CITES-sopimuspuolten konferenssin tärkeimmät tavoitteet (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana keskustelu
Jo Leinenin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Dohassa 13.-25. maaliskuuta 2010 pidettävän luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) sopimuspuolten konferenssin tärkeimmistä tavoitteista - B7-0003/2010) ja
Jo Leinenin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Dohassa 13.-25. maaliskuuta 2010 pidettävän luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) sopimuspuolten konferenssin tärkeimmistä tavoitteista - B7-0003/2010).
Jo Leinen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä Paweł Samecki, vuosi 2010 on kansainvälinen luonnon monimuotoisuuden vuosi, ja Euroopan unionin on määrä esittää piakkoin uutta tämän alan strategiaa, jonka tarkoituksena on suojella eläimistöä ja kasvistoa unionin alueella. Euroopan unionin uskottavuutta lisäisi kuitenkin huomattavasti se, että ajaisimme uhanalaisten lajien suojelua maailmanlaajuisesti, myös kansainvälisellä toimintakentällä, ja antaisimme sille tukemme.
Ensi kuussa Dohassa pidettävä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) sopimuspuolten 15. konferenssi tarjoaa tilaisuuden siihen. Euroopan unionin on ryhdyttävä puolustamaan kaikkia sellaisia lajeja, jotka ovat uhanalaisia tai joita uhkaa jopa sukupuutto useiden eri tekijöiden mutta etenkin liikahyödyntämisen sekä haitallisten ja laittomien käytäntöjen johdosta. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on keskustellut asiasta yksityiskohtaisesti ja esittää huomisessa täysistunnossa suositusehdotusta, jolle toivomme neuvoston ja komission antavan kannatuksensa.
Aikarajoitusten vuoksi mainitsen vain muutaman esimerkin lajeista, joiden katsomme tarvitsevan korkeaa tai entistä korkeampaa suojelun tasoa. Ensinnäkin afrikannorsu. Vastustamme ehdottomasti sen siirtämistä liitteestä I liitteeseen II. Erityisesti norsunluun kansainvälistä kauppaa koskeva kielto on pidettävä voimassa. Toiseksi, Aasian tiikeri. Laji on kuolemaisillaan sukupuuttoon, joten vaadimme tiukentamaan monia sopimuspuolia koskevia suojeluvaatimuksia etenkin tiikerien ruumiinosien ja näistä eläimistä saatavien tuotteiden laittoman kaupan ehkäisemiseksi. Tiedämme tiikerin luille ja muille ruumiinosille olevan suurta kysyntää Aasiassa, ja se on uhka lajin säilymiselle. Kolmas seikka on jääkarhun suojelu. Ilmastonmuutos uhkaa sen elinympäristöä, ja jääkarhun ruumiinosien kauppa on myös lisääntynyt. Kannatamme siksi jääkarhun siirtämistä liitteestä II liitteeseen I. Haluaisin myös puhua useiden hailajien suojelusta. Liikakalastus on uhka monille hailajeille ja erityisesti sillihaille ja piikkihaille, mutta myös muille.
Edeltäviltä osin olemme yksimielisiä. Seuraavaksi puhun kiistakysymyksestä. Erimielisyyttä aiheuttaa Välimerellä ja Atlantilla tavattavan tonnikalan luokitus. Hyvät parlamentin jäsenet, olemme tietoisia FAO:n ad hoc -työryhmän suosituksista pitää tonnikala liitteessä II. Olemme kuitenkin myös tietoisia CITES-sopimuspuolten tieteellisen komitean ehdotuksesta siirtää tonnikala liitteeseen I. Ehdotus perustuu tietoon lajin nykytilanteesta. Tonnikalakannat vähenivät 75 prosentilla vuosina 1957-2007, ja yksin viimeisten kymmenen vuoden aikana lasku on ollut 60,9 prosenttia. Tähän kalalajiin kohdistuu yhä suurempi ja merkittävämpi uhka, josta syystä valtaosa valiokunnan jäsenistä kannatti sen sisällyttämistä liitteeseen I.
Rajoitukset ja kiellot koskevat kuitenkin vain kansainvälisiä kalastuslaivastoja, ei paikallisia kalastajia. Pienimuotoisen paikallisen kalastuksen harjoittajat voivat siis edelleen pyytää kyseistä lajia, jonka säilyttäminen osana ekosysteemiä on joka tapauksessa tärkeämpää kuin sushin ja sashimin saatavuus kaikkialla. Tästä on kyse nykyisessä ristiriidassa. Meidän on tarkasteltava tilannetta pitkällä aikavälillä ja suojeltava tonnikalaa asianmukaisesti liitteessä I.
Silvia Iranzo Gutiérrez
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulle on suuri kunnia saada edustaa neuvoston puheenjohtajavaltiota parlamentissa. Olen erittäin kiitollinen siitä, että seuraatte mielenkiinnolla kantoja, jotka vahvistetaan luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan CITES-yleissopimuksen sopimuspuolten seuraavassa konferenssissa Dohassa Qatarissa 13.-25. maaliskuuta.
Neuvosto pitää Washingtonin yleissopimusta keskeisenä välineenä uhanalaisten eläin- ja kasvilajien suojelussa. Meidän on siksi pyrittävä aktiivisesti varmistamaan, että CITES-sopimus täyttää jatkossakin tehokkaasti sekä suojelua että luonnonvarojen kestävää hoitoa koskevan kaksinaisen tavoitteensa.
Tässä yhteydessä on huomautettava, että Euroopan unioni soveltaa yleissopimusta huomattavasti tiukempaa lainsäädäntöä sekä ennalta varautumisen periaatetta luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi ja tarvittaessa sen hävikin vähentämiseksi.
Dohassa maaliskuussa pidettävä sopimuspuolten seuraava konferenssi, josta käytetään myös nimeä "COP XV", tarjoaa mainion tilaisuuden keskustella ehdotuksista, jotka koskevat eri eläin- ja kasvilajien luokituksen muuttamista yleissopimuksen liitteissä uhkatason mukaan, samoin kuin muista yleissopimuksen soveltamisen ja noudattamisen tehostamiseen tähtäävistä ehdotuksista.
Euroopan parlamentilla on rakentava rooli sopimuspuolten konferenssissa, ja olenkin erityisen kiinnostunut kuulemaan parlamentin näkemyksen asialistalla olevista aiheista.
Olemme seuranneet mielenkiinnolla parlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa käytyjä keskusteluja päätöslauselmasta, josta äänestetään käsittääkseni huomenna ja joka koskee strategisia tavoitteita, jotka Euroopan unionin olisi asetettava konferenssia varten.
Muistutan kuitenkin, että neuvosto odottaa vielä komission ehdotusta kannasta, joka Euroopan unionin olisi omaksuttava sopimuspuolten konferenssille toimitettavien asiakirjojen ja ehdotusten suhteen, joista keskustellaan ja jotka hyväksytään tilanteen mukaan. Tässä vaiheessa on sen vuoksi vaikeaa vastata yksityiskohtaisesti asiaa koskeviin kysymyksiin.
Heti neuvoston vastaanotettua komission ehdotuksen puheenjohtajavaltio Espanja varmistaa, että se tutkitaan ja asiaa koskeva päätös tehdään ennen sopimuspuolten konferenssin alkamista. Puheenjohtajavaltio Espanja ilmoittaa neuvoston hyväksymän kannan myös parlamentille.
Kuten aiemmissa CITES-sopimuspuolten konferensseissa, jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä puolustaakseen Euroopan unionin sopimaa kantaa ja varmistavat sen johdonmukaisuuden suhteessa unionin politiikkaan.
Tältä osin on muistutettava, että CITES-sopimuksen liitteisiin tehtävien mahdollisten tarkistusten olisi perustuttava yleissopimuksessa määriteltyihin perusteisiin, joissa huomioidaan asianomaisen lajin suojelutilanne.
Tarkistuksissa olisi myös otettava huomioon, että valvonta on erityisen tärkeää CITES-sopimuksen yhteydessä lajien suojelutilanteen parantamiseksi, tarpeettoman hallinnollisen taakan minimoimiseksi sekä sen varmistamiseksi, että resurssit suunnataan suoraan alueille, joilla on todellista merkitystä suojelun kannalta.
CITES-sopimuspuolten konferenssin on jälleen kerran tehtävä tärkeitä päätöksiä lajien suojelemiseksi liikahyödyntämiseltä, jota kansainvälinen kauppa saattaa osaltaan edistää.
Euroopan unionin on varmistettava, että yleissopimus toimii jatkossakin keskeisenä välineenä arvokkaan luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelussa ja kestävässä hoidossa.
Yhteistyössä jäsenvaltioiden ja komission kanssa neuvoston puheenjohtajamaa vaalii tätä ajatusta Dohan konferenssissa ja toimii rakentavasti taatakseen sen onnistumisen.
Haluaisin nyt kuulla teidän näkemyksenne, hyvät parlamentin jäsenet, tulevassa CITES-sopimuspuolten 15. konferenssissa puolustettavista tavoitteista jakaakseni ne neuvoston kanssa. Tiedän, että parlamentti tukee neuvoston osallistumista konferenssiin ja että yhteisenä tavoitteenamme on varmistaa, että CITES-yleissopimus antaa jatkossakin merkittävän panoksen planeettamme kestävään kehitykseen omaamme sekä tulevien sukupolvien etua ajatellen.
Paweł Samecki
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, tuleva sopimuspuolten 15. konferenssi tarjoaa todellakin ainutlaatuisen tilaisuuden parantaa monien kaupankäynnistä kärsivien lajien suojelua ja tilannetta.
Euroopan unioni kuuluu tärkeimpiin luonnonvaraisista eläimistä ja kasveista saatavien tuotteiden markkina-alueisiin. Tämän vuoksi unionilla on erityinen vastuu varmistaa, että niillä käytävä kauppa on kestävää, ja että sitä varten otetaan käyttöön tiukkoja kansainvälisiä sääntöjä CITES-yleissopimuksen puitteissa.
Komissio pitää ensisijaisen tärkeänä varmistaa, että kansainvälinen kauppa ei heikennä uhanalaisten kasvi- ja eläinlajien elinmahdollisuuksia. Euroopan unioni on ollut tässä suhteessa avainasemassa CITES-sopimuksen yhteydessä, ja se jatkaa tätä toimintaa tulevassa kokouksessa. Komissio antaa parin päivän sisällä ehdotuksen unionin kannaksi kokousta varten. Sen jälkeen neuvosto vahvistaa unionin yhteisen kannan.
Keskusteluissaan jäsenvaltioiden kanssa komissio varmistaa, että lopullinen yhteinen kanta edistää kunnianhimoisia, tieteeseen perustuvia toimia. Haluan myös kiittää parlamenttia sen näkemyksestä keskeisiin kysymyksiin, joista keskustellaan CITES-sopimuspuolten konferenssissa. Päätöslauselma on vahva viesti, ja meidän on otettava se huomioon.
Vaikka Euroopan unionin kannan yksityiskohdista ei ole vielä päätetty, voin kertoa periaatteista ja painopisteistä, jotka ohjaavat päätöksentekoamme Dohassa keskusteltavissa arkaluontoisissa kysymyksissä.
