Hrozba uzavření loděnic v Gdaňsku (rozprava) 
Předsedající
Příštím bodem je prohlášení Komise o hrozbě uzavření loděnic v Gdaňsku.
Charlie McCreevy
člen Komise. - Pane předsedající, jednám v této záležitosti jménem své kolegyně, paní Kroesové, komisařky pro hospodářskou soutěž.
Komise neusiluje o uzavření loděnic v Gdaňsku. Gdaňské loděnice sehrály významnou roli v evropské historii a v boji za svobodu a znovusjednocení Evropy. Rádi bychom se stali svědky rozsáhlé rekonstrukce loděnic, která by jim umožnila transformovat se v úspěšnou společnost schopnou samostatně konkurovat v EU a na světových loďařských trzích.
V uplynulých desetiletích byla provedena restrukturalizace loďařského průmyslu v celé Evropě. Komise si je vědoma, že pro řadu loděnic a regionů to byl složitý proces. Mnoho loděnic bylo uzavřeno a výrobní kapacita musela být snížena. Tam, kde byly k restrukturalizaci použity prostředky vnitrostátní podpory, musela Komise uplatnit svou odpovědnost podle Smlouvy, aby zabránila případnému porušování rovných podmínek na trhu pro všechny loďařské subjekty v Evropské unii.
Nyní má Komise stejnou odpovědnost, pokud jde o intervenci v případě gdaňských loděnic. Podmínky, za kterých je státní podpora společnostem v obtížích slučitelná se Smlouvou, jsou jasně stanoveny v pokynech Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
Potřebná restrukturalizace gdaňských loděnic byla mnoho let odkládána; veřejné prostředky nebyly použity na tvorbu reálných pracovních míst, ale na udržování společnosti, která by za normálních tržních podmínek nemohla existovat.
Cíl Komise v této oblasti je trojí. Zaprvé zajistit, aby restrukturalizace gdaňských loděnic vedla k dlouhodobé životaschopnosti společnosti. To by pravděpodobně mohlo vést k omezení činnosti, v konečném efektu však ke vzniku menší, ale efektivnější loděnice schopné stát na vlastních nohou.
Zadruhé, ke snížení výrobní kapacity loděnic musí dojít, aby se zabránilo narušení rovných podmínek na trhu a případnému poškození evropských konkurentů vyvolaného státní intervencí. Dále je nezbytné financovat významnou část plánu na restrukturalizaci z vlastních prostředků, včetně prodeje majetku, který není pro přežití loděnic nezbytný, nebo z vnějších prostředků za tržních podmínek.
Zatřetí je nezbytné zajistit rovné zacházení. Loděnice v jiných zemích, stejně jako jiné loděnice v Polsku, musely zásadním způsobem snížit své výrobní kapacity. Gdaňské loděnice nemohou být výjimkou.
Ostatní členské státy využily k překonání složitého období transformace a k podpoře postižených regionů prostředky ze strukturálních fondů EU a jiných evropských programů pomoci. Na tuto možnost jsme Polsko opakovaně upozorňovali.
Komise vedla a povede úzký a konstruktivní dialog s polskými orgány s cílem nalézt řešení, jehož součástí bude splnění podmínek slučitelnosti státní podpory a možnost jejího schválení. Tento proces stále pokračuje.
Gdaňské loděnice si zaslouží životaschopnou budoucnost v podobě nového a udržitelného postavení v rámci konkurenčního loďařského průmyslu Evropské unie.
Janusz Lewandowski
Pane předsedající, jako poslanec za Gdaňsk cítím dvojí odpovědnost: zaprvé, za osud 3 000 pracovních míst a za podnik, který má v Polsku symbolické postavení, a zadruhé, za dodržení zásad racionální ekonomiky, na kterých je Evropská unie založena a které přinesly prosperitu milionům obyvatel Evropy. Proto věřím, že dnešní rozprava nebude politickou manifestací. Kolem gdaňských loděnic je politiky až příliš. V poslední době byly nadměrně politicky zneužívány. Doufám, že tato rozprava bude krokem vpřed k nalezení nejlepších možných řešení.
