Kyselytunti (kysymykset komissiolle) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0168/2008).
Käsittelemme komissiolle esitettyjä kysymyksiä.

Aihe: Autoteollisuuden saavutukset hiilidioksidipäästöjen vähentämisessä
Onko komissio tyytyväinen Euroopan autoteollisuuden tähänastisiin saavutuksiin hiilidioksidipäästöjen ja polttoainekulutuksen vähentämisessä? Katsooko komissio, että sen ehdotus henkilöautojen merkinnöistä annetun direktiivin (1999/94/EY) tarkistamiseksi kyseisten saavutusten osalta on osoitus siitä, että se myöntää autoteollisuutta koskevan, yhteisön voimassa olevan sääntelykehyksen tehottomuuden?
Stavros Dimas
Arvoisa puhemies, kysymyksenä on se, uskooko komissio, että Euroopan autoteollisuus on vähentänyt riittävästi hiilidioksidipäästöjään.
Vastaus kysymykseen on ”ei”, ja tämän takia olemme ehdottaneet pakollista vähentämistä vuoteen 2012 mennessä.
Kysymyksen toinen osa koskee sitä, onko aloite henkilöautojen merkinnöistä annetun direktiivin tarkistamisesta osoitus autoteollisuutta koskevan yhteisön voimassa olevan sääntelykehyksen tehottomuudesta. Vastaus kysymykseen on ”kyllä”, ja tämän takia ehdotamme tarkistamista.
Voisin antaa kysymykseen vain nämä kaksi yksinkertaista vastausta, mutta haluan selventää asiaa hieman enemmän.
Olemme ehdottaneet, että hiilidioksidipäästöjen pakolliseksi rajaksi asetettaisiin 120 grammaa vuoteen 2012 mennessä, kuten esitetään hiilidioksidia ja autoja koskevassa strategiassa. Tämä toteutetaan ajoneuvojen moottoritekniikan kehittämisen avulla, millä päästöt saadaan laskemaan 130 grammaan kilometriä kohden, ja lisäksi muilla tekniikoilla, joilla päästöt saadaan laskemaan 120 grammaan kilometriä kohden.
On mainittava, että autonvalmistajat ja Euroopan autoteollisuus, ja Japanin ja Korean autoteollisuus, ovat tehneet vapaaehtoisen sopimuksen siitä, että autojen hiilidioksidipäästöjen eivät saa vuonna 2008 ylittää 140 grammaa kilometriä kohti. Valitettavasti tähän tavoitteeseen ei päästy: vuonna 2006 päästöt olivat 160 grammaa, ja vuonna 2007 ne viimeisimpien arvojen mukaan puolestaan olivat 159 grammaa. Päästöjen väheneminen yhdellä grammalla on tietenkin kaukana tyydyttävästä tuloksesta.
Toivomme, että parlamentti ja neuvosto hyväksyvät yhteispäätösmenettelyllä komission ehdotuksen, jotta autot kuluttaisivat vähemmän energiaa ja polttoainetta ja aiheuttaisivat vähäisempiä hiilidioksidipäästöjä. Jos autot kuluttaisivat vähemmän energiaa ja polttoainetta, kuluttajat saisivat valtavia säästöjä, erityisesti polttoaineen nykyisten hintojen perusteella arvioituna.
Merkintöjen ja kuluttajille annettavien tietojen osalta aiomme esittää vuoden loppuun mennessä ehdotuksen siitä, miten asiaa koskevat tiedot on toimitettava kuluttajille.
Haluan mainita, että Euroopan parlamentti on antanut päätöslauselman tästä asiasta. Jotkut sen näkökohdista ovat erittäin myönteisiä, mutta se sisältää myös sellaisia näkökohtia, joista en voi olla samaa mieltä: esimerkiksi sen, että meidän olisi noudatettava tupakan mainontaa koskevaa mallia myös autojen osalta. Nämä ovat kaksi erilaista tapausta, ja tämän takia emme aio vaatia, että mainoksista varataan tietty pakollinen osuus tietoja varten.
Kuluttajille voidaan antaa tietoa muulla tavoin, jos he autoa ostaessaan menevän jonkin liikelaitoksen edustajan luo ja heille annetaan tietoa hiilidioksidipäästöistä ja myös polttoaineenkulutuksesta esitteiden ja liikkeeseen asetettujen mainosten avulla.
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, G8-ryhmän jäsenet ehdottavat hiilidioksidipäästöjen vähentämistä 50 prosentilla vuoteen 2050 mennessä. Kehittyneet, nopeasti kehittyvät valtiot eli Kiina, Intia, Brasilia, Meksiko ja Etelä-Afrikka eivät kuitenkaan näytä toimivan tämän ehdotuksen mukaisesti.
Katsotteko, että tämä asetelma vaikuttaa Kioton pöytäkirjan jälkeistä aikaa koskeviin neuvotteluihin? Mitä kysymyksiä luultavasti käsitellään Kioton pöytäkirjan jälkeistä aikaa koskevissa neuvotteluissa tämän G8-ryhmän ehdotuksen perusteella?
Stavros Dimas
Georgios Papastamkosin esittämä kysymys ei tietenkään liity millään tavalla ensimmäiseen autoja koskevaan kysymykseen, josta keskustelimme, mutta se on kuitenkin erittäin tärkeä ja ajankohtainen kysymys, kun otetaan huomioon G8-ryhmän kokouksessa eilen ja tänään käydyt keskustelut ja siellä tehdyt päätökset.
On myönteistä, että kahdeksasta maailman suurimmasta taloudesta koostuva G8-ryhmä on päättänyt vähentää hiilidioksidipäästöjä 50 prosentilla vuoteen 2050 mennessä. Kuten aikaisemmin kuitenkin mainitsin, tämä on tietenkin vain pieni saavutus, sillä sopimusta ei tehty vuodeksi 2020 asetettavista välitavoitteista, jotka olisivat olleet tarpeen sellaisen kansainvälisen sopimuksen tekemiseksi, jonka avulla ilmastonmuutosta olisi voitu hillitä tehokkaasti.
Muistelisin, että muita isoja valtioita, Kiinan ja Intian kaltaisia suuria kehittyviä talouksia koskevasta kysymyksestä on myös keskustelu ja sitä on käsitelty. Ilmastonmuutosta koskeva tehokas ratkaisu tietenkin edellyttää näiden valtioiden osallistumista esimerkiksi hiilidioksidin päästöasteen laskemiseen tähtäävien toimenpiteiden avulla, ja tietenkin noudattaen Yhdistyneiden Kansakuntien periaatetta yhteisistä mutta eriytetyistä vastuualoista.
Uskon, että sopimus saadaan tehtyä pitkän aikavälin tavoitteista, joista ollaan samaa mieltä, sekä välitavoitteista, sillä nämä näkökohdat ovat tärkeitä, jotta Kööpenhaminassa vuonna 2009 pidettävässä kokouksessa päästään haluttuun tulokseen.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa komission jäsen, haluaisin käsitellä vielä autoja. Kun tästä 120 gramman tavoitteesta sovittiin, esitettiin useita kysymyksiä siitä, missä määrin tätä 120 grammaa olisi pidettävä keskiarvona koko teollisuudenalalla ja verrattuna muihin vastaaviin mittaustapoihin.
Onko kaikki nämä kysymykset ratkaistu, tai voimmeko odottaa, että ne ratkaistaan ajoissa niin, että teollisuus voi todella toteuttaa tarvittavat toimenpiteet siinä lyhyessä ajassa, joka sillä on käytettävissä?
Paul Rübig
(DE) Haluaisin tietää, eikö olisi kannattavaa tarjota kannusteita vanhojen autojen poistamiselle markkinoilta, koska ne kuluttavat eniten ja niiden hiilidioksidipäästöt ovat suurimmat. Voisitteko harkita kannustejärjestelmää tässä yhteydessä?
Stavros Dimas
komission jäsen. - (EN) On erittäin mielenkiintoista, että G8-ryhmän kokouksen päätelmissä korostettiin verokannusteita. Euroopan unionissa verokannusteet voisivat olla erittäin tärkeitä puhtaampien autojen ostamisen edistämiseksi. Tällaisia toimenpiteitä on otettu käyttöön joissakin valtioissa - äskettäin muun muassa Ranskassa, ja toimenpide on osoittautunut odotettua onnistuneemmaksi.
Olemme luottavaisia sen osalta, että teollisuus voi saavuttaa 120 gramman tavoitteen vuoteen 2012 mennessä. On korostettava, että teollisuudessa on tiedetty tästä tavoitteesta vuodesta 1995 lähtien ja että teollisuuden toimijat ovat myös tehneet vapaaehtoisen sopimuksen sen tavoitteen saavuttamista, jonka mukaan päästöt vuonna 2008 ovat 140 grammaa kilometriä kohden. Vaikutustenarviointimme ja teollisuuden meille toimittamien kustannusarvioiden perusteella vaikuttaa joka tapauksessa siltä, että ne saavuttavat tämän tavoitteen sovitussa ajassa.
Kingin raportti on erittäin tärkeä ja mielenkiintoinen tutkimus, jonka Yhdistyneen kuningaskunnan liikenneministeriö on teettänyt. Raportissa todetaan melko selvästi, että tämän tavoitteen saavuttaminen vuoteen 2012 mennessä on mahdollista teknisesti ja taloudellisesti. On tietenkin otettava huomioon myös alan huolenaiheet ja kunkin autoteollisuuden alan omat erityisongelmat. Joka tapauksessa on teidän, Euroopan parlamentin, tehtävänä sopia neuvoston kanssa ratkaisuista, joilla voidaan päästä ympäristötavoitteisiimme ja joilla voidaan myös varmistaa Euroopan autoteollisuuden kilpailukyky. Uskomme, että tämä ehdotus kannustaa autoteollisuutta ja että se hyötyy edelläkävijän eduista. Uskomme myös, että eurooppalaiset kuluttajat saavat säästöjä, koska heidän ei tarvitse käyttää yhtä paljon varojaan energiaan, erityisesti kun otetaan huomioon öljyn nykyinen, erittäin korkea hinta.
Puhemies
(EN)
Aihe: Biopolttoainepolitiikka
Komission jäsen ilmoitti aikaisemmin, että Euroopan unionin on tarkistettava biopolttoaineita koskevia prioriteettejaan, jos vaikuttaa siltä, että niillä on kielteinen vaikutus köyhien maiden ravinnontuotantoon. Mutta kollegansa Mariann Fischer Boelin mukaan nämä biopolttoainealan elintarvikkeiden hintoihin aiheuttamat vaikutukset ovat siedettäviä.
YK:n erityisraportoijan Jean Zieglerin mukaan biopolttoaineiden massatuotanto on kuitenkin rikos ihmiskuntaa vastaan, koska sillä on kielteisiä vaikutuksia maailmanlaajuisiin elintarvikehintoihin. Myös FAO katsoo, että biopolttoaineiden nopea esiintulo on nostanut tiettyjen maatalouskasvien hintoja merkittävästi ja myötävaikuttanut tällä tavoin nykyiseen elintarvikekriisiin.