Euroopan unioni pitää ensinnäkin CITES-sopimusta tarkoituksenmukaisena välineenä sellaisilla lajeilla käytävän kaupan sääntelemiseksi, joihin kauppa vaikuttaa merkittävästi. Tämä koskee niin maalla kuin meressäkin eläviä lajeja riippumatta niiden kaupallisesta merkityksestä.
Euroopan unioni on siksi tehnyt ehdotuksia kahden hailajin, sillihain ja piikkihain, kaupan sääntelemiseksi. On ehdottoman tärkeää taata haille sen ansaitsema suojelu vuosikymmeniä jatkuneen liikakalastuksen jälkeen.
Hain sisällyttäminen CITES-sopimuksen liitteeseen II tekisi lopun haituotteiden sääntelemättömästä kansainvälisestä kaupasta, joka on tärkeimpiä tekijöitä haiden riistossa. Luokittelun ansiosta haituotteilla voitaisiin käydä kauppaa vain siinä tapauksessa, että ne on saatu kalakannoista, joita hoidetaan kestävästi.
Euroopan unioni ehdottaa myös, että CITES-sopimuksen tiikerille tarjoamaa suojaa parannetaan, sillä se on maailman uhanalaisimpia lajeja. Vuosi 2010 on kansainvälinen tiikerin vuosi ja siten oiva tilaisuus tiukentaa CITES-sopimukseen sisältyviä toimia, jotta lajilla käytävää laitonta kauppaa voidaan torjua armotta ja kantojen suojelua koskevien tietojen antamista parantaa maissa, joissa tiikeri elää luonnonvaraisena.
Haluaisin nyt puhua eräistä muista tärkeistä ehdotuksista, jotka parlamentti on myöskin selvästi yksilöinyt. Ensimmäinen koskee tonnikalaa. On toistettava, että lopullista kantaa ei ole päätetty vielä. Voin kuitenkin kertoa, että komissio on huolissaan kantojen nykytilanteesta, ja teemme kovasti työtä voidaksemme esittää tarkoituksenmukaisen ehdotuksen, joka auttaisi löytämään toimivan ratkaisun ongelmaan kansainvälisellä tasolla. Komission lopullisessa kannassa huomioidaan viimeisimmät tieteelliset tiedot kantojen tilasta sekä Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission viime marraskuussa pidetyn kokouksen tulokset.
Toinen kysymys koskee norsua ja norsunluun kauppaa. Siitä on kiistelty pitkään CITES-sopimuspuolten välillä ja erityisesti Afrikan maiden keskuudessa. Komissio kantaa suurta huolta norsun salametsästyksen ja norsunluun laittoman kaupan viimeaikaisesta lisääntymisestä.
Norsun suojelua on tehostettava, ja komissio vastustaa kaikkia sellaisia ratkaisuja, jotka saattaisivat johtaa salametsästyksen lisääntymiseen. Emme siksi pidä asianmukaisena, että tulevassa sopimuspuolten konferenssissa sovittaisiin norsunluun kaupan aloittamisesta uudelleen.
Katsomme lisäksi, että CITES-konferenssille tehtyjä ehdotuksia tiettyjen norsukantojen siirtämisestä sopimuksen liitteestä I liitteeseen II on arvioitava puolueettomasti CITES-sopimuspuolten sopimien sääntöjen pohjalta.
Haluaisin nyt sanoa sanasen Yhdysvaltojen ehdotuksesta, joka koskee jääkarhujen kansainvälisen kaupan kieltämistä. Olemme kaikki tietoisia siitä, että arktisen alueen jäiden sulaminen on valtava uhka lajin säilymiselle. Tähän ongelmaan on vastattava ennen kaikkea kunnianhimoisella ilmastopolitiikalla, ja uskon Euroopan unionin viitoittaneen selvän tien etenemistä varten. Uskomme myös, että on paikallaan tutkia keinoja lievittää muita mahdollisia uhkatekijöitä. Kansainvälistä kauppaa on rajoitettu, mutta se saattaa silti lisätä lajiin kohdistuvia paineita. Lopullinen kantamme riippuu siitä, mitä todellista hyötyä Yhdysvaltojen ehdottamalla toimenpiteellä aikaansaadaan lajin suojelun kannalta.
Mainitsen lopuksi korallin, jonka osalta ei ole epäilystäkään siitä, että punaisen jalokorallin ja vaaleanpunaisen korallin kerääminen on monilla maailman alueilla liiallista. CITES-sopimuspuolten edellisessä kokouksessa vuonna 2007 Euroopan unioni kannatti Yhdysvaltojen ehdotusta molempien lajien kansainvälisen kaupan sääntelystä, ja tuemme myös Yhdysvaltojen tulevalle konferenssille tekemää ehdotusta. Euroopan unionin olisi mielestäni tuettava johdonmukaisesti ehdotuksia, koska tuoreet tiedot eivät osoita tilanteen korjaantuneen millään lailla. Haluaisin vielä korostaa, että sääntely ei missään nimessä tarkoita kaupan kieltämistä, vaan täten varmistetaan, että kaupankäynti on mahdollista vain sen ollessa kestävää.
Sirpa Pietikäinen
PPE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, uskon vakaasti, että CITES-sopimusta koskevan päätöksenteon olisi oltava avointa ja perustuttava ainoastaan vankkaan tieteelliseen tietoon. Siihen nojaa parlamentin päätöslauselma, joka koskee jääkarhuja, norsuja, tiikereitä, Aasian suuria kissaeläimiä ja haita.
Haluaisin mainita pari seikkaa, jotka koskevat tonnikalan sisällyttämistä CITES-yleissopimuksen liitteeseen I. Ensinnäkin tiedeyhteisö on pitkälti yksimielinen siitä, että kansainvälisen kaupan kieltäminen on välttämätöntä lajin säilymisen varmistamiseksi. ICCAT-komission mukaan kutevan tonnikalakannan biomassa on nykyisin alle 15 prosenttia siitä, mitä se oli ennen kalastuksen aloittamista. Tämän tieteellisen arvion pohjalta on hyvin perusteltua pelätä, että kutevat kalat ovat käytännössä hävinneet vuoteen 2012 mennessä.
FAO:n neuvoa antavan ad hoc -asiantuntijapaneelin enemmistö katsoi käytettävissä olevien tietojen tukevan ehdotusta tonnikalan sisällyttämisestä CITES-sopimuksen liitteeseen I ja totesi lisäksi, että siten varmistettaisiin ainakin viimeaikaisen kestämättömän pyynnin vähentäminen Atlantilla ja Välimerellä. Tämä ei ollut paneelin lopullinen kanta, sillä sen on tehtävä päätökset yksimielisesti ja Japani vastusti kiivaasti ehdotusta. Paneelin kiistämättömän enemmistön näkemystä ei kuitenkaan voida ylenkatsoa. Tieteellisten suositusten pohjalta se totesi lisäksi selväsanaisesti, että perusteet tonnikalan sisällyttämiselle CITES-sopimuksen liitteeseen I täyttyvät.
Monissa tapauksissa asiaan liittyy poliittisia näkökohtia, mutta kun kyse on luonnon monimuotoisuudesta ja lajien sukupuuttoon kuolemisesta, emme voi tinkiä. Jos kalaa ei ole, ei ole myöskään saalista.
Kriton Arsenis
Arvoisa puhemies, Jo Leinen käsitteli kaikkia muita asioita, joista halusin puhua, joten keskityn lähinnä tonnikalaa koskevaan kysymykseen.
Tätä kysymystä on tosiaankin lähestyttävä tieteelliseltä kannalta. Tonnikalaa uhkaa välitön sukupuuttoon kuoleminen. Sen tähden ainoa oikea ratkaisu on sen suojaaminen kokonaan maailmanlaajuiselta kaupalta, joka tarkoittaa Euroopan unionin ulkopuolella tapahtuvaa kauppaa. CITES-sihteeristö ilmoitti viime viikolla ehdottavansa tonnikalan sisällyttämistä liitteeseen I, mikä merkitsee maailmanlaajuisen kaupan kieltämistä.
Se totesi tällöin seuraavaa: "Sihteeristö yhtyy FAO:n neuvoa antavan ad hoc -asiantuntijapaneelin enemmistön näkemykseen, jonka mukaan laji täyttää kriteerit sen sisällyttämiseksi liitteeseen I." Toisin sanoen se kannattaa asiaa koskevaa FAO:n ehdotusta, joka perustuu ICCAT-komission esitykseen.
Asian tieteellinen puoli on siis katettu. Tarkastelkaamme kysymystä myös poliittiselta ja sosiaaliselta kannalta. Tonnikalakannat ovat romahtaneet. Tieteellisten tahojen mukaan tonnikala on hävinnyt kokonaan muutaman vuoden kuluttua, mikäli maailmanlaajuista kauppaa ei kielletä. Kalastuksen sääntely ei ole toistaiseksi tuottanut tulosta. ICCAT-komission vuodelle 2008 esittämien 19 000 tonnin sijaan tonnikalaa pyydettiin arviolta 50 000 tonnia.
Ehdotamme, että kansainvälinen kauppa lopetetaan nyt, kun tonnikalan pelastaminen on vielä mahdollista, ja että CITES-sopimuksen ulkopuolelle jäävää Euroopan unionin sisäistä kauppaa jatketaan ja vientikiellosta aiheutuvat vahingot korvataan kalastajille ja yrityksille.
S&D-ryhmä on esittänyt asiaa koskevan tarkistuksen. Tonnikalakannat voivat tällöin toipua ja kauppa voidaan jatkaa. Poikkeussäännös mahdollistaa maailmanlaajuisen kauppakiellon poistamisen heti kantojen palauduttua ennalleen, eikä asteittain, kuten muiden lajien osalta. Jos maailmanlaajuista kauppaa ei kielletä, tonnikalakannat romahtavat ja kalastusala ajautuu konkurssiin, mutta kukaan ei saa korvauksia.
Mikäli todella haluamme suojella kalastajia, meidän on tuettava tonnikalan sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen I. Muutoin alan työpaikat samoin kuin tämä hieno ja ainutlaatuinen laji häviävät lopullisesti.
Chris Davies
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tämänpäiväisen istunnon oli määrä olla uusi alku Euroopalle, mutta kuinka onkaan käynyt? Komission jäsen ja ministeri tyytyvät vain käymään läpi ehdotukset. En syytä teitä asiasta, arvoisa komission jäsen, mutta pyydän teitä tiedottamaan kollegiolle, että meidän on voitava keskustella asianomaisista muistioista vastaavien komission jäsenten kanssa.
Tilanne on lähestulkoon yhtä häpeällinen kuin nyt käsiteltävä päätöslauselma, jossa vain luetteloidaan yksi toisensa jälkeen lajit, joita uhkaa sukupuuttoon kuoleminen. Se heijastelee todenmukaisesti ihmiskunnan epäonnistumista tulevaisuuden ennakoinnissa. Tonnikalaa koskeva kysymys, joka epäilemättä hallitsee keskustelua, tuo todellakin hyvin esiin siinä kulminoituvan ongelman, ja lisäksi kyse on tietenkin eurooppalaisilla vesillä elävästä lajista. Se on maailman kallein kala, jonka yksilöhinta on kymmeniä tuhansia euroja. Japani varastoi valtavia määriä tonnikalaa. Japani, jossa suojelu tarkoittaa mitä ilmeisimmin suurten erien ostamista, kalojen lopettamista ja niiden pakastamista 20-30 vuoden ajaksi, jotta ne voidaan syödä parinkymmenen vuoden kuluttua. Välimeressä ei ole enää silloin kalaa, mutta ne, joilla on siihen varaa, voivat edelleen syödä sushia.
