1. Den seneste undertrykkelse af demonstrationer i Rusland
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om den seneste undertrykkelse af demonstrationer i Rusland.
DanutBudreikait
Fru formand! I sine aktiviteter og i sin kontakt med andre lande handler EU i overensstemmelse med sine grundlæggende værdier, hvoraf de vigtigste er demokrati og menneskerettigheder og friheder.
Når delegerede fra den russiske Duma taler til Parlamentet, siger de, at de bekender sig til de samme værdier som EU. Men Rusland har ikke tænkt sig at lytte til andres råd om, hvordan man skal håndtere interne forhold.
Brutaliteten over for fredelige demonstrationer gennemført af borgere i Moskva, Skt. Petersborg og Nizhny Novgorod afslører den russiske regerings intolerance over for og frygt for uafhængige tænkere, især efterhånden som præsidentvalget i 2008 nærmer sig.
Så snart Rusland oplevede den politiske og økonomiske magt, landet har i kraft af sit energiforsynings"våben", holdt det op med at bekymre sig om den internationale offentlige mening og de signaler, det sender om overtrædelser af menneskerettighederne i landet. Rusland er en af EU's strategiske partnere, og af hensyn til energipolitikken anlægger vi en dobbeltmoral: én for Rusland og en anden for resten af verden.
I forbindelse med forhandlingerne om en ny samarbejdstraktat mellem EU og Rusland opfordrer jeg Rådet til at kaste et blik på begivenhederne i Rusland og til ikke at gøre nogen indrømmelser til landet.
Michał Tomasz Kamiński 
Fru formand! Det er godt, at det lykkedes for os her i Parlamentet at udarbejde en kompromisudgave af beslutningen om menneskerettighedsovertrædelserne i Rusland, for det er vigtigt for Parlamentet at have en fælles holdning og tale med én stemme til såvel det russiske samfund som Ruslands præsident, Vladimir Putin. I den triste tid efter tabet af Ruslands første demokratiske præsident, Boris Jeltsin, er det særligt vigtigt for alle dem, der har talt varmt for demokrati i Rusland, og som mener, at et demokratisk Rusland bør være en vigtig partner for Europa, at anerkende, at det Rusland, vi ser i dag, ikke har levet op til alle de drømme, vi delte, da Boris Jeltsin dukkede op på den politiske scene i landet. Desværre er disse håb ikke blevet opfyldt. Det er vi nødt til at erkende, og det er dét, vores beslutning tilkendegiver. Jeg vil gerne endnu en gang påpege, at det glæder mig, at beslutningen er resultatet af et kompromis mellem mange og forskellige politiske grupper.
Jeg er nødt til at sige, at for mig var de billeder, der blev vist på tv af, hvordan de demonstrationer, som menneskerettighedsforkæmpere afholdt i Rusland, blev undertrykt, virkelig traumatiske, for de mindede mig også om mit lands værste tid, da gadeprotester brutalt blev slået ned af politiet. Jeg vil gerne påpege, at den russiske menneskerettighedsombudsmand overraskende nok deler denne vurdering af det russiske politis brutalitet. Det er grunden til, at vores erklæring indeholder en appel til den russiske Duma og til vores kolleger, dvs. russiske parlamentsmedlemmer, om at nedsætte en særlig komité til at tage sig af sagen.
Samtidig med at jeg appellerer til Dem som medlemmer af Parlamentet om at vedtage denne beslutning, vil jeg også gerne appellere til borgerne i Rusland, som i øjeblikket desværre ikke har adgang til reel information, om at være klar over, at vores handlinger ikke er udtryk for russofobi, som Kremls propaganda ofte påstår. Faktisk er sandheden den stik modsatte. Vores handlinger, vores kamp for at forsvare menneskerettighederne i Rusland, for at genetablere demokratiet i Rusland skyldes vores dybe respekt for stor russisk litteratur og for Rusland som en stor nation. Vi ønsker, at den nation skal kunne nyde de samme friheder, som vi nyder i EU, og jeg så gerne Parlamentet som et fyr, der oplyser vejen til demokrati for russerne.
