras snabbt, och i avsaknad av rättslig grund, valt att besluta om åtgärderna inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Enligt det liggande förslaget skall denna typ av åtgärder nu överföras till första pelaren. Då kräver vi att det blir ordning dels på den rättsliga grunden för unionens stöd, dels på hur vi faktiskt skall hantera de medel som traditionellt sett har avsatts inom utrikespolitiken, men som snarare hör hemma under första pelaren och kategori 4. På detta område verkar det finnas en del luckor.
Skall man följa kommissionens förslag och rådets önskemål och inrätta en ny budgetpost samt dessutom förse den med en extra nettofinansiering, blir det nödvändigt att höra parlamentet och att genomföra ett fullödigt budgetförfarande. Jag vill vara tydlig på denna punkt: Det handlar inte om prestige för att parlamentet skall få säga sin mening i dessa frågor, utan det handlar om att vi nu måste inse att dessa uppgifter inte är tillfälliga, utan kommer att vara av mer bestående karaktär. Vi måste ha en metod för insatser som både är snabb, rättsligt korrekt och tillåter insyn, och då måste vi få en mer reguljär budgetprocess.
Beredskapen för fortsatta insatser av denna typ måste vara stark. Därför måste vi också reda ut budgethanteringen och den rättsliga grunden så att inte tvister om dessa blir hinder i vägen för en konstruktiv insats.
Överhuvudtaget tror jag att kontroll och öppenhet är viktiga inslag i de åtgärder som måste vidtas framöver. Dessa måste dock förenas med effektivitet och snabbhet. I ett område som Kosovo kan man inte fatta beslut om insatser som genomförs med lång fördröjning, eftersom situationen då redan kan ha hunnit förändras. Vi skall fastställa villkor för hur medlen skall användas, men vi får inte ha så krångliga processer att EU beskylls för ineffektivitet, eller för att fördröja viktiga återuppbyggnadsinsatser. Därför är det viktigt att stöd till den typen av organ som vi nu talar om följs av särskilda överenskommelser om hur pengarna skall användas, och att vi får en kvalificerad uppföljning av insatsernas kvalitet. Dessutom måste vi få noggranna rapporter tillbaka om hur exempelvis övergångsförvaltningen fungerar.
Det finns positiva tecken att nämna. Även om EU ibland får kritik så förtjänar det att nämnas att EU:s task force har fått mycket beröm för den effektivitet som man har visat upp. Nu hoppas vi bara att den effektiviteten verkligen också kan överföras till det mer permanenta arbetet i återuppbyggnadsbyrån och till EU:s insatser inom UNMIK:s ram. Jag vill betona att det är nödvändigt med en avsevärd handlingsfrihet på lokal nivå, men vi måste förstås ändå kunna kontrollera att medlen används korrekt.
I det liggande förslaget finns också en ny budgetpost som preciseras till 27 miljoner euro. Den skall rymmas inom kategori 4, vilket i sin tur naturligtvis också aktualiserar kommissionens förslag från i går om en revidering av budgetplanen, i syfte att få utrymme för det mer långsiktiga stödet för demokratisering och återuppbyggnad på Balkan. Budgetutskottet har ett stort antal frågor om dessa siffror. Det finns en bestämd vilja hos parlamentet att ställa upp med det stöd som behövs, och vi är medvetna om att behoven är väldigt stora. Vi måste också ha behoven hos Balkans folk i fokus, men sedan är det parlamentets och de övriga grenarna av budgetmyndighetens uppgift att finna de tekniska lösningarna på finansieringsbehoven. Jag menar att de 27 miljoner som vi här talar om understryker nödvändigheten av att faktiskt revidera budgetplanen.
Att använda hela detta stöd inom budgetramarna i nuvarande kategori 4 tror jag att de flesta bedömare, möjligen med undantag av rådet, skulle anse vara omöjligt. Det är inte rimligt att stödet till andra fattiga regioner i världen skall drabbas av problemen på Balkan.
Sammantaget menar jag att vi nu måste fundera mer över insatsernas kvalitet. När kommissionen nu presenterar dels finansieringsramarna, dels detta nya sätt att hantera stödet till uppbyggnaden av EU:s del av den civila förvaltningen, är det viktigt att vi inte bara fokuserar på de övergripande siffrorna eller de formella beslutsprocesserna. Minst lika viktig är utvärderingen av insatserna samt att de blir snabba och effektiva. Allmänt sett sägs idag att genomförandet i Kosovo är effektivare än i Bosnien, men fortfarande finns det en hel del nya frågetecken som bör redas ut.
Hela detta resonemang visar hur nära den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken hör ihop med parlamentets roll i exempelvis budgetprocessen. I detta sammanhang måste vi utveckla en modell för hur vi skall kunna garantera att stödet utformas transparent och korrekt i enlighet med våra regelverk för att också kunna granskas och revideras, som Staes påpekade. Detta får för den skull inte leda till att stödets genomförande fastnar i otydliga beslutsstrukturer. Mot denna bakgrund stöder vi Lachetbetänkandet.

