
Posselt
Arvoisa puhemies, meillä oli tänä aamuna vakava ongelma, kun hotelli Monopolista tänne matkannut bussi ei yhtäkkiä halunnutkaan enää ottaa avustajia mukaan, vaikka se on ollut ongelmitta käytäntönä 21 vuoden ajan. Haluaisin vastustaa tätä, sillä me parlamentin jäsenet olisimme olleet bussissa viidestään, ja avustajat olisivat myöhästyneet työpaikalta. Tämä on järjetön sääntö, sillä me bussissa istuneet viisi matkustajaa olisimme voineet matkustaa bussin sijasta kahdella autolla. Kuljettajia olisi ollut silloin kaksi yhden sijasta. Kvestoreittemme olisi tarkasteltava tätä byrokraattista päätöstä. Pyydän painokkaasti, että käytäntö lakkautetaan välittömästi, jotta parlamentin jäsenet voivat ottaa avustajansa mukaan töihin.

Puhemies
Jäsen Posselt, välitämme ilmoituksenne kvestorikollegiolle, jotta he voivat tehdä parhaaksi katsomansa päätöksen ja ilmoittaa siitä sitten kaikille jäsenille.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Dary
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa teille, että unohdin eilen illalla allekirjoittaa läsnäololistan.

Puhemies
Merkitsemme tämän muistiin.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestys kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä
Puhemies.
Kalatalousvaliokunnan puheenjohtajalla Varelalla on puheenvuoro.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE), kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja. (ES) Arvoisa puhemies, haluan todeta, että kalatalousvaliokunta on päättänyt hylätä pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä, sillä saatoimme tutustua komission ehdotukseen vasta 20. marraskuuta, jolloin meille ei enää jäänyt aikaa käsitellä sitä, ja näin ollen emme ole voineet käsitellä asiaa niin kiireellisesti kuin meitä on pyydetty tekemään.
Teemme kuitenkin kaikkemme, jotta voimme keskustella asiasta täällä heti ensi vuoden ensimmäisellä istuntojaksolla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, puheenjohtaja Varela. Koska muita puheenvuoroja ei ole pyydetty, on puheenvuoro komission jäsenellä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla alueella sovellettavista eräistä valvontatoimenpiteistä annetussa asetuksessa säädetään, että näiden valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanomääräykset koskevat vain vuotta 2000. Neuvosto ei päässyt aikoinaan yksimielisyyteen sääntelyn jatkamisesta. Asiaa koskevat säännökset raukeavat siten tämän vuoden lopussa.
Jos tämän asetuksen muuttaminen nyt viivästyy, se tarkoittaa sitä, että 1. tammikuuta 2001 alkaen meillä ei ole oikeusperustaa Koillis-Atlantin kansainvälisillä vesillä liikkuvia Euroopan unionin valvonta-aluksia varten. Siitä kärsisivät tietenkin koko valvontajärjestelmä ja alueelliset kalastusjärjestöt, joiden asema heikentyisi. Tosiasiassa tilanne on se, että koko valvontajärjestelmää pidetään nykyään esimerkillisenä. Siksi meidän pitäisi oikeastaan tehdä kaikkemme, jotta tätä valvontajärjestelmää kehitetään ja vahvistetaan edelleen. Komissio kannattaa siten neuvoston pyyntöä käsitellä asia kiireellisenä ja pyytää hyvin hartaasti myös Euroopan parlamentin jäseniä kannattamaan tätä kiireellistä menettelyä.

Puhemies
Jäsen Varelalla, kalatalousvaliokunnan puheenjohtajalla, joka vastaa tästä asiasta, on jälleen puheenvuoro.

Varela Suanzes-Carpegna
. (ES) Arvoisa puhemies, olen todella pahoillani, että komissio ei ole ottanut kaikkea tätä huomioon aikaisemmin ja ettei meille ole ilmoitettu tästä riittävän ajoissa, jotta olisimme voineet käsitellä asiaa valiokunnassa. Toisaalta mainitut kansainväliset toimet pysyvät voimassa, sillä kyseessä on kansainvälinen sopimus. Näin ollen viivästys ei vaikuta niihin. Lisäksi, kuten aiemmin sanoin, toivon, että voimme äänestää tästä ehdotuksesta tammikuun istuntojaksolla.
Joka tapauksessa on valitettavaa, että meitä vaaditaan toimimaan kiireellisesti nyt viime hetkellä, sillä meillä olisi ollut koko vuosi 2000 aikaa käsitellä tätä asetusehdotusta.
Mielestäni toimielinten, tässä tapauksessa komission, pitäisi suhtautua työhönsä vakavammin, jotta ehdotukset tulisivat parlamentin käsiteltäväksi ajoissa, jotta esittelijä voidaan nimetä, jotta komission ehdotusta voidaan tutkia, jotta voidaan esittää tarkistuksia, jotta asiasta voidaan keskustella valiokunnassa ja jotta se voidaan tuoda sitten täysistunnon käsiteltäväksi, mutta te olette pyytäneet meitä tekemään kaiken tämän yhden ainoan istunnon aikana, mikä on mahdotonta.

Puhemies
Kuultuamme komission jäsenen ja kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan puheenvuorot toimitan äänestyksen pyynnöstä käsitellä asiaa kiireellisenä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä.)

Talousarvio 2001
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Haugin ja Ferberin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0380) neuvoston muuttamasta esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2001 (kaikki pääluokat) (13830/2000 - C5-0600/2000 - 1999/2190(BUD)) ja oikaisukirjelmä nro 2/2001 (13833/2000 - C5-0653/2000) yleiseen talousarvioesitykseen vuodeksi 2001.
Pääluokka I - Euroopan parlamentti
Pääluokka II - Neuvosto
Pääluokka III - Komissio
Pääluokka IV - Tuomioistuin
Pääluokka V - Tilintarkastustuomioistuin
Pääluokka VI - Talous- ja sosiaalikomitea
Pääluokka VII - Alueiden komitea
Pääluokka VIII - Oikeusasiamies
Colom i Navalin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0391/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi joustovälineen käyttöön ottamisesta (talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten sopimuksen 24 kohta) (SEK(2000)2167 - C5-0665/2000).

Haug
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallinette minun aivan ensimmäiseksi ilmaista kiitokseni. Kiitän neuvoston puheenjohtajaa, joka on neuvotellut viisaasti ja sitkeästi meidän parlamentin jäsenten kanssa usein ilman kollegoidensa tukea; kiitän komission jäsentä, joka ei ole unohtanut kulissien takana hetkeksikään yhteiseurooppalaista etua, ja kiitän kaikkia kollegoitani, jotka eivät evänneet tukeaan ratkaisevilla hetkillä, vaikka he olivatkin toisinaan eri mieltä, ja jotka ovat osoittaneet pääasiallisesti solidaarisuutta ja asettuneet yhdessä puolustamaan voimakkaasti parlamentin kantaa. Kiitän heitä kaikkia vilpittömästi. Ilman kaikkien yhteistyötä emme olisi saaneet aikaan tällaista miellyttävää ja hyvin leppoisaa tilannetta. Nyt näyttää joka tapauksessa siltä, että mikään ei enää estä parlamenttia päättämästä torstaina Euroopan unionin talousarviosta varainhoitovuodeksi 2001.
Budjettivaliokunnan puheenjohtaja kertoi minulle, että tämä on ylipäätään ensimmäinen kerta, kun neuvosto ja parlamentti ovat päässeet sovintoon. Mainiota!
On olemassa sananlasku: raha voi olla huono isäntä mutta myös hyvä renki. Me parlamentin jäsenet, kansalaisten valitsemat edustajat, olemme toimineet tämän kansanviisauden mukaisesti. Me emme ole pitäneet tinkimättömästi kiinni periaatteista. Meillä ei ollut ennalta sovittuja budjettitavoitteita, jotka olisivat määrittäneet politiikkamme. Halusimme kurinalaisen, järkevän ja loogisen talousarvion, jonka avulla voimme täyttää poliittiset velvoitteemme ja auttaa tosissamme niitä, jotka tarvitsevat apuamme.
Sovimme siten neuvoston kanssa marraskuun 23:nnen ja 24. päivän välisenä yönä ei varmastikaan loisteliaan mutta kauttaaltaan järkevän talousarvion kulmakivistä. On joka tapauksessa järkevää olla antamatta periksi työttömyyden torjunnassa Euroopassa. Siksi olemme myös sanoneet yhä uudelleen, että neuvotteluja on käytävä kaikilla poliittisilla tasoilla: paikallisella, alueellisella, kansallisella kuten myös Euroopan tasolla. Myönnämme unionin talousarviosta pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseen 450 miljoonaa euroa viiden seuraavan vuoden ajaksi työllisyyden edistämiseksi.
Pk-yritysten peruskirjassa esitettyjen toimintalinjojen täytäntöönpano ja pk-yrityksille annettava tuki uusien tekniikoiden hyödyntämisessä ovat minusta sellaisia välineitä, joilla luodaan työpaikkoja. Nyt sovitut 450 miljoonaa euroa on nelinkertainen määrä verrattuna komission alustavassa talousarvioesityksessä ehdotettuun määrään. Meidän pitäisi päästä hyvään alkuun 100 miljoonan euron etukäteisrahoituksella (frontloading) ensi vuonna.
Budjettivaliokunta ehdottaa täysistunnolle, että poistetaan ensimmäisessä käsittelyssä luodut varaukset, niin ulkoisten toimien otsaketta varten luotu suoritusta koskeva varaus (performance reserve) kuin hallintomenoja varten luotu varauskin. Olemme korostaneet yhä uudelleen, että haluamme tukea komission uudistusta ja että hyväksymme 400 uuden viran luomisen yhdistettynä varhaiseläkejärjestelmän luomiseen, mutta emme halua tehdä sitä ehdoitta. Muutamat näistä ehdoista on nyt täytetty. Komissio on esittänyt kertomuksensa, joka sisältää selvityksen maksamatta olevista sitoumuksista ja sen strategisen lähestymistavan maksamatta olevien määrien (restes à liquider) hoitamiseksi. Viimeistelimme neuvoston ja parlamentin yhteistä lausumaa vielä viime tiistaina kolmen toimielimen välisessä kokouksessa. Sovimme keskenämme, että komissio laatii ensi vuoden puoliväliin mennessä kertomuksen edistymisestä maksamatta olevien sitoumusten vähentämisessä, ohjelmien täytäntöönpanossa ja hankkeiden elinkaaren yksinkertaistamisessa sekä kertomuksen komitologiamenettelyn toimivuudesta, uudistuspaketin täytäntöönpanon edistymisestä ja otsakkeen 4 tärkeimpien ohjelmien toteuttamistavoitteita koskevista tiedoista mainitakseni vain muutamia osia tästä yhteisestä lausumasta. Odotamme nyt, että komissio ryhtyy ripeästi toimiin.
Lukuun ottamatta pieniä kahakoita, jotka neuvosto aloitti tai joita se jatkoi toisessa käsittelyssään, toinen käsittelymme ei enää juurikaan sisällä tulenarkoja aiheita. Tämä johtuu ennen kaikkea myös siitä, että olemme jo kertoneet auttavamme neuvostoa saavuttamaan sille ensisijaisen tärkeän tavoitteen rajoittaa maksujen lisäystä 3,5 prosenttiin. Toteutamme sen pääasiassa siten, että poistamme ensimmäisessä käsittelyssä luodun rakennerahastoja koskevan varauksen ja vähennämme yhteisöaloitteisiin liittyviä maksumäärärahoja, sillä ne on joka tapauksessa budjetoitava uudelleen. Tätä on helpottanut tietenkin myös komission oikaisukirjelmä nro 2, sillä sen mukaan otsakkeeseen 1 on budjetoitava uusimpien laskelmien mukaan noin 900 miljoonaa euroa vähemmän. Tätä oikaisukirjelmää voidaan pitää erittäin myönteisenä, ja myös neuvosto on varmastikin tyytyväinen siihen, parlamentti hyväksyi sen, sillä oikaisukirjelmän mukaan kuluvan vuoden talousarvio on 900 miljoonaa euroa ylijäämäinen, ja tämä summa voidaan kirjata jo nyt vuoden 2001 talousarvioon tulona.
Koko talousarviomenettelyn ajan meitä on eniten askarruttanut ulkoisten toimiemme rahoitus. Olemme tietoisia siitä, että Balkanin sodasta lähtien rahoitusnäkymiemme otsake 4 ei ole enää ollut riittävä. Komissio on myös sen vuoksi ehdottanut 300 miljoonan euron tarkistusta. Neuvosto vastusti sitä kuitenkin kiivaasti. Asiasta ei tuolloin ollut todellakaan järkevää neuvotella sen kanssa. Neuvotteleminen ei ollut järkevää viime vuonna eikä se ollut järkevää tänäkään vuonna. Neuvosto on esitellyt rahoitusnäkymiä kuin palvonnan kohdetta. Se on vaatinut, että rahoitusnäkymiä ei muuteta. Se on tehnyt rahoitusnäkymistä huonon isännän kuvatakseni asiaa juuri lainamaani kansanviisauden avulla. Meidän on täytynyt siten luvata neuvostolle vielä 200 miljoonan euron joustoväline, ikään kuin sillä ei muutettaisi rahoitusnäkymiä. Olkoonkin! Meillä on nyt kuitenkin yli 200 miljoonaa euroa enemmän, vaikka olisimme oikeastaan tarvinneet 300 miljoonaa euroa enemmän. Voimme nyt kuitenkin rahoittaa sen, mikä meille on tärkeintä, toisin sanoen Länsi-Balkanin demokratisoinnin ja jälleenrakentamisen, joille on varattu yhteensä 839 miljoonaa euroa, joista 240 miljoonaa myönnetään Serbialle.
Emme ole enää antaneet leikata pois muita ulkopoliittisia prioriteettejamme. Voimme rahoittaa Baltian maiden kanssa tehtävän yhteistyön ja kriisinhallintajoukkomme, ja olemme lisänneet MEDA-ohjelman määrärahoja 40 miljoonaa euroa neuvoston ehdotukseen verrattuna. Olemme näin ollen onnistuneet saamaan aikaan ratkaisun varainhoitovuoden 2001 talousarvioksi. Tosin tämä ratkaisu tuo ilmi politiikan ja talousarvion suunnittelun heikkoudet, koska siinä ei oteta mitenkään huomioon monivuotisia tarpeita.
Olisin toivonut, että olisimme voineet ratkaista monivuotiset tarpeet asianmukaisella monivuotisella suunnittelulla. Tämä ei tietenkään merkitse mitään muuta kuin, että me ensi vuoden talousarviomenettelyn yhteydessä olemme samanlaisten ongelmien edessä.
Toivotan jo nyt seuraajalleni parlamentin yleisesittelijälle ja ensi vuoden toisella puoliskolla puheenjohtajuutta hoitavalle Belgialle rattoisia neuvotteluja. Tiedän omasta kokemuksestani, miten vaikeaa on saada kaikki parlamentin ryhmät pysymään yhdessä. Tiedän kuitenkin myös keskustelujen perusteella, että on paljon vaikeampaa muotoilla sellainen neuvoston kanta, josta voidaan neuvotella, saada mandaatti ja jossa voidaan yhdistää puhtaasti kansalliset itsekkäät tavoitteet jossain määrin järkeväksi ja puolustettavissa olevaksi yhteiseurooppalaiseksi päätökseksi. Tämä ei tietenkään koske yksinomaan talousarviomenettelyjä, kuten Nizzan huippukokous teki meille niin suurenmoisesti selväksi.
Vuosi vaihtuu jälleen kerran ja kysymme itseltämme, miten ihmeessä saamme neuvostoon järkeä ja teemme huonosta isännästä hyvän rengin?

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensimmäiseksi haluaisin luonnollisesti yhtyä kiitokseen, jonka jäsen Haug osoitti kaikille osallisille ja kollegoille sekä komission yksiköille. Minun on kuitenkin hieman vaikea ymmärtää neuvostoa. Minullahan on kunnia saada edustaa pieniä talousarvioita, ja niihin sovelletaan suhteellisen yksinkertaista menettelyä siinä, kuka lopulta saa viimeisen sanan. Nizzassa meitä voidaan kohdella jokseenkin huonosti, mutta olisimme voineet säästää tässä kysymyksessä paljon resursseja ja edistää ympäristönsuojelua painamalla vähemmän paperia, jos neuvosto ei olisi taas kääntänyt päälaelleen Euroopan tuomioistuinta koskevassa tapauksessa kaikkea sitä, mitä me parlamentissa olemme saaneet aikaan, varsinkin kun se tiesi, että korjaamme asian taas tällä viikolla. Olisi ollut toivottavaa, että neuvosto oli lähestynyt parlamenttia hieman paremmin nimenomaan tässä kysymyksessä; näin olisimme säästyneet ylimääräiseltä työltä, jonka olen kuitenkin tehnyt mielelläni, sillä minulle on tärkeää, että parannamme tulevaisuudessa Euroopan tuomioistuimen toimintakykyä niin, että se kykenee suoriutumaan vastuullaan olevista töistä ja etenkin kääntämättä jääneistä asiakirjoista. Jos neuvosto olisi lähestynyt meitä tässä kysymyksessä hieman paremmin, olisimme voineet hoitaa asian yhdessä jo lokakuussa.
Minun on rajoitettava huomautukseni muutamaan harvaan kohtaan, sillä olen saanut vain vähän puheaikaa, mitä täten pahoittelen, sillä talousarviota koskevassa keskustelussa esittelijöille olisi pitänyt liietä enemmän kuin naurettavat kaksi ja puoli minuuttia.
Meidän on harkittava keskenämme, miten kehitämme kaikkia nykyisiä ylentämispolitiikkaan liittyviä välttämättömiä toimia niin, että menettelyistä tulee avoimet. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että tuomioistuin ja tilintarkastustuomioistuin mutta myös talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea tarkastelevat parhaillaan uudelleen ylentämispolitiikkaansa ja kehittävät avointa, ansioihin perustuvaa menettelyä, jossa siis palvelusaika ei enää ole ratkaiseva peruste, vaan kyseisen henkilön aikaansaannokset. Olemme mielestäni nyt oikealla tiellä, ja toisena budjettivallan käyttäjänä - tässä tapauksessa myös käytämme budjettivaltaa, koska neuvostolla ei ole määräävää asemaa - huolehdimme siitä, että tätä käytäntöä noudatetaan tulevaisuudessakin.
Meidän parlamentin jäsenten on kerrankin kysyttävä itseltämme, täyttääkö talousarviomme enää totuuden ja selvyyden kriteerit. Haluaisin kerrankin sanoa täysin selvästi myös seuraavaa: tiedämme, montako täyttämätöntä virkaa parlamentissa on, ja ne merkitsevät meille joka vuosi kaksinumeroisia miljoonasäästöjä, joten meidän on harkittava, toimimmeko me oikein laatiessamme omaa budjettiamme. Siksi vaadimme päätöslauselmissa - ja toivon, että parlamentti on asiasta samaa mieltä - omaa hallintoamme esittämään perusteellisen mietinnön parlamentin vapaista viroista, jotta saamme talousarvion, joka täyttää totuuden ja selvyyden kriteerit.
Toivon, että unionin rekrytointitoimistoa tai nykysaksaksi ilmaistuna recruitment officea koskevat työt etenevät käytännössäkin, jotta voimme ratkaista yhdessä kaikkien toimielinten - niin neuvoston, komission, parlamentin kuin muidenkin toimielinten - seuraavien vuosien aikana kohtaamat ongelmat, nimittäin tulevien vuosien henkilöstötarpeet. Toivon todellakin, että edistymme hyvin tällä alalla.
Olen nyt ylittänyt puheaikani minuutilla. Tein sen kuitenkin tyytyväisenä. Sainko nyt lisäaikaa? Annan sen mielelläni takaisin ryhmälleni, sillä olin varautunut vain kahteen ja puoleen minuuttiin ja ylitin puheaikani jo minuutilla. Olen täyttänyt siten henkilökohtaisen toimintasuunnitelmani. Saanen kiittää vielä kerran kaikkia kollegoitani. Uskon, että olemme saaneet aikaan toisten toimielinten näkökulmasta erittäin sovinnollisen ja hyvän tuloksen yli puolue-, ryhmä-, maa- ja muiden rajojen. Jos neuvosto voisi osallistua tähän ensi vuonna, jos se kuulisi parlamenttia aiemmin, voisimme saavuttaa sen vielä helpommin.

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, älkää luulko, että sydämeni olisi pehmennyt jäsen Ferberin perusteluista. Hänellä oli todellakin viisi minuuttia aikaa puhua, ja yksiköt olivat ilmoittaneet hänelle, että hänellä oli vain kaksi ja puoli minuuttia. Pyydän anteeksi, jäsen Ferber. Jos haluatte lisätä jotain jälkikäteen koska teille jäi vielä yksi minuutti annan teille puheenvuoron.

Colom i Naval
. (ES) Arvoisa puhemies, jokin aika sitten parlamentin valtuuskunta vieraili Kiinan kansantasavallassa, olimme Xiamenissa Kaakkois-Kiinassa ja katselimme horisontissa näkyviä saaria. Kysyimme saarten nimeä, ja meille vastattiin: "Sitä sanaa ei saa sanoa". Kyseessä oli Taiwan, ja Kiinassa sitä sanaa ei saanut sanoa ääneen. Täällä ne sanat, joita me emme saa sanoa ääneen, ovat "rahoitusnäkymien tarkistaminen".
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni meidän pitäisi melkein käsitellä tätä asiaa polvillamme, sillä tämä on uskonnollinen asia. Neuvoston uskonnossa sanaa "tarkistaminen" ei saa lausua ääneen. Tämä on erittäin selvää. Haastan kuitenkin arvoisan ystäväni, neuvoston puheenjohtajan, selittämään minulle, mitä eroa on rahoitusnäkymien tarkistamisella ja joustovälineen käyttöön ottamisella: kyse on samoista enemmistöpäätöksistä ja summatkin voivat olla samoja.
On hyvin vaikea selittää millään muulla kuin tabujen kunnioittamisella sitä, miksi komissio ei suostu myöntämään, että rahoitusnäkymiä täytyy tarkistaa.
Lisäksi vuodesta 1988 alkaen, jolloin tämä järjestelmä otettiin käyttöön, yhteisössä tehdyistä 38 tarkistamisesta yli 20 on tehty yhden varainhoitovuoden puitteissa. Eli verukkeena ei voida käyttää myöskään vuosittaisuutta tai monivuotisuutta.
Toinen syy, miksi asiaa pitäisi käsitellä polvillaan, on ehkä joidenkin parlamentin jäsenten asenne, sillä he näyttävät vain pyrkivän noudattamaan sokeasti neuvoston ohjeita.
Itse asiassa olemme taistelleet kovasti saadaksemme 0,02 prosentin lisäyksen neuvoston talousarvioesitykseen. En tiedä, voidaanko tätä pitää parlamentin kannalta suurena menestyksenä. Samalla tavoin rakennerahastoissa joihin komission mukaan tarvittiin 8 miljardia lisää maksumäärärahoja, minkä tuloksena leikkasimme määrärahat 340 miljoonaan voidaan huomata, että kyse on tietenkin neuvoston eikä parlamentin pyynnöstä.
Haluaisin muistuttaa lyhyesti siitä, että kun vuonna 1999 hyväksyimme voimassa olevat rahoitusnäkymät, olimme vielä sanoin olimme, koska unionikin oli siihen omalla tavallaan osallisena pommittamassa Balkania ja tarkemmin sanottuna Serbiaa. Sovimme, että konfliktin päätyttyä tarkistaisimme rahoitusnäkymiä. Sovimme tästä neuvoston ja parlamentin kesken.
Neuvosto kieltäytyy tekemästä tätä tarkistamista mielestäni meillä pitäisi nyt jo olla tarvittavat tiedot ja haluan varoittaa sitä: jos käytämme joustovälinettä kahtena peräkkäisenä varainhoitovuonna itse asiassa alle 15 kuukauden kuluessa ja ensimmäistä jopa alle 6 kuukauden kuluessa siitä, kun rahoitusnäkymät hyväksyttiin se vähentää joustovälineen rahoitusta, koska tämä estää sen tervehtymisen ja mahdollisen kertymisen, jonka on arvioitu yltävän 600 miljoonaan. Tämä kuitenkin vähentäisi myös välineen poliittista merkitystä, ja se on paljon vakavampaa, hyvät parlamentin jäsenet, sillä se voi johtaa siihen, että parlamentti menettää täysin luottamuksensa koko rahoitusnäkymiä koskevaan järjestelmään.
Vilpittömästi sanottuna neuvosto saa meidät vähitellen ajattelemaan, ettei tämä järjestelmä ole tyydyttävä, sillä toinen sopimuksen osapuolista ei täytä niitä poliittisia odotuksia, jotka sisältyvät automaattisesti sopimuksen tekemiseen.
Balkanin tarpeita ei ole vielä tyydytetty, ne ovat monivuotisia. Mitä nyt teemme? Nyt alamme uhrata MEDA-ohjelman varoja, jotka ovat laskeneet vuodesta 1999 vuoteen 2001 mennessä 980 miljoonasta 741 miljoonaan euroon. Tämä ohjelma kärsii ensimmäisenä siitä, että tarkistamista ei ole tehty. Ihmettelenkin, kuka mahtaa olla seuraava uhri.
Komission jäsen Schreyer, haluan tietää, mihin suuntaan alkuperäistä rahoitusnäkymien tarkistamista koskevaa ehdotusta aletaan kehittää. Te ette ole peruneet sitä. Haluaisin siis tietää, mitä aiotte tehdä.
Myönnämmekö Balkanille myös vuoden 2000 lopussa rahoitusta nuoralla tanssien, kuten tähänkin asti, laatimalla asioille "esi-talousarvioita" ja lisäämällä sitten itse asiassa 200 miljoonaa vuoden 2001 talousarvioon? Mitä teemme maaliskuussa? Tiedän kyllä, että silloin on Ruotsin vuoro olla puheenjohtajavaltiona, mutta maaliskuussa on tarkasteltava vuoden 2002 rahoitusnäkymiä, eli mitä silloin teemme? Balkanin tilanne ei ole vielä silloin ratkennut.
Olen vilpittömästi sitä mieltä, että minun on suositeltava parlamenttia hyväksymään joustovälineen käyttöönotto siksi, että se todellakin antaa meille mahdollisuuden ratkaista Serbiaa koskevan kysymyksen ja siksi, että kyseessä on kuitenkin rahoitusnäkymien tarkistaminen, jota ei uskalleta kutsua sen oikealla nimellä.
Hyvät parlamentin jäsenet, keisarilla ei ole vaatteita.

Parly
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, näin Nizzan Eurooppa-neuvoston jälkeen, jossa Euroopan rakentamisessa saavutettua huomattavaa edistystä Ranskan tasavallan presidentti pian esittelee teille, minulla on ilo esittää teille Euroopan unionin talousarvioehdotuksen toisen käsittelyn tulokset, joihin neuvosto pääsi marraskuun 24. päivänä. Täällä teidän edessänne, eurooppalaisen demokratian ytimessä, puhuminen on minulle paitsi ilo myös kunnia, ja se merkitsee minulle paljon.
Neuvoston toista käsittelyä edelsi 23. marraskuuta neuvottelukokous Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission kesken. Tämän pitkän kokouksen tulos oli mielestäni kaksoisvoitto, se oli voitto Euroopalle, sillä onnistuimme selvittämään alkuperäiset erimielisyytemme, ja se oli poliittinen voitto, sillä paitsi, että budjetti syntyi kompromissina, niin siinä on tuotu esiin prioriteetit.
Kolmen toimielimen edustajat eivät todellakaan säästelleet vaivojaan päästäkseen kattavaan sopimukseen vuoden 2001 talousarviosta, ja haluan tässä yhteydessä kiittää neuvoston puolesta sekä parlamentin valtuuskunnan jäseniä että komission jäsen Schreyeriä.
Neuvosto otti siis talousarvion toisessa käsittelyssä huomioon parlamentin valtuuskunnan kanssa tehdyt sopimukset ja pyrki koko ajan hyväksymään sellaisen talousarvion, joka mahdollistaisi kaikkien Euroopan unionin prioriteettien rahoittamisen ja joka vastaisi todellisia tarpeita ja todellista kykyä käyttää määrärahat. Budjetti mahdollistaa täten yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen ja vuonna 1999 päätettyjen rakennetoimien suunnitelmien sekä parlamentin ja neuvoston yhdessä päättämien suurien ohjelmien täytäntöönpanon. Viittaan erityisesti tutkimukseen, Euroopan laajuisiin verkkoihin, kulttuuriin ja audiovisuaalialaan, johon kuuluvasta MEDIA Plus -ohjelmasta päästiin sopuun marraskuun 23. päivä.
Haluaisin puhua hetken neuvoston toisen käsittelyn tärkeimmistä tuloksista. Ensimmäinen kohta, josta neuvosto ja parlamentti pääsivät sopuun, koskee ulkoisia toimia eli budjetin otsaketta 4, jonka kohdalla toimielintemme tavoitteet olivat samat. Halusimme tuntuvan rahoituksen Balkanin alueelle vuodeksi 2001, kun otetaan huomioon Serbian poliittisen tilanteen viimeaikainen kehitys, emmekä halunneet, että se tapahtuisi unionin ulkoisten toimien muiden maantieteellisten prioriteettien kustannuksella.
Marraskuun 23. päivänä saavutetussa sovussa päätettiin osoittaa Balkanin alueelle 839 miljoonan euron kokonaismääräraha, josta 240 miljoonaa euroa osoitetaan Serbialle. Tämä merkittävä summa, joka vastaa vuoden 2001 todellisia, erittäin suuria tarpeita, voidaan rahoittaa muun muassa 200 miljoonan euron suuruisen joustovälineen avulla. Parlamentille jää täten toista käsittelyä varten merkittävä liikkumavara muiden maantieteellisten prioriteettien rahoittamiseen, kunhan se tapahtuu otsakkeen 4 enimmäismäärän rajoissa, kuten neuvosto on toivonut.
Neuvoston toisen käsittelyn toinen tärkeä kohta koskee oikaisukirjelmää nro 2, jossa esitetään komission uudet arviot maatalouden alalla. Neuvosto hyväksyi oikaisukirjelmän kokonaisuudessaan ja juuri siksi, että neuvosto halusi hyödyntää tuoreimpia tietoja, se hyväksyi myös Euroopan parlamentin maaseudun kehittämisen kuluja koskevat tarkistukset, jotka heijastavat kansallisten ohjelmien hyväksymisessä ja täytäntöönpanossa tapahtunutta edistystä.
Neuvosto hyväksyi myös, kuten 23. marraskuuta pidetyssä neuvottelussa oli sovittu, 60 miljoonaa euroa ylimääräisiä määrärahoja BSE:n seulontatestien rahoittamiseen. Nämä 60 miljoonaa euroa ovat ensimmäinen ja nopea talousarvioon sisällytetty vastaus neuvoston päätökseen lisätä nautojen testaamista. Summaa täytyy siis pitää väliaikaisena. BSE-kriisin käsittelemiseen tullaan vielä tarvitsemaan muita toimenpiteitä, mutta niiden tutkinta talousarvion tasolla on vielä kesken, ja kun ohjelma on määritelty tarkemmin, täytyy tietenkin ottaa huomioon sen mahdolliset vaikutukset talousarvioon ja irrottaa tarvittavat määrärahat siten, että tutkitaan ensisijaisesti mahdollisuuksia kohdentaa uudelleen otsakkeen 1 määrärahoja. Loput rahoituksesta voidaan osoittaa korjaavassa ja täydentävässä lisätalousarviossa rahoitusnäkymiä noudattaen.
Olen iloinen siitä, että toimielimemme pääsivät yksimielisyyteen ja hyväksyivät ensimmäisessä käsittelyssä kokonaisuudessaan tämän oikaisukirjelmä nro 2:n, jossa käsitellään maatalousmenojen lisäksi kalastussopimuksia ja vuoden 2000 ennakoidun saldon sisällyttämistä vuoden 2001 alustavaan talousarvioesitykseen.
Neuvoston toisen käsittelyn kolmas tärkeä kohta koskee sopimusta "Työllisyysaloite"ohjelmaa jatkavan ja täydentävän "Yrittäjyys"ohjelman määrärahoista vuosiksi 2001 - 2005. Neuvosto ja parlamentti sopivat ohjelmalle täksi ajanjaksoksi merkittävän 450 miljoonan euron rahoituksen ja lisäksi 100 miljoonan euron määrärahan vuodeksi 2001. Tästä lopputuloksesta, joka kuvastaa Euroopan unionin pienten ja keskisuurten yritysten kehittämiselle sekä työllisyydelle myöntämää painopisteasemaa, saamme kiittää esittelijäänne, Jutta Haugia, joka on täällä paikalla. Se vastaa myös neuvoston poliittista prioriteettia, joka on ilmaistu Luxemburgin, Lissabonin ja Feiran huippukokouksissa.
Marraskuun 23. päivänä sovittiin myös maksumäärärahojen kasvattamisesta vuoden 2001 talousarviossa 3,5 prosentilla verrattuna vuoden 2000 talousarvioon. Kuten tiedätte, tämä tavoite on hyvin tärkeä neuvostolle, ja haluan korostaa, että 3,5 prosentin kasvu merkitsee jäsenvaltioille suurta ponnistusta, sillä se on huomattavasti suurempi kuin niiden kansallisissa talousarvioissa esitetty kasvu, mutta olen tietenkin täysin tietoinen myös siitä, että tämä sopimus merkitsee parlamentillekin suuria ponnisteluja, sillä te joudutte tekemään paikoin vaikeatakin sovittelemista suhteessa ensimmäiseen käsittelyynne.
Tämän maksujen lisäämisen mahdollisti komission ehdotus kirjata varainhoitovuodeksi 2002 ja sitä seuraaviksi vuosiksi 1600 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoja yhteisön aloiteohjelmia varten. Neuvosto ja parlamentti hyväksyivät tämän ehdotuksen, joka selittyy ohjelmien hyväksymiseen tarvittavalla ajalla. Se tarkoittaa siis käytännössä sitä, että vuonna 2001 tarvitaan 700 miljoonaa euroa vähemmän maksumäärärahoja, kuin alustavassa talousarviossa esitettiin.
Neuvosto otti huomioon tämän uuden näkökohdan, kun se hyväksyi toisessa käsittelyssä talousarvion, jossa on 2,5 prosenttia kasvua edellisestä vuodesta. Parlamentilla on siis toisessa käsittelyssään miljardin euron liikkumavara prioriteettiensa rahoittamiseen, kunhan se noudattaa kokonaiskasvulle asetettua 3,5 prosentin kattoa.
Neuvosto ei tietenkään rajoittanut toista käsittelyään näihin neljään mainitsemaani kohtaan. Se hyväksyi myös lukuisia Euroopan parlamentin sisäisiä politiikkoja koskevaan otsakkeeseen 3 tekemiä tarkistuksia, joilla otetaan huomioon muun muassa lainsäädännön kehittyminen.
Neuvosto hyväksyi lisäksi toimielinten välisen sopimuksen rajoissa joitakin valmistelevia toimia ja pilottihankkeita neuvoteltuaan ensin komission kanssa niiden toteutettavuudesta.
Luettelo neuvoston ja parlamentin sopimista kohdista ei olisi täydellinen, jollen mainitsisi kahta tärkeää tänä vuonna hyväksyttyä tekstiä. Ensimmäinen on yhteinen julkilausuma, joka koskee parlamentin ja neuvoston parempaa tiedottamista komission ohjelmasuunnitelmasta, joka hyväksyttiin heinäkuussa jäsen Colom i Navalin - jota nyt tervehdin - aloitteesta.
Lisäksi on hiljattain hyväksytty yhteinen julkilausuma komission hallinnon uudistamista koskevasta väliaikaisraportista, joka laadittiin jäsen Ellesin aloitteesta.
Nämä kaksi julkilausumaa vahvistavat talousarviomenettelyn ja komissiossa meneillään olevien uudistusten avoimuutta. Ne parantavat mielestäni talousarviomenettelyn ja uudistusten tehokkuutta, mikä on uskoakseni toimielintemme yhteinen tavoite. Olen itse hyvin sitoutunut siihen.
Yleisesti ottaen haluaisin korostaa sitä, että lähipäivinä päättyvä talousarviomenettely on todistanut 6. toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen tärkeyden. Onnistuimme todellakin pääsemään sopuun vuoden 2001 talousarvioesityksestä kyseisessä sopimuksessa esitetyn ja säännellyn kolmen toimielimen välisen neuvottelumenettelyn ansiosta. Täten vuoden 1999 sopimuksen keskeinen uudistus eli joustovälineen käyttöönotto auttoi pääsemään sopuun Euroopan unionin vuoden 2001 ulkoisten toimien rahoituksesta, ja tuolloin otettiin huomioon menettelyn aikana tapahtuneet muutokset. Näiden ylimääräisten määrärahojen ansiosta voidaan nopeuttaa Euroopan unionin Länsi-Balkanin alueen avustusohjelmaa vuonna 2001. Niin ikään toimielinten välistä sopimusta kunnioittaen neuvosto jätti huomattavia marginaaleja vuonna 1999 laadittujen rahoitusnäkymien enimmäismääriin, etenkin otsakkeessa 3 (sisäiset politiikat) ja otsakkeessa 4 (ulkoiset toimet). Näiden marginaalien avulla Euroopan parlamentti voi toisessa käsittelyssään vahvistaa omat prioriteettinsa yhteisön erilaisten politiikkojen ja toimintojen piirissä.
Lopuksi, ennen kuin hyväksytte lopullisesti tämän talousarvion, haluan vielä korostaa neuvoston sitoutuneen noudattamaan tiettyjä talousarviota koskevia perussääntöjä määrärahojen varaukseen ottamisen, oikeusperustan ja menojen luokittelun alalla.
Ensinnäkin budjettivalta voi ottaa määrärahoja varaukseen ainoastaan, jos määrärahoja vastaavaa oikeusperustaa ei ole vielä hyväksytty talousarvioasetuksen mukaisesti. Näin ollen neuvosto palautti toisessa käsittelyssä kaikki määrärahat, jotka parlamentti oli ottanut varaukseen muista syistä kuin oikeusperustan puuttumisen vuoksi.
Olen tältä osin tyytyväinen kahden toimielimemme väliseen sopimukseen, jolla lakkautettiin ehdolliset varaukseen otot, joita parlamentti oli tehnyt ensimmäisessä käsittelyssä otsakkeeseen 4 - nämä olivat suoritusvarauksia - ja otsakkeeseen 5 - nämä koskivat oikaisukirjelmä nro 1:n mukaisia komission uudistamiseen liittyviä määrärahoja.
Toiseksi haluan korostaa, kuinka tärkeää on, että toimielimet noudattavat sääntöjä, jotka koskevat menojen luokittelua pakollisiin ja ei-pakollisiin. Budjettivaliokuntanne ehdottaa teille, että te muuttaisitte toisessa käsittelyssä tarkistusten kautta kahta budjettikohtaa, joista toinen koskee varhaiseläkejärjestelmää ja toinen kalastussopimuksiin liittyviä menoja.
Haluaisin kiinnittää Euroopan parlamentin huomion siihen, että toimielinten välisen sopimuksen nojalla nämä budjettikohdat kuuluvat pakollisiin menoihin, minkä parlamentti muuten tunnusti ensimmäisessä käsittelyssään. Näihin budjettikohtiin kirjattuja määrärahoja on täten pidettävä perustamissopimuksen 272 artiklan nojalla neuvoston toisen käsittelyn jälkeen lopullisesti hyväksyttyinä, eikä niitä näin ollen voida enää muuttaa.
Tämän yleiskatsauksen päätteeksi haluan minäkin korostaa sitä erinomaista ilmapiiriä, jossa tämä talousarviomenettely toteutettiin. Keskustelut olivat joskus tiukkoja, mutta ne olivat aina asiallisia, ja ne pohjautuivat jatkuvaan vuoropuheluun, joka auttoi meitä ymmärtämään paremmin toisiamme ja täten pääsemään helpommin sopuun, jonka toivon tyydyttävän kaikkia. Hyvä talousarvio on sellainen, josta on käyty hyvä keskustelu. Tämä talousarvio on siis luotu parhaissa olosuhteissa. Minä haluan kiittää budjettivaliokunnan puheenjohtaja Terence Wynniä, kolmea mietinnön laatijaa, Jutta Haugia, Markus Ferberiä ja Joan Colom i Navalia, sekä kaikkia niitä budjettivaliokunnan jäseniä, jotka minulla on ollut ilo tavata tämän puoli vuotta kestäneen neuvoston puheenjohtajuuden aikana.
Vakuutan teille, että neuvoston tavoite tässä talousarviomenettelyssä on ollut laatia vuodeksi 2001 sellainen talousarvio, jonka avulla Euroopan unioni voi vastata niihin odotuksiin, joita sille on asetettu sekä sen rajojen sisällä että niiden ulkopuolella. Uskon, että olemme toimielintemme omista prioriteeteista riippumatta onnistuneet rakentamaan yhdessä, pala palalta, varainhoitovuodeksi 2001 talousarvion, joka heijastaa meidän kaikkien yhteistä kunnianhimoa luoda kansalaisiaan palveleva Eurooppa. Tämä lopputulos tarvitsee nyt vielä teidän hyväksyntänne. Toivon, että se saadaan nopeasti.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vuoden 2001 talousarviota koskevissa neuvotteluissa saatiin aikaan merkittäviä tuloksia jo yhden yhteisen yöistunnon jälkeen, toisin kuin Nizzan neuvotteluissa. Lisäksi uskon, että toisin kuin Nizzassa, kaikki kolme toimielintä - Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio - olivat melko tyytyväisiä lopputulokseen.
Tämä on hyvä perusta ensi vuoden yhteisöpolitiikalle, ja on ehdottomasti sanottava, että yhteisön etu oli etualalla läpi vuoden kaikkien alustavien neuvottelujen ajan. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää sydämellisesti komission puolesta teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Parly, ja teidän kollegoitanne. Te olitte todella taitava kätilö vuoden 2001 talousarvion syntymässä ja te keskityitte keskusteluissa ja neuvotteluissa vain todella olennaisiin kohtiin. Haluaisin myös kiittää esittelijää, jäsen Haugia, hänen ehdottomasta päättäväisyydestään ja suuresta neuvotteluvalmiudestaan, sillä tämä mielenkiintoinen yhdistelmä johti lopulta hyvään tulokseen.
Haluaisin myös kiittää esittelijöitä, jäsen Ferberiä ja Colom i Navalia, budjettivaliokunnan puheenjohtajaa, jäsen Wynniä, sekä budjettivaliokunnan jäseniä heidän aktiivisesta osallistumisestaan, joka johti hyviin neuvottelutuloksiin. Meille tänään esitetyssä vuoden 2001 talousarviossa on budjetoitu 96,2 miljardia euroa ensi vuodeksi uusia sitoumuksia varten, ja 92,6 miljardia maksuja varten. Te korostitte, että talousarvio kasvaa siten 3,1 prosenttia tai 3,5 prosenttia edelliseen vuoteen verrattuna, ja se vastaa suunnilleen kansallisten talousarvioiden kasvuprosenttia.
Hyvin olennaista on, että talousarvio on yhteensä vain 1,06 prosenttia yhteisön BKTL:stä, joten kuormitussuhde tai julkisten menojen suhde BKT:hen on ensi vuonna alhaisempi kuin tänä vuonna. Se noudattaa toisaalta talousarviokuria, mutta se osoittaa lisäksi sen, että Berliinissä sovitun rahoitussuunnitelman periaate, jonka mukaan nykyisten jäsenvaltioiden menoja pienennetään, jotta voidaan toisaalta rahoittaa laajentumista, pätee ja toimii. Tässä yhteydessä on tosin myös sanottava, että tänään esitetyt luvut eivät sisällä tulevaa lisätalousarviota, joka on välttämätön BSE-kriisin vuoksi. Palaan tähän asiaan
kohta uudelleen.
Seuraavaksi: mitä erityistä sitten on vuoden 2001 talousarviossa? Komissio pitää tosiasiana sitä, että eniten kasvaa maatalouspolitiikan toinen pilari, nimittäin maaseudun kehittäminen. Se kasvaa 10 prosenttia, ja mielestäni sitä on korostettava, sillä käytettävissä on tällöin yhteensä 4,5 miljardia euroa. Maatalousvaliokunnan puheenjohtaja totesi hiljattain eräässä lehtihaastattelussa, että kyse ei vielä ole mistään toisesta pilarista vaan hammastikusta, ja haluaisin vastustaa sitä, sillä sekään ei heijasta oikeaa ulottuvuutta: 4,5 miljardia on huomattava summa, joka on miltei yhtä paljon kuin meillä on yhteensä käytettävissä ulkopolitiikkaa varten. Tätä ulottuvuutta ja suhdetta on toki korostettava. Voidaan todellakin sanoa, että ulkopolitiikan alalla Euroopan unionin politiikalla on suuri vaikutus myös nykyisin talousarviomäärärahoihin, ja olenkin täysin vakuuttunut siitä, että on yhteisöpolitiikan ansiota, että Balkanilla on käynnissä demokratisoituminen ja että meillä on toiveita alueen pikaisesta vakautumisesta. Vanhat kahdenkeskiset ystävyyssopimukset, joissa myös jäsenvaltiot asetetaan toisiaan vastaan, eivät olisi mahdollistaneet tätä tulosta, siitä olen vakuuttunut. Se on yhteisöpolitiikan tulosta, ja siksi on erittäin hyvä asia, että olemme onnistuneet budjetoimaan vuoden 2001 talousarviossa jälleen 839 miljoonaa euroa Balkania varten. Tämä kaikki ei ole ollut helppoa, mutta se saavutettiin turvautumalla yhteisellä sopimuksella joustovaraukseen, ja siten mahdollistettiin myös se, että niiden määrärahojen lisäksi, jotka asetettiin käyttöön Balkanin politiikan perustaksi tai joista päätettiin Nizzassa - jotka ovat yhteensä 4,65 miljardia vuoteen 2006 asti - saimme käyttöön lisävaroja joustovälineen ansiosta.
Asettamalla käyttöön 200 miljoonan euron välittömän tukipaketin unioni on lisäksi osoittanut, että se kykenee varsin hyvin toimimaan nopeasti ja vastaamaan täysin ulkopoliittisista velvollisuuksistaan. On tärkeää, että yksikään Balkanin alueen valtio ei saa käyttöönsä Serbian demokratisoimisen takia vähemmän tukea kuin oli suunniteltu ennen Serbian tilanteen kehittymistä. Uskon, että on hyvin tärkeä viestittää, että me tuemme täysmääräisesti myös uusia yhteistyömahdollisuuksia, jotka ovat nyt vihdoinkin syntyneet.
Saanen tässä yhteydessä hyödyntää tilaisuutta ja kiittää Kouchneria, joka on tehnyt suurenmoista työtä Kosovossa, ja mehän pystyimme myös antamaan paljon tukea talousarvion varoista.
Komission uudistusprosessilla on tärkeä merkitys nimenomaan moitteettomalle varainhoidolle. Moitteeton varainhoito edellyttää pätevää ja riittävää henkilöstöä. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää komission puolesta budjettivallan käyttäjiä siitä, että he ovat kannattaneet 400 uuden viran perustamista ja hyväksyneet sen. Te olette samalla yhdistäneet tämän siihen, että lisäksi nimenomaan niillä aloilla, joilla taloudelliset tukiohjelmat on tähän asti pantu täytäntöön myöhässä tai huonosti, ryhdytään kaikkiin mahdollisiin toimiin tilanteen parantamiseksi, ja hyvät parlamentin jäsenet, voin taata teille, että - saanen osoittaa sanani erityisesti jäsen Ellesille - komissio tekee kaikkensa, jotta rahoitusohjelmien täytäntöönpanoa parannetaan entisestään. Meidän on kuitenkin tehtävä täysin selväksi sekin, että vanhojen velvoitteiden hoitaminen ei edellytä ainoastaan moitteetonta varainhoitoa vaan myös asianmukaisia maksuvälineitä.
Lähes kolmasosa talousarviosta budjetoidaan rakennepolitiikan käyttöön taloudellisissa vaikeuksissa olevien alueiden tukemiseksi, jotta ne voivat voittaa tällaiset vaikeudet ja selviytyä taloudellisesta taantumasta etenkin koheesiorahaston avulla. Tilintarkastustuomioistuin vahvisti hiljattain erityiskertomuksessaan, että tämä tavoite saavutetaan ja että koheesiorahaston määrärahat käytetään hyvin. Tässä mielessä yhteisön varoista annetaan todella solidaarista tukea taloudelliseen kehittämiseen, ja pitäisi oikeastaan olla itsestään selvää, että nämä alueet ja maat, jotka saavat nyt osansa solidaarisuudesta, ovat tulevaisuudessakin valmiita osoittamaan puolestaan solidaarisuutta uusille valtioille, kun Euroopan unioni laajenee.
Hyvät parlamentin jäsenet, nautojen uusien BSE-tautitapausten vuoksi oli ryhdyttävä välittömiin toimiin myös talousarvion alalla, nimittäin terveydensuojelussa, kuluttajasuojelussa mutta myös tilanteesta kärsivien karjankasvattajien auttamiseksi. Talousarviossa, josta päätämme tänään, on budjetoitu 6 miljardia euroa naudanlihatuotannon tukemiseen, ja BSE-testien yhteisrahoitukseen on jo varattu 60 miljoonaa. Maatalousministerit ovat ehdottaneet kriisi-istunnoissaan uusia toimenpiteitä BSE-kriisin torjumiseksi; olemme kaikki samaa mieltä siitä, että ei olisi kuitenkaan mitään järkeä siirtää talousarviota koskevaa päätöstä näiden uusien toimenpiteiden hyväksymiseksi, ja olemme yksimielisiä siitä, että meidän on esitettävä mahdollisimman pian asiaa koskeva lisätalousarvio, jolla turvataan välttämättömien toimenpiteiden rahoitus.
Kyse on huomattavasta summasta, ja siksi minusta on ehdottoman välttämätöntä, että Ecofin-neuvosto tarkastelee, mitä seurauksia tällä on talousarviopolitiikalle, sillä toisinaan esitettävät vaatimukset tai odotukset eivät ole sopusoinnussa käytettävissä olevien määrärahojen kanssa. Tässä pätee muuten se, mitä Nizzassakin korostettiin useaan kertaan, nimittäin maatalousbudjetin yhteydessä on noudatettava rahoitukseen liittyviä sääntöjä ja rajoja. Tilanne on nyt sikäli erikoinen, että vaihtokurssimuutosten vuoksi liikkumavara käy vielä jonkin verran ahtaammaksi. Siksi minusta oli todella harmillista, että vaikka maatalousministerit olivat täysin tietoisia BSE-tilanteesta, he sortuivat vielä nopeasti muutamien joulutarjotinten antiin eli vihanneksiin ja hedelmiin, banaaneihin ja pähkinöihin, jotka vaativat tukea yhteensä 85 miljoonaa.
Kun uusia kiireellisiä asioita ilmenee - ja BSE-kriisin vuoksi maatalousbudjetissa lienee asetettava uusia prioriteetteja - sillä on myös asianmukaisia seurauksia, ja silloin olisi myös tehtävä selviä päätöksiä tällaisten painopisteiden asettamisesta, kun otetaan huomioon, että maatalousbudjetti on niinkin suuri kuin 44 miljardia euroa.
Talousarviosta vastaavana komission jäsenenä kannatan myös kaikilta osin niitä nyt tarkasteltavina olevia välttämättömiä toimia, joilla tuetaan myös naudanlihamarkkinoita, mutta se, että yhtäältä tuemme naudanlihatuotantoa 6 miljardilla eurolla ja toisaalta sen tuhoamista kolminumeroisilla miljoonasummilla, on mielestäni todiste siitä, että koko maatalouspolitiikan alalla on ryhdyttävä kiireellisiin toimiin, ja uskon, että voimme odottaa Euroopan parlamentin tukea nimenomaan tässä kysymyksessä.
Useilla Nizzassa tehdyillä päätöksillä on suuri merkitys talousarviolle ja talousarviomenettelylle. Tätä alaa koskevat sitoumukset eivät tule olemaan toimielimille helppoja. Sitä suuremmalla syyllä meidän olisi oltava tyytyväisiä siihen, että vuoden 2001 talousarviota koskevat neuvottelut on käyty niin hyvässä ilmapiirissä ja että ne ovat johtaneet näin hyviin tuloksiin. Haluaisin kiittää siitä komission puolesta vielä kerran kaikkia asianosaisia!

Colom i Naval
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsenen minulle esittämistä erittäin ystävällisistä sanoista, mutta esitin kuitenkin edellisen puheenvuoroni aikana selkeän kysymyksen. Haluaisin, että joku selittäisi meille järkevästi, ettenkö sanoisi karteesisesti, mikä ero on yhtä varainhoitovuotta koskevalla rahoitusnäkymien tarkistamisella ja joustovälineen käyttöön ottamisella. Haluaisin, että tämä selitettäisiin. Ellei niin tehdä, minun on pidettävä hiljaisuutta vastauksena.

Parly
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Colom i Navalille hänen kysymykseensä, joka koskee joustovälineen käyttämistä rahoitusnäkymien tarkistamiseen. Joustovälineen käyttämistä kahtena perättäisenä vuonna voidaan todellakin pitää - mielestäni syyttä - eräänlaisena rahoitusnäkymien tarkistamisen muotona. Tämä ei minun mielestäni pidä paikkaansa sen enempää menettelyn kuin etenkään pohjimmaisen merkityksen kannalta. Joustovälinettä koskevasta menettelystä määrättiin toimielinten välisessä sopimuksessa, jotta poikkeustapauksissa voitaisiin kyseenalaistamatta rahoitusnäkymiä rahoittaa jokin erityinen meno, joka ylittää Berliinissä sovitut enimmäismäärät. Näiden kahden lähestymistavan välillä ei siis mielestäni ole pohjimmiltaan mitään ristiriitaa, vaan ne päinvastoin täydentävät toisiaan.
Kahtena vuonna kohtaamissamme erityistapauksissa, eli Kosovon ja Serbian tapauksissa, joustovälineen käyttö on mahdollistanut poikkeuksellisen menon rahoittamisen poikkeuksellisin toimenpitein. Joustoväline auttoi molemmissa tapauksissa ennakoimaan tarpeita: Kosovossa piti nopeuttaa avustusohjelmien täytäntöönpanoa, ja Serbiassa tarvittiin huomattavaa rahamäärää jo ennen kuin tarpeista oli laadittu lopullisia arvioita ja ennen kuin eri rahoittajien osuuksista oli päätetty.
Joustovälineen käyttöönotto ei siis tarkoita neuvoston kannalta sitä, että kyseenalaistettaisiin Berliinissä vahvistetut rahoitusnäkymät. Neuvosto on sitä paitsi määritellyt Länsi-Balkanin alueen jälleenrakentamisavun puiteohjelmalle monivuotisen summan - tosin ohjeellisen - joka on rahoitusnäkymien mukainen.
Toivon vastanneeni jäsen Colom i Navalin kysymykseen.

Puhemies
Tämän havainnollistamisen jälkeen, joka oli varmasti erittäin hyödyllinen kaikille jäsenille, käymme loppuun kierroksen, jossa eri valiokunnat voivat esittää mielipiteensä.

Evans, Jonathan
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Haugia hänen kovasta työstään ja hänen onnistumisestaan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin liittyvissä asioissa. Tämä asia on korkealla teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tärkeysjärjestyksessä, ja olemme erittäin tyytyväisiä hänen saavuttamaansa menestykseen. Kyseessä ei kuitenkaan ole vain teollisuusvaliokunnan ja parlamentin menestys, vaan se kuvastaa myös Euroopan hallitusten tärkeysjärjestystä. Tästä syystä minua tyrmistyttääkin neuvoston tässä prosessissa ottama kanta.
Valiokuntani on erittäin kiinnostunut tutkimusalueesta. Kehuimme komission jäsen Busquiniä, joka on ylittänyt odotuksemme tuolla alueella. Olemme kuulleet neuvoston edustajan sanovan monissa eri yhteyksissä, että neuvosto haluaa varmistaa, että Eurooppa saa johtoaseman tutkimuksen alueella. Sitten näemme neuvoston tekevän merkittävän leikkauksen maksumäärärahoissa niin, että jäsen Haugin on sitten tehtävä joitakin muutoksia. Olemme tänään kuulleet neuvoston edustajalta, että se on valmis nostamaan summaa 3,5 prosentilla. Tämä on esillä olevan prosessin tausta. Onnittelen esittelijäämme. Valiokuntamme on kuitenkin jonkin verran pettynyt neuvoston lähestymistapaan.

Maat
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Haugia erinomaisesta yhteistyöstä sekä myös budjettivaliokunnan puheenjohtaja Wyniä. Minulla on nyt käsiteltävästä asiasta pari huomautusta neuvostolle ja komissiolle.
Aloitan maatalousbudjetista kokonaisuutena. Pitää luonnollisesti paikkansa, että se muodostaa lähes 45 prosenttia yhteisön budjetista, mutta jos lasketaan, mitä unionin jäsenvaltiot antavat ja mitä Euroopan unioni antaa maatalousbudjettiin, tullaan 1,9 prosenttiin, josta vielä merkittävä osa menee maaseudun ja luonnon kehittämiseen. Verrattuna maailman muihin talousryhmittymiin tämä on todella vähän. Kun amerikkalaiset yritykset saavat tukea suunnilleen kolme kertaa enemmän ja sellainen mielivaltainen maa kuin Turkki käyttää yli 10 prosenttia valtion budjetista maanviljelyyn ja puutarhanviljelyyn, Eurooppa tulee toimeen lähes ilmaiseksi.
Toinen asiani on BSE. Viittaan siihen, että yöllä 23.-24. marraskuuta, kun neuvottelimme Parlyn kanssa, taistelimme kuin leijonat saadaksemme enemmän varoja BSE:tä varten. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta sanoi, että käyttäkää rahoitusnäkymien ja lopullisen budjetin välinen liikkumavara - se oli silloin vielä reilut 900 miljoonaa - siis käyttäkää 600 miljoonaa BSE:hen. Kovin ponnisteluin saimme pari miljoonaa euroa lisää. Viikon kuluttua Saksasta löytyi kaksi BSE-lehmää. Tämä merkitsee sitä, että itse asiassa meidän on jo saatava 900 miljoonan täydentävä budjetti. Tämä osoittaa sen, että tämän parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on suhtautunut vakavasti siihen, mistä on kysymys, ja siinä mielessä arvostellut tiukasti neuvostoa ja komissiota BSE-politiikan toteuttamisesta. Nopeammat päätökset paikan päällä tehtävistä testeistä jälkeenpäin suoritettavien ankarien toimien sijasta olisivat tulleet huomattavasti edullisemmiksi, ja olisi aivan hullua sanoa - myös neuvoston ja komission taholta - tästä politiikasta, että myöhemmin sisällytämme tämän laskun maatalousbudjettiin. Se ei käy, koska meillä on neuvoston ja komission kanssa maatalousbudjetin loppuosan kaikista budjettikohdista sopimus, että ylimääräisen rahan täytyy tulla jäsenvaltioista eikä olemassa olevan maatalousbudjetin leikkauksista, koska uskoakseni olette antaneet tästä sananne. Sanon tämän sekä neuvostolle että komissiolle sitä ajatellen, mitä olemme keskenämme sopineet.

Pohjamo
. Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää rouva Haugia erinomaisesta työstä budjetin valmistelussa. Rouva Haug ja budjettivaliokunta ovat ottaneet aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esitykset huomioon. Valiokuntamme päätavoitteena oli, että ensi vuoden budjetissa on riittävät maksumäärärahat. Näin turvataan edelliseltä kaudelta peräisin olevien rästien purkaminen ja saadaan uudet ohjelmat tehokkaasti käyntiin. Tarvittaessa maksumääräraha-asiaa pitää voida tarkastella vuonna 2001 lisäbudjetilla. Raja-yhteistyöhön osoitetut tarkistukset ovat perusteltuja, tosin Interregin ja Urbanin osalta jäimme hiukan tavoitteesta. Liikenteen osalta painopiste on Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämisessä. Kiitän panostusta kestävään liikenteeseen, mutta on kuitenkin todettava, että liikenteen ja matkailun määrärahat ovat tasoltaan lähinnä symbolisia. Tulevina vuosina niihin tarvitaan tuntuvaa lisäystä. Valiokuntamme tulee seuraamaan budjetin toteutusta. Tehokkaalla varojen käytöllä voidaan tukea työllisyyden parantamista erityisesti pk-yritysten ja uuden teknologian kautta.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan aluksi todeta, että Euroopan parlamentti saavutti suuren voiton sen myötä, että Latinalaista Amerikkaa, Aasiaa ja Afrikkaa koskevien köyhyysohjelmien leikkaukset hylättiin. Suurkiitokset siitä erityisesti komissiolle ja neuvostolle.
Latinalaisen Amerikan, Aasian, Afrikan ja Balkanin tulee olla yhdenvertaisia pilareita ulkopolitiikassamme, eikä niitä saa käyttää toisiaan vastaan. Kuten keskustelustakin käy ilmi, tämä asia pitää hoitaa pian monivuotisessa ohjelmassa.
Sitten toiseksi haluan erittäin tyytyväisenä todeta, että koko parlamentti kaikkine poliittisine ryhmineen tukee konkreettisesti köyhyyteen liittyviä tavoitteita sellaisina kuin kehitysyhteistyövaliokunta on ehdottanut niitä vuoden 2001 budjetissa, joka on laadittu Euroopan komission menneisyyttä koskevien tietojen pohjalta. Erityisesti Latinalaisen Amerikan, Aasian, Afrikan sekä Euroopan kehitysrahaston alueohjelmien perusopetuksen ja perusterveydenhuollon budjettien - ne ovat yhteensä noin 5 miljardia euroa - kaksinkertaistaminen on valtava edistysaskel. Tämä on antamista ottamisen sijaan. Luotamme siihen, että Euroopan komissio ohjaa ja käyttää varat tehokkaasti näiden tavoitteiden mukaisesti. Sydämelliset kiitokset jäsen Haugille.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Haugia siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt talousarvioesityksen toisena esittelijänä, sekä hänen ponnistuksistaan toteuttaa niitä pyyntöjä, joita olemme eri valiokunnissa esittäneet.
Naisten oikeuksien valiokunnan osalta lopputulos ei ole aivan sellainen kuin olisimme toivoneet. Määrärahojen summat ovat paljon pienemmät kuin olimme pyytäneet, mutta ymmärrämme, että tämä on ollut yleinen käytäntö, ja näin ollen hyväksymme tuloksen sen lopullisessa muodossa. Tämä ei merkitse sitä, että emme vaatisi seuraavana varainhoitovuonna uudelleen sitä, mitä pidämme oikeudenmukaisimpana ja tarkoituksenmukaisimpana ja jonka avulla voimme saavuttaa naisten oikeuksien valiokunnan tavoitteet.

