
McCartin
Arvoisa puhemies, pyydän neuvoanne korvauksista, joita maksetaan kielikursseja suorittaville parlamentin jäsenille ja parlamentin henkilökunnalle. Suoritin iirin kielen kurssin muutamia kuukausia sitten, eikä minulle maksettu korvauksia, vaikka aiempina vuosina parlamentti on tukenut vastaavanlaisia kursseja. Lukuisat ihmiset vaalipiirissäni käyttävät tätä kieltä päivittäin. Se on kieli, jolle sopimukset käännetään. Se on tuomioistuimen kieli ja eurooppalaisten koulujen kieli. Onko tämän kielen asema jotenkin muuttunut? Muiden ihmisten käymiä kursseja tuettiin joitakin vuosia sitten. Jos kielen asema on muuttunut, kuka siitä päätti, ja milloin päätös tehtiin?

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra McCartin. Minulla ei tällä hetkellä ole mitään konkreettisia tietoja, jotka voisin kertoa teille; kirjasin kuitenkin kysymyksenne ja otan ne esille sekä puhemiehistössä että monikielisyyden puolustamista käsittelevässä valiokunnassa. Palaamme asiaan myöhemmin.

Sosiaalinen suojelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Weilerin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0291/97) sosiaalisen suojelun nykyaikaistamista ja kohentamista Euroopan unionissa koskevasta komission tiedonannosta (C4-0143/97).

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Sosiaalipolitiikka on Maastrichtin sopimuksesta huolimatta ollut viime vuosina lähinnä lapsipuolen asemassa Euroopan politiikassa. Komissio on tehnyt aloitteita hyvin verkkaisesti, ja nekin harvat aloitteet ovat yleensä pysähtyneet ministerineuvostoon. Sosiaalinen vuoropuhelukaan ei ole täyttänyt niitä odotuksia, joita me poliitikot olemme sille asettaneet.
Tällä hetkellä keskustelu on muuttumassa. Hiljaisuus rikkoutuu. Se liittyy osaltaan tietenkin siihen, että me odotamme paljon Amsterdamin sopimukselta, jonka ansiosta britit tulevat istumaan kanssamme sosiaalipoliittisesti samassa veneessä ja sosiaalisesta pöytäkirjasta tulee sopimuksen osa. Lisäksi Euroopan kansalaiset ja työntekijät odottavat tietenkin, että taloudellisen murroksen ja kasvaneiden riskien aikana valtio takaa varman sosiaalisen suojelun. Katson, että meillä poliitikoilla on siihen myös velvollisuus.
En voi hyväksyä niitä uuskapitalistisia iskulauseita, jotka aina väittävät, että pitäisi lisätä omavastuuta, sillä emme saa unohtaa, että työntekijät ja kansalaiset todellakin maksavat sosiaalisesta suojelustaan joko työtulostaan maksettavilla maksuilla tai veroilla.
Muuttoliikkeen syntyminen johtuu varmaankin osaltaan sisämarkkinoiden toteuttamisesta. Yhä useammat työntekijät haluavat käyttää hyväkseen vapaata liikkuvuutta, jonka olemme taanneet heille sopimuksin. Toisaalta käyttäessään vapaata liikkuvuutta hyväkseen he huomaavat syrjintää sosiaalisessa suojelussa ja syrjintää valinnoissa.
Komission ilmoituksen jälkeen olemme tänään jättäneet toisen mietinnön sen jälkeen, kun ensimmäinen Euroopan sosiaalisen suojelun tulevaisuutta käsitellyt mietintö hyväksyttiin helmikuussa suurella enemmistöllä. Käsiteltävänämme on nyt mietintö, joka paneutuu ongelmiin vielä konkreettisemmin ja jonka otsikkona on "Sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta ja kohentamisesta Euroopan unionissa" . Mietinnössä suhtaudun periaatteessa myönteisesti siihen, että komissio on tehnyt konkreettisia ehdotuksia, että komissio on edelleen, siis jatkuvasti, paneutunut aiheeseen, ja haluaisin korostaa muutamia erityisen tärkeitä kohtia tässä mietinnössä, joka hyväksyttiin valiokunnassa suurella enemmistöllä.
Mielestämme on valitettavaa, että Amsterdamin tuloksista huolimatta osa sosiaalisesta suojelusta sekä veropolitiikka vaativat edelleen yksimielisyyttä ministerineuvostossa. Tämä johtaa edelleen uudistusten pysäyttämiseen - oletamme näin aikaisempien kokemusten perusteella - sillä meillä on aikaisemmin ollut erittäin huonoja kokemuksia Isosta-Britanniasta ja varsinkin Saksan liittotasavallasta, joka on yhä uudelleen harjoittanut jarrutuspolitiikkaa ministerineuvostossa erityisesti sosiaalisen suojelun alueella.
Olemme sitä mieltä, että Maastrichtin EMU-ehtojen täyttäminen ei ole ristiriidassa sosiaalisen järjestelmän kanssa, vaikka jäsenvaltioissa osin väitetäänkin niin ja myös tietyt ryhmät esittävät yhä uudelleen sensuuntaista propagandaa. Me odotamme kuitenkin, että komissio ja neuvosto vastaavat niihin haasteisiin, joita talous- ja rahaliitto aiheuttaa etuusjärjestelmille ja työllisyydelle.
Me odotamme - uskon, että tämä on erittäin tärkeä asia kaikille kollegoille tässä parlamentissa - että toteutetaan aktiivista työllisyyspolitiikkaa. Luxemburgin huippukokouksesta tulee myös meidän uskottavuutemme koetinkivi, sillä aktiivinen työllisyyspolitiikka ja työttömyysasteen alentaminen ovat myös riittävän sosiaalisen suojelun paras tae.
Me emme halua alentaa työttömille ja toimeentulotukea saaville maksettavia etuuksia vaan me haluamme aktiivista etuuspolitiikkaa, joka merkitsee yleistä ohjausta, koulutusta ja työkokemusmahdollisuuksien tarjoamista. Odotamme, että komissio esittää meillä hyväksi havaittujen käytäntöjen mukaisesti ehdotuksia joustavasta siirtymisestä työelämästä eläkkeelle sekä uusien järjestelmien rahoittamisesta.
Pyydämme komissiota esittämään vuosittain kertomuksen köyhyyden ja rikkauden kehityksestä, ja tässä kohdassa haluan sanoa saman tien: olen valmis hyväksymään PPE-ryhmän esityksen, että kertomus esitetään vain joka toinen vuosi. Minulle on tärkeää, että kertomus todella kuvaa köyhyyden ja rikkauden kehitystä Euroopan unionissa ja tarjoaa luotettavan analyysin. Silloin olen mielelläni myös valmis kasvattamaan välin kahteen vuoteen.
Vaadin nyt jälleen, aivan kuten ensimmäisessäkin mietinnössä, että kuormitusta on siirrettävä työltä muille tuotannontekijöille. Kaikki jäsenvaltiot ovat nykyisin yhtä mieltä, ja minusta on tullut korkea aika saada aikaan myös tuloksia. Se merkitsee, että kyseeseen tulee hiilidioksidivero, jalostusarvomaksu tai spekulatiivisten pääomaliikkeiden verotus. Me tarvitsemme pikaisesti uutta voimakasta keskustelua sukupuolten erilaisesta kohtelusta työmarkkinoilla, yhtäläisen kohtelun mahdollisuuksista, siitä miten yhtäläiset mahdollisuudet voitaisiin vihdoinkin toteuttaa. Vuonna 1957 ne kirjattiin Rooman sopimuksiin ja nyt - vuosikymmeniä myöhemmin - ne eivät vieläkään ole todellisuutta. Me tarvitsemme epätyypillisten ja joustavien työsuhteiden luotettavaa suojelua. Se, mitä meille esitettiin osa-aikatyöstä, ei täytä tätä vaatimusta, arvoisa komission edustaja!
Herra Flynn, te ilmoititte kertomuksessanne, että annatte vuoden lopussa käyttöömme uusia tietoja ja analyysejä sosiaalisen suojelun kehityskuluista Euroopassa. Haluan sanoa teille: Se ei riitä meille! Me tarvitsemme yhteenvedon myös komission toimista, siitä mitä olette tehneet helmikuussa hyväksytyn ensimmäisen mietinnön jälkeen, ja voitte olla varma, että seuraamme kriittisesti, miten te toteutatte tämän uuden mietinnön vaatimukset.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, edessämme on hyvä mietintö siitä, millä tavalla voimme nykyaikaistaa sosiaalista suojelua Euroopan unionissa. Talousasioita käsittelevän valiokunnan valmistelijana olen erittäin tyytyväinen voidessani todeta, että valiokuntani ja työllisyysvaliokunta ovat samalla aaltopituudella monien tärkeiden kohtien suhteen.
Ensiksi, me painotamme vielä kerran sitä, että päinvastoin kuin monet uskovat, Maastrichtin ehtojen toteuttaminen ei ole ristiriidassa hyvän sosiaaliturvan kanssa. Terve valtiontalous vähentää korkoihin kohdistuvaa painetta, antaa yrityksille elintilaa ja luo tällä tavalla suotuisan yritysilmapiirin. Laaja verotuksellinen pohja tarjoaa puolestaan mahdollisuudet parempaan sosiaalisen suojelun järjestelmään. Lyhyesti, EMU merkitsee tosin haastetta, mutta ei siksi vielä vaaraa.
Lisäksi molemmat valiokunnat tulkitsevat yleistä mielipidettä Euroopassa vaatiessaan verotuksen painopisteen siirtämistä työn verotuksesta esimerkiksi ympäristöä haittaavan energiankulutuksen verotukseen. Välttämättömyydestä sovittaa osakeyhtiöiden verotus yhteen eurooppalaisella tasolla ollaan myös yhä enemmän samaa mieltä. Kielletyn verokilpailun vastustamista koskeva käyttäytymissääntö on askel oikeaan suuntaan.
Niin sanottu sosiaaliturvaoikeuksien yksilöllistäminen on hyvin tärkeää. Tämä koskee etenkin itsenäisten yrittäjien mukana työskenteleviä aviopuolisoita. Eläkejärjestelmien suhteen talousasioita käsittelevä valiokunta ei asettaudu puolustuskannalle samassa mitassa kuin kollega Weiler. Meidän mielestämme nykyistä verotuspohjaista järjestelmää ei voida enää säilyttää. Yksityiset eläkejärjestelmät voivat olla hyvä täydennys. Siksi vaadimme kansallisilta hallituksilta, että on tutkittava, voidaanko molemmat järjestelmät yhdistää.
Lopuksi, sosiaaliturvaoikeuksien siirrettävyyden suhteen unionin sisällä on vielä paljon tehtävää. Siksi pyydämme komissiota uudistamaan asetuksen 19/71, joka koskee unionin sisällä jäsenvaltioista toiseen siirtyvien henkilöiden sosiaaliturvaan liittyvien säännösten yhteensovittamista. Sisämarkkinat on ehkä suurelta osin toteutettu tavaroiden ja pääoman kannalta, mutta ne ovat kaikkea muuta kuin todellisuutta ihmisille, jotka työskentelevät kotimaansa ulkopuolella.
Olen iloinen, että voin johtopäätöksenä sanoa, että olemme hyvin tyytyväisiä talousasioita käsittelevän valiokunnan esittämiin kohtiin, jotka on otettu mietintöön, paitsi esitykseen eläketurvaan liittyvistä yksityisistä järjestelmistä.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, rouva Weiler, onnittelen teitä mietinnöstänne ja yhdyn siihen täysin. Se puoltaa komission tiedonantoa ja siinä esitetään lisäksi kritiikkiä, joka olisi otettava huomioon myöhemmin laadittavia mietintöjä parannettaessa.
Naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelijana esitin yhdeksän johtopäätöstä ja kiitän teitä siitä, että otitte ne huomioon ja paransitte niitä. Ne koskevat naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia, naisten haavoittuvuutta ja hoitojärjestelmien kehittämistä hoitoa tarvitseville perheenjäsenille, ja niiden mukaan me naiset olemme eriarvoisessa asemassa miehiin nähden ja eurooppalaisten toimielinten mietinnöissä olisi esitettävä toimia tämän tilanteen korjaamiseksi.
Jokaisessa sosiaaliturvajärjestelmän uudistuksessa on otettava huomioon naisen asema nyky-yhteiskunnassa. Yleismaailmallinen oikeus sosiaaliseen suojeluun pitäisi tunnustaa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja kun sosiaalista suojelua uudenaikaistetaan ja parannetaan ja jotta eurooppalainen malli vakiinnutettaisiin, olisi välttämätöntä, kun tehokkaita malleja on ensin tutkittu, saada aikaan sitovaa lainsäädäntöä, joka paitsi takaisi oikeudet olisi myös väline näiden oikeuksien toteuttamiseksi.
Rouva Weiler, uskon, että juuri tämä on mietintönne lopullinen tavoite, ja onnittelen teitä siksi siitä.

Andersson
Arvoisa puhemies! Haluan aluksi kiittää Weileria erinomaisesta mietinnöstä, jossa näitä kysymyksiä on käsitelty erittäin laajasti. En ehdi näin lyhyessä ajassa käsitellä kaikkia kohtia. Aluksi haluan sanoa, että olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, etteivät Maastrichtin kriteerit ole sosiaaliturvajärjestelmän vastaisia. Päinvastoin on niin, että hyvä ja tasapainoinen valtiontalous on pitkän aikavälin edellytys sille, että pystymme säilyttämään ja kehittämään hyvinvointijärjestelmäämme. Tällä alueella tapahtuu Euroopassa edistystä, toisin sanoen talous alkaa parantua.
Samanlaista edistystä ei ole nähtävissä toisella alueella, joka myös vaikuttaa sosiaaliturvajärjestelmään. Kyseessä on työllisyys. Korkea työttömyysaste tulee hyvinvointijärjestelmällemme kalliiksi. Koska Euroopassa niin useat ihmiset ovat työttöminä, ovat myös hyvinvointijärjestelmämme tulot pienempiä kuin mitä ne olisivat olleet, mikäli olisimme onnistuneet vähentämään työttömyyttä ja lisäämään työllisyyttä. Tämän vuoksi tulevaisuuden pääkysymys myös hyvinvointijärjestelmälle on työttömyyden vähentäminen ja työllisyyden lisääminen.
Hieman eläkejärjestelmästä: mielestäni esittelijän ehdotus joustavasta eläkkeelle siirtymisestä on erinomainen. Toinen esittelijän esille ottama näkökohta on se, että meillä on oltava niin hyvät valtiolliset eläkejärjestelmät, että yksityisten ratkaisujen tarve minimoidaan. Olen asiasta samaa mieltä, koska valtiollisilla eläkejärjestelmillä on se etu, että ne ovat miehille ja naisille samat. Yksityisissä eläkejärjestelmissä joutuvat naiset maksamaan enemmän, koska he elävät pidempään. Itse kannatan eläkejärjestelmää, jonka pohjana on perusturva, jota sitten kartutetaan turvatulla tulolla. Olen myös samaa mieltä veropolitiikan harmonisoinnista ja verotuksen painopisteen muuttamisesta siten, että työhön kohdistuvaa verotusta vähennetään ja ympäristöön kohdistuvaa verotusta lisätään.

Pronk
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää esittelijää siitä suuresta työstä, jota hän on tehnyt tämän mietinnön eteen. Uskon, että sosiaaliturvan tulevaisuus muodostaa yhden tärkeimmistä aiheista Euroopan unionissa tulevina aikoina. Siksi on hyvä asia, että komissio on antanut tämän tiedonannon. Jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmät ovat kaikki kokeneet oman historiallisen kehityksensä. Siksi eri järjestelmien välillä onkin paljon eroja.
Euroopan kansanpuolue on sitä mieltä, että sosiaaliturvan järjestämisen pitää pysyä jäsenvaltioiden vastuulla. Henkilöiden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden takia on kuitenkin välttämätöntä, että eri järjestelmät sovitetaan paremmin yhteen. Etenkin nyt, kun monissa jäsenvaltioissa toteutetaan sosiaaliturvan uudistuksia, on hyvä laatia yhteinen lähestymisstrategia. Tämän sosiaalisen strategian tavoitteena pitää olla Euroopan unionin työllisyyspolitiikan liittäminen kunnolliseen sosiaaliseen suojeluun.
Tässä yhteydessä emme ole samaa mieltä Weilerin kanssa, joka haluaa tutkia ajatusta vähimmäisoikeuksilla varustetusta "sosiaalisesta käärmeestä" sosiaaliturvajärjestelmässä. Se on kohtalokasta. Näin on niin kauan kuin ei ole olemassa yksimielisyyttä siitä, millä tavalla kansalliset sosiaaliturvajärjestelmät voivat lähentyä toisiaan.
On olemassa suuri kuilu niiden järjestelmien välillä, jotka perustuvat ruhtinas Bismarckin järjestelmään ja niiden välillä, jotka tarjoavat vain pienimmän mahdollisen sosiaaliturvan. Bismarckin järjestelmässä lähdetään etupäässä työntekijöihin perustuvasta järjestelmästä. Muut järjestelmät pyrkivät sisällyttämään kaikki ihmiset.
Komissio ei valitettavasti ota huomioon tätä vastakohtaisuutta. Alankomaissa on tehty kompromissi molempien järjestelmien välillä. Mutta tämä voi aiheuttaa sen, että ammattiriskejä ei enää oteta huomioon, sillä katsotaan yleisen järjestelmän tarjoavan riittävät takuut.
Alankomaalaiset lesket maksavat tästä korkean hinnan. Alankomaiden kokemukset osoittavat kuitenkin, että on mahdollista saada aikaan kompromissi molempien järjestelmien välillä. Komissio lähtee liian itsestään selvästi siitä, että sosiaalisen suojelun järjestelmä yksin on riittävä ja uhraa tällä tavoin hyväksi havaitun ruhtinas Bismarckin järjestelmän edut.
Esittelijä ei onneksi tee näin, sillä Saksan tilanne on hänelle hyvin tuttu. Pyydän komissiota muodostamaan nopeasti mielipiteen näiden Euroopan sosiaaliturvajärjestelmien pääasiallisten vastakohtaisuuksien yhteensovittamisesta. On merkittävää, että mitä pohjoisemmaksi mennään, sitä keskeisemmällä sijalla sosiaaliturva on ja mitä etelämmäksi mennään, sitä keskeisempi on tuloista riippuvainen sosiaaliturvajärjestelmä.
Yhteiskunnassa on tapahtunut paljon muutoksia sen jälkeen kun Bismarck kehitti ensimmäisen järjestelmänsä, mutta viisi suurinta riskiä, jotka kohtaavat työntekijöitä, ovat yhä samat: kuolema, sairaus, invaliditeetti, vanhuus ja työttömyys. Meidän tehtävämme on nyt muuttaa eri sosiaaliturvajärjestelmät vastaamaan uusia kehityksiä ottaen toissijaisuusperiaate huomioon, mutta emme saa kuitenkaan unohtaa niitä riskejä, joita vastaan on otettava vakuutus.
Jotkut näistä riskeistä voidaan kustantaa myös yksityisesti. Joskus kokonaan, joskus osittain, mutta ei missään tapauksessa liian kalliilla hinnalla. Toissijaisuus aiheuttaa kaksi ongelmaa, joihin meidän on kiinnitettävä erityistä huomioita. Ensiksi, rajatyöntekijät. Haluan pyytää, että heihin kiinnitettäisiin erityistä huomiota, koska he eivät voi siirtää joitakin vakuutuksiaan, mikäli he työskentelevät jossakin toisessa maassa ja asuvat välittömästi rajan toisella puolen, näin he joutuvat usein huonoon asemaan. Tällä tavalla estetään työntekijöiden vapaa liikkuvuus. Tämä on Euroopan unionin tavoitteiden vastaista. Siksi tuen Weilerin esitystä asetuksen 148/71 uudistamisesta, joka poistaisi rajatyöntekijöille koituvat haitat.
Toinen ongelma, jonka toissijaisuus aiheuttaa, on sosiaaliturvan maksaminen. Sosiaaliturvamaksujen periminen muodostaa sosiaaliturvan perustan talous- ja rahaliitossa. Siksi tarvitaan enemmän yhteistyötä unionin sisällä. Sitä tarvitaan muun muassa rajat ylittävien sosiaaliturvaa koskevien petosten ja muiden veropetosten vastustamiseksi.
PPE: n ryhmä tulee tukeman Weilerin mietintöä ja pyytää komissiolta esitystä koskien Euroopan sosiaaliturvajärjestelmien vastakohtaisuuksien vähentämistä.

Hermange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, heti toisen maailmansodan jälkeen luodut sosiaalisen suojelun järjestelmämme kohtaavat nykyään kaikkialla Euroopassa samankaltaisia soveltuvuus- ja pysyvyysongelmia sekä niiden kehittämiseen liittyviä vaikeuksia. Järjestelmät vaativatkin mukauttamista ja säilyttämistä samalla kun niitä on uudistettava, jotta ne voisivat vastata 2000-luvun haasteisiin, joista tässä esitän kolme.
Ensinnäkin on väestönkasvuun liittyvä haaste, joka on mielestäni sosiaalisen suojelun ongelmista tärkeimpiä, sillä seuraavan 10-15 vuoden aikana yli 60-vuotiaiden osuus Euroopan unionin väestöstä tulee kasvamaan 50 %: lla. Tänä päivänä neljä työikäistä huolehtii eläkeläisten tarpeista kun vuonna 2020 heitä on enää kaksi. Myös taloudellinen haaste on merkittävä, sillä työttömyysongelma on vielä suuri, kuten olemme edellisessä keskustelussa todenneet. Sosiaaliselle suojelulle asetettuja tavoitteita on vaikeampi täyttää, sillä meidän on pyrittävä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteutumiseen yhteiskunnassamme.
Tässä hengessä minä ja ryhmäni hyväksymme tyytyväisyydellä komission tiedonannossaan esittelemät toimintalinjat. Samassa hengessä haluaisin onnitella rouva Weileria hänen mietinnöstään ja yhdyn siinä esitettyihin ehdotuksiin, jotka koskevat sosiaaliseen lähentymiseen tähtäävän toimintaohjelman kehittämistä tulevan talousja rahaliiton toteuttamiseksi niin, että sen myötä otettaisiin käyttöön toimeentulominimit. Uskonkin, että sosiaalista polkumyyntiä on ehdottomasti vältettävä unionissa, jos haluamme, että yhteinen valuutta toteutuu.
Sosiaalisen suojelun järjestelmien on kuitenkin perustuttava aitoon yhteisvastuuseen. Aito ja inhimillinen yhteisvastuu on välttämätön henkisen ja sosiaalisen tasapainon säilymiselle yhteiskunnissamme, minkä vuoksi en kannata esittelijän ehdotusta sosiaalisen suojelun yksilöllistämisestä Euroopassa, sillä se olisi mielestäni virhe. Olen sitä mieltä, että hyvin rakennettujen sosiaalisen suojelun järjestelmien ohella olisi aktiivisesti tuettava aidon yhteisvastuun leviämistä ja erityisesti voimakasta perhepolitiikkaa, millä edistettäisiin inhimillisemmän, yksinkertaisemman ja halvemman lähestymistavan toteuttamista sosiaalisen suojelun järjestelmissämme.
Näin ollen olen sitä mieltä, että lapsiperheitä on tuettava, kun otetaan huomioon heidän osuutensa yhteiskunnassamme sukupolvien uudistajina, tulevaisuuteen panostajina ja talouden ylläpitävänä voimana. Herra puhemies, hyvät kollegani, äänestämme kuitenkin tämän tekstin puolesta unohtamatta vastuuta lapsistamme, joille haluamme jättää Euroopan, jossa heidän olisi parempi elää.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, parhain tae sosiaaliturvalle on aina työpaikkojen luominen Euroopassa. Olen lukenut lehdistä ja näin tänä aamuna Belgian televisiosta, että neuvosto ei saanut eilen juurikaan edistystä aikaan tässä asiassa. Haluaisin kuulla komissaari Flynniltä, missä työllisyyshuippukokoukseen liittyvissä asioissa on mahdollisesti saatu aikaan edistystä ja onko sellaisilla asioilla kuten verotuksen uudistamisella ja arvonlisäveron toisenlaisella käytöllä onnistumisen mahdollisuudet. Olen ymmärtänyt, että nuorisotyöttömyyden vastustamista, sellaisena kuin me esitimme, ei ole hyväksytty.
Toinen kohta, josta haluan puhua, on eläkekysymys. Kollegat, tämän mietinnön nimi on: "Sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta" ja olemme täysin vakuuttuneita siitä, että sosiaalisen suojelun nykyaikaistamiseen voi sisältyä myös eläkejärjestelmiemme uudelleen arviointi. Se ei merkitse niiden purkamista, vaan uudistamista. On selvää, että peruseläkkeitä täydentävät eläkkeet voidaan järjestää paremmin yksilötasolla. Joustavilla työmarkkinoilla tulee olemaan välttämätöntä antaa yksilöille enemmän sananvaltaa eläkkeiden ja täydentävien eläkkeiden suhteen. Tarkoituksena ei ole vähentää yksilöiden valtaa, vaan nimenomaan lisätä sitä. Mielestäni on todella harmi, ettei asiasta esittämämme tarkistus näytä tulevan hyväksytyksi, koska saksalaiset eivät ole vielä niin pitkällä eivätkä edes kristillisdemokraatit tue tätä asiaa.
Naisten oikeuksien valiokunta on ottanut esille lasten päivähoitoa koskevan asian. Me kannatamme lasten päivähoidon järjestämistä hyvin. Mutta meidän mielestämme asia olisi parempi järjestää lähentyvien sopimusten puitteissa kuin Euroopan tasolla tehtävien sitovien sopimusten puitteissa.
Lopuksi haluan korostaa Pronkin mainitsemaa rajatyöntekijöitä koskevaa kysymystä ja haluan myös onnitella Weileriä hänen mietinnöstään tämänkin asian suhteen. Olen ehdottamasti sitä mieltä, että hänen mietintönsä on parempi kuin viimevuotinen mietintö, mutta kun puhumme keskenämme sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta, meidän on todellakin uskallettava uudistaa ja sitä puolta kaipaan tässä hieman.

