Tiesību aktu pakete sociālajā jomā (otrā daļa: pārrobežu veselības aprūpe) (debates) 
Priekšsēdētājs
Darba kārtības nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi: Tiesību aktu pakete sociālajā jomā (otrā daļa: pārrobežu veselības aprūpe).
Roselyne Bachelot-Narquin
Padomes priekšsēdētāja. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāre Vassiliou kundze, Bowis kungs, "ēnu” referenti, atzinumu sagatavotāji, dāmas un kungi! Pateicos Eiropas Parlamentam par piekrišanu pārcelt mūsu darba sanāksmi, ko sākotnēji bija paredzēts rīkot šā mēneša sākumā!
Kā jūs zināt, Francijas prezidentūra piešķir lielu nozīmi tiesību aktu apspriešanai un dialogam. Man šķiet, ka bija svarīgi vispirms apspriesties ar kolēģiem ministriem neoficiālajā sanāksmē, kas 8. un 9. septembrī notika Anžērā, un tikai tad stāties jūsu priekšā, lai izklāstītu, bez šaubām, ne jau Francijas, bet Veselības aizsardzības 27 ministru padomes viedokli.
Pirmā viedokļu apmaiņa un tāpat arī sākotnējais darbs, ko veikusi Padomes Veselības darba grupa, nedos man iespēju atbildēt uz visiem jūsu jautājumiem par šo ārkārtīgi sarežģīto un daudzpusīgo tematu, taču esmu pārliecināta, ka mūsu šodienas sēde sniegs veselības komisārei izdevību paskaidrot Eiropas Komisijas galvenos lēmumus un ļaus man pastāstīt jums par Padomes pirmajiem iespaidiem.
Padome atbalsta direktīvas pieņemšanu par pārrobežu veselības aprūpi un pacientu tiesībām. Būtu kaut kas neiedomājams, ja lēmumus šajā jomā atstātu tikai Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē. Manuprāt, - un tā domā arī mani kolēģi - tas nav jāuztver kā uzbrukums Tiesai vai pat tās spriedumiem, kas nereti nosaka lielas priekšrocības pacientiem. Tomēr būtu vēlams, lai Eiropas veselības aizsardzības politiku izstrādātu divi likumdevēji - jūs un mēs - kā politiskā dialoga un demokrātiskā procesa rezultātu. Mūsu kopīgajam mērķim ir jābūt tāda tiesiskā regulējuma izveidei, kas veicina tiesisko noteiktību.
Otrais punkts: Anžērā visu divdesmit septiņu valstu delegācijas slavēja iepriekšējos mēnešos veikto darbu un piekrita tam, ka nesenajās apspriešanās viņu viedoklis ir uzklausīts. Neoficiālajā Padomes sanāksmē komisāre Vassiliou kundze saņēma sirsnīgu pateicību. Tiešām, Slovēnijas prezidentūra, bez šaubām, jūs ir informējusi, ka Komisija ļoti šaubījās par teksta sākotnējo variantu, ar kura vispārējām nostādnēm Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju tiesību aizsardzības (EPSCO) padome tika iepazīstināta 2007. gada 19. decembrī. Šo variantu atbalstīja tikai dažas valstis. Patiesībā tikpat liela opozīcija bija arī jūsu Parlamentā, kā man stāstīja EP deputāti sagatavošanas apspriedēs ar Francijas prezidentūru Strasbūrā, Briselē un Parīzē. Nav šaubu par to, ka politiskais dialogs, kuru komisāre Vassiliou kundze uzsāka uzreiz pēc stāšanās amatā, palīdzēja izveidot stingru pamatu sarunām, un Padome to atzinīgi novērtē.
Trešais punkts: runājot par grafiku, šis priekšlikums, kuru Komisāru kolēģija apstiprināja 2. jūlijā, bija novēlots, lai varētu paredzēt pirmo lasījumu mūsu prezidentūras laikā, bet mēs cik vien iespējams steidzināsim sarunas Padomē, iesaistoties politiskā dialogā ar Eiropas Parlamentu. Šādā veidā Sabiedrības veselības darba grupa jau vairākas reizes ir izskatījusi šo direktīvu. Tā atkal sanāks kopā rīt, lai turpinātu teksta apspriešanu pantu pa pantam. Šajā jomā tāpat kā citās mūsu politiskajās prioritātēs Francija spēlēs savu partiju prezidentūru trio, cieši sadarbojoties ar Čehiju un Zviedriju. Starp citu, atļaujiet atgādināt, ka mūsu kopīgās 18 mēnešu programmas prioritāte bija jautājums par Eiropas veselības aizsardzību pacientu labā.
Ceturtais punkts: attiecībā uz direktīvas projekta darbības jomu sarunās ar EP deputātiem no Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas, kad viņi apmeklēja Parīzi pagājušā gada maijā, es uzzināju, ka daudzi no jums pauž nožēlu par lēmumu attiecināt šo tekstu tikai uz pacientu mobilitāti un nepieskarties jautājumam par veselības aprūpes nozares darbinieku mobilitāti. Tā kā es pati biju EP deputāte, kad notika balsojums par Evelyne Gebhardt ziņojumu, un aizgāju no Parlamenta tikai dažas dienas pirms debatēm par Bernadette Vergnaud ziņojumu, es lieliski saprotu šīs nožēlas cēloņus. Veselības pakalpojumu izslēgšana no direktīvas par pakalpojumiem iekšējā tirgū rada pelēko zonu, ko nepietiekami aptver pašreizējais direktīvas priekšlikums, kas attiecas tikai uz pacientu mobilitāti. Varētu pat teikt, ka direktīvas priekšlikums ir vairāk saistīts ar vēlmi iekļaut un pieņemt Tiesas praksi nekā ar veselības pakalpojumu izslēgšanu no Pakalpojumu direktīvas un tādējādi ar dažu EP deputātu prasību pēc īpaša nozaru tiesību akta, kas attiecas uz veselības pakalpojumiem. Veselības aizsardzības ministri šo jautājumu neapsprieda. Turklāt šeit viss ir saistīts ar jautājumu par grafikiem, un Eiropas Komisijas lēmumu var izskaidrot ar nepieciešamību iespējami ātri reaģēt uz problēmām pacientu mobilitātē, kas jau ir aptvērusi ļoti plašu jomu. Skaidrs, ka nebūtu nekādu izredžu pieņemt plašāku direktīvu, kurā būtu iekļauta aprūpes nozares darbinieku mobilitāte, pirms vēlēšanām nākamā gada jūnijā.
Piektais punkts: attiecībā uz teksta saturu - mēs vēl neesam izskatījuši visus ierosinātos noteikumus. Tomēr šajā posmā prezidentūra var teikt, ka dalībvalstīm galvenais jautājums ir Padomes viedoklis pirms stacionārās aprūpes atļaušanas. To pat var nosaukt par veselības aizsardzības ministru galveno darbu. Par šo jautājumu rīkotajās darba pusdienās, kas notika 9. septembrī Anžērā, ministri, kuri runāja, izteicās par virzību uz labāku līdzsvaru starp pacientu individuālajām tiesībām uz mobilitāti un dalībvalstu regulatīvās un plānošanas kompetences saglabāšanu, kas nāktu par labu visiem.
Tekstā šis uzlabotais līdzsvars it īpaši izpaužas, atkal nosakot, ka pirms stacionārās aprūpes saņemšanas ir vajadzīga atļauja. Šeit netiek apšaubīta Tiesas prakse, kas ir noteikusi, kā Līgumā izklāstītos pārvietošanās brīvības principus piemēro veselības aizsardzības jomā, bet gan noteikta nepieciešamība iekļaut pozitīvos tiesību aktos Tiesas praksē jau izveidoto līdzsvaru starp pārvietošanās brīvību un dalībvalstu regulatīvo kompetenci. Patiesībā tā nosaka atšķirību starp nestacionāro aprūpi, kurā piederības sistēma nevar pieprasīt iepriekšēju atļauju, un stacionāro aprūpi, kurā iepriekšējas atļaujas pieprasīšana šķiet vajadzīgs un pamatots pasākums.
Nopietnu budžeta ierobežojumu - attiecībā uz novecošanos, tehnisko progresu - laikā dalībvalstīm ir jāspēj pilnā mērā vadīt attiecīgi sniegto aprūpi, it sevišķi slimnīcu plānošanā. Kā atzina pati Tiesa, viens no šīs plānošanas mērķiem ir nodrošināt pietiekamu un nepārtrauktu piekļuvi līdzsvarotam augstas kvalitātes stacionārās aprūpes diapazonam. Tā ir arī daļa no centieniem kontrolēt izmaksas un, kur tas iespējams, novērst jebkādu cilvēku, finanšu vai tehnisko resursu izšķērdēšanu.
Es gribu norādīt arī to, ka prasība pēc iepriekšējas atļaujas nodrošina iespēju sniegt pārrobežu aprūpi, tiklīdz tā ir medicīniski pamatota. Patiesībā tas jau ir atzīts regulā par sociālas nodrošināšanas sistēmu koordināciju: atļauju nedrīkst atteikt, ja saprātīgā laikā nav pieejama tāda pati aprūpe. Turklāt mēs nedrīkstam aizmirst to, ka iepriekšēja atļauja ir arī pacientu aizsardzības pasākums, kas nodrošina visas citā dalībvalstī sniegtās aprūpes atlīdzināšanu.
Visbeidzot, pat ja mēs saglabājam to, ko uzskatām par Tiesas prakses pareizu interpretāciju, direktīva joprojām dos lielu pievienoto vērtību, noskaidrojot pacientu tiesības, sniedzot viņiem vajadzīgo informāciju un nodrošinot šīs tiesu prakses vienotu interpretāciju un tādējādi vispārēju un konsekventu piemērošanu visās Eiropas Savienības dalībvalstīs.
Paldies par uzmanību! Debašu nobeigumā es runāšu vēlreiz, lai atbildētu uz jūsu jautājumiem.
Androula Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Man jau bija iespēja sīki apspriest šo priekšlikumu ar dažādām ieinteresētajām pusēm un lēmumu pieņemšanā iesaistītajām personām. Jūs varbūt atceraties, ka es iepazīstināju ar šo priekšlikumu Vides un sabiedrības veselības komiteju pēc tā pieņemšanas kolēģijā, un mums bija ražīga viedokļu apmaiņa. Man bija arī izdevība apmainīties viedokļiem ar dažādu valstu parlamentiem un, protams, ar dalībvalstīm saistībā ar nesen Anžērā notikušo neoficiālo Veselības padomi. Tagad es ļoti priecājos par šo diskusiju un gaidu to ar nepacietību kopā ar jums, godātie deputāti. Es izmantošu šo gadījumu, lai pateiktos Bachelot-Narquin kundzei par atbalstu un viņas doto iespēju sīki apspriest šo jautājumu kopā ar ministriem.
Es vēlētos iekļaut šajā kontekstā priekšlikumu par pacientu tiesībām. Pēc daudzām Eiropas Kopienu Tiesas diskusijām par neatņemamajām tiesībām meklēt veselības aprūpi jebkurā dalībvalstī pēc izvēles, ko Eiropas iedzīvotājiem nodrošina Līgums, un pēc Eiropas Padomes un arī Eiropas Parlamenta īpašā pieprasījuma iesniegt priekšlikumu par šo tiesību regulēšanu pēc tam, kad noteikumi attiecībā uz veselības aprūpi tika izslēgti - un pilnīgi pareizi izslēgti - no priekšlikuma par Pakalpojumu direktīvu, 2. jūlijā Komisija pieņēma priekšlikumu par pacientu tiesībām pārrobežu veselības aprūpē.
Tā, bez šaubām, ir šīs Komisijas svarīgākā ierosme veselības jomā. Tās mērķis ir sniegt pacientiem labākas iespējas un piekļuvi veselības aprūpei neatkarīgi no viņu dzīvesvietas, tomēr respektējot dalībvalstu atbildību par veselības aprūpes organizēšanu.
Ierosmes trīs galvenie mērķi ir: pirmkārt, noskaidrot, kādos apstākļos pacientam ir tiesības lūgt pārrobežu veselības aprūpi un saņemt kompensāciju, lai to īstenotu, ja tas ir labākais risinājums attiecīgajā situācijā; otrkārt, nodrošināt kvalitatīvu un drošu pārrobežu veselības aprūpi visā Eiropā; treškārt, veicināt Eiropas veselības aprūpes sistēmu sadarbību.
Kā jau minēju, ierosmes pamatā ir Eiropas Kopienu Tiesas tiesvedība. No vienas puses, šī ierosme pilnīgi atbilst Līgumam, un, no otras puses, tā atbilst dalībvalstu atbildībai par veselības pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizāciju.
Priekšlikums ir saistīts ar trim galvenajām jomām.
Pirmkārt, tas noskaidro un apstiprina ES veselības aprūpes sistēmu vispārējos principus - universālumu, kvalitatīvas aprūpes pieejamību, vienlīdzību un solidaritāti. Tas atgādina par Līguma un Tiesas uzsvērtajām kopējām vērtībām - dalībvalstis, kuru teritorijā tiek sniegta veselības aprūpe, ir pilnā mērā atbildīgas par noteikumiem un atbilstības nodrošināšanu šīm kopējām vērtībām.
Lai palīdzētu dalībvalstīm izteikt šos principus pārredzamākos terminos, mēs ierosinājām skaidrāk definēt mērķus attiecībā uz to veselības aprūpes pakalpojumu kvalitāti un drošību, kurus šo valstu teritorijā sniedz citu dalībvalstu iedzīvotājiem.
Viens no mūsu noteikumiem paredz, ka pacientiem no citām dalībvalstīm ir jāsaņem tāda pati aprūpe kā tās dalībvalsts iedzīvotājiem, kurā viņi ārstējas.
Otrkārt, direktīvā ir paskaidrotas pacientu tiesības un attiecīgie nosacījumi, lai saņemtu veselības aprūpi citā dalībvalstī. Piemēram, pierobežas reģionu iedzīvotājiem var būt ērtāk saņemt veselības aprūpi ārzemēs, nevis veikt lielus attālumus līdz tuvākajai vietējai ārstniecības iestādei.
Pārrobežu veselības aprūpes pievienotā vērtība ir skaidri redzama arī cilvēkiem, kam vajadzīga ļoti specifiska ārstēšana, kuru var nodrošināt tikai ļoti nedaudzi Eiropā praktizējošie ārsti. Tā var notikt, piemēram, retu slimību gadījumos.
Tomēr realitāte ir tāda, ka lielākā daļa pacientu vienkārši nezina, ka viņiem ir tiesības lūgt veselības aprūpi citā ES valstī un ka viņiem pienākas kompensācija par šo ārstēšanos. Un pat tad, ja viņi ir informēti par šīm tiesībām, noteikumi un procedūras nereti ne tuvu nav skaidri. Ar šīs jaunās direktīvas palīdzību mēs vēlamies darīt zināmu, ka visi pacienti saņems vienādu, saprotamu informāciju un garantijas attiecībā uz pārrobežu veselības aprūpi.
