Det europæiske retlige netværk - Styrkelse af Eurojust - Gensidig anerkendelse af afgørelser (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Sylvia-Yvonne Kaufmann for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om initiativ fra Republikken Slovenien, Den Franske Republik, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Sverige, Kongeriget Spanien, Kongeriget Belgien, Republikken Polen, Den Italienske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene, Den Slovakiske Republik, Republikken Estland, Republikken Østrig og Den Portugisiske Republik med henblik på vedtagelse af Rådets afgørelse om det europæiske retlige netværk (05620/2008 - C6-0074/2008 -,
betænkning af Renate Weber for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om initiativ fra Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik og Kongeriget Sverige, med henblik på vedtagelse af Rådets afgørelse om styrkelse af Eurojust og om ændring af afgørelse (05613/2008 - C6-0076/2008 - og
betænkning af Armado França for for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om initiativ fra Republikken Slovenien, Den Franske Republik, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Sverige, Den Slovakiske Republik, Det Forenede Kongerige og Forbundsrepublikken Tyskland med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om fuldbyrdelse af afgørelser in absentia og om ændring af rammeafgørelse 2002/584/RIA om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, rammeafgørelse 2005/214/RIA om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, rammeafgørelse 2006/783/RIA om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på afgørelser om konfiskation og rammeafgørelse 2008/..../RIA om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraf eller frihedsberøvende foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union (05598/2008 - C6-0075/2008 -.
Rachida Dati
Fru formand, mine damer og herrer! Det er mig en stor ære at få lov til at tale for Dem her i dag og fortælle Dem, at jeg lægger stor vægt på EU's værdier. I centrum for disse værdier finder man naturligvis retsvæsenet. De har ønsket at indlede plenarmødet med en forhandling under ét om en række spørgsmål vedrørende retsvæsenet. Det er et tegn på den betydning, Parlamentet tillægger spørgsmålene om det europæiske retlige samarbejde og beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. Jeg er også meget interesseret i disse spørgsmål og vil gerne takke Dem for denne mulighed.
Som formanden nævnte, er der i dag tre tekster på dagsordenen: afgørelsen om det europæiske retlige netværk, afgørelsen om Eurojust og rammeafgørelsen om fuldbyrdelsen af afgørelser in absentia. Disse tre tekster vil forbedre det retlige samarbejde i EU og vil endvidere ændre den måde, medlemsstaterne arbejder på. De, der arbejder inden for retsvæsenet i vores lande, har ventet med længsel på disse tre initiativer. Arbejdet i Rådet (RIA) den 25. juli har gjort det muligt at nå frem til en politisk aftale om forslagene til afgørelser om det europæiske retlige netværk og styrkelsen af Eurojust. Takket være det slovenske og det franske formandskabs fælles indsats har forslagene båret frugt på mindre end et år. Disse to forslag til afgørelser går i retning af bedre beskyttelse af de europæiske borgere og styrkelse af det retlige samarbejde i straffesager. Det er tegn på et EU, der handler og går fremad under hensyntagen til de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder.
Hvad angår det europæiske retlige netværk, belyser forslaget til afgørelse, som formodentlig kommer til at erstatte den fælles aktion fra 1998, Eurojusts og netværkets forpligtelser. Det tager højde for medlemsstaternes ønske om at bevare begge strukturer og forbedre deres komplementaritet. Etableringen af sikre kommunikationsmetoder mellem Eurojust og det retlige netværk vil give et effektivt retligt samarbejde og større gensidig tillid. Det europæiske retlige netværk er et kendt og anerkendt instrument, som har vist sig at være særdeles effektivt med hensyn til at fremme kontakterne mellem aktørerne i marken, og betænkningen fra Deres kollega, Sylvia Kaufmann, insisterer på netværkets effektivitet og succes. Den sætter fokus på netværkets tilpasningsevne, som især tilgodeser dommernes behov. I betænkningen understreges det i øvrigt, at denne fleksibilitet og den decentrale struktur skal bevares.
Fru Kaufmann, De gentager og støtter de overordnede linjer i det oprindelige forslag, og det vil jeg gerne takke Dem for. De har også påpeget visse bekymringer. De nævner således med rette, at sikringen af telekommunikationsforbindelserne skal ske med al mulig respekt for beskyttelsen af personoplysninger, og det er vi helt enige i. Jeg kan forsikre Dem om, at Rådet vil være yderst opmærksomt på de forslag, Parlamentet vedtager. Denne vurdering af det europæiske retlige netværks funktion går hånd i hånd med styrkelsen af Eurojust. De to kan ikke leve uden hinanden. Eurojust har nu eksisteret i seks år, og det har vist sig at være nødvendigt at forbedre funktionsmåden for denne enhed for retligt samarbejde. Eurojust holdes ikke tilstrækkeligt informeret, navnlig med hensyn til terrorisme. De nationale medlemmers beføjelser er ikke harmoniseret, og Eurojusts operationelle kapacitet er ikke tilstrækkeligt udviklet.
Den tekst, der blev opnået global politisk enighed om den 25. juli, er en væsentlig etape i opbygningen af det europæiske retlige område. Som De ved, er bekæmpelsen af alle former for alvorlig kriminalitet en af EU's prioriteter. Som eksempel kan det nævnes, at Eurojust i 2004 modtog 14 sager om menneskehandel, mens antallet af modtagne sager om samme emne i 2007 var 71. Det viser, at vi skal have effektive instrumenter til at bekæmpe denne handel af hidtil usete dimensioner, som tusindvis af vores medborgere er ofre for.
Eurojust skal ligeledes gøres til en ledende enhed for det europæiske retlige samarbejde. Takket være denne tekst, som Rådet (RIA) er nået frem til, vil Eurojust blive mere operationel og reaktiv, og det er således et vigtigt skridt fremad for os.
Jeg vil især gerne takke Deres kollega, Renate Weber, for det store stykke arbejde, hun har udført, og for hendes støtte. Jeg kender hendes engagement og hendes ønske om at få dette forslag igennem.
Med styrkelsen af Eurojust vil de nationale medlemmers privilegier ligeledes blive styrket. Der vil blive indført en krisekoordineringscelle, og overførslen af oplysninger vil blive forbedret med henblik på at være bedre rustet til at klare de udfordringer, de nye former for kriminalitet er forbundet med. Nogle havde foretrukket en endnu mere ambitiøs tilgang. Da de institutionelle rammer ikke tillader dette, skal vi udnytte alle muligheder for at styrke Eurojust på baggrund af den etablerede lovgivning og uden tøven.
Der er ligeledes blevet taget højde for nogle af Deres bekymringer. Vi vil se nærmere på underretningen af Parlamentet om Eurojusts funktion i denne henseende.
Hvad angår anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse, som ligeledes er et af omdrejningspunkterne for opbygningen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, vil rammeafgørelsen om fuldbyrdelse af afgørelser in absentia gøre det muligt at styrke de eksisterende instrumenter som f.eks. den europæiske arrestordre. Det er vigtigt, at en afgørelse, som en medlemsstat afsiger uden en persons tilstedeværelse, kan fuldbyrdes i hele EU. Rammeafgørelsen ledsages ligeledes af en styrkelse af personernes proceduremæssige rettigheder. Det drejer sig om at kunne fuldbyrde afgørelser in absentia og samtidig tilgodese forsvarets rettigheder. Denne rammeafgørelse har imidlertid ikke til formål at ændre de nationale bestemmelser, men naturligvis at forbedre fuldbyrdelsen af afgørelser in absentia.
