
(1)
Rovsing (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ser, at vi har to ure i dette rum, og de synes at være fuldstændig asynkrone. Når jeg kigger på uret derovre, ser det ud til, at Parlamentet er gået fuldstændig i stå og ikke bevæger sig. Således har det været gennem længere tid, og jeg synes, at vi skal gøre noget ved det. 
Formanden.
   - Hr. Rovsing, jeg har fået at vide, at det ur på væggen, som De nævnte, faktisk er i stykker, og det har det måske været i et par måneder. Vi har dog et andet ur, som fungerer, selv om det befinder sig bag Dem. De er således nødt til at vende Dem om, hvis De vil se det præcise klokkeslæt.
Vi vil under alle omstændigheder tilkalde en tekniker, der kan foretage de nødvendige reparationer. Så undgår vi også, at De er nødt til at komme ind på dette spørgsmål igen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0053/2004) af Belder for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om forbindelserne mellem EU og Rusland (2003/2230(INI)). 
Belder (EDD ),
   Hr. ordfører, hensigten med dette forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om forbindelserne mellem EU og Rusland er tydelig. Det er et partnerskab, som med rette fortjener dette navn. Derfor er en forstærkelse af de indbyrdes forbindelser bedre end et stadig køligere forhold mellem de to parter. Det forpligter vores mange fælles interesser også til set fra en saglig synsvinkel. Når jeg skal være ærlig, må jeg imidlertid sige, at forholdet mellem EU og Den Russiske Føderation er alt andet end optimalt. Det er begge partnere skyldige i. Det er da også indfaldsvinklen i dette forslag til henstilling, nemlig europæisk selvkritik og kritik rettet mod Moskva. I efteråret sidste år slog Udvalget om Udenrigsanliggender i Parlamentet ind på denne kurs. Til vores tilfredshed kan vi i dag konstatere, at Kommissionen stort set følger samme kurs, se dens meddelelse fra 10. februar. Efter forlydende er det i lige så høj grad tilfældet med Rådet. I parentes bemærket bør Rådet forsøge at gøre et så vigtigt og omfattende politisk område som forbindelsen med Rusland mere gennemsigtigt for Parlamentet.
Den nuværende europæiske enighed, hvad angår Rusland, er rørende, men det, det gælder om, er den konkrete gennemførelse, og her kommer europæisk selvkritik ind i billedet. Om Kaliningrad, Tjetjenien og Yukos-sagen er der indtaget afvigende standpunkter. Derfor er jeg meget spændt på de nye aftaler om en ny, konsekvent politik, hr. rådsformand. I går konfronterede medierne mig igen med forvirrende signaler om en prominent europæisk statsmand.
Et andet punkt, hvor vi i høj grad kan udøve selvkritik, berøres i betragtning S og punkt 2 i forslaget til henstilling. Partnerskabet mellem EU og Rusland er baseret på fælles værdier, nemlig respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne. Europa-Parlamentet henstiller udtrykkeligt til Rådet og Kommissionen at anvende dette ledende princip konsekvent på alle områder, hvor der samarbejdes med Kreml.
Fuldstændig i strid med grundlaget for partnerskabet mellem EU og Rusland er under alle omstændigheder situationen i Tjetjenien, som er en absolut foruroligende situation med uhæmmet vold og lovløshed med den værgeløse civile befolkning som det vigtigste offer. Samtidig er den tjetjenske tragedie et problem, der gås uden om i den internationale politik, således som titlen på en nylig tilbundsgående undersøgelse rammende antyder. I punkt 13 henstiller Parlamentet alvorligt til Rådet at afvise denne beskæmmende analyse kraftigt. Når alt kommer til alt, rammer virkningerne af det tjetjenske dødvande indadtil og udadtil lige så meget EU's værdier og interesser. Allerførst skal Rådet over for præsident Putin kraftigt protestere mod tjetjenske borgeres forsvindinger og tortur af eller endnu værre mord på tjetjenske borgere. Disse havde mod til at indbringe en klage for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Nu vi taler om forsvindinger i den tjetjenske region, gør jeg opmærksom på den vedvarende usikkerhed om min landsmand Arjan Erkels skæbne. Jeg tilslutter mig fuldt ud ændringsforslag 24, jeg citerer: "der er alvorligt bekymret over, at det hidtil ikke er lykkedes at nå frem til en positiv løsning på Arjan Erkel-sagen og beklager dybt, at der ikke er gjort fremskridt i denne alvorlige sag; opfordrer de russiske forbundsmyndigheder, de lokale myndigheder, Kommissionen og Rådet til seriøst at forpligte sig til at sikre løsladelse af Arjan Erkel", citat slut.
Foruden Tjetjenien er der noget andet, der i endnu højere grad forstyrrer partnerskabet mellem EU og Rusland, og som er genstand for politikernes og offentlighedens opmærksomhed, nemlig udvidelsen af partnerskabs- og samarbejdsaftalerne med alle Unionens nye medlemsstater pr. 1. maj 2004. Parlamentet tilslutter sig uden forbehold Rådets opfattelse af, at der ikke skal åbnes forhandlinger herom med russerne. Kan Rådet måske oplyse, om der i nær fremtid er udsigt til en midlertidig løsning på denne uenighed eller ej? Til godt naboskab og især partnerskab hører en russisk udenrigspolitik, som forstærker stabiliteten på kontinentet. Grænseaftaler mellem Rusland og dets baltiske naboer Estland og Letland, som ikke er undertegnet og ikke er ratificeret, virker derimod snarere destabiliserende. Det gælder endnu mere for Ruslands manglende indfrielse af sine forpligtelser til omsider at trække sine egne tropper tilbage fra Transnistrien og Georgien. Dette forslag til henstilling opmuntrer Rådet til at udvise vedholdenhed i disse følsomme sikkerhedsspørgsmål.
Hr. formand, jeg kan nævne utallige andre områder, hvor der er bekymring over udviklingen af partnerskabet mellem EU og Rusland. Det viser en nøje gennemlæsning af forslaget til henstilling. Det var i øvrigt absolut ikke vores hensigt at udarbejde et klagekatalog. Målet er klart og tydeligt at nævne de indbyrdes gnidninger, at kunne tage dem op til diskussion eller fortsætte med at gøre det og søge en løsning i fællesskab. Det er i den forbindelse logisk, at EU hele tiden utvetydigt fastsætter sine egne prioriteter og giver udtryk for sine såkaldte røde linjer ved forhandlingerne. Denne praktiske løsning genfinder jeg i Kommissionens meddelelse. Det gør mig virkelig tilfreds som ordfører. Den temmelig store opmærksomhed, som forslaget til henstilling hidtil har fået i de russiske medier, giver rigelig grund til tilfredshed. Vores budskab vinder åbenbart gehør i Den Russiske Føderation, som det også var henvendt til. For denne reaktion takker jeg Dem som engagerede kolleger mange gange. Det var uundværligt for mig, at De tænkte med og bidrog. Jeg vil også udtrykkeligt rose den fremragende støtte, som jeg har fået af hr. Sourander fra sekretariatet for Udvalget om Udenrigsanliggender. Sammen med ham og min personlige medarbejder Henk-Jan van Schothorst har vi i de forløbne måneder engageret beskæftiget os med den meget omfattende forbindelse mellem EU og Rusland, for et bredt fungerende partnerskab er meget vigtigt for Parlamentet. 
Patten,
    Hr. formand, de parlamentsmedlemmer, der læser eller måske , vil kunne nikke genkendende til, at samarbejdet mellem EU og Rusland ikke altid er så ligefremt, som det kunne være. Det beklager jeg dybt. Hvorfor? Fordi stabile og konstruktive forbindelser med Rusland er af afgørende betydning for EU, og fordi stabile og konstruktive forbindelser med EU er af afgørende betydning for Rusland. Det er klart i vores interesse at forsøge at fremme et tæt samarbejde med et åbent, stabilt og demokratisk Rusland, der - forhåbentlig - handler som en pålidelig partner, der kan opretholde de europæiske værdier, fortsætte reformerne, holde sine løfter og i samarbejde med EU spille en konstruktiv rolle i de nye uafhængige stater.
Den meddelelse, Kommissionen vedtog den 9. februar, er en meddelelse, der i høj grad påvirkede den betænkning, udenrigsministrene behandlede i mandags. Meddelelsen tog udgangspunkt i den indbyrdes afhængighed mellem EU og Rusland og vores ønske om at opbygge et veritabelt strategisk partnerskab baseret på fælles værdier og drevet af vores åbenlyse fælles interesser. Der er positive elementer i forbindelserne, men generelt må vi acceptere, at resultaterne af fem års mere og mere intensivt samarbejde ikke er så positive, som vi havde regnet med. Det må vi gøre noget ved.
Mandagens drøftelser om forbindelserne mellem EU og Rusland gav tre vigtige resultater. For det første blev der sendt et kraftigt, klart og offentligt signal til Rusland om, at vi forventer, at partnerskabs- og samarbejdsaftalen pr. 1. maj udvides til de 10 tiltrædelseslande uden nye betingelser og uden nogen forskelsbehandling. Kommissionen har ført intensive forhandlinger med Rusland. Vi håber, at vi har overbevist vores samtalepartnere om, at der hurtigt skal findes en afgørelse på spørgsmålet om udvidelse af partnerskabs- og samarbejdsaftalen. EU er for sin del klar til sideløbende med partnerskabs- og samarbejdsaftalens udvidelse at drøfte alle Ruslands legitime bekymringer over udvidelsen. Jeg håber, at vores forsøg på at løse dette problem hurtigst muligt ikke påvirkes af dannelsen af den nye regering i Den Russiske Føderation, som vi ser frem til at arbejde sammen med til sin tid.
For det andet bekræftede ministrene vigtigheden af EU's forbindelser med Rusland. Det blev aftalt, at EU skal tage kontakt til Rusland, at vi skal være indstillet på at drøfte alle komplicerede problemer af gensidig interesse, og at EU som en del af denne kontakt skal understrege, at dens partnerskab med Rusland ikke blot drives af fælles interesser, men også er baseret på fælles værdier. Dette indebærer ærlige drøftelser om Ruslands fremgangsmåder, der er i strid med de europæiske værdier, som f.eks. menneskerettighederne i Tjetjenien, frie medier og miljøsamarbejde. Derudover betyder det, at vi ikke må tøve med at forsvare EU's interesser med næb og kløer. 
For det tredje indså ministrene nødvendigheden af, at EU ændrer den måde, Unionen handler med Rusland på, så den knyttes endnu tættere til landet for at bruge den bureaukratiske terminologi. Det blev aftalt, at EU skal opstille klare, aftalte mål og holdninger forud for alle møder med Rusland. Hvis vi vil etablere det, der kan beskrives som et strategisk partnerskab, skal EU's beskeder være afbalancerede og sammenhængende, og vores ambitiøse politiske erklæringer skal følges op af seriøse tiltag. Dette kræver bedre koordination af de på EU-plan fastlagte politikker og de enkelte medlemsstaters indgangsvinkel til forbindelserne med Rusland. Hvorfor underskriver EU f.eks. fælles udtalelser med Rusland, hvor vi aftaler at intensivere samarbejdet inden for krisestyring, selv om EU ikke er i stand til at overbevise Rusland om, at vi skal arbejde sammen for at løse de helt reelle problemer i Moldova og det sydlige Kaukasus? Og hvorfor ser vi medlemsstater, der accepterer at lette opnåelsen af visa for Rusland, når Rusland på samme tid blokerer for indgåelse af en tilbagetagelsesaftale? 
Mange af disse synspunkter går igen i den betænkning, vores så veltalende kollega fremlagde her til morgen. Betænkningen er efter min opfattelse et kærkomment bidrag til drøftelserne om vores forbindelser med Rusland.
Vores opgave er nu at omsætte ord til handling og etablere en mere sammenhængende og strategisk indgangsvinkel til samarbejdet med Rusland, der afspejler den udvidede Unions synspunkter. Det er vigtigt, at EU gør reelle fremskridt i samarbejdet med Rusland. Det er vigtigt for de erhvervsdrivende, der gerne vil have adgang til det lovende russiske marked, og vi skal trods alt huske på, at efter udvidelsen vil mere end 50 % af Ruslands handelsaktiviteter være med EU-stater. Det er også vigtigt for energiimportører i lyset af Ruslands førende position som leverandør af olie og gas. Det er i det hele taget vigtigt, for hvis vi skal tage fat på de grænseoverskridende problemer som miljøforurening, ulovlig indvandring og organiseret kriminalitet, skal Rusland bære en større del af ansvaret, end det tidligere har været tilfældet.
Drøftelserne i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) bekræftede EU's interesse i at fremme integrationen på lang sigt ved at skabe en række fælles områder inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Kommissionen har på det varmeste anbefalet, at når først udvidelsen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen er på plads, skal EU være klar med et udkast til en fælles handlingsplan for Rusland, der dækker alle disse fire områder, der hænger sammen med vores naboskabspolitik, og som omfatter relevante elementer, der er af fælles interesse for både EU og Rusland. Dette vil være med til at opstille en temabaseret dagsorden med fokus på seriøsitet og være endnu et skridt mod det strategiske partnerskab, vi så gerne vil etablere med Den Russiske Føderation.
Jeg vil gerne endnu en gang takke medlemmet for denne tankevækkende betænkning, og jeg er sikker på, den vil bidrage til det resultat, både De og jeg ønsker.
Arvidsson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der foregår en frygtelig krig i Europa. Den anden krig i Tjetjenien er nu på sit femte år. Den har snart varet lige så længe som Anden Verdenskrig. For hver dag krigen fortsætter, demonstreres den russiske regerings manglende evne og vilje til at finde en fredelig løsning på krigen. Krigen er blevet vedvarende. Europas ledere og EU skal mere aktivt forsøge at skabe fred i Tjetjenien, og vi skal kræve, at den russiske hær følger den folkeretlige krigsret over forcivilbefolkningen. Såkaldte udrensningsaktioner, som ikke er andet end røveri og kidnapninger, skal bringes til ophør, og de russiske soldater, som udøver vold mod civilbefolkningen, skal stilles for en domstol.
Som følge af den totalitære sovjetkommunismes sammenbrud blev der skabt store forhåbninger og forventninger til Ruslands udvikling og tilnærmelse til det øvrige Europa. Når vi nu ser, hvordan udviklingen i visse dele har taget en anden retning, skal vi stille krav og ikke kun give udtryk for vores forventninger. Statskontrollerede medier og et såkaldt kontrolleret demokrati hører ikke hjemme i en moderne demokratisk retsstat. Præsident Putin meddelte den russiske regerings afgang for nogle dage siden. Hans begrundelse for at danne en ny regering var, at den skulle arbejde mere intensivt på at udvikle demokrati i landet. Det lyder godt. Vi må håbe, at det også bliver virkelighed.
Det er uacceptabelt for EU, at Rusland forud for udvidelsen ikke har godkendt de oprettede grænseaftaler med Estland og Letland. Det er også uacceptabelt, at Rusland modsætter sig en udvidelse af partnerskabsaftalen.
Rusland har enorme miljøproblemer, som i høj grad er en arv fra den kommunistiske epoke, hvor miljøet var meget lavt prioriteret. Den største risiko for en miljøkatastrofe, som også kan påvirke EU-området, er de umoderne, gamle atomkraftværker af den såkaldte Tjernobyl-type. De findes i Sosnovyj Bor, ikke langt fra Estlands grænse til Rusland, og i Kursk, tæt på Moskva. Vi skal tydeligt tilkendegive over for russerne, at en fortsat drift af disse førstegenerations RBMK-reaktorer er uacceptabel. De bør afvikles snarest, og andre atomkraftværker i Rusland skal opgraderes sikkerhedsmæssigt i henhold til Den Internationale Atomenergiorganisations (IAEA) sikkerhedsnormer. EU's samarbejde med Rusland om at opgradere sikkerheden i atomkraftværker skal effektiviseres.
Betænkningen er meget aktuel og har fået stor opmærksomhed. Jeg vil afslutningsvis takke hr. Belder for hans konstruktive samarbejde. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Rusland skal godkende partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Europa-Kommissionen har besluttet at true Rusland med en handelsboykot, hvis landet ikke accepterer at udvide aftalen til de fremtidige medlemsstater. Der vil ikke være meget samarbejde tilbage, hvis det ender med, at vi skændes om partnerskabet på den måde!
Vores politik med hensyn til Rusland har slået helt fejl. Der er ikke sket noget konkret i mange år, bortset fra spørgsmålet om Kaliningrad. EU's og NATO's udvidelse mod øst vil reducere Ruslands indflydelsesområde og dets handel med hundreder af millioner af dollars. I den situation har Moskva anført 14 problemområder, f.eks. overgangsperioder i forbindelse med toldtariffer. Vi, de gamle medlemsstater, pålægger nu overgangsperioder med hensyn til arbejdsstyrken i de nye medlemsstater. EU har ikke godkendt en eneste. Som gengæld vil Rusland ikke sanktionere Kyoto-aftalen og lægger pres på forbindelserne med mindretallet i Østersøområdet.
En handelsboykot ville i høj grad skade visse medlemsstater som følge af øgede omkostninger til råmaterialer. Andre lande ville lide mindre skade, og nogle slet ikke, men f.eks. mit land ville, fordi handelen med Rusland er enorm, og vi har også erfaringer fra tidligere tiders omgang med vanskelige relationer.
Nu har Rusland faktisk ryggen mod muren som følge af denne handelspolitiske trussel, mens der samtidig foregår to former for udvidelse. Vi maser os frem på Ruslands handelsområder.
Landet har netop stemt for et mere nationalistisk parlament end nogensinde før, og det aktuelle præsidentvalg smager af det samme. EU's ministertrojka skal nu tage initiativet og udarbejde et egnet forslag til at løse dette problem før topmødet, fordi dette er et samarbejdsområde, hvor vi er nødt til at finde nye tiltag. Vi kan ikke påtvinge Rusland demokrati. Det vil ske via et bredt samarbejde. Den allerbedste og mest effektive måde er at forsøge direkte at påvirke præsident Putin, som spiller en vigtig rolle i alt, hvad der sker, som det lige blev sagt. Det vil igen kræve samarbejde, ikke boykot. Jeg forstår kritikken med hensyn til f.eks. Tjetjenien og Sosnovyj Bor, men de er del af selve det samarbejde, som vi nu skal bygge op og i sidste instans opnå resultater af, så fordelene er mærkbare på begge sider og for at gøre en ende på alle disse mærkelige trusler, som er uhensigtsmæssige med hensyn til det samarbejde, vi har brug for nu. 
Väyrynen (ELDR ).
   - Hr. formand, Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe er meget tilfreds med hr. Belders betænkning om Rusland. Vi er dog parate til at acceptere visse ændringsforslag. På den anden side håber vi, der er støtte fra de andre grupper til vores ændringsforslag, som omhandler nationale mindretals stilling i Rusland.
I EU har vi på det seneste overvejet vores forbindelser med Rusland. I fællesskab har vi nået den konklusion, at den formelt vedtagne strategi ikke har fungeret tilfredsstillende. Den vigtigste grund hertil er, at EU ikke har formået at stå sammen i handelen med Rusland, men i stedet har nogle medlemsstater, især de større medlemsstater, været tilbøjelige til at gå egne veje. Den situation skal der rettes op på.
Der er imidlertid en anden vigtig grund til, vi har fejlet. Noget, vi ikke har været tilstrækkeligt opmærksomme på i vores drøftelser. Der er i EU ikke tilstrækkelig viden om eller forståelse for den politiske situation i Rusland. Rusland har i hvert fald indtil nu ikke efterlevet de diplomatiske og politiske principper, som vi og andre vestlige lande tager som givet. Det er f.eks. kommet tydeligt frem i forbindelse med, at Rusland har stået stejlt på ikke at gå med til at udvide partnerskabs- og samarbejdsaftalen til EU's nye medlemsstater. Truslen om sanktioner ville måske heller ikke have den ønskede virkning, men fører måske i stedet for til en handelskrig, som i højere grad vil gå ud over EU's medlemsstater end Rusland. Jeg har dog endnu ikke bemærket en sådan trussel komme til udtryk, selv om den måske til tider er blevet drøftet.
Ro og tålmodighed er nødvendig i forbindelserne med Rusland. For at realisere vores egne mål effektivt og holde øje med vores egne interesser er vi altid nødt til at tage de særlige politiske forhold, der hersker i Rusland, i betragtning, uanset hvor hårdt og trættende det sommetider kan være. 
Brie (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, min gruppe støtter udtrykkeligt de kritiske holdninger, der er fremsat i Belder-betænkningen. Situationen i Tjetjenien er uacceptabel, hvor den russiske hær begår grove krænkelser af menneskerettighederne. Der finder foruroligende politiske forandringer sted internt i Rusland, hvor det såkaldte styrede demokrati i stigende grad antager autoritære træk, og vi har også en meget kritisk holdning til Ruslands behandling af EU's nye medlemsstater.
EU fulgte tidligere en dobbeltstrategi i sit forhold til Rusland. Det skyldtes, at Rusland er - og må være - en af vores vigtigste strategiske partnere. En dobbeltstrategi er selvfølgelig ikke ensbetydende med, at vi afstår fra kritik, tværtimod. Netop når man udvikler strategiske forhold, må forpligtelser vedrørende vores værdikanon, opretholdelse af demokrati, af standarderne forbundet med lov og orden og af menneskerettigheder spille en central rolle. Men samtidig har vi også bestræbt os på at opnå varige gensidige forbindelser mellem Rusland og EU, ikke kun i form af partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Jeg tror ikke, at det er det rette tidspunkt at sætte spørgsmålstegn ved den strategi. Vi ville dermed fratage os selv muligheden for virkelig at få hold på den indenrigspolitiske udvikling eller situationen i Tjetjenien. Endvidere tror jeg, at vi bør beskæftige os langt mere seriøst med de sociale forhold i Rusland. Den forventede levealder for mænd i Rusland er faldet med 10 år i de seneste 12 år - en tragisk udvikling, som kendetegner situationen i store dele af landet.
Selv om jeg støtter hr. Belders kritik af den russiske politik, havde jeg gerne set betænkningen præcisere det mere klart, som han netop har sagt i sin tale, nemlig en skarp kritik af Rådets handlinger og de europæiske regeringer, hvis forhold til Rusland er baseret på økonomiske hensyn frem for strategiske. Siden den 11. september 2001 har mange regeringer - ikke kun hr. Berlusconi, men også den tyske forbundsregering - billiget, at krigen i Tjetjenien bliver trivialiseret som en del af krigen mod terrorisme, og derfor forholder vi os tavse.
Jeg tror ikke, at det er tilstrækkeligt kun at se Rusland som en strategisk partner i økonomisk henseende eller med henblik på at sikre vores grænser og forebygge menneskehandel. Vores forbindelser til Rusland skal være kendetegnet ved gensidighed og interpenetration. 
Wuori (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil fortsætte denne meget finske forhandling, selv om jeg stort set er af samme opfattelse som hr. Brie, der netop har talt, selv om han ikke er en af mine landsmænd.
Det faktum, at forbindelsen mellem EU og Rusland nu er mere uforudsigelig, end det var tilfældet tidligere, er begge parters fejl. Det ville være foruroligende, hvis Rusland blev vores eget Mellemøsten, og at vi som følge af Europas afhængighed af energi ville være forberedt på at tillade krænkelser af menneskerettighederne som dem, der udspillede sig i tragedien i Tjetjenien, at fortsætte fra år til år og acceptere den forhøjede risiko ved transporten af olie, sammenbruddet i den nukleare sikkerhed og de alarmerende begrænsninger i borgerrettighederne. Det afgørende punkt her er retten til ytringsfrihed, og man behøver kun at se på Ruslands resultater vedrørende andre politiske rettigheder for at nå en pålidelig konklusion herom. Uafhængige medier og et uafhængigt retsvæsen er afgørende for, at der kan udvikle sig et solidt civilsamfund i Rusland, som endnu aldrig har været en virkelig nationalstat.
EU synes ikke at have en sammenhængende eller konsekvent politik, hvad angår Rusland, ligesom problemer ikke prioriteres. Det kommer også til udtryk i den måde, EU's nordlige dimension er blevet tilsidesat, selv om den omfatter regionalt samarbejde, især i Østersøområdet og det arktiske område, som er af afgørende betydning for stabiliteten i EU's naboregioner og den fælles stabilitet som følge heraf, og selv om dens betydning kun øges i forbindelse med EU's udvidelse til at omfatte de baltiske lande. Den nordlige dimension er bestemt anderledes end Kaliningrad, f.eks. symboliseres den af samerne, som bor i det arktiske område, der strækker sig fra Norge til Rusland, og som desuden er EU's eneste indfødte befolkning.
For at slutte med noget positivt så kan man sige, at vores landegrænse med Rusland har været bemærkelsesværdig fredelig og problemfri, og det er virkelig ikke EU's fortjeneste. 
