Dopady hospodářské krize na světový obchod (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o otázce k ústnímu zodpovězení, kterou Komisi pokládá Vital Moreira jménem Výboru pro mezinárodní obchod ve věci dopadů hospodářské krize na světový obchod - B7-0005/2010).
Vital Moreira
autor. - Paní předsedající, hodlám položit tuto otázku jménem svého výboru, kterým je Výbor pro mezinárodní obchod, a jako předseda tohoto výboru.
Dopady krize na světový obchod naznačují možný desetiprocentní pokles v roce 2009. To představuje největší propad způsobený propadem globální poptávky od druhé světové války. Udržet mezinárodní obchod v chodu je pro EU i další země orientované na vývoz rozhodující. Navzdory závazkům, které učinila skupina G20, opatření omezující a narušující obchod v reakci na krizi vzrostla jak v G20, tak i globálně.
První podotázka zní: Jaké kroky Komise podnikla, aby se vypořádala s takovými opatřeními, a naopak, podnikly třetí země nějaké kroky proti některým jiným opatřením EU, aby podpořily hospodářský růst?
Druhá podotázka: Objevují se známky toho, že některé z nově se rozvíjejících zemí, které byly krizí méně postiženy, se stávají hnací silou růstu mezinárodního obchodu. V tomto případě musí průmysl EU přeorientovat své exportní trhy a možná budoucnost svých produktů. Jakou strategii hodlá Komise zaujmout, aby umožnila průmyslu EU stát se konkurenceschopnějším?
Třetí podotázka: celosvětová krize a následný pokles světového obchodu mají četné dopady na rozvojové země, kde je koncentrace nezaměstnanosti největší. Jaká nápravná opatření hodlá Komise přijmout, konkrétně v oblasti svých obchodních vztahů, ve prospěch nejchudších zemí světa?
Čtvrtý bod: Zatímco na jedné straně nadměrné utrácení a zadluženost vedou v některých členských státech, a také ve Spojených státech amerických, k velkým obchodním deficitům, na straně druhé velké ekonomiky určitých nově se rozvíjejících zemí založené na exportu vykazují obchodní přebytky. Tyto obchodní deficity přispěly k výkyvům v globální rovnováze, které jsou příčinou celosvětové hospodářské krize. Jakou strategii hodlá Komise zaujmout v rámci své obchodní politiky, aby zmírnila tyto globální nerovnováhy?
Pátý a poslední bod: Sociální dopad ekonomické krize a následný pokles světového obchodu budou trvat déle než hospodářské oživení. Například známky hospodářského oživení vidíme už nyní, ale úroveň nezaměstnanosti zůstává velmi vysoká. Kdy zamýšlí Komise provést posouzení dopadů krize na zaměstnanost v Evropě a v rozvojových zemích? Jakou strategii hodlá zaujmout, aby do mezinárodních pravidel WTO začlenila sociální a environmentální rozměr obchodu?
Těchto pět bodů by tedy Výbor pro mezinárodní obchod rád adresoval novému komisaři pro obchod, panu De Guchtovi, kterého tu vítám u první veřejné výměny názorů s Parlamentem a obzvláště se členy výboru INTA. Předem děkuji za odpovědi, které, jak jsem si jist, budete schopen dát na otázky, které Vám pokládáme.
Karel De Gucht
člen Komise. - Paní předsedající, byla položena řada širokých otázek, které by si ve skutečnosti zasloužily mnohem více času, než mám k dispozici.
Ve své první odpovědi bych se rád zaměřil na přispění obchodní politiky k hospodářskému oživení. Nejprve co se týče dopadu krize na obchod. Mělo by nás uklidnit, že pokles světového obchodu činí pouze 10 %. To není výsledkem náhody, ale silné politické vůle, která se projevila na různých summitech G20. Je to také výsledkem systematického sledování opatření na omezení obchodu ze strany WTO, OECD a Komise.
Celkem vzato, pouze několik zemí se rozhodlo pro obchodní protekcionismus. Mezinárodní společenství se tak vyhnulo sestupné spirále protekcionismu, které jsme byli svědky v době velké hospodářské krize. Aby tomu tak bylo i nadále, je důležité zůstat velmi ostražitými. Budou-li někde zjištěna protekcionistická opatření nebo opatření na omezení obchodu, podnikneme proti nim kroky pomocí veškerých dostupných obchodních nástrojů, jako je například naše strategie přístupu na trh nebo dokonce mechanismus pro urovnávání sporů ve WTO.
Pro hospodářské oživení EU budou rozhodující vnější zdroje růstu. Jsem tedy s vámi zajedno v tom, že evropský průmysl by se měl zaměřit na nově vznikající a rychle rostoucí trhy.
K dosažení tohoto cíle jim můžeme pomoci svou obchodní politikou tak, že budeme tyto trhy dále otvírat a odstraňovat různé překážky pro obchod a investice.
Toho dosáhneme prostřednictvím dohod o volném obchodu, o kterých v současnosti jednáme, a prohlubováním obchodní a hospodářské spolupráce s hlavními obchodními partnery, jakými jsou například Spojené státy a Čína, kde Transatlantická hospodářská rada a dialog na vysoké úrovni již položily solidní základy. Jako komisař pro obchod to považuji za svou prioritu.
V následujících týdnech sestaví Komise nový společný program EU pro udržitelný růst a oživení prostřednictvím strategie EU 2020. Tato strategie bude mít účinný vnější rozměr, kde bude hrát obchodní politika klíčovou roli.
V tomto globalizovaném světě by měla být strategie EU 2020 vodítkem, které směřuje k otevřenosti a konstruktivní mezinárodní hospodářské angažovanosti. Bude také ústředním tématem sdělení o budoucích prioritách obchodní politiky, které hodlám předložit ještě v tomto roce.
Ale obchodní politika nespočívá jen v konkurenceschopnosti a růstu. Je to také šíření našich hodnot po celém světě a tato politika musí i patřičně integrovat rozvojový rozměr obchodu.
Podpora výrazného přispění k rozvojovým cílům je důležitou součástí obchodní politiky EU již nyní. Současná mnohostranná jednání jsou kolem jednání o rozvoji. Vedeme dvoustranná jednání a jednání na regionální úrovni s rozvojovými zeměmi a poskytujeme těmto zemím autonomní preference. Pomáháme jim přispívat ke světové ekonomice a také ji využívat pro zvýšení jejich životní úrovně způsobem, který přinese jak větší politickou stabilitu, tak sociální pokrok.
Pokud jde o sociální otázky, souhlasím s tím, že obchod musí napomáhat těm lidem v naší společnosti, kteří ekonomickou krizí utrpěli nejvíce, obzvláště těm, kteří přišli o pracovní místa. V tomto ohledu si myslím, že bude nutné obchodovat - a více obchodovat - abychom náš systém sociální ochrany v Evropě zachovali.
Náš evropský model společnosti, kombinace volného hospodářství a vysoké úrovně sociální ochrany, musí být udržitelným způsobem zachován, a to zahrnuje i růst.
Abych to shrnul, nadcházející strategie Komise EU 2020 bude podporovat plné ozdravení z krize a současně bude urychlovat přechod k promyšlenějšímu a ekologičtějšímu hospodářství. Otevřená obchodní politika bude důležitým prvkem, který jednak přispěje k oživení evropského hospodářství, jednak bude vodítkem pro prosazování našich zásad navenek: zásad otevřenosti, sociální a environmentální ochrany a udržitelnosti a také konstruktivní spolupráce na světové scéně.
Uplatňování správné strategie s sebou přirozeně ponese i úzkou spolupráci s Parlamentem, Radou a dalšími subjekty. A já se na vaši spolupráci při budování společné agendy těším.
