Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Kerr
Fru formand, jeg rejser mig i henhold til artikel 108 for at fremsætte en personlig bemærkning som følge af formandens angreb på hr. Coates og mig i går, da han besvarede debatten. På side 28 i det fuldstændige handlingsreferat antyder han, at vi ikke har demokratisk mandat eller berettigelse, fordi vi blev valgt ind på en Labour-billet, og at vi derfor ikke burde sidde som medlemmer af Parlamentet.
Det er et alvorligt personligt angreb, og i henhold til artikel 108 i Forretningsordenen har jeg ret til at svare. Jeg vil gerne bemærke, at jeg blev valgt ind på en Labour-billet - ikke en New Labour-billet - da John Smith og Margaret Beckett var partiets ledere og blev valgt lokalt af to tredjedele af mine partimedlemmer, ulig Labours medlemmer af Europa-Parlamentet til næste år, der vælges af hr. Blair personligt. Jeg vil derfor hævde, at jeg har et langt stærkere demokratisk mandat, end de vil have.

Rübig
Fru formand, jeg vil gerne rose den franske sikkerhedstjeneste for dens forbilledlige indsats under Tony Blairs besøg. Derefter skal jeg meddele Dem, at formand Gil-Robles har tilsendt mig et brev fra ministerpræsident Dehaene, som har lovet os, at der bliver oprettet en politistation i nærheden af Parlamentets bygning i Bruxelles.

Wynn
Fru formand, det vedrører noget, der har manglet i protokollen hele ugen, nemlig at der ikke har været nogen henvisning til hr. Falconer, der fortæller os, hvorvidt han stemmer eller ej. Har Præsidiet foretaget nogen regelændringer med hensyn til registrerede stemmer?

Formanden
Mange tak, hr. Wynn, for at De følger så opmærksomt med!

Falconer
Fru formand, jeg takker min kollega, hr. Wynn, for at rejse dette spørgsmål. Jeg vil naturligvis gerne dæmpe medlemmernes bekymring. Det glæder mig at se, at gruppen mandag til fredag stadig er hos os. Vi er her hele ugen, og vi stemmer hele ugen, ulig visse medlemmer, der kun er til stede en del af tiden og fra torsdag eftermiddag er på farten.
Svaret er ganske enkelt. Jeg skrev til formanden for at spørge ham om, hvor mange medlemmer der var blevet berørt af regelændringerne. Han oplyste mig om, at for hver mødeperiode siden februar har 120 medlemmer som resultat heraf fået deres godtgørelse reguleret.
Jeg deltager hver måned fra mandag til fredag, så jeg deltager hele ugen. Jeg er imod princippet om, hvordan Præsidiet nåede til denne beslutning uden at henvise sagen til Parlamentet, men jeg er forfærdet over manglen på rygrad hos disse 120 medlemmer, der er forblevet tavse om emnet og ikke har protesteret her i mødesalen.
Med det i tankerne, har jeg besluttet at lade dem klare deres egen samvittighed. Jeg vil fortsat støtte mine principper, og jeg er ikke i tvivl om, at jeg skal argumentere for de principper i Den Socialdemokratiske Gruppe. Jeg håber, dette dæmper Parlamentets bekymring.

Formanden
Tak for oplysningen, hr. Falconer, den er ført til protokols.
(Protokollen godkendtes)

Afstemning
Souchet
Ændringen af forordning nr. 1866/86 om de tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Østersøen er en følge af de seneste henstillinger, der blev vedtaget inden for rammerne af Den Internationale Østersøfiskerikommission (IBSFC).
Hvori består disse tekniske foranstaltninger? Det drejer sig i virkeligheden kun om nogle mindre tilpasninger af de allerede eksisterende forbud om at fiske helleflyndere og rødspætter i visse perioder og om at benytte visse fangstredskaber til laksefiskeri. Som ordføreren - der er dansker - gør opmærksom på, volder "godkendelsen af disse tilpasninger og dermed Kommissionens forslag ingen problemer«.
Jeg vil dog gerne minde om, at vildlaksen i Østersøen er truet af udryddelse, og at dette hav nyder godt af en særbehandling fra Kommissionens side. Som vi så i forbindelse med betænkningen af Kindermann, finder der et meget kraftigt industrifiskeri sted i Østersøen. Industrifiskerne benytter fintmaskede net, og på trods af, at Greenpeace har gjort opmærksom på dette, fortsætter de deres aktiviteter uden at blive pålagt nogen særlige bestemmelser. Brugen af lange drivgarn er stadig tilladt i Østersøen, hvilket er et totalt brud på den internationale lovgivning, der foreskriver en begrænsning på 2, 5 km. Til gengæld har der hidtil ikke været ret mange spanske fartøjer i dette hav. Det er måske forklaringen?
Vores gruppe støtter indholdet i denne betænkning samt forslaget til forordning, men vi vil gerne gøre opmærksom på, at Kommissionen bør behandle fiskerne i de forskellige medlemsstater på samme måde. Vi er således meget kraftige modstandere af Kommissionens holdning, når den "glemmer« industrifiskeriet ved udarbejdelsen af nye tekniske foranstaltninger for fiskeriet i Europa, og når den "glemmer« at bede brugerne af lange drivgarn om at rette sig efter den internationale lovgivning. Det er uacceptabelt, at Kommissionen for at opnå et tilstrækkeligt flertal i Rådet lader hånt om de videnskabelige betragtninger, der ligger til grund for den fælles fiskeripolitik, og at Kommissionen på uretfærdig vis favoriserer visse fiskere og er groft diskriminerende over for andre europæiske fiskere.
Betænkning af Kindermann
Souchet
Vores gruppe vil gerne lykønske vores kollega Kindermann for kvaliteten af hans betænkning om industrifiskeri.
Jeg minder om, at industrifiskeri finder sted med fintmaskede net, og at fangsterne anvendes til industriel fremstilling af mel og olie. Inden for Den Europæiske Union er Danmark den største producent af fiskemel, eftersom Danmark alene tegner sig for 80 % af den industrielle produktion og for 6 % af verdensmarkedet. Dette fiskemel bruges for en stor dels vedkommende til fremstillingen af foder til fjerkræ- eller svineopdræt.
Er der ikke en skærende kontrast mellem den bekendtgjorte målsætning om at bevare ressourcerne og de enorme mængder fisk, der fanges i forbindelse med industrifiskeri? Med hensyn til industrifiskeriet, så fremhæver vores ordfører nogle meget imponerende statistiske oplysninger. 30 % af den globale fangst sker i forbindelse med industrifiskeri. Dette tal når op på 60 % i visse have, f.eks. i Nordsøen, som man ellers ved er yderst sart. Bifangsterne er betydelige og overstiger undertiden selve den kvotebestemte fiskefangst.
Der er en endnu større kontrast mellem de yderst strenge regler, der gælder for visse former for fiskeri, og så den eftergivenhed, som Kommissionen udviser over for industrifiskeriet. Har denne forskel mon noget at gøre med, at der ikke er så mange spanske fiskere i de nordlige have? En sådan forskelsbehandling fra Kommissionens side er under alle omstændigheder uacceptabel. På den ene side opstiller man nogle forbud uden videnskabeligt grundlag for de fiskere, der benytter drivgarn i Atlanterhavet, og som kun har en ringe fangst af en meget stærk ressource. På den anden side foretager man undersøgelse efter undersøgelse med hensyn til industrifiskeriet - der har nogle enorme fangster af ressourcen - men man træffer ikke nogen foranstaltninger. Hvis industrifiskeriet havde været en vigtig aktivitet i Atlanterhavet, så var det uden tvivl blevet behandlet anderledes.
Betænkning af McCartin
Souchet
Som jeg sagde i mit indlæg, har vores gruppe indgivet 15 ændringsforslag til betænkningen af vores kollega McCartin. Vi mener nemlig, i modsætning til holdningen i ordførerens oprindelige forslag, at det er nødvendigt med en stærk fælles markedsordning for fiskeriprodukter, og mere nøjagtigt for produkterne til markedet for friske varer. Vores ordfører har en alt for liberal indfaldsvinkel, og går så vidt som til udtrykkeligt at ønske at slække på princippet om fællesskabspræference.
Jeg ved naturligvis godt, at Den Europæiske Union har underskrevet - og får medlemsstaterne til at underskrive - en række frihandelsaftaler; at den har fået medlemsstaterne til at deltage i nogle generelle præferenceordninger (navnlig med de narkotikaproducerende lande) og at vi er bundet af de GATT-aftaler, der gælder inden for rammerne af WTO, eftersom fiskeriprodukterne - i modsætning til landbrugsprodukterne - lige fra starten er blevet konsolideret i GATT, hvilket er en stor politisk fejltagelse.
I betragtning af disse strenge forpligtelser, der allerede begrænser fællesskabspræferencen meget kraftigt, er det nødvendigt med en fælles markedsordning, der styrker hele fiskerisektoren så meget som muligt. Vi råder stadig over nogle metoder, f.eks. de metoder, der muliggør en bedre udnyttelse af markedet for friske varer ved at organisere sektoren bedre og ved at bevare nogle instrumenter, så vi kan gribe ind på markedet. Hvad foreslår ordføreren? Med hensyn til den bedre udnyttelse foreslår han ikke noget særligt. Med hensyn til bevarelsen af tilbagetagelsesmekanismerne, så ønsker han at afskaffe dem. Hvad bliver der så tilbage af den fælles markedsordning? Det kan man godt spørge sig selv om ...
Den fælles markedsordning skal ikke kun være til fordel for forarbejdningsindustrien, hvis vigtigste parameter er regelmæssige forsyninger til den lavest mulige pris og uanset råvarernes herkomst. Det er således vigtigt, at man i den fælles markedsordning tager højde for nogle særforanstaltninger for markedet for friske varer.
Betænkning af Varela Suanzes-Carpegna
Souchet
Vores gruppe støtter den globale indfaldsvinkel i vores kollega Varelas betænkning. Der er ingen tvivl om, at det er nødvendigt at bevare, og således også at beskytte, konservesindustrien for fiskeri- og akvakulturprodukter i Den Europæiske Union. Vores gruppe har derfor indgivet seksten ændringsforslag til betænkningen af McCartin om den fælles markedsordning for fiskeriprodukter.
Fiskerisektoren skal betragtes som en helhed. Fiskeriindustrien har brug for forarbejdningsindustrien, men Kommissionen bør være klar over, at der ikke længere vil være nogen europæisk forarbejdning af fiskeriprodukter, hvis der ikke længere er nogen produktion i Europa. Vi kan derfor kun støtte ordførerens forslag, der tager sigte på at styrke konservesindustrien og at standse virksomhedsflytningerne til lande med lave lønninger.
Analysen i hr. Varelas betænkning koncentrerer sig om to vigtige sektorer inden for konservesindustrien, nemlig sardinindustrien og tunindustrien. Sardinindustrien, som man næsten har ladet forsvinde helt i Frankrig, er stadig meget vigtig på Den Iberiske Halvø. Ordførerens forslag tager sigte på at beskytte denne industri i betragtning af importen af forarbejdede produkter fra de nordafrikanske lande og navnlig fra Marokko.
Selvom jeg er godt er klar over, at den spanske og portugisiske industri har vanskeligt ved at klare sig i konkurrencen, så vil jeg alligevel minde om, at de nordvestafrikanske lande har nogle svage økonomier, der bør styrkes, hvilket ikke er tilfældet med en række af de lande, navnlig latinamerikanske lande, med hvilke Den Europæiske Union har indgået nogle gunstige aftaler om import af fiskekonserves, særligt i forbindelse med den såkaldte generelle præferenceordning.
Med hensyn til tunindustrien, så gør ordføreren opmærksom på, at det er nødvendigt at "sørge for en stabil forsyning med de nødvendige råvarer (frisk tun, frosset tun og tunfileter) først og fremmest fra EU-flåden ...« Hidtil har det været de spanske, franske, irlandske og britiske flåder i Atlanterhavet, der har bidraget til denne forsyning. Nu kan jeg se, at hr. Varela, efter at have slået kraftigt til lyd for afskaffelsen af europæiske fartøjer, der fisker tun med drivgarn, beder om nogle særforanstaltninger for at beskytte industrien, der forarbejder tun fra Fællesskabet - skal denne industri nu til at være et spansk monopol, efter at ressourcen allerede er blevet det?
Endelig vil jeg gerne minde om, fru formand, at fiskekonservesindustrien er forskelligartet og varieret, og at den ikke kun omfatter disse to aktivitetssektorer. Det gælder i øvrigt for konservesfabrikanterne ligesom for alle andre fabrikanter, at de både ønsker nogle råvarer, der er så billige som muligt, og nogle regelmæssige forsyninger. Selvom man sørger meget opmærksomt for at sikre forarbejdningsindustriens fremtid, så er det dog nødvendigt at forhindre, at dette sker på bekostning af sektoren for frisk fisk, der er bestemt til at udvikle sig, fordi den svarer godt til forbrugernes interesser i øjeblikket - de ønsker nemlig at spise friske, sunde og ikke manipulerede produkter. Det er derfor yderst vigtigt, at de europæiske fiskere bliver ved med at beherske sektoren for frisk fisk.