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, der er efter min opfattelse grund til at understrege det, som hr. Brie anførte. Vi er i færd med at drøfte en henstilling til Rådet, uden at Rådet er til stede, hvilket ikke lover for godt med hensyn til Rådets interesse for dette vigtige spørgsmål. Der er imidlertid efter min mening tale om en frugtbar debat. Den er under alle omstændigheder langt mere frugtbar end hr. Chiracs udtalelser, som er gengivet i dagens aviser. Ifølge hr. Chirac savnes der i Europa respekt for Rusland.
Hvilket Rusland? Det Rusland, som går til valg? Parlamentsvalget er, som vi har set, og som flere kolleger har påpeget - i endnu højere grad end det var tilfældet i Serbien - kendetegnet ved en næstenmonopolstilling til det, man kan betegne som "nationalistiske partier", hvis man vil fastholde en vis anstændighed, vel vidende at der normalt er tale om decideret fascistiske partier. Det kan vi imidlertid ikke sige åbent, for det drejer sig jo om Rusland!
Jeg tilslutter mig fuldt og helt, hvad nogle af kollegerne har anført. Det drejer sig om hr. Arvidsson, som har opregnet en række mindre forhold, som er uacceptable, det drejer sig om hr. Brie, hr. Wuori m.fl. Der er efter min opfattelse ikke meget, som er acceptabelt. Valget til Dumaen har vist det. Hvad angår præsidentvalget, er det ikke rimeligt at tale om nogen valgkamp, for den findes ikke. Vi har alle oplevet Rybkin-skandalen, hvor kandidaten, hr. Rybkin, blev kidnappet, bortført til et andet land, fyldt med medicin og sendt tilbage. Vi har oplevet skandalen i forbindelse med hr. Khodorkovskis kandidatur. Han er trods alt en af de førende russiske erhvervsledere. Vi havde ikke accepteret en brøkdel af det, han har været udsat for. Der hersker efter min opfattelse ikke tvivl om, at Domstolen i Strasbourg vil bekræfte dette, men beklageligvis først om tre år, og i mellemtiden vil skæbnen være beseglet for hr. Khodorkovskis virksomhed og hr. Khodorkovski selv.
Jeg vil gerne stille hr. Patten et spørgsmål. Hr. Patten, hvornår er der tale om krænkelse af menneskerettighederne? Når 20 % af en befolkning, som tæller 1 million borgere, er blevet dræbt, drejer det sig så om krænkelse af menneskerettighederne, om folkedrab eller om en tragedie af bibelske dimensioner? Efter min opfattelse kan man tale om krænkelse af menneskerettighederne, når man må konstatere, at der forekommer et vist antal alvorlige overtrædelser af en lovgivning, som er kendt, og som normalt respekteres. Når man konstaterer, som det er tilfældet i Tjetjenien, at 200.000 personer er dræbt de seneste ni år, at der har været titusindvis af tilfælde af tortur og voldtægt, så drejer det sig ikke længere om krænkelse af menneskerettighederne, men om folkedrab. Mange af Europa-Parlamentets medlemmer, herunder jeg, tøver med at anvende betegnelsen folkedrab. Vi ved alle hvorfor. For 60 år siden oplevede man i Europa nogle særdeles voldsomme begivenheder. Der var tale om folkedrab. I Rwanda har man oplevet nogle særdeles voldsomme begivenheder. Der var tale om folkedrab. Og i dag oplever man i Tjetjenien begivenheder, som er folkedrab, og som, hr. Patten, ikke har noget at gøre med krænkelse af menneskerettighederne.
Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Belder, og jeg vil gerne takke de mange kolleger, som, tror jeg, har måttet indse, at det, der sker i Tjetjenien, i Rusland, ikke har noget at gøre med krænkelse af menneskerettighederne og manglende demokrati. Det er langt mere alvorligt! 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Rusland er en stor og vigtig partner, med hvem to ting forbinder os - eller man kunne også sige, at to ting adskiller os - nemlig fælles interesser og værdier. Med hensyn til værdierne kritiserer vi i dag den måde, som demokratiet og de retsstatslige forhold udvikler sig på, men også situationen i Tjetjenien. I den forbindelse må vi dog ikke glemme vores mange fælles interesser. Nu, hvor EU er under udvidelse, er det vigtigt, at grænserne mellem EU og Rusland ikke bliver til nye barrikader. Vi skulle i stedet for også benytte dem som broer og som et middel til at udvide partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Det er vigtigt, at vi yder hjælp, fordi den også bidrager til at fremme liberaliseringen internt i Rusland. Det er vigtigt, at Rusland får mulighed for at blive optaget i WTO - på samme vilkår som andre frem for på særvilkår - og hvis de normale vilkår gælder, bør vi også støtte Ruslands optagelse. Vi har fælles interesser inden for energi, sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme.
Det er efter min mening noget, som vi bør præcisere, og vi må ikke lade situationen i Hviderusland føre til, at energien ikke bliver leveret til EU, således som det er aftalt ved kontrakt. På mange områder skaber EU's udvidelse ikke nogen ny situation, og vi bør ikke blande tingene sammen. Ajourføringen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen efter udvidelsen af EU må ikke være ensbetydende med, at vi accepterer erstatningskrav på handelsområdet, for så kunne hele verden gøre det samme, og jeg tror ikke, at en sådan præcedens ville være acceptabel. Der rejser sig også det spørgsmål, om de tal, som Rusland er kommet med, er korrekte.
Vi må også præcisere, at de baltiske landes tiltrædelsesforhandlinger har bidraget til at bringe mindretallene der i en position, som ikke findes hos mindretal i mange andre dele af verden og måske heller ikke i bestemte dele af Rusland. Mindretalsspørgsmålet kan ikke være nogen undskyldning for at forhale underskrivelsen af grænsetraktaterne eller, under alle omstændigheder, for at forhale ratificeringen af dem. Det skal ske nu, og det skal der herske klarhed om. Vi bør både i form af teknologi og gennem samarbejde hjælpe Rusland med at skabe visumfrihed, men det skal gøres på en måde, så Schengen-reglerne for de tiltrædende lande kan bevares, så den interne sikkerhed opretholdes.
Vi bør da arbejde for gode forbindelser til Rusland og anerkende, at landet kun kan være en stabilitetsfaktor, hvis vi accepterer, at Rusland også har en territorial stabilitet. Det er en anden ting, som vi også må tage hensyn til. 
Lalumière (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg kan tilslutte mig og uden problemer stemme for det forslag til henstilling, som ordføreren nu fremlægger, med de ændringer og tilføjelser, der er foretaget under behandlingen i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik.
Jeg skal ikke her gentage de talrige forhold, der omtales i teksten. Hr. Belder har udført et grundigt stykke arbejde og produceret en detaljeret tekst, som ligger på linje med Kommissionens meddelelser og Europa-Parlamentets tidligere beslutninger om Rusland. Jeg skal begrænse mig til at fremhæve to forhold, som i øvrigt også er omtalt i betænkningen. Det første er den manglende sammenhæng, der kendetegner den politik, medlemsstaternes regeringer fører, hvad dette spørgsmål angår. Den manglende sammenhæng og den manglende koordinering. Når vi står over for Den Russiske Føderation, over for en stor partner, som også udgør en stor udfordring, er det ikke acceptabelt, at vi hører medlemslandes ministre, endog premierministre eller formænd for Rådet, give udtryk for divergerende holdninger til eksempelvis den smertelige krig i Tjetjenien, til præsident Putin selv eller til valget. De divergerende holdninger, som ofte kommer til udtryk med få timers mellemrum, svækker EU og svækker troværdigheden af den indsats, der ydes for at etablere en regulær fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Det andet forhold, jeg vil omtale, drejer sig også om manglende sammenhæng, denne gang i forbindelse med de initiativer, som EU iværksætter i forhold til Rusland. Vores partnerskab og vores strategi rummer mange facetter, som opregnes i betænkningen, men der er behov for at sætte alt dette i perspektiv ved prioriteringer og langt højere grad af sammenhæng. EU og Rusland har ganske vist erklæret det for en langsigtet målsætning at skabe et fælles økonomisk område, et fælles område med fred, sikkerhed og retfærdighed, et område med samarbejde om ekstern sikkerhed og et område med forskning og uddannelse, som også omfatter kulturelle aspekter. Det er alt sammen udmærket, men også dette skal gennemføres på sammenhængende vis, hvilket stiller store krav til vilje, metoder og kunnen. Der er med andre ord fortsat meget at gøre. 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe er meget bekymret over den mere og mere autoritære udvikling i Rusland i forbindelse med præsident Putins person. Den pludselige opløsning af regeringen illustrerer dette yderligere.
Demokratiet synes at gå tilbage i stedet for det modsatte, og præsidentvalget ligner mere og mere et farceagtigt enmandsshow. De frygtelige angreb i Tjetjenien skal ophøre, og EU skal arbejde på finde en løsning så hurtigt som muligt. På miljøområdet er behovet enormt, og vi beklager, at Rusland ikke vil ratificere Kyoto-protokollen.
EU skal have et strategisk partnerskab med Rusland. Vi vil, kan og bør hjælpe til, men dette partnerskab er ikke uden vilkår og kan ikke dikteres af Moskva. På dette område ligger bolden i dag hovedsagelig hos Putin. Jeg vil også takke hr. Belder for en virkelig konstruktiv betænkning, som vi kan stemme ja til uden videre. 
Frahm (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, flere, blandt andre Patten, har sagt, at forholdet mellem EU og Rusland ikke altid har været det bedste, og lige nu nok kan betegnes som værende ganske belastet. Det er der, som flere har nævnt, gode grunde til.
I mandags kunne vi "fejre" 60-års-dagen for Stalins deportation af tjetjenerne og dermed også 60-års-dagen for et folkemord, som aldrig rigtig er blevet anerkendt. Vi kan også i disse dage se, hvordan kritiske journalister bliver nægtet visum til Rusland. Det drejer sig om journalister, der vil dække valget, og som således ikke får mulighed for at give en kritisk analyse af, hvad der foregår. Vi ser andre ting. Malmström nævnte, hvordan Putin med et fingerknips opløste den russiske regering. Alle disse ting gør, at situationen er stærkt bekymrende. Der er god grund til at være meget kritisk over for det, der foregår i Rusland.
Jeg støtter varmt Belders betænkning, men omvendt undrer jeg mig i disse dage over, at vi kan være så klare, når vi taler om Rusland, og så have så meget uld i munden, når vi taler om Kina. Jeg forstår ikke, hvordan man på den ene side kan føre en kritisk linje - som jeg synes er rigtig - over for Rusland, og så på den anden side overveje at hæve våbenembargoen mod Kina, som efter min opfattelse optræder omtrent lige så vanskeligt, besværligt og urimeligt som Rusland.
Jeg mener, at der er foregået og foregår folkedrab i Tibet. Jeg mener, at undertrykkelsen af det kinesiske folk er uden sidestykke. Jeg mener, at vi her ser eksempler på problemer, der ligner dem i Rusland, og som i virkeligheden er endnu større. Alligevel overvejer vi at hæve våbenembargoen.
På en eller anden måde må EU se at få justeret sin udenrigspolitik, sådan at de linjer, man lægger, står i forhold til, hvordan de lande, man arbejder sammen med, opfører sig. Og jeg synes ikke, at det er situationen nu. 
Speroni (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke komme ind på hele spørgsmålet om forbindelserne mellem EU og Den Russiske Føderation, men nøjes med at nævne Tjetjenien-spørgsmålet og minde om, at vi her i Parlamentet flere gange har talt om menneskerettigheder forstået som individets og den enkeltes rettigheder. Det er fuldstændig korrekt, men det forekommer mig, at vi efterhånden har glemt en anden grundlæggende rettighed, nemlig folkenes ret til selvstyre. Så længe dette udtryk bliver betragtet som et bandeord eller som noget unævneligt, er det ikke muligt at løse spørgsmål som Tjetjenien-spørgsmålet eller Tibet-spørgsmålet, der blev nævnt lige før. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Rusland er et stort land, og historisk set er dets bidrag til europæisk kultur enormt. Det er stadig en stor militærmagt og fortjener anerkendelse på den internationale scene. Selv om landet økonomisk set er krympet, er det fortsat en vital gas- og oliekilde for EU, og vi har en fælles fjende i den internationale islamiske terrorisme.
Jeg tror, hr. Putin vinder præsidentvalget, og vi må anerkende hans demokratiske mandat til at genopbygge en stærk russisk stat. Jeg kan ikke acceptere opfordringer til at udelukke Rusland fra G8 på grund af dets håndtering af Yukos-sagen. For blot to uger siden afsagde de russiske domstole en mild dom over en af landets direktører, der blev kendt skyldig i skatteunddragelse. Det er næppe et tegn på juridisk skævhed.
Jeg føler med russerne med hensyn til det tab, landet står over for, som følge af ophævelsen af den bilaterale frihandelsaftale med EU's tiltrædelseslande, men generelt falder tarifferne fra 9 % til 4 %, og Rusland kan ikke undlade at udvide partnerskabs- og samarbejdsaftalerne til de baltiske lande på grund af uenighed om etniske russiske minoriteters rettigheder i disse lande. Kaliningrad-spørgsmålet er blevet løst, og arbejdet med visumfrie EU-rejser eller EU-rejser på fleksible vilkår bør indledes, så snart der er indgået en tilbagetagelsesaftale.
Rusland mener, at EU maser sig ind på landets indflydelsessfære fra Georgien til Ukraine, hvilket forklarer dets forsøg på at gendanne nogle af det tidligere Sovjetunionens bindende elementer i Jalta-aftalen med Ukraine, Hviderusland - et land, hvor Rusland kunne bruge landets særlige indflydelse til at gøre mere for at fremme demokratiet - og Kasakhstan. Jeg opfordrer også Rusland til at trække sine tropper ud af Transnistrien, til at åbne mulighed for en fredelig genforening i Moldova og til at smide Tiraspol-gangsterregimet i den historiske skraldespand. 
Endelig er jeg bekymret over, at der har været en massiv udvandring mod vest af etniske russere, der søgte væk fra de fjernøstlige territorier, hvor Rusland nu forsøger at skabe tætte forbindelser med Japan og Korea om ressourceudnyttelse. Disse etniske russere erstattes af ulovlige kinesiske indvandrere, og den situation kan skabe spændinger i dette store, underbefolkede, men ressourcefyldte område. 
Iivari (PSE ).
   - Hr. formand, det er et positivt træk, at Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) samlet signalerede, at partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Rusland automatisk skulle udvides til at omfatte de nye medlemsstater. Der er ingen grund til særskilte forhandlinger om dette. Hvis der er problemer med de økonomiske og handelsmæssige relationer mellem den udvidede Union og Rusland, kan de drøftes separat mellem Unionen og Rusland.
Rusland er EU's vigtigste nabo. Der er i både Unionens og Ruslands interesse, at forbindelserne mellem dem udvikler sig gunstigt inden for alle livsområder. Desuden skal vi kunne drøfte følsomme emner som f.eks. menneskerettigheder. Vi skal sikre, at Unionen er konsekvent i sin politik over for Rusland og at de i Rusland forstår, at EU ikke kan opdeles politisk set. Fra begyndelsen af maj vil de baltiske lande, som indtræder i EU, udgøre en lige så solid del af Unionen som de gamle medlemsstater. Deres betingelse for medlemskab var opfyldelsen af Københavnskriterierne med hensyn til forhold som menneskerettigheder og mindretals rettigheder. Disse betingelser er opfyldt. Endvidere er Rusland forpligtet til at overholde menneskerettighederne som medlem af Organisationen for sikkerhed og samarbejde i Europa og Europarådet. Det er meget vigtigt, at der er forvisning om, at OSCE's arbejde i Tjetjenien kan fortsætte.
Strategisk samarbejde baseret på fælles værdier er blevet omtalt i forbindelse med relationerne mellem EU og Rusland. Måske burde sådanne storladne målsætninger rykke et skridt nærmere mod noget, der er lidt mere konkret. Der er desuden gode grunde hertil, for EU vil tegne sig for 55 % af Ruslands udenrigshandel. EU har brug for olie og naturgas, så der er behov for at udvikle samarbejdet på energiområdet. Miljø skal spille en rolle her, uanset om det er et spørgsmål om energiproduktion eller transport.
Et af samarbejdsområderne omtalt på topmødet i Skt. Petersborg var forskning, uddannelse og kultur. Jeg er en varm tilhænger af flere udvekslingsprogrammer for forskere, lærere og studerende samt samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner. Hvis vi skal opbygge et bæredygtigt samarbejde, skal vores borgere opbygge netværk med hinanden. Her skal vi også give unge mennesker de rigtige faciliteter og muligheder. De kan ikke bære byrden af en splittet verden. 
Andreasen (ELDR ).
   - Hr. formand, der er et emne, der vækker bekymring, når vi taler om Rusland. Det drejer sig om pressefriheden, og det glæder mig, at kommissær Patten nævnte dette.
Vi ved, at der ifølge russisk lov er pressefrihed i Rusland, men der er meget langt fra loven til hverdagen. Organisationen "Journalister uden Grænser" har offentliggjort en liste over pressefriheden, og på denne liste ligger Rusland som nr. 148 af 158 lande, og situationen forværres. Journalister myrdes i Rusland. I fjor alene fire, og siden 1. januar 2002 er tretten journalister blevet dræbt i Rusland, oplyser "International Federation of Journalists".
Journalisterne lægges hindringer i vejen for deres arbejde. Jeg oplevede det ved selvsyn i Skt. Petersborg op til guvernørvalget, hvor det eksempelvis var forbudt at vise billeder af eller nævne navne på valgets kandidater. For nylig blev en dansk journalist nægtet indrejse i Rusland. Hendes forbrydelse var, at hun havde skrevet kritisk om den russiske fremfærd i Tjetjenien.
Jeg beder Kommissionen og Rådet om at tage pressefriheden alvorligt, når forhandlingerne med Rusland indledes. De overgreb på ytringsfriheden, der forekommer i Rusland, kan ikke accepteres. 
Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Østrig har for øjeblikket fuldstændig uproblematiske forbindelser til Rusland, hvilket de seneste statsbesøg og præsident Putins glæde ved at stå på ski i Østrig demonstrerer. Derfor finder jeg dette billede af EU's forbindelser til Rusland så meget desto mere beklagelige.
Forbindelserne mellem EU og Rusland er ikke nogen ensrettet gade. De skal optimeres, hvis en udvidet Unions interesser skal have samme vægt som Ruslands. Det er også et ufravigeligt krav - lad mig gentage, et ufravigeligt krav - at partnerskabs- og samarbejdsaftalen, som har været i kraft siden 1998, nu må udvides til at dække EU's 10 nye medlemsstater. Tidligere var den indvending, at EU's udvidelse ville stille Rusland dårligere på markedet, hvorfor det forlangte, at der skulle betales kompensation, til hinder herfor. Denne argumentation er yderst tvivlsom, da EU's udvidelse automatisk vil skabe et langt mere købedygtigt marked, også for Rusland, som kun kan være til gavn for landets økonomi. Samarbejdet omkring lukningen af nedrivningsmodne atomkraftværker eller bortskaffelsen af nukleart affald ud for Kola-halvøen og i Nordsøen lader noget tilbage at ønske, for ikke at sige meget, og det er langtfra klart, hvorfor Rusland hidtil har vendt det døve øre til kravene om sikre tankskibe i Østersøen. Den stadig tilbagevendende henvisning til de angivelige vanskeligheder for det russiske mindretal i de baltiske lande er for så vidt forbavsende, da både OSCE og Europarådet mener, at problemet ikke længere eksisterer. OSCE blev til gengæld forhindret i at komme ind i Tjetjenien. I Østrig er de fleste asylansøgere og flygtninge tjetjenere, hvilket kun kan ses som et tegn på, hvor forfærdende situationen er der. Jeg vil dermed dog på ingen måde bagatellisere forbrydelserne begået af terrorister mod befolkningen i Rusland. Og selv om EU har været meget imødekommende med hensyn til Kaliningrad, er der til dato ikke indgået nogen aftale om tilbagetagelse af flygtninge eller illegale migranter.
Nu, hvor præsidentvalget er nært forestående, ønsker jeg med fuldt overlæg ikke at diskutere russisk indenrigspolitik - der har allerede været henvist til "styret demokrati" - selv om den naturligvis må have en indvirkning på forbindelserne mellem Rusland og EU. Det giver heller ikke mening at fortie problemer, hvis løsning kun kan fremme de gode forbindelser mellem Rusland og EU. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil varmt takke ordføreren, hr. Belder, for en meget velskrevet og god politisk afvejet betænkning. Det styrede demokrati, som præger Rusland, skaber stor bekymring. Vi ved alle, at demokratiet i Rusland ikke har fået fodfæste, og at det har skabt et klima med frygt, hvor mennesker, som kommer med uafhængige politiske udtalelser om præsident Putin, udsættes for trusler. Mennesker med stærk økonomisk styrke har især fået problemer med retssystemet.
Jeg vil fremhæve, at de administrative ressourcer og mediekontrollen medførte, at parlamentsvalget til den russiske Duma den 17. december 2003 næppe kan siges at have levet op til internationale standarder. Retssystemet skal være uafhængigt, før Rusland kan kaldes et fyldestgørende demokrati. I dag er anklagerne ikke uafhængige i forhold til den udøvende magt.
Rusland skal handle internationalt og hurtigst muligt nedlægge de nuværende militærbaser i Georgien og Moldavien. Rusland skal handle konstruktivt i konflikten i Sydkaukasus, og jeg vil i den forbindelse gerne komme med en særlig opfordring til den russiske regering om at løse den langvarige konflikt mellem Tyrkiet og Armenien og forsøge at mægle mellem landene. Tyrkiet burde også erkende de folkemord, som det armenske folk blev udsat for i 1915-1918.
Rusland har et særligt ansvar for udviklingen i Hviderusland, en ny nabo til det udvidede EU, som knap nok kan beskrives som et demokrati, men nærmere som et land, der styres autoritært af præsident Aleksander Lukasjenko.
Til sidst så jeg gerne, at Rusland indfører religionsfrihed på en meget mere åben og tolerant måde. 
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter de gennemgribende forandringer i Europa er forbindelserne til Rusland blevet meget komplekse. Dialog og samarbejde er blevet fastlagt i en lang række traktater og aftaler i mange internationale institutioner, og partnerskabs- og samarbejdsaftaler gør møder på højeste plan mellem EU og Rusland til en regelmæssig og fast tilbagevendende begivenhed.
Jeg får i stigende grad det indtryk, at denne omfattende dialog er ved at blive et forstenet og forudsigeligt ritual. Jeg tror, at det var kommissær Patten, der for nogle måneder siden fortalte i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, at han havde indtryk af, at de manuskripter, som bliver forberedt til ham om Rusland, ikke havde ændret sig væsentligt i rum tid. Politik er naturligvis altid det muliges kunst, og det vil sige, at man altid vil skulle vælge en tilgang til et stort land som Rusland, der adskiller sig fra den tilgang, man ville vælge, hvis et lille land ikke opførte sig korrekt. Hvad dimensionerne angår, kan man bestemt sammenligne grusomhederne mod civile i Kosovo og Tjetjenien, men det er klart, at vores reaktion over for Rusland vil være en anden - hvilket den også er. Jeg vil dog gerne bede Rådet indtrængende om at tage fat på de emner, som ikke er blevet løst på tilfredsstillende vis, og som stadigvæk er på dagsordenen, frem for at knibe udenom - hvilket Rådet gør ved ganske enkelt at være fraværende under denne debat. Hverken med hensyn til partnerskabs- og samarbejdsaftalerne eller deres overtagelse af og udvidelse til alle de nye tiltrædelseslande kan der indgås kompromiser. Rusland bør f.eks. se grundigt på, hvordan toldtarifferne ændrer sig i forhold til tidligere, hvor vi havde bilaterale aftaler med nogle af kandidatlandene. Nu, hvor de er med i EU, falder toldtarifferne. Det forholder sig altså således, at disse landes tiltrædelse til EU ikke kun er forbundet med ulemper.
Tjetjenien har været nævnt flere gange. Også her bør vi efter min mening ikke tillade os den luksus kun at komme med appeller eller sågar ignorere problemet. Jeg har altid været af den opfattelse, at vi bør bruge de midler, som vi bevilger til samarbejdet med Rusland, på en anden måde. Vi må forsøge at støtte de svage strukturer i det civile samfund i Rusland, så det kan gennemgå en demokratisk forandring nedefra og ikke på den beklagelige måde, som vi har set i de seneste måneder. 