Domnívám se také, že zmiňované záměry aktivizovaly radikální levici v Parlamentu, která požadovala konání této rozpravy, ale v této souvislosti chci připomenout, že její příslušníci nejsou žádní idealisté usilující o systém společného štěstí, ale praktici reálného socialismu, o nichž se v Polsku mluví jako o "post-komunistech", kteří dvakrát uzavřeli gdaňské loděnice jako akt politické pomsty, čímž narušili jejich ekonomickou věrohodnost a vytvořili jeden ze zdrojů dnešních problémů.
Byl jsem svědkem a skromným účastníkem oněch radostných událostí v srpnu 1980, které vyústily ve zrod Solidarity, z níž se následně vytvořilo hnutí čítající více než 10 milionů lidí. Vím, že mezi 3 000 zaměstnanci současných loděnic jsou lidé, kteří v té době riskovali životy ve jménu lidské důstojnosti, lidských práv a dalších hodnot, které jsou zakotveny ve standardech Evropské unie. Byli odvážní, ale zároveň prozíraví a neuchylovali se k násilí. A proto může dnes být tento přístup, který nezahrnoval použití násilí - nástroje teroru -, návodem pro nás všechny ve dvacátém prvním století.
Byl bych samozřejmě velmi rád, kdyby velká dělnická centra, loděnice, doly a ocelárny, které tvořily základ Solidarity, poskytovaly loděnicím nesrovnatelně větší podporu, než jsou ojedinělé projevy nesouhlasu ze zahraničí, a chtěl bych, aby se tato centra v dnešní době stala příkladem hospodářského úspěchu na volném trhu. To však bude velmi obtížné, v krátkodobém horizontu dokonce nemožné, o čemž svědčí zkušenosti velkých center těžkého průmyslu v západní Evropě, kterým trvalo desítky let, než dosáhly zásadního obratu v ekonomice. To je případ především loďařského průmyslu, který čelí konkurenci z Dálného východu, Koreje, Číny a Vietnamu, kde rozhodující úlohu hrají nízké náklady na pracovní sílu a především řada zjevných i skrytých forem intervence státu.
Byl bych také rád, kdyby si Evropská komise uvědomila složitost situace, protože pokud nebude vzata v úvahu, poroste v naší zemi frustrace a politický populismus. Chápu frustraci dělníků v loděnicích, kteří jsou si vědomi svých historických zásluh a kteří, jak sami říkají, zápasí s bezduchou byrokracií. Frustraci pociťuje také Evropská komise, která má co do činění s mimořádně nepokornou a neposlušnou organizací, na které si vylámala zuby nejedna vláda. Vím, že dělníci v těchto loděnicích by neměli trpět za poněkud nevhodný či neobratný způsob, jakým k této záležitosti přistupuje současná vláda. Vím také, že základem dohody musí být dlouhodobá vize, nikoli narychlo sepsané plány. Dlouhodobou vizí rozumím investora, který vybaví loděnice moderní technologií a nahradí zastaralé skluzy, které jsou v současné době předmětem sporu. Věřím, že dnešní rozprava je krokem správným směrem.
Bogusław Liberadzki
Pane předsedající, je dobře, že zde vedeme rozpravu o gdaňských loděnicích. V této souvislosti je třeba zdůraznit dvě významné skutečnosti: zaprvé je to výročí podpisu Štětínské dohody ze 30. srpna 1980 a Gdaňské dohody z 31. srpna 1980 a druhým významným faktem je stávající finanční situace gdaňských loděnic.
Gdaňské loděnice jsou symbolem historických změn v Polsku a také významných změn v Evropě a v mezinárodním měřítku. Tam všechno začalo. V gdaňských loděnicích se v osmdesátých letech minulého století také sešli vedoucí představitelé svobodného světa, aby podpořili vytrvalost v boji. Tam také bojovali lidé za lidská práva, svobodu projevu, svobodné odbory, lidskou důstojnost a celkový rozvoj podle zásad tehdejšího Evropského hospodářského společenství.