Christofer Fjellner
Paní předsedající, také já bych rád začal přivítáním pana komisaře. Je nám potěšením, že se tu s vámi setkáváme. Vkládáme do vás velká očekávání a velké naděje. Máte před sebou důležitý úkol.
Asi před rokem jsem byl velmi znepokojen. Když se světový obchod zhroutil a my jsme očekávali, že se bude vyvíjet způsobem, jaký jsme od druhé světové války nepoznali, byla situace opravdu velmi vážná. Světová banka oznámila, že 17 zemí ze skupiny G20 zavedlo celkem 47 nových obchodních překážek a tarifů. Rusko zavedlo tarify na automobily, Čína omezila dovoz potravin, Indie zakázala dovoz hraček a Argentina zavedla dovozní licence na textilní a kožené zboží. Bylo to téměř jako závody v zavádění protekcionistických opatření - model z 30. let minulého století naháněl obavy.
Avšak k žádné obchodní válce nedošlo. Domnívám se, že je důležité se zastavit a zhodnotit, proč tomu tak bylo. Myslím, že hlavním důvodem byla WTO, světový orgán pro regulaci obchodu, který nutí jednotlivé země, aby dodržovaly pravidla, a nikoli aby se uchylovaly k protekcionismu a populismu. Řekl bych, že je příliš brzy na to, abychom mohli prohlásit, že krize je za námi. Krize ještě nepominula. Všichni víme, že nezaměstnanost je nejvyšší v poslední fázi hospodářského cyklu - a právě nezaměstnanost vede k protekcionismu a populismu. Rozhlédneme-li se v této chvíli kolem sebe, uvidíme, že mnohé země ještě krizi nepřekonaly; možná dokonce mají to nejhorší ještě před sebou. Jsem tedy poněkud znepokojen, když poslouchám některé členy Rady ministrů, kteří příliš nemluví o nových trzích a volném obchodu, ale spíše kritizují globalizaci a hovoří o ochraně evropských společností a pracovních míst v Evropě. To ještě nemusí nutně znamenat protekcionismus, ale občas jsou mu hodně blízko. Tak jako tak, je to projev merkantilismu, který pokládám za škodlivý.
Měli bychom raději spolupracovat a přemýšlet, jak učinit Evropu konkurenceschopnější tím, že ji více otevřeme. To by znamenalo promyšlené jednání a vedení z naší strany. Musíme hledat způsob, jak zajistit, aby bylo obchodních překážek méně, a nikoli více - obzvláště když dojde na rozhodování ohledně Koreje a povinného označení původu a když sílí požadavky na daně ze změny klimatu. I toto musíme mít tady v Parlamentu na zřeteli.
Kader Arif
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, Evropa v současnosti zažívá nebývalou krizi, která představuje vedle krize hospodářské a finanční především krizi systému.
Ještě než se začnu zabývat dopady hospodářské krize na světový obchod, což je tématem naší rozpravy, rád bych objasnil jedno: obchod není obětí krize, je i jedním z faktorů, které se na ní podílejí.
Teď opravdu zažíváme období obrovské globální nerovnováhy, vyvolávané na jedné straně enormními obchodními deficity některých zemí za cenu narůstající vnitřní zadluženosti a na straně druhé obchodními přebytky, jež jsou způsobeny objemy vývozu určitých, zejména nově se rozvíjejících zemí, jejichž domácí spotřeba neroste stejným tempem.
Navíc dosud uplatňovaná politika liberalizace obchodu tuto nerovnováhu pouze prohloubila, čímž oslabila zejména nejchudší země této planety. Tyto země, které byly podněcovány k tomu, aby se specializovaly na vývoz monokultur, se nyní ocitly zcela bez prostředků v důsledku extrémních výkyvů cen surovin, jejichž nestálost se v důsledku mezinárodní spekulace ještě zvýšila.
Je to podivný svět, když si za první rozvojový cíl tisíciletí klade vymýcení chudoby a hladu, ale současně spekuluje na nárůst cen pšenice.
Nicméně titíž lidé, kteří v 90. letech minulého století hájili liberalizaci a deregulaci za každou cenu, se nyní také sami nacházejí v obtížné situaci. Neustále rostoucí počet nezaměstnaných, stagnující, někdy dokonce záporný hospodářský růst a šířící se sociální krize jsou faktory, které znamenají, že si už nemůžeme dovolit nechat ve jménu tohoto kultu zanikat pracovní místa. Jak v době krize zaměstnancům, kteří přicházejí o místa, vysvětlíme, že hlavní je udržet deregulovaný obchod i za cenu nenadálých a někdy tragických přesunů?
Krize, kterou procházíme, je tedy rozhodně systémovou krizí, na kterou musíme odpovědět novým modelem rozvoje. Vize, kterou Komise rozvinula ve své současné strategii Globální Evropa, je v podstatě založena na přístupu na trh a liberalizaci všech odvětví.
Pane Komisaři, domnívám se, že tuto strategii, která je na špatné cestě a občas vedla k nezdaru, musíme předefinovat. Tlakem na rozvojové země, aby se otevřely ještě více, vývoz našeho průmyslu neoživíme. To by jen zhoršilo situaci v zemích, kde žije 70 % z 59 milionů lidí na světě, kteří v roce 2009 přišli o práci.
Je naopak nutné uvažovat o nové strategii, která by nalezla správnou rovnováhu mezi otevřeností, ochranou a podporou. Rád bych se k těmto myšlenkám vrátil. My nemůžeme ignorovat takový vývoj, který vede Spojené státy k dalšímu využívání nástroje na ochranu jejich obchodu nebo Čínu, aby se soudila s WTO ohledně evropských antidumpingových opatření.
Jistě, stojíme-li před nekalými praktikami, je jasné, že ochrana je nutná, ale její princip musí být uznáván a chráněn v mezinárodním měřítku a případná falešná obvinění z protekcionismu musejí být jednou provždy zamítnuta.
Navíc den ode dne se stává zřetelnější potřeba podpořit obchodních politiky a tato podpora závisí zejména na tom, zda politiky uskutečňované Unií, jsou skutečně konzistentní. Konzistentnost politik není věcí intelektuální debaty, ale absolutní nutností, pokud chceme nový model rozvoje nově definovat.
Metin Kazak
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, finanční krize měla na obchod v členských státech Evropské unie skutečně ničivý dopad. Například v zemích jako je Bulharsko poklesl vývoz za prvních 11 měsíců loňského roku o celých 24 % ve srovnání s rokem předchozím a dovoz o 35 %. Nejvíce postiženými oblastmi jsou nemovitosti a cestovní ruch. To má nesmírně silný dopad na zaměstnanost. Je třeba brát v úvahu prudký vzestup zadluženosti mezi podniky, neplacení státních a místních organizací veřejných zakázek atd.
Výše uvedené problémy jsou typické i pro jiné země. Potřebují celkové řešení na úrovni EU, což vyžaduje také úzkou spolupráci mezi jednotlivými ředitelstvími Evropské komise. Komisař De Gucht vyzdvihuje nutnost poskytnout evropským společnostem podporu v rozšiřování oblastí jejich činnosti a příležitostí, nutnost využívat jasných preventivních obchodních nástrojů, úspěšného ukončení jednání z Dohá, využití nových nástrojů pro přímé zahraniční investice a jejich ochranu i pro novou investiční politiku na pozadí finanční krize.
Dosažení těchto cílů spolu s úspěšným podpisem dohod o hospodářské spolupráci se zeměmi Afriky, Karibské oblasti a oblasti Tichého oceánu je také úzce spjato se zotavením z finanční krize.