Ojala
Arvoisa puhemies, rouva Weilerin mietintö on mielestäni erinomainen siinä, että se osoittaa hyvin selkeästi korkeatasoisen sosiaalisen suojelun merkityksen eurooppalaiselle kasvulle, kilpailukyvylle ja hyvinvoinnille. Itse haluan kuitenkin omassa puheenvuorossani kiinnittää huomiota julkisten palvelujen merkitykseen nimenomaan sosiaalisen suojelun tarjoajana.
Minua kummastuttaa komission selonteossa esiintyvä näkemys siitä, että vain markkinaehdoilla toimivat yksityiset palvelut voisivat olla edullisia ja laadukkaita. Pohjoismainen kokemus kertoo siitä, että julkiset palvelut ovat usein sekä laadultaan parempia että myös kansantalouden kannalta edullisempia kuin yksityiset. Kun esimerkiksi verrataan eri maiden terveydenhoitojärjestelmien kustannuksia, voidaan nähdä, että USA: n täysin yksityinen, vakuutuksiin perustuva järjestelmä on huomattavasti kalliimpi järjestelmä kuin pohjoismainen valtion ja kuntien toimesta järjestetty järjestelmä.
Julkisilla sosiaali- ja terveyspalveluilla kyetään myös turvaamaan palvelujen saatavuus kaikille. Myös hajaasutusalueille, jotka eivät markkina-alueina yksityistä palveluyrittäjää kiinnostaisi. Kaikille kansalaisille yhteiset palvelut takaavat myös sen, että kaikki, niin rikkaat kuin köyhätkin, voivat saada korkeatasoisia palveluja. Tämä on mielestäni yksi yhteiskunnallisen tasa-arvon peruskiviä. Tässä mielessä toivon, että kun keskustelemme sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta, emme aina automaattisesti lähde liikkeelle siitä, että palvelujen tulee olla yksityisiä.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Rouva Weiler on esittänyt meille mietinnön, joka on mitannut tarkasti Euroopan sosiaalisen suojelun tulevaisuuden todella olennaisia ulottuvuuksia ja asettanut ne oikeaan perspektiiviin. Nyt on tärkeää, että komissio todella toteuttaa nämä selkeät suuntaviivat toiminnassaan.
En halua käsitellä uudelleen kaikkia yksityiskohtia vaan haluaisin vain keskustella perustavasta ongelmasta, joka vallitsee edelleen Euroopan sosiaalisessa suojelussa. Se on käsitys, jonka mukaan kyseessä olisi yhtenäisen eurooppalaisen järjestelmän luominen sosiaaliseen suojeluun. Tätä käsitystä vaalivat luultavasti aikoinaan yhteisön perustajat, joihin meistä useimmat eivät kuulu. Uskon, että se on väärä käsitys. Meidän on jätettävä se.
Vaikka meillä onkin yhtenäiset sisämarkkinat, meillä on edelleen erilaiset elinolosuhteet, eivät ainoastaan tasonsa puolesta, vaan on myös laadullisesti erilaisia tapoja ja elämänodotuksia ja siten myös erilaisia sosiaalisen suojelun perinteitä, erilaisia voimasuhteita ja toimintatapoja työmarkkinaosapuolten välillä, sosiaalisia asioita hoitavien välillä. Tämä näkyy jäsenvaltioissa historiallisina kompromisseina, joita ei ole kovin helppo purkaa.
Tästä ei kuitenkaan pidä päätellä, että olisi mahdotonta luoda yhteisen sosiaalisen suojelun eurooppalainen tulevaisuus. Tässä kohden on muutettava ajattelutapoja, on ajateltava sitovien yhteisten tavoitteiden suuntaan. Voidaan sanoa yksinkertaistaen, että yhtäältä on kysymys kaikkien Euroopassa elävien ja työtä tekevien suojaamisesta työsuhteessa tehtävän työn riskeiltä, joita ovat iän, sairauden, työttömyyden sekä ammattitaidon vanhentumisen riskit.
Toisaalta kysymys on siitä, että kaikille Euroopassa eläville ja työtä tekeville taataan, että heitä ei ajeta köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen suhteessa heidän oman jäsenvaltionsa ja alueensa hyvinvoinnin tasoon. Tässä on kaksi oikeastaan aivan yksinkertaista tavoitetta. Jos ajatellaan näin yksinkertaisesti, voidaan myös alkaa hahmotella niitä mekanismeja, joiden avulla erilaiset, erilaisessa tilanteessa olevat jäsenvaltiot erilaisine ratkaisuperinteineen toimivat yhdessä suojelun lähentämisen puolesta, en tarkoita konkreettisen tason lähentämistä vaan näiden etujen suojelua, näiltä riskeiltä suojelemista, ja sen puolesta, että kaikille Euroopan kansalaisille taataan todelliset kansalaisoikeudet sisämarkkinoilla - myös työsuhteessa työskenteleville. Nyt on korkea aika, tilanteessa, jossa juuri näitä työsuhteessa olevien kansalaisoikeuden aseman saavutuksia yritetään yhä uudelleen romuttaa.

de Lassus
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan radikaaliallianssin ryhmä yhtyy täysin rouva Weilerin esittämiin loistaviin johtopäätöksiin. Haluan kiittää häntä siitä, että hän on osaltaan myötävaikuttanut sen linjan selkiyttämiseen, jonka on määrä johtaa eurooppalaiseen sosiaalisen suojelun politiikan kehittämiseen.
On ehdottomasti muistutettava, että ne pysyvät erot, jotka eri jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien kattavuudessa vallitsevat, aiheuttavat todellisuudessa uusia häiriöitä sisämarkkinoidemme, joiden pitäisi olla muka yhtenäiset, toimintaan jo pelkästään taloudellisella säännöstelyllä, ja että nämä pysyvät erot vääristävät kilpailua ja edistävät täysin järjetöntä hajautumista Euroopan sisällä. Meidän on ryhdyttävä välittömästi ja konkreettisesti toteuttamaan Amsterdamin sopimuksen mukaisia sosiaalisia tehtäviä.
Mielestämme komission on sitouduttava päättäväisesti neuvotteluihin vähimmäistoimeentulon vahvistamiseksi sekä yhteisten vakauttamiseen tähtäävien suhteiden kehittämiseksi, jota voitaisiin " sosiaalisen käärmeen" sijasta kutsua myönteisemmin, esimerkiksi aivan yksinkertaisesti " sosiaaliseksi yhteydeksi" . Komission on myös sitouduttava päättäväisesti määrittämään korkealle asetetut laatu- ja tehokkuustavoitteet jäsenvaltioiden politiikkojen lähentämiseksi. Meidän on taisteltava päättäväisesti kaikilla aloilla sen sosiaalisessa suojelussa ilmenevän syrjinnän poistamiseksi, joka tulee esiin silloin, kun perheen elättäjän turvaamisesta siirrytään järjestelyyn, jossa jokaisen yksilönvapautta kunnioitetaan. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa, että olisi välittömästi luotava direktiivi itsenäisten ammatinharjoittajien puolisoiden sosiaalisesta suojelusta.
Meidän on pyrittävä tehokkuuden parantamiseen sekä terveydenhoitomenojen kasvun alentamiseen, jolloin tiedottamiselle ja ennaltaehkäisylle on annettava etusija, kuten rouva Weiler toteaakin mietinnössään. Väestön ikääntyminen ja lääketieteen kehittyminen eivät kuitenkaan anna aihetta odottaa hoitokustannusten absoluuttista alentamista. Eurooppalaisen elämänlaadun ja kulttuurin ylläpitämiseksi meidän on osattava tunnistaa yhdessä rakentamamme sosiaalisen mallin erityispiirteet. Jokaisella on oikeus vähimmäistoimeentuloon. Jokaisella on myös oikeus ajatella, että terveydellä ei voi tehdä kauppaa.
Jokainen meistä ymmärtää, että emme voi kulkea kohti markkinoiden avautumista, vapaata kilpailua ja yksilöllisyyden arvostamista, jos emme samalla pidä huolta siitä, että kehitämme niitä yhteiskuntamme mekanismeja, joilla pyritään yhteenkuuluvuuden ja tasapainon toteuttamiseen ja joita yhteisvastuun järjestelmät edustavat. Komission on huolehdittava siitä, että se edistää näiden järjestelmien säilymistä ja kehittämistä. Se ei saa arkipäiväistää niitä alistamalla sääntöihin, joita kaupallisilta vakuutuksilta vaaditaan.
Komission olisi sitä vastoin luotava välittömästi direktiivi, jolla näiden järjestelmien erityinen sosiaalinen hyöty voitaisiin tunnustaa. Näille järjestelmille on tunnusomaista yksilöiden korostaminen yhteiskuntarakenteiden muotoutumisessa, sosiaalisten riskitekijöiden valinnan puuttuminen sekä sosiaalityön mallipalvelut, joiden tavoitteena on vaikuttaa kustannusten määräämiseen. Komission olisi myös omaksuttava mahdollisimman soveltuvat tiedottamisen ja ennaltaehkäisemisen mallit.
Toivomme, että Euroopan unionissa sitouduttaisiin päättäväisesti siihen, että jäsenvaltioiden sosiaalisen suojelun politiikat lähentyisivät ja että yhteisvastuun järjestelmissä määritettäisiin sovellettavat säännöt. Näin voitaisiin edistää samalla sekä unionin järjestöjen taloudellista tehokkuutta, kansalaisten sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteutumista sekä unionin kulttuurista heijastuvaa humanismin periaatteen leviämistä.

Lis Jensen
Arvoisa puhemies, rouva Weilerin mietintö sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta ja kohentamisesta Euroopan unionissa painottaa muun muassa, että sosiaaliavustusten vastaanottamista on aktivoitava. Tämä on toteutunut parhaiten jäsenvaltioiden alueen politiikassa, ja täten myös Tanskassa, jossa tehdään jatkuvasti tiukennuksia siihen, miten ja milloin työttömien katsotaan olevan työmarkkinoiden käytettävissä. Barbara Weiler mainitsi päivän keskustelun avauspuheenvuorossaan, ettei hän tarkoita sitä, että EMUn lähentymiskriteerit estäisivät kohtuullista sosiaaliturvaa. En voi kuitenkaan olla varma siitä, onko hän oikeassa. Ajatelkaamme vain suuria mielenosoituksia, joita on pidetty muutamissa jäsenmaissa, missä sosiaaliset leikkaukset EMUun sopeuttamisen jäljiltä ovat olleet niin suuria, että kansan on täytynyt protestoida niitä vastaan. Ymmärrän tämän täysin, koska kansa on jo pitkään tukenut EMUa. Meillä on Tanskassa suhteellisen suuri julkinen sektori ja suurin osa sosiaalimaksuista on edelleenkin kansallinen asia. Mutta kansan parissa vallitsee epävarmuus tulevaisuuden sosiaaliturvasta, eikä vähiten EMUun sopeuttamisen takia, jonka toteuttamisen puolesta Tanskan hallitus toimii, vaikka Tanska ei aiokaan mukaan EMUn kolmanteen vaiheeseen.
Amsterdamin sopimukseen viitaten haluan sanoa, että olen tyytyväinen siihen, että sosiaaliturvaa koskevissa asioissa tarvitaan edelleenkin neuvoston yksimielisyyttä, mutta toivoisin, etteivät Iso-Britannia ja Saksa olisi ainoat vastustajat. Kaipaan Tanskalta selkeää torjuvaa kantaa, koska tanskalaisessa keskustelussa painotetaan voimakkaasti, että sosiaalipolitiikan tulee edelleen olla jäsenmaiden oma kansallinen asia. Siihen eivät neuvoston tanskalaiset neuvottelijat selvästikään pyri.

Raschhofer
Arvoisa puhemies! Kannatan rouva Weilerin mietintöä sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta ja kohentamisesta Euroopan unionissa, koska se osoittaa kaksi tärkeää asiaa. Ensiksi: EU: n sosiaaliset perusolosuhteet ovat muuttuneet dramaattisesti. Toiseksi: Jäsenvaltioiden sosiaalisen suojelun järjestelmät ovat rahoitettavissa vain, jos ne modernisoidaan viipymättä, jolloin jäsenvaltiot vastaavat sekä rahoituksesta että modernisoinnista.
Uskon, että yhtenäinen sosiaalinen järjestelmä on utopia Euroopassa, jossa alueet ovat erilaisia, niillä historiallinen kehitys on erilaista ja ennen kaikkea rahoitusjärjestelmät ovat erilaisia. Siksi kannatan myös PPE: n tarkistusehdotusta 16. Puhuin alussa perusolosuhteiden muuttumisesta. Tämä kohdistuu erityisen dramaattisesti naisiin. Useissa tapauksissa köyhyys kohdistuu naisiin. Siksi kannatan tämän mietinnön ehdotuksia, jotka tähtäävät naisten sosiaalisen aseman suojaamiseen. On erityisen tärkeää, että lasten kotihoito katsotaan eläkettä kerryttäväksi ajaksi. Kaikki muu merkitsee naisten rankaisemista siitä, että he omistautuvat perheen tehtäville, ja sehän on loppujen lopuksi hyökkäys perhettä kohtaan.

Waddington
Arvoisa puhemies, on selvää näyttöä siitä, että Euroopan legendaarinen sosiaalinen malli ja jäsenvaltioiden sosiaalisen suojelun järjestelmät eivät vastaa uusiin haasteisiin, joita muuttuvat työolosuhteet, muuttuvat taloudelliset, sosiaaliset ja väestölliset rakenteet ja markkinoiden globaalistuminen muodostavat. Nämä uudet haasteet ovat olleet useiden parlamentille laadittujen mietintöjen aiheena: korkea työttömyysaste, ikääntyvä väestö, sosiaalisen eristyneisyyden lisääntyminen ja pysyvä, mutta vaihteleva eriarvoisuus miesten ja naisten välillä.
Tämä komission tiedonanto ja Barbara Weilerin erinomainen mietintö vastaavat tarpeeseen nykyaikaistaa ja kohentaa sosiaalista suojelua Euroopassa, jotta vastattaisiin näihin haasteisiin ja tarjottaisiin ihmisarvoa kunnioittava sosiaalinen malli. Meidän on ehdottomasti etsittävä uusia keinoja tarjota riittävä sosiaalisen suojelun taso, joka rohkaisee yhä useampia työikäisiä miehiä ja naisia työllistymään ja ansaitsemaan riittävän toimeentulon, jotta he voivat pitää huolta perheistään ja olla mukana sekä elinikäisessä oppimisessa että työpaikan säilyttämisessä. Me tarvitsemme sosiaaliturvajärjestelmän, joka ottaa huomioon sen, että monia ihmisiä, erityisesti naisia, odottaa köyhyys eläkkeelle jäämisen jälkeen, koska heillä ei ole ollut mahdollisuutta työeläketurvan hankkimiseen. Tarvitsemme sosiaaliturvajärjestelmän, joka pitää arvossa Euroopan lapsia ja on huolestunut siitä, että aivan liian moni lapsi, esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa joka kolmas, kasvaa yhä köyhyysrajan alapuolella olevassa kotitaloudessa.
Valitettavasti talouden ja teollisuuden muutosten vaikutukset kohdistuvat aivan liian usein yksilöihin, perheisiin ja paikallisiin yhteisöihin, jotka ovat uuden järjestelmän uhreja eivätkä saa riittävää tukea. Olen nähnyt tämän omassa vaalipiirissäni hiilikaivosten sulkemisen yhteydessä ja sen aiheuttamissa järkyttävissä seurauksissa. Näihin kysymyksiin on tartuttava tinkimättömästi ja järjestelmällisesti taloussuunnittelussa, työllisyyspolitiikoissa, eläkejärjestelmien kehittämisessä, koulutus- ja ammattikoulutusaloitteissa ja hoitopalveluiden järjestämisessä. Tämä mietintö esittelee tärkeimpiä toiminta-alueita, ja toivon, että tukemalla tätä mietintöä parlamentti osallistuu merkittävästi sellaisten sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamiseen, jotka ovat osoituksena yhteisvastuustamme eurooppalaisina.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella rouva Weileria laadukkaan työn johdosta. Minulla olisi kuitenkin muutama huomautus:
Ensiksi, monien tahojen sitkeästi esittämään sosiaaliturvan rahoituslähteiden muuttamiseen työperusteisista ympäristö- ja energiaperusteisiksi, mitä myös esittelijä mietinnössään suosittelee, sisältyy vaara sosiaaliturvan täydellisestä romuttumisesta ainakin rahoituksen osalta.
Toiseksi, paikalliset työllistämissopimukset, joita esitetään paikallisen julkishallinnon, yksityisyritysten ja ammattiyhdistysten välisinä yhteistyömuotoina, ja jotka poistavat säädöksellisiä, taloudellisia ja lainsäädännöllisiä esteitä, kuten mietinnössä sanotaan, eivät käytännössä ole mitään kannustimia työllistämiseen, vaan erityisen tehokkaita keinoja viedä työväenluokalta sen perusoikeudet ja saavutetut oikeudet. Tähän on syynä se, että suurin osa paikallisista sopimuksista ei ole työehtosopimusten ja muun työlainsäädännön säätelemää.
Kolmanneksi puhun Euroopan parlamentin merkityksestä sosiaalisen suojelun tulevaisuuden suhteen. Arvoisat kollegat, eurooppalainen yhteiskuntamalli on romuttumassa. Euroopan raha- ja talouspolitiikan hinta on työttömyyden dramaattinen nousu, ja se tuhoaa sosiaalipolitiikan. Meidän pitäisi korottaa äänemme vastustamaan tätä tekeillä olevaa rikosta yhteiskunnan heikko-osaisia kohtaan, mutta tällaista ei sisälly käsiteltävään mietintöön. Emme mainitse todellisten syyllisten nimiä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, yhdyn niihin moniin puhujiin, jotka ovat onnitelleet ja kiittäneet esittelijää, kollega Weileria hänen työstään ja siinä olevista erinomaisista pyrkimyksistä ja ansiokkaista ehdotuksista.
Korostan ja kannatan uudistuksiin tähtäävää niin sanottua Euroopan sosiaalista mallia, jonka perustana on yhteisvastuu ja jolla pyritään suojelemaan kansalaisia lisääntyvää syrjäytymistä vastaan. Korostan ja kannatan nykyisen kehityksen muuttamiseksi tehtyjä ehdotuksia, joiden avulla voitaisiin lopettaa naisiin kohdistuva syrjintä. Haluaisin kuitenkin sanoa - koska asia on erittäin ajankohtainen - että sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen ei saa johtaa siihen, että se vääristyy ja muuttuu tuotannontekijäksi ja vaihtorahaksi, jonka avulla saa työtä kilpailussa, jossa ei oteta huomioon edes sosiaalisen suojelun vähimmäissääntöjä. Sosiaalinen suojelu muodostuu kovalla työllä saavutetuista sosiaalisista oikeuksista, jotka kehittyvät ajan myötä. Emme voi hyväksyä sitä, että sosiaaliset oikeudet typistetään vaivihkaa pelkiksi yksilön oikeuksiksi, joita annetaan niille, joilla on nyt varaa maksaa, ja joista voidaan saada hyötyä kirjanpidollisten ja muiden laskelmien yhteydessä uusissa ja vakavaraisissa yksityisissä yrityksissä.

Flynn
Arvoisa puhemies, tiedonantomme sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta ja kohentamisesta Euroopan unionissa perustuu lokakuussa 1995 aloitettuun eurooppalaiseen keskusteluun sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta. Keskustelu on ollut todellinen menestys, ja Euroopan parlamentti on osallistunut aktiivisesti yhteismietintäprosessiin. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän parlamenttia ja erityisesti sen esittelijää, rouva Weileria, heidän erittäin yksityiskohtaisesta ja innostavasta panoksestaan keskusteluun.
Keskustelu on osoittanut, että monista kohdista vallitsee selkeä yksimielisyys. Ensinnäkin siitä, että sosiaalinen suojelu on yksi Euroopan sosiaalisen mallin tärkeimmistä osista ja erittäin tärkeä tekijä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuun ylläpitämisessä. Sosiaalinen suojelu on aivan yhtä tärkeää nykyään kuin se oli useita vuosikymmeniä sitten, jolloin järjestelmämme perustettiin. Tosin työmaailman muuttuessa epävarmemmaksi tarve tehokkaaseen sosiaaliseen suojeluun kasvaa. Sosiaalinen suojelu on sopeutettava uusiin tarpeisiin ja olosuhteisiin, ja haluaisin korostaa, että tämä ei tarkoita hyvinvointivaltion purkamista. Se merkitsee sen nykyaikaistamista. Ja lopuksi, toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, jäsenvaltioiden on päätettävä mitä varoja ne käyttävät ja mihin.
Tässä sopeutumiskehityksessä on myös eurooppalainen ulottuvuus. Jäsenvaltiot voivat ottaa oppia toisiltaan, ja komissiolla on tässä erittäin tärkeä tehtävä. Tiedonanto, josta tänään keskustellaan, perustuu tälle kehitykselle ja esittelee joitakin keinoja edetä neljässä päähaasteessa. Ensinnäkin, tarve sopeuttaa sosiaalista suojelua uusiin työtapoihin ja parantaa järjestelmiämme, jotta ne auttavat tehokkaammin ihmisiä pääsemään työmarkkinoille ja pysymään siellä. Tämä on tämän aamun tärkein vastaus täällä.
Erityisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että vero- ja sosiaalietuusjärjestelmät yhdessä kannustavat työnhakuun. Tällä on tiivis yhteys niihin komission esittämiin suuntaviivoihin jäsenvaltioiden vuoden 1998 työllisyyspolitiikoille, jotka korostavat voimakkaasti yksilön itsenäisen työllistymisen tukemista. Rouva Boogerd-Quaak otti esiin kysymyksen työllisyyshuippukokouksen keskustelujen sujumisesta. Ecofin-neuvosto kokoontui eilen, ja keskustelut sujuivat hyvin. Kun kaikki on sanottu ja tehty, on tärkeää saada valtiovarainministerit keskustelemaan työpaikoista. Se itsessään on melkoinen edistysaskel. Eilinen keskustelu sujui kuitenkin hyvin, ja useat ministerit - vaihtelevassa määrin - kannattivat komission kantaa. Joitakin kielteisiä huomautuksia tavoitteista esitettiin, mutta pääministeri ja istuva puheenjohtaja tekivät täysin selväksi sen, että maailmanlaajuiset tavoitteet ovat seuraus suuntaviivoista eivätkä ne ole jäsenvaltioiden kohdalla määrällisiä.
Euroopan kolmea kohdetta, nuorisotyöttömyyttä, pitkäaikaistyöttömyyttä ja ammattikoulutusta, tuettiin voimakkaasti. Odotamme innokkaasti tämänpäiväistä sosiaali- ja työllisyysasiain neuvoston kokousta, ja 17. marraskuuta on Ecofin-neuvoston ministereiden ja työministereiden suurkokous, jonka jälkeen on työmarkkinaosapuolten huippukokous ja vielä sen jälkeen työllisyyshuippukokous. Mutta eilinen oli alku, ja olen melko optimistinen sen suhteen, miten asiat sujuvat.
Toinen haaste on väestön ikääntyminen, ja sitä korostettiin tänä aamuna. Hoitoa tarvitsevien henkilöiden määrän nopea kasvu paitsi luo aivan uusia tarpeita myös jouduttaa eläkejärjestelmän uudistamista. Kolmas haaste on yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen siten, että sosiaaliturvajärjestelmiä sopeutetaan vastaamaan naisten lisääntyvää osallistumista työmarkkinoille ja edistämään sitä, joko parantamalla hoitomahdollisuuksia tai siirtymällä yksilöllisiin sosiaaliturvaoikeuksiin. Tämäkin haaste liittyy läheisesti suuntaviivoihin.
Viimeinen haaste on unionissa liikkuvien henkilöiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen. Siinä on todellinen tarve yksinkertaistaa nykyisiä sääntöjä ja laajentaa järjestelyjä esimerkiksi vakuutettuihin työssäkäyviin ja itsensä työllistäneisiin henkilöihin, jotka eivät ole Euroopan unionin kansalaisia. Juuri viime kuussa komissio esitti direktiiviluonnoksen yhteisössä liikkuvien henkilöiden lisäeläkkeiden oikeuksien suojelemisesta. Mielestäni tämä on huomattava edistysaskel.
Lopuksi, tämä tiedonanto muodostaa kunnianhimoisen ja edistyksellisen esityslistan. En salaa sitä, että se sisältää joitakin aika vaikeita päätöksiä ja valintoja, jotka on tehtävä. Sen perimmäinen viesti on kuitenkin hyvin myönteinen. Sosiaaliturvajärjestelmiämme ei ole tuomittu kuihtumaan kansainvälisen kilpailun ja tiukan talousarvion kourissa. Ne ovat olleet jo kauan yksi Euroopan voiman lähteistä, yksi suunnannäyttäjistä yhteisvastuussa, yksi tuotantoa lisäävistä tekijöistä ja sellaisina ne voivat säilyä tulevaisuudessakin.
Tämän saavuttaminen vaatii kuitenkin järjestelmiemme sopeuttamista ja nykyaikaistamista. Rouva Waddington ja esittelijä Weiler ovat oikeassa tässä suhteessa. Keskustelu, jonka käynnistimme kaksi vuotta sitten, on osoittanut arvonsa. Tulokset ovat jo nähtävissä työllisyyden suuntaviivoissa, ja toivon, että komissio voi luottaa parlamentin jatkuvaan tukeen tämän kehityksen jatkamisessa. Kiitän esittelijää ja hänen kollegoitaan tuesta tässä asiassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.00.

Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 1996
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Areitio Toledon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0316/97) XXVI kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta (1996) (julkaistu "Yleiskertomus Euroopan unionin toiminnasta - 1996" -teoksen yhteydessä) (SEK(97)0628 - C40209/97).

Martens
Arvoisa puhemies, minun on pyydettävä anteeksi kollegamme Areition puolesta, joka ei voi itse esitellä mietintöään. Hänen piti palata junalla Espanjaan kirurgista toimenpidettä varten. Lääkärit ovat kieltäneet häneltä kaikenlaisen ponnistelun.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, kuten ryhmäni puheenjohtaja juuri sanoi, hyvän ystäväni ja toverini Javier Areition on erään valitettavan onnettomuuden takia täytynyt palata Espanjaan. Yritän parhaani mukaan olla hänen sijaisenaan ja selittää hyvin yleisluontoisesti ne perustelut, jotka esitetään hänen mietinnössään komission kertomuksesta.
Ensiksikin herra Areition parlamentille esittelemässä mietinnössä korostetaan, että komission kertomus on hyvä asiakirja, jota on analysoitava yksityiskohtaisesti ja tavalla, joka osoittaisi selkeästi molemminpuolisen lojaalisuuden velvoitteen parlamentin ja komission välillä.
Toiseksi tässä mietinnössä vaaditaan komission esittämien tietojen pohjalta komissiolle enemmän keinoja samalla, kun ehdotetaan tehokkaampaa koordinaatiota komission eri yksiköiden välillä ja koko komission ja jäsenvaltioiden välillä, jotta voitaisiin arvioida niitä seurauksia, joita kilpailu-, teollisuus-, kauppa- ja sisämarkkinapolitiikoilla on työllisyyteen, kuluttajiin, kulttuuriseen monimuotoisuuteen ja ilmaisunvapauteen. Toistan vielä, herra komissaari: enemmän koordinaatiota tästä politiikasta vastaavien yksiköiden välillä komission sisällä ja enemmän koordinaatiota komission ja jäsenvaltioiden välillä.
Tämän yleisperiaatteen konkreettiseksi soveltamiseksi pyydetään, että keskittymiä tutkittaessa otettaisiin huomioon tietyt vaikeasti hahmotettavat tekijät, joihin juuri viittasin, ja aivan erityisesti ne, jotka liittyvät työllisyyteen, ja kehotetaan komissiota laatimaan suosituksia kilpailupolitiikan vaikutuksesta työpaikkojen syntymiseen, joka on asia, jota kaikki unionin toimielimet pohtivat tällä hetkellä.
Lisäksi mietinnössä arvioidaan yksityiskohtaisesti kilpailukykyyn vaikuttavia merkittäviä seikkoja: ensiksi 85 ja 86 artiklan soveltamista eli kilpailukykyä vääristäviä kiellettyjä käytäntöjä; toiseksi määräävän aseman väärinkäyttöä; kolmanneksi monopolien asemaa Amsterdamin sopimuksen uusien määräysten myötä; neljänneksi valtion tukia koskevaa lukua ja lopuksi kansainvälistä yhteistyötä tilanteessa, jossa globaalistuminen ja maailman talousalueiden välinen keskinäinen riippuvuus pakottavat meidät löytämään uuden lähestymistavan.
Sallikaa minun, herra komissaari, korostaa joitakin huomioita, jotka liittyvät äskeisiin näkökantoihin. Mitä tulee 85 ja 86 artiklan soveltamiseen, parlamentti on yhtä mieltä uudesta ryhmäpoikkeusasetuksesta, joka koskee tekniikansiirtosopimuksia, mutta se muistuttaa komissiota siitä, että kyseisen ryhmäpoikkeuksen ehtona olisi se, että otetaan huomioon ne neljä taloudellista etua, joiden takia se hyväksyttiin. Mille on myönnetty poikkeus ja mille ei, jotta vältettäisiin epäselvät juridiset käsitteet, jotka ovat vaarallisia aina mutta aivan erityisesti tässä tapauksessa?
Toiseksi ryhmäpoikkeuksen ehtona olisi se, että asetuksessa esitetyt erityiset velvoitteet täytetään.
Kolmanneksi ilmoitus- ja hyväksyntämenettelyä olisi noudatettava.
Ja neljänneksi muttei viimeiseksi lisenssinhaltijan 40 %: n markkinarajan olisi toteuduttava etenkin, kun on kyse yhteistyöstä pienten ja keskisuurten yritysten kanssa.
Pienenä yksityiskohtana valitetaan myös sisämarkkinoiden puuttumista moottoriajoneuvojen osalta. Komissiota kehotetaan aloittamaan menettely kiellettyjen käytäntöjen valvonnan hajauttamiseksi, sillä se olisi komission harjoittaman valvonnan kannalta hyödyllistä, ja pyydetään uusia valvontakeinoja kilpailukyvyn kannalta haitallisten piilokartellien löytämiseksi.
Lopuksi - ja toivon, että myös oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelija sanoo niin - pyydetään ilmoitus- ja hyväksyntämenettelyssä sekä oikeutta tutustua yritysten asiakirjoihin koskevassa menettelyssä riittävää tasapainoa osapuolten erilaisten etujen välillä: on yleisen edun mukaista tietää, miten komissio perustelee päätöksensä ja tarpeen suojella yritysten etuja ja etenkin niiden liikesalaisuuksia.
Määräävän aseman väärinkäytön osalta - toinen niistä aiheista, joita komission kertomus käsittelee - esitän kaksi huomiota: valitan ensiksi yleisesti sitä, että epätäydellinen kilpailu on monessa tapauksessa sääntö eikä poikkeus; ja pyydän komissiota lisäämään ponnistuksiaan riistotoimia ja muita kilpailun kannalta haitallisia toimia vastaan. Kilpailu on yksi sisämarkkinoiden peruspilareista, ja mielestäni mitkään ponnistelut tässä asiassa eivät ole riittävät.
Mitä tulee monopoleihin, joka on kolmas kertomuksessa käsitellyistä aiheista, komissiota pyydetään arvioimaan sitä, millaiset vaikutukset Amsterdamin sopimuksella on yleisradiotoimintaan ja Saksan julkisoikeudellisiin luottolaitoksiin. Mielestämme - parlamentin mielestä - tässä arviossa, joka komission on tehtävä Amsterdamin sopimuksen vaikutuksista, on kiinnitettävä erityistä huomiota seuraaviin asioihin: yleishyödyllisten palvelujen määritelmään ja merkitykseen ja siihen, mitkä ovat yleishyödyllisiä palveluja; mitkä julkiset velvoitteet niiden yritysten on täytettävä, joihin tätä palvelujen määritelmää sovelletaan; maailmanlaajuisen palvelun ominaisuuksiin; tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen; palvelujen laatuun ja yhteisen edun periaatteisiin. Kaikki nämä periaatteet ovat olennaisia tässä uudessa vaiheessa, joka nyt on alkamassa.
Toiseksi tunnustetaan toissijaisuusperiaatteen ja uuden taloudellisen tilanteen mukaisesti jäsenvaltioiden hallitusten keskeinen asema sellaisilla avainaloilla kuin televiestintä, energia, postipalvelut, liikenne ja yleisradiotoiminta, ja lopuksi kannustetaan ja tuetaan pyrkimyksiä vapauttaa energiamarkkinat ja lentoasemien ja satamien infrastruktuurit.
Kolmanneksi, arvoisa komissaari, kiinnitän erityistä huomiota valtion tukiin. Kiinnitän siihen erityistä huomiota, koska komissio ei valitettavasti ole pystynyt antamaan parlamentille ja unionin muille toimielimille tietoa valtion tukien määristä viime vuosina. Tämän tiedon puuttuminen ja laiminlyönti on sitäkin vakavampi, mitä isommaksi julkisten tukien kokonaismäärä kasvaa ja mitä suurempi merkitys niillä on kilpailuun.
Sallikaa minun palauttaa parlamentin mieleen pari asiaa. Tukien kokonaismäärä on nykyään jo 95 000 miljoonaa ecua, mikä merkitsee työntekijän kannalta sitä, että suoria julkisia tukia - en puhu nyt verotukseen tai luottoihin liittyvistä tuista - maksetaan 713 ecua jokaista työntekijää kohti. Näistä tuista 45 % menee teollisuudelle, kun 55 % menee maataloudelle ja palvelualoille.
Haluaisin tehdä tästä aiheesta erään tärkeän täsmennyksen: mietinnössä korostetaan yleishyödyllisten tukien tärkeyttä sellaisilla merkittävillä aloilla kuin alueet, tutkimus ja kehitys, pienet ja keskisuuret yritykset, koulutus, energia, energiansäästö tai ympäristö, mutta siinä myös valitetaan sitä, että tällaiset yleishyödylliset horisontaaliset tuet ovat vähentyneet samalla, kun yrityksille myönnetyt tuet ovat lisääntyneet. Siinä valitetaan sitä, arvoisa komissaari, koska nämä tuet voivat vääristää kilpailua sekä sisämarkkinoilla että sisämarkkinoiden ja kansainvälisten markkinoiden osalta.
Toinen tärkeä täsmennys, herra komissaari: on löydettävä tasapaino niiden tukien välillä, jotka voivat vaarantaa markkinoita, ja pyrittävä olemaan vaarantamatta Euroopan teollisuutta yhteisön ulkopuolisiin teollisuusyrityksiin nähden. Kyseessä on tasapaino, jota meidän kaikkien on etsittävä ja jota meidän on päivästä toiseen etsittävä, koska se on todella tärkeä.
Konkreettisia ehdotuksia mainitakseni, herra komissaari, mielestämme on välttämätöntä, että vakaus- ja lähentymisohjelmissa tutkitaan kilpailupolitiikkaa ja että määritetään parametri, jonka avulla rajoitetaan kaikkien jäsenvaltioiden myöntämien julkisten tukien kokonaismäärää. Toinen konkreettinen ehdotuksemme on se, että kolleganne, herra Montin, verotustoimia koskeva menettely - verotussääntöihin liittyvät menettelytapasäännöt - ulotettaisiin myös julkisiin tukiin.
Teen lopuksi kaksi huomiota kansainvälisestä yhteistyöstä: maailma ei enää ole samanlainen kuin ennen. Tarvitaan uutta lähestymistapaa. Tarvitaan yhteistyötä unionin jäseneksi pyrkivien maiden ja Maailman kauppajärjestön kanssa, jotta kansainväliselle kilpailulle luotaisiin edellytykset kohdata uusien tekniikkojen ja keskinäisen riippuvuuden tuomat uudet haasteet.
Onnittelen herra komissaaria tiedonannosta. Toivon, että ottaisitte huomioon tämän loistavan mietinnön, jonka herra Areitio on laatinut ja jota olen puolustanut parhaan kykyni mukaan.

Thors
Arvoisa rouva puhemies! Aivan ensimmäiseksi haluan huomauttaa, että on erittäin tärkeää, että komissio käyttää kaikkia mahdollisia keinoja, jotta kilpailu EU: ssa olisi todellista. Haluan lisäksi onnitella komissiota torjuntavoitosta, jonka voimme todeta komission saavuttaneen Amsterdamissa, toisin sanoen, että onnistuitte torjumaan ne yritykset, jotka oli tehty yleisiä palveluita koskevien epämääräisten määräysten perusteella, ja joiden avulla kilpailusääntöjä ja teidän valtuuksianne yritettiin sameuttaa.
Kuten edellinenkin puhuja osoitti, on kasvava valtionvelka merkittävä huolenaihe. Toivon todella, että komission ilmoittamat uudet säännöt lisäisivät ennustettavuutta tässä asiassa. Myöskään verovähennykset eivät ole puolueeton kilpailun väline ja siksi niihin on kiinnitettävä lisää huomiota, kuten edellinen puhuja sanoi.
Ennustettavuus on niin ikään tärkeää kilpailuasioissa. Tässä yhteydessä haluan sanoa, että uusi sulauttamisasetus herättää tiettyjä epäilyksiä. Käytäntö on osoittanut ettei se ole niin ennustettavissa oleva kuin se voisi olla.
Oikeusasiain valiokunta on lausunnossaan ottanut esille muutamia kysymyksiä. Kyseenalaistamme vahvasti oikeudellisen perustan komission 10. heinäkuuta 1996 antamalta tiedonannolta sakkojen määräämättä jättämisestä tai niiden lieventämisestä tietyissä tapauksissa. Päinvastoin kuin komission antamissa tiedonannoissa sanotaan, ei oikeuskäytännössä ole yhtään esimerkkiä tapauksesta, jossa sakkojen lievennys olisi myönnetty jollekin henkilölle, joka olisi aloittanut menettelyn kartellitapauksissa. Siksi oikeusasiain valiokunta vastusti ehdotusta ja kyseli oikeudellisen perustan perään. Poliittisesti meidän on kysyttävä itseltämme, haluammeko sellaisen ilmiantajayhteiskunnan, jonka tämä tiedonanto ajan myötä loisi.
Komissio on useissa asioissa riippuvainen aktiivisista kolmansista osapuolista. Sen vuoksi on myös tärkeää, että näillä osapuolilla on oikeuksia. Julkisuutta ei pitäisi olla olemassa julkisuuden itsensä vuoksi, vaan siksi, että voisimme ratkaista, kohteleeko komissio eri osapuolia oikeudenmukaisesti hyväksyttävissä rajoissa, mitä komission harkintavapauteen tulee.
Sen myötä, että Amsterdamin sopimus edellyttää uusia sääntöjä julkisuudesta, on myös kilpailukysymyksiä koskevien asiakirjojen saantiin liittyvät säännöt tehtävä selviksi. Oikeusasiain valiokunnan mielestä nyt hyväksytty ehdotus ei ole riittävä, ja se haluaa komission käyvän sen läpi, niin että toisaalta liikesalaisuuksien ja toisaalta kolmansien osapuolten tärkeiden oikeuksien käsittelystä tulee tasapainoinen.

García Arias
Arvoisa rouva puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi onnitella ryhmäni puolesta herra Areitio Toledoa - joka valitettavasti ei ole läsnä - hyvästä mietinnöstä. Koska se on yksi niistä välineistä, joiden avulla voimme valvoa komissiota ja tarkemmin sanottuna kilpailupolitiikasta vastaavaa komissaaria tai yksiköitä, haluaisin todeta komission ja komissaarin osoittaneen hyvää harkintakykyä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kokouksissa kyseisen tiedonannon osalta.
Koska aikaa on niin vähän, rouva puhemies, haluaisin ottaa esille ainoastaan kolme asiaa. Ensiksi: olemme juuri nähneet, miten neuvottelut ovat päättyneet, että Amsterdamin sopimus on allekirjoitettu ja että siihen on sisällytetty artikla, jonka pitäisi saada kaikki pohtimaan sitä, miten yleishyödylliset palvelut turvataan ja miten ne suhteutetaan kilpailupolitiikkaan.
Toiseksi: haluaisin edelleen vaatia sitä, että kun julkista sektoria tai sen osia on viime aikoina yksityistetty, tutkittaisiin muita etujen keskittymiä, joita julkisen pääoman poistuminen näiltä sektoreilta voi synnyttää. Kannustavatko monessa tapauksessa syntyneet duopolit todellakin kilpailua ja parempaa palvelua vai eikö ole olemassa se vaara, että yhteiskunta menettää osan kyvystään valvoa sitä, mitä pidetään parempana palveluna? Entä miten on näiden yksityistämisten myötä tapahtuvan rahoitussektorin keskittymisen laita?
Kolmanneksi: haluaisin viitata herra García-Margallon esittämiin näkökantoihin, jotka koskevat julkisia tukia ja niiden vaikutuksia alueiden kehitykseen ja kilpailuun, ei jäsenvaltioiden välillä vaan eri jäsenvaltioiden teollisuudenalojen välillä. Tämä on äärimmäisen tärkeä asia, koska etenemme sisämarkkina-asiassa, koska pyrimme todellakin tervehdyttämään lähentymisohjelmien avulla ja meillä voi olla sellainen mekanismi, joka vääristää sisämarkkinat ja lisäksi jarruttaa teollisuuden kehitystä monilla alueilla, etenkin Euroopan unionin heikoimmin kehittyneillä alueilla, juuri siksi, että jäsenvaltioiden talousarvioiden keinot yritysten tukemiseksi ovat eriarvoiset.
Meidän on tämän lisäksi pohdittava työllisyyttä. Pohdinta on hyvin hankalaa kilpailupolitiikan osalta. Kasvava kilpailu nimittäin johtaa kustannusten suurempaan alentamiseen, ja kustannusten alentamisella kilpailukyvyn parantamiseksi on joskus vaikutuksia työllisyyteen ja työllisyyden määrään eri aloilla. Toisaalta kasvavan kilpailun pitäisi kuitenkin virkistää taloudellista toimintaa ja myös luoda lisää työpaikkoja. Mielestäni, herra komissaari, tämän näiden asioiden kannalta oleellisen näkökannan soveltamiseksi pitää ponnistella aivan erityisesti.
Lopuksi eräs asia, joka oli hyvin tärkeä sosiaalidemokraattiselle ryhmälle ja joka on otettu mukaan tähän mietintöön: on päästävä tehokkaaseen koordinaatioon eri politiikkojen välillä: talous-, kilpailu-, teollisuus-, sisämarkkina- ja kauppapolitiikkojen välillä.
Viimeinen tärkeä näkökanta koskee globaalistumista. Globaalistumisen on oltava oikeudenmukaista, ja yksi kansainvälisen oikeuden säännöistä on se, että myös kilpailuasioissa meitä ohjaavat samanlaiset lait. Olisi risritiitaista, jos Euroopan unioni pyrkisi avoimeen kilpailupolitiikkaan ja jos vääristymiä olisi edelleen muissa maissa ja muilla talouden sektoreilla. Olisimme tekemässä karhunpalvelusta maidemme teollisuudelle ja näin ollen työllisyydelle ja jäsenvaltioiden yhteiskunnalliselle kehitykselle.

Konrad
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat! Tämän kilpailukeskustelun johdosta haluaisin esittää muutaman perustavan huomautuksen Euroopan kansanpuolueen ryhmän näkökulmasta. Jokaiseen kansalliseen sijaintipaikkaan kohdistuu nykyisin kovempi maailmanlaajuinen kilpailu kuin koskaan aikaisemmin, ja maailmasta tulee markkinapaikka. Minusta meidän pitäisi nähdä se mahdollisuutena. Yritykset joutuvat pois kansallisvaltioiden suojasta, ja se merkitsee, että myös politiikkaan kohdistuu mielestäni tervehdyttävä paine. Liikkuvan pääoman hyvä puoli on, että se ravistaa hereille kaikki ne, jotka torjuvat uudistukset, erityisesti rakennemuutoksen.
Tavaravirtojen jakautuminen osoittaa samaan aikaan, millä maalla on tavarantuotannon kustannusetuja, ja tuotannontekijöiden virroista nähdään, missä on tehokkaita tuotannon sijaintipaikkoja. Siinäpä se, ja juuri sijaintipaikkojen kilpailu on sellaisen järjestyspolitiikan ydinalue, jollaisena me sen ymmärrämme. Järjestyspolitiikkaan kuuluu dynaamisen kilpailun varmistaminen, myös purkamalla markkinoita vääristävää sääntelyä. Jos sijaintipaikkojen välinen kilpailu EU: n jäsenvaltioiden välillä merkitsee dynaamisen kilpailun varmistamista, olen myös sitä mieltä, että Euroopan veropolitiikkaa ei saa yhtenäistää liikaa.
Mekin täällä parlamentissa edistämme usein valtiollisen sääntelyn lisäämistä. Mutta loppujen lopuksi liiallinen sääntely vain suojaa kilpailulta, vähentää innovaatiopaineita, lamauttaa kasvudynamiikan sekä vaikeuttaa uusien yritysten pääsyä markkinoille ja uusien työpaikkojen syntymistä. Sen sijaan, että muka suojellaan täysi-ikäistä kansalaista kilpailuriskeiltä, EU: n - ja tietysti myös jäsenvaltioiden - täytyy mielestäni antaa hänelle vapautta toimia omalla vastuullaan kilpailluilla markkinoilla. Se on järkevän vapauttamispolitiikan varsinainen järjestyspoliittinen tarkoitus, josta me olemme nähdäkseni vielä todella kaukana ja joka voisi samalla olla parasta politiikkaa työpaikkojen kannalta. Vaatimuksena on oltava: säätelyn purkua ja vapauttamista kilpailulta suojaamisen sijaan.
Yleisesti Euroopan taloudellisesta uudistamisesta voidaan sanoa: Kaikki tukitoimet, maatalous mukaan lukien, on tutkittava. Tukitoimien kansantaloudellinen tehottomuus on selvä. Ensinnäkin: ne vääristävät kilpailun synnyttämää hintamekanismia. Toiseksi: ne ohjaavat pääomaa väärään suuntaan. Kolmanneksi: ne pyrkivät yleensä aina säilyttämään rakenteita ja kohtelevat korkeiden verojen ja maksujen takia epäoikeudenmukaisesti niitä yrityksiä, joita ei tueta. Lyhyesti sanottuna ne heikentävät Euroopan markkinatalouden toimintaedellytyksiä.
Euroopan tukitoimien purkaminen, toisin sanoen nopeampi rakennemuutos, luo enemmän työpaikkoja kuin mikään työllisyyshuippukokous. Valtion rahoittamiin ohjelmiin yhdistetty työllisyyspolitiikka on minulle tuhlauksen aiheuttaman puutteen torjumista. Sen vuoksi on huomattava, että kilpailupolitiikka on ymmärrettävä osana järjestyspolitiikkaa, joka saattaa markkinatalouden tehokkuuden ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden harmoniseen vuorovaikutukseen.
Vielä tärkeämpää kuin kartellikielto ja fuusioiden valvonta, herra van Miert, tästä olemme varmaankin yhtä mieltä, on eurooppalaisen kilpailukulttuurin rakentaminen, tukitoimien purkaminen, kuten juuri mainitsin, aidon kilpailun ja avoimien sisäisten ja ulkoisten markkinoiden luominen. EU-sopimukseen kirjattu avoimen markkinatalouden periaate vapaine kilpailuineen on jatkuva tehtävä, ja sitä on hoidettava myös tämän parlamentin ja kansallisvaltioiden käytännön politiikassa.