Jopa järjestäytyneellä rikollisuudella on osansa kalastusteollisuudessa, mikä ei ole yllättävää, kun pelissä on niin paljon rahaa. Mafia on alkanut kiinnostua asiasta. Ja sitten meillä on ICCAT, Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio. Tonnikalojen suojelukomissio! Kannat ovat pienentyneet 80-90 prosentilla. Laji on kuolemassa sukupuuttoon, vaikka kyseinen elin on perustettu olevinaan suojelemaan tonnikalaa! Se on epäonnistunut täysin. Sen asettamat tavoitteet tulevat epäonnistumaan. Se ummistaa silmänsä tieteellisiltä ehdotuksilta ja asettaa aivan liian suuria kiintiöitä. Jotkut parlamentin jäsenet tietenkin pitävät liitettä II riittävänä, mutta siitä ei ole minkäänlaista näyttöä. Liitteellä II ei ole mitään vaikutusta. Muutaman vuoden kuluttua he sanovat: "Pahoittelemme erehdystämme." Mutta tonnikalaa ei ole silloin enää jäljellä.
Joten tukekaamme ehdotusta tämän kalalajin sisällyttämiseksi liitteeseen I. Muistakaamme, että meidän on nyt korkea aika yrittää hillitä ihmisen ahneutta ja ajatella mertemme tulevaisuutta.
Bart Staes
Luonnonvarojen käyttö, elinympäristöjen tuhoaminen, luonnonvaraisten kasvi- ja eläinlajien liikahyödyntäminen ja laiton kaupankäynti niillä - kaikki tämä ihmisen toiminta on jatkuva hyökkäys avaruusalus Maan luonnon monimuotoisuutta kohtaan.
Juuri luontomme monimuotoisuus on kuitenkin elintärkeää. Sen tähden uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva CITES-yleissopimus on niin tärkeä, samoin kuin ensi kuussa Dohassa pidettävä konferenssi. Pöydällä on nyt vahva päätöslauselma. On kuitenkin myönnettävä, että päätöslauselmaa yritetään heikentää kulisseissa. Asiasta käydään ankaraa taistelua. Pyydän siksi kaikkia teitä ja erityisesti niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat minun laillani kotoisin eteläisistä maista taikka jotka kuuluvat Euroopan kansanpuolueen ryhmään (kristillisdemokraatteihin) tai Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien progressiivisen liiton ryhmään, varmistamaan painokkaasti, että komission ympäristöpoliittinen suositus tonnikalan sisällyttämisestä CITES-sopimuksen liitteeseen I hyväksytään. Se on lajin säilymisen kannalta elintärkeää.
Kartika Tamara Liotard
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (NL) Hyvä Jo Leinen, kiitos paljon tyhjentävästä puheenvuorostanne. Voimme todellakin keskustella monista eläinlajeista, kuten norsusta, Aasian tiikeristä tai korallista. Haluan kuitenkin puhua erityisesti yhdestä lajista.
Rotterdamin Blijdorp Zoo ilmoitti eilen, että jääkarhuja ei ole saatu lisääntymään yhdessäkään eurooppalaisessa eläintarhassa. Eurooppalaiset jääkarhun kasvatusohjelmat ovat epäonnistuneet, mikä on erittäin huono uutinen, sillä jääkarhua uhkaa sukupuuttoon kuoleminen luonnossa. Merten kutistuessa jääkarhun elinympäristö häviää vähitellen. Yli 70 prosenttia luonnonvaraisesta jääkarhukannasta saattaa kadota seuraavien 45 vuoden sisällä. Jääkarhua uhkaa lisäksi metsästys metsästysmuistojen hankinta- ja kaupankäyntitarkoituksessa. Jotkut ihmiset ilmeisesti nauttivat jääkarhujen ampumisesta huvin vuoksi, mitä pidän todella kuvottavana.
Sen vuoksi pyydän Euroopan unionia tukemaan jääkarhujen kaupan kieltämistä koskevaa ehdotusta ennen kuin on liian myöhäistä. Myös tonnikala on sisällytettävä liitteeseen I ilman suurempia puheita.
Anna Rosbach
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään uhanalaisista lajeista. Puhumme haista, tonnikalasta, jääkarhusta, suurista kissaeläimistä ja norsusta. Puhumme myös kalastuskiintiöistä, suojelusta, elinympäristöjen säilyttämisestä ja niin edelleen. Keskustelemme siitä, olisiko nämä lajit sisällytettävä liitteeseen I tai II, vai voidaanko ne yksinkertaisesti uhrata.
Parlamentin sisällä on vähintään kaksi toisistaan eroavaa kantaa. Toinen puoli haluaa säätää lukuisten sukupuuttoon kuolemaisillaan olevien lajien ehdottomasta suojelusta. Toinen puoli taas haluaa alati suurempia kalastus- ja käyttökiintiöitä, ja lupaa lyhytnäköisesti paikallisille kalastajille kalastusoikeuksia, jotka johtavat eräiden lajien hävittämiseen kokonaan lyhyellä aikavälillä.
Meidän on löydettävä tasapainoinen keskitie, joka takaa omamme ja planeettamme kukoistuksen tulevaisuudessa. Käsiteltävänä olevat asiakirjat sisältävät niin monia teknisiä yksityiskohtia, että meidän kaikkien voisi uskoa olevan alan asiantuntijoita. Eikö meidän tulisi ennemmin käyttää aikamme siihen, että yhdessä ehkäisemme kalojen ja kotiloiden pyynnin lisääntymisaikana, varmistamme eläinten, kasvien ja merten antimien säilymisen ravinnonlähteinä pitkään tulevaisuudessa ja takaamme syömillemme eläimille lajin näkökulmasta kohtuullisen elämän ennen niiden inhimillistä teurastusta?
Ajattelumme on liian lyhytnäköistä, ja unohdamme usein planeettamme kannalta välttämättömän monimuotoisuuden. Kyse ei ole vain uhanalaisista eläin- ja kasvilajeista, vaan asia on huomattavasti monimutkaisempi. Tehtävää on paljon - ja kuinka epätavallista olisikaan, jos ryhtyisimme ennaltaehkäiseviin toimiin sen sijaan, että reagoimme vasta viime hetkellä.
Claudiu Ciprian Tănăsescu
(RO) Tilastot osoittavat tonnikalan pyynnin ylittävän reilusti sallitun tason, minkä johdosta kannat hupenevat joka vuosi. Monacon ehdotus sisällyttää tonnikala CITES-sopimuksen liitteeseen I voi olla hyödyllinen, sillä laji on tuomittu sukupuuttoon ilman pikaisia ja äärimmäisiä suojelutoimia.
Vuonna 1992 Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio antoi tonnikalan kaupan valvontaa koskevan suosituksen. Se on valitettavasti osoittautunut täysin toimimattomaksi välineeksi. Vuonna 2007 ICCAT-komissio hyväksyi sitä paljon laajemman tonnikalasaaliiden seurantaohjelman, joka käynnistyi keväällä 2008. Ohjelma on askel eteenpäin, mutta vielä on liian aikaista arvioida sen tehokkuutta. Olen sen vuoksi velvollinen esittämään seuraavan kysymyksen: missä määrin tonnikalan liitteeseen I sisällyttämistä puoltava Euroopan unionin kanta CITES-konferenssin yhteydessä voi lykätä eräiden unionin ulkopuolisten elinten ja valtioiden halua säätää valmiustoimia siihen sakka, kunnes Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission hiljattain tekemien aloitteiden mahdolliset tulokset on arvioitu?
Elisabetta Gardini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvon ministeri piti CITES-sopimusta tehokkaana välineenä, ja komission edustaja puolestaan sanoi sen olevan tarkoituksenmukainen väline.
Olen siitä samaa mieltä. Älkäämme siis muuttako tätä välinettä, joka on tähän saakka täyttänyt hyvin tehtävänsä, toisin kuin monet parlamentin jäsenet ovat väittäneet. Pyynnin sääntelyn aloittamisen ja matalampien kiintiöiden asettamisen jälkeen kalastajat ovat todenneet tonnikalojen paitsi lisääntyneen, myös kasvaneen.
Väline toimii. Lajin sisällyttäminen todella uhanalaisia lajeja koskevaan liitteeseen I, vaikka eläviä yksilöitä on vielä - Jumalan kiitos - miljoonia, loisi erittäin vaarallisen ennakkotapauksen.
Emme ole vielä saaneet uusimpia lukuja, joihin toivon sääntelyn perustuvan, sillä tunnettua amerikkalaista journalistia mukaillen: numerot eivät valehtele, vaan valehtelijat vääristelevät niitä - ja voi kuinka he valehtelevatkaan! Olemme tottuneet etenkin ympäristökysymyksissä kuulemaan toisistaan suuresti eroavia hurjia lukemia. Jotkin niistä valehtelevat, toiset kertovat totuuden.
Tonnikala ei ole kuolemassa sukupuuttoon, mutta sen pyyntiä on säänneltävä. Pitäkäämme mielessä, että kokonaisten yhteisöjen toimeentulo riippuu tästä ikivanhasta toiminnasta, jota harjoitettiin jo vähintään 11 200 vuotta sitten, ja jonka suojelua ja edistämistä Unesco pitää jopa joissain tapauksissa aiheellisena.
Edite Estrela
(PT) Arvoisa puhemies, YK:n mukaan luonnon monimuotoisuus on nyt pahimmassa kriisitilanteessa sitten dinosaurusten sukupuuttoon kuolemisen 65 miljoonaa vuotta aiemmin. Trooppisten koralliriuttojen tuhoutuminen, Afrikan lisääntyvä autioituminen sekä metsäkato vaarantavat luonnon monimuotoisuuden ja vaikuttavat haitallisesti moniin toimialoihin, kuten ruuantuotantoon, matkailuun, lääketeollisuuteen ja energiantuotantoon.
YK myöntää lisäksi, että vuonna 2002 asetettua tavoitetta luonnon monimuotoisuuden häviämisen hidastamisesta vuoteen 2010 mennessä ei ole saavutettu. Tärkein luonnonvaraisten lajien suojelua koskeva kansainvälinen sopimus oli CITES, jolla pyrittiin välttämään luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien liikahyödyntäminen kansainvälisen kaupan tarkoituksiin. Luonnonvarojen käyttö ihmisen tarpeisiin, elinympäristöjen tuhoaminen, ilmastonmuutos, luonnonvaraisten lajien liikahyödyntäminen ja laiton kauppa ovat tärkeimmät tekijät luonnon monimuotoisuuden köyhtymisessä.
Siksi on taattava, että nyt kansainvälisenä luonnon monimuotoisuuden vuotena tulevaa CITES-sopimuspuolten konferenssia varten asetettavissa Euroopan unionin keskeisissä strategisissa tavoitteissa käsitellään luonnon monimuotoisuuden suojelua, sillä se on ihmiskunnan hyvinvoinnin ja eloonjäämisen kannalta elintärkeää.