Je to živoucí monument, na který bychom měli být hrdi, ale jsou také loděnice - možná dnes je to především podnik vyrábějící lodě. Před týdnem v Bruselu nám to loďařští dělníci připomněli. Nemluvili o historických zásluhách, ale o ekonomických záležitostech, o svých životech a práci. Loďařství je globální průmyslové odvětví. Lodě se mohou kupovat i v Asii, nemusí se nutně kupovat jen v Evropě.
S ohledem na to, co zde již zaznělo, bychom se, pane komisaři, neměli v rozhodnutích týkajících se konkurenceschopnosti zaměřovat pouze na takzvanou "spravedlivou hospodářskou soutěž" uvnitř EU. Na situaci je nutno nahlížet z celosvětového hlediska, loďařský průmysl v Evropské unii musíme brát jako součást globálního konkurenčního prostředí a teprve potom posuzovat všechny podmínky spojené s provozem loděnic v rámci Evropské unie, včetně gdaňských a štětínských.
Pravidla trhu EU jsou přijatelná a přijímaná jako zásada, ale způsob jejich provádění a příslušné časové harmonogramy musí být realistické, a především přizpůsobené jednotlivým subjektům. Proto se mohou objevovat určité pochybnosti o privatizaci jako prostředku k dosažení cíle - či spíše o privatizaci jako cíli, kterého musí být dosaženo v určité lhůtě. Vyzývám proto polskou vládu, aby úzce spolupracovala s Komisí, a vedení loděnic, aby efektivně řídilo tento podnik.
Bronisław Geremek
jménem skupiny ALDE. - (PL) Pane předsedající, nejprve mi dovolte vyjádřit potěšení nad tím, že se Evropský parlament dnes touto věcí zabývá, a také vděčnost za tuto iniciativu. Chtěl bych poděkovat panu komisaři McCreevymu za jeho dnešní prohlášení a říci, že považuji za velmi důležité, abychom o Evropské unii přemýšleli jako o společenství.
Při vstupu do Evropského parlamentu procházíme kolem sochy, která říká, že L'Europe a un coeur - Evropa má srdce. Přeloženo do jazyka politiky, socha poukazuje na sílu evropského sociálního modelu. Před 27 lety dělníci z gdaňských loděnic zahájili boj proti komunistickému systému, boj za chleba a svobodu. Chtěli vrátit lidské práci její smysl a osvobodit hospodářství od monopolu státu. Tyto historické loděnice stojí dnes před dramatickým doporučením Evropské komise snížit výrobu o dvě třetiny a zcela uzavřít dva skluzy.
Domníváme se, že v této situaci musí být učiněna následující opatření. Zaprvé, omezit uzavření pouze na jeden skluz a vrátit tak loděnici naději na obnovu ziskovosti. Zadruhé, poskytnout čas na racionalizaci vedení loděnic, protože současné vedení zdaleka nesplňuje představy, a pomoci tak podniku k opětovné ziskovosti a 3 000 pracovníkům k udržení práce. Zatřetí, nezapomínejme, že gdaňské loděnice jsou významným evropským památníkem a odkazem, že sociální solidarita je jednou ze základních hodnot Evropské unie.
Tento odkaz přece evropské orgány nemohou ignorovat. Pragmatismus našich činů musí jít ruku v ruce s vědomím, že budujeme Unii pro lidi a zásluhou lidí. Síla Evropy záleží na naší schopnosti inovovat a obstát v konkurenci, ale také na naší citlivosti vůči osudu slabších a těch, kterým v životě nebylo tolik přáno. V tom tkví, podle mého názoru, také smysl liberálního poslání svobody. Chtěl bych se s vámi ještě podělit o jednu vzpomínku: vybavila se mi generace Evropanů ve všech zemích Evropské unie, která s hrdostí a nadějí nosila na svých klopách odznak Solidarity. Její příslušníci jsou mezi námi i v této sněmovně. Je to generace, která dnes buduje evropskou jednotu a která by si měla být vědoma historického významu gdaňských loděnic.