Ainardi (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i hr. Belders betænkning formuleres en række bemærkninger og forslag i forlængelse af Rådets henstillinger om forbindelserne mellem EU og Rusland. Jeg støtter de to hovedlinjer, der kommer til udtryk i betænkningen. For det første bekræftes det, at vi ønsker at udvikle det helt nødvendige partnerskab mellem EU og Rusland. Rusland er et vigtigt land, og det er bydende nødvendigt at udvikle de økonomiske forbindelser mellem EU og Rusland, når det gælder industri, forskning, sundhed og energi. Fælles ambitioner og målsætninger bør fremmes, som det foreslås af ordføreren. Det er afgørende både i strategisk og politisk henseende. Prioriterede målsætninger bør fremmes, herunder det grænseoverskridende samarbejde til afhjælpning af kriminalitet, beskyttelse af menneskerettighederne, demokrati, uafhængige medier og retsstaten, samarbejde om løsning af konflikter i området og nedrustning. Endvidere bør indsatsen til forbedring af folkesundheden og den sociale udvikling fremmes.
Den anden hovedlinje, der kommer til udtryk i betænkningen, er mere kritisk, især når det gælder situationen med hensyn til grundlæggende friheder og demokratiske rettigheder i Rusland. Ordføreren beklager, at EU har spillet en beskeden rolle i forbindelse med Tjetjenien-konflikten, som de seneste 10 år har kostet mere end 200.000 mennesker livet. Jeg deler denne holdning. Der er tale om et regulært folkedrab. De russiske myndigheder opfordres til at efterforske forsvindinger, tortur og alle former for krænkelse af menneskerettighederne. I november 2003 tog flere af os her i Europa-Parlamentet til orde mod rådsformanden, hr. Berlusconis, udtalelser til støtte for de russiske styrkers interventionspolitik. Ja, Europa bør spille en langt vigtigere rolle, når det drejer sig om eftertrykkeligt og klart at fordømme Ruslands håndtering af krigen i Tjetjenien. Der vil og kan ikke blive tale om en militær løsning i Tjetjenien.
Ønsket om et partnerskab mellem EU og Rusland bør udvikles på et grundlag, som sikrer fred og sikkerhed for befolkningen. EU kan ikke længere lade det blive ved erklæringer. Det må handle, og den foreliggende betænkning peger i så henseende i den rigtige retning. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α5-0052/2004) af Gahrton for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om EU's politik over for Sydkaukasus (2003/2225(INI)).
Gahrton (Verts/ALE ),
    Hr. formand, oppositionen i Abkhasien har skærpet sin kampagne mod løsrivelsesrepublikkens leder Ardzinba. Armenske og tyrkiske kulturarbejdere mødtes i et armensk kloster i Østtyrkiet. Eduard Sjevardnadses svigersøn er pågrebet i Tbilisis lufthavn, mistænkt for korruption. Der har været voldsomme sammenstød i Adsjarien mellem tilhængere og modstandere af provinsens leder Abasjidze. Aserbajdsjans præsident Ilham Alijev har mødt sin armenske kollega Robert Kocharian. Fængslede aserbajdsjanske politikere har sultestrejket. Det amerikanske FBI skal åbne kontor i Tbilisi.
Dette og meget mere er sket de seneste dage i vores europæiske søsterlande Armenien, Aserbajdsjan og Georgien. Det er dog ikke i de europæiske medier, at jeg har fundet disse oplysninger, selv om de tre lande er medlemmer af Europarådet og OECD og sigter efter fuldt medlemskab af EU. Hverken den generelle europæiske interesse eller EU's officielle interesse i Sydkaukasus har haft særlig stor betydning, hvis ikke det handlede om krig og revolution. Rådet ville end ikke tage de sydkaukasiske lande med i sin strategi for et mere udvidet Europa, men synes heldigvis at have skiftet holdning.
På Europa-Parlamentets opfordring blev der endelig udnævnt en særlig repræsentant i 2003. Der er også gjort en del andre EU-tiltag, ikke mindst det regionale miljøcenter i Tbilisi. Generelt er sådanne bestræbelser for virkningsløse eller kommer for sent, hvilket kom til udtryk i forbindelse med rosenrevolutionen i Georgien. EU blev overvældet af både Rusland og USA, som begge fører klassisk stormagtspolitik i egen interesse. EU påstår, at det har andre, mere solidariske ambitioner. I Sydkaukasus er der tre lande, som tror på EU-idealet, og som vil, at EU skal spille hovedrollen som fredsmægler og bidragsyder.
Min betænkning indeholder en række forslag til EU's politiske, økonomiske og fredsskabende tiltag. Det handler om at påvirke Rusland til at anlægge en mere konstruktiv holdning, om at støtte de tre landes vaklende demokratiske institutioner og om at udarbejde partnerskabsprogrammer mellem regioner i EU, der har selvstyre som på Åland, i Skotland, i Catalonien og Nagorno-Karabakh, Sydossetien og Abkhasien. Dette burde vise, at selvstyre kan være et rimeligt alternativ til fuld suverænitet.
Det drejer sig også om at hjælpe Sydkaukasus med at komme ud af atomkraftsfælden, om at udvikle vedvarende energiformer og om at sørge for, at olieaktiverne håndteres i overensstemmelse med internationale miljøregler. Det drejer sig om konkret konfliktløsning, f.eks. gennem åbning af jernbanestrækningen Baku-Jerevan til gengæld for tilbagetrækning af Armeniens væbnede styrker fra de aserbajdsjanske provinser. Til min overraskelse kan jeg se, at de største politiske grupper fjerner afvisningen af dette, men godkendelse af ændringsforslag 5 og 18 vil for alvor forstyrre den følsomme balance i betænkningen. Det samme gælder Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppes ændringsforslag 2. Hvis vi skal godkende det og slette henvisningen til vores egen beslutning fra 1987 om utallige armenieres undergang i 1915, vil betænkningen tippe over til den ene sides fordel.
Det betyder, at jeg kan støtte alle ændringsforslagene bortset fra ændringsforslag 2, 5, 6, 16, 17 og 18. Ændringsforslag 9 har jeg trukket tilbage, og hvad angår betragtning P, foreslår jeg en delt afstemning, så ordet blokade slettes, da en sådan blokade ikke findes. Derimod er der kraftige restriktioner, hvilket er slemt nok, og hvilket jeg kritiserer, men det korrekte ordvalg er meget vigtigt i situationer som denne.
Der er parlamentsvalg i Georgien den 28. marts 2004. Det bliver den afgørende test for demokratiet i rosenrevolutionen. Med en spærregrænse på 7 % risikerer al opposition at stå uden for Parlamentet. Jeg ved, bl.a. efter et personligt møde med Georgiens premierminister Zurab Zhvania i Rom forleden dag, at den georgiske ledelse er bekymret. Der gøres ikke nok, og der skal iværksættes foranstaltninger, måske en sænkning af spærregrænsen, så Georgien ikke bliver noget så mærkeligt som verdens første demokratiske etpartistat.
Til slut vil jeg gerne sige, at vi alle har været udsat for lobbyisme. Det er legitimt og kan give værdifuld information, men det var ikke så godt, hvis en af konfliktens parter i Sydkaukasus i eftermiddag udråber sig selv som sejrsherre og siger, at Europa-Parlamentet står på deres side. Jeg har forsøgt at skrive en afbalanceret betænkning, som ikke er på nogens side, bortset fra fredens og den holdbare udviklings side. 
Patten,
    Hr. formand, Kommissionen glæder sig meget over denne betimelige og tankevækkende betænkning, og jeg vil gerne takke parlamentsmedlemmet for hans arbejde med den. Betænkningens udvikling over en årrække påviser Parlamentets vilje til at sikre, at Sydkaukasus får den opmærksomhed, området har behov for. Den opmærksomhed og tid, betænkningen har fået, har gjort det muligt at gøre den detaljeret og fokuseret, så den giver et ekstremt anvendeligt politisk værktøj.
Kommissionen er enig i analysen af de farer og vanskeligheder, området står over for, og vi viderefører de politikker, der skal fremme stabiliseringen i området. Til det formål sætter vi i vores landestrategier fokus på kampen mod korruption og støtter genopbygningen af institutioner og bekæmpelsen af fattigdommen i vores bistand.
Vi har programmer for området, der behandler narkotikasmugling, grænseforvaltning og miljøspørgsmål. Medmindre der tages fat på disse nøgleområder, forringes chancerne for at opnå stabilitet i området markant. Vi har forfulgt disse målsætninger siden landene i Sydkaukasus i 1991 blev uafhængige, og vi har ydet bistand for over 1 milliarder EUR i området. Vi vil fortsat være ambitiøse i vores bestræbelser, selv om vi arbejder inden for snævre rammer i lyset af de ressourcer, vi har fået bevilget af budgetmyndigheden. 
Den knappe tid forhindrer mig i at gå i detaljer med alle de mange spørgsmål, der understreges i betænkningen, så jeg håber, at Parlamentet vil undskylde, at jeg fokuserer på det, jeg mener, er to nøglepunkter, nemlig de forbindelser, som parlamentsmedlemmet henviste til, mellem Sydkaukasus og den europæiske naboskabspolitik og Kommissionens rolle i forbindelse med konfliktløsning.
For så vidt angår forbindelserne mellem Sydkaukasus og den europæiske naboskabspolitik, nåede Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) efter dets drøftelser den 26. januar 2004 om, hvordan man bedst muligt støtter den nye politiske ledelse i Georgien, til den konklusion, at Rådet opfordrer Kommissionen til efter høring af den høje repræsentant og under hensyntagen til EU's særlige repræsentants forslag at fremlægge en henstilling om forbindelserne mellem Armenien, Aserbajdsjan og Georgien og den europæiske naboskabspolitik, og at Rådet ser frem til at kunne behandle denne henstilling før udløbet af det irske formandskab. Jeg håber, at vi er i stand til at realisere denne idé, måske i maj, men i hvert fald før afslutningen på det nuværende formandskab.
Jeg glæder mig meget over denne indsats. EU overvåger tilsvarende udviklingen i alle tre lande nøje for at se, om der sker løbende fremskridt i retning af demokrati og inden for det økonomiske område. Vi vil gerne se en troværdig og bæredygtig indsats, der klart afspejles i konkrete fremskridt, f.eks. i forbindelse med kampen mod korruption.
For så vidt angår spørgsmålet om konfliktløsning og forsoning, vil Kommissionen fortsat yde fuld støtte til OSCE og FN i deres bestræbelser på at løse områdets fastfrosne konflikter. Det glædede mig, at vi i starten af ugen havde mulighed for at drøfte nogle af disse spørgsmål med formanden for OSCE.
Vi står klar til at hjælpe med postkonfliktgenopbygningen efter indgåelse af fredsaftaler og med foranstaltninger, der er indgået aftale om mellem konfliktens parter, som kan mindske spændingen og skabe tillid mellem de to parter. Det glæder mig meget at kunne sige, at Kommissionen for nylig har været i stand til at gennemføre en tredje fase af postkonfliktgenopbygningsaktiviteterne i konfliktområdet Georgien/Sydossetien for at hjælpe med at tilbagesende internt fordrevne folk og flygtninge og genopbygge infrastrukturerne, hvilket forhåbentlig kan hjælpe med til at skabe tillid mellem de to samfund.
Den meget velkomne udnævnelse af EU's særlige repræsentant for Sydkaukasus i 2003 var et vigtigt skridt for EU. Kommissionen glæder sig over at være fuldt ud inddraget i hans arbejde, og vi værdsætter dette tætte samarbejde. Den betænkning, parlamentsmedlemmet har fremlagt, påpeger med rette kravet om videre udvikling af EU's politik for området. Vi ser frem til at deltage i denne vigtige proces sammen med den særlige repræsentant.
Kommissionen noterer opfordringen om en stabilitetspagt for området. Da spørgsmålet blev rejst første gang for et par år siden, var der ikke stor opbakning om idéen, og jeg er endnu ikke helt overbevist om, at tiden er moden til at tage det op igen. Det har i hvert fald budgetmæssige konsekvenser, som vi skal kigge på i detaljer.
Lad mig slutte denne ganske korte oversigt over emnet af med igen at rose ordføreren for hans betænkning. Jeg vil gerne takke ham for det, jeg er sikker på vil blive et ekstremt vigtigt bidrag til drøftelserne om EU's politik for det sydkaukasiske område. 
Quisthoudt-Rowohl (PPE-DE ),
   Hr. formand, det har faktisk været let for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi at skrive en betænkning om denne aftale, fordi vi grundlæggende mener, at vi så vidt som overhovedet muligt må inddrage alle stater, som geografisk ligger tæt på os, i vores forsknings- og udviklingsprogrammer. Vi må sørge for, at vi stabiliserer og støtter deres små og mellemstore virksomheder og forbedrer deres infrastrukturer. Hvorfor ligger det os så meget på sinde? Ganske enkelt fordi vi er afhængige af dem, og de af os. Hvis der i nogle af disse lande findes atomkraftværker, som ikke er sikre, så vil det, hvis der engang skulle ske noget, påvirke os direkte, ganske enkelt på grund af deres geografiske beliggenhed. Hvis vi bestræber os på at eksportere så meget af vores knowhow og ekspertise til dem som muligt, vil vi gøre det i en . Derfor ligger det os på sinde, at vores hjælpeprogrammer, f.eks. Tacis-programmet, ud over at støtte også skal hjælpe landene med at hjælpe sig selv, så udviklingslande ikke behøver at begå alle de fejl, som vi har begået i løbet af vores industrielle historie.
Lad mig tilføje, at vi også er afhængige af regionen med hensyn til vores energiforsyning, f.eks. olietransport. Det er altså i vores egen interesse, at olierørledningerne er sikre, og at de tankskibe, der anløber vores havne, er sikre og ikke forurener vores farvande. Hvis Sydkaukasus gør teknologiske fremskridt, vil det også samtidig betyde sikkerhed og fremskridt for os. Vi takker ordføreren for så velvilligt at have taget vores forslag til sig og også Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik for det glimrende samarbejde, vi har haft med dem. 
Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Sydkaukasus er en kriseregion i Europas baghave, og lige siden Sovjetunionen gik i opløsning, og konflikten omkring Nagorno-Karabakh brød ud, har EU haft en økonomisk snarere end blot en humanitær interesse i at holde regionen økonomisk og politisk stabil. En af følgerne af EU's udvidelse er, at disse urocentre rykker tættere på os, og perspektivet i en politik for et bredere europæisk naboskab baseret på den nuværende partnerskabs- og samarbejdsaftale bør bidrage til at stabilisere denne region.
Sidste år blev der afholdt valg i alle tre Kaukasusstater, og en ad hoc-delegation fra Europa-Parlamentet, som ordføreren var en del af, fandt, at disse valg ikke altid levede op til vores demokratiske forestillinger om, hvad valg og demokrati går ud på. Hvis man kombinerer etniske konflikter, massefattigdom, korruption og et demokratisk underskud, får man en eksplosiv blanding, og hertil kommer den fortsat uløste konflikt omkring Nagorno-Karabakh, som for Aserbajdsjans vedkommende betød, at landet mistede 20 % af sit territorium, samt store flygtningestrømme, som alene i perioden 1992-1999 kostede EU hen ved 180 millioner euro.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har søgt at undgå at gyde olie på ilden, at tage hensyn til konfliktparternes sensibiliteter og også at tage Ruslands og Tyrkiets indflydelse i dette område behørigt i betragtning. Man kan ikke fremtvinge politiske løsninger ad bagdøren. De berørte parter og deres strategiske støtter må selv bidrage til at mindske spændingerne. Ikke-intervention er naturligvis utilstrækkelig som strategi.
Udnævnelsen af en særlig repræsentant for regionen kan derfor have været en hjælp, ikke mindst fordi det gav EU et mere synligt ansigt i Sydkaukasus. Men frem for alt ville en synlig afspænding i forholdet mellem Tyrkiet og Armenien være en hjælp, herunder at Tyrkiet ophæver sin blokade. Den stabilitetspagt, som Parlamentet med rette ønsker for Sydkaukasus, har ikke virkelig nogen udsigt til at blive en succes, medmindre nabostaternes konflikter bliver løst, navnlig Tyrkiets med landene der.
Det er vores humanitære og demokratiske interesser og også vores energistrategiske overvejelser, der gør, at der ikke findes noget alternativ til en mere dybtgående strategi for Sydkaukasus. Det tog udenrigsministrene også højde for i begyndelsen af året, da de opfordrede Kommissionen og den højtstående repræsentant til at inddrage Armenien, Aserbajdsjan og Georgien i det nye initiativ for et bredere europæisk partnerskab. Hvis spændingerne skal mindskes, må man være klar over, at selv om konceptet for et bredere europæisk partnerskab betaler sig, er der næppe udsigt til, at det bliver en realitet, medmindre konfliktens parter inddrager Tyrkiet, Rusland, USA og EU i deres bestræbelser på at løse den. 
Volcic (PSE ).
   - Hr. formand, Sydkaukasus' problemer er lige så lette at identificere, som de er vanskelige at løse. Foruden en betydelig bistand er det nødvendigt med en yderst ambitiøs europæisk strategi og måske et mere omfattende mandat til ambassadøren Heikki Talvitie, som er EU's særlige repræsentant for Sydkaukasus. Også kommissær Patten var inde på dette spørgsmål, men jeg tror ikke, at bekæmpelsen af korruption og narkotikahandel, kampen for at reducere fattigdom og en valganalyse i sig selv er nok til at kalde disse foranstaltninger for en strategi for området. Det er naturligvis vanskeligt at arbejde i en skrøbelig situation, hvor der er mindst tre områdespecifikke konflikter, men det bliver stadig mere tvingende nødvendigt at lægge en plan. I praksis er der undertiden behov for globale målsætninger, som nås med blot en enkelt konference. Jeg tror dog, at det i Sydkaukasus' tilfælde er nødvendigt at gå gradvist frem - skridt for skridt - når det gælder konflikterne og samarbejdet, for ellers risikerer man at nå et meget lille resultat.
Hr. Gahrtons betænkning giver et udmærket og detaljeret billede af såvel situationen som behovene, og jeg er enig med ordføreren i, at det er nødvendigt at give Sydkaukasusområdet en fast status inden for rammerne af politikken for det bredere europæiske naboskab.
Hvad stabiliseringsprocessen angår, er det absolut nødvendigt at inddrage Rusland. Præsident Putin - som i forgårs opløste en regering, der altid har haft et meget tvetydigt forhold til landene i det tidligere Sovjetunionen og ikke mindst til Sydkaukasus - skal også angive retningslinjerne for Kaukasus. En lejlighed til dette kunne også være det møde mellem EU og Rusland, der finder sted i marts måned.
De interesser og værdier, som er nødvendige for samarbejdet, skal fastlægges på en grundig og præcis måde. Vi skal ligeledes tage højde for, at olierørledningen Baku-Tbilisi-Ceyhans åbning om to år er af stor strategisk vigtighed. Vi ved ikke, om milliardæren Khodorkovsky - f.eks. med sit Yukos-selskab - havde til hensigt at indgå aftaler med amerikanske Exxon, men vi ved heller ikke, i hvor høj grad den nye præsident Putin er enig i dette. På samme måde ved vi ikke, hvilken kædereaktion der kommer i begge tilfælde. At sige nej til olierørledningerne med den begrundelse, at de går ud over miljøet, er ikke andet end retorik. Olien skal under alle omstændigheder føres fra Det Kaspiske Hav til Sortehavet. Under den kolde krig forsøgte man at lægge olierørledningerne således, at man undgik det sovjetiske område, men nu er situationen ved at ændre sig. Jeg mener dog, at man i hr. Gahrtons betænkning giver udtryk for en berettiget bekymring over disse og andre problemer i området.
Takket være olieressourcerne bliver Aserbajdsjan velstående, og Georgien får transitrettighederne, mens Armenien ikke får noget. De nye kilder til velstand risikerer således at skabe nye uligheder, som kun kan fjernes ved hjælp af politisk mægling. Man er blot nødt til at være klar over, at den kommende situation ikke giver mulighed for en længerevarende stilstand - eller rettere status quo - i konfliktområderne. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. Gahrton har udarbejdet en god betænkning om landene i Sydkaukasus. Jeg deler fuldt ud hans opfattelse af, at det er i Europas og EU's interesse at knytte regionen tættere til Europa. Der er positive tendenser, men der er flere mørke skyer, som hr. Gahrton selv nævnte.
I Aserbajdsjan går udviklingen i den forkerte retning. For et år siden mødtes jeg med den nyvalgte præsident Ilham Alijev. På direkte spørgsmål om valgfusk, som forekom allerede på det tidspunkt, benægtede han dette og henviste til sin egen og Aserbajdsjans rolle i Europarådet. Efter valget i efteråret ved vi, hvad Alijev står for. Ytringsfriheden undertrykkes, og meningsmodstandere fængsles. Hvis Aserbajdsjan vil være reel samarbejdspartner med EU, skal landet demokratiseres fuldt ud. 
Der foregår en humanitær katastrofe i flygtningelejrene, hvor de internt fordrevne fra Nagorno-Karabakh lever i uhørt elendighed. Jeg har selv besøgt en flygtningelejr, og til hr. Patten jeg vil især gerne sige, at EU har et stort ansvar, både med hensyn til penge og til at sætte pres på de involverede parter i konflikten. Jeg mener, at hr. Gahrtons betænkning viser, at vi har brug for et stærkere EU på den internationale arena, ikke mindst for at kunne handle kraftfuldt i EU's nærområde. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke hr. Gahrton for den foreliggende betænkning, som vi støtter i Europa-Parlamentets ad hoc-delegation, der var observatør ved parlamentsvalget i Georgien. Jeg vil gerne sige, at fløjlsrevolutionen i Georgien, hvad angår Sydkaukasus' udvikling i demokratisk retning, omsider giver et vist håb for fremtiden. Måtte denne nye situation få EU til omsider at rette opmærksomheden mod denne i geostrategisk henseende yderst vigtige region og bringe den forsmædelse, man påførte området ved ikke at medtage det på listen over EU's nye naboer, i glemsel. Det er påtrængende nødvendigt at integrere disse lande, som er medlem af Europarådet - som de gerne vil se som et forværelse til EU - og som påberåber sig en europæisk kultur. Det er utvivlsomt der, ved Det Kaspiske Hav, EU's ydre grænse på et tidspunkt kommer til at gå.
Det er således vores opgave at gøre vores yderste for at sikre, at der findes løsninger i dette yderst følsomme område, hvad angår latente regionale konflikter, og det skal understreges, at der ikke kan forhandles om varige eller aftalebaserede løsninger uden om de demokratiske rammer, uden åbenhed og uden deltagelse af alle aktører, borgere og politikere. Det er denne demokratiske infrastruktur, EU målrettet bør sætte alle midler ind på at sikre etableret til gavn for Sydkaukasus, på samme måde som EU har gjort andre steder, for det er fortsat i dette område, silkevejen ligger for EU.
Udnævnelsen af Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Sydkaukasus er afgjort et skridt i den rigtige retning, men langtfra tilstrækkeligt. EU bør investere, bør sikre, at det virkelig råder over de fornødne midler, og sikre disse skrøbelige stater reelle midler, således at de løsrivelsestendenser, som giver anledning til spændinger i eksempelvis Sydossetien, Abkhasien og Adsjarien, stilner af, hvilket vil åbne mulighed for at genskabe varig fred på grundlag af en behørig tilpasning af landenes status. Det er forudsætningen for enhver form for fremtidsperspektiver for disse folk i Sydkaukasus, det ved vi alle. De små lande, som tidligere var en del af Sovjetunionen, bør ikke, hvad angår udvikling og overgang vurderes ud fra deres aktuelle usikre situation, men på baggrund af EU's midler og de potentielle lokale ressourcer.
Vi bør endvidere ved fællesskabsfinansiering bidrage til nedlukning af det armenske Medzamor-atomkraftværk, som er beliggende i en jordskælvszone. Der bør sikres en bæredygtig, pålidelig og økonomisk energiomlægning, som beror på vedvarende energikilder. Sydkaukasus indleder i øjeblikket en ny æra. Det er en lejlighed, som kun alt for sjældent byder sig, kære kolleger. EU har alt for længe været fraværende. Denne gang må vi ikke forpasse lejligheden. 
Schleicher (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne rette en særlig tak til hr. Gahrton for hans betænkning og også for det tætte samarbejde med vores Delegation for Forbindelserne med Sydkaukasus, som han altid har støttet, for altid at være til stede på dens møder og for altid at være villig til at give den sit råd.
Det er meget vanskeligt for staterne i det tidligere Sovjetunionen at stå på egne ben, og de har alle de samme problemer med at opbygge et demokrati. EU's politik har som mål at tilskynde til en vilje til at leve som naboer i Sydkaukasus og til at håndtere konflikter. Moskvas mål er nøjagtig det modsatte. Da vi netop har hørt betænkningen om Rusland, vil jeg gerne sige, at det er bydende nødvendigt, at vi tager fat om disse ting. Nu, hvor der er gået 14 år, siden Sovjetunionen gik i opløsning, er det ret bizart, at sovjetiske pas fortsat behandles som værende gyldige, og i særdeleshed, at de bliver tilbudt folk i udbryderregioner - i Georgien f.eks., men også i andre regioner. At det skulle være muligt at udstede disse pas til dem, give dem visum og praktisk talt gøre dem uafhængige af deres egne stater, er en meget beklagelig udvikling.
Mange kolleger har allerede været inde på energipolitikken. Jeg beklager, at det endnu ikke har været muligt at finde en dato for afholdelse af en energikongres her i Bruxelles, som Parlamentet har tilbudt at organisere sammen med Kommissionen. Jeg vil gerne endnu en gang bede kommissær Patten om at gøre alt for, at en sådan kongres i det mindste kan afholdes i år, for disse lande har brug for det håb, som EU giver, hvis de skal være i stand til at lægge korruptionen bag sig og opbygge virkelig stabile demokratier. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi behandler i dag hr. Gahrtons betænkning om Sydkaukasus. Betænkningen er udmærket, den foreslår en politisk ramme og indeholder særdeles interessante og konkrete forslag om dette vigtige og følsomme område.
Jeg vil tillade mig at benytte lejligheden til at komme med nogle generelle bemærkninger. Der er i de seneste måneder sket en voldsom udvikling i området, i Georgien, Armenien og Aserbajdsjan. I disse dage er Georgiens nye præsident i USA, hvor han mødes med præsident Bush. Vi kan iagttage en intens tilstedeværelse og mobilitet i området fra Powells side og fra Ivanofs side, USA og Rusland. Og hvad gør vi? Vores repræsentant er i området, men er det tilstrækkeligt?
EU fremstår af og til, uafhængigt af medlemslandenes konkrete initiativer, som iagttager, ganske vist en aktiv iagttager, men det er ikke nok. Sydkaukasus ligger i vores nabolag og har hundrede, for ikke at sige tusind år gamle historiske, kulturelle og politiske bånd til Europa. Kommissæren, som foruden at være politiker også er intellektuel, kender fortællingerne om den lænkede Desmotis, argonautertogtet, det gyldne skind og Jason, som er knyttet til Kaukasus. Det er et område af særlig interesse for Europa og for forsyningen af kulbrinter. Vi bør ikke glemme, at vi kommer til Europas hjerte via Sortehavet og Donau.
EU's prioriteringer er ofte bestemt af de historiske og økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og Afrika, Latinamerika og Sydøstasien, og vi glemmer at tage højde for de nye omstændigheder. Det er nødvendigt, at vi støtter den demokratiske udvikling, freden og udviklingen i området. Der er behov for en mere intens tilstedeværelse i området med en opprioritering af vores forbindelser med hensyn til regionalt samarbejde med alle landene omkring Sortehavet på økonomisk, politisk og kulturelt plan. Vi er nødt til at forstå, at området rent faktisk er en del af Europa, både med hensyn til kultur, civilisation og historie, og som sådan bør vi behandle det. 
Ludford (ELDR ).
   - Hr. formand, olierørledningen Baku-Tblisi-Ceyhan bygges og finansieres - ud over med skatteydernes penge - via Verdensbanken, EBRD og europæiske eksportkreditter, selv om den ikke overholder de internationale miljøstandarder og menneskerettighedsstandarderne. I denne betænkning kræves der med rette anvendelse af EU's direktiv om vurdering af projektets indvirkning på miljøet.
Det viser sig nu, at belægningen på rørledningens samlinger er for dårlig og formodentlig vil resultere i omfattende olieudledning og forurening. Dette vidste BP åbenbart et år før, selskabet sikrede sig opbakning fra internationale finansieringsorganer. Bevillingerne burde fastfryses, mens der gennemføres en uafhængig undersøgelse af rørledningens sikkerhed i forhold til lokalbefolkningen og miljøet samt dens finansielle levedygtighed i lyset af, at der skal bruges mindst 800 millioner EUR til at anlægge den. 
Tyrkiets garantier over for BTC-projektet, som indebærer afstandtagen fra nye miljø- og sociallove, er i strid med landets forpligtelser i henhold til EU-tiltrædelsespartnerskabet. De ville være ulovlige, hvis Tyrkiet allerede havde været medlem af EU. Kommissionen har ikke grebet ind, så nu bringer en række ngo'er sagen for Domstolen. Vi skal hjælpe Tyrkiet med at overholde EU-forpligtelserne, ikke med at unddrage sig dem. 
Mayol i Raynal (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, ordføreren, hr. Gahrton, er utvivlsomt en af Europas førende kendere, når det gælder situationen i Sydkaukasus. Når EU i dag har en særlig repræsentant for Sydkaukasus, skyldes det, som vi vist alle er klar over, hr. Gahrtons initiativ.
Tiden er afmålt, jeg har et minut og tredive sekunder til rådighed, og jeg har derfor kun mulighed for at fremkomme med nogle betragtninger i fugleflugt. Der er et forhold vedrørende regionen, som efter min opfattelse ikke er tilstrækkeligt belyst i betænkningen, hvilket utvivlsomt skyldes diplomatiske hensyn. Det drejer sig om den markante amerikanske tilstedeværelse. Vil denne tilstedeværelse, som det er tilfældet i andre dele af verden, virke destabiliserende? Georgien oplevede som bekendt i november 2003 en slags revolution, et statskup. Jeg overværede begivenhederne på nærmeste hold som medlem af Europa-Parlamentets delegation. Man taler om "rosenrevolutionen", fordi det under disse begivenheder ikke kom til blodsudgydelser. Jeg kan dog tilføje, at rosenrevolutionen ikke var præget af nogen duft af roser! Det var duften af olie, der var fremherskende, og når det ikke var duften af dollars, skyldes det den sandhed, man har kendt siden oldtiden, nemlig at penge ikke lugter. Blandt dissidentregionerne i Georgien bør vel også nævnes Adsjarien, endnu en fortielse, som må tilskrives diplomatiske hensyn.
Der er endvidere et forhold, som gør, at jeg som catalonier og tilhænger af national selvstændighed må tage afstand fra denne betænkning. Det drejer sig om spørgsmålet om løsrivelse. Der bliver efter min opfattelse ikke fred i verden, hvis man ikke respekterer folkenes vilje. Folkenes ret til selvbestemmelse er helt grundlæggende. Det er det internationale samfunds opgave at sikre, at der er mulighed for demokratisk udøvelse af denne ret i såvel Sydkaukasus som Vestsahara. Det gælder for adsjarerne, for abkhaserne, for osseterne og for azererne i Nagorno-Karabakh.
Hvad angår Nagorno-Karabakh, erindrer hr. Gahrton om, at han over for dette lands præsident påpegede, at løsningen kunne være at tage udgangspunkt i princippet om udstrakt selvstyre, som det er udmøntet for Ålandsøernes vedkommende, som er under finsk overherredømme, hvortil præsidenten svarede, at han ville være parat til at acceptere finsk overherredømme! Hvorfor ikke tage ham på ordet? Man kunne foreslå Finland at påtage sig en form for internationalt mandat, som tog sigte på at sikre overholdelse af grundlæggende rettigheder og forberedelse af en folkeafstemning, således at de omhandlede folk på sigt frit kunne træffe afgørelse om deres skæbne. 
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, som hr. Gahrton understreger det i sin betænkning, er dette område en strategisk nøgle for os i Den Europæiske Union. Områdets stabilitet og fremgang påvirker os alle. Jeg er enig i de bekymringer, andre har givet udtryk for i drøftelserne om dødvandet i Nagorno-Karabakh. December-forhandlingerne i Skotland var et skridt i den rigtige retning. De var de første bilaterale forhandlinger mellem repræsentanter fra de to lande. Vi skal ud af det dødvande og bruge OSCE-netværket. Dette netværk står godt rustet til at etablere en indgangsvinkel, der omfatter sikkerheds- og økonomiske aspekter og fremmer regionalt samarbejde og overholdelse af menneskerettighederne.
Udbredt krænkelse af menneskerettighederne er ofte en forløber for konflikter. Vi ved, at tæt på 1.000 mennesker er blevet arresteret i Aserbajdsjan siden valget sidste år. 100 sidder fortsat i fængsel, på trods af at regeringen nu hævder, at alle er blevet løsladt. I Armenien er der bekymring over udbredte problemer med menneskesmugling. Der rapporteres om, at mange tusinde kvinder og børn er blevet solgt til udnyttelse i de senere år, især til Tyrkiet og De Forenede Arabiske Emirater. Den Europæiske Union må ikke ignorere disse menneskerettighedsproblemer.
Vi har også begrundede forventninger om, at Tyrkiet handler som en stabilitetsmagt i området, stimulerer den regionale handel, forbedrer det regionale sikkerhedssamarbejde og hjælper med til at give fredsforhandlingerne nyt liv. 
For så vidt angår Baku-Tbilisi-Ceyhan-olierørledningen, der skal pumpe 1 million tønder olie om dagen fra Det Kaspiske Hav til Middelhavet, er der omfattende bekymringer for, at værtsregeringens aftaler ikke tager højde for menneskerettighedsaspekterne, og at rørledningens miljømæssige og sociale indvirkning går imod de retfærdige principper om sunde projekter.
Som vores kollega allerede understregede det, skal vi straks have gennemført en hasteundersøgelse af påstande om, at 15.000 allerede udførte samlinger er belagt med en fejlbehæftet belægning, der kan medføre udslip. En nylig afsløret rapport indeholdt påstande om, at en af konsortiets konsulenter påviste, at konsortiet, herunder BP, havde kendskab til disse problemer, før rørledningen blev anlagt, og endda før aftalen med Georgien blev underskrevet. Finansieringsorganerne, herunder EBRD og Verdensbanken, der hver bidrog med 125 millioner USD, kendte ikke til disse problemer. Jeg opfordrer Kommissionen til at sikre, at der gennemføres en komplet og udtømmende undersøgelse af dette problem. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00. 
Souchet (NI ),
    Hr. Gahrtons betænkning udmærker sig ved at påpege EU's foruroligende forsømmelser i forhold til det strategisk vigtige Sydkaukasus. Det er et område, som rummer talrige kilder til potentielle konflikter. Derfor er der behov for at fremme en ramme for sikkerhed og samarbejde i området, eksempelvis i form af en stabilitetspagt. Ordføreren bemærker dog helt korrekt, at en sådan pagt forudsætter, at der etableres et tillidsfuldt klima, hvorfor den næppe vil se dagens lys, så længe Tyrkiets helt ubegribelige blokade over for Armenien består, og så længe Tyrkiet hårdnakket benægter folkedrabet i Armenien, for blot at nævne to væsentlige forhindringer. Hvad dette angår, er Europa-Parlamentets beslutning fra 1987 desværre stadigvæk relevant, og det er passende, at der i betænkningen henvises til den.
Til gengæld er betænkningen præget af partiskhed, eller i det mindste inkonsekvens, hvad angår Nagorno-Karabakh. Henvisningen til OSCE er således i strid med kravet om ensidige indrømmelser.
Jeg finder det også betænkeligt, når det gælder fredsbestræbelserne, at man i international ret vil akkreditere et princip om mindretallenes ret til selvstyre. FN's charter henviser til folkenes ret til selvbestemmelse.


Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne rejse spørgsmålet om den manglende offentliggørelse af den betænkning, der blev bestilt af STOA-panelet, om risici ved små stykker plastlegetøj i sukkervarer. Jeg har fået oplyst, at de officielle statistikker, forfatterne brugte, i høj grad undervurderer det virkelige antal ulykker, der fik dem til at konkludere, at disse produkter kun udgør en lille risiko for små børn.
Hr. formand, er De enig med mig i, at betænkningen nu bør offentliggøres med det samme? Vil De også i lyset af begrænsningerne af betænkningens mandat presse Kommissionen til at foretage en omfattende og komplet undersøgelse af dette emne og evaluere det virkelige antal yderligere ulykker, der rapporteres om af læger, forældre og andre? 
Formanden.
   - Parlamentets formand kigger på sagen.(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
(1)
(2) 


Formanden.
   - Kære kolleger, jeg har en meget trist nyhed. Jeg har for få minutter siden fået at vide, at den makedonske præsident, Boris Trajkovski, der var særlig gæst i Parlamentet for nogle måneder siden, er omkommet i en ulykke sammen med sine rådgivere, mens han var på vej fra Skopje til Mostar, hvor han skulle have mødt den kroatiske præsident, Stjepan Mesic, der gæster os i dag. Nyheden har derfor en særlig betydning for os i dag.
Jeg har kendt præsident Trajkovski i mange år, først som en personlig og politisk ven. Han skabte forsoning i sit eget hjemland, hvor der var stor risiko for opsplitning. Han var en forsoningens mand i sit eget område, en sand europæer, en varmhjertet mand og en populær gæst her i Parlamentet. Vi er dybt berørte over dette tragiske tab.
Jeg vil gerne udtrykke vores dybeste medfølelse med regeringen, parlamentet og det makedonske folk. Vi er solidariske med dem og er fast besluttet på at holde liv i denne mands visioner for hans lands europæiske perspektiver. Det vil være den bedste måde at ære hans minde på.
Jeg beder alle rejse sig og iagttage et øjebliks stilhed.

Banotti (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der kan nogle gange herske forvirring her i Parlamentet, men hvis ikke nogen gør noget ved det ur derovre, der ikke har gået i mindst to måneder, bliver vi alle sammen endnu mere forvirrede! Var der ikke en eller anden, der enten kunne få det til at gå eller bare slukke for det?
Formanden.
   - Vi giver en af kvæstorerne en trappestige og får dem til at ordne det! 
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil råde fru Banotti til at følge det råd, jeg engang fik af en stationsforstander i Crianlarich, da jeg gjorde ham opmærksom på, at de to ure på de to perroner ikke viste den samme tid. Han svarede: "Der er jo ingen grund til at have to ure, hvis de viser den samme tid!"
Formanden.
   - Vi fortsætter med afstemningen.
Bigliardo (UEN ),
    Hr. formand, i den engelske udgave af betænkningen er ordet - hvis korrekte oversættelse til italiensk er - blevet oversat med . Jeg vil gerne have tjenestegrenene til at føre til protokols, at den italienske oversættelse i min betænkning er og ikke .
Formanden.
   - Tjenestegrenene vil sørge for, at alle sprogversioner stemmer overens.
Arvidsson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det forholder sig sådan, at Rusland ikke har underskrevet den opnåede aftale om fastsættelse af grænsen mod Estland og Letland, og dermed kan aftalen ikke ratificeres. Jeg foreslår derfor, at punkt 6 får følgende ordlyd: 

"henstiller til Rådet, at det kræver, at Rusland omgående undertegner og ratificerer de forberedte grænseaftaler med tiltrædelseslandene Estland og Letland."

Belder (EDD ),
   Hr. formand, der har indsneget sig en irriterende fejl i ændringsforslag 26 ved den anden tankestreg. Oprindeligt stod der i teksten "det tjetjenske samfunds sociologiske sammensætning". Ved en fejltagelse er det blevet til "folk". Jeg anmoder om, at den oprindelige tekst bibeholdes, altså "det tjetjenske samfunds sociologiske sammensætning". 
Formanden.
   - I originalen står der unægteligt "samfund", så vi holder os til det.
Arvidsson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for at den russiske Duma kan ratificere Kyoto-protokollen, skal sagen forelægges for den russiske Duma af den russiske præsident. Derfor foreslår jeg, at betragtning F får følgende ordlyd: 

"der minder om, at forsinkelserne i Statsdumaens ratifikation af Kyoto-protokollen hindrer traktaten i at træde i kraft."