Perry
. (EN) Arvoisa puhemies, ensiksikin tuen talousarviota kokonaisuudessaan. Se toimii rahoitusnäkymien sisällä. Tärkein velvollisuutemme on elää tulojemme mukaan.
Puhun talousarvion todennäköisesti pienimmästä kohdasta, oikeusasiamiehen 2,9 miljoonasta. Se on erittäin pieni rahasumma. Se on vähemmän kuin sentti Euroopan unionin asukasta kohden. Tarkastelkaamme sitä "kansalaisen senttinä". Meidän on kuunneltava kansalaisia, ja jos heillä on valittamisen aihetta, meillä on oltava menettelyt niihin puuttumiseksi. Nuo menot menevät hyvään tarkoitukseen. Vetoomusvaliokunta toivoo todellakin, että tässä talousarviossa tarjotaan nyt mahdollisuus kunnolliseen tietokantaan niin, että kansalaiset, jotka ovat kiinnostuneita vetoomuksensa käsittelyn seuraamisesta, voivat nähdä, miten asia edistyy. Toivomme, että tähän päästään.
Lopuksi, tiedotus on tärkeä asia parlamentille. Meidän on huolehdittava tiedotusohjelmistamme. Erityisesti mainitsen Euronews-uutislähetyksen, jonka avulla ihmiset voivat seurata joukkotiedotusvälineistä, mitä parlamentissa ja unionissa tehdään.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää jäsen Haugia hänen loistavasta työstään.
Yhdyn täysin kollegamme Joan Colomin ajatuksiin rahoitusnäkymien tarkistamisesta.
Yhteisen kalastuspolitiikan osuus on hädin tuskin prosentti yhteisön talousarviosta. Siitä huolimatta tämä pieni summa, joka on välttämätön alan toiminnan ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden talouden säilyttämiselle, on pienuutensa vuoksi hyvin houkutteleva suupala joka kerta, kun pohdimme, mistä löytäisimme rahaa uusien politiikkojen rahoittamiseen.
Arvoisa komission jäsen, kala on perusruoka-aine terveellisessä, tasapainoisessa ja proteiinipitoisessa ravinnossa. Kun eurooppalainen kuluttaja menee torille huolissaan siitä, mitä hän voi ostaa, on kala hänen kannaltaan varma ja korkealaatuinen tuote. Hän saattaa ajatella tuolloin, että tämä prosentin osuus Euroopan unionin talousarviosta on käytetty hyvin tehokkaasti.

Kuckelkorn
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet olivat melko pöyristyneitä vuoden 2001 talousarviosta. Se johtui siitä, että etenkin eurotiedotuskampanjan (Prince) määrärahoista 50 prosenttia pantiin varaukseen. Tällä päätöksellä olisi estetty euron käyttöönottoa koskevan tiedotuskampanjan toteuttaminen tärkeänä vuonna 2001. Samalla kurssihäviöt suhteessa dollariin aiheuttavat markkinoilla epävarmuutta, ja tiedotustarve on kaikkein suurimmillaan vuonna 2002 käyttöön otettavien uusien kolikoiden vuoksi. Budjettivaliokunta on päättänyt viime päivien aikana ehdottaa parlamentille, että nämä 50 prosenttia otettaisiin käyttöön varauksesta ja asetettaisiin tämän otsakkeen alle. Kiitämme siitä sydämellisesti budjettivaliokunnan jäseniä. Talous- ja raha-asioiden valiokunta voi olla siihen tyytyväinen, ja komissiolla on nyt tarpeellinen suunnitteluvarmuus.

Iivari
. Arvoisa puhemies, budjetin käsittelyn ympärillä ei tänä vuonna näytelty suurta draamaa. Se ei kuitenkaan tarkoita, että asiat olisivat olleet helppoja. Esittelijä Haugin asiallinen työskentelytapa näytti kuitenkin voimansa. Kiitoksen ansaitsee myös valiokunnan puheenjohtaja Wynn. Kulttuurin kannalta on myönteistä, että monivuotisten ohjelmien eli Sokrateksen, Kulttuuri 2000, Nuoriso-ohjelman ja uuden Media + -ohjelman rahoitus on budjetin tasolla järjestyksessä. Toivottavasti ohjelmien täytäntöönpanossa ilmenneet ongelmat ovat ohitse. On tärkeätä, että unioni palvelee hyvin kansalaisiaan. Budjetissa on suoraan rahoitusta eurooppalaisille kulttuuriverkostoille. Eittämättä ne tarvitsevat sitä. Mutta rahoituksen pelisäännöt eivät ole vielä kunnossa. Mukana on liikaa sattumanvaraisuutta. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta aikookin paneutua asiaan ensi vuoden alkupuolella. Kyseessä olevat vaatimattomat rahasummat on käytettävä hyvällä ja oikeudenmukaisella tavalla.

Elles
Arvoisa puhemies, puhun Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta. Esitellessäni ryhmäni kannan tähän asiaan haluaisin samalla sanoa, että pidän myönteisenä jäsen Haugin ja oman esittelijämme, jäsen Ferberin, tekemää työtä, ja haluaisin kiittää myös komission jäsen Schreyeriä ja neuvoston puheenjohtaja Parlya heidän merkittävästä avustaan talousarvion valmistumisessa 23. marraskuuta. Kuten puheenjohtajavaltio on huomauttanut, se oli virstanpylväs siinä prosessissa, jolla parlamentti, neuvosto ja komissio ovat pystyneet päättämään yhdessä Euroopan unionin talousarviosta.
Meillä on talousarvio, joka on alle 1,06 prosenttia. Jäsen Colom, meillä on talousarvio, joka on rahoitusnäkymien sisällä. Luullakseni yksinkertaistaen sanottuna joustavuus koskee pieniä summia ja tarkistus suuria summia, mutta sen näemme tulevina vuosina. Haluaisin kiittää sekä komissiota että puheenjohtajavaltiota heidän sanoistaan, jotka koskivat laatimaamme yhteistä julistusta, koska se on myös ensimmäinen merkki siitä, kuinka aiomme seurata ohjelmien toiminnan parannuksia ja etenemistä, erityisesti otsakkeessa 4.
Siirryn hetkeksi puhumaan toisesta asiasta. Meillä on paljon työtä edessämme, ja odotamme kiinnostuneena komission jäsen Schreyerin kertomusta, mieluiten ennen kesäkuun 30:ttä päivää, niin että voimme käyttää sen sisältöä vuoden 2002 talousarvion muotoilussa. Maksamattomat määrärahat ja uusien maksusitoumusten keston rajoittaminen kuuluu tietenkin sen varainhoitoasetuksen alueelle, josta meidän on neuvoteltava. Meidän mielestämme tämä uudistuksen edistystä koskeva kertomus on nähtävä sellaisena, joka palauttaa kansalaisten uskon siihen tapaan, jolla Euroopan unionin toimielimet toimivat.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, muutama sana varauksesta. Mikäli ymmärsin teidät oikein, te sanoitte, että meidän ei pitäisi käyttää varausta, koska se olisi vastoin sääntöjä. Käytämme varausta varsinkin ensimmäisessä käsittelyssä kiinnittääksemme huomiota politiikkojen toiminnan erityisiin heikkouksiin. Toimielinten tiedotuspolitiikka on tällä hetkellä skandaalimaista, ja siksi emme myönnäkään rahoja tiedotuspolitiikkaa koskevalle budjettikohdalle, koska tiedämme, että niitä ei käytetä tehokkaasti, vaan aiomme pitää niitä varauksessa odottamassa, että komissio esittää oikeita ehdotuksia. Tietenkin ratkaisuna olisi sen salliminen, että me budjettivallan yhteiskäyttäjänä nostamme vuoden aikana käytettäviä varoja, ja se voi olla uudistus, jonka voimme sisällyttää varainhoitoasetuksen tarkistukseen.
Viimeiseksi sanoisin, että tulevaisuutta ajatellen Nizzan huippukokous on osoittanut meille, että joidenkin mielestä olemme siirtymässä hieman kohti hallitusten välisyyttä, kun neuvosto päätti parlamenttimme jäsenmäärästä kuulematta meitä ennalta. Yhtenä kolmesta toimielimestä itsetuntomme voidaan säilyttää - ja samalla myös toimielinten välinen sopimus ja rahoitusnäkymät säilytetään - ainoastaan, jos onnistumme luomaan keskinäistä luottamusta ja jos meitä kuullaan kaikissa vaiheissa meitä perusluonteisesti kiinnostavista asioista.

Walter
Arvoisa puhemies, saanen kiittää etukäteen Florence Parlya, jonka tosin on nyt jätettävä meidät, mutta uskon, että hän kuulee kiitokseni vielä poistuessaan. Viime vuonna saatujen kokemusten perusteella hän on käsittääkseni luonut erittäin hyvän ilmapiirin myös neuvostossa, sillä hän on ollut hyvin aktiivinen koko puheenjohtajakautensa ajan. Saanen kiittää myös komission jäsen Schreyeriä, joka on auttanut meitä etenemään erittäin rakentavalla lähestymistavallaan, ja tietenkin ystävääni Jutta Haugia, joka on tehnyt erinomaista työtä, kuten myös Joan Colom i Navalia sekä Markus Ferberiä.
Meidän on nyt päätettävä, äänestämmekö ensi torstaina tämän talousarvion puolesta vai emmekö. Sitä on tietenkin harkittava hyvin tarkkaan. Me parlamentissa ja etenkin me parlamentin sosiaalidemokraatit teemme näin, sillä me uskomme, että neuvotteluissa voidaan saada aikaan paljon hyviä asioita, ja sen lisäksi, että säilytämme prioriteetit, voimme myös lujittaa niitä. Kun otetaan huomioon, että koko Euroopan työttömyysaste on yhä yli 8 prosenttia, on välttämätöntä, että Euroopan unioni antaa selvän signaalin käytettävissämme olevalla talousarviolla ja että ponnistelemme taistellaksemme tätä taloutemme ja kansalaistemme raippaa vastaan. Siksi on tärkeää, että nämä 450 miljoonaa ovat käytettävissä ensi vuonna ja 100 miljoonan suuruinen alkusumma tänä vuonna. Se osoittaisi ihmisille, että suhtaudumme vakavasti heidän ongelmiinsa ja teemme töitä niiden poistamiseksi.
On erittäin hyvä asia, että talousarvion otsakkeessa 4 onnistuimme osoittamaan niille, jotka elävät suurimmassa hädässä tai joiden maissa eri puolilla maailmaa on käynnissä demokratisointiprosessi, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni eivät unohda heitä, vaikka meillä onkin omat ongelmamme, jotka meidän on ratkaistava. Kiinnitämme kuitenkin huomiomme myös tässä yhteydessä siihen, että määrärahoja on riittävästi käytettävissä. On hyvin tärkeää, että Balkanin ihmiset saavat tietää, että he voivat luottaa meihin myös jälleenrakentamisessa kärsittyään pitkään sotilaallisista yhteenotoista, joissa me osoitimme suurta päättäväisyyttä. Euroopan parlamentissa istuu ihmisiä, jotka seuraavat hyvin tarkkaan, että tarvittavat varat asetetaan todellakin käyttöön, kun niitä tarvitaan, ja että emme esitä pelkkiä kauniita sanoja, vaan ryhdymme myös konkreettisiin tekoihin.
Olen näin ollen sitä mieltä, että monien muiden asioiden ohella, joita en voi nyt mainita ajan puutteen vuoksi, olemme saaneet aikaan erittäin hyviä asioita. Olemme myös tehneet muutamia päätöksiä, joihin sisältyy sitoumuksia. Tästä esimerkkinä haluaisin sanoa komissiolle, että olemme hyväksyneet 400 lisävirkaa, sillä me haluamme, että eri ohjelmien täytäntöönpanoa parannetaan, ja että te voitte hoitaa työnne entistä paremmin. Me sanomme kuitenkin lisäksi täysin selvästi, että se lisää teidän vastuutanne ja velvollisuuksianne, sillä me seuraamme teitä tässä menettelyssä. Me tarkkailemme teitä, pidämme teihin yhteyttä ja kysymme yhä uudelleen, miltä tilanne näyttää ja onko parannuksia todella saatu aikaan, ennen kuin olemme valmiita menemään pidemmälle kanssanne.
Tämä velvoittaa myös neuvostoa. Haluaisin todellakin esittää neuvostolle muutamia kysymyksiä haluamatta nyt kyseenalaistaa aikaansaatua kompromissia. Käykö kuitenkaan päinsä, että ponnistelemme joka vuosi nähdäksemme, paljonko alkuvuodesta on jäänyt jäljelle määrärahoja siirtääksemme ne, jotta meillä olisi vielä riittävästi varoja käytössä esimerkiksi Serbian ja Balkanin kaltaisia alueita varten? Voiko todellakin olla niin, että meidän on ensin tarkistettava, mitä meillä on jäljellä? Onko tämä se signaali, jonka me annamme näille ihmisille: annamme teille ensin sen, mitä meillä on jäljellä, ja sen jälkeen katsomme, voimmeko antaa lisää? Voiko tämä olla se signaali, jonka me haluamme antaa? Ei voi!
Kieltäytymällä puhumasta kanssamme täysin konkreettisesti tämän haasteen pitkän aikavälin näkökohdista, kyseenalaistatte toimielinten välisen sopimuksen merkityksen ja hengen. Hoette koko ajan, että teidän mielestänne rahoitusnäkymiin ei voi kajota. Kolmen toimielimen väliset sopimukset ovat myös tärkeitä. Niiden pitäisi taata meille yhteinen suunnitteluvarmuus. Balkan ja muut alueet tarvitsevat suunnitteluvarmuutta. Joustovälineen jatkuva käyttö on myös vastoin toimielinten välistä sopimusta, sillä kyse on välineestä, jonka puolesta Euroopan parlamentti on taistellut, jotta varoja voitaisiin asettaa enintään 600 miljoonaan asti sellaisten tarpeiden käyttöön, joihin ei ole varauduttu. Tarkoituksena ei ole koskaan ollut, että leikimme joka vuosi palokuntaa aloilla, jotka joka tapauksessa on rahoitettava. Te aliarvioitte toimielinten välisen sopimuksen. Sanon teille, että ensi vuonna tarkistamme tarkkaan, osallistummeko me tähän menettelyyn enää jatkossa.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää budjetin esittelijöitä rouva Haugia ja herra Ferberiä erinomaisesta työstä. Samoin budjettivaliokunnan puheenjohtaja Wynniä loistavasti hoidetusta sovittelusta ja rakentavasta valiokunnan johtamisesta.
Ensi vuoden talousarvio perustuu tiukkaan budjettikuriin. Vaikka maatalousmenot, jotka ovat lähes puolet koko budjetista, kasvavat yli 5 % senkin jälkeen, kun otetaan oikaisukirje huomioon, budjetin kokonaiskasvu on vain 3,5 %. Tämä merkitsee, että muissa otsakkeissa on noudatettu erittäin pidättyvää varojen käyttöä. Tämä tekee vain 1,056 % bruttokansantulosta, mitä on pidettävä erittäin alhaisena, koska rahoitusnäkymien mukainen katto on 1,11 %. Rahassa säästäväisyys merkitsee yli 2 miljardia euroa. Tähän kätkeytyy kuitenkin vaara. Budjettiin on tulossa rakenteellinen vinoutuma, koska maksusitoumuksiin käytettävät rahat ovat yli 3,6 miljardia euroa enemmän kuin maksumääräyksiin käytettävät varat. Tämä merkitsee, että rästit tulevat lisääntymään. Siksi parlamentin huoli siitä, että rästit on hoidettava, on asiallinen, ja tästä syystä parlamentin ja neuvoston yhteinen julistus on ollut todella tarpeen.
Edelleen on tervehdittävä tyydytyksellä sitä, että EU:n ensi vuoden talousarviosta päästiin sopuun neuvoston ja parlamentin kesken. Se osoittaa, että kumpikin budjettivallan käyttäjä kantaa asianmukaisesti vastuunsa EU:n hallinnosta. Sen sijaan on valitettavaa, että parlamentti joutui jälleen taistelemaan Länsi-Balkanin varoista. Muista asioista toteaisin, että ryhmäni kannalta on myönteistä, että työllisyysaloitteeseen voitiin sopia monivuotinen 450 miljoonan euron ohjelma. Ja edelleen, että yhteisöaloitteista käyttämättä jäävät varat, 1600 miljoonaa euroa, voitiin sopia budjetoitavaksi myöhäisempinä vuosina. Parlamentin viroista huomattava osa oli täyttämättä koko tämän vuoden. Tämä osoittaa, että hallinnossa on jatkossa parannettava joustavaa henkilöresurssien käyttöä. Mainituin huomautuksin ryhmäni on valmis hyväksymään budjettiesityksen.

Rühle
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää ja tietenkin komission jäsentä ja neuvoston puheenjohtajaa heidän hyvästä työstään. Meidän ryhmämmekin äänestää talousarvion puolesta, sillä tämä talousarvio osoittaa, että kasvavista ongelmista huolimatta olemme taas saaneet aikaan esimerkillisen kompromissin. Nämä kasvavat ongelmat koskevat ennen kaikkea työttömyyttä, BSE-kriisiä ja Balkanin vakautuspakettia. Olemme löytäneet ratkaisut kaikkiin näihin kiireellisiin ongelmiin ja saaneet aikaan hyvän kompromissin. EU:n edut ovat olleet koko ajan etualalla. Halusimme varmistaa EU:n toimintakyvyn ja uskottavuuden kansalaisten silmissä. Haluaisin silti yhtyä nimenomaisesti edellisen puhujan Colom i Navalin sanoihin: rahoitusnäkymät muuttuvat entistä enemmän pakkopaidaksi. Ne eivät mahdollista todellista suunnittelua, monivuotisuutta. Talousarvion avoimuus kärsii joustovälineen jatkuvasta käytöstä, ja pitkällä aikavälillä se johtaa myös uskottavuuden heikkenemiseen.
Myöskään Notenboom-menettely, rahoitusvälineiden siirtäminen kriittisille alueille, kuten Balkanin vakautuspaketin rahoittaminen Notenboom-menettelyllä, ei takaa talousarviomenettelyn aitoa avoimuutta. Näemme jo nyt, että on olemassa suuri vaara, että seuraavien vuosien aikana erimielisyydet MEDA-ohjelman, Välimeren maiden hankkeiden ja Balkanin hankkeiden välillä lisääntyvät, vaikka me kaikki tiedämme, että nimenomaan ne tarvitsevat kiireellisesti varoja. Toisaalta panemme merkille, että neuvosto voi aivan yhtäkkiä kyseenalaistaa rahoitusnäkymät, kun kyse on BSE:stä tai kansallisista eduista. Minusta Chiracin lausunnot Nizzassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa olivat erittäin mielenkiintoisia. Mielestäni neuvoston on harkittava kiireisesti, miten se haluaa menetellä rahoitusnäkymissä. Parlamentti on ensi vuonna joka tapauksessa paljon kovempi vastapuoli.

Puhemies
Arvoisat kollegat, keskeytämme istunnon tässä vaiheessa kuunnellaksemme Ranskan tasavallan presidenttiä ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa. Keskustelua jatketaan esityslistan mukaisesti sopivana ajankohtana.

Eurooppa-neuvosto / Ranskan puheenjohtajakausi
Puhemies
Hyvät kollegat, toivotamme tervetulleeksi Ranskan tasavallan presidentin, neuvoston puheenjohtajan, Jacques Chiracin.

Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Eurooppa-neuvostoa koskevasta selonteosta, komission Nizzan Eurooppa-neuvostoa koskevasta julkilausumasta sekä neuvoston puheenjohtajavaltio Ranskan sen puheenjohtajakauden toimia koskevasta julkilausumasta. Pidemmittä puheitta minulla on ilo antaa puheenvuoro presidentti Jacques Chiracille.

Chirac
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, minulla on suuri ilo olla tänään teidän parissanne, esittää teille yhteenveto Ranskan puheenjohtajakaudesta ja kerrata samalla viime kuukausina saavutetut edistykset.
Tiedätte, mitkä olivat tavoitteemme. Kerroin ne tässä salissa viime heinäkuun 4. päivänä. Olemme mielestäni onnistuneet pitämään lupauksemme. Sen arvioitte te. Olen täysin tietoinen siitä, että tämä tulos on todellakin pitkälti Euroopan parlamentin ansiota. Tulen juuri Nizzasta, jossa johdin neljän päivän ajan tiiviitä neuvotteluja pääministerin ja hallituksen jäsenten kanssa. Tulin teidän, Euroopan kansojen edustajien, eteen esittelemään ensimmäiseksi hallitustenvälisessä konferenssissa tehdyt toimielinuudistuksia koskevat päätökset.
Tässä oli paljon kyseessä, ja olemme tyytyväisiä siitä, että saimme aikaan sopimuksen, jota oli mahdoton saavuttaa kolme vuotta sitten. Olemme tyytyväisiä siihen, että onnistuimme voittamaan vaikeudet, jotka tekivät niin kapean siitä tiestä, joka kulkee kohti tavoitetta täyttää Helsingissä ehdokasvaltioille tehdyt lupaukset unionin siitä kärsimättä ja mahdollistaa huomisen Euroopan tehokkaan toiminnan. Uskon voivani sanoa, että tämä tehtävä on nyt täytetty.
Tiedän kyllä, ettei Nizzan sopimus vastaa kaikkia Euroopan parlamentin tavoitteita. Mutta uskon, että tämä on paras sopimus, kun otetaan huomioon kaikki sille asetetut vaatimukset. Se vastaa meille annettuun haasteeseen: antaa unionille kyvyn tehdä päätöksiä ja toimia sen jälkeen, kun Eurooppa on laajentunut ennennäkemättömästi. Sopimus on tasapainoinen. Neuvottelut olivat vaikeat, kuten tiedätte, mutta kukaan ei voittanut, eikä kukaan hävinnyt.
Kolme ja puoli vuotta sitten Amsterdamissa ei löydetty vaikeaa tasapainoa edustavuuden ja tehokkuuden välillä. Se löydettiin Nizzassa kaikkien jäsenvaltioiden yhteisten ponnistelujen kautta. On totta, että jotkut tekivät enemmän töitä sen hyväksi kuin toiset. Heitä pitää kiittää siitä. Myös eurooppalaista yhteishenkeä on syytä kiittää siitä, että Nizzan kokouksessa onnistuttiin ratkomaan kysymykset, jotka olivat jääneet Amsterdamissa avoimiksi, ja pystyttämään merkkipaalut tulevaisuutta varten.
Olimme luvanneet, ettei Nizzasta jää ratkaisemattomia kysymyksiä. Halusimme, että komissio säilyy unionin ytimessä vahvana toimielimenä, joka pystyy esittämään kunnianhimoisia ehdotuksia. Nizzan sopimuksessa päätettiin, että kaikilla valtioilla on vain yksi komission jäsen ja että komission jäsenten määrää rajoitetaan ajan mittaan alle 27:ään siten, että paikkoja kierrätetään tasapuolisesti. Tämä takaa, että komissio valvoo koko unionin etuja ja että sen toiminta on tehokasta.
Komission tehokkuutta tulevat lisäämään myös sen puheenjohtajalle myönnetyt uudet toimivaltuudet. Lisäksi puheenjohtaja valitaan vastedes määräenemmistöäänestyksellä, mikä on sekin todellista edistystä. Tiedän, että parlamentti piti yhtenä neuvottelujen painopisteenä niiden alojen määrää, joilla päätökset tullaan tekemään määräenemmistöäänestyksellä. Tämä oli myös yksi vaikeimmista kysymyksistä. Mutta asiassa edistyttiin, siinä edistyttiin todella, vaikka siinä ei mennäkään aina yhtä pitkälle kuin puheenjohtajavaltio - joka, haluan huomauttaa teille, osoitti kansallisella tasolla suurta avarakatseisuutta - olisi toivonut.
Pyydän, ettette vähättelisi saavutuksia, kun arvioitte Nizzan Eurooppa-neuvoston tuloksia. Noin 30 uutta alaa tuli määräenemmistöpäätösten piiriin, ja edistyimme oikeus- ja sisäasioissa, ulkomaankaupassa ja koheesiopolitiikassa, vaikka useat jäsenvaltiot suhtautuivat neuvottelujen alkaessa näihin erittäin varauksellisesti. Puheenjohtajavaltio pahoitteli, ettei samaa yksimielisyyttä saavutettu verotuksessa ja sosiaaliasioissa.
Jäsenvaltioiden äänten jakautumisesta neuvostossa saavutettu sopimus on tasapainoinen. Laajentuminen teki äänten uudelleen jakamisen välttämättömäksi, mutta jaossa otetaan huomioon myös oikeutettu huoli siitä, että jäsenvaltiot, joissa on vähiten asukkaita, voivat jatkossakin osallistua täysipainoisesti ja tärkeällä tavalla unionin toimintaan. Lisään vielä, että neuvoston päätösten demokraattinen legitimiteetti on taattu, ja neuvosto voi toimia kunnolla. Käyttöön otetut mekanismit, koskivatpa ne sitten demograafisen tarkistuksen lauseketta tai niin sanottua valtioiden enemmistön lauseketta, eivät vaikuta unionin päätöksentekokykyyn.
Pääsen nyt yhteen HVK:n myönteisimmistä tuloksista. Se koskee tiiviimmän yhteistyön menettelyä, jota helpotettiin huomattavasti ensimmäisessä ja kolmannessa pilarissa. Tällainen yhteistyö tulee aina olemaan kaikille avointa. Siinä kunnioitetaan luonnollisesti yhteisön säännöstöä ja toimielinjärjestelmää, mutta helpottamalla tiiviimmän yhteistyön toteuttamista mahdollistamme sen, että sitä voidaan todella hyödyntää. Näin saatamme taata sen, että Eurooppa voi joka tapauksessa edetä nopeassa tahdissa. Myös tiiviimmän yhteistyön lisääminen toisessa pilarissa on edistysaskel.
Haluan myös todeta, että HVK:ssa lisättiin Euroopan parlamentin valtuuksia ja toimivaltaa. Nizzan sopimuksen 7 artiklassa perusoikeuksien alalla määrätyt uudet varoitusmenettelyä koskevat säännöt antavat toimielimellenne merkittävän tehtävän. Euroopan poliittisten puolueiden asemalle ollaan määrittelemässä uutta oikeusperustaa, ja Euroopan parlamentti saa perustamissopimuksen 230 artiklan mukaisen oikeuden nostaa kanteita. Nämä ovat merkittäviä edistysaskelia, vaikka tiedän, että yhteispäätösmenettelyn laajentamisessa saavutettu edistyminen ei vastaa teidän odotuksianne sen enempää kuin oikeastaan puheenjohtajavaltionkaan odotuksia.
HVK:n ohella on ilmennyt tarve käydä perusteellinen keskustelu joistakin Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta keskeisistä aiheista. Mitä pidemmälle Eurooppa etenee, sitä tärkeämpää on, että vahvistamme sen demokraattista legitimiteettiä ja sen toimielinten selkeyttä ja avoimuutta ja että selkeytämme vallan jakaantumista unionin ja jäsenvaltioiden välillä. Siten Eurooppa vastaa kansojensa toiveisiin.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi käynnistetään keskustelu Euroopan tulevaisuudesta. Eurooppa-neuvosto päätti siitä. Euroopan parlamentti osallistuu siihen tietenkin tiiviisti. Se on tarkoitus saada päätökseen vuonna 2004. Täten vastaamme viime aikoina voimakkaasti ilmaistuihin huolenaiheisiin. Tämä menettely ei ole missään tapauksessa laajentumisen ennakkoehto, eikä siis hidasta sitä. Tässä olivat lyhyesti Nizzassa tehtyjen toimielimiä koskevien töiden tulokset. Ne vievät Eurooppaa eteenpäin, ja olen iloinen siitä, että ehdokasvaltiot ovat ottaneet ne erittäin myönteisesti vastaan viime päivinä. Se todistaa, että olemme vastanneet ehdokasvaltioiden odotuksiin.
Laajentuminen on todellakin tärkein asia Euroopassa. Se on samalla valtava haaste ja historiallinen välivaihe maanosamme jälleenyhdistämisessä. Puheenjohtajavaltio Ranska on edistänyt neuvotteluja parhaansa mukaan. 30 lukua on jo saatettu päätökseen, ja osa niistä kuuluu yhteisön säännöstön kaikkein monimutkaisimpiin aloihin. Jotkin valtiot, jotka ovat vasta aloittaneet neuvottelut, ovat jo todistaneet voivansa ottaa kiinni vanhimpien ehdokasvaltioiden etumatkan. Komission erinomaisen työn pohjalta laadittiin Nizzassa eräänlainen tiekartta 18 seuraavaksi kuukaudeksi. Tämä todistaa, että unioni on suuntaamassa eteenpäin. Se on voimakas viesti, joka sai myönteisen vastaanoton Eurooppa-konferenssissa viime torstaina.
Eurooppa on viimeisen puolen vuoden aikana edistynyt myös kasvussa ja työllisyydessä. Olemme jatkaneet talous- ja rahaliiton syventämistä, vahvistaneet talouspolitiikkojen koordinointia euroryhmässä ja nopeuttaneet yhteistä valmistautumista siihen, että euro astuu Euroopan kansalaisten arkielämään. Viime viikkoina on toteutettu kolme tärkeää edistysaskelta.
Ensinnäkin on saatettu päätökseen pitkään kestäneet ja vaikeat neuvottelut veropaketista ja siihen sisältyvästä säästöjen verotuksesta. Tämän lisäksi on hyväksytty Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma laajan kuulemismenettelyn seurauksena, jossa kuultiin muun muassa työmarkkinaosapuolia. Unioni on täten laatinut itselleen toimintasuunnitelman, jossa on vahvistettu viideksi vuodeksi tavoitteet ja tapaamiset työoikeuden, sosiaaliturvan, liikkuvuuden, elinikäisen koulutuksen ja syrjinnän sekä syrjäytymisen torjunnan alalla.
Lopuksi onnistuttiin vaikeuksista huolimatta hyväksymään Eurooppa-yhtiön sosiaalinen ulottuvuus. Tämä on 30 vuotta vanhan hankkeen päätös. Puheenjohtajavaltio Ranska on iloinen siitä, että se onnistui avaamaan neuvottelujen solmut.
Unioni on myös ryhtynyt toteuttamaan Feiran Eurooppa-neuvoston uutta taloutta ja kasvua koskevia päätöksiä. Sovimme tuolloin Internetin käyttömaksujen huomattavasta alentamisesta. Se on nyt tehty. Unioni päätti eriyttää tilaajayhteyksien tarjonnan. Halusimme ottaa käyttöön yhteisöpatentin, ja unioni on ryhtynyt toimiin sen käyttöön ottamiseksi ja sisällyttänyt perustamissopimukseen tarpeelliset oikeudelliset määräykset.
Hyvät parlamentin jäsenet, Ranska halusi puheenjohtajakaudellaan myös vastata Euroopan kansalaisten huolenaiheisiin. Hyväksyimme Nizzassa unionin perusoikeuskirjan. Tällä tekstillä on suuri poliittinen arvo. Sen koko merkitys mitataan tulevaisuudessa, ja kiitän parlamenttia, joka osallistui pitkälti sen laatimiseen. Perusoikeuskirja vahvistaa unionia, ja turvaa entistä paremmin arvokkuuden, vapauden ja solidaarisuuden käsitteet, joille unioni perustuu. Teemme siitä nyt mahdollisimman hyvin tunnetun, ja pohdimme pikaisesti sen asemaa. Tiedän, kuinka tärkeää tämä on parlamentille.
Puheenjohtajakauden aikana unioni on myös antanut uutta vauhtia kulttuurin ja opiskelijoiden Euroopalle. Opetusministerimme hyväksyivät kaksi kuukautta sitten liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman - suunnitelma sisältää 42 toimenpidettä - ja olemme sopineet merkittävästä 400 miljoonan euron määrärahasta Media Plus -ohjelmalle, joka on erittäin tärkeä elokuva- ja audiovisuaalialalle ja jota - kuten tiedätte - koko näiden alojen ammattikunta odotti.
Muistatte ehkä, kun kerroin täällä Ranskan toivovan, että unionissa otettaisiin paremmin huomioon urheilun erityisasema ja sen sosiaalinen merkitys. Nizzassa hyväksytty julkilausuma ja keskustelu dopingin torjunnan koordinoimisesta Euroopan tasolla ovat tämänsuuntaisia.
Kun Euroopan rakentaminen sidotaan ihmisten sydämiin, niin se säilyttää inhimilliset piirteensä. Se tarkoittaa, että suojellaan kaikille hyvin läheisiä asioita: tuttua ympäristöä, alueidemme tasapainoa, elämänlaatua - viittaan yleistä taloudellista etua koskeviin palveluihin - ja puheenjohtajavaltio on iloinen siitä, että komission ja neuvoston työt johtivat siihen, että Nizzassa hyväksyttiin julkilausuma, jossa korostetaan näiden palvelujen keskeistä merkitystä Euroopan sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden säilyttämisessä.
Kuuden viimeisen kuukauden aikana puheenjohtajavaltio on sitoutunut vahvasti siihen, että unioni vastaisi entistä paremmin kansalaisten turvallisuudentarpeeseen. Ranskalla on yksi tavoite: Euroopan pitää olla suojelevampi sanan parhaassa merkityksessä.
Tästä syystä loimme Nizzassa perustan riippumattoman Euroopan elintarvikeviranomaisen viran perustamiselle. Kaikkia askarruttavat tällä hetkellä tietenkin hullun lehmän taudin epidemian seuraukset. Ensimmäiseksi piti palauttaa kuluttajien luottamus välittömin toimenpitein, joita Ranska kiihkeästi puolusti ja jotka hyväksyttiin viimeisimmässä maatalousasiain neuvostossa. Näitä toimenpiteitä olivat muun muassa eläinjauhojen käytön kieltäminen eläinten ruokinnassa ja BSE:n seulontatestien yleistäminen. Emme saa unohtaa myöskään kasvattajia ja kaikkia naudanliha-alaan liittyviä ammattikuntia, jotka kärsivät suuresti tästä kriisistä, ja tämän toimme selkeästi esiin.
Myös merenkulun turvallisuus askarruttaa ihmisiä. Vuosi sitten Erika upposi Ranskan rannikon edustalla. Vapaaehtoisten työntekijöiden ja julkisen vallan esimerkillisistä ponnisteluista huolimatta rannikko kärsii yhä tämän haaksirikon seurauksista. Muutama viikko sitten oli kemikaalitankkeri Ievoli Sunin vuoro upota Englannin kanaalin saarten lähellä. Tällaiset ihmisten välinpitämättömyydestä johtuvat onnettomuudet eivät saa enää toistua.
Komission erinomaisten ehdotusten tarkastelu on edennyt huomattavasti viime kuukausina. Parlamentti sitoutui marraskuun 30. päivänä vahvasti ensimmäiseen toimenpidepakettiin, joka esitetään ensi viikolla uudelleen liikenneministereille. Nyt puheenjohtajavaltio Ruotsin - jonka yksi prioriteeteista on ympäristö - täytyy saada valmiiksi toinen ehdotuspaketti, johon kuuluu muun muassa Euroopan meriturvallisuusviraston perustaminen. Poikkeuksellisesti ja asian kiireellisyyden vuoksi Nizzan Eurooppa-neuvosto pyysi jäsenvaltioita toteuttamaan ennakkotoimena ja eräänlaisena ensimmäisenä vaiheena tämän paketin toimenpiteet, joista on tehty poliittinen sopimus.
Kuten kaikki tietävät, uhkien joukossa on ilmaston lämpeneminen. Euroopan unioni pyrki Haagissa saavuttamaan uskottavan ja tehokkaan sopimuksen, joka vastaa asian kiireellisyyttä ja panosten korkeutta. Unioni todisti sitoutuneensa johdonmukaisesti Kioton sopimuksen vaatimuksiin. Unioni pyrkii hellittämättä saamaan muutkin osapuolet sitoutumaan niihin. Meidän täytyy saada ensi vuonna aikaan sopimus, jolla saadaan viimeinkin vähennettyä riittävästi kasvihuonekaasujen päästöjä.
Unioni on edistynyt myös järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa: on laadittu direktiivi rahanpesun torjunnasta, on toteutettu yhtenäinen toiminta rahanpesun vastaisen toimintaryhmän määrittelemiä yhteistyöhaluttomia maita ja alueita vastaan, Europolin toimivaltaa on laajennettu rahanpesun torjuntaan ja on luotu eurooppalainen poliisikoulu. Nämä muodostavat johdonmukaisen ja täydellisen toimenpidepaketin.
Näissä olosuhteissa luotiin tilapäinen oikeudellisen yhteistyön yksikkö "Eurojust", joka toimii esiasteena rikosoikeudelliselle yhteistyöelimelle, jonka ensi vuodeksi suunniteltu perustaminen on jo kirjattu perustamissopimukseen.
Lopuksi, puheenjohtajavaltio Ranskalla oli lisäksi Eurooppaa varten kansainvälinen tavoite pitkällä aikavälillä: antaa unionille keinot vaikuttaa suuriin maailmaa koskeviin asioihin, saada sen ääni kuuluville ja tehdä siitä toimintakykyinen. Tämä on yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoite. Ranskalla oli myös lyhyemmän aikavälin tavoite: tehdä välittömästi selväksi, että 15 jäsenvaltiota on poliittisesti sitoutunut ajamaan omia etujaan, kun Euroopan asiat ovat kyseessä, ja viittaan tässä lähinnä Kaakkois-Eurooppaan.
Olemme edistyneet molemmissa tavoitteissa. Saimme ensinnäkin Nizzassa päätökseen Kölnin ja Helsingin Eurooppa-neuvostoissa aloitetut toimet. Olimme asettaneet itsellemme tavoitteita, ne on nyt saavutettu. Määrittelimme vuosi sitten ne sotilaalliset voimavarat, jotka Euroopan on kehitettävä itselleen ennen vuotta 2003, jotta se voisi ehkäistä ja hallita perustamissopimuksessa mainittuja kriisejä. Jäsenvaltiot ovat nyt sitoutuneet osallistumaan sotilasvoimien ja sotilaallisten välineiden kokoamiseen. Euroopan unionilla tulee varsinaisten joukkojen lisäksi olemaan monimutkaisten armeijoiden välisten operaatioiden johtamiseen tarvittavat johtamis-, tiedustelu- ja kuljetusvalmiudet. Unioni aikoo käyttää tätä asevoimaa täydessä sovussa NATOn kanssa ja tarvittaessa sen tuella. Samalla kun Eurooppa vahvistaa itseään, se vahvistaa luonnollisesti Pohjois-Atlantin liittoa.
Euroopan unioni vahvisti Nizzassa myös pysyvät elimet, joita tarvitaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan määrittelemiseen ja toteuttamiseen: eurooppalaisen poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean, sotilaskomitean ja sotilasesikunnan. Perustamissopimukseen päätettiin kirjata järjestelmän todellisen ytimen, poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean, perustaminen. Sille myönnetään päätösvalta silloin, kun kriisinhallinta edellyttää sitä. Perustamissopimuksen tarkistaminen tältä osin vahvistaa Nizzan päätösten tärkeyden ja peruuttamattomuuden.
Odottamatta näiden elimien toiminnan aloittamista halusimme, että unioni tulisi paremmin kuulluksi suurissa kansainvälisissä asioissa, joissa sen edut ovat kyseessä. Ensinnäkin Kaakkois-Eurooppaa koskien piti määritellä tarkemmin eurooppalaisten tavoitteet ja odotukset. Uskon, että tämä viesti tuli selväksi Zagrebin huippukokouksessa, jossa Länsi-Balkanin alueen maat ja EU:n 15 jäsenvaltiota kokoontuivat ensimmäisen kerran. Länsi-Balkanin alueen maille tarjottiin mahdollisuutta liittyä tulevaisuudessa Euroopan unioniin, ja ne tunnustivat kaikki, että tämä tie on myös rauhan, ihmisoikeuksien ja alueellisen yhteistyön tie. Zagrebin huippukokouksessa ei tietenkään ratkaistu kaikkia ongelmia, mutta siellä asetettiin päämäärä vakaus- ja assosiaatioprosessin avulla, siellä vahvistettiin demokratian eteneminen ja siellä hahmoteltiin tulevaisuudennäkymä, joka on niiden arvojen mukainen, joille Euroopan toiminta perustuu.
Lähi-idän valitettavasta kriisistä huolimatta Marseillen Euro-Välimeri-konferenssi todisti, kuinka sitoutuneita kaikki osapuolet ovat Barcelonan prosessin jatkamiseen ja lujittamiseen. Voimme iloita siitä, että unioni saattoi ilmoittaa sijoittavansa siihen noin 13 miljardia euroa seitsemän vuoden kuluessa. Summaan sisältyvät luonnollisesti Euroopan investointipankin lainat.
Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, uskon voivani tänään sanoa, että kuluneen puolivuotiskauden aikana unioni on vahvistunut valmistautuessaan ottamaan uusia jäseniä, kokoamaan perheen yhteen nyt, kun tiedämme voivamme toimia yhdessä. Unioni on vahvistanut myös asemiaan kansalaistensa sydämissä arvojen, kasvun ja työllisyyden, solidaarisuuden, turvallisuuden ja eurooppalaisen sosiaalimallin lujittamisen alalla. Unioni on vahvistunut ja vahvistanut äänensä kuuluvuutta kansainvälisellä näyttämöllä.
Näistä edistysaskelista kuuluu kiitos kaikille toimielimille. Haluan kiittää täällä jäsenvaltioiden työsuhteiden laatua neuvostossa. Haluan kiittää komissiota ja sen puheenjohtajaa, Romano Prodia, hänen päättäväisyydestään saattaa päätökseen puheenjohtajavaltion työohjelmassa olleet aloitteet ja hankkeet.
Mutta nyt tässä salissa haluan ennen kaikkea omasta puolestani, pääministerin puolesta ja Ranskan hallituksen puolesta kiittää parlamenttia sen tekemästä työstä. Oli olennaista, että parlamentti, joka tuo kuuluville kansalaisten äänen ja toiveet, osallistui täysipainoisesti niiden päätösten tekemiseen, jotka määrittelevät meidän kaikkien tulevaisuuden. Ranska kiinnitti siihen erityistä huomiota. Olette tavanneet usein ministeri Moscovicin ja muut ministerit, sillä neuvoston puheenjohtajavaltio on osallistunut 68 kertaa poliittisella tasolla istuntojaksoihinne ja valiokuntienne työskentelyyn. Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, puheenjohtajavaltio Ranska kiittää teitä tästä yhteistyöstä, teidän tuestanne ja myös vastaanotostanne.

Puhemies
Kiitän presidentti Jacques Chiracia ja siirrän puheenvuoron suoraan komission puolesta puhuvalle komission puheenjohtaja Prodille. Olkaa hyvä, arvoisa puheenjohtaja.

Prodi
Arvoisa parlamentin puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, joulukuun 2000 Eurooppa-neuvosto jää mieliin erityisen pitkänä ja monimutkaisena kokouksena: esityslistan vuoksi tämä oli odotettavissa, ja niin kävikin.
Nizzassa tehtiin hyviä päätöksiä, joista eräitä oli odotettu jo kauan. Perusoikeuskirjasta annettiin julistus. Itselläni ei ole epäilystäkään tämän tekstin perustavasta luonteesta, ja niille, joiden mielestä se on puutteellinen tiedän, että moni teistäkin ajattelee näin haluaisin muistuttaa, että perusoikeuskirjan laadinnassa ja muotoilussa oltiin tinkimättömiä juuri siksi, että se muodostuisi oikeussäännöksi.

Parlamentti ja komissio ovat jo ilmoittaneet, että omasta puolestaan ne aikovat soveltaa perusoikeuskirjaa kokonaisuudessaan. Hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäiset työt eurooppayhtiön luomiseksi aloitettiin 30 vuotta sitten. Tämä on selvästi hyödyllinen oikeudellinen väline, jota toimijamme vaativat peräänantamattomasti ja jollainen puuttui sellaisten suurten hankkeiden uudistamishetkellä, joita olemme hiljattain saaneet seurata. Onneksi perusoikeuskirjan nopean toteuttamisen edessä ei ole enää esteitä.
Laajentumisesta hyväksyttiin komission ehdottama strategia. Tämän lisäksi hyväksyttiin sosiaalipoliittinen ohjelma, joka on tulosta hedelmällisestä yhteistyöstä puheenjohtajavaltion kanssa, kuten täällä on muistutettu.
Meriturvallisuutta ja elintarvikeviraston perustamista koskevat komission ehdotukset saavuttivat vahvan yksimielisyyden, samoin kuin päätökset seitsemän syrjäisimmän alueen hyväksi.
Nämä ovat muutamia niistä aiheista, jotka asetettiin valtion- ja hallitusten päämiesten tutkittavaksi. Esitän toisenkin aiheen, uudistuksen, joka tunnen, että näin tapahtuu ei jää merkityksettömäksi, koska Nizzassa keskusteltiin myös huippukokousten uudistamisesta, niiden raskaasta rakenteesta, niiden monimuotoisuudesta ja niiden liikkuvasta luonteesta, ja Eurooppa-neuvosto teki järkevän päätöksen siitä, että ne järjestettäisiin enenevässä määrin Brysselissä. Tämä antaa tuolle kaupungille vielä vahvemman Euroopan pääkaupungin luonteen
(Suosionosoituksia)
ja virallisista huippukokouksista yksi kahdesta huippukokouksesta pidetään Brysselissä. Siitä hetkestä, kun Euroopan unioniin kuuluu 18 jäsenvaltiota, päätöstä sovelletaan kaikkiin huippukokouksiin. Uskon vilpittömästi, että tämä presidentti Chiracin aloite ansaitsee suosionosoituksemme.
(Suosionosoituksia)
Puhutaanpa nyt hallitustenvälisestä konferenssista ja Nizzan sopimuksesta. Sallinette minun ensimmäiseksi korostaa, miten kiitollinen olen Michel Barnierille hänen tekemästään työstä.
(Suosionosoituksia)
Tätä työtä, kuten minunkin työtäni ja jopa suuremmassa määrin, on tehty yhteisymmärryksessä parlamentin, erityisesti Giorgio Napolitanon ja hänen valiokuntansa kanssa, kahden esittelijän, Leinenin ja Dimitrakopoulosin, kanssa ja tietenkin jäsen Brokin ja jäsen Tsatsosin kanssa, jotka ovat osoittaneet täydellistä sitoutumista. Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että teidän eri neuvoston kokouksissa pitämienne puheenvuorojen selkeys on todella esimerkillinen.
Arvoisa puhemies, kuten muistanette, viime kerralla, kun puhuin parlamentin edessä juuri huippukokouksen jälkeen, sanoin, että tarvitsisimme sopimusta, joka antaisi meille todellista lisäarvoa. Eritoten lupasin tulla uudelleen parlamentin eteen ja esittää vilpittömän arvion saavutetuista tuloksista. Huippukokouksen avajaispuheessa sanoitte myös, että parlamentin aikomuksena ei olisi arvioida Nizzan menestystä pelkästään määrälliseltä vaan myös laadulliselta kannalta.
Nizzassa saavutettujen edistysaskeleiden tarkkaan ja perusteelliseen arviointiin tarvitaan hieman aikaa, mutta voimme jo nyt esittää eräitä huomioita: ensimmäinen koskee määräenemmistöpäätösten lisäämistä. Kyse on määrällisesti tärkeästä kehityksestä, kun otetaan huomioon, että noin 30 uutta asiakokonaisuutta tulee osaksi tällaista päätöksentekoa, josta näin ollen yhä vahvemmin muodostuu neuvoston yleinen sääntö, eikä tätä asiaa pidä väheksyä. Laadullisesti tilanne on toinen. Saavutettu kehitys oli vähäistä tai olematonta arkaluonteisilla aloilla, jotka koskevat yhteenkuuluvuutta, verotussääntöä ja sosiaalilainsäädäntöä.
(Suosionosoituksia)
Näissä asioissa hallitustenvälinen konferenssi joutuikin vastakkain eräiden jäsenvaltioiden peräänantamattomuuden kanssa. Tässä mielessä tunnen syvää pettymystä, mutta en ainoastaan lyhyen aikavälin seurausten vuoksi, vaan myös sen sulkeutuneen ilmapiirin vuoksi, jossa kokous päätettiin, ja sen ymmärtämättömyyden vuoksi, joka tällaisesta asenteesta syntyy. Sellainen, joka näkee Euroopan unionin pelkkänä varainstituutiona,
(Suosionosoituksia)
johon turvaudutaan tarpeen tullen ja johon otetaan etäisyyttä, silloin kun siihen ei ole mahdollista nojautua tai kun on jo saavutettu paljon, ei tee pelkästään historiallista analysointivirhettä, vaan suorastaan rikoksen uusia sukupolvia kohtaan. Niillä on oikeus saada Euroopalta paljon enemmän.
Tässä vaikeassa tilanteessa, josta puuttuvat molemminpuoliset myönnytykset, meidän täytyy kuitenkin panna merkille oikeus- ja sisäasioissa tapahtunut jonkinasteinen edistyminen. Kyse on pääosin vuoteen 2004 lykätystä kehityksestä. Emme kuitenkaan aliarvioi sitä. Ilmeisesti kuitenkin kyseenalaistetaan uusi merkittävä politiikka, joka koskee oikeusasioita ja rajat ylittävää rikollisuutta ja josta päätettiin Tampereella, ja Tampereen tavoiteaikataulun noudattamisessa alkaa näkyä viipeitä. Toivon, että näitä viipeitä ei laiteta parlamentin eikä komission syyksi.
Lopuksi, haluaisin tässä yhteydessä ilmaista kiitokseni presidentti Chiracille ja pääministeri Jospinille siitä, että heidän ansiostaan meidän oli mahdollista poistaa kauppapolitiikkamme hallintaan liittyneet pääasialliset epäselvyydet. Huippukokouksessa onnistuttiin löytämään hyvä tasapaino erityisesti kulttuurieroihimme liittyvien oikeutettujen huolien ja neuvotteluvahvuutemme välillä kauppakumppaneihimme nähden.
Toinen syy tyytyväisyyteen on varmasti tiiviimpää yhteistyötä koskeva saavutettu tulos. Arvoisat parlamentin jäsenet, uskon, että meillä on jo nyt perusedellytykset unionin laajentumiselle. Komissio aikoo hyödyntää tilannetta siten, että se harjoittaa edelleen perusteellisesti tehtäväänsä säännösten soveltamisen valvojana: yhtäältä se hyödyntää tilannetta, jotta sellaiset maat, jotka haluavat liittää tiiviimmin yhteen tulevaisuutensa, saisivat mahdollisuuden toteuttaa uusia merkittäviä päämääriä, ja toisaalta se suojaa kaikkia sellaisen pirstoutumisen vaaralta, joka saattaisi syntyä tiiviimmän yhteistyön hillittömän nopeasta kasvusta.
Itse toimielimistä haluaisin sanoa kolme asiaa. Komissiossa on tapahtunut perusteellisia ja radikaaleja muutoksia. Komissiossa saattaa lopulta olla 26 jäsentä, ja tämän lisäksi toteutetaan tarvittavat ja monien toivomat uudistukset. Samanaikaisesti komission organisointimalleissa on kuitenkin toteutettu merkittäviä uudistuksia. Puheenjohtaja nimitetään määräenemmistöllä eikä yksimielisesti, ja komission suorittaman äänestyksen jälkeen puheenjohtajalla on valtuudet panna komission jäsen viralta ja päättää hyvin itsenäisesti komission organisointimalleista, kuten esimerkiksi salkkujen myöntämisestä ja varapuheenjohtajien nimittämisestä.
Parlamentti saavuttaa ennen kaikkea Euroopan poliittisten puolueiden mukaiset ohjesäännöt. Komissio on puolustanut valitettavasti menestyksettä, mutta keskustelu ei jää tähän unionin taloudellisten etujen suojeluun liittyviä yhteisiä huolia tekemällä ehdotuksen syyttäjäviranomaisen luomisesta. On kuitenkin hyvin huolestuttavaa, että parlamentin jäsenten määrä palveli pääosin tasoittavana tekijänä neuvoston tasapainokysymyksessä. Näihin ja muihin näihin liittyviin ongelmiin kannattaa tulevaisuudessa kiinnittää paljon enemmän huomiota ja siirtyä puolustajan roolista täysipainoisesti ehdotuksia tekevän rooliin.
Lopuksi neuvoston äänten painotusta koskeva keskustelu ja päätös olivat kaikkein vaikeimpia. Tätä ei voitu välttää, kun otamme huomioon omaksutun lähestymistavan, mutta sitä suuremmalla syyllä tulos tuottaa pettymyksen: yhtäältä siksi, että tulos tekee määräenemmistöpäätöksen saavuttamisesta vaikeamman ja pysäyttää siten helpommin päätöksenteon, vaikka laajentuvassa unionissa johdonmukaisuuden vuoksi kaivattaisiin juuri päinvastaista vaikutusta;
(Suosionosoituksia)
toisaalta tulos on pettymys, koska päätöksentekoprosessista on tullut vieläkin monimutkaisempi, eli täysin vastakkainen kansalaisten vaatiman selkeyden ja avoimuuden kanssa.
(Suosionosoituksia)
Voidaksemme antaa vastauksen kansalaisille olimme pyytäneet kaksinkertaista enemmistöä, joka olisi ainoa objektiivinen ja ymmärrettävä keino, ja sitä ymmärtäisivät hyvin niin pienet kuin suuretkin maat.
(Suosionosoituksia)
Meidän pitää tässä tilaisuudessa kiittää Belgian pääministeri Guy Verhofstadtia, joka taisteli loppuun asti, jotta myös uudet jäsenvaltiot olisivat tasapuolisesti edustettuina ja jotta määräenemmistön kynnystä ei olisi niin mahdoton ylittää, vaikka se onkin vielä liian korkea. Tällä tavoin hän vahvisti Belgian historiallista roolia Euroopan unionissa.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meidän täytyy tunnustaa, että Nizzan huippukokouksen työläästi saavutettu lopputulos oli itsessään menestys. Meidän oli pakko onnistua, ja puheenjohtajavaltion ponnistelujen ansiosta me onnistummekin. Nizzan neuvottelupöydälle ei jäänyt avoimia, ratkaisemattomia asioita. Nyt meidän pitää toimia realistisesti, jotta sopimus pantaisiin täytäntöön mahdollisimman pian. Näillä tuloksilla voisimme siirtyä vaiheeseen, jossa vastaanotamme uusia jäseniä Helsingin päätelmien mukaisesti. Meidän pitää päättäväisesti kulkea siihen suuntaan.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Nizzan huippukokoukselle kuten presidentti Chirac pani merkille näytti olevan luonteenomaista se, että monet puolustivat välittömiä etujaan pitkän aikavälin etujen kustannuksella. Tässä huippukokouksessa määriteltiin kuitenkin unionin tulevaisuutta koskeva julistus, joka antaa minulle aihetta olla toiveikas. Komissio tietää, miten tärkeää on tehdä työtä Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltuuksien selkeämmän jaottelun vahvistamiseksi, miten tärkeää on perusoikeuskirjan liittäminen perustamissopimuksiin, miten tärkeää on yksinkertaistaa perustamissopimusten uudistamista ja miten tärkeää on, että me pohdimme toimielintemme roolia: tämän laajan, avoimen ja perusteellisen pohdinnan pitää yhdistää hallitukset, parlamentit sekä nykyisten jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden kansalaiset sekä osoittaa jatkuvasti uudistuvan Euroopan vireys; tämä pohdinta on välttämätöntä, koska Nizzan tuoma kokemus osoittaa, että nykyinen tapa uudistaa perustamissopimuksia ei enää toimi.
(Suosionosoituksia)
Samoin kuin yhteisön rakenne, yhtä lailla institutionaalisten muutosten tekemisessä käytettävä organisointiprosessi on paineen alaisena ja edellyttää muutoksia. Komissio aikoo esittää ehdotuksia tämän prosessin kulun parantamiseksi, ja minä luotan teidän osanottoonne ja tukeenne.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, näiden tekemieni ensimmäisten ja epätäydellisten analyysien jälkeen, jotka olen pyrkinyt toteuttamaan asialle omistautuneena ja objektiivisesti, meidän ei pidä unohtaa, että Nizzan huippukokouksen lopullinen tavoite oli ja on edelleen Euroopan yhdistäminen. Uusi vuosituhat on tarjonnut meille mahdollisuuden yhdistää ennennäkemättömällä tavalla maanosamme maat suureksi alueeksi, jossa vallitsevat rauha, vakaus ja kehitys. Nizza oli askel tähän suuntaan: se oli lyhempi askel kuin olisimme halunneet ottaa ja kyenneet ottamaan, mutta suunta on oikea. Tästä syystä pyydän teitä tukemaan tätä kehitystä.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia.)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Chirac, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, puheenjohtaja Chirac, Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä on aina ottanut teidät vastaan Euroopan parlamentissa hyvin kunnioittavasti ja vilpittömästi ja arvostanut läsnäoloanne suuresti. Niin myös tänään, sillä me arvostamme teitä itseänne ja teidän asemanne edellyttää sitä. Me osaamme myös arvostaa sitä, että olitte täällä heinäkuussa ja että olette jälleen läsnä, mutta tämä teitä kohtaan tuntemamme arvostus ja asemanne eivät saa meitä luopumaan päättäväisyydestämme kertoa tänään vakaumuksistamme selvästi ja yksiselitteisesti teidän läsnä ollessanne.
Te totesitte huippukokouksen lopussa, että Nizzan huippukokous jää Euroopan historiaan suurena huippukokouksena. Minun on valitettavasti sanottava ryhmämme puolesta, että me emme ole asiasta samaa mieltä.
(Suosionosoituksia oikealta)
Takanamme on kuukausia kestänyt hallitustenvälinen konferenssi ja Nizzan huippukokous, ja näimme samaan aikaan televisiosta, miten myös Euroopan unionin valtion- ja hallitusten päämiehet toimivat psyykkisten ja fyysisten voimavarojensa rajoilla - sehän on täysin inhimillistä. Haluan antaa teille esimerkin: luojan kiitos kokouksessa tarkistettiin huonoa ehdotusta, jonka mukaan Puola saisi vähemmän ääniä kuin Espanja, vaikka niillä on yhtä suuri väkiluku. Minkälaisen vaikutelman Puola saisikaan kansallissosialismista ja kommunismista saamiensa kokemusten jälkeen, jos Puolaa ei kohdella samalla tavoin kuin Espanjaa? Luojan kiitos tämä asia korjattiin!

Arvoisa puhemies, mainitsen tästä sen vuoksi, että tällaisia ehdotuksia tehtiin painostavassa Nizzan huippukokouksessa, eikä se saa enää koskaan toistua Euroopan unionin historiassa. Sanomme tänään Keski-Euroopan kansoille: te olette tervetulleita Euroopan unioniimme, ja Alain Lamassoure teki alkujaan ehdotuksen, josta tuli sitten ryhmämme ehdotus, sitten parlamentin ehdotus ja lopulta komission ehdotus - ja te olette nyt hyväksyneet sen kiitettävästi - ja jolla varmistetaan, että Keski-Euroopan ensimmäiset valtiot voivat osallistua Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004.
(Suosionosoituksia)
Olemme valitettavasti kokeneet viime kuukausien aikana - myöskään tämä ei saa toistua enää koskaan, sillä se vaikuttaa Euroopan unioniin kuin hitaasti vaikuttava myrkky - pienten ja suurten valtioiden vastakkainasettelun, jossa toiset suuret valtiot ovat käyttäytyneet hyvin pikkumaisesti ja toiset hyvin suurenmoisesti.
(Suosionosoituksia)
Olemme myös seuranneet viime viikkojen ja kuukausien aikana hyvin huolestuneina, miten hallitukset taantuvat yhä uudelleen hallitustasolle, hallitusyhteistyöhön, ja toivon, että Pierre Pflimlinin, Robert Schumanin ja Jean Monnetin omaksumasta hengestä tulee se henki ja visio, jotka määräävät Euroopan tulevaisuuden, ...
(Suosionosoituksia) ... sillä olemme täysin vakuuttuneita siitä, että vain yhteisellä Euroopalla, voimakkailla eurooppalaisilla toimielimillä voimme varmistaa maanosamme oikeuden, demokratian, solidaarisuuden ja rauhan.
Nizzalla on tietenkin hyvät ja huonot puolensa, mutta huonoja puolia on hyvin paljon. Olemme kaiken aikaa arvioineet Nizzan menestystä Euroopan unionin toimintakyvyn perusteella. Komission puheenjohtaja Prodi, jota me kiitämme sydämellisesti aivan kuten Michel Barnieria - sillä me emme ole unohtaneet, arvoisa puheenjohtaja, että Barnier on komission jäsen, koska te ehdotitte sitä, mehän emme halua pelkästään arvostella - viittasi siihen, että ministerineuvoston määräenemmistöpäätöksiä ei onnistuttu lisäämään tärkeissä kysymyksissä. Euroopan parlamentin osallistumisoikeus ei tuonut lisää valtaa Euroopan parlamentille, joka oli voittaja Amsterdamissa, ja se on yksi Nizzan kokouksen suurista puutteista.
(Suosionosoituksia)
En halua lainkaan tarkastella lähemmin vaikeaa päätöksentekomenettelyä, sillä ryhmäämme edustava Elmar Brok tarkastelee sitä varmasti kohta. Emme ole kuitenkaan onnistuneet lisäämään avoimuutta. Toivomme, että komission asema lujittuu tulevaisuudessa, vaikka tunnustammekin ansionne, esimerkiksi osallistumisenne ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan. Me luotamme teidän sanaanne, presidentti Chirac, ja olin iloinen kuullessani, että haluatte sitoa Euroopan parlamentin voimakkaasti Nizzan jälkeiseen prosessiin. Me odotamme kaikilta Euroopan unionin jäsenvaltioilta ja niiden hallituksilta, että järjestämme konferenssin, johon myös Euroopan parlamentti osallistuu ja jonka esityslistan määrittämiseen ja menettelyyn se voi vaikuttaa. Luotamme teidän sanaanne sitä, että näin tapahtuu, ja voimme ehkä tällöin edetä yhdessä kohti parempaa tulevaisuutta.
Olemme kuulleet lukuisia hienoja sanoja. Te puhutte oikeutetusti avoimuudesta. Tarvitsemme ministerineuvostossa ennen kaikkea avoimuutta, ja seuraamme huolestuneina, miten pääsihteeri - Solanahan on enemmänkin korkea edustaja kuin pääsihteeri - ei voi ottaa tehtäväänsä pääsihteerinä yhteisömenettelyssä lainkaan niin tosissaan kuin hän ehkä haluaisi.
Olemme iloisia kuullessamme, että Euroopan parlamentti sidotaan täysimääräisesti Nizzan jälkeiseen prosessiin. Siitä riippuu myös lopullinen vastauksemme, sanommeko Nizzalle kyllä vai ei. Haluamme, että Nizzan jälkeisessä prosessissa sovelletaan menettelyä, jossa Euroopan parlamentti voi vaikuttaa ottamalla huomioon esityslistan ja päätöksentekomenettelyn. Jos varmistatte sen, meillä on myös mahdollisuus tehdä luottamuksellista yhteistyötä. Me seuraamme neuvostoa hyvin kriittisesti seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana todetaksemme, kykeneekö se itse myös varmistamaan tämän avoimuuden, josta te olette puhunut.
Nämä ovat arviointiperusteemme, ja toivomme, että suoriudumme tehtävästämme siten, että Euroopan unioni ja sen arvot osoittautuvat aidosti avoimiksi Keski-Euroopan kansoille, jotka ovat kärsineet pitkään kommunismista ja jotka haluavat nyt liittyä arvoyhteisöömme. Meidän on avattava ovet, mutta päätökset on tehtävä siten, että Euroopan unioni kykenee laajentumaan!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, huippukokouksessa saatiin lopultakin tulosta aikaan. Olemme toistaiseksi päässeet pälkähästä. Nyt meidän on tutkittava tekstiä huolellisesti parlamentissa.
Arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, nyt voin sanoa teille sen, mikä on neuvoston Internet-sivuilla, tai oli ainakin klo 10.00 aamulla: perustamissopimus on käytettävissä heti kun se on hyväksytty. Pyydän teiltä, että kehotatte neuvoston virkamiehiä päivittämään ainakin tekstin. Nizzassa on varmaan hyväksytty "jotain".