Meidän on kunnianhimoisesti vaadittava kaikkien uhanalaisten lajien suojelua.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Voisin puhua kaikista maaliskuun lopulla pidettävän CITES-konferenssin asialistalla olevista lajeista, mutta haluan keskittyä niistä yhteen, sillä se heijastaa täydellisesti ihmislajin nykyistä toimintaa. Tarkoitan tonnikalaa.
Tätä mahtavaa, hienoa kalaa on pyydetty ja syöty vuosisatojen ajan. Valitettavasti se on nyt kuolemassa sukupuuttoon. Monien vuosien ajan poliitikot ovat hoitaneet huonosti asiaa, ylenkatsoneet kerta toisensa jälkeen biologien suosituksia ja asettaneet lyhyen aikavälin taloudelliset intressit alan pitkän tähtäimen näkymien edelle, jonka seurauksena meillä ei nyt ole muuta vaihtoehtoa kuin tonnikalan kaupan kieltäminen kokonaan.
Eräissä esitetyissä tarkistuksissa ehdotetaan toisenlaista toimintaa kauppakiellon sijasta, mutta se on valitettavasti jo liian myöhäistä. Muutama viikko sitten yhdestä ainokaisesta tonnikalasta maksettiin 120 000 euroa. Tähän on tultu. Se selittää myös valtavan laittoman pyynnin, joka arvioidaan määrältään kaksinkertaiseksi kiintiöihin nähden. Kiintiöt eivät siksi tuo helpotusta. Laittoman pyynnin vuoksi niissä ei ole mitään järkeä. Tonnikalan ainoa pelastus on kansainvälinen kauppakielto.
Tiedän sillä olevan vakavia seurauksia koko toimialalle, olen täysin tietoinen siitä, mutta voimme toivottavasti ottaa tästä kokemuksesta opiksemme: kunhan meri on tyhjennetty, toimialalla ei todellakaan ole enää toivoa. Olkaamme siis varovaisempia ympäristömme suhteen, niin taloudellisista kuin ympäristöllisistäkin syistä.
Kehotan Euroopan komissiota esittämään pikaisesti neuvostolle päätöstä tonnikalan sisällyttämiseksi liitteeseen I, ja pyydän puheenjohtajavaltio Espanjaa astumaan pois omasta varjostaan ja hyväksymään päätöksen.
Hyvät parlamentin jäsenet, 1600-luvulla ihminen hävitti drontin. Osoittakaamme, että me ihmiset kykenemme oppimaan ja estämään sen, että tonnikalasta tulee 2000-luvun drontti.
Bas Eickhout
(NL) Maaliskuussa pidetään jälleen YK:n huippukokous, joka käsittelee tällä kertaa uhanalaisten eläinlajien kauppaa. Euroopan unioni saa silloin tilaisuuden puhua jälleen yhdellä äänellä, mutta se on ennen kaikkea mahdollisuus nostaa tiede tärkeään asemaan. Tarkastelkaamme, mitä tiede meille kertoo. Lyhyen aikavälin intressien ajaminen voi tarkoittaa kalastajien ja metsästäjien edun puoltamista lyhyellä tähtäimellä, mutta pitkällä aikavälillä se merkitsee lajien kuolemaa ja monien toimialojen loppua.
Vaihtoehtona on pitkän tähtäimen toiminta, mutta tonnikalan osalta puhumme vuodesta 2012! Se ei todellakaan tarkoita pitkää aikaväliä, vaan huomista. Seuratkaa siis Euroopan parlamentin suosituksia tonnikalan kaupan kiellosta, mutta kieltäkää myös jääkarhun kauppa ja lisätkää afrikannorsu kyseiselle listalle estääksenne sen metsästyksen lisääntyminen uudelleen.
Euroopan parlamentti lähettää myös valtuuskunnan Dohaan. Toivon parlamentin valtuuskunnan antavan panoksensa Euroopan unionin kannan määrittelyyn, jotta voisimme yhdessä varmistaa näiden lajien säilymisen tulevaisuudessa.
Willy Meyer
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin kyllä vaatia puheenjohtajavaltio Espanjaa suojelemaan tonnikalaa, mutta myös säilyttämään Välimeren perinteisen kalastusmenetelmän, joka tunnetaan nimellä almadraba. Se on elänyt sulassa sovussa tonnikalan kanssa yli tuhannen vuoden ajan koskaan vaarantamatta lajin olemassaoloa. Todellisen uhan tonnikalalle aiheuttavat laiton kalastus, teollinen kalastus, nuottakalastus ja kasvatuslaitosten lisääntyminen.
Ne ovat tonnikalan todellinen ongelma. Emme saa olla epäoikeudenmukaisia, vaan meidän on kyettävä erottamaan tonnikalalle todellisen uhan aiheuttava teollinen nuottakalastus perinteisistä kalastusmenetelmistä.
Politiikan on oltava oikeudenmukaista, ja meidän on siksi löydettävä ratkaisu, joka suojelee tonnikalaa rankaisematta tietenkään perinteisiä kalastusmenetelmiä. Se edustaisi uskoakseni täydellistä tasapainoa, jonka saavuttaminen on toisinaan mahdotonta. Meidän on kuitenkin pyrittävä tällaisen ratkaisun löytämiseen, jotta voimme suojella lajia ja estää sen kuolemisen sukupuuttoon kuitenkaan rankaisematta Välimeren perinteisiä kalastusmenetelmiä, joihin kuuluu esimerkiksi almadraba-tekniikka.
Bogusław Sonik
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jäsenvaltioissa on todettu monia tapauksia, joissa uhanalaisia eläimiä on salakuljetettu laittomasti. Rajatarkastusten yhteydessä tulliviranomaiset ovat löytäneet pulloihin työnnettyjä lintuja ja autojen korin ja verhoilun väliin tungettuja kilpikonnia. Puolan tullin tekemän tutkimuksen mukaan rajalla pysäytettiin vuonna 2008 ennätysmäärä eli kaikkiaan 200 889 elävää suojeltua eläintä tai tällaisista eläimistä valmistettua tuotetta. Intiassa salakuljetuksen epäonnistunut torjunta on johtanut salametsästyksen merkittävään lisääntymiseen, joka uhkaa jälleen muun muassa Bengalin tiikeriä.
Yhteisen ulkorajan omaavan Euroopan unionin olisi pyrittävä erityisesti varmistamaan, että suojeltuja eläin- tai kasvilajeja ei voida salakuljettaa taikka tuoda rankaisematta sen markkinoille. Euroopan komission olisi puolestaan kiinnitettävä erityistä huomiota kampanjointiin sekä kansalaisille suunnattuun asianmukaiseen viestintään tavoitteenaan parantaa eurooppalaisten matkailijoiden tietämystä asiasta. Tulliviranomaiset löytävät nimittäin joka vuosi uhanalaisista eläimistä ja kasveista valmistettuja tuotteita ulkomailta palaavien eurooppalaisten matkalaukuista. Nyt käytävä keskustelu tonnikalan tilanteesta on todellakin paikallaan. Tilastot puhuvat puolestaan. Viimeisten 50 vuoden aikana kannat ovat pienentyneet jopa 75 prosentilla. Myös Välimeren tonnikala on suuressa vaarassa. Tonnikalan sisällyttäminen CITES-sopimuksen liitteeseen I vaikuttaa täysin perustellulta ja ainoalta keinolta estää sen kuoleminen sukupuuttoon.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Arvoisa puhemies, olen myös huolissani tonnikalan biologisesta tilanteesta ja yhtä mieltä tarpeesta toteuttaa tehokkaita suojelu- ja hoitotoimia, joilla paitsi estetään kantojen romahtaminen, myös varmistetaan kalastuksen kestävyys ja vastuullinen kaupankäynti.
Kotimaani on jo vuosia työskennellyt tämän tavoitteen eteen. Ikivanhan almadraba-menetelmän käytön lisäksi se on luonut suojelualueen Välimerelle, rajannut nuottakalastusta harjoittavien alusten lukumäärän kuuteen ja edistänyt edelläkävijänä kantojen ennalleen palautumiseen tähtäävää suunnitelmaa sekä kaupan valvonnan dokumentointia.
Tonnikalan sisällyttäminen luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) liitteeseen I johtaisi kansainvälisen kaupan kieltämiseen ratkaisematta kuitenkaan varsinaisia ongelmia. Se ei rajoita pyyntimääriä eikä estä kalastuslippujen siirtämistä kuluttajamaihin, jonka lisäksi se tarkoittaisi poikkeamista kyseisen kalakannan hoidosta vastaavan alueellisen kalastuksenhoitojärjestön eli Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) viimeaikaisista sopimuksista. Se heikentäisi siten merten kansainvälistä hallintoa ja vastuullisen kalastuksen periaatetta.
Meidän on pureuduttava ongelman juureen. Kannatamme ICCAT-komissiossa sovittuja pyyntimäärien vähennyksiä ja jopa moratoriota, jos seuraavalle kaudelle valmistuvat tieteelliset selonteot sitä puoltavat. Haluamme Euroopan unionin tiukentavan valvontaa ja noudattavan ICCAT-komission suosituksia, joilla varmistetaan pyyntimenetelmien ja myynnin jäljitettävyys.
Tällainen toimintalinja on mahdollinen, jos tonnikala sisällytetään CITES-sopimuksen liitteeseen II, mutta sitä ei voida sovittaa yhteen liitteen I kanssa, joka olisi varattava toisenlaisille tapauksille ilman ehtoja, jotka vähentävät sen uskottavuutta CITES-sopimuksen piiriin kuuluvana välineenä.
Keskustelumme on joka tapauksessa lähetettävä selvä viesti: Euroopan unioni on täysin sitoutunut tonnikalan kestävään hoitoon ja toteuttaa sen suojelemisen edellyttämät toimenpiteet. Alan toimijoiden on näytettävä, että kiintiöt toimivat ja niitä sovelletaan, ja että laiton kalastus voidaan saada kuriin.
Jotta voisimme pelastaa kalastuksen, meidän on pelastettava tämä kalalaji.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Arvoisa puhemies, olemme kaikki huolissamme Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen tilanteesta. Tieteelliset tiedot ovat kiistämättömiä. Tonnikalan suojelusta ja kantojen ennalleen palauttamisesta ja ylläpitämisestä vastaava kansainvälinen komissio ICCAT on kuitenkin ponnistellut valtavasti asian eteen. Jos tonnikala sisällytetään CITES-sopimuksen liitteeseen I, sen kalastus kielletään kokonaan vähintään kymmeneksi vuodeksi.
(EN) Emme voi kohdella Euroopan kalastusteollisuutta näin. On elintärkeää varmistaa, että ICCAT-komission annetaan hoitaa tehtävänsä.
Esimerkiksi vuonna 2006 sallittu pyyntimäärä oli yhteensä 36 000 tonnia. Tänä vuonna se on laskettu 13 500 tonniin. ICCAT-komission esityksen mukaisesti vuonna 2011 määrää lasketaan vähintään puolella, alle 6 750 tonniin. Sallittua kokonaispyyntimäärää lasketaan edelleen vuosina 2012 ja 2013.
ICCAT-komission toteuttamia toimenpiteitä on seurattava tarkkaan. Jos ne osoittautuvat tehottomiksi, on harkittava täyskieltoa liitteen I nojalla.