Deres betænkning, hr. França, understreger behovet for at harmonisere de eksisterende instrumenter, og at retten til at blive hørt under retssagen skal sikres. Retssystemernes forskelle skal respekteres, f.eks. med hensyn til hvordan en person indkaldes. Rådet er enig i disse bekymringer, og forslaget relancerer derfor forhandlingen under ét om styrkelsen af de grundlæggende garantier i EU. Jeg ved, at Parlamentet lægger stor vægt på dette spørgsmål. Rådet vil behandle Deres forslag, som i det store og hele følger de samme linjer som den tekst, der blev opnået politisk enighed om i Rådet. Dette er især tilfældet med forslagene om retten til at blive repræsenteret af en juridisk rådgiver og retten til at få sin sag genoptaget. Disse ændringsforslag forbedrer utvivlsomt det oprindelige forslag.
Fru formand, mine damer og herrer! Rådet vil undersøge de forslag, der bliver vedtaget i løbet af ugen, nøje, og jeg skal igen forsikre Dem om formandskabets ønske om at arbejde sammen med Parlamentet. Vi skal gå fremad hånd i hånd, og jeg skal aldrig glemme, at De er det europæiske folks repræsentanter. Med disse tre tekster vil der blive gjort fremskridt, hvad angår det retlige samarbejde i straffesager, og samtidig hvad angår det fælles gode i Europa.
Jacques Barrot
Fru formand! Som De netop sagde, fru Dati, står vi over for et kritisk punkt i forbindelse med oprettelsen af dette europæiske retlige område, som vi ønsker os af hele vores hjerte, og som Europa-Parlamentet yder et stort bidrag til.
Jeg vil gerne takke ordførerne, fru Kaufmann, fru Weber og hr. França, for deres fremragende betænkninger om de tre initiativer. Disse dokumenter viser, at Europa-Parlamentet støtter medlemsstaternes forslag. Det glæder mig også, fru Dati, at Rådets møde den 25. juli var så udbytterigt og afstedkom en politisk aftale om de tre tekster. Kommissionen støtter disse tre initiativer, og vi har bestræbt os på at bidrage konstruktivt til Rådets arbejde.
Med hensyn til Eurojust og det europæiske retlige netværk har medlemsstaterne - inspireret af vores meddelelse fra oktober 2007 om samme emne - klart vist, at de ønsker konvergens. Der er blevet indarbejdet mange forslag i disse to medlemsstatsinitiativer: harmonisering af de nationale Eurojustmedlemmers beføjelser, styrkelse af kollegiets rolle i tilfælde af kompetencekonflikter, forbedring af udvekslingen af oplysninger mellem nationale medlemmer og Eurojust og mulighed for at udpege forbindelsesdommere i tredjelande. Mange af de ændringsforslag, der stilles i de ekstremt nyttige betænkninger fra fru Kaufmann og fru Weber, har Rådet allerede taget til sig under sine drøftelser. Således har ændringsforslag 32 til Eurojustafgørelsen i fru Webers betænkning til formål at forbedre niveauet for databeskyttelse i tredjelande, som samarbejder med Eurojust. Dette samarbejde vil ikke blot blive vurderet, når aftalen indgås, men også når den er trådt i kraft. Kommissionen foreslog, at denne idé blev taget til følge, og forslaget til afgørelse blev ændret i henhold hertil. Det fastslås, at samarbejdsaftalen skal indeholde bestemmelser om overvågning af aftalens gennemførelse, herunder gennemførelsen af bestemmelserne om databeskyttelse.
Et andet eksempel er ændringsforslag 38 til afgørelsen om det europæiske retlige netværk i fru Kaufmanns betænkning. Som fru Dati understregede, har dette ændringsforslag til formål at sikre, at Europa-Parlamentet hvert andet år får forelagt en redegørelse for det europæiske retlige netværks virksomhed. Kommissionen støttede dette ændringsforslag, som blev indarbejdet i forslaget til afgørelse.
Som De ved, er Rådet nået til politisk enighed om Eurojust- og netværksinitiativerne. Jeg håber, at Rådet snarest vedtager disse instrumenter formelt, og - lige så vigtigt - at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre afgørelserne fuldt ud i deres nationale retssystemer.
Hvad angår França-betænkningen om fuldbyrdelse af afgørelser in absentia, skal jeg bemærke, at de fleste ændringsforslag, i det mindste deres ånd, om ikke deres formulering, allerede er blevet indarbejdet i den tekst, der blev vedtaget af Rådet (RIA) den 5. og 6. juni.
Det var bare et par af mine bemærkninger. Jeg vil naturligvis behandle alle Parlamentets forslag med største opmærksomhed. Det glæder mig imidlertid, at vi indleder dette plenarmøde med arbejde, der er ekstremt positivt for det europæiske retlige områdes fremtid.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
Fru formand! Jeg vil gerne gøre brug af hele min taletid nu, hvis det er muligt. Det glæder mig at se, at rådsformanden og næstformanden i Kommissionen er til stede i dag.
Udvalget vedtog enstemmigt min betænkning om det europæiske retlige netværk. Samarbejdet var meget konstruktivt, og det vil jeg gerne takke for, særligt hr. Popa, fru Gebhardt og fru Weber, ordføreren om Eurojust.
Det europæiske retlige netværk har eksisteret i 10 år og har vist sit værd i praksis. Selv efter Eurojusts indførelse i 2002 er netværket stadigvæk relevant. Det europæiske retlige netværk handler ikke om at koordinere efterforskningsarbejde, men om at formidle direkte kontakter, om at yde retshjælp og om at formidle information. Det er derfor vigtigt ikke at røre ved det europæiske retlige netværks decentrale struktur. Der bør kun foretages ændringer, hvor det er nødvendigt, eller hvor ændringerne giver sig selv som følge af praksis i de senere år. Et eksempel herpå er indførelsen af nationale korrespondenter, som spiller en koordinerende rolle internt i medlemsstaterne og er ansvarlige for at opretholde kontakten til sekretariatet for det europæiske retlige netværk.
En vigtig fornyelse er etableringen af sikre telekommunikationsnet. Jeg var glad for at høre, at rådsformanden også henviste til dette spørgsmål. Der udveksles personoplysninger mellem myndighederne i medlemsstaterne, f.eks. følsomme oplysninger som fingeraftryk i forbindelse med en europæisk arrestordre. For at garantere en sikker videregivelse af oplysningerne, er der behov for sikre telekommunikationsnet, for det ville være uacceptabelt at skulle fremsende sådanne informationer eksempelvis pr. fax. Allerede tilbage i 1998, da det europæiske retlige netværk blev etableret, var det planen at indføre et sikkert telekommunikationsnet, men det har hidtil ikke været muligt at nå til enighed om vilkårene, åbenbart også af omkostningsgrunde.
Det foreslås i betænkningen i første omgang kun at etablere sikker telekommunikation for kontaktpunkterne. Men da målet er at sikre, at alle kontakter mellem de kompetente myndigheder så vidt muligt finder sted direkte, bør næste skridt tage sigte på at inddrage alle relevante myndigheder med ansvar for retshjælp i de respektive medlemsstater i sikker telekommunikation. På grund af oplysningernes følsomhed indeholder betænkningen en henvisning til de gældende regler for databeskyttelse, og jeg vil i den forbindelse gerne understrege endnu en gang, hvor vigtigt det er at have en stærk rammeafgørelse om beskyttelse af personoplysninger som led i den tredje søjle. Den ville kunne finde anvendelse på udveksling af oplysninger mellem de forskellige kontaktpunkter i medlemsstaterne. Rådet har desværre endnu ikke vedtaget en sådan rammeafgørelse som lex generalis, hvorfor grundlæggende bestemmelser om databeskyttelse nu er blevet indføjet direkte i lovteksten.