Virrankoski
Herr talman! Laschet har utarbetat ett utmärkt betänkande rörande en synnerligen teknisk fråga och satt sig in i den på ett bra sätt samt hittat vissa drag i den som tagits upp i den här debatten. Därför vill jag gratulera Laschet till ett utmärkt arbete. Parlamentet behandlar nu förslaget till rådets förordning om grunden för finansieringen av FN:s operation i Kosovo, UNMIK, och kostnaderna för den höge representanten i Bosnien och Hercegovina. Meningen är att överföra dessa anslag från den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i andra pelaren till första pelaren för finansiering från kommissionens budget.
Även om det ser ut att handla om en rent teknisk åtgärd är den förknippad med vissa problem. Det första gäller utgiftsområde 4. Utgiftsområde 4 är redan i dag överbelastat. Därför lade kommissionen i går fram ändringsförslag till budgetplanen och föreslog att jordbruksanslagen i stor utsträckning borde användas till externa insatser. Den här överföringen medför ett betydande behov av tilläggsfinansiering till utgiftsområde 4.
Det andra problemet är förknippat med befogenheter. Om förslaget till förordning skulle godkännas utan förändring skulle det skapa en korridor som skulle kunna användas för att överföra första pelarens finansiering till andra pelarens utgiftsområde 4 utan att höra parlamentet. Därför måste förordningen ändras på så sätt att parlamentets inflytande bibehålls. Den här korridoren måste täppas till, och därför måste bilagan till förslaget tas bort och ändringarna godkännas i den form som budgetutskottet föreslår. Därför måste förslaget i det här skedet begränsas till att enbart gälla dessa två fall: finansieringen av FN:s operation i Kosovo och kostnaderna för den höge representanten i Bosnien och Hercegovina.
För det tredje, om finansieringen av de speciella sändebuden i framtiden överförs till rådets administrativa budget, såsom man antagit, innebär det att man i framtiden på nytt måste se över det gentlemen's agreement som finns mellan rådet och parlamentet. Enligt denna överenskommelse skall rådet och parlamentet inte blanda sig i innehållet i varandras budgetar. Om nu emellertid klara verksamhetsanslag, såsom finansieringen av de särskilda sändebudens verksamhet, överförs till rådets budget, handlar det inte längre om rådets klara verksamhetskostnad utan om en gemensam finansiering av Europeiska unionens verksamhet. Därför kan inte dessa pengar längre omfattas av gentlemen's agreement, utan Europaparlamentet måste ha rätt att yttra sig och blanda sig i behandlingen av dessa anslag som de särskilda sändebudens verksamhet finansieras med, även om de placerats i rådets administrativa budget.
Förslaget till förordning kan såvitt jag förstår bara godkännas om kommissionen godkänner parlamentets ändringsförslag och om även rådet godkänner dem, eftersom förslaget annars inte är i överensstämmelse med det nuvarande interinstitutionella avtalet.

Rühle
Herr talman, mina damer och herrar! Även jag vill ge uttryck för vår grupps samtycke till föredragandens betänkande. Vi vill helt klart stärka kommissionens och parlamentets rättigheter när det gäller Bosnienhjälpen, för det förgångna har visat att det finns många problem här. Dels har vi revisionsrättens rapport, dels har vi emellertid även förra mandatets ledamöters erfarenheter, först och främst Edith Müller som ständigt och jämt ställde frågor om Bosnien-Hercegovina eftersom det blev allt tydligare att det fanns alldeles för litet ansvarskännande i avsättandet, i fördelningen av pengarna, i efterforskningen, förfarandet kring beviljandet av ansvarsfrihet.
Genom överföringen till första pelaren förstärks nu möjligheten för kommissionen och parlamentet att kunna utöva mycket, mycket större inflytande vid anslagstilldelningen, att kunna bli varse sitt ansvar, och att vi även kan göra efterhandskontroller i beviljandeprocessen för ansvarsfrihet av vad som händer med pengarna. Detta innebär för det första att man därmed gör klart gentemot de europeiska skattebetalarna att de europeiska institutionernas ansvarskänsla förstärks vad gäller tilldelningen av de finansiella medlen. Men man upprättar även - det anser jag vara minst lika viktigt - en viktig vägvisare, och här vill jag entydigt ansluta mig till Brok. Jag håller det för avgjort nödvändigt att vi, med tanke på den allt större betydelse som utrikespolitik i Europa får, klargör att de europeiska institutionerna måste stärkas, att inte rådet ensamt bär ansvaret utan att det klart och tydligt framgår genom ett förstärkt ansvar för kommissionen och parlamentet att vi vill överta det utrikespolitiska ansvaret, och vi vill vara med och utforma detta område även politiskt!

Vachetta
Herr talman! Förslaget till förordning syftar till att skapa en rättslig grund för att överföra det finansiella bidraget inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) till den första pelarens budget. Detta verkar positivt, eftersom parlamentets brist på kontroll av GUSP i sig är absurd.
Såväl i resolutionsförslaget som i ändringsförslagen framhålls därför med all rätt nödvändigheten av att stärka denna kontroll av finansieringen av det man försiktigt nog kallar stödområden, för att undvika att tala om protektorat. För det är just vad det handlar om i Bosnien och i Kosovo. I resolutionen sägs faktiskt ingenting om det centrala problemet, nämligen det välgrundade i den politik som förs i f.d. Jugoslavien. Hur ser läget ut efter fem år i Bosnien-Hercegovina? Hur ser slutfacit ut efter kriget i Kosovo? Hur mycket har den militära interventionen kostat? Hur mycket har ödeläggelsen kostat?
Genom att utöka 2001 års budget med 80 procent ber man de europeiska folken att betala notan för dem som har förstört och i dag vill återuppbygga, till ett fåtal industriidkares stora fördel. Men vem är det man bedrar, när samma statsledare som förde detta krig överallt framtvingar osäkra förhållanden och försämrade levnadsvillkor? Dessutom är de föreslagna lösningarna för att hjälpa dessa protektorat problematiska och riskfyllda.
Ett exempel är de lönenivåer som tilldelas de internationella organisationerna, de bidrar endast till en nedvärdering av dessa regioner. Ett ännu mer dramatiskt exempel är att det fortfarande inte finns någon effektiv kontroll av stödfördelningen. Till och med budgetkontrollutskottet betonar, jag citerar: "allvarliga brister vad gäller Europeiska unionens bistånd till Bosnien och Hercegovina". I Kosovo föreskriver man D-mark och där är marknadens lag rådande.
För oss är den militära interventionens facit signifikativt. Milosevic sitter fortfarande vid makten. Kosovo är ödelagt. En etnisk delning är på väg att genomföras, samtidigt som man upprättar ett protektorat som är omöjligt att styra. Detta syftar till att vägra kosovoalbanerna självständighet, men man har ändå inte förmågan att tillämpa den hycklande ramen i FN:s resolution 1244. Av alla dessa skäl, och i motsats till alla de kolleger som hittills har yttrat sig, kommer vi inte att kunna rösta för resolutionen, som verkligen bara innebär en marginell förbättring av en katastrofal politik.