Praksē tas izskatīsies tā: kamēr par ārstēšanu maksās valsts veselības aprūpes sistēma, pacienti varēs ārstēties ārzemēs un saņemt kompensāciju, kas nepārsniedz tādas pašas ārstēšanās izdevumus pašu valstī.
Mēs skaidri pasakām arī to, ka īpašos apstākļos dalībvalstīm ir tiesības noteikt ierobežojumus kompensācijai vai maksājumiem par iepriekš atļautu, ārzemēs saņemtu stacionāro ārstēšanos, ja ir skaidri saskatāms - pat iespējams - risks graut valsts veselības aprūpes sistēmu.
Turklāt direktīvā ir noskaidrotas stacionārās un nestacionārās veselības aprūpes definīcijas, tādējādi vienkāršojot procedūras un nosacījumus piekļuvei pārrobežu veselības aprūpei.
Saistībā ar to es gribētu uzsvērt, ka mēs esam saglabājuši iespēju paplašināt ,,stacionārās aprūpes” koncepciju, iekļaujot tajā tādu veselības aprūpi, kurā hospitalizācija nav obligāti nepieciešama, bet kura ir dārga pati par sevi vai kurai jābūt pienācīgi nodrošinātai ar lielu infrastruktūru.
Treškārt, šī direktīva nosaka jaunu Eiropas sadarbības sistēmu tādās jomās, kuras mēs esam noteikuši par nākotnei svarīgākajām un kurās mums ir kopīgi jārīkojas ES līmenī, lai labāk sagatavotos gaidāmajiem uzdevumiem. Tas tiek darīts saskaņā ar manis iepriekš minētajiem principiem, izmantojot pilnveidotu un uzlabotu sadarbību, kopējas tehniskas norādes un sistemātiskus labākās prakses meklējumus.
Šī sistēma veicinās turpmākas uzlabotas sadarbības attīstību Eiropā tādās jomās kā Eiropas references tīkli, kuru uzdevums ir apkopot speciālās zināšanas un medicīniskās prasmes gan piemērošanai medicīniskajā pētniecībā, gan diagnosticēšanā un ārstēšanā. Tas būs īpaši svarīgi saistībā ar reti sastopamām slimībām, jaunu ārstniecības veidu noteikšanu un jaunu veselības tehnoloģiju ātru izplatīšanu.
Otrā joma ir veselības tehnoloģijas novērtējums, kad dalībvalstu labākie speciālisti noskaidros efektīvākās ārstniecības metodes ES līmenī un izplatīs tās, lai veicinātu to lietošanu. Tiešām, attiecībā uz jaunām ārstniecības metodēm un to izmantošanu, kad pieejamie līdzekļi ir ierobežoti, mums ir jānodrošina to izvēle un lietojums iespējami efektīvākajā veidā.
Trešā joma ir e-Veselība, kurā pienācis laiks noteikt tehniskas prasības, lai nodrošinātu sadarbspēju visos līmeņos un palīdzētu izveidot - vismaz - e-Veselību kā rītdienas veselības aprūpes pakalpojumu sastāvdaļu.
Ceturtkārt, ES līmenī ir vajadzīga plašāka pieeja veselības datu savākšanai saistībā ar pārrobežu veselības aprūpi, lai labāk pārraudzītu ierosināto pasākumu ietekmi un uzlabotu epidemioloģisko kontroli.
Visbeidzot, ir atvieglota medikamentu recepšu atzīšana visās dalībvalstīs. Tomēr mums ir jāievēro, ka pacienta valsts kompensēs citā dalībvalstī izrakstītas receptes tikai tad, ja šis medikaments ir apstiprināts un noteikts kompensēšanai pacienta paša valstī.
Skaidri sapratīsim arī to, ka šī ierosme neattiecas uz veselības aprūpes sistēmu saskaņošanu. Tajā nav runas par pienākumu maiņu veselības aprūpes pārvaldē. Dalībvalstis atbild par lēmumiem, kā organizēt attiecīgās sistēmas, kādas priekšrocības tās nodrošina saviem iedzīvotājiem un par kādu ārstēšanos un zālēm viņiem ir jāmaksā pašiem. Tā būs arī turpmāk.
Ar šo tiesību akta projektu mēs gribam tagad un turpmāk nodrošināt pacientiem iespējas un informāciju par piekļuvi drošākajai, kvalitatīvākajai un atbilstīgākajai ārstēšanai visur, kur vien šāda ārstēšana Eiropā ir pieejama. Arī plašāka sadarbība starp veselības aprūpes sistēmām radīs lielāku solidaritāti un veselības aprūpes pieejamību.
Tiešām, ierosinātā tiesību akta mērķis ir nolīdzināt ceļu labākai veselības aprūpei visā Eiropā.
Kā teica Bachelot-Narquin kundze, šī direktīva jau ir apspriesta Padomē, un es ceru, ka diskusijas ātri turpināsies arī Parlamentā un būs auglīgas.
(Aplausi)
John Bowis
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Mēs visi zinām jautājumu, kuru uzdod pašā sākumā - ko Eiropa dara manā labā? Šeit ir atbilde - Eiropa sniedz jaunu iespēju pacientiem. Tās ir labas ziņas; mums tikai jānodrošina, lai tas notiktu, un mēs, trīs iestādes, un, bez šaubām vēl šajā Parlamentā, strādāsim kopā, lai tas notiktu. Taču mēs runājam par Tiesas spriedumiem. Mēs nerunājam par baltu papīra lapu, tātad mēs nesākam no nekā. Mums ir jāņem vērā šie spriedumi.
Juristu valodā runājot, šie spriedumi nosaka, ka tad, ja jūsu ārstēšana nevajadzīgi aizkavējas, jums ir tiesības doties uz citu dalībvalsti, lai saņemtu medicīnisko palīdzību un rēķinu, ko atsūta jums uz mājām, ja vien izdevumi ir salīdzināmi un ārstēšana ir normāli pieejama. Tas ir vienkārši. Kad es šajā Parlamentā gatavoju ziņojumu par pacientu mobilitāti, lielais vairums to atzina. Galvenokārt, mēs teicām, tam ir jābūt politiķu, nevis juristu lēmumam.
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Bachelot-Narquin kundze! Citējot Žanu Žirodū: "Neviens dzejnieks nekad nav tulkojis dabu tik brīvi, kā jurists tulko patiesību.”
PPE-DE grupas vārdā. - Tāpēc mēs gribam, lai to izskaidro politiķi, nevis juristi. Tāpēc mēs gribam tiesisku noteiktību, lai ikviens zina savu vietu, - valdības, veselības aprūpes dienesti, pacienti, ārsti. Un tādēļ mums ir jāpanāk, lai tā strādā pacientu un veselības aprūpes dienestu labā. Tai ir jābūt iespējai un nav jākļūst par murgu veselības dienestu vadītājiem.
Tātad mums ir jautājumi. Mums ir jautājumi, uz kuriem pacientam ir tiesības saņemt atbildes. Vai mani pieņems? Ja tā, kā man rīkoties? Kā es varu pārbaudīt, uz kurieni dodos, un kurš varētu būt ārsts? Kādas ir konfidencialitātes prasības? Un kas notiek, ja kaut kas neizdodas?
Tie ir jautājumi, uz kuriem mums ir jārod atbildes. Un pēc tam ir jautājumi, kas mums jāapspriež pašiem savā starpā; daži no tiem jau ir uzdoti.
Pirmkārt, iepriekšējā atļauja. Man ir sajūta, ka iepriekšējā atļauja ir taisnīga attiecībā uz stacionāro aprūpi. Tiesa neteica, ka tā ir nepareiza pati par sevi; Tiesa teica, ka zināmos apstākļos ir nepareizi to atteikt, tādēļ mums šis jautājums jāizskata ļoti rūpīgi.
Mums ir jāizskata arī recepšu jautājums. Jā, es saprotu, ka pacienta valstij ir jābūt lemšanas tiesībām par to, kas ir izrakstīts, bet, ja medikamentu kurss pacientam ir izrakstīts kā daļa no ārstēšanas citā dalībvalstī un javiņš atgriežas mājās, bet viņam pasaka, ka viņš nevar saņemt šī kursa atlikušo daļu, kādā situācijā tad būs pacients? Uz tādu jautājumu mums ir jāatbild.
Vēl viens jautājums ir atlīdzība. Pacients nevēlas, lai viņam būtu kaut kur jādodas ar pilnām kabatām skaidras naudas. Ir jābūt veidam, kā atsūtīt rēķinu uz mājām, - es uzskatu, ka ar galvenā informācijas centra palīdzību.
Taču tas ir pasākums pacientiem, nevis dienestiem, to atliksim uz citu dienu. Pacienti - pacienti, nevis juristi - ir šā jautājuma centrs, un tas attiecas uz visiem pacientiem, nevis tikai dažiem no viņiem.
Dagmar Roth-Behrendt
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šodien mēs apspriežam priekšlikumu, kas tiešām pievēršas Eiropas Savienības iedzīvotājiem, proti, pacientiem. Esmu ļoti pateicīga komisāres kundzei par ievadvārdiem, tomēr vēlos izteikt pateicību arī Kyprianou kungam par sagatavošanas darbu, ko viņš paveica sarežģītā laikā.
Kāpēc es šo laiku dēvēju par sarežģītu? Tāpēc, ka daudzos gadījumos dalībvalstis vēl joprojām ir pēdējie Eiropas Savienībā palikušie, pārakmeņojušies izrakteņi, kuri nesaprot, ka galvenā uzmanība ir jāpievērš cilvēkiem, un uzskata, ka pasaule griežas ap viņiem un viņu sistēmām. Tā tas nav. Galvenā uzmanība ir pievērsta pacientiem, un viņi ir vājākais posms mūsu sabiedrībā, jo ir slimi un trausli.
Ja mēs šodien runājam par pacientu mobilitāti, zinot, ka patiesībā pacientu mobilitāte ir tiesības iekšējā tirgū un ka to vajadzēja piemērot jau vairāk nekā divdesmit gadu, mums ir jāapsver, vai šīs debates ir laicīgas un vai dalībvalstis iet laikam līdzi. Es jums saku, ka tā nav! Ja šodien Eurobarometer mums rāda, ka 30 % Eiropas Savienības iedzīvotāju nezina par tiesībām ārstēties ārpus pašu valsts, tad tas nozīmē, ka visas dalībvalstis kaut ko ir izdarījušas nepareizi. Tās nav informējušas cilvēkus par viņu tiesībām; tās nav pastāstījušas, ko viņi var darīt un kas pacientam pienākas.
Jā, es pievienojos Bowis kunga un citu klātesošo, arī komisāres kundzes, viedoklim, ka dalībvalstīm, bez šaubām, ir jāsaglabā neatkarīgas veselības aprūpes sistēmas. Mēs negribam tajās iejaukties, taču gribam nodrošināt, lai pacientiem būtu arī pārvietošanās brīvība.
Saistībā ar dalībvalstu autonomiju es atzīstu arī nepieciešamību pēc plānošanas iespējām, it īpaši tad, ja ir runa par stacionāro aprūpi. Tādēļ atļaujām ir jākļūst par vienu no galvenajiem mūsu diskusiju tematiem. Bowis kungs to jau norādīja.
Tīkliem un informācijas punktiem ir jānodrošina, lai pacienti zinātu, ko viņi drīkst darīt, taču viņiem ir jāzina arī tas, kur pieejama vislabākā aprūpe - vai tā būtu Vācijā, vai Kiprā -, lai pacientiem būtu iespēja arī izārstēties.
Ja mums izdosies uzlabot veselības aprūpes kvalitāti un piekļuvi veselības aprūpei tuvu mājām, tas, bez šaubām, būs brīnišķīgs sasniegums un tad nevienam vairs nevajadzēs klejot pa pasauli. Tieši to mēs patiesi gribam sasniegt!
Jules Maaten
ALDE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, komisāre Vassiliou kundze, ministre Bachelot-Narquin kundze! Pagājušajā nedēļā es apmeklēju prezentāciju, kurā mūs iepazīstināja ar jaunu tīmekļa vietni par pacientu tiesībām visās ES valodās un kuru organizēja mana dāņu kolēģe no ALDE grupas Karen Riis-Jørgensen.
Prezentācijā piedalījās arī kāda dāma no Dānijas, kura gandrīz varēja tur nebūt. Viņai bija krūts vēzis, un saskaņā ar Dānijas sistēmu viņa nekur nevarēja ārstēties, jo viņai bija nepareizs jaunveidojumu skaits. Ja viņai būtu bijuši pieci jaunveidojumi, viņu būtu ārstējuši, bet, tā kā viņai to bija septiņi, viņa neatbilda šiem kritērijiem. Tātad, tā vai citādi, bet viņai vajadzēja tikt vaļā no diviem jaunveidojumiem, pirms viņa varēja saņemt palīdzību. Īsi sakot, nebeidzama cīņa. Galu galā viņa atrada palīdzību Vācijā. Viņa to paveica - aizņēmās naudu no draugiem un ģimenes un devās uz Vāciju, kur viņai sniedza palīdzību. Sekundārie audzēji tagad ir pazuduši, viņa ir vesela, cik nu to vispār var teikt par cilvēku, kuram izārstēts vēzis.
Ir necilvēcīgi likt tādiem cilvēkiem cīnīties pret sistēmu tad, kad viņi ir slimi, tad, kad viņi ir tik vāji, cik vāji vispār var būt. Tā ir sistēmas pacelšana pāri pacientam. Es uzskatu, ka tas ir absolūti nepieļaujami! Beigās dāņi samaksāja par lielāko ārstēšanas daļu un viss beidzās labi. Taču tas, kas bija jāpārcieš šai sievietei, nebija nekas ārkārtējs; tā notiek pārāk bieži.
Tātad Eiropas Komisijas priekšlikums ir milzīgs solis uz priekšu, lai palīdzētu šiem pacientiem, un mūsu grupa to dedzīgi atbalsta. Mums ir jānodrošina arī tas, lai šīs debates nepārvēršas ideoloģiskā diskusijā. Runa nav tikai par vēl vienu direktīvu par veselības pakalpojumiem. Runa nav tikai par to, kā reformēt Eiropas Savienības veselības aprūpes sistēmu. Runa nav par to, būt vai nebūt brīvam veselības aprūpes tirgum. Manuprāt, tas nav arī īsti subsidiaritātes jautājums. Tas nav jautājums par to, kurš gūs virsroku - dalībvalstis vai Eiropas Savienība. Nē, jautājums ir par to, vai uzvarēs pacients. Tas arī ir viss, kas patiesībā ir svarīgs. Vēlēšanu kampaņas laikā mums, bez šaubām, būs jārunā par visām šīm lietām, iespējams, mēs pamatīgi strīdēsimies, bet mans un manas grupas viedoklis ir tāds, ka šodien tā nav mūsu darīšana.
Mēs nemēģinām saskaņot veselības aprūpi, tagad nav īstais laiks to darīt, un varbūt to vispār nevar paveikt. Taču mums ir jāmācās izmantot Eiropas Savienības dotās iespējas, lielu ekonomisku projektu priekšrocības, kuras mēs varam izmantot, lai cilvēkiem, kas slimo ar retām slimībām, varētu sniegt īstu speciālistu palīdzību. Šāda iespēja, bez šaubām, pastāv jau gadiem ilgi, taču tagad mēs to tiešām varam izmantot un mums tas ir jādara.