Et velfungerende europæisk retligt netværk afhænger i høj grad af kontaktpunkterne. Der er derfor udarbejdet retningslinjer for udvælgelsen af kontaktpunkter efter bestemte kriterier. Personer, der fungerer som kontaktpunkter, skal have gode sprogkundskaber i mindst et af de andre EU-sprog og have erfaring inden for internationalt samarbejde om straffesager samt have været dommer, statsadvokat eller anden embedsmand inden for retsvæsenet. Det er vigtigt, at medlemsstaterne overholder disse retningslinjer, og de skal naturligvis også sikre, at kontaktpunkterne får bevilget de nødvendige ressourcer.
For at forbedre samarbejdet mellem det europæiske retlige netværk og Eurojust og for at opnå en bedre samordning af aktiviteterne, bør medlemmer af Eurojust efter anmodning kunne deltage i det europæiske retlige netværks møder og omvendt. Beslutningen om Eurojust fastlægger, hvornår de judicielle myndigheder i medlemsstaterne - altså det europæiske retlige netværks kontaktpunkter - skal informere Eurojust om sager. Den foreliggende beslutning supplerer denne forpligtelse derhen, at det europæiske retlige netværk og Eurojust skal informere hinanden om alle de sager, hvor de mener, at den anden organisation er bedre egnet til at bearbejde dem. Ved at bruge denne fleksible og behovsorienterede regel, er det målet at undgå en situation, hvor de nationale myndigheder skal forsyne Eurojust med alt for omfattende oplysninger, og hvor Eurojust "oversvømmes” af oplysninger, som myndigheden slet ikke kan bearbejde.
Og endelig, hvad redegørelsen om netværkets forvaltning og virksomhed angår, så bør netværket selv udarbejde denne, ikke kun til Rådet og Kommissionen, men også til Parlamentet. Det glæder mig, at Kommissionen udtrykkeligt støtter denne tilgang.
Med den foreliggende beslutning vil det europæiske retlige netværk blive tilpasset den udvikling, der er sket i de senere år, og forholdet til Eurojust vil blive defineret mere præcist. Derfor vil det europæiske retlige netværk blive bedre i stand til at løse sine opgaver i forbindelse med det retlige samarbejde i straffesager, især i tilfælde af, at Lissabontraktaten alligevel skulle træde i kraft, hvorved det retlige samarbejde i straffesager ville blive et fællesskabsanliggende.
Renate Weber
ordfører. - (EN) Fru formand! At tænke på EU som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed vil ikke være andet end et fint mål, hvis man ikke involverer de allerede etablerede europæiske agenturer, hvis evne til at agere og reagere til bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet bør styrkes.
Jeg vil gerne takke skyggeordførerne, som jeg har arbejdet godt sammen med om næsten alle aspekter af denne betænkning, og også formanden for Eurojust og hans hold for åbenhed under processen.
Under arbejdet på denne betænkning har jeg hørt mange kolleger efterlyse en europæisk anklager. I den forbindelse går jeg meget mere ind for harmonisering og etablering af et europæisk retssystem end for at styrke samarbejdet. Men af en række grunde befinder vi os i øjeblikket stadig meget langt fra et sådant mål; for det første fordi der ikke er nogen europæisk lovgivning, der tager fat på spørgsmålet om jurisdiktion i sager, der henhører under Eurojust; for det andet på grund af den modvilje, medlemsstaterne viser mod at overføre bare nogle af deres undersøgelsesbeføjelser til et europæisk agentur. Teksten om muligheden for, at Eurojusts nationale medlemmer kan indgå i fælles undersøgelseshold, er et godt eksempel.
Det er paradoksalt, at mens medlemmerne af Parlamentet er parat til virkelig at tage fat på alvorlige grænseoverskridende forbrydelser - herunder ved at give større beføjelser til Eurojust trods vores store bekymring og respekt for menneskerettighederne - prædiker medlemsstaterne ét, men lovgiver om noget andet. Det er vanskeligt at forklare Europas borgere, hvordan vi kan oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvis medlemsstaterne ikke i tilstrækkelig grad stoler på vores egne europæiske organer.
Vi må her i Parlamentet forstå og acceptere, at Eurojust må arbejde 24 timer i døgnet, syv dage om ugen. Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender er også gået ind på, at for at Eurojust kan være effektivt, er det afgørende at dets nationale medlemmer har samme juridiske beføjelser, som de har i deres egne lande. Udvalget stemte også for at styrke forbindelserne til Europol og det europæiske retlige netværk og for at oprette forbindelser med andre europæiske og internationale organer, såsom Frontex, Interpol og Verdenstoldorganisationen.
Hvad vi som medlemmer af Parlamentet behøver - og dette behov er afspejlet i betænkningen - er en ordentlig balance mellem Eurojusts beføjelser og dets nationale medlemmers på den ene side og tiltaltes rettigheder på den anden. Det er derfor, flere af de ændringsforslag, jeg har stillet, har til formål at forøge beskyttelsesniveauet for proceduremæssige rettigheder, såsom retten til et forsvar, retten til en retfærdig rettergang, retten til at blive informeret og retten til at klage. Samtidig repræsenterer flere ændringsforslag yderligere sikkerhedsforanstaltninger, selv om vi er opmærksomme på det stærke databeskyttelsessystem, som agenturet har etableret.
Men der er stadig grund til alvorlig bekymring, hvad angår data, der overføres til tredjelande eller internationale organisationer, for sandheden er, at vi i realiteten ikke ved, hvad der vil ske med disse data. Derfor foreslår jeg, at vi for at sikre os, at vores europæiske love bliver overholdt, opretter en vurderingsmekanisme. Jeg vil gerne takke kommissær Barrot for at have nævnt dette.
Sidst men ikke mindst er jeg bekymret over den rolle, som Parlamentet bør spille i forhold til Eurojust. Ikke at vide, hvilken skæbne Lissabontraktaten får, vil gøre det endnu vanskeligere. Men der er intet i den nuværende Fællesskabslovgivning, der forhindrer Parlamentet i at spille en aktiv rolle med hensyn til overvågning af Eurojusts aktiviteter. Det er udelukkende et spørgsmål om politisk vilje, og jeg håber virkelig, at Parlamentet får lov til at gøre sit arbejde.
Armando França
ordfører. - (PT) Fru formand, fru Dati, hr. kommissær, mine damer og herrer! Processen med europæisk opbygning involverede i begyndelsen, at det økonomiske område blev gjort fælles. Men skridt for skridt er Fællesskabet, denne metode, der blev sat op som et ideal af Jean Monnet og grundlæggerne, gået frem på andre områder for at finde fælles løsninger på fælles problemer.
Vi har endnu ikke nået slutningen af denne lange og vanskelige vej, men må fortsætte med at tage faste og beslutsomme skridt. Et af de områder, der giver os alle komplicerede og vanskelige problemer inden for EU, der nu er udvidet til 27 medlemsstater og bebos af næsten 500 millioner mennesker, er retsvæsenet. Retsvæsenet er en af demokratiets søjler og et af de instrumenter, der står til rådighed for friheden. Demokrati og frihed er to af EU's grundlæggende værdier. Som resultat heraf er retsvæsenet nu efter min mening som følge af de udfordringer, selve den europæiske konstruktion og det moderne livs nye problemer frembyder, blevet afgørende vigtigt. Det kræver særlig opmærksomhed fra de af EU's institutioner, der har ansvaret for lovgivning, beslutningstagning, og udstedelse af politiske retningslinjer om denne sag. Beslutninger, der træffes i straffesager, uden at de tiltalte er til stede, hvilket kaldes domme in absentia, har forskellige proceduremæssige løsninger, der afviger en hel del fra den ene medlemsstat til den anden.