OECD:n mukaan maataloushinnat nousevat vielä edelleen tulevina vuosina. Milloin komission jäsenen mielestä on selvää, ovatko seuraukset haitallisia vai eivät? Aikooko komissio tehdä aiheesta tutkimuksen? Jos aikoo, milloin komission jäsen esittää aiheesta arvion?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Euroopan unioni on sopinut uusiutuvia energianlähteitä koskevasta 10 prosentin tavoitteesta liikennealalla, ja tämä 10 prosentin tavoite on tarkoitus saavuttaa vuoteen 2020 mennessä. Mielestäni on tärkeää, että puhumme uusiutuvista energianlähteistä, koska kyseessä eivät ole ainoastaan biopolttoaineet - kyseessä eivät ole ainoastaan etanoli tai biodiesel. Kyseessä voisivat olla myös sähköautot, joten meidän on tehtävä tämä ero selväksi.
Mielestäni meidän on tunnustettava, että tällaisen pitkän siirtymäajan takia on erittäin epätodennäköistä, että tämä vaikuttaisi nykyiseen hintatasoon. Laskelmiemme mukaan tämä tarkoittaisi sitä, että vuoteen 2020 mennessä viljan hinta nousisi 3-6 prosenttia, rapsin hinta noin 8-10 prosenttia ja auringonkukansiementen 15 prosenttia vuoden 2006 hintoihin verrattuna, jos oletetaan, että 30 prosentin osuus saadaan biopolttoaineiden toisesta sukupolvesta.
Olen havaitsevinani epäröintiä joidenkin parlamentin jäsenten keskuudessa. Yksi arvoisista jäsenistä ei näytä olevan samaa mieltä tästä asiasta, mutta mielestäni tiedän on otettava huomioon, että huomattava osuus elintarvikkeiden hintojen nykyisestä kohoamisesta johtuu öljyn korkeasta hinnasta. Olemme saaneet OECD:lta useita laskelmia ja vaikutustenarviointeja, ja viimeisimmässä todetaan selvästi, että mikäli öljyn hinta arvioidaan 130 euroksi tynnyriä kohti, viljan hinta kohoaa 9-13 prosenttia. Joten tämä liittyy öljyn hinnan kohoamiseen, eikä uusiutuvista energianlähteistä käytävään keskusteluun.
Mielestäni on myös selvää, että vaikutusta voidaan rajata myös toisen sukupolven biopolttoaineiden lisääntyvällä käytöllä, jota tuetaan myös muulla politiikalla.
Toisen sukupolven biopolttoaineet tuotetaan raaka-aineista, joita ei voida käyttää ravinnoksi, ja niitä saadaan tarkoitukseen varattujen energiakasvien lisäksi myös muista lähteistä, kuten kierrätetystä kasviöljystä, eläinrasvasta, metsäteollisuuden sivutuotteista, metsänhoidosta syntyvistä jätteistä ja kiinteästä jätteestä, kuten ruohosta.
Komissio esitti tämän vuoden tammikuun 23. päivänä ehdotuksen direktiiviksi uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä. Kyseisessä ehdotuksessa komissio esitti, että se ei valvo muun muassa biomassasta saatavan energian käyttöön liittyviä hyödykkeiden hintojen muutoksia tai muita myönteisiä tai kielteisiä vaikutuksia elintarviketurvallisuuteen.
Lisäksi komissio ehdottaa kahden vuoden välein laadittavia kertomuksia muun muassa EU:n biopolttoainepolitiikan vaikutuksesta elintarviketuotteiden saatavuuteen viejävaltioissa, siitä, onko kehitysmaiden kansalaisilla varaa ostaa kyseisiä elintarviketuotteita, sekä laajemmista kehitystä koskevista kysymyksistä.
Komissio on esittänyt näkemyksensä elintarvikkeiden hintojen äskettäisen nousun syystä äskettäin antamassaan tiedonannossa ”Nousevien elintarvikehintojen haasteeseen vastaaminen - Suunta EU:n toimille”.
Koska hinnat vaihtelevat ja hintojen nykyinen kehitys on monimutkaista, komissio seuraa tarkasti hintojen kehittymistä Euroopan unionin alueella ja kansainvälisesti. Se myös raportoi vuoden loppuun mennessä tilanteen kehittymisestä.
Kuten tiedonannossa todetaan, vaikka biopolttoaineiden markkinat vaikuttavat myös maataloushyödykkeiden kysyntään, komission analyysit osoittavat, että Euroopan nykyinen biopolttoainetuotanto vaikuttaa vain vähäisesti nykyisiin yleisiin elintarvikkeiden hintoihin.
Johan Van Hecke
(NL) Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Puolitoista vuotta sitten biopolttoaineet olivat vielä ihmeratkaisu ilmaston lämpenemisen torjumiseen. Nyt niitä on ryhdytty mustamaalaamaan, ja panen merkille, että komissio tukee energia-asioista vastaavien ministerien viime viikonloppuna tekemää täyskäännöstä - vaikka se tämän varmasti kieltää.
Komission jäsen on pommittanut meitä täällä luvuilla, mutta haluaisin kysyä, onko komissio samaa mieltä Maailmanpankin tekemässä tutkimuksessa esitetystä väitteestä, jonka mukaan 75 prosenttia biopolttoaineista on syynä 75 prosenttiin elintarvikkeiden hintojen noususta ympäri maailmaa. FAO on tehnyt samankaltaisen päätelmän, ja YK:n erityisraportoija Ziegler kuvaa biopolttoaineiden massiivista tuotantoa rikokseksi ihmisyyttä vastaan.
Onko arvoisa Mariann Fischer samaa mieltä Maailmanpankin, FAO:n ja YK:n kanssa?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Ensinnäkin on todettava, että mielestäni voimme kaikki havaita, että uusiutuvia energianlähteitä on käytetty äskettäin syntipukkeina hintojen kohoamiselle maataloushyödykkeiden alalla. Tämä hintojen kohoaminen johtuu luonnollisestikin useista eri syistä. Kielteiset sääolot, joita olemme todistaneet joissakin osissa maailmaa, ovat vaikuttaneet asiaan erittäin paljon - lähes neljää kertaa voimakkaammin kuin biopolttoaineet.
Lisäksi olemme havainneet, että kysyntä Aasiassa on kasvanut valtavasti. Kiinassa ja Intiassa on nyt ryhdytty syömään lihaa, mikä tarkoittaa, että niiden on tuotava huomattavasti enemmän viljaa kuin aikaisemmin.
Kolmantena syynä on keinottelu: sijoittajat vetävät varojaan rahastoista ja osakkeista ja sijoittavat ne maataloushyödykkeisiin, kultaan ja hopeaan. Tämä on ilmiselvää.
Jotkut valtiot ovat sulkeneet rajansa maataloushyödykkeiden vienniltä, mikä on edistänyt asiaa. Jos tarkastellaan Yhdysvaltoja huomataan, että koska amerikkalaiset ovat nyt ryhtyneet hyödyntämään maissia laajamittaisesti bioetanolin tuotannossa, tämä on vaikuttanut maissin tuotantoalaan. Tämä on tietenkin vaikuttanut maissin hintaan maailmanmarkkinoilla. Mutta Euroopassa me käytämme alle yhden prosentin uusiutuvien energianlähteiden tuotantoalasta, eikä sillä voi olla vaikutusta todistamaamme hintatasoon.
Tärkeintä on se, että me tuotamme tämän uusiutuvan energian kestävästi ja että me sovellamme tiettyjä kriteerejä erilaisiin uusiutuvan energian lähteisiin. Olemme todenneet selväsanaisesti, että hiilidioksidipäästöjä on vähennettävä vähintään 35 prosenttia, ja olemme valmiita asettamaan tavoitteen korkeammalle. On esimerkiksi esitetty, että 50 prosenttia asetettaisiin tavoitteeksi vuoteen 2015 mennessä.
Arvoisan jäsenen esittämän, maailmanpankin tekemää tutkimusta koskevan kysymyksen osalta minun on ensinnäkin todettava, että sitä ei ole vielä julkaistu. Julkisuuteen on vuotanut jäljennös tutkimuksesta. Tämän takia Maailmanpankki ei voi kommentoida asiaa, jota ei ole vielä julkistettu. Minun on kuitenkin sanottava, että henkilökohtaisesti toivoisin, että Maailmanpankki sitoutuu ja vahvistaa sitoutuvansa siihen, että se pitää kiinni 75 prosentista. En usko, että 75 prosenttia on arvo, joka voidaan perustella. Se ei pidä paikkansa viljan hinnan osalta, vaan ainoastaan elintarvikkeiden hintojen osalta. Kuten tiedätte, joskus elintarvikkeiden - esimerkiksi leivän - osalta ainoastaan korkeintaan 10 prosenttia leivän hinnasta aiheutuu viljasta. En siis yksinkertaisesti voi ymmärtää, miten tämä 75 prosentin arvo voi pitää paikkansa.
Saavun mielelläni uudelleen Euroopan parlamentti keskustelemaan tästä asiasta, kun raportti on julkaistu ja kun voimme käydä keskustelun vankalta pohjalta, emmekä vain niiden juorujen perusteella, jotka julkaistiin yhdessä ainoassa sanomalehdessä, kun raportti vuoti julkisuuteen.
Jim Allister
(EN) Arvoisa komission jäsen, ihailen sitä, miten sitkeästi pysytte kannassanne biopolttoaineiden vähäisestä vaikutuksesta elintarvikkeiden hintoihin, mutta ihmettelen kyllä, miten pitkään voitte kannassanne pysyä. Kuten teille on huomautettu, kantanne ei vastaan lainkaan muiden asiantuntijoiden kantoja ympäri maailmaa. Olette kuulleet FAO:sta ja ilmeisesti myös Maailmanpankista.
Toteatte toistuvasti, että käytämme ainoastaan yhden prosentin tuotannostamme biopolttoaineisiin. Tämä voi pitää paikkansa, mutta me Euroopassa olemme erittäin riippuvaisia rehun tuonnista Amerikoista - ja tämä on asia, joka vaikuttaa elintarvikkeiden hintoihin. Tähän on puututtava, ja meidän on ryhdyttävä mahdollisimman nopeasti hyödyntämään toista sukupolvea tai kolmatta sukupolvea, mihin komission olisi keskityttävä.
Glyn Ford
(EN) Minusta vaikuttaa siltä, että jos perustelu koskee siirtymäaikaa, öljyn hinnan voidaan katsoa nostavan hyödykkeiden hintoja ennemmin kuin biopolttoaineiden hintoja. Aikooko komission jäsen kuitenkin kehottaa Maailmanpankkia julkaisemaan tulokset? Aikooko hän kirjoittaa Maailmanpankille ja ilmoittaa, että me haluamme, että tämä raportti julkaistaan, jotta me kaikki voimme keskustella siinä esitetyistä väitteistä? Eikö komissio tämän perusteella katso, että meidän pitäisi tällä välin kehottaa kieltämään kaikki uudet biopolttoainetuotteet, jotka eivät perustu yksinomaan elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden jalostamisen muiksi kuin ravinnoksi tarkoitettuihin sivutuotteisiin?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Ensinnäkin, vastauksena Jim Allisterille, kun kyseessä on Euroopan unionin riippuvuus rehusta, olette asiassa täysin oikeassa - me olemme riippuvaisia, erityisesti soijapavun tuonnista. Tämän takia käymme jatkuvasti neuvotteluja siitä, voidaanko muuntogeenisiä organismeja koskevaan kysymykseen löytää ratkaisu, jotta EU:hun tuotujen soijapapujen hintaa saataisiin alhaisemmaksi. Tämä on ehdottomasti suurin ja tärkein viljelykasvi sianlihateollisuutemme kannalta tarkasteltuna.