Gallagher
Arvoisa rouva puhemies, aluksi haluaisin onnitella esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka saavutti talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan yksimielisen hyväksynnän. Nykyään tunnustetaan yleisesti, että yksinomaan markkinavoimien vapaalla toiminnalla ei voida saavuttaa Euroopan unionin tiettyjä ensisijaisia tavoitteita, joita kannatetaan laajalti.
Joitakin tärkeitä tavoitteita, jotka Euroopan unionin on aina pidettävä mielessään, ovat pyrkimys parempaan taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen yhteisössä, alueiden välisten erojen kaventamiseen, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten kasvun edistämiseen ja varmistamiseen, tutkimuksen tarpeiden ja näkymien tarkempaan huomioon ottamiseen ja ympäristönsuojelun parantamiseen. Nämä tavoitteet ovat aivan yhtä tärkeitä kreivikunnassani ja vaalipiirissäni Luoteis-Irlannissa kuin missä tahansa muuallakin unionissa. Kilpailu Euroopan unionissa ja kansainvälisillä markkinoilla on säälimätöntä. Sen vuoksi on olennaista, että tuotamme ja toimitamme laatutuotteita niin maatalouden, huipputekniikan, muodin, matkailun, kalatalouden kuin erilaisten palveluiden alalla.
Pyrkimys pienyritysten yhtäläisiin mahdollisuuksiin ja parempien kilpailumarkkinoiden kehittäminen ovat keskeisiä yhtenäismarkkinoiden tehokkaalle toiminnalle sekä työpaikkojen luomiselle ja säilyttämiselle yhteisössä kansainvälisellä tasolla. Reilu ja joustava kilpailupolitiikka on elintärkeä väline Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen taloudellisen, teknologisen ja kaupallisen sodan lopettamisessa.
Mitä meihin tulee, globaalistumisen ja tuotannossa tapahtuvien muutosten vuoksi on välttämätöntä, että unionin kilpailupolitiikassa määritellään uusi lähestymistapa, joka ottaa huomioon Maailman kauppajärjestön kasvavan roolin mutta ei vaaranna tiettyjä perustavaa laatua olevia politiikkoja. Mitä tulee sisämarkkinoihin ja 85 ja 86 artiklan soveltamiseen, toissijaisuusperiaate on muistettava kartellisäännöissä, kun otetaan huomioon, mitkä tapauksista kuuluvat yhteisön toimivallan piiriin ja mitkä soveltuvat paremmin jäsenvaltioiden käsiteltäviksi.

Riis-Jørgensen
Arvoisa rouva puhemies, haluan tässä yhteydessä kiittää herra Toledoa, joka valitettavasti ei ole paikalla, tekemästämme tiiviistä yhteistyöstä. Liberaaliryhmän puolesta voin täysin tukea käsiteltävää mietintöä. Haluan aluksi tuoda esiin muutamia yleisiä huomautuksia, jotka koskevat komission kilpailupolitiikan toteuttamista. Kilpailupolitiikka on keskeinen osa sisämarkkinoita. Tehokas, läpinäkyvä ja ennustettavissa oleva kilpailupolitiikan hoito takaa hyvin toimivat sisämarkkinat. Eurooppalaiset markkinat, joilla yrityksemme voivat toimia vapaasti ilman esteitä ja epäreilua kilpailua, takaavat kasvun ja uusien työpaikkojen synnyn. Mutta samanaikaisesti näen useita haasteita nykyiselle kilpailupolitiikalle. On välttämätöntä, että tehdään tiiviimpää yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen, kuten WTO: n, kanssa, samoin kuin että jäsenvaltioiden kansalliset kilpailuviranomaiset yhä suuremmassa määrin osallistuvat hajautettuna osana EU: n kilpailupolitiikan hoitamiseen. Totean kuitenkin samalla, että kilpailupolitiikan hajauttaminen edellyttää tehokasta ja tiukkaa valvontaa komission taholta, onhan komission oltava se elin, joka takaa oikeusturvan.
Maailmanlaajuistumisen yhteydessä on erityisen tärkeää, että uudet Itä- ja Keski-Euroopan maat ottavat käyttöön, toteuttavat ja noudattavat EU: n kilpailusääntöjä. Unionin laajentuminen tarkoittaisi väistämättä omien sääntöjemme tai Euroopan kilpailukulttuurin heikkenemistä. Sen vuoksi on välttämätöntä, että tuemme ja jatkamme hakijamaiden kanssa tehtävää tiivistä yhteistyötä.
Olen erittäin iloinen siitä, että esittelijän mielestä valtion tuki osaksi vääristää sisämarkkinoiden periaatetta ja osaksi on täysin yhteensovittamaton niiden kanssa. Liberaalien edustajana voin vain syvästi pahoitella komission toisinaan selkeää myöntyväisyyttä tiettyjen jäsenmaiden valtiontukisääntöjen epälojaalia käyttöä kohtaan. Tämä on kuin uskoisi joulupukkiin keskellä kesähellettä, kun tietyt jäsenmaat antavat jättimäisiä tukia kannattamattomille yrityksille tai aloille. Minun tulee vielä kerran voimakkaasti kehottaa komissiota osoittamaan toimintakykyä ja kestävyyttä.
Lopuksi haluan ilmaista suuren huoleni ryhmäpoikkeuksia kohtaan, joita on ehdotettu tietyille valtiontukiluokille. Nykyisen ehdotuksen toteuttaminen saattaa hyvinkin johtaa huomattaviin markkinoiden vääristymiin, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten kohdalla, joten toivon hartaasti, että komissaari van Miert huomioi tämän ongelman.

Hautala
Arvoisa rouva puhemies, kilpailupolitiikassa pitäisi nykyistä paremmin ottaa huomioon Euroopan unionin keskeiset perustavoitteet, joita on lueteltu artikloissa kaksi ja kolme. Kilpailupolitiikkaa ei pitäisi käyttää sosiaalisen tasapainon uhkaamiseen eikä sillä pitäisi uhata ympäristönsuojelu- ja työllisyystavoitteita. Tässä suhteessa minun ryhmäni kaipaa parempaa tasapainoa unionin kilpailupolitiikkaan.
Monissa asioissa olemme kuitenkin samaa mieltä esittelijän ja varmaankin myös komission kanssa. Nykyiset elinkeinotuet vääristävät kilpailua hyvin suuressa määrin ja ne pitäisi kaikki alistaa vakavaan uudelleenarviointiin. Ne pitäisi evaluoida ja niissä pitäisi toteuttaa täydellinen läpinäkyvyys eli transparenssi. Tietojen on oltava julkisia. Useasti kansalliset ja unionin tason elinkeinotuet aiheuttavat epäreilua kilpailuetua joillekin yrityksille ja toiset kärsivät siitä. Uskon, että tällainen täydellinen evaluaatio osoittaisi, että tukipolitiikka pitäisi suunnata aika voimakkaasti uudella tavalla.

Blokland
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kilpailupolitiikka tulee lähitulevaisuudessa kokemaan yhä voimakkaammin niin sanotun globaalistumisen seuraukset. On olemassa suuri kiusaus muodostaa kehitystä ehkäiseviä esteitä ja sulkea Euroopan unionin ulkorajat ja nostaa tariffimuurit korkealle, jotta estettäisiin ulkopuolinen kilpailu. Voiko komissaari van Miert kommentoida sitä perustavanlaatuista epäsymmetristä politiikan kehitystä, jota jotkut kannattavat: vaaditaan vapauttamista Euroopan sisällä, mutta samalla ulkopuolisen kilpailun estämistä?
Euroopan unionin jäsenvaltiot antavat yhä liikaa valtion tukea yrityksille. Valtion tuki perustuu siihen väärään olettamukseen, että yritykset toimivat ennen kaikkea kansallisilla markkinoilla. Lisääntyvä maailmanlaajuinen markkinoiden yhdentyminen edellyttää alakohtaista lähentymistä. Komissio noudattaa juuri tässä asiassa hyvin hajanaista politiikkaa, joka ilmenee kaikenlaisista vuosikertomuksista ja tiedonannoista. Eikö olisi järkevämpää kieltää kaikki suora valtion tuki aloilla, joilla esiintyy rakenteellista ylituotantoa. Jonkin yrityksen konkurssi auttaa muita alan yrityksiä. Muuten valtio ottaa riskin verorahojen heittämisestä pohjattomaan kaivoon.
Olen saanut kuitenkin sen vaikutelman, että painopiste siirtyy valtion tuen epäviralliseen yhteensovittamiseen. Aikooko Euroopan komissio vähitellen lähteä tälle uudelle tielle? Olen utelias kuulemaan komissaari van Miertin vastauksen.

Le Rachinel
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, lukiessani herra Javier Areitio Toledon mietintöä minulle tuli mieleeni muutamia erityisesti sen sisältämiin ristiriitaisuuksiin liittyviä ajatuksia.
Kuinka on mahdollista kantaa huolta koko maailmaan leviämässä olevan ääriliberaalin kilpailupolitiikan sosiaalisista vaikutuksista avoimessa taloudessa, kun samaan aikaan kuitenkin jatkuvasti vaaditaan kilpailun ja kansainvälisyyden lisäämistä. Kun näemme, että keskittämiseen tähtäävä toiminta, kuten esimerkiksi joko yhteisymmärryksessä tai valtausmielessä tehdyt ostotarjoukset lisääntyvät Euroopassa, kuinka voimme olla huomaamatta, että yritysten selviäminen tällaisessa ympäristössä johtaisi monopolien syntymiseen. Kuinka voimme olla huomaamatta, että nämä monopolit eivät voi olla taloudelle tai kuluttajille suotuisia? Sanalla sanoen, kuinka voisimme olla huomaamatta, että liika kilpailu tappaa kilpailun?
Emme voi olla näkemättä, että komissio pyrkii päättäväisesti yhdessä jäsenvaltioiden avustuksella täydelliseen kaupan vapauttamiseen kaikilla aloilla siinä toivossa, että se johtaisi sosiaali-, verotus- ja talouslainsäädännön yhdenmukaistamiseen. Yhdenmukaistaminen ei voi kuitenkaan toteutua heti, sillä yleinen mielipide ei sitä salli. Emmehän voi unohtaa sitä, että kuluttajat, joiden oletetaan hyötyvän kilpailusta, ovat samanaikaisesti sekä tuottajia että työntekijöitä, joiden työpaikkoja tämä ääriliberalismi uhkaa.
Herra esittelijä, on olemassa kahdenlaista kilpailua. On yrityksille epäsuotuisaa kilpailua, jolloin erityisesti Ranskassa toivottaisiinkin, ettei yritysten sääntely ja verotus kehitystasoltaan samanlaisissa maissa olisi niin tiukkaa. Tämänkaltainen kilpailu olisi kannustavaa ja se voisi vastata sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle ja työllisyydelle asetettuihin tavoitteisiin. Mutta on olemassa myös villi, kansainvälinen kilpailu, joka tarkoittaa markkinoiden yksipuolista avautumista ja WTO: n, toisin sanoen Yhdysvaltojen sanelemiin sääntöihin alistumista. Tällainen kilpailu tuhoaa taloutemme ja pakottaa meidät kääntymään toisiamme vastaan saattaen meidät työttömyyden noidankehään.

Caudron
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, herra Areitio Toledo on tehnyt kunnollista työtä. Hänen mietintönsä on johdonmukainen. Taitavasti puolustamansa liberalismin nimeen hän esittelee mietinnössään rakenteellisia toimia ja prioriteetteja koskevia ehdotuksia. Kaikkien näiden toimien ja prioriteettien tavoitteet ovat samat: poistaa sisämarkkinoiden jäykkyydet, joiksi liberaalit niitä kutsuvat, lakkauttaa tietyille teollisuuden aloille myönnetyt tuet ja soveltaa moitteettomasti kansainvälisiä perussopimuksia.
Kuten totesin, tämä mietintö on toki kunnolla laadittu, mutta siinä on kuitenkin useita kohtia, joista en ole samaa mieltä. Vaikka vapaa kilpailu on osa todellisuutta, minulle ja Ranskan sosialisteille se ei ole päämäärä ja vielä vähemmän lopullinen tavoite sinänsä. Jos kansainvälisiä perussopimuksia on noudatettava, minun ja Ranskan sosialistien mielestä se on tehtävä ilman masokistisia tunteita pyrkimättä jatkuvasti olemaan ensimmäinen, paras tai nopein, kun on kyse sopimusten soveltamisesta.
Haluaisin vielä lisätä, että kilpailukyky ei ole mitattavissa ainoastaan markkinoiden jäykkyyden puuttumisella, minkä kaikki tänä päivänä jo tietävätkin. Tulenkin käsittelemään tätä kysymystä valmisteilla olevassa mietinnössäni, joka koskee eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä. Haluan kuitenkin jo nyt painottaa sekä kansallisten että eurooppalaisten tutkimusohjelmiemme vahvistamisen tärkeyttä. Taloutemme ja teollisuutemme tulevaisuutta ajatellen se on erityisen tärkeää.
Olen myös eri mieltä niistä toimenpiteistä, joilla pyritään purkamaan valtion monopoleja, jolloin myös kansalaisille kuuluvat julkiset palvelut ovat uhattuina. Tarkoitan siis sitä, että jos lopullisena päämääränä on aiheettomien valtion tukien lakkauttaminen, sitä ei pidä toteuttaa rankaisemalla kaikkia teollisuutemme osa-alueita, jolloin työttömyys vain lisääntyisi. Esimerkkejä tästä on vaikka kuinka paljon, tekstiili- ja laivanrakennusalat mainitakseni. Ne ovat erityisen merkittäviä ja aina ajankohtaisia aloja.
Lopuksi haluaisin todeta, että jos valtiolle näyttää rajat tulleen vastaan ja sen merkitys on itse asiassa vähentynyt suuressa osassa planeettaamme, myös Euroopassa jo parikymmentä vuotta levinneelle liberalismille näyttää käyneen samoin, sillä työttömiä on tällä hetkellä 18 miljoonaa, epävarmuus lisääntyy ja köyhyys kasvaa. Meidän olisikin löydettävä jokin apukeino - en ole ainoa, joka näin sanoo - eurooppalainen malli, jossa päämääränä on työllisyys, jossa kilpailukyky nähdään yhtenä keinona muiden joukossa, ja jossa maailmanlaajuiset julkiset palvelut ovat yhteisvastuun järjestelmien välttämätön osa. Tämä tulee varmasti olemaan yksi tärkeimmistä aiheista seuraavassa Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa.

Randzio-Plath
Arvoisa rouva puhemies! Herra komissaari, kertomuksenne alussa viittaatte aivan oikein vielä kerran siihen, etteivät kilpailupolitiikka ja vapaa kilpailu sellaisinaan ole tavoite sinänsä, ja tätä esittelijäkin korosti arvioissaan kiitettävällä tavalla. Kilpailunhan tulee loppujen lopuksi palvella yhteisen hyvän korostamista ja markkinoiden toimintakyvyn kehittämistä ihmisten hyväksi niin, ettei markkinoita jätetä pelkästään markkinavoimien pelikentäksi. Siten kilpailupolitiikka voi todellakin olla elementti, joka lisää työllisyyttä Euroopan unionissa. Minusta olisi hienoa, jos tuo Luxemburgissa 20. ja 21. päivänä marraskuuta pidettävä työllisyyshuippukokous ei asettaisi etusijalle vain työmarkkinapoliittisia toimenpiteitä vaan myös makrotaloudelliset suuntaviivat. Lisäksi kokouksen tulisi tarkastella kilpailupolitiikkaa elementtinä, jota voidaan käyttää rakentavasti, kuten Delorsin valkoisesta kirjasta erittäin selvästi ilmenee.
Haluaisin tässä yhteydessä puhua vielä kahdesta asiasta. Olen sitä mieltä, että Euroopan komissiolla pitäisi olla vielä tärkeämpi osa kansainvälisessä kilpailulainsäädännössä. Esimerkiksi WTO ei ole minulle mikä tahansa järjestö, vain yksi kumppani OECD: n rinnalla, vaan nimenomaan meidän kumppanimme, meidän etujamme varten. Siksi me olemme parlamenttina aivan oikein toivoneet saavamme globaalistuvien markkinoiden nimessä kertomuksen, joka käsittelisi myös kaikkien muiden maiden kilpailutilannetta. Silloin voidaan ehkä myös tehdä konkreettisia ehdotuksia siitä, miten voidaan vihdoin luoda kansainvälinen kilpailujärjestys.
Herra komissaari, teihin kohdistan vielä toisen asian: me puhumme avustuspolitiikasta, keskustelemme siitä, kysymme sen hyödyllisyydestä. Meidän täytyy puhua tänään myös 92 artiklan f kohdan f alakohdasta siinä mielessä, että eikö Euroopan unionin verokilpailu, joka muuten on epäreilua ja tuhoisaa, ole myös eräänlainen avustus, joka on ristiriidassa sisämarkkinoiden periaatteen ja jäsenvaltioiden tasa-arvoisuuden kanssa. Katson, että tähän on kehitettävä uusia sääntöjä. Komission pitäisi vihdoin ottaa käsittelyyn tapauksia, jotka aivan selvästi vääristävät valtioiden välisiä voimasuhteita niiden kilpaillessa yritysten sijaintipaikoista ja sitä kautta työpaikoista.

Lukas
Arvoisa rouva puhemies! On valitettavaa, ettei komissio kykene esittämään yleiskuvaa valtionavuista, vaikka niiden yhteismäärä on 1, 7 % bruttokansantuotteesta. Varmaa on, että on sisämarkkinoiden hengen vastaista, kun 51 prosenttia EU: n kansalaisista saa tukea. Tulevien uudistusten tavoitteena täytyy olla siirtyminen kastelukannuperiaatteesta tarkasti suunnattuun tukemiseen, joka parantaa Euroopan kilpailukykyä yritysten sijaintipaikkana. Johtoajatuksena on tällöin työttömyyden vastainen taistelu. Tuet eivät saa vääristää Euroopan sisäistä kilpailua vaan vahvistaa yhteisön kilpailukykyä. Tutkimuksen ja kehityksen on näin ollen oltava ehdoton painopiste, jolloin pk-yritykset on otettava erityisesti huomioon.
EU: n budjetti on tuen vääristyneen suuntaamisen peili. Ei kerta kaikkiaan käy päinsä, että pelkästään tupakan, oliivin ja sokerin tukemiseen käytetään enemmän EU: n budjettivaroja kuin tutkimukseen!