Avšak řada otázek, z nichž některé už byly zmíněny, zůstává na pořadu jednání. Využíváme účelně prostředků EU v boji proti vysoké úrovni nezaměstnanosti? Co může udělat Evropská unie tváří v tvář současnému deficitu, devalvaci měny a vysoké inflaci, které mají na obchod přímý dopad? Jaké nástroje obchodní politiky má Evropská unie k dispozici, aby se vypořádala s finanční krizí a jejími následky? Jaká opatření je třeba učinit, abychom zabránili opakování krize v takovém rozsahu a aby se obchod nadále rozvíjel? Jakou strategii máme proti zemím jako je Indie a Čína, které vyhrožují změnou celého finančního systému? Při hledání těchto odpovědí se spoléhám výhradně na strategii EU 2020.
Yannick Jadot
Paní předsedající, pane komisaři, děkuji Vám, že jste přelud protekcionismu souvisejícím s krizí dali do patřičného kontextu. Myslím, že v kontextu rozpravy je od vás moudré, když poukazujete na to, že světová válka spojená s oživením protekcionismu není na spadnutí.
Nyní bych chtěl tuto otázku převrátit. Pro mě není jádrem tohoto problému otázka, jaký dopad má hospodářská krize na obchod, ale otázka daleko zásadnější, a to, jaký dopad má obchod, a zejména obchodní politiky prováděné v posledních 20 letech, na krizi, kterou procházíme dnes.
Potravinová krize, kterou jsme zažili před dvěma a půl lety, se do jisté míry objevila před finanční krizí, a ta byla ve skutečnosti krizí světových zemědělských trhů. Stejně tak se nám neustále říká, že liberalizace obchodu s Čínou je pro nás dobrá. Domnívám se, že pokud v určitém okamžiku nevyřešíme záležitosti sociální, peněžní, daňové a samozřejmě záležitosti životního prostředí, nebude mít Čína nad Evropou jen komparativní výhodu, bude nad ní mít výhodu absolutní.
Z toho vyplývá, že ve všech vnitrostátních diskusích - a vy jako klíčová postava belgické scény to budete vědět - teď všechny politické strany zjišťují, že je v globalizovaném světě nemožné se vypořádat se sociálním dumpingem, environmentálním dumpingem , peněžním dumpingem a daňovým dumpingem.
Podobně můžeme pohlížet na skutečnost, že strategie, kterou jsme po pádu Berlínské zdi všichni v Evropě očekávali, a sice "sociální demokracie nastane prostřednictvím obchodu", nefunguje, jak vidíme na příkladu Číny.
Pane komisaři, citoval jste Lisabonskou strategii, inovaci, ekologické hospodářství a víte, že tato evropská strategie je nezdarem. Skutečně, pokud neupřednostníme Lisabonskou strategii před strategií Globální Evropa, budeme se možná divit, jaká průmyslová odvětví bude ještě Evropa mít. Kde je definice průmyslových možností, zemědělských možností, ekonomických možností a samozřejmě sociálních a ekologických možností, ze kterých si vybíráme po celé Evropě, abychom se dověděli, jak funguje obchod se zbytkem světa? Dokud tyto možnosti nebudeme definovat, budeme uskutečňovat strategii nezdaru.
Mám ještě jednu konkrétnější otázku: 4. února 2010 se konala schůzka Výboru pro obchod finančními službami WTO, speciálně zaměřená na výzvy, které představuje finanční krize a liberalizace finančních služeb. Můžete nám říci, co bylo výsledkem schůzky a jaký máte názor na tuto záležitost, pokud jste měl možnost ji sledovat?
Jacek Włosowicz
Paní předsedající, v současné světové ekonomice umožňuje většina hranic efektivnější pohyb lidí, kapitálu i služeb. Účelem toho je samozřejmě dosažení lepší životní úrovně. To je všechno velmi pěkné, pokud většina zemí dosahuje kladné obchodní bilance a růstu HDP. Problémy nastanou, když hospodářství zpomalí, tržní indexy prudce klesnou a začnou potíže s nezaměstnaností. Otevření hranic přineslo kromě lepší životní úrovně i závislost různých ekonomik na sobě navzájem. To je druhá strana mince. Lze to jasně vidět za současné situace. Například zpomalování německého hospodářství má negativní dopad na polské hospodářství a je tomu tak proto, že Německo je jedním z hlavních vývozních partnerů Polska. Polský HDP naštěstí vykazuje pozitivní růst, což je v Evropě výjimkou, ale je znepokojivé, že míra nezaměstnanosti již několik měsíců stoupá. Tento příklad velmi jasně ukazuje, že vlády by se neměly zamýšlet jen nad tím, jak řešit ekonomické problémy výhradně ve svých zemích, ale měly by také dospět k dohodě o tom, jak mohou společně vyvinout obranné mechanismy, aby byly v budoucnu před podobnými situacemi chráněny.
Myslím, že současná krize bude pro nás všechny zkouškou. Zde mám na mysli zejména země patřící k Evropské unii. Nemůžeme připustit, aby nastala situace, kdy se některé země snaží používání státního intervencionismu utajit, zatímco jiným je ve jménu volné soutěže v poskytování státní pomoci bráněno. Samozřejmě si uvědomuji, že jednotlivé vlády mohou být v jistém smyslu rukojmími svých voličů, ale chceme-li budovat Evropské společenství pro dobro všech, musíme stanovit jasná pravidla a musíme je dodržovat. Musíme také využívat svých předností - vyspělých technologií a lidského kapitálu. Jedině takto bude další posilování spolupráce mezi našimi zeměmi účinné a my, jako občané Evropské unie, budeme moci přemýšlet o budoucnosti v lepší perspektivě a doufat, že naše (...).
(Předsedající řečníka přerušila)
Joe Higgins
jménem skupiny GUE/NGL. - Paní předsedající, světový kapitalismus zažívá své nejhorší období od dob velké hospodářské krize. Tím, kdo za ni draze platí a nese její následky, je jako tehdy dělnická třída a chudí, ať už v Evropě nebo v nejchudších zemích světa.
Analytici Světové banky předpovídají, že jen v roce 2010 bude vinou krize do krajní chudoby uvrženo dalších 64 milionů lidí, a že v roce 2009 zemřelo na podvýživu kvůli krizi již 30 000 až 50 000 dětí v Africe. Krize má na světový obchod ničivý dopad, ale například očekávání loňského finančního summitu OSN, že ukončení kola obchodních jednání z Dohá bude řešením, je naprosto chybné. Podle respektované nevládní organizace War on Want by tak dalším 7,5 milionům pracovníků hrozila ztráta pracovního místa, a to i v nejchudších zemích.
Tato krize světového kapitalismu se nesmírně prohloubila v důsledku aktivit finančních spekulantů na světových trzích. Těmto příživníkům nestačilo, že krizi vyvolali, nyní ji chtějí ještě využít, aby si mohli nahrabat další miliony. Viděla Komise EU titulek ve včerejším listu Financial Times: "Obchodníci dosahují rekordu v sázkách proti euru?" Ale co udělá Komise? Padne před spekulanty na kolena a chce, aby země nejhůře postižené krizí, jako je Řecko, udělaly drastické škrty ve mzdách pracovníků, v důchodech a veřejných službách.
Co myslíte, že tak drakonický program škrtů udělá s obchodem, ať už v Evropě nebo ve světě? Pokud snížíte schopnost dělnické třídy nakupovat zboží a služby, pak snižujete poptávku po tomto zboží a službách, což znamená, že vezmete práci dalším milionům lidí, kteří by toto zboží a služby poskytovali. A konkrétně toto je receptem Komise. A proto měli řečtí pracovníci, jichž včera demonstrovaly desetitisíce, naprostou pravdu. Kapitalismus může přinést jen další utrpení a horší krizi. Je třeba jej nahradit systémem lidské solidarity založeným na hodnotách demokratického socialismu.