Milan Horáček
(DE) Fru formand! Europa-Parlamentet har beskæftiget sig med Rusland ved flere lejligheder i denne uge, i Underudvalget om Menneskerettigheder med kommissær Piebalgs, på et fælles møde for Delegationen for Forbindelserne med Rusland, Belarus og Ukraine og nu her på plenarmødet, fordi problemerne bliver mere og mere akutte. Vi har med forfærdelse set de massive menneskerettighedskrænkelser i Moskva og Skt. Petersborg, hvor fredelige demonstrationer mod det autoritære system blev slået ned med magt af politiet, og hvor sagesløse forbipasserende og vestlige journalister blev angrebet.
Intimideringen og undertrykkelsen af ytrings-, forsamlings- og pressefriheden i Rusland er blevet systematisk. Denne form for misinformation og løgne kender vi fra krigen i Tjetjenien. Mange medier er under regeringens kontrol eller udøver selvcensur. Uafhængige journalister som Anna Politkovskaja er blevet myrdet. Med 13 mord på journalister alene i Putins embedsperiode ligger Rusland på tredjepladsen efter Irak og Algeriet - et foruroligende resultat.
Den politiske opposition kan ikke finde et talerør. Presse- og ytringsfriheden er i stor fare. Putins potentielle politiske modstandere som Khodorkovskij og Lebedjev sidder i fængsel uden en fair rettergang, Garry Kasparov er blevet anholdt gentagne gange. Ngo'er bliver chikaneret gennem love, som indskrænker civilsamfundets rettigheder. Den russiske ledelse benytter ikke kun domstolene, men nu også hele sikkerhedsapparatet for at intimidere politiske modstandere. De mægtige i Kreml langer ud. Derfor er fremskridtene hen imod et retssamfund og et uafhængigt justitsvæsen også i fare. Det er en perfid strategi at stemple mennesker, der kræver ægte demokrati i landet, som ekstremister for derved at gøre dem utroværdige. Putin er ikke en lydefri demokrat. Han kommer fra KGB, og hans fortid sætter sit præg.
Rusland er medlem af Europarådet, OSCE og De Forenede Nationer, men krænker elementære grundlæggende rettigheder og menneskerettigheder. EU forhandler om en ny partnerskabsaftale. Denne aftale skal indeholde et afsnit om menneskerettigheder, som også er en del af alle aftaler og traktater. Vi stiller os solidarisk med vores venner i Rusland, som kæmper for en fredelig og demokratisk fremtid.
Tunne Kelam 
Fru formand! Den hårde kurs over for fredelige demonstranter for nogle uger siden sender et bekymrende signal om fremtiden for grundlæggende rettigheder i Rusland: ytringsfrihed, pressefrihed og forsamlingsfrihed. Den russiske regering har forpligtet sig til at garantere disse friheder som forudsætning for at blive optaget i Europarådet i 1996. I dag, 11 år senere, føler størstedelen af indbyggerne i Rusland usikkerhed og savner tillid til lov og ret. 65 % siger, at de ikke har det godt, og over halvdelen er utilfredse med regeringen, som allerede er ved at overskride grænsen for blot at benytte sig af autoritære principper, som en oppositionsleder har udtrykt det.
Vi forventer, at den russiske regering reagerer på denne beslutning, som er et enstemmigt udtryk for alvorlig, men venlig bekymring. Vi forventer også, at Det Europæiske Råd og Kommissionen på det forestående topmøde mellem EU og Rusland klart tilkendegiver, at genindførslen af disse grundlæggende friheder vil være en afgørende test af Ruslands evne og villighed til at udgøre en troværdig international partner.
På nuværende tidspunkt har Rusland i det store hele udviklet sig til en autoritær stat. EU's ledere vil være medansvarlige for en yderligere forværring af situationen, hvis de ikke er villige eller i stand til klart og med beslutsomhed at imødegå disse nye realiteter. Den eneste måde at hjælpe Rusland tilbage på vejen til demokrati på er ved at tale med én stemme med udgangspunkt i europæiske værdier. Det har afgørende betydning, at russiske statsborgere kan nyde de samme friheder - herunder frihed for frygt og politivold - som vi nyder godt af.