van Miert
Arvoisa rouva puhemies, sallikaa minun aivan ensimmäiseksi onnitella lämpimästi herra Areitio Toledoa, joka valitettavasti ei terveyssyistä tänään ole läsnä. Haluan kuitenkin korostaa, kuinka paljon hän mietintöä laatiessaan edesauttoi pysyvän vuoropuhelun syntymistä yksikköjeni ja minun välillä esitelläkseen täällä parlamentin täysistunnossa hyvin laaditun, johdonmukaisen ja hyvin dokumentoidun mietinnön, josta onnittelen häntä.
Minun on myös todettava, että minuun teki vaikutuksen herra García-Margallo y Marfilin luonteva tapa, jolla hän ilman ennakkovaroituksia esitteli kollegansa mietinnön. Kiitän häntä vilpittömästi myös kysymyksistä, joita hän minulle esitti.
On selvää, arvoisa rouva puhemies, että viidessä minuutissa en ehdi vastaamaan kaikkiin aiheellisiin kysymyksiin, joita minulle tämän keskustelun aikana on esitetty. Sallikaa minun nyt pyrkiä vastaamaan niin moneen kysymykseen kuin mahdollista.
Ensinnäkin olen tietenkin tyytyväinen siihen, että herra Areitio Toledon kilpailupolitiikkaa koskevat näkemykset ovat yleisesti ottaen samat kuin komission. Tiettyjä mielipide-eroja tietenkin joidenkin kysymysten osalta ilmenee, ja aiheellisia kysymyksiäkin on esitetty, mutta todettakoon, että kokonaisuudessaan näkökantamme ovat melko yhteneväiset. Tämä selittynee osaksi sillä, että yhteistyö asiasta vastaavan Euroopan parlamentin valiokunnan, yksikköjeni ja minun välilläni on syventynyt. Muistutan, että yhteistyötä on tiivistetty erityisesti rouva Riis-Jorgensenin ehdotuksesta, ja että minä ja yksikköni olemme milloin tahansa valmiita selvittämään parlamentille tekemisiämme.
Rouva puhemies, nyt vastaan nopeasti kysymyksiin. Ensinnäkin, mitä tulee Amsterdamin sopimusta koskeviin muutoksiin, olen sitä mieltä, että joitakin kilpailua koskevia yrityksiä lukuun ottamatta perussääntöjä kokonaisuudessaan ei ole muutettu. Totta puhuakseni sopimukseen on liitetty viittaus Euroopan yleishyödyllisiin palveluihin. Sopimuksen 7 artiklan d kohdan osalta kohdalle olimme ehdottaneet 3 artiklaa, muut 8 artiklaa, mutta todettakoon kuitenkin, että tämän viittauksen sisällyttäminen selkeästi perustamissopimukseen takaisi kilpailupolitiikan tasapainoisen soveltamisen tiettyjen toimien vapauttamisen ansiosta, vaikka aina onkin syytä kysyä, kuinka yleishyödylliset palvelut voitaisiin taata kaikille? Erityisesti tämä kysymys on aiempaa vahvempana esillä uudessa perustamissopimuksessa.
Sijaisena toiminut esittelijä otti esille myös julkisia kanavia koskevan kysymyksen. Olen sitä mieltä, että sopimuksen pöytäkirja todistaa, että komission lähtökohta on myös tämän kysymyksen osalta tasapainoinen. Olemmekin aina sanoneet, että julkisia kanavia koskevan rahoituksen osalta on annettava hyvitystä niiden velvoitteiden suhteen, joita kanavilla julkisten palvelujen tarjoajina on, menemättä kuitenkaan sen pidemmälle, sillä kilpailun on oltava rehellistä. Meidän on tunnistettava mahdollisimman monen jäsenvaltion julkisten kanavien erityispiirteet sekä demokraattisista syistä että erityisesti moninaisuuden kannalta. Mielestäni tämä näkökanta on pöytäkirjassa otettu huomioon.
Tähän samaan kysymykseen liittyen otan esille toisen esimerkin, joka koskee valtion pankkeja koskevaa keskustelua. On hyvin mahdollista, että julkinen esivalta osoittaa joillekin valtion pankeille tai joskus jopa yksityisille pankeille tiettyjä velvoitteita, jotka näiden on täytettävä. Myös tällöin hyvitykset voivat tulla kysymykseen, mutta ei sen enempää. Olemme parhaillamme tutkimassa kokonaistilannetta, ei ainoastaan Saksan, vaan myös muiden maiden valtion pankkien asemaa, johdonmukaisen politiikan toteuttamiseksi tavoitteenamme rehellisten ja moitteettomien kilpailuedellytysten luominen. Yleisesti ottaen voimmekin todeta, että keskustelu, jota on käyty uuteen sopimukseen tähtäävistä neuvotteluista, on johtanut kilpailusääntöjen vakiinnuttamiseen tiettyjä kilpailun pelisääntöjä muuttamalla sekä oikealla että vasemmalla.
Sanon nopeasti muutaman sana valtion tuista, sillä tämä kysymys on otettu täysin perustellusti esille monissa puheenvuoroissa. Rouva puhemies, toivoisin voivani saada tilaisuuden palata uudelleen tähän kovin monimutkaiseen kysymykseen. Toivoisin voivani kertoa teille, mitä kaikkea meillä on tällä alueella vireillä, sillä useat meihin kohdistuneet arvostelut ovat aiheellisia. Valtion tukia on liikaa, kilpailun vääristymiä on liikaa.
Esittelijä muistutti, että esimerkiksi tutkimukseen, kehitykseen, ympäristökysymyksiin tai joihinkin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovelletaan rajoituksia ja erityissääntöjä. Me olemme niistä tietoisia, mutta tämänkaltaisia tavoitteita tuetaan vähemmän, vaikka ne ovatkin hyviä tavoitteita, kuin vaikeuksissa olevia yrityksiä, joita tuetaan aivan liikaa ja liian pitkään niiden pystyssä pitämiseksi, mikä muihin yrityksiin nähden vääristää merkittävästi kilpailua. Esittelijä otti esille joitakin huomattavia lukuja. Vielä vähän aikaa sitten ainoastaan 7 % tuista myönnettiin vaikeuksissa oleville yrityksille. Tänään ne saavat 36 % tuista samalla kun esimerkiksi ympäristölle, tutkimukselle, kehitykselle tai pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyn tuen määrä on laskenut, vaikka juuri näille kohteille tukea olisi myönnettävä. Tällainen suuntaus huolestuttaa meitä suuresti, sillä hyviä tavoitteita tuetaan yhä vähemmän ja huonoja enemmän. Tämä on todellinen ongelma.
Mainitkaamme vielä koheesiomaita koskeva kysymys. Yleisesti ajatellaan, että suurin osa valtion tuista osoitetaan näille maille, mikä ei ole totta. Teollisuuden alalla nämä maat saavat ainoastaan 8 % tuista. Suurin osa valtion tuista myönnetään Ranskalle, Saksalle tai Italialle. Täsmennän kuitenkin, että Iso-Britannia ei kuulu näiden maiden joukkoon. Ymmärrän kuitenkin erittäin hyvin, että parlamentti ja erityisesti esittelijä ottivat kysymyksen esille. Eikö meidän kannattaisikin asettaa tuille enimmäismäärät ja sopia niiden asteittaisesta vähentämisestä jäsenvaltioiden kesken. Tästä olisi syytä keskustella, mikä ei ole helppoa, sillä se tulee synnyttämään paljon kysymyksiä.
Monet teistä ovat ottaneet esille verohelpotuksia koskevan kysymyksen. Mitä komissio tekee asian suhteen? Komissio on kyllä ryhtynyt toimenpiteisiin ja se käsittelee parhaillaan joitakin tapauksia. Muutaman viikon kuluttua esittelen komissiossa oleville kollegoilleni asiakirjan, jossa tulen käsittelemään useita jäsenvaltioita koskettavia ongelmia ja jonka tarkoituksena on lisäksi yrittää löytää johdonmukainen lähestymistapa, jonka mukaisesti kaikkia verotukseen liittyviä tapauksia voitaisiin käsitellä. Olemme kyllä tietoisia siitä, mitkä hallitukset myöntävät veroetuuksia ja -helpotuksia joillekin yrityksille joillakin aloilla, mutta kyse ei ole mistään yleisestä järjestelmästä. Kyse on verohelpotuksista, joita on sellaisina pidettävä ja sellaisina käsiteltävä. Näin ollen vastaukseni usealle teistä on myönteinen, eli komissiolla on todella aikomus käsitellä näitä kysymyksiä.
Rouva puhemies, myös monia muita aiheellisia kysymyksiä on esitetty, mutta haluan esittää eriävän mielipiteeni liberaaliryhmän jättämästä tarkistuksesta. Mehän olemme laatineet tiedonannon, jossa käsitellään lieventämistä. Kun on kyse kartellien purkamisesta, komission kanssa yhteistyössä oleviin yrityksiin on suhtauduttava ymmärtäväisemmin juuri tämän yhteistyön vuoksi. Selitän, mitä tarkoitan. Saattaa käydä esimerkiksi niin, että jotkut yritykset ovat joutuneet tahtomattaan kartelliin, sillä jos ne eivät suostu yhteistyöhön, ne kaatuvat. Joskus näiden yritysten edustaja tulee yksikköömme ja kertoo täysin luottamuksellisesti alansa tilanteen ja kysyy, voisimmeko tehdä asialle jotain. Hän saattaa kysyä, että jos heidän yrityksensä suostuu yhteistyöhön, saisivatko he vähän ymmärrystä osakseen? Mielestäni tämä on täysin hyväksyttävää, sillä kartellit jalostuvat entistä pidemmälle. Enää ei ole olemassa sementti- tai metalliputkikartelleja, vaan kartelleista tulee korkean teknologian kartelleja, asian näin ilmaistakseni. Jos komissio ei tehosta taisteluaan siihen vapaaehtoisesti valmiina olevien yritysten yhteistyön avulla, en usko, että voisimme toimia menestyksekkäästi tai että tulokset vastaisivat odotuksia.
Rouva puhemies, päätän puheenvuoroni tähän, sillä olen jo puhunut reilusti yli oman aikani. Olen pahoillani niiden parlamentin kollegojen puolesta, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron ja esittäneet täysin aiheellisia kysymyksiä, joihin en kuitenkaan tänään ehdi vastata. Sopikaamme niin, että jos komissio niin haluaa, palaan keskuuteenne heti seuraavan tilaisuuden tullen käsittelemään minulle esitettyjä kysymyksiä yksityiskohtaisemmin. Vielä kerran suurkiitos esittelijälle ja hänen sijaisenaan toimineelle kollegalle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 10.50 ja se jatkui klo 11.00.)

Äänestys
Posselt
Arvoisa puhemies, minun äänestyskorttini varastettiin viime perjantaina kollegani Rübigin silmien edessä, kun olin vähän aikaa ulkona. Luvattiin, että asia selvitetään tähän istuntoon mennessä. Olin äsken äänestyslippujen palvelupisteessä. Sain kyllä varalipun, mutta korttini katoamista ei edes ilmoitettu! Haluan protestoida menettelyä vastaan ja vaadin, että asia selvitetään!

Puhemies
Herra Posselt, olen saanut asiasta tiedon, että kyseessä oli erään poliittisen ryhmän avustajan virhe. Hän otti teidän korttinne toisen kollegan kortin sijasta.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Eilen tein huomautuksen, joka ymmärrettiin väärin, nimittäin, että Espanjan ja Portugalin kansalliset symbolit saavat minut kananlihalle, kun ajattelen niiden historiaa. Haluan nyt selventää, etten tarkoittanut, että nämä maat erityisesti saisivat minut kananlihalle kansallisilla symboleillaan! En tunne yhtäkään Euroopan maata, jonka kansallinen symboliikka ei saisi minua kananlihalle maan pitkän verisen historian vuoksi. Siinä mielessä pidän tätä äänestystä valitettavana.

Puhemies
Herra Wolf, ihmettelen minkä työjärjestyksen artiklan perusteella te tätä pyydätte.
(Parlamentti hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi.)

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Voin ehkä edistää äänestyksen yksinkertaistamista antamalla kaksi äänestyslistaa koskevaa lyhyttä selvennystä. Olin ilmoittanut äänestyslistaa hoitavalle istuntopalvelulle vastustavani de Esteban Martínin esittämää PPE-ryhmän tarkistusehdotusta 3. Eilisessä keskustelussa puhuin kuitenkin vielä kerran rouva Estebanin kanssa. Minä nimenomaan kannatan tarkistusehdotusta 3! Haluan siis selventää, että voimme äänestää yhteisesti. Kollega Pradier halusi luopua tarkistusehdotuksesta 4, koska minun tarkistusehdotukseni 6 kattaa sen. Uskon, että tämä helpottaisi äänestystä huomattavasti.
25 kohta

Schulz
Arvoisa puhemies! Pyydän ymmärtämystä. 25 kohdassa - selvitin sen etukäteen muiden ryhmien kanssa - meille sattui virhe kiivaassa keskustelussa. 25 kohdan b alakohdassa sanotaan, että pornografisen materiaalin tuotanto, myyminen, näytteille asettaminen tai kaikkinainen tuotannon edistäminen tulisi olla rangaistavaa, jos sen valmistuksessa käytetään alaikäisiä. Me olimme täällä parlamentissa yksimielisesti sen kannalla, että myös kyseisen materiaalin hallussapidon tulisi olla rangaistavaa. Myös sellaisten törkeyksien ostajan, kuluttajan tulisi voida joutua rikosoikeudelliseen vastuuseen. Nyt sitä ei sanota tekstissä. Pyytäisin sen vuoksi, että hyväksytte sellaisen suullisen tarkistuksen, että 25 kohdan b alakohtaan sanojen "näytteille asettaminen" jälkeen lisätään sanat "ja pornografisen materiaalin hallussapito" .
29 kohta

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Tämän mietinnön kiistanalainen kohta on 29 alakohta ja kollegojen Chanterie ja Nassauer tarkistusehdotus 2. Haluaisin ehdottaa kollega Chanterielle tästä tarkistusehdotuksesta 2 seuraavaa: tarkistusehdotus 2 menee sisällöllisesti pitemmälle kuin alkuperäinen tekstini. Se on muotoiltu johdonmukaisemmin ja radikaalimmin suhteessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävään. Tarkistusehdotus ei kuitenkaan sisällä henkilöön kohdistuvaa vaatimusta, ja on siten epälooginen. Siksi suosittelisin kollega Chanterielle, että hän hyväksyisi suullisen tarkistukseni, jossa lisätään neljä sanaa, sanojen "ja ottamaan moraalisen vastuun" jälkeen lisättäisiin sanat "ja tämän vuoksi eroamaan tehtävistään" . Silloin luopuisin alkuperäisestä tekstistäni ja hyväksyisin Chanterien tarkistuksen.

Chanterie
Arvoisa puhemies, kun ajattelen asiaa tarkasti, on ehkä kaksi syytä hyväksyä tämä esitys. Ensimmäinen syy on se, että minun mielestäni, ja Schulz oli juuri samaa mieltä, PPE- ryhmän tarkistuksen teksti on parempi. Toinen syy on kuitenkin enemmän perustavanlaatuinen. Uskon, että parlamentilla on nyt mahdollisuus asettua tukemaan yksimielisesti Watheletille esitettyä vetoomusta, jotta hän ottaisi huomioon poliittisen vastuunsa. Tähän ei liity sitä vaaraa, että parlamentista tulee jonkinlainen kansantuomioistuin. Siksi, arvoisa puhemies, pyydän kahta eri äänestystä, ensin PPE: n tarkistuksesta ja sitten kollega Schulzin esittämästä lisäyksestä, jota en kuitenkaan kannata.

Schulz
Arvoisa puhemies! Kollega Chanterie teki selväksi, että hän haluaa kehottaa Watheletia eroamaan. Kiitän häntä siitä. Se on uutta tässä keskustelussa, mutta se on järkevää. Toiseksi hän teki selväksi, että meidän pitäisi pelata tässä pientä taktista peliä. Siihen minä en kuitenkaan halua osallistua. Pyydän siksi, että äänestämme Chanterien alkuperäistekstiin esittämästä tarkistuksesta ja sitten, koska hän ei nimittäin saa enemmistöä, minun alkuperäistekstistäni 29 kohdassa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Macartney
Arvoisa puhemies, sovittelun hengessä ryhmäni tahtoo vetää pois tarkistuksen 50 ja kannattaa tarkistusta 4, jonka ELDR-ryhmä esitti. Se palvelee parlamenttia ja olisi käsiteltävä ennen tarkistusta 8. Pidämme voimassa pyyntömme nimenhuutoäänestyksestä.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, ryhmäni haluaa myös kannattaa tarkistusta 4 ja meidän mielestämme on asianmukaisempaa käsitellä se ennen tarkistusta 8. Kannatan siis Macartneyn esitystä.

Gallagher
Arvoisa puhemies, kannatan tarkistusta 4, joka korostaa kalatalousalan ainutlaatuisen luonteen jatkuvan tunnustamisen tärkeyttä, alan, joka siten vaatii erityiskohtelua yhteisön lainsäädäntökehyksessä. Teen näin sovittelun hengessä ja kalatalousalan tulevaisuuden etujen nimissä.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, uskoakseni on asianmukaista seurata jaettua äänestysluetteloa. Jos jotkut ryhmät peruuttavat tarkistuksensa, tarkistuksen peruutus otetaan huomioon äänestettäessä. On kuitenkin seurattava äänestysluetteloa, ja siksi aloitammekin tarkistuksesta 8.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, minun on tämän mietinnön esittelijänä sanottava seuraavaa: kaikki läsnä olevat tietävät, että kyseessä on ollut hyvin monimutkainen mietintö, että on saatu aikaan hyvin varovainen kompromissi, joka on espanjankielistä ilmausta käyttäen kuin " nyplätty pitsi" . Minun on tämän mietinnön esittelijänä sanottava, että minusta on hyvin outoa, että silloin, kun mietinnöstä pitäisi äänestää, esitetään uusia tarkistusehdotuksia.
Toiseksi minun on sanottava, arvoisa puhemies, että sosiaalidemokraattisen ryhmän tarkistus 8, jota esittelijänä tuen, korostaa ja vahvistaa mietinnön kohtaa 2, mutta tarkistus 4 muuttaa mietinnön päinvastaiseksi.
Tarkistuksia 48, 49, 51 ja 52 koskeneiden äänestysten jälkeen

Puhemies
Kenties nyt, kun näette äänestysten tulokset, voisin pyytää poliittisia ryhmiä vetämään esityksensä pois, koska tuloksista näkyy että äänestykset ovat nimellisiä. Onko mielekästä, että istunto äänestää nimellisesti vielä kymmenen kertaa päätyäkseen yhä uudestaan samaan tulokseen? Se ei ole mielekästä, arvoisat kollegat. Voinko pyytää teitä vetämään ne pois?

Macartney
Arvoisa puhemies, aivan varmasti ei. Tämä on aivan liian tärkeä kysymys Euroopan kalastusteollisuuden tulevaisuudelle, että nyt huolehdittaisiin ajoissa lounaalle pääsemisestä. Meillä on oikeus vaatia, ja sen me teemme.

Puhemies
Näin on, ikävä kyllä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, haluan pyytää kokousta tukemaan 12 kohdan pientä teknistä muutosta. 12 kohdassa sanotaan, että meidän on välitettävä päätöslauselma komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Olen tehnyt pienen huolimattomuusvirheen, sillä haluan luonnollisesti, että päätöslauselma välitetään myös neuvostolle ja PHARE-ohjelman vastaanottajamaiden hallituksille, jotta voimme varmistua siitä, että mietinnön viisaat sanat ja tiukat vaatimukset tulevat monien muidenkin tietoisuuteen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, vaadin ELDR-ryhmän nimissä mietinnön palauttamista taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaan 129 artiklan pohjalta. Syy siihen on se, että otsikko ei kata sisältöä. Päätöslauselma sisältää monia kohtia yritysten siirtymisestä ja suorista investoinneista unionin sisällä eikä kolmansissa maissa, kuten mietinnön tarkoituksena oli. Toiseksi, päätöslauselma perustuu teolliseen aikakauteen, vaikka me kaikki olemme menossa kohti 2000-lukua, jolloin joudumme tekemisiin ennen kaikkea digitaalisen aikakauden kanssa. Ryhmäni toivoo, että palauttamalla mietinnön taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaan saamme tasapainoisemman esityksen, johon on otettu mukaan edellä mainitut asiat. Toivon, että myös kollegani tukevat tätä.

Hindley
Arvoisa puhemies, parlamentin hyväksi, tämä on sellainen tarkistus, jota kutsuttaisiin englanniksi sanoilla " a wrecking amendment" . Siinä vain palautetaan jotakin, eikä meitä ole tiedotettu asiasta lainkaan. Liberaalit eivät osoittaneet missään vaiheessa valiokunnassa eivätkä ainakaan lopullisessa äänestyksessä, että he pohjimmiltaan olivatkin eri mieltä tästä mietinnöstä, kuten he nyt tekevät. Kukaan muukaan valiokunnan jäsenistä ei ilmaissut sellaista kantaa. Tätä voisi pitää turhana yrityksenä tuhota tämä mietintö, jonka uudelleenkäsittelystä ei olisi mitään hyötyä. Pyydän parlamenttia hylkäämään esityksen.

Sainjon
Arvoisa puhemies, haluan kiittää herra Hindleyä hänen puheenvuorostaan ja todeta, että olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Haluaisin ainoastaan täsmentää, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on työskennellyt tosissaan jo monta kuukautta hyvin realistisesta ja käytännöllisestä lähtökohdasta tämän niin tärkeän kysymyksen parissa. Sen yhteiskunnallista tai rahallista vaikutusta erityisesti Euroopan unionin talouteen ei voida olla ottamatta huomioon, kun on kyse ulkomaisista sijoituksista tai yritysten siirtymisestä. Olen siis sitä mieltä, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta esitetystä mietinnöstä olisi äänestettävä tänään täällä parlamentissa.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Weiler
Arvoisa puhemies, meidän on äänestettävä tässä kohta kohdalta. Hyväksyn PPEryhmän tarkistuksen, jonka mukaan kertomus esitetään kahden vuoden välein. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Pronkin tarkistuksen toinen osa tulisi hylätä. Siinä kohdin vaadin, että pysymme alkuperäisessä tekstissäni, jonka mukaan vaaditaan kertomus köyhyydestä ja rikkaudesta.

Puhemies
Rouva Weiler, teidän pitäisi kysyä herra Pronkilta, Euroopan kansanpuolueesta, haluaisiko hän hyväksyä tarkistusta omaan tarkistukseensa. Muutoin minä äänestytän tarkistuksesta, en voi äänestyttää sana sanalta.

Pronk
Mielestäni ratkaisu on yksinkertaisesti tarkistuksen jakaminen kahteen osaan. Tulemme itse äänestämään molempien osien puolesta ja oletan, että Weiler tulee äänestämään toista osaa vastaan. Tämä vaikuttaa minusta yksinkertaisimmalta ratkaisulta.
Tarkistus 12

Weiler
Arvoisa puhemies, GUE-ryhmän tarkistusehdotus 12 ei raukea. Se on lisäys!

Puhemies
Minun mielestäni se on vedettävä pois, mutta jos haluatte, voin toimittaa tarkistuksesta äänestyksen.
15 kohta

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, me kaikki kiitämme nopeaa etenemistänne. Vaadin kuitenkin seuraavaa: alkuperäistekstin 15 kohdasta - kaikella kunnioituksella kollega Weileria kohtaan - emme ole vielä kokonaisuudessaan äänestäneet. Olemme tähän mennessä toimittaneet yksittäisiä äänestyksiä 15 alakohdasta, ja PPE: n vaatimus on 15 alakohdan hylkääminen. Pyydän teitä toimittamaan tämän äänestyksen vielä kerran. Sitä ette vielä ole tehnyt!

Puhemies
Herra Mann, siitä lähtien, kun hyväksyimme tarkistuksen 22, se on korvannut tämän kohdan. Emme voi äänestää uudestaan tekstistä, joka on jo korvattu toisella.
Tarkistus 21

Weiler
Arvoisa puhemies, sovin oikeastaan eilen illalla PPE-ryhmän edustajan kanssa, että halusin lisätä kolmannelle riville sanojen "sosiaalisen suojelun kehittämiseksi" sanan "esimerkiksi" kohtaan, jossa esimerkit tulevat. Minulle luvattiin, että tällä ehdolla tarkistuksesta luovutaan. Pyydän siis, että luettelon kohdalle lisätään sana "esimerkiksi" .

Pronk
Arvoisa puhemies, hyväksyn tämän esityksen.

Puhemies
Joten siis tarkistus 21 vedetään pois, ja " par exemple" lisätään 21 kohtaan. Asetan 21 kohdan äänestettäväksi esittelijän tarkistuksen pohjalta.
Tarkistus 7

Weiler
Arvoisa puhemies, ehdottaisin Crowleylle, että hänen tarkistukseensa, jota periaatteessa kannatan, koska pidän sitä selkeänä, lisättäisiin alkuperäistekstini muotoilu "samaa sukupuolta olevia yhdessä asuvia henkilöitä" .
(Herra Crowley ei hyväksynyt ehdotusta.)

Weiler
Arvoisa puhemies, pyydän nyt, että äänestämme alkuperäisestä tekstistä, toisin sanoen sen toisesta osasta, sillä asia ei ole tällä selvä. Haluaisin joka tapauksessa, että myös toisesta osasta äänestetään, että yhdessä asuvien samaa sukupuolta olevien syrjinnästä sosiaalisessa järjestelmässä vielä äänestetään.

Puhemies
Rouva Weiler, siitä lähtien, kun istunto hyväksyi herra Crowleyn tarkistuksen, se on korvannut alkuperäisen tekstin. Asiassa ei ole muuta äänestettävää.
Tarkistus 14

Weiler
Arvoisa puhemies, tästä tarkistuksesta sovin eilen Euroopan kansanpuolueen ryhmän kanssa, että vaadin sanojen "kattavat hoitojärjestelmät" mukaanottamista. Jos tämä sana "kattavat" otetaan mukaan, hyväksyn tarkistuksen. Samalla haluaisin poistaa toiselta riviltä sanan "sitovat" kohdasta "sitovat oikeudelliset määräykset" .

Puhemies
Rouva Weiler, tähdennän, että huomautuksenne koskevat Euroopan kansanpuolueen tarkistusta 14. Ensin meidän on kuitenkin äänestettävä liberaalien tarkistuksesta, jota vastaan te olette.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Weiler
Arvoisa puhemies, valitan, että minun on lopuksi tehtävä vielä henkilökohtainen huomautus. Tämä mietintöhän oli sentään erittäin monimutkainen, myös äänestyksen puolesta. Haluaisin kuitenkin kirjata virallisesti pöytäkirjaan mielipiteeni siitä, että kahta kohtaa ei tuotu äänestykseen asianmukaisesti. Ne olivat ensinnäkin 24 kohta. Ennen äänestystä ilmoitin, että vaadin äänestystä vielä toisesta osasta, joka ei sisälly Crawleyn tarkistukseen. Te sanoitte ei. Teillä on oikeus siihen, mutta ilmoitan vastalauseeni.
Toinen kohta liittyy siihen, mitä kollega Thomas Mann sanoi 15 kohdasta. Olen myös sitä mieltä, että emme äänestäneet kyseisestä kohdasta kokonaisuudessaan. Te sanoitte, että Boogerd-Quaakin, ELDR, tarkistuksen myötä koko äänestys olisi toimitettu. Äänestyksen alussa ilmoitin selvästi, että kannatan vain lisäksi BoogerdQuaakin tarkistusta ja haluaisin ottaa sen mukaan lisäkohtana. Se ei merkitse, että koko 15 kohdasta olisi kokonaisuudessaan äänestetty. Herra Mann, uskon, että olemme tässä kohdin yhtä mieltä menettelystä. Haluan korostaa, että pidän tätä äänestysmenettelyä valitettavana!

Puhemies
Rouva Weiler, panin merkille huomautuksenne, mutta työjärjestys on aivan selvä. Siinä on määräykset, joiden mukaan äänestykset suoritetaan. Esittelitte hankalan mietinnön, jossa oli paljon suullisia tarkistuksia sekä hyvin paljon kohtia, joista oli neuvoteltu poliittisten ryhmien kesken. Istunto hyväksyy, hylkää, tekee niin kuin parhaaksi näkee, sillä on päätösvalta. Tätä tilannetta eivät teidän mielipiteenne eivätkä minunkaan mielipiteeni muuta.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Haluamme kiittää esittelijää mietinnöstä. Tällä äänestysselityksellä haluamme painottaa kantaamme kysymykseen, joka on perusteltu sillä, että mielestämme kolikoiden on oltava sellaisia, ettei niistä aiheudu allergiaa, että näkövammaisten tarpeet huomioidaan ja että huomiota kiinnitetään kolikoiden yhdenmukaistamiseen.
Näistä syistä olemme sitä mieltä, ettei eurokolikoissa saa olla nikkeliä, että eriarvoisten kolikoiden on oltava erikokoisia ja että kolikoiden toisella puolella on oltava tilaa kansallisille tunnuksille.