Irlannin näkökulmasta pohdin - ja ainoa oma etumme asiassa on se, että saamme tonnikalaa oheissaaliina 100 tonnia - onko meidän siis määrä heittää kuolleena takaisin mereen oheissaaliina saamamme tonnikala. Se ei todellakaan ole järkevää toimintaa. Pidän tärkeänä toteuttaa järkiperäisiä ja realistisia toimenpiteitä, joilla suojellaan sekä kalakantoja että Euroopan kalastusalaa.
Haluaisin sanoa niille teistä, jotka haluavat kaikkein palavimmin suojella tonnikalaa ja jotka ovat ehkä kotoisin kalastuksesta riippuvaisilta maaseutualueilta, että meidän on myös ajateltava toista uhanalaista lajia, nimittäin kalastajiamme.
Sen vuoksi aion äänestää tarkistusta, joka koskee tonnikalan sisällyttämistä liitteeseen II.
Isabella Lövin
(SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pyydän teitä katsomaan ympärillenne. Tyhjien paikkojen voidaan ajatella edustavan kaikkia niitä petokaloja, jotka ovat hävinneet maailman meristä viimeisten 50 vuoden aikana. Kalastuslaivastot ovat onnistuneet tyhjentämään planeettamme petokaloista, joilla on suuri merkitys ekosysteemissä. Näitä ovat muun muassa tonnikala, turska ja lohi. Euroopan unioni on maailman toiseksi suurin kalastusmahti, joten meillä on kiistaton vastuu kalakantojen ehtymisessä.
Esimerkiksi vuosina 2000-2008 unionin kalatalousrahastosta maksettiin yli 23 miljoonaa euroa uusien tonnikala-alusten rakentamiseen, toisin sanoen toimialalle, joka maksaa muutenkin veronmaksajille vuosittain miljoonia valvontakuluina laittoman kalastuksen ehkäisemiseksi. Kaiken tämän jälkeen 70 prosenttia saaliista viedään Japaniin, jossa se syödään hienoilla työillallisilla!
Haluaisin muistuttaa teitä kaikkia siitä, että tonnikalan sisällyttäminen CITES-sopimuksen liitteeseen I ei tarkoita pienimuotoisen kalastuksen kieltämistä Euroopassa, vaan siten tehdään ainoastaan loppu viennistä, jota tuetaan runsaasti veronmaksajien varoilla. Se olisi hyvä alku YK:n kansainväliselle luonnon monimuotoisuuden vuodelle.
Catherine Soullie
(FR) Arvoisa puhemies, tonnikalakannasta on tänä päivänä jäljellä alle 15 prosenttia. Näiden lukemien valossa ratkaisu on ilmeinen. Emme kuitenkaan saa unohtaa työpaikkoja, joihin tänään keskusteltava päätös vaikuttaa. On korostettava, että CITES-sopimuksen tarkoituksena ei ole kieltää kalastusta, vaan kansainvälinen kaupankäynti lajilla, josta 80 prosenttia viedään Japaniin.
Suojelemalla tonnikalaa suojelemme tietenkin uhanalaista lajia, mutta kannustamme myös jatkamaan tasapainoisempaa ja kestävämpää kalastusta, jonka tuotto suunnataan sisämarkkinoillemme ja joka luo työpaikkoja. Kannatan tonnikalan sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen I ja uskon sillä olevan myönteisiä vaikutuksia, vaikka komission apu onkin ehdottoman tärkeää, jotta kalastusalaa voidaan uudistaa perinpohjaisesti.
Toivoisinkin täsmennystä tuen ehtoihin. Ranska pyytää 18 kuukauden jatkoaikaa ja taloudellisia tukitoimia kalastajille ja alusten omistajille, joita kauppakielto koskee. Mikä on komission kanta tähän asiaan?
Kannan lisäksi monien kollegoideni tavoin huolta oikeudenmukaisuudesta. Kuinka voimme taata, että sellaisten maiden kuin Tunisian ja Libyan lipun alla purjehtivat alukset soveltavat kansainvälistä kauppakieltoa yhtä tarkasti kuin me? Mitä uudet tarkastus- ja rangaistustoimet pitävät sisällään?
Kestävään taloustoimintaan tähtäävän politiikkamme on oltava konkreettista, josta syystä se on toisinaan myös epäsuosittua tietyillä toimialoilla. Siitä huolimatta toivon komission ja neuvoston pitävän mielessä näiden toimenpiteiden täytäntöönpanon edellyttämät muutokset.
Guido Milana
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kannatan tonnikalan sisällyttämistä liitteeseen II ja olen myös esittänyt asiaa koskevia tarkistuksia. En silti todellakaan tunne itseäni rikolliseksi näin tehdessäni. Tunnen päinvastoin olevani pitkälti samalla aallonpituudella kuin ne minua edeltäneet puhujat, jotka puolsivat toisenlaista näkemystä, Elisabetta Gardini heistä ensimmäisenä.
On suuri virhe asettaa tonnikala samalle viivalle tiikerin, jääkarhun ja norsun kanssa. FAO ei missään nimessä voisi olla eri mieltä taikka puoltaa toisenlaista kantaa näiden muiden uhanalaisten lajien suhteen. Erilaisen näkemyksen puolustaminen tonnikalaa koskevassa kysymyksessä ei todellakaan tarkoita, että unohtaisin luonnon monimuotoisuuden olevan arvo, jota on puolustettava hinnalla millä hyvänsä.
Päätöslauselmaesityksen henkeä on ehdottomasti kannatettava. Nyt eräiden tahojen esittäessä aiempaa varovaisempia arvioita tonnikalan biomassasta merissä, nopea eteneminen kohti lajin liitteeseen I sisällyttämistä tarkoittaisi kuitenkin todennäköisesti tämän valinnan sivuvaikutusten ylenkatsomista siitäkin huolimatta, että ne ovat vakavia ja monilla taloutemme toimialoilla peruuttamattomia.
Tämä koskee tietyiltä osin myös korallia ja sen sisällyttämistä liitteeseen II. Nykyiset tiedot eivät osoita epäilyksettä, että 150-200 metrin syvyydessä elävä syvän veden koralli, jota toimenpide koskee, olisi kuolemassa sukupuuttoon tai uhanalainen.
Carl Haglund
(SV) Arvoisa puhemies, kerran oli aika, jolloin tonnikalaa pyydettiin Itämerellä aina kotimaani rannikoille saakka, mutta kuten tiedämme, tilanne on toinen tänään. Liikakalastuksen vuoksi tonnikalaa uhkaa sukupuuttoon kuoleminen.
Joudumme käymään tämän varsin murheellisen keskustelun siksi, että oikeaa päätöstä ei tehty oikeaan aikaan. Olemme täällä tänään, koska me päätöksentekijät olemme monien vuosien ajan ylenkatsoneet tieteeseen perustuvia suosituksia. Sen johdosta olemme nyt tilanteessa, jossa äärimmäiset toimet ovat tarpeen. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa teitä ihmiskunnan aiemmista epäonnistumisista tällä alalla. Kanadan rannikko antaa hyvän esimerkin siitä, kuinka ihminen on onnistunut tuhoamaan täysin turskakannat. Kannat luhistuivat kokonaan liikakalastuksen seurauksena, ja asianosaiset kävivät silloin tismalleen saman keskustelun kuin me tänään. Emme saa antaa tonnikalan kokea samaa kohtaloa. Sen vuoksi muun muassa Ranskan ehdotusta ei voida pitää hyvänä, koska se johtaisi nimenomaan tähän lopputulokseen.
Myös se, että kalatalousvaliokunnan jäsenistä puolet tai lähes kaikki ovat läsnä, on luonnollisesti osoituksena siitä, että parlamentti ei hoida asiaa parhaalla mahdollisella tavalla. Toisin sanoen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta keskustelee ensin asiasta ja tekee ehdotuksia, ja sitten kalastuskysymyksistä vastaavat parlamentin jäsenet keskustelevat niistä. Tätä olisi aihetta miettiä. Pidän kuitenkin valiokunnan ehdotusta hyvänä. Sillä on vankka tieteellinen perusta, enkä näe syytä poiketa ympäristövaliokunnan lähestymistavasta tässä asiassa.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tonnikalan tilanne on ollut hälyttävä jo jonkin aikaa, ja saamamme selvitykset ovat jo vuosien ajan osoittaneet selvästi kantojen huonon tilan ja meidän osuutemme asiassa muun muassa julkisten tukien muodossa. Euroopan unioni on käyttänyt viime vuosien aikana jopa 34 miljoonaa euroa laitteiston nykyaikaistamiseen.
On paikallaan myöntää oma vastuumme nykytilanteesta. Olemme ajaneet tonnikalakannat romahtamisen partaalle, emmekä voi nyt vain kieltää vastuutamme. Meillä on tilaisuus korjata ongelma sisällyttämällä tonnikala luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) liitteeseen I, ja se on ainoa mahdollisuutemme korjata tilanne. Haluaisin myös korostaa monien toimeentulon olevan riippuvainen siitä.
On totta, että tietyt toimialat ovat toimineet oikein ja niiden olisi tehtävä niin jatkossakin, mutta se on mahdollista vain, jos tonnikalaa on vielä jäljellä. Jos tonnikalaa ei ole, ne eivät voi tehdä yhtään mitään. Sen takaa ainoastaan liite I, josta syystä kaikki ehdotusta vastaan sotivat toimenpiteet ovat huonoja ratkaisuja ja ne vain pidentävät kärsimystä tekemättä siitä loppua. Älkäämme siis erehtykö taikka valehdelko: meillä on historiallinen vastuu kyseisestä lajista sekä niistä ihmisistä ja perheistä, joiden toimeentulo on riippuvainen siitä. Kantakaamme vastuumme rohkeasti ja sillä kunnialla, jonka arvoiseksi Euroopan unionin on nyt osoittauduttava.
Ioannis A. Tsoukalas
(EL) Arvoisa puhemies, kollegani ovat jo käsitelleet kaikkia asiaan liittyviä näkökohtia. Haluaisin sanoa yhtyväni Guido Milanan aiemmin ilmaisemaan kantaan ja kehottaa parlamentin jäseniä pitämään mielessä, että tonnikalan sisällyttäminen liitteeseen I johtaa lukuisiin sosiaalisiin ja taloudellisiin seurauksiin, kuten vararikkoihin ja monien etenkin pienten ja keskisuurten yritysten sulkemiseen, työpaikkojen menetykseen sekä Euroopan kilpailukyvyn heikkenemiseen.
Meidän on muistettava, että tonnikala ruokkii kuuden miljardin euron arvoisia maailmanlaajuisia markkinoita. Haluaisinkin kuulla sellaisia tieteelliseen näyttöön perustuvia ehdotuksia, joilla varmistetaan paitsi tonnikalakantojen elinkelpoisuus tulevaisuudessa, myös eurooppalaisten kalastajien ja heidän perheidensä elinmahdollisuudet. Pidän parhaana ja tarkoituksenmukaisimpana ratkaisuna lajin sisällyttämistä liitteeseen II.
Emme saa myöskään unohtaa, ettei Euroopan unioni ole ainoa kalastaja Välimerellä sen paremmin kuin Atlantillakaan. Tonnikalan pyyntiä harjoitetaan maailmanlaajuisesti. Euroopan kalastajat kohtaavat suurta ja usein epäreilua kilpailua Pohjois-Afrikan maiden taholta. Tonnikalakantojen yksipuolisessa elinkelpoisuudessa ei ole mitään mieltä. On varmistettava, että kaikki noudattavat samoja pelisääntöjä.