Erik Meijer 
Fru formand! I landene i de tidligere Europæiske Fællesskaber havde man i lang tid den opfattelse, at den autoritære etpartistat og den voldsomme undertrykkelse af enhver form for organiseret opposition i Rusland var et produkt af kommunismen. Jeg husker, hvordan den for længst afdøde tyske radikale studenterleder Rudi Dutschke, som fik tilnavnet Bürgerschreck, advarede venstrefløjen i Vesteuropa mod den opfattelse. Efter hans mening havde det, der dengang skete i Rusland, ingen sammenhæng med socialisme eller kommunisme, men udelukkende med det, han benævnte som den "asiatiske" tradition. Det er en tradition, hvor det lykkes en lille gruppe ved benhårde midler at bevare magten i et stort og tyndtbefolket land.
Hver gang der er kommet en til magten i Rusland, som har villet bryde denne negative tilstand, har der hidtil været en stor sandsynlighed for, at den pågældende efterfølges af en person, som falder tilbage til tidligere tiders ulykkelige tilstande. Nikita Khrusjtjov i 1950'erne og 1960'erne og Mikhail Gorbatjov i 1980'erne og 1990'erne kunne ikke forandre Rusland oppefra.
Den nuværende præsident, Vladimir Putin, indskriver sig, i lighed med tsarerne og Josef Stalin, i den gamle russiske tradition. Han kom til magten, da hans forgænger, Boris Jeltsin, havde skabt kaos og ikke længere var i stand til at regere. Vladimir Putin vandt popularitet blandt russerne ved at udradere Tjetjenien, og han er nu i færd med at berøve russerne deres demokrati.
Ulykkeligt det land, der besidder olie eller naturgas. Den besiddelse og rigdom i kraft af eksporten styrker herskernes magtposition og gør det næsten umuligt at gennemføre indenlandske forandringer. Endvidere forstummer kritikken i vid udstrækning fra omverdenen, som ønsker at købe de pågældende energikilder. Det er ikke længere kun Saudi-Arabien og Iran, der er i den situation, men nu også Rusland. Endog i de to største byer, hvor der hidtil har været de videste rammer for kritik og forskelligheder, umuliggøres oppositionens demonstrationer. De europæiske lande og deres indbyggere bør ikke affinde sig hermed, men vise solidaritet med de kræfter, der ønsker at gøre Rusland til et anstændigt demokrati.
Panagiotis Beglitis 
forslagsstiller. - (EL) Fru formand! Vores kritik af de vedvarende krænkelser af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder i Rusland kan ikke mindskes eller ophæves af behovet for at udvikle forbindelserne mellem EU og Rusland og udforme en ny dynamisk partnerskabsstrategi, sådan som de geoøkonomiske og geostrategiske realiteter kræver. Jeg forstår til fulde EU's realpolitik over for Rusland, men samtidig er vi nødt til også at forsvare de grundlæggende principper, der gælder for den kollektive europæiske demokratiske civilisation. Ud fra denne betragtning finder jeg det nødvendigt, at menneskerettighedsspørgsmålet hele tiden sættes højt på EU's dagsorden, også inden for rammerne af den styrkede politiske dialog med Rusland og landets politiske ledelse. Den første lejlighed bliver topmødet den 17. maj og mødet med præsident Putin.
Jeg vil imidlertid også gerne fremhæve en anden ting. EU begår en alvorlig politisk fejltagelse, hvis vi sætter lighedstegn mellem på den ene side menneskerettighederne i Rusland og situationen i landet og på den anden side bestemte kredse, der åbenlyst støttes af konkrete russiske politiske flygtninge inden for den kendte klike af oligarker. De seneste udtalelser fra Berezovskij i London er karakteristiske for visse kredses planer.
Gabriele Stauner
Fru formand, mine damer og herrer! Rusland er et kulturland. Dets frembringelser inden for litteratur, musik og scenisk kunst aftvinger os gang på gang respekt og beundring. I den henseende er Rusland et ægte medlem af den europæiske familie af nationer.