Situationen er alvorlig, da disse forskellige proceduremæssige løsninger udgør en permanent hindring for, at afgørelser i straffesager, der er truffet i én medlemsstat, kan gennemtvinges i en anden. Denne situation vanskeliggør eller forhindrer anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse og tilskynder til en forøgelse af kriminaliteten og voksende usikkerhed inden for Unionen.
Derfor glæder vi os over det lovgivningsinitiativ, som Slovenien, Frankrig, Tjekkiet, Sverige, Slovakiet, Det Forenede Kongerige og Tyskland har taget, sådan som Rådet har modtaget det og udtrykt sin glæde over det. Dets vigtigste formål er at fastlægge proceduremæssige regler for indkaldelse af folk, genoptagelse af sager eller passende appeller og juridisk repræsentation. Disse regler vil gøre straffesager hurtigere og mere effektive. De vil også forøge effektiviteten af princippet om gensidig anerkendelse, særlig når det gælder den europæiske arrestordre og overdragelsesprocedurer mellem medlemsstaterne, og ligeledes anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, afgørelser om konfiskation og domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraffe eller frihedsberøvende foranstaltninger, for at disse kan gennemføres i EU. Anerkendelsen og overvågningen af betingede straffe, alternative sanktioner og betingede domme må også medtages.
Den betænkning, jeg forelægger for Parlamentet i dag, indbefatter bidrag fra en lang række medlemmer af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Forskellige ændringsforslag er blevet stillet af mig selv og andre kolleger, hvilket har ført til talrige kompromisændringsforslag og fuld konsensus mellem medlemmerne af PSE-, PPE-, ALDE-, Verts/ALE- og UEN-Grupperne, så at der kun var to stemmer mod denne betænkning.
Denne betænkning indeholder derfor ændringsforslag til Rådets rammebeslutning, der efter vores mening teknisk beriger denne og gør den politisk robust, særlig med hensyn til procedurerne for indkaldelse af tiltalte og garantien for deres ret til et forsvar, muligheden for at tiltalte kan repræsenteres in absentia og blive repræsenteret af en juridisk rådgiver udpeget og betalt af staten, og ligeledes muligheden for genoptagelse af sager eller passende appel i overensstemmelse med de nationale love for den tiltalte, der allerede er dømt in absentia.
Endelig må jeg understrege og udtrykke min tak for den forståelse og konsensus, der er mellem de politiske grupper, og jeg håber og ønsker, at resultatet af afstemningen i det mindste vil svare til den brede konsensus, der er opnået.
Neena Gill
ordfører for udtalelsen fra Retsudvalget. - (EN) Fru formand! Jeg glæder mig over disse betænkninger, i særdeleshed den om in absentia, for den vil gøre det lettere og enklere for dem, der skal forsvare sig eller anlægge sager, hvor den ene eller anden part ikke kan være til stede. Forskellige tilgange forskellige steder i Unionen har skabt en hel del usikkerhed og har undermineret tilliden til de andres retssystemer.
Jeg glæder mig derfor over den udtalelse, ministeren har fremsat om, at Rådet vil forsøge at sikre, at denne proces bliver harmoniseret i alle medlemsstater, for til dato er der nogle medlemsstater, der ikke har gjort sig mange bestræbelser for at kontakte de tiltalte. Jeg tror, at det må pålægges retssystemet, uanset hvor det gælder, at sikre, at de tiltalte forstår betydningen af domme, der afsiges i deres fravær, og at deres fundamentale rettigheder bliver beskyttet i denne forbindelse.
Jeg vil også gerne opfordre Rådet til at sikre, at medlemsstaterne har et system, hvor tiltalte kan få juridisk repræsentation, uanset hvilket land de måtte opholde sig i.
Endelig vil jeg gerne komplimentere alle ordførerne for deres arbejde for at forenkle et kompliceret system af juridiske processer og forslag, som jeg tror, vil give den europæiske arrestordre substans.
Nicolae Vlad Popa
Fru formand! Således er antallet af grænseoverskridende forbrydelser vokset, og det juridiske system må tilpasse sig den nye situation.
Således har jeg bemærket behovet for at harmonisere lovgivningen mellem medlemsstaterne og i særdeleshed i denne periode behovet for hurtig og effektiv information til de relevante myndigheder i medlemsstaterne.
Betænkningen udgør utvivlsomt et fremskridt i retning af at håndtere den udfordring, som europæiske borgere og institutioner står over for. En modernisering af det europæiske retlige netværk vil skabe en tilstrækkelig reaktion på fænomenet med grænseoverskridende kriminalitet. Betænkningen, der blev vedtaget enstemmigt i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, gør det europæiske retlige netværk mere effektivt og bedre i stand til at levere de nødvendige informationer til enhver tid og fra et hvilket som helst sted i medlemsstaterne.
De, der vil drage fordel af denne modernisering, vil være Europas borgere, der vil notere sig, at de nationale retsmyndigheder har de nødvendige midler til hurtig reaktion gennem et moderne og sikkert telekommunikationsnetværk.
Både Eurojust og retssystem i medlemsstaterne skal kunne forlade sig på det europæiske retlige netværks struktur, og ingen skal længere kunne komme med undskyldninger for manglen på nødvendige informationer. Som skyggeordfører for Det Europæiske Folkeparti takker jeg ordføreren, fru Silvia-Yvonne Kaufmann, for hendes arbejde og for den måde, hvorpå vi har kunnet finde kompromiser.
Evelyne Gebhardt
Fru formand, fru minister, hr. kommissær! Det glæder mig, at vi har mulighed for at drøfte en så vigtig pakke sammen i dag, og jeg regner fuldt og helt med, at vi vil vedtage beslutninger i morgen med et stort flertal. Jeg vil gerne rette en særlig tak til de to ordførere, som jeg var skyggeordfører for, nemlig fru Kaufmann og fru Weber, for det gode samarbejde, da det var en forudsætning for at kunne udrette så glimrende et stykke arbejde.
Godt arbejde er meget vigtigt på dette område, og det glæder mig også meget, at resultatet, hvad det europæiske retlige netværk angår, gør os i stand til at videreføre det arbejde, der allerede er blevet gjort. Et godt samarbejde mellem juristerne, dommerne og de relevante myndigheder i medlemsstaterne er essentielt, hvis vi skal skabe lovgivning og retfærdighed for borgerne. Og det er jo det, vi vil.
I den forbindelse glæder jeg mig særligt over, at vi endelig etablerer samarbejdet mellem det europæiske retlige netværk og Eurojust på et formelt grundlag og sørger for, at der bliver skabt en sammenhæng, som kun kan være produktiv, og som vi kun kan hilse velkommen. Men når der udveksles stadig flere oplysninger, så bliver databeskyttelse naturligvis stadig vigtigere, og det gælder også for sikkerheden i forhold til telekommunikation og udvekslingen af disse oplysninger. Det glæder mig derfor meget, at Parlamentet, Kommissionen og Rådet åbenbart er enige om det, og det er som sagt noget, jeg kun kan bifalde.
Det glæder mig også at kunne sige, at der vil være et stort flertal for alle betænkningerne i morgen, for denne udvidelse, som vi har foreslået - og som jeg håber vil sikre støtten fra Rådet og Kommissionen - denne tilføjelse fra Parlamentets side, som vi kan takke fru Weber for, nemlig at seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi også skal medregnes som en lovovertrædelse nu, hvilket ikke var tilfældet før, er i mine øjne et meget vigtigt punkt for vores samfund, som jeg gerne vil fremhæve.