Berthu
Tulevien eurokolikoiden teknisen erittelyn määrittely antaa Euroopan parlamentin raha-asiain alivaliokunnalle aiheen esittää mielenkiintoisen kysymyksen: onko todella mielekästä nähdä vaivaa satojen miljardien kolikoiden määrittelemiseksi ja lyömiseksi perinteistä rahajärjestelmää varten 1. tammikuuta 2002 mennessä, jolloin koko järjestelmä kuitenkin tulee muuttumaan sähköisen rahan myötä? Ehkä meidän on kaikesta huolimatta vastattava myönteisesti.
Tähän kysymykseen liittyy kuitenkin eräs toinen kysymys, jota raha-asiain alivaliokuntamme ei ole uskaltanut esittää: eikö sähköinen raha, ainoastaan yksi käteiskortti, riittäisi pienten ostosten maksamiseen kaikkialla Euroopassa, vaikka kansalliset valuutat säilytettäisiinkin? Vastaus on tietenkin myönteinen. Näin ollen voimmekin kysyä, eikö ajatus yhteisestä rahasta, jonka niin kovin on ylistetty helpottavan matkailijoiden elämää, ainakin tässä mielessä ole vanhentunut.
Näiden kysymysten pyörryttäminä alivaliokunta piti parempana ryhtyä vihdoin käsittelemään tavanomaisempia kysymyksiä, kuten kolikoiden aiheuttaman nikkeliallergian vaaraa sellaisena kuin komissio on sen ehdotuksessaan määritellyt. Tässä yhteydessä alivaliokunta otti esille hieman tahatonta huumoria viljellen neuvoston nikkelin käyttöä koskevan direktiivin 94/27/ETY, jossa nimenomaan selvitetään yleisesti käytettyjen esineiden aiheuttamia terveysriskejä. Näin ollen komission aktiivisuus joidenkin yksityiskohtaisten kysymysten käsittelyn suhteen kääntyykin joskus odottamatta sitä itseään vastaan.
Paljon tärkeämpi kysymys koskee eurokolikoita, joiden toiselle puolelle on määrä lyödä kansallinen tunnus. Euroopan parlamentti on tämän vastahakoisesti myöntänyt. Seteleiden kohdalla on päätetty toisin, eli niihin ei tule kansallista tunnusta, vaan molemmilla puolilla on "eurooppalainen" tunnus.
Toisin kuin voitaisiin ajatella, kysymys ei ole pelkästään kansallistunnosta. Valuuttakysymyksen voi toki nähdä pyrkimyksenä toteuttaa ajatusta yhtenäisestä, persoonattomasta ja juurettomasta Euroopasta, joka todellisuudessa on "oikean " Euroopan pahin vihollinen. Kysymyksen voi nähdä myös toisin. Federalistit pelkäävät, että kansallisen tunnuksen esiintyminen yhteisessä kolikossa helpottaisikin itse asiassa tulevaisuudessa "kansallisten eurojen " keskinäisten valuuttakurssien määrittämistä siinä tapauksessa, että yhteinen valuuttajärjestelmä osoittautuisi liian jäykäksi tai silloin, kun maat haluaisivat tehdä siitä joustavamman. Tällaiseen tilanteeseen varautumiseksi he haluavat lukita kaiken mahdollisen jo nyt jättämättä mitään ulospääsyä. Näin ollen perääntyminen olisi mahdotonta, ja jos yhteinen valuutta joutuu umpikujaan, katastrofi olisi heidän ansiostaan täydellinen.

Gahrton ja Schörling
Olemme äänestäneet eurokolikoiden kansallisen puolen puolesta, tosin epäröiden. Onhan nimittäin selvää, ettei komission ja neuvoston kansallisen puolen kannatuksen taustalla ole kansallisen, demokraattisen itsemääräämisoikeuden kunnioittaminen, vaan kyseessä on juoni, jolla yritetään saada kansalaiset kuvittelemaan, että EMU-hanke tukisi demokraattisen itsemääräämisoikeuden säilyttämistä, ja näinhän asia ei ole. Vastustamme luonnollisesti kansallismielistä retoriikkaa ja kansalliskiihkoa.

Hallam
On uskomatonta, että parlamentti tukee kampanjaa nikkelikolikoita vastaan muka terveydellisin perustein, ilman että on minkäänlaisia todisteita nikkelin aiheuttamista ongelmista.
Tavan, jolla komissio on se käsitellyt koko tätä kysymystä, pitäisi antaa aihetta huolestua sen pätevyydestä ja rehellisyydestä. Tulen esittämään tarvittavia kysymyksiä ja saatan viedä tämän asian oikeusasiamiehen tai tilintarkastustuomioistuimen käsiteltäväksi perinpohjaista tutkimusta varten.

Harrison
Kolikot käyttöön, Euroopan kansalaiset! Näin minä ajattelen. Tekemällä kolikot euroystävällisiksi voimme helpottaa yhteiseen valuuttaan siirtymisen prosessia - jotakin merkityksellistä ja hyödyllistä kadun miehille ja naisille.
Ensinnäkin, pitäkäämme kansallistunnus eurokolikoiden toisella puolella. Britanniassa se merkitsee kuningattaren profiilin sijoittamista euron toiselle puolelle. Tämä noudattaa Britannian nykykäytäntöä, jossa kansallistunnukset ovat toisella puolella ja kuningattaren profiili kääntöpuolella, vakiopuolella.
Toiseksi, jätetään nikkeli pois kolikon niistä osista, jotka ovat kosketuksissa käyttäjien kanssa. Noudattamalla ennalta varautumisen periaatetta suljemme pois mahdollisuuden, että tuottaisimme harmia kansalaisille, jotka ovat herkkiä ihoa ärsyttäville materiaaleille.
Kolmanneksi, vähennetään kolikoiden lukumäärää kahdeksasta kuuteen ja autetaan näkövammaisia ja muita kansalaisia erottamaan kolikot helpommin suhteuttamalla kolikoiden koko ja arvo toisiinsa.
Tekemällä kaikki nämä asiat varmistamme, että kaikki unionin kansalaiset hyväksyvät kolikot!

Kirsten Jensen, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet Irene Soltwedel-Schäferin mietinnön puolesta, joka käsittelee tulevien eurokolikoiden teknisiä ominaisuuksia. Esittelijä painottaa, että näkövammaisten ja vanhusten on pystyttävä helposti tunnistamaan rahat. Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tästä samaa mieltä. Mietinnössä vaaditaan, ettei nikkeliä saa käyttää eurokolikoiden ulkopinnassa. Tanskan sosiaalidemokraatit pitävät tätä kompromissina, koska nikkelin käytöstä voi aiheutua ongelmia nikkelille allergisille henkilöille. Hyväksyttäessä Soltwedel-Schäferin mietintöä Tanskan sosiaalidemokraatit pyytävät saada huomauttaa, että Tanska ei osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen.

Lindqvist
Koska Ruotsin keskustapuolue vastustaa EMUun liittymistä, ei ole mitään syytä miksi meillä pitäisi olla euron ulkonäköä koskevia näkökantoja. Sitä vastoin pidän itsestään selvänä, ettei kolikoista saa aiheutua haittaa ihmisille. Sen vuoksi niissä ei saa olla nikkeliä. Olen äänestänyt sen ehdotuksen puolesta, jonka mukaan kolikoiden on oltava nikkelittömiä.
Olisin äänestänyt 10 kohdan puolesta, jossa nikkeli halutaan pitää poissa eurokolikoista, mutta minulle ei käynyt selväksi, äänestettiinkö kohtaa erillisesti vai osana kokonaisuutta.

Wibe
Olisi tietenkin ilahduttavaa, jos eurot olisivat nikkelittömiä ja siten terveydelle vaarattomia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että eurosta itsestään on enemmän haittaa Euroopalle kuin kolikoissa käytettävästä nikkelistä ihmisille.
Koska Ruotsi ei aio ottaa euroa käyttöön 1999 - mikäli EMU yleensäkään toteutuu - en osallistu mietintöä koskevaan äänestykseen.
Ghilardottin suositus (A4-0326/97)
Caudron
Onnittelen Fiorella Ghilardottia hänen mietintönsä sisällöstä. Kun otamme huomioon tietyt tosiasiat tai tilastot, tällainen menettely on pakko hyväksyä.
Kannatan ehdotusta, jonka mukaan todistustaakka on siirrettävä vastaajalle heti kun sukupuolisen syrjinnän uhri on selkeästi pystynyt osoittamaan väärinkäytön.
Syrjintä koskee erityisesti naisia. Turha kaunistella asioita! Syrjintää ilmenee esimerkiksi palkkaeroina samaa työtä tekevien miesten ja naisten välillä. Kolmannelle vuosituhannelle tultaessa tilanne ei voi jatkua tällaisena yhteisellä eurooppalaisella alueella, jonka pitäisi toimia taloudellisena ja sosiaalisena mallina muulle maailmalle.
En halua osoittaa mitään tiettyä jäsenvaltiota, vaan kaikkia viittätoista jäsenvaltiota, jotka eivät ole kehittäneet lainsäädäntöään tarpeeksi sukupuolesta riippumattoman tasa-arvoisen kohtelun toteutumiseksi. Lisäisin, että tällainen käyttäytyminen pitää paikkansa erityisesti yksityisellä sektorilla. Pitäisikö tämän esimerkin perusteella ajatella, että suvaitsevaisuudella saavutettaisiin riittävä tasapaino syrjinnän ja sen kohteen välille?

Habsburg-Lothringen
Haluan nimenomaan tähdentää, että kielteinen kantani kohdistuu ennen kaikkea mietinnön niihin osiin, joissa vaaditaan käänteisen todistustaakan soveltamista työoikeudellisiin kysymyksiin. Tämä olisi ristiriidassa vapaan ja demokraattisen oikeusjärjestyksen kanssa.
Luonnollisesti jokainen oikeusvaltio tuntee käänteisen todistustaakan poikkeuksena, tosin se rajoitetaan etuihin, joita täytyy suojella. Tämän poikkeusjärjestelyn laajentaminen vain ja ainoastaan poliittisista ja populistisista syistä on sen sijaan torjuttava.

Kirsten Jensen, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Ghilardottin mietinnön puolesta, koska käänteistä todistustaakkaa koskevan direktiivin täytäntöönpano edistäisi huomattavasti tasa-arvoa jäsenvaltioissa. Eräs syrjinnän kohteeksi joutuvien naisten (ja miesten) suurimmista ongelmista on se, miten he voivat todistaa, että kyseessä on sukupuoleen perustuva syrjintä. Tämän direktiivin toteuttaminen johtaa siihen, että työnantajan vastuuksi jää todistaa, ettei syrjintää ole tapahtunut. Euroopan parlamentin tarkistusehdotus laajentaa ja olennaisesti parantaa direktiivin käyttömahdollisuuksia ja aiheuttaa olennaisia parannuksia. Olemme huomanneet, että direktiivin toteuttaminen Tanskassa voi johtaa tanskalaisen oikeuskäytännön muuttamiseen tällä alueella, ja seurauksena ehkä on lainsäädännön mahdollinen muuttaminen. Olemme arvioineet, että tasa-arvo on tärkeämpi asia. Tanskan oikeuskäytäntö on siis sopeutettava uusiin olosuhteisiin.

Leperre-Verrier
On aloja, joilla taipumattomuuden olisi annettava tilaa kompromisseille, varsinkin jos kompromissista seuraa, että säädös, johon sitä oli tarkoitus soveltaa, menettää alkuperäisen merkityksensä. Soveltaisin tätä näkökantaa siihen, mikä on neuvoston kanta direktiiviin todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa. Tähän on monta syytä. Vuosien 1988 ja 1994 välisenä aikana komissio on tehnyt kaikkensa saadakseen aikaan tällaisen direktiivin. Eräs jäsenvaltio on vastustanut sitä, että direktiivin perusta olisi vahvasti oikeudellinen ja että se perustuisi erityisesti EY: n perustamissopimuksen 100 ja 235 artiklaan, joissa vaaditaan yksimielisyyttä. Näin ollen on jouduttu löytämään sosiaalipoliittinen yhteisymmärrys oikeudellisen perustan löytämiseksi direktiiville. Tänä päivänä myönnytyksiä on jo tehty, sillä kyseinen jäsenvaltio on päättänyt noudattaa uuden perustamissopimuksen sosiaalisia määräyksiä ja soveltaa direktiivejä, jotka jo on hyväksytty.
Neuvosto on esittänyt, että olisi pyrittävä sellaisen ratkaisun löytämiseen, jossa otettaisiin huomioon kyseisen jäsenvaltion kanta. Tuloksena oli, että lähes kaikki naisten oikeuksien valiokunnan esittämät tarkistukset hylättiin, jopa ne, jotka komissio oli hyväksynyt ensimmäisessä käsittelyssä. Ongelma olisi ollut vähäisempi, jos hylkääminen ei olisi vahingoittanut itse direktiivin sisältöä. Kompromisseilla ja poikkeuksilla saavutettu yhteinen kanta vain mutkistaisi tilannetta selkeyttämisen sijaan.
Jos neuvosto rajaa direktiivin sovellusalaa eikä välitä yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännöstä tai ei noudata neuvoston epäsuoraa syrjintää koskevia määritelmiä (direktiivin tärkein osa) taikka ei ota millään tavalla huomioon komission hyväksymiä myönteisiä toimenpiteitä ja niin edelleen, se vaatii meitä hyväksymään sisällöllisesti tyhjän direktiivin.
Tätä emme voi hyväksyä ja olemmekin tukeneet naisten oikeuksien valiokunnan ehdottamia tarkistuksia, jotka selkeydessään ovat erinomaisia ja joissa noudatetaan yhteisön tuomioistuimen periaatteita.

Raschhofer
Ghilardottin mietinnössä ehdotettu käänteinen todistustaakka on mielestäni monestakin syystä väärä tapa vastustaa sukupuolista syrjintää.
Tällä määräyksellä horjutetaan oikeusvaltion periaatteita, joiden mukaan kantajan on näytettävä väitteensä toteen, ei vastaajan. Lisäksi yrityksiltä vaaditaan valituksen sattuessa suorastaan kohtuutonta byrokratiaa sen todistamiseksi, että syrjintää ei ole tapahtunut. Vain sillä tavoin työnantaja voisi puolustautua työntekijänsä väitteitä vastaan ja "todistella vapaasti ". Tämä vaikuttaisi kuitenkin aivan varmasti yritysten tapaan valita työntekijänsä. Voidaan olettaa, että mahdollisten vaikeuksien pelossa naispuolisia työntekijöitä ei otettaisi työsuhteeseen vaan epävarmoissa tapauksissa suosittaisiin mieluummin miespuolista hakijaa.
Mainituista syistä emme voi puoltaa Ghilardottin mietintöä.
Bloch von Blottnitzin mietintö (A4-0288/97)
Caudron
Rouva Bloch von Blottnitzin mietintö on rohkea. Tutustuin sen sisältöön todellisella mielenkiinnolla. Epäilen tämän yrityksen perusteltavuutta. Biodieselin tekniset ansiot eivät saa minua vakuuttuneeksi, mutta ehkä ansiot löytyvät muualta, esimerkiksi ympäristöön liittyvistä seikoista.
Ekologisessa mielessä lupauksia ei kyllä voida pitää. Tulevaisuudessa myrkkypäästöjä tullaan merkittävästi vähentämään ja myös tutkimukseen on panostettava.
Toinen huolenaiheeni liittyy tehokkaan yksipuolisen viljelyn kehittymiseen. Tunnemme tämäntyyppisen maanviljelyn vaikutukset maaperään ja pohjaveteen. Tällaisen viljelymuodon todelliset ympäristövaikutukset on näin ollen tunnettava hyvin ja vasta toisella sijalla olisi biodieselpolttoainetta koskevien toimintaohjelmien laatiminen.
Olen vakuuttunut, että Euroopan unioni on tietoinen siitä, kuinka tärkeää ja välttämätöntä on tehostaa uusioenergiaa ja saastuttamattomia energiamuotoja koskevia tutkimuksia. Aikaa on vähän, kun otetaan huomioon uusien teollistuvien maiden kehitys, vaikka meidän onkin oltava tyytyväisiä siihen, että näissä maissa on tapahtunut kehitystä ja ihmisten elintaso on noussut. Meidän on viipymättä löydettävä ratkaisut keskipitkällä aikavälillä vaikeasti korjattavan valtaisan ekokatastrofin välttämiseksi.
Julkisen velan sijasta olemme enemmän vastuussa siitä ekosysteemistä, jonka jätämme lapsillemme ja lastenlapsillemme ja mahdollisesti myös syyllisiä sen tilaan.

Sandbæk
Rouva Blottnitzin ALTENER II -ohjelmaa käsittelevä mietintö on erinomainen, koska siinä on käyty hyvin yksityiskohtaisesti läpi uusiutuvien energialähteiden käyttö unionin alueella. Samalla laaditut tarkistusehdotukset myötävaikuttavat komission ehdottamien suunnitelmien voimakkaaseen tiukentamiseen. Uusiutuvien energiamuotojen osuus yhteisön kokonaisenergian käytöstä ei ole tällä hetkellä kuin kuusi %, mitä ei voida hyväksyä. Euroopan mailla on vastuu siitä, että tilannetta korjataan - mieluummin tänään kuin huomenna. Komission vihreän kirjan käsittelyn yhteydessä Euroopan parlamentti pyysi asettamaan vaatimuksen, että uusiutuvien energialähteiden on katettava vähintään 15 % Euroopan energiankulutuksesta vuoteen 2010 mennessä. On positiivista, että esittelijä ottaa ehdotuksen uudelleen esille mutta en tarkoita, että se olisi riittävä. Ei ole epäilystäkään, etteikö ongelmitta pystyttäisi perustamaan vielä parempaa energiahuoltoa. Se on yksinkertaisesti välttämätöntä.
Kun ensimmäinen ALTENER I -ohjelma syntyi, oli uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiselle useita sekä teknisiä että psykologisia esteitä. Nykyisin tilanne on toinen. Tekninen kehitys on parantanut huomattavasti uusiutuvien energialähteiden tehokkuutta, ja siksi nyt on sijoitettava reilusti uusiutuvan energian käytön edistämiselle estävien psykologisten muurien kaatamiseen. Olen iloinen siitä, että esittelijä on ottanut tämän huomioon ja haluaa mietintönsä avulla vahvistaa taloudellisia kannustimia, jotta voitaisiin luoda suotuisa sijoitusilmasto tukemaan vaihtoehtoisten energialähteiden käyttöä. Uusiutuva energia on lähtökohdaltaan aina hajautettua, mikä on erittäin olennaista Euroopan vähiten kehittyneille alueille. Tämä ilahduttaa minua siinä yhteydessä, että Blottnitz haluaa tarkistusehdotustensa avulla lisätä yhteistyökumppanien määrää siten, että ohjelmaan voivat osallistua jäsenvaltioiden lisäksi myös ne yhteisön ulkopuoliset maat, joiden kanssa olemme tehneet yhteistyötä, kuten Kypros jne.
Yksi Euroopan suurimmista ongelmista tällä hetkellä on kuitenkin aivan liian suuri energiankulutus. Sen vuoksi on mielestäni valitettavaa, että ALTENER II -ohjelma tähtää yksinomaan uusiutuvien energialähteiden käytön tukemiseen, muttei käsittele sitä päämäärää, joka tähtää energiankulutuksen yleiseen vähentämiseen. Euroopan yleistä energiankulutusta tulee myös vähentää, eikä ongelmaa ratkaista vain siten, että osa energiahuollosta muutetaan fossiilisten polttoaineiden käytöstä uusiutuvan energian käyttöön. Samalla tavoin voidaan erinomaisesti muotoilla yhteinen päämäärä ALTENER II -ohjelman energiatehokkuudelle. Parempi energian hyödyntämisaste johtaisi samanlaisiin ympäristöparannuksiin kuin uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen. Kuten esittelijä mainitsi, on ALTENER II -ohjelman rahoituksen arvostelu perusteltua. Kahden ensimmäisen vuoden yhteenlaskettu talousarvio on vain 30 miljoonaa ecua. Näin vähin varoin ei voida taata riittävää toimintatasoa, ja koko projektin toteuttaminen on vaarassa. On aivan välttämätöntä, että talousarvioon lisätään huomattavasti varoja projektin viimeistä vaihetta varten, mikäli yhteisön ympäristö- ja energiapoliittiset päämäärät aiotaan saavuttaa.
Imaz San Miguelin mietintö (A4-0303/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Wibe ja Waidelich
Haluamme kiittää esittelijää mietinnöstä. Mielestämme sopimuksen muutos vie oikeaan suuntaan, joskin rajoitetusti. Haluamme kuitenkin esittää periaatteellisen kannanottomme kolmansien maiden kanssa tehtyihin sopimuksiin. Mielestämme Euroopan unionin olisi luovuttava tällaisista kalliista kalastussopimuksista ja siirryttävä niiden sijasta tukemaan erityisesti kehitysmaiden omaa kalastustoimintaa. Tällainen ratkaisu auttaisi paremmin kehittämään kalastuksen merkitystä kansainväliselle elintarvikehuollolle, vahvistamaan näiden maiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä sekä jopa vähentämään vaaroja, joita kalastussopimukset saattavat aiheuttaa, kuten esimerkiksi sen, että tiettyjen jäsenvaltioiden kalastustoiminnan jatkamiseksi annetaan epäsuoraa tukea tilanteessa, jossa koko eurooppalainen kalastus olisi huomattavien sijoitusten tarpeessa.

Sandbæk
Kannatan voimakkaasti puolivälitutkimusten tai jatkuvien tutkimusten/muutosten tekemistä, koskien yhteisön tekemiä kalastussopimuksia etenkin kehitysmaiden kanssa. Nämä tutkimukset ovat nimittäin hyvä peruste, kun muutetaan sopimuksissa alueen paikallisväestölle tai kalakannalle epätarkoituksenmukaisiksi osoittautuneita kohtia.
Olen päättänyt olla äänestämästä mietintöä, ei siksi, että minulla olisi neljää teknistä muutosta koskevia ratkaisevia mielipiteitä, vaan koska olen sitä mieltä, että on välttämätöntä huomauttaa, ettei tämän tutkimuksen/muutoksen konsepti vastaa tarkoitettua ajatusta. Sopimuksen muutoksen on perustuttava laajempaan arviointiin, ei pelkästään pieniin teknisiin muutoksiin, joista tässä on kysymys. Erityisesti olisi arvioitava alueen paikallisväestön tai kalakannan olosuhteet ja seuraukset. Yhteispuheenjohtaja seurantaryhmästä, joka käsittelee kalastusta (AKT-maihin liittyvää), on marraskuun alussa ilmoittanut, että viisi erittäin suurta hollantilaista kalastusalusta saa saaliikseen 250 tonnia kalaa päivässä. Tällaisia lausuntoja kuullessa ei voi olla ajattelematta alueen kalakannan vointia. Väistämättä tulee myös ajatelleeksi alueen laivojen valvontaprojektia, josta keskusteltiin sopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä. Miten projektin käy? Monelle mauritanialaiselle elintärkeään sopimukseen tehtyjen muutosten jälkeenkin jää moni kysymys vastausta vaille.
Schulzin mietintö (A4-0306/97)
Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies! Äänestin Schulzin mietinnön puolesta melkoisen vastahakoisesti, se minun täytyy sanoa aivan rehellisesti, koska minusta tuntui, että mietintö olisi oikeastaan pitänyt käsitellä kahdessa osassa. Toisaalta lausuntona Watheletiin nähden ja toisaalta koko lastensuojelukysymykseen nähden. Uskon, että näiden kahden asian yhdistäminen vahingoitti mietintöä suuresti.
Myöntymään minut sai todellakin lopulta se tosiasia, ettämietinnön perusteluissa, joista ei valitettavasti äänestetty, sanotaan, että suojeltavien lasten ikärajaksi asetetaan 18 vuotta. Varsinkin me Itävallan kansanpuolueen edustajat olemme aina kannattaneet 18 vuoden suojaikärajaa. Siksi perustelut ilahduttavat minua suuresti. Olen tyytyväinen, että niissä sanotaan sillä tavoin, vaikka sitten myöhemmin vähän rajoitetaankin, ja uskon, että juuri sen takia äänestin lopulta Schulzin mietinnön puolesta.