Fælles markedsordning for fedtstoffer
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (KOM(98)0171 - C4-0229/98-98/0098(CNS)).

Rosado Fernandes
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Giansily og læse den tekst, som han har overladt mig på fransk.
Som ordfører for udtalelsen fra Budgetkontroludvalget vil jeg gerne meget kort komme ind på et par væsentlige detaljer ved dette spørgsmål, der drejer sig om nogle vigtige økonomiske interesser.
Først er der komitologien. Man henvender sig nemlig ofte til Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer, der på grund af sin opbygning er i stand til at fungere, uden at Europa-Parlamentet spiller nogen som helst rolle, og det på trods af produktionssegmenternes politiske vigtighed.
(Formanden afbrød taleren)

Formanden
Hr. kollega, et øjeblik! Må jeg bede om ro! Vi kan ikke høre efter, når De allesammen taler.

Rosado Fernandes
De skulle have taget en smule olivenolie, inden de kom herhen!

(FR) Jeg foreslår således, at man erstatter den procedure, der inddrager Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer, med den procedure, der nævnes i artikel 43, stk. 2, i Traktaten om De Europæiske Fællesskaber. Jeg foreslår ligeledes nogle ændringer, der tager sigte på at gøre høringen af Europa-Parlamentet obligatorisk. Hvad angår systemet med nationale garantimængder, så forekommer det mig ønskeligt, at man lægger vægt på nødvendigheden af, at de maksimale garantimængder overholdes, hvis man skal undgå nogle uheldige skred, sådan som det var tilfældet med mælkekvoterne.
Og endelig mener jeg med hensyn til overtrædelsen af støtteordningerne, at den frist på tolv måneder, som Kommissionen foreslår, der skal være til at træffe en afgørelse om følgerne af en konstateret overtrædelse, er alt for lang og går ud over afgørelsens effektivitet. Det ville være at foretrække, om man fastlagde denne frist til seks måneder.
Lige en sidste bemærkning for at minde om, at det er strengt nødvendigt, at vi har nogle komplette og pålidelige statistikker over produktionen af olivenolie i de forskellige medlemsstater til vores rådighed. Før denne forordning bliver vedtaget, vil det være en fordel, om Revisionsretten har fuldført sit arbejde med den statistiske kontrol.
Dette var en kort begrundelse for de ændringforslag, der i min betænkning er blevet godkendt af Budgetkontroludvalget.

Fantuzzi
Hr. kommissær, vil er samlet her i dag for at forsvare en dejlig gave fra naturen. Oliventræet giver os den mest ædle ambassadør for vores køkken og er samtidig symbolet på et unikt landskab og på en historie og en identitet, vi kan være stolte af som europæere. Tillad mig at sige, hr. kommissær Fischler, at Kommissionens administration af denne sag har været forfærdelig og et meget dårligt eksempel. Udsættelser, følgeslutninger og nyheder, der er sluppet ud og blevet dementeret, har været alt for fremtrædende i forhold til det egentlige indhold i de officielle dokumenter, og det har bidraget til at skabe en lidt dårlig atmosfære. Også dette forslag fra Kommissionen har sine fejl, men det har efter min mening også to fordele. Den første fordel er, at det tager højde for Parlaments holdninger. Jeg var i sin tid kritisk indstillet over for Jové Peres-kompromiset, men i dag må jeg indrømme, at efter de vanskelige drøftelser i 1997 om de grundlæggende punkter i kompromiset fra december sidste år, så har Kommissionen lyttet til Parlamentets holdninger. Og nu kan vi ikke sige, at det bare var for sjov, kære kolleger! Det giver ikke mening, at der i dag er nogle, som beklager sig over, at det ikke er muligt at få en ordentlig diskussion i gang.
Den anden fordel ved dette forslag er, at det sætter en stopper for den usikkerhed og den ligegyldighed, som vi har set i et stykke tid. Vi kan ikke bruge den undskyldning, at der jo ikke er noget overskudslager, og så ignorere tegnene på sektorens store strukturelle vanskeligheder, nemlig de faldende priser, de barske nedskæringer i støtten og en forventet produktion, der varsler en bekymrende situation for producenterne, som ikke har nogen skyld i alt dette.
Vi kan ikke beholde den fælles markedsordning fra 1966 endnu et år, da den er gammel og forældet, og da den er den eneste, der ikke har nationale kvoter, som gør den enkelte medlemsstat og den enkelte producent ansvarlig for deres adfærd. Dem, der ikke ønsker dette - og som stædigt bliver ved med at bede om tid, oplysninger og udsættelser, idet de siger, at det er de sædvanlige eurokrater fra Bruxelles' skyld - de forsvarer ikke olivendyrkerne, men snyder dem derimod. Det håber jeg, at vi alle bliver klar over i dag.

Filippi
Fru formand, hr. kommissær, jeg vil gerne komme ind på fire punkter. Først vil jeg sige, at jeg på min gruppes vegne er glad for, at vi endelig har fået denne debat her i salen. Vi havde anmodet om denne debat, fordi der stod i punkt ét i det dokument, som Parlamentet i sin tid godkendte, at man hurtigt skulle gå i gang med en reform. Jeg er således glad for, at Ministerrådet og Kommissionen har taget vores anmodning til følge, og her til morgen kan vi nu definitivt give udtryk for vores holdning.
Jeg går nu over til min anden bemærkning. Det er sandt, at Kommissionens forslag medtager nogle vigtige punkter, som vi havde gjort opmærksom på i det dokument, der blev godkendt af Parlamentet, nemlig nej til forbrugsstøtte, ja til produktionsstøtte - hvilket bliver bekræftet - og ja til fastlæggelsen af nationale kvoter, da vi uden disse ikke alene risikerer at straffe producenterne, men også at udløse en krig mellem producenterne og de forskellige producentlande. Kommissionen efterkommer således vores anmodninger, og det er min gruppe og jeg tilfredse med.
For det tredje vil jeg alligevel gerne komme ind på et punkt, som vi er utilfredse med. I alle de dokumenter, der indeholder betragtninger om reformen af den fælles landbrugspolitik, også i forbindelse med Agenda 2000, taler PPE-gruppen om, at man skal genskabe en balance mellem ressourcerne i de forskellige sektorer og i de forskellige områder inden for Den Europæiske Union. Og det har vi så en vigtig lejlighed til i dag, hr. kommissær. Med et positivt svar på spørgsmålet om olivenolien kan vi nemlig vise, at vi reelt har til hensigt at belønne de produktionssektorer, der har gode udsigter, og at fremme produkternes afsætning på markedet samt forbedre kvaliteten. Her skal vi ikke gøre forskel på sektorerne i nord og i syd, og vi skal således give et positivt svar til en meget vigtig middelhavssektor, der kan udvikle sig, men som har brug for flere ressourcer for at kunne øge det samlede produktionsniveau.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det er nødvendigt at finde en løsning, også for det indeværende høstår. Selvom vi træffer en fornuftig beslutning her i Parlamentet i dag, og i Ministerrådet i de kommende dage, så løser vi måske problemet for det kommende høstår, men konsekvenserne er allerede alvorlige for det indeværende høstår, og dem må producenterne bøde for uden nogen særforanstaltninger. Jeg anmoder derfor Kommissionen om at godkende Parlamentets forslag.

Vallvé
Fru formand, hr. kommissær, vi behandler et punkt, der er særlig vigtigt. Vi kender alle landbrugets betydning i Den Europæiske Union og visse landbrugssektorers betydning ikke i hele territoriet, men i nogle bestemte områder.
Sidste år var der et møde i Cork, hvor man også talte om betydningen af landzonerne. Hr. kommissær, i nogle områder er det at garantere landzonerne det samme som at garantere visse afgrøder, som praktisk talt er monokulturer i de områder.
Kommissionen udarbejdede et forslag, som blev diskuteret i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og vedtaget af et stort flertal i Parlamentet i december sidste år.
Kommissionen har udarbejdet et nyt forslag, og jeg må sige, at den i mange tilfælde ikke har respekteret de holdninger, som Parlamentet havde vedtaget, og som afspejler de grundlæggende bekymringer, man har i de regioner, hvor der produceres olivenolie.
Jeg er enig i, hr. kommissær, at svig bør undgås, og i, at svig ikke må være en måde at tjene penge på, men jeg mener også, at der ikke kan lovgives, fastsættes regler, ved kun at tænke på kampen mod svig. Der skal også tænkes på sektorens behov og på behovene i de områder i det europæiske samarbejdsområde, der hovedsagelig lever af en bestemt sektor, som olivenoliesektoren er i dette tilfælde.
Vi har altid talt om, at det er nødvendigt at garantere et kvalitetslandbrug med kvalitetsprodukter. Og hvis vi taler om produkternes kvalitet, om produkternes oprindelsesgaranti, skal vi forbyde markedsføring af blandingsprodukter, hvilket er en forfalskning af oprindelsesgarantien.
Vi må skabe en beskyttelsespolitik og en forbrugsstimulerende politik, der skal rettes mod forbrugeren, yde særlig støtte til produkter, der er forbundne med olivenolien, som f.eks. spiseoliven, og i den forbindelse oprette nogle effektive kontrolsystemer.
Jeg mener, hr. kommissær, at det forslag, som vi er blevet præsenteret for, kan forbedres, og jeg håber, at vi under forhandlingen ved afstemningen om de ændringsforslag, der er fremsat af de forskellige politiske grupper, kan opnå en stor forbedring af dette forslag på et område, der måske ikke er meget vigtigt i sammenligning med hele det europæiske landbrug, men er det for nogle bestemte områder, for nogle bestemte personer, som rent faktisk ønsker at tro på en virkelig europæisk landbrugspolitik.

Daskalaki
Fru formand, Kommissionen har forelagt en række forslag til ændring af den fælles markedsordning for olivenolie, især fordi der er blevet udtrykt tvivl med hensyn til effektiviteten og gennemskueligheden ved et dobbelt støttesystem til producenterne. Samtidig har man noteret en stigning i EU's produktion den sidste tid med negative følger for prisdannelsen, mens tilbageholdelsen af fordelingen af meget store garanterede kvanta på nationalt plan straffer olivenproducenterne under ét for de overtrædelser, som kun nogle få har begået.
Den høje stigning i produktionen inden for EU har skabt store lagre, mens prisforskellen mellem producenterne og detailhandelen i mange tilfælde har skabt konkurrenceproblemer. Ændringen af den fælles markedsordning for olivenolie er påkrævet og bør ske snarest, senest inden år 2006, det vil sige, den skal have samme tidshorisont som de andre produkter inden for rammerne af Agenda 2000.
Overgangstiden tjener kun dem, der investerer i overproduktion, hvilket er i modstrid med EU's perspektiver, og straffer andre, mens det også medfører tab af beskæftigelse og skader på miljøet. Det er altså nødvendigt at indføre nationale kvoter, idet man tager hensyn til produktionen i 98/99. Det er ligeledes nødvendigt at bevare indgrebsmekanismen og indgrebsprisen for at sikre markedernes og prisernes stabilitet inden for et område, hvor produktionen varierer betydeligt fra år til år. Det er nødvendigt at skabe et supplerende støttesystem til de små brug og de små producenter, ligesom også støtte til udarbejdelse af et olivendyrkningsregister i lande, der ikke allerede har et, og det inden år 2000.
Til slut mener jeg selv, at det er nødvendigt også at skabe et støttesystem for produktion af også spiseoliven.