 - Afstemningen er afsluttet.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Hvad angår optagelsen af de nye medlemsstater, går denne betænkning ind for Kommissionens forslag om at støtte landmændene i de stater, der opfylder kravene til EU's lovgivning i overgangsperioden.
Hovedsigtet er at hjælpe landmændene med at tilpasse sig til Fællesskabets bestemmelser og godtgøre dem de omkostninger, som denne tilpasning påfører dem. Her minder jeg om, at EU altid har lagt vægt på, at fællesskabsbestemmelserne gennemføres, også på miljøområdet. Jeg mener, at denne foranstaltning vil kunne bidrage til udviklingen af de nye medlemsstaters landdistrikter og til, at fællesskabsbestemmelser om miljø og menneskers og dyrs sundhed overholdes i disse stater.
Idet jeg fremhæver, at det også er et spørgsmål om retfærdighed, og at Kommissionens forslag ikke indebærer ekstraordinære udgifter for Fællesskabets budget, stemmer jeg for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det mindste, man kan gøre for at forsvare den europæiske skibsbygningsindustri, er at udvide den gældende midlertidige defensive ordning for europæiske skibsværfter, som er berørt af koreanske virksomheders illoyale praksis, ud over dens udløbsdato, som er den 31. marts 2004. Som bekendt omfatter Kommissionens strategi også en WTO-procedure mod Republikken Korea. De to foranstaltninger hænger sammen og bør således virke samtidig.
Vi har derfor stemt for denne betænkning, der støtter, at den midlertidige defensive ordning for skibsbygningsindustrien forlænges med et år. 

De Rossa (PSE ),
   Jeg støtter denne betænkning og er fuldstændig enig i dens fordømmelse af begrænsningerne i erstatningsansvaret for nukleare ulykker, der giver den nukleare energi en fortrinsstilling frem for andre energikilder. Irland deltager ikke i Paris-konventionen, som betænkningen vedrører. Alle i Irland er dog yderst bevidst om, hvor sårbart landet er, hvis der skulle ske en større ulykke i det nærliggende Sellafield-anlæg, eller hvis der skulle ske en ulykke, som medførte transport af farligt affald til anlægget gennem irsk farvand. Faktisk er Sellafield den eneste store trussel mod det irske miljø, så det er fuldstændig skandaløst, at EU hidtil ikke har anvendt princippet om, at forureneren betaler, på nukleare ulykker.
Det er på høje tid, at EU indtager en mere vidtrækkende holdning til de farer, der er forbundet med den nukleare industri. Vi har bestemt ikke råd til, at der er huller i anvendelsen af de internationale konventioner og Fællesskabets lovgivning om erstatningsansvar for nukleare skader. 

Coelho (PPE-DE ),
    Jeg støtter dette forslag, fordi jeg mener, at tilbagetagelsesaftaler er juridiske instrumenter af stor betydning, hvis samarbejdet om at bekæmpe ulovlig indvandring skal styrkes, således som det blev prioriteret i Laeken. De indgår i en samordnet indsats, der omfatter både udformning af tredjelandsstatsborgeres rettigheder, hensigtsmæssig forvaltning af migrationsstrømmene, samarbejde med oprindelseslandene og indførelse af en fælles europæisk asylordning.
Eftersom Amsterdam-traktaten har tildelt Fællesskabet beføjelser, hvad angår tilbagetagelse, og hvor det er Rådet, der skal forhandle og afslutte sådanne aftaler, må det beklages, at Europa-Parlamentet, ligesom det var tilfældet med den første tilbagetagelsesaftale, der blev undertegnet med Hongkong, endnu en gang ikke er blevet hørt eller orienteret under forhandlingerne.
Den udtalelse, som vi her anmodes om at afgive, vedrører en aftale, der allerede er undertegnet af de befuldmægtigede, altså i en temmelig sen fase, for når aftalen er afsluttet, kan der jo ikke mere foreslås ændringer til teksten eller til de tilhørende protokoller. Denne situation er politisk uacceptabel, og jeg håber sandelig, at Kommissionen og Rådet fremover vil holde Parlamentet orienteret om forhandlingernes gang! 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi støtter den holdning, som medlemmer af min gruppe har fremført i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og påpeger nok en gang, at politikken med tilbagetagelsesaftaler følger den repressive strategi, der blev fastlagt af Det Europæiske Råd i Laeken, Sevilla og Thessaloniki, om at "bekæmpe ulovlig indvandring", hvor flygtninge og indvandrere ses som en økonomisk faktor, der skal udnyttes, eller "bare" som personer, som det gælder om at få sendt tilbage til deres oprindelseslande.
Tilbagetagelsesaftalerne ligger i forlængelse af EU's asyl- og indvandringspolitik, der koncentrerer sig om forstærkede grænser, overvågning, kontrol og udsendelse, men som fortsat ignorerer indvandringens årsager, der er at finde i fattigdom, udbytning, krig osv. Det er en holdning, der er i kras strid med EU's så højtbesungne solidariske rolle i verden, for den vender ryggen til EU's ansvar i forhold til de elendige vilkår, som en stor del af verdens befolkning må leve under.
Vi støtter ikke denne slags indvandringspolitik, for vi prioriterer mennesker over økonomiske interesser. De, der vil støtte indvandrernes rettigheder, kan ikke stemme for en aftale, hvis hovedformål er at gøre udsendelsen af indvandrere mere effektiv. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Byerne Macao og Hongkong var de sidste tilbageværende bosættelser på den kinesiske kyst, som blev styret fra Europa. I slutningen af sidste århundrede er deres langvarige kolonistatus med rette bragt til ophør. Da de blev givet tilbage til Kina, blev det aftalt, at en kapitalistisk økonomi skal opretholdes i disse byer, men for demokrati og menneskerettigheder gælder der ikke sådanne tydelige garantier. Den slags aftaler passer godt til udviklingerne i det nuværende Kina, hvor det kommunistiske partis arvtagere fortsat regerer. De tillader ikke nogen som helst politisk opposition, og fra deres beskyttede position med magtmonopol bidrager de til genoprettelsen af kapitalismen. Det var forudsigeligt, at de europæiske aftaler om at give områder tilbage til Kina ville føre til, at indbyggere, som i mellemtiden havde udviklet europæiske forventninger om demokrati, har forladt landet. Disse mennesker kan ikke længere legalt komme til Portugal eller Storbritannien, og hvis de alligevel kommer der, behandles de som kriminelle. En aftale med Kina og andre diktatorisk regerede lande om at lade flygtninge vende tilbage, løser ikke problemet. Det ser desværre igen ud til, at det for Europa er vigtigere at jage flygtninge væk og at forvente fordele gennem økonomiske forbindelser med diktaturstater end at forsvare demokrati og menneskerettigheder, som der ofte er ført kampagne for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som led i den udvidede strategi til bekæmpelse af ulovlig indvandring, der blev fastlagt på topmøderne i Tampere, Laeken, Sevilla og Thessaloniki, er denne tilbagetagelsesaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og den administrative region Macao den anden aftale, der er indgået med et tredjeland. Undertegnelse af sådanne aftaler på EU-plan er et af de mål, som den globale plan for bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskesmugling har prioriteret siden topmødet i Laeken.
Hvad angår specielt tilbagetagelsesaftalen med Macao undertegnet i Bruxelles den 18. oktober 2002, er den et element i den politiske aftale, man nåede frem til i december 2000, da ministrene for retlige og indre anliggender besluttede at fritage den særlige administrative region Macao for visumkrav. Parallelt med disse aftaler er der blevet vedtaget klausuler om tilbagetagelse, der kan indføjes i alle fremtidige associerings- og samarbejdsaftaler med EU. Klausulerne har udelukkende til formål at forpligte de kontraherende parter til at tilbagetage egne statsborgere, borgere fra tredjelande og statsløse. Ligesom ordføreren mener jeg, at Rådet bør holde Parlamentet orienteret om de beslutninger, der bemyndiger til undertegnelse af aftalerne.
Jeg har stemt for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som det allerede er påvist - men som Kommissionen officielt benægter, skønt den alligevel indirekte indrømmer det - indgår det her foreslåede memorandum i den samlede aftale om udsendelse af indvandrere fra Kina, som EU stadig tilstræber. Kommissionen erkender selv, at EU har vanskeligheder med at få tredjelande til at undertegne udsendelsesaftaler - der hovedsagelig er til fordel for EU - hvis de ikke får noget til gengæld.
Som det fremhæves, har Kina ikke alene klaget over europæiske indvandringskontrollørers uacceptable behandling af dets statsborgere, men også effektivt hindret EU's bestræbelser på at tilbagesende personer til Kina.
Det er grunden til, at Kommissionen giver mindre indrømmelser i visumpolitikken for at nå sit mål om en bredere aftale, der kommer til at indeholde en tilbagevendelsesklausul.
Det er derfor temmelig kynisk at henstille til, at Europa-Parlamentet forholder sig positivt til undertegnelsen af aftalememorandummet, fordi man mener, at det er vigtigt at udvide de kinesiske statsborgeres turisme i Europa, da Kina i de næste 10 år vil være et af de vigtigste udgangspunkter for verdensturismen. 
Krivine (GUE/NGL ),
    EU vil have os til at tro, at Folkerepublikken Kina respekterer demokrati og menneskerettigheder. Man kan derfor uden skrupler sælge og installere atomkraftværker og højhastighedstog, hvilket den bureaukratiske elite høster fordel af. Kommunismens lyksaligheder er imidlertid ikke af denne verden, og tusindvis af kinesere søger hvert år at emigrere af økonomiske, religiøse eller politiske årsager. De flygter fra Kina, ofte med livet som indsats, som de hundredvis af ofre vidner om, som vi finder døde i skibes lastrum eller lastvognes anhængere. I stedet for at tage imod disse indvandrere har EU travlt med at fastlægge kvoter, som tjener dets eget behov for arbejdskraft, og samtidig planlægger man massive udsendelser.
Det foreslås udtrykkeligt i betænkningen, at der tages initiativ til hjemsendelse af kinesere uden hensyntagen til disses motiver og uden hensyntagen til den skæbne, de måtte lide ved tilbagekomsten. Jeg kan ikke støtte en sådan fremgangsmåde, og jeg har med denne begrundelse stemt imod betænkningen. Jeg har i øvrigt rettet en forespørgsel til Kommissionen og Rådet om deres forslag til samlet udsendelse med fly af tredjelandsstatsborgere, som opholder sig ulovligt i EU, og om de 30 millioner euro, der er bevilget til dette formål. Det afføder kun skam at gøre Europa til et fort. Der bør tværtimod føres en anden indvandringspolitik, som beror på åbning af grænserne, respekt for asylretten og lige rettigheder. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Betydningen af dette aftalememorandum mellem Det Europæiske Fællesskab og Folkerepublikken Kinas nationale turistadministration, der vil gøre det muligt for kinesiske borgere at besøge EU som turister, ligger i, at Kina er et af de vigtigste udgangspunkter for verdensturismen og udgør et marked med mange ekspansionsmuligheder. De bilaterale turistaftaler mellem Kina og visse af EU's medlemsstater betyder, at disse turister kun kan besøge specifikke destinationer i EU. Denne begrænsning fjernes, hvis den nye aftale træder i kraft.
Det er overordentlig vigtigt, at aftalen indeholder en klausul om tilbagetagelse, som forpligter rejsearrangører, som skal varetage visumansøgninger, til at meddele den visumudstedende medlemsstat og de kinesiske myndigheder om eventuelle turister, der ikke længere er i gruppen, eller som ikke er rejst tilbage til Kina. Disse bureauer er således forpligtet til at samarbejde med de kontraherende staters kompetente myndigheder for ad denne vej at bidrage til hjemsendelse af turister, der er forblevet i EU, efter at deres visum er udløbet.
Jeg er enig med ordføreren, når han siger, at denne accept, som er uden fortilfælde, fra de kinesiske myndigheders side af en tilbagetagelsesklausul, kan åbne mulighed for senere at indgå en egentlig tilbagetagelsesaftale med Kina. 

Fitzsimons (UEN ),
   Jeg støtter Europa-Kommissionen fuldt ud i dens syn på regulering af persistente organiske miljøgifte. Disse stoffer bliver pr. definition i miljøet, arbejder sig derfor ind i fødekæden og udgør en risiko for miljøet, dyrenes sundhed og menneskenes sundhed.
Fællesskabet skal have mulighed for hurtigst muligt at ratificere de relevante internationale aftaler. Det er formålet med den forordning, vi har stemt om i dag.
Jeg vil gerne rose ordføreren og skyggeordførerne samt det italienske og irske formandskab for det fremragende stykke arbejde, der er blevet udført med henblik på at nå til enighed her ved førstebehandlingen. Vi har virkelig opnået noget med denne sag, og Europa kan nu iværksætte omfattende foranstaltninger, der giver vores forbrugere og borgere reelle og håndgribelige fordele.
Nu er det op til alle underskriverne af protokollen og konventionen om POP at tage de nødvendige skridt med henblik på at iværksætte og håndhæve dem. 
Med denne forordning og andre af det seneste par års nøgleelementer i miljølovgivningen, f.eks. vandrammedirektivet og direktivet om elektrisk og elektronisk affald, kan medlemmerne af Parlamentet gå valget til Europa-Parlamentet i møde med en reel liste over resultater inden for miljøområdet. 
Goebbels (PSE ),
    Jeg har stemt imod Frahm-betænkningen. Jeg underkender ikke de sundhedsmæssige og miljømæssige problemer, som "persistente organiske miljøgifte" giver anledning til. Men Europa-Parlamentet overskrider sine lovgivningsmæssige beføjelser, når det behandler denne type problemer. Vi har netop vedtaget betænkningen om bedre lovgivning. Samtidig fremfører vi fortsat fromme ønsker, negligerer subsidiaritetsprincippet, foreskriver regeringerne at gennemføre illusoriske "bevidstgørelseskampagner" og forøger antallet af bureaukratiske procedurer. Et parlament tillader eller forbyder. Det spiller ikke (og uden succes) litterært! 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som jeg har sagt det i stemmeforklaringerne til de seneste betænkninger af Pernille Frahm - om indgåelse af Stockholm-konventionen om persistente organiske miljøgifte og om indgåelse på Fællesskabets vegne af protokollen fra 1998 til 1979-konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande - støtter jeg alle foranstaltninger, der effektivt og aktivt fremmer et bedre miljø. Den foreslåede forordning har til formål at indføre en passende lovgivning til gennemførelse af de vigtigste af de bestemmelser i konventionen og protokollen, som Fællesskabets lovgivning endnu ikke indeholder i tilstrækkelig grad.
Det foreliggende forslag sigter således på at beskytte menneskers sundhed og miljøet mod persistente organiske miljøgifte (POP), kemiske stoffer, som er persistente i miljøet, akkumuleres i levende organismer gennem det trofiske netværk - den komplekse vekselvirkning i netværk mellem fødekæderne - og indebærer risiko for også langvarige skadevirkninger for mennesker og miljø.
Af alle disse grunde deler jeg såvel Kommissionens som ordførerens bestræbelser og finder, at jeg bør fremhæve det vigtige forslag om at indføre et -system, der indebærer, at overtrædelser af denne forordnings bestemmelser gøres offentligt kendt af Kommissionen og medlemsstaterne, hvilket giver større sikkerhed for, at bestemmelserne overholdes (gennem overtalelse) og sikrer en mere effektiv beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet. 

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Dette forslag tager sigte på at ajourføre gennemførelsesforordningen om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter i forlængelse af Rådets afgørelse af 29. september 2000, der hævede "BNP-midlernes" bidrag til finansieringen af budgettet og kodificerede den såkaldte britiske check med tilpasninger af dens finansiering for de vigtigste nettobidragydere, Tyskland, Østrig, Sverige, Nederlandene, og deraf følgende øget bidrag fra de øvrige medlemsstater, herunder Portugal, hvilket er uacceptabelt.
Vi har altid slået til lyd for, at uligevægte, hvad angår nettooverførslerne, ikke kan løses på indtægtssiden, og at princippet om "rimelig modydelse" ikke må være helligt. De nationale bidrag til EU's finansiering bør som et mindstemål modsvare det enkelte lands andel af Fællesskabets BNP, eller der bør ske en harmonisering af medlemsstaternes bidrag pr. indbygger til denne finansiering.
Betænkningens centrale spørgsmål er, om der skal medtages en revisionsbestemmelse om en generel undersøgelse af ordningen med henblik på at indføre europæiske afgifter i stedet for det nuværende system med nationale bidrag for vedtagelsen af de finansielle overslag, et sigte, der i øvrigt også ligger i Kommissionens forslag. Målet om gradvist at tildele EU fiskal suverænitet vil ikke blot indirekte støtte den føderalistiske vej til europæisk integration, men vil også have følger for medlemsstaternes afgiftspolitik og for borgernes skattebyrde. Det vil derimod ikke skabe større rimelighed i finansieringen af budgettet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg tilslutter mig den opfattelse, at enhver ny ordning bør fokusere på afskaffelse af de eksisterende kompensationsordninger, medlemsstaternes finansiering af budgettet efter ensartede kriterier og gennemsigtige og demokratisk tilvejebragte egne indtægter.
Ordningen for de egne indtægter har undergået utallige forandringer - undertiden blokeringer - i vid udstrækning som følge af selve udviklingen i de traditionelle egne indtægter (told og landbrugsafgifter), der er faldet. I 1988 blev der tilføjet en fjerde indtægt (ud over momsen), nemlig BNP (bruttonationalproduktet), hvilket jeg mener betyder, at der i dag kan indføres et mere gennemsigtigt system. Kommissionen har i øvrigt sat sig for at forenkle finansieringsstrukturen gennem en ordning, der i højere grad hviler på BNP-bidragene, og anbefaler samtidig, at korrektionsmekanismerne gradvist afskaffes.
Jeg støtter varmt ønskerne om en reform og de erklærede gennemsigtighedsprincipper. Jeg afventer dog stadig de forslag, som Kommissionen har stillet i udsigt, og hvad angår denne foranstaltning, får min tvivl om virkningen og arten af en enkelt egen indtægt - altså de eventuelle uundgåelige europæiske afgifter - mig til at stemme hverken for eller imod. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
   Jeg har stemt nej til betænkningen, som dog blev vedtaget med 334 stemmer for, 72 imod og 42 hverken for eller imod.
I betænkningen kræves "en generel undersøgelse af ordningen for egne indtægter". Det er svært at tolke dette på en anden måde, end at Parlamentet vil åbne op for en EU-beskatning på samme måde som den i fru Haugs betænkning (A5-0238/2001) om EU's egne indtægter, som blev vedtaget af et flertal i Parlamentet den 5. juli 2001.
Hverken i Sverige og i andre EU-lande ønsker indbyggerne endnu et skatteniveau. Historien viser, at et nyt skatteniveau kommer for at blive og øger skattetrykket med tiden. 
I sidste ende handler det i princippet om, hvem der har ret til at opkræve skat, og om, at princippet om det svenske folks ret til at beskatte sig selv nu ikke længere skal være gældende. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil ikke indføre et fjerde skatteniveau i form af en EU-skat, der kommer ud over skatten til kommune, amt og stat.
Ud over dette er der sikkert ingen, der kan ønske sig en tungere skattebyrde i medlemslandene. I Sverige, som allerede i dag har verdens højeste skattetryk, vil dette blive ekstra byrdefuldt.

Claeys (NI ),
    Repræsentanterne for Den Flamske Blok vil hverken stemme for eller imod denne betænkning. I relation til de nye vedtægter for EU-tjenestemænd er der to problemer, der skal lægges vægt på. For det første er der den kendsgerning, at EU-tjenestemænd ikke betaler kommunale skatter. De steder, hvor der er store koncentrationer af tjenestemænd, såsom i nogle kommuner i omegnen af Bruxelles, sætter den lokale befolkning - med rette - spørgsmålstegn ved dette. EU-tjenestemændene benytter jo ligesom den lokale befolkning den kommunale infrastruktur og andre faciliteter. I betragtning af at disse mennesker har stemmeret ved kommunalvalgene, består der en situation med repræsentation uden beskatning, som ikke er acceptabel. Kommissionen og Det Europæiske Råd må finde en løsning på dette.
Et andet problem er den kendsgerning, at Kommissionen nægter at tilbyde sine tjenestemænd, som bor i Flandern, positive incitamenter til at lære nederlandsk, således at de bedre kan integreres i deres lokalsamfund. Også dette problem bør der gøres noget ved i de kommende år, især med udsigt til den nært forestående udvidelse. 

De Rossa (PSE ),
   Jeg vil gerne have noteret min støtte til dette forslag om, at det irske formandskab og EU klarlægger og styrker deres holdning til ikkespredning af atomvåben. De seneste afsløringer om den skumle handel med nuklear knowhow og atomvåben på det sorte marked understreger vigtigheden af hurtigst muligt at nå de mål, IAEA og UNMOVIC har fastsat. 
Det irske formandskab bør prioritere denne opfordring til at opmuntre tredjelande til at tiltræde IAEA-protokollerne og tage kontakt til medlemsstaterne med henblik på at klarlægge, hvordan der kan frigøres passende finansielle ressourcer til støtte for specifikke IAEA-projekter. Vi skal presse på med vores krav om atomnedrustning og gøre det til et stående punkt på dagsordenen for dialogen mellem de transatlantiske partnere. Jeg glæder mig over støtten til den internationale kampagne for atomnedrustning, som borgmestrene i Hiroshima og Nagasaki har taget initiativ til. De seneste rystende begivenheder, hvor det irakiske folk blev udsat for uretfærdige og ulovlige handlinger, skal som et minimum lære os, hvor vigtigt det er hurtigst muligt at skabe fred i verden - en verden, hvor der bestemt ikke er plads til atomvåben. 
Howitt (PSE ),
   Europa-Parlamentets arbejderparti mener, at dette forslag er uafbalanceret i forhold til EU's seneste fælles holdning om masseødelæggelsesvåben, som vi giver vores uforbeholdne støtte. 
Især kan vi ikke støtte punkt 2, som forsøger at tildele EU en rolle, der bedst håndteres inden for rammerne af ikkespredningsaftalen. Det Forenede Kongerige har selv reduceret sin atomvåbenbeholdning med mere end 70 % siden afslutningen på den kolde krig og vil fortsat spille en afgørende rolle i de internationale bestræbelser på at styrke våbenkontrollen og forhindre spredning af kemiske og biologiske våben samt atomvåben. 
Isler Béguin (Verts/ALE ),
    Intet er mere væsentligt end traktaten om ikkespredning af kernevåben, for intet er mere apokalyptisk end truslen om sådanne våben, og intet er mere selvmorderisk end at påbegynde konstruktionen af disse! Vi opfordrer til konsensus partier og nationer imellem, dels om tilslutning til EU's målsætning om fuldstændig afskaffelse af sådanne våben, og dels om at opfordre især Rådet til at give mere substans til erklæringen om, at ikkespredningstraktaten bør bevares uændret.
Kun ved fortsat permanent mobilisering og årvågenhed vil vi være i stand til at genskabe tilliden til den internationale sikkerhed ved en velgørende nedtrapning af kernevåbenarsenalerne! Det kræver et vedholdende samarbejde mellem EU og de internationale partnere for at begrænse terrororganisationers adgang til masseødelæggelsesvåben eller andre staters adgang til kernevåben. Det kræver, at alle EU's partnere, også og ikke mindst USA, undertegner og ratificerer traktaten om fuldstændigt forbud mod atomprøvesprængninger, således at den kan træde i kraft. Det kræver en konstruktiv og solidarisk dialog med bybefolkningen og de folkevalgte, som er potentielle mål for ødelæggende anslag. Vi bør her i Europa-Parlamentet lytte til den appel, der lyder fra borgmestrene i Hiroshima og Nagasaki, om at fastlægge en tidsplan for afskaffelse af kernevåben. Og lad os ikke glemme forberedelsesmødet i 2004 og konference om revision af traktaten om ikkespredning af kernevåben i 2005. Det er beklageligt, at man har forkastet ændringsforslaget fra Gruppen De Grønne om at opfordre Frankrig og Storbritannien til at afskaffe deres kernevåben. Men opfordringen kan gentages! 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Da jeg ikke er for eller imod nogen bestemt ordlyd eller udeladelse, bifalder jeg vedtagelsen af beslutningen, der som sit grundlæggende mål har verdensomspændende atomnedrustning, og hvor der rettes en appel til alle lande, der har kernevåben, om at begrænse og fjerne disse.
Det er særlig relevant i en international situation, der kendetegnes ved voksende militarisme og interventionisme under ledelse af USA - man behøver blot nævne angrebene på Jugoslavien, Afghanistan og Irak, den amerikanske regerings beslutning om at udvikle nye generationer af kernevåben, der er "brugbare" i militære operationer, og stigningen i USA's budget til "forsvar" - der får følgeskab af nogle EU-lande, der videreudvikler samarbejdsprojekter inden for forsvarsindustrien, nemlig Tyskland, Frankrig og Storbritannien.
Vi burde været gået længere og ikke have nøjedes med ikkespredning, men have foreslået en virkelig nedrustning, hvilket dog møder modstand fra interesser og kræfter (politiske, økonomiske, militære), der ikke blot forsøger at ignorere befolkningernes interesser og udbredte holdninger, men også - dog ikke altid åbent - forsøger at imødegå, at de trufne beslutninger om ikkespredning bliver til realiteter.
Det er derfor særlig vigtigt, at et forslag stillet af min gruppe er blevet vedtaget - med kun én stemmes flertal! - om oprettelse af en zone for fastfrysning af kernevåben i Mellemøsten.