Visbeidzot, pagājušajā nedēļā notika Parlamenta sanāksme, kuru vadīja Dagmar Roth-Behrendt un kuras laikā Eiropas Pacientu forums formulēja savu manifestu. Priecājos, ka trauksmi ceļ pacienti, jo mums ir vajadzīgs pacientu ieguldījums. Tagad mēs esam gatavi pieņemt lēmumu, sekojot juristu dotajam piemēram. Taču šo lēmumu pieņems īstie cilvēki, proti, ievēlētie tautas pārstāvji.
Ryszard Czarnecki
UEN grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Tas ir kauns, ka mums nebija iespējas apspriest tieši šo jautājumu iepriekšējā plenārsēdē, kad mēs diskutējām par diviem iepriekšējiem tiesību aktu priekšlikumiem. Bet, kā teikts parunā, labāk vēlu nekā nekad. Mēs priecājamies redzēt, ka Komisijas priekšlikumi tiešām vērsti Eiropas Parlamenta norādītajā virzienā, virzienā, kurā Komisiju aicināja doties Eiropas Parlaments.
Ja Eiropai tiešām ir jābūt Eiropai bez robežām, tad vispirms tam ir jānotiek veselības aprūpes jomā. Veselības aprūpes nodrošināšana mūsu dalībvalstu iedzīvotājiem parādīs, ka mēs tiešām esam kaut ko izdarījuši Eiropas nodokļu maksātāju un vēlētāju labā. Galu galā, vidusmēra poli tāpat kā vidusmēra ungāru, kiprieti, angli vai itāli daudz vairāk par Lisabonas līgumu interesē tas, vai viņš varēs saņemt veselības aprūpi ārzemēs atvaļinājuma laikā vai pat tad, ja viņš apzināti dosies uz ārzemēm, lai izmantotu kādas īpaši specializētas slimnīcas pakalpojumus.
Visbeidzot, es ticu, ka pasākumi, kurus mēs šodien apspriežam, tiešām varētu uzlabot veselības aprūpi ārzemniekiem un tajā pašā laikā palielināt ES autoritāti, to autoritāti, kuru nesen satricināja ideoloģiskās debates un mēģinājumi uzspiest ES iedzīvotājiem nevajadzīgus institucionālus risinājumus.
Jean Lambert
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es ļoti atzinīgi vērtēju, protams, Padomes paziņojumu par šo direktīvu, tās robežām un kontekstu. Man kā Parlamenta referentam par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas atjaunināšanu un arī referentam par īstenošanas regulu ir īpaša interese, jo jautājumi par atlīdzināšanu - kā to piešķir, kādi dati tiek sniegti, tās ātrums un metode utt. - ir iekļauti šīs direktīvas darbības jomā. Man šķiet, ka tad, kad mēs runājam par tādām problēmām kā veselības aprūpe cilvēkiem, kuri dodas brīvdienās uz kādu citu vietu Eiropas Savienībā, mums ir jāatceras, ka to nosaka Eiropas Veselības apdrošināšanas karte un sociālās drošības koordinācija. Tas ir skaidrs.
Šīs direktīvas mērķis ir izvirzīt dažus no šiem jautājumiem, kuri ne vienmēr ir risināti minētajā regulā, un man šķiet, ka mums ir jābūt uzmanīgiem, nosakot robežu, kas šķir šo direktīvu un regulu. Jautājums par iepriekšēju atļauju, bez šaubām, bija ārkārtīgi svarīgs. Manuprāt, mums ir skaidri jāsaprot, ka mēs nerunājam par pacientu absolūtām tiesībām pārvietoties un ārstēties Eiropas Savienībā saskaņā ar viņu valsts sistēmu tādā veidā, kādā šī sistēma atlīdzina ārstēšanas izdevumus. Tas ir tiesību ierobežojums, un mums tas ir skaidri jāapzinās.
Man šķiet, mums skaidri jāapzinās arī tas, ka šī direktīva, kā es to saprotu, ierosina samaksāt par valsts sistēmā pieejamu aprūpi, nevis par jaunu vai atšķirīgu ārstēšanu, un tādējādi tas atkal ir tiesību ierobežojums, runājot tieši par šo direktīvu.
Nav šaubu, ka iepriekšējā atļauja ir jāpārvalda labāk un ka ne tikai pacientiem, bet arī iesaistītajām valdībām ir jāsaprot, kas tas ir un kā tam ātri jādarbojas saistībā ar medicīniskām vajadzībām. Medicīniskā vajadzība ir Tiesas noteiktais kritērijs. Tādēļ valdībām tas ir jāparāda, nevis obligāti jāpamatojas uz pašu izdevumiem.
Daudz kas ir apsveicams šajā direktīvā, un svarīgi ir arī jautājumi par labāko praksi, tiesisko noteiktību un atbildīgajiem. Kā teica John Bowis, mums ir jārīkojas arī saistībā ar tādiem jautājumiem kā, piemēram, nepārtraukta aprūpe vai receptes, kas var būt nederīgas kādā dalībvalstī šīs valsts sistēmas dēļ. Tomēr mums ir jābūt uzmanīgiem, lai mēs - un tas attiecas uz 883. regulas īstenošanu, jo tā patiesībā ir saistīta ar šo direktīvu, - neiesaistītos biznesā, kurā palīdzība pacientiem nes peļņu, pretnostatot dažādas sistēmas. Nedomāju, ka veselības aprūpes sistēmas no tā kaut ko iegūs.
Es gribu nepārprotami paziņot mūsu grupas vārdā, ka pārrobežu veselības aprūpes palielināšana nav pašmērķis. Roth-Behrendt kundze teica, ka lielākā daļa pacientu vēlas ārstēties mājās un saņemt tur kvalitatīvu un ātru aprūpi, tādēļ apjoma palielināšana, kā jau minēju, nav pašmērķis. Ir saņemtas daudzas sūdzības par pārrobežu aprūpes apjoma palielināšanas mēģinājumu sekām, no kurām, manuprāt, mums ir jāizvairās, un es priecājos, ka tas ir atspoguļots šajās debatēs.
Ir cilvēki, kuri iebilst, ka tas rada konkurenci, paaugstina valsts standartus un ka mums pat vajag atvērt tirgu, lai patiešām palielinātu un veicinātu pārrobežu veselības aprūpi. Taču šis Parlaments ir ļoti skaidri pateicis savu nostāju - atšķirībā no automobiļa apdrošināšanas veselības aprūpe nav pakalpojums. Tai ir ļoti īpaša loma, un tās lietotāji ir nevis vienkārši patērētāji, bet gan cilvēki, kurus piemeklējusi nelaime un kuri, iespējams, ir neaizsargāti.
Daudzi no tiem, kuri mums stāsta, ka pārrobežu veselības aprūpes palielināšana ir labs pasākums, mēģinās mūs nomierināt, ka tā attiecas tikai uz 2-3 % cilvēku. Es gribu zināt, kādas ir aplēses nākotnei un kā tas ietekmēs 98 % cilvēku, kuri nepārvietojas un pašlaik nevēlas to darīt.
Roberto Musacchio
GUE/NGL grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Man žēl, ka nevaru pievienoties kolēģu deputātu optimismam, jo esmu pārliecināts, ka šī direktīva var vairāk izdarīt biznesa, nevis veselības labā, - tā ir sava veida Bolkešteina direktīva, bet tikai veselības jomā.
Eiropas svarīgākajam punktam ir jābūt katra iedzīvotāja tiesībām saņemt iespējami vislabāko ārstēšanu paša valstī; pretējā gadījumā neaizskaramās tiesības ārstēties jebkurā vietā maskēs to, ka mājās šāda ārstēšana nav pieejama, - to nevar izskaidrot ar subsidiaritātes jautājumiem. Tas maskēs arī to ļaužu intereses, kuri tīko spekulēt ar veselību, nodrošinot lielus darījumus apdrošināšanas sabiedrībām un palielinot iedzīvotāju izdevumus un Eiropas veselības tēriņus.
Direktīvā, manuprāt, ir kļūdas, jo tajā nav pievērsta uzmanība saskaņošanai un pakalpojuma universalitātei, kas jānodrošina Eiropai, un tās pamatā nav uzskats, ka tiesības uz veselības aprūpi ir jāgarantē valsts sektoram, nevis cilvēku iespējām saņemt privātu apdrošināšanu. Arodbiedrību bažas ir ļoti pamatotas, un mēs pievienojamies viņu bažām.
Derek Roland Clark
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Šīs tiesību aktu paketes galvenā iezīme - ceļošana, lai saņemtu nestacionāru aprūpi ārpus paša valsts, - ir pacienta valsts finansējums, taču tas ir ierobežots līdz tādai summai, kādi būtu izdevumi šajā valstī. Tādēļ pastāv priekšrocības, dodoties uz valsti, kurā ārstēšana ir lētāka, ja vien tā ir labāka. Veselības tūristiem vajadzēs noskaidrot atšķirību starp izdevumiem valstī, kurā notiek ārstēšana, un pacienta valsts finansējuma bāzi. Jā, galu galā pacienta valsts samaksā ceļa izdevumus, taču šīs valsts līmenī, ļaujot veselības tūristam pašam sameklēt līdzekļus ārstēšanas un, iespējams, ceļojuma papildu izdevumu samaksai. Nabadzīgākie to nevar atļauties, un viņiem atliek tikai ārstēšanas zemākie standarti. Bagātie to var darīt, taču viņi, iespējams, vienalga meklēs privātu aprūpi. Runājot par gaidītāju rindām, tad, ja kādā valstī veselības aprūpe ir slikta un dārga, veselības tūristi šo valsti, iespējams, neapgrūtinās, bet tās valstis, kur veselības aprūpe ir lēta un laba, drīz vien varētu izjust pārslodzi. Tādēļ tas rada divu līmeņu veselības aprūpi. Vai tas ir tas, ko dēvē par blakusefektu?
Luca Romagnoli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Četri no katriem simt Eiropas iedzīvotājiem dodas ārstēties uz ārzemēm; manuprāt, tas liecina par trūkumiem vietējā mērogā un pakalpojumu nepietiekamību. Itālijas veselības aizsardzības dienests tērē ap EUR 40 miljoniem gadā tiem itāļiem, kuri ārstējas citās valstīs, un šajā summā acīmredzot nav iekļauta privātā apdrošināšana.
Kas to izraisa? Bez šaubām, ļoti garās rindas, gaidot pakalpojumus. Piemēram, Itālijā priekšdziedzera operācija cilvēkiem ir jāgaida 300 dienas, un aksiālā datortomogrāfija ļoti bieži jāgaida mēnesi vai ilgāk. Otrkārt, par tādiem pakalpojumiem kā zobārstniecība un plastiskā ķirurģija ir jāsamaksā Itālijā, nevis citās valstīs. Treškārt, - un es aicinu visus pievērst tam uzmanību - cilvēki dodas uz ārzemēm, lai izmantotu tādas metodes, piemēram, mākslīgo apaugļošanu, kas viņu pašu valstīs ir aizliegtas vai daļēji aizliegtas, vai pat pilnīgi pretlikumīgas, kā tas ir gadījumā ar donoru orgānu pirkšanu, - viens bēdīgs piemērs ir Indija, bet tikpat bēdīgi gadījumi noteikti varēja būt arī citās valstīs pirms to pievienošanās Eiropas Savienībai.
Rezultātā cilvēki nolēma pievērsties veselības tūrismam, jo tiek piedāvāti augstas kvalitātes un lētāki pakalpojumi; tomēr daudzos gadījumos, manuprāt, ir jāpastiprina Eiropas Savienības pārraudzība gan kā garantija patērētājiem, gan vienlīdzīgas konkurences bāzes nodrošināšanai. Sniegto pakalpojumu sociālais fons nereti ir sabiedriskā un privātā sektora sajaukums arī tajās valstīs, kuras nesen ir pievienojušās Eiropas Savienībai, un tādēļ, Vassiliou kundze, es iesaku papildus tiem principiem, kuriem jūs esat pievērsusi uzmanību, stingri pārraudzīt atbilstību pašreizējiem noteikumiem, kuros noteikta obligāta izejvielu izmantošana, CE marķējums un dokumentu atbilstība, jo ir nepieciešams garantēt medicīnisko ierīču un ārstēšanas derīgumu veselībai. Neaizmirsīsim, ka vienmēr ir kāds...
Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju
Charlotte Cederschiöld
(SV) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, ministres kundze! Tagad mums, parlamentāriešiem, ir iespēja parādīt, ka mēs esam tieši tādi - Eiropas parlamentārieši, ka mēs aizstāvam Līgumu un tā piešķirtās tiesības, ka mēs izdodam likumus, domājot par pacientu labākajām interesēm, un nevis lai aizsargātu un atbalstītu protekcionismu, kas reizēm pavīd debatēs. Ka mēs cenšamies atrast pievienoto vērtību sadarbībai, lai sniegtu mūsu pacientiem iespējami vislabāko aprūpi, lai kur viņi arī būtu.
Priekšlikums, ar kuru mūs iepazīstināja komisāre Vassiliou kundze, ir labs sākumpunkts, un tas ir jāvērtē ļoti atzinīgi. Mums ir jāpabeidz viņas iesāktais un jānovērš nevajadzīgu birokrātisku šķēršļu izveide. Paskaidroju - tas nozīmē, ka dalībvalstīm nav tiesību bez iemesla aizkavēt brīvu pārvietošanos. Iepriekšēju atļauju var pieprasīt tikai izņēmuma gadījumos - ja tie ir norādīti Komisijas sarakstā vai ja pastāv pacientu masveida izceļošanas draudi, kas grautu veselības aprūpes sistēmu. Doma, ka šo atļauju varētu ieviest tādēļ, ka daži pacienti ir izvēlējušies aprūpi ārzemēs, ir ārkārtīgi mazticama. Tādējādi sākumpunkts ir - nekādu iepriekšēju atļauju. Viss cits būtu pretrunā ar Līgumu.
Nākamais posms optimālas aprūpes nosacījumu izveides darbā ir direktīvas precīza īstenošana. Slimniekiem nav jāvēršas tiesā, lai apstiprinātu savas tiesības un dzirdētu nepamatotas prasības par iepriekšējās atļaujas anulēšanu. Eiropas Kopienu Tiesa lems par labu pārvietošanās brīvībai, bet par kādu cenu, ja runājam par to pacientu naudu un veselību, kuri katru reizi ir spiesti pieprasīt savu tiesību īstenošanu! Es tiešām ceru, ka mēs varam izvairīties no šādas pieredzes un aicinu kolēģus deputātus un priekšsēdētāju palīdzēt mums; esmu pilnīgi pārliecināta, ka komisāre mūs atbalstīs.