For Den Socialdemokratiske Gruppe er det i denne forbindelse også meget vigtigt - og her mener jeg også, at der er blevet fundet en løsning - at sørge for, at dette område ikke kun handler om organiseret kriminalitet, men også om den grove kriminalitet. For det er vigtigt, at vi ikke først behøver at fremlægge beviser for, at der er tale om organiseret kriminalitet, men at vi ved at udveksle informationer kan påvise, at der måske et eller andet sted finder organiseret kriminalitet sted. Det kan ikke være en grundlæggende forudsætning. Her tror jeg, at der har været tale om en lille misforståelse mellem grupperne, som jeg gerne ville prøve at få opklaret. Jeg håber, og jeg er overbevist om, at vi kan komme positivt videre, hvilket jeg hilser meget velkommen.
Sarah Ludford
Fru formand! Da de juridiske retningslinjer for EU's strafferetspolitik blev fastlagt på topmødet i Tampere for næsten 10 år siden, understregede deltagerne med rette, at Europas borgere havde ret til at forvente, at Unionen kunne sikre, at der ikke var nogen steder, hvor kriminelle kunne skjule sig. Det er derfor, De Liberale konsekvent har støttet foranstaltninger som den europæiske arrestordre i modsætning til de britiske Konservative, der hele tiden fabler om lov og orden, men modsætter sig EU's samarbejdsinstrumenter.
Disse foranstaltninger forklarer også, hvorfor det er nødvendigt at styrke offentlige anklageres evne til at samarbejde i Eurojust og få storforbrydere for retten. Det er legitimt at sikre, at de er til rådighed døgnet rundt, og at give dem flere beføjelser for at få deres beslutninger gennemført såsom udstedelse af ransagningskendelser i deres egne medlemsstater og adgang til deres egne kriminalregistre.
Der er bestemt også plads til afklaring og strømlining af reglerne for, hvornår domme afsagt in absentia, hvor tiltalte ikke har været til stede, skal anerkendes, men det må ikke føre til dovne vaner med ikke at gøre alt, hvad man kan for at underrette tiltalte. Jeg ser nødigt, at alle medlemsstater kopierer det foruroligende store antal retssager in absentia i Italien.
Da jeg for nogle få måneder siden udspurgte Kommissionen, understregede den, at initiativet var afbalanceret og styrkede borgernes grundlæggende rettigheder, samtidig med at det styrkede princippet om gensidig anerkendelse. Men organer som European Criminal Bar Association, Rådet for Advokatsamfund i EU og Fair Trials International har alle givet udtryk for frygt over den ringe beskyttelse af de tiltalte.
Ministeren fra formandskabet understregede og lovede, at Rådet opmærksomt ville overveje Parlamentets ændringsforslag. Jeg er sikker på, at hun mener det godt, men min reaktion er: Og hvad så? Direkte valgte medlemmer af Parlamentet bliver marginaliseret, når det gælder afgørelser om EU-lovgivning, hvad angår grænseoverskridende jura. Indtil vi får Lissabontraktaten sat i kraft, bliver disse love stort set bestemt af nationale embedsmænd, og det er en væsentlig del af grunden til, at den anden del af den 10 år gamle aftale, der lovede at hæve de juridiske standarder i medlemsstaterne såsom regler om god databeskyttelse og styrkelse af de tiltaltes rettigheder, såsom juridisk bistand, oversættelse og kaution, ikke er blevet holdt. Indtil vi får en demokratisk snarere end en teknokratisk retspolitik i EU, en, der virkelig er afbalanceret mellem at fange forbrydere og garantere retfærdig rettergang, må støtte til de foranstaltninger, der nu drøftes, være betinget.
Kathalijne Maria Buitenweg
Fru formand! Jeg ved, at jeg aldrig kan beskyldes for at være en tory, men også jeg har stemt imod den europæiske arrestordre. Grunden til det er ikke, at jeg er imod, at personer udleveres, at mistænkte overføres fra det ene land til det andet. Faktisk går jeg stærkt ind for det. Mit problem dengang var, at vi efter min mening ikke havde truffet tilstrækkelige foranstaltninger vedrørende disse mistænkte personers rettigheder, og at vi skulle have gjort det samtidig. Mistænktes proceduremæssige rettigheder var der ikke truffet bestemmelser om. Til trods for den handlekraft, vi i dag udviser, og de flotte forslag, vi drøfter her i dag, og som jeg også går ind for, forholder det sig fortsat sådan, at vi stadig ikke har vedtaget et sådant forslag, som i årevis har ligget i skrivebordsskuffen, og som udgør et væsentligt aspekt, hvis vi skal skabe tillid mellem medlemsstaterne og således også gøre udlevering nemmere.
Jeg vil gerne have at vide af minister Dati, om hun også synes, at dette forslag er meget væsentligt for vores europæiske samarbejde, hvilke punkter der gør, at det stadig ligger hos Rådet, og om der også under dette handlekraftige franske formandskab er en mulighed for, at der kommer lidt gang i denne sag om mistænktes rettigheder. Dette er nemlig virkelig nødvendigt for at gøre udlevering nemmere.
Hvad angår afgørelser afsagt in absentia, er det godt, at der stilles krav til udlevering, således som det nu er formuleret. Spørgsmålet er, om det er nok. Af Rådets politiske aftale kunne man udlede, at der skal føres en ny retssag, men at mulighed for appel også er tilstrækkelig. Kan minister Dati bekræfte over for mig, at alle virkelig har ret til en ny retssag? Ved en appel har man jo selvfølgelig ikke alle de chancer og muligheder, som man har i en hel ny retssag. Jeg vil derfor gerne høre, om folk faktisk har ret til en helt ny retssag og ikke blot til en appel.
Jeg vil være kortfattet. Det sidste punkt er, at vi hører meget om de ting, der er nødvendige for at gøre efterforskningstjenesternes arbejde lettere. Vi hører for lidt - eller uorganiseret - om, hvordan det står til med manglerne, hvad angår forsvar, netop på grund af det europæiske samarbejde. Jeg håber, at vi kan oprette et "Eurorights panel”, et ombudsmandspanel, for at finde ud af, hvilke mangler der er på forsvarsområdet, således at vi også kan afhjælpe disse i fællesskab.
Gerard Batten
Fru formand! Her er et konkret eksempel på, hvad et europæisk retssystem uden individuel tilpasning fører til.
En 19-årig mand i London, Andrew Symeou, står over for udlevering til Grækenland for drab. Hr. Symeou fastholder, at han ikke har noget som helst at gøre med den pågældende forbrydelse. Beviserne mod ham er usikre, idet de afhænger af en tvivlsom identifikation og udtalelser, som angiveligt er blevet pryglet ud af hans venner af det græske politi.
En britisk domstol burde se nøje på bevismaterialet, inden den går med til at udlevere ham. Men under en europæisk arrestordre har en britisk domstol nu ingen ret til at se på bevismateriale, som umiddelbart synes overbevisende, for at sikre sig, at udleveringen er rimelig, og har ingen ret til at forhindre det.
Den europæiske arrestordre betyder, at britiske borgere nu i realiteten ikke længere har den grundlæggende lovbeskyttelse mod vilkårlig anholdelse og tilbageholdelse, som er fastlagt i Magna Carta. Det tjener ikke retfærdighedens sag for offeret eller den tiltalte, som begge fortjener dette.
Panayiotis Demetriou
(EL) Fru formand! Lad mig først komplimentere det slovenske formandskab og de andre 13 lande, der har tilsluttet sig dette forslag, som er blevet fremsat i dag. Det er et væsentligt bidrag til justitsvæsenet i EU.
Lad mig også komplimentere de tre ordførere, fru Kaufmann, fru Weber og hr. França, for deres fine, metodiske arbejde. De har i bund og grund godkendt det forslag med ændringsforslag, som Rådet og Kommissionen nu er ved at vedtage. Det var jeg glad over at høre.