Marcin Libicki
jménem skupiny UEN. - (PL) Pane předsedající, doprovázel jsem dělníky z loděnic na jednání s komisařkou Kroesovou a komisařem Špidlou. Byl jsem také u jejich vystoupení před Evropskou komisí, kdy žádali Evropu o pomoc. Gdaňské loděnice nyní překonávají své finanční potíže a začínají hospodařit se ziskem. Bylo by velkou chybou, kdyby nyní značná finanční omezení bránila loděnicím ve vytváření zisku a dosahování úspěšných výsledků díky úsilí tamních pracujících a nás všech.
Také já bych rád zdůraznil historický aspekt. Nebyli bychom dnes zde, jako součást sjednocené Evropy osvobozené od hrozby jaderné války, kdyby nebylo Solidarity, která se zrodila právě v gdaňských loděnicích. A na to by nikdo neměl zapomínat, ani politici, kteří tu sedí.
Chtěl bych také upozornit, že všichni předchozí řečníci, kteří se až dosud k této záležitosti vyjadřovali, a myslím že i ti, kteří budou mluvit po mně, jsou zcela jednotní ve svém stanovisku k této věci, bez ohledu na politické rozdíly. A k tomu je nutno přihlédnout.
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Pane předsedající, jsem rád, že kolegové v Konferenci předsedů souhlasili s mým návrhem požádat Komisi, aby nám přednesla své stanovisko, dříve než přijme jakékoli rozhodnutí o budoucnosti gdaňských loděnic.
Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž nepotřebovalo tento nový případ, aby prokázalo své smýšlení. Vyvolalo již tolik protestů, že mnoho pozorovatelů, které lze jen stěží podezírat z antiliberalismu, je po nějakou dobu považovalo za dogmatické. Plán restrukturalizace loděnic v Gdaňsku, který předpokládá propuštění 1 000 pracovníků, je toho přesvědčivým důkazem. Existuje mnoho příkladů z minulosti, kdy společnostem v potížích bylo doporučeno, aby drasticky snížily počty pracovních míst, a pokud tak neučiní, musí splatit částku podpory, kterou potřebují k přežití. S ohledem na současný případ mi prosím řekněte, které loděnice hospodaří bez dotací. Není pochyb o tom, že udílení dotace musí podléhat určitým podmínkám. Problémem je, že si tyto podmínky vždy vyžádají velké oběti z řad pracovníků.
V této souvislosti musím konstatovat, že ačkoli komisaři pro hospodářskou soutěž, které jsem za dobu svého působení v EP poznal, se obvykle nevyznačovali smyslem pro sebeanalýzu, hlavní generální ředitelství Komise šlo v tomto ještě dále, když prokázalo naprostou lhostejnost jak k politickým, tak sociálním problémům. Je si Komise vědoma politických důsledků poselství, které vysílá lidu tohoto nového členského státu ohrožováním samotné existence tohoto symbolického místa pouhé tři roky po přistoupení Polska? To je zřejmě poslední věc, která strážce svobodné a nenarušené hospodářské soutěže trápí. Myslí si, že je potřeba od sebe oddělit čas oslav klíčové úlohy dělníků z gdaňských loděnic v boji za svobodu - historické úlohy, jak ji nazval pan McCreevy - a čas zavedení železných zákonů volného trhu.
Ještě je čas zastavit toto nezodpovědné chování. Prvním krokem je, podle mého názoru, zahájit věcná jednání s polskými odborovými svazy, respektive s Evropskou federací kovodělníků. Je nutné jasně stanovit reálnou částku podpory vyplacenou těmto loděnicím a především nalézt řešení, které by zamezilo ztrátě pracovních míst.
Tento nový případ, který navíc zdůrazňuje absurditu úzkého rozsahu kritérií, která jsou nyní uplatňována ve snaze zabránit porušování hospodářské soutěže, jen potvrzuje názor mé skupiny, že předtím, než bude přijato jakékoli konečné rozhodnutí o budoucí Evropské smlouvě, je nezbytné vést rozsáhlou, veřejnou a obsáhlou diskusi o cílech Unie a soudržnosti těchto cílů se zaváděnou politikou.
Příběh gdaňských loděnic je připomínkou, že politická struktura, která není schopna se vyrovnat s vnitřními rozpory a souvisejícím vývojem, je odsouzena k zániku. Toto ponaučení platí dnes stejně jako v minulosti a někteří čelní evropští představitelé by se nad ním měli zamyslet.