Kaikesta huolimatta on jo sinänsä saavutus, että saatiin aikaan sopimus,. Kyse ei nimittäin ollut mistään "jäännöksistä" tai sellaisista asioista tai kysymyksistä, joista keskusteltiin Amsterdamissa ja joista ei silloin päästy sopimukseen. Kyse oli keskeisistä Euroopan johtamiseen liittyvistä kysymyksistä, ja nyt voimme alkaa työstää niitä.
Uskomme siihen, mitä sanotte sopimuksen sisällöstä, mutta sen mukaan, mitä olemme saaneet siitä kuulla, ei meillä ole suurta aihetta tyytyväisyyteen. On muistettava, että alun perin hallitustenvälisen konferenssin tavoitteena oli parantaa unionin toimivuutta laajentumisen onnistumiseksi. Pelkään, että yön viimeisinä tunteina on kansallisten etujen välillä päädytty hätäisesti kompromissiin, joka hankaloittaa entisestäänkin yhteisöä koskevien päätösten tekemistä tulevaisuudessa.
Nyt käytössämme ei ole enää ainoastaan yksimielisyyssääntö, jota sovelletaan joissakin tärkeimmissä asioissa, vaan tällä hetkellä meillä on kolme erilaista määräenemmistötyyppiä. 62 prosenttia väestöstä edustavan määräenemmistön rinnalla on nyt joidenkin versioiden mukaan 71 prosentin ja toisten versioiden mukaan 73,49 prosentin määräenemmistö. Prosenttiosuus on niin suuri, että se vastaa veto-oikeuden uudelleen käyttöön ottamista, etenkin suurimpien jäsenvaltioiden kohdalla.
Tämä merkitsee taantumista, joka vaikuttaa kaikkiin elämänalueisiin yhteisössä, ja voin ennustaa, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, että kansalaisemme ja pelkään, että myös parlamentin jäsenet ja hallitusten päämiehet joutuvat palaamaan koulunpenkille opiskelemaan matematiikkaa.
(Suosionosoituksia)
On tutkittava hyvin huolellisesti, mikä tehtävä komissiolle ja parlamentille on annettu unionin päätöksentekoprosessissa. Jos haluamme, että unioni heijastaa kaikkien jäsenvaltioidensa ja kaikkien kansojensa intressejä arvojen yhteisönä, komissio ja parlamentti ovat ne toimielimet, jotka voivat yhteisön menetelmän mukaisesti taata tämän toimimalla perusoikeuskirjan mukaisesti. Jos näitä toimielimiä heikennetään ja jos perusoikeuskirja jää perustamissopimuksen ulkopuolelle, miten Eurooppa voi tulla lähemmäs kansalaisiaan?
Samanaikaisesti laajentumista koskevassa julkilausumassa joka on myönteinen sanotaan, että ehdokasvaltiot voivat liittyä unioniin vuoden 2002 loppuun mennessä, ja niiden valtioiden hallitusten päämiehet, joiden kanssa neuvotteluja käydään, ovat pitäneet Nizzan tuloksia myönteisinä. Nyt on kuitenkin otettava huomioon yksi seikka: tämä on vähän sama asia, kuin jos lapsi kutsuisi ystävänsä syntymäpäiväjuhliinsa, eikä hän tiedä, onko talossa riittävästi tilaa ja onko rahaa riittävästi ateriaa varten. Meidän on suhtauduttava sitoumuksiimme vakavasti.
Kuinka olemme päätyneet tähän tilanteeseen? Olisi liian helppoa syyttää neuvoston puheenjohtajaa, varsinkin, kun suurin osa täällä edustettuina olevista poliittisista ryhmistä on edustettuna myös neuvostossa. Olemme päätyneet tähän tilanteeseen yksinkertaisesti sen takia, että hallitustenvälisen konferenssin menetelmä ei enää toimi.
Miten unioni voi tehdä perustuslakia koskevia päätöksiä viettäen kolme valvottua yötä? Mitä hyötyä on ollut 11 kuukautta kestäneestä hallitustenvälisestä kokouksesta, kahdesta ministerien suljetusta kokouksesta ja lukemattomista yleisten asioiden neuvoston kokouksista?
(Suosionosoituksia)
Muuten, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, näistä aiheutuneet kulut jäävät veronmaksajien maksettaviksi.
Miten voidaan tehdä päätöksiä, jotka heijastavat unionin kaksitahoista legitimiteettiä, kun näitä päätöksiä tekee vain toinen osapuoli? Esitän teille vetoomuksen: ei enää suljettujen ovien takana käytäviä hallitustenvälisiä konferensseja.
(Suosionosoituksia)
Unionin tulevaisuutta koskevassa julkilausumassa jota ryhmäni pitää myönteisenä mainitaan ensimmäistä kertaa tarve uudistaa sen työskentelymenetelmää: tarvitaan laajempaa keskustelua, johon kaikki asianosaiset voivat osallistua. Tällainen menetelmä on jo olemassa. Se on valmistelukunta: yhdeksän kuukautta ja onnellinen synnytys...
(Suosionosoituksia)
...kun taas Nizzan osalta emme vielä tiedä, millainen lapsi syntyi. Mielestäni unionin tulevaisuuden määrittämisessä pitäisi todellakin käyttää valmistelukunnan menetelmää.
Lopuksi, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, on totta, että niissä Nizzassa käsitellyissä asioissa, jotka te itse, arvoisa puheenjohtaja Chirac, toitte esille eurooppayhtiön perussääntö, Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, hullun lehmän tauti, meriturvallisuus on riittävästi syitä sanoa, että huippukokous oli onnistunut.
Sen sijaan toimielimiin liittyviä asioita meidän on vielä tutkittava ja arvioitava. Tänään emme voi tehdä päätöstä. Haluamme osallistua myönteisellä tavalla, mutta nyt ja tähän lopetan arvoisa puhemies, jotta olisimme pyrkimystemme tasalla, meidän on pyydettävä puheenjohtajavaltio Ruotsia käynnistämään keskusteluprosessi, jossa meidän on tehtävä hyvin tarkkaa työtä, sillä sitä unioni tarvitsee, ja meidän on vahvistettava puolustuspolitiikkaamme myönteisesti sekä kehitettävä yhteisön menetelmää.
Tämä on meidän tämänhetkinen haasteemme.
(Suosionosoituksia)

Cox
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, ryhmäni pitää Nizzan sopimusta myönteisenä. Tämä on lähtökohtani, koska ilman Nizzan sopimusta olisimme merkittävässä poliittisessa ja institutionaalisessa kriisissä; ilman Nizzan sopimusta antaisimme ehdokasvaltioille selvän merkin siitä, että tiellämme on vakavia ongelmia. Siksi tulosta on pidettävä myönteisenä. Kuten muutkin ovat täällä tänään sanoneet, sanoisin Nizzan sopimuksen sisällöstä, että meidän on pohdittava sitä, meidän on luettava sen teksti ja sitten meidän on muodostettava siitä harkittu mielipide.
Voin sanoa, että siinä on osia, joista pidämme, ja paljon sellaista, josta olemme huolissamme. Nizzan huippukokouksen eurooppalaiset tavoitteet olivat kunnianhimoisempia kuin minkään muun huippukokouksen tavoitteet moneen vuoteen. Tavoitteena oli valmistaa tietä mantereenlaajuiselle laajentumiselle Euroopassa. Tämä on testi, jolla meidän on arvioitava Nizzan sopimuksen sisältöä. Pystytäänkö sen avulla suorittamaan tehokas toimiva mantereenlaajuinen laajentuminen? Tämä oli tavoitteena, mutta monet parlamentissa ovat sitä mieltä, että Nizzassa ei kyetty vastaamaan näihin vaatimuksiin.
Ryhmäni on kuitenkin tehnyt yhden selvän päätelmän, johon myös muut ovat tänään viitanneet. Päätelmä on se, että Nizzassa tuli tiensä päähän ja ylikin sen tämä hallitusten välinen malli päättää näistä asioista. Yhdeksän kuukauden, 330:n virallisissa istunnoissa käytetyn valmistelutunnin, tuhansien noiden istuntojen yhteydessä pidettyjen valmistelutuntien jälkeen se päättyi erittäin suuriin vaikeuksiin, kun neuvottelut olivat loppuvaiheessa jumissa, ja osallistujien oli pakko päättää kaikesta, koska missään edeltävässä vaiheessa mistään ei ollut tehty päätöksiä. Tämä ei ole oikea tapa hoitaa asioita Euroopassa, eikä se ole, ollakseni oikeudenmukainen puheenjohtajavaltio Ranskaa kohtaan, oikea tapa pyytää mitään puheenjohtajavaltiota päättämään niin mutkallinen prosessi.
(Äänekkäitä suosionosoituksia) Haluaisin kommentoida keskustelujen yleistä ilmapiiriä, vaikkakin minulla on siitä vain toisen käden tietoa, koska seurasin Nizzan tapahtumien yksityiskohtia joukkotiedotusvälineiden välityksellä. Kun tarkastelemme äänten uudelleen painottamisessa tapahtunutta edistystä, se on tietenkin mutkallinen ja vaikeasti selitettävissä, mutta eri kansallisten valtuuskuntien joukkotiedotusvälineille antamissa tiedoissa painotettiin pikemminkin sitä, kuinka asioiden hyväksyminen saadaan estettyä kuin sitä, kuinka asioita edistetään. Ilmapiirissä näkyi enemmän suuren eurooppalaisen hankkeen ja vision negatiiviset puolet kuin se, mikä eurooppalaisessa unelmassa on syvällistä ja hyvää, ja tämä on Nizzan ikävä puoli.

Haluan ylistää Euroopan komission työtä. Haluan ylistää Romano Prodin eurooppalaista kestävyyttä. Haluan ylistää komission jäsen Barnierin yksityiskohtaista työtä. Haluan ylistää Belgian pääministerin Verhofstadtin eurooppalaista henkeä, joka kesti loppuun asti, kello neljään tai puoli viiteen. Ne, jotka puolustivat eniten Eurooppaa, pitivät sitä luullakseni epäkiitollisena tehtävänä, mikä on erittäin valitettavaa. Haluan sanoa ryhmäni puolesta, että kun on kyseessä Euroopan komission kanssa toimiminen, kun on kyseessä malli, jolla Eurooppa on saavuttanut, mitä haluamme nähdä, kun tarkastelemme Monnet-menetelmälle perustuvan Euroopan prosessin kaksinkertaista legitiimiyttä, jossa on vahva hallitusten välinen vivahde, emme näe Euroopan komissiota ja sen neuvonantajia pelkkinä pikkuvirkamiehinä. He ovat välttämättömiä eurooppalaisten poliitikkojen työssä ja he ovat välttämättömiä tuossa tehtävässä.
(Äänekkäitä suosionosoituksia)
Nyt ilmassa on jännitteitä. On olemassa hiljaista siirtymistä kohti hallitusten välisyyttä. Schuman-Monnet-menetelmä on auttanut meitä sekä luomaan että toteuttamaan eurooppalaisen unelman. Sanoisin niille, jotka tallovat tämän jalkoihinsa: tehkää se varovaisesti, koska tallotte unelmiamme silloin, kun rikotte niin hyvin toimineen menetelmän. Tiedän joitakin epäilijöitä, jotka eivät pidä tästä eivätkä tule koskaan pitämään. Selvästi suurin osa tästä parlamentista uskoo tähän menetelmään ja selvästi suurin osa tästä parlamentista ymmärtää, miksi se on toiminut.
Lopuksi seuraavasta vaiheesta vuonna 2004. Olen iloinen kuullessani presidentti Chiracin sanovan, ettei se ole laajentumisen este. Uskoakseni se on tilaisuus, ja meidän on tartuttava siihen ottaaksemme esiin kysymykset neuvoston uudistamisesta, sen menetelmän uudistamisesta, jolla käsittelemme näitä tärkeitä tehtäviä ja varmistaaksemme, että perusoikeuskirjasta tulee merkityksellinen lakina eikä pelkästään julistuksena. Tämä antaa meille todellisen tilaisuuden käsitellä Nizzan sopimuksessa huomaamiamme epäkohtia. Kuuntelin tarkasti, mitä Romano Prodi sanoi. Hän sanoi, että meidän on oltava kunnianhimoisia, mutta säädeltävä kunnianhimoamme realismilla. Tämä on tärkeä viesti, ja se on ymmärretty.

Lannoye
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin muistuttaa teille kuuluisasta ranskalaisesta Coué-nimisestä lääkäristä, joka keksi itsesuggestion ja itsensä vakuuttamisen periaatteelle perustuvan Couén menetelmän.

Tämä lääkäri suositteli, että jokaisen pitäisi aamulla herätessään sanoa itselleen: " Tänään voin paremmin kuin eilen ja huonommin kuin huomenna."
(Naurua)
Uskon, että tämä on arvokas periaate politiikassa, mutta sitä ei pitäisi kuitenkaan käyttää liikaa. Olen iloinen siitä, että täällä olevat kollegat eivät ole tehneet niin. Tämä on aika harvinaista minulle, mutta olen todellakin erittäin tyytyväinen kaikkeen, mitä tähän saakka on sanottu. Minä itse pidän Nizzan huippukokousta epäonnistuneena. Siellä epäonnistuttiin Euroopan unionin ennalta ilmoitetussa tavoitteessa uudistaa toimielimiä siten, että uudet jäsenet voidaan ottaa kunnolla vastaan tehostamalla Euroopan unionin toimintaa, ja siellä epäonnistuttiin myös toisessa tärkeässä tavoitteessa, josta on puhuttu kenties liian vähän ja joka koskee Euroopan unionin saattamista lähemmäs kansalaisia.
Ensimmäisestä kohdasta on varmaan sanottu jo kaikki tarpeellinen. Haluaisin kuitenkin lisätä muutamia asioita, jotka koskevat Euroopan parlamenttia, tätä Euroopan parlamenttia, jota presidentti Chirac kiitti hyvin kauniisti ja joka unohdettiin tyystin Nizzan sopimuksessa.
(Suosionosoituksia)
Ensimmäistä kertaa - ja muistutan teille, että olin mukana, kun Maastrichtin ja Amsterdamin sopimukset laadittiin - Euroopan parlamentin merkitystä EU:n päätöksenteossa vähennettiin. Tämä on erittäin vakavaa. Parlamentin jäsenten lukumäärää nostettiin toki suunniteltua enemmän, mikä rauhoittaa meistä joidenkin mieliä, mutta entistä suuremmalla parlamentilla tulee olemaan entistä vähemmän valtaa. Se ei ehkä ole kovin hyvä asia.
(Suosionosoituksia)
Pääsen nyt huolenaiheeseeni, joka koskee demokratiaa ja avoimuutta. Avoimuudesta haluaisin ottaa esimerkiksi kauppapolitiikkaa koskevan 133 artiklan. En ole saanut lopullista tekstiä - kuten ei kukaan muukaan täällä -, mutta olen saanut kauppapolitiikkaa koskevat kolme sivua, liitteet 5 ja 6. Luin ne kolme kertaa, ja myönnän, etten aivan ymmärtänyt niitä. En ehkä tunne alaa tarpeeksi, mutta en todellakaan aivan ymmärtänyt niitä. Ymmärsin kuitenkin yhden asian: sen, että Euroopan komission valta kasvaa, neuvoston valvontavalta lisääntyy ja Euroopan parlamentti jätetään kaiken ulkopuolelle. Näin herkällä, poliittisesti herkällä alalla, josta väestöllä on voimakkaita mielipiteitä, on mielestäni tehty vakava poliittinen virhe. Tämän halusin sanoa teille.
(Suosionosoituksia)
Yhteispäätösmenettelystä voisin puhua pitkään. Missä tämä yhteispäätösmenettely oikein on? Asiassa ei edistytty juuri lainkaan. Tämäkin on vakavaa. Olen vakaasti sitä mieltä, että parlamentin jäseninä ja yleisen mielipiteen edustajina meidän täytyy ilmaista paheksuntamme tässä asiassa, ja tämän paheksunnan pitää tulla poliittisesti ilmi myönteisenä toimintana. Tämän aion nyt tehdä muutamalla sanalla. Mielestäni Nizzasta puuttui nimenomaan eurooppalainen näkemys.
(Suosionosoituksia)
Se puuttui Nizzan huippukokouksesta. Tämä on hallitusten vika, enkä nyt moiti mitään tiettyä hallitusta, enkä moiti puheenjohtajavaltio Ranskaa sen enempää kuin mitään muutakaan puheenjohtajavaltiota, siihen ei mielestäni ole mitään syytä - jäsen Barón Crespo sanoi sen hyvin - vika on hallitusten välisessä menettelyssä. Hallitukset huolehtivat oman maansa yleisestä mielipiteestä, tämä on vain luonnollista. Niitä ei kiinnosta paljoakaan kansainvälinen yleinen mielipide - tämä ei koske kaikkia, mutta se koskee monia - ja mielestäni on syytä tiedostaa, että tämä johtaa suureen varovaisuuteen eurooppalaisessa ajattelumallissa. Menetelmää pitää siis muuttaa. Nykyisen menetelmän rajoitteet ovat tulleet hyvin selviksi. Meillä on uuden prosessin alku.
En ole aivan yhtä innoissani perusoikeuskirjasta kuin jotkut muut. Sitä on verrattu lapseen, joka on synnytetty mutta joka on vielä hyvin heiveröinen. Minä halusin voimakkaan lapsen, ja mielestäni sitä varten tarvitaan EU:n toimielinten uudistamiseksi uusi menetelmä, jossa voitaisiin ottaa mallia valmistelukunnan käyttämästä menetelmästä mutta jolla olisi kunnianhimoisempi mandaatti ja jonka toiminta olisi ennen kaikkea demokraattisempaa. Emme voi välttää julkista keskustelua Euroopan unionin kunnianhimoisista ja yleismaailmallisista tavoitteista.
(Suosionosoituksia)
Tämä on siis toiveeni. Olen vilpittömästi erittäin iloinen parlamentissa vallitsevasta yhteisymmärryksestä. Mielipiteemme ovat ensimmäistä kertaa näin lähellä toisiaan, ja se on mielestäni hyvä merkki tulevaisuuden kannalta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa tasavallan presidentti, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, ryhmäni tuomitsee ankarasti 15 jäsenvaltiota niiden kehnosta esityksestä eurooppalaisille, jotka ovat varmasti hyvin hämmentyneinä todistaneet, mikä on Euroopan tärkeimpien johtajien yhteisen näkemyksen, solidaarisuuden ja vastavuoroisen luottamuksen todellinen tila. Se, että olin jossain määrin helpottunut sovun saavuttamisesta, johtuu siitä, että - kuten jäsen Cox sanoi - hävyttömät laajentumisen vastustajat olisivat käyttäneet epäonnistumista Nizzassa hyväkseen, jos ei aivan tämän suuren hankkeen hautaamiseksi, niin ainakin sen lykkäämiseksi hamaan tulevaisuuteen. Olisimme silloin antaneet Keski- ja Itä-Euroopan kansoille viestin, jolla olisi ollut mittaamattomat poliittiset seuraukset. Laajentumisen onnistuminen ei ole vieläkään varmaa, mutta ainakin tätä tulevaisuudennäkymää edistäville toimille on jätetty ovi avoimeksi.
Ja on tämäkin raaka osoitus toimielinten kriisin lisäksi syvällisemmin Euroopan rakentamisen luonteen kriisistä niiden valtavien panosten edessä, jotka Euroopan unionilla nyt on vastassaan! Jäsenvaltioiden ongelma ei ole mielestäni niinkään niiden kyvyttömyydessä löytää oikeat ratkaisut kuin niiden vastahakoisuudessa käsitellä oikeita kysymyksiä. Oikeat kysymykset ovat mielestämme niitä, joita esitti se vaikuttava ihmismassa, joka kerääntyi eri puolilta Eurooppaa Nizzaan huippukokouksen alla.
Kyseessä ei ollut vain muutama vähäpätöinen häirikkö, vaan he olivat kukin oman maansa vallitsevia ajatussuuntia heijastavia palkansaajia. Heidän joukossaan oli Euroopan unionin kiihkeitä kannattajia ja todennäköisesti useimpien täällä edustettujen puolueiden äänestäjiä. Heidän eroavaisuuksistaan huolimatta heidän kysymyksensä koskivat tavalla tai toisella samaa perimmäistä asiaa eli sitä, mihin suuntaan kulkee tämä unioni, jonka toimielimiä nyt halutaan uudistaa.
Ketä varten? Minkä takia? Minne suuntaa tämä 15 jäsenvaltion, tai vielä enemmän tämä tulevaisuudessa 27:n tai 30 jäsenvaltion Eurooppa? Onko se tuomittu sulautumaan nykyiseen liberaaliin globaalistumiseen? Purkamaan säännöstelyä äärimmilleen? Tekemään kilpailusta talouspolitiikkansa A:n ja O:n? Häivyttämään yhteiskuntamme perusolemuksen kaupalliseen ajatusmalliin siinä määrin, että tarvitaan kansanliikkeitä muutaman poikkeuksen saavuttamiseksi? Keskittämään kaiken vallan huipulle, kauas elämästä ja ihmisistä?
Onko olennaisempaa kysymystä kuin se, olisiko meillä muita vaihtoehtoja? Vaihtoehtoja, jotka mahdollisimman suuri osa kansalaisista voisi hyväksyä? Onko Euroopassa ja maailmalla sellaisia suuria yhteisiä hankkeita, joita kansalaiset haluaisivat toteuttaa yhdessä, hankkeita, joilla pyritään yhteiseen markkinoiden hallintaan, yhteiseen poliittiseen tahtoon taloudessa, sosiaaliasioissa, ympäristöasioissa ja kulttuurissa sekä siihen, että yhteiskunnallisille toimijoille tarjotaan tarpeelliset tiedot ja he voivat osallistua päätöksentekoon ja valvontaan aina yritysten tasolta toimielinten tasolle? Millaisia vastauksia näihin oikeutettuihin kysymyksiin Nizzan Eurooppa-neuvosto tarjosi kansalaisille? Nizzassa sivuutettiin täysin häikäilemättömästi perusoikeuskirja, joka oli tarkoitettu keulakuvaksi.
Euroopan puolustuspolitiikka ja sen salamannopeaan toteuttamiseen liittyvät militaristiset vivahteet eivät ole mielestäni myöskään omiaan antamaan Euroopan rakentamiselle toivottua lisävauhtia. Kuvaavasti juuri niillä muutamilla aloilla, joilla yhteiskunnassa oli selkeimmin vaadittu konkreettisia toimenpiteitä, jäsenvaltiot onnistuivat lopulta pääsemään joihinkin myönteisiin sopimuksiin. Viittaan elintarvikkeiden turvallisuuteen, merenkulun turvallisuuteen, urheilun erityisaseman julistamiseen suhteessa kilpailun sääntöihin tai eurooppayhtiön asemaan. Ja vaikka sosiaalisessa toimintaohjelmassa ei saavutettu odotettuja tarkoin määriteltyjä tavoitteita, niin se tarjoaa sentään tukikohtia toiminnalle viideksi seuraavaksi vuodeksi. Onhan sekin jotain, mutta se ei ole mikään hanke, ja ilman yhteistä hanketta toimielinuudistus ei voinut johtaa muuhun kuin hengettömään ja kylmäkiskoiseen valtioiden väliseen kaupankäyntiin.
Johtopäätöksenä olemme ryhmäni kanssa sitä mieltä, että Nizzan Eurooppa-neuvosto oli sellaisen toimielimiä koskevan ja poliittisen rakentamisen huipentuma, joka todisti rajallisuutensa ja on elänyt aikansa. Johdonmukaisen, selkeän ja motivoivan yhteisen hankkeen puute, kieltäytyminen harkitsemasta julkisesti ja avoimesti vaihtoehtoja sellaisen näennäisen yksimielisyyden nojalla, joka on väistämättä liberaali ja torjuu kaiken nykyisestä valtajärjestelmästä irrallisen itsenäisyyden, saman yhteisön jäsenten välisten voimasuhteiden kärjistyminen sekä vallan äärimmäinen keskittäminen valtioiden johtajille ja kauas kansalaisista ovat vanhoja kysymyksiä, mutta niihin on nyt vastattava Euroopan tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa. Kiitos.

Pasqua
Arvoisa presidentti, haluan ensinnäkin onnitella teitä fyysisestä kestävyydestä, jota osoititte Nizzan maratonissa. Siihen kuitenkin loppuvat onnitteluni, sillä minua harmittaa, että te ette osoittanut tätä kestävyyttä aiheissa, joita te käsittelitte.
Sanoitte, että Nizzan huippukokous onnistui, sillä se johti lopulta sopimukseen. Vastaan teille, että "varsinainen saavutus", sillä kaikki tiesivät jo ennalta, että puheenjohtajavaltio Ranska oli päättänyt tehdä kaikkensa - muun muassa sisäpoliittisista syistä -, jotta Nizzassa saataisiin aikaan sopimus. Haluan kertoa teille, silläkin uhalla, että romutan harhakuvitelmanne, että kukaan tässä salissa ei ole tyhmä. Jäsenvaltioiden välillä moninkertaistuneet pattitilanteet ovat kuvaavia. Kaikille selväjärkisille ihmisille ne ennakoivat vakavia seurauksia, joihin 27:n tai 28 jäsenvaltion liittovaltiomainen Eurooppa johtaisi. Hämmästyttävintä on, että te valmistelette tätä utopiaa, vaikka mielipidetiedustelut todistavat, että enemmistö kaikista Euroopan kansoista vastustaa sitä.
Puhun lähinnä ryhmäni ranskalaisten puolesta, kun sanon, että tämän Euroopan mainostetut hyveet ovat jatkuvasti ristiriidassa unionin toiminnassa todettujen järjettömyyksien kanssa. Johtajat, kuten te itse, tyytyvät yhä lukuisampiin median ja yleisen mielipiteen manipulointitoimiin. Menettely on jo vakiintunut: todisteiden esittämistä lykätään aina myöhemmäksi, tehdään tyhjiä päätöksiä tai päätöksiä, jotka toteutetaan vasta pitkän ajan kuluttua, ja kaikki tämä esitetään loistavana voittona. Nizzan huippukokous oli tämän huijausstrategian eräänlainen huipentuma. Ensin 15 jäsenvaltiota allekirjoitti hätäisesti ja kyynelkaasujen lentäessä perusoikeuskirjan. Tämä monitulkintaisuuden monumentti on asiakirja, jonka jotkut esittelivät Euroopan perustuslakia edeltävänä keskeisenä tekstinä ja toiset pelkkänä aiejulistuksena ilman oikeudellista arvoa.
Tätä tekstiä on ylistetty kansalaisten Euroopan demokraattisena edistysaskeleena. Kukaan ei tietenkään vaivautunut kysymään kansojen mielipidettä siitä. Arvoisa presidentti, te itse ja teidän pääministerinne esittelitte tämän tekstin ranskalaisen sekularismin riemuvoittona, ja kansleri Schröder esitteli sen saksalaisten uskonnollisuuden suurena saavutuksena. Tähän riitti se, että ranskankielisessä ja saksankielisessä versiossa ei yksinkertaisesti sanota samoja asioita. Olisihan se pitänyt arvata!
Tämän jälkeen Nizzan huippukokouksessa hyväksyttiin Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, jolla ei kuitenkaan ole mitään sitovaa arvoa. Siinä tyydytään vahvistamaan viideksi seuraavaksi vuodeksi kourallinen tavoitteita, jotka valtiot voivat halutessaan toteuttaa valitsemansa politiikan mukaisesti. Sitten ilmoitettiin, että huippukokouksessa oli päästy sopuun merenkulun turvallisuudesta. Halleluja! Onko tämä ratkaiseva sopimus? Ei todellakaan, kyse on vain päätöksestä, jolla jäsenvaltioiden liikenneministereitä kehotetaan sopimaan toteutettavista toimenpiteistä. Lisätään vielä tähän saavutusten luetteloon päätös perustaa elintarvikevirasto, joka aloittaa toimintansa vasta vuonna 2002. Kaiken kruunaa se, että Nizzaan kokoontuneet Euroopan johtajat päättivät, että toimielimiä aletaan jälleen kerran uudistaa vuonna 2004. Tuolloin kyseeseen tulee - onhan tämä aika vaatimatonta - Euroopan perustamissopimusten, perusoikeuskirjan aseman sekä unionin ja jäsenvaltioiden välisen toimivallan jaon selkeyttäminen.
Eihän tässä ole mitään järkeä. Pakoilua, teeskentelyä, tekopyhiä sopimuksia ja erilaisia lupauksia: tämä liittovaltiomainen Eurooppa alkaa muistuttaa korttitaloa, jonka huiput ovat yhä korkeammalla, mutta jonka perusta horjuu, sillä Nizzan huippukokouksen todellinen opetus on se, kuinka valtavaan historialliseen järjettömyyteen mantereemme on vajonnut Maastrichtin sopimuksesta lähtien.
Ilman kansalaisten tukea - sillä ei ole olemassa mitään eurooppalaista kansaa - valtioiden yleinen mielipide pakottaa johtajat puolustamaan yhä kiihkeämmin kansallisia etujaan, vaikka se tarkoittaisi Euroopan parlamentin jäsenten enimmäismäärän muuttamista siitä, mikä vahvistettiin jo vanhentuneessa Amsterdamin sopimuksessa, ja vaikka se tarkoittaisi komission jäsenten lukumäärän nostamista 27:ään huolimatta siitä, ettei nykyinenkään 15 jäsenvaltion komissio toimi.
Arvoisa presidentti, sallikaa minun myös korostaa, että Ranska jäi Nizzan huippukokouksessa jälleen kerran pelkästään tappiolle. Peläten, että Ranska saisi Saksaa vähemmän valtaa ministerineuvostossa, annoitte oikeastaan periksi kaikessa muussa: ranskalaisten parlamentin jäsenten määrässä, joka laski 87:stä 74:ään - myönnän, ettei tappio ole suuri - vaikka Saksa saa pitää kaikki 99 paikkaansa parlamentissa, määrä olisi täytynyt pitää ennallaan ainakin niiden kannalta, jotka uskovat, että parlamentilla on jokin virka, niin sanotussa väestömäärään perustuvassa mallissa, joka hyödyttää huomattavasti Saksaa, toisen komission jäsenemme ja veto-oikeutemme kohdalla useilla sellaisilla aloilla, jotka koskevat olennaisimpia etujamme.
Lopputulos on pöyristyttävä. Kukaan ei enää ymmärrä mitään tämän käsittämättömän rakennelman toimintasäännöistä. Lähes kaikki ovat tyytymättömiä siihen, etenkin niin sanotut pienet maat. Ainoa selkeä tulos on, että Euroopan kansallisvaltiot ovat - jos tätä ei asetuta vastustamaan - muuttumassa pelkiksi maakunniksi autoritaarisessa liittovaltiossa, jonka strategiset ja sotilaalliset tavoitteet ovat Yhdysvaltojen sanelemat. Tämä Euroopan kansakuntien itsemääräämisoikeuden järjetön riistäminen on välittömästi estettävä. Arvoisa presidentti, tästä syystä aiomme oikean hetken tullen pyytää Ranskan tasavallan presidenttiä kysymään kansanäänestyksellä ranskalaisten mielipidettä tästä sopimuksesta.
(Suosionosoituksia)

de Gaulle
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, masokismi, jolla ranskalaiset poliittiset johtajat hyppäsivät jälleen kerran lokeroidun Euroopan ansaan, on aivan uskomaton. Ryvettyään poliittisessa yhteisasumisessa nämä politiikan ammattilaiset alistuivat hyväksymään sopimuksen, joka heidän oli pakko allekirjoittaa Nizzassa, aivan kuin Saksan kohtalo olisi ollut vaakalaudalla.
Portugalilla ja Belgialla oli tuolloin suurempi painoarvo kuin Ranskalla, joka antoi kaikessa periksi eikä saavuttanut mitään muuta kuin epämääräisen kulttuurisen poikkeusluvan, joka on pelkkä tekosyy ministeri Védrinen tätä tarkoitusta varten luomalle uudelle käsitteelle suvereniteetista, joka on sekä kansallinen että yhteisesti toteutettu. Jopa Edgar Faure mahtaa kääntyä haudassaan!
Vaikka niin sanotut johtajat eivät pysty siirtämään noin 50:tä direktiiviä Ranskan lainsäädäntöön muutoin kuin säädöksellä, joka vastaa historiallista lainomaista asetusta, niin nyt he oikeasti hyväksyvät, että ranskalaisten edustajien määrää Euroopan parlamentissa vähennetään lähes 20 prosentilla, vaikka he ovat itse valtuuttaneet nämä edustajat puolustamaan Ranskan etuja yhteispäätösmenettelyssä.
Ranskalle jokainen näistä sopimuksista on valitettavasti edellistä huonompi, mikä vain vahvistaa Maastrichtin ajattelumallin, tämän Mitterrandin juonen, joka voi päättyä vielä huonosti. Ja voi Chirac-parkaa, joka luuli kohentavansa asemiaan Nizzassa! Ja Jospinia, joka uskoo Gerhardin puheisiin kuin Jaurès maailmanrauhaan!
Mihin tilanteeseen nämä ihmiset ovat Ranskan ajaneet, kun Euroopan kupla puhkeaa, eikä ranskalaisille jää suuhun kuin kitkerä maku siitä, että huonot ja omia etujaan ajavat johtajat ovat jälleen kerran huijanneet heitä?

Saint-Josse
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti, Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmä pahoittelee sitä, ettei puheenjohtajavaltio ole vastannut viestiin, joka sille osoitettiin jo viime heinäkuussa. Puheenjohtajavaltio vahvisti Nizzassa teknokraattista valtaa.
Komission kriisi ei johtanut mihinkään sen aseman tai toimintamallin uudistukseen. Meille ehdotetaan vain sen puheenjohtajan vallan lisäämistä, ja epäilen, olisiko hän pystynyt ehkäisemään Santerin johtaman komission paljastaman toiminnan puutteellisuuden. Viime päivien neuvottelut ovat todistaneet, että kyseessä oli pelkkä järjetön kaupustelijoiden kiista. Riidellään vaikutusvallasta ja siirretään toimivallan jakamista ja Euroopan unionin tavoitteiden selkeyttämistä vuoteen 2004, vaikka yhdenmukaistaminen säilyy epäilemättä sääntönä.
Meille puhutaan suurten valtioiden tasa-arvoisuudesta, mutta eron kasvattaminen vahvistuu yhdelle valtiolle myönnetyn 27 lisäpaikan voimalla. Tekopyhyys riittää jo! Nizzassa olisi pitänyt tunnustaa jokaisen valtion oikeus tulla kuulluksi neuvostossa. Siihen riittää yksi ääni, ja tällä vältetään ne lukemattomat laskennat äänten jakautumisesta, joita määräenemmistö edellyttää. Jos neuvostossa oltaisiin otettu huomioon maiden edut ja eroavuudet, oltaisiin vältytty keskusteluilta komission jäsenten määrästä, johon jokainen valtio takertuu.
Kun kuulen komission jäsenen kehottavan kumoamaan kulttuurisen poikkeusluvan ja laajentamaan määräenemmistöäänestyksiä 133 artiklaan sisältyviin kansainvälisiin neuvotteluihin, minun täytyy tunnustaa, ettei komission jäsenen menetys ole minusta kovin vakavaa.
Parlamentin pitäisi edustaa kansan valitseman enemmistön näkemystä, ja vahvistaa ministerien päätökset. Ministerit - muistutan teille - vastaavat kukin maansa kansallisille parlamenteille. Halusitte kuitenkin edetä toiseen suuntaan. Olemme siitä vilpittömästi pahoillamme. Se ei ole Euroopan eikä yhdenkään jäsenvaltion edun mukaista.
Huippukokouksen tuloksista minusta on järkyttävää verrata yleishyödyllisiä palveluja koskeneita julistuksia ja istuntojaksomme esityslistalla olevaa postipalvelujen purkamista. Pelkään, että sosiaaliseen toimintaohjelmaan kirjattu täyden työllisyyden tavoite kokee saman kohtalon.
Euroopalle tämä puheenjohtajakausi on tappio. Yhteinen etu tuntuu rajoittuvan sopimukseen, jonka uskotaan tuovan ratkaisuja sillä, että valtioilta vähennetään entisestään valtaa kansalaisten toivomusten vastaisesti. Tässä voisi toistaa talous- ja sosiaaliasiain neuvoston ilmaisun ja sanoa, että Euroopassa on vakava julkisen keskustelun vaje, sitä vältellään tai rajoitetaan välillä käytännöllisyyden välillä kiireellisyyden vuoksi. Välillä sitä kyllä käydään, mutta asiantuntijat ja johtajat ovat ainoat, joita kuullaan, joita kuunnellaan ja jotka todella vaikuttavat päätöksiin, ja tämä voi johtaa siihen, että kansalaiset tuntevat joutuvansa kauas kuitenkin heitä koskevista päätöksistä.
Ryhmäni on pettynyt tähän sopimukseen ja huolestunut tulevaisuudesta, jota siinä valmistellaan. Tästä syystä vastustamme sitä kaikin voimin.

Hager
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Chirac, olen iloinen, että teillä on tällä kertaa aikaa seurata myös minun puhettani, toisin kuin viime kerralla. Tulkitsen sen ilahduttavaksi merkiksi siitä, että ilmapiiri on tällä välin lauennut. Odottaessani Nizzan tuloksia mieleeni muistui matematiikan professorini. Todetessaan, että kaksi neljästä tehtävästä on ratkaisematta, hän tarkoitti, että tulos on armotta "riittämätön". Tämä huomautus sopi myös Nizzaan vielä myöhään sunnuntaina. Lopulta löydettiin kuitenkin kompromissi. Tälle kompromissille on kaiken kaikkiaan ominaista se, että sillä ei saavuteta parasta mahdollista tulosta. Itävallan näkökulmasta voimme kuitenkin tyytyä tulokseen.
Minä itse olen tyytyväinen ennen kaikkea seuraamusmenettelyn kaikkien vaiheiden sääntelemiseen, mikä toteutetaan ensi sijassa antamalla Euroopan tuomioistuimelle mahdollisuus valvontaan. Koska tulen Itävallasta tiedän, mistä puhun. Oikeusvaltio on tällä kertaa voittanut poliittisen mielivallan. Monet ovat valittaneet heikoista saavutuksista määräenemmistöpäätösten alalla. Suhtaudun asiaan huomattavasti rauhallisemmin. Jos valtion- ja hallitusten päämiehet osoittavat tietyillä aloilla pidättyvyyttä, he eivät suinkaan ole käyttäneet veto-oikeuttaan huvikseen pitkällisten neuvottelujen jälkeen. Sen taustalla ovat pikemminkin vakavat ongelmat ja huolet sekä kansallisen tahdonilmaisun tulos, joita ei saa ohittaa vaan joihin on suhtauduttava vakavasti.
Miten paljon parjattua Eurooppa-tunnetta voidaan kohentaa, jos kansalaisten huolia ei oteta vakavasti? Useiden kansalaisten mielestä asiat etenevät yksinkertaisesti liian nopeasti. Monet eivät vieläkään näe sitä satamaa, johon Euroopan unionin on määrä jonain päivänä saapua. Varovaiset ja harkitut askeleet ovat minusta kuitenkin järkevämpiä kuin mahdolliset pikamarssit vararikkoon. Tässä tilanteessa on tosin huolestuttavaa se, mistä sekä minä että jäsen Poettering olemme jo muuten varoittaneet, että yhteistyön lujittamiseen voidaan turvautua menettelystrategiana sellaisilla aloilla, joilla ei päästy sovintoon määräenemmistöpäätöksistä. Sen lisäksi, että tällainen menettely olisi vastoin ultima ratio (viimeinen keino) -lauseketta, se vaarantaisi mielestäni vakavasti unionin kehityksen.

Puhemies
Kiitos, jäsen Hager.
Keskustelumme tässä vaiheessa, annan puheenvuoron jälleen neuvoston puheenjohtajalle, presidentti Jacques Chiracille, joka haluaa vastata ryhmien puheenjohtajien puheenvuoroihin. Sen jälkeen presidentti Chirac poistuu, ja ministeri Moscovici astuu hänen tilalleen.
Arvoisa presidentti, teillä on puheenvuoro.

Chirac
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuuntelin luonnollisesti erittäin kiinnostuneena huomioita, jotka ryhmät olivat yhdessä muotoilleet ja jotka niiden puheenjohtajat esittivät. Sanon vain muutaman asian, ja annan sen jälkeen ministeri Moscovicin vastata yksityiskohtaisiin kysymyksiin.
Puheenjohtaja Poetteringin puheen jälkeen haluaisin esittää yhden yleisen huomion. Ymmärrän parlamenttinne tavoitteen, ja olen samaa mieltä kanssanne siitä, että teidän tehtävänne on luoda näkemys huomisen, jopa ylihuomisen, Euroopasta ja vahtia, että kehitys ja tämän näkemyksen toteuttaminen etenevät koko ajan. Ymmärrän sen mainiosti, se on teidän tehtävänne, sanoisin jopa teidän virkanne.
Luonnollisesti on myös asioiden todellisuus, arkinen todellisuus, hallitusten edustamien yleisten mielipiteiden mahdollisuus hyväksyä kehityksen tahti ja sen tavoitteet. Olen kuullut lukuisia kertoja Euroopan rakentamisen yhteydessä ja muun muassa Nizzan keskusteluissa valtioiden ja hallitusten päämiesten vakuuttavan: "Voisimme tietenkin edetä siihen suuntaan, mutta maani yleinen mielipide sattuu vastustamaan sitä."
Tässä on myös kyse hallitukseni poliittisesta kannasta. Sen lisäksi, ja mikä on paljon vakavampaa, hyväksymismenettely, toteutettiin se sitten kansanäänestyksellä tai parlamentin hyväksynnällä, saattaa tuomita huonona pidetyn kehityksen, mikä taas puolestaan johtaisi Euroopan rakentamisen keskeytymiseen. Vaara piilee juuri tässä. En tietenkään mainitse ketään nimeltä, mutta tietyt valtioiden ja hallitusten päämiehet sanoivat täysin oikeutetusti, sillä kansojensa valitsemina demokraattisina edustajina he tiesivät asian parhaiten, mitkä herkistä aiheista olivat sellaisia, joita heidän maansa yleinen mielipide ei tulisi suvaitsemaan.
Euroopan rakentaminen mahdollisimman nopeasti on tietenkin hyvä asia, mutta se ei ole lainkaan hyvä asia, jos törmätään jyrkkään vastustukseen, joka asettaa kaiken vaakalaudalle ja johtaa täydelliseen pysähtymiseen. Täytyy juosta mahdollisimman nopeasti, mutta täytyy myös varoa esteitä, joihin saattaa kompastua. Tämä on vaikea taiteenlaji, jossa kaikkien täytyy näytellä oma osansa. Toistan vielä, että hallitusten, eli kansojensa johtajikseen valitsemien demokraattisten edustajien, täytyy määritellä rajat, jotka he voivat ylittää, ja tahti, jonka he voivat hyväksyä, ja on muiden tehtävä, erityisesti parlamentin ja komission tehtävä, antaa tarvittava alkusysäys, antaa tulevaisuudennäkymä ja olla vakuuttava. Toisin sanoen täytyy päättää, mutta täytyy myös vakuuttaa: ei ole paljon hyötyä päätöksistä, jotka eivät ole vakuuttavia.
Halusin täten vain lyhyesti vastata Nizzan huippukokousta koskeviin kielteisiin huomioihin, sillä tiedän hyvin, että jos sopimusta ei olisi saatu aikaan - mikä oli mahdollista viime hetkille asti - niin laajentuminen olisi pysähtynyt, ja se taas olisi ollut pahin tilanne meidän kannaltamme. Ensisijainen tavoitteemme oli laajentumisen mahdollistaminen. No, sen me teimme. On totta, ettei se tyydytä kaikkia oikeutettuja, anteliaita ja perusteltuja tavoitteita, joista minäkin olen samaa mieltä, mutta jossain vaiheessa tulee hetki, jolloin on pakko kohdata todellisuus tavalla tai toisella.
Tämä oli yleinen huomio, johon haluaisin liittää vielä kaksi tarkempaa huomiota, jotka koskevat puheenjohtaja Poetteringin väitettä enemmistön ja enemmistöpäätösten lisääntymisen riittämättömyydestä. Puheenjohtajavaltio oli pahoillaan tästä riittämättömyydestä. Puheenjohtajavaltio vastusti sitä itsekin ja teki paljon töitä sen hyväksi, että Ranska etenisi sille erityisen tärkeillä aloilla. Olen pahoillani siitä, ettei kaikilla muilla ollut samanlaista asennetta. Mutta tässäkin on vastassa ongelma, joka koskee asianomaisia kansoja ja päätöksiä, joita niiden edustajat voivat tai eivät voi tehdä. Kansanäänestyksistä on hyvä muistaa, että jotkin maat torjuivat niissä päätökset - viittaan Maastrichtiin -, kun taas toiset hyväksyivät ne täpärästi. On siis olemassa raja, joka täytyy ottaa huomioon.
Toinen huomioni on, etten haluaisi kenenkään sanovan, että - arvoisa puheenjohtaja Poettering, en tiedä, mistä tietonne ovat peräisin - jossain laskelmassa annettiin Puolalle vähemmän ääniä kuin Espanjalle. Siellä tapahtui tekninen virhe, jonka vuoksi hetken ajan...
(Vaihtelevia reaktioita) Älkäähän nyt, asia oli minun vastuullani. Ironianne tämänkaltaisessa aiheessa on mielestäni asiatonta.
Eräässä paperissa oli hetken ajan tekninen virhe, joka oli oikeastaan lyöntivirhe. Paperi vedettiin heti takaisin, ja siihen korjattiin luonnollisesti oikeat luvut. Kukaan ei voinut kuvitella, että joku väittäisi erityisesti Ranskan toimiessa puheenjohtajavaltiona - Ranskalla on tunnetusti ollut aina läheiset suhteet Puolaan -, että Puola joutuisi huonompaan asemaan kuin Espanja, vaikka näissä maissa on suunnilleen yhtä paljon asukkaita. Haluan tehdä asian selväksi, jottei leviteltäisi virheellisiä uutisia.

Puheenjohtaja Barón Crespo mainitsi perusoikeuskirjan. Arvoisa puheenjohtaja, puheenjohtajavaltio Ranska suhtautuu täysin myönteisesti siihen, että perusoikeuskirja sisällytetään perustamissopimukseen. Jotkin maat eivät suhtaudu siihen myönteisesti, kuten tiedätte. Tätä kysymystä ei oltu missään vaiheessa ottamassa Nizzan Eurooppa-neuvoston esityslistalle. Ongelma oli alun perinkin päätetty jättää seuraavan puheenjohtajavaltion huolehdittavaksi.
Arvoisa puheenjohtaja, mainitsitte usean muun puhujan tavoin menetelmän puutteellisuuden. Olen ensinnäkin täysin samaa mieltä kansanne valmistelukunnan menetelmästä, ja kerron teille koko totuuden: kun kuulin, että valmistelukunta oli valittu perusoikeuskirjan laadinnan menetelmäksi, suhtauduin asiaan epäröiden. Todellisuus kuitenkin todisti, että olin ollut väärässä, sillä tulos oli loistava menestys, mikä tarkoittaa, että menetelmä oli ollut oikea, ja korostin asiaa muun muassa Nizzassa. Täytyy myös myöntää, että presidentti Herzog johti valmistelukuntaa mallikkaasti, mikä luonnollisesti omasta puolestaan helpotti asioita.
Menetelmää täytyy epäilemättä uudistaa. Tiedän myös, että komissio - kuten puheenjohtaja Prodi äsken muistutti - aikoo esittää asiasta ehdotuksia. Niitä todellakin tarvitaan. Ei ole normaalia työskennellä päivät ja yöt, teettää avustajilla töitä niin paljon, etteivät he saa nukuttua tai juuri lainkaan nukuttua kolmeen vuorokauteen, ja toivoa, että päästään tekemään tarkoin punnittuja päätöksiä. Mielestäni asiat ovat näin. Tietenkin oli tehty ennakkovalmisteluja. Tämä ei ollut turhaa, sillä sen ansiosta Nizzassa ei tarvinnut nostaa esiin joukkoa asioita, jotka oli jo käsitelty. Viittaan veropakettiin, sosiaaliseen toimintaohjelmaan ja moniin muihin asioihin. Mutta ongelman ydin on siinä, että valtion- ja hallitusten päämiehet lykkäävät päätöksentekoa tai kompromissin hyväksymistä viime hetkiin, eivätkä ikinä antaisi avustajiensa tehdä päätöstä ennalta. Tässä kohdassa on siis menetelmää koskeva ongelma, ja uskon, kuten useat puhujat sanoivat, että menetelmää täytyy uudistaa.
Puheenjohtaja Cox kiitti lämpimästi komissiota, ja yhdyn luonnollisesti hänen sanoihinsa. Hän muistutti kuitenkin eräästä puheenjohtaja Prodin väitteestä, johon yhdyn täysin ja joka johtaa takaisin ensimmäiseen huomiooni: puheenjohtaja Prodi kehotti meitä olemaan kunnianhimoisia mutta sovittamaan kunnianhimomme todellisuuden rajoihin. Nämä ovat viisaita sanoja, ja ne täytyy aina pitää mielessä.
(Naurua)Puheenjohtaja Lannoye puhui laajentumisen kärsimästä tappiosta. Mitä olisikaan tapahtunut laajentumiselle, jos sopimukseen ei olisi päästy! Mielestäni on liioiteltua puhua tässä yhteydessä tappiosta. Sitä paitsi kaikki asianomaiset valtiot hyväksyivät yksimielisesti Nizzassa tehdyt päätökset. Hän puhui myös Euroopan parlamentin vallan kaventumisesta. Mainitsin äsken useita otettuja edistysaskelia. En aio enää palata niihin. Kaikkea toivomaanne edistystä ei ehkä saavutettu - se on luonnollista -, mutta tiedätte, että tähänkin asiaan jotkin maat suhtautuvat varauksellisesti. Mitään taantumista ei kuitenkaan ole tapahtunut, eikä Euroopan parlamenttia ole koskaan aikaisemmin - uskon voivani sanoa tämän puhemiehen ja muiden johtajien kuullen - otettu yhtä tiiviisti mukaan päätöksentekoon tai kuultu yhtä aktiivisesti kuin Ranskan puheenjohtajakauden aikana. Haluan vain tarkentaa tämän asian.
Puheenjohtaja Wurtz mainitsi Nizzan mielenosoitukset. Jos ei oteta huomioon muutamaa edesvastuutonta häirikköä, joiden aikeilla ei ollut mitään tekemistä inhimillisen ajattelutavan edistämisen kanssa, niin paikalle oli todellakin kokoontunut suuri ja hieno joukko, jonka oli kutsunut koolle lähinnä Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö. Tämä ei aiheuttanut minkäänlaisia ongelmia tai vaikeuksia, mielestäni kyseessä oli osallistuminen yleiseen keskusteluun.
Meidän täytyy todellakin pyrkiä luomaan paremmat puitteet laajalle keskustelulle, jossa otetaan paremmin huomioon kansalaisyhteiskunta, ainakin siksi, että saisimme pohdintoihimme vähän uusia tuulia. Tämä on usein vaikea toteuttaa juuri siksi, että pakostakin kaikilla ei ole samoja taka-ajatuksia. Mutta kun puhe kääntyy globaalistumiseen ja kun siitä täytyy käydä laajaa keskustelua yleisen mielipiteen tasolla, täytyy löytää keino, jolla kaikki pääsevät tavalla tai toisella ilmaisemaan asianmukaisesti mielipiteensä.
Globaalistuminen on väistämätöntä. Se edistää huomattavasti elintason paranemista, sosiaalista kehitystä ja talouden kehittymistä, joka on kaiken perusedellytys. Mutta jos ei ole varuillaan, globaalistuminen voi myös aiheuttaa suuria vaaroja, kuten syrjäytymistä, joidenkin maiden ja jopa yhä useamman maan eristymistä ja yhä useampien miesten ja naisten syrjäytymistä maiden sisällä. Se voi vaarantaa ekosysteemin tasapainon, kykymme jättää seuraaville polville kunnollinen ympäristö. Se aiheuttaa vaaraa kehityksen mukana, muun muassa nykyaikaisen viestintätekniikan kautta tietoverkkorikollisuuden alalla. On olemassa suuria vaaroja, ja siksi globaalistumista täytyy hallita ja inhimillistää.
On totta, että monet johtajat joutuvat tällä alalla usein teorioiden pauloihin, ja suuren yleisön pitäisi tavalla tai toisella saada äänensä kuuluviin tässä asiassa. Tältä osin tunnustan puheenjohtaja Wurtzin huomioiden arvon.
Kiitän ystävääni Charles Pasquaa, joka ystävällisesti kehui fyysistä kuntoani. En ole yllättynyt hänen kehuistaan, ja kiitän häntä niistä. Sitä vastoin minua hämmästyttää hänen kritiikkinsä filosofisuus, sillä mitä hän oikeastaan sanoi? Hän sanoi, että näissä elimissä ja Nizzassa on tehty tyhjiä päätöksiä tai päätöksiä, jotka toteutetaan vasta pitkän ajan kuluttua. Hän vielä lisäsi, että on asetettu kourallinen tavoitteita, joita valtiot voivat halutessaan vapaasti toteuttaa. Sen ei siis pitäisi huolestuttaa teitä...
(Naurua)eikä se oikeuta väitettänne, jonka mukaan nämä tyhjät tai pitkän ajan päästä toteutettavat päätökset sen enempää kuin tavoitteet, joita toteutetaan tai jotka jätetään toteuttamatta, olisivat Euroopan kansojen itsemääräämisoikeuden järjetöntä riistämistä. Tässä on jonkinlainen ristiriita...
(Suosionosoituksia)... joka jää minulle vähän hämäräksi. Mutta tunnen pitkäaikaisen ystäväni Charles Pasquan ajatuksenjuoksun terävyyden ja arvostan sitä. Siksi yritän pohtia syvällisesti ymmärtääkseni hänen järkeilynsä todellisen merkityksen.
(Naurua ja taputuksia)Jäsen de Gaullen puheenvuorosta minun täytyy sanoa, etten täysin kykene ymmärtämään hänen puheensa kaikkia hienouksia ja vivahteita. Siksi jätän hänen väitteensä omaan arvoonsa.
Jäsen Saint-Josse mainitsi julkisen keskustelun puutteen. Olen jo vastannut tähän kysymykseen ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan tarpeesta parantaa huomattavasti julkisen keskustelun tasoa. En toista enää, mitä jo ehdin sanoa, mutta kansalaiset todellakin tuntevat liian usein heille vieraiden elinten päätökset etäisiksi. Tämä on yksi haaste, johon meidän täytyy tarttua.
Haluan lopuksi sanoa jäsen Hagerille, että tiiviimpi yhteistyö on mielestäni hyödyllinen väline, jolla Euroopasta saadaan dynaaminen ja jolla voidaan raivata tietä eteenpäin, kuten puheenjohtaja Romano Prodi muistaakseni aiemmin sanoi. Suhtaudun itse siihen hyvin myönteisesti.
Kiitän teitä, arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitän presidentti Jacques Chiracia hänen käynnistään, hänen puheestaan ja vastauksista, jotka hän antoi ryhmien puheenjohtajille.
(Istunto keskeytettiin ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

ÄÄNESTYKSET
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 80/232/ETY muuttamisesta kahviuutteiden ja sikuriuutteiden nimellispainojen valikoiman osalta (KOM(2000) 568 - C5-0485/2000 - 2000/0235(COD))

(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
  
Liesen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0349/2000) Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselmaksi neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi hyvän kliinisen tutkimustavan noudattamista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliinisissä tutkimuksissa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (8878/1/2000 - C5-0424/2000 - 1997/0197(COD))
Barnier, komissio. (FR) Arvoisa puhemies, Liesen mietinnöstä haluaisin vahvistaa, kuten kollegani Erkki Liikanen selitti eilisessä keskustelussa, että komissio voi hyväksyä kompromissitarkistukset 28-43. Se voi hyväksyä myös tarkistukset 1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 16, 19, 21, 23 ja 24. Komissio voi periaatteessa hyväksyä myös tarkistukset 5, 11, 15, 17, 25, 26 ja 27. Sitä vastoin vahvistan, ettei komissio voi hyväksyä tarkistuksia 4, 18, 20 ja 22.

Liese
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää ensimmäiseksi, että tarkistamme ennen äänestystä, onko läsnä riittävästi jäseniä, jotta voimme saada 314 ääntä, vai käsittelemmekö ehkä ensin kahta muuta mietintöä, sillä oli jokseenkin epäselvää, kuinka kauan tämän tauon oli määrä kestää. Meidän olisi joka tapauksessa varmistettava, että nyt saavuttamamme kompromissi ei vaarannu siitä syystä, että muutamat jäsenet eivät tiedä, että me äänestämme jo nyt.
Haluaisin esittää itse aiheesta hyvin lyhyen teknisen huomautuksen: kyse on vaikeasta aiheesta. Meidän on tuettava lääketieteen kehitystä, mutta meidän on otettava samalla huomioon tutkimushenkilöiden suoja. Valiokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti. Siitä huolimatta siihen on esitetty tarkistuksia, kuten komissio oikeutetusti totesi. Kyse on kompromissitarkistuksista, joilla pyritään pääsemään yhteisymmärrykseen neuvoston kanssa. Neuvosto on kehottanut meitä hyväksymään mietinnön ytimen mutta muotoilemaan sanamuotoa muutamissa kohdin. Kolme ryhmää ovat siten esittäneet nämä tarkistukset, niin kutsutut kompromissitarkistukset. Uskon, että kyse ei ole ainoastaan näiden kolmen ryhmän mielipiteestä vaan myös muiden ryhmien, jotka eivät kuitenkaan voineet allekirjoittaa niitä teknisistä syistä. Siksi pyydän parlamenttia äänestämään näiden kompromissitarkistusten puolesta ja muiden ryhmien nyt esittämiä uusia tarkistuksia vastaan, jotta emme vaaranna kompromissia neuvoston kanssa. En pyydä sitä kuitenkaan siitä syystä, että vastustaisin itse tarkistuksia, vaan koska haluan saada aikaan kompromissin neuvoston kanssa enkä halua vaarantaa monimutkaista ja riskiherkkää sovittelumenettelyä jonkin tarkistuksen tähden.
Jotta tämä kompromissi toteutuu, haluaisin pyytää puhemieheltä, että tarkistuksesta 22, josta oli tarkoitus äänestää heti alussa, äänestetään vasta tarkistuksen 43 jälkeen, joka heijastaa kompromissia neuvoston kanssa, ja meidän pitäisi hyväksyä valiokunnan alkuperäistä kantaa heijastava tarkistus 22 vain, jos kompromissitarkistus ei saa parlamentin äänten enemmistöä.
Ennen tarkistuksesta 22 toimitettavaa äänestystä:

Liese
Arvoisa puhemies, jotta asia tulee selväksi: Suosittelen, että parlamentti äänestää tarkistusta 22 vastaan, koska hyväksyimme kompromissitarkistuksen. Silloin olemme päässeet kompromissiin neuvoston kanssa. Lopuksi monet kiitokset tuestanne!
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
  
Honeyballin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0356/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kesäaikasäännöksistä (KOM(2000) 302 - C5-0322/2000 - 2000/0140(COD))

Sakellariou
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni tietää, onko Euroopan parlamentin vastuu kesäajasta Nizzan uusi aikaansaannos.