Schreyer
Herr talman, ärade ledamöter! Jag skall nu inte göra av med resterande tid fram till kl. 11.00, fram till omröstningarna. I föreliggande förslag till förordning handlar det om en åtgärd för den civila krishanteringen och jag tycker att Laschet som föredragande verkligen med eftertryck har visat att det inte handlar om vilket marginellt budgetbeslut som helst utan faktiskt om någon helt avgörande, nämligen om i vilken utsträckning ansvaret för civila krisinsatser respektive utrikespolitiskt ledarskap också vilar på Europaparlamentets ansvar. Detta är ju debatten om huruvida det skall placeras under första pelaren eller tredje pelaren.
Vad detta handlar om är det civila samfundets särskilda förvaltningsenheter som för att genomföra fredsavtal i krisregioner, eller närmare bestämt som snarare har anförtrotts tillfällig civil förvaltning i aktuella regioner, och jag beklagar era redogörelser om att ni enbart betraktar detta som skönsmink, fru Vachetta. För mig är det högst väsentliga interventionsmöjligheter till stöd för uppbyggnaden av civila samhällen i krisområden.
Två sådana enheter finansieras för närvarande också via EU-budgeten: byrån för den höge representanten i Bosnien samt UNMIK i Kosovo. Kommissionen hade i sitt ursprungliga förslag till ny förordning föreslagit upprättandet av en generell rättslig grund för att dylika förvaltningsenheter inom internationella samfundet skall finansieras också via EU-budgeten. Parlamentet har uttalat sig för en särskild rättslig grund för de båda nuvarande förvaltningsenheterna OHR (den höge representantens kontor) och UNMIK. Jag tror faktiskt att det är nödvändigt att göra denna kompromiss för att komma ett steg vidare, och ni har ju också presenterat en utförlig motivering för detta. Jag vill på det hela taget på kommissionens vägnar tacka föredraganden Laschet och de medverkande utskotten så hjärtligt för arbetet och för engagemanget i denna fråga, vilket ju också framstod klart och tydligt under debatten här.
Vad beträffar övriga ändringsförslag kan jag försäkra att kommissionen självfallet regelbundet kommer att informera budgetmyndigheten. Kommissionen kommer även att vinnlägga sig om att utföra den nya uppgiften med nu tillgänglig personal. Här vill jag även gå in på den kritik som har framförts, mycket tydligt också i Staes debattinlägg beträffande finansieringen av den höge representanten i Bosnien. Revisionsrätten har presenterat en mycket kritisk rapport - en specialrapport. Kommissionen tillbakavisar inte revisionsrättens anmärkningar som ogrundade, men jag vill dock än en gång påminna om den svåra situation som de personer som där är verksamma tvingas arbeta i, och att detta givetvis också förklarar om än inte ursäktar en hel del.
I samband med detta vill jag dock understryka att den höge representantens kontor står under beskydd av peace implementation council, och det faktum att det emellanåt är andra regler som gäller här gör det naturligtvis svårt att mycket strikt kunna tillämpa de finansieringsregler som har föreskrivits från kommissionens sida. Kommissionen anser att föreskrifterna för den höge representanten rörande finansiering och handlingsplan kunde förbättras under loppet av 1999. Detta rör framför allt regler för personalrekrytering samt budgethantering på de enskilda tjänsteställena, vilka har kunnat drivas igenom.
Jag skall även komma in på kommittéförfarandet då det finns ett ändringsförslag även här. Ordförandeskapet har å sin sida signalerat att kommittéföreskrifterna skulle kunna strykas och att genomförandet kan överlåtas helt och hållet på kommissionen. Även detta vore förstås ett steg mot att än en gång tydliggöra att detta är en uppgift för den civila krishanteringen, och för att sköta denna är kommissionen ansvarig.
Med avseende på UNMIK och den situation som har uppstått genom att en ny rättslig grund antas samtidigt som det nödvändiga steget inte har tagits med avseende på budgeten skall jag redogöra för vad som avtalades under trepartsmötet den 12 april: För att garantera en kontinuerlig finansiering av UNMIK:s verksamhet har rådet beslutat att finansieringen under en övergångsperiod fortsatt kommer att skötas inom ramen för GUSP (den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken). Så snart den tilläggsbudget, som kommissionen förhoppningsvis kommer att besluta om den 10 maj, har godkänts - åtminstone kommer jag att lägga fram den - kan denna omläggning av finansieringen ske på önskat sätt. Det är min förhoppning att rådet och parlamentet kommer att förhandla raskt om tilläggsbudgeten så att det kan dras upp klara riktlinjer för finansieringen av åtgärderna för uppbyggnaden av ett civilt samhälle i de före detta respektive nuvarande krisområdena och att detta kan garanteras finansiellt.

Talmannen
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 11.00.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.35 och återupptogs i samband med omröstningen kl. 11.00.)

Välkomsthälsning
Talmannen
Kära kolleger! Jag vill å era vägnar välkomna en delegation från Maltas parlament, vilken gör ett besök vid vår institution.
(Applåder)
Kära kolleger! Vi önskar er välkomna till vår institution och hoppas att ni trots ert program, som vi vet är fullspäckat, kommer att få tillfälle att träffa många av våra kolleger samt att ert besök kommer att bära frukt och bidra till en utveckling av förbindelserna mellan ert land och Europeiska unionen.