Seillier
Arvoisa puhemies, koska olemme äänestäneet Schulzin mietinnön puolesta ja käyneet lukuisia keskusteluja hirvittävän Dutroux'n tapauksen jälkeen, haluaisin johdonmukaisesti ehdottaa, että uuden tasaarvoista kohtelua koskevan sopimuksen 6 artiklasta poistettaisiin hyvin epämääräinen seksuaalisen suuntautuneisuuden käsite, jonka perusteella kaikki rikokset voivat olla puolustettavissa, ja että pitäisimme kiinni artiklan alkuperäisestä muodosta eli maininnasta naisten ja miesten tasa-arvoisesta kohtelusta, mikä riittää.
Toisaalta haluaisin kiinnitettävän huomiota kaikkialla Euroopassa yleistyvään huolestuttavaan ilmiöön, nimittäin perheinstituution hajoamiseen, joka liittyykin suoranaisesti aiheeseemme. Tärkeimmissä ihmissuhteissa, kuten myös muussa inhimillisessä ja sosiaalisessa kanssakäymisessä, lainsäädännöllä suojellaan erityisesti lapsia, joten sen puuttuminen mahdollistaa hyväksikäytön.
Viimeinen huomautukseni: eikö meidän olisi syytä, kuten naisten oikeuksien valiokunta meitä kehottaa, aloittaa syvälliset keskustelut pornografian ongelmasta koko laajuudessaan, ei ainoastaan lapsipornografiasta, sillä eikö olekin niin, että seksuaalisuus on muuttunut jotenkin epäinhimillisemmäksi Euroopassa?

Posselt
Arvoisa puhemies! Äänestin Schulzin mietinnön puolesta, koska se vastustaa yhtä inhottavimmista rikoksista, mitä ajatella saattaa, ja ehdottaa jyrkkiä toimenpiteitä, tosin mielestäni on hieman skitsofreenista, että äänekkäimmin tässä esiintyvät juuri ne voimat, jotka muutoin voimakkaasti kannattavat sallivaa linjaa perhepolitiikassa ja siten luovat oikeastaan perustan niille iljetyksille, mitä silmiemme edessä tapahtuu. Äänestin puolesta, mutta minusta on valitettavaa, että Schulz on jälleen kerran - kuten usein - yhdistänyt tämän tärkeän asian sisäpoliittisiin kamppailuihin, nimittäin Watheletin asiaan. En äänestänyt sen kohdan puolesta, ja pyydän myös, ettei minun ääntäni pidetä suostumuksena sille, että yhteen Euroopan tärkeimmistä asioista kytketään sisäpoliittista demagogiaa.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, annan todellakin suullisen äänestysselityksen Schulzin tuomari Watheletin irtisanomista koskevan mietinnön 29 kohdasta. Mielestäni Euroopan parlamentti ei ole toiminut oikein hyväksyessään tämän kohdan. Parlamentilla ei ole valtuuksia tässä asiassa. Istuvan tuomarin on pystyttävä antamaan riippumaton tuomio. Vaikka me voimme ajatella, että tuomari Watheletia ei olisi ehkä pitänyt nimittää, hänen täytyy kuitenkin pystyä toimimaan riippumattomasti. Tästä voi helposti tulla ennakkotapaus. Ensi vuonna jokin toinen tuomari tekee jotakin, mikä ei miellytä parlamenttia ja sitten päätämme jälleen äänten enemmistöllä, että sen toisen tuomarin on erottava.
Mielestäni tämä ei vahingoita vain tuomari Watheletia. Se vahingoittaa koko Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta Luxemburgissa ja itse asiassa myös Euroopan parlamenttia, koska me emme ole ottaneet huomioon perustuslaillisia suhteita.

Cars
Arvoisa puhemies! Yksi tärkeistä kysymyksistä koski juuri sitä, tuleeko parlamentin ilmaista jonkinlaista tyytymättömyyttä tuomaria kohtaan. Luonnollisesti rikkomuksen tehnyt tuomari on voitava erottaa. Uskon kuitenkin, että tärkeä oikeusperiaate on, etteivät poliittiset instanssit tai elimet, esimerkiksi parlamentti ja hallitukset, ilmaise yleistä tyytymättömyyttä tuomareita kohtaan, jotta ne näin saisivat heidät itsenäisesti ja vapaaehtoisesti eroamaan virastaan. Jos tämä aloitetaan - minkä täällä parlamentissa olemme jo tehneet äänestäessämme tästä mietinnöstä - voi asia ensi kerralla koskea, kuten Wiebenga sanoi, jotain muuta kysymystä, jossa haluamme arvostella tuomaria.
Tällaisen menettelyn riski on, että tuomioistuinlaitosta politisoidaan, mitä voimakkaasti vastustan. Kunnon liberaalina haluan tehdä eron tuomioistuinlaitoksen ja poliittisen lainsäädännön välille. Tuomaria ei täten saa pakottaa jättämään virkaansa, jotta hänet voitaisiin korvata poliittisesti sopivammalla tuomarilla.

Blokland
Kun kuuntelin eilen esittelijä Schulzia, olin täysin samaa mieltä hänen kanssaan. Hänen panoksensa lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsiseksimatkailun vastustamisessa on myös meidän panoksemme.
Ainoa kohta, joka on aiheuttanut alusta lähtien paljon keskustelua, on kysymys siitä, pitääkö Euroopan parlamentin antaa lausunto Belgian entisen oikeusministerin asemasta, joka on hiljattain nimitetty tuomariksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Luxemburgissa. Tämän keskustelun johdosta on mielestäni välttämätöntä selvittää äänestyskäyttäytymistämme.
Muodollisesti Euroopan parlamentilla ei ole valtuuksia tällä alueella. Sen lisäksi on äärimmäisen harvinaista, että Euroopan parlamentti käsittelee yleisluontoisessa päätöslauselmassa niin yksityiskohtaisesti yhtä jäsenvaltiota ja yhtä yksittäistä henkilöä.
Silti voidaan ehkä sanoa, että tässä on kyse niin poikkeuksellisesta tilanteesta, että on syytä seurata kristillisdemokraattien jälkiä ja vedota tuomari Watheletiin, jotta hän harkitsisi eroamista.
Siksi I-EDN-ryhmä tuki tarkistusta 2. Tarkistuksen 2 ja päätöslauselman 29 kohdan välillä ei kuitenkaan ole periaatteellista eroa, vaan vain aste-ero. Siksi olemme tukeneet täysin Schulzin mietintöä.

Bourlanges
Äänestin herra Schulzin lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjuntaa koskevan mietinnön puolesta. Äänestin puolesta, koska mietintö on hyvä ja koska siinä on paljon vaikuttavia ehdotuksia toimenpiteiksi, joiden avulla on tarkoitus taistella tätä kauheaa ilmiötä vastaan.
Haluan kuitenkin esittää syvät pahoitteluni siitä, että Euroopan parlamentti on tämän mietinnön yhteydessä vaatinut erään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin eroa johtuen päätöksestä, jonka lainmukaisuutta tai säännönmukaisuutta ei kuitenkaan ole millään tavalla kiistetty ja jonka tämä henkilö teki toimiessaan Belgian oikeusministerinä.
Tässä suhteessa parlamentin äänestystulos on järkyttävä kahdestakin syystä. Ensinnäkin Euroopan parlamentti puuttuu näin lainvastaisesti Belgian parlamentin etuoikeuksiin, sillä vain Belgian parlamentilla on toimivaltuudet arvioida maansa hallituksen jäsenen poliittista vastuuta. Euroopan parlamentti ei ole myöskään noudattanut vallanjakoperiaatetta, jonka mukaan millään poliittisella, päätöksiä tekevällä parlamentilla ei ole oikeutta vaatia rangaistusta tuomarille, joka toimii täysin säännönmukaisissa olosuhteissa riippumattomassa oikeusistuimessa. Rikosten torjumisessa on noudatettava tarkoin myös oikeusvaltion periaatetta.

Caudron
Kollegamme Martin Schulzin esittelemä mietintö koskee erityisen vakavaa ja tuskallista aihetta. Haluan kiittää häntä laadukkaasta ja syvällisestä mietinnöstä.
Hyväksyn varauksetta mietinnön sisällön. Sen vuoksi toivon, että esitetyt ehdotukset eivät jäisi ainoastaan toivomuksiksi ja hyviksi aikomuksiksi, vaan että tehtäisiin todellisia päätöksiä ja ryhdyttäisiin toimiin.
Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että on välttämätöntä taistella armotta näiden vastenmielisten tekojen tekijöitä vastaan Euroopan unionin alueella. Seksimatkailu on osa surullista todellisuutta. Alueiden ulkopuolisilla ja kansainvälisillä laeilla on pyrittävä päättäväisesti poistamaan nämä rikokset. Yhteistyötä niiden kolmansien maiden kanssa, joita tämä ongelma koskee, on kehitettävä lasten seksuaalisen hyväksikäytön ennaltaehkäisemiseksi. Tällaisia tekoja tekevien rikollisten ja rikoskumppanien on tunnettava itsensä uhatuiksi kaikkialla missä he liikkuvat tai asuvat iästä, sosiaalisesta asemasta tai omaisuudesta riippumatta.
Nämä kammottavat teot ovat seurausta myös lisääntyvästä kurjistumisesta, joka myös on osa tämän päivän todellisuutta. Yhteiskunta on jakautumassa kahteen osaan synnyttäen syrjäytyneitä ja ihmishirviöitä. Rikkaimmat käyttävät hyväkseen lapsia, jotka ovat tällaisen yhteiskunnan ensisijaisia kärsijöitä.
Kuinka kauan aiomme vielä hyväksyä nämä poikkeavuudet, joilta yhteiskunta on sulkenut silmänsä? Kuinka kauan kestää vielä, ennen kuin näitä rikoksia käsitellään täysin oikeina rikoksina?
Euroopan parlamentti voi ja sen on tehtävä jotakin. Martin Schulzin mietintö antaa siihen mahdollisuuden.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, otan tyytyväisenä vastaan herra Schulzin laatiman mietinnön.
Belgiassa sattuneen Dutroux-skandaalin jälkeen tietoisuus pedofiiliryhmien toiminnasta ja lapsiseksimatkailun hälyttävästä laajuudesta kasvoi. Kansan viha pakotti kansalliset hallitukset ja Euroopan unionin ryhtymään toimiin. Valitettavasti asiaa ei ole hoidettu loppuun saakka, ja vain vähän on tapahtunut sen jälkeen. Vaikuttaisi siltä, että näiden pedofiiliryhmien päätekijät voivat jatkaa toimintaansa rangaistuksetta, koska korkeassa asemassa olevat ystävät suojelevat heitä.
Jos Euroopan unioni tahtoo olla läheisempi kansalaisilleen, sen olisi toimittava tässä asiassa, koska tämä on suuri huolenaihe monille vanhemmille koko Euroopassa.
Toiminta lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi on tehotonta, ellei siihen varata riittäviä budjettiresursseja. Lisäksi, Euroopan yleissopimuksen ratifiointi ja täytäntöönpano ovat äärimmäisen kiireellisiä asioita poliisin toiminnan ja tiedon keruun yhtenäistämisen helpottamiseksi kautta Euroopan.

Eriksson ja Svensson
Äänestämme luonnollisesti päätöslauselman puolesta, jonka tarkoituksena on tehostaa taistelua lasten hyväksikäyttöä vastaan. Haluamme painottaa, että kansainvälinen taistelu lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan tapahtuu parhaiten tehostamalla valtioiden välistä yhteistyötä eikä harmonisoimalla lainsäädäntöä.
Haluamme myös painottaa, että on tärkeää, ettei epäiltyjen henkilöllisyyttä paljasteta, ennen kuin rikoksen tapahtuminen on oikeudessa todistettu, ja että henkilöiden rekisteröintiä käytetään mitä suurimmalla varovaisuudella ihmisten koskemattomuuden suojaamiseksi.

Grosch
Schulzin mietintö on loistava, sillä se sisältää ehdotuksia toimenpiteiksi lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi.
Mietintö sisältää useita merkittäviä ehdotuksia toimenpiteiksi osoittaen samalla, että Euroopan jäsenvaltioiden lainsäädännössä ei oteta huomioon tätä vastenmielistä lapsiin kohdistuvia rikoksia koskevaa kysymystä.
Tässä yhteydessä Euroopan parlamentin on puhuteltava hallituksia ja se voi puhutella herra Watheletia.
Epäilen niitä perusteluja, joilla herra Watheletin eroa on vaadittu.
1.Parlamentti ja kyseinen valiokunta eivät koskaan kuulleet herra Watheletia.2.Herra Watheletin henkilökohtaista vastuuta ei koskaan asetettu kyseenalaiseksi, toisin kuin hänen poliittista ja/tai moraalista vastuutaan, joka hänen olisikin otettava omalletunnolleen. Euroopan parlamentti, jolla ei ole toimivaltuuksia tässä asiassa, ei siten voi toimia jonkun toisen omanatuntona.3.Herra Watheletin eron ei pitäisi keventää kenenkään parlamentin jäsenen omaatuntoa. Lakien säätäminen on parlamentin tehtävä, mutta nämä lait olivat nähtävästi riittämättömiä. Jokaisen parlamentin jäsenen on otettava vastuu ja osoitettava poliittista rohkeutta, ei hakea yhtä syyllistä.4.Euroopan parlamentti näyttää kannattavan syytteeseen asettamista, mutta ei sen oman suosituksensa noudattamista, jonka mukaan seksuaalisen hyväksikäytön torjunnalle olisi kehitettävä lisää keinoja.Näin ollen äänestin tarkistusehdotusta 29 vastaan ja tämän mietinnön puolesta.

Herman
En tule äänestämään Schultzin mietinnön puolesta seuraavista syistä:
1.En voi hyväksyä, että parlamentti toimiikin oikeusistuimena ja ottaa oikeudekseen syyttää henkilöä, jolle ei anneta pienintäkään mahdollisuutta puolustautumiseen; 2.Vielä vähemmän voin hyväksyä sitä, kun otetaan huomioon, että parlamentin olisi nimensä veroisesti voitava vastustaa tällaista ennennäkemätöntä medialynkkausta. Parlamentaarinen demokratia ei voittanut mitään salliessaan mielipidekuohujen voittaa periaatteet, jotka muodostavat demokratian perustan; 3.Kyseisen henkilön poliittinen vastuu loppui hänen erottamiseensa. Hänen rikosoikeudellinen vastuunsa olisi edellyttänyt rikkomusta, jota kuitenkaan ei koskaan osoitettu; 4.Vaikka kyse onkin vaarallisesta hairahduksesta, moraalista vastuuta on arvioitava täysin puolueettomasti. Todennäköisesti juuri ministeri Wathelet on se henkilö, joka on enemmän kuin kukaan muu hänen eurooppalainen kollegansa muuttanut kansallista lainsäädäntöä pedofilian ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön lopettamiseksi. Jos herra Schulz olisi vaivautunut tutkimaan herra Watheletin toimia tässä suhteessa, hän olisi ymmärtänyt tunnustaa, niin ainakin toivon, että ministeri Wathelet on maassaan hyväksynyt suurimman osan herra Schulzin ehdottamistaan laeista.
Hory
Äänestäessäni meille esiteltyä mietintöä vastaan, olen täysin tietoinen siitä, että ilmaisen sillä vastustavani moraalisen vastuunoton vaatimusta ja niitä vallalla olevien ajatusten omaksumista, joiden esittäjät tuskin tyytyisivät vain keskustelemaan. Näin ollen haluan esittää kolme huomautusta.
Kun on kyse pedofiliasta ja seksimatkailusta, minusta näitä tärkeitä ja vakavia kysymyksiä olisi syytä käsitellä ilman yletöntä moralisointia, mitä jotkut erityisen traagiset tapahtumat ovat synnyttäneet ja joita on käsitelty erityisen epämiellyttävällä tavalla. Mietinnön varmasti hyvistä tarkoitusperistä huolimatta siinä on ainoastaan yksi kohta, joka mielestäni ansaitsee tulla hyväksytyksi. Tämä 20 kohta käsittelee pahan alkua ja juurta eli kolmansien maiden kurjuutta.
Dutroux'n tapauksen synnyttämä yleinen ilmapiiri perustuu enemmän tunteille ja kostonhalulle kuin järjen käytölle, ja haluankin muistuttaa, että ainoastaan kansan valtuuttama tuomioistuin on pätevä osoittamaan vastuulliset ja tarpeen vaatiessa määräämään asianmukaiset rangaistukset.
Erään toisen tämän tapauksen synnyttämän tapauksen osalta, eli sen tapauksen, jossa Euroopan parlamentti kehotti erästä tuomaria eroamaan " moraalisista ja poliittisista" syistä, olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentilla ei ole minkäänlaisia toimivaltuuksia päättää tällaisesta asiasta. Ranskalainen radikaalifilosofi Alain on kirjoittanut: " Demokratia ei tarkoita enemmistön valtaa, vaan oikeuden sääntöjä." Tässä yhteydessä meidän olisi hyvä muistaa tämä ajatus.
Yleisesti ottaen tämän aiheen ympärille syntyneiden kysymysten osalta haluan todeta, että vapaus menettää jalansijaa, jos yhteiskunta täyttää kolme seuraavaa tunnusmerkkiä:
poliittisessa vallassa sekoittuvat keskeiset tehtävät eli lainsäädäntö-, toimeenpano- ja oikeustehtävät; -lailla tai lainsäädäntötehtävällä mahdollistetaan tilanteen mukaan erityisesti yhden henkilön rankaiseminen; -lain säätäjä ja tuomari tekevät päätöksiä julkisuuden tuoksinassa ja antavat sen etukäteen vaikuttaa päätöksiinsä.Aliarvioimatta mitenkään vihan tai vastarinnan tunteita, joita tämä kantani saattaa aiheuttaa, pysyn päätöksessäni ja äänestän tätä meillä käsiteltävänä ollutta mietintöä vastaan.

Kirsten Jensen, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit äänestävät Martin Schulzin mietinnön puolesta. Lapsiseksimatkailu ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on kauhistuttava ilmiö. Osaksi se on osoitus syyllisten sairaasta ajattelumaailmasta, osaksi se aiheuttaa parantumattomia vahinkoja asianosaisille lapsille. On erityisen tärkeää, että jäsenvaltiot pitävät taistelua lasten seksuaalista väärinkäyttöä vastaan ensisijaisen tärkeänä. Euroopan parlamentin mietinnössä on useita hyviä ehdotuksia tämän toteuttamiseksi. Haluamme erityisesti kehottaa, että kolmannet maat velvoitetaan noudattamaan lasten oikeuksien sopimusta.

Svensson
Allekirjoittanut on äänestänyt mietintöä vastaan, mutta jättänyt äänestämästä 29 kohtaa seuraavista syistä:
1.Äänestysjärjestys on sekava Schulzin äänestyksen aikana tekemän väliintulon vuoksi, äänestyksen aikana ei voi neuvotella tekstin muotoiluseikoista.2.Tuomarin vaatiminen vastuuseen kuuluu valtion hallitukselle, ei Euroopan parlamentille.3.Parlamentti ei ole kansantuomioistuin. Watheletilla on vastuumenettelyn avulla oltava mahdollisuus puolustautua.
Wibe
Tämä on luonnollisesti erittäin tärkeä mietintö, jonka päätarkoituksena on estää lapsiin kohdistuva väkivalta. Haluan kuitenkin esittää varauksen muutamaan mietinnön kohtaan, muun muassa, että EU: n on laadittava tätä asiaa koskeva poliittinen linja, että Europol otetaan toimintaan mukaan ja että kadonneiden lasten eurooppalainen keskus perustetaan jne.
Periaatteen vuoksi vastustan tällaista federalismia. Olen sen sijaan sitä mieltä, että tällaisia rikoksia vastaan taisteleminen on jäsenvaltioiden tehtävä. Sillä tasolla on panoksia lisättävä.
Fraga Estévezin mietintö (A4-0298/97)
von Habsburg
Arvoisa puhemies! Saanen tehdä ensin lyhyen huomautuksen. On tavattoman vaikeaa kuulla teitä, jos haluaa seurata saksan tulkkausta. Äänen laatu on niin huono, ettei kuulu mitään! Suokaa anteeksi, että sanon tämän: äänenne on liian voimakas, tulkkeja ei pysty kuulemaan! Ehkä hallintoa voisi pyytää korjaamaan asiaa, säätämään sen jotenkin eri tavalla.
Äänestin innokkaasti Fraga Estévezin mietinnön puolesta. Vain yksi asia oli minusta valitettava: Tässä mietinnössä ei mainita yhtä asiaa, jolla on yleistä mielenkiintoa, nimittäin sitä, että kalastuksen vaikeudet ovat täydellisessä ristiriidassa sen kanssa, mitä meille sanottiin 15 vuotta sitten. Silloin sanottiin, että se olisi ihmiskunnan suuri tulevaisuus. Meidän pitäisi ottaa tämä vakavana varoituksena, sillä se, mitä tapahtuu tänään kalastussektorilla, jossa nyt joudutaan muuttamaan toimintatapoja, voi tapahtua huomenna muilla sektoreilla. Halusin vain viitata siihen, että olisi ehkä ollut hyvä myös vielä kerran korostaa asiaa mietinnössä.

Puhemies
Herra von Habsburg, ensimmäisen huomautuksenne suhteen totean, että meillä on edelleen vakava akustinen ongelma tässä salissa. Se on ongelma, jonka sekä minä että rouva Fontaine olemme toistuvasti ottaneet esille Euroopan parlamentin puhemiehistössä. Tämän salin akustiikkaa on jo kertaalleen yritetty korjata, mutta korjaukset eivät todellakaan ole tyydyttäviä, kuten itse havaitsette, ne ovat kaikkea muuta kuin tyydyttäviä. Minun on kerrottava teille, että puhemiehen asema on todella vaikea, koska salissa kaikuu, ja tämä tekee puheenvuorojen seuraamisen ja ymmärtämisen äärimmäisen vaikeaksi puhemiehenä toimivalle. Joka tapauksessa, kun viimeksi tästä puhuimme, asianomainen parlamentin virasto lupasi, että nyt lomien aikana salin akustiikan parantamiseen keskitytään tosissaan. Se edellyttää monia asioita, jotka ovat kalliita ja hankalia. Jotain on kuitenkin tehtävä, sillä näin ei ole mahdollista jatkaa, koska asiasta syntyy mainitsemanne kaltaisia ongelmia ja paljon muitakin hankaluuksia.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Wibe ja Waidelich
Haluamme kiittää esittelijää asiantuntevasta mietinnöstä. Olemme sitä mieltä, että mietinnössä on useita tärkeitä kohtia, jotka käsittelevät erityisesti kalavarojen säilyttämistä, rannikkokalastuksen merkitystä sekä tulevaisuuden tarvetta yhteisen kalastuspolitiikan toissijaisuuteen ja lisääntyneeseen alueellistamiseen. Mielestämme mietinnössä on kannanottoja, joihin suhtaudumme epäröiden, kun kyseessä on kolmansien maiden kanssa tehtävät sopimukset sekä yhteisten kalastusmarkkinoiden järjestäminen.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, kun nykyinen yhteinen kalastuspolitiikka päättyy vuonna 2002, tarjoutuu tilaisuus korjata joitakin siinä esiintyviä vikoja. Nykyisessä muodossaan se on erittäin epäoikeudenmukainen Irlannin kalastusteollisuutta kohtaan. 20 % Euroopan unionin rannikkovesistä kuuluu Irlannille, ja kuitenkin meille sallitaan vain 4 % suurimmasta sallitusta saaliista. Monilla rannikkoalueillamme kalastus on pääasiallisin taloudellisen toiminnan ala ja siten paikallisten työpaikkojen synnyttäjä ja sijoitus paikallistalouteen. Pahoittelen, että ehdotus jäsenvaltioiden yksinomaisen käyttöoikeuden laajentamisesta 12 meripeninkulmasta 30 meripeninkulmaan torjuttiin, koska sellainen askel olisi tasoittanut hiukan nykyistä epätasapainoa, josta Irlannin kalastajat kärsivät.
Lisäksi Irlannin kalatalousala ei kykene täyttämään tiettyjen kalalajien kokonaiskiintiötä, koska laivastomme on vanha ja kipeästi nykyaikaistamisen tarpeessa. EU: n olisi tarjottava tarvittava rahoitus auttaakseen meitä poistamaan tämän ongelman ja varmistaakseen siten sen, että pystymme kalastamaan edes sen vaatimattoman sallitun saaliin, joka meille on myönnetty.