Toivoin voivani vakuuttaa arvoisat parlamentin jäsenet siitä, että me itse asiassa toteutamme melko useita toimenpiteitä toisen sukupolven biopolttoaineiden edistämiseksi ja niihin sijoittamiseksi, koska olen samaa mieltä kanssanne siitä, että ensimmäinen sukupolvi ei ole pitkän aikavälin ratkaisu. Mutta meidän on käytettävä ensimmäistä sukupolvea ponnahduslautana toista sukupolvea varten. Jos me nyt ilmoitamme selvästi, että me emme enää pidä kiinni 10 prosentin tavoitteestamme, voin taata teille, että kaikki Euroopan unionissa tehdyt sijoitukset katoavat ja sijoitukset siirretään Etelä-Amerikkaan, minkä jälkeen meidän on tuotava kaikki biopolttoaineemme Brasiliasta, jossa sitä tuotetaan sokeriruo'osta. Tässä tapauksessa meidän olisi paljon vaikeampaa olla riippumattomia - kuten me haluamme asian nähdä.
Vielä julkaisemattoman Maailmanpankin raportin osalta haluan todeta - oletan, että olemme samaa mieltä siitä, että sitä ei ole julkaistu, vaan että se on vuotanut julkisuuteen - että kun saimme lehdistötiedotteen 75 prosentin osuudesta, Maailmanpankin pääekonomisti istui sattumoisin toimistossani, eikä hän voinut vahvistaa kyseistä 75 prosenttia.
Tämän takia olen varma, että palaamme vielä tähän asiaan, ja kuten aikaisemmin totesin, keskustelen mielelläni tästä asiasta julkaistun raportin muodostamalta vakaalta pohjalta.
Puhemies
(EN)
Aihe: Yhdistyneiden Kansakuntien vastaisen iskun nimellisen tekijän teloittaminen
Kesäkuun 6. päivänä 2008 julkaistun Hands off Cain -verkkolehden nro 107 mukaan tuomareiden ja asianajajien riippumattomuudesta raportoiva Yhdistyneiden Kansakuntien erityisraportoija Leandro Despouy vahvisti YK:n olevan vakuuttunut siitä, että teloittamalla Awraz Abdel Aziz Mahmoud Saeedin YK:n Bagdadin lähetystöön elokuussa 2003 tehdyn iskun - joka vaati muun muassa YK:n Irakin erityislähettilään Sérgio Vieira de Mellon hengen - nimellisenä tekijänä, Irakin viranomaiset estivät kansainvälistä yhteisöä saamasta tietoa kyseisen iskun todellisista tekijöistä.
Miten komissio on välittänyt Irakin viranomaisille kaikkia kuolemantuomiota koskevan Euroopan unionin vastalauseen?
Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa selvittääkseen, miksi Awraz Abdel Aziz Mahmoud Saeed piti teloittaa niin nopeasti vastoin Yhdistyneiden Kansakuntien nimenomaista pyyntöä? YK:n halusi oikeutetusti selvittää sitä vastaan tehtyjen hyökkäysten syyn ja niiden toimeenpanijoiden motiivit.
Vladimír Špidla
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa maailman merkittävin institutionaalinen toimija ja tukija kuolemanrangaistuksen soveltamisen estämisessä. Tähän asiaan liittyvät toimet ovat keskeinen osa ihmisoikeuksia koskevaa komission ulkopolitiikkaa. Euroopan unionin politiikan suuntaviivoissa, joita sovelletaan suhteissa kolmansiin maihin kuolemanrangaistusta koskevissa kysymyksissä ja jotka hyväksyttiin vuonna 1998 ja joita tarkistettiin vuonna 2008, asetetaan kriteerit vastalauseiden esittämiselle ja määritellään normit, joita olisi noudatettava. Kuolemanrangaistuksen poistaminen on yksi tärkeimmistä aihekohtaisista tavoitteista annettaessa apua eurooppalaisen demokratia- ja ihmisoikeusaloitteen puitteissa. Vuodesta 1994 lähtien komissio on rahoittanut maailmanlaajuisesti noin 30:tä hanketta yhteensä noin 15 miljoonalla eurolla. Komission jäsen Ferrero-Waldner ilmaisi 10. lokakuuta 2007 järjestetyn kuolemanrangaistuksen vastaisen päivän aikana ja muissa myöhemmissä yhteyksissä vastustavansa ehdottomasti kuolemanrangaistusta riippumatta siitä, toteutetaanko rangaistuksia käytännössä vai sisältyykö mahdollisuus vain lainsäädäntöön.
Tapaus, josta Euroopan parlamentin jäsen meille kirjoittaa, on komission tiedossa. Irak on yksi valtioista, joille Euroopan komissio lähettää usein vastalauseita kuolemanrangaistuksen käyttämisestä. Tässä erityistapauksessa vastalause lähetettiin kesäkuussa 2007. Sekä Euroopan unioni että komissio ovat toistuvasti pyytäneet Irakin hallitusta ja Irakin korkeinta oikeutta lopettamaan kuolemanrangaistuksen käytön ja lieventämään kaikkia kuolemantuomioita, jotka on annettu, mutta joita ei ole vielä pantu täytäntöön. Lisäksi ne ovat pyytäneet Irakin hallitusta kieltämään viipymättä kaikki teloitukset. On tarpeetonta edes todeta, että YK:n päätoimistoon 19. elokuuta 2003 tehdyn pommi-iskun tapauksessa tällainen kielto olisi antanut mahdollisuuden kaikkien niiden henkilöiden perusteelliseen ristikuulusteluun, joilta olisi voitu saada riittävät todisteet sen varmistamiseksi, että tämän iskun tekijä ei jäisi ilman rangaistusta. Komissio on todellakin huolissaan siitä, miten nopeasti tämä asia käsiteltiin. Päätavoitteenamme on kuitenkin edistää kuolemanrangaistuksen poistamista yleisesti. Komissio tekee edelleen tiivistä yhteistyötä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa kantamme ja tyytymättömyytemme ilmaisemiseksi Irakin osapuolten toiminnasta.
Paulo Casaca
(PT) Täällä esiin nostettu kysymys koskee kuitenkin sitä, että Irakin hallitus esti Sérgio Vieira de Melon salamurhan tutkimisen samoin kuin muissakin tapauksissa. Pidän täällä käsissäni äskettäin julkaistua aikakauslehteä, jossa on artikkeli Zenaib Ahmedista. Olen kutsunut tämän henkilön vierailulle Euroopan parlamenttiin, jotta hän voi kertoa Irakin sairaaloissa yksinomaan etnisistä syistä tehdyistä joukkoteloituksista.
Kun otetaan huomioon tämä tilanne, joka paljon Länsi-Balkanin tilannetta heikompi, haluan tietää, milloin kansainvälinen yhteisö ja Euroopan komissio aikovat vaatia kansainvälistä tuomioistuinta tutkimaan kymmenien tai satojen tuhansien Irakin kansalaisten surmaamista ja antamaan asiasta tuomion.
Vladimír Špidla
(CS) Hyvä Paulo Casaca, Euroopan komissio ja Euroopan unioni tietenkin tarkastelevat yleisesti kaikkia käytettävissämme olevia vaihtoehtoja, jotta voimme vahvistaa valmiuksiamme rajoittaa asteittain ja lopulta estää kuolemanrangaistuksen käyttämisen erityisesti niillä alueilla, joissa sitä käytetään yleisimmin. Tällä tietenkin viittaan myös Irakiin.
Puhemies
(EN)
Aihe: Syrjinnän vastainen monialainen direktiivi
Euroopan komissio ilmoitti, että tänä keväänä annettaisiin uusi monialainen direktiivi syrjinnän kieltämisestä.
Mitkä ovat uusimmat tiedot direktiivin soveltamisalasta? Tuleeko direktiivistä pitkälle menevä syrjinnän vastainen direktiivi, joka kattaa Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan jäljellä olevat perusteet, eli iän, vammaisuuden, uskonnon tai vakaumuksen ja sukupuolisen suuntautumisen, kuten Euroopan parlamentin enemmistö haluaisi?
Jos tällaista direktiiviä ei tule, voisiko Euroopan komissio kertoa perustelunsa ja yksityiskohtaisen suunnitelmansa tulevien kuukausien varalle?
Vladimír Špidla
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, viime viikolla komissio antoi ehdotuksen direktiiviksi, jolla kansalaisia suojellaan työmarkkinoiden ulkopuolella ikään, vammaisuuteen, sukupuoliseen suuntautumiseen ja uskontoon tai vakaumukseen perustuvalta syrjinnältä. Näihin tekijöihin perustuvaa työmarkkinoilla tai työpaikalla esiintyvää syrjintää säännellään jo direktiivillä 2000/78/EY. Näin ollen olemme täyttäneet lupauksen, jonka annoimme teille toimikautemme alussa. Olemme vastanneet toistuviin pyyntöihinne tällaisen ehdotuksen laatimisesta, mitä olette viimeksi pyytäneet toukokuun istuntojaksolla. Tämä ehdotus direktiiviksi perustuu periaatteisiin, jotka jäsenvaltiot ovat jo hyväksyneet nykyisissä direktiiveissä. Se esimerkiksi sisältää säännöksiä, joilla varmistetaan syrjinnän uhrien suojeleminen sekä ahdisteluun ja huonoon kohteluun puuttuminen, ja lisäksi säännöksiä myös tasa-arvoasioista vastaavien viranomaisten perustamisesta. Kuten aiemmin totesin, ehdotuksella direktiiviksi säädetään suojelusta neljään eri syyhyn perustuvalta syrjinnältä. Vaikka näitä neljää syytä tarkastellaan yhdenvertaisesti, se ei kuitenkaan tarkoita, että kaikkia näitä syrjinnän muotoja koskevat säännökset olisivat yhdenvertaisia.
Tämän takia ehdotuksessa direktiiviksi otetaan huomioon kunkin syrjinnän syyn erityispiirteet, jotta direktiivi olisi mahdollisimman tehokas. Lisäksi sillä annetaan asiayhteydestä riippuen mahdollisuus ottaa huomioon ikä ja tarkastella ikää ja vammaisuutta koskevaa kysymystä vakuutus- ja pankkialalla, jos tämä on asianmukaista ja kohtuullista - ja korostan sanoja ”asianmukainen” ja ”kohtuullinen”. Tämä ei saa koskaan tarkoittaa vanhempien tai vammaisten henkilöiden tahallista sulkemista kyseisten alojen ulkopuolelle. Vammaisuutta koskevien tapausten osalta yhdenvertaisen kohtelun periaate on myönteinen sitoumus, jolla taataan vammaisten henkilöiden esteetön pääsy yleisesti ja jolla tehdään tarvittavat mukautukset yksittäistapauksissa. Tällaiset toimenpiteet eivät aiheuta kohtuutonta taakkaa. Ehdotuksessa direktiiviksi todetaan selvästi, että huomioon on otettava organisaation koko, luonne ja resurssit, arvioidut kustannukset, tuotteiden ja palvelujen elinkaari ja vammaisten henkilöiden pääsystä saatavat mahdolliset hyödyt. Ehdotus on tärkeä toimenpide kohti valtavan porsaanreiän umpeenkuromista syrjinnänvastaisen lainsäädännön osalta.