William  Dartmouth
jménem skupiny EFD. - Paní předsedající, velký investor Warren Buffet jednou řekl: "Když je odliv, tak vidíte, abych tak řekl, kdo na sobě nemá plavky". V loňském roce zaznamenalo britské hospodářství pokles o 4,8 %. Stejně tak italské hospodářství. Německé hospodářství pokleslo o 5 % a hospodářství EU ještě více.
Hodlám se zaměřit na třetí otázku, která zní: Jakou strategii hodlá Komise zaujmout, aby umožnila průmyslu EU stát se konkurenceschopnějším?
Před Lisabonskou smlouvou byla Lisabonská strategie a v Lisabonské strategii bylo záměrem EU, cituji: "stát se nejkonkurenceschopnějším a nejdynamičtějším hospodářstvím založeným na vědomostech na světě". Nuže, jedním z předpokladů konkurenceschopného a dynamického hospodářství založeného na znalostech je mít flexibilní pracovní sílu. Takže, co udělala EU, aby toho dosáhla?
V roce 2008 zavedla směrnici o agenturních zaměstnancích a to bylo jako nalít lepidlo do nejflexibilnější části trhu práce. Směrnice o agenturních zaměstnancích je další ze špatně promyšlených a neužitečných směrnic EU, která opět nepřiměřeně a nepříznivě postihla Velkou Británii, odkud pochází třetina všech agenturních zaměstnanců EU. A mimochodem, způsob, jak pozvednout lidi z chudoby, je mít flexibilní pracovní sílu.
Řada nepromyšlených směrnic EU stojí v cestě konkurenceschopné a dynamické ekonomice založené na znalostech, která se v členských státech vyvíjí.
Hospodářská krize EU odhalila, že EU nemá, abych tak řekl, žádné plavky.
Béla Glattfelder
(HU) Rád bych hovořil o dvou otázkách: obchodním deficitu a emisích CO2. Tento dokument správně uvádí, že k mezinárodní hospodářské krizi přispěl do velké míry růst obchodního deficitu Evropské unie a Spojených států. Obchodní deficit Evropské unie vzrostl ze 75 miliard EUR v roce 2004 na 243 miliard EUR v roce 2008. To je trojnásobný nárůst za 4 roky. To znamená, že spotřeba každého evropského občana převýšila vyrobenou hodnotu o 500 EUR. Takto velký obchodní deficit a spotřeba, která takovou měrou převyšuje výrobu, nejsou dlouhodobě udržitelné. Je nutno zavést opatření, která by obchodní deficit snížila, protože pokud to neuděláme záměrně, zákony ekonomiky si tuto změnu vynutí spontánně. Avšak to by si vyžádalo mnohem vyšší sociální náklady. Toto ilustrují současné události v Řecku.
Pokud jde o energetiku, světový obchod je zdeformován nejen protekcionismem, ale také mechanismy na podporu cen energie. V řadě rozvojových zemí je dotováno používání nafty, která je dostupná za ceny nižší než na mezinárodním trhu, přičemž z rozpočtových zdrojů se podporuje také využívání elektřiny. Zároveň musejí evropští výrobci, chtějí-li při výrobě používat energii, platit daně a kvóty oxidu uhličitého. Kodaň dala jasně najevo, že rozvojové země chtějí bránit dohodě o ochraně klimatu, neboť nejsou ochotny přijímat sankce v souvislosti se škrty. Tomu je třeba zabránit zavedením určitých opatření, protože několik ekonomů upozornilo na skutečnost, že levný oxid uhličitý poskytuje Číně více konkurenčních výhod než levná pracovní síla. Pokud nesnížíme spotřebu energie, je tu nebezpečí, že znovu a znovu ...
(Předsedající řečníka přerušila)
David Martin
Paní předsedající, jak už řekli jiní mluvčí, plný dopad finanční krize se nyní stává zřetelnějším. Pokud věříte Komisi, v roce 2009 poklesl obchod o 10 %. Pokud věříte MMF, poklesl v roce 2009 o 12,3 %.
Mezinárodní organizace práce odhaduje, že v roce 2009 bylo na celém světě 212 milionů nezaměstnaných, což je nárůst o 34 milionů od roku 2007.
Subsaharská Afrika, jejíž fiskální přebytek v roce 2008 činil 0,3 % HDP, měla v roce 2009 deficit 6,4 %. Jinými slovy, třímiliardový přebytek se změnil v deficit ve výši 64 miliard, což snížilo kupní sílu subsaharské Afriky o 67 miliard.
Všechny části světa krizí utrpěly, ale země třetího světa, rozvojového světa, utrpěly nejvíc. A proto dnes Oxfam zveřejnil výzvu k zavedení toho, co nazval "daní Robina Hooda".
Je to varianta Tobinovy daně, která měla zdaňovat spekulativní obchody s finančními produkty, cennými papíry, komoditami a měnovými transakcemi. Daň Robina Hooda představuje nepatrných 0,05 % z transakcí, ale přinesla by miliardy na vývojové projekty v zemích třetího světa.
Pro uskutečnění rozvojových cílů tisíciletí je třeba 34 až 45 miliard, a banky obdržely výpomoc ve výši biliónu dolarů. Banky by měly dělat více než jen vyplácet peníze: měly by napravovat škody, které celé společnosti způsobily.
Takže tato daň Robina Hooda by byla dobrým způsobem, jak se vypořádat s chudobou a jak zajistit, aby banky přispívaly na společensky prospěšné účely.
Bude se pan komisař návrhem Oxfamu, kterému projevil podporu i britský premiér, vážně zabývat a podpoří jej jako evropský komisař pro obchod ze všech sil?
Olle Schmidt
(SV) Paní předsedající, náš kontinent je bohatý. EU na sebe musí vzít zvláštní odpovědnost za zachování volného a spravedlivého obchodu. Finanční krize způsobuje globální ekonomickou recesi, která v roce 2009 oslabila obchod o 10 %, jak bylo uvedeno, a to do té míry, že obchod je nyní na stejné úrovni jako v roce 2005. Obzvlášť zranitelné jsou rozvojové země, když jejich vývoz klesá a mají potíže se získáním finančního krytí od bank. V zemích AKT například představuje obchod se zbožím 50 % objemu jejich obchodu. Tyto země jsou tudíž na krize nesmírně citlivé. Jednoprocentní pokles růstu má za následek, že 20 milionů lidí upadne do chudoby.
EU jako bohatá část světa tedy musí vzít na svá bedra odpovědnost a zajistit, aby finanční krize neuvrhla do chudoby a vyloučení ještě více lidí. EU musí pracovat a zajistit, aby nejchudší země získaly vyšší míru efektivní pomoci a případně i jim bylo poskytnuto i oddlužení. V této souvislosti se, milí přátelé, domnívám, že řada zemí, odkud pocházíte, by mohla udělat více pro to, aby se pomoc poskytovaná vaší domovskou zemí zvýšila, zlepšila a aby byla účinnější. Neměli bychom pořád vyzývat EU; jsou věci, které můžeme udělat na domácí frontě.
Nejdůležitější prioritou Unie je ukončení jednacího kola z Dohá a ukončení zemědělské politiky EU. Pro bohatou EU je absurdní, aby prostřednictvím konkurence vytlačovala chudé farmy v Africe. Nejlepším způsobem, jak vyvést svět z finanční krize a zabránit protekcionismu, by byla nová dohoda o volném obchodu.
EU může a musí být majákem pro liberalizaci světového obchodu. Globalizace a mezinárodní obchod jsou ve své podstatě pozitivní. Protekcionismus je zlo a zlem vždycky byl. Ti z vás, kteří se domnívají, že protekcionismus by byl pro svět jakýmsi poučením a pomocí, by se měli poučit z historie.