OMRÖSTNING
Rekommendation (A5-0118/2000) av Carraro för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om rådets beslut om ingående av avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan (7260/2000 - KOM(1999)229 - C5-0204/2000)

(Genom flera på varandra följande omröstningar antog parlamentet de sju lagstiftningsresolutionerna.)
Betänkande (A5-0105/2000) av Schierhuber för utskottet för utveckling och samarbete om förslaget till rådets beslut om att på Europeiska gemenskapens vägnar ingå 1999 års konvention om livsmedelsbistånd (KOM(1999) 308 - C5-0148/1999 - 1999/0131(CNS))
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)
Betänkande (A5-0082/2000) av Matikainen-Kallström för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om förslaget till rådets beslut om ytterligare makroekonomiskt stöd till Moldova (KOM(1999) 516 - C5-0261/1999 - 1999/0213(CNS))
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)
Betänkande (A5-0111/2000) av Laschet för budgetutskottet om förslag till rådets förordning om stödet till vissa organ som det internationella samfundet till följd av konflikter inrättar för att sörja antingen för den tillfälliga civila förvaltningen av vissa områden eller för genomförande av fredsavtal (KOM(2000) 095 - C5-0118/2000 - 2000/0042(CNS))
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)
Betänkande (A5-0076/2000) av Hatzidakis för utskottet för regionalpolitik, transport och turism om kommissionens rapport till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Transeuropeiska nät - Årsrapport 1998, enligt artikel 16 i förordning nr 2236/95 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för finansiella nät (KOM(1999) 410 - C5-0010/2000 - 2000/2004(COS))
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)
Betänkande (A5-0075/2000) av Sterckx för utskottet för regionalpolitik, transport och turism om meddelandet från Europeiska kommissionen till ministerrådet, Europaparlamentet, Regionkommittén och Ekonomiska och sociala kommittén - Den europeiska luftfartsnäringen: från inre marknad till globala utmaningar (KOM(1999) 182 - C5-0110/1999 - 1999/2113(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0096/2000) av Fourtou för utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden om kommissionens grönbok - Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden (KOM(1998) 569 - C5-0245/1999 - 1999/2179(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Röstförklaringar
Betänkande (A5-0106/2000) av Palacio Vallelersundi
Manders (ELDR), skriftlig. (NL) Med anledning av att det är angeläget och viktigt att få en adekvat rättslig ram på detta område som befinner sig i snabb utveckling har jag som ledamot av det behöriga parlamentariska utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden beslutat att inte lägga fram några ändringsförslag i den andra behandlingen. Rådets ståndpunkt tillmötesgår i stor utsträckning de ändringar som parlamentet föreslog i den första behandlingen. Även om konsumentskyddet enligt min mening är i behov av mer precisering på en del punkter bör all försening förebyggas.
Den snabba utvecklingen på området elektronisk handel kommer redan på kort sikt att kräva en utvärdering av direktivet. På det sättet kan detta då anpassas till nya förhållanden.

Varaut
. (FR) I dag har parlamentet utan ändringar antagit den gemensamma ståndpunkten om rättsliga aspekter på den elektroniska handeln. Alla erkänner intresset av tydliga bestämmelser på ett område som ständigt utvecklas och där de ekonomiska och rättsliga frågorna är av stor betydelse. Jag skall inte uppehålla mig längre vid de aspekter som i hög grad redan har utvecklats.
Jag skulle här vilja återkomma till en annan aspekt som för mig förefaller viktigare. I dag reglerar vi med all rätt de tvister som kan uppstå vid elektroniska transaktioner som är opersonliga och därmed riskfyllda ur en kommersiell synpunkt. Det är nu absolut nödvändigt för oss att reflektera över vilka sätt som kan förebygga dem. Och för att göra detta krävs det i första hand att vi bekämpar - i en värld som är i färd med att förlora sina allra heligaste rättesnören - den logik som säger att den elektroniska handeln endast är ytterligare en fas i ett regellöst samhälle och därmed oundvikligen är, vilket vi kan konstatera, till nackdel för de allra svagaste.
Här handlar det inte om att förbjuda ett förnämligt redskap för kulturen och öppenheten; det handlar om att vara lika krävande som vi med rätta är gentemot alla former av handel. Och det är här vi når fram till problemets kärna: den elektroniska handeln, och mer generellt Internet, är uttryck för ett samhälle utan legala territoriella - och i sista hand mänskliga - gränser.
Denna så värdefulla beståndsdel för friheten karikeras av dem som, frivilligt eller inte, främjar en rasering av skyddande regler: friheten existerar faktiskt inte i något samhälle om inte alla har den rättsliga förmågan att med full sakkännedom acceptera eller säga nej till det som föreslås dem, och inte bara att ge sig in i processer a posteriori. Under dessa debatter har vi fått se hur många svårigheter det innebär.
Lagen måste vara ett uttryck för en allmän politisk vision, ett samhällsprojekt. I annat fall följer lagen endast en utveckling som den varken föregriper eller kontrollerar. Internationella eller överstatliga strukturer har aldrig detta lilla extra, nämligen en kreativ anda för inspirerande idéer och kollektivt engagemang. Europeiska unionen är inget undantag.
Rekommendation (A5-0118/2000) av Carraro

Fatuzzo
Fru talman! Jag röstade för förslaget till rådets beslut att sluta avtal mellan Europeiska unionen och Schweiziska edsförbundet, inte bara för att jag anser det mycket viktigt att Schweiz - som otvivelaktigt inom en förhoppningsvis snar framtid kommer att bli medlem i Europeiska unionen - fram till dess har avtal med unionens medlemsstater, utan också och framför allt för att jag känner mig lättad när jag tänker på Schweiz. Också i dag står det i alla tidningar i Europeiska unionen att till och med nedgången för den gemensamma europeiska valutan, euron, är pensionärernas fel. Kort sagt är allt pensionärernas fel! I Schweiz däremot har man mycket högre pensioner än i våra länder med bara 10 procent av avgifterna. Därför tycker Pensionärspartiet om Schweiz.