Men Rusland har også en skyggeside. For øjeblikket kaster den russiske regerings tiltag mod menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder meget mørke skygger. Det er uværdigt for et ægte medlem af De Forenede Nationer og Europarådet at gå frem mod landets egne borgere, som det gjorde den 14. og 15. april i Moskva og Skt. Petersborg.
Ytrings- og pressefrihed er grundpillerne i en demokratisk stat. De europæiske folk, herunder det russiske, betalte for disse rettigheder med deres blod. Derfor er det en skændsel, at Putin-regeringen, som hævder at være en verdensmagt og stolt som en pave tilbyder sin bistand som mægler i alle internationale konflikter, går frem mod sin egen befolkning på en så fej og voldelig måde.
En sådan regering kan ikke forhandle med os på lige fod og som ligeberettiget partner. Frihed er altid frihed til at være uenig - dette være sagt med adresse til den russiske regering.
Józef Pinior
Fru formand! Jeg vil gerne starte med at udtrykke min beundring for den store russiske leder Boris Jeltsin. Han er et af de mennesker, vi kan takke for demokratiets triumf over diktaturet i anden halvdel af det 20. århundrede. Jeltsin repræsenterede det virkelige Rusland, et Rusland, hvor civilsamfundet kan opstå, et demokratisk Rusland, et Rusland som retsstat.
I denne uge har Underudvalget om Menneskerettigheder under Udenrigsudvalget afholdt et særligt møde i Strasbourg, hvor vi nøje udspurgte vidner til de begivenheder, der finder sted i Rusland i øjeblikket. Alle var enige om, at Rusland er slået ind på en farlig vej. Den nøje overvågning af det kommende valg til Dumaen i december i år og præsidentvalget næste år er i øjeblikket meget vigtig for Parlamentet. Vi for vores part er nødt til at gøre alt, hvad vi kan, for at føre det russiske civilsamfund nærmere demokratiet, for at hjælpe disse institutioner med at sikre, at valgene virkelig er frie og retfærdige, og at resultaterne ikke forfalskes.
Marcin Libicki
Fru formand! Der foregår meget sørgelige ting i Rusland. Forsøg på at indføre demokrati i Rusland undertrykkes, og det samme gælder demonstrationer og ytringsfrihed. Vi skal imidlertid være klar over, at Rusland ikke har tradition for demokrati, og at dem, der som Alexander I førhen har ønsket at indføre demokrati i Rusland, har været nødt til at give op eller er blevet kritiseret fra mange sider, som det var tilfældet for Boris Jeltsin, da han døde. Vi er nødt til at indse, at ifølge meningsmålinger er der flere russere, der ønsker orden end demokrati. Det er grunden til, at når vi støtter alt, der er positivt i Rusland, og som skaber håb, skal vi være klar over, at når vi har med den russiske regering at gøre, indgår vi aftaler med en regering, der har et andet værdigrundlag end Europa. Rusland har ikke, og har ingen erfaring med, demokrati på eget territorium. Det har heller ingen erfaring med normal, civiliseret opførsel i forbindelser med andre lande. Lad det være en advarsel til alle dem, der gerne vil skabe en fremtid for Europa i håbet om, at Rusland vil udvise solidaritet og være en god partner.
Witold Tomczak
Fru formand! Forsøg på at undertrykke oppositionen, slå fredelige demonstrationer ned, begrænse ytringsfriheden og krænke menneskerettighederne er bekymrende begivenheder, der skal tages afstand fra, uanset i hvilket land det finder sted.
Desværre kan disse anklager rettes mod alle magthavere i dag, fra både øst og vest, der tilraner sig retten til at dominere verden, der vil være hele verdens dommere, politimænd og moralske vagthunde. Til dem, der i dag anklager Rusland for antidemokratiske handlinger og menneskerettighedsovertrædelser, kunne man svare: "Man skal ikke kaste med sten, når man selv bor i et glashus".