Janusz Wojciechowski
(PL) Paní předsedající, jednou z oblastí, ve které bychom měli hledat cestu z krize, je obchod se zemědělskými produkty. V posledních letech jsme pod tlakem ze strany Světové obchodní organizace zavedli v Evropské unii mnoho dobrovolných omezení výroby a vývozu zemědělských produktů. Provedli jsme například obrovskou reformu trhu s cukrem, která snížila evropskou produkci cukru o třetinu a mnoho cukrovarů uzavřela. Mnoho zemědělských podniků přestalo cukr pěstovat, zvýšila se nezaměstnanost a nedosáhli jsme žádného sociálního ani ekonomického užitku. Byl to dárek velkým cukrovarnickým koncernům, které přesunuly výrobu mimo Evropu a dnes dovážíme cukr od nich.
Myslím, že během krize bychom měli poskytnout svému hospodářství a svým výrobcům výraznou ochranu. Nemluvím tu o protekcionismu, ale o politice rovných příležitostí, které naši výrobci v současnosti nemají. V Evropské unii je v platnosti celá řada vysokých norem, například v zemědělství jsou vysoké normy pro dobré životní podmínky zvířat. Je správné tyto normy podporovat, ale měli bychom také požadovat, aby stejné normy splňovali i ti, kteří vyvážejí své výrobky do Evropské unie. Jestliže například zavedeme zákaz chovu slepic v klecových bateriích, neměli bychom zároveň dovážet vejce ze zemí, kde se tato metoda používá. Podobně bychom měli postupovat i v mnoha jiných případech. Měli bychom dodržovat jednoduché pravidlo - stejné požadavky pro vývozce jako pro naše vlastní výrobce, protože bez toho, nehledě na hospodářskou krizi (...).
(Předsedající řečníka přerušila)
Jaroslav Paška
(SK) Finanční krize způsobená finančním sektorem Spojených států přerostla velmi rychle v krizi hospodářskou, která okamžitě zasáhla všechny oblasti hospodářského života. Nevyhnutelným důsledkem byl prudký pokles kupní síly spotřebitelů, pokles výroby, vyšší nezaměstnanost, nižší daňové výnosy a méně prostředků na financování státních rozpočtů.
Protože výroba poklesla po celém světě, s poklesem výroby se samozřejmě musela snížit i hodnota obchodovaného zboží. Jestliže se tedy nyní ptáme, dámy a pánové, jak dosáhnout stability nebo dokonce růstu objemu světového obchodu, je to možné jen pomocí účinných opatření pro zastavení hospodářského propadu, pomocí opatření pro stabilizaci hospodářství a také postupným nastartováním hospodářského růstu.
Současný hospodářský systém je tak provázán a globalizován, že je podle mého názoru marnou iluzí spoléhat se na několik umělých intervencí, které jsou zaměřeny na konkrétní odvětví a nevytvářejí žádnou přidanou hodnotu.
Iliana Ivanova
(BG) Dámy a pánové, krize vedla nevyhnutelně k významnému snížení objemu světového obchodu. To se odráží i v poklesu výroby a investic i v omezených možnostech růstu. Národní vlády zároveň velmi láká, aby stavěly překážky na ochranu svých domácích výrobních kapacit.
V roce 2009 jsme pozorovali alarmující nárůst v používání různých forem ochrany národních zájmů jak v jednotlivých členských státech Evropské unie, tak v nových rozvojových hospodářstvích. Tento protekcionismus brání malým a středním podnikům, které tvoří páteř evropského hospodářství, v přístupu na mezinárodní trhy, čímž přispívá k další zátěži a omezování.
Aby Evropa tyto potíže překonala a povzbudila podnikání a obchod, domnívám se, že potřebuje především silný vnitřní trh. Toho lze dosáhnout, pokud by evropské hospodářství bylo dostatečně konkurenceschopné, inovativní a založené na vysokých standardech kvality. Jak také zmiňuje Evropská komise, i přes dosažený pokrok musíme pokračovat v úsilí o zvýšení kapacity vzdělávacích systémů, které pro inovativní, dynamickou znalostní společnost znamenají přínos.
Podle mého názoru jsou stabilní veřejné finance v Evropské unii, která bude zárukou udržitelnosti jednotlivých ekonomik a evropské měny, významným předpokladem pro překonání obchodních nerovnováh. Stabilita eura má pro důvěru našich obchodních partnerů prvořadou důležitost. Další vzpruhou pro oživení obchodu a investic je i včasné provádění nezbytných strukturálních reforem směřujících k položení nových stabilních základů růstu.
A poslední, ale neméně důležitá věc: věřím, že vnitřní trh by také posílilo prozíravé a pohotové rozšiřování eurozóny, což by přineslo hospodářskou integraci evropských států a zvýšení vlivu evropského hospodářství ve vztahu k jeho mezinárodním partnerům.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Paní předsedající, jak ukazují údaje z roku 2009 a jak již bylo uvedeno, finanční krize, která vypukla na začátku roku 2008, značně snížila objem obchodu.
Každopádně se zdá, že se nám podařilo vyvarovat se vážného pokušení protekcionismu, který se vyskytl za krize ve třicátých letech minulého století, a vypadá to, že trend zavádění nových omezujících opatření zmizel koncem minulého roku. To je uvedeno v páté zprávě o potenciálních opatřeních na omezení obchodu přijaté Komisí na konci minulého roku.
Nicméně řada zemí tato omezující opatření přijala. Jsou to země s jiným hospodářským systémem, jako například Spojené státy, Čína, Argentina, Rusko a Indonésie, ale také mnoho rozvojových zemí. A jsou to právě tyto země, země rozvojové, které potřebují volné trhy, jež mohou jejich výrobky přijmout.
Z tohoto důvodu apeluji na pana De Gucht, v jeho pozici komisaře pro rozvoj, aby usiloval o širší a volnější obchod ve světě, o to, aby se Evropská unie ujala vedení při odstraňování protekcionistických překážek v rozvinutých zemích, a o příslib toho, že při obchodních jednáních bude rozvoj brán v úvahu.
Georgios Papastamkos
(EL) Paní předsedající, dámy a pánové, domnívám se, že snížení objemu světového obchodu daleko překročilo hranice samotné recese. Studie ukázaly, že nedostatečné financování obchodu bankami je z velké části způsobeno zpomalením obchodu.
Rád bych položil dvě otázky: za prvé, co se stalo s mezinárodními závazky ohledně mnohostranného financování obchodu? A za druhé, jaké výsledky přinesl flexibilnější finanční rámec usnadňující přístup tím, že se zavázal k financování na evropské úrovni?
Když přejdeme ke světovému obchodu, rád bych poukázal na to, že pravidla, řád a závazky Světové obchodní organizace do velké míry zabránily používání opatření na omezení obchodu, přičemž současně poskytly flexibilitu pro přijímání politik zaměřených na hospodářské oživení.
Nicméně vyzýváme Komisi, aby bedlivě sledovala opatření přijímaná našimi obchodními partnery i jejich dopad na evropský vývoz, včetně politiky zvýhodňování tuzemských občanů (buy national), kterou uplatňují významní obchodní partneři EU. Současně nesmíme přehlížet dynamický nárůst vývozu některých nově vznikajících ekonomik.
U tohoto tématu bych rád zdůraznil zejména otázku konkurenceschopnosti evropských výrobků na světových trzích, která existovala a existuje nezávisle na krizi.
A závěrem, co potřebujeme, mimo jiné, je dosáhnout s našimi obchodními partnery reciprocity z hlediska přístupu na trh, obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže na mezinárodních trzích a zajistit, aby dovážené výrobky podléhaly týmž pravidlům jako zboží vyrobené v zemích EU.
Laima Liucija Andrikien
Paní předsedající, (neslyšitelné) je již tak ve velmi obtížné situaci kvůli celosvětové recesi a klesající poptávce po řadě výrobků na celém světě. Avšak protekcionismus narušuje mezinárodní obchod a přímo zájmy EU ještě více.