Caudron
. (FR) Det betänkande vi diskuterar i dag rör förbindelserna mellan Schweiz och Europeiska unionen. Låt oss komma ihåg att Schweiz deltog i de förhandlingar som ledde fram till Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Men vid en folkomröstning som ägde rum 1992 uttalade sig det schweiziska folket mot detta avtal. Det fick till följd att Schweiz deltagande i EES-avtalet omöjliggjordes och att dess ansökan om ett medlemskap i Europeiska unionen, som hade lämnats in i maj 1992, drogs tillbaka.
Det behövdes därmed ett sätt att upprätthålla banden mellan Schweiz och EU. Det ledde till att bilaterala avtal ingicks. Sedan 1993 har Schweiz faktiskt anhållit om att få delta på den inre marknaden inom specifika sektorer.
Till följd av dessa förfrågningar har förhandlingar mellan Schweiz och Europeiska unionen lett fram till ett paket med sektoriella avtal. Detta "paket" består av sju avtal som rör väg- och lufttransport, fri rörlighet för personer, offentlig upphandling, forskning och utveckling, ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av överensstämmelse samt jordbruk. För att skydda sig mot att avtalen skall kunna ogiltigförklaras genom folkomröstningar efter det att förhandlingarna slutförts, har Europeiska unionen beslutat att koppla ihop avtalen genom att föra in en gemensam klausul i vart och ett av dem, om att de inte kan träda i kraft annat än samtidigt och att de inte kan tillämpas annat än i sin helhet. Detta utgör en garanti för ett minimum av sammanhang.
Förfarandet drog ut på tiden när rådet behandlade frågan. Förseningarna berodde framför allt på olika ståndpunkter i fråga om avtalet om fri rörlighet för personer. Efter påtryckningar från Europaparlamentets sida presenterade rådet i april ett enhetligt och konsoliderat lagstiftningsinstrument, för att de sju avtalen skulle godkännas av gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan. Detta förslag till beslut integrerar i ett enda rättsligt instrument de sju förslag till beslut som ursprungligen lades fram av kommissionen, med ett antal tillfogade ändringar.
Av bara farten vände sig rådet till Europaparlamentet. Och det var inte förrän då som vi kunde uttala oss och besluta om vi skulle ge vårt samtycke eller inte till detta avtalspaket. I det här fallet uppmanar föredraganden oss att göra det, och jag kommer att följa hans ståndpunkt. Det är dessutom viktigt att göra det med tanke på att en folkomröstning kommer att hållas i Schweiz den 21 maj om avtalet som rör fri rörlighet för personer. Vi måste således sända en positiv politisk signal genom att ge detta samtycke. Jag tillåter mig dock att nyansera saken något. Schweiz måste faktiskt klargöra sin ställning gentemot Europeiska unionen. Landet kan inte fortsätta att välja Europa à la carte!

Figueiredo
. (PT) Avtalsförhandlingar baserade på principen om global jämvikt mellan ömsesidiga fördelar och parallellism är av intresse för alla parter.
Överenskommelsen om fri rörlighet för personer är av särskilt intresse för Portugal eftersom mer än hundra tusen personer arbetar i Schweiz, inklusive tusentals säsongsarbetare. Schweiz har betydligt striktare normer för medborgare från tredje land, och med det här avtalets ikraftträdande kommer det schweiziska systemet gradvis att anpassas till principen om fri rörlighet för personer i enlighet med gemenskapsrätten. Klausulen där det fastställs att alla sju avtalen skall träda i kraft samtidigt och bara vara giltiga i sin helhet är därför av stor vikt.
Just nu är det särskilt allvarligt för de arbetare som betraktas som säsongsarbetare och som tvingas lämna Schweiz tre månader varje år. De här arbetstagarna kan varken byta arbete eller kanton och familjeåterförening är ingen rättighet. De arbetstagare som är där på årsbasis är också mycket begränsade eftersom man i allmänhet inte kan byta arbete, yrke eller kanton och familjeåterförening inte heller är någon rättighet.
Med de avtal som i dag har godkänts kommer nämnda problem successivt att lösas samtidigt som man hoppas att man med den blandade kommitté som förutsetts i avtalet om fri rörlighet för personer kommer att ta ett steg i rätt riktning så att man kan klara av andra frågor som har att göra med det sociala skyddet för invandrare och deras familjer. Därför röstar vi för det här förslaget.
Betänkande (A5-0105/2000) av Schierhuber

Fatuzzo
Fru talman! Pensionärspartiet röstade för Schierhubers betänkande om konventionen om Europeiska gemenskapens livsmedelsbistånd i världen. Vi är alla överens om detta initiativ. Jag är särskilt för, men jag skulle vilja understryka vikten av att undvika att dessa produkter till följd av handelskvoterna för jordbruksprodukter - till exempel mjölkkvoter, sädeskvoter och kvoter för andra livsmedel - kastas bort i Europeiska unionen. I stället för att krossas under en byråkratisk ångvält som blir till en citruskross, en druvkross och så vidare borde de tas om hand och överlämnas till de länder i världen som har behov av livsmedelsbistånd. Behovet finns, och det finns alltid.
Betänkande (A5-0111/2000) av Laschet

Cauquil
Fru talman! Den främsta strävan i detta betänkande är att ge ett sken av en rättslig grund och en pseudo-demokratisk garanti när det gäller den aktuella situationen i Kosovo. Parlamentet inbjuds att befästa den situation som faktiskt skapades av det militära angreppet på Serbien och Kosovo för ett år sedan.
Eftersom vi då uttryckte vårt motstånd till såväl Milosevics etniska rensning som till västmakternas bombningar, vägrar vi att på något som helst sätt stödja den situation som uppstod efter bombangreppen. Vad gäller de finansiella aspekterna vill vi åter hävda att det är de makter som bär ansvaret för bombningarna som skall finansiera gottgörelsen för de skador som kriget och dess konsekvenser har orsakat, såväl i Kosovo som i Serbien, och även i grannländerna, genom att ta de summor som krävs från deras egna militära budgetar.