Witold Tomczak
jménem skupiny IND/DEM. - (PL) Pane předsedající, uzavření dvou ze tří skluzů v gdaňských loděnicích, které navrhuje Evropská komise, a případnou povinnost následného uhrazení státní podpory, pokládám za velkou chybu. Toto řešení nebere v úvahu několik faktorů, včetně dřívějších, pro loděnice zhoubných opatření politických škůdců a nepoctivých podnikatelů, kteří si brousili zuby na majetek a pozemky v centru města. Podvodná privatizace loděnic je nyní předmětem soudního řízení.
Komise nemá o této věci spolehlivé informace. Restrukturalizace loděnic již byla provedena, tisíce dělníků bylo propuštěno a sedm z deseti skluzů již bylo uzavřeno. V současné době loděnice dosahují pozitivních finančních výsledků. Uzavření dalších dvou skluzů by zmařilo tento úspěšný vývoj. Nesmírná státní podpora, kterou dostaly loděnice ve starých členských státech, se gdaňským loděnicím vyhnula. To nevytváří rovné podmínky pro hospodářskou soutěž a také to nezohledňuje rozdíly v metodách použitých na výpočet ziskovosti loděnic.
Tato rána pro gdaňské loděnice oslabuje také loďařský průmysl v celé Evropské unii. Jen připomínám, že podíl EU na mezinárodní stavbě lodí je třikrát menší než podíl samotné Jižní Koreje, která svůj loďařský průmysl dotuje. To jen ukazuje na nezájem Komise o dlouhodobé ekonomické zájmy EU. Záměry Komise jsou v rozporu s cíli Lisabonské strategie.
Loďařští dělníci z Gdaňsku bojovali za solidaritu, ne za brutální zničení konkurence. Solidarita není jen prázdný slogan, nevyjadřuje jen soucit, ale také odpovědnost a spravedlnost a vyrovnání se s pravdou. Je dnešní Evropská unie schopna vyznávat tyto hodnoty?
Maciej Marian Giertych
(PL) Pane předsedající, gdaňské loděnice mají pro Polsko zvláštní význam. Není to jen pracovní organizace, je to politický symbol. V dobách komunismu se usilovalo o jejich zničení. Politická angažovanost místních dělníků a podpora celého národa zabránily tehdejším úřadům v uzavření loděnic. Zaměstnanci jsou si vědomi zvláštního významu těchto loděnic a na hrozby reagují stejně jako dříve - protesty. Bylo by skutečně velmi zlé, kdyby měl podnik, který se dokázal sám bránit komunistické zvůli, zaniknout pod tlakem směrnic Evropské unie.
Je naprosto nezbytné, aby loděnice zůstaly zachovány a byly nadále součástí loďařského průmyslu. Snížení počtu skluzů ze tří na jeden, jak navrhuje Komise, by loděnice zbavilo dlouhodobé ziskovosti. Aby mohly nadále hospodařit se ziskem, potřebují loděnice minimálně dva skluzy.
Polsko dodržuje platná finanční pravidla, ale uvědomujeme si, že loďařství není tak citlivým odvětvím evropského hospodářství, aby státní podpora gdaňským loděnicím narušila hospodářskou soutěž. Komise musí vzít v úvahu zvláštní charakter gdaňských loděnic a poskytnout jim zvláštní zacházení. Jako symbol boje proti komunistické zvůli musí gdaňské loděnice zůstat loděnicemi.
Józef Pinior
(PL) Pane předsedající, pane komisaři, gdaňské loděnice jsou významným evropským symbolem, místem, kde v srpnu 1988 polští dělníci, vedení Lechem Wałęsou, zahájili stávku za svobodu a spravedlnost. Loděnice se staly symbolem boje za odborová práva a za politická a občanská práva hnutí pracujících na celém světě. Chtěl bych zdůraznit význam iniciativy pana Wurtze, která umožnila, abychom dnes v Evropském parlamentu vedli rozpravu o nebezpečí uzavření loděnic v Gdaňsku.