Jedním z aktérů mezinárodního obchodu, kteří uzákonili dodatečné a kontraproduktivní obchodní překážky, je Rusko. Od začátku finanční krize Rusko zavedlo řadu takzvaných "dočasných" protikrizových tarifů na řadu dováženého zboží, jako jsou výrobky z masa a mléka, nábytek a také některé výrobky z oceli. Dalším příkladem, který lze uvést, je dočasný tarif na léky, který Rusko uvalilo na vývozce z EU.
A co je ještě více alarmující, 1. ledna 2010 vznikla mezi Ruskem, Běloruskem a Kazachstánem celní unie. Následkem toho se celkem 30 % výrobního sortimentu v EU dočkalo zvýšených tarifů. Hlavní problém spočívá samozřejmě v tom, že Rusko, stejně jako Bělorusko a Kazachstán, není členem WTO a není tedy vázáno pravidly WTO, která brání jednostrannému zvyšování dovozních cel i jiným opatřením na omezení obchodu. A protože Rusko není členem WTO, nemáme s ním zavedený mechanismus pro urovnávání sporů.
Pane komisaři, mám na vás dvě otázky. Jak hodnotí Komise současné problémy obchodu EU s Ruskem, a máme konkrétní strategii pro vyřešení otázky členství Ruska ve WTO?
Daniel Caspary
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, už jsme několikrát slyšeli, že objem světového obchodu za poslední tři měsíce dramaticky poklesl i přes úspěšné pokusy mnoha členů Světové obchodní organizace udržet trhy pokud možno otevřené. Jsem také velmi vděčný za to, že Evropská unie v tomto ohledu sehrála velmi pozitivní roli a nezavedla téměř žádná protekcionistická opatření.
U nás existuje rčení, že nejlepší formou obrany je útok. Rád bych se vrátil k tomu, co právě řekla paní Andrikieno zvláštních opatřeních, která přijalo Rusko. Musíme se ptát, jaké máme k dispozici účinné alternativy, které by nám umožnily přejít do útoku proti těm obchodním partnerům, kteří nedodržují dohody uzavřené v G20, kteří zavedli protekcionistická opatření, kteří zavřeli trhy a kteří přispěli k ještě většímu poklesu hospodářské výkonnosti, než k jakému by za normálních okolností došlo.
Neměli bychom aktivněji využívat naši strategii Globální Evropa a energicky uplatňovat body, které obsahuje? Není právě teď správný okamžik postavit se za své zájmy aktivněji než jen zamezovat protekcionismu? Mám na mysli potenciální novou iniciativu, která nám konečně umožní dosáhnout pokroku v rámci WTO. Myslím, že bychom měli rychle podniknout logický krok a začít vyjednávat dohody o volném obchodu. Jeden výsledek máme v Jižní Koreji. Avšak co se stalo v tomto ohledu s Indií, Kanadou, Kolumbií a Peru? Kdybychom nyní dokázali dosáhnout pokroku, pokud jde o dohody o volném obchodu, nevyslali bychom tak velmi pozitivní signál?
Mnoho jiných členů poukazovalo na rozvojové země. Není teď ideální příležitost konečně dosáhnout určitého pokroku s dohodami o hospodářském partnerství, aby mohly být rozvojové země a země Afriky, Karibiku a Tichého oceánu (AKT) lépe začleněny do světového obchodu a aby mohla být provedena účinná opatření pro dosažení hospodářského růstu a pro boj s chudobou? Během posledních desetiletí se ukázalo, že státy, které se podílely na světovém obchodu, vykazovaly největší růst. Těším se, pane De Guchte, až uslyším vaši odpověď.
Theodoros Skylakakis
(EL) Paní předsedající, moje první poznámka je, že korelace v našich obchodních vztazích s rychle se rozvíjejícími zeměmi nejsou statické. Když mají například Unie a Čína úplně odlišné tempo růstu, tak necelní překážky zavedené proti nám, které jsme nepokládali za tak důležité, když bylo čínské hospodářství slabší, mají s tím, jak relativní důležitost Číny vzrůstá a naše klesá, pro nás horší a horší následky.
A zároveň s tím, jak se snižuje naše relativní velikost, oslabuje se i naše vyjednávací pozice. Objevuje se tu tedy prostor, kde může Unie provádět svou politiku a účinně odstraňovat překážky svému vývozu v rychle se rozvíjejících zemích a omezovat sociální a environmentální dumping. Čas pracuje proti nám a v důsledku krize dokonce více než dřív.
Moje druhá poznámka je, že s tím, jak se mění vzájemné vztahy, roste důležitost transatlantických obchodních vztahů a podpory výkonnějšího amerického trhu, které zvýší transatlantický obchod a poskytnou zemím na obou stranách Atlantiku silnější vyjednávací pozici.
Tady se naskýtá další příležitost, neboť vybudování transatlantického trhu bude trvat dlouho, protože je to složitý proces. Jak hodnotí důležitost těchto vztahů Spojené státy? Bohužel skutečnost, že se prezident Obama nezúčastní nadcházejícího summitu v Madridu, není povzbudivým signálem.
Otázka zní: cítí Komise, že je nutné naléhavě jednat, dokud ještě máme potřebnou vyjednávací pozici?
Tokia Saïfi
(FR) Paní předsedající, hospodářská a finanční bouře, kterou jsme právě prošli, způsobila mnoho škody. Naše ekonomiky jsou dezorientované a my dnes stále zápasíme, abychom se ve vztahu k odhodlaným rozvíjejícím se zemím opět dostali do rovnováhy.
Teď přišla chvíle, pane komisaři EU, abyste se ujal kormidla ctižádostivé a smysluplné evropské obchodní politiky, která je nesmlouvavě zaměřená na obranu našich obchodních zájmů a založená na vzájemné otevřenosti trhů a na využití našich konkurenčních výhod.
Evropská unie musí ze všeho nejdřív najít zlatou střední cestu mezi ultra-volným obchodem a protekcionismem. Podle mého názoru musíme tuto třetí cestu realizovat vytvořením rámce spravedlivého obchodu. Evropská unie je vybavena určitými hodnotami: respektem k ochraně duševního vlastnictví, poctivostí v oblasti investic, přístupem k trhům, bojem proti necelním obchodním překážkám a dodržováním sociálních a ekologických standardům. A proto má povinnost zajistit, aby tyto hodnoty byly uznávány jako zásadní také Indií a Čínou, rozvíjejícími se zeměmi, které jsou nejen našimi zákazníky a konkurenty, ale i našimi partnery.
Vedle nutnosti vybudovat vyvážený obchod musíte být, pane komisaři, nápomocen při posilování konkurenceschopnosti našich evropských společností. A jak toho lze dosáhnout? Zdá se, že některými z klíčových faktorů, které nás vyvedou z krize, jsou inovace, investice do výzkumu a vývoje a mezinárodní vliv konkurenceschopných průmyslových skupin.
Musíme se také zaměřit na inovativní podniky, zejména na MSP, tak, že je zprostíme veškerého nadměrného administrativního a daňového zatížení, a na ekologické technologie a služby.
(Předsedající řečníka přerušila)
Krisztina Morvai
(HU) Musíme si položit zásadní otázku, zda je volný obchod, současný systém regulovaný WTO, pro lidi dobrý, nebo zda bychom měli přemýšlet o novém řídícím principu, který bych raději nenazývala protekcionismem, ale ekonomickým sebeurčením. Navrhuji podívat se na rozdíly mezi těmito dvěma řídícími principy ve třech oblastech. Co znamená globální světový obchod ve své současné formě a objemu, pokud jde o vytváření a zachování pracovních míst v Evropě, obzvláště máme-li na mysli malé obchodníky, MSP, rodinné podniky a malé zemědělské podniky v evropských zemích, které se hroutí a kvůli současnému globálnímu liberalizovanému světovému obchodu ztratily šanci na rozvoj? Myslíme-li na solidaritu, je pro chudé rozvojové země dobré, aby namísto budování svého vlastního zemědělství a průmyslu byly nuceny otevřít své trhy? Je pro životní prostředí dobré, aby bylo zboží dováženo z velkých vzdáleností?