Tietenkin ymmärrämme, että suojelu sukupuoleen perustuvalta syrjinnältä työpaikan ulkopuolella ei ole vielä yhtä vahvaa kuin suojelu rotuun perustuvalta syrjinnältä. Tämä johtuu siitä, että direktiiviä 2004/113/EY ei sovelleta koulutusalaan, kuten käy ilmi tämän ehdotuksen perusteluista. Mielestämme on liian aikaista ehdottaa muutoksia edellä mainittuun direktiiviin, koska sen täytäntöönpanokausi on päättynyt vasta äskettäin. Täytäntöönpanokertomusta vuonna 2010 valmistellessamme voimme kuitenkin tarvittaessa ehdottaa muutoksia kyseiseen direktiiviin.
Claude Moraes
(EN) Arvoisa komission jäsen, tämä on esimerkki kysymyksestä, joka on esitetty joitakin viikkoja sitten ja johon on myönteistä kyllä saatu tyydyttävä vastaus 1. heinäkuuta ilmoituksenne myötä. Mielestäni teidän pitäisi ottaa ansiota tästä uroteosta komissiossa ja ansiota siitä, että olette ottaneet huomioon Euroopan parlamentin näkemyksen asiasta.
Pyytäisinkin teitä ja komissiota pysymään yhtä valppaina kuin nykyisin, jotta yhdenvertaisten kohtelun periaatteesta ei poiketa tai vapauteta mistä tahansa syystä. Poikkeamista ja vapauttamista on pyydettävä tarvittavin perustein ja aitojen toissijaisuusperiaatteiden mukaisesti, koska olemme saaneet todistaa, miten työllisyysdirektiiviä ja rotujen tasa-arvoa koskevaa direktiiviä ei ole saatettu täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Meidän onkin varmistettava, että tästä hyvästä paketista tehdään osa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.
Vladimír Špidla
(CS) On ilmeistä, että tällaista kauaskantoista ja Euroopan unionin perusarvoja suojelevaa direktiiviä tarkastellaan usein eri tavoin ja että usein myös painostetaan - erinäisistä syistä - rajoittamaan sen vaikuttavuutta. Komissio on tästä täysin tietoinen. Se valmisteli tämän kattavan ehdotuksen, jota olemme tietenkin myöhemmissä vaiheissa valmiita puolustautumaan kaikkia perusteettomia haasteita vastaan.
Syed Kamall
(EN) Voisinko pyytää komission jäsentä kommentoimaan Yhdistyneen kuningaskunnan lehdistössä julkaistuja raportteja? Kuten lehdistössä on esitetty, syrjinnän vastaista lainsäädäntöä ei ilmeisesti nykyisin sovelleta työntekijöihin, jotka ovat ylittäneet eläkeiän, ja eläkeikäisiä tai vanhempia työntekijöitä erotetaan töistä laillisesti. Aikooko komission jäsen puuttua siihen, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus syrjii iäkkäämpiä työntekijöitä?
Vladimír Špidla
(CS) Yleisesti on todettava, että työmarkkinoilla toimivia henkilöitä suojelevalla direktiivillä heitä suojellaan myös ikään perustuvalta syrjinnältä. En voi esittää erityisiä huomautuksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistavan sanomalehden raportista, koska se perustuu - kuten tavallista - tiettyyn erityistapaukseen. Voin vain sanoa varmasti, että direktiivi ei sisällä tähän asiaan liittyviä poikkeuksia, joiden mukaan suojelu ei pätisi tietyn iän ylittäneisiin henkilöihin.
Puhemies
(EN)
Aihe: Lisäeläkkeet ja liikkuminen EU:ssa
Nykyisin työpaikan vaihtaminen tai maasta toiseen muuttaminen merkitsee usein työeläketurvan menettämistä joissakin jäsenvaltioissa. Eläkkeiden siirrettävyydestä laadittiin direktiivi, josta tehtiin ehdotus lokakuussa 2005 ja jota on nyt tarkistettu. Direktiivillä tehdään joustavampia säännöistä, jotka koskevat eläkeoikeuksien hankintaa ja määräytyvyyttä (kuten erilaiset ajanjaksot, joiden jälkeen työntekijä saa eläkeoikeuden) ja ns. uinuvien eläkeoikeuksien säilyttämistä koskevia edellytyksiä (kuten eläkeoikeudet, jotka menettävät arvoaan ajan kuluessa). Lisäksi sillä parannetaan työntekijöille tiedottamista siitä, miten liikkuvuus voi vaikuttaa lisäeläkkeitä koskeviin oikeuksiin.
Voisiko komissio kertoa, milloin se odottaa sopimukseen pääsyä tästä direktiivistä ja mikä on täytäntöönpanon aikataulu, niin että EU:n kansalaiset voivat liikkua hyvinkin vapaasti EU:n sisällä ilman, että heidän on kannettava ylimääräistä huolta eläkkeistään?
Vladimír Špidla
Haluan aluksi todeta, että olen iloinen siitä, että tämä tärkeä kysymys on esitetty, ja että olen kiitollinen Euroopan parlamentin ponnisteluista asiassa edistymiseksi. Olen tietenkin tyytyväinen myös puheenjohtajavaltio Slovenian ja muiden puheenjohtajavaltioiden ponnisteluihin sopimuksen tekemiseksi. Tästä huolimatta on valitettavasti totta, että sopimusta ei ole tehty. Tämä johtuu siitä, että kysymystä niiden esteiden poistamisesta, jotka koskevat työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja jotka johtuvat ongelman ytimenä olevista lisäeläkejärjestelmistä, ei ole vielä ratkaistu. Tässä jatkuvasti muuttuvassa maailmassa on entistä tärkeämpää, että työpaikkoja voidaan vaihtaa helposti tai että työhön voidaan palkata juuri oikea henkilö, joka on tehtävään riittävän pätevä. Lisäksi on todettava, että työvoiman mukautuvuuden, työmarkkinoiden joustavuuden ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistamisen tukeminen on keskeinen osa Lissabonin strategiaa. On melko ilmeistä, että jos odotamme ihmisten toimivan joustavammin, meidän on varmistettava, että heitä ei rangaista tästä niin, että he menettävät sosiaaliturvan antaman turvaverkon.
Lisäeläkejärjestelmien tapaus on tyypillinen esimerkki joustoturvastrategista, jota Euroopan unioni edistää. Komissio on yrittänyt erityisen ponnekkaasti ratkaista lisäeläkkeitä koskevan kysymyksen, mutta sen yrityksistä huolimatta kompromissia ei ole vielä tehty. Kun otetaan huomioon, miten tärkeä tämä kysymys on yleisesti työntekijöiden sosiaalisten oikeuksien, eläkejärjestelmien kehittämisen ja väestön ikääntymiseen vastaamisen kannalta tarkasteltuna, komissio on kuitenkin valmis jatkamaan ponnisteluja, eikä se luovuta, ennen kuin asiasta tehdään kompromissipäätös, jota voidaan käyttää lähtökohtana yleiselle ratkaisulle. Vaikka emme ole vielä saavuttaneet tätä tavoitetta - koska päätöksen pitää olla yksimielinen, eikä neuvosto ole vielä antanut yksimielistä kantaa - komissio jatkaa ponnisteluja tilanteen parantamista koskevan tavoitteen saavuttamiseksi lisäeläkkeiden osalta.
Brian Crowley
(EN) Haluaisin kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan. Arvoisa komission jäsen, te otitte esiin kaksi näkökohtaa, jotka ovat mielestäni olennaisia tämän monimutkaisen kysymyksen osalta: ensinnäkin joustoturvan käsitteen ja lisäksi Lissabonin ohjelman uuden vapauden - työntekijöiden vapaan liikkuvuuden - luomiseksi Euroopan unionin yhtenäismarkkinoilla.
Eläkkeiden liikkuvuuden ongelmat estävät monilla tavoin kansalaisia ottamasta vastaan mahdollisesti parempipalkkaisia työpaikkoja muilla alueilla, koska he eivät voi siirtää eläkeoikeuksiaan tai edes jäädyttää eläkeoikeuksiaan omassa jäsenvaltiossaan.
Ehkäpä voitte kertoa meille nyt esittämässänne sosiaaliturvapaketissa - johon monet ovat oikeutetusti olleet tyytyväisiä - mistä narusta meidän on vetäistävä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot - ne, jotka estävät tämän - liittyvät joukkoomme tätä ihannetilannetta varten.
Vladimír Špidla
(CS) Voin vain todeta, että Brian Crowley esitti lähes täydellisen kuvauksen ongelmasta vain muutamalla sanalla. Kyllä, tästä juuri on kyse. Tämä on myös syynä siihen, miksi jatkamme ponnistelujamme. Tämä ei ole kysymys, joka on komission mielestä käsitelty loppuun.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa komission jäsen, olitte oikeassa kiinnittäessänne huomion tähän ongelmaan ja siihen, että kyseistä ongelmaa ei voida ratkaista lähinnä siitä syystä, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole asiasta yksimielisiä, mitä yksimielisyysperiaate edellyttää. Joskus hankalia asiakkaita on kohdeltava kovalla kädellä. Kun otetaan huomioon sisämarkkinoita koskevan keskustelun nykyinen tilanne, eikö olisi korkea aika todellakin nimetä ja syyttää kyseisiä jäsenvaltioita, jotta varmistettaisiin, että ainakin jotkut jäsenvaltiot miettisivät sitä katastrofaalista tapaa, jolla ne ovat aiemmin käyttäytyneet, ja että ne muuttaisivat toimintatapaansa?
Vladimír Špidla
(CS) Olette kyllä oikeassa: kaikista perustavanlaatuisista poliittisista kysymyksistä keskustellaan neuvostossa, eikä näitä keskusteluja käydä suljettujen ovien takana. Kaikki jäsenvaltiot ovat vähitellen saaneet ilmaistua näkemyksensä, ja ainoastaan Saksan liittotasavalta ei ole antanut suostumustaan. Tämä on tilanne, mutta kuten aiemmin sanoin, tämä ei tarkoita, että olisimme tulleet tiemme päähän. Tarkastelemme muita keinoja ja vaihtoehtoja yksimielisyyden aikaansaamiseksi. Haluan korostaa, että järjestelmät ovat tietenkin erilaisia eri jäsenvaltioissa, ja näitä järjestelmiä koskevat päätökset eivät tietenkään ole pieniä teknisiä kysymyksiä. Näin ollen ymmärrän varsin hyvin, että valtiot suhtautuvat tähän kysymykseen vakavasti, mutta kuten aiemmin sanoin, tämä on tilanne tällä hetkellä.
Puhemies
(EN)
Aihe: Lääkintäpalvelut EU:ssa
Voiko komissio täsmentää, mitkä ovat EU-kansalaisten oikeudet saada lääkintäpalveluja toisessa jäsenvaltiossa? Kattaako eurooppalainen sairausvakuutuskortti kaikki ikään liittyvät sairaudet?
Terveyspalvelujen rahoitusmallit ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. Miten on huolehdittu oikeudenmukaisesta järjestelmästä, jolla varmistetaan asianmukaiset palvelut kaikille niitä tarvitseville?
Millaisia järjestelyjä on niitä kansalaisia varten, jotka matkustavat esimerkiksi Andorran, Kanaalisaarten ja Liechtensteinin kaltaisiin veroparatiiseihin, jotka ovat EU:n alueen sisällä, mutta eivät kuulu EU:hun?
Vladimír Špidla
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, eurooppalaisen sairausvakuutuskortin haltija katsotaan vakuutetuksi sen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, johon hän on saapunut. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan mukaisesti tämä kortti on voimassa väliaikaisen oleskelun aikana riippumatta siitä, onko oleskelun syynä matkailu, työ vai opiskelu.