Puhemies
Hyvä kollega, en ole vielä analysoinut tarkkaan Nizzassa hyväksyttyä lopullista tekstiä, mutta voin vastata teille suoralta kädeltä: ei ole!
(Parlamentti hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi.)
  
Cerdeira Mortereron laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0355/2000) Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi rikoksen uhrin asemasta rikosoikeudenkäynnissä (9650/2000 - C5-0392/2000 - 2000/0813(CNS))
(Parlamentti hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi.)
Äänestysselitykset - Suositus toiseen käsittelyyn Liese (A5-0349/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta, joka koskee asetusta tutkimuksista, joita tehdään uusien lääkkeiden löytämiseksi. Ennen kuin lähdin Bergamosta Strasbourgiin, kerroin tästä asiasta eläkeläiselle nimeltä Giuseppe Rossi, ja hän sanoi olevansa hyvin tyytyväinen tähän asetukseen, mutta hän muistutti, että parlamentille pitäisi tehdä tiettäväksi, että teen tämän hyvin mielelläni kun valitaan niitä sairauksia, joiden lopulliseksi parantamiseksi uusia lääkkeitä aiotaan kokeilla, pitäisi painottaa niiden sairauksien merkitystä, joista kärsivät etupäässä vanhukset, joilla ei ole aikaa odottaa kokeiluja, eivätkä niinkään nuoret, joilla on aikaa. Etusijalle pitää siis asettaa ne sairaudet, jotka vaivaavat vanhuksia.

Thomas-Mauro
. (FR) Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä kannatti Liesen mietintöä.
Oli todellakin tarpeellista löytää ratkaisu kliinisiin tutkimuksiin jäsenvaltioissa sovellettavien oikeudellisten ja hallinnollisten tilanteiden monimuotoisuuteen. On hyvä edistää lääkkeiden kehittämistä yhteisössä, sillä siten parannetaan potilaiden mahdollisuutta hyötyä tehokkaista hoitokeinoista.
Tutkimuksen ja eri valtioiden terveysministerien täytyy myös kohdistaa huomiota pediatrisiin lääkkeisiin. Kaksi kolmasosaa lasten lääkkeistä on todellakin kehitetty aikuisia varten. Tietojen puutteellisuuden vuoksi markkinoille saattamista koskevassa luvassa ei ole tarkennettu lääkkeen antamista lapsille. Tästä syystä pediatrinen lääkitys on usein yksittäisten, kokemusperäisten lääkemääräysten varassa. Lääkelaboratorioita täytyy kannustaa kehittämään erityisesti lapsille ja lasten sairauksiin suunniteltuja lääkkeitä, jotta vahvuudet ja lääkemuodot saadaan mukautettua lasten elimistöihin.
Tohtori Liesen mietinnön avulla voimme lyhentää määräaikoja, yhdenmukaistaa menettelyjä ja ennen kaikkea parantaa terveydenhoitoa etenkin lasten kohdalla. Laboratoriot, joita on tähän saakka lannistanut kliinisten kokeiden monimutkaisuus, saavat ehkä jäsenvaltioiden ja parlamentin osoittamasta kiinnostuksesta rohkeutta kehittää pediatristen lääkkeiden markkinoita, vaikka ne eivät olekaan tarpeeksi suuret takaamaan riittävää tuottoa investoinneille.
Lisäksi oikeutettu tahto suojella unionin tasolla kokeisiin suostuvia potilaita liittyy erottamattomasti toissijaisuusperiaatteen kunnioittamiseen. Suostumukselle täytyy näin ollen tarkentaa mahdollisimman tarkat rajat. Mielestämme täytyy kieltää kokeet henkilöillä, jotka eivät kykene antamaan tietoista suostumusta. Tässä kohdin tohtori Liesen toivomus kyvyttömien henkilöiden suostumuksen ehtojen tiukentamisesta on mielenkiintoinen.
Lisäksi suostumusta täytyy mielestämme säännellä kansallisella oikeudella. Vaikka onkin hyvä vahvistaa tietyt ehdottomat perussäännöt, valtioille täytyy täten jättää oikeus hyväksyä niitä sitovampi lainsäädäntö, kuten Ranskassa on tehty.
Tämä olisi ainoastaan toissijaisuusperiaatteen älykästä soveltamista.
Honeyballin mietintö (A5 - 0356/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kun Locatello Imagnasta kotikaupunkini Bergamon alueelta kotoisin oleva eläkeläinen nimeltä Enrico Perniceni sai tietää, että keskustelemme tästä direktiivistä, hän sanoi minulle olevansa hyvin vanha, mutta että hän ei haluaisi, että hänen aikansa tulisi koskaan. Jos hänen aikansa kuitenkin väistämättä tulee, hän haluaisi, että aika olisi sama koko Euroopan unionissa. Näin ollen hän kehotti minua äänestämään mietinnön puolesta ja näin teinkin koska Euroopalla on hyvä olla myös Euroopan aika Euroopan rahan, Euroopan parlamentin ja Euroopan lipun lisäksi. Hänen mielestään on oikein, että kaikki Euroopan unionin valtiot saavat myös ja lopullisesti yhtenäisen kesäajan.

Martin, David W
. (EN) Onnittelen kollegaani Mary Honeyballia hänen ensimmäisestä mietinnöstään Euroopan parlamentissa.
Kesäajan pitäisi olla jäsenvaltioiden päätettävissä oleva asia, mutta on oikein, että EU harmonisoi alku- ja loppupäivämääriä. Pidän myönteisenä sopimusta kesäajan aloittamisesta maaliskuun viimeisenä sunnuntaina ja sen lopettamista lokakuun viimeisenä sunnuntaina.
Kun tiedetään tiettyjen sektoreiden, kuten kuljetus-, viestintä-, matkailu-, ja tietokone- ja muun teknologian sektoreiden, suunnittelutarpeet, pidän myönteisenä ehdotusta näiden järjestelyjen tekemisestä pysyviksi ja ehdotusta, että komissio tarkastelee niitä joka viides vuosi.

Sacrédeus
. (SV) Kesäajasta on käytännössä tullut normaaliaika. Sen vuoksi on ehkä aiheellista kyseenalaistaa käsite "kesäaika", koska se on voimassa seitsemänä kuukautena kahdestatoista, toisin sanoen suurimman osan vuotta.

Souchet
. (FR) Pitäisikö lopettaa siirtyminen kesäaikaan, joka otettiin käyttöön öljykriisien aikaan energian säästämiseksi ja jota jatkettiin vuoteen 2001?
Aluksi voidaan todeta, että tämän järjestelyn perustelut ovat menettäneet merkitystään ja arvoaan: sillä ei säästetä juuri lainkaan energiaa, säästö on lähinnä symbolista.
Sitä vastoin ilmakehän saastumisen ongelman ohella tämän maaliskuussa ja lokakuussa tapahtuvan kaksinkertaisen kellon siirtämisen on todettu häiritsevän syvästi ihmisiä, etenkin lapsia, ja sen väestö varmasti tuntee, ja monet ovatkin pyytäneet, että tästä elämänrytmiä häiritsevästä järjestelystä luovuttaisiin.
Komission ehdotuksensa tueksi tilaamassa mietinnössä tyydytään toteamaan, ettei tarjolla ole riittävästi yhtenäistä tietoa ja että tehtyjen tutkimusten tulokset ovat ristiriitaisia. Siinä ei siis anneta mitään kunnollista perustetta jatkaa kellonajan siirtämistä.
Silti komissio ehdottaa, että siirtyminen ensin kesäaikaan ja sen jälkeen talviaikaan otettaisiin pysyväksi tavaksi ilman minkäänlaista takarajaa. Se aikoo määrätä sen pakolliseksi kaikissa jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa ottamatta huomioon niiden maantieteellisiä erityispiirteitä. Ei mikään, ei edes kellonaika, saa säästyä sen yhdenmukaistamisvimmalta! Brestissä ja Brest-Litovskissa täytyy olla sama kellonaika. Aikavyöhykkeiden käsite ei saa asettua yhdenmukaistamisen etujen tielle! Eläköön liittovaltion yhteinen kellonaika!
Jokaisen jäsenvaltion kellonaika päätetään kuitenkin aina kansallisella tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kansalliset hallitukset eivät saa lakata käyttämästä tätä oikeutta: niiden täytyy noudattaa sen väestön tahtoa, joka on valinnut ne valtaan.
Paras ratkaisu olisi kenties, toisin kuin komissio ehdottaa, että luovuttaisiin kellonajan siirtämisestä ja pysyttäisiin koko vuosi ainakin Ranskassa ajassa GMT +1.
Siksi olen iloinen siitä, että parlamentti hyväksyi kaksi tarkistusta: toisella kumotaan kellonajan siirtämisen jatkaminen "ilman voimassaolon määräaikaa", ja toisella annetaan jäsenvaltioille ja EU:n toimielimille mahdollisuus luopua tästä järjestelystä.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa Honeyballin mietintöä koskevan äänestysselityksen.

Puhemies
Olen pahoillani hyvä kollega, mutta en ole saanut teiltä ilmoitusta äänestysselityksestä. Kuten tiedätte, pyyntö on esitettävä etukäteen kirjallisesti. Sitä ei ilmeisestikään ole toimitettu, enkä voi tehdä kohdallanne poikkeusta, joten pyydän teiltä tässä asiassa ymmärtämystä, sillä muutoin joudumme huomattaviin vaikeuksiin parlamentin sääntöjen kanssa.
Seuraavana on vuorossa Cerdeira Mortereron mietintöä koskevat äänestysselitykset. Kollega Fatuzzolla on yllättäen puheenvuoro, ja olen jännittynyt, kuka eläkeläinen on nyt kertonut hänelle mitäkin!
Cerdeira Mortereron mietintö (A5-0355/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, hämmästytän teitä, sillä tällä kertaa ennen lähtöäni matkailija nimeltä Carlo Fatuzzo puhui minulle, parlamentin jäsen Carlo Fatuzzolle koska silloin tällöin puhumme toisillemme peilin kautta ja hän sanoi, että koska aion keskustella rikosten uhrien suojelusta, minun pitäisi muistaa, että hän oli viime kesänä ollut Espanjassa matkailijana, ja kun hän oli Sagrada Familian edessä ottanut lompakkonsa esiin antaakseen lahjoituksen ja auttaakseen rovoillaan tuon teoksen kunnostustöiden loppuunsaattamista, lompakko oli hävinnyt kaikkine henkilöpapereineen. Hän oli heti mennyt Espanjan poliisille, jossa hän oli viipyilemättä tehnyt ilmoituksen varkaudesta. Mutta matkailijana ollut Carlo Fatuzzo kertoi minulle, parlamentin jäsen Fatuzzolle, että kun hän oli palannut Italiaan, hänen oli pitänyt tehdä sama rikosilmoitus Italian poliisille ja karabinieereille saadakseen uuden henkilöllisyystodistuksen ja uuden ajokortin. Samasta varkaudesta hänen oli pitänyt tehdä kahteen kertaan samanlainen rikosilmoitus. Näin ollen hän todellakin toivoi, että tämä direktiivi helpottaisi rikosmenettelyä.

Figueiredo
. (PT) Uhrien asemaa rikosoikeudenkäynnissä ei ole aina suojattu asianmukaisesti. Tätä kysymystä on tarkasteltu useissa Euroopan neuvoston välineissä 1980-luvun alkuvuosista lähtien, mutta Euroopan unionin tasolla siitä on keskusteltu neuvostossa ainoastaan vuonna 1998.
Sen jälkeen on esitetty niin komission vuoden 1999 Tampereen Eurooppa-neuvostoa valmisteltaessa tekemä ehdotus, jossa esitettiin toimia uhriksi joutumisen ehkäisemiseksi ja uhrien tukemiseksi ja auttamiseksi ja vaadittiin laadittavaksi vähimmäisehdot, jotka koskevat erityisesti uhrien suojaamista, oikeusturvaa ja oikeutta saada vahingonkorvauksia, oikeudenkäyntikulut mukaan luettuina, kuin puheenjohtajavaltio Portugalin puitepäätösehdotuskin, joka koskee uhrin asemaa rikosoikeuskäsittelyssä.
Tässä mietinnössä käsitellään jälkimmäistä ehdotusta, josta olemme olennaisista asioista samaa mieltä, erityisesti oikeusturvan saatavuuden, tuomioistuinten puheille pääsyn ja oikeudellisen tiedon saatavuuden yksinkertaistamisesta sekä uhrien oikeuksien edistämisestä ja suojaamisesta korjausmenettelyjen avulla tappioita ja vahinkoja koskevissa korvausasioissa.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Suhtaudumme erittäin myönteisesti rikoksen uhrin aseman vahvistamiseen ja pidämme sen vuoksi periaatteessa myönteisenä Portugalin tekemää aloitetta puitepäätökseksi. Suhtaudumme erityisen myönteisesti siihen, että Euroopan tasolla laaditaan periaatteet siitä, miten rikosten uhreja pitäisi kohdella; jäsenvaltioiden pitää kuitenkin itse vastata yksityiskohtien muotoilusta. Mielestämme muutamaa kysymystä on kuitenkin analysoitava hieman tarkemmin ja haluamme sen vuoksi esittää seuraavat näkökannat:
Yhdistymisvapaudella on olennainen merkitys demokraattisessa oikeusvaltiossa, ja sen vuoksi vastustamme vaatimusta, jonka mukaan aatteellisten järjestöjen olisi oltava valtion hyväksymiä saadakseen tukea rikoksen uhria.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että julkisuus on edellytys sille, että viranomaiset ja tuomioistuimet nauttisivat luottamusta kansalaisten keskuudessa, ja sen vuoksi vastustamme yleisluonteisia sääntöjä, jotka rajoittavat lehdistön mahdollisuuksia kirjoittaa sellaisista asioista, jotka ovat tulleet esiin julkisen oikeudenkäynnin aikana. Julkiseen tuomioistuinkäsittelyyn on sen vuoksi tehtävä vain vähän ja tarkasti määriteltyjä poikkeuksia (esimerkiksi käsittely suljettujen ovien takana silloin, kun kyse on seksuaalirikoksista ja lapsipornografiaa koskevista rikoksista).
Lopuksi olemme sitä mieltä, että mahdollisuus uhrien niin kutsuttuun kuulemiseen etäältä (esimerkiksi videoneuvottelun avulla) voi olla hyvä asia, jos voidaan olettaa, että todistaja tai asianomistaja pelon tai muun syyn vuoksi ei pysty kertomaan totuutta syytetyn läsnä ollessa.

Martin, David W
. (EN) Pidän myönteisenä tätä kollegani Carmen Cerdieran tekemää mietintöä. Mietinnössä tähdätään sen varmistamiseen, että kaikki rikoksen uhrit kaikissa jäsenvaltioissa saisivat saman vähimmäiskohtelun. On toteutettava asianmukaisia toimia, jotta rikoksen uhrille annettaisiin seuraavat oikeudet: tiedon antaminen ja saaminen, viestintämahdollisuudet, osallistuminen menettelyyn ja maksuttoman oikeusavun saaminen, sopiva määrä suojelua ja yksityisyyttä, mahdollisuus hakea korvausta rikosprosessilain mukaan ja riitauttaa ratkaisu sovittelun kautta.
Uhria on kohdeltava henkilönä, joka on erittäin sekavassa ja tuskallisessa tilanteessa - tilanne, joka on todennäköisesti paljon vaikeampi, jos rikos tapahtuu muussa jäsenvaltiossa kuin uhrin omassa.

Tannock
. (EN) Vaikka tuemme mietinnön sisältöä ja suhtaudumme myötätuntoisesti rikoksen uhreihin kaikkialla Euroopassa, brittikonservatiivina suhtaudun varauksellisesti tiettyihin mietinnön näkökohtiin. Uskon, että tällaiset uhrit saavat tarpeellisen suojelun Euroopan neuvoston ihmisoikeusyleissopimuksen 6 artiklan mukaan, ja tämä mietintö on taas yksi esimerkki tarpeettomasti ehdotetusta Euroopan unionin puuttumisesta alueeseen, joka on jo katettu sopimuksin, jotka on tehty jäsenvaltioiden sekä 25 muun Euroopan neuvoston jäsenvaltion välillä. Ison-Britannian konservatiivipuolue ei tue EU:n ohjailevia toimia, joiden tarkoituksena on yhtenäistää rikoslaki EU:ssa. Rikoslain on pysyttävä jäsenvaltioiden toimivallan alaisena.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, tuen täysin tätä rikoksen uhrien parempaa suojaa koskevaa mietintöä, joka taas kerran osoittaa EU:n sitoumusta taistella rikosta vastaan ja suojella kansalaisiamme.
Yritämme varmistaa, että uhrien oikeuksia ja etuja kunnioitetaan paremmin kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, vaikka rikos itse olisikin tehty muualla kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa uhri asuu. Vastaavasti monet matkailijat ja lomailijat hyötyvät tästä eurooppalaisesta aloitteesta. Tämä toimi mahdollistaa sen, että rikoksen uhrit voivat vaatia täyttä välitöntä ja tehokasta korvausta kaikista kärsimistään haitoista, rikoksen tekijän maksamana, jos mahdollista.
Rikoksen torjunta on keskeisen tärkeää äänestäjilleni Luoteis-Englannissa. Labour-puolue on ryhtynyt ankariin toimenpiteisiin rikollisuuden ja epäjärjestyksen torjunnassa. Labour-puolueen ansiosta rikokset ovat jo vähentyneet 10 prosenttia vuodesta 1997. Asuntomurrot ovat vähentyneet 21 prosenttia ja autovarkaudet 15 prosenttia - ne ovat alhaisimmalla tasolla vuosikymmeneen. Kuuden vuoden ajan tapahtunut väheneminen poliisien määrässä on pysäytetty - 9 000 uutta poliisia on rekrytoitu, mikä nostaa poliisien määrän kaikkien aikojen korkeimmalle tasolle. Kuningattaren puhe tarkoittaa, että seuraava askeleemme on vähentää väkivaltarikollisuutta ja epäjärjestystä työskentelemällä yhdessä. Konservatiivit taas eivät tarjoa muuta kuin rikollisuuden kasvua ja investoinnin vähenemistä. Heidän lakia ja järjestystä koskevat tilastonsa puhuvat puolestaan: heidän vallassaoloaikanaan murron uhriksi joutumisen todennäköisyys kasvoi 1:32:sta 1:13:een eli väkivaltaisen rikoksen uhriksi joutumisen todennäköisyys kolminkertaistui.
Arvoisa puhemies, Labour-hallitus on päättänyt suhtautua tiukasti rikollisuuteen ja rikollisuuden syihin. Kun otetaan käyttöön nykyistä parempi suoja rikoksien uhreille kaikkialla Euroopassa, kansalaisemme alkavat luottaa enemmän oikeusjärjestelmään ja poliisiin ei pelkästään kaikkialla Isossa-Britanniassa vaan kaikkialla Euroopan unionissa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Eurooppa-neuvosto / Ranskan puheenjohtajakausi (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelun jatkaminen seuraavista aiheista:
Eurooppa-neuvoston selonteko ja komission julkilausuma Eurooppa-neuvoston kokouksesta 7.-10. joulukuuta 2000 Nizzassa,
neuvoston puheenjohtajavaltion julkilausuma Ranskan puheenjohtajakaudesta.

Bethell
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Tällä on paljon merkitystä keskustelumme kohteena olevan asian kannalta, koska se koskee lehdistön vapautta ja joukkotiedotusvälineiden riippumatonta omistamista Venäjällä. Muutama tunti sitten Espanjassa pidätettiin Vladimir Gusinski, joka omistaa suurimman osan Venäjän riippumattomasta televisiokanavasta. Olen kuullut, että hänet karkotetaan Venäjälle. Haluaisin esittää vastalauseeni näistä erittäin vakavista tapahtumista ja pyytää, että niitä tutkittaisiin. Gusinski on tällä hetkellä lentokoneessa matkalla Madridiin, jossa hänellä on edessään karkotus Venäjälle, koska hän on kritisoinut Venäjän hallitusta joukkotiedotustoiminnassaan.

Puhemies
Lordi Bethell, uskoakseni olemme kanssanne samaa mieltä. Me tarkastelemme tätä asiaa. Panemme asian nyt merkille ja olemme tietenkin kanssanne samaa mieltä siitä, että lehdistön vapautta tässä maanosassa täytyy edelleen kunnioittaa.

Bayrou
Arvoisa puhemies, haluan ensin tervehtiä täällä olevaa komission puheenjohtajaa ja tämänhetkisen puheenjohtajavaltion johtajia sekä korostaa, ettei parlamentissa ole varmaan koskaan vallinnut yhtä laajaa yksimielisyyttä huippukokouksen tuloksista. Kaikki ryhmät ovat tänään puhuneet epäonnistumisesta. Jos etsimme epäonnistumisen syitä, niin mielestäni ensimmäisenä nousee esiin se, että Nizzassa tärveltiin taas lisää Eurooppa-hanketta ja ajauduttiin yhä kauemmas eurooppalaisesta unelmasta.
Millainen tämä unelma on? Se ei ole unelma alueesta, jolla käydään kauppaa. Se ei ole edes unelma alueesta, jolla neuvotellaan. Eurooppalainen unelma on unelma mantereesta, jolla on yhteiset arvot ja joka kasvaa poliittiseksi mahdiksi. Toisin sanoen naapuruksista, jotka tuntevat kuuluvansa samaan perheeseen ja päättävät rakentaa yhdessä laivan, jolla ne voivat purjehtia myrskyjen halki. Mutta se olisi edellyttänyt, että yhteinen hanke olisi asetettu itsekkään eduntavoittelun edelle. Mutta Nizzassa - ja juuri tätä me kaikki kritisoimme - ei ollut kyse yhteisestä hankkeesta vaan ainoastaan eduista. Aivan kuin laiva olisi jo rakennettu, ja nyt jaettaisiin hyttejä, komentoketjua ja rahtia. Tästä syystä useat meistä ovat erittäin pettyneitä Nizzan huippukokoukseen.
Oli lohdutonta huomata keskustelujen keskittyvän siihen, mikä maa saa yhden äänen enemmän tai vähemmän, kumpi voittaa Saksa vai Ranska, Alankomaat vai Belgia, Portugali vai Espanja. Ainoa kysymys, jota ei missään vaiheessa esitetty, oli kysymys siitä, voittaako Eurooppa. Tulokset olivat lohduttomia. Vastedes tarvitaan kolme erilaista enemmistöä, ennen kuin mitään päätöstä voidaan tehdä - yksi 75 prosentin äänten enemmistö, yksi 50 prosentin maiden enemmistö, yksi 62 prosentin kansalaisten enemmistö - tämä on kansalaisille käsittämätöntä hiustenhalkomista. Tulokset olivat lohduttomia komission kannalta, jota ei pidetty yhteisen edun puolustajana, vaan yhtenä hallitusten välisenä elimenä muiden joukossa, sen kolleginen vastuu sivuutettiin, ja se eristettiin symbolisesti "ripityksistä". Tulokset olivat lohduttomia parlamentin kannalta: enemmistöpäätöksiä ei suostuttu laajentamaan kunnolla, parlamentti jätettiin yhteispäätösmenettelyn ulkopuolelle ja - sanon tämän vain ohimennen - sen kokoonpano vahvistettiin järkyttävällä tavalla edes kuulematta parlamenttia koko asiasta.
Viimeisenä, ja mikä on kaikkein tärkeintä, tulokset ovat lohduttomia kansalaisten kannalta, sillä heidät eristettiin lopullisesti näistä kaupustelijoiden Eurooppaa koskevista keskusteluista, joista he eivät tule ikinä ymmärtämään mitään. Eurooppalainen unelma täytyy herättää uudelleen henkiin, ja Eurooppa-hanke täytyy rakentaa uudelleen. Tämä on kolmannen vaiheen tavoite, sen uuden vaiheen, johon nyt astumme.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Nizzasta välittyy yksi selkeä kuva. Pohjimmiltaan on kaksi Eurooppaa: toimiva ja ihmettelevä.
Toimiva on se, joka puheenjohtajavaltio Ranskan tahtipuikon johdolla onnistui mielestäni kuitenkin puolessa vuodessa saattamaan päätökseen työt kuudessa keskeisessä kysymyksessä. Mainitsen ne vain muistutukseksi: sosiaalinen toimintaohjelma ja eurooppayhtiö, euroryhmän vahvistuminen ja veropaketti, sitoutumisvallan myöntäminen ja Euroopan puolustuspolitiikan edistyminen, turvallisuus, koskipa se sitten elintarvikkeita tai merenkulkua, nuorten liikkuvuus ja urheilun erityisaseman tunnustaminen tai Media plus -ohjelma ja lopuksi tärkeä julistus yleishyödyllisistä palveluista.
Kyllä, konkreettinen Eurooppa kulkee eteenpäin, mutta mikä järkytti kansalaisia Nizzassa? Se, että Eurooppa, joka pohtii kysymyksiä: "Minne se menee?", "Mitä se haluaa?", muistuttaa välillä tuuliajolla olevaa laivaa.
Onhan se tietenkin hyvä uutinen, että Eurooppa on valmis ottamaan vastaan nyt, 13 vuotta Berliinin muurin sortumisen jälkeen, nämä Keski- ja Itä-Euroopan maat, jotka kolkuttavat sen ovelle. Mutta olimme todenneet jo täällä parlamentissa, että vaativa esityslista pakottaa käsittelemään sillä olevat asiat. Mitään pakoreittejä ei ole. Maastrichtissa saatoimme haaveilla eurosta, Amsterdamissa meillä oli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue ja työllisyyttä koskeva luku. Nizzassa oli käsiteltävänä vain vallan jakaminen, ja huomasimme, kuinka se toi esiin kansallisen itsekkyyden. Nizzasta ei jää avoimia kysymyksiä, mutta ilmenikö Nizzassa eurooppalainen yhteishenki? Siitä emme ole varmoja. Tiedämme kaikki, että tämän surullisen lopputuloksen takana on yhteinen vastuu, joka koskee suuria ja pieniä, perustajamaita ja myöhemmin liittyneitä.
Nizzan huippukokous mahdollistaa laajentumisen, mutta ilman hanketta, ilman sielua, ilman kunnianhimoa, ilman näkemystä. Voimme sanoa, mitä haluamme kansalaisten mielenlaadusta, me olemme vastuussa, ja he odottavat meiltä tätä hanketta, eurooppalaista unelmaa.
Minulla on muutama huomio. Ensimmäinen koskee perusoikeuskirjaa. Välillä tuntuu siltä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet lähes yllättivät itsensäkin Kölnin Eurooppa-neuvostossa, kun he käynnistivät prosessin, jonka tuloksia he olisivat ehkä joutuneet lopulta pelkäämään. Kuinka voidaan hyväksyä, että unelmia, toivoa ja kunnianhimoa kuvastava perusoikeuskirja hyväksytään lopulta vaivihkaa ja että sen asemaa ehdotetaan ainoastaan pohdittavaksi ja sekin vasta vuonna 2004? Sen sisällyttämisestä perustamissopimukseen ei enää edes puhuta, ja lopputulos on, että ainoa tästä hyötyvä toimielin on yhteisön tuomioistuin, joka voi sisällyttää perusoikeuskirjan yhteisön oikeusjärjestykseen jo, ennen kuin valtioiden ja hallitusten päämiehet päättävät asiasta.
Sitten on aihe, joka koskee ensisijaisesti parlamenttia, eli määräenemmistöpäätökset. Kuinka voisimme olla tuomatta julki pettymystämme? Määräenemmistöpäätöksiä laajennettiin suunniteltua vähemmän. Keskeisissä aiheissa, verotuksen ja sosiaaliasioiden alalla, ei edistytty ollenkaan. Määräenemmistömenettely on entistä vaivalloisempi, sillä meillä on täytettävänä entisen yhden ehdon sijasta kolme ehtoa. Se on entistä monimutkaisempi, sillä pian saatavassa sopimuksessa on nämä vetoomuslausekkeet, jotka tekevät asioista kansalaisille vielä entistä vaikeaselkoisempia.
Parlamentin näkökulmasta määräenemmistökysymyksen rinnalla on aina kysymys yhteispäätösmenettelystä. Meille se on olennainen. Sitä moititaan joskus siitä, ettei se ole demokraattinen ja että se vie paljon aikaa, mutta demokratia vaatii aikaa ja keskustelut vievät aikaa. Me pyydämme, että tämä keskustelu käydään.
Välillä tässä konferenssissa syntyi vaikutelma, että Nizzassa loppujen lopuksi Euroopan parlamenttia pidettiin vakautusvälineenä. Mutta, jäsen Bayrou, myönnettäköön, että kannamme siitä myös vastuun. Emme osanneet tehdä selväksi, mitä halusimme parlamentin organisoinnilta.
Menettelystä: Nizzan näkymät ovat tältä kohdin mielestäni mielenkiintoiset.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat tunnustaneet Nizzassa sen, minkä sanoimme Amsterdamin jälkeen, eli sen, että hallitustenvälisellä menettelyllä ei onnistuta enää ratkaisemaan Euroopan ongelmia. Olemme iloisia siitä, että nyt ollaan ottamassa käyttöön uusi menettely, ja toivomme, että tiiviimmän yhteistyön mahdollistamisen tuoman toivon myötä Eurooppa jatkaa kulkuaan eteenpäin ja pystyy laatimaan perustuslain, joka palauttaa kansalaisille uskon tähän Euroopan rakentamisen loistavaan hankkeeseen.

Duff
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, mitä presidentti Chirac sanoo kohdatuista ongelmista Nizzan tapahtumien valossa, on kysyttävä, onko unioni itse asiassa ollenkaan valmis laajentumiseen. Ehdokasvaltiot eivät varmaankaan ole olleet tyytyväisiä nähdessään pääministerien taistelun kansallisesta vallasta ja asemasta.
Valitettavasti Euroopan yhteiset asiat olivat taka-alalla. Sopivampi paikka tehdä päätöksiä neuvoston äänestyksistä ja parlamentin paikoista olisi ollut pikemminkin Cannesin kasino kuin Nizzan Acropolis-keskus, kun presidentti Chirac esitti pääkrupieeria.
Erityisen valitettavaa oli se, ettei perusoikeuskirjaan onnistuttu tekemään viittausta - epäonnistuminen, joka voi tuoda oikeudellista epävarmuutta ja poliittista turhautumista.
Suurin pelkoni on kuitenkin se, että Iso-Britannia, Ranska ja Saksa voivat nyt horjuttaa erikokoisten maiden ja toimielinten välille vuosikymmenien aikana kehittynyttä herkkää tasapainoa. Vastustamme tätä voimakkaasti.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Nizzan huippukokouksen tulokset ovat mielestämme riittämättömiä EU:n valmistautuessa laajentumiseen. 12 ehdokasvaltiossa puhutaan mieluiten Euroopan uudelleen yhdistymisestä. Se kertoo jotakin. Monet meistä Euroopan kansalaisista ovat kasvaneet toisen maailmansodan jälkeen siinä toivossa, että yhdentynyt Eurooppa voisi joskus ottaa maailmassa roolin rauhan hyväksi ja ihmiskunnan sekä omien kansalaistensa ja kansojensa hyvinvoinnin hyväksi. Tämä unelma näyttää kuitenkin olevan Nizzan huippukokouksen jälkeen kauempana kuin olimme toivoneet. Nizzan huippukokous oli itse asiassa ennen kaikkea jäsenvaltioiden yritys hoitaa suljettujen ovien takana kuntoon Amsterdamissa jäljelle jääneet asiat tärkeimpänä huolenaiheena omien etujensa turvaaminen. Se ei ollut pyrkimys valmistaa EU:ta laajentumiseen. Monet ovat sanoneet sen tänä aamuna, ja yhdyn täysin heidän näkemykseensä.
Euroopan vapaa allianssi -ryhmään kuuluvien puolueiden edustajana haluan varoittaa komissiota ja ennen kaikkea neuvostoa sellaisesta tilanteesta, että EU ei halua olla enempää kuin hallitusten välinen sidos. Jäsenvaltiot, jotka valmistautuvat laajentumiseen, omaksuvat itsekkyyden esimerkin omilta jäsenvaltioiltamme. Alueet ja valtiottomat kansat esittävät myös laskunsa. Ne laskevat, kuinka paljon ne voivat voittaa Skotlannissa, Kataloniassa ja Flanderissa, jos ne liittovaltiopelin asemasta päättävät itse tulla jäsenvaltioiksi, joilla on taattu komission jäsenen paikka, taattu painoarvo neuvostossa ja enemmän Euroopan parlamentin jäseniä kuin ne nyt voivat saada. Pitääkö meidän sitten luopua yhdentyneen Euroopan unelmasta? Mielestäni ei. Meillä on velvollisuus panna toivomme Nizzan huippukokouksen jälkeiseen prosessiin. Toivomme, että se on todellinen prosessi, jossa määritellään tasapaino unionin, jäsenvaltioiden ja virallisten alueiden toimielinten välillä toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, George Orwellin kirjassa Eläinten vallankumous on kohta, joka tavallaan kuvaa Nizzan tapahtumia. Siinähän sanotaan, että kaikki ovat tasa-arvoisia, mutta toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Nizzan tapahtumiin mukautettuna se kuuluisi, että "kaikki EU:n valtiot ovat yhdenvertaisia, mutta suuret valtiot tekevät päätökset".
Unionin suuret jäsenvaltiot eivät Nizzassa ainoastaan päättäneet asialistasta vaan ne saivat myös aikaan perustamissopimukseen sellaisia muutoksia, jotka takaavat niiden vallan säilymisen laajentuneessakin EU:ssa. Nizzan sopimuksen perusteella laajentuneesta EU:sta muodostuu unioni, joka on entistä keskusjohtoisempi ja jonka pienet valtiot maksavat laajentumisen koko hinnan. Näyttää siltä, että ruotsalaisista neuvottelijoista oli tärkeämpää miellyttää suuria valtiota kuin taistella maan oman vaikutusvallan puolesta. Sen vuoksi Ruotsi saa vähemmän ääniä kuin siihen verrattavissa olevat jäsenvaltiot.
On vaikea ymmärtää, mitkä Nizzan huippukokouksessa tehdyistä päätöksistä todellakin helpottavat EU:n laajentumista. Neuvoston päätöksentekoprosessi hankaloituu entisestään, samalla kun päätösten tekeminen vaikeutuu. Nizzan päätelmät merkitsevät ylivaltiollisuuden ja keskusjohtoisuuden lisääntymistä, juuri sitä, mitä EU ei tarvitse. EU:n todellisen ongelman muodostaa demokratian ja kansalaisten kannatuksen puuttuminen, mutta näitä kysymyksiä ei ylipäänsäkään käsitelty Nizzan huippukokouksessa. Voin myös valaista parlamenttia kertomalla, että Ruotsista saatiin tänään mielipidetutkimus, joka osoitti, että vain 38 prosenttia kansasta haluaa pysyä Euroopan unionin jäsenenä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, puheenjohtajavaltio Ranskaa täytyy kunnioittaa ja täytyy kunnioittaa myös presidentti Chiracia, joka teki suurimman työn ja taisteli oman Euroopan näkemyksensä puolesta ja voitti, sillä hänellä on näkemys. Onnittelut myös presidentti Aznarille, jolle tämä Nizzan Eurooppa-neuvosto oli jättipotti. Onnittelut briteille, joiden ei tarvitse enää lyödä nyrkkiä pöytään vaan jotka voivat kulkea muiden imussa, kuten suuri hollantilainen pyöräilijä Zoetemelk. Hekin ovat nettovoittajia.
Mutta meidän parlamentillamme ja teidän komissiollanne, puheenjohtaja Prodi, ei ole näkemystä. Parlamentti ja komissio eivät näe sitä, että komission murha on suunniteltu: komissio murhataan muutaman vuoden kuluttua. Komission uudistaminen siten, että jokaisella maalla on yksi jäsen, tarkoittaa kaikkien tärkeiden kysymysten siirtämistä komissiolta neuvostolle. Se tarkoittaa komission kuolemaa, ja, kuten jo sanoin, parlamentti kaluaa mieluummin sille Kölnin Eurooppa-neuvostossa heitettyjä luita kuin puuttuu tähän olennaiseen ongelmaan: ilman ylikansallista komissiota haluamamme Eurooppa ei koskaan toteudu, on vain kansakuntien Eurooppa, ei Euroopan liittovaltiota.
Nyt on yhdestoista hetki. Jos haluamme palata liittovaltion käsitteeseen, on vain yksi ratkaisu, puheenjohtaja Prodi, ja se on yleinen äänestys komission puheenjohtajasta, se on komission vahva legitimiteetti. Meidän täytyy luoda todellinen liitto komission, parlamentin ja niiden valtioiden välille, jotka kuten Belgia ja sen pääministeri Verhofstadt, taistelivat Eurooppa-neuvostossa. Jos tämänkaltaisia konkreettisia tavoitteita ei voida ajaa yhdessä, ei Euroopan liittovaltiota tule, on vain kansakuntien Eurooppa, jota emme ole ikinä halunneet.

Krarup
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan, komission ja hallitusten päämiesten melko yksimielisen viestin perustana on se, että Nizzan sopimus varmistaa puitteet Euroopan yhdistämiselle. Jotkut ovat tuloksesta iloisempia kuin toiset, mutta keskeisin asia on selvä: Nizzan sopimuksen ansiosta Eurooppa voidaan nyt yhdistää laajennetuksi demokraattiseksi EU:ksi, joka kaiken lisäksi on kansalaisia lähellä. Nämä viestit sisältävät niin valtavia ja kauheita todellisuuden vääristymiä, että meidän on palattava historian tunnetuimpien propagandan tuottajien pariin, jotta voisimme löytää osuvia vertailukohteita. Nizzassahan nimittäin päätettiin tiiviimmästä yhteistyöstä, suurvaltojen ylivallasta, perusoikeuskirjasta, demokratian valvonnasta ja sotilaallisesta varustautumisesta. Nämä päätökset eivät ole välttämättömiä laajentumisen kannalta, sitä vastoin laajentumisen kannalta välttämättömät päätökset jäivät tekemättä.
Nizzan sopimus merkitsee useita hyvin ratkaisevia askeleita kohti eliittien EU:ta ja vastaavasti etääntymistä demokratioiden ja kansakuntien Euroopasta. Keskusvalta ja suurvaltojen ylivalta kasvavat huomattavasti ikään kuin niillä ei olisi jo riittävästi valtaa. Onko tämä Euroopan yhdistämistä ja demokratisoimista? Ei, tämä on eliittien vallan rakentamista, ja Itä-Eurooppaa koskevaa todellista ja ikävää asialistaahan kuvastaa alistuminen. Me määräämme ehdokasvaltioita. EU ei neuvottele niiden kanssa. Ne eivät osallistu Nizzan sopimusta koskevaan päätöksentekoon, ja EU sanelee kaikki jäsenyyttä koskevat ehdot, eikä ainoatakaan - toistan - ei ainoatakaan laajentumishankkeeseen, yhteensopimattomien yhteiskunta- ja taloudellisten järjestelmien integrointiin liittyvää merkittävää ongelmaa tunnusteta ongelmaksi. EU ja EU:n politiikka eivät ole ratkaisu, vaan ne ovat ongelma.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin esittää sanottavani tänään hyvin lyhyesti. Vajaa vuosi sitten lähetitte minut ja kollegani Tsatsosin hallitustenvälisen konferenssin valmisteluihin. Voin ilmoittaa teille tänään, että tehtävämme epäonnistui. Tehtävänämme oli parantaa osaltamme Euroopan unionin demokraattisuutta ja toimintakykyä, jotta voimme valmistautua niin hartaasti toivomaamme laajentumiseen. Siitä ei tullut toimintakykyisempi vaan päinvastoin. Ministerineuvoston päätöksentekomekanismi vaikeutui moninkertaisesti, ja esteet asetettiin korkeammalle. Tulevaisuudessa pienen vähemmistön on paljon helpompi estää päätöksenteko ministerineuvostossa.
Epäonnistuimme lähes täysin niillä ratkaisevilla aloilla, joilla me tarvitsemme määräenemmistöpäätöstä, jotta myös 27 jäsenvaltion unioni pysyy toimintakykyisenä. Muutamilla aloilla jopa taannuttiin. Meidän on todettava, että me emme onnistuneet pitämään kiinni Amsterdamin periaatteesta demokratian alalla. Lainsäädännössä vahvistetut määräenemmistöpäätökset korvattiin yhteispäätöksillä. Euroopan parlamentti on suljettu menettelyn ulkopuolelle neljällä keskeisellä alalla, joita ovat rakennepolitiikka, 133 artikla ja kaksi muuta alaa. Tämä tarkoittaa sitä, että demokratiavaje on jälleen kasvanut. Lisäksi Euroopan parlamentin edustajanpaikkojen määrästä päätetään vastoin meidän omaa tahtoamme ja parlamenttia kuulematta. Mielestäni myös tämä tilanne on sietämätön.
Subjektiivinen oikeus toteutui. Voittajia olivat ne, jotka onnistuivat saamaan läpi kansalliset etunsa. He juhlivat sitä myös kotonaan. Kukaan ei mainosta tehneensä jotain Euroopan hyväksi, vaan kaikki sanovat: estin päätöksenteon, sillä omaan kansalliseen etuuni ei voi kajota veto-oikeudella.
Tällaisen menetelmän on loputtava, tällaisella kansliatyylisellä menetelmällä ei ole mitään mahdollisuuksia Euroopassa. Meidän on luotava avoin ja demokraattinen kansalaisten Eurooppa, jotta meillä on mahdollisuus kehittyä. Siksi meidän on otettava käyttöön sellainen menetelmä, jossa hallitustenvälisen konferenssin sijasta kutsutaan koolle yleiskokous, jossa valta on parlamentin jäsenillä eikä kanslioilla, jotta voimme kehittää maanosaamme. Muilta osin asiat tulee järjestää siten, että myös ministerineuvoston kokoukset ovat avoimia ja parlamentaarisia lainsäädännön alalla, jotta parannetaan avoimuutta ja valvontaa myös ministerineuvostossa, sillä tilanne ei voi jatkua tällaisena.
Voin tehdä tästä kaikesta vain sen johtopäätöksen, että kun Nizzan sopimuksesta äänestetään, äänestän sitä vastaan.

Napolitano
Arvoisa puhemies, tulevien viikkojen aikana meidän täytyy laatia hallitustenvälisestä konferenssista ja siitä syntyneistä kysymyksistä tiukka ja perusteellinen analyysi. En palaa nyt eri puhujien esittämiin menetelmää koskeviin huomioihin enkä muihin sellaisiin aiheisiin, joita esimerkiksi kollega Brok juuri äsken käsitteli.
Peruskysymyksiä: ensimmäinen on se, että toimielintasolla Nizzan päätelmät eivät takaa yhdentymiskehityksen jatkuvuutta eivätkä kehitystä laajemmassa unionissa, jollainen pian syntyy, kuten niiden olisi pitänyt taata. Näin ollen voimme hyvin olla käyttämättä sanoja ratkaisematta jääneet kysymykset tai réliquat tai leftover, mutta ongelmat, joille ei Nizzassa löydetty tarkoituksenmukaista ratkaisua, nousevat väistämättä uudelleen esiin: tarkoitan tällä siirtymistä laadullisesti olennaisiin aloihin, määräenemmistöäänestyksiin ja määräenemmistöpäätösten muodostamismekanismeihin. Kokemuksemme kertoo meille, mihin ongelmiin on syytä palata, pidimmepä siitä tai emme.
Toinen peruskysymys on pikemminkin poliittinen kuin institutionaalinen. Nizzan Eurooppa-neuvoston ilmapiiri, sulkeutunut ilmapiiri, josta puheenjohtaja Prodi puhui, ja monen hallituksen asenteita luonnehtinut näkemysten puute näistä asenteista paistoi etujen tai kansallisten suuntausten pikkumainen puolustaminen kertovat meille, mikä asian laita valitettavasti on: yhteisen eurooppalaisen edun, yhteisten eurooppalaisten näkymien merkitys on pahasti hämärtynyt.
Niinpä näihin molempiin institutionaalisiin ja poliittisiin peruskysymyksiin, jotka muodostavat Nizzan Eurooppa-neuvoston kielteisimmän tuloksen, pitää etsiä oikeita vastauksia keskustelusta, arviointi- ja laadintaprosessista, jota pitää kehittää otsikon "Euroopan tulevaisuus" alla. Pohtikaamme tapahtunutta vakavasti. Koska perustamissopimuksessa päästiin yksimielisyyteen viime hetkellä, vältyimme avoimelta kriisiltä, joka olisi asettanut laajentumisen kyseenalaiseksi, mutta voimme puhua piilevästä kriisistä, jota meidän pitää nyt pohtia.
Yhtenäisen Euroopan rakentamiseen tarvitaan pitkänäköisyyttä ja johdonmukaisuutta. Haluaisin sanoa presidentti Chiracille, että emme pyydä kiirehtimistä; emme halua, että ensin otetaan yksi askel eteenpäin ja sitten yksi taaksepäin, eli että ensin edistetään perusoikeuskirjan laadintaa ja julkistamista ja sitten ei edes uskalleta mainita sitä perustamissopimuksessa, että kehitetään uusi valmistelukuntamalli, eikä sitten edes uskalleta pitää sinä mahdollisena Nizzan jälkeisenä menettelynä. Pyydämme, että perustuslain laadintasuunnitelmaa kutsutaan sen omalla nimellä; pyydämme, että kansalaisten keskuudessa leviäviin pettymyksiin ja pelkoihin siitä, mitä unioni todella on ja mitä siitä voi tulla, vastattaisiin Euroopan tulevaisuuteen liittyvällä selkeällä ja johdonmukaisella näkemyksellä.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Barnier, tämä on meidän tehtävämme. Olemme varmoja, että parlamentti ja komissio etenevät yhdessä tähän suuntaan, kuten ne ovat tehneet tämän vaikean vuoden 2000 aikana.

Malmström
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokouksen tärkein tulos oli se, että kaikesta huolimatta saatiin aikaan sopimus, joka mahdollistaa ehdokasvaltioiden liittymisen unioniin. Muilta osin kokous ei ollut erityisen historiallinen tai menestyksellinen.
Haluan liberaaliryhmän puolesta tuoda esille viisi kohtaa lyhyen, vain minuutin mittaisen puheaikani puitteissa:
1. Emme voi hyväksyä sitä, että suuret valtiot käyttävät kiristysmenetelmiä pienempiä valtioita kohtaan. Se on ristiriidassa koko EU:n ajatuksen kanssa.
2. On valitettavaa, että määräenemmistöön liittyvässä kysymyksessä ei päästy pidemmälle. EU:sta tulee nyt hidas ja toimintakyvytön, ja päätöksenteko muuttuu entistä hankalammaksi.
3. Hallitustenvälinen konferenssi on suljettuna ja poissulkevana menetelmänä vanhanaikainen ja epädemokraattinen. Kansalaiset on tulevaisuudessa otettava mukaan päätöksentekoon.
4. Jatkossa käytävän keskustelun perustuslaista on johdettava yksinkertaistamiseen, toimivallan jakoon ja demokratian kasvuun. EU:n on saatava yhteinen perustuslaki.
5. Uutta hallitustenvälistä konferenssia ei saa käyttää motiivina laajentumisen lykkäämiselle. Uusilla kollegoillamme on uusina jäseninä oltava samat mahdollisuudet osallistua keskusteluihin kuin vanhoilla jäsenilläkin.

Frassoni
Arvoisa puhemies, presidentti Chirac latisti monien parlamentin jäsenten esittämät kielteiset reaktiot Nizzan tuloksesta, ja määritteli ne epärealistisiksi ja epäkäytännöllisiksi.
Todellisuudessa nimenomaan presidentti itse on epärealistinen, jos hän on sitä mieltä, että tällaisella perustamissopimuksella on mahdollista laajentaa unionia. En usko, että on realistisempaa taistella oman kansallisen arvovallan vahvistamiseksi kuin unionin toiminnan tehokkuuden puolesta, enkä usko, että Euroopan kansalaiset olisivat olleet sankoin joukoin seuraamassa, miten heidän maidensa vallanpitäjät liehuttavat lippujaan Nizzassa.
Mielestäni Ranskan puheenjohtajakauden vakavin virhe oli halu suunnata keskustelu kohti valtioiden välistä valtataistelua surkea ja häpeilemätön taistelu yhden vaivaisen lisäpisteen takia pikemmin kuin kohti keskustelua unionin politiikoista. Siinä pelossa, että puheenjohtajavaltio joutuisi asettamaan peliin tasavertaisuutensa Saksan kanssa, se hyväksyi passiivisesti, että sen ehdotukset määräenemmistönäänestysten laajentamisesta noin 40:een vähennettiin yli puoleen. Mutta myös Euroopalle ystävällismieliset valtiot taistelivat heikosti ja myöntyivät lopulta pettymyksen aiheuttavaan kompromissiin.
Mitä parlamenttiin tulee, ainoastaan komissio puolusti sen legitiimiyttä, ja näin ollen haluan kiittää tästä puheenjohtaja Prodia ja komission jäsen Barnieria, mutta he jäivät yksin, minkä saattaa havaita lopullisesta kompromissista.
Me todellakin toivomme, että tämä on viimeinen hallitustenvälinen konferenssi jo siitäkin syystä, että huippukokouksen kulku oli osoitus yhteisön solidaarisuuden murtumisesta. Tämän konferenssin oikeat voittajat ovat Blair ja Aznar, Euroopan "vastahankaiset herrat". Heidän Eurooppansa voittaa, Eurooppa, joka merkitsee kauppaa ja veto-oikeutta, eikä meidän Eurooppamme, joka merkitsee demokratiaa ja vakaata tulevaisuutta.
Meillä on yksi pieni toivomus, mutta sitäkin puheenjohtajavaltio Ranska vastusti loppuun asti, ja kyse on niin sanotusta Nizzan jälkeisestä prosessista, vaikka jäljelle jääkin epäselvyyksiä, jotka on kiireellisesti selvitettävä. Ensinnäkin vuosi 2004 on liian kaukana: meidän pitää toimia aikaisemmin. Haluamme, että ennen kesäkuuta määritellään ja vuoden loppuun mennessä aloitetaan sellainen demokraattinen prosessi, jonka tavoitteena on Euroopan perustuslain luominen: perusoikeuskirja laadittiin kahdeksassa kuukaudessa, perustuslaki voidaan laatia alle neljässä vuodessa. Tämä on seuraava taistomme. Toivon, että tällä kertaa voisimme käydä sen hallitusten kanssa eikä jälleen kerran niitä vastaan.

Cossutta
Arvoisa puhemies, aikaisemmin sanottiin, että epäonnistuminen olisi parempi kuin pettymyksen tuottava loppu. Todellisuudessa ei haluttu epäonnistua kunnolla, mutta asioita ei liioin osattu saattaa päätökseen.
Esiin nousee ristiriitaisuuksia ja asioiden lykkäämisiä: ensimmäisenä asiana perusoikeuskirja hyväksyttiin, mutta sitä ei liitetä perustamissopimuksiin, ja siksi se ei ole heti lainvoimainen. Euroopan perustuslain laatiminen on välttämättömämpää nyt kuin koskaan.
Toisena asiana hyväksytään Euroopan sotilaallinen puolustuslinja, mutta toistaiseksi jäi määrittelemättä selkeästi sen tehokkuus, joka voidaan varmistaa ainoastaan siten, että puolustuslinja on riippumaton Yhdysvalloista ja että täysin epäajanmukainen NATO voidaan jättää sivuun.
Kolmantena asiana esitetään sosiaalipoliittisen ohjelman tarve: siihen sisältyvät työllisyys, terveys, opetus, ympäristö, oikeudet, mutta asiat määritellään epämääräisesti täsmentämättä, mitkä esteet täytyy voittaa ja miten ne voidaan voittaa oikeudenmukaisuuden ja vapauden takaamiseksi.
Viimeisenä asiana suunnitellaan ja lupaillaan laajentumista itään ja etelään. Hyvä niin, mutta sitten ei kuitenkaan päätetä tarkkaan niistä institutionaalisista säännöistä, joilla tähdätään laajentumisen toimivuuteen. Vallalla ovat erityiset edut ja etuoikeudet. Eurooppa, jonka haluamme Nizzan jälkeen, ei ole lähempänä vaan edelleen kaukana. Neuvosto ei voi olla välittämättä parlamentista, hallitukset eivät voi olla välittämättä kansallisista parlamenteista, eivätkä nämä voi olla välittämättä kansalaisistaan.

Madelin
Arvoisa puhemies, Nizzan tapaaminen oli, ja sen pitikin olla, historiallinen tapaaminen, lähtölaukaus uudelle Euroopalle, uuden vuosisadan Euroopalle, suurelle Euroopalle, kaikkien eurooppalaisten Euroopalle. Ja onhan tämä hieno hanke 11 vuotta Berliinin muurin sortumisen jälkeen! Mutta siihen olisi tarvittu näkemystä, kunnianhimoa, intoa, anteliaisuutta ja rohkeutta. Voi kurjuuksien kurjuus!
Olemme jo pitkään tienneet, ettei suuri Eurooppa mahdu pienen Euroopan toimielimiin. Tiedämme, että Eurooppa täytyy järjestellä uudelleen ja että tarvitsemme uudet toimielimet. Mutta näkemyksen puuttuessa, oikeiden kysymysten puuttuessa, Nizzassa kiemurreltiin, tingittiin ja lopulta näperreltiin.
"On parempi, ettei saada mitään sopimusta, kuin että saadaan huono sopimus," sanoi puheenjohtajavaltio Ranska ennen Nizzan huippukokousta, ja tänä aamuna, jos ymmärsin oikein, meille sanottiin pohjimmiltaan: "On parempi saada huono sopimus, kuin jäädä kokonaan ilman sopimusta." Avaahan Nizzan sopimus toki tien ehdokasvaltioiden liittymiselle, mutta etenemme tällä tiellä tiheässä sumussa, jalka jarrulla ja varmoina siitä, ettei Eurooppa-ajoneuvo pääse ehjänä perille.
Unohdetaan siis Nizza, ja katsotaan, mitä tapahtuu Nizzan jälkeen, ja minä asetan toivoni suureen kokoukseen, jota Belgia on suunnitellut puheenjohtajakaudelleen, sillä nyt on tullut selväksi, että tarvitsemme uudistusta, tarvitsemme uuden menettelytavan, historiankulkua on nopeutettava: vuonna 2004 on liian myöhäistä, siihen on liian pitkä aika, on liian vaarallista odottaa. Suuri kokous, johon kokoontuvat EU:n toimielimet sekä hallitukset ja parlamentit jäsenvaltioista ja niistä ehdokasvaltioista, jotka on ehdottomasti päästettävä tähän yhteiseen taloon. Juuri sitä minä toivon.

Hänsch
Arvoisa puhemies, Nizzan tulos on pettymys, se on riittämätön ja pikkumainen. Unionin toimintakykyä ei parannettu todella ratkaisevissa kysymyksissä. Nizzan kompromissien tuloksena ei lisätty avoimuutta vaan salailua. Eurooppalaisen politiikan demokraattista oikeutusta ei parannettu. Sen sijaan Nizzassa avattiin ovi sellaiselle eurooppalaiselle politiikalle, joka perustuu yhä enenevässä määrin hallitusten väliseen yhteistyöhön ja siten myös yhä suuremmalle byrokratialle. Nizzan jälkeisen prosessin on tosin määrä tuoda ainakin vähän valoa tunnelin päähän, emmekä he halua kieltää sitä.
Laajentuminen on asettanut niin teidät kuin meidät kaikki sen saman tehtävän eteen, joka Monet'lla, Schumanilla ja muilla oli edessään ennen 50-lukua: Euroopan tulevaisuutta varten oli kehitettävä menetelmä, rakenne ja visio. Tuolloin ne koskivat puolta Eurooppaa, ja nyt meidän on kehitettävä niitä koko Eurooppaa silmällä pitäen. Laajentuminen olisi antanut siihen mahdollisuuden, mutta arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te tyritte tämän mahdollisuuden Nizzassa. Arvostelen teitä etenkin tästä asiasta. Voi olla, että Nizzassa EU:sta tehtiin aritmeettisesti laajentumiskykyinen. Nizzassa tehtiin kuitenkin se historiallinen virhe, että sen päätelmät eivät perustu visioon 27 jäsenvaltion unionista. Nizzasta puuttui tämä henki, Monet'n, Schumanin ja muiden henki, jota me olisimme tarvinneet. On ilmeistä, että Nizzan hengelle oli sitä vastoin tyypillistä se, että osallistujat kysyivät itseltään, miten päätökset voidaan estää, miten hallitusten välistä yhteistyötä voidaan lisätä, miten osallistujat toisin sanoen voivat juhlistaa itseään kotona kansallisten etujen puolustajana sen sijasta, että he olisivat varmistaneet Euroopan unionin aidon kehityksen. Jos Monet, Schuman, Adenauer, de Gasperi ja muut olisivat toimineet näin, Euroopan yhteisöjä ei olisi koskaan muodostettu eikä meillä olisi vieläkään Euroopan unionia. Presidentti Chirac kertoi hallitusten päämiesten todenneen, että kansalaiset eivät vielä ymmärrä eivätkä hyväksy useampia lisäaskelia. Se voi olla totta. Se johtuu kuitenkin myös siitä, että yhdelläkään hallituksen päämiehellä ei ole rohkeutta johdatella julkista mielipidettä, kehittää sitä ja edistää sitä sen seuraamisen sijasta. Euroopan onnettomuudeksi vain harva niistä, jotka haluavat johtaa Eurooppaa, ovat valmiita sitomaan poliittisen kohtalonsa Euroopan yhdentymiseen.

Costa, Paolo
Arvoisa puhemies, kuulun niihin, jotka pitkään toivoivat, että Nizzassa tapahtuisi ihme: toivoimme sellaista hallitustenvälistä konferenssia, huippukokousta ja sopimusta, jonka avulla kyettäisiin sekä järjestämään Euroopan toimielimet uudelleen että edistämään laajentumisprosessia. Ihmettä ei tapahtunut! Selkein mittari huonosta menestyksestä on ilmoitus uudesta hallitustenvälisestä konferenssista vuonna 2004 ja niiden aiheiden laatu ja merkitys, jotka otettiin keskeiseksi osaksi Nizzan jälkeistä keskustelua, aiheet ulottuivat toimivaltuuksien uudelleenjaosta unionissa perusoikeuskirjan arvoon.
Ihmettä ei tapahtunut toimielinuudistusta koskevien päätösten yksityiskohdissa. Tämä toteutumatta jäänyt ihme johtuu pääasiassa hallitusten vetäytymisestä ja niiden veto-oikeudesta sekä Euroopan parlamentin vähäisestä osallistumisesta; tämä on merkki lyhytnäköisyydestä, koska tällä hetkellä parlamentti on vain kansallisen legitiimiyden väline. Ihmettä ei tapahtunut edes sen yhteisen omaisuuden organisoinnissa, joka perusoikeuskirjaan sisältyy. Parlamentti ja komissio ovat jo ilmoittaneet haluavansa kunnioittaa tätä omaisuutta. Mikä estää neuvostoa tekemästä samoin?
Jäljelle jää vain pieni syy olla tyytyväinen: syy on laajentuminen. Nizzan jälkeen ei voi enää vedota institutionaaliseen esteeseen. Nizzan kokouksen voittajia, ainoita voittajia, ovat ehdokasvaltiot, joiden tie kohti Euroopan unionia tasoittuu. Niiden kanssa voivat täydestä syystä iloita vain ne, jotka ovat aina uskoneet laajentumisen strategiseen arvoon.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, kaikki Euroopan yhdentymiseen liittyvät suuret kysymykset jäivät ratkaisematta Nizzassa, eikä niitä ratkaista moneen vuoteen. Lopullisen haaksirikon koki kuitenkin kansallisten hallitusten vaatimus toimia Euroopan perustuslain säätävänä elimenä. Lopullisesti hävisi toive siitä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet toimisivat Euroopan yhdentymisen luottamusmiehinä. He tekivät Euroopasta nationalististen, kansallisten etujen basaarin. Amsterdamin ja Nizzan jälkeen olemme valtakunnanruhtinaiden Euroopassa, kansallisten hallintojen Euroopassa emmekä poliittisen yhdentymisen Euroopassa.
Mitä tehtäviä heillä olikaan? Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 1 artiklan mukaan heidän tehtävänään oli luoda yhä läheisempi poliittinen liitto. Mutta ei, valtioiden ja hallitusten päämiehet asettuivat vastustamaan tätä Euroopan yhdentymisen ajatusta. Palattuaan Nizzasta kotiin he esittelevät nyt ylpeinä aikaansaannoksiaan, eivät kuitenkaan sitä, mitä he antoivat, vaan sitä, mitä he jättivät antamatta Euroopalle. He liputtavat kansallisten veto-oikeuksien, esteiden ja viivästysten puolesta. Tästä Euroopasta emme ole puhuneet vuosikymmenien ajan. Tämä on hallintojen Eurooppa. Parlamenttien on nyt aika, nyt on oikea aika osoittaa, että parlamentit ovat syntyneet ajatuksesta pitää hallitusten valta kurissa ja ...
(Puhemies keskeyttää puhujan.)