Ráda bych navrhla, abychom se jako první krok, alespoň pokud jde o zemědělství a potraviny, zamysleli nad zavedením principu potravinového sebeurčení, což znamená, že by jednotlivé komunity a země měly právo si rozhodnout, co chtějí produkovat a jak to chtějí produkovat a jak to potom chtějí prodávat. Spotřebitelé mají právo na kvalitní, zdravé a výživné potraviny a my víme, že jimi nejsou potraviny, které byly dovezeny ze vzdálenosti tisíců kilometrů, ale potraviny domácí, doma vyrobené a doma prodávané.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Rád bych panu komisaři pogratuloval k jeho nové funkci. Mohl by, je-li to možné, poskytnout nějaké bližší informace o dopadech hospodářské krize na světový obchod se zemědělskými produkty? Paní Andrikienuž zmínila případ Ruské federace, která oznámila, že je připravena zakázat dovoz drůbežího masa do roku 2015, protože své potřeby pokryje z domácí produkce.
Vzhledem k tomu, že jedním z úkolů, které předseda Barroso přidělil novému komisaři pro zemědělství, je podpora konkurenceschopnějšího zemědělského systému v prostředí otevřeného globálního obchodu, hodlám využít přítomnosti pana komisaře ve sněmovně a zeptat se ho, jak vidí spolupráci se svým kolegou odpovědným za zemědělství z hlediska ukončení jednání, která byla součástí jednacího kola z Dohá.
Seán Kelly
Paní předsedající, nejprve bych chtěl říci, že je třeba pogratulovat Komisi k tomu, že odmítla nedávný návrh WTO, abychom zakázali prodej alkoholu a lihovin osvobozených od cla. Pokud by to bylo přijato, stálo by to evropské hospodářství 2 miliardy EUR a stovky pracovních míst po celé Unii. Byla to představa WTO založená spíše na moralistickém kázání než na vědeckých důkazech a bohudík byla Komisí odmítnuta.
Druhá věc, na kterou chci upozornit, je že za mnohé potíže, jichž jsme dnes svědky, jsou v prvé řadě odpovědné banky. Ale co se stalo? Vznikla nová teorie - jsou příliš velké, než aby mohly selhat. Myslím, že spíš než že by byly příliš velké na to, aby mohly selhat, mají mnohé z nich o sobě příliš vysoké mínění. To je vidět na nemorálních platech, které někteří z jejich zaměstnanců dostávají, i na absurdních příplatcích, které také berou. Žádný bankéř by neměl dostávat více než premiér v jeho zemi a my bychom měli usilovat o ...
(Předsedající řečníka přerušila)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Paní předsedající, mezinárodní obchod je vedle finančního odvětví tou oblastí světového hospodářství, která v důsledku hospodářské krize utrpěla nejvíce. Odhaduje se, že v důsledku krize klesl loni obrat světového obchodu asi o 10 %. Kromě toho má politika protekcionismu, přijatá mnoha zeměmi jako základní nástroj pro boj s recesí, nepříznivý dopad na obchod. Výhody volného obchodu ve světové ekonomice není třeba nikomu vysvětlovat. Dá se s jistotou říci, že prosperita, které dosáhly země s volným trhem ve druhé polovině 20. století, byla do velké míry plodem volného obchodu, který se v tomto období dynamicky vyvíjel. Pokles světového obchodu, růst nezaměstnanosti, obzvláště v rozvojových zemích, a současně růst chudoby a sociálního vyloučení - tento nepříznivý trend lze zastavit obnovením dynamického obchodu na poctivých a spravedlivých (...).
(Předsedající řečníka přerušila)
Michael Theurer
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, nejprve bych vám rád pogratuloval ke jmenování komisařem. Jsme potěšeni, že členem Komise je takový bystrý a úspěšný politik a známý liberál. K tomu, abyste v EU zavedl nový podnět do politiky mezinárodního obchodu, budete potřebovat veškeré své přesvědčovací schopnosti. Musíme bojovat proti všem protekcionistickým tendencím. Historie nám jasně ukazuje, že země, které se podílejí na světovém obchodu, se těší lepšímu hospodářskému růstu než ty, které tak nečiní.
Stojíme také tváří v tvář novému uspořádání světa. Někteří zúčastnění hráči, například Čína, mají systém státního kapitalismu, ale smí v této aréně používat zcela odlišné metody. Apeluji tedy na Komisi, aby pro světový obchod vyvinula novou strategii. Je jasné, že s kolem jednání o rozvoji z Dohá musíme pohnout kupředu, protože mnohostranný přístup je přístupem správným. Avšak budeme potřebovat veškeré úsilí, abychom pokročili ve vztahu k Číně.
Daniel Caspary
(DE) Paní předsedající, rád bych navázal na téma, které zmínili už dva jiní řečníci. Pane De Guchte, vy naštěstí také odpovídáte za Transatlantickou hospodářskou radu (TEC). Velmi bych uvítal, kdybyste mohl dát TEC hned na první místo vašeho programu s cílem vyřešit všechny problémy, o kterých zde byla řeč.
Stále platí, že Evropa a Spojené státy představují téměř 60 % celosvětové hospodářské výkonnosti. Pokud by se nám podařilo odstranit jen zlomek obchodních překážek na transatlantickém trhu, mohli bychom pro naše občany, a samozřejmě pro zaměstnance, udělat mnohem víc, než čeho bylo dosaženo řadou jiných opatření, do kterých jsme za posledních pět let investovali daleko více úsilí. Byl bych vám velmi vděčný, kdybyste se mohl více věnovat TEC.
Karel De Gucht
člen Komise. - Paní předsedající, kdybych se měl pokusit dát vyváženou odpověď na všechny otázky, které mi byly položeny, a na všechna témata, která byla nadnesena, potřeboval bych, myslím, nejméně půl hodiny. A pokud tomu dobře rozumím, mám jen dvě nebo tři minuty.
S ohledem na výše uvedené mi dovolte začít obecnou poznámkou. Opravdu si nemyslím, že protekcionismus je řešením. Podíváte-li se zpět do historie, naše země se staly prosperujícími díky mezinárodnímu obchodu, ať už jste jeho zastáncem nebo ne.
Za druhé, Evropa má transformativní hospodářství, což znamená, že musíme dovážet, abychom mohli vyvážet. Představa, že bychom mohli vyvážet, aniž bychom dováželi, je naprosto chybná a odporuje faktům.
A tak neochvějně věřím, že bychom měli mít dohody o volném obchodu s hlavními hospodářskými partnery, že bychom kolo jednání z Dohá měli dovést k úspěšnému konci a že bychom měli dále liberalizovat mezinárodní obchod. Ale to neznamená, že bychom neměli brát v úvahu skutečnost, že tento mezinárodní obchod musí být také spravedlivý a že máme právo bránit své zájmy. Komise tak jistě učiní, když to bude nutné, a použije mechanismy nástrojů na ochranu obchodu, které má k dispozici, aby mohla ovlivnit to, co považuje za nekalé narušování obchodu.
Také byly položeny některé velmi konkrétní otázky, například panem Jadotem, ohledně schůzky ze 4. února v sídle WTO a jejího výsledku. Hlavním poselstvím této schůzky bylo, že pravidla Všeobecné dohody o obchodu se službami nejsou překážkou práva jednotlivých zemí zajistit účinnou regulaci financí. Důvodem je, že Všeobecná dohoda o obchodu se službami poskytuje velmi široký prostor pro opatření dohledu nad finančními službami, takže tato regulace financí, ať už na národní nebo evropské úrovni, jistě není v rozporu s pravidly této dohody.