Kuntz
. (FR) Det förslag till förordning som vi behandlar i dag syftar till att föreskriva en lämplig rättslig grund som gör det möjligt för Europeiska unionen att finansiera vissa organ som det internationella samfundet inrättar till följd av konflikter. Dessa organ skall ha i uppdrag att genomföra fredsavtal - vilket t.ex. är fallet i Bosnien-Hercegovina - eller att sörja för en civil tillfällig förvaltning i vissa regioner - vilket är fallet i dagens Kosovo.
Textens syfte är också att garantera att dessa finansieringar blir öppna för insyn och att de skall genomföras i form av bidrag, men också att det skall bli möjligt att utvidga den här typen av åtgärder till andra organ i framtiden. Med stöd av denna text kommer Europeiska kommissionen slutligen att fatta beslut om finansiering, och sedan, å unionens vägnar, ingå finansiella konventioner med dessa olika organ.
Bakom argumenteringen - vilken beskriver denna förordning som en ofrånkomlig nödvändighet till följd av politiska beslut fattade för längesedan - handlar det varken mer eller mindre än om en avsiktlig vilja att stärka överföringen av makt till gemenskapen.
Vi får inte missta oss! Denna förordning, som är ett svar på en begäran från rådet, består i att den första pelaren - dvs. gemenskapens vittomfattande politikområden som förvaltas av kommissionen - skall omfatta finansieringen av gemensamma åtgärder fastställda inom ramen för GUSP, som hittills har finansierats med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens budget.
Ännu en gång bevittnar vi beskedligt en betydande förstärkning av makten i det organ som framför allt är det mest integrerande och mest federalistiska, dvs. Europeiska kommissionen, med motivet - som rådet inte vill vidkännas - att det är lämpligt att bevara vissa förvaltningar och att frigöra medel för andra åtgärder.
Om Europeiska kommissionen beslutar sig för att ge sitt stöd till nya organ som kan komma att inrättas av världssamfundet, måste vi komma ihåg att finansieringen av dem skall garanteras av den första pelarens budget, samtidigt som man inte föreskriver ett samråd med Europaparlamentet.
Ur en strikt finansiell synvinkel slutligen skapar förslaget till förordning ett ännu större tryck på rubrik 4 i budgetplanen - externa åtgärder - som redan nu utnyttjas i stor utsträckning för återuppbyggnaden i Balkans västra länder, och om förslaget genomförs redan i år kommer det att krävas en ändrings- och tilläggsbudget.
Av alla dess skäl kan den franska delegationen i UEN-gruppen inte ansluta sig till betänkandet av Laschet.
Betänkande (A5-0076/2000) av Hatzidakis

Fatuzzo
Fru talman! Pensionärspartiet, i egenskap av medlem av Europeiska folkpartiet, och jag personligen som dess företrädare röstade för Hatzidakis betänkande om Europeiska unionens finansiella stöd till transeuropeiska nät, främst eftersom kommunikationerna inom vår union är den viktigaste frågan när det gäller att bygga Europa, och den viktigaste frågan i vilken subsidiaritetsprincipen tar sig konkret uttryck. Det finns ingenting som visar att Europa finns till som en inte bara geografisk utan också politisk enhet lika mycket som byggandet av förbindelsenät inom Europa. Jag hoppas att man fortsätter i denna riktning och skapar nationella infrastrukturer där man tar hänsyn till de europeiska projekten.
Betänkande (A5-0075/2000) av Sterckx

Lienemann
Fru talman, kära kolleger! Jag har röstat emot betänkandet av Sterckx, eftersom jag anser att det innebär allvarliga hot för luftfartsnäringens framtid. För det första analyseras inte avregleringen av flygtrafiken på ett exakt sätt. Man utelämnar de enorma konsekvenserna för miljön. Man utelämnar de enorma konsekvenserna vad gäller trafikstockningar i luften, vilket hänger samman med att det genomsnittliga antalet passagerare per flyg har minskat avsevärt till följd av konkurrensen. Man glömmer att nämna, eller nämner bara i förbigående, den enorma sociala tillbakagång som har konstaterats inom dessa verksamhetsområden, och man talar inte heller om de negativa effekterna för den fysiska planeringen, eftersom det i dag är dyrare att bege sig till ett avlägset hörn av Europa då kostnaderna har minskat för redan väl betjänade områden.
Resultatet av denna avreglering är således negativt. Och värre ändå: i Sterckxbetänkandet föreslås en ny etapp, då man inte bara tänker sig ett gemensamt europeiskt luftrum - ett förslag som förtjänar att studeras - utan också att det nödvändigtvis skall förknippas med en privatisering av luftfartskontrollen. Inte ens Förenta staterna har privatiserat sin luftfartsmyndighet. Den lyder under den federala staten Förenta staternas federala behörighet. Inte ens liberalismens land har gjort ett sådant val.
Man kan inte ha observerat den försämrade säkerheten på de brittiska transporterna och de upprepade olyckor som hänger samman med privatiseringen av detta transportsätt, eftersom man inte inser att när det gäller säkerhet finns det ingenting som är bättre än den offentliga tjänstesektorn. Det val som görs i detta betänkande är ett helt annat; det är motsatsen, det är en total antites.
Jag anser att dagens Europa skulle behöva mer av folkens förtroende, och att en ny avregleringsetapp går emot folkens förväntningar, något som de regelbundet ger uttryck för. Man kan sedan inte förvånas över att liberalismen går tillbaka.