Chikane mod politiske modstandere og etniske og religiøse minoriteter samt tiltag, der gør det svært for folk at praktisere deres religion, er alle en del af den politiske hverdag mange steder i verden, selv om det ofte tilsløres af løgne, som bringes i medierne. Frem for alt overtrædes alle menneskers fundamentale ret til at leve deres liv fra undfangelse til en naturlig død over hele verden, både i Rusland og EU. Der er ingen uskyldige parter her! Denne forbrydelse er roden til alt ondt!
Bernd Posselt
(DE) Fru formand! I 1991 lærte jeg ikke kun den fremmeste estiske frihedskæmper, Tunne Kelam, at kende, men også Boris Jeltsin, da han kom her til Strasbourg for at forkynde et nyt Rusland. I mellemtiden har landet oplevet et massivt tilbageslag. Rusland er en autoritær stat med en stadig mere aggressiv udenrigspolitik. Jeg tror, at vi bør understrege med al tydelighed, at en fisk altid begynder at lugte fra hovedet. OMON-militserne kan kun være blevet sat ind mod demonstranter og udenlandske journalister som den tyske tv-korrespondent efter udtrykkelig ordre fra Kreml. Vi må være på det rene med, at præsident Putin alene bærer ansvaret for at undertrykke de første spæde kim til demokrati og frihed i Rusland.
Her må vi tale et tydeligt sprog og ikke blot tale om fejl. Putin er ansvarlig, den russiske ledelse er ansvarlig. Det handler om vores troværdighed, for Rusland har skrevet under på europæiske principper i Europarådets menneskerettighedserklæring, som vi sammen og tydeligt må insistere på bliver overholdt.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru formand! I de senere år er Rusland blevet økonomisk stærkere, og resultaterne af opinionsmålinger er positive over for det siddende regime. Det gør det særligt svært at forstå den russiske regerings handlinger rettet mod oppositionen midt i april.
Oppositionspartier og ikkestatslige organisationer kan ikke komme til orde i massemedierne og har derfor forsøgt at gøre opmærksom på overtrædelser af demokratiet i Rusland. Den upassende reaktion på demonstrationer, der kun bestod af nogle få tusinde mennesker, og militsens og OMON's handlinger reducerer Ruslands allerede blakkede autoritet i Vesten og komplicerer de forestående forhandlinger om en ny traktat mellem EU og Rusland.
Kun få embedsmænd i Moskva tør indrømme, at magtstrukturernes handlinger har overskredet grænserne for det acceptable. Menneskerettighedsovertrædelser og voksende spændinger mellem regeringen og oppositionen i Rusland på et tidspunkt, hvor valgkampen kun lige er ved at komme i gang, reducerer håbet om, at valgkampen vil blive åben og demokratisk.
Günter Nooke
Fru formand, mine damer og herrer! Indledningsvis vil jeg gerne takke for lejligheden til at deltage i debatten for anden gang og tage ordet som tysk repræsentant for menneskerettigheder.
Vi fulgte alle begivenhederne den 14. og 15. april i Moskva og Skt. Petersborg med stor bekymring. Mange spørger sig selv, om forsamlingsfriheden i Rusland er i fare på baggrund af disse udviklinger. Den russiske forfatning garanterer de russiske borgere en ret til at samle sig fredeligt og ubevæbnet for at gennemføre demonstrationer, optog og tavse protester.
Det står i et åbenbart modsætningsforhold til den måde, som de russiske myndigheder for nylig skred ind over for demonstranterne på i Moskva, Skt. Petersborg og Nizjnij Novgorod. Garry Kasparov fortalte mig om myndighedernes fremfærd i en personlig telefonsamtale. Man må også huske på, at demonstrationerne den 14. og 15. april adskiller sig fra de forudgående marcher ved en hårdere fremfærd fra militsens side og den kendsgerning, at det denne gang også kom til anholdelser af akkrediterede journalister og overgreb på dem.
Dækningen i flere aviser var bestemt kritisk efter begivenhederne. Kommersant talte om "dem, der var uenige, blev slået til plukfisk" og Moskovski Komsomolets om "al magt til OMON", mens Novije Isvestija talte om "en belejret fæstning og hårdhed uden fortilfælde".