Bernadette Vergnaud
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Bachelot-Narquin kundze, komisāres kundze, dāmas un kungi! Pēc mana pašiniciatīvas ziņojuma par veselības aprūpes pakalpojumiem, ko Parlaments pieņēma 2007. gada 23. maijā, kā daļu no tiesību aktu paketes sociālajā jomā Komisija tagad ierosina direktīvu, kas vērsta tikai uz pacientu tiesībām attiecībā uz veselības pārobežu aprūpi.
Tādēļ man ļoti žēl, ka šis teksts nav pietiekami vērienīgs, un tajā nav ņemtas vērā daudzas iekšējās problēmas, kas jāatrisina, lai apkarotu pieaugošo nevienlīdzību veselības aprūpes nozarē, piemēram, iedzīvotāju novecošanās, ģeogrāfisko nošķirtības un medicīniskās demogrāfijas problēmas. Tādēļ jautājumā, kas ir tik ārkārtīgi svarīgs Eiropas iedzīvotājiem, Padome un Parlaments nevar vienkārši kodificēt Eiropas Kopienu Tiesas spriedumus. Mums ir jāatrod zināms līdzsvars, kas aizsargās gan pacientu - kuri nav tikai patērētāji - tiesības uz pārrobežu aprūpi, gan visiem vienlīdzīgu piekļuvi kvalitatīvai aprūpei, ar atbildību, kuras pamatā ir solidaritāte, lai nodrošinātu sociālo un teritoriālo kohēziju un subsidiaritātes principa ievērošanu. Joprojām pastāv satraucoša pelēkā zona attiecībā uz definīcijām, piemēram, "iepriekšējās atļaujas” un stacionārās aprūpes koncepcija. Šeit mums ir vajadzīga skaidrība, lai neatvērtu durvis diskriminācijai, kas varētu kļūt par iemeslu divu ātrumu veselības aprūpes sistēmai Eiropā nevis radīt pievienoto vērtību.
Veselībai nav cenas, bet tai ir izmaksas; no otras puses, šī direktīva - un tas ir labi - apstiprina gan subsidiaritātes principu, gan nepieciešamību pēc ciešākas sadarbības, lai tuvinātu medicīniskās pētniecības tīklus un pacientu informācijas centrus.
Debates sāksies; tām ir jābūt nevis neapdomātām, bet visaptverošām un auglīgām debatēm, un tajās jāpiedalās visām ieinteresētajām pusēm, lai veidotu patiesu Eiropas sociālo modeli.
Elizabeth Lynne
Priekšsēdētāja kungs! Kāpēc pacientam ir jāzaudē redze, gaidot kataraktas operāciju, piemēram, AK, ja to varētu veikt citā dalībvalstī. Un kāpēc cilvēks, kurš, mokoties sāpēs, gaida gūžas operāciju, nevarētu izmantot priekšrocības, ko dod gaidītāju rindu neesība dažās dalībvalstīs - reizēm pat par zemāku cenu nekā paša valstī? Un kāpēc dažiem sirds slimniekiem ir mēnešiem ilgi jāgaida artēriju atbrīvošanas operācija, ja patiesībā pēc šādas gaidīšanas nav nekādas vajadzības?
Ja ārsts iesaka ārstēšanu un to nevar nodrošināt mājās, tad mums ir vajadzīga tiesiska sistēma, kas nodrošinātu iespēju meklēt ārstēšanu kaut kur citur. Pārāk bieži vistrūcīgākie cilvēki sastopas ar diskrimināciju un nevienlīdzību piekļuvē veselības aprūpei. Tāpēc mums ir jānodrošina dalībvalstīm iespēja pirms ārstēšanas atļaut veikt šo ārstēšanu citā valstī. Mums nav jāierobežo veselības aprūpe tikai līdz tiem, kuri to var atļauties.
Šī direktīva nedrīkst apdraudēt arī to slimnieku aprūpes līmeni, kuri izvēlas palikt mājās. Mums ir jānodrošina, lai pastāvētu garantijas, kas izvirza pirmajā vietā pacientu tiesības un drošību. Tādēļ ir ļoti svarīgi izveidot pacientu slimības vēsturu apmaiņas sistēmu starp viņu pašu valsti un valsti, kurā viņi ārstējas.
Turklāt mums ir jāizstrādā kompensāciju sistēma pacientiem, kuri cietuši novēršamu kaitējumu, ārstējoties citā ES valstī. Attiecībā uz labākās prakses apmaiņu es atzinīgi vērtēju direktīvas projekta 15. pantu, kurā aicina izveidot Eiropas references tīklus. Šie izcilības centri varētu būt noderīgs zināšanu un informācijas apmaiņas un apmācības veids Pārāk bieži mēs redzam veselības aprūpē iegūtas infekcijas vai norādījumus par vēža pārbaudēm; atbilde ir mūsu durvju priekšā, un ir pienācis laiks, lai mēs efektīvāk sāktu mācīties viens no otra.
Ewa Tomaszewska
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Galvenās problēmas veselības aprūpē, ar kurām mēs sastopamies šodien, ir vecāku cilvēku veselības uzlabošana, gatavošanās darbam ar geriatriskām slimībām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, vispārēja piekļuve pienācīga līmeņa veselības aprūpei, valsts veselības aprūpes sistēmu finansiālās stabilitātes nodrošināšanai, īpašu uzmanību pievēršot invalīdu, bērnu, vecu un trūcīgu cilvēku piekļuvei veselības aprūpei un garantējot pacientu tiesības pārrobežu veselības aprūpē, izveidojot slimības vēsturu elektronisko pārrobežu apmaiņu un vienlaikus nodrošinot personas datu aizsardzību un labus darba apstākļus aprūpes nozares darbiniekiem.
Tiesību aktu paketē sociālajā jomā ierosinātie konkrētie pasākumi šo problēmu risināšanai, piemēram, sagatavot komunikē par novecojošās sabiedrības vajadzību izpildi vai sagatavot zaļo grāmatu par veselības aprūpes nozares darbiniekiem, dod mums zināmas cerības, ka mēs nepaliksim tikai vēlmju izteikšanas stadijā. Priecājos redzēt, ka tik liela uzmanība tiek pievērsta pārrobežu veselības aprūpei, kas ir tik svarīga šajā migrācijas pieauguma laikmetā.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Eva-Britt Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Šī direktīva nozīmē, ka ES tiks piešķirta lielāka vara pār veselības aprūpi, un es iebilstu pret šīs jomas atvēršanu ES likumdošanai. Veselība ir un tai joprojām ir jābūt valsts prerogatīvai. Doma par to, ka pacientiem jāiesaistās sava veida veselības aprūpes tūrismā, ir nepareiza prioritāšu noteikšana mūsu kopīgajos veselības aprūpes resursos. Jaunais pamatprincips, ka mums ir jābūt tiesībām bez iepriekšējas atļaujas saņemt aprūpi citā ES valstī, paver ceļu uz aprūpi jauniem, lingvistiski apdāvinātiem un nosacīti veseliem cilvēkiem un rada draudus, ka tiks atņemti līdzekļi tiem, kuriem aprūpe vajadzīga vairāk, piemēram, mūsu vecajiem cilvēkiem un cilvēkiem ar funkcionāliem traucējumiem. Bez šaubām, ikvienam ir jābūt tiesībām uz aprūpi citā ES valstī slimības gadījumā, bet šādas tiesības mums jau ir, un nav vajadzīgi jauni ES tiesību akti šajā jomā. Veselības aprūpe joprojām ir valsts politikas nozare.
Hanne Dahl
(DA) Priekšsēdētāja kungs! Mēs visi vēlamies saņemt visātrāko un vislabāko ārstēšanu, kad esam nopietni saslimuši, taču es negribu redzēt amerikāņu modeli, kad pārtikuši iedzīvotāji saņem vislabāko aprūpi un neaizsargātie sabiedrības locekļi, ja viņiem paveicas, otrās šķiras palīdzību. Ja viņiem neveicas, viņi vispār nedabū neko. Tādēļ mums ir jānosaka daži pamatprincipi. Visiem iedzīvotājiem ir jābūt brīvai un vienlīdzīgai piekļuvei veselības aprūpes pakalpojumiem, un cilvēki ir jāārstē pēc kārtas un vajadzības. Tas nozīmē, ka valsts iestādei ir jāveic novērtējums un jānodrošina, lai to, kas ir "kārta” un kas ir "vajadzība”, noteiktu profesionāli mediķi. Vispirms ir jāārstē visslimākie nevis visbagātākie. Turpmākais ceļš uz brīvu un vienlīdzīgu piekļuvi veselības pakalpojumiem visiem iedzīvotājiem varētu būt kontrole pār valsts ieguldījumiem ārstēšanā privātās slimnīcās un pār nodokļu atlaidēm privātai veselības apdrošināšanai. ES tiesību akti ir jāvērš nevis ideoloģiski zinātniskā virzienā, pamatojoties uz iekšējo tirgu, bet gan uz elastīgas Eiropas sistēmas izveidi, kas garantē Eiropas iedzīvotāju minimālās tiesības attiecībā uz ārstēšanu.
Irena Belohorská
(SK) Direktīva par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē risina sasāpējušu problēmu.
Šī problēma ir konflikts starp veselības aprūpes sistēmu subsidiaritāti un Eiropas Savienības iedzīvotāju tiesībām uz brīvu pārvietošanos un arī uz cilvēka pamattiesībām uz piekļuvi veselības aprūpei. Ikvienam kādas dalībvalsts iedzīvotājam ir tiesības brīvi pārvietoties, un viņa veselība pārvietojas reizē ar viņu. Ja cilvēkam nebūtu piekļuves veselības aprūpes pakalpojumiem, viņš sastaptos ar ievērojamiem šķēršļiem, kas ierobežo pārvietošanās brīvību. Pakalpojumu pilnīga vienlīdzība nav iespējama atšķirīgo nodokļu dēļ, ko maksā par veselības aprūpes pakalpojumiem dažādās valstīs, un arī ārstēšanas cenu atšķirību dēļ.
Kaut gan daudzi politiķi, sevišķi no austrumiem, raizējas par veselības tūrisma uzplaukumu, viņu bailes ir nepamatotas. Slimniekam ir ļoti svarīgi būt kopā ar tuviniekiem un neizjust valodas barjeru. Pacienta un ārsta attiecības ir ļoti sarežģītas. Ārstēšanas panākumi ir daļēji atkarīgi no pacienta ticības ārstam vai ārstniecības iestādei. Slimnieka gatavība ceļot, lai ārstētos ārzemēs, ir atkarīga no slimības smaguma. Ja ir runa par ārstēšanu, lai glābtu dzīvību, vai par smagas slimības ārstēšanu, nekādi citi šķēršļi nav svarīgi.
Manuprāt, būtu vēlams, lai ar šiem jautājumiem nodarbotos Eiropas Parlaments nevis Eiropas Kopienu Tiesa. Skumji, ka mēs, būdami iedzīvotāju pārstāvji, uzskatām, ka mums ir grūtāk pieņemt lēmumus nekā Eiropas Kopienu Tiesai, kura līdz šim katrā lietā ir atzinusi, ka pacientam ir taisnība.
Nobeigumā es gribētu teikt vēl kaut ko. Daudzi kolēģi runā par bagātajiem un nabagajiem. Man kā ārstei eksistē tikai pacients. Man nav svarīgi, vai viņam pieder Fords, vai arī viņš ir bezpajumtnieks.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms atļaujiet man pateikt, cik ļoti es priecājos šodien redzēt mūsu vidū kādreizējo kolēģi Roselyn Bachelot un atkal dzirdēt viņu sakām, ka Eiropas iedzīvotājs ir svarīgāks par visu. Šis tiesību akts demonstrē šo akcentu. Apsveicu arī komisāri Vassiliou kundzi, kura ir izskatījusi šo ārkārtīgi sarežģīto tiesību aktu.
Ar šo dokumentu mēs, Eiropas Parlaments, Eiropas Komisija un Padome, tiešām kaut ko darām cilvēku labā. Šī direktīva sniedz tiesisku aizsardzību mobilitātei un vienlaikus nodrošina tiesisku pamatu pašreizējām ierosmēm pārrobežu veselības aizsardzības jomā.
Bet ja mēs salīdzinām šo direktīvu ar agrākajiem variantiem, pret kuriem bija iebildumi, es redzu, ka tagad lielāka uzmanība ir pievērsta nevis veselības aprūpes pakalpojumiem, bet gan pacientu mobilitātei, un tā iemesls ir vēlme joprojām apmierināt dalībvalstis. Man par to ir sakāms viens otrs kritisks vārds. Pierobežas apgabali, kuri jau ir īstenojuši dažas labas ierosmes veselības aprūpes jomā, - piemēram, vienošanās par sadarbību starp Āhenes Universitātes klīniku [Universitätsklinikum Aachen] un Māstrihtas Akadēmisko slimnīcu [Academisch Ziekenhuis Maastricht] manā provincē Limburgā, kas kā daļa no Māsas - Reinas eiroreģiona ļoti gribētu kļūt par izmēģinājuma apgabalu - kļūst pārāk atkarīgi tikai no mobilitātes un tādējādi no apdrošinātāju kaprīzēm vai valsts varas iestāžu labvēlības vai nelabvēlības, jo uzmanības centrā vairs nav pats pakalpojums. Mums uzmanīgi jāizpēta 13. pants, lai izlemtu, kā panākt daudz lielāku reģionālo sadarbību. Un kamēr es runāju par šo tēmu, atļaujiet man, komisāres kundze, norādīt, ka mēs, Māsas - Reinas eiroreģions, ļoti vēlamies kļūt par izmēģinājuma apgabalu.
Otrkārt, pacientu iesaistīšana valsts kontaktpunktu izveidē. Šajā sakarā Schmidt kundze ir sākusi lielisku iniciatīvu Vācijā, un mums ir jāskatās, kā varētu to ciešāk saistīt ar mūsu plašākiem plāniem.
Vēl viens punkts ir ārstniecības veidi, ,,uz kuriem jāattiecina stacionārās aprūpes definīcija un kuru veikšanai nav nepieciešama pacienta diennakts uzturēšanās aprūpes vietā”, lai izslēgtu no šīs direktīvas dažas funkcijas. Arī tas ir rūpīgi jāapsver, jo mēs nevaram pieļaut situāciju, kad pārāk stingra šī saraksta interpretācija izslēdz tāda veida kopējus pasākumus, par kādiem es nupat runāju. Ir ļoti svarīgi zināt, ka efektīva sadarbība nevis sadārdzina, bet gan palētina klīniskās izcilības centrus, un tie kļūst pieejamāki iedzīvotājiem. Galu galā, tas ir mūsu mērķis.
Anne Van Lancker
(NL) Priekšsēdētāja kungs, komisāre Vassiliou kundze, ministre Bachelot-Narquin kundze! Eiropai ir svarīgs pienākums palīdzēt nodrošināt augstas kvalitātes un lētu veselības aprūpi katram iedzīvotājam, ja iespējams, tuvu mājām, vai, ja vajadzīgs, ārzemēs. Tādēļ esmu ļoti pateicīga jums, komisāres kundze, par šo ierosmi, kurai, bez šaubām, ir daudz pozitīvu aspektu attiecībā uz kvalitātes un drošības garantēšanu, informāciju pacientam, plašāku Eiropas sadarbību, e-Veselību, references tīkliem un tā tālāk.