Jeg ville være endnu gladere i dag, hvis vi også havde forslaget om at vedtage minimumsrettighederne omkring rettergang for mistænkte og tiltalte for os til godkendelse. Så ville bestræbelserne være fuldt afsluttede. Derfor appellerer jeg til Kommissionen og Rådet om at fremsætte dette forslag så hurtigt som muligt.
Som skyggeordfører for forslaget om Eurojust må jeg sige, at jeg glæder mig over styrkelsen af dette organ. Da det blev grundlagt, forekom det mig bare at være en typisk institution med meget få udsigter og til minimal nytte. Kendsgerningerne har vist, at dette var forkert; det har bevist sin nytte, og det har nu brug for at blive styrket yderligere.
Jeg behøver ikke at omtale, hvad tidligere talere og ordførere har sagt om tilføjelserne til dette organ; jeg glæder mig bare over styrkelsen af det.
Disse forslag tjener helt sikkert til nyttige fremskridt i retning af udvikling af retsvæsenet og af frihed og sikkerhed. Men der må tages mere vidtgående skridt. Vi må overvinde en obstruerende nationalistisk holdning til spørgsmålene og gennemføre en bredere form for retfærdighed i Europa. Så vil vi kunne sige, at der virkelig er lighed for loven i hele EU.
Jeg håber, at dette vil ske med godkendelsen af Lissabontraktaten.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Fru formand! For det første vil jeg gerne komplimentere ordførerne.
I de senere år har det europæiske retlige netværks og Eurojusts aktivitet vist sig meget vigtig og nyttig for det juridiske samarbejde i straffesager.
Vedtagelsen af Rådets afgørelse om det europæiske retlige netværk såvel som beslutningen om at styrke Eurojust er nødvendig, for at de to strukturer i stigende grad kan arbejde hurtigt, i betragtning af at folks mobilitet og grænseoverskridende kriminalitet er vokset væsentligt i de senere år.
De to strukturer bør samarbejde og komplimentere hinanden.
Skabelsen af et kontaktpunkt som nationalt bindeled for koordinering af det europæiske retlige netværks aktiviteter såvel som oprettelsen af et nationalt koordineringssystem for Eurojust er vigtig for stabil gensidig information såvel som for at lede de nationale myndigheder i retning af enten det retlige netværk eller Eurojust alt efter de konkrete sager, det drejer sig om.
Struktureret information leveret til tiden er afgørende for, at Eurojust kan fungere effektivt. Man bør i stigende grad lægge vægt på at oprette et særligt kommunikationsnetværk for transmission af personlige data. En sikring af tilstrækkelig databeskyttelse ved de to strukturers aktiviteter er yderst vigtig.
Mihael Brejc
(SL) Fru formand! França-betænkningen synes først at være en mere juridisk og teknisk end konkret betænkning. Men det har vist sig, at der blandt medlemsstaterne er nogle, der slet ikke kender denne juridiske institution. Denne betænkning har også blotlagt forskelle mellem det angelsaksiske og det kontinentale straffesystem. Det er derfor logisk, at nogle af mine kolleger her vil modsætte sig betænkningen. Det betyder naturligvis ikke, at emnerne ikke er vigtige.
Vi fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater mener, at retten til at få sin sag prøvet ved en domstol er en fundamental politisk rettighed. Men der har været tilfælde, hvor tiltalte ikke har været til stede under retssagen, men hvor retten ikke desto mindre afsagde dom. Domme afsagt in absentia i et land er indtil nu ikke blevet anerkendt i andre medlemsstater. Dette udkast til beslutning sikrer, at sådanne domme også kan håndhæves i andre medlemsstater i EU, naturligvis under visse betingelser, idet en af betingelserne efter vores mening må være, at tiltalte har været korrekt indkaldt til domstolen, og at vedkommende til trods herfor ikke er mødt op i retten. Det er almindeligt at unddrage sig sit juridiske ansvar, og en, der legalt er dømt i en anden europæisk medlemsstat, bør ikke have lov til at spankulere fredeligt ned ad gaden i andre medlemsstater.
Vi fra PPE-DE er af den mening, at det er lykkedes ordføreren at harmonisere ændringsforslagene og udarbejde en afbalanceret betænkning, og det vil jeg gerne takke ham for.
Jeg vil også gerne bemærke følgende: Det er rigtigt, at vi sikrer betingelserne for retfærdig rettergang, men vi må også tage os af ofrene for forbrydelser.
Philip Bradbourn
(EN) Fru formand! Jeg tager kun ordet i forbindelse med França-betænkningen om gensidig anerkendelse af domme afsagt in absentia. Selve idéen i dette forslag er fremmed for mange retssystemer inden for medlemsstaterne, særligt dem, der har et retssystem baseret på sædvaneret.
I Det Forenede Kongerige har vi igennem århundreder opbygget vores retssystem ud fra idéen om habeas corpus og tiltaltes ret til ikke at blive dømt, medmindre han har haft mulighed for at forsvare sig. Dette princip er fastlagt i det velkendte dokument, jeg har her - Magna Carta fra 1215 - som har garanteret denne ret i mit land i 800 år. Anerkendelse af retssager in absentia er helt imod de grundlæggende idealer i dette historiske dokument.
Hvis en dom skal afsiges i én medlemsstat og senere anerkendes i en anden, når der er udstedt en europæisk arrestordre, rejser det spørgsmålet om, hvorvidt der har fundet en retfærdig rettergang sted. Organisationen Fair Trials International afspejler i deres rapport om dette forslag min bekymring og understreger - og jeg citerer - "significant concerns on the issue of extradition procedure to be followed” (væsentlig bekymring over spørgsmålet om de udleveringsprocedurer, der skal følges). Mine damer og herrer, jeg opfordrer Dem til at se alvorligt på det, der her er foreslået, og tænke på, hvordan det vil påvirke Deres vælgeres ret til en retfærdig retssag.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Intet fornuftigt menneske ønsker at gøre livet let for kriminelle, men vi må virkelig beskytte os imod, at justitsvæsenet i Europa bliver reduceret til den laveste fællesnævner. Og med en så bred vifte af juridiske procedurer, beskyttelsesforanstaltninger og processer i hele EU involverer snak om at nå frem til juridisk ækvivalent netop dette.
I Det Forenede Kongerige er vores retssystem, som er baseret på sædvaneret, i praksis helt anderledes med hensyn til præcedens og processer end vores kontinentale naboers systemer. Så når jeg ser betænkninger, der er baseret på en forening af forskellige former for praksis for denne forenings egen skyld, må jeg være bekymret.
Jeg kan nævne betænkningen om gensidig anerkendelse af domme afsagt in absentia. Jeg må helt ærligt sige, at der ikke er overensstemmelse mellem de omhyggelige juridiske sikkerhedsforanstaltninger, der tages, før nogen dømmes in absentia i Det Forenede Kongerige, og hvad der forekommer mig at være en langt mere skødesløs holdning i f.eks. Grækenland eller Bulgarien. Derfor er jeg ikke enig i, at min britiske vælger, som er dømt der i sit fravær, automatisk bør have denne dom anerkendt i Det Forenede Kongerige.
Jean-Paul Gauzès
- (FR) Fru formand, hr. Barrot! Jeg vil gerne bare have lov til at takke ordførerne og formanden for Rådet for de resultater, der er blevet opnået på dette tidspunkt i forhandlingerne og forberedelsen af teksterne. Mange af vores borgere sætter spørgsmålstegn ved den merværdi, Europa giver dem i deres hverdag. Med hensyn til retsvæsenet vil alle de foranstaltninger, der forbedrer denne ekstremt vigtige offentlige tjenesteydelse, sandsynligvis være med til at forbedre befolkningens opfattelse af Europas effektivitet, når det gælder de europæiske borgeres sikkerhed. I denne forbindelse er det særdeles vigtigt at sikre sig, at afgørelserne kan fuldbyrdes overalt i Europa, og at fjerne hindringerne for deres fuldbyrdelse på det europæiske territorium. Det er formålet med de foreslåede tekster. Med respekt for de offentlige frihedsrettigheder vil disse foranstaltninger forbedre effektiviteten af domme i straffesager afsagt af de nationale domstole.