Jové Peres
Fru formand, Kommissionen har i sit reformforslag ikke fulgt størstedelen af retningslinjerne i den betænkning, der blev vedtaget af Parlamentet i december.
Kommissionen foreslår til forskel fra andre reformer at afskaffe interventionen og bibeholde den maksimale garantimængde på et niveau, der er meget under Fællesskabets forbrug - og i Parlamentet, mine damer og herrer, bad vi om en forøgelse af den maksimale garantimængde i henhold til forbrug, eksport og sikkerhedsmargin, og dette var betingelsen for, mine kære kolleger, at vi bagefter kunne fastsætte nationale referencemængder.
Fra min beskedne position beder jeg mine kolleger om at tænke alvorligt over dette ved afstemningerne i dag.
Kommissionen fremsætter ikke forslag, der forbyder blanding af olivenolie med andre olier, den fremsætter ikke forslag til oprettelse af en troværdig og effektiv kontrolforanstaltning, den fremsætter heller ingen forslag om spiseoliven - og det lovede hr. Fischler ved afslutningen af Parlamentets forhandling i december - og den planlægger kontrollen med olivenlunde på en sådan måde, at det kan skabe alvorlig usikkerhed om retlige spørgsmål.
Listen er meget længere, hvilket det store antal fremsatte ændringsforslag er et bevis på.
Det drejer sig altså om et forslag på linje med dem, som Kommissionen plejer at fremsætte for produktioner i Middelhavsområdet, det vil sige, som er fuldstændig diskriminerende i sammenligning med de kontinentale produktioner, men der er også noget andet specielt: Vedtagelsen af uopsættelighedsprocedure for en omfattende reform af en fælles markedsordning, hvilket er begivenhed uden fortilfælde her i Parlamentet.
Hvis man forestillede sig, at reformen skulle træde i kraft før næste produktionsår, ville vi alligevel have nogen tid til at udføre vores arbejde bedre.
Hvis vi ser bort fra den indirekte nytteværdi, som eksistensen af forskellige formandskaber kan have, har anvendelsen af proceduren en meget praktisk betydning: Kommissionen fremsætter forslag til fordeling af den maksimale garantimængde mellem producentmedlemsstaterne og bruger oplysninger, som den selv samme Kommission har betegnet som meget lidt troværdige, og undlader at bruge oplysninger - der kommer frem en af de nærmest dage via Revisionsretten osv. som kunne have været meget værdifulde for vores arbejde.
Kære kolleger, ændringsforslagene fra min gruppe forsøger i størst muligt omfang at rette op på denne situation og selvfølgelig med fuld respekt for Parlamentets mandat og den aftale, som vi vedtog i december.
Jeg håber, at denne vilje til enighed, der kom til udtryk i december, bliver respekteret i dag af alle vores kolleger.

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, olivendyrkning har stor kulturel, men også økonomisk betydning, og derfor skal den europæiske olivendyrknings identitet være sikret, også hvad den regionale tilknytning angår. Nu er det sådan, at bestanden af oliventræer, som også er en vigtig økologisk faktor, er vigtig for os, men det er ikke tilstrækkeligt. Det gælder også om at betragte oliven som en social faktor, nemlig med henblik på arbejdspladserne i denne sektor. Endvidere skal det fremgå af Kommissionens politik, at det her drejer sig om et vigtigt levnedsmiddel.
Målsætningen skal derfor ikke være at støtte en dyrkningstype, som er svær at afsætte, men det, der skal støttes, er afsætningen, forarbejdningen og den regionale tilknytning under hensyntagen til, hvor megen olivenolie der efterspørges af forbrugerne. Kun hvis vi bevæger os i retning af regionale markeder, vil vi kunne afhjælpe de vanskeligheder, vi har, selvom vi pumper milliarder i dette område, og der så alligevel nedlægges arbejdspladser.

Trizza
Fru formand, hr. kommissær, tildelingen af nationale kvoter, afskaffelsen af forbrugsstøtte og forbedringen af produktets kvalitet er nogle af de fornuftige aspekter i dette dokument, som vi derfor bifalder i sin helhed. Afskaffelsen af standardsatsordningen for de små producenter og usikkerheden med hensyn til det seneste høstår får os dog til at anmode om nogle særforanstaltninger for at forhindre, at de kraftige nedskæringer også i år vil gå ud over de svageste økonomier, nemlig dem i Sydeuropa.
Vi må forstå, at olivenolien og olivendyrkningen er en vigtig europæisk ressource, ikke kun set ud fra et økonomisk synspunkt, men også set ud fra et miljømæssigt synspunkt. Olieproblemet er ikke et problem, der kun vedrører de sydeuropæiske lande; det er derimod et europæisk problem. Olien er en europæisk indtægtskilde, og et stærkt produkt kan være afgørende for at skabe nogle konkurrencebetingelser, der er gunstige for vores økonomier.
Den Nationale Alliance bifalder derfor det arbejde, der er blevet udført, og jeg tror, at disse betragtninger får os til at indse, at det er nødvendigt at handle hurtigt, så vi får nogle garantier. Vi har været i uvished i alt for mange år, hvilket har ført til spekulation. Dette dokument er en vigtig begyndelse, da det giver producenterne ro til at producere bedre og til at fremme vækstbetingelserne for de europæiske økonomier.

Colino Salamanca
Fru formand, jeg vil kort på vegne af de spanske socialdemokratiske parlamentsmedlemmer opridse de kriterier, der ligger til grund for disse ændringsforslag.
For nylig vedtog Parlamentet en udtalelse om fremtiden for den fælles markedsordning for olivenolie, som syntes at skabe en vis enighed. Europa-Kommissionens svar kunne ikke have været mere skuffende, for den fremsatte et forslag, der var meget langt fra den enighed.
Her er der på trods af, hvad der er blevet sagt, ingen nationale krav: Når vi anmoder om en forøgelse af den maksimale garantimængde, gør vi det i alle de europæiske producenters interesse, når vi ønsker at bevare interventionen, gør vi det på alle de europæiske producenters vegne, når vi ønsker et udtrykkeligt forbud mod blandingsprodukter, gør vi det i alle de europæiske forbrugeres interesse, når vi beder om en ordning for spiseoliven, gør vi det for alle europæiske producenter, når vi beder om en særlig ordning for mindre producenter, gør vi det uanset, i hvilket område de befinder sig.
Hr. kommissær, jeg takker Dem for at være til stede under forhandlingen. Men jeg vil sige helt klart til Dem, at olivenolieproducenterne ikke kan forstå, at mens der i andre sektorer inden for den fælles landbrugspolitik ikke synes at være budgetmæssige problemer, går Kommissionens forslag, til trods for olivensektorens bidrag til kampen mod erosionen, ørkendannelsen, til trods for dens bidrag til beskæftigelsen og til at holde på befolkningen i landområderne, i den modsatte retning.
Jeg er sikker på, at hvis Kommissionen overvejer sit forslag nærmere, ville det, som det er sket i andre sektorer - f.eks. vinsektoren - føre til et nyt forslag, der er meget mere realistisk og bevarer den økonomiske og sociale samhørighed, der skal være den røde tråd i alle Den Europæiske Unions fællesskabspolitikker.

Arias Cañete
Fru formand, det er ikke nødvendigt at fremhæve olivendyrkningens enorme økonomiske betydning i Den Europæiske Union.
Mere end 4 millioner hektar og 465.000 arbejdspladser afhænger af afgrøden. Alene i min autonome region, Andalusien, er 140.000 arbejdspladser, næsten 50 % af beskæftigelsen i landbruget, afhængige af denne fælles markedsordning, som derved er grundelementet i social og terrritorial samhørighed.
I den sammenhæng fremsætter Kommissionen et forslag, som med sit nuværende udseende er tydeligt usolidarisk med middelhavslandbruget, uafbalanceret for nogle medlemsstater og teknisk ukorrekt, fordi det fjerner grundelementer til opretholdelse af landbrugspriser og -indkomster, f.eks. interventionen, og ikke beskytter Fællesskabets forbrugere, da det ikke omfatter et forbud mod blandingsprodukter og fuldstændig ignorerer forholdene omkring spiseoliven.
Kommissionen skal begynde at behandle middelhavslandbrugerne rimeligt. Det duer ikke altid at påberåbe sig finansiel neutralitet over for de mindst begunstigede landmænd og at være rede til systematisk og uden begrænsninger at forøge støtten til de kontinentale produktioner. Det kan sagtens lade sig gøre, hr. kommissær, at forøge den maksimale garantimængde med en meget begrænset belastning af budgettet. Det kan også sagtens lade sig gøre eventuelt at tilpasse de nationale kvoter til produktionsforholdene i de forskellige medlemsstater, og Kommissionen ved, at de tal, som forslaget er baseret på, er unøjagtige og forældede.
Jeg lykønsker mig selv med, at vi har fremsat ændringsforslag, som har givet anledning til betydningsfulde aftaler i de politiske grupper, og som, hvis afstemningen afspejler disse aftaler, giver mulighed for at efterkomme EU-landmændenes ønsker og forbedre Kommissionens forslag betydeligt ved desuden at fastlægge strenge kontrolforanstaltninger, der kan berolige de europæiske bidragydere.
Jeg håber, at kommissæren tager disse ændringsforslag i betragtning, udviser fleksibilitet og ændrer sit forslag.

Novo
Fru formand, hr. kommissær, det, der er gået for sig i denne uge med hensyn til ændringen af forordningen om fedtstoffer, bekræfter, at Europa-Parlamentet ved at acceptere begæring om uopsættelig forhandling har taget en meget forkert beslutning, fordi det har accepteret at behandle en meget vigtig ændring, uden at der udarbejdes en betænkning, og dét på grund af tilfældige luner og ikke af hensyn til en eller anden stram frist, der skulle overholdes.
Kommissionens forslag til forordning følger, modsat af, hvad nogle har givet udtryk for her, ikke retningslinjerne i Jové Peresbetænkningen, som blev vedtaget i december, og tager kun nogle fragmenter, ude af sammenhæng, fra den. Vi håber, at de ændringsforslag, som vi i dag skal vedtage, bringer dokumentets ånd og bogstav på plads, navnlig med hensyn til den maksimale garantimængde og dens fordeling på landene på grundlag af reelle og troværdige data, således at den også tjener mit lands interesser, i forhold til hvilke Kommissionen ikke har taget højde for olivenudviklingsplanen. Jeg håber, at ændringsforslagene bringer Jové Peres-dokumentets ånd og bogstav på plads, hvad angår genoprettelsen af interventionsmekanismerne, hvad angår støtten til de mindre producenter og til konsum, hvad angår produktionen af spiseoliven, og hvad angår faste forholdsregler med henblik på forbud mod opblanding af olivenolie med andre produkter.
Hvis enigheden fra december i dag bliver genoprettet, og denne forsamling ikke lader andre, mindre klare, nationale interesser, der undertiden intet har at gøre med olivenproduktionen, veje tungere end de samlede olivendyrkeres interesser, vil vi kunne ændre Kommissionens forslag til forordning, sikre sektorens bæredygtighed og komme olivendyrkernes interesser i møde. Jeg håber, at Kommissionen, hvis dette skulle blive tilfældet, nu vil acceptere det, som den faktisk afviste i december.

Orlando
Fru formand, håndgribelighed er en fordel ved politik og skal kendetegne politik. Vi står over for et valg, der har den fordel, at det er håndgribeligt, og som er håndgribeligt, fordi man er opmærksom på landbrugsproduktionens kvalitet og kvantitet, idet man ønsker produktionsstøtte og nationale kvoter. Det er også håndgribeligt, fordi man er opmærksom på indgrebets nødvendighed. Og sidst, men ikke mindst, er det et håndgribeligt politisk valg, fordi man er opmærksom på middelhavslandenes og landbrugets dimension i den europæiske økonomi. Jeg tror, at disse ting bør understreges her, og jeg håber, at debatten vil styrke og ikke svække dette indgrebs håndgribelighed.