Ministres kundze, es piekrītu arī jūsu teiktajam, ka nav labi atstāt lēmumus par pacientu mobilitāti Eiropas Kopienu Tiesas ziņā un ka šajā jomā ir vajadzīgi tiesību akti. Es pievienojos arī Bowis kunga un Lambert kundzes viedoklim, ka mums, iespējams, vajadzētu domāt par labāku līdzsvaru jautājumā par iepriekšēju atļauju pacientu mobilitātei, jo šādas iepriekšējas atļaujas ir svarīgs dalībvalstu plānošanas un politikas instruments.
Atliek vēl daži citi jautājumi, komisāres kundze, par iekasēto samaksu un to, kā novērst pacientu mobilitātes izraisītas rindas dažās valstīs. Taču esmu pārliecināta, ka mēs spēsim atrisināt šos jautājumus un novērst bažas, jo turpināsim direktīvas apspriešanu.
Vēlreiz pateicos par ierosmi, komisāres kundze! Un mēs ar nepacietību gaidām sadarbību ar jums, ministres kundze!
Marian Harkin
Priekšsēdētāja kungs! Šā gada sākumā es vadīju daudzas konsultatīvas sanāksmes savā vēlēšanu apgabalā saistībā ar ES politiku sociālajā jomā, un šīs sanāksmes deva materiālu Komisijas konsultācijai par sociālās realitātes pārskatīšanu.
Man bija pilnīgi skaidrs, ka iedzīvotāji ļoti vēlas, lai ES vairāk iesaistītos sociālajā politikā, un tajā, bez šaubām, ir iekļauta arī pacientu mobilitāte. Tiešām, aicinājumu pēc sociālākas Eiropas pastiprināja Lisabonas līguma kampaņa, un šī Komisijas reakcija, kaut arī tā nenovērš visas iedzīvotāju bažas, ir savlaicīgs solis pareizajā virzienā.
Es, protams, atzinīgi vērtēju priekšlikumus par pacientu mobilitāti, tomēr es piekrītu dažiem iepriekšējiem runātājiem, ka vēl ir jānoskaidro ļoti daudzi jautājumi, it īpaši jautājums par iepriekšēju atļauju.
Taču galarezultāts ir tāds, ka pacientiem ir jāatrodas jebkuras politikas centrā un viņiem nevajadzētu raizēties par izdevumiem, drošību un kvalitāti.
Tajā pašā laikā pacientiem ir jāzina viss par viņu tiesībām, jo tiesiskā nenoteiktība vienmēr nelabvēlīgi ietekmē tos cilvēkus, kuriem nav daudz personīgo līdzekļu.
Nobeigumā: Francijas prezidentūra iepriekš minēja, ka daži cilvēki būs vīlušies par to, ka nav skarts aprūpes nozares darbinieku mobilitātes jautājums. Es esmu viena no šiem cilvēkiem. Ja mēs gribam novietot pacientus jebkādas politikas centrā, tad pacientu drošība ir vissvarīgākais, un tādēļ mums ir jāizveido standartizēta ES sistēma aprūpes nozares darbinieku akreditācijai.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Runājot šajās debatēs, es gribētu pateikt, ka no jauno dalībvalstu viedokļa ir svarīgi saglabāt iespēju valsts līmenī noteikt ierobežojumus attiecībā uz veselības aprūpes izmantošanu ārzemēs galvenokārt tādēļ, ka šajās valstīs veselības aprūpei nav piešķirts pietiekams finansējums. Tāpat ir ārkārtīgi svarīgi, lai līdz tam laikam, kad atšķirības starp veco un jauno dalībvalstu attīstības līmeni būs ievērojami samazinājušās, tiktu piemērots princips, ka pacientam ir tiesības uz izdevumu atmaksāšanu tādā apmērā, kas nepārsniedz summu, kas tiktu samaksāta, ja pacients būtu izmantojis veselības aprūpi savā valstī.
Nobeigumā ir vērts uzsvērt, ka ierosinātie risinājumi, it īpaši attiecībā uz Eiropas references tīklu izveidi un arī Eiropas Veselības tehnoloģijas novērtēšanas tīkliem, dod iespēju paaugstināt medicīniskās aprūpes standartus un efektīvāk izlietot līdzekļus veselības aprūpei Eiropas Savienībā.
Jiří Maštálka
(CS) Dāmas un kungi! Esmu pārliecināts, ka jūs zināt gaidāmās Čehijas prezidentūras lozungu "Eiropa bez barjerām”. Saistībā ar to es priecājos, ka Komisija sadarbībā ar Eiropas Kopienu Tiesu spēja izvirzīt priekšlikumu, kas lauž vienu no barjerām, proti, veselības aprūpes sniegšanu. Es atzinīgi vērtēju to, ka, pateicoties līdz šim notikušajām sarunām, iedzīvotāji ir nonākuši tuvāk risinājumam. Es kā ārsts vēlos, lai vajadzīgos dokumentus pieņem pēc iespējas drīzāk, tomēr es saprotu, ka šis jautājums ir tik sarežģīts, ka šeit īsti vietā ir senā romiešu paruna "Steidzies lēnām!”. Pašlaik, manuprāt, ir jāapspriež šādi galvenie jautājumi. Pirmkārt, mēs visi esam vienisprātis, ka ir jānodrošina to pacientu tiesiskā aizsardzība, kuriem ir tiesības uz veselības aprūpi Eiropas Savienībā, ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas spriedumus. Otrkārt, šajā direktīvā nav iespējams noteikt jaunas atbildības jomas Komisijai, jo tās nav svarīgas. Treškārt, es uzskatu par kļūdu to, ka direktīvas teksts galvenokārt ir vērsts uz to pacientu pārvietošanos, kuriem nav vajadzīga neatliekama veselības aprūpe, kaut gan direktīvas galvenais mērķis bija nodrošināt medicīnas pakalpojumu brīvu apriti. Turpmākās debates dod iespēju ne tikai Čehijas prezidentūrai, bet arī Eiropai.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs! Es gan ar prieku gaidu, gan baidos no pārrobežu veselības aprūpes direktīvas.
Es to gaidu, jo pazīstu tik daudz cilvēku, kuri ir vēl smagāk sakropļoti, un tik daudz cilvēku, kuri ir miruši, jo viņiem nācās ilgi gaidīt ārstēšanu Īrijas valsts slimnīcās. Tāpēc doma, ka mani vēlētāji varēs ņemt savas slimības vēstures un ceļot bez pašreizējās iepriekšējās atļaujas - šķēršļa, ko rada E112 sistēma, - lai nekavējoties ārstētos, ir brīnišķīga. Es noteikti ieteikšu tā rīkoties tiem maniem vēlētājiem, kuri spēj ceļot.
Taču es zinu arī to, ka tas saasinās problēmas Īrijas veselības aprūpes sistēmā, un es baidos par tiem, kuri nevar ceļot un kuriem ir jāpaļaujas uz šo veselības aprūpes sistēmu.
Gunnar Hökmark
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Šis ir jautājums par personas tiesībām meklēt veselības aprūpi tur, kur ir pieejama laba aprūpe. Šodien Eiropas Apvienotās kreiso grupas pārstāve Eva-Britt Svensson šeit teica, ka tas radīs veselības aprūpes tūrismu. Es vēlētos viņai pateikt, ka tad, kad slimi cilvēki meklē aprūpi, viņi to dara tādēļ, ka viņiem sāp, viņi cieš, viņiem ir bojāta veselība, un viņiem vajadzīga aprūpe. Tam nav nekāda sakara ar tūrismu.
Galu galā, tas ir jautājums par birokrātijas varas pretnostatījumu cilvēka tiesībām. Tas ir jautājums par to, vai vecās robežas ir jāizmanto kā barjeras cilvēkiem, kuri meklē veselības aprūpi, vai arī mūsdienu Eiropas atvērtība ir jāizmanto visiem Eiropas iedzīvotājiem, lai saņemtu vislabāko iespējamo aprūpi. Bija derīgi dzirdēt kreiso grupas domas, bet tā kā manā priekšā sēž sociāldemokrātu pārstāvis Jan Andersson, un viņš ir runātāju sarakstā tieši aiz manis, būtu interesanti dzirdēt, vai viņš piekrīt Eva-Britt Svensson viedoklim, ka slimi cilvēki, kuri lūdz aprūpi, nodarbojas ar veselības aprūpes tūrismu. Vai viņš tāpat kā Eva-Britt Svensson grib uzbūvēt dažādus šķēršļus, vai arī jūs, sociāldemokrāti, strādāsit, lai nodrošinātu mums iespējami vislielāko atvērtību, kad pacientiem nav jālūdz varas iestādēm atļauja ārstēties? Šis, Jan Andersson, ir jautājums par sociālu Eiropu. Runa ir nevis par to, kā atsevišķiem lēmējiem noteikt, ko citi drīkst darīt, bet gan par to, kā cilvēks var saņemt vislabāko veselības aprūpi. Jūsu kārta, Jan Andersson!
Jan Andersson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze! Atļaujiet man īpaši sveikt Bachelot-Narquin kundzi! Agrāk mēs labi sastrādājāmies, un es ceru, ka mēs to darīsim arī turpmāk. Laipni lūdzam Parlamentā! Īsa piezīme Hökmark kungam - šīs nav vietējās debates. Es nesaskaņoju savu viedokli ar Svensson kundzi, man labāk patīk veidot to pašam.
Es atzinīgi vērtēju šo direktīvu vairāku iemeslu dēļ. Mums ir vajadzīga skaidrība tiesiskajā ziņā. Man šķiet, ka tā ir labāka nekā iepriekšējais projekts. Ievērojamas priekšrocības ir piešķirtas tieši tiem cilvēkiem, kuri dzīvo pierobežas apgabalos - tādiem kā es. Tādējādi es gribētu norādīt arī to, ka ir svarīgi piesaistīt šos regulējumus dažādām sistēmām visā Eiropā attiecībā uz organizāciju, finansējumu un tamlīdzīgiem aspektiem.
Ir viens aspekts, kuram jāpievērš īpaša uzmanība. Tā ir vienlīdzība. Mēs zinām, ka veselības aprūpē pastāv prioritāšu noteikšana, tomēr ir svarīgi, lai visi cilvēki tiktu ārstēti vienlīdzīgi un lai kādam nebūtu priekšrocību līdzekļu dēļ, un ir svarīgi, lai mēs varētu apvienot šos aspektus pārrobežu aprūpē. Nozīmīgs ir arī jautājums par iepriekšēju atļauju. Šis jautājums ir jāapspriež turpmāk. Direktīvā noteiktais limits nav labs. Stacionārā aprūpe, nestacionārā aprūpe - atšķirības starp valstīm ir ievērojamas, un modelis laika gaitā mainās. Mums ir jāatrod citi kritēriji. Es ar prieku gaidu sadarbību. Mūsu komiteja nodarbosies ar sociālās drošības sistēmas finansējuma jautājumiem, kas ir daļa no šīs sadarbības. Es ceru uz sadarbību ar citām komitejām šajā jautājumā.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Priekšsēdētāja kungs! Pacientiem vissvarīgākais ir saņemt labu, drošu un lētu aprūpi, un visbiežāk viņi vēlas to saņemt iespējami tuvu mājām. Citiem vārdiem sakot, ir pienācīgi jāsniedz valsts veselības aprūpes pakalpojumi.
Tomēr mums iesniegto Komisijas priekšlikumu vajadzētu vērtēt atzinīgi. Ir svarīgi, lai aprūpe un ārstēšana būtu pieejama arī citā valstī. Tas nodrošinātu lielāku izvēles brīvību, norādījumi un ieteikumi kļūtu skaidrāki, un vienlaikus noskaidrotos arī drošības un veselības jautājumi. Tātad pacientiem tas nāktu par labu.
Dalībvalstīm šis jautājums ir mazliet sarežģītāks, jo direktīva nevar labi darboties, kamēr Eiropas Savienības dalībvalstu sociālās labklājības un veselības aprūpes elektroniskās sistēmas nav savstarpēji sakritīgas. Mēs zinām, ka pašlaik tās tādas nav, un direktīvas īstenošana dalībvalstīm prasīs daudz. Mums jānodrošina, lai tad, kad direktīva būs pieņemta, tas nozīmētu arī to, ka pacientu dati var brīvi pāriet no vienas sistēmas otrā un tiek garantēta informācijas aizsardzība un pacienta drošība. Pacients ir vissvarīgākais.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Priekšsēdētāja kungs! Ceļš uz elli ir bruģēts ar labiem nodomiem, un nav jābūt profesoram, lai paredzētu, kāds rezultāts būs šim priekšlikumam tā pašreizējā formā. No vienas puses, būs "A komanda”, kurā tiks iekļauti turīgie, labi izglītotie un tie, kuriem ir tiesības uz sakariem - vispārēji runājot, viss šis Parlaments. Mēs varam apiet gaidītāju rindu mūsu dzimtajā valstī un izvēlēties ES labākos speciālistus - jo mēs varam atļauties tērēt naudu par ārstēšanu, mēs varam atļauties ceļojumu un citus papildu izdevumus. Otrajā pusē būs nabadzīgie un nepriviliģētie. Viņiem atļauts stāvēt rindas beigās, un kad beidzot pienāk viņu kārta, viņi saņem ārstēšanu, kuru mēs, bagātākie, neesam gribējuši. Īpašos gadījumos ES dēvē sevi par Amerikas Savienoto Valstu alternatīvu, taču lieta tāda, ka ES arvien vairāk līdzinās Amerikas Savienotajām Valstīm - tajā skaitā arī veselības aprūpes jomā. Mūsu grupa atbalsta cilvēku brīvu un vienlīdzīgu piekļuvi vajadzīgajai ārstēšanai, tādēļ mēs noraidām šo priekšlikumu.
Alojz Peterle
(SL) Eiropas sociālā ainava ir mainījusies. Mēs sastopamies ar jauniem izaicinājumiem, kuriem vajadzīga Eiropas sociālā modeļa maiņa. Mainās arī Eiropas veselības aprūpes aina. Pieaug gan dažu slimību veiksmīgas izārstēšanas gadījumu skaits, gan pašreizējo veselības aprūpes sistēmu finansējums. Tomēr iedzīvotāji sastopas ar milzīgām atšķirībām veselības aprūpes kvalitātē gan starp dalībvalstīm, gan starp cilvēkiem. Vēža slimnieku izdzīvošanas gadījumu skaits dažādās dalībvalstīs atšķiras gandrīz par 10 %.
Es atzinīgi vērtēju Eiropas Komisijas nodomu rūpīgāk izpētīt veselības aprūpes jautājumu saistībā ar atjaunoto sociālo programmu. Taču tajā pašā laikā man žēl, ka arvien pieaugošā uzmanība, kas pievērsta ar iedzīvotāju veselību saistītajām tiesībām, ir radusies tikai Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma rezultātā. Es runāju kā cilvēks, kurš pats ir pārcietis vēzi un kurš zina gadījumus, kad vienā valstī pacientam pasaka "mēs neko vairs nevaram darīt jūsu labā”, bet viņš saņem efektīvu palīdzību citā valstī.