Kathalijne Maria Buitenweg
(EN) Fru formand! Dette er bare for at reagere over for de britiske skeptikere, for jeg er enig med dem i, at vi ikke bør lovgive på basis af laveste fællesnævner. Men det forholder sig sådan, at man så må tænke på, hvordan man faktisk ønsker at lovgive, for hvis vi også er enige om, at vi gerne vil have en fælles tilgang til at fange forbrydere, kan vi ikke lovgive gennem enstemmighed. Det er derfor, alt nu sidder fast i Rådet.
Men jeg forventer også Deres hjælp til at finde frem til en beslutningsproces med kvalificeret flertalsafstemning, for ellers kommer vi ingen vegne. Enten isolerer man sig og ønsker ikke at samarbejde på det retlige område, eller også går vi over til kvalificerede flertalsafstemninger, for det er den eneste måde, hvorpå vi kan få en substantiel og meningsfuld lovgivning.
Jacques Toubon
- (FR) Fru formand! Jeg bliver nødt til at gentage det, fru Buitenweg netop sagde. Det spørgsmål, der rejses gennem disse tekster og gennem alle de fremskridt, der er blevet gjort inden for dette område i de seneste 20 år, er meget enkelt. Spørgsmålet er, som min kollega Jean-Paul Gauzès sagde, om vi her i EU først tager hensyn til befolkningens interesser, især den ærlige befolknings interesser, eller om vi først tager hensyn til staternes og statsmekanismernes interesser? Det er klart, at den europæiske konstruktion - og det kan man beklage, men det er en kendsgerning og en positiv kendsgerning, som verden ser ud i dag - indebærer, at sikringen af de 27 medlemsstaters statsmekanismer ikke, som det alt for længe har været tilfældet, må have forrang over befolkningens interesser og især dens sikkerhedsmæssige interesser. Det er hele formålet med det europæiske projekt, for ellers er der ikke noget europæisk projekt. Vi bør derfor støtte Rådet og disse tre forslag.
Rachida Dati
Fru formand, mine damer og herrer! Deres ord her i eftermiddag er bevis på den store betydning, De tillægger disse tre tekster. De viser også Deres engagement med hensyn til at sikre, at der gøres effektive fremskridt inden for det retlige samarbejde, navnlig i straffesager, og, som De har påpeget, med respekt for de grundlæggende rettigheder. Dette dobbelte krav er væsentligt, da det udgør selve forudsætningen for opbygningen af det europæiske retlige område, da vi alle har forskellige retssystemer, hvis opbygning endda også er forskellig. De garantier, der gives med Eurojust og det europæiske retlige netværk, og dem, der vil blive tilbudt med fuldbyrdelsen af afgørelser in absentia, følger klart en identisk logik. Jeg vil gerfor gerne takke Kommissionen og især Jacques Barrot for den støtte, den har ydet formandskabet. Som De nævnte, blev adskillige elementer af disse betænkninger vedtaget i Rådet, i sidste ende stort set enstemmigt. Som De også nævnte, er der stadig lang vej igen, og vi skal arbejde sammen om dette.
Jeg vil også gerne takke Sylvia Kaufmann for hendes betænkning og for hendes tale i dag, for vurderingen af det europæiske retlige netværk er et vigtigt skridt med henblik på at forbedre det retlige samarbejde i straffesager. Det skal bemærkes, at dette netværk har været vigtigt og effektivt. Fru Kaufmann! De har igen i dag med rette lagt vægt på forbindelsen mellem Eurojust og det europæiske retlige netværk. Deres udvikling går hånd i hånd. Dette punkt blev endvidere rejst adskillige gange på Det Europæiske Råds seneste møde.
Jeg vil også gerne takke Renate Weber for hendes betænkning og for det betydningsfulde bidrag, hun har ydet. Hendes tale i Toulouse om samme emne var ligeledes fremragende. Fru Weber! Jeg skal også takke Dem for Deres velkomst. Jeg ved, at De har udført et bemærkelsesværdigt stykke arbejde sammen med alle de andre, der har været involveret i Eurojust. De nævnte også Lissabontraktaten. Jeg forstår, at De ville have foretrukket at arbejde inden for en anden institutionel ramme, men vi bliver imidlertid nødt til at gå fremad med udgangspunkt i den etablerede lovgivning, da dette påvirker alle de europæiske institutioner.
Hr. França! I Deres tale understregede De behovet for at vedtage en enkelt ramme for fuldbyrdelsen af afgørelser, der afsiges in absentia. De gør ret i at gøre opmærksom på dette punkt, og det er en måde, hvorpå vores retssystemer kan bevise deres effektivitet.
Fru Gebhardt! Der er et vitalt behov for samarbejde mellem alle politiske og juridiske aktører, for udfordringen for det retlige samarbejde i straffesager i Europa er at lære at arbejde sammen med henblik på effektivt at bekæmpe alle former for kriminalitet. Jeg ved, at De er en krævende forkæmper for dette samarbejde.
Jeg vil gerne nu svare nogle af dem, der tvivler på et retligt Europa, og som er bange for, at vi sætter de grundlæggende rettigheder over styr. Det er rigtigt, at vi under det tyske formandskab ikke var i stand til at nå til enighed om de proceduremæssige minimumsgarantier. Som svar herpå må jeg sige, at rammeafgørelsen om afgørelser in absentia indeholder bestemmelser om retten til at få sin sag genoptaget, som er en grundlæggende garanti. Resultatet af denne proces afventes utålmodigt af dommere, offentlige anklagere og juridisk ansatte, som arbejder sammen til daglig, og af de ofre, som udsættes for denne form for kriminalitet, der konstant tilpasser og ændrer sig. Vi skal vise, at vi kan magte disse krav, og indføre effektive og anvendelige værktøjer. Vi skal bygge et Europa, som beskytter sine borgere inden for et sådant retligt område.
Formandskabet ved, at det kan regne med Deres fulde støtte til disse tre tekster. Jeg vil gerne give udtryk for dets anerkendelse heraf og takke alle dem, der i dag har udvist interesse for disse sager.
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg vil gerne tilslutte mig taksigelserne og takke fru Dati, som er formand for Rådet (RIA) under det franske formandskab. Jeg skal sige til fru Kaufmann, at hun gør ret i at insistere med hensyn til databeskyttelsen. Jeg skal også minde hende om, at forslaget til rammeafgørelse om databeskyttelse rent faktisk indeholder detaljerede regler, der også vil gælde udvekslingen af oplysninger mellem det europæiske retlige netværks kontaktpunkter, men det er bestemt noget, vi skal sikre os.
Jeg skal også sige til fru Weber, at tilliden mellem medlemsstaterne og i EU's agenturer klart er meget vigtig, hvis teksterne skal få succes. Fru Weber! Jeg synes, De kom med nogle meget stærke udtalelser om dette.