Macartney
Arvoisa puhemies, haluan merkittäväksi pöytäkirjaan, että tämä mietintö on haitaksi Skotlannille, haitaksi Euroopalle ja haitaksi kalastajille ja koko Euroopan kalastusteollisuudelle, koska se nykyisellään uhkaa horjuttaa koko alaa. Näiden politiikkojen soveltamisen seuraus voisi olla ajatus kaikille vapaista markkinoista, jopa kauhunäkymä kalasodista.
Uhkaavalla, tummalla pilvellä on kuitenkin hopeinen reuna. Ensinnäkin, Ranskan hallitus on, auttavaisesti ja selkeästi, ehdottanut suoraa hylkäämistä - Skotlannin kalastajien liiton kannan mukaisesti. Toiseksi, komissio on erityisesti vahvistanut, että velvoite noudattaa suhteellista vakauttamista rajoittaa niitä tarkistuksia, joita neuvosto voi tehdä YKP 2002 -kertomukseen.
Tärkeä huomautus tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä on se, että se on onneksi pelkkä mielipiteenilmaus eikä sillä sellaisenaan ole lainsäädännöllistä voimaa - mikä on hyvä, koska se on selvästi ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.

Nicholson
Yhteistä kalastuspolitiikkaa arvioidaan uudelleen vuonna 2002. On pettymys, että esittelijä päätti asettaa Euroopan kalastajien vähemmistön edut sen tärkeän kysymyksen edelle, kuinka kalastuspolitiikkaa voitaisiin parantaa kaikkia kalastajia ajatellen. Pohjois-Irlannin kalastajilla, joita edustan, sekä kalastajilla Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla Euroopassa on oikeus odottaa vähemmän asenteellista lähestymistapaa parlamentin valiokunnalta.
On aivan selvää, että kalatalous eroaa kaikista muista talouden harjoittamismuodoista yhtenäismarkkinoilla, ja silti mietinnössä otetaan yksinkertaistettu kanta siihen, kuinka kalastuspolitiikka voidaan sovittaa yhtenäismarkkinajärjestelyihin.
Mietintö on väärässä myös antaessaan sen vaikutelman, että Espanjan laivaston kalastuksen rajoittaminen muiden Euroopan unionin maiden aluevesillä päättyy vuonna 2002. On epäoikeudenmukaista tukea sellaista käsitystä, koska se ei selvästikään ole tämän kertomuksen tarkoitus.

Novo
Ilmoitimme keskustelun kuluessa, että äänestäisimme mietinnön puolesta, koska siihen oli tehty monia tärkeitä tarkistuksia ja muutoksia, joilla me onnistuimme parantamaan tekstiä.
Sen sisältöä voitaisiin kuitenkin edelleen parantaa. Sen vuoksi esitimme täysistunnolle joitakin tarkistuksia, joista mainittakoon erityisesti seuraavat:
on täsmennettävä, että tulevan yhteisen kalastuspolitiikan toimivallan ja hallinnon (sinänsä perusteltu) hajauttaminen ja alueellistaminen eivät saa merkitä sitä, että niistä aiheutuvat kustannukset siirretään kansallisiin talousarvioihin; -on otettava käyttöön korvaukset jalostusteollisuudelle, jonka rasitteena on kolmansista maista peräisin olevien kalatuotteiden tuonti.Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä (PSE) ja Euroopan kansanpuolueen ryhmä (PPE) tekivät etukäteen sopimuksen siitä, että ne äänestävät näiden tarkistusten hyväksymistä vastaan. Näiden ryhmien yhteisillä äänillä (?!) estettiin myös niiden tarkistusten (11 ja 24) hyväksyminen, joilla mietinnöstä olisi poistettu kohta "toiminnan lopullinen hylkääminen" vähentämällä kalastusalusten määrää ja joita me ehdotimme täysistunnossa.
Näiden ryhmien vastustus esti tekstin parantamisen, vaikka siihen jäikin suositus mukauttaa laivaston kapasiteetti kalavaroihin muilla toimenpiteillä, jotka "eivät merkitsisi yleistä laivastojen alasajoa" (mikä oli meidän ryhmämme ehdotus, kuten tiedetään).

Sonneveld
Kalatalousvaliokunta on tehnyt kiitokset ansaitsevan aloitteen kehittää jo nyt näkemystä EU: n kalastuksesta vuoden 2002 jälkeen. Ongelma on siinä, että näkemyksen yhteydessä ajatellaan yhtenäistä yhden henkilön tai yhden järjestön laatimaa esitystä. Fraga Estévezin mietintö täyttää yhtenäisen näkemyksen kriteerit. Mutta heti kun demokraattinen toimielin alkaa esittää tarkistuksia tällaiseen mietintöön, huomataan, että siinä on niin paljon kompromisseja ja ristiriitaisia tekijöitä, että yhdenmukaisuudesta ei voida enää juurikaan puhua.
Hyväksyn todellakin tämän demokraattisen menettelyn ja siksi hyväksyn tarkistetun mietinnön suurelta osin. Mutta haluan muistuttaa nykyisen näkemyksen huonoista puolista. K kohta, jossa puhutaan ehtojen yhdenmukaisuuden puuttumisesta työllisyyden ja sosiaaliturvan alalla ja siitä oletettavasti seuraavasta kalatalousalan tasapainon häiriintymisestä, ei ole erityisen käyttökelpoinen ajatus pyrittäessä parempaan kalastuspolitiikkaan.
Pienimuotoiseen kalastukseen kiinnitetään jokseenkin suojelevaa huomiota. Silti myös tämän kalastuksen alan pitää kehittyä pyrittäessä tehokkaampaan ja kestävämpään kalastukseen. Tämäkään EU: n kalastuksen osa-alue ei hyödy pitkällä tähtäimellä keinotekoisesta ylläpidosta.
Lopuksi, EU: n vastuullinen kalakantojen valvonta alkaa kalanpoikasista. EU: n pitää valvoa niitä. Yhden kalalajin kohdalla tämä valvonta näyttää olevan täysin riittämätöntä: kyseessä ovat kasvuankeriaat Etelä-Euroopassa.

Souchet
Rouva Fraga Estévezin merkittävästä työstä ja hänen alkuperäiseen esitykseensä tekemistään parannusehdotuksista huolimatta emme ole voineet äänestää vuoden 2002 jälkeistä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevan mietinnön puolesta. Mietinnössä otetaan vielä liian paljon huomioon ainoastaan Espanjaa koskevat ongelmat. Koska Espanjalla on liian suuri laivasto, esittelijä suosittelee vesialueidemme tiukempaa yhteisöllistämistä, kannattaa täydellistä kalavesille pääsyä koskevien ehtojen vapauttamista kannattaen näin henkilökohtaista kalastusoikeuksien myöntämistä ja niiden siirtämistä markkinoille, mikä pilaisi nopeasti suhteellisen vakauttamisen periaatteen, joka on yhteisen kalastuspolitiikan perusta.
Miksi esittelijä, joka haluaa säilyttää suhteellisen vakauttamisen periaatteen muilla toiminta-alueilla kuten maataloudessa, vaikeuttaa sen toteutumista kalastusalalla? Miksi ei samalla tavalla myös kalastusalalla korostettaisi markkinoiden kehittämistä, kuten esittelijä toivoisi tehtävän maataloustuotteiden kohdalla?
Mietinnössä on erityisesti kaksi kohtaa, joita emme voi missään tapauksessa hyväksyä. Emme voi hyväksyä sitä, että kalastusalaa käsiteltäisiin 2 kohdassa esitetyllä tavalla " kuin mitä tahansa talouden alaa, jossa pyritään rationalisointiin sadon parantamiseksi" . Ei, kalastusalan erityinen luonne on edelleen tunnustettava, tunnustettava kalastajien merkittävä asema erityisesti merialueidemme käytön suunnittelussa. On tuotava uudelleen selkeästi ilmi, että yhteinen kalastuspolitiikka on perusteltavissa ainoastaan silloin, kun sillä pyritään helpottamaan sille luotujen sopivien puitteiden ansiosta maidemme kalastusyhteisöjen säilyttämistä riittävän lukuisina, jotta ne voisivat tuotteillaan taata kohtuullisen toimeentulon.
Emme näin ollen voi hyväksyä myöskään mietinnön 17 kohtaa, jossa ehdotetaan " kalastajien kalastusoikeuksien jakoa henkilökohtaisista lähtökohdista käsin, ja näiden oikeuksien "siirrettävyyttä" .
On toki syytä korostaa, että Euroopan parlamentin aloite on hyvin perusteltu, vaikkakin komission osoittama välinpitämättömyys kalastusalaa kohtaan onkin yhä selvempi. Rouva Fraga korostikin, että komissaari ei katsonut tarpeelliseksi osallistua tähän yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevaan keskusteluun.
Kalastajat eivät voi olla huolestumatta todetessaan, että komissio ei ole tehnyt juuri minkäänlaisia kalastusalaa koskevia ehdotuksia Agenda 2000 -ohjelmaan liittyvässä tiedonannossa. Kalastusala oli yksinkertaisesti vain " päässyt unohtumaan" asiakirjan ensimmäisestä versiosta. Lopullisessa 1300-sivuisessa versiossa kalastusalalle on omistettu ainoastaan 63 sanaa. Kalastusalan rakenneuudistusaloite (PESCA) oli kokonaan unohdettu. Kalastusalaa koskevan kohdan tavoite 5a: n kalastusalaa koskeva kohta ei enää ollut mukana. Samalla tavoin komission vuoden 1997 työohjelman täytäntöönpanossa ja vuotta 1998 koskevassa työohjelmassa, jonka olemme juuri saaneet, ei sanallakaan mainita kalastusalaa.
Samaan aikaan komissio kuitenkin jatkaa ylimääräisten pakotteiden määräämistä " teknisten toimenpiteiden" yhteydessä ja näyttää siltä, että vastoin tiedemiesten ja ympäristötieteilijöiden mielipidettä, komissio valmistautuu lakkauttamaan erään kalastusvälineen käytön, jonka käyttöä se on jo ankarasti rajoittanut, nimittäin ajoverkon.
Miltä sitten näyttää kalastajiemme silmissä yhteinen " uudistettu" kalastuspolitiikka, jos se perustuu järjestäytyneen kalastuspolitiikan järjestelmälliseen hajottamiseen joukolla erilaisia hallinnollisia pakotteita (satamavalvontaan liittyvät asiakirjat), teknisiä pakotteita (kalatalouden tekniset toimenpiteet) ilman minkäänlaisia rahallisia korvauksia, millä pyritään kalastusalalle omistettujen keinojen vähentämiseen. Kuinka kalastajamme voisivat hyväksyä panostavansa uudelleen " sinisen Euroopan" syntyyn, jos se rakentuisi vain pakotteille ja mielivaltaiselle määräyksille? Velvollisuutemme on kalastuksen säilyttäminen. Minulla on kuitenkin sellainen tunne, että monet täällä olevista ihmisistä haluaisivat vain tappaa alan.
Kjer Hansenin mietinnöstä (A4-0286/97)
Fabre-Aubrespy
Agenda 2000 -asiakirjasta ilmenee nykyään selvästi, että komissio, tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan parlamentti toivovat voivansa käyttää PHARE-ohjelmaa itsenäisenä välineenä unioniin liittymistä edeltävissä toimintaohjelmissaan Näin ollen ohjelmassa on otettu selkeästi huomioon rakennerahastojen toiminta tulevien jäsenvaltioiden tukemisessa. Tätä kehityssuuntaa voidaan toteuttaa ainoastaan siirtämällä PHAREn varainhoitoa paikallistasolle.
Sopimusten tekemiseen liittyvien menettelyjen avoimuuden puutteen vuoksi esittelijä katsoo varainhoidon hajauttamisen välttämättömäksi, mutta ottaa samalla huomioon tilintarkastustuomioistuimen esittämät perusteet, jotka liittyvät PHARE-ohjelman toteuttamiseen, jonka komission sijasta saattavat viime kädessä päätökseen ohjelmaan osallistuneet yritykset. PHARE-ohjelmaan liittyvä päätöksenteko on loppujen lopuksi ollut hyvin keskitettyä, mikä on johtanut hankalien ja paljon aikaa vievien menettelytapojen säilymiseen, mistä tämä ohjelma on saanut ikävää kuuluisuutta. Esittelijä on lisäksi iloinen siitä, että on nähtävissä todellista tahtoa rahoitusvastuun siirtämiseksi edunsaajamaalle, ja hän kannattaa jo nyt rohkeita toimintaohjelmia, joiden perusteella kehittyneimmät maat voivat ottaa niin pian kuin mahdollista (viimeistään vuonna 1999) täyden vastuun PHARE-ohjelman talousarviosta sillä edellytyksellä, että varainhoidon jälkikäteistarkastus suoritetaan erityisen tarkasti.
Esittelijä ehdottaakin meille, että uusien jäsenmaiden liittymistä edeltävien toimien yhteydessä tietyt maat ottaisivat jo vuonna 1998 vastuun kansallisten ohjelmien rahoituksesta kaikilla aloilla, ja rahoituksen etukäteen tapahtuva valvonta korvattaisiin jälkikäteen suoritetulla valvonnalla. Rahoituksen hoitoa voitaisiin toki hajauttaa, mutta tiedämme jo nyt mihin se saattaa johtaa erityisesti MED-ohjelmien tai matkailupolitiikan osalta. Lisäksi rahoitusjärjestelyt ovat tiukat: ainoastaan komissio vastaa unionin jäsenvaltioiden veronmaksajien rahankäytöstä, joten komissiolla on lopullinen vastuu PHARE-ohjelman varainhoidon valvonnasta.
Esittelijä täsmentääkin perusteluissaan, että on tärkeää ymmärtää, että unioniin liittymisessä sovellettavat uudet lähestymistavat ja suuntaviivat eivät ole mitään ihmelääkkeitä, joilla PHARE-ohjelma yhtäkkiä muuttuisi tehokkaaksi koneeksi.
Näin ollen kun otamme huomioon edelliset rahoituksen siirtämisestä saadut kokemukset, emme voi hyväksyä hajauttamista emmekä edustustojen henkilökunnan lisäämistä, jota tilintarkastustuomioistuin on vaatinut. Yksi asia on varma: nykyinen järjestelmä on tehoton, aivan liian raskas, ja antaa mahdollisuuden yhteisön talousarvion väärinkäytöksiin ja petoksiin. Koska rouva Kjer Hansenilla on taipumus sekoittaa mietinnössään toisiinsa hajauttaminen, siirtäminen ja alihankkijuus, se ei anna vastausta tilintarkastustuomioistuimen jatkuvasti esittämiin kysymyksiin PHARE-ohjelman hankkeiden hoidosta ja toteuttamisesta. Ryhmämme ei näin ollen voi tukea hänen mietintöään.
Weilerin mietintö (A4-0291/97)
Berthu
Olemme jälleen kerran saaneet tämän keskustelun kuluessa kuulla väitteen, että eurolla voidaan vastata kilpailukykyisesti devalvaatioihin unionin sisällä. Äänestykselläni olen halunnut osoittaa, että tämä jatkuvasti toistettu ajatus on todellisuudessa vain optinen harha.
Tämänkaltaisissa keskusteluissa on viitattu siihen, että Englannin punnan, Italian liiran ja Espanjan pesetan devalvoituminen vuosien 1992-1993 välisenä aikana aiheutti suurta vahinkoa talouksille, joiden valuutta oli sidottu korkeaan kurssiin (markka, frangi ja niin edelleen). Jotkut hieman naiivit taloustieteilijät ovat löytäneet tähän ongelmaan radikaalin ratkaisun, he nimittäin väittävät, että yhteisen valuutan käyttöönotto riittää poistamaan perusteellisesti valuuttakurssien keskinäiset heilahtelut!
Todellisuudessa tutkimukset kuitenkin osoittavat, että sallittujen valuuttaheilahtelujen poistaminen ainoastaan siirtäisi paineita muille aloille ja että loppujen lopuksi vahingot olisivat paljon suuremmat. Muistutettakoon ensinnäkin, että 1990-luvun alussa esiintyneet valuuttaheilahtelut aiheutuivat ristiriidasta kahden tapahtuman välillä: toisaalta ulkoisesta epäsuhtaisesta häiriöstä (Saksan yhdistyminen) ja toisaalta Euroopan hallitusten tahdosta pitää valuuttojen väliset kurssit tarpeeksi joustamattomina Euroopan valuuttajärjestelmässä. Sittemmin tätä tahtoa on lujittanut yhteisen valuutan käyttöönoton mahdollisuus.
Tämä ristiriita on mullistanut koko järjestelmän. Kun tämä epäsuhtainen häiriö olisi vaatinut yleistä sopeutumista, toimittiin kuitenkin juuri päinvastoin, minkä seurauksena jotkut valuutat todellisuudessa devalvoituivat ja jättivät Euroopan valuuttajärjestelmän, kun taas joidenkin valuuttojen kurssit muuttuivat joustamattomiksi aiheuttaen näin taloudellista vahinkoa. Meidän onkin ymmärrettävä, että liiran yltiöpäinen devalvoituminen (toisinaan jopa 30 prosentilla) ei johtunut siitä, että Italian hallitus olisi pahansuopuudessaan halunnut manipuloida valuuttaansa, vaan sen yhteisen virhearvioinnin johdosta, jolla epäsuhtaiseen häiriöön pyrittiin vastaamaan. Meidän on lisäksi ymmärrettävä, että jos frangin arvoa oltaisiin pystytty muuttamaan sen sijaan, että se sidottiin markkaan, liiran ja sen välinen ero ei olisi päässyt kasvamaan niin suureksi eikä taloutemme olisi kärsinyt niin paljon.
Näin ollen vuosien 1992-1993 aikaiset häiriöt aiheutuivat yhtenäisvaluutan periaatteiden ennenaikaisesta soveltamisesta. Sen sijaan, että tästä olisi tehty se järkevä johtopäätös, että tällainen joustamattomuus ei nykypäivän Euroopassa kannata, tehtiinkin täysin päinvastainen johtopäätös: joustamattomuuden olisi levittävä koko yhteisön alueelle.
Euroopan valtioiden taloudet ja yhteiskunnat eivät kuitenkaan ole samanlaisia eivätkä ne kehity täysin samalla tavalla. Tällaisissa olosuhteissa sisäisten valuuttakurssien muutoksista on hyötyä silloin, kun marginaaleihin mukautumisen on tarkoitus tapahtua joustavasti. Jos tätä mahdollisuutta ei ole ja valuuttakursseissa ei jousteta, paineet siirtyvät muualle synnyttäen häiriöitä reaalitaloudessa.
Pascal Salin on sanonut kerran, että vaihtokurssit ovat kuin koiran häntä: koiran on annettava heiluttaa häntäänsä, sillä jos sen estää, koira alkaa itse heilua. Federalismin ideologit ovat saaneet Euroopan unohtamaan tämän tärkeän opin, mistä joudumme vielä jonakin päivänä maksamaan kalliin hinnan.

Lindqvist
On myönteistä, että EU osoittaa kasvavaa mielenkiintoa sosiaalisiin kysymyksiin, jotka liittyvät kauppaan, kilpailuun, markkinoihin ja talouteen. Mietinnössä on myös useita hyviä ehdotuksia kuten vuotuinen köyhyyden arvioinnin suorittaminen, verotuksen painopisteen muuttaminen työn pienempään verottamiseen ja luonnonvarojen, energian sekä ympäristön turmelemisen suurempaan verottamiseen sekä paikallisten työllistämisohjelmien perustaminen.
Ehdotukset yhteisestä eurooppalaisesta sosiaalipolitiikasta, sosiaalisesta lähentämis- ja yhdenmukaistamispolitiikasta sekä sitovasta lainsäädännöstä ja verotuksen yhdenmukaistamisesta (kohdat 1, 9, 27 jne.) johtaisivat pitkälle menevään ylivaltiollistumiseen, jota en voi hyväksyä. Olen sen vuoksi äänestänyt tällaisia ehdotuksia vastaan, mutta muuten olen äänestänyt mietinnön puolesta. Sosiaalipolitiikka on kansallinen asia.

Wibe
Mietintö on erinomainen, mutten voi tukea 1 kohtaa, jossa sanotaan "pitää kuitenkin valitettavana sitä, että perussopimuksessa vaaditaan edelleen, että neuvoston päätösten on oltava yksimielisiä sosiaaliturvaa ja verotusta koskevissa asioissa" .
Kuten olen usein esittänyt, on tällaiset tärkeät kysymykset mielestäni ratkaistava kansallisella tasolla, jossa niille voidaan antaa kunnollinen demokraattinen selitys, eikä ratkaisua tule jättää joidenkin korkealla kansan tietoisuuden ja kontrollin yläpuolella olevien unionin virkamiesten tehtäväksi.
Areitio Toledon mietintö (A4-0316/97)
Fourcans
Taloustieteilijänä minun on helppo hyväksyä herra Areitio Toledon mietintö.
On totta, että yleisesti ottaen voimme luottaa markkinoihin siinä, että niissä pyritään optimaaliseen resurssien jakoon kuluttajien hyvinvoinnin lisäämisen takaamiseksi. Tämän toteutumiseksi valtiovallan on kuitenkin noudatettava sääntöjä, joilla pyritään estämään hallitsevien asemien syntymistä, vääränlaista keskittymistä ja vielä pahempia monopoliasemia, jotka ehkäisevät tasavertaisuuden ja taloudellisen tehokkuuden toteutumista.
Yhdyn esittelijämme ehdotuksiin myös siinä, että on tärkeää valvoa tapaa, jolla valtion tukia myönnetään, sillä ne voivat vääristää kilpailua. On kuitenkin korostettava, että joissakin tapauksissa tuet ovat välttämättömiä. Näin ollen kannatan ajatusta, jonka mukaan valtion tuille asetettaisiin rajat talousarvion lähentämiseen tähtäävien ohjelmien arvioinnin yhteydessä. Tämän vuoksi äänestän herra Areitio Toledon mietinnön puolesta.

Ribeiro
Tämä mietintö avaa ovet julkisia palveluja yksityiseltä pohjalta tarjoaville talouden avainaloille. Siinä vaaditaan myös energia-alan, lentoliikennepalveluiden ja niiden tukirakenteiden sekä satamien infrastruktuurien asteittaista vapauttamista. Vaatimus esitetään kilpailupolitiikan nimissä ja sitä verukkeena käyttäen.
Mietinnössä tuodaan esille huolestuttuva yritysten keskittyminen, joka näkyy fuusioiden lisääntymisenä ja yritysostoina, ja se yhdistetään talouden vapautumiseen ja kansainvälistymiseen, mikä on sinänsä myönteinen asia. Mietinnössä ei sen sijaan viitata yritysten perinteisiin strategioihin kuuluvaan vastuuseen tässä kehityksessä, hallitsevan markkina-aseman väärinkäyttöön tai talousnäkymien vääristelyyn.
Mietinnössä painotetaan myös todellisen kilpailupolitiikan tarvetta monenvälisellä tasolla (Euroopan unioni ja Maailman kauppajärjestö) mutta unohdetaan, että sen rinnalla on harjoitettava polkumyynnin vastaista sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaa.
Mietinnössä annetaan mielestämme liian keskeinen rooli komissiolle, kun painotetaan voimakkaasti kilpailupolitiikan tehokasta valvontaa ja lainsäädännön yhdenmukaistamista mutta ei kuitenkaan petosten tehokasta torjuntaa; siinä hyökätään kiivaasti valtiontukia vastaan, aivan kuin ne olisivat kaiken pahan alku kilpailun kannalta, mutta kannatetaan "sillan rakentamista" vakaussopimusta varten.
Lopuksi mietinnössä varoitetaan hallitsevan markkina-aseman väärinkäytöstä mutta ei esitetä ongelman ratkaisemiseksi mitään muita vaihtoehtoja kuin liberalistista logiikkaa, joka juuri johtaa tällaisten tilanteiden syntymiseen. Liikaa kielteisiä asioita suhteessa kovin harvoihin myönteisiin kohtiin. Se on meidän mielipiteemme. Sen mukaisesti me äänestimme.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 13.05.)