Poprvé jsem vystoupil na obranu gdaňských loděnic v listopadu 1998, když jsem byl ještě aktivistou v podzemní "Solidaritě", kdy vláda Mieczysława Rakowského nařídila likvidaci loděnic pod záminkou špatných hospodářských výsledků. Gdaňské loděnice se naneštěstí staly také symbolem úpadku těžkého průmyslu a bezbrannosti dělníků a odborových svazů vůči tomuto procesu a modelovým příkladem systému, který se nazývá "kasinový kapitalismus". Jen málo zbylo z hrdých loděnic, které byly kolébkou "Solidarity". Po roce 1989 se vláda Solidarity přestala o osud loděnic zajímat. Závod se stal na terčem tržních spekulací na jedné straně a demagogie a populismu na straně druhé.
Po vstupu do Evropské unie byla polským loďařským závodům vyplácena státní podpora. Gdaňské loděnice zahájily restrukturalizaci a dokazují, že umí hospodařit se ziskem. Současné požadavky Evropské komise na uzavření dvou ze tří skluzů používaných při stavbě lodí však z loděnic vytvoří ztrátový podnik se všemi důsledky, včetně nezaměstnanosti a tragédie pro mnoho rodin zaměstnanců. U příležitosti 27. výročí podpisu srpnových dohod bych chtěl v Evropském parlamentu naléhavě požádat o obezřetný postup v tomto případu. Pojďme uvažovat o rozumném kompromisu, který by sladil zásady jednotného trhu, které Komise zastává, se zájmy tří tisíc dělníků z loděnic. Zachraňme gdaňské loděnice!
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Pane předsedající, když Komise hovoří o gdaňských loděnicích, zapomíná ve svém pragmatismu na jednu věc, která je mnohem důležitější než peníze, totiž na dějiny. Kdyby nebylo těchto loděnic, ani já, ani mnoho dalších poslanců ze střední a východní Evropy by zde dnes nesedělo. Kdyby nebylo změn, které byly v těchto loděnicích nastartovány, celá Evropa by dnes vypadala úplně jinak - nebyla by to Evropa postavená na hodnotách, jako je demokracie, svoboda, rovnost a dodržování lidských práv, které se staly předmětem boje symbolizovaného právě gdaňskou loděnicí. Vždyť právě stávky v této loděnici stály na počátku rozpadu komunismu.
Hledáme-li symbol Evropské unie, nemusíme chodit daleko; stačí si jen připomenout, že ve jménu poválečného usmíření dvou národů jsme schopni každoročně obětovat přes 200 milionů EUR na měsíční stěhování do Štrasburku. Proč tedy neposkytnout finanční podporu také gdaňské loděnici, která symbolizuje konec studené války a osvobození celé střední a východní Evropy od komunistické zvůle?
Proto zde chci pronést tuto výzvu: nedopusťme zničení loděnic, které jsou kolébkou "Solidarity", a neměřme historickou hodnotu těchto loděnic v eurech.
Mary Lou McDonald
Pane předsedající, pane komisaři, sami jste uznali velmi významnou politickou symboliku gdaňských loděnic a vše, co je s ní spojeno. Loděnice však samozřejmě nejsou pouhým symbolem. Jsou základním kamenem celé regionální ekonomiky, která přímo či nepřímo poskytuje tisíce pracovních míst. Uzavření nebo snížení objemu výroby gdaňských loděnic by mohlo zpustošit celou regionální ekonomiku, zničit životy statisíců lidí.
Pane komisaři, hovořil jste o významu hospodářské soutěže, o významu volného trhu. Chtěla bych vás slyšet hovořit o významu těch pracovních míst. Chtěla bych, abyste uznal strategický význam těchto loděnic pro Polsko - a vlastně celého tohoto odvětví pro Evropskou unii jako celek. Myslím, že tento rozpor znovu odhaluje podstatu pravidel státní podpory a pravého směřování evropské politiky. Myslím, že by bylo ironií a téměř tragedií, kdyby zánik Gdaňsku a všeho, co symbolizuje, způsobila těžká ruka politiky EU, která je spjata s dynamikou hospodářské soutěže a tržní ekonomiky - s vyloučením všeho ostatního, zdá se mi.