Hr. França har klart påvist vigtigheden af teksten om hurtigere fuldbyrdelse af afgørelser, som han var ordfører for. Han gjorde det på en meget afbalanceret måde, hvilket jeg skal understrege, samtidig med at han bekræftede, at der også vil være mulighed for at få sin sag genoptaget, som fru Dati netop nævnte, og at retten til forsvar klart vil blive opretholdt. Jeg skal svare fru Buitenweg og hr. Demetriou med hensyn til de proceduremæssige rettigheder. For mig er de proceduremæssige rettigheder ekstremt vigtige for udviklingen af det fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Kommissionen var skuffet over, at der sidste år ikke kunne opnås enighed om vores forslag til rammeafgørelse om proceduremæssige rettigheder. Jeg overvejer for øjeblikket initiativer inden for dette område, der kunne iværksættes i den nære fremtid. Jeg er fast besluttet på at gøre fremskridt inden for dette område, muligvis ved at forelægge et nyt forslag om proceduremæssige rettigheder. Under alle omstændigheder kan De være sikker på, at denne sag er genstand for min fulde opmærksomhed.
Jeg skal også sige til fru Gebhardt, selv om jeg synes, at fru Dati allerede har svaret på dette, at vi taler om alvorlig kriminalitet i nye former, der måske ikke svarer til den overstrenge definition på organiseret kriminalitet. Den alvorlige kriminalitet skal også være et af aspekterne ved dette retlige samarbejde, som vi virkelig ønsker.
Ellers har jeg ikke ret meget andet at tilføje, bortset fra at gentage det, Jacques Toubon sagde, nemlig at vi skal tilgodese de europæiske sagsøgtes interesser og vores alle sammens og vores landsmænds interesser med henblik på at sikre, at dette retlige samarbejde viser sig at blive mere og mere effektivt, alt imens vi naturligvis overholder menneskerettighederne.
Under alle omstændigheder vil jeg gerne takke Parlamentet for kvaliteten af dets bidrag til denne vigtige debat, som vil udgøre et meget positivt skridt i udviklingen af dette europæiske retlige område.
Fru formand, fru Dati! Tak for, at De lagde pres på Det Europæiske Råd, som nåede til enighed på dette område og nåede frem til disse politiske aftaler.
Renate Weber
Fru formand! Jeg vil gerne sige et par ord i egenskab af skyggeordfører for de to andre betænkninger og for at takke fru Kaufmann for den måde, vi arbejdede sammen på, og hr. França for hans arbejde. Der var 57 kompromisændringsforslag i hans betænkning, hvilket siger noget om den mængde arbejde, vi lagde i det.
Med hensyn til betænkningen om domme afsagt in absentia er det mest følsomme aspekt heraf sikkert, at når domme afsiges uden den tiltaltes tilstedeværelse, er løsningen i visse medlemsstater at lade retssagen gå om, så man fuldt ud respekterer den europæiske menneskerettighedskonvention (protokol nr. 7, artikel 2) og den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, hvorimod andre lande kun anerkender retten til appel.
Desværre handler forslaget i denne betænkning ikke om harmonisering af gældende lovgivning i de 27 medlemsstater. Selv om vi bør sigte imod at få fælles europæisk lovgivning i fremtiden, har vi for indeværende gjort det bedste, vi kunne, ved i det mindste at sikre, at tiltalte selv ved appel har de proceduremæssige garantier, der gives i artikel 5 og 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
Jeg vil gerne afslutte med at sige, at hvis man skal få princippet om gensidig anerkendelse af retlige afgørelser til at fungere ordentligt, kræver det et højt niveau af gensidig tillid mellem medlemsstaterne, og denne tillid må baseres på en fælles overholdelse af menneskerettighederne og fundamentale principper.
Armando França
ordfører. - (PT) Fru formand! Jeg må takke ministeren for hendes ord og også kommissæren og mine kolleger, både de, der er enige, og de, der er uenige, for sidstnævnte giver mig mulighed her og nu for at forklare et par ting.
Men først vil jeg gerne sige følgende: Både som medlem af Parlamentet og som advokat og borger føler jeg mig særlig tilfreds i dag over at kunne tilslutte mig Rådets forslag og vores ændringsforslag. Hvorfor håber og beder jeg til, at rammeafgørelsen vil blive vedtaget og anvendt? Svaret er, fordi situationen i Europa er alvorlig, og vi må reagere uden yderligere forsinkelse. Der er mange, der allerede er blevet dømt, og som frit bevæger sig gennem Unionen, uden at domstolene kan håndhæve de domme, der er afsagt i andre lande. Det er alvorligt i forhold til udviklingen af kriminalitet i sig selv og sikkerheden i Europa, og det er vigtigt, at de europæiske institutioner reagerer.
I særdeleshed fremmer rammeafgørelsen princippet om gensidig anerkendelse, og vores ændringsforslag, de ændringsforslag, som Parlamentet har stillet, må ses i sammenhæng med hinanden. De løsninger, der foreslås med hensyn til at indkalde folk og reglerne for tiltaltes tilstedeværelse og for fornyede retssager og appelsager, må læses i indbyrdes sammenhæng. Alle disse tekniske løsninger er indbyrdes forbundne, og efter vores mening må rettighederne til tiltaltes forsvar altid garanteres under alle omstændigheder.
Vi ved alle, hvad vi bør lade være i fred, og det må siges. Under disse omstændigheder er den løsning, der er blevet fundet, efter min mening noget, som vi må vedtage. Det er et både vigtigt og stort skridt fremad og også endnu et lille skridt fremad. Ifølge de gamle bestemmelser er det sådan, man opbygger EU, sådan, man opbygger Europa.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Carlo Casini  
Det er nødvendigt at vedtage det lovgivningsmæssige forslag om fuldbyrdelse af afgørelser in absentia for at fjerne en alvorlig forskelsbehandling og de store skønsbeføjelser, som fuldbyrdelsesmyndighederne har i de 27 EU-lande.
Det var disse målsætninger, som Retsudvalget forsøgte at nå, da det afgav udtalelse til Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. De fire ændringsforslag, som blev enstemmigt vedtaget i maj i år, og som i det store og hele blev godkendt af det korresponderende udvalg, skal sikre den rette balance mellem borgernes grundlæggende rettigheder og friheder og behovet for gensidig anerkendelse af retsafgørelser.
Det er således blevet nødvendigt at harmonisere vores strafferetssystemer, idet man i forslaget medtager ensartede kriterier, som er anerkendt af det størst mulige antal EU-lande, så man skaber juridisk klarhed. Der er tale om minimumsstandarder, som tager sigte på at kombinere beskyttelsen af de sigtede med nødvendigheden af at bevare et effektivt retssamarbejde på tværs af grænserne. I nogle tilfælde får de enkelte medlemsstater dog de nødvendige skønsbeføjelser til at tage højde for deres egne retssystemers særpræg.
Athanasios Pafilis  
Parlamentet stemte for forslaget om gensidig anerkendelse fra juridiske myndigheder i EU's medlemsstater af domme i straffesager afsagt in absentia, dvs. domme afsagt i en anden medlemsstat, hvor tiltalte ikke har været til stede.
Sammen med den europæiske arrestordre betyder dette, at enhver kan anholdes og dømmes i en hvilken som helst EU-medlemsstat, hvor vedkommende er blevet sigtet og dømt uden at møde op uden nogensinde at få at vide eller forstå, at der er anlagt en sag mod vedkommende. Problemet er endnu større for medlemsstater som Grækenland, hvor justitsvæsenet i det mindste for de alvorligste forbrydelser ikke anerkender muligheden for, at tiltalte dømmes uden at være til stede. Denne forordning underminerer helt afgørende den tiltaltes ret til en retfærdig rettergang. Den ødelægger tiltaltes ret til et reelt forsvar; det har allerede ført til voldsomme reaktioner fra juridiske organer og foreninger i hele EU.
Det er nu klart, at harmoniseringen af medlemsstaternes straffelov og den såkaldte overførsel til EU-kompetence, der anbefales af EU, vil føre til overtrædelser af grundlæggende suverænitetsrettigheder og af medlemsstaternes ret til selv at afgøre, hvilke beskyttelsesgarantier der skal findes på kritiske områder som straffesager.