Myös sillä voi olla jotain merkitystä, että Japanilla on 30 000 tonnia pakastettua tonnikalaa, ja kielto saattaisi nostaa sen arvon nykyisistä 10 miljardista dollarista aina 20 miljardiin.
Daciana Octavia Sârbu
(EN) Arvoisa puhemies, kaikki sopimuksen osa-alueet ovat tärkeitä, mutta haluan keskittyä tonnikalaa koskevaan kysymykseen.
On ehdottoman tärkeää ryhtyä toimiin nyt heti kantojen romahtamisen estämiseksi ja niiden palautumisen mahdollistamiseksi. Vuonna 2006 Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio sopi toimintasuunnitelmasta, jolla pyrittiin tehostamaan kantojen tilanteen seurantaa ja raportointia sekä alusten tarkastamista.
Se ei selvästikään riitä. Kantojen taso on hälyttävän matala etenkin Välimeren itäosissa ja tämän uhanalaisen lajin sukupuuttoon kuolemisen vaara on todellinen.
CITES-sopimuspuolten konferenssin olisi siksi sovittava tonnikalan sisällyttämisestä yleissopimuksen liitteeseen I, ja jäsenvaltioiden ja komission on lisättävä toimia laittoman kalastuksen torjumiseksi sekä sovittujen rajoitusten ja kiintiöiden noudattamisen valvomiseksi.
Ramon Tremosa i Balcells
(ES) Arvoisa puhemies, kannan suurta huolta siitä, että jos tonnikalan pyynti Välimerellä kielletään, laiton kalastus tekee lopun laillisesta pyynnistä ja viattomat joutuvat maksamaan syyllisten synnit.
Kataloniassa sadat työpaikat ovat vaarassa. Alueella harjoitettava kalastus on ympäristöä kunnioittavaa, ja pyynti samoin kuin kauppakin on täysin säänneltyä ja valvottua.
Vuoden 2006 jälkeen pyyntiä on vähennetty Itä-Atlantilla ja Välimerellä 30 000 tonnilla nykyisiin 13 500 tonniin. Kalojen vähimmäiskoko on noussut kymmenestä 30 kiloon, ja 11 kuukauden kalastuskausi on muuttunut 11 kuukauden pyyntikielloksi.
En lisäksi usko alan kansainvälisten asiantuntijoiden olevan yhtä mieltä tonnikalan sukupuuttoon kuolemisen uhasta. Jos verrataan kantojen kokoa aikana, jolta tietoa on saatavissa, eli vuodesta 1970 vuoteen 2010, tonnikalakanta on yli 15 prosenttia alkuperäisestä. Kannan koko on 21-30 prosentin välillä eli reilusti yli 15 prosentin, joka on edellytys lajin sisällyttämiselle luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) liitteeseen I.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin myöskin puhua kalalajeista, joita pyydetään kaupallisiin tarkoituksiin, ja joiden osalta haluaisin tehdä hyvin selväksi, että alueelliset kalastusjärjestöt ovat jo vastuussa niiden hoidosta ja suojelusta. Itse asiassa luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) pelkkä selailu osoittaa, että se sopii ehkä norsujen ja jääkarhujen suojeluun, mutta sitä ei todellakaan ole tarkoitettu kaupallisesti pyydettäville kalalajeille.
En vastusta tonnikalan suojelua, mikä olisi absurdia jo yksin siksi, että sillä on niin suuri merkitys kalastajille. Uskon kuitenkin, että päätöksenteko on jätettävä elimille, joilla on käytössään parhaat asiantuntijat sekä kalastuksenhoidon että tieteellisen tutkimuksen alalla. CITES-konferenssin on syystäkin vastaanotettava ulkopuolisia neuvoja, kun sille tehdään tällaisia lajeja koskevia ehdotuksia.
Pidän siis tonnikalan CITES-sopimuksen liitteeseen I sisällyttämistä koskevaa ehdotusta tarpeettomana ja perusteettomana, koska Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) sääntelee jo pyyntiä. Se olisi epäoikeudenmukaista, koska se vahingoittaisi turhaan kalastajia, jotka ovat juuri vähentäneet merkittävästi pyyntiä. Lisäksi se voisi olla jopa haitallista, sillä se voisi johtaa valvomattoman mustan pörssin syntyyn.
Ymmärrän, että julkiseen mielipiteeseen yleensäkin ja erityisesti tähän parlamenttiin kohdistuu ympäristöalan kansalaisjärjestöjen taholta valtavia paineita, kuten olemme myös nähneet. Poliittinen ryhmäni on sen tähden päättänyt kannattaa tonnikalan sisällyttämistä liitteeseen II. Tämä ratkaisu tasapainottaa yhtäältä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan ehdotuksen ja toisaalta sen näkemyksen, jonka mukaan kalataloutta koskeva päätöksenteko tulee jättää alueellisille kalastusjärjestöille. Ehdotuksemme perustuu CITES-konferenssille annettuihin tieteellisiin suosituksiin. Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) suosittelee tonnikalan sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen II. Se osoittaa, että monet eivät ole edes lukeneet FAO:n selvitystä.
Catherine Bearder
(EN) Arvoisa puhemies, iloitsen täällä tänä iltana annetuista takeista sen suhteen, että Euroopan unioni ei aio tukea mitään sellaisia ehdotuksia, jotka johtaisivat norsunluun laittoman salametsästyksen kasvuun. Tyrmistyin kuitenkin komission todetessa, että ehdotuksia afrikannorsun siirtämisestä CITES-sopimuksen liitteestä I liitteeseen II on arvioitava puolueettomasti CITES-konferenssin asettamien sääntöjen pohjalta.
Nämä toteamukset ovat täysin ristiriitaisia. Keskustelun aloittaminen norsulle CITES-yleissopimuksessa taatun suojan alentamisesta näyttää vihreää valoa salametsästäjille ja antaa heille toivoa siitä, että heidän laittomasti ja julmasti hankkimilleen hyödykkeille avautuu pian markkinoita.
Sambia ja Tansania rikkoivat yleissopimusta, kun ne eivät kuulleet kaikkia maita, joissa norsu elää luonnonvaraisena, kuten edellytetään CITES-sopimuksen muutosperusteita koskevassa päätöslauselmassa 9.24. Odotamme komission ja neuvoston turvaavan CITES-konferenssin peruskirjan ja sovitun moratorion noudattamisen. Kuinka ne aikovat varmistaa, että Sambian ja Tansanian lainvastaisia ehdotuksia ei edes oteta asialistalle?
Antonello Antinoro
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin luullakseni todeta riittävällä varmuudella, että kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan Carmen Fraga Estévezin puheenvuoro sisälsi erinäisiä teknisluonteisia tietoja, joita emme joko olevinamme tai todennäköisemmin todellakaan tienneet etukäteen.
Hän kertoi, mikä on FAO:n suositus, mikä on totuus ja mikä on tarpeen. Kaikki muu on parlamentin ja monien sen jäsenten manipulointia ja harhaan johtamista. Toivon meidän pitävän mielessä, että politiikkamme on oltava itsenäistä emmekä saa antaa periksi taloudellisten eturyhmien vaikutukselle tai painostukselle, sillä niillä on todennäköisesti eri intressit kuin meillä.
Kuten tiedämme, tonnikalan hinta on laskenut viimeisten kahden vuoden aikana ja säätämämme rajoitukset ovat jo aikaansaaneet 40 prosentin laskun. Päätösten pohjaaminen tutkimuksiin, joiden oikeellisuudesta kenelläkään ei ole varmuutta, on tulosta taloudellisten voimien harjoittamasta manipuloinnista, jonka tarkoitusperät ovat luultavasti täysin päinvastaiset kuin omamme. Ne haluavat nostaa tonnikalan hinnan kohtuuttomaksi ja varmistaa, että kustannukset lankeavat loppujen lopuksi vain vähävaraisille pienille kalastuslaivastoille, joista ovat riippuvaisia monet tämän mahtavan Eurooppamme alueet.
Koska uuteen komissioon kuuluu ulkoasiainministeri ja sillä on nyt varmastikin entistä enemmän arvovaltaa, kehottaisin komissiota ja komission jäsentä varmistamaan, että muiden Euroopan ulkopuolisten maiden kanssa päästään sopimukseen, jotta tonnikalan pyyntikielto ei koskisi vain Eurooppaa, sekä hillitsemään hintoja myös näissä maissa.
Annamme ehdottomasti tukemme Carmen Fraga Estévezin esittämälle tarkistukselle ja siitä johtuville toimille, jotka koskevat liitettä II.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Viime marraskuussa ICCAT päätti tiukoista toimenpiteistä tonnikalan pyynnin rajoittamiseksi: vuoden 2010 sallittu pyyntimäärä laskettiin 22 000 tonnista 13 500 tonniin ja kurenuottausta rajoitettiin toukokuun 15. ja kesäkuun 15. päivän välisenä aikana. Silloisen komission jäsenen Joe Borgin mukaan toimet olivat kunnianhimoisia ja ennenäkemättömiä. Päätökset perustuivat viimeisimpään lajia koskevaan tieteelliseen tietoon ja niiden vaikutusta on määrä arvioida ennen vuoden 2010 loppua.
Näin ollen ei ole mielekästä asettaa uusia rajoituksia, joista on taloudellista ja sosiaalista haittaa tälle toimialalle, etenkään nyt sen ollessa syvässä kriisissä, ja joihin tonnikalan sisällyttäminen liitteeseen I lukeutuu. Kalastusala tarvitsee dynaamista tasapainoa sen kolmen tukipilarin eli ympäristöllisten, taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien välillä.
Toimialaa koskevien ympäristövaatimusten on perustuttava tieteelliseen tietoon, ja Euroopan unionin aktiivinen osallistuminen auttoi varmistamaan, että näin tapahtui ICCAT-komission kokouksessa. Näin ollen tonnikalan sisällyttäminen liitteeseen I loisi vakavan ennakkotapauksen, jonka nojalla rajoituksia ei enää tarvitsisi perustaa tieteelliseen tietoon eikä ympäristöllisten, taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien tasapainottaminen olisi enää tarpeen. Se avaisi tien muille hätiköidyille ja puolueellisille päätöksille ja vääristäisi vastuullisen hallinnon periaatteita.
Alain Cadec
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pidän ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan ehdotusta tonnikalan sisällyttämisestä CITES-sopimuksen liitteeseen I liian äärimmäisenä toimenpiteenä. Asettaisin siksi sille kolme edellytystä, joiden uskon mahdollistavan oikeudenmukaisen kompromissin.
Niistä ensimmäinen koskee puolueetonta tieteellistä kantaa, joka on määrä julkistaa lokakuussa 2010 ja vahvistaa CITES-kokouksessa syyskuussa 2011. Pidän sitä ehdottoman tärkeänä. On tarpeen varmistua siitä, että laji on todellisessa vaarassa, ennen kuin teemme sen pyyntiä ja kauppaa koskevan äärimmäisen päätöksen.