Van Velzen
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokouksen tehtävänä oli kehittää unioni, joka kykenee ottamaan vastaan 12 uutta jäsenvaltiota, siis Euroopan unioni, joka voi toimia tehokkaasti, avoimesti ja demokraattisesti. Keski- ja Itä-Euroopan maat nimittäin toivovat päättäväistä unionia, joka kykenee tekemään päätöksiä.
On myönteistä, että Nizzassa hyväksyttiin ensimmäisten Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisen aikataulu, joka vastaa parlamentin aikataulua. Silmiinpistävää on kuitenkin se, että neuvosto käsitteli Nizzassa poikkeuksellisesti neljän päivän ajan enemmän omia asioitaan. Kysymykseen siitä, kuinka Euroopan unionin toimielimet voivat toimia paremmin laajentuneessa unionissa, ei saatu vastausta. Neuvosto huolehti todella hyvin itsestään. Komission kannalta saatiin aikaan tiettyjä parannuksia, ja jotakin pientä hyvää saatiin aikaan myös Euroopan parlamentille, kuten hyvän holhoojan kuuluu antaa. Kokonaisuus on kuitenkin ristiriidassa sen kanssa, miten neuvosto kiinnitti huomiota itseensä.
Pääongelmia on neljä. Ensimmäinen on institutionaalinen epätasapaino: neuvostolla on paljon painoarvoa mutta komissiolla ja parlamentilla vähän. Toinen ongelma on se, että kansalliset edut voittivat. Vain Belgian pääministeri Verhofstadt oli hyvä poikkeus. Kolmas on demokratian vaje. Vanhoja epäkohtia ei ole korjattu, mutta uusia on syntynyt. Viimeinen ja neljäs ongelma on se, että päätöksentekomekanismit eivät ole selitettävissä kotimaassa. Kaikesta tulee hyvin mutkikasta. Kun komission puheenjohtaja Prodi sanoo, että Nizzasta ei jäänyt ratkaisematta mitään asioita, uskallan epäillä sitä. Emme voi jatkaa siten, että määräenemmistöpäätöksiä ei tehdä oleellisen tärkeistä aiheista. Nizzan huippukokous jää historiaan menetetyn mahdollisuuden, eurooppalaisen johtajuuden puutteen ja heikkouksien huippukokouksena, jonka jälkeen kansalaiset tuntevat vieraantuneensa yhä enemmän Euroopan unionista.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, hallitustenvälisen konferenssin tarkoituksena oli se, että Euroopan unionin valmistautuisi toimimaan laajentuneena. Mielestäni Euroopan parlamentti tekee oikein antaessaan arvionsa niiden kahden edellytyksen täyttymisestä, joita ovat tehokkuus ja demokratisoituminen. Euroopan parlamentin edustajina kollega Brok ja minä itse kamppailimme molempien tavoitteiden puolesta, mutta ilman vaadittua lopputulosta.
Emme voi tietenkään olla vaiti siitä, että molemmilla aloilla otettiin joitakin edistysaskeleita. Tehokkuuden alalla monissa asioissa siirryttiin enemmistöpäätöksiin, parlamentille vahvistettiin oikeus olla kantajana asioissa, joilla on perustuslaillista merkitystä, ja tiiviimmän yhteistyön instituutiosta tuli helpompi panna täytäntöön. Edistysaskeleita otettiin lisäksi myös komission tasolla. Kuitenkin demokratisoitumisen alueella meidän on pantava merkille yhteispäätösmenettelyn laajentuminen monissa asioissa ja eurooppalaiselle lainsäätäjälle annettu valtuutus määritellä eurooppalaisten poliittisten puolueiden järjestelmä sekä lisäksi hyödyllisiä ennalta ehkäiseviä toimia, joilla puolustetaan demokratiaa ja vapautta jäsenvaltioissa.
Euroopan parlamentin kannalta on kuitenkin valitettavaa, että perustamissopimuksen puutteet kasvavat entisestään. Monissa lainsäädännöllisissä kysymyksissä, joissa yksimielisyysvaatimuksesta luovuttiin, parlamentin toimivaltaa yhteispäätöksissä ei vahvistettu. Perustamissopimuksessa ei mainita perusoikeuskirjaa. Euroopan parlamentti ei osallistu riittävästi tiiviimmän yhteistyön menettelyyn. Perusalueita jäi yksimielisyysmenettelyn piiriin. Neuvoston päätöksentekojärjestelmään sisältyy käytännössä kaksoisenemmistön periaate, mutta siitä tuli varsin monimutkainen ja se heikentää suurten ja pienten valtioiden tasapainoa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, se suuri ongelma, jonka edestä Euroopan parlamentti löytää itsensä, kun se aloittaa uuden vuoden alussa perustamissopimuksen lopullisen arvioinnin, syntyy Nizzan sopimukseen sisältyvästä lausekkeesta, joka koskee Nizzan jälkeistä kehitystä. Tässä lausekkeessa on omaksuttu Euroopan parlamentin näkemys, että Euroopan unioni ei voi enää kehittyä tähän asti sovelletulla hallitustenvälisellä menettelyllä. Tämä menettely on aikansa elänyt. Vaikka Nizzan jälkeistä kehitystä koskevaan lausekkeeseen sisältyy liioittelua ja täysin paikkansa pitämätöntä perustamissopimuksen ylistystä, se näyttää valoa tunnelin päässä, toistaakseni ystäväni Hänschin muotoilun. Kuvatun menettelyn pohjalta uusien tulevaisuuden Eurooppaa koskevien ehdotusten pitää innoittaa poliittisia ja yhteiskunnallisia tahoja, varsinkin kansallisia parlamentteja ja Euroopan parlamenttia. Pelkään pahoin, että Euroopan parlamentti ei voisi hyväksyä perustamissopimusta ilman Nizzan jälkeistä kehitystä koskevaa lauseketta. Tämän lausekkeen kanssakin perustamissopimus pysyy huonona. Euroopan parlamentin hylkäämispäätös vaatii kuitenkin vakavaa pohdintaa.

Moscovici
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin yhtyä kehuihin, jotka esititte jäsenille Brok ja Tsatsos. Uskon, että olemme komission jäsen Barnierin kanssa tehneet parhaamme Nizzan sopimuksen hyväksi.
Kuten jäsen Bayrou sanoi, olen istunut täällä aamusta saakka, ensin tasavallan presidentin kanssa ja nyt yksin, ja kritiikit lentelevät. Ne ovat olleet mielestäni kohtuullisia ja ystävällisiä, mutta kritiikkejä kuitenkin. Tappio, harhapolku, riisuttu sopimus... en haluaisi toistaa kaikkia ilmaisuja. Huomaan tosin, että ne heijastavat ristiriitaa, jossa kaikki elämme. Eurooppa on yhteinen perintömme, mutta me kuulumme eri kansakuntiin ja eri puolueisiin, ja Nizzan sopimukseen kohdistettu kritiikki - kritiikki, joka kohdistuu Euroopan unioniin yleensä - on valitettavasti, tai onneksi, täysin ristiriitaista.
Toiset haluavat enemmän yhtä asiaa, toiset toista, jotkut haluavat enemmän Eurooppaa, jotkut haluavat enemmän sosiaalista Eurooppaa, jotkut haluavat enemmän liberaalia Eurooppaa, jotkut haluavat vain vähemmän Eurooppaa, ja siitä saimme tänä aamuna muutaman hienon näytteen. Jotkut haluavat enemmän federalismia, toiset haluavat sitä vähemmän, ja siksi on selvää, ettei kukaan ole täysin tyytyväinen. Uskon, että eurooppalainen kompromissi on luonteeltaan sellainen, ettei siihen voida olla tyytyväisiä.
En silti päättele tästä, että Nizzan sopimus on juuri sellainen kuin halusimme, mutta sanoisin mietteitteni tiivistelmänä, että se on paras mahdollinen sopimus, kun otetaan huomioon toimielintemme tila, Euroopan näkemystemme tila, mietteittemme tila ja jopa itse Euroopan tila. Yritän kuvitella - kuten tasavallan presidentti aamulla - mitä olisi tapahtunut, jos olisimme tulleet tänne ilman Nizzan sopimusta. Seuraukset Euroopalle olisivat olleet mittaamattomat. Uskon, että se olisi vaikeuttanut laajentumista, ja ehdokasvaltiot ovat lisäksi olleet tyytyväisiä. Uskon, että taloudellisesta näkökulmasta luottamus Eurooppaan olisi järkkynyt ja toiminnallisesta näkökulmasta olisimme palanneet ajassa muutaman vuoden taaksepäin. Puheenjohtajavaltio Ranska on aika tyytyväinen siihen, että se sai työnsä tehtyä, eli se sai valmiiksi toimielinuudistuksen kolme ja puoli vuotta Amsterdamin jälkeen ja viisi vuotta sen jälkeen, kun sitä alettiin miettiä.
Haluaisin palata joihinkin kuulemiini kritiikkeihin tai opetuksiin. Ensinnäkin äänten uudelleen painottamisesta, joka järkytti esimerkiksi François Bayrouta tai häiritsi Pervenche Berèsiä. Ei pidä unohtaa, että tämä on ensimmäinen kerta vuoden 1957 jälkeen, kun äänten painottamista uudistetaan tai tarkistetaan kunnolla. Amsterdamissa siinä ei onnistuttu puheenjohtajavaltio Alankomaiden loistavasta työstä huolimatta. Nyt me onnistuimme, vaikka tämä onkin äärimmäisen herkkä ja monimutkainen kysymys. Ei, me emme pelanneet rulettia. Tasavallan presidentti ei ole mielestäni luonteeltaan krupieeri. Koska emme voineet tehdä kaikkia tyytyväisiksi, yritimme olla tekemättä kaikkia tyytymättömiksi. Ongelmaan oli jokseenkin mahdotonta löytää oikeaa ratkaisua.
Oli yksinkertainen järjestelmä, mutta se oli - meidän mielestämme, komissio ei ole välttämättä samaa mieltä, kuten tulemme ehkä kuulemaan - liian vääristynyt, ja se oli kaksoisenemmistön periaate. Yritimme käyttää äänten yksinkertaista uudelleen painottamista tässä mahdottomassa tehtävässä, ja lopputulos on mielestäni tasapainoinen. Voin sanoa jäsen Sjöstedtille, etten rehellisesti sanoen usko, että sopimus tehtiin pienten maiden kustannuksella. Niiden eduksi tehtiin todellinen vakautus, ja niille annettiin takeita. Tiedätte esimerkiksi, että Euroopan unionin alkuaikoina määrävähemmistöön riitti kaksi niin sanottua "suurta" maata, ja nyt niitä tarvitaan kolme. Kun EU:ssa on 27 jäsenvaltiota, määrävähemmistöön tarvitaan ainakin yksi maa lisää, eli ei enää kolmen vaan neljän maan täytyy liittyä yhteen määrävähemmistön kokoamiseksi.
Ennen Nizzaa oltiin tilanteessa, jossa päinvastoin suuret maat olivat aliedustettuja, ja tilanne piti korjata. Huomautan vielä, että keskustelujen aikana loimme vielä kaksi mallia. Valtioiden malli tarkoittaa, että määräenemmistöön tarvitaan enemmistö valtioista. Tämä oli niin sanottujen "pienten" maiden voimakas pyyntö, ja 21 maata, joissa on vähiten asukkaita, jotka edustavat 30 prosenttia väestöstä, saavat 50,7 prosenttia neuvoston äänistä. Lisäksi on vielä väestömäärään perustuva malli. Uskon rehellisesti, että järjestelmä - jota en väitä selkeäksi ja helppotajuiseksi - on tasapainoinen järjestelmä.
Monet puhuivat täällä myös Nizzan jälkeisestä ajasta. Tämä on luonnollisesti parlamentin jäsenille olennainen kysymys, eikä se ole yllättävää. Olemme keskustelleet asiasta täällä useaan otteeseen, lokakuussa ja marraskuussa. Puheenjohtajavaltio ei muuten ole koskaan kieltänyt - kuten tiedätte - pohdinnan tärkeyttä, mutta teidän täytyy myöntää, että meidän täytyi keskittyä vaikeisiin kysymyksiin, että tarvittiin Nizza ennen Nizzan jälkeistä aikaa, emmekä ole missään vaiheessa tukahduttaneet ajatusta siitä Nizzan jälkeisestä ajasta, jollaisen haluamme. Tarvitaan muita keinoja. Monet ovat puhuneet siitä täällä, ja olette varmaan huomanneet, että Nizzan jälkeistä aikaa koskevissa päätelmissä mainitaan yhteiskunnan, erilaisten toimijoiden ja myös parlamentin kanssa käytävät laajat keskustelut, jotka johtavat HVK:hon, jonka toivomme jäävän lyhyeksi.
En kuitenkaan usko, että - sanon tämän ystävällisesti Elmar Brokille - neuvosto voisi kokoontua Euroopan parlamentin valvonnassa. Ne voivat toimia yhdessä, mutta en usko, että valvonnan tai osallistumisen lisääminen helpottaisi asioita. Elämme perustuslaillisessa järjestelmässä, eikä vallan haaroja voi sekoittaa keskenään. Se on vaikeaa. Tulen maasta, jossa vallan jakaminen keksittiin, ja mielestäni kärsimme toisinaan näiden riittämättömästä erottamisesta. Mutta tämä on hyvä järjestelmä, joka on todistanut paremmuutensa aikojen saatossa.
Tulevaisuutta koskevaa keskustelua täytyy syventää, ja huomautan ohimennen, että tässä on taas ristiriita, kun kaikki ne, jotka haluavat käydä keskustelua Nizzan jälkeisestä ajasta, eivät ole yhtä mieltä tavoitteista. Mainitsen esimerkkinä keskustelun perustuslaista, jonka toiset haluavat säätävän liittovaltion ja toiset päinvastoin vahvistavan toissijaisuusperiaatetta. Ennen kuin päästään sopuun, Euroopan unionin täytyy jatkaa toimintaansa. Se on epäkiitollista työtä. Se on raskasta ja vaikeaa työtä, mutta se on tehtävä. Uudistus oli ollut valmisteilla jo viisi vuotta. Puheenjohtajavaltio Ranska saattoi sen päätökseen olematta sen enempää tyytyväinen itseensä kuin mitä työn valmiiksi saaminen suo. Katsomme myöhemmin kaikki yhdessä, kuinka jatkamme tästä eteenpäin. Merkkipaalut on pystytetty, laajentuminen on mahdollista, Euroopan parlamentti on mukana keskusteluissa, suunnan ja ajatusten syventämisessä.
Haluan myös sanoa Giorgio Napolitanolle - joka on tehnyt paljon töitä tämän asian parissa -, että Nizzan ilmapiiri, valtioiden ja hallitusten päämiesten yhteishenki ja komission asenne, ei tukenut kansallisten etujen turvaamista, vaan haki yhteistä suuntaa näiden kansallisten etujen lomassa. On ymmärrettävää, että valtioiden ja hallitusten päämiehet huolehtivat maansa yleisestä mielipiteestä, parlamentista ja maalleen tärkeistä asioista. Sanon tämän suoraan Euroopan parlamentille: Eurooppaa ei voida rakentaa kansalaisten kustannuksella tai heiltä salaa.
Haluaisin näin lopuksi - tämä on viimeisiä kertoja, kun puhun täällä - kertoa teille, kuinka suuri ilo minulla on ollut käydä täällä usein komission puheenjohtajan kanssa, ja haluaisin vielä sanoa muutaman sanan parlamentin merkityksestä. Tämä on ainoa kerta, joten suokaa se minulle. Kun kritisoitte - yksimielisesti, vaikkakin monimuotoisesti - Nizzan Eurooppa-neuvostoa ja tulevaa Nizzan sopimusta, muistakaa, että osoitatte sananne myös maittenne hallituksille, kaikille Euroopan kansoille, joita he laillisesti edustavat ja jotka ovat teidätkin valinneet. Siihen on mielestäni kiinnitettävä huomiota, sillä me kaikki kolme toimielintä: komissio, Euroopan parlamentti ja neuvosto, edustamme seuraavaa: kenenkään ei pidä kuvitella, että hän ajaa jotakin ylevämpää Euroopan etua, kun taas muut ovat pelkkiä kaupustelijoita ja nappikauppiaita. Uskon syvästi yhteisön menettelyyn, ja yhteisön menettely tarkoittaa tasapainoa kolmen toimielimen välillä, joiden täytyy elää yhdessä ja elää yhdessä sovussa.
Tämä minulle jää mieleen tästä keskustelusta, tästä puheenjohtajakaudesta ja tästä hallitustenvälisestä konferenssista. Työ oli vaikea. Uskon vakaasti, että siitä on hyötyä Euroopan tulevaisuudessa. Työt jatkuvat, mutta ne eivät voi jatkua, jos emme työskentele kaikki yhdessä Euroopan ihanteen hyväksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa ministeri. Olen varma, että tämä parlamentti jatkaa toimielinten välisten suhteiden tarkastelua.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Barnier, haluaisin esittää kaksi huomiota.
Ensinnäkin, toisin kuin presidentti Chirac ja puheenjohtaja Prodi väittävät, Nizzassa jäi mielestäni asioita ratkaisematta paitsi nykyisten 15 jäsenvaltion kannalta myös ja varsinkin tulevien 27 jäsenvaltion kannalta. Kysymys kuuluu: "Olemmeko valmiita laajentumiseen ja mitkä ovat tavoitteet?" Sen lisäksi, että komission kokoonpano jäi ratkaisematta, niin määräenemmistöpäätösten ja yhteispäätösmenettelyn laajentamatta jättäminen vahvistaa kilpailua nykyisten 15 jäsenvaltion ja väistämättä tulevien 27 jäsenvaltion kesken ja heikentää eurooppalaisen sosiaalimallin tulevaisuutta.
Nizzan jälkeen täytyy etsiä vastaus seuraavaan kysymykseen: " Haluammeko jatkaa yhtenä ryhmänä 15 jäsenvaltion ja tulevaisuudessa 27 jäsenvaltion kesken?" En usko, että se on mahdollista. Yksimielisyyssääntöä täytyy lakata soveltamasta jo tulevassa suuressa kokouksessa. Euroopan yleinen etu, jota kukaan ei yksin määrittele - ministeri Moscovici oli tässä oikeassa - ei voi koostua ristiriitaisten ja toisensa mitätöivien kansallisten etujen summasta, ja tässä mielessä pääministeri Verhofstadtin sanoma oli tervetullut.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, äidinkielessäni on ilmaisu "ranskalaiset jäähyväiset", joka vastaa hyvin sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja teki. Näin ollen kiitän aluksi puheenjohtaja Prodia, joka jäi paikalle. Komissio osoittaa, että se on kiinnostunut parlamentissa käytävästä keskustelusta.
Nizzan perustamissopimuksesta emme voi sanoa paljoakaan, koska emme ole vielä saaneet Eurooppa-neuvoston päätelmiä, ja näin ollen emme voi sanoa enempää, ennen kuin olemme tutustuneet niihin.
Mielestäni Euroopan parlamentilla on tärkeä osa kahdessa asiassa. Ensimmäinen niistä on perusoikeuskirja. Perusoikeuskirjasta on annettu julistus, ja se on erittäin hyvä asia. Sitä ei ole kuitenkaan sisällytetty perustamissopimuksiin eikä siihen ole viitattu Euroopan unionin perustamissopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa. Lisäksi minusta tuntuu ennen kaikkea siltä, ettei julistus ollut juhlallinen. Se oli salainen julistus. Tämän vuoksi haluan kiittää vilpittömästi siitä, mitä puhemiehemme Fontaine ja puheenjohtaja Prodi sanoivat: Euroopan parlamentille ja komissiolle perusoikeuskirja on tästä lähtien laki, ja sitä aletaan panna täytäntöön tästä hetkestä lähtien. Tämä on mielestäni myönteinen asia.
Toinen asia, jonka kannalta parlamentti tulee arvioimaan Nizzan huippukokousta, on määräenemmistön ja parlamentin yhteispäätösmenettelyn laajentaminen. Tästä asiasta sen mukaan, mitä olen täällä kuullut tänä aamuna uutiset ovat epämääräisiä eivätkä vaikuta kovin lupaavilta. Parlamentin on odotettava, ennen kuin se voi muodostaa mielipiteensä.
Kun laadin yhdessä Dimitris Tsatsosin kanssa mietinnön Amsterdamin sopimuksesta, muistan, että puhuimme Ortega y Gassetista, joka lainasi vanhaa Cervantesia ja sanoi, että monesti on valittava, haluaako olla majatalo vai tie. Nizza on tie kahdelle tärkeälle asialle, ja toinen niistä on laajentuminen. Laajentuminen tulee toteutumaan nyt tiedämme sen. Se on tie myös eurolle. Nizzan epäonnistuminen olisi merkinnyt takaiskua eurolle.
Näin ollen parlamentti on ehkä joutunut järjenvastaiseen ja hyvin erilaiseen tilanteeseen kuin Amsterdamissa. Nizzan huippukokous ei ehkä ollut Euroopan parlamentin kannalta myönteinen niin kuin Amsterdamin huippukokous oli. Ehkä Nizzan huippukokous kuitenkin avaa Euroopan parlamentille tien toivoon ja tulevaisuuteen.
Arvoisa puhemies, tulemme näkemään tämän, kun luemme päätelmät. Siihen asti Euroopan kansanpuolue ei tee päätöstä kannastaan.

Corbett
Arvoisa puhemies, Euroopan yhtenäisasiakirjan jälkeen, Maastrichtin jälkeen, parlamentin tehtävänä oli arvioida tuloksia. Kaikissa noissa tapauksissa päättelimme, että nuo sopimukset eivät ole täydellisiä, ne eivät vastanneet kaikkia toiveitamme, mutta ne olivat kuitenkin edistysaskeleita ja parempia kuin senhetkinen tilanne. Suosittelimme niiden ratifiointia.
Tällä hetkellä meillä on sopimus, joka ainakin yhdessä asiassa on askel taaksepäin ja kiistatta tämänhetkistä tilannetta huonompi, eli neuvoston uusi määräenemmistöjärjestelmä, joka tekee päätöksen tekemisen vielä tämänhetkistä vaikeammaksi. Siinä otetaan käyttöön kolmiosainen kynnys: valtioiden määrä, väestön määrä ja äänten prosentuaalinen osuus asetettuna nykyistä korkeammalle tasolle. Tällä hetkellä se on 71 prosenttia äänistä. Se on jo nyt erittäin korkea. Se asetettiin korkealle sen varmistamiseksi, että kaikkien mahdollisten uudelleenjärjestelyjen aikana sellainen määräenemmistö edustaisi väestön enemmistöä. Nyt kun väestön määrää koskeva kriteeri on joka tapauksessa mukana, olisi pitänyt olla mahdollista alentaa kynnystä äänten määrän osalta. Sen sijaan näyttää siltä, että sitä on nostettu, vaikka vielä emme olekaan nähneet lopullista tekstiä, jota nähtävästi muutettiin HVK:n viime hetkellä. Arvioin tuota tulosta, kun näen tekstin. Se on kaikesta huolimatta erittäin huolestuttava tilanne.
Muuten sopimus on sekoitus epätyydyttäviä ja myönteisiä asioita - epätyydyttäviä, mutta kuitenkin tämänhetkistä tilannetta parempia: ainakin määräenemmistöpäätöksen laajentamisen, Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyn laajentamisen ja tiiviimmän yhteistyön edellytysten osalta. Nämä kaikki ovat nykyistä tilannetta paremmin, vaikka kaikkiin vaatimuksiimme ja toiveisiimme ei olekaan vastattu.
Lopuksi on muutama myönteinen asia: sopimuksen 7 artiklan uusi versio; poliittisia puolueita ja niiden perussäännöstä koskeva artikla; parlamentin oikeus haastaa muut toimielimet tuomioistuimeen - tämä on myös tärkeä tekijä poliittisessa valvonnassa; Euroopan komission uusi muoto, "lex Prodin" sisällyttäminen sopimukseen, puheenjohtajan aseman ja komission uuden muodon vahvistaminen. Tämä on järkevä kompromissi, jonka hyväksyn ja joka tulee toimimaan ajan myötä ja joka on tapa edetä kohti tulevaisuutta, kuten kollegani Tsatsos huomautti. Tämä ei ole tarinan loppu. Uusia uudistuksia tehdään, ja meidän on hyödyttävä niistä.
Yhteenvetona toteaisin, että meillä on sekoitus hyvää, pahaa ja rumaa. Meidän on nyt arvioitava tätä yksityiskohtaisesti. Uskon, että suosittelemme ratifiointia ja siirtymistä eteenpäin kohti uutta uudistusta, mutta meidän on tarkasteltava myös pienellä painettua tekstiä voidaksemme päättää, onko tämä oikea tie eteenpäin.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi koska puheeni ei ole kaikilta osin valmisteltu. Tulen suoraan kokouksesta ja koska tämän rakennuksen kokoushuoneissa ei ole televisioita, on erittäin vaikeaa pysyä selvillä siitä, mitä parlamentissa tapahtuu. Tämä on puute, joka toivottavasti pian korjataan.
Monet meistä pitävät Nizzan sopimusta mahdottomana hyväksyä, mutta monista eri syistä. Nizzan sopimukseen liittyvä suuri vaikeus - kuten monet ihmiset ovat jo sanoneet - on se, että tällä hetkellä ei ole mitään tekstiä, jonka perusteella voisi tehdä harkitun arvion. Emme tiedä, onko Nizzan puusepänverstas saanut aikaiseksi komission aktivismin Pandoran lippaan vai demokratian ruumisarkun, mutta - oli tuotos mikä tahansa - sitä viimeistellään parhaillaan, ja toivomme, että lopputulos auttaa Euroopan unionia.
Mielestäni sopimuksen kaksi epäkohtaa ovat ensinnäkin demokratian puute, koska tilaisuutta avata neuvosto julkiselle tutkinnalle ei käytetty, vaikka monet meistä ovat sitä mieltä, että tämä oli oikea hetki tehdä se. Toinen epäkohta on äänten uudelleen painotuksen epäloogisuus, koska siinä on yksi lähestymistapa neuvostoa varten ja toinen Euroopan parlamenttia varten. Monet ihmiset, jotka tarkastelevat Nizzan sopimusta ihmettelevät varmasti, miksi se tehtiin tuolla tavalla. Minun mielestäni äänten uudelleen painotuksessa on otettava huomioon väestön määrä, kuten Euroopan parlamentissa tehdään, ja kuten neuvostossakin olisi pitänyt tehdä.
Vielä yksi syy vastustaa Nizzan sopimusta on entistä suuremman byrokratian luominen Euroopan unioniin. Kuka voi tosissaan väittää, että ne 30 aluetta, jotka nyt kuuluvat määräenemmistöpäätöksen piiriin, ovat tärkeitä laajentumisprosessin kannalta? Uskon, että suurin osa ehdokasvaltioista - vaikka ne hyväksyisivätkin sopimuksen sellaisena kuin se nyt on, koska se on olemassa ja se aikanaan avaa oven niiden liittymiselle, mieluummin ennemmin kuin myöhemmin, toivoakseni - katsoo noita kohtia ja huomaa, että niillä ei ole mitään merkitystä niiden jokapäiväisessä elämässä, kuten useimmat meistä ovat huomanneet. Siinä ei ole mitään yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta, ei mitään kehityspolitiikan uudistusta. Siihen on sisällytetty perusoikeuskirja pakollisena mekanismina. Se on sinänsä, kuten nykyään Yhdysvalloissa, sekaannusta aiheuttava tekijä tuomioistuinten välillä Euroopan unionissa. On olemassa tosiseikka, että tiiviimmässä yhteistyössä Euroopan parlamentilla ei ole mitään asemaa, vaikka kukaan kansallisen puolueen johtaja - ei myöskään Labour-puolueen johtaja Varsovan puheessaan - ei luvannutkaan minkäänlaista rakennerahastojen uudistusta käytännössä ennen vuotta 2013. Tämä ei ole laajennuksen resepti, vaan byrokratian lisäämisen ja demokratian vähentämisen resepti.

Seguro
Arvoisa puhemies, olemme jo tehneet huolellisen arvioinnin Nizzan tapahtumista, mutta kannattaa muistuttaa, että Nizzan kokous aloitettiin hyvin rajoitetulla asialistalla. Neuvosto pyysi Euroopan parlamentilta, ettei se laajentaisi tuota asialistaa, koska aikomuksena oli keskittyä Amsterdamissa ratkaisematta jääneisiin asioihin. Lisäksi neuvosto sanoi, että se halusi tehdä näin parantaakseen Euroopan unionin toimielinten toimivuutta, jotta unioni toimisi paremmin silloin, kun siihen kuuluu 27 jäsenvaltiota, kuin nyt, jolloin siihen kuuluu 15 valtiota. Mikä oli tämän ponnistelun ja työn tulos? Tuloksena oli nimenomaan se, että ei käsitelty niitä asioita, jotka olivat keskeisimpiä ja tärkeimpiä toimivuuden, päätöksenteon, joustavuuden ja toiminnallisuuden tuomiseksi toimielinten toimintaan. Neuvostossa keskityttiin nimenomaan valtakysymyksiin, eli Nizzassa laskelmoitiin liikaa ja politikoitiin liian vähän. Nizzan Eurooppa-neuvoston perusteella syntyi kuva Euroopasta, jossa kaikki valtiot yrittivät saada omia asioitaan käsitellyksi antaen siten ymmärtää, että tulevaisuuden Eurooppa tarkoittaa suurten ja pienten valtioiden välistä taistelua. Kysyn itseltäni, eivätkö nämä ole perusteluja, jotka parhaimmin palvelevat euroon epäilevästi suhtautuvien ja Eurooppaa vihaavien tarkoitusperiä... Kysyn itseltäni, eikö tämä Nizzan Eurooppa-neuvostosta syntynyt kuva puhuttele vakaumuksellisten Euroopan puolestapuhujien omaatuntoa, heidän, jotka eivät halua ainoastaan yhteismarkkinoita, heidän, jotka eivät halua ainoastaan yhteistä valuuttaa tänä aikana, jota minä en näin ollen pidä vielä Euroopan kautena.
Minun näkemykseni mukaan Nizza oli Amsterdamin jatko-osa, ja tällä hetkellä olemme Amsterdamin ja vuonna 2004 pidettävän hallitustenvälisen konferenssin, jonka päättymisajankohtaa ei tiedetä, välisessä vaiheessa. Nyt vakaumuksellisten Euroopan puolestapuhujien velvollisuutena on tehdä tyhjäksi Nizzasta saatu kuva ja sanoa, että yhteisvastuullisuudella on meille merkitystä, että on mahdollista rakentaa Eurooppa, jossa suuret ja pienet valtiot voivat elää yhdessä; toisin sanoen eurooppalaisessa hankkeessa ei ole tarpeettomia valtioita eikä jäsenvaltioiden itsekkyydessä ole Euroopassa mitään mieltä. Siksi haluaisin vedota nyt tähän edustajainhuoneeseen ja komissioon: jonkun on laadittava eurooppalaiselle hankkeelle opetussuunnitelma, jota ei pidä alistaa kansallisille etunäkökohdille vaan jonka on oltava yhteisvastuullinen hanke, kuten puheenjohtaja Romano Prodi on sanonut, ja toimielinten on katsottava nyt avoimin silmin tulevaisuuteen ja tehtävä rinta rinnan työtä laajentumisen toteutumiseksi, jotta kansalaiset voisivat suhtautua Eurooppaan niin kuin haluamme heidän suhtautuvan ja jotta politiikka suunnattaisiin taas eurooppalaisen hankkeen kehittämiseen eikä ainoastaan vallan ja ennen kaikkea suurten valtioiden mahdin puolustamiseen.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, on sanottu, että Eurooppa on syntynyt tarpeesta ja että vain silloin, kun tarve koputtaa ovelle, Eurooppa päättää ottaa askeleen eteenpäin. Nizzassa tarve tuli koputtamaan hädissään Euroopan ovelle, koska kokous oli jähmettynyt paikoilleen Euroopan laajentumista koskevissa asioissa.
Voidaan esittää monenlaisia arvioita siitä, mitä Nizzassa tapahtui, ja se on näytetty toteen tänään aamulla ja tänään iltapäivällä keskustelun jatkuessa. Nizzan Eurooppa-neuvosto, kuten monet muut huippukokoukset Euroopan unionin historiassa, oli kuitenkin todellisuuden voitto, se oli käytännön voitto utopiasta. Vaikka me kaikki olisimmekin halunneet lisätä toimivaltaamme yhteispäätösmenettelyssä ja huolimatta suurten, suurten ja pienten ja pienten ja keskisuurten maiden välisistä kiistoista on selvää, että komission puheenjohtajan toimivaltuuksien lisääminen; päätöksentekomenettely, jonka piiriin kuuluu enemmän päätöksiä ei kaikkia niitä, jotka olisimme halunneet jotka tehdään määräenemmistöllä; vahvistetun yhteistyön merkityksen selventäminen; ja miksei myös ministerineuvoston äänimäärien uudelleen jako, vaikkei se olekaan ihan täydellinen, on siis selvää, että nämä kaikki ovat oikeaan suuntaan otettuja edistysaskelia, kuten puheenjohtaja Prodi sanoi, vaikkeivät ne olisikaan mitenkään huomiota herättäviä.
Arvoisa puheenjohtaja, Nizza ei kuitenkaan ole tien pää, vaan se on lähtökohta uudelle taipaleelle, jolla on paljon haasteita. Meidän on toteutettava laajentuminen onnistuneesti, lujitettava sisämarkkinoita, otettava yhteinen raha käyttöön, kehitettävä todellista yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa ja käynnistettävä laaja keskustelu Euroopan tulevaisuudesta. Näihin haasteisiin ei voida vastata, arvoisa komission puheenjohtaja, jos käännämme selkämme kansalaisille. Tätä varten tarvitsemme enemmän jalomielisyyttä, enemmän realismia, enemmän yhteisön etuja puolustavien toimielinten osallistumista ja sitä, arvoisa puheenjohtaja, että jokainen pyrkisi tällaisissa konferensseissa löytämään oman etunsa yhteisön eduista, kuten Jean Monnet sanoi, ja tähän lopetan puheenvuoroni.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Nizzassa oli voittajia ja häviäjiä, mutta Eurooppa ei varmastikaan ollut yksi voittajista eivätkä varmastikaan myöskään demokratia ja avoimuus. Tämä on oikeastaan sen ydin, mistä komission puheenjohtaja Prodi tänään puhui kiitettävän selkeästi ja yksiselitteisesti.
Tarkastelkaamme tilannetta: perusoikeuskirjaa ei sisällytetty eikä siihen edes viitata sopimuksessa. Turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla tosin edistyttiin, mutta mitään parlamentaarista ulottuvuutta ei saatu aikaan. Määräenemmistöpäätöksiä lisättiin vain vähän, ja menettelystä tehtiin entistä monimutkaisempi ja sen avoimuutta heikennettiin. On totta, että yhteistyötä lujitettiin; näemme kuitenkin vasta jatkossa, miten se toimii. Muutamien täysin epäselvien ja sopimattomien ehdotusten jälkeen suurten ja pienten jäsenvaltioiden välistä suhdetta säädeltiin lopulta melko järkevästi, ja komissio sai näkemyksilleen tukea, vaikka kytkentä jäsenten lukumäärään ei olekaan välttämättä kovinkaan järkevä ja suotuisa päätös.
Ministeri Moscovici on varmasti täysin oikeassa sanoessaan, että ei riitä, että kerromme asioista täällä toisillemme, vaan meidän on kerrottava asioista myös kansalaisille. On totta, että kansalaiset suhtautuvat yhdentymiseen todennäköisesti usein myös kriittisemmin kuin me parlamentissa. Jos tulos olisi parempi, meidän olisikin todennäköisesti osittain vaikeampi saada kansalaiset vakuuttuneiksi, mutta meillä olisi myös enemmän uskottavuutta, jos olisimme tuoneet Nizzasta mukanamme paremman tuloksen. Jos kansalaisille annettaisiin enemmän ja parempaa tietoa, olisimme myös voineet saada aikaan paremman ja voimakkaamman tuloksen Euroopan kannalta.
Haluaisin siksi palata yhteen asiaan, josta on tänään jo muistutettu muutaman kerran. Meidän on toki tarkasteltava tulosta yksityiskohtaisesti. Olen tosin sitä mieltä, että meidän olisi tarkasteltava sitä konkreettisesti vasta sitten, kun olemme saaneet neuvostoltakin selvät ja yksiselitteiset lausunnot siitä, miten jatkoprosessi etenee, nimittäin niin, että varmistetaan Euroopan parlamentin aktiivinen osallistuminen siihen. Se, mihin Nizzassa päädyttiin ja mitä Nizzassa sanottiin, on minusta liian epämääräistä: parlamentin osallistumista kannatettiin. Osallistumista mihin? Minusta on sääli, jos meidän on taisteltava uudelleen sen puolesta, että ehkä kaksi edustajaa voisi osallistua mahdollisuuksien mukaan useimpiin istuntoihin. Se ei käy päinsä. Parlamentilla on oltava tässä prosessissa kantava rooli samalla tavoin kuin yleiskokouksessa. Haluamme todistaa hallitusten päämiehille, että me pystymme parempaan. Jos vertaamme hallitustenvälistä konferenssia yleiskokoukseen, on todettava, että yleiskokous ja yleiskokouksen työskentelytapa ja menetelmät toimivat selvästi paremmin, vaikka onkin tunnustettava, että yleiskokouksessa ongelmat ovat lievempiä kuin hallitustenvälisessä konferenssissa ja että yleiskokouksessa esiintyy vähemmän kansallisia etuja kuin hallitustenvälisessä konferenssissa. Siksi olen sitä mieltä, että meidän olisi tarkasteltava Nizzan aikaansaannoksia yksityiskohtaisesti vasta sitten, kun on selvää, että Euroopan parlamentilla on tärkeä ja ratkaiseva rooli tulevassa prosessissa. Me haluamme todistaa hallitusten päämiehille, että me pystymme parempaan.

Sudre
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki kollegani ovat korostaneet odotuksia, jotka oli asetettu Nizzan huippukokoukselle, jonka oli tarkoitus taata, että Euroopan unioni toimii tehokkaasti, demokraattisesti ja avoimesti odottamamme historiallisen laajentumisen jälkeen. Toki Nizzan huippukokouksessa saavutettiin merkittävää edistystä useissa asioissa, jotka vaikuttavat suoraan kansalaisten elämään olipa kyse sitten terveydenhuollosta, ympäristönsuojelusta, sosiaalipolitiikasta tai eurooppalaisia yhtiöitä koskevien säännösten hyväksymisestä. Myönteistä on sekin, että perusoikeuskirja hyväksyttiin virallisesti, vaikka sillä ei olekaan toistaiseksi sitovaa arvoa. Myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tehdyt päätökset ovat kiistämättömästi edistysaskelia.
Huippukokous olisi onnistunut täydellisesti, jos perustamissopimusten tarkistaminen olisi suoritettu yhtä menestyksekkäästi kuin äsken mainitsemani asiat. Vaikka vaikuttaakin siltä, että onnistuimme välttämään tulevaisuudessa laajentuneen Euroopan unionin täydellisen halvaantumisen, niin puheenjohtajavaltio Ranska ei saavuttanut tavoitteitaan perustamissopimusten tarkistamisessa. Olipa kyse sitten liian harvoista aloista, joilla siirryttiin yksimielisyyspäätöksistä määräenemmistöpäätöksiin, yhteispäätösmenettelyn soveltamisesta, Euroopan parlamentin jäsenten määrän kasvattamisesta tulevaisuudessa tai komission jäsenten laajentumisen jälkeiseen määrään liittyvästä epäselvyydestä, niin läheskään kaikkia asioita ei ole vielä ratkaistu.
Uudistuksen teknisiä näkökulmia enemmän meitä huolestuttaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden lisääntyvä vaikeus päättää asioista yhdessä kansalaisten edun mukaisesti. Haluaisin sanoa vielä lopuksi unionin syrjäisimpien alueiden raportoijana, että pahoittelen syvästi Nizzan huippukokouksen tulosten laihuutta, joka on suora seuraus komission työohjelmasta. Syrjäisimmät alueet ansaitsevat enemmän, ja parlamentti aikoo jatkossakin - varmasti komission jäsen Barnierin tuella - tehdä hellittämättä töitä sen hyväksi, että ne saavat niille kuuluvan aseman unionissa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokous ei ollut menestys. Ranskan hallituksen tämänaamuisesta itsensä kehumisesta huolimatta HVK ei yksinkertaisesti päättynyt hyvin. Varmasti tehostettu yhteistyö ja eurooppalainen puolustus saatiin liikkeelle. Jälkimmäiseen sisältyi melkoisesti Englannin asettamia rajoituksia. Olennaisimmassa aiheessa, siirtymisessä veto-oikeuksista enemmistöpäätöksiin, ei päästy eteenpäin juuri tärkeimmissä asioissa. Hoitamatta jäivät verotus, sosiaaliturva, oikeusasiat, turvapaikkakysymykset, maatalous ja rakennerahastot, eli juuri ne asiat, jotka olisi pitänyt hoitaa ennen laajentumista. Huippukokous yksinkertaisesti epäonnistui tässä. Kansalliset edut olivat tärkeämpiä kuin yhteinen eurooppalainen etu. Erityisen vakavaa on, että muutamissa tapauksissa, joissa kuitenkin päästiin enemmistöpäätöksiin, ei huolehdittu Euroopan parlamentin toimivallasta olla mukana lakien säätämisessä. Demokratian vajeesta tuli siten vielä hieman suurempi. Mikä sai huippukokouksen tuntemaan niin vähän demokratiaa kohtaan?
Sitten Alankomaiden kannasta. Huippukokouksen aikana vaikutti siltä, että Alankomaiden ainoana tavoitteena oli ikään kuin voittaa jalkapallo-ottelu Belgiaa vastaan. Koko ponnistelujen tulos äänten painotuksessa oli tulos 12-13 tuloksen 10-10 sijasta. Mitä sillä on nyt merkitystä 300 äänen joukossa? Miksi Ranska muuten vastusti niin järkkymättä väestötiheyden mukaan laskemista? Sehän on hyvin tavallinen demokraattinen periaate. Alankomaat siis sai neuvostossa yhden äänen enemmän kuin Belgia. Tarkastelkaa kuitenkin paikkojen määrää Euroopan parlamentissa: Alankomaiden paikkojen määrä väheni 31:stä 25:een ja Belgian 24:stä 22:een. Alankomaat siis maksoi neuvostossa saadusta tukipisteestä.
Sitten lopuksi, on selvää, että perinteinen HVK ei toimi enää. Kun vuodeksi 2004 valmistellaan uutta huippukokousta, on parempi noudattaa mallia, jota käytettiin perusoikeuskirjan valmistelussa. Antakaamme 15 hallituksen edustajan, 30 kansallisen parlamentin jäsenen ja 15 Euroopan parlamentin jäsenen valmistella HVK:ta. Se toimi hyvin perusoikeuskirjan tapauksessa, ja se toimii myös perinteistä HVK:ta paremmin. Se on lisäksi demokraattisempaa.
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokous saa minulta arvosanan hylätty.

Suominen
Arvoisa puhemies, lehtitiedon mukaan Suomen pääministerin Paavo Lipposen ensikommentti Nizzan jälkeen oli: " Tämä sopimus pitää tehdä uusiksi" . Me olemme varmasti yhtä mieltä hänen kanssaan, mutta tiedämme, että toivomus on mahdollista täyttää vasta monien vuosien jälkeen, jos, niin kuin uskon tapahtuvan, kansalliset parlamentit hyväksyvät Nizzan sopimuksen. Toivottavasti Nizza kuitenkin osoitti Suomelle ja muille pienille maille, että neuvoston roolin hallitusten välisen eurooppalaisuuden korostaminen aiheuttaa päätöksenteon tasolla pienille maille jatkuvia tappioita. Kokouksessa ei Euroopan ääntä käyttänyt juuri kukaan. Kun sitten komissio, niin kuin olemme nähneet, pyrki niin tekemään, sen puheenjohtaja kirjaimellisesti heitettiin ulos ovesta; kiitoksia kuitenkin tästä toiminnasta.
On kuitenkin surullista Euroopan tulevaisuuden kannalta, että eurooppalaisia valtiomiehiä ei löytynyt. Lähes jokainen maa toi kokoukseen omat sisäpoliittiset ongelmansa. Kotiin palattua pääministerit ovat sitten korostaneet juuri näiden sisäpoliittisten ongelmiensa osalta voittaneensa. " Pystyimme pitämään asiat omissa käsissämme" tai " Pystyimme estämään eurooppalaiset päätökset" , he kertoivat kotimaassaan. Näin asetettiin hakijamaille todella huono esimerkki, jota varmasti hämmästellään Tallinnasta Budapestin kautta Prahaan. Myönteistä tietysti on, että laajeneminen voi nyt edetä. Sen viestin on selkeänä lähdettävä hakijamaihin. Laajenemisen jälkeen nykyisen kaltaiset Nizzat ja HVK:t ovat mahdottomia, integraatio joko etenee todella tai lähtee hajoamaan. Nykyisellään se ei voi pysyä.
Toivoisi, että Euroopasta löytyisi valtiomiehiä; poliitikot ja valtiomiehethän erottaa se, että poliitikot kyllä tietävät, mitä kansa tänään haluaa, valtiomiehet tietävät sen, mitä kansa 20 vuoden kuluttua todella haluaa.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, en lukeudu vielä niihin viisaisiin parlamentin jäseniin, jotka voivat punnita yksityiskohtaisesti kaikkia Nizzan päätöksiä, sillä minäkään en ole vielä saanut tekstejä. Jos kuitenkin olemme oppineet ja jos meidän on opittava Nizzasta jotain, niin sen, että Eurooppa on aivan liian arvokas jätettäväksi yksin valtioiden ja hallitusten päämiesten käsiin. Hallitustenvälisen konferenssin malli on vanhentunut. Se on ensimmäinen ja tärkein johtopäätös, joka meidän on tehtävä viime viikolla käytyjen neuvottelujen perusteella.
Panen tyytyväisenä merkille, että toimivaltuuksien rajoittamisessa otettiin ensi askel. Me baijerilaiset olemme jo pitkään ja toistuvasti vaatineet sitä; meille naureskeltiin sen vuoksi vielä muutama vuosi sitten, mutta nyt neuvosto on tehnyt asiaa koskevan päätöksen. Minusta se on suuri saavutus. Kun tarkastelen Nizzan aikaansaannoksia, olisi ollut tärkeämpää keskustella toimivaltuuksien rajoittamisesta jo nyt. Silloin olisi ehkä ollut helpompaa päästä asiassa järkeviin kompromisseihin. Amsterdamissa ratkaisematta jääneet kysymykset on muodollisesti selvitetty. Todellisuudessa kompromissit perustuvat kuitenkin pienimpään yhteiseen nimittäjään. Eurooppaa ei voi pitää kestävästi yllä, jos toimintamme perustana on vain pienin yhteinen nimittäjä.
Toivon, että myös parlamentti tekee tästä oikeat johtopäätökset. Parlamentin on saatava lisää itsevarmuutta etenkin ministerineuvostoon nähden, jos emme halua, että byrokratia ja salainen diplomatia ottavat Euroopassa pysyvästi vallan.

Beazley
Arvoisa puhemies, ei ole helppoa kritisoida puheenjohtajavaltio Ranskaa tässä keskustelussa, koska sen edustajaa ei ole läsnä. Olen ymmärtänyt, että presidentti Chiracilla, ministeri Védrinella ja ministeri Moscovicilla on muita tärkeitä kokouksia. Olen kuitenkin varma, että Euroopan komission puheenjohtaja Prodilla samoin kuin komission jäsen Barnierilla on myös tärkeitä kokouksia, mutta he ovat kuitenkin kunnioittaneet meitä odottamalla tämän keskustelun loppua.
Puheenjohtaja Moscovici sanoo, ettei meidän pitäisi syyttää häntä vaan muita hallituksia neuvostossa. Valitettavasti hän ei ole pystynyt löytämään sijaista, joka odottaisi keskustelumme loppuun. Mehän kuitenkin odotamme, että unioniin liittyvät sellaiset Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltiot, jotka ovat tottuneet hallituksen ylimielisyyteen ja siihen, että ihmiset eivät ole paikalla, sekä siihen, että ihmiset pitävät puheita ja lähtevät sitten pois. Pidän erittäin valitettavana sitä, että puheenjohtaja Moscovici ei ole löytänyt sijaista.
Onnistuiko Nizzan huippukokous? Puheenjohtaja Moscovici sanoo, että meidän on käännyttävä kansallisten hallitustemme puoleen ja kritisoitava niitä. Olen iloinen voidessani tehdä niin. Pääministeri Blair palasi Isoon-Britanniaan voittoisana sankarina, koska hän ei ollut antanut myöten missään asiassa ja oli taistellut Ison-Britannian etujen puolesta. Tuen tietenkin häntä siinä, mutta mitä hän todella sai aikaan? Hän kertoo meille varmistaneensa, että laajennus todellakin tapahtuu. En tiedä, aikooko komissio vastata tähän keskustelun loppupuolella, mutta ihmettelen neuvoston poissa ollessa, luottaako komissio yhtä paljon siihen, että vuoteen 2004 mennessä Euroopan parlamentissa on tsekkiläisiä, unkarilaisia ja puolalaisia jäseniä sekä jäseniä Baltian maista.
Puheenjohtaja Moscovici sanoo, että tietenkin idealismia on säädeltävä realismilla. Minä kysyn häneltä: säätelikö kenraali de Gaulle idealismiaan realismilla tai Winston Churchill? "Yleinen mielipide ei hyväksy tätä." "Tämä ei mene läpi alahuoneessa." "Oho, on kansanäänestys." Pidetäänkö sellainen? Eikö meillä Euroopan unionissa ole johtajaa? Missä on neuvosto? Missä ovat hallitukset?
Tämä on valitettavaa, ja ainoa toiveita herättävä merkki on se, että Euroopan komissio on selvästi saanut takaisin itseluottamuksensa. Euroopan parlamentti yhtyy Euroopan komission vaatimukseen siitä, että vaatimuksiimme vastataan.

Bodrato
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokous osoitti, että hallitustenvälisen konferenssin aika on jo ohi. Olemme unionin itälaajentumisen kynnyksellä, ja kyseessä on käänne, joka horjuttaa pienten edistysaskeleiden strategiaa. Jos Euroopan toimielinten demokratiavajeelle ei löydetä ratkaisua, unioni ei voi odottaa saavansa kansojen tukea.
Nizzassa käsiteltyjen ongelmien lista on pitkä, mutta kuten puheenjohtaja Prodi hyvin selkeästi ilmaisi, toimielinuudistukseen ja parlamentin rooliin ei kiinnitetty tarvittavaa huomiota. Ehkä meillä oli Nizzaan mennessämme liikaa kunnianhimoisia pyrkimyksiä. Parlamentin pyrkimys ei kuitenkaan merkitse vastuuntunnon puutetta. Jos hyväksymme realistisesti ajattelevien antaman opetuksen eli laitamme perusoikeuskirjan pöytälaatikkoon ja tyydymme suurille yrityksille ja kansallisille eduille uskottuun vapaan kaupan alueeseen silloin jokin ei toimi, ja tämän ovat ymmärtäneet myös nuoret federalistit, jotka ovat pyytäneet hallitusten päämiehiä osoittamaan enemmän rohkeutta, samanlaista rohkeutta kuin Euroopan yhteisön perustajaisät osoittivat. Meidän pitää aloittaa keskustelu Euroopan tulevaisuudesta: tämän keskustelun pitää olla Nizzan jälkeen ratkaistavien asioiden sisältönä, mikäli haluamme panna vauhtia Eurooppa-aatteeseen tilanteessa, joka on muuttunut täysin.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, koska tarkoituksenani on vain esittää kiitoksia: en kiitä teitä pelkästään meitä kohtaan osoittamastanne kohteliaisuudesta, vaan myös puheidenne sisällöstä. Arvoisa jäsen Beazley, emme jääneet tänne pelkästä kohteliaisuudesta; komission jäsen Barnier ja minä jäimme tänne myös siksi, että halusimme tietää, minkälaisia ovat teidän mielipiteenne, innostuksen aiheenne ja mielialanne, koska jos meidän on määrä rakentaa Eurooppaa, meidän parlamentin ja komission on mielestäni tehtävä se yhdessä.
Tämänpäiväisessä puheessamme emme salanneet tyytyväisyyttämme Nizzan sopimuksesta emmekä varsinkaan tyytymättömyyttämme Nizzan sopimukseen, ja toisinaan syymme olivat erilaiset, mutta tunteemme ja huolemme olivat samat.
Emme salanneet sitä, että meidän pitää edetä laajentumisen tiellä yhtä ponnekkaasti ja päättäväisesti kuin ennen Nizzaa, jotta voisimme saavuttaa itsellemme asettamamme tavoitteet, ja laajentuminen on merkittävin historiallinen tapahtuma, joka parlamentin ja komission on määrä saada päätökseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, emme peitelleet sitäkään, että parlamentin ja komission täytyy yhdessä tehdä työtä uuden Euroopan rakentamiseksi, koska tämä taakka kuormittaa juuri meitä, ja tämä merkittävä tehtävä ja tämä merkittävä suunnitelma kuormittavat juuri meitä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission puheenjohtaja.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00.

Talousarvio 2001 (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen vuoden 2001 talousarviosta.
Jäsen Wurtzilla on puheenvuoro.

Wurtz
Arvoisa puhemies, ryhmäni oli ensimmäisessä käsittelyssä tehnyt symbolisen poliittisen eleen esittämällä talousarvion hylkäämistä. Halusimme kiinnittää huomion meille tuolloin esitetyn esityksen piirteisiin, joita emme voineet hyväksyä. Tuimme "uusille politiikoille uudet määrärahat" -periaatetta. Perinteisten prioriteettien kustannuksella tehtäviksi ehdotettujen uudelleen kohdentamisien sijasta pyysimme rahoitusnäkymien monivuotista tarkistamista erityisesti ulkoisten toimien kohdalla, vaikkakin työllisyyden ja ympäristönsuojelun hyväksi tarkoitettuja määrärahoja koski sama ongelma. Sanoimme, ettemme halua neuvoston asettavan meitä tilanteeseen, jossa joutuisimme valitsemaan kahden mielestämme yhtä tärkeän prioriteetin välillä: Balkanin ja Välimeren alueiden välillä.
Nyt olemme juuri siinä tilanteessa, jota halusimme tuolloin välttää. Parlamentin ja neuvoston valtuuskuntien tekemän kompromissin seurauksena Euro-Välimeri-kumppanuuden määrärahoista on leikattu 200 miljoonaa euroa vuoden 2000 talousarvioon verrattuna. On tämäkin hieno viesti eteläisille yhteistyökumppaneillemme. Balkanin alueelle taas on laadittu työläs ja epävarma rahoitusjärjestely. Siihen sisältyy vuoden 2000 talousarviossa Etelä-Amerikan tukeen osoitettujen määrärahojen tai Marokolle kalastussopimuksen yhteydessä tarkoitettujen käyttämättömien määrärahojen siirtäminen vuoden 2001 talousarvioon. Lisäksi ja ennen kaikkea Balkanin alueen rahoituksen ongelma on jätetty täysin avoimeksi tulevien vuosien osalta. Myös otsaketta 3 eli sisäisiä politiikkoja on syytä tarkastella, sillä "Työllisyys"aloitteelta, joka on nimetty uudelleen "Yrittäjyys-ohjelmaksi", on leikattu 87 miljoonaa euroa, Euroopan laajuisilta verkoilta on leikattu 23 miljoonaa euroa ja ympäristönsuojelulta 42 miljoonaa euroa.
Vuoden 2001 talousarvio, joka on ainoastaan noin 1,09 prosenttia EU:n BKT:stä tai vielä vähemmän, on suhteellisesti katsottuna yksi kymmenen viime vuoden pienimmistä, sillä se alittaa selvästi Berliinissä maaliskuussa 1999 Agenda 2000:n yhteydessä esitetyn erittäin niukan ylärajan. Tästä syystä Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ei valitettavasti voi tukea Haugin mietintöä.

Turchi
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi toivoisin täällä korostettavan, että tämän vuoden talousarvio on kaikkien budjettivaliokuntaan kuuluvien parlamentin jäsenten työn ansiota, samoin kuin tietenkin valiokunnan puheenjohtajan, Wynnin, joka osasi viisaasti hallita erilaisia, myös kireitä tilanteita, joihin ajauduimme. Kiitän myös komission jäsen Schreyeriä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettemmekö olisi voineet tehdä enemmän ja myös paremmin. Haluaisin jakaa ne kahteen osaan. Yhtäältä on myönteinen puoli: voimme mainita ne noin 60 miljoonan euron suuruiset maatalousmenot, jotka käytetään testien tekemiseen; näin saavutettiin merkittävä edistysaskel vaikkakaan ei mielestäni lopullista; pienille ja keskisuurille yrityksille osoitettiin noin 450 miljoonan euron suuruinen rahoitus, koska vihdoinkin on ymmärretty, että Euroopan talous ei perustu monikansallisiin yrityksiin vaan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, ja tämä asia saattaa vauhdittaa kehitystä ja työllisyyttä; tämän lisäksi nostettiin maksumäärärahoja, joiden korotus rajoitettiin 3,5 prosenttiin, ja Balkanin määrärahoja lisättiin, mikä on poliittisesti tärkeä toimenpide. Tässä tapauksessa saimme valiokunnan kokouksessa aikaan jotakin olennaisen tärkeää.
Haluaisin nyt muistuttaa kahdesta asiasta, jotka minun mielestäni edellyttävät tiettyä tarkastelua ja jotka synnyttävät huolta: yhtäältä joustovälineen liiallinen hyödyntäminen on kaikkien liiallisten asioiden tavoin kielteinen seikka, minkä vuoksi tästä välineestä ei pidä tehdä pelastusrengasta; toisaalta on se seikka, että uudet työpaikat syntyvät yksinkertaisesti varhaiseläkejärjestelmän seurauksena. Tästä ei pidä muodostua ennakkotapausta toimielimissämme. Lopuksi toivon, että valiokunta omaksuu myös talousarviostrategian ennen kaikkea yhteisen rahamme euron vahvistamiseksi ja suojelemiseksi.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun pitäisi sanoa myös "arvoisa neuvoston puheenjohtaja", mutta en näe häntä täällä. Parlamentti on todellakin aika harvalukuinen. Talousarviokeskustelu on kestänyt valitettavasti suunniteltua pidempään, emmekä me, minun jälkeeni puhuvat tai minä, pääse keskustelemaan aiheesta puheenjohtajavaltion edustajien kanssa.
Haluan vuorostani onnitella esittelijöitä, budjettivaliokunnan puheenjohtajaa, komissiota, neuvostoa ja puheenjohtajavaltiota työstä, jonka he ovat tehneet saadakseen aikaan sopimuksen, jonka ansiosta voimme äänestää vuoden 2001 talousarviosta. Yhdyn kuitenkin täysin jäsen Colom i Navalin huomioihin, jotka koskevat erittäin herkkää aihetta eli rahoitusnäkymiä. Nizzassa on saatu aikaan sopimus, joka mahdollistaa laajentumisen. Edelliset laajentumiset ovat kuitenkin aiheuttaneet huomattavia taloudellisia menoja. Jäsenvaltiot eivät tuolloin pelänneet maittensa yleistä mielipidettä, ja Espanjan sekä Portugalin liittyminen unioniin johti merkittävään resurssien keskittämiseen. Kun huomaan, että talousarvio on pienempi kuin vuonna 2000 niin todellisten summien kuin BKT:n prosentuaalisen osuuden kannalta ja että olemme kaukana Edinburghissa asetetuista tavoitteista, huomaan, että ongelma piilee juuri tässä. Jos emme tartu siihen, unionin rakentamisen ja laajentumisen uskottavuus kärsii.

Van Dam
Arvoisa puhemies, vahvistettaessa vuoden 2001 talousarviota tässä parlamentissa käydyssä keskustelussa keskityttiin rajoitettuun määrään aiheita. Yksi näistä aiheista oli ja on vielä tänäänkin ulkopolitiikan rahoitusnäkyminen korottaminen. Neuvosto hylkää oikeutetusti tämän muutoksen, koska muuten Berliinissä ei olisi ollut mitään järkeä asettaa menoille ylärajaa kuuden vuoden jaksoksi, jos näistä ylärajoista täytyy keskustella joka vuosi. Tämä enimmäismäärä pakottaa komission asettamaan painopisteitä rajoitetun budjetin sisällä, kuten kaikkien viranomaisten täytyy tehdä.
Joustoväline on toinen aihe, jota käsitellään uudelleen tänä vuonna. Tämä 200 miljoonan euron väline Balkanin auttamiseksi vahvistetaan nyt neuvoston kanssa tehtävässä kompromississa. Kollega Colom i Naval huomauttaa oikeutetusti, että joustovälineen käyttäminen tällä tavalla ei ole sen alkuperäisen tavoitteen mukaista, joka on odottamattomien budjettitarpeiden täyttäminen. Minua rehellisesti sanoen ihmetyttää, olisiko hän myös sanonut niin, jos tätä välinettä olisi käytetty samalla sopimattomalla tavalla MEDA-ohjelman rahoittamiseen, kuten tämä parlamentti oli ehdottanut. Talousarvion ensimmäisen käsittelyn aikana nimittäin esitin tällaista kritiikkiä, enkä voi muistaa hänen tukeaan. En luonnollisestikaan vastusta Balkanille annettavaa apua. Unionilla kansallisvaltioiden yhteistyöelimenä, joka on syntynyt rauhan tarpeesta Euroopassa, on kunniavelvollisuus rahoittaa prosessia, joka tähtää rauhaan ja sovintoon Balkanilla. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tällaisessa laajassa operaatiossa avun tarve täytyy kartoittaa, ennen kuin rahaa aletaan antaa. Komission ja parlamentin osoittama into antaa runsaasti apua Balkanille on jyrkässä ristiriidassa sen kanssa, että apua ehdokasvaltioille vähennetään.
Arvoisa puhemies, ehkä meidän täytyy nyt varata vuoden 2002 talousarvion joustoväline ehdokasvaltioille. Ne haluaisivat ehkä täysin odottamatta liittyä unionin jäseniksi aikaisemmin.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, budjetin laadinnassa on noudatettu kurinalaisuuden ja sosiaalisen ja taloudellisen tasapainon periaatteita. Siitä on kiitettävä esittelijöitä. On myös hyvä asia, että pienten ja keskisuurten yritysten käyttöön on asetettu lisävaroja, sillä ne ovat suurimpia työllistäjiä. Näin luodaan uusia työpaikkoja, ja työttömyyden torjuntaa jatketaan. Olemme myös tietoisia komission oikaisukirjelmän nro 2 hyväksynnästä. Sen perusteella otsakkeen 1 varoja voitaisiin säästää noin 900 miljoonaa. Tämä ei kuitenkaan enää toteutune. Ensinnäkin euron arvo on tällä välin parantunut, minkä vuoksi myös säästöpotentiaali pienenee. Lisäksi voimme jo nyt olettaa, että talousarviossa BSE-kriisin torjumiseen varatut määrärahat eivät riitä. Tämän vuoksi on ehdottoman välttämätöntä hyväksyä lisätalousarvio, minkä vuoksi tämän otsakkeen säästöpotentiaali pienenee puolestaan voimakkaasti joskaan ei häviä kokonaan.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa kiittämällä kollegaamme, yleisesittelijä Jutta Haugia, joka on työskentelytavallaan edistänyt sen rakentavan ilmapiirin syntymistä, jonka vallitessa olemme voineet toimia valiokunnassa ja yleensä parlamentissa.
Tämän keskustelun jälkeen toimitettava äänestys päättää pitkän ja mutkikkaan hyväksymismenettelyn, joka koskee Euroopan unionin talousarviota vuodeksi 2001. Tiiviiden neuvottelujen ja niitä seuranneiden eri toimielinten välillä tehtyjen sopimusten tuloksena on saatu aikaan kohtuulliset edellytykset sen hyväksymiseen. Haluaisin kuitenkin tuoda esille joitakin näkökohtia, joilla on vaikutusta tuleviin vuosiin. Talousarvio on maksumäärärahoina laskettuna ainoastaan 1,056 prosenttia yhteisön BKTL:stä. Rahoitusnäkymissä vuodeksi 2001 vahvistettu määrä oli 1,11 prosenttia BKTL:stä ollakseni puhumatta muutama vuosi sitten esitetystä 1,27 prosentista. Toisaalta siinä jatketaan monivuotisia ohjelmia ulkoisen yhteistyön alalla, erot lupausten ja maksujen välillä kasvavat jatkuvasti, joitakin hankkeita toteutetaan osittain tai huonosti, on maksuja, jotka viivästyvät perusteettomasti tai kannattamattomasti, parlamentti on törmännyt toteutettuihin hankkeisiin, joihin oli myönnetty varoja talousarviosta. Vaikka ensiksi mainittuun asiaan, bruttokansantuloon, ei ole toistaiseksi ratkaisua, ja vaikka olen varma siitä, että parlamentti todistaa lähitulevaisuudessa sisukkuutensa toisessa asiassa, kolmannesta esille tuomastani kysymyksestä haluaisin sanoa, että mielestäni viime vuosien suurin uutuus talousarviomenettelyssä on ollut parlamentin ja neuvoston saavuttama yksimielisyys siitä, että komissio laatii 30. kesäkuuta 2001 mennessä kertomuksen, joka annetaan kahden ensiksi mainitun toimielimen käsiteltäväksi ja jossa arvioidaan kehitystä sellaisilla keskeisillä alueilla kuten maksamatta olevan määrän vähentäminen, hankkeiden vaiheiden yksinkertaistaminen, ohjelmien parempi täytäntöönpano, komitologian tarkistaminen, komission uudistaminen, täytäntöönpanotavoitteiden määrittäminen ja toteuttaminen, erityisesti ulkoisen yhteistyön alalla, parlamentin tiedonsaannin parantaminen useilla aloilla. Mikäli tuo kertomus osoittautuu muuksikin kuin pelkän muodollisuuden täyttämiseksi, tähän uuteen toimenpiteeseen asettamamme toiveet ovat oikeutettuja.