Lambraki
Fru formand, vores debat i dag, der er et resultat af en procedure, der ikke kan kaldes den bedste, vedrører i alle henseender et vigtigt produkt.
Olivendyrkning er en traditionel og fremherskende form for økonomisk aktivitet i store områder af Sydeuropa, mens olivenolie som produkt udgør fundamentet i enhver sund kost. Da den europæiske produktion har en førende stilling på verdensmarkedet, er det meget vigtigt, at dette område bliver organiseret rationelt og effektivt inden for EU's rammer. Det var en glædelig overraskelse, og jeg håber, hr. Fischler, at De vil fortsætte med disse behagelige overraskelser, at se Kommissionen forlade visse af sine oprindelige tanker, som ville udsætte olivenolieområdet for mange overraskelser, og forelægge et forslag, der lå meget tæt på Europa-Parlamentets forslag. Et forslag, som efter visse forbedringer kan føre til det rigtige mål. Og det rigtige mål er: rationel organisering af markedet for olivenolie, produktion af et produkt af høj og stabil kvalitet, indtægts- og beskæftigelsesstøtte i store områder af de europæiske landdistrikter.
Jeg vil gerne bede Dem se på og godkende nogle af de forelagte ændringsforslag, som omhandler:
1.Ophævelse af det indgreb, der - i stedet for at løse - skaber problemer. Indgrebssystemet bør bevares som en sikkerhedsfaktor for producenten.2.Spørgsmålet om fremme af olivenolie, og der skal gives de nødvendige bevillinger hertil. En aggressiv politik til fremme af olivenolie vil slå EU's førende stilling fast og vil løse alle de overskudsproblemer, der måtte opstå.3.Inden for rammerne af Agenda 2000 har ændringerne af den fælles markedsordning en tidshorisont til år 2006. Den samme tidshorisont bør indføres for den fælles markedsordning for olivenolie.4.Samtidig med fastsættelsen af de nationale, garanterede kvanta bør der også indføres en mulighed for at overføre kvanta mellem to handelsperioder, idet der tages hensyn til olivenolieproduktionens særlige egenart.Til sidst bør Kommissionen særskilt undersøge området for spiseoliven, ikke blot som en bøn i begrundelsesrapporten, men for at der inden for kort tid kan blive forelagt nogle konkrete støtteforanstaltninger.

Santini
Fru formand, hr. kommissær, det er med stor tilfredshed, at jeg deltager i denne debat, som vi havde ønsket at få. Det var nemlig det, vi ønskede i Udvalget om Landbrug, da vi vedtog spørgsmålets uopsættelighed med 25 stemmer mod kun 17, og det bekræftede vi sidste mandag, da Parlamentet afgjorde denne tvist med 196 stemmer mod 154. Der er ingen tvivl om, at det er på tide, at denne 32 år gamle fælles markedsordning går på pension. Det er utænkeligt at forlænge visse af dens bestemmelser endnu en gang - jeg behøver blot at nævne ordningen med de maksimale garantikvoter for Fællesskabet. Det er således utænkeligt, at man stadig skulle fastlægge nogle nationale kvoter, der ikke længere svarer til hverken de olivenolieproducerende landes produktionsmuligheder eller til efterspørgselen på markedet.
Jeg vil ikke gentage det, som talerne før mig allerede har sagt, men blot spørge, om det ikke ville være en god idé at benytte sig af en af foranstaltningerne i denne markedsordning, nemlig at fremme produktet? I alle markedsordninger bliver dette i høj grad betragtet som noget frivilligt eller som en næsten luksuspræget ekstraforanstaltning. Som vi godt ved, er det at fremme produktet den bedste måde, hvorpå man kan fremhæve dets kvalitet, og produktets kvalitet er den bedste reklame for produktet, når man ønsker at vinde forbrugernes gunst. Det er således også den bedste måde, hvorpå man kan løse problemet med større mængder. Jeg er derfor ikke bange for et par ekstra t olie, hvis bare det er ekstra jomfruolivenolie, det vil sige kvalitetsolie.
Vores fælles interesse er i dag at give grønt lys for denne reform, før høståret tager sin begyndelse i november. Jeg tror således, at der ikke længere er nogen her i Parlamentet, der ønsker at lægge hindringer i vejen for det, som vi nu forsøger at gennemføre - det må man i det mindste håbe! Et hvilket som helst forslag om henvisning til fornyet udvalgsbehandling eller lignende ville stride imod vores alle sammens interesse og gå alvorligt ud over økonomien, og det ville ikke mindst gå alvorligt ud over dette Parlaments omdømme, da det så endnu en gang ville vise sig ude af stand til at træffe beslutninger. Det er ganske vist ikke et perfekt forslag, men vi skal vel også overlade et par detaljer til Kommissionen og Rådet - hvad skal de ellers lave?!

Redondo Jiménez
Fru formand, vi, der var imod, at denne reform behandles ved uopsættelighedsprocedure, har, efter at denne procedure blev vedtaget af Parlamentets flertal, forsøgt på en konstruktiv måde at være loyale rejsekammerater.
Alle de grundlæggende aspekter af denne reform er allerede blevet diskuteret af de foregående talere. Den maksimale garantimængde, interventionen, forbuddet mod blandingsprodukter, spiseoliven, fordelingen mellem lande osv., alt dette er allerede blevet diskuteret nok til, at det indarbejdes i denne reform. Hr. kommissær, jeg beklager, at der ikke i dag er en repræsentant for Rådet til stede, for Rådet udtalte i nogle erklæringer i går aftes - som sandt at sige ikke var særlig heldige - at denne reform skulle gennemføres uden omkostninger.
Hr. kommissær, De kender udemærket sektoren - og vi kender Deres ømtålelighed, hvad angår dette emne - og De har ved mange lejligheder sagt, at De ikke ville lave en reform imod producentlandene. Hr. kommissær, det har De en strålende anledning til at bevise. De bør være fornuftig og acceptere, at en reform ikke kan gennemføres uden en budgetforøgelse, og slet ikke når disse besparelser altid rammer landene i syd. De bør grundigt studere og acceptere de forslag, som størstedelen af parlamentsmedlemmerne med stor offervilje, stor ansvarsfølelse og konstruktive idéer har stillet, medlemmer, som prioriterer fordelene for borgerne, hvis interesser vi er blevet valgt til at varetage, højere end deres egne mulige politiske fordele.

Hatzidakis
Fru formand, når vi taler om olivenolieproducenterne, er der tre ting, vi ikke må glemme. For det første at vi taler om producenter, der lever i de fattigste egne af EU, og som følgelig har brug for støtte. For det andet at de producerer et produkt, der bevisligt bidrager til et bedre helbred hos dets forbrugere, og for det tredje at olivendyrkningen i betydelig grad bidrager til den miljømæssige balance.
Det haster med at få godkendt den nye forordning, ikke kun fordi den forordning, der i dag styrer olivenolien, er gammel, men fordi der er nogle alvorlige problemer, som behøver direkte konfrontation. Det vigtigste af disse er den endog meget store overskridelse af det garanterede gennemsnitskvantum på europæisk niveau, der resulterer i, at støtten til producenterne falder drastisk i alle landene, også selvom produktionen i et land er lav.
Det system, der foreslås, det vil sige systemet med nationale kvanta, er utvivlsomt retfærdigt. Men hvis et lands kvantum ikke bliver opbrugt i et år, bør det tillades, at forskellen overføres til den følgende handelsperiode.
Jeg vil også gerne give udtryk for min forundring over, at mens de nye forordninger for Nordens produkter gælder indtil år 2005, er det for olivenoliens vedkommende hensigten, at forordningen kun skal gælde indtil år 2001, og derefter skal der laves en ny og strengere forordning. Hvorfor gøre denne forskel?