Jos tämän kortin haltija tarvitsee terveydenhuoltoa oleskelunsa aikana, kortti oikeuttaa hänet saamaan tämän hoidon terveydenhuoltoalan ammattilaisilta. Eurooppalaisella sairausvakuutuskortilla sen haltijalle taataan ”välttämätön sairaanhoito”.
Euroopan yhteisöjen siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunta määritteli vuonna 2004 tämän termin, joka riippuu potilaan terveydentilasta ja odotetusta oleskeluajasta. Kyseisellä sairaanhoidolla tarkoitetaan hoitoa, jota on annettava toisen valtion alueella väliaikaisesti oleskelevalle henkilölle, jotta hän ei ole kuolemanvaarassa ja jotta hänen ei tarvitse palata ennenaikaisesti omaan lähtövaltioonsa samaan tarvittavaa sairaanhoitoa.
Lääkintähenkilökunnan on sovellettava näitä kriteerejä tapauskohtaisesti ottaen huomioon potilaan terveydentilan ja hänen oleskelunsa keston. Euroopan yhteisöjen siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunta antoi myös ohjeet, joiden tarkoituksena on varmistaa, että kaikki osapuolet (sairaanhoidon tarjoajat, vakuutetut henkilöt ja vakuutusyhtiöt) tulkitsevat tätä ehtoa samalla tavalla. Nämä ohjeet ovat saatavilla Euroopan unionin portaalin kautta.
Näin ollen sekä kolme kuukautta lastensa luona viettävällä eläkeläisellä että Erasmus-ohjelmaa hyödyntävällä opiskelijalla on oikeus välttämättömän sairaanhoidon lisäksi myös hoitoon, jota samassa tilanteessa tarjottaisiin niille henkilöille, jotka oleskelevat kyseisessä jäsenvaltiossa.
Sairaanhoidon tarjoamista koskevalla järjestelmällä, josta säädetään asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklalla, säännellään sairaanhoidon tarjoamista ja siitä perittäviä maksuja sen valtion lainsäädännön perusteella, jossa potilas oleskelee väliaikaisesti. Tämä tarkoittaa, että kyseisessä valtiossa väliaikaisesti oleskelevat henkilöt saavat sairaanhoitoa samoin ehdoin kuin henkilöt, jotka kuuluvat kyseisen valtion sairausvakuutusjärjestelmän piiriin.
Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklaa sovelletaan myös Euroopan talousalueen valtioihin, Liechtenstein ja Sveitsi mukaan luettuina. Andorraa koskevia neuvotteluja ei ole vielä saatu onnistuneesti päätökseen.
Glyn Ford
laatijan sijainen. - (EN) Arvoisa puhemies, Robert Evansin oli valitettavasti palattava Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Kiitän Robert Evansin puolesta komission jäsentä vastauksesta, jonka hän antoi tähän kysymykseen.
Rajatylittävät avioliitot yleistyvät nopeasti - nykyisin lähes joka viides pariskunta tulee kahdesta eri jäsenvaltiosta - ja myös niiden pariskuntien ja henkilöiden osuus kasvaa, jotka eläkeikäisinä matkustelevat ympäri Euroopan unionin aluetta. Eikö komissio siis katso, että jos se ei toteuta pikaisia toimia näiden asioiden osalta, epätasa-arvoinen kohtelu johtaa EU:ssa laajalti spekuloitujen terveydenhuoltoturistien sijaan terveydenhuoltopakolaisiin?
Vladimír Špidla
(CS) Esititte useita kysymyksiä, joihin kaikkiin on annettava monimutkainen vastaus. Vastaan ensimmäiseen kysymykseen yksinkertaisesti: kävimme tänä aamuna keskustelun asetuksesta (EY) N:o 883/2004, jolla tarkistetaan merkittävästi asetusta (ETY) N:o 1408/71 ja jolla ehdottomasti parannetaan useiden henkilöiden tilannetta juuri rajatylittävien yhteyksien alalla. Terveydenhuoltomatkailua koskevan kysymyksen osalta katson, että käsite on erittäin ympäripyöreä, jopa niin ympäripyöreä, että se on vaarallinen. Koska ilmiö voi kehittyä erittäin merkittäväksi, meidän on määriteltävä erittäin tarkasti, mitä terveydenhuoltomatkailulla tarkoitetaan. Katson kuitenkin, että terveydenhuoltomatkailu ei ole kovinkaan yleistä, koska useimmissa tapauksissa erittäin vakavista terveysongelmista kärsivät henkilöt yrittävät pysyä omassa ympäristössään ja myös koska yksittäisten jäsenvaltioiden järjestelmät eivät perustasolla eroa merkittävästi toisistaan. Asetusta (ETY) N:o 1408/71 ja tulevaa asetusta (EY) N:o 883/2004 sovelletaan tietenkin suurimpaan osaan matkailua, mutta ei kuitenkaan terveydenhuoltomatkailuun liittyvissä tapauksissa. Ne koskevat pääasiassa ihmisiä, jotka ovat lähteneet matkalle ja joille on tapahtunut jotain sillä välin, kun he ovat pois kotoa. Tällaisia tapauksia on vuosittain satojatuhansia, jos ei jopa miljoona. Ratkaisut ovat asianmukaisia, eivätkä ne vaikuta kielteisesti terveydenhuoltojärjestelmien vakauteen. Lisäksi kysyttiin, aikooko komissio parantaa tätä alaa. Näin todellakin aiotaan tehdä, kuten muun muassa kollegani Androulla Vassilioun esittämät tarkistukset osoittavat. Mielestäni on mahdollista käydä yksityiskohtaista keskustelua rajatylittävästä hoidosta ja muista asiaan liittyvistä kysymyksistä, mutta haluan tässä vaiheessa suhtautua pidättyväisesti niin sanotun terveydenhuoltomatkailun käsitteeseen. Mielestäni kyseessä on melko ympäripyöreä käsite, joka voi aiheuttaa reaktioita, jotka eivät sovi tähän tilanteeseen.
Puhemies
(PL) Aika, joka on varattu komission jäsenelle Špidlalle esitetyille kysymyksille, on päättynyt. Kysymyksiin numero 49-54 vastataan kirjallisesti.
Puhemies
(EN)
Aihe: Pienten ja keskisuurten yritysten raportointitaakka
Pidän myönteisenä komission äskettäistä aloitetta, jolla pyritään vähentämään yritysten ja etenkin pk-yritysten velvollisuutta esittää tilastoja. Pk-yrityksillä on kuitenkin edelleen merkittävä esimerkiksi arvonlisäveroa koskeva raportointivelvollisuus, joka maksaa monia työtunteja ja heikentää pienten yritysten kilpailukykyä. Onko komissiolta tulossa mitään ehdotuksia, jotka vähentäisivät pk-yritysten kokemaa byrokratiaa ja raportointitaakkaa?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvä Eoin Ryan, olen erittäin kiitollinen siitä, että esititte tämän kysymyksen, sillä se koskee ongelmaa, josta komissio on ollut erittäin huolestunut jo vuosien ajan: miten voitaisiin vähentää Euroopan pienten ja keskisuurten yritysten tarpeetonta byrokratiaa. Olen ilahtunut voidessani kertoa teille, että olemme todellakin edistyneet merkittävästi tällä alalla, ja uskon vakaasti, että saamme pian todistaa todellista läpimurtoa.
Olemme itse asiassa määritelleet byrokratiasta eurooppalaisille yrityksille aiheutuvat kustannukset kustannuksiksi, jotka johtuvat raportointia, asiakirjoja ja tiedottamista koskevista velvollisuuksista. Osallistumme tällä hetkellä kyseisten kustannusten laskemiseen, mikä on suurin tällainen hanke koko historian aikana. Tämä tarkoittaa, että me todellakin määrittelemme, mitä kustannuksia nämä säännöt itse asiassa aiheuttavat yrityksille, jotta me voisimme tämän jälkeen tarkastella, mistä kulut aiheutuvat ja miten niitä voitaisiin vähentää.
Voitte odottaa suurta määrää komission ehdotuksia noin tämän vuoden syyskuusta lähtien. Kyseiset ehdotukset perustuvat laskennan tuloksiin ja kaikkien voimassa olevien sääntöjen tarkistamiseen. Katsomme voivamme esittää vuoden 2009 loppuun mennessä niin monta ehdotusta, että byrokratiasta eurooppalaisille yrityksille aiheutuvat kustannukset laskevat 25 prosentilla vuonna 2012. Oletamme, että tämä johtaa koko Euroopan BKT:n 1,4-1,5 prosentin kasvuun. Kuten havaitsette, me todellakin puhumme päätöksistä, joiden vaikutukset ovat merkittäviä.
Käsittelitte myös erityistä ongelmaa, joka ei kuitenkaan juuri liity tavallisia byrokratiasta aiheutuvia kustannuksia koskevaan kysymykseen. On erityisesti pienten yritysten taakkana noudattaa verovaatimuksia - ja tiedätte, että Euroopan unionin toimivaltuudet tämän asian osalta ovat erittäin rajatut. Tiedämme kaikista tutkimuksistamme, että itse yritykset katsovat, että rahoitusviranomaisten vaatimukset ovat ehdottomasti vakavimpana ja suurimpana taakkana, joten tämä on ala, jota jäsenvaltioiden on yksinkertaistettava.
Meillä kuitenkin on toimivaltuudet ainoastaan liikevaihtoveron alalla, ja jopa tällä alalla valtuudet ovat hyvinkin rajalliset. Komissio on kuitenkin esittänyt yhden erittäin tärkeän ehdotuksen, joka auttaisi pieniä ja keskisuuria yrityksiä: sen tarkoituksena on pääasiassa korottaa kynnystä, jonka jälkeen niiden on ilmoitettava liikevaihtovero etukäteen, toisin sanoen rekisteröitävä ALV:nsä. Nykyinen kynnys on 20 000 euroa, ja me haluamme korottaa sitä 100 000 euroon, mikä vapauttaisi lähes kaikki erittäin pienet ja varsinkin vasta perustetut yritykset tästä raskaasta taakasta.
Valitettavasti minun on ilmoitettava teille, että jäsenvaltiot eivät tähän mennessä ole olleet valmiita hyväksymään tätä ehdotusta. Toivon, että pienyrityksiä koskeva säädös, jonka komissio esitteli muutama päivä sitten ja jossa me käsittelimme tätä kysymystä jälleen kerran, lisää painetta niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka aiheuttavat tässä yhteydessä vaikeuksia. Olen myös erittäin kiitollinen Euroopan parlamentille useista tuenilmauksista tämän asian osalta.