Genowefa Grabowska
(PL) Pane předsedající, nikdo nepopírá, že pravidla jednotného trhu a hospodářské soutěže jsou hnací silou evropské ekonomiky, která zaručuje její rychlý rozvoj. Pracovní organizace, které se nedokážou s touto výzvou vyrovnat, budou čelit potížím, včetně likvidace, a je zřejmé, že zaměstnanci těchto organizací budou protestovat.
Na protesty polských loďařských dělníků z minulého týdne však musíme nahlížet z jiného zorného úhlu. Nepřijeli si do Bruselu stěžovat, aby vzbudili soucit nebo žádali o peníze. Chtěli protestovat proti rozhodnutí, které považují za další rozsudek smrti nad jejich loděnicemi a které připraví minimálně tisíc dělníků o práci.
O co tedy jde? Dělníkům z loděnic, kteří přijeli do Bruselu, jde o rovné podmínky a o to, aby se rozhodnutí Komise opíralo o spolehlivé, důvěryhodné informace, protože skutečnost je taková, že loděnice se odrazily ode dna a konečně mají šanci hospodařit se ziskem. Právo EU v podobných situacích umožnilo dodatečnou podporu. Ve Smlouvě jsou uvedeny příklady, kdy podobná podpora byla poskytnuta východním spolkovým zemím Německa.
Dále chci zdůraznit, že se nejednalo o protest polské vlády. Protest zorganizovali občané Evropské unie - loďařští dělníci, kteří mají na protest právo a kteří se dali dohromady, aby nás přijeli upozornit, že se děje něco špatného. Měli bychom takový protest uvítat, protože svědčí o způsobu, jakým budujeme občanskou společnost.
A ještě jednu věc na závěr: přítomnost dělníků v Bruselu je také dokladem jejich obrovské důvěry v Evropskou unii a tuto důvěru vyjadřuje i celá polská společnost. Ani my, ani Evropská unie bychom neměli tuto důvěru zklamat.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Pane předsedající, minulý týden přijela do Bruselu delegace polských loďařských dělníků, aby protestovala proti rozhodnutí Komise uzavřít dva skluzy, které by mělo za následek masové propouštění. Dělníci z loděnic se domnívají, že přístup Komise k jejich podniku je příliš rigorózní a nespravedlivý. Po jednáních s komisařkou Kroesovou a komisařem Špidlou se dělníci vrátili do Polska s velkými nadějemi. Komise by měla na základě svého příslibu provést další důkladný přezkum situace v loděnicích.
Ještě bych rád dodal, že od té doby, co Polsko přistoupilo k Evropské unii, zhruba jeden milion lidí odešel ze země za prací do zahraničí a tento počet se neustále zvyšuje. Pokud bude Evropská komise trvat na svém rozhodnutí, jeho následkem bude nevyhnutelné propouštění tisíců pracovníků v loděnicích, kterým se v současné době daří udržet se na konkurenčním trhu EU.
Objevují se také určité pochybnosti o zaujatosti Komise a o její podpoře jiné loďařské lobby. Jsem si jist, že v labyrintu mnohdy protichůdných předpisů bude možné nalézt uspokojivé řešení pro obě strany. Chtěl bych proto připojit své jméno pod výzvu ke změně rozhodnutí proti loděnicím a ke změně přístupu k gdaňským loděnicím. Gdaňské loděnice nejsou jen běžným závodem na stavbu lodí, jsou také národním a evropským symbolem.
Charlie McCreevy
člen Komise. - Pane předsedající, mohu jen zdůraznit, že Komise chápe historický význam gdaňských loděnic a citlivost tohoto případu. Všichni se shodujeme, že je nutné restrukturalizovat gdaňské loděnice na životaschopný závod. Tento proces chce Komise podporovat.
Komise je však také zároveň odpovědná za zajišťování rovných podmínek na evropském loďařském trhu a za soudržný přístup ke společnostem procházejícím restrukturalizací. Doufám, že pokračující jednání mezi polskými orgány a Komisí povedou k uspokojivému výsledku.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
(Zasedání bylo před hlasováním přerušeno v 11:15 a znovu zahájeno v 11:30)