Fischler
Fru formand, mine damer og herrer parlamentsmedlemmer. Først må jeg sige hjertelig tak for den konstruktive forhandling, vi alle har oplevet her ved denne debat om olivenoliesektoren. Jeg skal minde om, at Europa-Parlamentet allerede den 18. december 1997 med sin beslutning om olivenoliesektoren har ydet et grundlæggende bidrag til debatten om denne fælles markedsordning.
Kommissionen er i sit forslag af 18. marts i år kommet ind på de deri fremsatte henstillinger på følgende måde: Kommissionen deler for det første Parlamentets opfattelse af, at en reform er presserende nødvendig. Den har ligeledes accepteret det argument, at der før en endelig reform skal uddybes visse oplysninger om produktionen, før man gennemfører en sådan. Forslaget til den samlede reform forelægges derfor først på et senere tidspunkt, når de respektive data foreligger, men i så god tid, at den kan træde i kraft den 1. november 2001.
Imens man i løbet af en første fase uddyber analysen af produktionen, af markederne og af bestemte aspekter, er det imidlertid også nødvendigt at tilpasse den nuværende ordning med henblik på produktionsårene fra 1998/99 frem til produktionsåret 2000/2001 for at imødegå de største aktuelle vanskeligheder for producenterne og frem for alt for at undgå en forværring af situationen. Med dette første skridt vil Kommissionen tilgodese det argument og det krav, der udspringer af den presserende situation.
Sammenligner man nu Europa-Parlamentets beslutning med Kommissionens forslag, konstaterer man følgende: EuropaParlamentet ønsker en enkelt produktionsstøtte i henhold til de faktisk producerede oliemængder. Kommissionen foreslår at afskaffe den dobbelte støtteordning og netop kun bibeholde en støtte til den faktiske produktion. Europa-Parlamentet ønsker en forhøjelse af den maksimale garantimængde, Kommissionen foreslår at forhøje denne maksimale garantimængde med 212.000 t til 1.562.400 t.
Europa-Parlamentet ønsker at skabe nationale referencemængder. Kommissionen foreslår at fordele den maksimale garantimængde i nationale garantimængder. Europa-Parlamentet ønsker at opretholde en interventionsmekanisme med ordningen med private oplagringskontrakter. Kommissionen foreslår en massiv styrkelse af og udelukkende anvendelse af private oplagringskontrakter. Denne ordning skal bidrage effektivt til markedsreguleringen. Europa-Parlamentet ønsker endelig afskaffelse af forbrugsstøtte. Kommissionen imødekommer dette ønske. På disse fem centrale punkter i reformen er Kommissionen og Parlamentet altså principielt enige. I betragtning af den tid, der står til rådighed, foretrækker jeg i min videre redegørelse at begrænse mig til de vigtigste problemområder i stedet for at behandle hvert af de 163 ændringsforslag.
Nogle ændringsforslag angår principperne for den kommende reform i år 2001. Jeg er enig i, at en sådan reform er nødvendig. Men først skal vi forbedre vores viden om sektoren. Resultaterne af de nye undersøgelser vil foreligge tidligt nok til at kunne tages i betragtning i de forslag, som forelægges i år 2000 med henblik på at gennemføre reformen i år 2001. Jeg mener ikke, at man derefter bør vente længere med den grundlæggende reform. De foranstaltninger, som foreslås med virkning fra næste produktionsår, tager som sagt højde for problemets presserende karakter. Derfor kan jeg ikke godtage de ændringsforslag, som drager disse foranstaltninger i tvivl.
En anden gruppe ændringsforslag angår den maksimale garantimængde og dens fordeling på medlemsstaterne. Jeg gør opmærksom på, at en kraftig forhøjelse af den maksimale garantimængde ville overstige markedets gennemsnitlige opsugningsevne, medmindre man affinder sig med yderst lave oliepriser. En fordeling på medlemsstaterne mener jeg ikke, man kommer uden om. Den blev for øvrigt krævet af Parlamentet, for at de producenter, som producerer overskud, i højere grad kan drages til ansvar.
Kriterierne for denne fordeling er baseret på data fra fortiden, hvor der er anvendt en gængs formel, som vi har anvendt inden for andre områder. Der skal dog tages hensyn til nye plantninger og til, at ordningen for små producenter er opgivet. Her skal der bevares en ligevægt, hvilket sikkert er meget vanskeligt.
De ændringsforslag, som angår anvendelsen af ikke udnyttede maksimale garantimængder, indeholder visse tekniske muligheder, som vi bestemt vil efterprøve inden for rammerne af en generel ligevægt. Hvad nyplantninger angår, er det nødvendigt at begrænse disse strengt, da erfaringen har vist, at den maksimale garantimængde ikke er tilstrækkelig til at opretholde markedsligevægten. Derfor foreslår Kommissionen, at der kun i få undtagelsestilfælde ydes støtte til disse nyplantninger. Det er ikke muligt at generalisere disse undtagelser, som det delvist kræves. På den anden side skønner jeg, at et totalt forbud, som det er foreslået i andre ændringsforslag, i sidste ende vil være endnu vanskeligere at gennemføre og indebære endnu flere konflikter.
Talrige ændringsforslag angår interventionsordningen og støtten til private oplagringskontrakter. Jeg anser i modsætning til visse ændringsforslag ophævelsen af interventionsordningen for ubetinget nødvendig, især i forbindelse med ønsket om en forhøjelse af den maksimale garantimængde. Jeg anser det heller ikke for hensigtsmæssig, hvis vi ved automatisk udløsning ved private oplagringskontrakter i stedet for et fleksibelt instrument, som vi vil tilvejebringe her, så at sige indfører interventionen igen ad bagdøren.
Hvad angår ønsket om at bibeholde støtte til små producenter eller forbrugsstøtte i en eller anden form, så har erfaringen jo vist os, at dette ikke er muligt, for de eneste nævneværdige økonomiske virkninger består i, at der opstår tilskyndelser til misbrug til skade for budgettet.
I talrige ændringsforslag kræves der indførelse af støtte til produktion af spiseoliven. Kommissionen har gjort det klart, at den er åben over for dette spørgsmål. Men der skal findes en ordning, som muliggør en rimelig, kontrollerbar og økonomisk forsvarlig støtte. Jeg kan ikke fuldt og helt identificere mig med de særdeles talrige ændringsforslag om at forbedre og forstærke kontrollerne. Der findes allerede passende bestemmelser fra Rådet og i mange tilfælde også bestemmelser fra Kommissionen, f.eks. om godkendelse og kontrol af oliemøller.
Med de foreslåede forenklinger skal kontrollerne koncentreres med henblik på produktionsstøtten. I overgangsperioden skal Kommissionens bestemmelser tilpasses og om nødvendigt skærpes, for at disse kontroller kan virke bedre.
Jeg kan forsikre Dem om, at vi ved gennemførelsen af reformen vil komme tilbage til disse overvejelser. Spørgsmålet om olivenolie, produceret på basis af olivenpresserester, hænger delvist sammen med det tidligere nævnte kontrolspørgsmål. I visse områder eller i visse virksomheder er det vanskeligt at gennemføre en kontrol af oliekager. Desuden er dette problem sammensat af flere aspekter, f.eks. oliekvalitet, miljøbeskyttelse og markedets opsugningsevne. Mine tjenester undersøger for øjeblikket dette spørgsmål, og desuden bør efter min opfattelse det vanskelige og komplekse spørgsmål om de åbent mærkede og lovlige blandinger af olivenolie og andre olier ligeledes undersøges yderligere.
Talrige ændringsforslag angår producentorganisationernes opgaver og pligter. Jeg ved, at der finder intensive diskussioner sted om dette spørgsmål. Det aktuelle forslag fra Kommissionen koncentrerer sig imidlertid som sagt om de presserende nødvendige foranstaltninger, hvormed en krise i olivenoliesektoren skal overvindes, eller en endnu større krise forhindres.
Også de andre problemer som f.eks. kvalitetsforbedring, videregivelse af statistiske data eller forskellige kontrolspørgsmål skal undersøges i overgangsperioden. Jeg er selvfølgelig åben over for spørgsmålet om, hvorvidt sådanne foranstaltninger og også spørgsmålet om producentsammenslutninger i endnu højere grad skal integreres i det endelige reformforslag i år 2000.
Nogle ændringsforslag beskæftiger sig med det indeværende produktionsår. Det ser ud til at være særdeles udbytterigt. I disse ændringsforslag foreslås det at reducere virkningerne af nedsættelsen af støtten. Jeg kan bestemt ikke tillade, at vi reducerer reformen til dette spørgsmål, og i stedet for en reform koncentrerer os om nedsættelse af støtten. De eksisterende bestemmelser skal overholdes, og betydelige virkninger for budgettet skal forhindres. Yderligere skal der tages hensyn til, at budgetforslaget for 1999 ikke for øjeblikkket giver mulighed for noget spillerum. Andre ændringsforslag vil gøre støtten afhængig af produktionsuafhængige kriterier som f.eks. miljøbeskyttelse. Principielt er jeg positiv over for denne tanke. Denne idé tages imidlertid op allerede i de horisontale foranstaltninger i Agenda 2000. Yderligere spørgsmål, som f.eks. restitution for olivenolie, som aftappes i konserves, eksportrestitutionen som helhed, indsamling af statistiske data eller fremme af forbruget er mindre presserende og skal derfor behandles i det senere forslag i år 2000.
Nogle ændringsforslag beskæftiger sig med retsaktsproceduren og kræver, at Parlamentet høres på alle beslutningstrin. Hvad Rådets generelle retsforskrifter angår, er jeg principielt enig. Kommissionen foreslår heller ikke nye forordninger af den art. I det foreliggende tilfælde ændres imidlertid eksisterende tekniske tekster, og her kan jeg ikke acceptere ændringsforslag, for dette ville drage samtlige tekster i tvivl og yderligere vanskeliggøre den i forvejen komplekse diskussion.
Ved den reform, der skal gennemføres senere, skulle disse generelle bestemmelser i forvejen bortfalde. Hvad Kommissionens gennemførelsesbestemmelser angår, er det fortsat nødvendigt med en fleksibel og hurtig procedure, hvortil eksperter fra sektoren kan indbydes. Udarbejdelsen af en beretning til Parlamentet før den endelige reform finder jeg absolut rimelig, men jeg vil gerne undgå at skulle udarbejde et større antal beretninger.
Ved visse andre ændringsforslag drejer det sig om bemærkninger uden konkrete lovgivningsmæssige forslag eller om henvisninger til allerede eksisterende bestemmelser. De skal efter min opfattelse ikke tages i betragtning.
Afslutningsvis skal jeg endnu en gang takke Dem hjerteligt for Deres arbejde og Deres bidrag. Som De ved, har jeg sympati for mange af de tanker, der er fremført her. Jeg er parat til at undersøge forskellige af de spørgsmål, der er berørt her, og De kan være forsikret om, at jeg bringer Deres forslag på tale i Rådet. Tak for Deres opmærksomhed!

Formanden
Mange tak, hr. Fischler.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
(Kommissionens ændrede forslag godkendtes)

Formanden
Hr. Colino Salamanca beder om ordet.

Colino Salamanca
Hr. formand, vi har lige stemt om Kommissionens ændrede forslag med de ændringsforslag, som vi netop har indført. Vi mangler stadig at stemme om forslaget til retsakt. Og inden da, vil jeg spørge kommissæren om følgende:
Der er blevet accepteret betydningsfulde ændringsforslag: Det der bestemmer, at den maksimale garantimængde er 1.800.000 t, det der fastlægger produktionsstøtte for spiseoliven, og det der fastlægger, at der for produktionsåret 1998-1999 er en producentindikativpris, en interventionspris og en repræsentativ pris. Og til sidst er der blevet nedlagt forbud mod blandingsprodukter i Den Europæiske Union.
Jeg vil gerne høre, hvad Kommissionens holdning er til disse spørgsmål.

Formanden
Ønsker hr. Fischler at svare på indlægget af hr. Colino Salamanca, som jeg bagefter må give en bemærkning i henhold til forretningsordenen?

Fischler
Hr. formand, jeg vil gerne svare på dette indlæg. Først må jeg præcisere, at Kommissionen naturligvis ikke kan overtage alle ændringsforslag, men at den ligeledes skal varetage sin opgave. Men jeg skal henvise til det, jeg sagde i mit indlæg. Jeg vil gerne nævne det endnu en gang. For det første har vi med vores forslag taget fem principielle ønsker fra Parlamentet op. For det andet har vi en vis sympati for mange af Deres ændringsforslag. For det tredje vil vi også undersøge en række af forslagene som led i vores videre overvejelser.

Colino Salamanca
Hr. formand, det svar, kommissæren netop har givet, tvinger mig til at anmode om henvisning til fornyet udvalgsbehandling.

Formanden
Hr. Colino har anmodet om henvisning til fornyet udvalgsbehandling.
Er der nogen modindlæg?

Galeote Quecedo
Hr. formand, før jeg udtaler mig om hr. Colinos forslag, vil jeg spørge ham, om denne anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling i henhold til artikel 129 fremsættes på vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe eller på vegne af 29 medlemmer. For i det sidste tilfælde skal det tilkendegives formelt.

Formanden
Hr. Galeote, tilgiv mig, at jeg forklarer Dem det og foreslår, at De konsulterer artikel 60, stk. 2. For i dette tilfælde drejer det sig ikke om en anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling fra 29 medlemmer, men om, at den, der har mulighed for at fremsætte den, enten er formanden for udvalget eller ordføreren, og hr. Colino er formand for Landbrugsudvalget.

Galeote Quecedo
Hr. formand, jeg respekterer Deres tolkning, og jeg ønsker at sige til hr. Colino, at han i tirsdags anmodede Parlamentet om at stemme nej til uopsættelighedsproceduren. Og vi støttede Dem, hr. Colino, fordi De begrundede Deres anmodning med, at den maksimale garantimængde var utilstrækkelig. De sagde desuden, at teksten ville fjerne interventionen. De sagde, hr. Colino, at Kommissionens forslag ville få forbuddet mod blandingsprodukter i olivenolie til at forsvinde, og De sluttede med at sige, hr. Colino, at Kommissionens forslag ikke indeholdt en regulering for spiseoliven. Det er alt sammen rigtigt, og derfor støttede vi Dem på det tidspunkt. Vi har forhandlet hele ugen, og De har deltaget i mange af forhandlingerne. I dag har vi haft en meget vigtig afstemning, der betyder, at det forslag, som Kommissionen har fremsat, ændres meget. Og netop derfor anmoder jeg Parlamentet om at stemme imod henvisningen, og jeg beder Dem, hr. Colino, som spanier om ikke at forsøge på at gøre en afstemning ugyldig, som i højeste grad er til fordel for landmændene i vores land.

Formanden
Hr. Cabezón beder om ordet for at tale til fordel for henvisningen til fornyet udvalgsbehandling

Cabezón Alonso
Hr. formand, når vi har stemt - og resultatet af afstemningen kender vi, det har repræsentanten for PPE-gruppen sørget for - er beskyldninger af denne type, opfordringer til umiddelbar og billig spanskhed, overflødige.
En ting er sikker, og det er, at Parlamentet har udtalt sig om grundlæggende emner vedrørende reformen af olivenoliesektoren.
Formanden for Landbrugsudvalget spørger kommissæren, hvad han mener om resultatet af afstemningen i Parlamentet, og kommissæren svarer, at han ser positivt på tingene. Og i morgen siger vi til olivenolieproducenterne og til de europæiske landmænd, at kommissæren ser positivt på det, Parlamentet har besluttet.
Det er mere end positive tilkendegivelser vi har bedt kommissæren om. Der er forskel på Parlamentets udtalelse og Kommissionens holdning; det, vi ønsker at vide, er, om Kommissionen vil tage Parlamentets udtalelse til sig, for hvis den tager den til sig, overbringer den den til Rådet, men hvis den ikke tager den til sig, går den ikke til Rådet.
Og derfor anmoder vi om, at forslaget henvises til fornyet udvalgsbehandling, for vi vil se, om vi er i stand til straks at overbevise kommissæren om, at det er godt, hvis Kommissionen tager Parlamentets holdning til sig.
Derfor anmoder vi nu om henvisning til fornyet udvalgsbehandling.

Formanden
Hr. Fantuzzi beder om ordet.

Fantuzzi
Hr. formand, først vil jeg gerne præcisere, at vores kollega Colino ikke fremsætter denne anmodning på den socialdemokratiske gruppes vegne, da den socialdemokratiske gruppe er imod en henvisning til fornyet udvalgsbehandling.
Herefter har jeg en bemærkning til forretningsordenen. Sådan som jeg fortolker artikel 60, stk. 2, kan formanden for et udvalg kun anmode om en henvisning til fornyet udvalgsbehandling, når Kommissionen meddeler, at den ikke har til hensigt at godkende alle - og jeg gentager alle - Parlamentets ændringsforslag. Ved debattens begyndelse sagde kommissær Fischler, at Kommissionen godkender visse af ændringsforslagene, som de er. Der er således ingen grund til at gå til yderligheder.