Eoin Ryan
(EN) Haluaisin kiittää komission jäsentä ja odotan kiinnostuneena syyskuun ilmoituksia. Minun mielestäni jotkut hallinnollisista taakoista, etenkin pienten ja keskisuurten yritysten osalta, ovat kerrassaan valtavia, eikä kyseisillä yrityksillä useinkaan ole riittävästi työntekijöitä taakasta selviämiseksi. Voisitteko kuitenkin kertoa enemmän 100 000 euron kynnyksestä? Ilmoitatteko asiasta, vai aiotteko nimetä ja saattaa häpeään ne valtiot, jotka sitä vastustavat? Voisitteko antaa meille hieman enemmän tietoa tästä kynnyksestä?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Hyvä Eoin Ryan, kuten sanoin, kyseessä on virallinen ehdotus, josta komissio on tehnyt päätöksen jo vuonna 2004. Neuvosto ei tässäkään ajassa ole vielä hyväksynyt ehdotusta. Huomautin, että olemme nyt esittäneet ehdotuksen uudelleen pienyrityksiä koskevan säädöksen yhteydessä, mikä käytännössä tarkoittaa, että esitämme sitä uudelleen. Kyseessä ei ole ilmoitus; tämä on asia, jota komissio on jo ehdottanut. Katson, että se on tarpeellinen. Hetki sitten Špidla viittasi toisessa vastauksessa siihen, että tietyistä asioista on päätettävä yksimielisesti. Myös tässä yhteydessä vaaditaan yksimielisyyttä, mutta sitä ei valitettavasti ole saavutettu. Olen varma, että minun ei tarvitse kertoa teille, Irlannin edustajalle, että suuri joukko jäsenvaltioita katsoo, että verotusta koskevat kysymykset Euroopan unionissa ovat tabu.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Arvoisa komission jäsen, esitän seuraavan pyynnön: Jos aiotte tehdä kaikki nämä tutkimukset, voisitteko tutkia pienten ja keskisuurten yritysten toimintaan liittyviä välillisiä kustannuksia? Pyydän teitä tutustumaan noin kaksi vuotta sitten julkaistuun Maailmanpankin raporttiin, jossa analysoidaan näitä kustannuksia. Raportissa todetaan, että oikeusasioihin liittyvät kustannukset ovat erittäin pienet esimerkiksi Puolassa, mutta käytännössä tämä ei pidä paikkansa. Esitän myös tähän asiaan liittyvän pyynnön, joka ei varsinaisesti ole kysymys. Sen sijaan, että tarkastelette viranomaisten lausuntoja, voisitteko tarkastella asianmukaisesti sitä, mitkä varsinaiset kustannukset ovat? Kaikki leimat, joista on maksettava, kaikki asiakirjat, jotka on toimitettava - tällaisia lisäkustannuksia on niin paljon.
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Laskelmat, joita olemme nyt tekemässä ja jotka on pian saatettu päätökseen, antavat meille tarkkaa tietoa siitä, mitkä EU:n säännöt aiheuttavat mitäkin kustannuksia. Tämän jälkeen voimme kertoa täsmällisesti, mitkä EU:n säännöt aiheuttavat mitkäkin kustannukset yrityksille.
Me tietenkin tiedämme jo melko paljon. Me esimerkiksi tiedämme no nyt, että useimmat näistä kustannuksista aiheutuvat ainoastaan muutamasta säännöstä. Suurin osa säännöistä perustuu ainoastaan 42 direktiiviin. Me myös tiedämme, mikä ala aiheuttaa suurimmat kustannukset - kyseessä on EU:n yhtiölainsäädäntö. Tämän takia me olemme nyt esittäneet ensimmäiset ehdotukset kyseisestä alasta.
Me myös tiedämme, että jakelukustannukset vaihtelevat merkittävästi yrityksen koon perusteella. Peukalosääntönä voimme olettaa, että mitä pienempi yritys on, sitä raskaampi on hallinnollisten kustannusten suhteellinen taakka. Kyseiset kustannukset voivat erittäin pienten yritysten osalta olla huomattavasti viittä prosenttia korkeampia, kun ne puolestaan ovat huomattavasti alhaisempia suurten yritysten osalta. Me kaikki tiedämme tämän joka tapauksessa, ja asia myös otetaan huomioon ehdotuksissa.
Haluan hyödyntää tämän tilaisuuden ja esittää parlamentille erään pyynnön. Se, onnistuuko tämä hanke, riippuu tietenkin suurelta osin siitä, käsitteleekö parlamentti nopeasti komission ehdotukset. Me olemme kuitenkin tehneet niistä yleisen poliittisen sopimuksen. Halusin vain huomauttaa, että tämä tietenkin tarkoittaa voimassa olevan lainsäädännön tarkistamista, mikä edellyttää molempien lainsäätäjien suostumusta.
Puhemies
(EN)
Aihe: Lannoitteiden hinnat
Lannoitteiden hinnat ovat nousseet jyrkästi kahdentoista viime kuukauden aikana. Esimerkiksi ammoniumfosfaatin tukkumarkkinahinta on kivunnut 181 eurosta tonnia kohden 800 euroon tonnia kohden.
Aikooko komissio toteuttaa toimia tämän hintapiikin hillitsemiseksi?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Hyvä Colm Burke, olen teidän tavoin huolissani lannoitteiden hintojen noususta. Hinnat ovat todellakin nousseet suhteettomasti. Tämä tietenkin aiheuttaa suuria ongelmia ja herättää suurta huolta Euroopan maataloudessa.
Lannoitteiden hinnat ovat nousseet, koska kysyntä on kasvanut voimakkaasti sen lisäksi, että kuljetus- ja energiakustannukset ovat korkeammat. Tämän takia tekijöitä on kolme: suurempi kysyntä, koska kasvu muissa osissa maailmaa on ollut nopeaa, sekä korkeammat energianhinnat ja korkeammat kuljetuskustannukset. Kuten tiedätte, kysyntä on kasvanut ympäri maailmaa, ja tämä vaikuttaa lannoitteiden lisäksi myös useisiin muihin tuotteisiin, kuten markkinakasveihin ja elintarvikkeisiin.
On tärkeää muistaa se tosiasia, että vaikka eurooppalaisten maanviljelijöiden on käytettävä enemmän rahaa lannoitteisiin, kuten ne todella tekevät, ne saavat samalla paremman hinnan korjatusta sadosta. Verrattavissa olevaa ajanjaksoa koskevat FAO:n tilastotiedot osoittavat, että elintarvikkeiden hinnat ovat nousseet 37 prosentilla yhden vuoden aikana. Hinnat ovat nousseet eniten maitotuotteiden osalta, joiden hinnannousu on ollut 80-200 prosenttia, ja viljan osalta, jonka hinta on noussut 50-80 prosenttia.
Komissio uskoo, että on olennaista noudattaa kilpailusääntöjä. Niin kauan kuin näin tehdään, komission mielestä ei ole asianmukaista puuttua markkinoihin, joiden äskettäisin kehitys johtuu tekijöistä, joihin komissio ei voi millään tavalla vaikuttaa. Toistan vielä kerran: me emme voi vaikuttaa niihin kolmeen keskeiseen tekijään, jotka ovat johtaneet hintojen nousuun.
Pitkän aikavälin kehityksen osalta komissio haluaisi myös kiinnittää huomionne siihen, että on edistettävä kilpailua maakaasumarkkinoilla. Katson, että tässä yhteydessä olisi todella mahdollista helpottaa tilannetta jonkin verran. Jos komission kolmannessa energiapaketissa ehdottamat toimenpiteet hyväksytään, kaasumarkkinoiden hinnat kehittyisivät parempaan suuntaan. Tämä voisi myös johtaa Euroopan unionissa tuotetun typpilannoitteen hinnan laskuun. Kuten tiedätte, tämä kuitenkin riippuu yksinomaan siitä, annetaanko komission ehdottamalle energiapaketille hyväksyntä.
Colm Burke
(EN) Kiitos vastauksestanne tästä asiasta. Se aiheuttaa huolta. Tiedän, että viittasitte maitotuotteiden ja muiden tuotteiden hintojen nousuun, mutta valitettavasti maanviljelijät eivät hyödy tästä noususta: siitä hyötyvät ainoastaan välikäsinä toimivat osapuolet.
Minun kysymykseni liittyy itse asiassa riippuvaisuuteemme EU:n ulkopuolelta tapahtuvasta tuonnista. Vaikuttaa siltä, että me olemme riippuvaisia siitä, että Venäjä ja Ukraina toimittavat meille raaka-aineet lannoitteita varten. Mietin vain, mitä toimia me toteutamme sen varmistamiseksi, että toimitukset ovat riittäviä ja että niissä ei olla liian riippuvaisia yhdestä tai kahdesta toimittajasta. Emmekö voi määritellä muita lähteitä ja ottaa käyttöön mekanismeja, joilla kannustetaan tuontia kyseisistä lähteistä?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Tärkeiden tuontivaltioiden Venäjän ja Ukrainan osalta minun on huomautettava, että sovellamme molemmista valtioista tuotaviin lannoitetuotteisiin kaupan suojakeinoja.
Yksinkertaisesti todettuna kummatkin valtiot voivat tietenkin tarjota lannoitteita alhaisin hinnoin, koska ne tietävät, että lannoitteiden valmistamiseen tarvitaan paljon energiaa, ja ne soveltavat eri hintoja vietyyn energiaan ja kotimaassa käytettyyn energiaan. Kyseinen hintaero johtaa polkumyyntiin, minkä takia me olemme toteuttaneet asianmukaisia toimenpiteitä Venäjän ja Ukrainan osalta.
Toimitusten monipuolistamisen osalta on todettava, että komission vaikutusmahdollisuudet ovat vähäiset. Voin kuitenkin kertoa teille, että minun tietojeni mukaan suuret eurooppalaiset tuottajat ja jakelijat pyrkivät luonnollisestikin monipuolistamaan raaka-ainekantaansa. Olen valmis tarkastelemaan tätä kysymystä yksityiskohtaisemmin uudelleen.
Mairead McGuinness
(EN) Haluaisin kiittää komission jäsentä. Tämä luultavasti liittyy myös muihin, komission jäsenelle Fischer-Boelille esitettyihin kysymyksiin. Huomautitte, että sadosta saatava hinta on korkeampi, mutta vaikuttaa siltä, että ruoan tuottamisen kustannukset nousevat nyt nopeammin kuin hinnat. Tämä on varmastikin ongelma, johon EU:n on puututtava. Ehkäpä voisitte vastata tähän?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Komission jäsen Fischer Boel on täällä, minkä takia vastaan erittäin harkiten, sillä on hän on se henkilö, joka todella tietää hinnoista, jotka eurooppalaiset viljelijät voivat saada. Oletan sen perusteella, mitä hän on komissiolle tähän mennessä kertonut, että tuottajahinnat ovat todellakin nousemassa EU:n kaikkien tärkeiden tuotteiden osalta. En kuitenkaan kiellä, että saatatte olla oikeassa sanoessanne, että sadosta saatavalla suuremmalla tuotolla ei välttämättä voida kattaa täysin kustannusten kohoamista. Tämä on kysymys, jota komissio varmasti tarkastelee.
Elintarvikealalla tapahtuneen yleisen kehityksen osalta - emmekä puhu tässä yhteydessä vain tuottajahinnoista, vaan tarkastelemme myös sitä, mitä kuluttajan on lopulta maksettava - käynnistimme muutama viikko sitten aloitteen ja perustimme korkean tason ryhmän tarkastelemaan Euroopan elintarvikealan tulevaisuutta, joka on Euroopan suurin teollisuudenala, vaikka kaikki eivät sitä tiedä. Useat ihmiset itse asiassa ajattelevat, että autoteollisuus on Euroopan suurin teollisuudenala, vaikka se ei pidä paikkansa. Elintarvikeala on kaikista suurin teollisuudenala Euroopassa.
Tässä korkean tason ryhmässä me tarkastelemme erittäin tarkasti hintakehitystä. Me saamme työmme päätökseen vuoden loppuun mennessä, jolloin esitämme asianmukaiset suositukset.