Wynn
. (EN) Arvoisa puhemies, joskus olemme kuulostaneet aivan keskinäisen ihailun kerholta, kun olemme onnitelleet toisiamme tästä asiasta. Poikkean hiukan tuosta suuntauksesta suhteessa neuvostoon - en välttämättä suhteessa puheenjohtajavaltio Ranskaan - vaan suhteessa neuvostoon yleensä.
Älkäämme pettäkö itseämme, tämä on hyvä talousarvio. Se ei ole se talousarvio, jonka minä tai monet kollegoistamme olisivat halunneet. Voimme kuitenkin olla siihen tyytyväisiä. Jalkapallotermein ilmaistuna se on tasapeli 1-1. Mielestäni kuitenkin voitimme rangaistuspotkukilpailun joustovälineen ansiosta.
Komission alkuperäinen rahoitusnäkymien tarkistusta koskeva ehdotus 300 miljoonan euron ottamisesta otsakkeesta 1 ja niiden siirtämisestä otsakkeeseen 4 oli varteenotettava ajatus: kannatettava ja erittäin järkevä. Valitettavasti suurin osa kollegoistani ei ollut kanssani samaa mieltä, ja siksi niin ei voitu toimia. Parlamentissa ei myöskään ollut määräenemmistöä, jonka avulla olisi voitu palata 272 artiklaan. Meidän oli siksi löydettävä ratkaisu toimielinten välisen sopimuksen puitteissa, niin että saisimme aikaan hyväksyttävän talousarvion. Tämän olemme tehneet: olemme välttäneet budjettikriisin ottamalla huomioon 272 artiklan; olemme säilyttäneen rahoitusnäkymät, vaikka olemme käyttäneet joustovälineen. Tulos on paras mahdollinen ilman tarkistusta tai 272 artiklaa.
Jäsen Colom i Naval puhui tänä aamuna siksi, että niille, jotka olivat läsnä, kun toimielinten välisestä sopimuksesta sovittiin, oli selvää, että joustovälinettä ei käytetä samoihin tarkoituksiin peräkkäisinä vuosina. Ihailen ministeri Parlyn tänä aamuna antamaa vastausta, mutta emme ole toimineet sen mukaan. Kosovo ja Serbia ovat itse asiassa sama asia. Emme ole noudattaneet sitä, mistä sovimme. Olemme myös sanoneet, että joustoväline ei ole jokavuotinen vararahasto otsakkeeseen 4, mutta juuri se siitä on tullut. Siksi jäsen Colom i Naval ei ole ainoa, joka on turhautunut tapaan, jolla asiat ovat kehittyneet tämän budjettikäsittelyn aikana kahtena viime vuotena.
On sanottava ja kirjoitettava muistiin, että puheenjohtajavaltio Ranska on ollut hyvä kumppani, kun on yritetty löytää ratkaisuja.
Luokittelusta sanoisin, että minulla ei ole mitään ongelmaa kahden esiin otetun kohdan suhteen: eläkkeet ovat pakollisia menoja. Me puhumme varhaiseläkesuunnitelmasta, jolla ei vielä ole oikeusperustaa; kukaan ei tiedä, onko se, mitä ehdotetaan, pakollista vai ei, ja se on kuitenkin kohta, jossa on promemoria -merkintä.
Kalataloussopimuksesta sanoisin, että me olemme muuttaneet A-kohtien huomautukset eli huomautukset, jotka koskevat ei-pakollisia menoja. Kummassakaan tapauksessa emme ole muuttaneet lukuja. Siitä ei pitäisi syntyä yhteenottoa.
Vaikka meillä onkin talousarvio ja olemme sopineet monesta asiasta sovittelussa, emme saa kuvitella, että kaikki ongelmamme ovat kadonneet. Ongelmat säilyvät siihen asti, kunnes selvitämme, mitä aiomme tehdä ulkoisille menoille.
Monta kertaa tänä vuonna typeränä luulin, että kunhan komissio on tehnyt ehdotuksensa tarkistukseksi, voimme päästä sopimukseen neuvoston kanssa. Olin väärässä. Sitten olin lievästi sanottuna hiukan pettynyt, kun me huomasimme, että toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklan tarkistuksesta ei keskusteltaisi,. Neuvoston asenne tässä jalkapallopelissä tuntuu olevan se, että pallosta ei ole niinkään väliä vaan pelin etenemisestä. Saanen sanoa neuvostolle tästä pelistä, että meiltä eivät pallot ole loppuneet, ja aiomme pelata niin kauan kuin saamme oikean tuloksen.
Lopuksi kiitän kaikkia niitä, jotka ovat olleet tässä mukana - en pelkästään esittelijöitä - vaan myös sihteeristöä ja komissiota, parlamentin yksiköitä ja poliittisten ryhmien henkilöstöä.

Mulder
Arvoisa puhemies, aluksi myös minun kiitokseni kaikille niille - komission jäsenelle, neuvostolle ja esittelijöille - jotka olivat mukana vahvistamassa talousarvioita. Haluaisin myös kiittää erityisesti jäsen Wynniä, joka tietääkseni toimii ensimmäistä täyttä vuottaan budjettivaliokunnan puheenjohtajana budjettimenettelyn aikana, ja mielestäni hän on toiminut erinomaisesti.
Olen tyytyväinen tähän talousarvioon. Olen tyytyväinen ennen kaikkea siksi, että olemme jälleen kerran pysyneet rahoitusnäkymien rajoissa. Mielestäni parlamentin täytyy pitää kiinni sopimuksista, ja näitä sopimuksia voidaan rikkoa vain äärimmäisessä hätätilanteessa. Enkä ole vielä havainnut tänä vuonna tällaisia hätätilanteita.
Komission jäsen on yhä ylpeä tästä ja sanoo, että maatalousmenot nousevat tänä vuonna valtavalla prosenttiosuudella verrattuna aikaisempiin vuosiin. Tämä pitää paikkansa, mutta nämä ovat sopimuksia, joita täytyy myös noudattaa. Ne olivat jo olemassa, ennen kuin hänestä tuli komission jäsen, ja mielestäni hänelle olisi kunniaksi, jos hän pitäisi kiinni näistä Berliinin sopimuksista.
Mitä muuta sitten maatalousbudjetista? Me kaikki tunnemme lokakuun oikaisukirjelmän sisällön, ja jos kaikki sujuu hyvin ja jos dollari pysyy 91 sentissä, silloin meillä voisi olla otsakkeen 1 a alakohdassa noin 1,3 miljardin euron ylijäämä. Jos niin ei tapahtuisi - Duisenberg sanoo, että niin ei tapahdu - kuinka rahoitamme sitten BSE-kriisin? Tämä on kysymykseni. Leikkaammeko muita maatalousmenoja, vai teemmekö siirtoja muille vuosille? Onko vielä mahdollista käyttää vuoden 2000 ylijäämää, vai voimmeko suunnitella vakuutusjärjestelmän, mistä myös mainitaan jo parlamentin aiemmassa päätöslauselmassa?

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät esittelijät, jokaisena varainhoitovuonna Euroopan parlamentilla on tärkeä talousarvioon liittyvä tehtävä. Tämä tärkeä tehtävä ei kuitenkaan tule meille tyhjästä, vaan siitä määrätään perustamissopimuksissa, vaikka toisinaan neuvoston onkin vaikea myöntää sitä.
Viime vuonna otettiin Bourlangesin mietinnön myötä joustoväline käyttöön ensimmäistä kertaa, ja samalla saatiin aikaan myös toimielinten välinen julistus, jossa myönnettiin, että otsakkeen 4 määrärahat olivat kenties puutteelliset.
Tänä vuonna Haugin mietinnössä on hyödynnetty tätä viimevuotista toimielinten välistä julistusta, jotta voitaisiin keskustella tarpeesta tarkistaa rahoitusnäkymiä. Kävi ilmi, ettei aika ollut kypsä tarkistamiselle, että liikkumavaraa oli riittävästi Balkania ja MEDA-ohjelmaa koskevien sitoumusten täyttämiseksi ilman että Berliinissä vuonna 1999 sovittuja rahoitusnäkymiä tarvitsisi muuttaa, ja kävi myös ilmi, että vain ne, jotka äänestivät aikanaan Agenda 2000:ta vastaan, haluavat rahoitusnäkymien pakollista tarkistamista.
Siitä huolimatta Euroopan parlamentti ei voi jatkaa ikuisesti ainoastaan tarkistamalla ulkoisia sitoumuksiaan alaspäin. Tänä vuonna otamme joustovälineen jälleen käyttöön, mutta jatkossa meidän ei pidä toimia näin.
Emme halua, että Colomin päätöslauselmaan sisällytetään tarkistusehdotus jo seuraavaa vuotta varten, koska haluamme odottaa Maailmanpankin arviota, mutta yhdymme esittelijän mielipiteeseen siinä, että jos kompensoimme tällä tavoin otsakkeesta 4 puuttuvia varoja, vääristämme unionin tärkeiden ulkoisten tavoitteiden monivuotista luonnetta ja itse rahoitusnäkymien määritelmää.
Erityisesti tällä kertaa menestyksen salaisuutena tulee olemaan se, että talousarviota toteutetaan oikein.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan ensiksi haluan onnitella yleisesittelijä Haugia, komission puheenjohtajaa ja neuvotteluun osallistuneita kollegoja erinomaisesti tehdystä työstä.
Neuvottelujen lopputulos on myönteinen, mikä osoittaa, että määrättyjen tavoitteiden saavuttamisessa ei ole tärkeää, että ne saavutetaan yksin ja nopeasti vaan että ne saavutetaan yhdessä ja ajoissa. Halusimme todellakin talousarvion, jossa meidän ja jäsenvaltioiden ponnistukset yhdistyisivät, jotta voisimme siten edistää talouskasvua ja työllisyyden kasvua, ja tämän vuoksi aikaansaatu sopimus pienyrityksiä koskevan ohjelman monivuotisesta rahoituksesta on hyvä. Tämän ja parlamentin muiden poliittisten tavoitteiden säilyttäminen ei saa menojen kohdalla kuitenkaan horjuttaa talousarvion tasapainoa.
On totta, että unionin taloustilanne on suotuisampi kuin kymmeneen vuoteen, minkä todistaa se, että budjettisaldot ovat parantuneet huomattavasti. Kuitenkin juuri tämän takia maksumäärärahoista saavutettu yksimielisyys on mielestäni järkevä, koska siinä ponnistukset kohdistetaan kestävän kasvun kannalta oikeaan suuntaan.
Parlamentin talousarviota koskeva strategia on näin vuosituhannen alussa rajapyykkinä entisen ja tulevan välillä. Neuvottelut eivät nimittäin ulotu ainoastaan lopullisiin summiin ja niiden jakamiseen, vaan myös sellaisten välineiden käyttöön ottamiseen, joiden avulla voidaan mitata, kuinka pitkälle parlamentin poliittinen tahto voidaan muuttaa teoiksi. Menen hieman pidemmälle, koska ei riitä, että meillä on voimassa olevia ja avoimia sääntöjä, jotka koskevat talousarvion toteuttamista, kuten esimerkiksi kahden vuoden jälkeen toteutumattomien sitoumusten peruuttamista koskeva sääntö. Tämän lisäksi komission jäsenten on sitouduttava jakamaan inhimillisiä ja aineellisia voimavaroja oikeudenmukaisesti ja tehokkaasti eri politiikkojen hoitamiseen, eli heidän on pidettävä mielessään parlamentin poliittinen prioriteetti ja komission hallinnollinen prioriteetti.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, nyt kun olemme saaneet aikaan lopullisen varainhoitovuoden 2001 talousarviota koskevan päätöksen, voimme todeta, että kuluneena vuonna kamppailimme jatkuvasti siitä, pysymmekö siinä budjettikehyksessä, joka asetettiin Berliinissä vuoden 1999 maaliskuussa rahoitusnäkymien hyväksymisen yhteydessä. Voimme nyt todeta, että tämä kamppailu on onnistunut. Voimme hyväksyä talousarvion näiden kehysten puitteissa, mikä merkitsee suurta edistystä. Uskon todellakin, että sekä jäsenvaltiot että veronmaksajat ovat kiitollisia siitä, että maksut eivät kasva entisestään.
Pidän selvänä edistyksenä myös sitä, että voimme aloittaa uuden varainhoitovuoden aikaisempaa suuremman marginaalin turvin. Hyödyntämällä 1,06 prosenttia jäsenvaltioiden BKTL:stä saamme aikaan marginaalin, joka on suurempi kuin koskaan ennen ja joka on suurempi kuin se marginaali, jota ennakoitiin Berliinissä alle kaksi vuotta sitten. Se antaa meille mahdollisuuden toimia aktiivisena osapuolena sekä laajentumisessa Keski- ja Itä-Eurooppaan että silloin, kun kyse on osallistumisesta rauhan ja hyvinvoinnin luomiseen Serbiassa ja entisessä Jugoslaviassa.
Tämän toteutuminen edellyttää, että meidän on priorisoitava asioita laajalti myös tulevaisuudessa. Se on välttämätöntä, jos aiomme selvitä pitkän aikavälin sitoumuksistamme, mikä on täysin mahdollista, jos päämääränämme on toimia voimakkaan mutta myös rajoitetun EU:n puolesta.
Mielestäni tämän hetken suuri uhka on BSE. On kuitenkin tärkeää todeta, että meidän on selvittävä siitäkin voimassa olevien budjettikehysten puitteissa. Se merkitsee sitä, että jos ongelman ratkaiseminen vaatisi vielä lisää rahaa, se on rahoitettava tekemällä muita säästöjä otsakkeessa 1, tai niin, että jäsenvaltiot vastaavat suuremmasta osasta kuluja kuin aikaisemmin.

Sommer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin keskittyä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojapolitiikan alan rahoitusnäkymiä koskevissa huomautuksissani erääseen oleelliseen kysymykseen. On nimittäin todettava yleisesti, että budjetista on varattu aivan liian pieni osuus ympäristönsuojeluun ja ympäristön säilyttämiseen. Tämä on erityisen ärsyttävää, kun otetaan huomioon, että ympäristöpolitiikka on poikittaista, sillä ympäristöpolitiikka - ainakin onnistunut ympäristöpolitiikka - on mahdollista vain rajat ylittävällä tasolla. Me kaikki tiedämme sen. Siksi ympäristön suojaamista ja elvyttämistä on edistettävä yhteisesti Euroopan tasolla. Se tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että meidän on lopultakin saatava käyttöömme riittävästi varoja. Me emme saa aina rajoittautua antamaan vain direktiivejä ja asetuksia, mitä me teemme riittävän usein ilman riittäviä taustatietoja, ilman tieteellistä perustaa, mutta sitä vastoin yleensä valtavassa kiireessä.
Sallinette minun esittää yhden huomautuksen: muiden tavoin minäkin olen saanut tämän tilanteen perusteella pysyvästi sen käsityksen, että istun ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa vain estääkseni pahinta tapahtumasta tässä pakonomaisessa sääntelyvimmassa ja kiireessä.
Me emme saa rajoittautua ympäristöpolitiikassa edistämään pieniä, alueellisesti rajattuja toimenpiteitä, niin tarpeellisia kuin ne ovatkin, eikä meidän myöskään pidä rahoittaa jatkuvasti ja epäkriittisesti sellaisia laitoksia, joiden työtulokset eivät ole selvästi nähtävissä, ja tämä pätee mielestäni esimerkiksi Kööpenhaminassa sijaitsevaan Euroopan ympäristövirastoon.
Euroopan ympäristöpolitiikasta puuttuu tieteellisesti perusteltu toimintakehys. Sitä meillä ei tosiaankaan ole. Meillä ei ole tällaista toimintakehystä, koska meillä ei ole sitä varten perustaa. Meidän on lopultakin investoitava tieteellisiin tutkimuksiin ja selvityksiin. Vain siten voimme saada aikaan realistisia tulevaisuudennäkymiä; näkymiä, joissa ympäristö- ja terveydensuojelupolitiikat yhdistyvät muihin politiikan aloihin; näkymiä lupaaviin ja realistisiin ongelmanratkaisutapoihin. Vain siten käytetään järkevästi ja oikein kansalaistemme hyväksi käytettävissämme olevat varat.

Laschet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallinette minun esittää kolme huomautusta siitä, mitä tässä keskustelussa on sanottu. Komission jäsen Schreyer, ensimmäinen huomautus koskee sitä, mistä te muistutitte tänä aamuna. Muutamiin kansallisiin talousarvioihin verrattuna unionin talousarvio kasvaa hieman enemmän, mutta julkiset menot suhteessa BKT:hen ovat yhä hyvin pienet ja esimerkilliset monien kansallisten talousarvioiden näkökulmasta. Tästä on sanottava julkisesti, että jos kansalliset ulkoministerit tai muut siirtävät Euroopan tasolle yhä useampia menoja, esimerkiksi Balkania koskevan koko ohjelman, silloin on otettava huomioon lisäksi se, että se edellyttää määrärahoja ja että nämä määrärahat on myös asetettava käyttöön.
Toinen huomautukseni koskee yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Tällä alallahan on edistytty valtavasti 90-luvulla. Bosnian konfliktissa Eurooppa ei vielä kyennyt puhumaan yhteen ääneen: yhden maan uskottiin olevan Serbian ja toisen Kroatian puolella. Palasimme lähestulkoon 1800-luvun liittoutumispolitiikkaan. Nyt vuosikymmenen lopulla, 90-luvun lopulla Eurooppa puhuu yhteen ääneen, ja Eurooppa on Balkanin suurin rakentaja siviilisektorilla, suurempi kuin Yhdysvallat, ja se työskentelee tehokkaasti ja on edistänyt talousarviollaan ja politiikallaan hyvin olennaisesti rauhanomaista vallankumousta Serbiassa. Tämä on sentään sanottava täysin selvästi eurooppalaisen politiikan puolustukseksi tämän varainhoitovuoden lopulla Balkanin epäselvyyksien vuosikymmenen jälkeen!
Ulkoisten toimien talousarviot tulevat meille entistä tärkeämmiksi, ja toivomme, että komissio pystyy myös hoitamaan työnsä siten kuin me odotamme sille nyt käyttöön asetettujen virkojen avulla. Annamme nyt ennenaikaista tunnustusta, ja voitte olla varmoja siitä, että yritämme valvoa tilannetta tarkkaan tulevaisuudessa.
Nizzan jälkeisestä prosessista puhutaan paljon. Sanottakoon vielä kerran, että Nizzassa kansalliset valtiot tinkivät keskenään yksittäisten talousarvioiden puolesta. Ulkopolitiikassa olemme jo päässeet siitä valtaosin eroon, ja toivon, että seuraavissa talousarvioneuvotteluissa teemme enemmän asiapäätöksiä, tarkastelemme ongelmia syvemmältä ja tingimme vähemmän unionin talousarviosta kansallisten etujen hyväksi.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan puuttua vain muutamiin näkökohtiin, jotka on tuotu esille keskustelussa. Ensinnäkin varainhoitovuoden 2001 talousarvion rakenteesta: täällä todettiin, että maatalousbudjetti ei kasva riittävästi. Haluaisin kuitenkin korostaa, että maatalousbudjetin kasvuprosentti on hyvin korkea, se on nimittäin 5,7 prosenttia. Jos otamme jo nyt huomioon odotettavissa olevan lisäbudjetin, maatalousbudjetti kasvaa lähes 8 prosenttia, kun taas kaikki muut alat - koulutuspolitiikka, kaikki sisäisten politiikkojen alat, myös tutkimus, ulkopolitiikka, hallinto, liittymistä edeltävä tuki - kasvavat yhteensä vain 1,1 prosenttia. Tässä yhteydessä on siis korostettava sitä, että parlamenttikin noudattaa hyvin tiukkaa kurinalaisuutta niillä aloilla, joilla sillä on sananvaltaa, mutta uskon, että se on siitä huolimatta saanut aikaan erinomaisen tuloksen ja asettanut selvät prioriteetit.
Jäsen Mulderin huomautuksesta: te totesitte, että koska talousarvio jää nyt toisessa käsittelyssä maatalouspolitiikan marginaalin alapuolelle, vaihtokurssimuutoksen aiheuttama riski on otettava huomioon, sillä olisi toki toivottavaa, että euron ja dollarin suhde paranisi hieman. Saanen kiinnittää huomionne tässä yhteydessä myös toimielinten välisen sopimuksen sääntöihin, joiden mukaan "valuuttariski" olisi rahoitettava maatalouspolitiikasta enintään 200 miljoonaan euroon asti, minkä jälkeen voitaisiin turvautua rahoitusvaraukseen. Mielestäni meidän olisi kuitenkin todellisuudessa kiinnitettävä huomiota lisätalousarviossa siihen, että tämä 200 miljoonan varaus säilyy, jotta meidän ei tarvitse ryhtyä muihin toimenpiteisiin, jos valuuttakurssissa ilmenee pienikin muutos.
Jäsen Sommer huomautti, että Euroopan unionin talousarviossa on varattu liian vähän määrärahoja ympäristönäkökohdille, ja haluaisin huomauttaa, että kolmasosa talousarviosta myönnetään rakennepolitiikkaa varten, ja rakennepolitiikassa sovellamme valtavirtaistamista (mainstreaming) tai tasa-arvon valtavirtaistamista (gender mainstreaming), jonka mukaan rakennepoliittisin toimin on edistettävä miesten ja naisten yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Varat on käytettävä siten, että niillä edistetään työllisyyttä, ja - tämä on kolmas valtavirtaistamisen osa-alue - parannetaan ympäristön tilaa. Näihin tarkoituksiin käytettävissä olevat määrärahat ovat tietenkin suuret.
Saanen myös viitata siihen, että maatalouspolitiikassa maaseudun kehittämisen edistämiseksi varatut 4,5 miljardia euroa, joista olemme jo keskustelleet tänä aamuna, kattavat useita toimenpiteitä, joilla edistetään ympäristönsuojelua. Lisäksi maatalouspolitiikassa sovelletaan kyseisellä alalla jotain, mikä ei ole lainkaan tavallista ympäristöpolitiikassa ja johon fundamentalistit voivat toisinaan suhtautua myös kriittisesti: ympäristölle haitallisista toimenpiteistä luopumisesta maksetaan nimittäin korvausta. Tällä alalla on lisäksi toimenpiteitä, joilla edistetään suoraan ympäristönsuojelua.
Saanen puuttua vielä kerran jäsen Colom i Navalin tänä aamuna esittämään mielenkiintoiseen kysymykseen, joka kuului seuraavasti: miten rahoitusnäkymien tarkistaminen eroaa oikeastaan joustovälineen käyttöön ottamisesta? Te olette tietenkin oikeassa viitatessanne yhä uudelleen tähän kysymykseen. Minun mielestäni asia on näin: rahoitusnäkymien tarkistaminen tarkoittaa sitä, että kun yhtäältä korotetaan jotain, on samalla päätettävä, mistä säästöt otetaan. Joustovarauksen käyttöön ottaminen ei edellytä sitä. Sen vuoksi on sitäkin vaikeampi ymmärtää, miksi talousministeri vastustaa rahoitusnäkymien tarkistamista. No, ihminenhän oppii aina uutta. Tämä oli varmasti hyvä esimerkki siitä, että toisinaan periaatteet ovat talousarviopoliittisia tavoitteita tärkeämpiä.
Mielestäni on hyvä, että tällä kertaa olemme kuitenkin onnistuneet ottamaan käyttöön joustovälineen ja asettamaan Serbian käyttöön välttämättömän tuen, vaikka olenkin kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että meidän ei pidä omaksua sellaista strategiaa, että sallimme Euroopan joustovälinettä käytettävän Euroopassa eri valtioissa ja alueilla sen mukaan, missä tarvetta ilmenee.
Lopuksi haluaisin korostaa vielä kerran, että komission näkemyksen mukaan varainhoitovuoden 2001 talousarvio on todellakin hyvä perusta yhteisen onnistuneen yhteisöpolitiikan harjoittamiseksi, ja saanen kiittää erittäin sydämellisesti hyvästä yhteistyöstä. Koska yhteistyö on sujunut näin hyvin, meillä on mahdollisuus jatkaa sitä jo tammikuussa lisätalousarvion yhteydessä. Seuraavaksi haluaisin kuitenkin toivottaa talousarvion laatijoille hyvää joululomaa!

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Parlamentti toivottaa teillekin hyvää joulua.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00 alkaen.

Euroopan unionin yhteinen Venäjän-strategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Oostlanderin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0363/2000) Euroopan unionin yhteisen Venäjän-strategian toteutuksesta (2000/2007(INI)).

Oostlander
. (NL) Arvoisa puhemies, suhteet Venäjään ovat muuttuneet perusteellisesti kylmän sodan päättymisen myötä. Ei ole enää puhettakaan sotilaallisen väkivallan pelosta eikä mahdollisesti pitemmälle menevästä diktatuurista.
Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden asenteeseen sisältyy pikemminkin tunne osavastuusta Venäjän yhteiskunnan korjaamisessa. Tämä voidaan nähdä jonkinlaisena moraalisena velvoitteena mutta myös etuna Euroopan unionille, joka ei yksinkertaisesti hyödy laittomuuksista eikä köyhyydestä hyvin suuressa naapurimaassaan.
Lisäksi Venäjän federaation kehittyminen on monille meistä vielä epäilyttävä asia, ja siksi voin kuvitella, että myös parlamentissa tätä asiaa ajatellaan joskus epäröiden. Joka tapauksessa parasta, mitä voimme tehdä Venäjän federaatiota koskevassa strategiassamme, on noudattaa kahden toimintatavan menettelyä. Yhtäältä meidän täytyy esittää selkeästi ja tiukasti syytöksiä ihmisoikeuksien loukkauksista ja epäsuhtaisesta vallankäytöstä ja toisaalta meidän täytyy tehdä yhteistyötä eri osa-alueilla. Molemmat toimintatavat ovat tarpeen, jotta voidaan edistää Venäjän kehittymistä kukoistavaksi demokraattiseksi oikeusvaltioksi. Tämä on molempien osapuolten etujen mukaista. Tämä tarkoittaa, että tuomitsemme julman väkivallan Tsetseniassa ja etsimme mahdollisuuksia vaikuttaa sodan lopettamiseen ja hädän lievittämiseen, ja Euroopan unionin ja OECD:n läsnäolo on sitä varten välttämätöntä. Tiedämme onneksi, että Venäjällä ei suhtauduta välinpitämättömästi tätä asiaa koskevaan arvosteluumme. Tämä tulee esille monissa Venäjällä käytävissä keskusteluissa. Myös Venäjä haluaa tulla arvioiduksi samoilla normeilla, jotka olemme hyväksyneet itsellemme.
Meille sopii myös tiukka lausunto - sellaisena kuin se on esitetty tarkistuksissa - Georgiaa vastaan hiljattain käynnistetyistä viisumitoimenpiteistä. Odotan, että ensi kuussa ajankohtaiskeskustelussa asiaa käsitellään perusteellisemmin, ja ehdotan, että näissä päätöslauselmissa tehdään ainoastaan rajoittunut avaus tälle keskustelulle. Toivon erityisesti, että vihreiden ryhmän tekemästä tätä asiaa koskevasta tarkistuksesta hyväksytään puolet. Meille sopii myös kritiikki, joka koskee Venäjän ja Baltian maiden vieläkin järjestelemättömiä suhteita. Asia ei riipu jälkimmäisistä. Baltian maille on tarpeen, että Venäjä järjestää ja vahvistaa myös asiansa niiden kanssa.
Mitä tulee yhteistyöhön Venäjän kanssa, Venäjän vastaus Euroopan unionin strategia-asiakirjaan tarjoaa hyvät lähtökohdat. Venäjän kanssa tehtävän tieteellisen ja teknisen yhteistyön käynnistyminen on hyvä esimerkki. Jälkeenpäin katsottuna tämän yhteistyön katkeaminen ei ollut menestyksekästä siksi, että tämäntyyppisissä toimissa näyttää olevan vähän koordinointia yhtäältä Euroopan unionin ja toisaalta muiden tärkeiden osapuolten, kuten Japanin ja Yhdysvaltojen, välillä. Meidän täytyy ottaa tästä kunnolla opiksemme tulevaisuutta silmällä pitäen.
Pohjoinen ulottuvuus on selkeä esimerkki konkreettisesti ohjelmoitavasta yhteistyöstä. Tätä käsitettä on, poliittisesti ilmaistuna, hyödynnetty itse asiassa liian vähän. Erityisesti energiantuotannon, ympäristönsuojelun, ydinjätteen puhdistamisen ja ydinsukellusveneiden purkamisen tapauksessa tämä on tärkeä käsite. Lisäksi on mahdollista tehdä monentyyppistä rajat ylittävää yhteistyötä, jonka avulla voidaan välttää elintasokuilun syntymistä. Näihin samoihin puitteisiin sopivat aloitteet yhteistyöstä Kaliningradin alueen kanssa.
Me haluamme pohjoisen ulottuvuuden kehittämiseksi johdonmukaisesti erillisen budjettikohdan, jollainen on jo olemassa kolmen Baltian maan kanssa tehtävää yhteistyötä varten. Olen muuten sitä mieltä, että Venäjän etuja ei ole juurikaan ilmaistu talousarviossa, mutta olemme tästä asiasta eri mieltä sosiaalidemokraattien kanssa. Kun asiaa tarkastelee perusteellisesti, käy ilmi, että Venäjä on talousarviossa hieman tärkeämpi kuin Marokko, mutta se ei mielestäni pidä paikkaansa. Voin muuten hyväksyä sen, jos tätä asiaa koskeva johdanto-osan kappale G poistetaan ja jos siten myös sosiaalidemokraateilta voidaan saada suurempi enemmistö tämän päätöslauselman kannalle, koska silloin Venäjälle annettava signaali on selkeämpi.
Toivomme, että yhteistyö laajenee myös ulkopolitiikkaan. Päätöslauselmassa vedotaan komissioon poliittisten aloitteiden tekijänä ja YUTP:n korkeaan edustajaan politiikan koordinaattorina. Voidaan mainita monia osa-alueita, joilla voidaan löytää lähtökohtia esimerkiksi Balkanilla, Kaukasuksen alueella ja Keski-Aasiassa. Myös vapautuneempi keskustelu keskinäisistä turvallisuuseduista olisi hyödyllistä, ja siinä yhteydessä tietysti minulle ja muille sekä suurimmalle osalle ryhmääni NATO ja sen sisällä sidos Pohjois-Amerikkaan on ehdottomasti etusijalla turvallisuusasioissa.
Seuraamme hyvin kiinnostuneina Venäjän yhteiskunnan ja sisäpolitiikan kehittymistä. Toivomme, että siellä syntyy aikanaan todellinen kansalaisyhteiskunta, joka toimii todellisen poliittisen demokratian kestävänä pohjana. Toivon, että kaikilla tasoilla luodaan kontakteja Euroopan unionissa toimivien organisaatioiden, henkilöiden ja eri yhteyksien ja Venäjän federaatiossa toimivien vastaavien osapuolten välillä. Siten tietoisuutta yhdessä jakamistamme arvoista voidaan levittää paremmin.

Van Orden
Arvoisa puhemies, Venäjän on tultava sinuksi itsensä kanssa, ja sen on päätettävä, minkälaisen yhteiskunnan se haluaa luoda, ja sen on määriteltävä asemansa maailmassa. Hirvittävä kommunismin kokeilu, jonka leviäminen uhkasi meitä kaikkia, vääristi Venäjän kehitystä ja pysähdytti sen yli 70 vuoden ajaksi. Minun täytyy sanoa, että pidän jäsen Oostlanderin mietintöä erittäin myönteisenä sen järkevän ja tasapainoisen lähestymistavan vuoksi. Siinä ylistetään rakentavia uudistuksia samalla, kun kritisoidaan räikeitä ihmisoikeusrikkomuksia. Saanen kuitenkin sanoa muutaman sanan strategisesta suhteestamme.
Samalla kun edistämme Euroopan unionin ja Venäjän välistä vahvaa taloudellista suhdetta, joka on kytketty pyrkimyksiin tehdä poliittista yhteistyötä, meidän on pidettävä huolta siitä, ettemme luo itsellemme jonkinlaista strategista riippuvaisuutta. On esimerkiksi ehdotettu Euroopan puolustuspolitiikan yhteydessä - johon suhtaudumme edelleen varauksin -, että Eurooppa voisi kääntyä Venäjän puoleen, jotta se tarjoaisi strategista ilmakuljetuskapasiteettia täydentämään WEU:n ja Ukrainan välillä jo toteutettuja järjestelyjä. Nyt kannatan Venäjän ja Ukrainan kannustamista liikkumaan samaan suuntaan kuin me ja tekemään yhteistyötä muiden liittoutuneiden maiden kanssa kriisinhallintatehtävissä, mutta en kannata sitä, että me liikkuisimme heidän suuntaansa ja mukauttaisimme omia politiikkojamme heidän mukaansa.
Olisi erittäin vaarallinen tilanne, jos eurooppalaiset tulisivat logistisesti riippuvaisiksi Venäjästä. Jos meillä ei ole omia strategisia ilmakuljetuksia, niin ainakin Yhdysvallat on meille koeteltu ja hyväksi havaittu kumppani - ja tässä asiassa olen varma, että jäsen Oostlanderkaan ei halua syrjäyttää Yhdysvaltoja Euroopan strategisena kumppanina ja korvata sitä Venäjällä. Meidän on työskenneltävä mahdollisimman tiiviissä yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa Venäjää koskevissa asioissa eikä meidän missään tapauksessa pidä antaa Venäjälle sitä mielikuvaa, että on olemassa erimielisyyksiä, joita voisi hyödyntää. Tämä ei olisi kenenkään edun mukaista.
Toiseksi meidän on huolehdittava hyvin energian tuotannon ja toimitusten monimuotoisuuden varmistamisesta. Jo nyt 40 prosenttia luonnonkaasun toimituksista tulee Euroopan unioniin Venäjältä ja yhä kasvava määrä öljyn tuonnista tulee IVY-maista, joiden tunnetut varannot ovat suurempia kuin Yhdysvaltojen ja Pohjanmeren yhteensä. Monet kauttakulkureitit näihin maihin kulkevat konfliktialueiden läpi. On meidän etujemme mukaista tehdä kaikki voitavamme tuon alueen vakauttamiseksi taloudellisin ja poliittisin keinoin varmistaen, että emme tee mitään epävakauden kannustamiseksi tai ylläpitämiseksi Kaukasuksella ja Venäjän eteläosissa.

Krehl
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhteinen Venäjän-strategia oli Euroopan unionin historian ensimmäinen yhteinen strategia. Jo se osoittaa, miten suuren merkityksen EU antaa Venäjän-suhteilleen. Jäsen Oostlanderin mietinnössään kehittämä yhteistyöhön ja kritiikkiin perustuva kahden toimintatavan menettely sopii minun ryhmäni mielestä hyvin Venäjän tilanteeseen. Tällaisessa menettelyssä on tosin kyse monimutkaisesta aiheesta, sillä se edellyttää, että kaikki toimielimet ja jäsenvaltiot toimivat ehdottoman koordinoidusti ja harkitusti.
Kuten jäsen Oostlanderin mietintö osoittaa, se ei ole useinkaan niin yksinkertaista, ja meidän on parlamenttina kiinnitettävä huomiota siihen, että tässä kysymyksessä tehdään erittäin huolellisesti töitä.
Mietinnön tärkeimmistä kohdista: Venäjä on kiistatta unionin tärkeä kumppani turvallisuuspolitiikan ja talouden alalla, ja kumppanuus- ja yhteistyösopimus tarjoaa siihen välttämättömän oikeusperustan ja - kun sopimusta sovelletaan täysimääräisesti - myös asianmukaiset välineet, joilla voidaan reagoida mitä erilaisimpiin kehityksiin. Sopimus sisältää siten ihmisoikeuslausekkeen sekä demokraattisen oikeusvaltion kehittämistä koskevia määräyksiä. Taloussuhteemme Venäjään ovat kärsineet viime vuosien aikana äärimmäisistä vaihteluista erilaisten kriisitilanteiden vuoksi. Venäjällä on puute etenkin ulkomaisista suorista investoinneista. Lisäksi venäläisten yritysten voitot virtaavat pois maasta.
Jos Venäjä ei nopeasti muuta tilannetta luomalla välttämätöntä oikeus- ja turvallisuuskehystä ja siten ystävällisempää investointiympäristöä, kriittiseen taloustilanteeseen ei ole odotettavissa ratkaisua tämänhetkisistä korkeista maaöljyhinnoista huolimatta. Tacis-ohjelmaankin voidaan turvautua vain rajoitetusti, sillä se on vain pisara valtameressä.
Komission pitäisi siten pyrkiä ensisijaisesti parantamaan tämän ohjelman varojen käytön tehokkuutta ja etenkin lisäämään sen näkyvyyttä. Mielestäni on tärkeää, että se jätetään asiantuntijoiden poliittiselle vastuulle emmekä sorru projektinhallintaan.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon ihmisten väheksyvän yhä uudelleen sitä, että Venäjän kanssa tehty sopimus on Euroopalle tae rauhasta. Tämä korostaa Venäjän-strategian merkitystä ja samalla teidän, jäsen Oostlander, mietintönne merkitystä. Venäjä on tosin vaikea kumppani, kuten jo todettiin. Vaikka itse presidentti Putin antaa meille takeet maansa demokraattisesta kehityksestä, se ei takaa automaattisesti vakaata ja demokraattista Venäjää. Myöskään demokraattinen järjestelmä ei ole vielä toteutunut käytännössä Venäjällä. Mielestäni se on ongelma etenkin yhteistyölle Euroopan unionin kanssa. Mielestämme ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien tunnustaminen on tällaisen yhteistyön pohja, ja olemme myös kertoneet sen. Se tarkoittaa sitä, että tämä kahden toimintatavan menettely, joka on mietintönne ajatus, on hyvin hyvin tärkeä. Haluamme, että Venäjän kanssa harjoitettavaa yhteistyötä korostetaan, mutta me emme hyväksy sitä, että Venäjä on käynyt jo vuoden keskeytyksettä sotaa omia kansalaisiaan vastaan Tsetseniassa!
Arvostelemme lisäksi voimakkaasti Venäjän Georgiaa koskevaa provokatiivista viisumipolitiikkaa ja vaadimme, että päätös peruutetaan välittömästi. Emme myöskään suvaitse sitä, että lehdistön vapautta loukataan.
Mielestäni Prodin suunnitelmalla voidaan parantaa Venäjän kanssa tehtävän yhteistyön laatua, ja se on tärkeä perusta. Muistakaamme myös, että Euroopan unionille luotiin perusta, kun Saksan ja Ranskan välille taattiin pysyvä rauhanyhteistyö hiili- ja terässopimuksella. Miten pitkällä me olemmekaan nyt? Aivan samalla lailla energiayhteistyö Venäjän kanssa voi saada poliittisen ulottuvuuden. Se tarkoittaa sitä, että meillä on yhteinen vastuu Kaukasuksen alueen rauhasta, Venäjän luonnonsuojelusta ja sikäläisten alkuperäisväestöjen oikeuksista.

Seppänen
Arvoisa puhemies, valtiollisesti haavoittuneen Venäjän kanssa on tehtävä yhteistyötä, jotta Venäjästä tulisi sivistys- ja kulttuurihakuinen eurooppalainen valtio. Herra Oostlanderin mietintö on kriittinen ja yhteistyöhakuinen. On parannettava yhteisvoimin niitä haavoja, joita 10 vuotta raakaa kapitalismia on saanut aikaan Venäjällä. Siihen eivät boikotit pure. Venäjällä voidaan nyt huonosti. Keskiluokkaa ei ole, on vain superrikkaita ja superköyhiä. Puolet väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella. Moraalinen rappio on suuri, melkein kuin Sodomassa ja Gomorrassa. HIV-positiivisten määrän pelätään lähivuosina nousevan lähemmäksi 600 000 ihmistä, ja tauti on iskemässä myös nuorisoon. Nykytartunnoista 80 % on alle 25-vuotiailla. Syntyvyys alenee ja kuolleisuus kasvaa, ja Venäjän asukasluvun nettomenetys on miljoona ihmistä vuodessa. Se on osoitus ihmisten huonosta voinnista.
Maan painolastina on myös luonnon ja ihmisten suojelu vanhoilta virheiltä. Biologista sodankäyntiä varten valmistettua pernaruttobakteeria on tallella 300 tonnia, ja pienikin annos tappaa. Aseriisuntaneuvotteluiden seurauksena on hävitettävä kymmeniä tonneja jäteplutoniumia. EU:n on autettava Venäjää, koska sillä tavalla se torjuu myös omia riskejään.
Tärkein yhteistyön alue on energiapolitiikka, johon liittyy suurvaltapolitiikkaa, esim. mitä kautta öljy ja kaasu kuljetetaan idästä länteen. Tänään jo 30-40 % EU-maiden kaasusta tulee Venäjältä, ja 10 vuoden kuluttua EU on lähes täysin riippuvainen Venäjän kaasusta. Ei ole tarjolla pohjoista, länttä tai etelää, mistä tuoda kaasua. EU-maiden ei pidä olla kaasu- ja öljyputkiasioissa USA:n geopoliittinen jatke. Venäläisille ei ole uhka EU vaan yksinapainen maailma USA:n johdolla. Venäläiset eivät osaa ainakaan vielä vastustaa Naton salakavalaa laajenemista EU:n rakenteiden militarisoimisen kautta. Meidän ei pidä olla salakavalia, vaan on rakennettava taloudellisen yhteistyön Eurooppaa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän on mielestäni syytä kiittää jäsen Oostlanderia siitä, että hän painotti komission, erityisesti ulkosuhteista vastaavan komission jäsen Pattenin, merkitystä yhteisen strategian täytäntöönpanossa. Toisin kuin muut puhujat, minä en ole sitä mieltä, että tämä strategia on ollut tähän saakka menestyksekäs. Suuret rahoitusskandaalit, jotka värittävät Venäjän suhteita kansainväliseen talousmaailmaan sekä joihinkin kansainvälisen yhteisön hankkeisiin, valitettavasti muistuttavat meitä tästä.
En ole täysin samaa mieltä jäsen Ooostlanderin kanssa hänen lähestymistavastaan ihmisoikeuskysymykseen ja demokratiakysymykseen Venäjällä. Esitin joitakin tarkistuksia, joilla on tarkoitus korostaa vähän voimakkaammin näitä asioita. Jäsen Oostlander ei yleensä suhtaudu kovin myönteisesti tarkistuksiini, enkä ole näin ollen hämmästynyt siitä, ettei niitä ole otettu mukaan.
Jäsen Oostlander, etenkään Tsetseniasta ei mielestäni voida sanoa, ettei ratkaisu voi olla ainoastaan sotilaallinen. Mielestäni ratkaisu ei voi olla sotilaallinen, se on mielestäni jo todistettu, ja ratkaisu voi olla ainoastaan poliittinen. Itse presidentti Putin on sanonut - emmekä voi jäädä häntä huonommiksi -, ettei Tsetsenian tuleva asema ole tärkein kysymys. Me emme itse uskalla sanoa samaa asiaa mietinnössämme. Tällaista ei mielestäni voida hyväksyä. En voi myöskään hyväksyä vaikenemista siitä, että puolitoista vuotta Tsetsenian sodan jälkeen humanitaarisesta avusta vastaava komission jäsen Nielson ei ole vieläkään itse käynyt Tsetseniassa. Sitäkään en voi hyväksyä, ettei Euroopan unioni tee mitään Tsetsenian sodasta raportoivien toimittajien murhien suhteen. Ne eivät ole yksittäisiä tapauksia, vaan niitä tapahtuu jatkuvasti. Eräs puolueeni jäsen, radikaali aktivisti ja toimittaja, murhattiin muutama viikko sitten Tbilisissä, kaupungissa, joka on selkeästi venäläisten joukkojen hallussa. Komissio ja neuvosto eivät voi mielestäni jäädä toimettomiksi näin vakavan tapahtuman edessä.
Jäsen Van Orden on mielestäni aivan oikeassa Kaukasian suhteen. Tilanne Georgiassa pahenee kauhistuttavalla tavalla. Maan vakaus on syvästi järkkynyt, kun Venäjän federaatio kirjaimellisesti tukehduttaa sen. Maa tekee kuolemaa, eikä Euroopan unioni vastaa minkäänlaisin konkreettisin toimin tähän Venäjän viranomaisten asettamaan liikkumiskieltoon, tähän viisumipakon käyttöönottoon. Unioni voisi vastata poistamalla Euroopan unioniin matkustavilta georgialaisilta viisumipakon, unioni voisi ja sen pitäisi alkaa harkita Georgian liittymistä EU:hun, ennen kuin on liian myöhäistä, ennen kuin Balkanin tapahtumat toistuvat Euroopan porteilla.

Belder
Arvoisa puhemies, Kremlin nykyinen suuntaus saa kaikkea muuta kuin toiveikkaaksi. Presidentti Putin noudattaa päivänselvästi pakottavaa uudelleen keskittämisen politiikkaa, jonka tunnuslauseena on "kaikki valta Kremliin". Ulkopolitiikassa Moskova ei halua noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan. Venäjän diplomaattien asenne Wienin ETYJ-huippukokouksessa marraskuun lopussa on osoitus tästä. Venäjän joukkoja ei vedetä pois Moldovasta eikä Venäjän sotilastukikohtia suljeta Georgiassa.
Kuinka EU muuten suhtautuu Venäjän uusimpaan toimenpiteeseen Georgiaa vastaan? Venäjä otti käyttöön viisumipakon georgialaisille poikkeuksena abhaasit ja eteläosseetit. Eihän tämä ole lainkaan sopusoinnussa esittelijän ajatuksen kanssa siitä, että Euroopan unionin ja Venäjän ulko- ja turvallisuuspolitiikassa tapahtuisi tiettyä lähentymistä Kaukasuksella. Tällä tavalla Kremlin hallitsijalle Putinille annetaan itse asiassa väärä signaali täysin väärällä hetkellä.
Viime päivinä tunnettu venäläinen oppositiopoliitikko Grigori Javlinski on päässyt jälleen länsimaisten lehtien palstoille. Hän tuomitsi terävin sanoin lännen kritiikittömän asenteen Kremlin johtajaa kohtaan. Tässä lainaus: Läntiset poliitikot eivät ymmärrä Venäjää. Mikä pahempaa, he pelkäävät Venäjää. Siksi he valitsevat helpoimman tien. He haluavat, että heillä on Kremlissä ystävä. Lännelle ei ole mitään väliä sillä, mitä Venäjälle, sen kansalle ja sen yhteiskunnalle tapahtuu.
Kollega Oostlanderin mietintö on ilman muuta ristiriidassa tämän kanssa. Onnitteluni siitä. Javlinski kuitenkin kuvaa Venäjän eurooppalaista käsittelyämme hyvin osuvasti.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän puolesta pyydän saada kiittää ja onnitella kollega Oostlanderia hyvin laaditusta mietinnöstä. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa saimme tärkeimmät omat ehdotuksemme hyväksytyiksi ja loppuäänestyksessä tuimme mietinnön hyväksymistä.
Oostlanderin mietinnössä arvostellaan selvin sanoin sitä ylimitoitettua voiman käyttöä, johon Venäjä syyllistyi Tsetseniassa. Puutteet ihmisoikeuksien ja demokratian toteutumisessa tuodaan myös selkeästi ilmi. Toisaalta mietinnössä tuetaan EU:n ja Venäjän strategista kumppanuutta. Yhteistyötä Venäjän kanssa halutaan tiivistää. Pohjoista ulottuvuutta varten esitetään omaa budjettikohtaa ja Venäjälle suunnattavaa tukea esitetään kaiken kaikkiaan lisättäväksi. Mietinnössä tuetaan energiayhteistyön kehittämistä unionin ja Venäjän välillä. Unionille on tärkeää, että öljyn ja maakaasun saanti turvataan luomalla vaihtoehtoja. Barentsin alueen kaasu- ja öljyvarojen käyttöönottoa tulee nopeuttaa samalla kun Komin ja Kaspianmeren alueiden tuotantoa ja niiltä tulevia siirtoverkkoja teknisesti parannetaan.
Nyt kun Nizzan huippukokous näyttää avaavan tien unionin nopealle laajentumiselle, on tärkeää tarttua päättäväisesti niihin ongelmiin, joita laajentuminen uhkaa synnyttää uusien jäsenmaiden ja Venäjän välisiin suhteisiin. Erityisesti kauppaan ja ihmisten liikkuvuuteen liittyvissä järjestelyissä tarvitaan joustavuutta. Perusratkaisu kuitenkin on, että yhteistyötä unionin ja Venäjän välillä syvennetään siten, että raja-aidat madaltuvat. Unionin laajentuessa on tärkeää harkita myös sen sisäistä erilaistumista, mikä sekin saattaisi osaltaan lieventää raja-alueiden ongelmia. Toisaalta on syytä toivoa, että Venäjän federaatiokin harkitsisi sellaista päätösvallan hajauttamista ja sisäistä erilaistumista, joka antaisi mahdollisuuden rajojen madaltamiseen. Tällä tarkoitan esimerkiksi erityistalousalueiden luomista Kaliningradiin, Muurmanskiin, Karjalaan ja muihin unioniin rajoittuviin Venäjän osiin.

Gahler
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kollega Oostlanderia hänen erinomaisesta ja kattavasta mietinnöstään, kuten myös hänen sille osoittamastaan poikkeuksellisen suuresta ajasta ja hänen valmiudestaan omaksua uusia ajatuksia.
Jos Venäjää tarkastellaan ensin ulkoa käsin ja sen jälkeen luodaan välittömästi hajanainen käsitys itse maasta ja venäläisistä keskustelukumppaneista, vaarana on, että maan todellisuudeksi julistetaan valikoivasti se, mikä sattuu sopimaan kunkin Venäjä-kuvaan. Ajankohtainen keskustelu venäläisistä valtiosymboleista osoittaa meille, että Venäjällä ei päde ainoastaan yksi todellisuus. Pietarin Suuren valtiolipun rinnalla käytetään armeijan punalippua, tsaarinajan kaksipäinen kotka esiintyy valtion vaakunassa stalinistisen kansallishymnin soidessa. Ehkäpä nämä vastakkain asetetut symbolit eivät ole lainkaan niin kaukana toisistaan, sillä ne kuvastavat kuitenkin omalla tavallaan vähintäänkin autoritaarista valtiota.
Näiden historiallisten antipodien välillä vallitsee kuitenkin myös moninainen kirjo, eikä dynaaminen venäläinen yhteiskunta enää varmastikaan suostu rajoittumaan tai suuntautumaan kumpaankaan autoritaariseen vaihtoehtoon. Minä itse olen yhä innostuneempi tavattuani nuoria, avoimia ja hyvin koulutettuja venäläisiä, mutta venäläiset rakenteet, niin valtion ja talouden rakenteet kuin mafian rakenteetkin, saavat minut edelleen yhä masentuneemmaksi. Autamme Venäjää parhaiten, jos yhtäältä pidätymme tuomitsemasta sitä yleisesti, mutta kiinnitämme samalla selvästi huomiota epäterveisiin rakenteisiin tai yksittäisiin politiikkoihin, kuten Tsetsenian-politiikkaan. Toisaalta meidän olisi arvostettava myönteisiä kehityksiä kuitenkaan ylistämättä Venäjää yleisesti puheissamme, kirjoituksissamme ja ajatuksissamme. Edistämme vakautta ulkoisesti, kun annamme Venäjälle konkreettisia ja selviä signaaleja siitä, miten me haluamme kehittää yhteistyötä. Kun Puola ja Baltian maat liittyvät EU:hun, haluamme hyödyntää maiden maantieteellistä läheisyyttä Venäjään lujittaaksemme rajat ylittävää yhteistyötä Pietarin, Novgorodin ja Königsbergin-Kaliningradin alueella. Liikenteen, energian, ympäristön, sisäisen turvallisuuden aloilla on tähän hyvät mahdollisuudet.
Meidän olisi neuvoteltava valmiiksi luovat ratkaisut ongelmaan, joka koskee Kaliningradin alueen väestön tulevaa kauttakulkuvapautta Liettuan ja Puolan kautta, ennen kuin Puola ja Liettua liittyvät EU:hun. Miksei tästä Kaliningradin hallintoalueesta tehtäisi koehanketta kahdesta eri näkökulmasta niin, että yhtäältä arvioitaisiin Venäjän ja EU:n taloudellisia yhteistyömahdollisuuksia ja toisaalta Venäjän kykyä toteuttaa etukäteen meidän tuellamme tällä alueella perustavia uudistuksia, kuten maa-, verotus- ja hallintouudistuksia? Voisimme siten liittää Venäjän EU:hun.

Hoff
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on hyväksynyt viime vuosien aikana erilaisia Venäjää koskevia asiakirjoja, jotka muodostavat hyvän perustan tiiviille suhteille Venäjän federaatioon. Myös yhteinen strategia kuuluu niihin. Eurooppalaisten käsityksen mukaan Venäjä kuuluu kaikista ristiriitaisuuksistaan huolimatta selvästi Eurooppaan, ja on meidän etujemme mukaista saada aikaan vakaa, demokraattisesti suuntautunut ja taloudellisesti kehittynyt Venäjä, joka osallistuu itsevarmasti kansainväliseen politiikkaan ja sen muotoiluun. Venäjä on lännelle myös tärkeä kansainvälinen kumppani, kun Eurooppaa on muotoiltava uudelleen käännekohdan jälkeen. Näiden etunäkökohtien pohjalta unioni on kehittänyt konkreettisia toiminta-alueita niin yhteisessä Venäjän-strategiassa kuin muissakin useiden eri alan asiakirjoissa.
Näihin kuuluu muun muassa oikeusvaltion lujittaminen ja valtiollisten toimielinten vahvistaminen, kuten myös kansalaisyhteiskunnan muodostaminen demokratian lujittamisen tärkeänä edellytyksenä. Talouden alalla unioni pyrkii saamaan Venäjän osaksi yhteistä talous- ja sosiaalialuetta. Unioni on jo nyt Venäjän tärkein kehitys-, investointi- ja kauppakumppani yli 40 prosentin osuudellaan. Tällä alalla on kuitenkin yhä lukuisia hyödyntämättömiä mahdollisuuksia. Asiantuntijat ovat laskeneet, että Euroopan unionin kauppa Venäjän kanssa on vain kolmasosa siitä, mitä se voisi olla, kun otetaan huomioon Venäjän kansantuote ja se, että Venäjä sijaitsee lähellä EU:n markkinoita.
Politiikan alalla yhteisessä Venäjän-strategiassa ehdotetaan jatkuvan vuoropuhelun aloittamista politiikan ja turvallisuuden alalla ja sen edellyttämien pysyvien mekanismien luomista. Olisi kiinnostavaa tarkastella sitä laajemmin, mutta se ei käy päinsä aikapulan vuoksi. EU painottaa voimakkaasti Venäjän-politiikassaan ympäristönsuojelua ja ydinturvallisuutta. On valitettavaa, että tämä dynamiikka ilmeni Venäjän ja EU:n välisissä suhteissa myös vastakkaiseen suuntaan, nimittäin Tsetsenian-politiikassa. Se on rasittanut suhteita voimakkaasti. Putinin hallituksen tavoitteleman sisäisen vakauttamispolitiikan sisällöllä ja menetelmillä on olennainen vaikutus suhteiden luonteelle. Toivomme siten, että parhaillaan harjoitettava pragmaattis-realistinen kumppanuus voi jonain päivänä muuttua todelliseksi strategiseksi kumppanuudeksi.

Laguiller
Arvoisa puhemies, Venäjän taloudellisen ja geopoliittisen merkityksen takia Euroopan unioni katsoo tarvitsevansa sitä koskevan yhteisen strategian. Mietinnössä on paljon tyhjiä lauseita ja etenkin hurskaita toiveita. Kyse ei ole vain siitä, että kaikkia Euroopan suurvaltoja kiinnostaa erityisesti oman maansa kapitalististen ryhmien etujen suojeleminen, vaan pohjimmiltaan siitä, mitä kapitalistisella Euroopalla on tarjottavana Venäjälle?
Talouskasvua? Venäjän taloushan on vain luhistunut kymmenen viime vuoden aikana. Jonottamisen aikakauden loppua? Mitä ihmeen hyötyä on paremmin tai huonommin varustetuista tavarataloista, jos työttömyys sekä matalat tai maksamattomat eläkkeet ja palkat ajavat kolmanneksen väestöstä elämään köyhyysrajan alapuolella ilman rahaa, jolla he voisivat ostaa näitä tuotteita? Demokratiaa? Sen nimissä valtaa pitävät viralliset ja epäviralliset mafiat. Vapautta? Vapaus, jonka kapitalismiin paluu on tuonut, rajoittuu edellisestä hallitusmuodosta jääneen pienen byrokraattiryhmän vapauteen ryöstää luonnonvaroja ja siirtää tulot länsimaisten pankkien tileille. Ja sitä paitsi, mitä vapaus tarkoittaa tsetseeneille?
Äänestämällä tätä mietintöä vastaan haluan korostaa kapitalistisen talousmallin ja länsimaiden kyvyttömyyttä tuoda kehitystä ja hyvinvointia Venäjän federaation kansoille, kuten suurimmalle osalle maailman kansoista.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Oostlanderia ansiokkaasta panoksesta esittelijänä. Ruotsalaisena kristillisdemokraattina kannatan täysin esittelijä Oostlanderin esittämää kahden toimintatavan menettelyä, joka merkitsee voimakasta, johdonmukaista ja kestävää arvostelua kaikkea rikollisuutta kohtaan, erityisesti Venäjällä esiintyneitä ihmisoikeusrikkomuksia kohtaan, mutta joka merkitsee myös läheistä ja luottamuksellista yhteistyötä suuren itäisen naapurimme Venäjän kanssa.
Mietinnön JJ kohdassa sanotaan: " - - koska Venäjä on muodostanut Valko-Venäjän kanssa poliittisen liiton, Venäjän demokraattisen legitimiteetin kannalta on tärkeää, että presidentti Putin ja Venäjän hallitus tuovat selvästi ja jatkuvasti esiin demokraattisen kehityksen ja uudistusten suuren tarpeen Valko-Venäjällä; tätä korostaa erityisesti kertomus, jonka EU:n, Euroopan neuvoston sekä ETYJin parlamentaarinen troikka esitti Minskissä 16. lokakuuta 2000." Arvoisa puhemies, olen laatinut tämän kohdan, jonka ulkoasiainvaliokunta on hyväksynyt. Haluan tässä korostaa, että on tärkeää tosiaankin tuoda esiin se, miten vakavaa on, että Venäjä on todellakin poliittisessa liitossa Valko-Venäjän kanssa.
Minskissä esittämämme kertomuksen yhteydessä viittasimme ensiksikin siihen, että Valko-Venäjän parlamentilla ei ole auktoriteettia, se ei voi säätää lakeja, sillä ei ole veto-oikeutta presidentin tekemiä päätöksiä vastaan, se ei voi hyväksyä talousarviota. Toiseksi viittasimme siihen, että vaalilailla on suljettu pois neljännes lokakuussa pidettyjen niin kutsuttujen parlamenttivaalien ehdokkaista. Kolmanneksi otimme esille tiedotusvälineiden käyttömahdollisuuden, joka ei toteudu oikeudenmukaisesti valtiojohtoisessa järjestelmässä. Neljänneksi otimme esille hallinnollisen rikoslain, joka tekee vaalien boikotointiin kehottamisesta laitonta.
Valko-Venäjä on siis poliittisessa liitossa Venäjän kanssa. On tärkeää, että korostamme sitä, miten vakavaa se on myös Venäjän kannalta.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, ihmisoikeuskysymykset ovat meille tärkeitä, eivätkä ne ole minkään maan yksityisasioita. Tsetsenian sota on sellainen, ja esimerkiksi nyt käsittelyssä oleva työlainsäädäntö vähentää työntekijöiden oikeuksia aika dramaattisella tavalla. Me olemme kuitenkin kokeilleet boikottilinjaa, ja sehän ei ole vaikuttanut tähän sotaan. Oostlanderin esittämä kaksoisstrategia luo ulospääsyn, josta kiitän häntä. Tämä on ensimmäinen Venäjä-strategia historiassamme. Monipuolinen yhteistyö nimittäin auttaa olojen vakauttamisessa Venäjällä. Se on ensimmäinen askel; sen jälkeen yritetään päästä siihen, että lakeja voidaan kunnioittaa, mikä on toinen askel. Lisäksi talouskehitys vakauttaa entisestään, ja neljäntenä on tuloksena kansalaisyhteiskunnan piirteitä. Tuloksena on lopulta lisää ihmisoikeuksia, joita me kaikki kaipaamme. Tämä on siis monikerroksinen rakennus, johon nyt tässä mietinnössä luodaan mahdollisuus. Ja tämän vuoksi minusta avaus on tärkeää. Olemme luoneet yhteistyön kauden Venäjälle, jossa poliittinen johto on vaihtunut. Pidämme kritiikkiä yllä, mutta emme katkaise yhteyttämme niin kuin teimme kansalaissodan jälkeen, josta seurasi Stalinin vainot ja kaikki kauheudet.
Pohjoinen ulottuvuus, mikä on tärkeä, saa tässä ehdotuksessa omaa budjettirahaa, mikä on hyvin keskeinen kysymys. Itse ehdotan, että veturiksi tälle tärkeälle hankkeelle pantaisiin energiakysymykset, sillä siihen on tarve, siellä liikkuu rahaa ja sitä on, jolloin me voimme käyttää sitä myös infrastruktuurin puolella sairaaloihin, ympäristökysymyksiin ja niin pois päin. Energiasta rahaa, siihen on yhteistyötarve molemmilla osapuolilla ja varsinkin Venäjän pohjoisissa osissa, jonne kehottaisin Venäjää kääntymään. Siellä on rauha eikä tarvita sotilaita putkia vartioimaan. Aiotteko te tukea tällaista hanketta, komission jäsen Patten?