Formanden
Tak, hr. Fantuzzi.
Hr. Dell'Alba beder om ordet.

Dell'Alba
Hr. formand, jeg bad blot om ordet for at sige, at jeg er helt enig i det, som vores kollega Fantuzzi sagde om dette punkt, og for at gøre opmærksom på, at jeg ikke er klar over, hvad vi stemmer om. Vi har haft en afstemning uden betænkning, og vi har stemt om alle ændringsforslagene. De må forklare mig, hvad det er, vi skal henvise til fornyet udvalgsbehandling - der foreligger jo ikke nogen lovgivningsmæssig beslutning, eftersom vi har at gøre med en procedure uden betænkning. Jeg mener ærligt talt, at dette er en forhalende manøvre, som i øvrigt heller ikke står nogen steder i forretningsordenen. Jeg kan ikke se, hvad det er, De kan henvise til fornyet udvalgsbehandling!

Formanden
Hr. Dell'Alba, det, der ville blive henvist til fornyet udvalgsbehandling, ville være ændringsforslagene.
Jeg sætter forslaget af hr. Colino Salamanca til afstemning.
(Forslaget forkastedes)

Formanden
Hr. Pasty beder om ordet.

Pasty
Hr. formand, jeg vil gerne fremsætte et forslag, der har at gøre med fortsættelsen af vores arbejde. Det er meget vigtigt, at vi her til morgen stemmer om den anden betænkning, som man har anmodet om uopsættelig behandling for, nemlig den om jordudtagning. Jeg foreslår derfor, at vi springer forhandlingen over, og at vi straks går over til afstemningen, hvilket er muligt i henhold til vores forretningsorden. Vi kunne også behandle betænkningen om bananer på denne måde, ellers når vi ikke det hele her til morgen. Jeg foreslår således, at vi straks går over til den - meget korte - afstemning om jordudtagning, uden forudgående forhandling.

Formanden
Hr. Pasty foreslår, at vi resten af dagen går direkte over til afstemningerne og suspenderer forhandlingerne.
Er der indsigelser mod hr. Pastys forslag?
(Formanden konstaterer, at der ikke er indsigelser mod forslaget)

Izquierdo Rojo
I dag har vi, hr. formand, set et klart eksempel på, hvordan de forbedringer, som EuropaParlamentet har indført, bliver ophævet med positive tilkendegivelser.
Hr. kommissær, vær venlig at lytte til mig. I Andalusien og i hele Spanien er det uforståeligt, at den slags tilbageskridt kan gennemføres, og især med en produktion, der er så symbolsk og så vigtig som olivenolien.
Vi har ingen tiltro til det, ministeren vil gøre, for fra starten af forløbet har hun taget fejl af sin rolle, og hun kommer med flere udtalelser, end hun deltager i forhandlinger, hvilket ellers er hendes opgave.
Hr. kommissær, De er viklet ind i den fejl, og De begår en alvorlig fejltagelse ved at diskriminere Middelhavsprodukterne; De er viklet ind i uvidenhed, og det, vi har oplevet her i dag, er en historisk fejltagelse, begået af Europa imod Spanien og Andalusien.

Novo
Ved at acceptere denne uopsættelige forhandling om ændringen af den fælles markedsordning for fedtstoffer, har Europa-Parlamentet taget en politisk forkert beslutning, der skaber alvorlig præcedens i fremtiden.
Det er uacceptabelt, at denne forsamling har besluttet at stemme om et forslag til forordning uden at afvente konklusionerne i en parlamentarisk betænkning, der oven i købet kunne have nået til diskussion og afstemning i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter i indeværende måned og kunne være blevet diskuteret i forsamlingen i juli.
Det er uacceptabelt, at Europa-Parlamentet er gået ind på Rådets anmodning om uopsættelig forhandling, hvilket intet retfærdiggjorde, undtagen det britiske formandskabs ønske om at se proceduren vedrørende ændringen af ordningen for fedtstoffer, som blev afsluttet i årets første halvdel. Det er uacceptabelt, at Europa-Parlamentet frivilligt har besluttet at udelukke sig selv fra den normale demokratiske proces for diskussion af et emne, der er mere end blot tilfældigt. Tværtimod vedrører det ændringer for en landbrugssektor, der er fundamental for fire af dets medlemsstater. Dette forhold udgør i sig selv en alvorlig præcedens, som Europa-Parlamentet vanskeligt kan undslippe i fremtiden. Det er uacceptabelt, at Europa-Parlamentet har givet sin godkendelse af en anmodning om uopsættelig forhandling, hvis hastende karakter ikke eksisterede på grund af frister, eftersom den ændring, der skal godkendes, først skal træde i kraft til november.
Med denne beslutning har det kun været muligt at gennemføre en begrænset diskussion i forsamlingen i kraft af, at der blev åbnet for en periode for ændringsforslag (mere end 160) til Kommissionens forslag til forordning.
Trods denne hverken gennemskuelige eller demokratiske proces, har de vedtagne ændringsforslag ændret grundlæggende på den tekst, som Kommissionen havde foreslået, idet de i det væsentlige følger de retningslinjer og principper, der blev vedtaget i december i form af den betænkning, som vores kammerat S. Jové Peres udarbejdede. Den maksimale garantimængde er forhøjet til værdier, som svarer til konsum og eksport, og dens anvendelse i de forskellige lande skal ske på basis af troværdige og kontrollerbare data. Interventionsmekanismerne er genoprettet samtidig med, at der skabes støtteordninger for oplagring og også for produktionen af spiseoliven. Der skal ydes yderligere støtte til de mindre producenters produktion, og der indføres kontrolmekanismer fra produktion til forbruger, forbud mod opblanding med vegetabilske olier og fremme af forbrug. Der tillades endvidere fortsat nyplantning af oliven i lande med godkendte udviklingsplaner.
Derfor, og selvom vi tager afstand fra proceduren, stemmer vi for forordningen, sådan som den er blevet ændret gennem en række ændringsforslag med oprindelse i vores gruppe. Kommissionen har blot at acceptere ændringerne og handle derefter. Rådet har intet andet at gøre, efter denne anmodning om uopsættelig forhandling, end at godkende de ændringer, der i dag er blevet vedtaget. Det kræver vi, og med os de europæiske olivendyrkere.

Undtagelse fra jordudtagningsforpligtelsen
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forslag til Rådets forordning om fravigelse af forordning (EØF) nr. 1765/92 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder, for så vidt angår jordudtagningsforpligtelsen for produktionsåret 1999/2000 (KOM(98)0366 - C4-0363/98-98/0213(CNS)).
I overensstemmelse med hr. Pastys forslag går vi nu direkte over til afstemning.
Hr. Graefe zu Baringdorf beder om ordet.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, jeg ønsker, at vi diskuterer denne betænkning, og at diskussionen forløber, som vi har foreslået og besluttet det. At vi nu er kommet under tidspres, må ikke gå ud over diskussionen af betænkningerne.

Formanden
Der var ingen, der udtalte sig imod, mens tid var. Men for at der ikke skal herske nogen tvivl, sætter jeg hr. Pastys forslag om at gå direkte over til afstemningerne for resten af dagsordenen for i dag under afstemning.
(Forslaget vedtoges)

Formanden
Vi går nu over til afstemning.
(Kommissionens ændrede forslag godkendtes)

Formanden
Hr. Souchet har ordet.

Souchet
Hr. formand, jeg vil afgive min stemmeforklaring skriftligt, sådan som jeg havde planlagt, men jeg vil alligevel gerne sige mundtligt, at det er skandaløst, at dette Parlament udtaler sig om et så vigtigt spørgsmål uden forhandling.

Formanden
Vi diskuterer ikke dette spørgsmål. Parlamentet har vedtaget denne fremgangsmåde.

Funk
Som led i landbrugsreformen af 1992 blev det besluttet med henblik på at bekæmpe kornoverskud at gøre udligningsbetalinger afhængige af, at producenter af bestemte landbrugskulturer tager en vis procentdel af deres jord ud af produktion.
Ved forordning (EØF) nr. 1765/92 blev jordudtagningsforpligtelsen fastsat til 17, 5 %. Samtidig er små producenter, som benytter den forenklede ordning, fritaget for jordudtagningsforpligtelsen. Jordudtagningsforpligtelsen blev i 1993 og 1994 fastsat til 15 % for hvert år. I årene 97 og 98 til 5 % for hvert år.
I første omgang har jordudtagningen opfyldt sit formål som markedsregulerende foranstaltning. Overskud er blevet nedbragt ved større anvendelse til foder og hurtig omsætning på verdensmarkedet. Kommissionens indførelse af en eksportafgiift var en uheldig foranstaltning. Den har hindret afsætningen af korn. Den, der går imod markedet, bliver straffet. Efter to gode høstår opbygges der igen lagre, priserne på det indre marked er faldet stærkt.
Den større anvendelse til foder har sine grænser, fordi også kødmarkedet viser en stagnerende eller faldende tendens. Vi hilser det velkomment, at den konjunkturbestemte jordudtagningsforpligtelse fastsættes til 10 %, og at der ikke tillades ny dyrkning af foderafgrøder. Udnyttelsen af nye fodermængder skaber nye problemer på kødmarkedet og nye kontrolproblemer.
De udtagne jorder må udelukkende dyrkes med fornyelige råstoffer. Dette har vist sig at være rigtigt! Især har der i industrien været en glædelig efterspørgsel efter vegetabilske olier som miljøvenligt brændstof og smøremiddel.
Jeg beder Rådet og Kommissionen om hurtigt at gennemføre beslutningen om de 10 %, for at jordbrugerne kan foretage deres dyrkningsplanlægning i god tid.

Kofoed
Kommissionens forslag vedrørende obligatorisk braklægning af dyrkede arealer på 10 % til næste år er uundgåeligt.
Indkomstkompensationen blev fastlagt for seks år i 1993. Med de nuværende produktionsudsigter, ville øget lagre med begrænsede eksportudsigter resultere i et uacceptabelt fald i kornpriserne.
Ikke desto mindre sætter forslaget Kommissionen i en svær position, da Agenda 2000 kun foreslår frivillig braklægning.
Kommissionen burde gøre større bestræbelser på at finde nye markeder for dyrkede arealer. Råmaterialer fra den dyrkede sektor kan bruges til fremstilling af biodiesel, smøreolie, plastik osv., der alle er bionedbrydelige og derfor til gavn for miljøet. EuropaKommissionen bør undersøge, hvorvidt tvungen brug af disse produkter først i økologisk følsomme områder er økonomisk gennemførligt - særligt ud fra et miljømæssigt synspunkt. Hvis der kan skabes nye markeder, bliver landmændene mindre afhængige af offentlige tilskud.