Pārvietošanās brīvība nozīmē iespēju izvēlēties. Iespēja izvēlēties rada lielāku konkurenci un tādējādi arī labāku kvalitāti, un, iespējams, mazākus izdevumus. Esmu pārliecināts, ka direktīva par pacientu mobilitāti uzmundrinās Eiropu un tai būs labvēlīga ietekme daudzējādā ziņā. Mūsu kopīgais mērķis ir veselība visiem. Direktīva par pārrobežu veselības aprūpi, bez šaubām, nozīmē ciešāku tuvību ar iedzīvotājiem, kurus interesē ne tik daudz diskusijas par kompetences jomām, cik visīsākais ceļš uz veselību - protams, skaidri norādīts ceļš.
Vislielākos panākumus gūst tāda Eiropas politika, kuru iedzīvotāji jūt savās kabatās, kā tas bija ar direktīvu par viesabonēšanu. Direktīvu par pārrobežu veselības aprūpi iedzīvotāji kabatā nejutīs, vismaz sākumā nē, taču viņiem būs lielāka izvēle par to pašu naudu. Un tā nav slikta sajūta it īpaši tad, ja tā ir saistīta ar veselību.
Evelyne Gebhardt
(DE) Priekšsēdētāja kungs, ministres kundze, komisāres kundze! Runājot par sociālu Eiropu, mums vienmēr jāizvirza priekšplānā cilvēki un viņu rūpes. Izvirzīt priekšplānā nozīmē - mūsu galvenajai prioritātei ir jābūt veselības aprūpes sistēmai, kas nodrošina cilvēkiem iespējami labāko aprūpi uz vietas. Tā ir pirmā prioritāte. Tas ir nosacījums, kam ir jābūt mūsu pieejas pamatā šai direktīvai.
Tomēr pastāv daudzi citi apsvērumi, kuriem arī vajadzīgi citi risinājumi vai nu tāpēc, ka cilvēki ceļo vai strādā citās valstīs, vai tāpēc, ka viņiem ir retāk sastopamas slimības, vai tāpēc, ka viņi saņems labāku aprūpi citās valstīs. Tas nozīmē, ka šādos gadījumos ir jālikvidē šķēršļi mobilitātei un jānodrošina tiesiskās noteiktības izveide. Tā ir otrā prioritāte.
Trešā prioritāte - mums atkal un atkal ir jāatceras, ka saskaņā ar Eiropas līgumiem veselības aprūpe dalībvalstīs ir dalībvalstu iekšējā lieta, un mums tas ir jārespektē. Citiem vārdiem sakot, dalībvalstis ir atbildīgas par veselības aprūpes sistēmu organizāciju un finansējumu, un mūsu tiesību akti nevar darīt neko, lai to mainītu. Tas nav iespējams, mēs to nevaram, un mums nav nodoma to darīt, ja vien mēs kādreiz nākotnē nevienosimies par kopējas veselības politikas izveidi. Tas būtu ideālais scenārijs, taču baidos, ka mēs vēl esam ļoti tālu no tā, lai spertu šādu soli.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, dāmas un kungi! Mēs priecājamies kopā ar Eiropas iedzīvotājiem, ka beidzot varam sākt šā priekšlikuma apspriešanu Parlamentā.
Man žēl, ka draudi, kurus PSE grupa pagājušā gada decembrī izteica Komisijai, izraisīja vairāku mēnešu ilgu strupceļu. Šis priekšlikums ir labs, un tas rada pievienoto vērtību Eiropas iedzīvotājiem. Mēs gribam redzēt pārrobežu tiesiskās drošības politisku izveidi, lai cilvēkiem vairs nevajadzētu vērsties Eiropas Kopienu Tiesā, lai īstenotu pamattiesības uz personas pārvietošanās brīvību.
Mēs apspriežam direktīvu par pacientu mobilitāti nevis par veselības aprūpes pakalpojumiem. Galvenā atbildība par veselības aprūpes sniegšanu, kvalitāti un finansēšanu joprojām jāuzņemas dalībvalstīm. Taču mēs zinām, ka ir vajadzīga plašāka dalībvalstu sadarbība veselības aprūpes jomā un lielāks Eiropas pārrobežu ieguldījums pētniecībā, galvenajā jomā - slimnīcu iekārtās un apgādē.
Šis ir jautājums par pacientu brīvu pārvietošanos. Mēs nejautājam, vai veselības aprūpes sistēmas un augstas kvalitātes veselības aprūpes pakalpojumus iespējams organizēt bez nevēlamiem blakusefektiem, mēs jautājam, kā to var paveikt. Mēs kustamies starp četriem poliem - pacientu tiesībām, veselības aprūpes sistēmu aizsardzību, veselības apdrošināšanas sistēmu aizsardzību un veselības aprūpes pakalpojumu kvalitātes nodrošināšanu, finansējuma drošību un tiesisko noteiktību.
Pacientiem ir likumīgas priekšrocības izvēlēties veselības aprūpes pakalpojumus, kas viņam šķiet vislabākie. Lai pacientiem būtu tāda iespēja, mums ir vajadzīga tiesiska sistēma un tiesiska noteiktība. No vienas puses, lielākā daļa iedzīvotāju vēlas saņemt veselības aprūpes pakalpojumus iespējami tuvu mājām. Mums ir problēma ar veselības aprūpes sistēmu finansēšanu dalībvalstīs. Tādēļ lielāka mobilitāte par to pašu cenu ir īstais ceļš. Mums ir jautājums par veselības aprūpes pakalpojumu kvalitātes nodrošināšanu. Mums ir jāsāk debates par Eiropas obligātajiem standartiem arī šajā jomā.
Mia De Vits
(NL) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze! Es pievienojos pārējo deputātu viedoklim, ka tas, ka šis priekšlikums beidzot ir gatavs, ir nozīmīgs sasniegums. Pamatā tas atbilst prasībām un realitātei, un tas nozīmē, ka mēs tiešām varam kaut ko darīt cilvēku labā.
Daži deputāti apgalvo, ka ārzemēs ārstēties varēs tikai turīgi cilvēki. Mūsu pienākums ir nodrošināt, lai veselības aprūpe ārzemēs būtu pieejama ne tikai visbagātākajiem, jo viņi var izmantot likumu, lai saņemtu dārgas procedūras. Pacientiem ir tiesības uz skaidrību un tiesisku noteiktību, un mēs pie tā varam strādāt, tas ir mūsu darbs.
Šis priekšlikums noteikti ir ieguvums ES iedzīvotājiem. Tam, bez šaubām, ir trūkumi, un vēl ir jāveic daži uzlabojumi. Es domāju par jēdzienu "slimnīca”, "nestacionārā aprūpe” un citām definīcijām un par īpašu gadījumu noteikšanu, kad iespējams piešķirt iepriekšēju atļauju. Debatēs mums noteikti jāpievēršas šiem jautājumiem.
Tādēļ es ceru, ka mums būs mierīgas un pragmatiskas, nevis ideoloģiskas debates. Citus aspektus būs jārisina tiesību aktos, taču es nekādi nevaru piekrist tiem, kuri apgalvo, ka šis priekšlikums kaitē dalībvalstu iespējām pašām organizēt veselības aprūpi. Man šķiet, ka vissvarīgākais ir tas, lai mēs apspriestu šo priekšlikumu.
Milan Gaľa
(SK) Eiropas Savienībā atbildība par veselības aprūpes sistēmām galvenokārt gulstas uz dalībvalstīm. Atbildība par veselības aprūpes un medicīnas pakalpojumiem tiek pilnībā atzīta saskaņā ar Līguma 152. pantu.
Šā priekšlikuma mērķis ir īstenot un nodrošināt pārredzamu sistēmu drošai, kvalitatīvai un efektīvai pārrobežu veselības aprūpei Eiropas Savienībā, vienlaikus garantējot augsta līmeņa veselības aizsardzību un pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu. Kaut gan es no visas sirds piekrītu direktīvā izklāstītajiem nodomiem un mērķiem, man jānorāda uz dažiem priekšlikuma trūkumiem, kurus varētu novērst.
Daži baidās, ka šāda veida aprūpe varētu pakļaut pārmērīgam spiedienam dažu dalībvalstu veselības aprūpes sistēmas. Mums ir vajadzīga precīzāka aprūpes sniegšanas un atmaksāšanas definīcija saistībā ar atkārtotu hospitalizāciju, kaitējumiem un ārstēšanas izraisītām komplikācijām. Mums ir jānosaka izdevumu atmaksāšanas termiņš un tajā pašā laikā skaidri jānorāda, ka šī direktīva neatrisinās un tās mērķis nav atrisināt ieilgušas problēmas veselības aprūpē tādās vietās, kur parasti saskaras veselības un sociālās sistēmas.
Jāprecizē apzīmējums "izdevīgs pacientam”. Vispirms ir jāņem vērā nevis subjektīvais izdevīgums, bet gan medicīniskie aspekti. Precizējot apzīmējumus "stacionārā aprūpe” un "nestacionārā aprūpe”, derētu precizēt arī apzīmējumu "specializētā nestacionārā veselības aprūpe”. Turklāt joprojām nav atrisināta problēma, kas saistīta ar citās valstīs izrakstīto recepšu atmaksāšanas metodi.
Dāmas un kungi! Tieši tāpat kā iepriekšējos gadījumos, kad mēs bijām liecinieki brīvas pārvietošanās ieviešanai, pastāv zināmas bažas. Tomēr, manuprāt, tās nav nepārvaramas.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ir teikts, ka veselības pakalpojumi ir Eiropas sociālā modeļa galvenais pīlārs. Tādēļ šķiet pilnīgi pareizi, ka mums ir jāpievēršas šim jautājumam, lai nodrošinātu augsta līmeņa veselības aizsardzību un visiem vienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei; diemžēl teksts, kuru mēs apspriežam, šķiet, nav vērsts uz to.
Mēs nedrīkstam pieļaut direktīvas galvenā mērķa iznīcināšanu, un tas nozīmē, ka saistībā ar pārvietošanās brīvību ir jāgarantē iedzīvotāju tiesības izmantot veselības pakalpojumus Eiropas Savienībā. Praksē šo tekstu var uzskatīt par instrumentu, kas paredzēts veselības tirgus atvēršanai Kopienas līmenī, par kaut ko ļoti atšķirīgu, par tādu, kas tikpat labi var novest pie tiesībām uz veselību tikai pārtikušajiem.
Tekstā paredzēts, ka tiek atmaksāti tikai veselības pakalpojumu izdevumi, salīdzinot ar izdevumiem izcelsmes valstī, neņemot vērā ceļojuma un uzturēšanās izmaksas uzņēmējvalstī. Ir apspriesti arī citi kritiskie punkti, sākot no nepieciešamības nodrošināt pakalpojumu standartus Kopienas mērogā līdz svarīgajam jautājumam par informāciju.
Tādēļ es uzskatu, ka ir vajadzīgi detalizētāki apsvērumi, lai mēs kopā varētu mēģināt sniegt Eiropas iedzīvotājiem atbildes, kuru joprojām nav pašā direktīvā.
Roberta Alma Anastase
(RO) Vispirms es vēlētos atzinīgi novērtēt visu Komisijas priekšlikumu par jaunu tiesību aktu paketi sociālajā jomā. Nepieciešamība modernizēt Eiropas sociālo modeli ir acīmredzama īpašajos apstākļos, kas saistīti ar 21. gadsimtu un Lisabonas stratēģijas mērķiem attiecībā uz ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un iedzīvotāju labklājību.
Direktīva, kuru mēs pašlaik apspriežam, ir svarīga atjaunotās sociālās programmas īstenošanai, un it īpaši saistībā ar prioritātēm, kas skar ģeogrāfiskās un profesionālās mobilitātes veicināšanu un Eiropas iedzīvotāju ilgāku un veselīgāku dzīvi. Ceru, ka direktīvas noteikumi tuvinās veselības aprūpes pakalpojumus mājām, un es runāju par visām sociālajām kategorijām, arī par emigrantiem, ārzemēs strādājošajiem cilvēkiem un studentiem, kuri mācās ārzemēs.
Ir ļoti svarīgi, lai veselības aprūpe kļūtu par drošiem, kvalitatīviem pakalpojumiem neatkarīgi no tā, kurā Eiropas vietā tie tiek sniegti. Tādēļ es gribētu uzsvērt to, kāda nozīme ir Eiropas speciālistu izglītībai un apmācībai šajā jomā un cik svarīga ir Eiropas komunikācijas veicināšana un labas prakses apmaiņa. Tā kā šī ir pārrobežu direktīva, profesionālajā apmācībā ir jāiekļauj svešvalodu zināšanas un kultūru dialoga pamatprincipu pārzināšana.
Lai direktīva būtu veiksmīga, tieši tikpat svarīgas ir pietiekamas zināšanas informācijas un komunikācijas tehnoloģijā; turklāt tai ir vislielākā nozīme tā dēvētās e-Veselības jomas nostiprināšanā.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Veselības aprūpes pakalpojumu nodrošināšana ir Eiropas sociālā modeļa pīlārs, un šo pakalpojumu iekšējā tirgus izveidei nevajadzētu veicināt medicīnisko tūrismu, kas būs pieejams tikai turīgiem pacientiem, kuri runā daudzās svešvalodās un kuriem ir piekļuve informācijai.
Ir jānoskaidro atmaksāšanas un veselības aprūpes licencēšanas nosacījumi un veselības aprūpes koncepcija. Esmu nobažījusies par šīs direktīvas ietekmi uz jaunajām dalībvalstīm. Eiropas iedzīvotāji neceļos uz valstīm, kurās ir ļoti dārga veselības aprūpe; gluži pretēji, viņi dosies uz tādām valstīm kā Rumānija, Bulgārija vai Polija, tā izraisot pacientu masveida pārceļošanu no Rietumeiropas uz Austrumeiropu.
Kaut gan veselības aprūpes noteikumi jaunajās dalībvalstīs saskaņā ar skaidri noteiktiem standartiem vienādi neattiecas uz visiem veselības aprūpes veidiem, Austrumeiropas valstīs pastāvīgi palielinās pieprasījums pēc zobārstniecības pakalpojumiem. Tas izraisīs cenu kāpumu uzņēmējvalstīs, apgrūtinot šo valstu iedzīvotāju piekļuvi veselības aprūpei gan augsto cenu dēļ, gan tādēļ, ka dažas sabiedrības meklēs klientus, kuri ir gatavi maksāt vairāk.
Eiropas tirgus atvēršana veselības pakalpojumiem spēcīgi ietekmēs Austrumeiropas veselības aprūpes sistēmu, radot nevienlīdzību. Lielāka brīvība izvēlēties veselības aprūpes veidu un vietu ir pozitīva, kamēr pakalpojumi ir pieejami visiem iedzīvotājiem neatkarīgi no viņu sociālā stāvokļa.