Tím se dostávám k původu krize, kterou procházíme. To nejhorší je, doufejme, za námi. Jsem pevně přesvědčen, že krize měla na obchod velký dopad, ale že její původ spočívá ve finančních nevyrovnanostech, které byly důsledkem naprosto chybných rozhodnutí finančních institucí. Finanční krize nevznikla v Evropě; dorazila do Evropy a do zbytku světa ze Spojených států.
Mohu souhlasit s tím, že potravinová krize z doby před několika lety, kterou jsme dosud úplně nevyřešili a nestrávili, přispěla k velkým nerovnováhám, zvláště v rozvojových zemích. O rozvojových zemích se toho dá říci hodně, o dobrém řízení a podobně, ale rozhodně nelze obviňovat rozvojové země z toho, že byly u zrodu finanční krize. To je zřejmé a tyto země byly krizí velmi těžce postiženy, takže bychom to měli brát náležitě v úvahu.
Byly také položeny otázky, naposledy panem Casparym a jedna také panem Jadotem, co hodláme dělat s TEC a se strategickou iniciativou pro Čínu.
Můj osobní názor je, že jedinou dobrou odpovědí na hospodářský rozvoj Číny - který mimochodem nezastavíme - je, že se sami staneme silnějšími. Myslím, že to je jediná dobrá odpověď.
Když se na to podíváte z hlediska obchodního deficitu, je pravda, že obchodní deficit s Čínou značně vzrostl, ale když se podíváte na celosvětový obchodní deficit s Asií, ten o tolik nevzrostl. Také v rámci Asie čelí ostatní asijské země dravé konkurenci Číny.
Takže my bychom měli udělat to, že se staneme silnějšími. Věřím, že například vytvoření tohoto transatlantického trhu je jednou z nejlepších odpovědí, které můžeme dát.
Máme k dispozici nedávno vydanou zprávu, předloženou na žádost Parlamentu, která uvádí, že kdyby bylo možné snížit necelní obchodní překážky mezi Evropou a Spojenými státy o 50 %, mělo by to daleko větší účinek, než kolo jednání z Dohá. Na tom bychom měli pracovat, ale vzhledem k tomu, co bylo řečeno, to není vůbec jednoduché.
Když je řeč o kole jednání z Dohá, pevně věřím, že bychom se měli pokusit toto kolo uzavřít, protože má řadu důležitých aspektů, mimo jiné ten, že stávající tarify už nemohou více narůstat, že bychom byli schopni je zrušit. Za druhé, v kole jednání z Dohá se projevuje silný rozvojový přístup, samozřejmě za předpokladu, že ho udržíme v současné podobě, a to by mělo být cílem Evropské komise.
Také zazněla otázka Davida Martina na daň Robina Hooda. Nejprve musím říci, že jméno Robin Hood se mi líbí mnohem víc než Tobin. Ale nehledě na to se obávám, že daň Robina Hooda čelí stejným potížím jako Tobinova daň, že ji lze zavést pouze v celosvětovém měřítku. Také byste měli mít na paměti, že její zavedení, byť v celosvětovém měřítku, by znamenalo velmi nákladný prováděcí mechanismus pro uvádění do praxe. Předseda Barroso o Tobinově dani řekl, že jsme připraveni ji podpořit, pokud tak učiní všichni, a to je samozřejmě kamenem úrazu.
A nakonec pár slov k tématu otázky - kterou kromě jiných položil pan Higgins - otázky spekulací a co z nich vzešlo, a také k Řecku.
Toto není rozprava o Řecku, takže nebudu zabíhat do podrobností, ale upřímně řečeno myslím, že určitá chyba je i na straně samotného Řecka. Co si v globální ekonomice nelze dovolit, a co si nelze dovolit ani v Evropské unii, to je morální hazard. Být členským státem Evropské unie také znamená určité závazky. Takže členské státy, které se dostanou do obtížné situace - a jsme jistě připraveni je podporovat a pomáhat jim, kdykoli to bude možné - by si také měly uvědomit, že se musejí řídit určitými pravidly, a pokud se pravidly řídí, pak se pravděpodobně nedostanou do obtížné situace, ve které se nyní nacházejí.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149 jednacího řádu)
Edit Herczog  
písemně. - (HU) Pokles světového obchodu měl obzvláště ničivý dopad na země střední a východní Evropy, protože snížení poptávky zasáhlo zejména ty výrobky, které hrály významnou roli ve vývozu, jako například auta, spotřební elektroniku atd. Zároveň byly tyto země tvrdě postiženy úvěrovou krizí. Aby byly schopny se vzpamatovat z potíží vzniklých v důsledku tohoto dvojího tlaku a následných sociálních problémů, jako je rostoucí nezaměstnanost, bylo by nesmírně důležité posílit vývoz. Hlavní překážkou v této oblasti se zdá být financování u vývozců, protože platební lhůty se prodloužily, úvěr je dražší a hůře dostupný a také se zhoršily podmínky pro pojištění úvěru. Proto by se měly vyvíjet cílené programy, které by příslušným zemím, zejména členským státům EU, pomohly tyto potíže překonat.
Andreas Mölzer  
Trend využívání externích pracovníků v 90. letech minulého století vedl k tomu, že kapitál a také odborné znalosti se v rámci světového hospodářství přesouvají do zahraničí. Skutečnost, že pracovní místa vznikala a stále vznikají v zemích s nízkými mzdami, měla za následek pokles průměrných mezd ve střední a západní Evropě, což zase vyvolalo snížení úrovně spotřeby. Důsledkem toho je, že evropské podniky už nečerpají většinu svých zisků z výroby zboží, což je jejich hlavní činností. Své výsledky se pokoušejí vylepšit pomocí finančních transakcí a spekulací. A právě tady musíme začít. Je třeba uvalit kvótu na to, kolik mohou běžné kapitálové společnosti investovat do akcií a kapitálových podílů, a také na to, kolik ze svých rezerv mohou uložit do finančních balíčků ve třetích zemích. Za druhé potřebujeme předpisy pro společnosti, které následkem krize utrpěly škodu. Za třetí, hospodářství potřebuje nejen nový kapitál pro banky, které byly jednou z hlavních příčin krize, ale také, a to ještě naléhavěji, nové předpisy pro peněžní převody, přísné směrnice pro prodej úvěrových balíčků a nezávislý orgán dohledu nad novým a prosperujícím obchodním podnikáním, které zahrnuje oblasti jako krátký prodej, který by měl být zakázán.
Artur Zasada  
Pokud je prognóza, kterou právě předložil pan Moreira, správná, pak bude předpovídaný pokles objemu světového obchodu největší od druhé světové války. Není třeba připomínat, že jak členské státy Evropské unie, tak země, které do Společenství nepatří, přijímají opatření pro zvýšení konkurenceschopnosti a překonávání následků krize. Výzkum, který provedlo Centrum pro výzkum hospodářské politiky, odhalil, že od první schůzky skupiny G20 věnované krizi vzniklo 425 legislativních iniciativ pro boj s následky krize. Některé země se uchýlily k protekcionistickým praktikám, zatímco jiné se pokoušejí obchod liberalizovat. Vzhledem k tomu, že hospodářství je systémem spojených nádob, sleduje Evropská komise legislativní iniciativy, které se objevují jak v rámci Evropské unie, tak po celém světě? Bere je Evropská komise v úvahu při přijímání protikrizových opatření? Hromaděním protekcionistických a liberalizujících opatření dojde k situaci, kdy se tato opatření budou vzájemně vylučovat a nebudou mít na světový obchod žádný dopad.