Martinez
I 1992 fortalte man os, at den brakjord, der havde været udlagt siden 1988 som følge af en lagerskabende overproduktion, skulle føres tilbage.
Fra 1992 til 1997 fortalte man os, at denne rationering havde haft en positiv virkning. Lagrene var blevet mindre takket være braklægningen.
I dag, i 1998, fortæller man os alligevel, at braklægningen skal fastsættes til 10 %, da lagrene er steget til 14 millioner t. Man forudser endda, at de vil ligge på 30 millioner t i år 2000.
Men samtidig omfatter ændringen af den fælles landbrugspolitik en afskaffelse af braklægningen. I Agenda 2000 afskaffer man med ét braklægningen, og samtidig skynder man sig at genindføre den. Denne adfærd er underlig. I virkeligheden har braklægningen, på samme måde som finjusteringen, Fine Tuning -proceduren, næppe nogen effekt på verdensmarkedet. Når lagrene bliver mindre, er det på grund af det faldende udbud og den stigende efterspørgsel. Det faldende udbud skyldes klimaeffekterne i Nordamerika (sne) og i landene i Cairns-gruppen (Australien har været plaget af tørke). El Niño har en noget større virkning end Europa-Kommissionen og dens markedsstabilisatorer. Og når der er et opsving i den asiatiske økonomi, så det direkte og indirekte kornforbrug stiger, f.eks. til hønse- og svinefoder, så vil de vestlige lagre ligeledes blive mindre. Omvendt vil deres køb af korn i Vesten falde, hvis de asiatiske valutaer svækkes.
Voluntarismen i Bruxelles, der kommer til udtryk gennem rationeringsprocedurerne under betegnelsen maksimale garantimængder, kvoter, rydning og andre nationale garantimængder, skyldes således snarere en ideologisk forkærlighed end ønsket om en reel effektivitet.
Denne ideologi er dog forkastelig. Det er ideologien bag Rom-klubbens malthusianisme. Efter Bruxelles' mening skal man høre op med at plante oliventræer efter år 2001, selvom forbruget af olivenolie vokser, og selvom vi med 80 % er verdens førende producent af olivenolie.
Hvad vinmarkerne angår, rydder man dem eller standser plantningen. Æbletræerne rykker man op. Mælken begrænser man. Kornmarkerne braklægger man. Der skal rationeres overalt og hele tiden. Og mens vi gør dette, sælger man ud af vores interesser i forhandlingerne om den internationale handel, både i GATT og i WTO. Man opgiver markeder og giver afkald på at eksportere.
Hvis det endelig er nødvendigt at rydde, så er det Europa-Kommissionens ideologi med budgetarisme, tilpasning og malthusianisme, der bør rykkes op med rode.

Novo
Vores modstand mod oprettelse af braklægningsstøtte er velkendt, eftersom den har negative følger for produktion og beskæftigelse, og også fordi de eneste, der har gavn af den, er de store jordbesiddere, der har store arealer, som de tage ud af produktion og ydermere drage økonomisk fordel af det.
Derfor er vi imod Kommissionens forslag, der ønsker at øge omfanget af den tvungne braklægning fra 5 % til 10 % for korn. Dette forslag er så meget desto mere uforståeligt, eftersom det forelægges netop i det sidste produktionsår inden gennemførelsen af de retningslinjer, der fremgår af Agenda 2000, hvor der regnes med 0 % braklægning. Vi forstår derfor kun dette forslag som endnu et middel til at gennemføre yderligere besparelser efter de generelle retningslinjer om forskelsløs budgettilbageholdenhed.
I denne sammenhæng, og som en måde til at hindre en vedtagelse af Kommissionens forslag, har vi valgt at stemme for de fremsatte ændringsforslag, der i det væsentlige sigter mod at fastholde det aktuelle braklægningsomfang (5 %).

des Places
 - (FR) Én gang er ingen gang, men jeg vil alligevel gerne takke Kommissionen for at have efterkommet vores anmodning om at fastsætte braklægningsprocenten samtidig med prispakken for 98/99.
Mange kolleger fra Udvalget om Landbrug støttede mig i mit ønske, og jeg er for, at det forholder sig sådan.
Jeg kan ikke sige det samme om forslaget om en jordudtagning på 10 %, selvom jeg godt forstår bekymringen over kornlagrene, der ved afslutningen af dette høstår anslås til ca. 30 millioner t.
Bekend Deres synd, hr. kommissær, og indrøm, at De var helt forkert på den, da De var meget tilbageholdende i Deres administration af tidsplanen for eksportlicenserne, dengang vi kunne have haft gavn af dette!
Tilstå, at De ved at undervurdere frigørelsen af specifik vægt i den europæiske kornhøst hæmmer indgåelsen af kontrakter. Tilstå, at de store mængder af foderhvede og majs - kornsorter, som det er forbudt at eksportere - burde have fået Dem til at lukke op for eksportsluserne.
Uanset, hvordan det forholder sig, så kommer vi ikke til at nå GATT's disponible loft for i år, og vi behøver ikke engang at gøre brug af de ikke anvendte overførsler.
Alt dette er meget skadeligt for det europæiske landbrug, og landmændene, der havde betroet os en opgave, vil endnu en gang blive sat på anklagebænken for at have produceret for meget.
Vores gruppe har indgivet to ændringsforslag til Deres forslag. Det første ændringsforslag tager sigte på at videreføre ophævelsen af den ekstraordinære jordudtagningssats. I det andet ændringsforslag beder vi derimod om, at den obligatoriske jordudtagningssats bliver videreført på samme niveau som de to foregående år, det vil sige 5 %.
De europæiske landmænd vil ikke kunne forstå, at braklægningen skal øges som følge af disse administrationsfejl og af konjunkturen på verdensmarkedet, navnlig når man ved, at Kommissionen i forbindelse med Agenda 2000 og den fælles landbrugspolitik for år 2000 foreslår en jordudtagningsprocent på nul. Landmænd er personer, der lægger vægt på, at der er en logisk sammenhæng.

Poisson
Som initiativtager til det mundtlige spørgsmål til Kommissionen i 1997 om at fastlægge jordudtagningssatserne før den 30. juni hvert år, hvilket blev støttet af Udvalget om Landbrug, kan jeg kun rose Kommissionen for at have anmodet om uopsættelig behandling af dette emne.
Der er dog noget, som undrer mig. På den ene side regner man i Santer-pakken med en jordudtagningssats på nul i år 2000, og på den anden side foreslår Kommissionen i dag en sats på 10 %.
Hvad skyldes dette paradoks? Hvad foregår der? Har man været dårlig til at administrere lagrene?
Den prisnedsættelse, som Kommissionen i høj grad er fortaler for, tilskynder landmændene til at producere mere på trods af braklægningen, så de kan kompensere for faldet i deres indtægter, og dette fører således til et misforhold mellem afgrøderne.
Det med de olieholdige afgrøder er en gammel historie, men jeg vil alligevel gerne minde Dem om en teknisk detalje: En olieholdig afgrøde kræver et dyrket areal, der er dobbelt så stort som kornets, hvis man skal have den samme indtægt.
Under Blair House-aftalerne lukkede Delors-Kommissionen, der var repræsenteret af kommissærerne McSharry og Brittan, os inde i en ghetto ved at acceptere en begrænsning af den europæiske produktion af olieholdige afgrøder.
Marker med olieholdige afgrøder er dog en glimrende måde til at regulere kornmarkerne på, uden at man behøver at gøre brug af jordudtagning.
Dette ville have muliggjort en hurtigere udvikling af afgrøder til industrielle formål, som man næsten ikke taler om længere i dag, og det ville ikke mindst have gjort det muligt at skaffe os en vis uafhængighed med hensyn til foderet til vores kvæg. Det kunne man måske overveje ved de næste forhandlinger i WTO!
For at vende tilbage til vores forhandling her til morgen, så vil jeg gerne slutte af med at sige, at min gruppe støtter en jordudtagningssats på 5 %.

Souchet
 - (FR) Kommissionens forslag om jordudtagningssatsen kan ikke godkendes, som det er. Vores gruppe har derfor indgivet nogle ændringsforslag, der tager sigte på at afskaffe den ekstraordinære braklægningssats samt at begrænse den obligatoriske braklægningssats til 5 % i stedet for de 10 %, som Kommissionen foreslår.
Når Kommissionen i dag beklager, at vi har et europæisk kornlager på 30 millioner t, så må den ikke glemme, at den selv er direkte skyld i dette. Ved starten af høståret, det vil sige i løbet af de første tre måneder, indførte den en eksportafgift på korn, på et tidspunkt, hvor verdensmarkedspriserne var højere end de europæiske priser, og den gav ikke de nødvendige tilladelser til at forsyne det saudiarabiske marked med byg.
De europæiske landmænd må ikke straffes på grund af funktionsforstyrrelser i Kommissionen. De vil ikke kunne forstå, hvorfor man vedtager en høj braklægningssats, og det tror jeg ikke, man kan fortænke dem i.
Hvordan kan Kommissionen foreslå både at hæve den obligatoriske jordudtagningssats og den ekstraordinære jordudtagningssats? For et par uger siden modtog vi forslagene til en reform af den fælles markedsordning for de vigtige afgrøder, og her foreslår Kommissionen en obligatorisk jordudtagningssats på nul. De forslag, som Kommissionen forelægger os, er således kendetegnet af en total mangel på sammenhæng.
Der er dog sket et skridt i den rigtige retning, som fortjener at blive fremhævet. Kommissionen har nemlig svaret positivt på det spørgsmål, som vi havde stillet i forbindelse med betænkningen af vores kollega des Places om prispakken, og det med henblik på at få et forslag om jordudtagningssatsen inden udgangen af denne måned. Det er nemlig vigtigt for de europæiske landmænd, at de kender den jordudtagningssats, som vil blive pålagt dem, før de går i gang med såningen. Endelig beder vi Kommissionen om at godkende de to ændringsforslag, som vi har indgivet, eftersom de med hensyn til jordudtagningssatsen hænger fuldstændig logisk sammen både med de forslag, der blev vedtaget i forbindelse med betænkningen af hr. des Places, og med Kommissionens forslag til reformen af den fælles markedsordning for vigtige afgrøder.

AVS-bananer
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0237/98) af Liese for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om forslag til Rådets forordning (EF) om fastlæggelse af en særlig ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører (KOM(98)0005 - C4-0263/98-98/0014(SYN)).
Inden afstemning om ændringsforslag 31

Liese
Hr. formand, jeg skal gøre opmærksom på to ting. For det første svarer den ordlyd af ændringsforslag 31, som befinder sig i vores materiale, ikke til den ordlyd, der er vedtaget i udvalget. Det blev ganske vist sagt i udvalget, at dette ændringsforslag skal ændres, og at det af formelle grunde skal indføres som artikel, og ikke i finansieringsoversigten. Men denne ordlyd, således som den står her, har udvalget ikke vedtaget. Man kan ganske vist sige, at udvalget har vedtaget meningen, men ikke ordlyden. Jeg beder hermed om, at det føres til protokols, og anmoder tjenestegrenene om at undersøge, hvad man gør i sådan et tilfælde.
For at alle ved, hvad vi stemmer om: Det drejer sig her om det finansielle beløb. ECU 500 millioner foreslår udvalget. Proceduren i Parlamentet er imidlertid sådan - også Kommissionen ser det efter min opfattelse sådan, måske kan Kommissionen sige mere om det - at finansielle beløb normalt fastsættes i budgetproceduren. Også kollegerne i Budgetudvalget har bedt mig om endnu en gang at gøre opmærksom på, at dette er en usædvanlig procedure, og at man egentlig burde afvise forslaget. Men udvalget går ind for det, og derfor skal jeg som ordfører også sige, at udvalget i den ånd har vedtaget at forhøje dette finansielle beløb.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, vedrørende dette punkt: Her findes der yderligere et ændringsforslag nr. 38. Men det blev vel trukket tilbage, hr. Liese? Derefter optages det eksplicit. Ved spørgsmålet om anvendelse af beløb drejer det sig ikke om en budgetprocedure eller foregribelse af budgetproceduren, men det drejer sig om en politisk hensigtserklæring. Derfor mener jeg, det er vigtigt, at vi stemmer om det. Der er senere i den lovgivningsmæssige beslutning endnu en gang indeholdt et forslag, som fastsætter forhøjelsen til ECU 500 millioner. Vi kan altså stemme om det og foregriber ikke budgetproceduren. Men vi giver dermed udtryk for, at vi også vil anvende finansielle midler her.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