Puhemies
(EN)
Aihe: Pienyrityksiä suosiva politiikka
Mitä toimia Euroopan komissio ehdottaa pienyrityksiä suosivilla avoimilla sisämarkkinoilla, jotta pienyritykset voisivat hyödyntää uutta teknologiaa, ja mitä käytännön hyötyä ne saavat tutkimusohjelmista, joita Euroopan unioni rahoittaa 27 jäsenvaltiossa?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Hyvä Marie Panayotopoulos-Cassiotou, tämä kysymys koskee tiettyä erityisalaa. Vain muutama päivä sitten komissio esitti erittäin laaja-alaisen aloitteen tällä alalla.
Haluan aluksi todeta, että olen erittäin tyytyväinen siihen, että pienten ja keskisuurten yritysten valtava merkitys taloudellemme ja työpaikkojen luonnille on tunnustettu laajasti koko Euroopan unionin alueella viime vuosien aikana. Halusin varmistaa varsinkin sen, että kaikki EU:n toimielimet ja jäsenvaltiot kiinnittävät asianmukaista huomiota pienten ja keskisuurten yritysten asemaan. jos me emme hyödynnä täysimääräisesti pk-yritysten kasvumahdollisuuksia, jos emme hyödynnä täysimääräisesti niiden työvoiman valmiuksia, me emme selviä globalisaation seurauksista Euroopassa. Haluan tehdä tämän asian selväksi: me voimme selvitä globalisaation vaikutuksista, jos me saamme vahvistettua pk-yritysten alaa Euroopassa. Tämän takia pk-yritysten on hyödynnettävä paremmin sisämarkkinoiden ja maailmanlaajuisen kilpailun tarjoamat mahdollisuudet.
Olennaisena tekijänä tässä yhteydessä on - ja tämä liittyy kysymykseenne - tiedon, tutkimuksen ja innovoinnin saatavuus. Suurien eurooppalaisten yritysten lisäksi myös pienten ja keskisuurten yritysten, jos ne vain toimivat kansainvälisillä markkinoilla, on siirryttävä osaltaan tietoon perustuvaan talouteen. Se on nyt niiden ainoa mahdollisuus. Ne eivät voi kilpailla hinnoilla; ne voivat kilpailla ainoastaan tarjoamalla parempilaatuisia tuotteita tai palveluja, ja kyseinen parempi laatu saadaan aikaan paremman teknologian ja innovoinnin avulla.
Yksi tärkeimmistä välineistä, joita ne voivat käyttää yhteisön tasolla, on tietenkin tutkimuksen seitsemäs puiteohjelma, josta vähintään 15 prosenttia osoitetaan pienten ja keskisuurten yritysten rahoittamiseen. Ensimmäisten tulosten perusteella vaikuttaa siltä, että me todellakin pääsemme tähän tavoitteeseen.
Pienyrityksiä koskevaan säädökseen, johon viittasin aikaisemmin, on koottu yhteen useita eri ehdotuksia, joiden tarkoituksena on edistää pienten ja keskisuurten yritysten pääsyä innovointiin, tietoon, tutkimukseen ja teknologiaan. Esitän muutamia esimerkkejä. Ensinnäkin on ehdotettu tutkimuksen, kehittämisen ja innovoinnin edistämiseksi annettavaa valtiontukea koskevien sääntöjen yksinkertaistamista erityisesti ryhmäpoikkeusasetuksen avulla. Komissio päätti asiasta viime viikolla, mikä antaa merkittäviä mahdollisuuksia. Toisena ovat kannusteet sellaisten yritysten perustamiseksi, joiden kasvumahdollisuudet ovat suuret, niin että edistetään tutkimus- ja innovointivalmiuksia erityisesti koordinoimalla kansallisia ohjelmia ja aloitteita tiiviimmin. Lisäksi toteutetaan toimenpiteitä, joilla pyritään lisäämään pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista tiedonvaihtoon. Tässä yhteydessä me luomme uuden pilottihankkeen, jonka tarkoituksena on auttaa rahoittamaan teollis- ja tekijänoikeuksien teollista käyttöä. Voisin myös mainita, että me kannustamme pk-yrityksiä toimimaan aktiivisesti Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin toiminnassa, jotta varmistetaan, että ne hyötyvät tietojenvaihdosta, jota instituutti edistää.
Kuten havaitsette, tällä alalla tapahtuu paljon. Haluan kuitenkin tehdä täysin selväksi, että loppujen lopuksi on tietenkin yrittäjien ja itse yritysten vastuulla, päättävätkö ne hyödyntää niille tarjotut mahdollisuudet. Näin ollen on erittäin tärkeää tiedottaa markkinatoimijoille entistä tehokkaammin jo nykyisistä mahdollisuuksista. Tässä on kyse tiedottamisesta ja viestinnästä, joita molempia on kehitettävä paljon. Juuri tämän takia komissio perusti yleiseurooppalaisen sähköisen liiketoiminnan tukiverkoston tämän vuoden alussa. Se on suurin tämäntyyppinen verkosto koko maailmassa, ja sen tavoitteena on määritellä kaikille eurooppalaisille yrityksille yhteyspiste, joka voi vastata kaikkiin kysymyksiin, jotka koskevat innovointia, mahdollisuutta osallistua EU:n ohjelmiin ja mahdollisuutta hyötyä tutkimuksesta.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vilpittömästi vastauksestanne, koska se todellakin oli kattava ja te vastasitte sillä myös täydentävään kysymykseen, joka koski yhteydenpitoa yritysten kanssa ja yrityksille tiedottamista.
Voisitteko antaa minulle vielä lisätietoa? Tulen alueelta, joka sijaitsee Euroopan unionin itärajalla, kun unionia tarkastellaan sen nykyisessä muodossa. Tiedot eivät saavuta kyseistä aluetta, ja pienyritykset kamppailevat, yksinkertaisesti vain odottavat tylsistyneinä; ne ovat täysin riippuvaisia hintaeroista, kuten te totesitte, eivät siis laadusta, ja näin ollen niiden on pian lopetettava toimintansa.
Mikä on neuvonne tämän asian osalta?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. - (DE) Hyvä Marie Panayotopoulos-Cassiotou, olen erittäin kiitollinen tuestanne. Minä tietenkin tiesin, että voin luottaa teihin täysin tämän asian osalta, aivan kuten tekin voitte luottaa minuun täysin.
Verkoston tiheyden osalta minun on myönnettävä, että me emme ole vielä saavuttaneet toivottua tiheyttä koko Euroopan alueella. Kun saamme hankkeen päätökseen, minkä toteutamme seuraavien viiden kuukauden kuluessa, kaikilla Euroopan alueilla on yksi tällainen laitos. Yhteyspisteitä on kaikilla alueilla, ja ne sijaitsevat riittävän lähellä yrityksiä, jotta kaikki voivat helposti käyttää niiden palveluja.
Puhemies
(PL) Christopher Heaton-Harrisin laatimaan kysymykseen numero 58 vastataan kirjallisesti.

Aihe: Ehdotettu korotus YMP:n terveystarkastuksen mukautukseen
Voisiko komissio pohtia, olisiko mahdollista, että YMP:n terveystarkastuksen mukautukseen ehdotettu korotus olisi vapaaehtoinen?
Aihe: YMP-tuet
Vuosittain alle 5 000 euron jääviä tilakohtaisia tukia ei vähennetä ehdotetun yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen yhteydessä, kuten komission jäsen Mariann Fischer Boel ilmoitti. Voisiko komissio harkita kynnysarvon korottamista?
Aihe: Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastus (health check)
Tupakanviljely on noin 130 000 eurooppalaisen maanviljelijän ainut tulonlähde. Tästä huolimatta 50 prosenttia ensimmäisen pilarin varoista (suora tuki) aiotaan siirtää vuonna 2010 asetuksella (EY) N:o 1782/2003toiseen pilariin (maaseudun kehittäminen), mikä pienentää kyseisten tuottajien tuloja huomattavasti. Lisäksi tupakkaa viljellään puolikaruilla viljelyksillä, jotka eivät tarjoa vaihtoehtoisia työllisyysmahdollisuuksia.
Samaan aikaan vireillä on myös yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) niin sanottu terveystarkastus (health check), jossa käsitellään uudelleen monia päätöksiä, jotka tehtiin vuonna 2003 YMP:n uudelleentarkastelun yhteydessä.
Näin ollen kysyn komissiolta, aikooko se osana YMP:n terveystarkastusta tarkastella uudelleen tupakan tukijärjestelmää ja säilyttää nykyisen järjestelmän voimassa myös vuoden 2009 jälkeen vuoteen 2013 saakka? Onko komissio toteuttanut tutkimuksia selvittääkseen, millä viljelyksillä tupakkaviljelmät voitaisiin korvata näillä alueilla, jotta eurooppalaiset tupakanviljelijät eivät kärsisi taloudellisia ja sosiaalisia vahinkoja?
Aihe: Yhteinen maatalouspolitiikka: pienten tuottajien hyväksi tapahtuva suunnittelu ja täytäntöönpano
Ei pidä unohtaa, että maatalous on Kreikan maaseutualueiden asukkaiden keskeinen työllistäjä, erityisesti maantieteellisiä haittoja omaavilla alueilla kuten saarilla ja vuoristoseuduilla. Yhteisessä maatalouspolitiikassa ajettu toimintalinja, jossa korvauksia ja suoria tukia leikataan siirtäen varoja ensimmäisestä toiseen pilariin, on herättänyt erityistä huolestumista kreikkalaisten tuottajien keskuudessa, koska se tulee vaikuttamaan heidän jo nyt alhaisiin tuloihinsa ja johtamaan pienten tuottajien taloudelliseen rappioon.
Miten komissio aikoo toimia välittömästi ja pitkällä aikavälillä maanviljelijöiden vakavien taloudellisten ongelmien suhteen (polttoaineiden hinnannousu, korkeat tuotantokustannukset, tuottaja- ja kuluttajahintojen väliset erot) ja miten se aikoo taata pienten tuottajien toiminnan jatkumisen Euroopan tasolla?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Olen iloinen saadessani mahdollisuuden vastata kaikkiin neljään kysymykseen, koska alkuperäisen aikataulun mukaan vaikuttaa siltä, että olemme jonkin verran myöhässä.
Ensimmäisten kolmen kysymyksen osalta toteaisin, että Euroopan unionin maatalous on nykyisten maailmanlaajuisten ympäristöä koskevien haasteiden osalta sekä aiheuttaja että seurausten kantaja. Emme voi vain seurata sivusta ja olla toteuttamatta toimia. EU:n toimenpiteet ovat tarpeen, ja maaseudun kehittämisen kautta me voimme toteuttaa parhaiten kohdennettuja ja tehokkaimpia toimenpiteitä. Mutta kuten te kaikki tiedätte, meidän varamme maaseudun kehittämispolitiikan puitteissa ovat rajalliset. Oikeudenmukaisin ja yksinkertaisin tapa varojen keräämiseen on siirtää lisää varoja ensimmäisestä pilarista - suorista tuista - toiseen pilariin kuuluvaan maaseudun kehittämispolitiikkaan niin sanotun mukauttamisen avulla, mistä tietenkin tehdään pakollista.
En ole valmis harkitsemaan mukauttamisen lisäämistä vapaaehtoisesti. On melko selvää, että komissio otti huomioon sen, että helmikuussa 2007 parlamentti hyväksyi mietinnön, jossa hylättiin komission ehdotus vapaaehtoisesta mukauttamisesta. Minun on todettava, että olen melko iloinen siitä, että me olemme aina olleet samaa mieltä tästä asiasta.