Toiseksi on välttämätöntä taata CITES-sopimusta koskevan asetuksen (EY) N:o 865/2006 muuttaminen siten, että tonnikalan sisäinen kauppa vapautetaan kiellosta. Siten varmistetaan meidän kaikkien toivoma pienimuotoisen rannikkokalastuksen säilyminen erityisesti Välimerellä.
Kolmanneksi uskon, että päättäessämme lajin sisällyttämisestä liitteeseen I, Euroopan unionin on ehdottomasti tuettava taloudellisesti niitä kalastajia ja alusten omistajia, joita päätös koskee.
Lopuksi, mikäli päätös hyväksytään edellä mainituin ehdoin, valvontaa on tiukennettava huomattavasti laittoman kalastuksen torjumiseksi. Vain näiden edellytysten täyttyessä voin suostua tonnikalan sisällyttämiseen CITES-sopimuksen liitteeseen I. Ilman tällaisia takeita lajin sisällyttäminen liitteeseen II on vähiten huono, ellei jopa paras ratkaisu.
Esther de Lange
(NL) Arvoisa puhemies, emme voi kääntää selkäämme luonnon monimuotoisuuden köyhtymiselle. Näin olisin voinut itsekin sanoa, mutta kyse on Euroopan komission eli tarkemmin sanottuna ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen Stavros Dimasin sanoista hänen esitellessään viime kuussa luonnon monimuotoisuutta koskevan tiedonannon.
Oletan uuden komission yhtyvän tähän näkemykseen ja suhtautuvan yhtä vakavasti luonnon monimuotoisuuden merkitykseen. Mikäli näin ei ole, haluaisin kuulla sen. Johtuen nimenomaan Euroopan komission sitoumuksesta luonnon monimuotoisuuden puolustamiseen olen yllättynyt siitä, että samaisella komissiolla, joka tekee yhtäältä kaikkensa lajien pelastamiseksi ja luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen torjumiseksi, ei ole ainakaan toistaiseksi ollut rohkeutta ehdottaa yksinkertaisesti uhanalaisen lajin kuten tonnikalan sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen I. Tämä on kuin yhden kolikon kaksi eri puolta. Meidän on tietenkin tuettava taloudellisesti kalastajia, jotka pyrkivät vilpittömästi täyttämään vaatimukset. Yhdyn tältä osin edelliseen puhujaan. Meidän on lisäksi reagoitava lujemmin tonnikalan laittomaan pyyntiin.
Menisin kuitenkin itse vielä askelen pidemmälle, arvoisat komission jäsenet. Näen CITES-konferenssin ja etenkin tonnikalaa koskevan kysymyksen testinä. Testi koskee sitä, kykeneekö komissio siirtymään sanoista tekoihin. Nyt testataan myös sitä, onko uudesta komissiosta johtajaksi, vai tarjoaako se vain alati kuulevan korvan jäsenvaltioille, jotka eivät pääse sopimukseen asiasta, kuten hyvin tiedämme, ja onnistuuko se nousemaan julkilausumien ja tiedonantojen upottavasta suosta ryhtyäkseen konkreettisiin toimiin.
Lainasin aluksi komission omia sanoja. Sanotte olevanne valmiita toimiin, joten nyt on aika ryhtyä sanoista tekoihin. Kehottaisin itse komissiota aloittamaan tonnikalasta.
Simon Busuttil
(MT) Mikäli sallimme kalastajien tehdä mielensä mukaan, edesautamme tonnikalakantojen ehtymistä ja lajin sukupuuttoon kuolemista. Samoin kuitenkin, arvoisa puhemies, mikäli kiellämme kokonaan tonnikalan kaupan, tuhoamme kalastajat, kalastajayhteisöt, heidän perheensä ja heistä riippuvaiset yhteisöt.
Nämä ovat nähdäkseni äärimmäisiä vaihtoehtoja. Emme saa hävittää tonnikalaa emmekä myöskään tuhota siitä riippuvaista toimialaa. Näiden ääripäiden välillä meille avautuu kuitenkin kompromissiratkaisun mahdollistava keskitie. Kalastusalaa voidaan säännöstellä huomattavasti aiempaa tiukemmin kuitenkaan lopettamatta toimintaa kokonaan.
Pidän sen vuoksi tonnikalan sisällyttämistä CITES-yleissopimuksen liitteeseen I äärimmäisenä ja vältettävänä toimenpiteenä. Parempi vaihtoehto olisi noudattaa ICCAT-komission ehdotusta, sillä se on madaltanut pyyntikiintiöitä jo vuosien ajan. Kompromissiin pääsemiseksi voisimme myös sisällyttää tonnikalan CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Arvoisa puhemies, välttyäksemme tonnikalakantojen ehtymiseltä meidän ei tarvitse tehdä loppua niistä monista kalastajista, joiden toimeentulo riippuu tonnikalasta. Niiden yhteensovittaminen on mahdollista.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, jos sallitte sanaleikin, olemme tässä tilanteessa satimessa. Jos kiellämme kalastuksen ja etenkin tonnikalan pyynnin, teemme lopun kalastajista. Jos taas emme kiellä kalastusta, kalastettavaa ei ole pian enää jäljellä ollenkaan.
Uskoakseni avainasemassa on tekijä, joka nousee myös jatkuvasti esiin keskusteluissamme, eli tieteellinen näyttö. Joidenkin mielestä tieteelliset todisteet eivät kuitenkaan ole riittävän luotettavia, tarpeeksi laajoja taikka ajan tasalla.
Haluaisin siksi kysyä neuvostolta ja komissiolta, ovatko ne tyytyväisiä esitettyihin tieteellisiin todisteisiin. Aina on mahdollista vedota tieteelliseen näyttöön, kunnes joku muu esittää erilaisen esimerkin tai toisten asiantuntijoiden antaman erilaisen suosituksen.
Tämä on mielestäni avaintekijä, ja haluaisin kuulla komission ja neuvoston näkemyksen asiasta.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Arvoisa puhemies, laiton kalastus sekoitettiin äsken mafiaan. Haluaisin omalta osaltani puolustaa toimialaa, joka on useaan otteeseen osoittanut vastuullisuutensa.
Kannatan kalastuksen hillitsemistä samoin kuin mafian hillitsemistä. Se ei kuitenkaan ole syy tonnikalan sisällyttämiselle liitteeseen I.
On myös muistutettava, että baskilainen kalastuslaivasto, johon mahdollinen päätös vaikuttaa merkittävästi, on osoittanut suuren vastuullisuutensa. Toimialan hyväksi se on toisinaan pyytänyt keskeyttämään muiden lajien kuten esimerkiksi sardellin pyynnin.
Painotan lisäksi, että meidän olisi kuunneltava Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) mielipiteitä, sillä vuonna 2009 se hyväksyi tieteellisen komitean suositusten mukaisesti aiempaa rajoittavampia ja tiukempia hoitotoimia.
Haluaisin myös huomauttaa, että olemme säätäneet 3 500 tonnin pyyntikiintiön vuodelle 2010. Vuoden 2009 kiintiö oli 22 000 tonnia, vuonna 2006 se oli 32 000 tonnia. Siksi päädyttiin kompromissiin, jonka mukaan sääntelyä lisättäisiin sen osoittautuessa tarpeelliseksi.
En kannata tonnikalan sisällyttämistä liitteeseen I, sillä se voisi olla vahingollista monille toimialoille ja erityisesti pienimuotoisen kalastuksen harjoittajille, joita ei ole huomioitu keskustelussa. Sitä olisi kannatettava vain siinä tapauksessa, että toimenpiteet eivät johda tulokseen.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, Alpeilta kotoisin olevana Euroopan kansalaisena haluaisin siirtää keskustelun mereltä takaisin maalle. Toivoisin komission tekevän Dohassa tunnistusmerkintää koskevan ehdotuksen. Kuten tiedätte, kasvatettavien petolintujen kuten metsästyshaukkojen kauppa edellyttää tunnistusmerkintää. Eläimet rekisteröidään ja rengastetaan, ja suurempiin eläimiin kiinnitetään mikrosiru, joka mahdollistaa niiden tunnistamisen tarvittaessa. Kaupankäynti ei ole sallittua ilman tunnistusmerkintää.
Tällaista vaatimusta ei kuitenkaan ole säädetty muille uhanalaisille tai kasvatettaville lajeille, kuten esimerkiksi Keski-Euroopan ilvekselle. Näin ollen vapaana kulkevia, karanneita tai myytäviä eläimiä ei välttämättä ole tunnistusmerkitty, eikä niitä siis voida tunnistaa. Se hankaloittaa niiden käyttäytymisen tutkimista ja kantojen tason seurantaa, jonka lisäksi se myös helpottaa laitonta kauppaa. Ehdotan sen vuoksi, että annamme hyödyllisen panoksen keskusteluun Dohassa esittämällä tunnistusmerkintää koskevan vaatimuksen säätämistä.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, tulin tänään parlamenttiin oppimaan uutta, tai ainakin toivoin niin käyvän, koska etenkin tonnikalaa koskevassa keskustelussa on kaksi eri puolta, jotka molemmat olevat perusteltavissa.
Huomauttaisin ensinnäkin keskusteluissa mainitun laittoman kalastuksen osalta, että en usko laitonta pyyntiä harjoittavien kalastajien välittävän siitä, missä liitteessä mikäkin laji on. He jatkavat toimintaansa, ellemme valvo tehokkaasti sääntöjen ja asetusten täytäntöönpanoa.
Tonnikalan liitteeseen I sisällyttämiselle on kyllä perusteita, mutta asiaan liittyy toisaalta sosioekonomisia näkökohtia. Niinpä meidän olisi mielestäni keskityttävä tuloksiin.
Asiaan liittyy kalastajia koskevia kysymyksiä, kuten saaliiden pois heittäminen ja lajin liitteeseen I sisällyttämisen vaikutus. Aion puhua asiasta myöhemmin kollegoideni kanssa poliittisessa ryhmässäni, mutta kallistun sen näkemyksen puoleen, että tonnikalaa ei tule sisällyttää liitteeseen I. Sen paikka on ehkä liitteessä II. Tämä osoittaa, että pitkästä ja laadukkaasta keskustelusta huolimatta asia on edelleen epäselvä ainakin minun mielessäni.
Giovanni La Via
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme kuulleet monilta eri tahoilta ristiriitaisia tieteellisiä tietoja. Tonnikalakannat eivät pahimmillaankaan ole vielä sellaisella tasolla, joka edellyttäisi lajin pakollista sisällyttämistä liitteeseen I. Näin ollen en pidä tällaista rajoittavaa toimenpidettä parhaana mahdollisena ratkaisuna, koska se rajoittaisi selkeästi kalastusta tietyillä alueilla.
Tonnikalan pyyntiin erikoistuneet yritykset ovat lisäksi pyrkineet viime vuosina vähentämään kalastusta ja uskon, että meidän olisi jatkettava tällä tiellä. Säilyttäkäämme tonnikala liitteessä II ja välttäkäämme turhaa kiirehtimistä, joka olisi erittäin vaarallista eräille alueille ja tämän alan yrityksille.
Silvia Iranzo Gutiérrez
Haluan ensimmäiseksi kiittää kaikkia teitä puheenvuoroistanne, joiden uskon olevan hyödyksi muodostettaessa Euroopan unionin yhteistä kantaa luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) sopimuspuolten seuraavaa konferenssia varten. Valtaosa teistä korosti CITES-sopimuksen laillisuutta sellaisten lajien suojelussa, joita uhkaa sukupuuttoon kuoleminen.