Berthu (NI ),
    Jeg har stemt imod Wallis-betænkningen om bedre lovgivning for at tilkendegive min modstand mod en holdning, som beklageligvis er ganske udbredt, nemlig at man som her højtideligt kundgør, at det er væsentligt at overholde subsidiaritetsprincippet, mens man på den anden side godkender tekster, som skamløst krænker samme princip.
I denne mødeperiode har Europa-Parlamentet eksempelvis vedtaget et beslutningsforslag om forårstopmødet, hvori der kræves bedre økonomiske styreformer på europæisk plan, hvilket vil indebære øget centralisering af de økonomiske politikker, som rettelig bør forblive nationale anliggender. Under de to foregående mødeperioder har Europa-Parlamentet ligeledes krævet en europæisk lovramme for forsyningspligtydelser, hvilket vil legitimere Kommissionens ubeføjede indblanding i forvaltningen af offentlige nationale og regionale tjenester.
Wallis-betænkningen støtter også tanken om en tidlig varslingsordning, som foreslået i forfatningsudkastet. En sådan ordning skal give de nationale parlamenter mulighed for over for institutionerne i Bruxelles at påpege krænkelser af subsidiaritetsprincippet. Det er imidlertid tomme fraser, eftersom de nationale parlamenter ikke sikres nogen reel beføjelse til indsigelse. I Wallis-betænkningen anføres endvidere, at ordningen ønskes udvidet til også at omfatte regionale forsamlinger. Det ville være et skridt i den forkerte retning, da en sådan procedure skaber et direkte bånd mellem Bruxelles og regionerne uden om medlemsstaterne. 
Butel (EDD ),
    EDD-Gruppen beklager, som flertallet af Europa-Parlamentets medlemmer, at Kommissionen trods gentagne opfordringer ikke har udarbejdet en klar, relevant og meningsfuld rapport om anvendelsen af subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet. Vi tilslutter os også opfordringen til Kommissionen om at afholde sig fra at intervenere på områder, som behandles bedre på forvaltningsniveauer, der er tættere på borgerne.
EDD-Gruppen støtter ligeledes ønsket om kontrol med subsidiaritetsprincippet, hvor de nationale parlamenter inddrages tidligt i lovgivningsproceduren. De franske medlemmer af partiet CPNT i EDD-Gruppen kan i så fald imidlertid ikke acceptere, at det i tilfælde af en formel indsigelse fra de nationale parlamenter mod et af Kommissionens forslag overlades til sidstnævnte at afgøre, hvorvidt den anfægtede tekst skal fastholdes, ændres eller trækkes tilbage. Det er ikke desto mindre den løsning, der slås til lyd for i betænkningen, som henviser til protokollen til forfatningsudkastet. Udkastet spillede fallit med hensyn til kompetenceafgrænsningen, og man søgte tværtimod blot at udvide fællesskabsinstitutionernes muligheder for indgriben. Medlemmerne af CPNT vil vende sig imod et sådant forslag, hvis det skulle se dagens lys, ligesom vi i dag vender os imod det, der foreslås i nærværende betænkning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for, da jeg mener, at den korrekte forståelse og anvendelse af nærheds- og proportionalitetsprincippet (hvortil jeg gerne føjer rimelighedsprincippet) er en forudsætning for en god balance mellem Fællesskabets institutioner. Fællesskabets indsats, hvis relevante og positive virkninger vi kan se i løsninger som den åbne koordinationsmetode, udveksling af bedste praksis og vedtagelse af fælles kvalitetsstandarder, bør, som ordføreren så udmærket fremfører, koncentrere sig (eller snarere begrænse sig) til de områder, hvor der dels er mekanismer for overdragelse af beføjelser, og dels er en reel praktisk fordel ved, at Fællesskabet griber ind. En afklaring af disse principper vil være så meget nyttigere, hvis vi i retsordenen definitivt vælger en linje, der konsoliderer magtdelingen, og vender os bort fra den politik, der præges af lovgivningsmæssig ekspansionisme. Nærhedsprincippet forpligter os til at agere på et højere niveau, hvis og kun hvis det betyder, at vi opnår bedre resultater end dem, som vi normalt kan opnå mere effektivt på et niveau tættere på borgerne.
Jeg bifalder endelig ordførerens synspunkt om, at Kommissionen bør koncentrere sig om de egentligt europæiske anliggender. 

Bastos (PPE-DE ),
    Det kommende forårstopmøde får som sin hovedopgave at følge op på Lissabon-strategien, der skal gøre EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden og tilsvarende målsætninger om bæredygtig vækst, fuld beskæftigelse, mindsket fattigdom og større social samhørighed.
Faktorer som den økonomiske recession, befolkningens aldring, den stigende arbejdsløshed og manglen på nye arbejdspladser gør det i øjeblikket vanskeligt at nå disse mål. Det vækker også bekymring, at kun 40 % af fællesskabsforanstaltningerne under Lissabon-strategien er blevet gennemført i medlemsstaterne.
Det er derfor afgørende, at det kommende forårstopmøde alvorligt bestræber sig på at styrke samordningen af EU's og medlemsstaternes økonomiske politik samt arbejdsmarkeds- og socialpolitik og på at gennemføre struktureformer efter en klar plan med veldefinerede tidsfrister.
Særlig vægt bør der lægges på konkurrencedygtighed, forskning og almen og livslang uddannelse, og man bør heller ikke glemme de fornødne reformer på det juridiske, finansielle og fiskale område, så SMV'erne kan yde deres bidrag til gennemførelsen af målene fra Lissabon.
Endelig må der defineres en klar rolle for Parlamentet i forberedelsen af det årlige forårstopmøde. 
Berthu (NI ),
    Jeg har valgt hverken at stemme for eller imod det beslutningsforslag, som er stillet af de store gruppers kondominat vedrørende forårstopmødet 2004. Det er fuldt af gode hensigter, men det viger uden om problemets kerne. Man kunne endog hævde, at forslagsstillerne har søgt at belyse de fejl, jeg påpegede under gårsdagens forhandling. Den stigende tendens til udstedelse af forskrifter (jf. eksempelvis punkt 18), til koordinering (jf. punkt 2) og endog øget "synkronisering af processerne for politikkoordinering" (jf. punkt 15). Der står ikke noget om problemer som arbejdsgiverafgifterne, som bør reduceres, om de aktører, som skaber værdierne, og som bør beskyttes, eller om fællesskabspræferencerne, som på ny bør på banen.
Men kunne man forvente andet og mere, når der er tale om et beslutningsforslag, som, sådan som det så ofte er tilfældet i Europa-Parlamentet, er resultatet af et kompromis mellem højrefløjen og socialdemokraterne?
Europas førende lande præges af vedvarende stagnation, tiltagende lammelse og hjerneflugt, for man synes i de pågældende lande at mene, at administrative procedurer skaber værdier. I virkeligheden sikrer de i bedste fald gunstige rammer for de skabende kræfter. Det er dem, man især bør fremme. Men det forudsætter en mental revolution, som højrefløjen ikke kan gennemføre i forening med socialdemokraterne. 
Hermange (PPE-DE ),
    Det Europæiske Råds forårstopmøde tager udgangspunkt i to centrale dokumenter, som er offentliggjort inden for de seneste måneder. Det drejer sig dels om Kommissionens fælles rapport om beskæftigelsen og dels om rapporten fra vores taskforcefor beskæftigelsen, som er omtalt under punkt 19 i den foreliggende beslutning. Beslutningsforslaget er udarbejdet af bl.a. vores politiske gruppe, og jeg støtter det fuldt og helt. I de to dokumenter påpeges det, at det er en afgørende forudsætning for at konsolidere et økonomisk opsving i Europa, at Lissabon-dagsordenen og den europæiske strategi for beskæftigelsen gennemføres mere beslutsomt og aktivt. Der er siden 1999 skabt seks millioner nye job, hvilket vidner om, at vi bør fortsætte ad denne vej. Der er imidlertid behov for at styrke partnerskaberne på alle niveauer og ligeledes styrke styreformerne, som påpeget af Wim Kok, for at sikre en endnu mere effektiv gennemførelse af reformerne. Den stadigt stigende teknologiske innovation og globaliseringen af samhandelen gør det påkrævet at mobilisere alle europæere og alle politikker.
Som ordfører for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, når det gælder retningslinjerne for beskæftigelsen 2004, ønsker jeg, at der opstår en vækstdynamik i Europa, og at der sættes øget fokus på økonomisk udvikling. Fællesskabsfinansieringen til fremme af jobskabelsen, især via Den Europæiske Socialfond, bør fremstå mere klart for borgerne, således at EU fremstår som "projektbærende".
Isler Béguin (Verts/ALE ),
    Kommissionen har forpasset en god lejlighed til at udtale sig og markere de sande prioriterede områder, som man alt for længe har undladt at tage hensyn til, og hvis påtrængende karakter burde have været ledetråden i den foreliggende beslutning! Der er tale om opløsning, hvad angår de miljømæssige grundregler, og det må tilskrives årtiers vestlig produktivisme, som ikke har beroet på bæredygtighed, og som har kastet slør over en række indikatorer, herunder de økologiske indikatorer. Vi ser stadig flere vidnesbyrd herom i form af klimaforandringer, forringelse af biodiversiteten og et stigende antal forureningsbetingede sygdomme.
Disse fænomener er alarmerende, ikke mindst fordi de er uoprettelige. De har en sådan udbredelse, at de fremover bør stå centralt i forbindelse med en fuldstændig forvaltning af fællesskabspolitikkerne, hvilket samtidig indebærer en radikal forandring af forældede enkeltaspekter af økonomisk, finansiel eller social art!
Forårstopmødet bør markere indledningen til en ny æra. Det bør anerkendes, at det er bydende nødvendigt at sikre en energipolitisk omlægning, hvor løsenet bør være energikilder, som er vedvarende, bæredygtige og økonomiske. Lykkes det således at slå kontradamp og få omlagt traditionelle udtjente og forurenende aktiviteter, vil en ny generation af job se dagens lys: job inden for offentlige tjenester, inden for den tertiære og sociale sektor, som er frigjort fra den arbejdstidsrelaterede spændetrøje, de usikre ansættelsesforhold, der kendetegner visse sektorer, eller middelalderlig diskriminerende praksis. Som vidnesbyrd om at disse forældede tanke- og arbejdsmønstre er på vej ud, er der behov for at reformere miljøafgiften og den bagvedliggende beskatningsmæssige praksis og bane vejen for en ny tilgang i form af en fælles økonomisk politik, som bryder den uhellige alliance mellem økonomisk vækst og anvendelse af ressourcerne. 
Krivine (GUE/NGL ),
    For fire år siden lovede de 15 EU-lande i Lissabon at gøre EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, som var i stand til at sikre bæredygtig økonomisk vækst og i forlængelse heraf en både kvantitativ og kvalitativ forbedring af beskæftigelsen og øget samhørighed. De europæiske ledere kan love guld og grønne skove, men de smukke ord kan ikke skjule den barske virkelighed. Lissabon-strategien har i virkeligheden kun udmøntet sig i en serie angreb mod arbejdstagerne. EU har ikke været i stand til at imødegå afskedigelser betinget af børskurserne, virksomhedslukninger og socialplaner. Endnu mere skandaløst er det, at man i eksempelvis STMicroelectronics med offentlige midler har forøget udbyttet til aktionærerne. EU har ikke sikret sig de fornødne midler til at bekæmpe uredelige arbejdsgivere som dem, der har stået i spidsen for selskabet Parmalat. Tværtimod beskytter man fortsat skattely og opretholder bankhemmeligheden.
Lissabon har først og fremmest udmøntet sig i strukturelle reformer på arbejdsmarkedet, beroende på fleksibilitet, usikre ansættelsesvilkår og løntilbageholdenhed. Og endelig har strategien udmøntet sig i, at de offentlige tjenester er blevet underlagt markedskræfterne til skade for befolkningen. Det er baggrunden for, at Det Europæiske Råds forårsmøde 2004 bør markere et radikalt brud med Lissabon-processen. Det fælles beslutningsforslag følger ikke denne kurs, hvorfor jeg har stemt imod. 

Butel (EDD ),
    Betænkningen om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker udmærker sig ved, at der gives udtryk for ønsket om at inddrage de nationale parlamenter i Lissabon-processen og sikre, at der forud for Det Europæiske Råds forårsmøde føres drøftelser desangående i de nationale parlamenter. Det er imidlertid urealistisk, når det anføres, at man kan fjerne det demokratiske underskud, hvad angår styringen af den økonomiske politik, ved at inddrage Europa-Parlamentet i forberedelsen af forårstopmøderne.
Vi bør også afvise at give Europa-Kommissionen øgede beføjelser, når det gælder koordineringen af de økonomiske politikker. Kommissionen har ved at anfægte den afgørelse, der blev truffet af Økofin-ministrene i november 2003 om at bringe sanktionerne mod Frankrig og Tyskland for uforholdsmæssigt store budgetunderskud til ophør, vist, at den har for vide beføjelser.
De kriterier, som er fastsat i stabilitets- og vækstpagten, kan ikke begrundes i økonomiske hensyn, og de bør ophæves for at give medlemsstaterne mulighed for at føre en finanspolitik, som fremmer væksten.
Endelig kan vi ikke acceptere, at miljøaspektet skulle være det eneste prioriterede område i forbindelse med en bæredygtig udvikling af Europas økonomi. Man lader således medlemsstaternes borgere og landdistrikter ude af betragtning. De er ofre for arbejdsløshed og affolkning. Lad os ved at prioritere beskæftigelsen sikre, at borgerne kommer til at spille den rolle, de rettelig bør spille i samfundsøkonomien. 
De Rossa (PSE ),
   Jeg vil gerne have noteret min støtte til denne betænkning, som indeholder en dyster vurdering af den økonomiske situation, vi står over for, og har til formål at prioritere reaktionerne på denne situation. Jeg beklager også, at det hidtil ikke har været muligt at nå de mål for bæredygtig vækst, fuld beskæftigelse og social integration, der blev fastsat på Det Europæiske Råd i Lissabon.
Det er af afgørende vigtighed, at hver enkelt medlemsstat hurtigst muligt iværksætter reelle tiltag nu for at føre Lissabon-målsætningerne ud i livet. Deres hidtidige præstation er fuldstændig uacceptabel. Jeg henviser til Kommissionens undersøgelse "Delivering Lisbon", der blev offentliggjort så sent som i sidste måned, og som viser, at procentsatsen for medlemsstaternes omdannelse af de 40 direktiver, der skulle have været omdannet til national ret inden udgangen af 2003, kun lå på 58,3 %! Kun syv ud af de 40 direktiver var blevet omdannet af samtlige medlemsstater!
Så der kan ikke herske tvivl om, at behovet er stort for at få medlemsstaterne til at tage fat på kravene i denne betænkning - i særdeleshed de krav, der vedrører behovet for flere job, især job af bedre kvalitet, social samhørighed (som et nøgleelement i de europæiske beskæftigelsesretningslinjer) og øget investering i forskning og udvikling. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Betænkningens beskrivelse af EU's økonomiske og sociale situation indeholder mange huller, selv om den dog omtaler den voldsomme økonomiske afmatning siden 2000, den stigende arbejdsløshed og fattigdom samt det tidlige skolefrafald, som stadig gør sig gældende. Den anviste vej ændrer imidlertid ikke et komma i de økonomiske og pengepolitiske retningslinjer, og der lægges stadig vægt på Lissabon-strategiens "strukturreformer" med henblik på at nå det hellige mål om at øge konkurrencedygtigheden. Derfor stemmer jeg imod betænkningen.
Man glemmer, at BNP-væksten i EU ikke mindst på grund af stabilitetspagtens krav og en alt for restriktiv pengepolitik har vist et fortsat fald, hvilket er ensbetydende med, at den europæiske økonomi er på vej til stagnation med stigende arbejdsløshed til følge.
I stedet bør der gennemføres en politik, der sætter gang i økonomien og støtter købekraften på kort og mellemlang sigt, og som prioriterer produktion og arbejde med henblik på at fremme økonomisk vækst, beskæftigelse og social samhørighed på basis af en bæredygtig stigning i de offentlige investeringer, på nationalt og europæisk plan, især i grundlæggende infrastruktur, faglig uddannelse og opkvalificering, forskning og udvikling, miljø og støtte til de små og mellemstore virksomheder. 
Krivine (GUE/NGL ),
    Det anføres i fru Randzio-Plaths betænkning, at udsigterne for beskæftigelsen er forværret i 2003, men de forklaringer, der fremføres, er tamme og forslidte. Når vækstraten er faldende, skyldes det i henhold til betænkningen manglende strukturelle reformer, og når vi er stadig længere fra målet om fuld beskæftigelse, skyldes det forsinkelser med hensyn til gennemførelsen af Lissabon-strategien. Det er efter min opfattelse lige det modsatte, der er sket! Den aktuelle afmatning er et resultat af lønnedgang og reduktion af offentlige udgifter. Men den er også et resultat af en kvælende rentepolitik. Betænkningen fastholder denne udsigtsløse politik, idet medlemsstaterne opfordres til at prioritere erhvervslivets konkurrenceevne frem for behov og fjerne hindringer af skattemæssig art, hvorved man fraskriver sig midler til at sikre balancen på de offentlige budgetter ved beskatning af kapitalindkomster. Ved således hårdnakket at fastholde en fejlagtig kurs vender man de andetsteds i betænkningen fremførte klassiske målsætninger om kvalifikationer, forskning og udvikling ryggen.
Det er forstemmende at se, i hvor høj grad den nyliberale ideologi er urokkelig. Den samme betænkning kunne have været skrevet for to år siden, og den næste vil ligne den foreliggende. Det er baggrunden for, at jeg igen har stemt imod denne opregning af absurde dogmer, som overalt i Europa medfører arbejdsløshed og ulighed. 