Fatuzzo
Fru talman! Som företrädare för Pensionärspartiet, som ingår i Europeiska folkpartiets grupp, röstade jag för Sterckx betänkande om bestämmelser för den europeiska flygindustrin. Det jag särskilt uppskattar med denna åtgärd är att de nationella regeringarna skall ge en fullmakt till Europeiska unionens organ, till incitament för teknisk forskning. Jag skulle dessutom vilja använda dessa få dyrbara sekunder jag har till mitt förfogande för att påminna om hur lämpligt det vore att man i dessa åtgärder som reglerar transporterna, särskilt flygtransporterna i Europa, tänkte på ungdomar och äldre som tycker om att resa. Det vore bra om de kunde få rabatter när de reser med flygbolagen - inte vid högtrafiktid, inte på högtrafikdagar - vilket skulle gynna det kulturella utbytet mellan ungdomar från olika länder i Europeiska unionen och mellan äldre från olika länder i Europeiska unionen.

Miranda
. (PT) Vi kan inte annat än instämma med det som sägs i det betänkande som vi just nu granskar om att den stigande konkurrensen har inverkat negativt på de sociala villkoren och på säkerheten samtidigt som rutterna har blivit fler, vilket förorsakar trängsel i luftrummet. Vi stöder även det som sägs om att passagerartrafiken som offentlig service är viktig för yttre randområden och öregioner samt att flygtransporten säkerhetsmässigt måste förbättras.
Vi är av avvikande mening när det gäller en fortsatt inriktning på en fördjupad och omfattande avreglering av sektorn, liksom på en överföring av suveränitet i luftrummet, vilket i ljuset av den gjorda analysen blir motsägelsefullt.
Detta är några skäl till varför vi inte kan rösta för betänkandet.
Betänkande (A5-0096/2000) av Fourtou

Manders
. (NL) Skydd av immateriell äganderätt är någonting viktigt, och jag välkomnar därför Fourtous betänkande.
Jag anser dock att ett verkligt effektivt skydd för immateriell äganderätt inte kan existera om konsumenten ostraffat kan köpa varumärkesförfalskade produkter. Den efterfrågan som härigenom uppstår från konsumenthåll kommer bara att stimulera tillverkningen av varumärkesförfalskade produkter.
Att införa lagstiftning är meningsfullt endast om denna lagstiftning är genomförbar och har en faktisk verkan.
Med detta mål för ögonen har jag föreslagit ett ändringsförslag som föreskriver att innehav av varumärkesförfalskade och pirattillverkade produkter - på vissa villkor - skall vara straffbart för konsumenten. Denna lag skall ha en preventiv effekt, eftersom detta kommer att leda till en direkt minskning av efterfrågan på varumärkesförfalskade produkter. Efter utförligt samråd har ändringsförslag 8 lagts fram för ELDR:s, PPE:s och De grönas räkning.
I detta sammanhang är det möjligt att göra en tydlig jämförelse med häleri i straffrätten. Det är inte bara förbjudet att stjäla föremål; även konsumenten som anskaffar en stulen vara hålls ansvarig. Jag anser att detta är riktigt. En sådan bestämmelse ger den önskade preventiva effekten utan risk för att en extra kontrollapparat måste inrättas för att denna lagstiftning skall fungera.

Mathieu
. (FR) Jag har stött Fourtous förslag till betänkande om kommissionens grönbok om att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning, eftersom vi befinner oss i en förberedande fas och eftersom jag anser att föredraganden väl åskådliggör de allvarliga faror som varumärkesförfalskningen och pirattillverkningen utsätter oss för.
Bortsett från redan i sig viktiga ekonomiska frågor och den organiserade brottslighetens aktiviteter, utsätts konsumenterna för allvarliga risker vad gäller säkerhet och hälsa. Jag delar också betänkandets betoning av upplysnings- och informationsåtgärder riktade till allmänheten samt vädjan om en förstärkning av brottsförebyggande åtgärder med hänsyn till att fenomenen varumärkesförfalskning och pirattillverkning blir alltmer utbredda.
Däremot är jag mer betänksam när det gäller den eftersträvansvärda graden av harmonisering, i synnerhet på det straffrättsliga området. Jag skulle därför inte vilja att de nationella parlamenten tillfrågas genom en varning med det underförstådda budskapet att nationen måste frånhändas sitt lagstiftningsansvar i civil- och straffrättsliga frågor, om vi skall kunna komma ur denna knipa.
Detta resonemang, som det finns ett frö till i grönboken, skulle dock vara något kortsiktigt, men jag tvivlar inte på att ett samarbete mellan behöriga myndigheter och ett utbyte av erfarenheter mycket snart kan ge tillfredsställande resultat, utan att vi skall behöva göra ett sådant misstag.
Vi måste böja oss för fakta - vi förfogar redan över prövade metoder på ett nationellt plan. Det finns anledning att samordna dem på ett bättre sätt och inte utesluta dem i kraft av en enhetlighet som skulle vara kontraproduktiv.
Till sist vill jag välkomna föredragandens uppmaning till EU:s och nationernas myndigheter att övervaka användningen av deras egna skyddade produkter, såsom förvaltningarnas dataprogram. Jag skulle till och med kunna gå längre och jag anser, som vår kollega Yves Butel sade, att det inte endast krävs en uppförandekod på det här området, utan också en rigorös respekt för bestämmelserna.