Raja-arvon osalta voidaan todeta, että komissio ehdottaa viiden miljardin euron siirtämistä ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin kaudella 2009-2012. Tämä laskelma on tehty nykyisen 5 000 euron raja-arvon tai, kuten sitä yleensä kutsumme, vapaaosuuden perusteella. Tämän raja-arvon korottaminen vähentäisi varoja merkittävästi. Komissio katsoo, että jos varoja on käytettävissä vähemmän, ilmastonmuutokseen ja vedenpuutteeseen vastaamiseksi toteutettavien toimenpiteiden tehokkuus heikkenisi merkittävästi.
Terveystarkastuspaketin puitteissa pienviljelijät, jotka saavat suoraa tukea vähintään 5 000 euroa, on vapautettu edelleen mukauttamisesta. Näin ollen pientiloja suojeltaisiin edelleen kaikilta kielteisiltä vaikutuksilta, joita varojen siirtämiseltä ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin voi olla. Ne kuitenkin myös hyötyvät varoista, joita saadaan mukauttamisella, jos ne osallistuvat asianmukaisiin maaseudun kehittämisohjelmiin.
Mukauttamisen osalta maanviljelijät toteavat joskus minulle: ”Viette rahani” tai ”Vähennätte tukia maataloudelle, maanviljelijöille”. Tämä ei itse asiassa pidä paikkansa, koska jos tukia mukautetaan, samalla alalle luodaan lisää varoja yleisesti, sillä jäsenvaltioiden on yhteisrahoitettava tukia. On selvää, että olemme uusien mukautettujen tukien osalta paljon täsmällisempiä. Me yksinkertaisesti luomme valikoiman mahdollisuuksista, joilla vastataan uusiin haasteisiin. Tämä tarkoittaa, että voin luvata niille, jotka sanovat, että mukauttamista tai maaseudun kehittämispolitiikan varoja voidaan käyttää mihin tahansa tarkoitukseen, että näin ei tapahdu niiden varojen osalta, joita me ehdotamme mukauttamiseen terveystarkastuksessa. Näin ollen, sen sijaan, että meidän sanotaan vievän varoja, me itse asiassa luomme lisää varoja, jotka voidaan siirtää takaisin maatalousalalle.
En ole varma siitä, onko Stavros Arnaoutakis täällä tänä iltana, joten en aio vastata siihen kysymykseen.
Ioannis Gklavakis puolestaan kysyy tupakan tuotantoon sidottujen tukien säilyttämisestä. Tässä yhteydessä minun on viitattava vastaukseen, jonka annoin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle 24. kesäkuuta. Olen itse asiassa saanut useasti mahdollisuuden tämän saman vastauksen antamiseen täällä parlamentissa. Vastauksena on, että komissio ei aio terveystarkastuksen puitteissa tarkastella uudelleen tupakan tukijärjestelmää. Mainitsen vain uudelleen, että kaikki tupakantuottajavaltiot hyväksyivät tupakan tukijärjestelmän uudistamisen vuonna 2004, joten en pidä tarpeellisena tämän keskustelun avaamista uudelleen. Toivon, että me kaikki voimme olla samaa mieltä siitä, että varat, jotka siirretään maaseudun kehittämispolitiikkaan, erityisesti varat, jotka on osoitettu niiden alueiden tukemiseen, joilla tupakkaa tuotetaan tai sitä on tuotettu, ovat erittäin tärkeitä. Me myös esittelemme parlamentille kertomuksen tupakan tukijärjestelmän uudistamisen vaikutuksista vuoden 2009 loppuun mennessä.
Liam Aylward
(EN) Arvoisa komission jäsen, olen varma, että te - kuten kaikki parlamentin jäsenet täällä täysistunnossa - olette erittäin turhautuneita tapaan, jolla kyselytunti täällä järjestetään. Olemme viitanneet asiaan useaan otteeseen, mutta mitään ei näytä tapahtuvan.
Haluan kiittää komission jäsentä vastauksesta, vaikka en ole tyytyväinen annettuun vastaukseen. Jos pakollinen mukauttaminen otetaan käyttöön, se luo minun mielestäni hajaannusta ja jännitettä eri maatalousryhmien, suurten ja pienten viljelijöiden ja erityisesti erilaisiin maatalousyrityksiin osallistuvien maanviljelijöiden välille. En halua, että näin käy.
Ehdotin esimerkiksi äskettäin laatimassani lampaita koskevassa mietinnössä, joka hyväksyttiin viime kuussa suurella enemmistöllä täällä parlamentissa, että mukauttamista ja 69 artiklaa - joka nykyisin on 68 artikla - ryhdytään soveltamaan jäsenvaltioissa vapaaehtoisesti. Eikö komissio voi hyväksyä tämän Euroopan parlamentin vaaleilla valittujen jäsenten täällä viime kuussa tekemän päätöksen henkeä?
Seán Ó Neachtain
(GA) Arvoisa puhemies, tukien 5 000 euron raja-arvon alapuolelle jäävät pienviljelijät ovat niitä, jotka kärsivät suurimmista ongelmista, mutta jotka saavat vähiten varoja. Myöntääkö komissio, että sen jälkeen, kun tämä 5 000 euron raja-arvo asetettiin muutama vuosi sitten - uskoakseni vuonna 2002 - Euroopassa on tapahtunut inflaatiota ja suuria muutoksia? Ja eikö arvoisa komission jäsen ole sitä mieltä, että pienviljelijöitä suojellaan niin, että heille annetaan nykyisin enemmän tukea kuin silloin, kun politiikka laadittiin, ja että kyseistä raja-arvoa olisi korotettava?
Ioannis Gklavakis
(EL) Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä, vaikka hänen vastauksensa ei ollutkaan myönteinen. Tiedän kuitenkin, että hän on ahkera, tunnollinen ja oikeudenmukainen henkilö. Haluaisinkin esittää hänelle seuraavan kysymyksen:
Tupakka on ainoa maataloustuote, johon sovelletaan tällaista kohtelua, ja kyseinen kohtelu ei ole oikeudenmukaista. Haluaisin kuitenkin lisätä seuraavaa: kun otetaan huomioon, että tupakan tuottajat ovat köyhiä pienviljelijöitä, voisitteko te varmistaa, että kyseiset viljelijät eivät katoa kokonaan, ja ainakin tehdä tutkimuksen, jonka avulla me voisimme nähdä, mitä nämä ihmiset voisivat kasvattaa nyt, kun tupakka on poistettu kyseisten toimenpiteiden soveltamisalasta?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Terveystarkastusta koskevaa ehdotusta tarkasteltaessa havaitaan, että se itse asiassa sisältää useita toimia, jotka hyödyttävät lammas- ja vuohialaa. Ensinnäkin me toteamme selvästi, että on mahdollista säilyttää tuotantoon sidotut tuet lammasalalla, koska me tiedämme, että kyseessä on herkkä ala. On äärettömän tärkeää, että me säilytämme jotakin tuotantoa niillä alueilla, joilla lampaiden tuotannon hävittyä ei luultavasti olisi enää mitään tuotantoa, joten tuotantoon sidotut tuet voisivat on yksi ratkaisu.
Minun on todettava uuden 68 artiklan osalta, että sillä annetaan jäsenvaltioille vapaaehtoinen mahdollisuus käyttää ja leikata 10 prosenttia suorista tuista. Ne voivat jäsenvaltioiden päätösten perusteella siirtää osan kyseistä varoista lammas- tai vuohialalle. Tukien sitominen tuotantoon on mahdollista lypsykarjan sekä lampaiden ja vuohien osalta.
En ole varma, ymmärsinkö seuraavan kysymyksen oikein, mutta jos tarkastellaan talousarviota - maatalouden kokonaisbudjettia, jonka valtioiden päämiehet hyväksyivät vuonna 2002 - tästä talousarviosta sovittiin, mutta sitä mukautettiin ainoastaan yhden prosentin inflaatioasteen mukaisesti. Arvoisa parlamentin jäsen on oikeassa siinä, että inflaatioaste on nykyisin yhtä prosenttia korkeampi, erityisesti nyt, kun öljyn ja elintarvikkeiden hinnat ovat korkealla. Joten kyllä, voidaan todeta, että etuuksien arvo ei vastaa täysin muiden tuotteiden arvoa. Mutta tämän päätöksen tekivät valtioiden päämiehet, ja näin ollen nykyinen tilanne erityisesti tietyillä aloilla, joilla hinnat ovat kohonneet poikkeavalla tavalla verrattuna kuluneisiin 30 vuoteen, toisin sanoen joilla hinnat ovat nyt alkaneet kohota, on hyvä merkki niille, jotka yrittävät saada alasta elantonsa.
Haluaisin huomauttaa Ioannis Gklavakisille, että olemme keskustelleet asiasta paljon ja että nautin aina tätä koskevista keskusteluista hänen kanssaan. Mielestäni hän voi palata vaalipiiriinsä ja kertoa, että hän puolustaa leijonan tavoin tuotantoon sidottujen tukien säilyttämistä.
Tupakantuotanto ei ole kestävää kaikilla alueilla, mutta kun tupakka-alalle osoitetaan maaseudun kehittämiseen varattuja varoja, se voi mielestäni tarkoittaa myös sitä, että ne, jotka haluavat jatkaa tätä toimintaa, voivat uudistaa tupakantuotantoaan ja ehkä lopulta harjoittaa sellaista tupakantuotantoa, joka voi olla taloudellisesti kannattavaa, koska tupakan laatu paranee. Mielestäni teidän on kohdattava todellisuus - se, että tätä asiaa ei aiota käsitellä uudelleen - ja yritettävä sitten löytää mahdollisimman hyvät ratkaisut ongelmiin.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Arvoisa komission jäsen, teidät tunnetaan henkilönä, joka yrittää aina vähentää maatalouden tuotantokustannuksia. Haluan esittää kysymyksen, joka liittyy tähän aiheeseen. Kotimaassamme Puolassa hallitus on äskettäin asettanut ylimääräisiä veroja viljelijöille, jotka tuottavat rapsiöljyä omaan käyttöönsä ja jotka lisäävät sitä polttoaineeseen. Tämä tavallaan liittyy biodieselin tuotantoon. Koska tätä voidaan verrata siihen, että ihmiset maksavat veroa oman maidon juomisesta tai omien vihannesten tai perunoiden syömisestä, voisitteko antaa näille viljelijöille tukea, jotta he voisivat jatkaa toimintaansa ilman, että heidän on maksettava ylimääräistä veroa aivan kuin he ostaisivat tämän öljyn jostakin muualta?
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Siitä lähtien, kun siirryin toimimaan EU:n politiikassa, olen aina halunnut kovasti säilyttää toissijaisuuden. Se tarkoittaa, että kun keskustelemme verotuksesta, emme keskustele yhteisestä politiikasta, joten on jäsenvaltioiden tehtävänä päättää, miten ne hallinnoivat verotusjärjestelmiään. Tämän takia minun on useista eri syistä parempi pysyä erossa, en nyt sanoisi kansallisesta kinastelusta, vaan kansallisista keskusteluista siitä, miten rapsin verotusta hallinnoidaan. Ymmärrän huolenne, mutta haluaisin ennemmin jättäytyä tämän keskustelun ulkopuolelle.
Puhemies
(PL) Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
(Istunto keskeytettiin klo 20.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)