ALDO
I begrundelsen til det forslag til forordning, som vi har fået forelagt, husker jeg særligt følgende kommentar, nemlig at de ændringer i den fælles markedsordning for bananer, som Kommissionen foreslår, i betydelig grad vil ændre markedsforholdene for de traditionelle AVS-leverandører og bringe AVS-leverancerne i fare, hvis man ikke iværksætter en særaktion. Endvidere hed det sig, at forskellen mellem de latinamerikanske bananers konkurrenceevne og AVS-bananernes konkurrenceevne risikerer at blive tydelig igen som følge af forslaget om at afvikle særordningen med importlicenser, hvilket først og fremmest vil resultere i, at disse leverandører ikke får mulighed for at forblive på Fællesskabets marked, hvis man ikke bestræber sig på at udligne denne forskel.
Vi er helt enige i dette synspunkt, der blev fremsat umiddelbart efter tilkendegivelsen af panelets første konklusioner, og som har gjort det muligt for os at bruge disse væsentlige argumenter i kampen mod denne reform.
Hr. formand, kære kolleger, som De ved, har politikere og erhvervsfolk uafladeligt gjort Direktoratet for Landbrug opmærksom på faren ved en dårligt gennemtænkt reform, da de er klar over, at der internt i Kommissionen er stor forskel på, hvordan man opfatter denne.
Jeg vil vove den påstand, at den europæiske konstruktion er en fælles ambition og ikke en tillempelse af fællesskabslovgivningen med nationalistiske formål, der resulterer i nogle modstridende retningslinjer.
Afslutningsvis vil jeg gerne:
minde om vores forpligtelser over for AVS-landene, i henhold til den femte protokol i Lomé-konventionen; -præcisere, at det ikke er vores opgave at diktere AVS-landene, hvordan deres økonomi skal udvikle sig; -gøre opmærksom på, at den lynhurtige differentiering, som nogle af Dem går ind for, ikke kan betragtes som en erstatning for banandyrkningen i visse vestindiske AVS-regioner på grund af deres topografi og deres landområders beskaffenhed.
Novo
Vi stemmer for Rådets forslag til forordning, eftersom den gør det muligt at give prisstøtte til bananer, der traditionelt er blevet indført fra AVS-landene.
Der blev for nylig sået tvivl om importen af bananer med denne oprindelse ved en beslutning i Verdenshandelsorganisationen (WTO), på grund af hvilken der siden har været diskuteret en ændring af den fælles markedsordning for bananer, der kan åbne for en yderligere import af dollarbananer, til lavere priser, produceret af amerikanske multinationale firmaer. Det vil selvfølgelig blive til skade for bananer produceret i Den Europæiske Union - især på Madeira - og bananer importeret fra lande i Afrika, Caribien og Stillehavet, der gennem mange år har haft aftaler med Den Europæiske Union i henhold til Lomé-konventionen.
Forordningen sigter på sin vis mod, at prisen for bananer fra AVS-landene - og ad den vej indkomsten for de respektive producenter - i det mindste kan blive godtgjort i lyset af den øgede konkurrence fra en større mængde dollarbananer, der får fri adgang til Den Europæiske Union.
Det skal understreges, sådan som vi også allerede gjorde det i den stemmeforklaring, som vi afleverede til Thomas-betænkningen om en ny fælles markedsordning for bananer, at denne situation kun er blevet mulig, fordi beslutningerne fra Verdenshandelsorganisationen, der stadigtjener amerikanske interesser mere, påtvinges Den Europæiske Union, uden at denne reagerer eller viser politisk vilje til at reagere til forsvar for dets producenter og for producenterne fra de fattige AVS-lande

Souchet
Hr. formand, de historiske handelsforbindelser, som Den Europæiske Unions medlemsstater har knyttet til en række tredjelande i Afrika, Vestindien og Stillehavet, bør absolut bevares, og det samme gælder selve princippet i Lomé-aftalerne.
Vi ønsker ikke, at man i globaliseringens og frihandelens navn skal nedbryde den globale økonomiske og politiske ligevægt. Vi må fremme den bæredygtige handel, det vil sige en handel, der overholder de miljømæssige, sociale og sundhedsmæssige bestemmelser.
Skal vi forholde os passivt over for de gentagne angreb på Lomé-systemet? Vi har god grund til at være bekymrede over Kommissionens svage reaktioner. Det angreb, som vi med hensyn til bananerne udsættes for i øjeblikket fra de virksomheder, der har tilknytning til produktionen i Latinamerika, kan sidestilles med de vanskeligheder, vi har med at gennemføre påbuddet om at anvende 100 % ren kakao til chokoladefremstilling. Det forholder sig på samme måde med de olieholdige afgrøder. Brugen af genmodificerede organismer i soja vil gøre denne produktion mere produktiv, og således mere rentabel, og den vil så være en direkte konkurrent til jordnøddeproduktionen, selvom vi ikke kender bivirkningerne ved GMO'erne, hverken på det miljømæssige plan eller på det sundhedsmæssige plan.
Den Europæiske Union må gøre sig klart, at den ved at undertegne visse internationale frihandelsaftaler, eller ved at tilslutte sig de generelle præferenceordninger, risikerer at bidrage til at destabilisere et stort antal lande, navnlig på det afrikanske kontinent.
Vores gruppe støtter næsten alle de ændringsforslag, der er fremsat af Udvalget om Udvikling og Samarbejde, dog med undtagelse af ændringsforslag 32. Vores gruppe er nemlig modstander af, at man indfører en nedsættelseskoefficient, som fra år 2004 skal gælde for de producenter, der ikke har gjort en tilstrækkelig indsats for at forbedre deres konkurrenceevne. Vi ville godt have godkendt princippet med en nedsættelseskoefficient, hvis det skulle gælde for de producenter, der ikke overholder de miljømæssige, sociale og sundhedsmæssige bestemmelser.
Indholdet i dette ændringsforslag er helt i modstrid med princippet om den såkaldt bæredygtige handel. Endelig kan vores gruppe ikke gå ind for nogen af de ændringsforslag, der er indgivet af hr. Liese på vegne af Det Europæiske Folkepartis Gruppe, da de alle tager sigte på at skade banandyrkningen i de traditionelle AVS-lande.

Samarbejde om eftersporing af udbyttet fra forbrydelser
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0222/98) af Orlando for Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggenderom udkast til fælles aktion vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende ordninger for samarbejde mellem medlemsstaterne om identifikation, eftersporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af hjælpemidler og udbyttet fra strafbart forhold (6490/98 - C4-0184/98-98/0909(CNS)).
Hr. Nassauer beder om ordet.

Nassauer
Hr. formand, på vegne af PPE-gruppen stiller jeg i henhold til forretningsordenens artikel 131 forslag om, at forhandlingen udsættes til næste plenarmødeperiode i Bruxelles. Vi lægger vægt på denne forhandling. Den kan under de givne omstændigheder åbenbart ikke finde sted i en rimelig form. Derfor beder vi Parlamentet om at stemme for vores forslag om udsættelse.

Formanden
Er der indlæg imod hr. Nassauers anmodning?

Orlando
Hr. formand, jeg vil blot sige, at der i udvalget har været en harmonisk stemning mellem de forskellige politiske grupper, og jeg kan derfor kun være imødekommende over for anmodningen fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe, der bidraget væsentligt til løsningen af disse problemer. Jeg vil overlade det til formandskabets afgørelse, men når det drejer sig om et så vigtigt emne, så mener jeg ikke, at man bør kvæle debatten eller forhindre den enkelte gruppes bidrag.

Formanden
Hr. Schulz ønsker at tale til fordel for anmodningen.

Schulz
Hr. formand, jeg vil på vores gruppes vegne udtrykkeligt støtte kollega Nassauers forslag. Jeg tilføjer dog en bemærkning også vedrørende de andre afgørelser, som vi traf i morges. Hvis dette Parlament ikke skal degenerere til en stor gymnastiksal med det formål at styrke armmuskulaturen, fordi vi nemlig bruger mere tid på at stemme om punktummer og kommaer end på den politiske forhandling ...
... og dét i hver eneste plenarmødeuge, så beder jeg om, at man omsider overvejer, hvordan vi undgår, at sådanne hændelser som dén her gentager sig. Det drejer sig her om drøftelser inden for den tredje søjle, hvor den eneste demokratiseringsmulighed er forhandlingen her i Parlamentet, og det eneste, vi kan tilbyde Rådet, er en udtalelse, som ikke er blevet diskuteret, men hvor der har været en simpel afstemning. Det er ikke noget, der bidrager til at styrke Europa-Parlamentet og dets renommé. Derfor har vi for vores egen troværdigheds skyld ikke andet valg end at gøre sådan, som hr. Nassauer har foreslået.
(Bifald)
Formanden
Jeg sætter forslaget om udsættelse af forhandlingen om betænkning af Orlando under afstemning.
(Forslaget vedtoges)

Tacis-programmet
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0179/98) af Karamanou for Udvalget om Regionalpolitik om om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Regionsudvalget om grænseoverskridende samarbejde inden for rammerne af Tacis-programmet (KOM(97)0239 - C4-0280/97).
Fru Karamanou beder om ordet.

Karamanou
Hr. formand, sådan som situationen har udviklet sig, ønsker jeg også, at debatten om min betænkning bliver udsat.

Formanden
Jeg sætter forslaget om udsættelse af betænkning af Karamanou under afstemning.
(Forslaget vedtoges)

Elektronisk kommunikation
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0189/98) af Ullmann for Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Sikkerhed og tillid i elektronisk kommunikation imod europæiske rammer for digitale signaturer og kryptering (KOM(97)0503 - C4-0648/97).
Det er blevet foreslået at udsætte denne betænkning. Jeg sætter dette forslag under afstemning.
(Forslaget om udsættelse vedtoges)

Informationssamfundet
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende mundtlige forespørgsler:
B4-0473/98 af Dupuis og Dell'Alba for ARE-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet; -B4-0475/98 af Pasty for UPE-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet, Internet og demokrati; -B4-0476/98 af Martens m.fl. for PPE-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet, forvaltningen af Internettet og demokrati; -B4-0477/98 af Ryynänen m.fl. for ELDR-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet; -B4-0478/98 af Elchlepp for PSE-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet; -B4-0479/98 af Pailler og Sierra González for GUE/NGL-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet og demokrati; -B4-0480/98 af Wolf m.fl. for V-gruppen til Kommissionen om informationssamfundet.Jeg har modtaget syv beslutningsforslag .
Vi går nu over til afstemning.
Fælles beslutningsforslag om informationssamfundet, forvaltningen af Internettet og demokrati.
(Det fælles beslutningsforslag vedtoges)

Myller
Finland er et foregangsland ved opbygningen af informationssamfundet.En del af dette arbejde består af telekommunikation. Ved hjælp af den kan de store afstande i vores land reduceres. Derved muliggøres udbredelsen af informationssamfundets fordele også til de afsides egne og til personer, som på grund af handicap eller andre begrænsninger ellers ikke ville have adgang til informationskilder.
Vores land har et decentraliseret universitetsnet. Opretholdelsen af konkurrencedygtigheden for universiteter, som ligger langt væk fra hovedstaden, kræver realtidsforbindelser til den centrale by. Derfor har alle universiteter i Finland, som de første i verden, en forbindelse til et datakommunikationsnet med tophastighed. Vores net er så hurtigt, at selv flere amerikanske databrugere, som søger information, bruger det.
Det er altså muligt at have en sund konkurrence med USA selv i denne sektor. Det eneste problem er, at forbindelserne inden for Europa ikke er hurtige nok. Informationssamfundet er også meget andet end hurtige forbindelser, men på den anden side vil manglen på hurtige forbindelser medføre, at brugernes tålmodighed slipper op. Det er også tale om penge, for de langsomme forbindelser betyder større regninger til forbrugerne. For at øge ligheden og samhørigheden er det tid for Europa at satse på ordentlige og hurtige dataforbindelser inden for Unionen og endda bredere ud til kontinentet.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Mine damer og herrer, dagsordenen er udtømt.
Protokollen fra dette møde ville blive forelagt Parlamentet til godkendelse ved begyndelsen af næste møde.
Mine damer og herrer, formandskabet plejer ved afslutningen på en mødeperiode at takke Parlamentets tjenestegrene og tolketjenesten for deres uvurderlige samarbejde. I dag har de måttet gøre en ekstra indsats. Tillad mig derfor at give særligt udtryk for min taknemmelighed i dag. Og tillad mig også, mine damer og herrer, at takke Dem for den støtte De altid giver mig, men som i dag har været meget større og meget vigtigere, fordi vores afstemninger har været mange og indviklede og i de tilfælde, hvor jeg har været utilstrækkelig, har De forstået at overvinde det med den generøsitet, der karakteriserer Dem. Mine damer og herrer, jeg ønsker dem en god weekend og minder om, at vi er begyndt på den sidste del af denne valgperiode. Derfor skal De, som er så arbejdsomme, udnytte tiden, for der er kun 11 måneder tilbage.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 12.43)