Berthu (NI ),
    Med vedtagelsen af Bigliardo-betænkningen om de offentlige finanser i ØMU har Europa-Parlamentet omsider fjernet den opfordring til sanktioner mod Frankrig og Tyskland for manglende overholdelse af stabilitetspagten, som indgik i den oprindelige tekst. Det vidner om sund fornuft.
Jeg har ikke desto mindre stemt imod teksten som helhed, for det, som er tilbage, er ikke meget bedre end det, som er fjernet.
Der opfordres til iværksættelse af foranstaltninger, som skal gøre stabilitets- og vækstpagten mere intelligent. Det er et umuligt forehavende. Pagten er grundlæggende dum, fordi den pålægger landene budgetbestemmelser, som er ens for alle, og som altid vil være arbitrære, også selv om de måtte være udformet på mere raffineret vis fremover. I stedet bør den enkelte regering, som er ansvarlig over for befolkningen, sikres større frihed til at vurdere, hvilken politik der vil være den optimale under hensyntagen til samfundets interesser.
Man kan naturligvis hævde, at indførelsen af euroen gør det påkrævet med en vis koordinering af landenes finanspolitik. Men der er ikke tale om en ufravigelig regel. Vi oplever således i øjeblikket, at euroens kurs er høj, til trods for at landene langtfra fører samme politik. Hvis fælles valuta virkelig skulle stille krav om ensretning, af finanspolitisk eller anden art, ville omkostningerne i forbindelse hermed være urimeligt høje, og det ville derfor være på sin plads at spørge sig selv, om det forehavende samlet set er fordelagtigt. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg beklager, at der ikke er blevet taget hensyn til mit forslag om at anmode Kommissionen og Rådet om straks at foretage de fornødne tilpasninger af retningslinjerne for den økonomiske og monetære politik med henblik på at erstatte stabilitetspagten med en pagt for socialt fremskridt og beskæftigelse i overensstemmelse med målene om fuld beskæftigelse, bæredygtig økonomisk udvikling og økonomisk og social samhørighed.
Det er nemlig i den nuværende situation helt nødvendigt at føre en politik, der kan sætte gang i økonomien med henblik på at fremme økonomisk udvikling, beskæftigelse og social samhørighed. Det er helt afgørende, at vi får en ekspansiv budgetpolitik, der kan sikre og fremskynde det nødvendige økonomiske genopsving, hvorfor de offentlige investeringer må øges både på nationalt og på europæisk plan.
Jeg beklager også, at mit forslag om at foretage en evaluering af stabilitetspagtens betydning for gennemførelsen af strukturfondene ikke er blevet vedtaget, da der er tale om det vigtigste fællesskabsinstrument til fremme af økonomisk og social samhørighed. 
Pasqua (UEN ),
    Europa-Parlamentets føderalistiske flertal har ønsket at bruge denne betænkning som en politisk støtteerklæring til Kommissionen i dennes strid med Rådet. Jeg har af denne årsag stemt imod betænkningen.
Ved at indbringe Rådets afgørelse af 25. november 2003 om at indstille den sanktionsprocedure, Kommissionen havde indledt mod Frankrig og Tyskland for "uforholdsmæssigt store" budgetunderskud, for Domstolen viste Kommissionen, at den simpelthen er blevet en fri elektron, et ganske uansvarligt og ukontrollabelt organ. Kan man tænke sig noget så dumt - for nu at anvende hr. Prodis karakteristik af stabilitetspagten - som dette budgetpolitiske jerngreb, bortset fra beslutningen om at anvende det for enhver pris, om nødvendigt ved tvang?
Dette arbitrære valg er en direkte konsekvens af den føderalistiske vildvej, EU er slået ind på. Staterne betaler prisen for de utallige overførsler af nationale kompetencer, vi har været vidne til siden Maastricht-traktaten, til fordel for teknokratiske, centrale og bureaukratiske institutioner, som savner enhver forbindelse til virkeligheden. Der er ingen tvivl om, at borgerne vil afsige en hård dom over denne magtdemonstration vendt mod politikerne, som er gennemført med Parlamentet som meddelagtig. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for denne fremragende betænkning af Roberto Felice Bigliardo, der har undersøgt de umiddelbare årsager til, at "den europæiske økonomi er nær stagnation", og som heller ikke undlader at fremhæve, hvor vigtigt det er at sørge for sunde offentlige finanser fremover. Den europæiske økonomi præges af stærke fald i såvel offentlige som private investeringer, hvortil kommer, at geopolitiske begivenheder som f.eks. krigen i Irak og sars har haft særligt negative følgevirkninger for tilliden til økonomien og væksten i Europa. Styrkelsen af euroen i forhold til dollaren har også en hæmmende effekt for den europæiske økonomis konkurrenceevne. Det er på denne baggrund, at virkningerne af den nylige mere fleksible a la carte-gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten må ses. Som det så rigtigt påpeges i betænkningen, var Portugal det første ØMU-land, som der blev iværksat procedure for uforholdsmæssigt stort underskud imod på grund af forsyndelserne i 2001. Siden da har den portugisiske regering, der kom til magten efter valget i 2002, udfoldet store anstrengelser for med store ofre og upopulære foranstaltninger at opfylde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser. Den portugisiske premierminister meddelte sidste uge, at Portugal også i 2003 (ligesom i 2002) har holdt sig inden for budgetunderskudsgrænsen på 2,8 %. Jeg har undladt at støtte de ændringsforslag, som UEN-Gruppen har stillet, fordi de kun afspejler særlige franske holdninger, der klart afviger fra det portugisiske perspektiv. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
   I 2003 blev Kommissionen tvunget for tredje år i træk til at nedjustere sine økonomiske prognoser. Europas økonomi er i dårlig stand, og tre lande, herunder Frankrig og Tyskland, som tilsammen står for halvdelen af euroområdets BNP, havde budgetunderskud, der oversteg den i stabilitets- og vækstpagtens definerede grænse på 3 % af BNP.
Ordføreren lægger vægt på ikke at betvivle stabilitets- og vækstpagten på et tidspunkt, hvor den europæiske økonomi går på lavt blus. I betænkningen tales der for, at stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser skal følges til punkt og prikke. Det er helt afgørende for befolkningens tiltro til lovgivningen, at kriterierne er tydelige, målelige og objektive.
Derimod kunne jeg ikke støtte punkt 19, der "kræver forøgelse af budgetmidlerne på europæisk og nationalt plan", det vil sige yderligere forhøjelse af skatterne. Det er næppe den rette medicin i en situation med økonomisk stagnation. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Vi vil understrege vores holdning om, at EU ikke skal finansiere europæiske partier. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Mit parti, Det Socialistiske Parti i Nederlandene, altid har støttet bestræbelserne på at opnå en statut for parlamentsmedlemmer. Alligevel anmodede vi allerede i slutningen af 2002 den nederlandske regering om i Rådet at forkaste den af Parlamentet fastsatte høje månedsløn på 8.600 euro til parlamentsmedlemmer, som i sidste instans er en del af statutten. En sådan løn tiltrækker de forkerte mennesker til rollen som parlamentsmedlem. En forhøjelse kan slet ikke forsvares i en tid, hvor mange mennesker mister deres job, og hvor den sociale sikkerhed formindskes. Jeg er overrasket over den grådighed, hvormed socialdemokrater og De Grønne stiller ændringsforslag, som går ud på at få medlemsstaterne til alligevel at acceptere statutten for parlamentsmedlemmerne uden først at give udtryk for, at de lønninger, der foreslås deri, er for høje. Jeg støtter absolut heller ikke, at Parlamentets penge bruges til at sikre finansiering af europæiske politiske grupper for at undgå Kommissionens indvendinger. EU har foreløbig stadig et overskud af penge til rådighed, hvis vi gør en ende på det store underforbrug, det nytteløse prestigeprojekt Galileo, som er indhentet af konkurrenterne, spildet af landbrugsstøtte til store bedrifter, de militære planer og de kostbare bedragerier. Dette retfærdiggør ikke, at politikere tiltager sig retten til at anvende dette overskud på sig selv. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    I denne stemmeforklaring ønsker vi blot at pointere, at vi mener, at budgettet opstiller sine prioriteter grundlæggende forkert, hvilket denne betænkning næsten til overmål illustrerer. Før alt andet præsenteres budgetstramningerne, rammerne, og først derefter ser den på gennemføreslesbetingelserne og disses forbedringer og endelig på, hvordan eksisterende og nye behov skal kunne imødekommes, hvilket burde være det vigtigste. Som et eksempel kan vi fremhæve, at for os er flersprogethedsproblematikken ikke et teknisk spørgsmål, men et vigtigt politisk spørgsmål. Vi er også særdeles forbeholdne, hvad angår oprettelsen af en parlamentarisk forsamling i WTO, men ikke kun ud fra budgetmæssige overvejelser. I anden sammenhæng fremsætter vi så vores holdninger til mange andre af de spørgsmål, som denne betænkning rummer. 

De Rossa (PSE ),
   Det er med glæde, jeg støtter denne betænkning, og jeg hilser ligeledes Kommissionens meddelelse om et nyt afsæt for europæisk ungdom velkommen. Det er ekstremt vigtigt, at de unge i videst muligt omfang inddrages i vores politiske dialog. Uden dem vil dialogen uden tvivl blive meget kortlivet.
Jeg støtter især opfordringen til, at der skal sættes fokus på Kommissionens informationsnet, og roser i denne forbindelse Kommissionen for dens beslutning fra november sidste år om at undlade at gennemføre de foreslåede nedskæringer i finansieringen af dens europæiske informationskontorer. Jeg var i kontakt med Kommissionen sidste oktober, da den pludselig oplyste, at finansieringen af omkring 270 af disse kontorer ville ophøre, og opfordrer den til at omstøde denne beslutning. 
Kontorerne har en yderst vigtig funktion på regionalt og lokalt plan, hvor de udspreder oplysninger om Europa. Denne funktion bliver endnu mere vigtig i lyset af EU's udvidelse og det forestående valg til Europa-Parlamentet. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Betænkningen behandler, dog temmelig ukritisk, Kommissionens meddelelse om sine forslag til fælles målsætninger på to prioritetsområder, inddragelse og orientering af de unge. Den tilføjer således ikke noget af betydning til hvidbogen, og den går ikke engang ned i, hvordan initiativerne er blevet ført ud i livet, f.eks. Den Europæiske Ungdomsuge, som forløb stort set ubemærket i Portugal.
Betænkningen fremhæver dog nogle aspekter og stiller forslag, som bør tages i betragtning, ikke mindst dens opfordring til medlemsstaterne om at identificere muligheder for, at unge kan deltage i beslutningsprocedurer på lokalt, regionalt og nationalt plan, og om at finde effektive måder til høring af unge mennesker.
Hvad angår denne problematik, bør man dog inddrage nogle faktorer, der påvirker deltagelsen, f.eks. lige adgang til undervisning, deltagelse i skolernes aktiviteter ud over selve undervisningen, elevorganisationernes frihed og selvstændighed, ret til arbejde, arbejde med rettigheder, fagforeningsfrihed og opfordring til unge om at deltage på forskellige sociale og politiske områder lokalt, regionalt og nationalt. 

Esclopé (EDD ),
    Vi tilslutter os fuldt og helt de tanker om udveksling af bedste praksis og berigelse ved viden, der er udtrykt i de indledende afsnit af fru Gröners betænkning om de unge. Til gengæld bør man ikke bevæge sig ind på et vildspor og udstyre Kommissionen med et propagandaredskab rettet mod de unge, som betegnes som "en særskilt målgruppe". Det er næppe nødvendigt at erindre om, at et af kendetegnene ved totalitære styrer er indoktrinering af de unge. Hvad dette angår, kan vi ikke støtte Graça Moura-betænkningen.
De franske medlemmer af partiet CPNT i EDD-Gruppen mener, at uddannelse er et alt for vigtigt anliggende til at lade Kommissionen blande sig heri uden hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. Vi opfordrer tværtimod Unionen til at sikre medlemsstaterne det størst mulige råderum og mulighed for at bevare og/eller udvikle mekanismer, som fremmer adgangen til kultur og uddannelse for så mange som muligt overalt i medlemsstaterne. Det forudsætter, at man undlader at stille krav om strukturelle reformer. Det er blot en omskrivning af kravet om budgetdisciplin eller aflastning af mammutstrukturer, som har kendt bedre dage. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Betænkningen fremhæver nogle aspekter, som bør tages i betragtning, hvilket især gælder dens opfordring til medlemsstater, der investerer en lavere procentdel af BNP i undervisning end EU-gennemsnittet, om at øge deres investeringer i menneskelige ressourcer inden for undervisning og til, at det skal være muligt for alle elever at lære to fremmedsprog.
Betænkningen indeholder dog nogle selvmodsigelser og står for en føderalistisk opfattelse, som vi ikke deler. Vi frygter således, at man bevæger sig ud ad en farlig vej med differentieret finansiering af skolerne afhængigt af, om de gennemfører forløb, der fremmer "den europæiske identitet", eller ikke, hvilket er endnu en måde til at indføre pression og vilkårlighed i uddannelsernes finansiering og en slet skjult måde til at gribe ind i de nationale læseplaner og uddannelsessystemer. Derimod bør der lægges større vægt på erkendelse og fordybning i det enkelte lands historie, så den ikke forvrides og begrænses til "den europæiske dimension".
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg bifalder det initiativ, som ordføreren har taget, til at starte en europæisk debat om skolens og skoleuddannelsens rolle for at forbedre offentlighedens adgang til kultur.
Jeg finder det særlig væsentligt at ændre parametrene for uddannelse og kultur, ikke kun i lyset af udvidelsen, men også i lyset af den europæiske identitet, hvis styrke - som jeg så mange gange har sagt - udspringer af de forskellige kulturer, den er sammensat af. Jeg bifalder ønsket om at give den europæiske dimension en større plads særlig gennem øget sprogundervisning og ikke alene i de fag, der har direkte tilknytning til dette emne, men i samtlige skolefag. Jeg vil dog gerne advare mod rodløshed og eurocentrisme, så uddannelserne mister forbindelsen med de nationale kulturer og deres tilstedeværelse også uden for det europæiske område. Jeg bifalder dog ønsket om, at de unge i almindelighed bliver bedre kendt med den kulturarv og de værdier, der forklarer de nationale identiteters forskelligheder, og den mulighed for "tilbagevenden til rødderne", som foreslås for historieundervisningen.
Jeg har stemt for, selv om jeg mener, at det i forbindelse med visse af betænkningens forslag er vigtigt at sørge for, at der ikke opstår konflikt mellem de beføjelser, som traktaterne tildeler medlemsstaterne henholdsvis EU på det kulturelle område. 

Queiró (UEN ).
   - Hr. formand, at vi har stemt for hr. Belders betænkning, indebærer ikke nogen indblanding i Ruslands interne magtstruktur, hvis suverænitet Europa-Parlamentet bør respektere. Det indebærer udelukkende, at vi bør vide at benytte denne anledning til at sætte nyt skub i debatten om EU's politik over for Rusland på netop det tidspunkt, hvor vi på grund af udvidelsen får fælles grænser, fordi nogle af de lande, der optages, førhen var en del af Sovjetunionen, og hvis ord vil veje nok så tungt i denne sag.
EU vælger ikke selv sine naboer, men vi kan vælge de lande, som vi vil samarbejde med. Denne betænkning kan skærpe vores opmærksomhed om de utilstrækkelige fremskridt, der er sket i samarbejdet med Rusland, om den vanskelige situation, der stadig gør sig gældende i Tjetjenien, hvor det er næsten umuligt at forlige ønsket om at varetage menneskerettighederne med ubøjelig indsats mod terrorismen, og om de skrøbelige sider af demokratiets opbygning i Rusland.
Skal det så begrunde et mindre engagement i det strategiske forhold til Rusland? Tværtimod! Det gælder netop om at finde måder til at gøre partnerskabet mellem EU og Rusland mere effektivt, ikke blot på det politiske og på det økonomiske plan, men også med hensyn til sikkerhed og stabiliteten i Europa og verden. 
Krivine (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentet gør ret i at give udtryk for bekymring over situationen i Rusland og henstille til Rådet at fremme menneskerettigheder og demokrati, uafhængige medier, udvikling af det civile samfund, trosfrihed, retsstatslige forhold og åbenhed, idet der lægges særlig vægt på at nå frem til en omgående forbedring af situationen i Tjetjenien. Der peges endvidere klart på Ruslands ansvar for de overgreb, der kendetegner denne beskidte krig.
Der er imidlertid et område, som overhovedet ikke berøres, nemlig de sociale anliggender. Vi kan ikke lade det ude af betragtning, endsige beklage den langsomhed, hvormed reformerne gennemføres, når EU i øvrigt fuldt og helt tilsluttede sig hurtig liberalisering i Rusland. Privatiseringerne har imidlertid i Rusland antaget kriminel karakter (økonomiske giganter, som er opkøbt for en slik, massive skatteunddragelser), hvilket er forklaringen på, at oligarkers ulykke lader den almindelige russer uberørt. Den russiske befolkning står nu midt i privatiseringen af pensionssystemet og de kommunale tjenester samt reformen af de arbejdsretlige bestemmelser. Der er også reformer i gang inden for uddannelses- og sundhedsområdet, og skatteopkrævningen falder. Det er betegnende, at der i beslutningsforslaget ikke anføres henstillinger vedrørende fagforeningsrettigheder og heller ikke vedrørende en mere retfærdig fordeling af goderne. Beslutningsforslaget er præget af halvsidig lammelse, og jeg har derfor valgt hverken at stemme for eller imod. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Når det gælder forbindelserne med Rusland, findes der i EU to yderpunkter. På den ene side er der dem, der vil hævne sig på den gamle modstander Sovjetunionen, og som især betragter det nuværende Rusland som et erobret område, der endnu i lang tid skal fortsætte med at levere olie og naturgas. På den anden side er der dem, der ønsker Rusland som en varig ven, fordi det er den nærmeste nabo, fordi landet har mange indbyggere, og fordi det fortjener støtte som udviklingsland. Disse to stærkt modsatte opfattelser har i sidste instans samme negative konsekvens. På grund af egne økonomiske interesser eller uegennyttige solidaritetsfølelser tager de helst ikke hensyn til manglerne inden for miljøbeskyttelse, menneskerettigheder og demokrati. Hvis de får deres vilje, kan Rusland uforstyrret fortsætte med at udvikle sig til en stat, som intimiderer modstandere til at trække sig tilbage fra enhver politisk aktivitet, som fratager parlamentet dets rolle, som knuser nationale mindretal med militære midler, og som fuldstændigt underordner miljøet under forventet økonomisk fordel på kort sigt. Hvis vi fortsætter med at ignorere de aktuelle problemer i Rusland, bliver EU ansvarlig for, at der skabes et uhyre som nabo. Medlemsstaterne skal ikke søge konflikt med Rusland, men skal bestemt heller ikke for enhver pris undgå spændinger med den russiske regering. Derfor er det nødvendigt, at Parlamentet fremsætter en kritisk udtalelse. 
Pasqua (UEN ),
    Vi befinder os få uger før udvidelsen, som vil gøre Rusland til vores umiddelbare nabo, og det må anses for væsentligt at styrke de politiske bånd til denne vigtige nation.
Den foreliggende betænkning burde logisk set være en anledning til at sende et stærkt signal til Den Russiske Føderation. Det er imidlertid ikke den kurs, Europa-Parlamentet har valgt. Flertallet af Parlamentets medlemmer har valgt den lette løsning i stedet for at anlægge et konstruktivt synspunkt og tænke i partnerskab med Rusland. Man har valgt den golde ideologi og grove fordømmelse.
Ud over de sædvanlige manikæiske betragtninger om konflikten i Tjetjenien, hvor den lovlige myndighed står over for islamiske terrorister, indeholder betænkningen denne gang nogle særdeles forbløffende betragtninger om den indenrigspolitiske situation i Rusland. Med hvilken ret tillader Europa-Parlamentet sig eksempelvis at sætte spørgsmålstegn ved, hvorvidt valget til Statsdumaen i december 2003 forløb på korrekt vis, og ydermere åbent kritisere valgets udfald? Med hvilken ret tillader Parlamentet sig at tale om svækkelse af retsstaten og demokratiet?
Sådanne angiveligt moralske domme over en situation, hvis kompleksitet ligger uden for nidkære menneskerettighedsforkæmperes fatteevne, vidner om en afgjort særdeles umoden Europæisk Union og bringer denne i miskredit. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det er tydeligt, at Rusland har mange problemer at slås med, og det er indlysende, at nogle af disse problemer kan influere negativt på forholdet mellem Rusland og EU. Bekymringsvækkende er frem for alt situationen i Tjetjenien, de forværrede betingelser for demokratiet og den indskrænkede informationsfrihed samt det forværrede sociale klima. De nylige meddelelser om den russiske regerings tilbagetræden 10 dage før valget giver anledning til at befrygte en forværring af disse symptomer og en skærpelse af de interne spændinger, hvilket helt sikkert ikke vil få gavnlig virkning for forholdet mellem EU og Rusland.
Med udgangspunkt i forslaget til henstilling, der - skønt kritisk - udmærker sig ved åbent at opregne de problematiske spørgsmål, finder jeg det alligevel tilrådeligt, at Rådet udviser tilbageholdenhed i denne sag, idet man ikke må se bort fra Ruslands vitale strategiske betydning som forbindelsesled mellem Europa og Asien og de fremskridt, der faktisk er sket.
EU skal ikke slække på sin kritik eller årvågenhed, men skal også fremme et tillidsfuldt og styrket forhold til denne vigtige partner.
Jeg har derfor stemt for. 

Queiró (UEN ),
    Den usikkerhed, der hersker i de tre lande i Sydkaukasus, og som underminerer deres udvikling og økonomiske fremgang, og den trussel, som de ustabile forhold i regionen udgør for Europa, en ustabilitet, som de seneste valg i Armenien, Aserbajdsjan og Georgien har bekræftet, gør det nødvendigt for os at styrke samarbejdet mellem EU og disse lande. Et klima af politisk mistillid, demokratisk underskud, udbredt fattigdom og øget korruption har skabt en farligere situation i alle tre lande.
Hvis vi til den interne situation lægger den voksende konkurrence mellem naboerne og stormagterne om at få større indflydelse på denne strategisk vigtige korsvej mellem Europa og Asien, mellem civilisationer, religioner og etniske grupper, er det tydeligt, at der er behov for international støtte for at fremme demokrati, menneskerettigheder, fred, økonomisk udvikling og social retfærdighed. EU må derfor beslutte sig for en mere konsekvent indsats, måske en fælles strategi, også på grund af det stærke gensidige afhængighedsforhold mellem disse tre lande, Rusland og de andre lande rundt om Det Kaspiske Hav. Ordførerens forslag om, at disse lande, selv på sigt, skal optages i EU, er jeg dog ret forbeholden over for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for forslaget til henstilling, fordi jeg mener, at EU bør interessere sig særligt for Kaukasusområdet, der siden det sovjetiske imperiums fald har vist en bekymringsvækkende mangel på evne til at løse de problemer, som det står over for. Trods den indsats, som regeringerne i Armenien, Aserbajdsjan og Georgien har gjort, er der kun sket langsomme fremskridt med at indføre retsstat og markedsøkonomi, og forvaltningen af de offentlige midler lader meget tilbage at ønske. Den trussel, som denne ustabilitet rummer, angår også Europas sikkerhed, og Fællesskabet bør derfor bistå med at få løst de bilaterale spørgsmål og skabt fred internt i landene gennem en indsats, der sigter på et forbedret regionalt samarbejde og genopbygning efter konflikt.
Regionens betydning begrunder en fælles strategi, som bør udbygges med en sammenhængende politik for hele området i form af en stabilitetspagt for Kaukasus. Jeg støtter derfor ordførerens forslag om at fremme oprettelse af et sydkaukasisk fællesskab og et udvidet samarbejdsområde for landene i regionen omkring Sortehavet, Kaukasus og Det Kaspiske Hav.
Forslaget om, at disse lande på sigt skal optages i EU, må dog overvejes med realisme og fornuft. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt ja til betænkningen, ikke mindst, fordi flere af mine ændringsforslag blev vedtaget i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og nu også i plenum.
Europa-Parlamentet har dermed bl.a. tilkendegivet over for Tyrkiet i betragtning P, at handelsblokader er en hindring i regionen. Der henvises endvidere i betragtning U "til kritikken fra det internationale samfund af projektet med olierørledningen Baku-Tbilisi-Ceyhan". "Sikring af religionsfriheden " i Sydkaukasus er taget med i betragtning D.
Derimod beklager jeg, at Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik ikke vedtog mit ændringsforslag vedrørende kravet om en tyrkisk erkendelse af det armenske folkemord i 1915-18. Tyrkiet har i denne henseende i egen interesse og af hensyn til udviklingen i hele regionen meget at lære af, hvordan Tyskland har håndteret sin mørke historie under Anden Verdenskrig og ikke mindst tilintetgørelsen af jøderne. 
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet(1).