Dariusz Rosati
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Sociālās jomas tiesību aktu paketes mērķim vajadzētu būt vispārējas un vienlīdzīgas piekļuves garantēšanai veselības aprūpes pakalpojumiem visiem ES iedzīvotājiem. Zināmā mērā šo mērķi var sasniegt ar atbilstīga Eiropas Savienības mēroga regulējuma palīdzību, tomēr ir daudz problēmu, ko rada kļūdaini un neefektīvi risinājumi atsevišķu dalībvalstu līmenī. Tādēļ Komisijai ir jāmudina dalībvalstis pārveidot valsts veselības aprūpes sistēmas, galvenokārt izplatot labu praksi un lietojot efektīvus finansēšanas paņēmienus.
Efektīvas veselības aprūpes priekšnoteikums ir medicīnas personāla brīva pārvietošanās starp dalībvalstīm. Saistībā ar to esmu spiests pievērst jūsu uzmanību ierobežojumiem, kurus joprojām nosaka poļu medicīnas māsām, kuras vēlas strādāt ārzemēs. Šī poļu strādnieku diskriminācija ir kliedzošs darbaspēka brīvas pārvietošanās un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums. Es aicinu Komisiju izbeigt šīs diskriminējošās metodes un atdot poļu medicīnas māsām tiesības bez ierobežojumiem strādāt šajā profesijā citās Eiropas Savienības valstīs.
Zita Pleštinská
(SK) Kad pirms kāda laika tika apspriesta Pakalpojumu direktīva, Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejā risinājās karsti strīdi par pārrobežu veselības aprūpes noteikumiem. Toreiz izdevās panākt kompromisu tikai tāpēc, ka veselības aprūpes pakalpojumi tika izslēgti no direktīvas darbības jomas to specifikas dēļ. Tā kā šī ir sarežģīta problēma, es šīs debates vērtēju atzinīgi.
Pacienta rīcībā ir jābūt skaidrai un saprotamai informācijai jau pirms veselības aprūpes pieprasīšanas citā ES dalībvalstī, it īpaši attiecībā uz ārstēšanas izmaksām, iespēju saņemt kompensāciju no veselības apdrošinātāja un iepriekšējas atļaujas nepieciešamību. Dāmas un kungi! Mums ir jāpieņem Eiropas mēroga noteikumi, kuri pacientam dos iespēju izmantot veselības aprūpes pakalpojumus ES nevis padarīs viņu par sistēmas upuri.
Arlene McCarthy
Priekšsēdētāja kungs! Daudzi runātāji uzsver to, ka visiem pacientiem neatkarīgi no tā, vai viņi ceļo, vai paliek mājās, ir tiesības uz drošu un kvalitatīvu veselības aprūpi. Neaizmirsīsim, ka viena no mūsu lielākajām demogrāfiskajām problēmām ir iedzīvotāju novecošanās, un šie iedzīvotāji noteikti vēlēsies saņemt veselības aprūpi savā dzīvesvietā. Tādēļ mums ir vajadzīga skaidrība par pacientu tiesībām uz piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem, un vienlaikus mums ir jāievēro Līguma noteikumi par to, ka veselības aprūpes pakalpojumi un it īpaši to finansēšana ir dalībvalstu kompetence. Mums ir jāatzīst, ka 27 dalībvalstīs ir atšķirīgas sistēmas - atšķirīgas finansēšanas sistēmas. Man žēl, ka direktīva nav skaidra šajā jautājumā, tomēr esmu pārliecināta, ka mūsu referenti spēj šos jautājumus noskaidrot. Ja mēs gribam turēties tālāk no juristiem, mums ir jābūt skaidrībai ne tikai tādēļ, lai pacienti neietu uz tiesu, bet lai viņi neietu uz tiesu sūdzēties arī par nolaidību pārrobežu veselības aprūpē.
Tādēļ mums ir vajadzīga inovatīvāka pieeja. Ideālais salikums, manuprāt, ir pacientu mobilitāte un aicinājums dalībvalstīm pirkt speciālistu pakalpojumus, lai ārstētu ne tikai vienu pacientu, bet vienas slimības pacientu grupas,. Tas būtu lētāk un dotu pacientiem iespēju palikt ģimenes un draugu tuvumā.
Marios Matsakis
Priekšsēdētāja kungs! Teorētiski šī direktīva ir brīnišķīga, bet praksē tā var pārvērsties par murgu. Es to saku tādēļ, ka var izrādīties, ka dažos centros pakalpojumi uzlabojas, bet citos pasliktinās. Minēšu piemēru: ja visi pacienti ar neiroloģiskām problēmām no tādas mazas valsts kā Kipra dosies ārstēties uz Zviedriju vai Lielbritāniju, kas tad notiks ar neirologu pakalpojumiem Kiprā? Standarti nenovēršami pazemināsies, un tas attiecas uz kardiovaskulārajiem, ortopēdiskajiem, onkoloģiskajiem un daudziem citiem pakalpojumiem. Tādēļ mums ir jābūt ļoti uzmanīgiem.
Es pilnībā atbalstu šo direktīvu, tomēr mums ir jāgarantē, ka mēs neuzlabosim labos centrus un nepasliktināsim sliktos. Mums ir jārūpējas par veselības aprūpes standartu paaugstināšanu visā Eiropā, gan lielās, gan mazās valstīs.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Viens no jaunās sociālās programmas mērķiem ir mazināt šķēršļus mobilitātei tādā sabiedrībā, kas atzīst vienlīdzības principus, sabiedrībā, kurā vispār nevajadzētu būt šķēršļiem neviena cilvēka ceļā. Ļoti svarīgs jautājums ir direktīvas priekšlikums par pacientu tiesībām pārrobežu veselības aprūpē. Tas ir vajadzīgs, lai cilvēki varētu rīkoties mūsdienu straujajā pasaulē, kurā ļaudis ceļo simtiem kilometru, lai piedalītos kādā sanāksmē. Tādēļ ir ļoti svarīgi, lai katrs eiropietis zinātu, ka tad, ja viņa dzīvībai draudēs briesmas, kāds glābs viņa dzīvību un sargās viņa veselību bez liekiem noteikumiem vai citiem šķēršļiem. Mums ir jānodrošina, lai katrs Eiropas iedzīvotājs zinātu, ka viņam ir jābūt Eiropas veselības apdrošināšanas kartei, lai nepieciešamības gadījumā varētu saņemt veselības aprūpi. Pacientiem ir jāzina, ka neatliekamos gadījumos viņus ārstēs tāpat kā tās valsts iedzīvotājus, kurā viņi saņem palīdzību. Kvalitāte, produktivitāte un, galvenais, pacientu drošība ir tie jautājumi, kas mums ir vissvarīgākie.
Christel Schaldemose
(DA) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pateikties Komisijai par šo direktīvu. Manuprāt, ir ārkārtīgi svarīgi, lai politiķiem būtu iespēja apspriest pacientu tiesības, nevis ļaut Eiropas Kopienu Tiesai pieņemt lēmumus tik svarīgā jomā. Es uzskatu, ka pacienti ir svarīgāki par visu. Mūsu uzdevums ir izvirzīt priekšplānā pacientus, taču šī iemesla dēļ mums ir jāparāda arī tas, uz ko ir vērsta šī direktīva, lai uzmanības centrā būtu labu ārstēšanās iespēju nodrošināšana visiem pacientiem. Tādēļ esmu pārliecināta, ka ir svarīgi nodrošināt, lai direktīva dotu iespēju saņemt pienācīgu ārstēšanu savā dalībvalstī arī tiem pacientiem, kuri neceļo. Tādējādi iepriekšējai atļaujai, manuprāt, ir jākļūst par noteikumu nevis izņēmumu.
Uz to mums ir jāvērš galvenā uzmanība. Turklāt esmu vienisprātis ar kolēģi Sârbu kundzi, ka mums ir jāuzmanās, lai šī direktīva nekļūtu par šķirtni starp Eiropas austrumiem un rietumiem, ziemeļiem un dienvidiem.
Colm Burke
Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi vērtēju šo Komisijas priekšlikumu. Uzdotais jautājums skan: "Ko Eiropa var darīt manā labā?” Manuprāt, ir svarīgi, lai mēs nodrošinātu veselības aprūpes pieejamību, ja tā nav pieejama pacienta paša valstī. Man kā cilvēkam, kurš izmantojis - bet es to varēju atļauties - pārrobežu veselības aprūpes priekšrocības, ir svarīgi, lai šāda aprūpe būtu pieejama ikvienam visā Kopienā. Tomēr rodas jautājums par to, ka nedrīkst kavēties, nodrošinot šīs aprūpes pieejamību. Tas, manuprāt, ir svarīgi, izstrādājot šo politiku.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs! Es uzskatu, ka šajā lietā ir jārisina vairāki principi. Pirmkārt, tas, ka pacientam neapšaubāmi ir jābūt uzmanības centrā.
Mēs nedrīkstam ļaut, lai jautājumu par šīm tiesībām izšķir tiesas spriedums. Mums kā likumdevējiem ir jārada likums šajā jomā.
Treškārt, šī direktīva nedrīkst veicināt vai radīt konkurenci starp dalībvalstu veselības aprūpes dienestiem; tiešām, šajā jomā vispār nevajadzētu veicināt konkurenci.
Petru Filip
(RO) Augsti kvalificētu veselības aprūpes darbinieku migrācijas līmenis jaunajās dalībvalstīs ir ievērojams, un šī parādība izraisa nopietnus līdzsvara traucējumus, kuru novēršanai būs vajadzīgi lieli finansiāli izdevumi. Jaunajām dalībvalstīm ir jāizmanto paplašinātās Eiropas finansējuma programmas, lai noteiktā, nediskriminējošā veidā izstrādātu elastīgus veselības aprūpes noteikumus visiem pacientiem.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Eiropas mobilitātes politika ir viena no svarīgākajām ES politikas jomām, kas nodrošina iedzīvotājiem iespēju apmesties uz dzīvi un strādāt tajās valstīs, kurās viņi var izmantot augstāka dzīves līmeņa dotās priekšrocības. Taču brīvu pārvietošanos ievērojami kavē bažas par iespēju atgūt līdzekļus, kas iztērēti par medicīnas aprūpi ārzemēs.
Tādēļ es aicinu izveidot visās dalībvalstīs atzītu Eiropas veselības apdrošināšanas sistēmu, kas atvieglos Eiropas sadarbību pārrobežu veselības aprūpē. Tādējādi tiks izveidota mūsdienīga sociālā programma, kura palielinās iespējas izglītības un nodarbinātības jomā.
Elisabeth Morin
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Šajā direktīvas priekšlikumā ir runa par pacientu interesēm, un es atzinīgi vērtēju komisāres un ministres cilvēcīgo pieeju šim jautājumam. Es atbalstu arī dalībvalstu sadarbības uzlabošanu valsts veselības aizsardzības sistēmu atzīšanas jomā un ceru, ka Eiropas iedzīvotāju iespējas vēl vairāk uzlabos noteikums par atbilstīgas informācijas sniegšanu, kas ir ļoti vajadzīgs. Efektivitāte un cilvēcība - tas mani iepriecina šajā direktīvas priekšlikumā.
Panayotis Demetriou
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Esmu lepns, ka šo direktīvu ir radījuši un virzījuši divi komisāri no Kipras - Kyprianou kungs un Vassiliou kundze. Šī direktīva ir pareiza un vajadzīga, un tā ir jāīsteno.
Direktīvas centrā ir pacients, kuram ir tiesības uz vislabāko medicīnisko aprūpi, it īpaši, ja to nav iespējams nodrošināt paša pacienta valstī.
Praktiskie sarežģījumi ir pareizi noteikti, un tiem ir jāpievērš uzmanība, jo slikta prakse var pazudināt visos citos aspektos labu ideju.
Roselyne Bachelot-Narquin
Padomes priekšsēdētāja. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, dāmas un kungi! Atļaujiet sākt ar dažiem personīgiem komentāriem un pateikt, cik ļoti es priecājos atkal tikties ar kolēģiem no Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas - priekšsēdētāju Andersson kungu, Anne Van Lancker, Ria Oomen-Ruijten, Jiří Maštálka un pārējiem. Viņiem mani vissirsnīgākie sveicieni!
Runājot PPE vārdā, John Bowis pasniedza šo problēmu pareizā kontekstā, jautājot: "Ko Eiropa dara manā labā?” Viņš atkal izvirzīja jautājumu par Eiropas kaimiņattiecībām, un to turpināja daudzi citi, piemēram, Dagmar Roth-Behrendt no sociāldemokrātu partijas un Jules Maaten ALDE grupas vārdā.
Arī daudzi no tiem, kuri uzstājās pēc John Bowis, uzsvēra, ka pacienti ir svarīgāki par valstīm un sistēmām. Tas ir pilnīgi pareizi. Tomēr finālā mēs nedrīkstam pretstatīt pacientus, valstis un veselības apdrošināšanas sistēmas, jo jebkāda veselības apdrošināšanas sistēmu destabilizācija būtu bīstama veselības aprūpes organizācijai un it īpaši pacientiem, kurus mēs gribas aizsargāt.
Tādēļ es gribētu atbildēt Dagmar Roth-Behrendt, ka jautājums nav par pacientu tiesībām pārvietoties Eiropas Savienībā, kas ir pašsaprotamas pamattiesības. Direktīvā ir izvirzīts jautājums par atlīdzināšanu un atlīdzināšanas noteikumiem, par to, vai iedzīvotājiem ir tiesības saņemt kompensāciju, vai arī tādu tiesību nav. Līguma 152. pantā skaidri noteikts, ka dalībvalstis var organizēt un finansēt valsts sniegto veselības aprūpi tā, kā tās vēlas.
Centrālais punkts jautājumā par iepriekšēju atļauju ir jautājums par līdzsvaru, par valsts veselības atbalsta un apdrošināšanas sistēmu norēķinu kārtību it īpaši vistrūcīgākajās valstīs. Šis teksts mums atgādina par šo pienākumu, un valstis nekādā gadījumā nedrīkst izmantot šo direktīvu, lai izvairītos šiem pienākumiem.
Jean Lambert principā pateica, ka pārrobežu veselības aprūpe nav pašmērķis, un Derek Roland Clark norādīja, ka mums, iespējams, ir jānodrošina, lai šīs direktīvas noteikumi nenāktu par labu tikai nedaudziem bagātākajiem, izglītotākajiem un vislabāk informētajiem pacientiem, kamēr trūcīgākie pacienti, bez šaubām, tiktu aprūpēti netaisnīgi.
Taču galvenais jautājums, ko mēs apspriežam un kas padziļināti jāizskata Komisijai un Padomei, ir jautājums par iepriekšēju atļauju saņemt aprūpi slimnīcā, jo tieši šeit pastāv vislielākais valsts sistēmu stabilitātes sagraušanas risks.