Kuten keskustelun alussa totesin, neuvosto voi komission ehdotuksen saatuaan hahmotella CITES-konferenssia varten kantansa kokouksen asialistalla oleviin kysymyksiin, jotka koskevat tärkeimpiä uhanalaisia lajeja. Jotkut teistä puhuivat esimerkiksi tiikereistä ja Catherine Bearderin tavoin norsuista taikka Kartika Tamara Liotardin tavoin jääkarhuista, mutta suurin osa puheenvuoroista käsitteli tonnikalaa. Sen suhteen kuulimme monenlaisia näkemyksiä ja perusteita.
Neuvosto on luonnollisesti tietoinen lokakuussa 2009 pidetyn Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) viimeisen kokouksen tuloksista sekä FAO:n riippumattoman asiantuntijapaneelin joulukuussa 2009 antamista suosituksista. Näin ollen se on täysin tietoinen seurauksista, joita tonnikalan CITES-sopimuksen liitteisiin sisällyttämistä koskevalla ehdotuksella olisi paitsi lajin suojelulle, myös joidenkin kalastajien käyttämille perinteisille pyyntimenetelmille, jotka ovat osoittautuneet lajin kannalta kestäviksi. Neuvosto arvioi sen vuoksi huolellisesti kaikkia asiaan liittyviä kysymyksiä ennen kantansa muodostamista.
Haluaisin vielä neuvoston puheenjohtajavaltion nimissä kiittää teitä uudelleen puheenvuoroistanne sekä panoksestanne tässä ratkaisevassa vaiheessa muovattaessa Euroopan unionin kantaa CITES-sopimuspuolten seuraavaa konferenssia varten. Välitän ilomielin neuvostolle puheenvuoronne sekä Dohassa keskusteltavia kysymyksiä kohtaan osoittamanne suuren kiinnostuksen. Haluan myös sanoa puheenjohtajavaltio Espanjan olevan sitoutunut uhanalaisten lajien suojeluun ja kestävään kehitykseen. Tiedämme neuvoston saavan parlamentin täyden tuen asiassa.
Paweł Samecki
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, totean aluksi yleisesti arvostavani kaikkien puhujien antamaa panosta tavoitteiden määrittelemiseksi ennen konferenssissa käytäviä keskusteluja.
Voin vakuuttaa teille, että komissio puolustaa kestävää kauppaa, joka hyödyttää sekä luonnon monimuotoisuutta että niitä yhteisöjä, joiden on opittava elämään tasapainossa asianomaisten lajien kanssa.
Kommentoin seuraavaksi yksityiskohtaisemmin eräitä huomioitanne. Ensinnäkin kuten selitin, komissio hyväksyy piakkoin tonnikalaa koskevan yleisen kantansa. Tämä on tärkeä kysymys, sillä se koskee lähinnä Euroopan unionin kalastuslaivaston pyyntiä. Pidämme parempana, että eroavan komission sijasta uusi komissio ottaa selvän kannan asiaan, koska sen vastuulla on Euroopan unionin näkemyksen puolustaminen ja edistäminen tulevassa konferenssissa.
Olen hyvin toiveikas sen suhteen, että ehdotuksella voidaan varmistaa niin kyseisen kalalajin kuin kalastusteollisuudenkin kestävä tulevaisuus. Siinä on tasapainotettava asiaan liittyvät lyhyen ja pitkän aikavälin näkökohdat. Kommentoin nyt tarkemmin arvon parlamentin jäsenten esittämiä kysymyksiä. Koskien asianomaisille kalastajille mahdollisesti annettavaa tukea, on korostettava komission olevan valmis arvioimaan mahdollisuuksia antaa mahdollisimman suurta tukea. On kuitenkin myös muistettava, että määrärahojen uudelleenkohdentamisesta on päätetty vuosiksi eteenpäin, jonka lisäksi taloudellisia seurauksia arvioidessa on huomioitava, että vuosien 2007-2013 talousarviossa ei juuri ole joustovaraa.
Tonnikalan liitteeseen II sisällyttämistä koskevaan ehdotukseen liittyy erityisiä näkökohtia. On huomattava, että CITES-sopimus sisältää liitettä II koskevia nimenomaisia määräyksiä. Se edellyttäisi laajaa oikeudellista ja teknistä keskustelua siitä, mitä liitteeseen II luokitteleminen tosiasiassa tarkoittaa. Sen merkitys käytännössä on kuitenkin epäselvä. Siksi on tarpeen pohtia, mitä käytännön seurauksia tonnikalan liitteeseen II sisällyttämisellä olisi.
Catherine Bearder kysyi norsuista. Tansanian ja Sambian ehdotuksiin liittyy menettelyllisiä epäkohtia, mutta oikeudellisen arviomme mukaan puutteet eivät muodosta riittävää perustaa ehdotusten hylkäämiselle etukäteen.
Vastaan lopuksi Seán Kellyn esittämään kysymykseen. Onko komissio tyytyväinen tieteellisiin todisteisiin monissa kysymyksissä? Komission on uskoakseni hankala kyseenalaistaa tieteellistä näyttöä, sillä se tarkoittaisi, että komissiolla on tutkimuslaitoksia paremmat mahdollisuudet tieteelliseen tutkimukseen, mikä ei ole totta. Tästä syystä voi olla hyvin vaikeaa ottaa kantaa tieteellisten todisteiden pätevyyteen.
Puhemies
(CS) Olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 115 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona kello 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Sergio Berlato  
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänään käytävä keskustelu maaliskuussa pidettävästä CITES-sopimuspuolten 15. konferenssista on erityisen merkittävä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston järkevän käytön kannalta.
Asiaa koskeva päätöslauselma näyttäisi kallistuvan useiden luonnonvarojen käyttökiellon suuntaan. Viittaan erityisesti ehdotukseen, joka koskee Välimeren jalokorallin sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen II. Haluaisin huomauttaa, että tiedeyhteisön mukaan Coralliidae-suvun lajeja ei uhkaa sukupuuttoon kuoleminen, koska niitä esiintyy runsaasti kaikissa vesissä, joissa ne elävät. Korallin sisällyttäminen liitteeseen II vaikuttaa siksi liioitellulta, eivätkä tieteelliset tiedot puolla sitä. Jalokorallin kauppa on merkittävä tulonlähde Välimeren alueella laajalti ja sen sisällyttämisellä CITES-sopimukseen olisi vakavia seurauksia monien maiden taloudelle, Italia mukaan lukien. Se aiheuttaisi suurta levottomuutta ja työpaikkojen menetyksiä.
Näistä syistä vastustamme kyseisen suvun lajien sisällyttämistä CITES-sopimuksen liitteeseen II. Pyydän lisäksi Euroopan komissiota tarkistamaan tähän saakka omaksumaansa kantaa, joka juontuu äärimmäisyyksiin viedystä ympäristöajattelusta ennemmin kuin harkitusta tieteellisestä arvioinnista.
Clemente Mastella  
EU on aina kiinnittänyt huomiota luonnonvaraisten lajien liikahyödyntämisen sekä eläin- ja kasvilajien laittoman kaupan ongelmiin.
On kuitenkin pidettävä mielessä, että CITES-konferenssin päätöksenteon on perustuttava tuloksiin ja asiaankuuluvien kansainvälisten elinten tarjoamiin tieteellisiin tietoihin. Erityisen arkaluotoisia kysymyksiä ovat lajien Corallium spp. ja Paracorallium spp. sisällyttäminen liitteeseen II sekä tonnikalan sisällyttäminen liitteeseen I.
Pidämme aiheellisena toistaa vastustavamme korallia koskevaa ehdotusta ottaen huomioon FAO:n tieteellisen paneelin joulukuun 2009 puolivälissä antaman kielteisen lausunnon, jonka mukaan käytettävissä olevat tiedot eivät osoita lajien tilanteen heikentymistä, joka puoltaisi niiden sisällyttämistä liitteeseen II. Se vaarantaisi korallituotteiden käsityöläisyrittäjien kilpailukyvyn, vaikka tämä toimiala on talouden ja työpaikkojen kannalta erittäin tärkeä eräillä Italian alueilla (etenkin Torre del Greco, Alghero ja Trapani).
Tonnikalan pyynnillä on puolestaan suuri merkitys eräille maille kuten Ranskalle ja Italialle, jotka pyrkivät siksi suojelemaan lajia varmistaakseen sen kestävän hyödyntämisen. Voimme kannattaa ehdotusta, mutta se edellyttää päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä 12-18 kuukaudella sekä korvausten myöntämistä asianomaiselle toimialalle.
Véronique Mathieu  
kirjallinen. - (FR) Toisin kuin eräät väittävät, CITES-sopimuksen tarkoituksena ei ole kaupan kieltäminen. Sillä pyritään ennemminkin varmistamaan, että luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien kauppa ei uhkaa niiden eloonjääntiä. Tapasin kaksi viikkoa sitten Namibian ympäristö- ja matkailuministerin. Rahallisen arvon asettaminen Namibian norsuille on mahdollistanut niiden tiukasti säännellyn kaupan, joka on luonut edellytykset lajin hoidolle ja suojelulle salametsästykseltä. Toimien ansiosta lajin yksilöiden lukumäärä on noussut merkittävästi, eikä sitä uhkaa sammuminen. Edeltävät seikat huomioon ottaen kehotan teitä kannattamaan Tansanian ja Sambian ehdotusta afrikannorsun siirtämisestä CITES-sopimuksen liitteestä I liitteeseen II ja hylkäämään Kenian ehdotuksen.
Edward Scicluna  
kirjallinen. - (EN) Uskon vakaasti kestävään kehitykseen, enkä kyseenalaista tonnikalan tarvitsevan suojelua liikahyödyntämiseltä. CITES-sopimuksen avulla on onnistuttu suojelemaan eksoottisia lajeja sukupuuttoon kuolemiselta sellaisissakin tapauksissa, joissa lukemattomien salametsästäjien valvonta on ollut mahdotonta erityisesti kehitysmaissa. Mutta onko nyt kyse vastaavasta tilanteesta?
Koillis-Atlantilla tonnikalan liikahyödyntämisestä vastuussa on kourallinen troolareita, joista kukin pyytää tuhansia tonneja. Näillä yrityksillä on kotipaikka unionin suurissa jäsenvaltioissa kuten Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa. Euroopan unioni ei tarvitse kansainvälisen ympäristöorganisaation apua hillitäkseen jäsenvaltioiden harjoittamaa kalataloutta.
Meidän on totta kai oltava pragmaattisia. Jos emme kansainvälisen poliittisen tahdon vuoksi voi estää tonnikalan sisällyttämistä CITES-sopimukseen, käyttäkäämme ainakin järkeä ja kohtuutta, jotta laji luokitellaan FAO:n asiantuntijaryhmän ehdotuksen mukaisesti liitteeseen II. Tonnikalan sisällyttäminen CITES-sopimuksen liitteeseen I maksaisi kotimaani taloudelle melkein kaksi prosenttia BKT:stä. Se on sama asia, kuin jos vaatisimme Skotlantia lopettamaan lohenpyynnin kerralla kokonaan. Lähes yksi prosentti työvoimasta menettäisi tällöin työpaikkansa.