Alavanos
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten duuma päätti, että Venäjän kansallishymni on Neuvostoliiton hymni. Tärkeää ei ole musiikki tai sanoitus tai mitä duuma niistä päätti. Tärkeää on, että Venäjän kansalaisten enemmistö tuki tätä päätöstä. Kysymykseni kuuluu, miksi nämä ihmiset eivät valitse sellaisia lauluja kuin Marseljeesi tai God save the Queen paremman huomisen hymniksi, vaan palaavat taaksepäin, järjestelmään, jota monet kollegat sanovat epäinhimilliseksi, rikolliseksi jne....
Mitä on merkinnyt tämä Venäjän äkillinen ja kiivas siirtyminen markkinatalouteen, kosketuksiin läntisten arvojen kanssa? Emmekö tiedä mitä tämä on merkinnyt? Vastuun kantaa tietysti pääasiassa Venäjä itse, sekä menneisyydestä että nykyisyydestä. Ovatko vastuullisia kuitenkin myös Euroopan unioni, Yhdysvallat ja muut voimat? Olemme puhuneet mafiasta. Mistä tämä mafia on saanut kasvualustansa, ellei Kremlistä itsestään? Ketkä olivat Jeltsinin suojelijoita ja agentteja niin monta vuotta? Ketkä puolustivat kynsin ja hampain Jeltsiniä Venäjällä? Olemme puhuneet varkaiden valtiosta. Mihin pankkeihin menevät nämä rahat lainoista, joita on saatu ulkomailta tai Venäjän sisäisestä kerääntymästä? Menevätkö ne Havannan tai Algerian pankkeihin? Eivät, vaan suuriin läntisiin pankkeihin! Miten niitä valvotaan? Ja missä prostituutioverkot toimivat?
Tällä haluan sanoa, että tästä vuosikymmenestä vastuussa olevia löytyy myös Euroopan unionista. Sen pohjalta, mitä olemme kuulleet joidenkin puhujien sanovan, olemme nähneet, että voimassa on voittajan malli. Kylmän sodan malli on korvattu voittajan mallilla. Miksi pelkäämme? Miksi puhumme riippuvuudesta Venäjästä? Voiko koko Euroopan unioni, johon kuuluvat Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Italia, Espanja, kaikki ne, jotka näimme Nizzassa, olla todellakin riippuvainen Venäjästä? Vai siirrymmekö keskinäisen riippuvuuden menettelyyn, niin kuin teemme kaikkien muiden nykymaailman suurvaltojen kanssa?
Puhumme Venäjän roolista. Mikä oli Venäjän rooli, kun Balkanin naapurimaata koskevat päätökset teki NATO sivuuttaen jopa YK:n, jossa Venäjä on mukana, sivuuttaen Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön? Kuinka niin emme terrorisoi tätä suurvaltaa? Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että meidän on muutettava asennettamme, me emme saa elätellä emmekä kylvää pelkoa, vaan meidän on haettava kumppania, joka tarvitsee tätä nykyä meidän tukeamme ja apuamme.

Patten
. (EN) Pidän tätä mietintöä erittäin myönteisenä ja haluaisin kiittää jäsen Oostlanderia sen laatimisesta. Kaikki parlamentin ryhmät ovat pitäneet hänen mietintöään myönteisenä, paitsi ehkä ne, jotka muistelevat kaiholla niitä kaikkea muuta kuin ihania aikoja, jotka muistetaan suuresta määrästä erittäin urheita neuvostoliittolaisia toisinajattelijoita. Se on kuitenkin erinomainen mietintö, jossa, kuten yhteisessä strategiassakin, korostetaan, kuinka tärkeä Euroopan unionin ja Venäjän välinen suhde - strateginen kumppanuus - on meille.
Mietinnössä tuetaan meidän niin sanottua kahden toimintatavan menettelyämme suhteessa Venäjään. Tässä menettelyssä yhdistetään suora puhe sellaisista asioista kuten Tsetsenia - johon palaan pian - jatkuvaan pyrkimykseen rakentaa yhteisille arvoille ja yhteistyölle perustuva tehokas suhde.
Yhteinen strategia ja Venäjän keskipitkän aikavälin strategia EU-suhteissa ovat saaneet aikaan uuttaa dynaamisuutta. Yhteisessä strategiassa on aloitteita ulkopolitiikan, turvallisuuden ja rikosten torjunnan alalla. Muut alueet, joilla pyrimme tukemaan Euroopan unionin yhteisiä pyrkimyksiä suhteessa Venäjään, ovat oikeusvaltio, demokratian rakentaminen, kansalaisyhteiskunta ja ystävyyskaupunkihankkeet sekä alueellinen ja rajat ylittävä yhteistyö sekä ennen kaikkea pohjoista ulottuvuutta koskeva aloite, johon monet jäsenet ovat viitanneet.
Tuemme vahvasti Venäjän hallituksen talousuudistusohjelmaa, joka on elintärkeä sijoitusilmaston parantamiselle. Kuten parlamentti varmasti tietää, Romano Prodi aloitti tähän asiaan liittyvän kauaskantoisen energiaa koskevan vuoropuhelun edellisessä Euroopan unionin ja Venäjän välisessä huippukokouksessa.
Nämä kaikki ovat alueita, joilla komission panos voi olla vahva, kuten mietinnössä useassa kohdassa tehdään selväksi. Meidän tekninen avustusohjelmamme - erityisesti Tacis - vastaa jo moniin tässä mietinnössä mainittuihin prioriteetteihin. Tacis-ohjelman 34 miljoonan euron ydin keskittyy koulutukseen, oikeusvaltioon, demokratiaan ja kansalaisyhteiskunnan kehittämiseen, mukaan luettuina alueellinen joukkotiedotusvälineiden vapaus, yksilönvapauksien suoja ja itsehallinnon tukeminen. Tätä seuraava toimintaohjelma - arvoltaan 58 miljoonaa euroa - keskittyy instituutioiden rakentamiseen, talouselämän oikeudelliseen järjestykseen ja parannuksiin liiketoiminta- ja sijoitusilmastossa.
Jäsenen mietinnössä painotetaan oikeutetusti sitä, että komission Moskovan lähetystön on osallistuttava enemmän rahoitusapumme hallintaan, ja olen päättänyt, että tähän suuntaan edistytään merkittävästi osana Euroopan unionin ulkoisen avun ohjelmien laajempaa uudistusta.
Mietinnössä puhutaan pohjoisesta ulottuvuudesta. Mekin pidämme tätä tärkeänä mekanismina alueelliselle yhteistyölle ja Luoteis-Venäjän alueiden ja Kaliningradin kehitykselle. Haluan tehdä töitä tulevan puheenjohtajavaltion Ruotsin kanssa, jotta saisimme aikaan konkreettista edistystä pohjoisessa ulottuvuudessa. Tämä tarkoittaa ponnistustemme keskittämistä avainalueille kuten ympäristöön - johon monet jäsenet ovat viitanneet - ja ydinturvallisuuteen, itseensä Kaliningradiin ja koordinaation parantamiseen eri rahoituslähteiden välillä.
Olemme erittäin tietoisia siitä, kuinka nopeasti on puututtava ydinjätteen varastointitilojen ja ruostuvien käytöstä poistettujen sukellusveneiden aiheuttamiin ympäristöuhkiin, erityisesti Venäjän luoteisosassa, esimerkiksi Kuolan niemimaan ympärillä. Tämä on valtavan suuri tehtävä. Se vaatii yhdistettyjä kansainvälisiä ja venäläisiä ponnistuksia. Komissio on ottanut johtavan aseman neuvotteluissa, jotka koskevat kansainvälistä sopimusta, jolla perustetaan monenvälinen ydinaseita koskeva ympäristöohjelma Venäjällä. Nämä neuvottelut ovat nyt tärkeimmässä vaiheessa ja toivomme, että niissä edistytään merkittävästi maaliskuuhun 2001 mennessä.
Ympäristöasioihin liittyvän tiedostamisen lisääminen Venäjällä on myös erittäin kiireellinen asia. Juuri tämä on sen Venäjän federaation ympäristötyöohjelman tavoite, joka aloitettiin viime kesäkuussa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa.
Muutama sana Kaliningradista: jo kumppanuus- ja yhteistyösopimus tarjoaa institutionaaliset puitteet vuoropuhelullemme Venäjän kanssa kauppa-, viisumi- ja raja-asioista. Samaan aikaan alueen kehitys on jo hyötynyt Tacis-hankkeista, joiden arvo on ollut yhteensä 30 miljoonaa euroa vuodesta 1991. Olemme nyt viimeistelemässä Kaliningradia koskevaa tiedonantoa neuvostolle. Olemme avaamassa toimistoa Kaliningradissa. Toivon kovasti voivani itse käydä Kaliningradissa alkuvuonna, enkä pelkästään siksi, että Immanuel Kant vietti siellä koko elämänsä. Tämä on vakava asia, jota on käsiteltävä yhtenä osana pohjoista ulottuvuutta.
Kaikilla esittelemilläni alueilla työskentelemme tiivisti yhdessä Venäjän kanssa kummankin osapuolen hyödyksi. Työskentelemme vahvistaaksemme Venäjän demokratiaa, vahvistaaksemme oikeusvaltiota ja muuttaaksemme Venäjän taloutta. Nämä kaikki ovat hyviä asioita, mutta jäljelle jää vielä yksi vakava epäkohta, joka haittaa Venäjän ja Euroopan unionin välisten siteiden parantamista: tarkoitan tietysti Tsetseniaa.
Edellisessä Euroopan unionin ja Venäjän välisessä huippukokouksessa lokakuussa presidentti Putin tunnusti, kuinka tärkeää on löytää nopeasti tämän konfliktin poliittinen ratkaisu. Minun on sanottava jäsenille - ja sanon lyhyesti sen, minkä voisin sanoa paljon pidemminkin - ,että me olemme erittäin huolissamme Tsetsenian humanitaarisesta tilanteesta. Olemme huolissamme saadessamme jatkuvasti tietoja ihmisoikeusrikkomuksista, esimerkiksi sellaisilta kansalaisoikeusjärjestöiltä kuten Lääkärit ilman rajoja -järjestöltä ja Human Rights Watch -ihmisoikeusjärjestöltä. Toivomme, että edistymme Venäjän viranomaisten kanssa näiden asioiden käsittelyssä tulevina kuukausina. Olemme erittäin huolissamme monien pakolaisten todennäköisestä kohtalosta Ingusetiassa ja Tsetseniassa tulevana talvena.
Nämä asiat ovat tärkeitä, koska otamme suhteemme Venäjään niin vakavasti. Näitä asioita ei voi vain lakaista maton alle. Meidän on palattava niihin yhä uudestaan, mutta meidän on myös tulevaisuudessa oltava tekemisissä Venäjän kanssa, kuten jäsenen mietinnössä viisaasti tunnustetaankin. Meidän on vältettävä sitä tämän vuosisadan alussa tehtyä virhettä, johon jäsen viittasi aikaisemmin, kun Venäjä suljettiin tehokkaasti tuhoisin seurauksin Euroopan asioista vuoden 1917 leninistien vallankumouksen jälkeen. Pidämme siksi kiinni yhteisestä strategiasta käyttää hyväksi saavutettua edistystä ottaaksemme huomioon monet jäsenen mietinnössä esiin nostetut näkökohdat ja ennen kaikkea vahvistaaksemme Venäjän federaation hallintoa.
Puhuisin vielä vähän seikasta, jonka muutama puhuja otti esiin keskustelussa - eli Georgiaa ja viisumeita koskevasta asiasta. Olemme jo ilmaisseet huolemme siitä tavasta, jolla Venäjä 5. joulukuuta yksipuolisesti otti käyttöön Georgian kansalaisia koskevat viisumivaatimukset. Koko kansainvälinen yhteisö, myös Venäjä, on sitoutunut tukemaan itsenäisten valtioiden riippumattomuutta ja koskemattomuutta. Tuolla alueella kaikkien valtioiden sellaisilla toimilla, jotka voisivat heikentää tuota riippumattomuutta, on merkittäviä vaikutuksia. Jos parempia viisumivaatimuksia aletaan soveltaa separatistialueisiin tai jos niille annetaan niistä kokonaan vapautus, se voisi merkitä niiden hallinnon legitimiteetin tukemista.
Georgia on Yhdistyneiden Kansakuntien jäsen, ETYKin jäsen, Euroopan neuvoston jäsen, ja sillä on kumppanuus- ja yhteistyösopimus Euroopan unionin kanssa. Se ansaitsee tukemme. Kehotamme alueen maita käyttämään ETYKin mekanismeja ja ratkaisemaan riitansa nopeasti, ennen kuin aiheutetaan todellista vahinkoa.
Onnittelen arvoisaa jäsentä vielä kerran erinomaisesta mietinnöstä, joka koskee erittäin tärkeää asiaa, johon varmasti palaamme parlamentissa tulevina vuosina yhä uudestaan. Jäsen on antanut meille erittäin tärkeän ja käyttökelpoisen poliittisen infrastruktuurin tulevia keskusteluitamme varten.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle esitetyt kysymykset (B5-0559/2000).

Mihail Papayannakis
Kysymys nro 1 (H-0864/00):
Aihe: Muuntogeeniset organismit ja viljelykasvit Vuoden 2000 keväästä lähtien on todettu monia tapauksia, joissa EU:n eri maissa on päästetty ympäristöön muuntogeenisiä organismeja ja viljelykasveja, puuvillaa, rapsia ja maissia. Joissakin tapauksissa on ryhdytty toimiin, joissakin tapauksissa ei, ja joissakin tapauksissa ei tapahtumasta ole virallisesti ilmoitettu eikä sitä ole virallisesti todettu. On syytä panna merkille, että monissa tapauksissa direktiiviä 90/220/ETY on selvästi toistuvasti rikottu. Kuinka neuvosto aikoo reagoida ja kuinka se aikoo suhtautua tällaisiin ilmiöihin, ja, ennen kaikkea, minkä asenteen se aikoo omaksua tähän lähitulevaisuudessa ja pidemmällä aikavälillä?

Moscovici
. (FR) Kuten tiedätte, neuvosto on hyväksynyt yhteisen kannan direktiivin 90/220/ETY tarkistamisesta. Uudessa tekstissä on säädetty paljon tiukemmat vaatimukset muuntogeenisten organismien käytölle ja markkinoille saattamiselle. Komissio uskoo, että uuden direktiivin voimaan astuminen parantaa nykyistä tilannetta.
Neuvosto toivoo, että direktiivi hyväksytään nopeasti, jotta voitaisiin säädellä entistä paremmin uusien muuntogeenisten organismien pääsyä Euroopan unionin alueelle. Neuvosto haluaa myös muistuttaa, että on komission tehtävä valvoa yhteisön lainsäädännön soveltamista.
Kun jäsenvaltiot panevat direktiivin täytäntöön kansallisten lainsäädäntöjen kautta, niiden täytyy valvoa, että direktiiviä sovelletaan kunnolla ja lähettää komissiolle joka vuoden päätteeksi lyhyt tosiasiat sisältävä kertomus kaikkien edellä mainitun direktiivin 18 artiklan nojalla markkinoille asetettujen tuotteiden käytön valvonnasta. Lisäksi jäsenvaltiot ja komissio tapaavat säännöllisesti vaihtaakseen tietoja kokemuksistaan, jotka koskevat muuntogeenisten organismien ympäristöön levittämiseen liittyvien riskien ehkäisyä.
Komissio esitti 30. marraskuuta kokoontuneelle sisämarkkina-, kuluttaja- ja matkailuasiain neuvostolle tiedonannon muuntogeenisten organismien merkinnästä ja jäljittämisestä. Neuvosto tarkastelee komission ehdotuksia 18. ja 19. joulukuuta kokoontuvassa ympäristöasiain neuvostossa.

Papayannakis
Kiitos vastauksesta, arvoisa ministeri. Kysymykseni kuului: direktiiviä ei ole aina noudatettu, ja muuntogeenisiä organismeja on päästetty ympäristöön. Annoin tästä esimerkkejä kysymyksessäni. Asetatte minut erittäin hankalaan tilanteeseen. Komission pitäisi valvoa, että direktiiviä noudatetaan. Se ei todennäköisesti ole tehnyt sitä, tai sitten se on tehnyt sen huonosti. Jäsenvaltioiden pitäisi soveltaa direktiiviä ja siirtää se kansalliseen lainsäädäntöönsä. Ne eivät ole tehneet sitä tässä tapauksessa. Haluaisin uskoa, että kyse on pelkästä erehdyksestä.
Esimerkiksi Kreikassa meille sanottiin muunnetusta puuvillasta, että se menisi vientiin. Komissio vastasi meille samankaltaiseen kysymykseen, että maanviljelijät saisivat korvaukset ja että muuntogeeninen puuvilla menisi vientiin. Voiko neuvosto auttaa minua pääsemään tästä hankalasta tilanteesta? Keneltä voin pyytää tietoja? Onko tämänkaltaisen aineen vienti ulkomaille edes laillista? Se kyllä vaikuttaisi aika uskomattomalta, arvoisa ministeri. Haluaisin vastauksen tähän kysymykseen.

Moscovici
Muistutan teille, että neuvosto on laatinut yhteisen kannan tästä ehdotuksesta, ja neuvottelut lähenevät näin ollen loppuaan. Menettely pitäisi saada päätökseen viimeistään 4. tammikuuta 2001. Yhteisessä kannassa asetetaan jäsenvaltioille entistä tiukemmat velvoitteet. Uskon siis, että vastaus kysymyksiinne löytyy siitä. Olen antanut teille kaikki hallussani olevat tiedot, arvoisa parlamentin jäsen.

Purvis
Onko puheenjohtaja samaa mieltä siitä, että voimme saada muuntogeenisistä organismeista merkittävää hyötyä ympäristölle, ihmisten terveydelle, kehitysmaille ja eurooppalaiselle tieteelle? Onko olemassa vaara, että Eurooppa voisi menettää nämä hyödyt, jos reaktiomme on pikemminkin hysteerinen kuin tieteellinen?
Lissabonin huippukokouksessa julistettiin, että Euroopan unionista on tulossa maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin tietopohjainen talous. Onko neuvosto valmis ottamaan johtoaseman puolustamalla biotekniikkateollisuutta kenttätutkimusten ja tuotteiden hyväksymisen nopeammalla tahdilla jäsenvaltioissa?

Moscovici
. (FR) Pelkään, että ajaudumme syvälliseen keskusteluun, johon meillä ei nyt ole aikaa. Mielestäni on tarpeen arvioida kaikkien tieteellisten edistysten laajuus ja rajat.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että tämä keskustelu on aivan välttämätön, sillä BSE-kriisi vaikuttaa laajasti rehuun, rehun viljelyyn ja tuontiin. Liha- ja luujauhon käyttö on nyt kielletty, ja siksi on ehdottoman välttämätöntä, että määritämme tässä kysymyksessä selvän kannan, sillä aikaa on niukasti nimenomaan BSE-kriisin vuoksi. Milloin uskoaksenne voimme todeta, että Euroopassa on saatavana yli 100-prosenttisesti geenitekniikasta vapaata rehua? Annetaanko tällainen merkintä mahdollisimman pian niin, että kansalaiset voivat luottaa siihen, että 100-prosenttisesti geenitekniikasta vapaata rehua on saatavana?

Moscovici
. (FR) Annan parlamentin jäsenelle saman vastauksen kuin hänen edeltäjälleen. Tämä keskustelu täytyy käydä, mutta mielestäni kyselytuntia ei ole tarkoitettu siihen.

Purvis
Tuo ei riitä ollenkaan. Juuri tähän kyselytunnit on tarkoitettu! Meillä on kysymys ja meillä on oikeus esittää lisäkysymys, ja me todellakin odotamme saavamme kunnollisen vastauksen ministerineuvostolta. Siksi olemme tulleet tänne. Arvoisa puhemies, toivon, että esitätte vastalauseen neuvostolle.

Moscovici
. (FR) Haluaisin kuitenkin vastata jäsenen kritiikkiin, jotta se kirjattaisiin pöytäkirjaan, sillä emme voi sallia virheellisen tiedon levittämistä. Nyt käymämme menettely on äärimmäisen tarkkaan säännelty: neuvostoa pyydetään vastaamaan hyvin moneen erittäin tarkkaan kysymykseen lyhyessä ajassa, enkä usko, että kukaan täällä kuvittelee, että minuutissa voisi käsitellä erittäin monimutkaisia yhteiskunnallisia kysymyksiä. Se olisi neuvostolta sekä harkitsematonta että typerää. Olen siis valmis ehdottamaan, että tämä keskustelu käydään, sille pitää vain valita parempi ajankohta. Uskon, että olisi edesvastuutonta alkaa improvisoida minuutissa kysymyksiä muuntogeenisistä organismeista, sillä se ei ole ollut tämän puheenjohtajakauden hengen mukaista.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 2 (H-0871/00):
Aihe: Tshetshenian tilanne Miten neuvosto arvioi Tshetshenian tämänhetkistä tilannetta ja mihin toimiin se on viimeisten kuuden kuukauden aikana ryhtynyt sikäläisen verenvuodatuksen lopettamiseksi?

Moscovici
Neuvosto on erittäin huolissaan Tsetsenian tilanteesta: väkivalta jatkuu ja humanitaarinen tilanne on erittäin huolestuttava talven lähestyessä. Tällä hetkellä ei ole merkkejä poliittisen ratkaisun löytymisestä konfliktiin. Neuvosto on ilmaissut huolensa useissa tapaamisissa Venäjän kanssa, kaikilla tasoilla, ja pyrkinyt etenkin saamaan sen välttämään liiallista voimankäyttöä, estämään konfliktin laajentumista, teettämään riippumattomia ja tehokkaita tutkimuksia ihmisoikeusloukkauksista, tukemaan ETYJin avustusryhmää sen tehtävän hoitamisessa ja valvomaan humanitaarisen avun perille pääsyä. Neuvosto on muun muassa korostanut jatkuvasti, että ainoastaan poliittinen ratkaisu voi saattaa kriisin päätökseen.
Pariisissa viime lokakuun 30. päivänä pidetyssä viimeisimmässä Euroopan unionin ja Venäjän välissä huippukokouksessa molemmat presidentit ottivat asian esiin. Presidentti Putin ilmoitti olevansa samaa mieltä tällaisen ratkaisun löytymisen tarpeellisuudesta ja kiireellisyydestä. Venäjä hyväksyi ensimmäisen kerran huippukokouksen yhteisen tiedoksiannon tämänsuuntaisen sanamuodon. Tässä yhteydessä ja ilmoittaen vastustavansa vuoropuhelua niin sanottujen "terroristien" kanssa presidentti Putin korosti, että näiden ja Tsetsenian itsenäisyyden puolesta hyvässä uskossa taistelleiden välillä täytyy tehdä ero. Presidentti Putin vakuutti myös, että avustusryhmä pääsisi pian palaamaan Tsetseniaan. Näin ei kuitenkaan ole vielä tapahtunut.

Posselt
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi lyhyttä lisäkysymystä. Ensinnäkin: onko neuvosto ollut yhteydessä ETYJin valvonnassa demokraattisesti valittuun presidentti Mashadoviin ja muihin Tsetsenian demokraattisiin voimiin rauhan aikaansaamiseksi?
Toiseksi: Onko neuvosto pyytänyt tietoa asioista hyvin perillä olevalta Euroopan neuvoston ihmisoikeuksista vastaavalta jäseneltä?

Moscovici
Minulla ei ole tarpeeksi tarkkoja tietoja voidakseni vastata lisäkysymykseenne. Voin vain kertoa teille, että olemme tiiviisti yhteydessä ihmisoikeuksista vastaavan komission jäsenen kanssa.

Dupuis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme parlamentissa turhaan yrittäneet pyytää ihmisoikeuksista vastaavaa komission jäsen Nielsonia menemään Tsetseniaan, eikä ainoastaan lyhyelle vierailulle, vaan tutkimaan tarkkaan alueen humanitaarista tilannetta. Emme ole onnistuneet tässä. Voisiko puheenjohtajavaltio Ranska nyt puolestaan ottaa yhteyttä komission jäsen Nielsoniin ja pyytää painokkaasti häntä matkustamaan mahdollisimman pian Tsetseniaan?

Moscovici
. (FR) Komissiolle ilmoitetaan luonnollisesti näistä keskusteluistamme.

Rübig
Arvoisa puhemies, asiani koskee työjärjestystä: parlamentissa on oikeastaan käytäntönä, että jos kysymyksiin ei voida antaa riittävää suullista vastausta, niihin annetaan myöhemmin kirjallinen vastaus. Jos neuvoston puheenjohtaja ei pysty vastaamaan kysymyksiimme suullisesti, pyytäisin, että hän vastaa niihin ainakin kirjallisesti.

Puhemies
Kuten tiedätte, tarkastelemme nyt töittemme uudelleen järjestelyä. Varapuhemies Provanin esittämän asiakirjan joukossa on monia aiheita, joita tarkastelemme, ja niiden joukossa on myös aihe, joka koskee neuvoston ja komission kyselytuntien etenemistä. Olemme todellakin eri tilaisuuksissa panneet merkille tietynlaista tyytymättömyyttä sekä neuvoston ja komission että parlamentin taholta. Näin ollen jos neuvosto haluaa, se voi vastata kirjallisesti ja ottaa vastaan pyyntönne. Meidän täytyy kuitenkin ottaa huomioon, että lisäkysymyksiin on todellakin joissakin tapauksissa mahdoton vastata, joissakin muissa tapauksissa vastaaminen on vaikeaa, ja harvoissa tapauksissa vastaaminen voi olla yksinkertaista.

Posselt
Arvoisa puhemies, halusin vain sanoa, että muilla neuvoston puheenjohtajilla on ollut tapana vastata tarkasti lisäkysymyksiin. Neuvoston puheenjohtajan on toki tiedettävä, onko hän tavannut Mashadovin vai ei. Hän ei suinkaan voi vastata, että hänellä ei ole siitä tarkkaa tietoa!

Moscovici
. (FR) Haluan jatkaa siitä, mitä puhemies juuri äsken sanoi. Tämä kyselytunti ei selvästikään ole tyydyttävä. Olen tullut parlamentin eteen hyvin usein. Olen käynyt täällä monia mielenkiintoisia keskusteluja. Tämä ei ole sellainen, sillä näette hyvin, ettei sali ole läheskään täynnä. Teitä on täällä kymmenkunta. Tämä ei siis ole tyydyttävä sen enempää neuvostolle kuin parlamentille. Älkää turhaan hermostuko.
(Jäsen Posselt keskeytti puhujan.)
Älkää nyt viitsikö, tämä on joka tapauksessa naurettavaa. Yritän vain selittää teille yhteistä toimintaa, josta olen muuten kirjoittanut puhemies Nicole Fontainelle, joka on samaa mieltä kanssani.
Mielestäni tätä menettelyä täytyy uudistaa yksinkertaisella tavalla, jotta parlamentin jäsenet voivat saada tarkempia vastauksia aiheisiin, jotka on organisoitava paremmin. Arvoisa parlamentin jäsen, neuvoston puheenjohtajavaltio ei ole hallitus tai henkilö, vaan valtio, joka työskentelee yhdessä pääsihteeristön yksiköiden kanssa, ja annamme teille täällä tarkat vastaukset tarkkoihin kysymyksiin.
Jos haluatte pitää niin sanottuja jarrutuspuheita, niin tämä voi kestää tunteja. Menettelyä täytyy siis muuttaa tai uudistaa. Korostan tätä, eikä asialla ole mitään tekemistä täysin asiattomien arvoarvostelmien kanssa, hyvä jäsen.

Puhemies


Giorgio Lisi
Kysymys nro 3 (H-0876/00):
Aihe: Neuvoston kanta valmisteveron alaisten alkoholijuomien kuljettamiseen Onko neuvosto tietoinen edellä mainitusta vakavasta, monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa (Belgiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tanskassa, Saksassa, Hollannissa ja Italiassa) esiintyvästä ongelmasta ja kustannuksista, joita tästä aiheutuu alkoholijuomia kuljettaville yrityksille sekä vakavista petostapauksista ja salakuljetuksesta?
Mitä direktiivejä neuvosto aikoo laatia viitteenä olevan direktiivin 92/12/ETY lisäksi, jotta tavaran toimittajan ja vastaanottajan välinen vastuu jaetaan selkeästi ja siten, että mahdollisuutta petoksiin ei ole?
Miten neuvosto aikoo ratkaista tämä ongelman telemaattisen valvonnan avulla tavaran lähtö- ja vastaanottotullien tai kauttakulkutullin välillä, ja onko tällainen ratkaisu mahdollista toteuttaa lähiaikoina, ottaen huomioon, että komissio on ollut varsin halukas ratkaisemaan tämän ongelman tekemällä erilaisia aloitteita ja käsitellyt tätä kysymystä korkean tason työryhmissä, ja on näin osoittanut olevansa valmis konkreettisiin toimiin?

Moscovici
. (FR) Neuvosto muistuttaa jäsenelle alkoholi- ja tupakka-alan petoksia koskevista päätelmistä, jotka se hyväksyi 19. toukokuuta 1998 pitämässään kokouksessa. Neuvosto korosti tuolloin jäsenvaltioiden ja komission tarvetta ryhtyä toimiin alkoholi- ja tupakkatuotteiden valmisteveron alalla tapahtuvien petosten torjumiseksi. Neuvosto myös hyväksyi korkean tason työryhmän tupakka- ja alkoholialalla esiintyviä petoksia koskevan kertomuksen tiivistelmän. Lopuksi se vielä korosti, että komission ehdottaman toteutettavuustutkimuksen tuloksista riippuen olisi tärkeää ottaa pitkän aikavälin tavoitteeksi tietokoneistetun valvontajärjestelmän luominen.
Neuvosto oli myös sitoutunut antamaan tällä välin määräyksiä, joilla pyritään ottamaan viipymättä käyttöön tehokas ja nopea valikoidusti toimiva varoitusjärjestelmä. Komissio on sittemmin tehnyt tämän suuntaisia ponnisteluja. Neuvosto kehottaa kunnianarvoisaa parlamentin jäsentä kääntymään tässä asiassa suoraan kyseisen toimielimen puoleen edellä mainittujen toimenpiteiden yksityiskohtien ja niissä saavutetun edistymisen selvittämiseksi.

Lisi
Arvoisa puhemies, uskoakseni kysymys oli riittävän tarkkaan määritelty. Tämä kyseinen parlamentin jäsen, eli allekirjoittanut, yritti kääntyä komission puoleen, ja komissiolta hän sai epävirallista tietoa tilanteesta, jota voisimme kutsua tässä tapauksessa umpikujaksi.
Tämä direktiivi on vuodelta 1992. Ongelma on tunnettu, se on kaikkien tiedossa ja koskee vieläkin vakavampaa veropetoskysymystä, johon me kaikki kiinnitämme erityishuomiota, mutta joka myös aiheuttaa huomattavaa vahinkoa yrityksille, joilla ei ole minkäänlaista keinoa koordinoida tätä kysymystä tai valvoa sitä.
Tästä syystä minun piti kääntyä neuvoston puoleen. Totean nyt, että te puhutte sitoumuksesta. Lisäkysymyksenä haluaisin kysyä, kykenettekö te jollakin tavalla antamaan ennakkonäkemyksen, kun komissio kerran näyttäisi olevan valmis, kun taas neuvostossa, mikäli olen oikein ymmärtänyt, esiintynee jonkinlaista epäröintiä tai erimielisyyttä? Jos voitte todistaa, että näin ei ole, olen hyvin tyytyväinen, ja voin päätellä, että kaikki etenee hyvin nopeasti.

Moscovici
. (FR) Voin kertoa teille neuvoston kannan, eli sen, että Ecofin-neuvosto käsitteli 5. kesäkuuta 2000 pitämässään kokouksessa, eli hiljattain, välittömien ja välillisten verojen alalla tehtävien petosten tämänhetkistä tilannetta sekä mahdollisuutta vahvistaa hallinnollista yhteistyötä näillä aloilla.
Neuvostolle esitettiin tuolloin Coreperin 8. syyskuuta 1999 perustaman ad hoc -työryhmän kertomus veropetosten torjunnasta. Kertomus osoitti, kuten osuvasti sanoitte, että veropetosten määrä on saavuttanut yhteisössä huolestuttavan tason. Kaikki jäsenvaltiot vahvistivat haluavansa tehostaa petosten torjuntaa niin kansallisella tasolla kuin valtioiden välilläkin. Neuvosto pyysi komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksia kaikkien niiden suositusten pohjalta, joista ad hoc -työryhmässä oli päästy yksimielisyyteen. Tällä viitataan myös toimenpiteisiin, joihin voitaisiin ryhtyä valmisteveron alalla tehtävien petosten erityislaatuisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Tässä yhteydessä ja ilman tietoa minkäänlaisesta epäsovusta kerroin teille, että komissio on ponnistellut tähän suuntaan, ja uskon todellakin, että voitte kääntyä sen puoleen pelkäämättä, että komission ja neuvoston kannat eroaisivat toisistaan.

Maes
Onko teillä sellainen vaikutelma, että jäsenvaltioilla on nyt mahdollisuudet saavuttaa tavoitteet? Minulla on sellainen vaikutelma, että petosten torjuntaan pitäisi saada paljon enemmän yhteisön valtaa, ja olen sitä mieltä, että jäsenvaltioiden välinen koordinointi ei ole tähän saakka tuottanut toivottuja tuloksia. Tuottavatko uudet toimenpiteet sitten näitä tuloksia?

Moscovici
. (FR) Olette oikeassa, petosten torjunnan hyväksi ei koskaan tehdä tarpeeksi. Tiedätte, että olemme ottaneet vuosien mittaan käyttöön erilaisia välineitä, jotka alkavat nyt tuottaa tulosta, mutta myönnän toki, että tätä taistelua täytyy jatkaa hellittämättä. Tämän täytyy olla töiden tavoitteena.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 4 (H-0881/00):
Aihe: Kiristetty kuljettajan vastuu Puheenjohtajamaa Ranska on ehdottanut neuvostossa, että niin kutsuttua kuljettajan vastuuta kiristetään. Kuljettajan vastuu tarkoittaa sitä, että kuljetusyhtiötä, esimerkiksi lentoyhtiötä, rangaistaan, jos se kuljettaa henkilöitä EU:n alueelle ilman voimassaolevaa viisumia tai henkilötodistusta. Monissa EU:n jäsenvaltioissa kuljettajan vastuu tarkoittaa, että yhtiö on velvollinen järjestämään/maksamaan suoran paluumatkan ja joissakin maissa tähän yhdistetään sakkomaksu. Puheenjohtajamaa haluaa nyt ottaa käyttöön pakollisen sakkomaksun. Kuljettajan vastuu on tehokas keino estää turvapaikanhakijoita pääsemästä EU:hun. Monet turvapaikkaa hakevat pakolaiset eivät voi saada passia tai viisumia, joka vaaditaan EU:hun saavuttaessa. Kuljettajan vastuu tarkoittaa tässä tapauksessa, että heidän turvapaikkahakemustaan ei voida käsitellä EU:ssa. Sen sijaan lentoyhtiöiden, lentokenttien ja muiden kuljetusyhtiöiden työntekijät erottelevat heidät muista matkustajista. Ovatko nämä työntekijät neuvoston mielestä päteviä käytännössä määräämään turvapaikanhakijoiden tulevaisuudesta?

Moscovici
neuvosto. (FR) Ehdotus, johon jäsen viittaa, on puheenjohtajavaltio Ranskan aloite, jolla tähdätään sen neuvoston direktiivin hyväksymiseen, joka koskee ilman tarvittavia asiakirjoja jäsenvaltioiden alueelle tulevia kolmansien maiden kansalaisia kuljettavia liikenteenharjoittajia koskevien rahallisten seuraamusten yhdenmukaistamista.
Tätä tekstiä, joka annettiin parlamentille lausuntoa varten 6. syyskuuta 2000, tarkastellaan parhaillaan neuvoston toimivaltaisissa elimissä. Aloitteen tavoitteena on ottaa käyttöön yhdenmukainen politiikka laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi Euroopan tasolla.
Kuljettajien asettaminen vastuuseen kuuluu siihen olennaisena osana. Direktiiviehdotuksella säädetään kaikille maille yhteinen vähimmäislainsäädäntö kuljettajien vastuusta siten, että vahvistetaan kuljettajien valvontavelvollisuudet ja yhdenmukaistetaan jäsenvaltioiden nykyiset seuraamukset. Kuljettajille ei olla määräämässä uusia seuraamuksia, vaan nyt yhdenmukaistetaan Schengenin sopimuksen määräysten mukaiset seuraamukset.
Haluaisin kiinnittää jäsenen huomion siihen, että direktiiviehdotuksen johdanto-osan 3 kohdassa selvästi mainitaan, ettei sen soveltaminen rajoita sitoumuksia, jotka johtuvat 28. heinäkuuta 1951 tehdystä pakolaisten oikeusasemaa koskevasta yleissopimuksesta, sellaisena kuin se on muutettuna 31. tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla. Euroopan unioni on vakuuttanut useaan otteeseen kunnioittavansa täydellisesti oikeutta turvapaikkaan. Se täytyy sovittaa tehokkaisiin laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan vastaisiin toimiin. Tämä on välttämätöntä, ja Feiran Eurooppa-neuvosto pyysi tätä neuvostolta Doverin murhenäytelmän jälkeen.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Ranskan ministeriä vastauksesta. Mielestäni puheenjohtajavaltio Ranskan laatimaa ehdotusta on kuitenkin aivan mahdoton hyväksyä, ja sillä on oikeastaan vain yksi tarkoitus, nimittäin pitää turvapaikanhakijat EU:n ulkopuolella, mikä käytännössä saattaa johtaa laittoman maahanmuuton kasvuun.
Lisäksihän on niin, että turvapaikkaa eivät voi saada pelkästään sellaiset henkilöt, jotka Geneven yleissopimuksen perusteella on luokiteltu pakolaisiksi, vaan turvapaikka voidaan myöntää myös huomattavasti suuremmille ryhmille. Uusi ehdotus ei ilmeisesti sisällä poikkeusta näiden ryhmien kohdalla.
Esitin myös erityisen kysymyksen siitä, millaiset valtuudet lentoyhtiöiden ja lentoasemien työntekijöillä on käytännössä tehdä päätöksiä turvapaikkakysymyksissä. Jos Geneven sopimuksessa pakolaisiksi luokiteltuja henkilöitä ei oteta lukuun, millainen mahdollisuus Istanbulin lentokentän lähtöselvityksessä työskentelevällä henkilöstöllä on käytännössä päättää pakolaisen kohtalosta. Juuri siitähän tässä on kyse. Minusta tämä on erittäin olennainen kysymys, koska pakolaisten kohtalo jätetään esimerkiksi lentoyhtiön ja lentokenttähenkilöstön käsiin. Olen sitä mieltä, että tällainen henkilöstö ei ole pätevä päättämään asiasta eikä sillä ole alalla tarvittavaa koulutusta, ja sen vuoksi tämä on pohjimmiltaan vastuutonta.

Moscovici
. (FR) Tuo on pikemminkin mielipide kuin kysymys. Toistan, että meidän täytyy ryhtyä tehokkaisiin toimiin tätä vitsausta vastaan, joka aiheutti todellisen murhenäytelmän, ja toimissa täytyy ottaa huomioon Euroopan unionin täysi kunnioitus turvapaikkaoikeutta kohtaan. Painotan sanoja "täysi kunnioitus". Joillakin mailla voi olla ongelmia. Pyrimme ratkaisemaan ne. Maat saavat tuoda ilmi omat kantansa. Uskon kuitenkin, että tämä on se tie, jota meidän täytyy seurata.

Sacrédeus
Kiitos vastauksesta. Haluan esittää seuraavan lisäkysymyksen: kuinka suuri ja kattava tämä ongelma on neuvoston mielestä ja kuinka vakavasti neuvosto suhtautuu siihen, että kuljetusyhtiöt kuljettavat EU:n alueelle sellaisia henkilöitä, joilla ei ole voimassa olevaa viisumia ja henkilöllisyystodistusta?

Moscovici
. (FR) Juuri tätä koski kysymys, johon pyrin äsken vastaamaan, ja toistan teille, että tämä on erittäin vakava ja vaikea aihe.

Puhemies


William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 5 (H-0882/00):
Aihe: Ehdotus tuontitullien poistamiseksi kaikilta muilta tuotteilta paitsi aseilta Tyytyykö neuvosto siihen, että tämä komission ehdotus, jolla voi hyvinkin olla huomattavia seurauksia jo nyt ahtaalla oleville Euroopan unionin sokerijuurikkaan viljelijöille, hyväksyttäisiin keskustelematta suorilla vaaleilla valitun Euroopan parlamentin kanssa?

Moscovici
Komission hiljattain esittämä ehdotus neuvoston asetukseksi, jolla muutetaan neuvoston asetusta (EY) N:o 2820/98 tullittomuuden laajentamiseksi koskemaan vähiten kehittyneistä maista peräisin olevia tuotteita ilman määrällisiä rajoituksia, on seurausta yhteisön aloitteista, joilla pyritään parantamaan vähiten kehittyneiden maiden pääsyä markkinoille.
Tätä silmällä pitäen Cotonoussa kesäkuussa 2000 allekirjoitetussa AKT-EY-kumppanuussopimuksessa määrätään, että yhteisön täytyy viimeistään vuoteen 2005 mennessä turvata tulliton pääsy markkinoille suurimmalle osalle vähiten kehittyneistä maista peräisin olevia tuotteita.
Sokerin, riisin ja banaanien yhteisten markkinajärjestelyjen meneillään olevien uudistusten johdosta komission ehdotuksessa esitetään, että näiden tuotteiden markkinoille pääsy vapautetaan asteittain kolmen vuoden kuluessa alkaen tammikuusta 2001. Ehdotuksessa esitetään, että vähiten kehittyneiden maiden tuotteille myönnetään tulliton pääsy markkinoille muuttamalla yhteisön nykyisin soveltamaa yleistä tullietuuskohtelujärjestelmää. Tämä ehdotus koskee yhteistä kauppapolitiikkaa, joten se noudattaa perustamissopimuksen 133 artiklaa, joka ei edellytä Euroopan parlamentin kuulemista.
Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että neuvosto tarkastelee tätä ehdotusta erittäin huolellisesti, ja ottaa erityisesti huomioon ehdotetun tullittoman pääsyn mahdolliset seuraukset yhteisön viljelijöille ja ehdotuksen yhteensopivuuden niiden meneillään olevien hankkeiden kanssa, joilla pyritään uudistamaan yhteistä markkinajärjestelyä joillakin aloilla. Tarkoitan erityisesti sokeria.

Newton Dunn
Viime kuussa, kun kysyin lisäkysymyksen kyselytunnilla, tämä puheenjohtaja yksinkertaisesti jätti vastaamatta kysymykseeni sanomalla: "Voin ainoastaan toistaa edellisen vastaukseni" ja lukemalla uudestaan edellisen vastauksen. Tällä kertaa annan hänelle tilaisuuden olla lukematta edellistä vastausta uudestaan, vaan pyydän häneltä lupausta tehdä asialle jotakin ja hyväksyntää. Onko puheenjohtaja samaa mieltä siitä, ettei tästä ehdotuksesta voida tehdä päätöstä, ennen kuin sen vaikutukset unioniin, AKT-maihin ja vähiten kehittyneisiin maihin on täysin tutkittu. Kyllä vai ei?

Moscovici
. (FR) Puheenjohtajavaltio ja useat muut jäsenvaltiot ovat jo saaneet Comité européen des fabricants de sucre -järjestöltä (Euroopan sokerin valmistajien komitea) erilaisia komission ehdotukseen liittyviä kirjeitä, jotka otetaan huomioon päätöksiä tehtäessä. Ehdotetun tullittoman pääsyn todellinen vaikutus eurooppalaisille viljelijöille on ratkaiseva tekijä neuvoston lopullisessa päätöksessä.

Clegg
Haluaisin toistaa kysymyksen, jonka esitin puheenjohtaja Moscovicille viime viikolla täysistunnossa. Ehkä hänellä oli silloin liian monta kysymystä käsiteltävänään, jotta hän olisi voinut vastata minulle.
Toivottavasti voitte vastata minulle tämäniltaisessa kodikkaassa tunnelmassa. Kysymys koskee Euroopan parlamentin roolia kauppapolitiikassa, mikä on jäsen Newton Dunnin kysymyksen henki. Onko mielestänne mahdollista, että te, minä tai kuka tahansa Euroopassa ajaa suurempaa avoimuutta ja vastuuta kauppapolitiikassa WTO:ssa niin kauan kuin parlamentilla ei ole mitään muodollista eikä vakavaa roolia ministerineuvoston ja Euroopan komission tekemien kauppapoliittisten päätösten tutkimisessa ja tarkistamisessa?
Lainatakseni hyvää ystävääni jäsen Newton Dunnia: ehkäpä paras tapa vastata on kyllä tai ei.

Moscovici
. (FR) Haluan vain tehdä selväksi, koska olen täällä viimeistä kertaa, miten tämä menettely toimii. Muistutan teille, ettei neuvoston puheenjohtaja tule tänne ilmaistakseen jonkin tietyn tahon mielipiteen, kyseessä ei ole jokin tietty hallitus, vaan tarkoitus on ilmaista, mikä on neuvoston kanta tietyllä hetkellä. Minulla voi siis olla poliitikkona vakaumuksia - ja minulla on niitä, uskokaa pois, myös tästä aiheesta -, mutta pysyttelen neuvoston tämänhetkisessä kannassa.

Kinnock
Mainitsitte Cotonoun sopimuksen. Oletteko selvillä siitä, että Cotonoun sopimuksessa ilmaistaan sitoumus tehdä vaikutusta koskevia tutkimuksia, jotka voivat vaikuttaa muihin kuin vähiten kehittyneisiin maihin, sekä pitää kuulemistilaisuuksia. Kumpaakaan näistä asioista ei ole tapahtunut. Kuulemistilaisuuksien pitäminen tapahtumien jälkeen ei riitä. Oletteko selvillä siitä, että Euroopan sokerin tuottajia lukuun ottamatta varsinkin ne maat, jotka ovat - erityisesti Karibian maat - riippuvaisia hyödykkeistä - sokerista, banaanista ja riisistä - ovat ilmaisseet huolensa, kuten olette maininneet?

Moscovici
. (FR) Vakuutan kaikille parlamentin jäsenille, jotka ovat esittäneet minulle kysymyksiä, että neuvosto ottaa heidän huomautuksensa huomioon.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

María Izquierdo Rojo
kysymys nro 6 (H-0886/00):
Aihe: Hullun lehmän taudin ehkäisytoimet Onko neuvosto tutkinut mahdollisuutta keskeyttää väliaikaisesti lihaluujauhojen käyttö, jotta hullun lehmän taudin leviäminen estettäisiin? Mitä välittömiä toimia neuvosto ehdottaa maille, jotka on julistettu erityisen riskialttiiksi?
ja

Efstratios Korakas
kysymys nro 7 (H-0932/00):
Aihe: BSE-taudin aiheuttama välitön vaara Jatkuvasti esiin tulevat uudet "hullun lehmän taudin" tapaukset ovat synnyttäneet valtavaa huolestumista kuluttajien ja myös karjankasvattajien keskuudessa. Maatalousneuvoston viimeaikaisessa kokouksessa tehdyt päätökset ovat suututtaneet jäsenvaltioiden kansalaisia, joiden terveys on vaarassa elintarvikkeiksi sopimattomien lihatuotteiden jatkuvan kuluttamisen vuoksi.
Koska neuvosto aikoo ryhtyä tehokkaisiin toimiin kuluttajien terveyden suojelemiseksi muuttamalla kotieläintuotannon organisointitapaa ja sen kehittämisen arviointiperusteita, tuomalla käyttöön kasveista, esimerkiksi sinimailasesta, peräisin olevia valkuaisrehuja, tekemällä perinpohjaisia muutoksia yhteiseen maatalouspolitiikkaan, kieltämällä naudanlihan tuonti Ranskasta ja myös muista maista, joissa esiintyy vastaava ongelma, järjestämällä nautoja koskeva yleisvalvonta ja kieltämällä lihajauhojen käyttäminen märehtijöiden ruokinnassa?

Moscovici
. (FR) Neuvosto haluaa muistuttaa, että sen pysyvä politiikka tähtää siihen, että turvataan kuluttajille mahdollisimman korkea suoja. Neuvosto on erityisesti pyrkinyt viimeaikaisilla päätöksillään tarjoamaan kuluttajille mahdollisimman turvallista lihaa muun muassa tekemällä päätöksen, jolla pyritään turvaamaan entistä paremmin lihan alkuperän jäljittäminen ja poistamaan ravintoketjusta luettelo tarkoin määriteltyjä riskialttiita aineita, joihin on juuri lisätty nautojen suolet.
Turvatoimenpiteenä ja ristitartuntavaaran ehkäisemiseksi neuvosto on päättänyt keskeyttää 1:sestä päivästä tammikuuta 2001 alkaen liha- ja luujauhojen käytön tuotantoeläinten ruokinnassa. Lisäksi yli 30 kuukautta vanhoja eläimiä, joita ei ole testattu, ei voi enää ottaa mukaan ravintoketjuun. Näille testaamattomille naudoille otetaan käyttöön osto- ja tuhoamisjärjestelmä, jolla kasvattajille korvataan markkinahinta. Neuvosto uskoo, että toteutetuin toimin voidaan välttää jäsenten mainitsema vaara.
Kotieläintuotannon organisointitavasta ja sen kehittämisen arviointiperusteista neuvosto muistuttaa, että sen Agenda 2000 -uudistusten yhteydessä tekimissä päätöksissä on jo muun muassa palkkioiden kautta asetettu painopiste laajaperäisen tuotannon kannustamiseen. Neuvosto on lisäksi 4. joulukuuta 2000 pannut merkille komission ehdotukset, jotka koskevat proteiinipitoisten kasvien tuotantoa, ja pyytänyt komissiota syventämään pikaisesti analyysiaan ja vetämään johtopäätökset sen vaikutuksista tällä alalla nykyisin toteutettavaan politiikkaan sekä kesannointiin ja esittämään tarvittaessa soveltuvia ehdotuksia.
Neuvosto haluaa näillä toimilla palauttaa Euroopan unionin kuluttajien luottamuksen. Kunnioittaakseen sisämarkkinoita ohjaavia periaatteita se aikoo kuitenkin suosia yhteisön toimia sen sijasta, että se ehdottaisi erityisiä toimia joillekin tietyille jäsenvaltioille.

Izquierdo Rojo
Ensinnäkin minun on sanottava, että neuvoston puheenjohtaja ei ole mielestäni vielä vastannut jäsen Korakasin kysymykseen.
Toiseksi kiitän lämpimästi oman kysymykseni osalta neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Mielestäni neuvosto on toiminut rohkeasti ja ryhtynyt ripeästi tiettyihin tärkeisiin toimiin. Kaikesta huolimatta sovittuja toimia ei kuitenkaan ole toteutettu, mikä on erittäin vakava ongelma. Neuvosto tietää, että jo vuonna 1989 Isossa-Britanniassa kiellettiin sekä märehtijöille annettavien eläinproteiinia sisältävien rehujen valmistaminen että lihajauhojen valmistaminen. Tämä osoittaa, että toimet, jotka aikanaan hyväksyimme, ovat hyvin tehtyjä ja että niihin liittyy takeita. Nyt ongelmana onkin se, ettei niitä sovelleta, että niiden toteuttaminen laiminlyödään. Tämän vuoksi haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, aikooko ministerineuvosto taata sen, että yhteisön sääntöjä noudatetaan, aikooko se taata sen, että toteutetaan ne toimet, jotka koskevat lihajauhojen käytön kieltämistä rehujen valmistuksessa. Millaiset tarkastajat tulevat huolehtimaan tästä? Millaisia valvontatoimia aiotaan toteuttaa? Onko tätä huolenaihetta pohdittu ministerineuvostossa? Olkaa hyvä ja antakaa minulle konkreettinen vastaus: mitä elintarviketurvallisuuteen liittyviä takeita aiotaan antaa siitä, että kaikkiin näihin toimiin ryhdytään?

Moscovici
. (FR) Muistutin parlamentin jäsen Izquierdo Rojolle, mitä päätöksiä neuvosto on tehnyt. Kuten itsekin korostitte, nämä ovat rohkeita ja tuoreita päätöksiä, sillä viimeinen, jonka mainitsin, tehtiin 4. joulukuuta eli viikko sitten. Puheenjohtajavaltio Ranska on pyrkinyt alusta saakka löytämään eurooppalaisen ratkaisun tähän kriisiin, joka on elintarvikekriisi, yhteiskunnallinen kriisi ja terveydenhoidollinen kriisi. Se on vaatinut ja puolustanut näitä toimia, ja vakuutan teille, että kun Ranskasta tulee taas tavallinen Euroopan unionin jäsenvaltio puheenjohtajakauden jälkeen, se jatkaa näiden toimien ajamista. Joka tapauksessa ongelma on mielestäni nyt tiedostettu koko Euroopassa, mikä auttaa taistelemaan kaikin voimin tätä tautia vastaan.

Maes
Haluaisin kysyä, onko toteutettuja toimenpiteitä myös arvioitu? Minulla on sellainen vaikutelma, että jos aikaisemmin on ryhdytty suuriin toimenpiteisiin, nyt ei pitäisi olla tällaisia katastrofinäkymiä edessä. Onko tämä myös neuvoston arvio?

Moscovici
. (FR) Toimimme kaikki niiden tietojen pohjalta, jotka meillä on, enkä voi täysin yhtyä tähän analyysiin. Meidän täytyy mielestäni kasvattaa tietojamme, ja siihen tähdätään muun muassa Euroopan elintarvikeviraston perustamisella, josta Nizzan Eurooppa-neuvosto teki periaatepäätöksen viime viikon kokouksessaan. Nyt tämä virasto täytyy perustaa, ja uskon, että Euroopan viranomaiset ovat vahvasti sitoutuneet tähän, ja meidän täytyy mennä vauhdilla eteenpäin.

Puhemies
Jäsen Maes, minulle sanottiin, että kukaan meistä ei tunne työjärjestystä ulkoa teillä ei ollut oikeutta esittää toista kysymystä, koska jäsenillä on oikeus esittää kaiken kaikkiaan vain yksi lisäkysymys kyselytunnin aikana.
Kysymys nro 8, joka on jäsen McKennan, jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Lucas
Ymmärtääkseni yksiköille kerrottiin pari päivää sitten, että otan omiin nimiini jäsen McKennan kysymyksen, koska me tiesimme silloin, että hänen olisi pakko palata Dubliniin kiireellisten asioiden vuoksi.

Puhemies
Avustajieni mukaan tällaista ehdotusta ei ole esitetty, näin ollen en voi hyväksyä ehdotusta, jos se esitetään nyt.
Kysymys nro 9 Olivier Dupuis (H-0890/00):
Aihe: Algeria ja WAFA-puolueen kieltäminen
Kansainvälisen lehdistön mukaan Algerian sisäministeri Yazid Zerhouni kieltäytyy tunnustamasta entisen ministerin Ahmed Talebin johtamaa ja voimassa olevien lakien mukaisesti perustettua WAFA-puoluetta. Tämä merkitsee rikkomista yhdistysten ja poliittisten puolueiden perustamista koskevassa laissa säädettyjä menettelyjä vastaan. Puolue, jonka pyrkimyksenä on islamin ja nykymaailman yhdistäminen ja joka voisi merkittävästi auttaa kehittämään epävakaalla pohjalla olevaa demokratiaa samalla oikeusvaltiota lujittaen, kielletään sillä kehnolla tekosyyllä, että se on uhka valtion turvallisuudelle.
Mitä aloitteita neuvosto on tehnyt tai aikoo tehdä, jotta Algerian viranomaiset noudattaisivat omia lakejaan ja edistäisivät siten demokraattista keskustelua ja poliittista kehitystä, mikä antaisi Algerialle mahdollisuuden selviytyä siitä vakavasta kriisistä, jossa se tällä hetkellä on?

Moscovici
. (FR) Barcelonan prosessin yhteydessä Algeria sitoutui noudattamaan tiettyjä periaatteita, joihin kuuluu muun muassa oikeusvaltion kunnioittaminen. Viime marraskuun 15. ja 16. päivänä Marseillessa pidetyn neljännen Euro-Välimeri-konferenssin jälkeen hyväksytyissä puheenjohtajan päätelmissä todetaan tarve käydä poliittista vuoropuhelua 27 osapuolen kesken myös ministeritasolla erityisesti seuraavilla aloilla: oikeusvaltion lujittamisprosessissa ja ihmisoikeuksien sekä demokraattisten periaatteiden kunnioittamisessa.
Euroopan unionin ja Algerian välisessä kahdenkeskisessä poliittisessa vuoropuhelussa painotetaan teidän kysymyksessänne korostamia tavoitteita eli demokraattisen keskustelun ja poliittisen kehityksen edistämistä. Unioni aloitti todellakin kolme vuotta sitten tällaisen poliittisen vuoropuhelun ministeritasolla tiettyjen suuntaviivojen pohjalta. Näitä ovat ensinnäkin väkivallan ja terrorismin tuomitseminen, solidaarisuus Algerian kansaa kohtaan, algerialaisten viranomaisten tarve jatkaa poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, tarve ylläpitää vuoropuhelua hallituksen ja opposition välillä, Euroopan unionin hyvä tahto kehittää suhteitaan Algeriaan ja yhteistyötä Algerian kanssa sekä toive siitä, että Algeriassa toteutettaisiin avointa ja kokonaisvaltaista politiikkaa.
Nämä aloitteet neuvosto on toteuttanut tai aikoo toteuttaa suhteissaan Algerian viranomaisiin. Vakuutan teille, että Euroopan unioni aikoo jatkaa ja vahvistaa poliittista vuoropuheluaan Algerian viranomaisten kanssa muun muassa ministeritroikan tasolla.

Dupuis
Konkreettisesti: onko puheenjohtajavaltion edustaja, eli tässä tapauksessa Ranskan Algerian suurlähettiläs, tavannut Ahmed Talebin? Onko Ranskan suurlähettiläs tai muut neuvoston vastuuhenkilöt keskustelleet Algerian viranomaisten kanssa tämän tilanteen selvittämiseksi?

Moscovici
. (FR) Minun hallussani olevien tietojen perusteella haluan vain muistuttaa, että Euroopan unioni on todellakin aloittanut vuonna 1997 poliittisen vuoropuhelun ministeritasolla ja että puheenjohtajavaltio Ranskan on tarkoitus järjestää kokous ministeritroikan ja Algerian välillä mutta ei ole vielä vahvistanut sen ajankohtaa. Neuvosto ei ole tietääkseni keskustellut vielä kieltäytymisestä tunnustaa WAFA-puolue tai laatinut asiasta julkilausumaa. Kuulin, että työryhmässä oli todettu tämän toimenpiteen heijastavan kamppailua Algerian johdon tasolla. Kuten näette, minulla ei ole mitään salaisia tietoja eikä valitettavasti edes tarkkoja tietoja. Vastaan kirjallisesti, neuvosto vastaa kirjallisesti teidän toiseen kysymykseenne.

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 10 (H-0892/00):
Aihe: Lapsia koskeva YK:n erityisistunto Syyskuussa 2001 pidettävässä YK:n yleiskokouksen lapsia koskevassa erityisistunnossa keskustellaan lasten asemasta maailmanlaajuisesti ja käsitellään uuden toimintasuunnitelman hyväksymistä tavoitteena tehdä lasten oikeuksista todellisuutta kaikkialla maailmassa.
Voiko neuvosto kertoa, mitkä ovat sen politiikan ensisijaiset tavoitteet YK:n yleiskokouksen lapsia koskevassa erityisistunnossa? Aikooko neuvosto YK:n pääsihteerin esittämän toiveen mukaisesti kuulla laajalti Euroopan unionissa ja kehitysmaissa toimivia kansalaisyhteiskunnan organisaatioita asettaessaan lapsia koskevia tulevia poliittisia ensisijaisia tavoitteitaan?