Ries
. (FR) Dataprogram, audiovisuella produkter, leksaker, parfymer, läkemedel, klockor, bilar: allt, man kopierar allt.
De skador som drabbar lyxindustrin är bara toppen på ett isberg, och säkerligen också de som innebär minst faror. De negativa effekterna för ekonomin är mycket mer betydande. I juni 1992 anordnade Unesco en konferens i Paris, där man uppskattade de olagliga vinsterna av varumärkesförfalskning till ungefär 3 000 miljarder belgiska franc per år. Enligt Internationella handelskammaren motsvarar kostnaderna för varumärkesförfalskningen mellan fem och sju procent av världshandeln. Försäljningen av illegala CD-skivor skall ha ökat med nära 20 procent under 1996 och står för 14 procent av världsmarknaden. Inom programvarusektorn skall pirattillverkningens andel uppgå till 46 procent på internationell nivå. Antalet förlorade arbetstillfällen under de senaste tio åren uppskattas till 100 000 för Europeiska unionen.
Dessa siffror är utan tvivel i hög grad underskattade, och nätets imperialism kommer att få dem att explodera ytterligare.
Pågående undersökningar visar tillräckligt väl att pirattillverkningen och varumärkesförfalskningen är nära förknippade med andra former av organiserad brottslighet liksom handeln med droger och vapen samt penningtvätt. Det innebär att det står stora saker på spel för den inre säkerheten i våra medlemsstater.
Liksom föredraganden med kraft framhåller, tror jag att en balanserad politik i frågan bör kombinera förebyggande verksamhet och brottsbekämpning.
En förebyggande verksamhet kräver en bättre information till allmänheten, inte bara om de skador som våra företag drabbas av, men också om de risker som människor löper när de köper produkter av medioker kvalitet, som i vissa fall kan vara farliga för deras hälsa och säkerhet. Jag tänker t.ex. på läkemedelsprodukter och reservdelar till bilar.
Jag sällar mig inte till ståndpunkten i ändringsförslag 8, eftersom jag tror att en konfiskation av en kopierad vara, även om det bara handlar om en CD-skiva, kan statuera exempel och ha ett verkligt pedagogiskt värde, i synnerhet för de unga: de måste lära sig att en piratkopierad produkt sårar den artist som de tycker om.
Vad gäller brottsbekämpning måste vi få medlemsstaterna att föra en mer viljestark politik för att snabbt och effektivt vidta rättsliga åtgärder mot dem som överträder lagen. För mig förefaller det också klokt om ordningsmakten får en avpassad utbildning för att bättre kunna spåra förfalskade varor. Skärpta straff skulle också kunna verka avskräckande.
Varumärkesförfalskning och pirattillverkning utgör ett hot mot en väl fungerande inre marknad. Dessa fenomen äventyrar vissa av våra företags fortlevnad, i synnerhet små och medelstora företag som gör investeringar i forskning. De medför en snedvriden konkurrens. De underminerar grunderna för en sund ekonomi. Men framför allt vilseleder de också konsumenten, ibland till förfång för dennes säkerhet och hälsa. Konsumenten måste skyddas, det är en självklarhet. Det är i den andan jag stöder betänkandet av Fourtou.

Varaut
. (FR) Betänkandet av Fourtou har gett oss ett tillfälle att på förhand diskutera vilka åtgärder som bör vidtas för att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning.
I betänkandet kritiseras med all rätt de ödesdigra konsekvenser som dessa metoder medför för våra länders ekonomi, såväl som riskerna för dem som köper produkter av sämre kvalitet. Parlamentet har därför antagit vissa av slutsatserna från utskottet för industrifrågor, framför allt när det gäller bekämpningens viktigaste element och om hur betydelsefullt det är att avlägsna vissa skillnader i systemen för skydd av immateriell äganderätt för att man skall komma till rätta med problemet.
Enligt vår mening var det klokt att med hjälp av ändringsförslag godta andra slutsatser, som utskottet för industrifrågor inte hade godkänt, särskilt vad gäller kravet på ett snabbt och effektivt civilrättsligt skydd av immaterialrätten samt nödvändigheten av en effektiv, anpassad och realistisk patentlagstiftning. När det gäller definitionerna av tillämpningsområdet hade det på samma sätt varit bra att utöver dessa aktiviteters avsiktliga och brottsliga aspekter lägga till de kommersiella syften som är drivkraften bakom dessa aktiviteter. Glömmer man strävan efter lättförtjänta och olagliga vinster som hör hemma i den här typen av verksamheter, tar man bort en av de centrala dimensionerna, nämligen den som gör dessa verksamheter till en aspekt av den organiserade brottsligheten. Däremot gläder jag mig åt att plenarkammaren har antagit vårt ändringsförslag som syftar till att ge en lämplig definition på innovationer och förbättring av innovationer. Den nära kopplingen mellan dessa två områden gör det ofta möjligt att presentera saker som innovationer, när de i själva verket bara är ytliga förändringar med ändamålet att dölja rena förfalskningar.
För de drabbade, både i ett föregående och ett efterföljande led, står det oerhört mycket på spel när det gäller pirattillverkning och varumärkesförfalskning, men också för dem som tjänar på det. Den organiserade brottsligheten, som dessa fenomen ofta gränsar till, fordrar att vi med stor noggrannhet definierar de rättsliga instrument som vi vill skapa för att bekämpa den. Lagarnas effektivitet - särskilt på gemenskapsområdet - är beroende av noggrannhet och kapacitet att verkligen bemöta konkreta problem.

Talmannen
Härmed förklarar jag omröstningarna avslutade.

Avbrytande av sessionen
Talmannen
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 11.45.)