Jean Lambert jautāja, vai direktīvas priekšlikums ir savienojams ar regulu par sociālās apdrošināšanas sistēmu saskaņošanu. Tiesa atzina, ka šīs abas kompensācijas sistēmas ir savienojamas. Tādēļ mums ir jānodrošina šo sistēmu pareiza uzbūve. Mums iesniegtajā direktīvas priekšlikumā ir noteikts, ka prioritāte jāpiešķir regulas īstenošanai, un tas šķiet saprātīgi. Taču joprojām ir jāpiemēro pacienta izvēles brīvības princips, ja kādu citu iemeslu, ne naudas dēļ, pacients izvēlas doties pa to ceļu, kuru viņam paver EKT precedenta tiesības.
Daži EP deputāti tāpat kā Bernadette Vergnaud pauda nožēlu, ka šajā tekstā nav minētas visas grūtības, ar kurām pacienti saskaras ES un, konkrētāk, savā paša valstī. Ja jūs paskatītos uz visiem sarežģījumiem, kas jāatrisina tikai ar šo tekstu, jūs saprastu, ka diez vai plašāka mēroga teksta ierosināšana būtu bijis labākais ceļš uz panākumiem atsevišķu ļoti praktisku problēmu risināšanā, piemēram, kā kompensēt veselības aprūpi pacientiem, kuri dodas uz citu Eiropas valsti, lai mācītos, strādātu vai vienkārši atpūstos.
Tā nav tikai direktīva par veselības aprūpes pakalpojumiem, kas ir jānožēlo vai par ko ir jāpriecājas. Tādēļ nav lietderīgi to nosodīt kā sava veida "Bolkešteina direktīvu”. Tas tiešām nav direktīvas mērķis.
Tiklīdz būs noteikti direktīvas pamatprincipi, un es tos esmu uzsvērusi, tai ir jānodrošina mums iespēja saglabāt atsevišķus regulatīvus līdzekļus, kā tas jau ir ne tikai starp Komisiju un Padomi, bet arī starp daudziem EP deputātiem visās nozarēs, lai pacientiem būtu pieejamas šīs iespējas. Runājot par iepriekšēju atļauju pārrobežu veselības aprūpei, dalībvalstīm joprojām ir jāatbild par lēmumiem attiecībā uz valsts piedāvāto aprūpes sistēmu.
Svarīgi ir arī tas, lai tad, kad sabiedrības veselības labā valsts nosaka īpašus piekļuves noteikumus veselības aprūpei, piemēram, ārsta norīkojumu sistēma vai tas, ko angļu valodā dēvē par "kūrēšanu”, šīs valsts sistēmas tiek ievērotas un piemērotas tad, kad pacienti vēršas pie citas valsts veselības aprūpes sistēmas.
Pats par sevi saprotams, ka šo diskusiju nevar atdalīt no gaidāmā Komisijas paziņojuma vai no Padomes priekšlikuma par Komisijas ieteikumu par Kopienas pasākumiem reto slimību jomā. Manuprāt, ir pilnīgi iespējams rīkot šīs debates vienlaicīgi. Vel viens jautājums, kuru izvirzīja daudzi EP deputāti, ir veselības informācijas sistēmu sadarbspēja. Šī direktīva var to veicināt tiesiskā izpratnē.
Komisāres kundze, dāmas un kungi! Mēs, bez šaubām, tikai sākam šo dialogu, diskusiju par šo jautājumu, kur būs jārisina tādas neaizskartas jomas kā datu aizsardzība, pārredzami īstenošanas noteikumi un darbības joma. Tomēr vēlreiz atkārtoju, ka ar šo direktīvu, kura rada tiesisku noteiktību, mums ir jāspēj virzīties pa sadarbspējas ceļu, un tas nozīmē nevis došanos uz priekšu vienatnē, bet gan vienkārši saskaņošanu un lielāku savienojamību.
Pateicos visiem par nopietnajām un nozīmīgajām runām, kuras lieliski virzīja mūsu debates.
Androula Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Šī bija ļoti interesanta diskusija.
Atļaujiet pateikt, ka mēs ļoti bieži dzirdam jautājumu: "Kā mēs varam tuvināt iedzīvotājus Eiropas Savienībai?”
Šis ir viens piemērs tam, kā mēs varam likt iedzīvotājiem sajust, ka Eiropas Savienība kaut ko dara viņu labā. Pašreizējā sistēmā pastāv liela nevienlīdzība. Ar skaidro tiesisko sistēmu, ko attiecībā uz iedzīvotājiem un daudziem jautājumiem sniedz šis direktīvas projekts, mēs cenšamies saprotami informēt iedzīvotājus par viņu tiesībām un to īstenošanas kārtību.
Tiesa, pastāv bažas. Es ļoti uzmanīgi klausījos jūsu bažās un esmu pārliecināta, ka debašu gaitā un apsvērumos, kas mums vēl būs, mums būs jānovērš šīs šaubas, lai galarezultāts tiešām nāktu par labu iedzīvotājiem.
Šis ne tuvu nav Bolkešteina direktīvas atkārtots izdevums, un mums nekad nevajadzētu domāt, ka tas tā ir. Šeit ir runa par pacientu tiesībām un šo tiesību īstenošanas veidu.
Mēs nemēģinām saskaņot veselības aprūpes sistēmas. Dalībvalstis joprojām īsteno un reglamentē savas veselības aizsardzības sistēmas, un tās pašas var lemt, kādas priekšrocības un kādā mērā sniegt saviem iedzīvotājiem.
Mēs necenšamies veicināt veselības tūrismu. Mēs nemēģinām dot iedzīvotājiem iespēju labot sejas un ķermeņus; drīzāk mēs mēģinām dot cilvēkiem tiesības uz pienācīgu veselības aprūpi, kad viņi ir slimi un viņiem ir vajadzīga aprūpe.
Mēs neparedzam arī Eiropas iedzīvotāju lielo pārceļošanu no mītnes valstīm uz citām dalībvalstīm. Mūsu rīcībā esošās aplēses un ietekmes novērtējums liecina, ka tikai neliels procents iedzīvotāju vēlas doties uz ārzemēm. Kāpēc? Tāpēc, ka viņi grib saņemt vajadzīgo aprūpi tuvāk mājām, viņi grib runāt dzimtajā valodā un uzturēties pazīstamā vidē.
Taču ir gadījumi, kad cilvēkiem ir vajadzīga kāda ārkārtas veselības aprūpe, ko nespēj sniegt pašu valsts. Šādas tiesības mēs viņiem dodam - tās ir ārkārtas tiesības uz informētu izvēli un lēmumu, kurp cilvēks vēlas doties, lai saņemtu veselības aprūpi.
Tiešām, mums bija Eiropas Kopienu Tiesas pamudinājums uz likumdošanu. Mēs nevaram ļaut Tiesai vienmēr lemt par pacienta tiesībām katrā atsevišķā gadījumā. Tas nav taisnīgi. Cik Eiropas iedzīvotāju var atļauties advokātu, un cik var atļauties vērsties tiesā? Tikai ļoti nedaudzi. Tādēļ mums ir jāpiedāvā risinājumi visiem pacientiem, jāsniedz viņiem pareiza informācija un jāļauj pašiem izlemt, kas viņiem ir vajadzīgs.
Šoreiz mums visiem - Padomei, Komisijai un Parlamenta deputātiem - ir jāstrādā kopā, lai rastu iespējami labākos risinājumus pacientiem.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Pateicos, komisāres kundze! Man šķiet, ka aplausi šajā zāle liecina, ka Parlaments ir apmierināts.
Saskaņā ar Reglamenta 103. panta 2. punktu es esmu saņēmis sešus rezolūcijas projektus šo debašu noslēgumam.
Vēlos jūs informēt, ka EPP-ED grupa ir atsaukusi savu rezolūcijas projektu.
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks pēc dažām minūtēm.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Lívia Járóka  
rakstiski. - Romu tautības iedzīvotājiem visā Eiropā pastāvīgi tiek liegta veselības aprūpe, vai arī šo jautājumu reti apsver, neraugoties uz to, ka piekļuve veselības aprūpei ir viena no Eiropas iedzīvotāju pamattiesībām. Atjaunotajā sociālajā programmā par pārrobežu veselības aprūpi ir jārisina problēmas, ar kurām saskaras romi, jo viņiem nav pieejami veselības aprūpes pakalpojumi netālu no viņu kopienas. Lielākā daļa romu dzīvo pilsētu centru perifērijā un jūdzēm tālu no veselības aprūpes iestādēm. Nošķirtība no šiem pakalpojumiem izraisa to, ka romu tautības cilvēku paredzamais dzīves ilgums ir par 10 gadiem mazāks nekā vidēji valstī. Joprojām ir jārisina jautājums par romu kopienās izplatītu slimību novēršanu un vakcināciju pret šīm slimībām, un arī par ārkārtas situācijām un regulārām veselības pārbaudēm. Vēl viens apstāklis, kas ierobežo romu piekļuvi veselības aprūpes sistēmām, ir personu apliecinošu dokumentu trūkums; šie dokumenti dotu viņiem iespēju pieprasīt apdrošināšanu vai sociālo palīdzību. Brūkot komunistiskajiem režīmiem, daudzi romi netika apzināti vai arī tika aizmirsti vai svītroti no valsts iedzīvotāju sarakstiem. Visbeidzot, ir jārisina jautājums par romu sieviešu veselību, jo viņas ir romu kopienas aprūpētājas. Ja Komisija grib palīdzēt eiropiešiem saņemt veselības aprūpes pakalpojumu ES, tai ir jānodrošina, lai šis princips tiktu piemērots vispārēji un vienlīdzīgi.
Lasse Lehtinen  
rakstiski. - (FI) Eiropā, kura darbojas pareizi, pacientam ir jābūt tiesīgam pieprasīt pienācīgu aprūpi un ārstēšanu visur, kur tā ir pieejama. Ja vienā valstī ir rinda uz sirds operācijām vai gūžu protezēšanu, tad ir jābūt iespējai piekļūt ārstēšanai citā valstī bez jebkādiem protekcionistiskiem tiesību aktu džungļiem. Barjeru nojaukšana nozīmē arī pieejamo resursu labāku izlietošanu. Lielākajā daļā no runām, kurās izteikti iebildumi pret pacientu un pakalpojumu pārvietošanos, izskanēja eiropeiskuma sliktākie aspekti, ksenofobija un neuzticība. Labi funkcionējoši veselības aprūpes pakalpojumi - gan valsts, gan privātie - ir labklājības sabiedrības, Eiropas labklājības sabiedrības daļa.
James Nicholson  
rakstiski. - Pārrobežu veselības aprūpe ir galvenais jautājums tiesību aktu paketē sociālajā jomā. Kaut gan ES ir veicinājusi pārvietošanās brīvību un tiesības dzīvot un strādāt citā ES valstī, steidzami bija vajadzīgs noskaidrojums attiecībā uz pacientu piekļuvi veselības aprūpei citā dalībvalstī.
Neraugoties uz daudzajiem Eiropas Kopienu Tiesas spriedumiem šajā jomā, iedzīvotāji nav pilnībā informēti par viņu tiesībām šajā sfērā. Turklāt viņi nav pietiekami informēti arī par to, kas tieši viņiem pienākas, kā nokārtot ārstēšanu vai kompensāciju.
Ziemeļīrijā ir īstenoti izmēģinājuma projekti pierobežas grāfistēs, nodrošinot iedzīvotājiem iespēju izmantot visērtāk pieejamos veselības aprūpes pakalpojumus. Šie projekti ir bijuši ļoti veiksmīgi, un tos ļoti atzinīgi novērtēja iedzīvotāji, kuri tos izmantoja. Attiecībā uz to es vēlētos uzslavēt Lielbritānijas Medicīnas asociāciju (Ziemeļīrija) un Īrijas Medicīnas asociāciju par viņu centieniem pārrobežu veselības aprūpes veicināšanā starp Ziemeļīriju un Īrijas Republiku.
Lai gan es atzinīgi vērtēju šo Komisijas darbu, es nevaru atbrīvoties no sajūtas, ka tas ir nokavēts. Tagad, kad šis jautājums ir noskaidrots un dota tiesiskā sistēma, es patiesi ceru, ka dalībvalstis sadarbosies pilnā apjomā.
Marianne Thyssen  
rakstiski. - (NL) Mēs joprojām priecājamies, ka Eiropas Parlaments izslēdza veselības aprūpes pakalpojumus no vispārējās pakalpojumu direktīvas. Galu galā, veselības aprūpe ir īpaša nozare, kurai vajadzīga īpaša pieeja.
Šā ierosinājuma galvenajam priekšnoteikumam saskaņā ar izveidotajām precedenta tiesībām ir jābūt tam, ka veselības aprūpes organizācija un finansēšana ir dalībvalstu kompetence. No vienas puses, tas nozīmē, ka pacientu mobilitāti nevar pasludināt par absolūtām tiesībām, un, no otras puses, nav attaisnojams ieguldījumu trūkums pašu veselības aprūpes sistēmā. Šis priekšnoteikums obligāti prasa, lai dalībvalstis varētu iekasēt no pacienta patiesās izmaksas. Ir jābūt solidaritātei, taču ir jābūt arī iespējai atšķirīgi attiekties pret pacientiem, kuri ir devuši līdzekļus savai valstij ar sociālās nodrošināšanas un nodokļu sistēmas palīdzību, un ārzemju pacientiem, kuri to nav darījuši.
Tas, ka mums ir šī direktīva, ir labi, bet ikviens, kuram nav sveša šī nozare, saprot, ka vēl ir vajadzīgs liels darbs. Manuprāt, galvenie kritēriji šeit joprojām ir veselības aprūpes kvalitāte, pieejamība un finansiālā ilgtspēja, pamatojoties uz sociāli atbildīgu solidaritāti.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Manuprāt, piekļuve kvalitatīvai veselības aprūpei ir viena no sociālās Eiropas svarīgākajām vērtībām. Pacientu tiesības ES un pārrobežu sadarbība starp dalībvalstīm šajā jomā ir ievērojama daļa no jaunās tiesību aktu paketes sociālajā jomā. Pacientiem ir jānodrošina piekļuve kvalitatīviem pakalpojumiem jebkurā dalībvalstī, un viņiem ir jādod iespēja saņemt kompensāciju tādā apmērā, kādā viņi to būtu saņēmuši pašu valstī. Pašlaik ES pastāv ievērojamas atšķirības gan veselības aprūpes kvalitātes, gan kompensācijas apjoma ziņā. Es uzskatu, ka nekavējoties ir vajadzīgs Eiropas veselības aprūpes sistēmas un medicīnas tehnoloģijas novērtējums. Visu slimnīcu pienācīgs aprīkojums ar dažādu slimību diagnozes noteikšanai un ārstēšanai vajadzīgajām iekārtām ir priekšnoteikums kvalitatīvu veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanai. Ārsti un medicīnas māsas pārvietojas no vienas dalībvalsts uz citu gan labākas algas, gan labāku diagnosticēšanas un ārstniecības iespēju dēļ. Ir svarīgi, lai atbilstīgi ES prioritātēm direktīvā par pacientu tiesībām būtu iekļauts to obligāto veselības aprūpes pakalpojumu saraksts, kas ir pilnā apmērā jāapmaksā no veselības apdrošināšanas budžeta.