I nogle aviser blev begivenhederne dog også bagatelliseret. Med hensyn til den russiske regerings reaktion tegnede der sig et lignende billede. Mens nogle regeringsinstanser forsvarede fremfærden, har ombudsmanden for menneskerettigheder, Lukin, f.eks. indrømmet, at politiet havde overskredet deres beføjelser i betragtelig grad. Skt. Petersborgs guvernør, Matvienko, har beordret, at alle klager over overgreb fra de russiske politienheder skal undersøges. Det samme kræver Sergej Jastrsembskij, den russiske præsidents rådgiver i EU-spørgsmål, mens Ella Pamfilova, formand for selskabskammeret, har henvist til, at militsens fremfærd har skadet Ruslands anseelse i hele verden.
Den tyske forbundsregering har også reageret på disse begivenheder og offentligt givet udtryk for sin bekymring i en erklæring fra EU's formandskab den 16. april. Også den tyske regerings vicetalsmand Thomas Steg udtalte den 16. april i Berlin, at den overdrevne magtanvendelse i weekenden gav anledning til bekymring. Også fremfærden over for journalister var uacceptabel.
Den tyske forbundsregering forventer en komplet redegørelse for begivenhederne fra de russiske myndigheder. Den tyske ambassade i Moskva indgav straks efter begivenhederne i Moskva og Skt. Petersborg en klage på højt plan og forlangte, at sagen omgående blev undersøgt til bunds. Vi vil naturligvis også bringe ytrings- og forsamlingsfriheden på tale over for de russiske myndigheder den 3. maj under menneskerettighedsdrøftelserne mellem EU og Rusland.
Udviklingen i menneskerettighedssituationen i Rusland skal fortsat følges meget nøje. Det gælder navnlig ytrings- og forsamlingsfriheden og den fri og fair adgang til medierne. Rusland har som medlem af De Forenede Nationer og også som medlem af det nye Menneskerettighedsråd, af Europarådet og af OSCE forpligtet sig til at respektere de grundlæggende rettigheder. Respekten for disse grundlæggende rettigheder er også yderst vigtig med de forestående valg i Rusland for øje.
Vi vil præcisere over for Rusland, at det er i landets egen interesse at gøre alt, hvad der er muligt for at styrke ytrings- og forsamlingsfriheden og ikke svække den yderligere.
Jeg mener, at russiske intellektuelle og kunstnere har været med til at skabe en stor del af de værdier og menneskerettigheder, som Europa hviler på. Det bør vi minde hinanden om og sikre, at det er den vej vi følger og ingen anden.
(Bifald)
Joaquín Almunia
Fru formand! Kommissionen er også bekymret over russiske politistyrkers uforholdsmæssigt omfattende magtanvendelse over for fredelige demonstranter og journalister, især i Moskva og Skt. Petersborg den 14. og 15. april. Vi er også bekymrede over en række vilkårlige tilbageholdelser foretaget under de samme oppositionsprotester.
Ytrings- og forsamlingsfrihed, herunder afholdelse af demonstrationer, er grundlæggende menneskerettigheder. De udgør hjørnestenene i et pluralistisk demokrati. Rusland har forpligtet sig til at respektere disse friheder gennem sit medlemskab af FN, OSCE og Europarådet. I tiden op til parlaments- og præsidentvalg i Rusland er denne respekt så meget vigtigere.
EU har taget ovennævnte bekymringer op i en erklæring fra formandskabet den 16. april. Vi noterer os, at præsidentens vicetalsmand offentligt har udtalt, at der havde været tale om en vis overreaktion fra uropolitiets side.
Kommissionen vil fortsætte med at følge udviklingen i Rusland tæt i tiden op til valgene. Vi vil også fortsat tage disse emner op i vores bilaterale samtaler med de russiske myndigheder, f.eks. ved de forestående regelmæssige menneskerettighedskonsultationer mellem EU og Rusland den 2. og 3. maj.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted om et øjeblik.