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

- Præsident Mesic, det er mig en stor glæde at byde Dem velkommen her i dag, om end den tragiske nyhed om Boris Trajkovskis død, der har berørt os alle dybt, er et skår i glæden.Hr. præsident, De besøger Europa-Parlamentet på et definerende og afgørende tidspunkt i Den Europæiske Unions liv. Dette er et år med fornyelse af Parlamentet, Kommissionen og vores strategiske planlægning for de kommende fem år. Det er også et tidspunkt for fornyelse af definitionen af forbindelserne mellem EU og Kroatien.Som De ved, hr. præsident, var Parlamentet det første organ i Unionen, der med flertal støttede stabiliserings- og associeringsaftalen med Kroatien, som var det første nødvendige skridt på Deres vej - vores fælles vej - mod realiseringen af en kroatisk europæisk vision.Vores forhold skal nu ikke blot defineres, men også transformeres, fra ambitiøse erklæringer til handlingsplaner og kriterieopfyldelse. Vores fælles mål er på sigt at se Kroatien som medlem af EU. Vi må ikke undervurdere omfanget af denne udfordring. Muligheden for medlemskab af EU er et kraftfuldt incitament for reformisterne i Deres parlament og offentligheden i Deres hjemland.Perspektivet om medlemskab er ikke kun afhængigt af konkrete fremskridt og resultater på en lang række forskellige politiske områder. Det drejer sig også om at opretholde et ansvarsfuldt og pålideligt partnerskab og udvise solidaritet med Deres regionale naboer og mellem området og et udvidet Europa. Det kræver - og det ved jeg, De har, hr. præsident - dyb respekt for retsstaten og et fuldstændigt, betingelsesløst samarbejde med Den Internationale Krigsforbryderdomstol for det tidligere Jugoslavien i Haag. Jeg ved, at De personligt har vist, at De er tilhænger af disse internationale retsprincipper, idet De har vidnet i denne domstol i Haag og som national leder har statueret et eksempel på nødvendigheden af at forpligte sig. Her i Parlamentet har den nye dialog med de kroatiske ledere opmuntret os adskillige gange. Jeg ved, at de, der står med ledelsesansvaret, er bevidste om dette ansvar.Hr. præsident, som et ekko på min private hyldest til Dem i anledning af mit besøg i Kroatien for nogle måneder siden vil jeg gerne på Parlamentets vegne hylde Dem for det mod og den forsoningsvilje, De udviste, da De sammen med Serbien-Montenegros præsident Marovic for et stykke tid siden undskyldte for de ting, der er sket i det seneste årti. Dette blev ikke just opfattet af de politiske kræfter og kommentatorer i Deres hjemland som en handling, der skulle gøre Dem populær, men det er et eksempel på den mand, De er, og den ledelse, De står for, og Deres område har stærkt behov for den helende kraft, denne form for ledelse har.Hr. præsident, det glæder mig at give Dem ordet her i Europa-Parlamentet. - Vil De venligst respektere Parlamentets værdighed?Hr. præsident, nu har De, og kun De, ordet. 
Stjepan Mesic,
   (1)
 - Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, ærede observatører, jeg vil gerne sige tak for Deres invitation og muligheden for at tale for Europa-Parlamentet på dets plenarmøde i dag.
Jeg skal desværre indlede min tale med en trist nyhed. Her til morgen omkom Boris Trajkovski, præsident for Republikken Makedonien, i et flystyrt. Det er et menneskeligt tab, der ikke blot rammer hans familie og Republikken Makedonien, men som også får politiske konsekvenser for situationen i området.
Jeg skulle have mødt Boris Trajkovski i eftermiddag på en konference om investering i Bosnien-Hercegovina. Sammen med ham og præsidenterne fra andre stater arbejdede vi på et program for stabilisering og forsoning i Sydøsteuropa. Nu kan Boris ikke være hos os i dag i Mostar, men vi skal fortsætte arbejdet. Det vil være den bedste måde at fortsætte vores fælles rejse på. Jeg tror ikke, at denne ulykke vil få nogen indflydelse på de kommende procedurer for Republikken Makedoniens integration i EU.
Det er mig en stor glæde at tale til Dem på vegne af Republikken Kroatien på et vigtigt tidspunkt for mit land og for EU's fremtid. Den dag nærmer sig, hvor alle de virkelige og imaginære tæpper i Europa vil falde - denne gang for altid, håber vi.
Lad mig begynde med at sige klart og tydeligt, at EU-medlemskabet er Republikken Kroatiens største udenrigspolitiske mål. Det glæder mig at kunne oplyse, at samtlige dele af øvrigheden er nået til politisk enighed om dette spørgsmål, både det kroatiske parlament, regeringen og præsidenten. Denne målsætning blev slået fast igen ved det kroatiske parlaments beslutning fra december 2002 og fulgt op af ansøgningen om EU-medlemskab, der blev indgivet for et år siden, i februar 2003. Dette strategiske mål nyder støtte fra de politiske partier og den offentlige mening. Det stiller endnu større krav til landets politiske ledelse og til alle lag i det kroatiske samfund, hvis aktive deltagelse i disse anstrengelser er af vital betydning.
Vores mål er Europa, men ikke kun EU-medlemskab. Vores primære målsætning er at nå op på og opretholde de standarder, der gælder i Europa. Vi er helt bevidst om de vanskeligheder, denne tilpasning indebærer. Men tilpasningen er nødvendig, så Kroatien en dag kan komme til at deltage aktivt i de europæiske institutioner som ligestillet medlem. I den forbindelse er de andre staters erfaringer og støtte uvurderlig.
Ligesom nogle af de lande, der snart bliver fuldgyldige EU-medlemmer, er Kroatien først blevet uafhængig og har fået sin suverænitet for kort tid siden. Ligesom dem blev landet stillet over for en krævende og bekostelig proces med politisk, økonomisk og social transition. Men ulig disse lande blev Kroatien også i landets nyeste fortid stillet over for en krig, det blev tvunget til at deltage i. Krigens hærgen har sat sig dybe spor - især i befolkningen, men også i form af enorme materielle tab. Hundredtusindvis af mennesker blev tvunget til at forlade deres hjem, og et tilsvarende antal mennesker blev efterladt hjemløse.
Kroatien stod derfor over for to nye udfordringer: genopførelse af bygninger i flere hundrede større og mindre byer og minerydning over flere tusinde kvadratkilometer. Derudover skulle vi opnå noget, som EU-medlemsstaterne understregede som noget særligt vigtigt, nemlig etableringen af tro og tillid, tolerance og sameksistens med henblik på at opnå en varig forsoning. Dette var langt den vanskeligste opgave, da den krævede, at vi politikere indtog klare og bestemte holdninger og traf klare og bestemte beslutninger.
Jeg vil gerne sige meget klart, at vi er fuldt ud bevidste om vores pligt til at opfylde vores forpligtelser. Vi arbejder på reformen af den offentlige forvaltning, harmoniseringen af lovgivningen og inddragelsen af hele vores potentiale i systemets tilpasning. Jeg kan forsikre Dem for, at vi gerne vil samarbejde med domstolen i Haag, og at vi gerne vil fortsætte arbejdet med flygtninges tilbagevenden, reformen af domstolene, beskyttelsen af mindretal og det regionale samarbejde. Mange af Parlamentets medlemmer kender til vores bilaterale initiativer i forholdet til vores naboer og vores aktive deltagelse i de regionale organisationer som f.eks. stabilitetspagten, det adriatisk-ioniske initiativ, det centraleuropæiske initiativ og det firesidede initiativ. Vi ser mindre og mindre denne opgave som en tung byrde og mere og mere som en opgave, vi skal arbejde indædt på for at nå de europæiske standarder hurtigst muligt.
Jeg ved, at De gerne vil høre om vores holdning til domstolen i Haag. Jeg vil gerne sige klart og utvetydigt, at vi opfatter samarbejdet med ICTY som værende af interesse for alle os, der bor i det, der engang var Jugoslavien. Et sådant samarbejde gør det muligt at individualisere skyld og retsforfølge individer for forbrydelser, der blev begået under krigen. Det er den eneste måde at gøre op med den kollektive skyld på, hvor de forbrydelser, der begås af enkeltpersoner, væltes over på hele nationen.
Det er derfor vigtigt at stille alle dem, der begik forbrydelser eller på en eller anden måde var involveret i dem, for retten, så vi kan få sat en stopper for beskyldningerne mod hele nationer. Jeg forventer, at de kroatiske domstole vil være klar til at dømme i krigsforbrydelsessager, når reformen af domstolene er fuldført. Jeg tror på, at alle uløste sager snart vil kunne behandles ved de kroatiske domstole.
Flygtningenes og de fordrevne menneskers skæbne er fortsat ulykkelig. For så vidt angår deres tilbagevenden, griber Kroatien enhver lejlighed til at sikre, at de kan vende tilbage til Republikken Kroatien uanset deres etniske oprindelse. Men fordi landet er under omstrukturering, støder det på mange problemer som følge af denne tilbagevenden. Genopførelsen af bygningerne, der er en nødvendig forhåndsbetingelse herfor, skrider ikke så hurtigt fremad, som vi gerne ville.
Staten har tilvejebragt pengene til husbyggeriet, men det er ikke alt. De tilbagevendte skal ikke blot have tag over hovedet. De skal også beskæftiges, så de kan tjene til livets ophold for dem selv og deres familier. Den kroatiske regering har sammen med repræsentanter for det internationale samfund iværksat programmer for serbiske borgeres tilbagevenden. Kroatien og Bosnien-Hercegovina er nået til enighed om foranstaltninger med henblik på flygtningenes og de fordrevne menneskers tilbagevenden.
Der er områder, hvor vi har nået gode resultater, og det er vi med rette stolte over. Et af disse områder er det regionale samarbejde. På det bilaterale plan har vi i de seneste år normaliseret vores forbindelser med Serbien-Montenegro. Vi har bilaterale samarbejdsordninger med Bosnien-Hercegovina, og vi har indledt en intensiv politisk dialog med alle de øvrige lande i området. Det økonomiske samarbejde har også gjort fremskridt i de senere år. I et forsøg på at lette bevægeligheden for mennesker, varer og tjenesteydelser er visumordningen med de fleste af landene i området blevet liberaliseret.
Selv om vi er optimistiske, er vi opmærksomme på områdets politiske og sikkerhedsmæssige udfordringer. Den eneste måde at tackle dem på er efter min mening gennem demokratisk valgte proeuropæiske regeringer. Men tomme ord er ikke nok. Det er mere end noget andet nødvendigt at bevise denne proeuropæiske holdning gennem handling og arbejde hen imod europæiske demokratiske standarder. Eksemplet med Kroatien som et stabilt land i området beviser dette. Et tættere samarbejde mellem de sydøsteuropæiske lande og EU vil få en positiv indvirkning på stabiliteten i hele området. Republikken Kroatien er klar til at spille en aktiv rolle i området og videregive sine erfaringer til de andre lande.
Zagreb-topmødet, der fandt sted for knap fire år siden, var et vendepunkt for området. Sidste års topmøde i Thessaloniki og de dokumenter, der blev vedtaget dér, bekræftede de europæiske perspektiver for SAP-landene. Vi støtter også alle de tiltag, der gennemføres for at nå de erklærede mål. De nye instrumenter og mekanismer som f.eks. de europæiske partnerskaber, twinning, TAIEX og deltagelse i Fællesskabets programmer, som de lande, der er involveret i stabiliserings- og associeringsprocessen, nu har adgang til, vil supplere det eksisterende arbejde inden for rammerne af Cards-programmet. Sådanne instrumenter er en betydningsfuld og kærkommen støtte for dem, der stræber efter at blive medlem af EU, og Republikken Kroatien er klar til at bruge dem og andre førtiltrædelsesinstrumenter bedst muligt.
For så vidt angår Europa-Parlamentet, glæder det mig at kunne sige, at forbindelserne mellem Parlamentet og landene i området er blevet intensiveret efter Europa-Parlamententets formand, hr. Cox', besøg i SAP-landene i efteråret 2003. Republikken Kroatien er hr. Cox særlig taknemmelig for hans invitation af SAP-landene til at deltage i Parlamentets Formandskonference, der afholdes i Budapest i februar. Vi ser vores deltagelse i denne konference som et signal om, at udvidelsesprocessen fortsætter efter den 1. maj i år.
Lige fra starten har Kroatien støttet en individuel indgangsvinkel, det vil sige en vurdering af landets egne meritter. Vi tror på, at Kroatiens eksempel og landets hastige skridt mod et EU-medlemskab vil opmuntre andre sydeuropæiske lande til at tage fat på de nøgleproblemer, der for øjeblikket spærrer deres vej mod EU. Europa-Parlamentet vil om kort tid træffe en beslutning om fremtiden for Delegationen for Forbindelserne med Sydøsteuropa. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at udtrykke vores uforbeholdne støtte til oprettelse af en individuel delegation for samarbejdet med Republikken Kroatien. Jeg formoder, at denne delegation vil blive oprettet, når det nye Europa-Parlament er blevet valgt. En sådan beslutning ville være en bekræftelse af et nyt, fremskredent stadie for forbindelserne mellem Republikken Kroatien og EU. Den ville også være med til at intensivere dialogen mellem det kroatiske parlament og Europa-Parlamentet. Vi håber meget, at erfaringerne med de nuværende kandidatlande vil blive brugt i forbindelse med beslutningerne om Europa-Parlamentets fremtidige delegationer for forbindelserne med SAP-landene.
Efter udvidelsen åbner der sig en ny æra for SAP-landene. Vi bliver rigtige naboer - dem inde ved siden af. Den stigende tekniske bistand fra Europa-Parlamentet til SAP-landenes parlamenter - som det var tilfældet med de nuværende kandidatlande - er et kærkomment bidrag til den potentielle udvikling af landene. Det ville være den rigtige reaktion på udvidelsesprocessens udfordringer.
Republikken Kroatien har stor respekt for Europa-Parlamentets støtte og den forståelse, Parlamentet har vist for landets anstrengelser for at nærme sig Den Europæiske Union. Et af de synlige tegn på denne støtte var Europa-Parlamentets ratificering af stabiliserings- og associeringsaftalen, der fandt sted blot halvanden måned efter aftalens undertegnelse. Det betød udtrykkelig støtte til Republikken Kroatien, men det var også et tegn til EU-medlemsstaterne om at indlede ratificeringsprocessen i de nationale parlamenter.
I sine beslutninger har Europa-Parlamentet gentagne gange glædet sig over Kroatiens ansøgning om EU-medlemskab og dermed også vist sin støtte til Kroatiens hensigter og mål.
Efter den 1. maj 2004 har Den Europæiske Union 25 medlemsstater og et menneskeligt potentiale på 450 millioner indbyggere. Disse tal er imponerende, men vi må ikke glemme, at Europas enhed ikke er fuldstændig, før alle SAP-landene er blevet medlem af Den Europæiske Union, og før Europa er blevet forenet inden for dets geografiske grænser.
Den eneste måde at fjerne ustabiliteten på i Sydøsteuropa er gennem EU-medlemskab. Når først de grænser, der udløste den seneste blodige krig i Sydøsteuropa, er blevet nedbrudt, bliver spørgsmålet om, hvem der bor på hvilken side af grænsen, irrelevant. Kun et forenet Europa er i stand til at eliminere krig som et politisk instrument til konfliktløsning og føre landene i området mod en mere gunstig fremtid.
På den anden side vil den forestående udvidelse give Den Europæiske Union mulighed for med udgangspunkt i det institutionelle samarbejde mellem lige partnere at spille en væsentlig og mere aktiv rolle på den internationale scene. Et forenet Europa kan klare økonomiske udfordringer fra Fjernøsten og USA. Som en stærk, integreret og forenet struktur kan Europa tage kampen op mod nutidens globale udfordringer, hvoraf den vigtigste er kampen mod terrorisme, men som også omfatter kampen mod organiseret kriminalitet, korruption, smugleri og narkotikasmugling. Europa kan spille en afgørende rolle for fred og sikkerhed i verden, men kan også tilbyde humanitær, teknologisk og økonomisk bistand til de lande og nationer, der har brug for hjælp.
Det er måske nu på sin plads at sige et par ord om den bredere kontekst for Unionens udvidelse. Jeg har svært ved at acceptere konceptet om et nyt Europa og et gammelt Europa, som fastholder konflikten med hensyn til processen for udvidelse af EU med lande, der er under omstrukturering. Som jeg ser det, er det, vi er vidne til, et fremtidigt Europa - det er en bedre betegnelse - et koncept, der i stedet for at fremme de interne europæiske og transatlantiske forskelle bygger en fremtidsorienteret Europæisk Union baseret på de gode traditioner fra det tidligere Europa. 
Dette fremtidige Europa kan tilbyde unge demokratier mindst to gode grunde til at følge trop: politisk stabilitet og økonomisk konkurrencedygtighed. For Kroatien er disse to grunde nok til at fjerne enhver tvivl om fordelene ved et forenet Europa.
Republikken Kroatien regner med snart at blive medlem af Den Europæiske Union. Kroatien har altid været en del af Europa - kulturelt, historisk og geografisk, men af politiske grunde har landet for en tid fjernet sig fra Europa. Ved at udvikle nye standarder forsøger vi nu at bygge Kroatien op om de værdier, der er fremherskende i de nationer, hvor demokratiet, retsstaten, ytringsfriheden, respekten for mindretallenes rettigheder og menneskerettighederne opfattes som de seneste årtiers arv. Vi ser ikke demokratiet som et statisk mål, men snarere som en løbende proces, som konstante fremskridt mod nye frihedsperspektiver. 
Vi ser Den Europæiske Union som en familie med en række familiemedlemmer, der alle arbejder sammen, et samfund, hvor de enkelte nationers interesser tilgodeses, mens samarbejdet udvikles med udgangspunkt i solidaritet. Kroatien vil gerne berige dette værdisamfund med landets egen kulturelle, sproglige og nationale identitet. Vi vil gerne leve sammen med jer i mangfoldighed, men vi vil også gerne minde jer om, at Kroatien - med lidt praleri - er en af de få oaser med miljøbeskyttet natur i nutidens Europa.
Kroatien følger nøje med i de europæiske forhandlinger, der skal danne baggrund for Den Europæiske Unions fremtidige form. Selv om Kroatien ikke var med i Det Europæiske Konvent, fulgte vi dets forhandlinger med stor interesse. På samme måde fulgte vi med i regeringskonferencens arbejde. Vi er overbevist om, at medlemsstaterne på trods af vanskelighederne vil overkomme deres forskelle og nå frem til en aftale om en forfatningstraktat, der gør det udvidede EU effektivt og sætter det i stand til at reagere på de udfordringer, det stilles over for, og dermed sikrer det en mere aktiv og vigtig rolle på internationalt plan. Vi håber også, at forfatningsinstrumenterne vil sikre problemfri integration af de stater, der deltager i kommende udvidelser.
Vi er endvidere meget interesserede i forhandlingerne om de kommende finansielle overslag, som virkelig bør afspejle Den Europæiske Unions erklærede strategiske mål og sikre deres fulde gennemførelse. Vi vil især gerne pege på behovet for at allokere tilstrækkelige finansielle ressourcer til tilnærmelse med og integration af de lande, der bliver kandidatlande eller nye medlemsstater. I denne forbindelse håber Kroatien, at Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet og de nuværende medlemsstater har langsigtede visioner.
Vi mener, at den nye forfatnings- og budgetmæssige ramme skal afspejle det sande løfte om at indlemme alle europæiske stater i den europæiske familie og dermed videreudvikle det europæiske integrationsprojekt, som bør omfatte Kroatien såvel som andre SAP-lande. 
Som et land, der stræber efter at blive medlem af Den Europæiske Union i en ikke alt for fjern fremtid, er Republikken Kroatien interesseret i at blive medlem af en stærk og effektiv Union, der opfylder alle dens borgeres behov. I en sådan Union er parlamenterne og det parlamentariske samarbejde af afgørende betydning.
Som ansøgerland regner Kroatien med Unionens institutionelle evne til at acceptere nye medlemmer i den næste udvidelsesrunde. Kroatien følger også opmærksomt med i Den Europæiske Union og NATOs forhandlinger om sikkerhedsspørgsmål. Vi sætter stor pris på gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi. Vi ser denne som en strategi, der giver Den Europæiske Union mulighed for at tackle de trusler og globale udfordringer og dermed bidrager til det multilaterale sikkerhedssystem, og som sikrer en mere aktiv indgriben fra EU's side i nogle områder i Sydøsteuropa. Vi støtter den effektive multilateralisme som et koncept, der skal styrkes i en verden, der står over for de farer og udfordringer, vi står over for i dag.
Jeg vil gerne understrege, at Republikken Kroatien i høj grad sætter sin lid til Europa-Parlamentet som en institution, der vil støtte landets integration i EU. Jeg er overbevist om, at Europa-Parlamentet i sin henstilling til Rådet om Kroatiens ansøgning om EU-medlemskab vil anerkende de fremskridt, Kroatien har gjort med hensyn til opfyldelse af København-kriterierne og andre relevante kriterier, og de reformer, der gennemføres i landet.
Jeg er ligeledes overbevist om, at Europa-Parlamentets henstilling vil virke som en drivkraft for de øvrige europæiske institutioner og medlemsstater og få dem til at se positivt på den kroatiske ansøgning. Her henviser jeg til Europa-Kommissionens fremtidige holdning, som vi håber vil blive offentliggjort i foråret. Dermed vil Det Europæiske Råd i juni kunne træffe nye strategiske politiske beslutninger om Kroatien. De kroatiske myndigheder og borgerne i mit land ser naturligvis frem til at opnå status som kandidatland og til at indlede tiltrædelsesforhandlingerne.
Ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, De træder ind i det sidste år i Deres mandatperiode. I juni afholdes det valg, de fleste europæiske borgere vil deltage i. Deres omfattende valgdeltagelse vil bidrage til at styrke Den Europæiske Unions demokratiske berettigelse. Jeg er overbevist om, at de kroatiske borgere snart vil kunne stemme ved valg til Europa-Parlamentet, og at de kroatiske parlamentsmedlemmer snart vil kunne indtage deres pladser i Europa-Parlamentet.
Selv om vi talmæssigt ikke er nogen stor nation, kan vi bidrage med Middelhavets glæder, Centraleuropas kultiverede værdier, den hårde stens soliditet, de slaviske sletters sindsro og frem for alt det åbne og ædle hjerte og de udstrakte hænder, som søger venskab og samarbejde.
Vi håber, forventer og ved, at Robert Schumans velkendte ord i sidste ende vil sejre: "Vi forener ikke lande. Vi forener folk."
Formanden.
   - Kolleger, jeg vil gerne på Deres vegne takke præsident Mesic endnu en gang for hans tale her i Parlamentet på et tidspunkt, hvor vi sammen med Kommissionen træder ind i en ny periode med overvejelser om vores forbindelser med Republikken Kroatien.