Moscovici
- (FR) Pääsin jo muutama viikko sitten esittelemään teille joitakin huomioita syyskuussa 2001 pidettävän lapsia koskevan maailmanlaajuisen huippukokouksen seurannalle omistetun Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnon valmisteluista. Korostin tuolloin tarvetta valmistautua tapahtumaan kunnolla ja Euroopan unionin keskeistä asemaa näissä valmisteluissa.
Viime marraskuun 20. päivänä, eli lasten oikeuksia koskevan yleissopimuksen vuosipäivänä, jäsenvaltioiden lapsiasioista vastaavat ministerit ja komission edustaja kokoontuivat Pariisissa ja tekivät tässä hengessä yhteisiä sitoumuksia, jotka vahvistavat Euroopan unionin toimintaa erityisistunnon valmisteluissa.
Haluan vastata ensimmäiseen kysymykseenne ja kertoa teille poliittisista prioriteeteistamme näissä valmisteluissa. Erityisistunnon ensisijainen tavoite on elvyttää kansainvälisen yhteisön päättäväisyyttä lasten oikeuksien ja hyvinvoinnin edistämiseksi. Tätä varten on laadittava yhteenveto kymmenestä kuluneesta vuodesta maailmanlaajuisessa huippukokouksessa vahvistettujen sitoumusten ja tavoitteiden osalta ja otettava huomioon vuosituhannen julistuksessa esitetyt sitoumukset, jotka täydentävät maailmanlaajuisessa huippukokouksessa vahvistettuja sitoumuksia. Nämä sitoumukset koskevat opiskelumahdollisuutta, synnytys- ja lapsikuolleisuuden vähentämistä ja tarttuvien tautien, erityisesti aidsin, torjuntaa.
Mitä tulee toiseen kysymykseenne, neuvosto on täysin samaa mieltä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin kanssa siitä, että tähän toimintaan on otettava mukaan kaikki asianomaiset elimet sekä lapsikysymyksestä kiinnostuneet asiantuntijat, tutkimuslaitokset ja akateemiset instituutit.
Kansalaisjärjestöjen osallistuminen valmisteluihin ja erityisistuntoon on mielestämme kokouksen onnistumisen perusedellytys.
Olemme iloisia valmistelukomitean tässä yhteydessä esittämistä määräyksistä, jotka yleiskokous on vahvistanut ja jotka koskevat kansalaisjärjestöjen osallistumista valmisteluihin ja syyskuussa 2001 pidettävään erityisistuntoon. Olemme jatkuvasti yhteydessä kansalaisjärjestöjen edustajiin muun muassa seminaarien kautta. Tapaamisissa olemme hyötyneet heidän asiantuntemuksestaan ja sitoutumisestaan lasten auttamiseen.

Kinnock
Voimme onnitella puheenjohtajavaltio Ranskaa siitä, että se on ottanut aloitteen valmistellakseen YK:n erityisistuntoa. Olette selvästikin sitoutuneet ottamaan kansalaisyhteiskunnan mukaan. Sitoudutteko myös kuulemaan lapsia, koska tapahtumat koskevat heitä? Toivon, että heidän näkemyksiään pyritään kuulemaan myös tulevina kuukausina.
Toiseksi asiat ovat myös niin, että vaikka monet jäsenvaltiot ovatkin aktiivisia lasten oikeuskysymyksessä, itse asiassa on paljon vaikeampaa olla yhtä proaktiivinen Euroopan unionin puitteissa. Miten uskotte meidän edistyvän siinä, että varmistetaan oikeusperusta Euroopan unionin työlle lasten asioissa ja lasten oikeuksien edistämisessä?

Moscovici
Arvoisa parlamentin jäsen, Ruotsi aikoo myös järjestää pakolaislapsia koskevan konferenssin Tukholmassa keväällä 2001.

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 11 (H-0894/00):
Aihe: Turkin velvoitteet ja EU:n ja Turkin kumppanuusjärjestelyt Euroopan unionin ja Turkin välisiä kumppanuusjärjestelyjä koskevassa komission ehdotuksessa kehotetaan Eurooppa-neuvostoa tarkastelemaan tilannetta uudelleen vuoden 2004 loppuun mennessä mahdollisten ratkaisematta olevien riitojen osalta. Sen on määrä tarkastella tällöin erityisesti riitojen vaikutusta liittymisprosessiin ja pyrkiä edistämään riitojen ratkaisemista Kansainvälisessä tuomioistuimessa. Euroopan parlamentti huomautti lisäksi omassa päätöslauselmassaan (A5-0297/2000, istunnon pöytäkirja 15.11.2000), että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa n:o 15318/89, Loïzidou v. Turkki antamaa tuomiota ei ole tähän päivään mennessä pantu täytäntöön, ja kehotti Turkin hallitusta hyväksymään Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätökset.
Aikooko neuvosto sisällyttää Turkin kanssa tehtäviä kumppanuusjärjestelyjä koskeviin säännöksiin kohdan, jossa Turkin edellytetään hyväksyvän Haagin kansainvälisen tuomioistuimen toimivallan ja noudattavan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiä, kuten Euroopan neuvosto on yksimielisesti toivonut?

Moscovici
. (FR) Kyllä, yleisten asiain neuvosto on tehnyt poliittisen sopimuksen Turkin liittymistä valmistelevaa kumppanuutta koskevasta tekstistä sekä puiteasetuksesta, jossa säädetään liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaatteet ja yksityiskohdat. Puheenjohtajavaltio on erittäin tyytyväinen tästä saavutuksesta, joka on merkittävä askel Helsingissä viime vuonna määritellyn Turkin liittymistä edeltävän strategian toteuttamisessa.
Neuvosto ei muuttanut perusteellisesti komission alkuperäistä aloitetta, jonka komission jäsenten kollegio oli hyväksynyt viime marraskuun 8. päivänä. Ainoastaan vahvistettuihin poliittisiin ehtoihin ja poliittiseen vuoropuheluun liittyviä prioriteetteja muutettiin.
Komission ehdotusta ei muutettu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiovallan maininnan osalta. Kumppanuutta koskevaan tekstiin sisältyy useita viittauksia Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Siinä korostetaan muun muassa tarvetta vahvistaa ihmisoikeusloukkausten juridisia hyvitysmahdollisuuksia.
Lisäksi siinä korostetaan oikeusjärjestelmän kehittämisen ja turkkilaisten tuomarien koulutuksen tärkeyttä erityisesti ihmisoikeuksien alalla.
Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti liittymistä edeltävää kumppanuutta koskevassa tekstissä riitojen rauhanomaisesta ratkaisemisesta muistutetaan, että tämä on tärkeä kysymys, jota käsitellään Unionin ja Turkin välisessä poliittisessa vuoropuhelussa.
Turkin täytyy muiden ehdokasvaltioiden tavoin ryhtyä kaikkiin mahdollisiin toimiin ratkaistakseen nykyiset rajakiistat.

Alavanos
Kiitän arvoisaa ministeriä vastauksesta. Kysymys oli laadittu, ennen kuin kumppanuussuhde ratkaistiin. Ymmärrän, että kaikkien näiden päivän jälkeen ollaan väsyneitä, ja siksi keskitän toisen kysymykseni Loïzidoun tapaukseen, eli Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen Turkin vastaiseen päätökseen, joka koskee Kyproksen miehitetyssä osassa sijaitsevan kyproksenkreikkalaisten omaisuuden haltuunottoa. Tapaus Loïzidou: Turkki on saanut kaksi kertaa tuomitsevan päätöksen. Aikooko neuvosto mainitsemansa kumppanuussuhteen puitteissa ottaa tämän asian esille Turkin hallituksen kanssa?

Moscovici
Arvoisa parlamentin jäsen, muistutin teille vain niistä samalla yleisistä ja erityisistä olosuhteista, joissa tämä liittymistä valmisteleva kumppanuus hyväksyttiin. Näissä puitteissa jatketaan keskusteluja tämän ehdokkaan kanssa, jonka olemme hyväksyneet ehdokasvaltioksi ja jolle olemme esittäneet erityiset vaatimukset tai pyynnöt.

Puhemies
Kysymys nro 12, joka on jäsen Karamanoun, jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Neil MacCormick
Kysymys nro 13 (H-0897/00):
Aihe: Perusoikeudet ja oikeudenkäyttö On edelleen täysin epäselvää, miksi neuvosto on tullut siihen tulokseen, että tuomioiden keskinäisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpano itsessään varmistaa sen, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 ja 6 artiklassa mainitut takuut, jotka toistetaan myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 ja 49 artiklassa, täyttyvät asianmukaisesti. Viittaan edellä mainitulla vastaukseen, jonka Moscovici antoi 14. marraskuuta 2000 (H-0854/00) esittämääni kysymykseen ja täydentävään kysymykseen.
Nämä takuut ovat henkilön oikeus a) puolustaa itseään tai saada oikeusapua korvauksetta - jos henkilö ei pysty maksamaan oikeudenkäyntikuluja - kun oikeudenmukaisuus sitä vaatii, b) saada tulkkausapua korvauksetta, jos henkilö ei ymmärrä tai puhu kieltä, jolla oikeudenkäynti tapahtuu ja c) oikeudenkäyntiin asianmukaisen määräajan kuluessa tai vapauttamiseen ennen oikeudenkäynnin alkua.
Millä perusteella neuvosto voi väittää, että keskinäisen tunnustamisen prosessi itsessään voi saada aikaan jonkinlaista parannusta, kun otetaan huomioon yksittäiset tapaukset, kuten ne, jotka olen esittänyt täydentävässä kysymyksessäni?

Moscovici
Kuten neuvosto kertoi kunnianarvoisalle parlamentin jäsenelle edellisessä vastauksessaan, rikosoikeudellisten päätösten keskinäisen tunnustamisen prosessi parantaa ihmisten oikeuksien turvaamista. Rikosoikeudellisten päätösten keskinäisen tunnustamisen ansiosta voimme todellakin taata paremmin ihmisten turvallisuuden, sillä se helpottaa rikollisuuden torjuntaa unionin alueella vahvistamalla oikeudellista yhteistyötä. Kansallisten oikeusjärjestelmien monimuotoisuus ei sen myötä rajoita enää tutkimuksia ja rikosten selvittämistä.
Lisäksi keskinäinen tunnustaminen tarjoaa paremman oikeusvarmuuden Euroopan unionissa, sillä se takaa, ettei jossain jäsenvaltiossa annettua tuomiota kyseenalaisteta toisessa jäsenvaltiossa. Kyseessä on "non bis in idem" -periaatteen soveltaminen: tekoja ei tuomita kahteen kertaan, lopullisia päätöksiä ei kyseenalaisteta. Tämä on tärkeä osa ihmisten suojelua.

MacCormick
Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella, minusta näyttää siltä, että neuvosto on taas kerran epäonnistunut tai kieltäytynyt käsittelemästä sitä erityisongelmaa, jota pyysin sitä käsittelemään. Viime kerralla neuvosto olisi ehkä voinut väittää, ettei se saanut ilmoitusta tuosta kysymyksestä. Tällä kertaa kysyin olennaisesti saman kysymyksen toisen kerran saman kuun aikana ja toivon jonkinlaista vastausta. Unionin kansalaiset odottavat vangittuina oikeudenkäyntiä aivan liian kauan, heidän vankilassaoloaikaansa jatketaan ja jatketaan. Tätä tapahtuu erityisesti Longuenessen vankilassa Ranskassa ja se koskee Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja muista maista tulevia kuorma-autonkuljettajia. Minusta on täysin mahdotonta hyväksyä sitä, että tämä ongelma yksinkertaisesti vain lakaistaan maton alle, ja olemme varmoja siitä, että tuomioiden keskinäinen tunnustaminen auttaa jollakin tapaa. Haluan tietää, miksi ei vastata tähän kysymykseen, tähän erittäin selkeään ja yksinkertaiseen kysymykseen. Kunnioitetaanko puolustuksen oikeuksia ja auttaako keskinäinen tunnustaminen?

Moscovici
. (FR) Kerroin teille, kuinka neuvosto on tulkinnut kysymyksenne ja kuinka se on siihen vastannut. Niistä erityisistä tapauksista, jotka olette maininnut, voin kertoa teille, ettei keskinäinen tunnustaminen johda sellaisen oikeuden päätöksen vahvistamiseen, jota tehtäessä on rikottu perusoikeuksia, kuten oikeutta omavalintaiseen puolustusasianajajaan tai oikeutta ilmaiseen tulkkaukseen. Nämä ovat oikeuksia, jotka kaikki jäsenvaltiot ovat vahvistaneet ja jotka ovat rikosoikeusjärjestelmien yhteinen perusta, ja vastavuoroinen tunnustaminen on toisaalta prosessi, joka ei ole missään määrin automaattinen ja joka riippuu kunkin päätöksen luonteesta. Näin ollen, kuten neuvosto vakuutti edellisessä vastauksessaan, keskinäisen tunnustamisen periaate voi tuoda ainoastaan parannuksia perusoikeuksiin.

Lucas
Arvoisa puhemies, täytyy sanoa, että puheenjohtaja tekee taidetta kysymyksiin vastaamatta jättämisestä. Haluaisin painostaa häntä lisää. Mitä neuvosto aikoo tehdä varmistaakseen sen, että jäsenvaltiot tekevät niitä asioita, joita hän juuri toi julki? Mitä takeita meillä on siitä, että juuri esittelemänne teoria toteutetaan käytännössä?

Moscovici
. (FR) Minulla ei ole mitään lisättävää. Uskon, että tässä on vain pieni väärinkäsitys. Yritän selittää teille, että neuvosto pyrkii nimenomaan vastaamaan odotuksiinne.

Puhemies


Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 14 (H-0899/00):
Aihe: Kriisinhallintajoukkojen mandaatista EU:n käyttöön ollaan ottamassa kriisinhallintajoukot. Mitä on päätetty mandaatista, jonka perusteella joukkoja käytetään, ja mihin tarkoituksiin joukkoja käytetään?

Moscovici
. (FR) Neuvosto päättää niiden sotilaallisten operaatioiden käynnistämisestä, joihin unioni ryhtyy Petersbergin tehtävien puitteissa. Euroopan unionin perustamissopimuksen 23 artiklan nojalla neuvosto tekee tämän päätöksen yksimielisesti, kuten kaikki muutkin puolustuspolitiikkaan liittyvät päätökset.
Jokainen jäsenvaltio tekee kansallisella tasolla ja itsenäisesti päätöksen kansallisten joukkojen määräämisestä operaatioihin. Nizzan Eurooppa-neuvosto vahvisti yksityiskohtaiset säännöt, joita noudattaen neuvosto voi tarvittaessa tehdä päätöksen kriisitilanteessa. Täten operaation käynnistämistä suunniteltaessa poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea (PTK) voisi osoittaa neuvostolle suosituksen, jota sotilaskomitean lausunto tukisi. Neuvosto, jonka keskustelut valmistellaan Coreperissa tavanomaisten menettelyjen mukaisesti, voisi tehdä päätöksensä tältä pohjalta. Päätös operaation käynnistämisestä toteutettaisiin periaatteessa yhteisenä toimena. PTK, joka on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan ja YUTP:n ydin, on keskeisessä asemassa määriteltäessä unionin vastausta kriisiin. Se vastaa muun muassa sotilaallisen kriisinhallintaoperaation poliittisesta valvonnasta ja strategisesta johtamisesta. Turvautumisesta kriisinhallintajoukkoihin voitaisiin päättää kaikissa kriisinhallintatehtävissä eli Euroopan unionin perustamissopimuksen 17 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen Petersbergin tehtävien puitteissa, joita ovat humanitaariset toimet ja väestön evakuointi, rauhanturvatoimet sekä taistelujoukkojen tehtävät kriisinhallinnassa, rauhan palauttaminen mukaan luettuna.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, kysyisin, onko tehty periaatteellisia päätöksiä siitä, pitääkö tällaisia tehtäviä suoritettaessa olla YK:n tai muun kansainvälisen järjestön mandaatti, koska kansainvälisen oikeuden mukaan laillisesti voidaan tehdä vain sellaisia hyökkäyksiä toisten maiden alueille, joille on kansainvälisen järjestön mandaatti. Lisäksi kysyisin, millaisia juridisia määrityksiä neuvoston piirissä on annettu tai tehty niistä tehtävistä, jotka liittyvät kriisinhallintajoukkojen käyttöön?

Moscovici
. (FR) Meillä on kertomus, joka oli liitetty Nizzan Eurooppa-neuvostossa puheenjohtajavaltion selvitykseen yhteisestä turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta. Jäsen Seppänen löytää siitä kaikki kaipaamansa vastaukset. Se on hyvin pitkä, mutta siinä esitetään kaikki hyvin tarkasti.

Puhemies
Kysymykset 1521 jätetään käsittelemättä, koska kysymysten esittäjät eivät ole läsnä.

Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 22 (H-0918/00):
Aihe: Verojen merkitys sisämarkkinoiden toiminnalle Komission puheenjohtaja Prodi vakuuttaa nyt marraskuussa ilmestyneen Financial Times -lehden eräässä artikkelissa, että hän ei halua, että EU:ssa toteutetaan verotuksen yhdenmukaistaminen ja yhteiset verotustasot. Hän ilmoittaa, että verokannat "ovat ja pysyvät kansallisten parlamenttien hallinnassa". Samanaikaisesti hän on artikkelissa sitä mieltä, että pyrkiessään dynaamiseksi ja kilpailukykyiseksi EU:n pitää siirtyä enemmistöpäätöksiin verotusasioissa, "sillä se on välttämätöntä sisämarkkinoiden toimivuudelle".
Millä veroilla ei puheenjohtajamaan mielestä ole merkitystä sisämarkkinoiden dynaamiselle ja kilpailukykyiselle toiminnalle?

Moscovici
. (FR) Arvoisa puhemies, jos sallitte, niin tämä on viimeinen kysymys, johon vastaan tällä kyselytunnilla.
Jäsenen kysymys koskee komission puheenjohtajan henkilökohtaisia mielipiteitä. Neuvoston ei siis kuulu ottaa kantaa tähän kysymykseen. Haluan vain muistuttaa, että perustamissopimuksessa ne verot ja maksut, joiden yhdenmukaistaminen on tarpeellista sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi - tämä on 93 artikla - on erotettu 94 artiklassa esitetystä sellaisen lainsäädännön lähentämisestä, joka vaikuttaa suoraan sisämarkkinoiden toteuttamiseen tai toimintaan ja johon kuuluu suoraa verotusta koskeva lainsäädäntö. Neuvoston 93 ja 94 artiklan perusteella tekemät päätökset edellyttävät yksimielisyyttä. Ne edellyttävät valitettavasti yksimielisyyttä vielä Nizzan sopimuksen jälkeenkin.

Sacrédeus
Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Ranskan edustajaa vastauksesta. Haluan kuitenkin kysyä, pitääkö neuvosto myönteisenä tällaista komission puheenjohtajan ristiriitaista ja epäselvää lausuntoa. Onhan kuitenkin niin, että jos halutaan luoda uskottavaa yhteistyötä neuvoston, parlamentin ja komission välille, on valitettavaa, jos komission puheenjohtaja esittää tällaisia horjuvia lausuntoja. Hänen lausuntonsa voidaan nimittäin tulkita vain siten, että hän haluaa tehdä mahdolliseksi verotuksen yhdenmukaistamisen, mutta peittää lausuntonsa sumuverhoon.

Moscovici
. (FR) Toistan, etten voi kommentoida komission puheenjohtajan puheita. Kysymystä siitä, pitäisikö verotusta koskevat päätökset tehdä määräenemmistöllä, tarkasteltiin hallitustenvälisessä konferenssissa. Kuten tiedätte, tällä alalla ei valitettavasti saavutettu Nizzassa mitään edistystä.

Puhemies
Kysymyksiin 2332 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Vakautus- ja assosiaatiosopimus EU/Kroatian tasavalta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Baltasin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0364/2000) komission kertomuksesta vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemistä Kroatian tasavallan kanssa koskevien neuvottelujen mahdollisuudesta (KOM(2000) 311 - C5­0506/2000 - 2000/2244(COS)).

Baltas
. (EL) Arvoisa puhemies, minulle antaa erityistä tyydytystä esitellä tänään Euroopan parlamentin täysistunnolle mietintö vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Kroatian ja Euroopan unionin välillä. Kroatiassa on tapahtunut merkittävää edistystä sekä taloudellisella että poliittisella ja sosiaalisella alalla. Vakautus- ja assosiaatiosopimus on siis luonnollinen seuraus tästä edistymisestä. Tarkastelkaamme lyhyesti näitä kolmea pääalaa.
Talouden ala. Kroatialta vaaditaan tietenkin vielä entistäkin suurempia ponnistuksia markkinoiden toimintaa koskevan yhteisön lainsäädännön saavuttamisessa. Rakenteellisten ja taloudellisten uudistusten ponnistukset ja tulokset ovat kuitenkin selviä erityisesti avoimesti tapahtuneissa yksityistämisissä ja ulkomaisten sijoitusten suojelussa. Vakautus- ja assosiaatiosopimusta, jossa on ennakoitu taloudellista apua ja yhteisöohjelmien kautta syntymässä olevaa taloudellista tukea, vahvistaa tämä edistys talouden alalla, ja se nopeuttaa valmistautumista tulevaan Kroatian ja Euroopan unionin lähentymiseen.
Arvoisa puhemies, Kroatia on selvästi edistynyt talouden lisäksi myös politiikan alalla. Demokratia ja oikeusvaltio ovat Kroatian äskettäisten vaalien jälkeen syntyneen koalitiohallituksen keskeinen tavoite. Hallituksen omistautuminen demokratialle ja demokratian lainsäädännölliselle lujittamiselle ei ole pelkkä julistus vaan jokapäiväinen käytäntö, jossa luodaan instituutioita ja uudistetaan lainsäädäntöä esimerkiksi pakolaisten suojelussa, turvapaikkaoikeudessa ja maahanmuutossa. Tässä yhteydessä kannattaa lisäksi huomata, että hallitus on ottanut etäisyyttä Bosnian kroaattiyhteisön eräiden edustajien yrityksiin Hertzeg-Bosnan sodanaikaisen pikkuvaltion uudelleen luomiseksi, että hallitus on mukautunut Daytonin sopimuksen ehtoihin ja on yhteistyössä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa.
Myös sosiaalisella alalla edistys on silminnähtävää, ja tässä yhteydessä haluan vain lukea otteen Euroopan neuvoston toteamuksista:
"Kroatia on edistynyt merkittävästi niiden velvoitteiden täyttämisessä, joita sillä on kansainvälisen yhteisön jäsenenä, ja erityisesti se on osaltaan ratifioinut Euroopan ihmisoikeuksia koskevan yleissopimuksen, kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi tehdyn yleissopimuksen ja kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevan puitesopimuksen sekä Euroopan neuvoston paikallista itsehallintoa koskevan peruskirjan sekä alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan."
Arvoisa puhemies, Jugoslaviassa tapahtuneiden muutosten ja demokraattisen kehityksen jälkeen, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Euroopan unionin välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen jälkeen sekä päätettävänä olevan Kroatian ja Euroopan unionin välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen jälkeen Länsi-Balkanin demokratisoitumiseen ja rauhoittumiseen voidaan suhtautua toiveikkaasti, ja tässä prosessissa Kroatia voi olla erittäin ratkaisevassa roolissa.
Euroopan unionin ja Kroatian tasavallan vakautus- ja assosiaatiosopimus syntyy sopivaan aikaan. Parlamenttimme voi olla erittäin tyytyväinen myös tämän sopimuksen hyväksymisen nopeuttamiseen tapahtuvaksi ennen vuodenvaihdetta. Päätöksen oikeellisuus näkyy myös vasta eilen aamulla päättyneen Nizzan huippukokouksen päätelmissä. Luen teille otteen Länsi-Balkania käsittelevästä kappaleesta:
"Zagrebissa 24. marraskuuta pidetyssä huippukokouksessa, jossa demokratian palauttaneet alueen maat kokoontuivat ensimmäisen kerran, pantiin tyytyväisenä merkille Länsi-Balkanin alueella, ensin Kroatiassa ja sitten Jugoslavian liittotasavallassa, tapahtuneet historialliset muutokset. Eurooppa-neuvosto vahvistaa, että vakautus- ja assosiaatioprosessi on keskeisellä sijalla näitä viittä maata koskevassa unionin politiikassa; kuhunkin maahan sovelletaan eriytettyä lähestymistapaa."

Stenzel
Arvoisa puhemies, vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskevassa mietinnössä tarkastellaan Kroatian uutta demokraattista kehitystä ja korostetaan eurooppalaisen näkökulman merkitystä tälle maalle, joka on kuluvan vuoden aikana onnistunut löytämään toivotun tien kansainväliseen valtioiden yhteisöön. Ensin se solmi NATO-kumppanuuden rauhan edistämiseksi, sitten seurasivat maailmankauppajärjestön jäsenyys, kahdenkeskiset sopimukset EFTA-valtioiden kanssa, vapaakauppasopimukset Keski-Euroopan vapaakauppa-alueen maiden kanssa (CEFTA) ja viimeksi se aloitti 8. marraskuuta neuvottelut laajasta vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Euroopan unionin kanssa, ja ne merkitsevät selvää käännettä Kroatian toimissa 3. tammikuuta 2000 pidettyjen vaalien jälkeen.
Euroopan unioni korosti tätä vielä 24. marraskuuta Zagrebin huippukokouksessa. Tässä huippukokouksessa tehtiin tosin selväksi myös se, miten hauras ja altis konflikteille Jugoslavian sisäinen tilanne on edelleen. Jos jatkossakin noudatetaan käyttäytymismallia, jossa epäilyn hetkellä kaikki taistelevat toisiaan vastaan, se voisi vesittää Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen, joka perustuu alueelliseen yhteistyöhön. Jo nyt Kroatian kaltaiset maat ihmettelevät, eikö pakottaminen alueelliseen yhteistyöhön pikemminkin voisi hidastaa niiden omaa tietä Eurooppaan. Kroatia samoin kuin demokratisoitu Serbia, jonka demokratia toivottavasti vakiinnutetaan 23. joulukuuta, voivat edistää merkittävästi vakautta tällä sotien ja etnisten konfliktien tuhoamalla alueella. On tärkeää, että Euroopan unioni kuten myös Euroopan parlamentti tekevät kaikkensa varmistaakseen ja vahvistaakseen taloudellisesti näiden maiden demokraattista prosessia. Vaikka näillä mailla onkin vielä pitkä tie Euroopan unioniin, taloudellinen ja poliittinen tuki herättää niissä aivan yksinkertaisesti toivoa, ja tämä periaate otetaan huomioon Baltasin mietinnössä.
Myös tällä alueella olisi kuitenkin sovellettava eriyttämisen periaatetta. Kroatia on ottanut merkittäviä edistysaskelia etenkin ratifioimalla Euroopan ihmisoikeussopimuksen, eurooppalaisen yleissopimuksen kidutuksen estämiseksi, kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevan puitesopimuksen ja alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan. Tämä otetaan oikeutetusti huomioon Euroopan parlamentin mietinnössä. Myös äskettäin valittujen Kroatian viranomaisten asenteen muuttuminen entisen Jugoslavian alueen kansainvälistä rikostuomioistuinta kohtaan katsotaan Kroatialle eduksi.
Kroatia on aina tuntenut kuuluvansa läntiseen Eurooppaan, läntiseen kulttuuripiiriin. Se tarvitsee kaiken mahdollisen tuen ja rohkaisun nykyisten taloudellisten ja poliittisten uudistusten tiellään.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi onnitella sydämellisesti kollega Baltasia hänen mietinnöstään, ennen kaikkea myös hänen nopeasti laatimastaan mietinnöstä, sillä oli tärkeää ja oikein reagoida nopeasti Kroatiassa tapahtuneisiin muutoksiin - kollega Stenzel mainitsikin jo asiasta. Kävin ehdottomasti myös edellisen hallituksen jäsenten kanssa onnistuneita keskusteluja. He olivat osittain hyvin tehokkaita, mutta kokonaisuutta leimasi aina äärimmäinen nationalismi, hyvin hitaasti etenevä yhteistyö kansainvälisen tuomioistuimen kanssa ja hyvin pidättyvä suhtautuminen Bosniaan ja Hertsegovinaan. Tilanne on nyt muuttunut. Sen lisäksi, että Kroatian uusi hallitus on tunnustanut Euroopan Balkanin politiikan, se on myös kannustanut sitä. Siksi oli myös oikein reagoida tapahtuneeseen nopeasti.
En näe mitään ristiriitaa yhtäältä Euroopan unionin ja Kroatian keskinäisen suhteen ja toisaalta Balkanin yksittäisten maiden ja alueellisen yhteistyön välillä. Me tarvitsemme alueellista yhteistyötä. Tarvitsemme sitä esimerkiksi Bosnian ja Hertsegovinan kanssa, ja on erittäin ilahduttavaa, että hallitus on todennut, että se tukee Bosnian ja Hertsegovinan muodostamaa liittovaltiota, mikä ei aina ole saanut kroaattien kannatusta Hertsegovinassa. Se on kuitenkin rohkea, selvä ja yksiselitteinen askel, ja tätä tietä on jatkettava.
Tarvitsemme loppujen lopuksi yhteistyötä myös Jugoslavian kanssa, nimittäin molemminpuolista yhteistyötä. Toisaalta meidän on pidettävä kiinni siitä, että serbialaista alkuperää olevat pakolaiset, jotka ovat paenneet Kroatiasta, voivat palata sinne takaisin, ja että se ei ole ainoastaan hallituksen tahto, vaan se voidaan toteuttaa myös mahdollisesti yksittäisillä alueilla, yksittäisissä kylissä ja paikkakunnilla muutamien paikallisten osoittamasta vastustuksesta huolimatta. Tarvitsemme yhteistyötä Jugoslavian kanssa tietenkin muustakin syystä kuin tämän prosessin vuoksi, tarvitsemme sitä myös alueen vakauttamiseksi. Vaikka olemmekin nyt hieman varovaisia ja pidättyväisiä, me olemme - kollega Packhan on myös läsnä - sanoneet täysin selvästi Kostunicalle, että yhteistyö kansainvälisen tuomioistuimen kanssa, alueellinen yhteistyö, valmius ratkaista konfliktit rauhanomaisesti, nämä kaikki ovat asioita, joita me vaadimme myös uudelta Jugoslavialta, joka toivottavasti lujittaa asemaansa 23. joulukuuta järjestettävien vaalien jälkeen.
Kolmas ja viimeinen huomautus. Zagrebin huippukokouksessa annettiin selvä signaali. Me parlamentissa sisällytimme arviointilausekkeen jo Makedonian kanssa tehtyyn sopimukseen. Nyt on tosin lisäksi tehtävä perusteellisia valmisteluja. Nizzassa tehdyissä tai tekemättä jääneissä päätöksissä on hieman valitettavaa se, että määräenemmistöpäätöksiin liittyvä monimutkainen menettely on vaikea toteuttaa jo nykyisen laajentumisen yhteydessä, mutta se on vielä paljon vaikeampaa Kaakkois-Eurooppaan tapahtuvan laajentumisen yhteydessä. Unionin on tehtävä tällä saralla vielä paljon.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voimme vastata myöntävästi kysymykseen, onko Kroatia vakaus- ja assosiaatiosopimuksen arvoinen. Kroatialla on yhä suurempi vakauttava rooli alueella. Demokratian alalla tapahtunutta kehitystä on arvioitava myönteisesti. Haluaisin kuitenkin korostaa sitä, että kun kehumme edistystä, emme kuitenkaan tarkoita sitä, että Kroatia olisi jo saavuttanut päämääränsä. Lainsäädännöllisissä uudistuksissa on nyt otettava seuraavat askeleet, etenkin vähemmistöjen oikeuksien, tiedotusvälineiden vapauden ja riippumattoman oikeusjärjestelmän alalla. Komission tehtävänä on arvioida nimenomaan näitä kohtia kriittisesti nyt, kun vakaus- ja assosiaatiosopimusta valmistellaan. Haluaisin myös korostaa sitä, että Kroatia ponnistelee saadakseen aikaan kaikilta osin hyvät suhteet naapurimaihinsa. Tällä saralla on todellakin saavutettu myönteistä kehitystä.
On erityisen tärkeää osoittaa Kroatialle, että keskeinen arviointikriteerimme on se, minkälaisen roolin se omaksuu Bosnian ja Hertsegovinan vakauttamisessa ja liittovaltiossa. Kroatian osuutta vakauttamisessa on nimittäin arvioitava nimenomaan sen perusteella.
Minusta olisi kohtalokasta, jos EU kytkisi vakaus- ja assosiaatiosopimuksessa taloudellisen tuen sopimukseen pakolaisten takaisin ottamisesta. Tälle kysymykselle on asetettava muita ehtoja, nimittäin se ehto, voiko Kroatiassa saada turvapaikan yhdenmukaisesti kansainvälisten normien kanssa ja täyttääkö turvapaikan saanti inhimillisyyden kriteerit. Mielestäni tätä kysymystä on tarkasteltava erillään, eikä se saa olla osa sopimusta.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme kannattaa sitä työtä, jota jäsen Baltas on tehnyt Kroatian tasavallan kanssa tehtäviä vakautus- ja assosiaatiosopimuksia koskevien neuvottelujen mahdollisuuteen liittyvän mietinnön hyväksi. Olemme myös sitä mieltä, että komissio on toiminut oikeaan aikaan tämän ehdotuksen toimeen panemiseksi.
Työ on tehty mielestämme ennätysajassa ja onnittelemme jäsen Baltasia hänen tehokkaasta työskentelystään valiokunnassa.
Ehdotus tulee mielestämme oikeaan aikaan, sillä me Euroopan vasemmiston edustajat kritisoimme aikanaan eräitä Länsi-Euroopan maita niiden osallistumisesta entisen Jugoslavian tasavallan hajottamiseen edistämällä, aiheuttamalla tai kiihottamalla muun muassa etnistä vihaa ja aggressioita, jotka johtivat Kroatian kansannousuun. Tämän vuoksi nyt, kun myös Kroatian lähimenneisyys on muuttunut, on mielestäni hyvin myönteinen signaali, että Euroopan unioni ryhtyy tukemaan toimintaa, jolla voidaan palauttaa tahto suvaitsevaisuuteen, demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sekä alueen muiden valtioiden ja alueiden kanssa yhdessä elämiseen, koska se on Euroopan unionin kannalta elintärkeää.
Emme saa unohtaa niiden lähes 300 000:n Serbiasta kotoisin olevan ihmisen kärsimyksiä, jotka karkotettiin yhdessä viikossa julmin ja terroristisin keinoin Krajinasta ja joiden oli paettava Serbiaan. Mielestäni on tärkeää, että tämän tunnustetaan olleen virhe ja että näiden ihmisten paluuta koteihinsa helpotetaan, jos he sitä haluavat. Tällä tavoin todistettaisiin, että suvaitsevaisuus, yhteiselo ja erilaisten mielipiteiden kunnioittaminen on Balkanin alueella mahdollista, ja meidän tulevaisuudennäkymämme tällä alueella paranisivat.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen erityisen tyytyväinen siihen, että vakaus- ja assosiaatiosopimusta koskevat neuvottelut on aloitettu, sillä se avaa maalle sellaiset tulevaisuudennäkymät kuin se lopulta ansaitsee. Toisin kuin naapurimaa Slovenia, tämä maa ei ole kyennyt kehittymään vuonna 1991 tapahtuneen itsenäistymisensä jälkeen siten, että se olisi jo nyt ehdokasvaltio. Tuolloin, vuonna 1991, kolmasosa maasta nimittäin miehitettiin. Tuolloin karkotettiin kroaatit. Vuosina 1991 ja 1992 Krajinasta, Länsi- ja Itä-Slavoniasta karkotettiin yli 250 000 kroaattia. He pystyivät palaamaan kotiseudulleen vasta vuonna 1995, kun tämä alue vallattiin mielestäni oikeutetusti takaisin. He joutuivat toteamaan kaiken omaisuutensa tuhotun. Tämän takaisinvalloituksen yhteydessä karkotettiin valitettavasti vastasiirtona alueella oikeutetusti asuvia serbejä, mutta sen takana eivät olleet ainoastaan kroaatit vaan valitettavasti myös heidän serbialaiset johtajansa, jotka toimivat samoin myös Bosniassa ja Hertsegovinassa sekä Sarajevossa.
Tämän takaisinvalloituksen yhteydessä esiintyi valitettavasti myös julmia hyökkäyksiä. Me emme saa suinkaan sekoittaa keskenään syytä ja seurausta. Tämän takaisinvalloituksen vuoksi rankaisimme sitten kroaatteja epäämällä heiltä myötätuntomme. Kaikenlainen apu evättiin. Koska kieltäydyimme antamasta tukea, kroaatit toimivat väärin monissa asioissa, ja se johti virheisiin yksityistämisessä ja lahjontaan.
Uusi hallitus on nyt omaksunut eurooppalaisen tien useilla eri politiikan aloilla. Se tekee yhteistyötä Haagin tuomioistuimen kanssa. Se ei enää tue separatistisia pyrkimyksiä Bosniassa ja Hertsegovinassa. Se toteuttaa parhaillaan vaikeita säästötoimenpiteitä täyttääkseen ennakkoehdot. Olen näin ollen sitä mieltä, että Kroatia on ansainnut tukemme. Sillä voi olla vakauttava tehtävä koko alueella.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, niiden vuosien aikana, kun olin Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen puheenjohtajana, minulla oli tilaisuus tukea useita kroaatteja heidän ponnistuksissaan kohti vapautta ja vaurautta, jonka he, kuten muutkin kansat tällä mantereella, tunsivat olevan sama asia kuin liittyminen yhteisöön.
Kroatia on käynyt 1900-luvulla läpi samat vaiheet, jotka myös monet meistä, jotka kuulumme nyt Euroopan unioniin, ovat käyneet läpi. 60 viime vuoden aikana Kroatia on joutunut kokemaan erittäin vastenmielisen fasismin kauden. Fasismi oli samanlaista kuin Saksassa, Itävallassa, Italiassa tai Espanjassa: tämä on siis hyvin tyypillisesti eurooppalainen suuntaus.
Myöhemmin vahvasti sotilaallisen fasistisen vastarinnan avulla kroaatit vapautuivat natsismin vallasta. Myös tämä odottamaton vastarinta on osa parempaa eurooppalaista perintöä.
Uuden ja pitkän autoritaarisen kauden jälkeen maan itsenäisyys murtui kansallisten voimien ja toisten, pääasiassa demokraattisiin pyrkimyksiin perustuvien, voimien myötävaikutuksella. Näiden kahden voiman välisenä aikana kroaatit joutuivat kokemaan uuden äärikansallismielisen autoritaarisen aikakauden, jota ylläpitivät paradoksaalisesti heidän kaltaisensa kansa eli serbit, miehittämällä osan heidän alueistaan ja sotimalla.
Rauhan ja demokratian lujittumisen myötä Kroatian kansa on valinnut maltillisuuden ja suvaitsevaisuuden, vapauden ja kunnioituksen tien. Tämä valintaa näkyy myös selvästi Kroatian kokonaisvaltaisessa osallistumisessa Euroopan rakentamisprosessiin.
Kroatian liittymisellä Euroopan neuvostoon oli ratkaiseva vaikutus maassa tapahtuvaan myönteiseen kehitykseen, ja se oli myös edistysaskel sillä tiellä, joka johtaa Euroopan kanssa tehtävään vakautus- ja assosiaatiosopimukseen, josta keskustelemme tänään ja jonka haluamme toteutuvan mahdollisimman pian. Tämä sopimus on vain yksi askel kohti Kroatian liittymistä täysjäsenenä Euroopan unioniin, ilman että sille tarvitsisi asettaa muunlaisia ehtoja kuin muillekaan ehdokasvaltioille.
Kroaateilla on oikeus tähän liittymiseen, mutta sen lisäksi on mielestäni selvää, että Eurooppa-hanke ei ole valmis ennen kuin Kroatian ja myös sen entiseen Jugoslaviaan kuuluvien naapureiden palat on liitetty palapeliin. Tämän vuoksi äänestämme ystävämme Baltasin ehdotusten puolesta ja sitoudumme tukemaan Kroatian ponnistuksia jatkossakin, kunnes siitä tulee yksi Euroopan unionin jäsenistä.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani kommentoida jäsen Baltasin erinomaista mietintöä, joka käsittelee komission kertomusta vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemistä Kroatian tasavallan kanssa koskevien neuvottelujen mahdollisuudesta ja joka on laadittu erittäin nopeasti, kuten monet jäsenet ovat sanoneet.
Tämä on tietenkin ollut historiallinen vuosi Kaakkois-Euroopalle. Emme saa unohtaa sitä, että juuri Kroatia sai vaaleillaan asiat liikkeelle vähän alle vuosi sitten. Olen siis ilahtunut siitä, että juhlimme vuoden loppua aloittamalla Kroatian kanssa neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemisestä.
Aloitimme nuo neuvottelut sopivasti Zagrebin huippukokouksessa kaksi viikkoa sitten ja ensimmäinen täysi neuvotteluistunto pidetään maanantaina Brysselissä. Toivomme edistyvämme nopeasti näissä neuvotteluissa ja saavamme ne nopeasti loppuun. Kuinka nopeasti ne saadaan loppuun, ei riipu pelkästään meistä vaan myös Kroatian neuvottelijaryhmästä, joka on erittäin hyvin valmistautunut. Sanoisin Kroatian tämänvuotisen suorituksen perusteella, että meillä on kaikki mahdollisuudet edetä nopeasti. Näin Kroatia on varmasti tehnyt viime kuukausien aikana: ollut esimerkkinä naapureilleen ja osoittanut, kuinka nopeasti maan poliittinen suunta voidaan muuttaa, kun mukana on riittävästi näkemystä ja poliittista rohkeutta.
Haluan onnitella Kroatian johtajia ja kansaa siitä, mitä he ovat saaneet aikaan. Kroatia on esimerkiksi urheasti muuttanut suhteitaan Haagiin siksi, että sen presidentti on vakuuttunut viisaasti siitä, että maa voi vapautua kollektiivisesta syyllisyydestä ainoastaan toteamalla yksilön syyllisyys. Viisas neuvo, joka soveltuu Kroatian lisäksi muihin maihin, joissa väitetään esiintyneen sotarikoksia.
Kuten jäsen Stenzel huomautti, Kroatia on liittynyt PFP:hen ja WTO:hon ja on ottanut myös lukuisia muita kansainvälisiä velvoitteita. Uusi hallitus on tehnyt perusteellisia muutoksia Kroatian Bosnian ja Hertsegovinan -suhteisiin ja on selvästi ottanut etäisyyttä Hertsegovinan ääriliikkeeseen ja vakiinnuttanut entistä avoimemmat taloudelliset suhteet federaation armeijan kroatialaisiin osiin. Se on ensimmäisenä tehnyt vapaakauppasopimuksia entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Slovenian kanssa ja nyt Bosnian ja Hertsegovinan kanssa. Se oli erittäin suureksi avuksi tukiessaan Montenegron demokraattisesti valittua hallitusta pitämällä puoliaan Miloeviæin hallinnon painostusta vastaan.
Samaan aikaan Kroatian hallitus on alkanut tehdä todellisia uudistuksia sisäasioissa - poliittisesti ja taloudellisesti -, mistä me olemme voineet päätellä, että Kroatia pystyy suoriutumaan niistä valtavista velvoitteista, joita vakautus- ja assosiaatiosopimus tuo mukanaan. Kuten parlamentti tietää, Kroatia isännöi viime kuussa vaikuttavan tehokkaasti ja tarkan diplomaattisesti historiallisen Zagrebin huippukokouksen. Tämä ei ole ollenkaan huono yhden vuoden tulos. Olen siis iloinen, vaikken yllättynyt, siitä, että parlamentti on samaa mieltä kanssamme siitä, että oli oikein aloittaa nämä neuvottelut Kroatian kanssa.
Olen samaa mieltä monista mietinnössä olevista huomioista. Olen täysin samaa mieltä esimerkiksi siitä, että meidän on lisättävä huomattavasti taloudellista tukeamme CARDS-asetuksen mukaan. Kroatiassa on tällä viikolla virkamiesryhmä tarkastelemassa ensi vuoden ohjelmaa. Hyväksyn täysin parlamentin näkökannan. Tiedän, että Kroatian hallituksen vahva kanta on se, että vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvia valtioita on arvioitava erikseen niiden omien ansioiden perusteella.
Sopimukset on räätälöitävä valtioiden erityisolojen mukaan ja mukautettava niiden edistysvauhdin mukaan. Tämä on tietenkin meidän lähestymistapamme, ja todiste tästä on se nopeus, jolla olemme mukauttaneet politiikkaamme Kroatian suhteen viime kuukausina. Haluamme tietenkin nähdä niiden maiden, jotka osallistuvat vakautus- ja assosiaatioprosessiin ottavan ohjakset käsiinsä entistä läheisempien suhteiden solmimisessa Euroopan unionin lisäksi myös toistensa kanssa.
Tämä ei ole - ja haluan korostaa tätä seikkaa - mikään takaovi, jolla yritetään palauttaa Jugoslavia. Suhteissamme näihin maihin korostamme tällä sitä, mikä on ollut oma kokemuksemme. Selviydyimme hirvittävästä poliittisesta jakautumisesta. Selviydyimme yhdistymisen kuohunnasta pyrkimällä työskentelemään yhdessä taloudellisesti ja poliittisesti. Niille maille, jotka haluavat tiiviimmän suhteen meihin, paremman suhteen meihin, jotka haluavat liittyä eurooppalaiseen perheeseen, ei pitäisi olla mikään yllätys, että vaadimme niiltä täsmälleen samaa.
Viime vuonna Kroatia siirtyi rohkeasti ja määrätietoisesti Euroopan tielle, mutta äskeisestä edistyksestä huolimatta matkaa on vielä jäljellä. Meidän on nähtävä Kroatian ja muiden alueen hallitusten sitoutuvan vahvasti ja kestävästi pakolaisten paluuseen - seikka, johon muutama arvoisista jäsenistäkin viittasi.
Ennen kaikkea meidän on nähtävä jatkuvaa taloudellista ja institutionaalista uudistumista, aidosti vapaan talouden perustamista, omaisuutta koskevien lakien uudistusta, oikeuslaitoksen riippumattomuuden vahvistamista ja vähemmistöjen oikeuksien suojaamista. Myös joukkotiedotusvälineitä on uudistettava selvästi ja pyrittävä toden teolla luomaan aidosti avoin ja moniarvoinen joukkotiedotusympäristö, jossa noudatetaan korkeimpia ammatillisia puolueettomuuden ja riippumattomuuden standardeja, varsinkin televisiossa.
Tarvitsemme siis tulevaisuudessakin parlamentin tuen, kun kehotamme kroatialaisia ystäviämme viemään eteenpäin näitä uudistuksia, joista monet tuovat vaikeuksia, ennen kuin voitto häämöttää. Pidämme edelleen parlamentin tukea myönteisenä erityisesti vakautus- ja assosiaationsopimusten oikeusperustaa koskevassa tärkeässä kysymyksessä. Tämä on meille tärkeä kohta, ja toivon, että voimme luottaa parlamentin tukeen, kun tulemme kuulemaan teitä virallisesti sen jälkeen, kun sopimus on neuvoteltu. Vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekeminen edellyttää tietenkin parlamentin hyväksymistä.
Aloittaessaan nämä neuvottelut Kroatia on siirtynyt uuteen aikakauteen suhteissaan Euroopan unioniin. Kroatia sai monia ystäviä Euroopassa viime vuonna toimiensa ja edistyksensä takia. Monessa suhteessa vaikein osuus on vasta alkamassa, mutta uskon vakaasti, että Kroatian kansa pystyy vastaamaan haasteeseen, kulkemaan vaikeaa uudistustietä, kulkemaan kohti edessä häämöttävää Eurooppaa. Komissio odottaa pääsevänsä auttamaan Kroatiaa näihin haasteisiin vastaamisessa ja auttamaan Kroatiaa eteenpäin tällä tiellä.
Kuten sanoin alussa, tämä vuosi alkoi sillä, että Kroatian kansa ja sen uusi demokraattinen hallitus sytyttivät yhdessä kynttilän. Se oli erittäin merkittävää koko alueelle. Olemme Kroatialle velkaa sen, että annamme Kroatian hallitukselle ja kansalle kaiken mahdollisen avun tulevina vuosina, ja olemme erittäin kiitollisia jäsenelle hänen viisaista neuvoistaan, jotka koskivat sitä, että jatkamme tällä reitillä.

Puhemies
Keskustelu päättyy tähän.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
Haluaisin kiittää kaikkia kollegoja, jotka osallistuivat keskusteluun ja pysyivät hyvin puheajassaan. Se on erittäin epätavallista parlamentissa. Tästä lähtien olen tiukka.

Indonesian ja EU:n suhteiden lähentäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Maij-Weggenin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien, yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0323/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Indonesian ja Euroopan unionin välisten suhteiden lähentäminen" (KOM(2000) 50 - C5­0288/2000 - 2000/2152(COS)).

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, kun komissio vuosi sitten julkisti tiedonannon Indonesian ja Euroopan unionin suhteista, näytti Indonesia olevan matkalla kohti todellista demokratiaa juuri virkaan astuneen Wahidin hallituksen myötä. Nyt vuotta myöhemmin kuva on paljon synkempi.
Tie kohti demokratiaa, ihmisoikeuksien kunnioittamista, hyvää hallinto- ja oikeusjärjestelmää ja korruption poistamista vaikuttaa olevan pitkä ja täynnä esteitä. Wahidin hallitus kohtaa suurta vastarintaa, ja prosessi näyttää pysähtyvän. Vastarintaa tätä demokraattisesti valittua hallitusta vastaan tulee eri puolilta: sotilaspiireistä, korruptoituneen Suharton valtakoneiston kannattajilta, fanaattisilta muslimiryhmiltä ja aseistautuneiden miliisien piireistä.
Presidentti on myös tukalassa tilanteessa Bulogin ja Brunein tapausten yhteydessä. On kuitenkin tärkeää, että varapresidentti ja parlamentin puhemies ovat osoittaneet luottamustaan presidentille. Ongelma, jonka kimpussa hallitus kamppailee, ilmenee eniten alueilla, joita aiemmin Suharton kaudella käytettiin muuttoalueina liikaväestölle ja joita myös väärinkäytettiin valloitettuina alueina.
Tilanne on pahin Irian Jayassa ja Molukeilla. Tässä yhteydessä on käsittämätöntä, että tuhannet Laskar Jihad -taistelijat saivat tänä keväänä mahdollisuuden mennä Molukeille provosoimaan vielä alueen konflikteja. Molukeilla on kuollut samalla tuhansia ihmisiä, ja pakolaisia on muutama satatuhatta. Tällä hetkellä pelätään kovasti - myös Alankomaissa asuvien 50 000 molukin keskuudessa - että tilanne kiristyy edelleen joulun aikoihin. Saamme sellaisia viestejä, että Laskar Jihad valmistelee uudelleen hyökkäystä muun muassa Länsi-Irianiin mutta myös pieniin maihin, kuten Goromiin ja Lusalautiin. Ihmisiä surmataan, koska he ovat kristittyjä. Ihmisiä suljetaan kirkkoihin ja pakotetaan kääntymään muslimeiksi. On tullut jopa sellaisia viestejä, että Laskar Jihad on ilmoittanut, että jouluna kristittyjen kirkkojen kelloja ei saa lainkaan soittaa Ambonilla. On yksinkertaisesti kysymys uskonnollisesta terrorista. Esittelijänä pidän sitä mahdottomana hyväksyä ja siksi kysyn komission jäseneltä, mitä Euroopan unioni voi tehdä Wahidin hallituksen suuntaan uusien verenvuodatusten välttämiseksi.
Sitten Irian Jayasta. Myös siellä on kysymys väkivaltaisuuksien kiihtymisestä. Tänä viikonloppuna siellä kuoli jälleen ihmisiä. Viime viikolla pidätettiin sata opiskelijaa, ja neljä heistä palautettiin kuolleina vanhemmilleen. Myös Papuan johtajat ovat edelleen vangittuina.
Olemme halunneet kunnioittaa painokkaasti Indonesian alueellista yhtenäisyyttä päätöslauselmassa. Se ei saa kuitenkaan tarkoittaa, että Irian Jayan asukkaiden täytyy luopua kulttuuristaan ja identiteetistään. Tällaiset väkivaltaisuudet pelkästään lisäävät vihan tunteita. Haluan yhtyä Yhdysvaltojen hallituksen varoitukseen, jonka mukaan väkivaltaisuuksien täytyy loppua. Myös EU:n pitäisi yhtyä siihen.
Rauhan palauttaminen on vielä kaukana myös Timorissa ja Acehissa. Timorissa miliisit estävät pakolaisten paluun ja avustustyöntekijöitä ahdistellaan. Myöskään alankomaalaisen toimittaja Thoenesin murhaa ei ole vielä tutkittu. Acehissa sai viime viikolla surmansa kolme avustustyöntekijää ja joulukuun alussa 15.
Arvoisa puhemies, alueelliset ongelmat ovat tällä hetkellä Indonesiassa vakavimpia. Tässä yhteydessä suunnitelmat näiden alueiden laajemmasta autonomiasta ovat myönteisiä, samoin kuin lupaukset jättää raaka-aineista saatavista tuloista enemmän näille alueille. Mitä tulee yleiseen lähestymistapaan Indonesiassa, asiat kehittyvät oikeastaan hyvään suuntaan. Kuitenkin juuri nämä ongelmat kyseisillä alueilla jäävät ilmeisiksi.
Millaisen roolin Euroopan unioni voi ottaa? Indonesia on yksi ASEAN-alueen tärkeimmistä maista. Koko alueen kannalta on tärkeää, että Indonesia on vakaa ja demokraattinen oikeusvaltio, jolla on hyvät suhteet ASEANin sisällä ja ulkopuolella. Euroopan unionin täytyy tukea demokraattista ja sosioekonomista kehitystä, mutta ei kritiikittömästi. Meidän täytyy asettaa ehtoja avullemme ja tuellemme. Demokratisointiprosessin täytyy edistyä, ihmisoikeustilanteen täytyy parantua, ihmisoikeuksien loukkaajat täytyy saada oikeuteen, ja armeijan valtaa täytyy vähentää edelleen. Jos näin ei toimita, apua täytyy tarvittaessa lykätä.
Lisäksi apua täytyy koordinoida enemmän Euroopan tasolla. Jakartan EU-edustusto voi huolehtia tästä koordinoinnista. Pyydämme myös päätöslauselmassamme Euroopan komissiota noudattamaan tätä toimintatapaa.
Sitten lopuksi, kaikella kunnioituksella Indonesian riippumattomuutta kohtaan, jos Molukeilla ja Irian Jayassa puhkeaa jälleen väkivaltaisuuksia joulun aikoihin, silloin mielestämme kansainvälisiä toimia ei pidä sulkea pois. Tarkoitan tässä YK:n tarkkailijoita kriisialueilla, missä heitä todellakin tarvitaan, mutta mahdollisesti myös humanitaarisia avustustoimia. Murhaaminen on todellakin saatava loppumaan, ja tietysti myös sotilasyksiköiden, miliisien ja aseistautuneiden muslimien tekemät murhat. Mitä eroa on muuten Wahidin hallituksen ja entisen Suharton valtakoneiston välillä?
Olemme hyvin huolissamme ja odotamme Euroopan komissiolta vastausta tästä kehityksestä.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Maij-Weggeniä hänen hyvästä mietinnöstään ja kiittää häntä miellyttävästä yhteistyöstä.
Poliittinen vakaus ja ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittaminen ovat tärkeimpiä elementtejä Aasian kriisin taloudellisessa voittamisessa. Ne ovat myös edellytys tiiviimmälle yhteistyölle Euroopan unionin ja Indonesian välillä.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan nimissä rajoitun kolmeen asiaan. Olemme huolissamme laajalle levinneestä korruptiosta ja sukulaisten suosimisesta Indonesian taloudessa. Liian monet aiemmin vallassa olleiden sukujen jäsenet ovat yhä valta-asemissa. Se on suuri este talouden korjaamiselle ja sosiaaliselle vakaudelle alueella, ja siihen tulee puuttua.
Toiseksi, Indonesian yksityisen pankkisektorin uudelleenjärjestely on oleellisen tärkeää. Indonesian pankkialan rakenneuudistusvirasto IBRA ei ole voinut tähän mennessä huolehtia siitä, että liikepankit voisivat jälleen myöntää lainoja. Lisäksi IBRAlla on merkittäviä taloudellisia etuja eri yrityksissä. Joissakin yrityksissä se on jopa ainoa osakkeenomistaja. Nämä yritykset pitää yksityistää. Se loisi samalla uusia mahdollisuuksia ulkomaisille investoinneille, jotka ovat tarpeen.
Sitten viimeinen asiani. Taloudelliset suhteet Indonesiaan perustuvat nyt ASEAN-sopimukseen. ASEAN-maat ovat tähän mennessä saavuttaneet vain vähän menestystä taloudellisessa yhdentymisessä, vaikka jo vuosien ajan on puhuttu vapaakauppa-alueen perustamisesta näiden maiden välille. Siksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pyytää solmimaan kahdenvälisen yhteistyösopimuksen Euroopan unionin ja Indonesian välillä. Pyydän täten komission jäsen Pattenia tutkimaan tätä mahdollisuutta yhdessä kollegansa Lamyn kanssa.

Miranda
Arvoisa puhemies, Indonesian kehittyminen myönteiseen suuntaan on siinä määrin kiistämätöntä, että sen perusteella on suositeltavaa suhtautua uudella tavalla tähän maahan ja ryhtyä tehokkaaseen yhteistyöhön sen kanssa. Komission tämän vuoden alussa antaman tiedonannon sanamuodot ovat siis perusteltuja, vaikka ne ovatkin tietyllä tavalla varmaankin noista muutoksista johtuvan hyvänolontunteen leimaamia.
Indonesialla on kuitenkin suunnattomia ja monimutkaisia sisäisiä haasteita, jotka johtuvat mitä ilmeisimmin tapahtumien viimeaikaisesta kehityksestä. Näitä tapahtumia ovat Irian Jayan räjähdysaltis tilanne, jota kärjistää painostuskeinojen käyttö, Acehin ja Molukkien tilanteet sekä Länsi-Timorin pakolaisleirien dramaattinen tilanne, jossa sotilaita ei rangaista, ja riittämättömät toimet sen muuttamiseksi. Tähän kaikkeen yhdistyy aikaisempaan Suharton hallintoon selkeästi samastuvien sotilastahojen painostus ja huomattava miesvahvuus, joilla on selkeästi tekemistä yhdistymistä ajavien kansallismielisten liikkeiden kanssa.
Juuri näiden kaiken aikaa meitä huolestuttavien tietojen perusteella on suositeltavaa suhtautua hieman harkitsevasti ja varautuneesti alun optimismiin, joka on selvästi esillä komission tiedonannossa. On epäilemättä suotavaa vahvistaa yhteistyötä Indonesian kanssa, ja sen on tapahduttava tukemalla maan viranomaisia sellaisilla osa-alueilla kuin hallinnon parantaminen, petosten ja lahjonnan torjuminen, oikeusjärjestelmä, ympäristönsuojelu ja sen tilan parantaminen tai kodittomille tai pakolaisille annettava humanitaarinen apu. Tuossa yhteistyössä ei voida jättää ottamatta huomioon sitä, että Indonesiassa on tosiaankin tapahtunut kehitystä alueellisten ongelmien ratkaisemisessa ja siinä käytetyissä menetelmissä, ihmisoikeuksien kunnioittamisessa ja että tämä maa on tehnyt yhteistyötä, jotta Itä-Timorin itsenäistymisprosessi olisi myönteistä, erityisesti ratkaisemalla Länsi-Timorin pakolaisten kohtaamat ongelmat ja viemällä oikeuteen ja tuomitsemalla rikollisesti käyttäytyneet miliisit, jotka vielä jokin aika sitten murhasivat kolme Yhdistyneiden Kansakuntien virkamiestä.
Mielestäni kollegamme Maij-Weggenin, joka sitä paitsi tuntee tilanteen hyvin, laatimassa mietinnössä, minkä me hyväksymme kokonaisuudessaan, näihin asioihin puututaan tyydyttävästi.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa onnittelemalla kollegaamme Maij-Weggeniä hänen erinomaisesta työstään. Indonesian demokratiakehitys ansaitsee oikeudenmukaisen tunnustuksen ja sen seurauksena tukea. Yksi tuon kehityksen voimakkaimmista ilmentymistä, mutta myöskin yksi sitä voimakkaimmin murentavista tapahtumista oli Itä-Timorin kriisi. Sen jälkeen kun itsemääräämisoikeus saatiin hyväksyttyä, indonesialaisten sotilaiden johtamat sotilasmiliisit panivat kansanäänestyksen ja tulosten tunnustamisen välisenä aikana täytäntöön yksityiskohtaisen suunnitelman, jonka perusteella he tuhosivat julkiset infrastruktuurit ja tuhansia asuntoja, olivat hyödyntämättä maanviljelysalueita ja maatalouden välineitä sekä vainosivat väestöä, joka pakeni kauhuissaan vuorille ja Länsi-Timoriin.
Parlamentin valtuuskunnan jäsenenä olin yksi äänestyksen kansainvälisistä tarkkailijoista ja sain todistaa Timorin kansan suunnatonta vapaudenjanoa, mutta sain myös sen käsityksen, että heti kun lähtisimme maasta, sinne ei jäisi kiveä kiven päälle. Tämänkaltaisia ristiriitoja on yhä Indonesiassa, olipa kyse sitten Molukeista, Acehista tai Irian Jayasta, ja niitä esiintyy yhä vielä myös Itä-Timorissa. Itä-Timorissa rikoksiin syyllistyneitä ja nykyään Indonesiassa asuvia henkilöitä ei ole vielä viety oikeuteen. On anteeksiantamatonta, että äskettäin vahvistetun lain nojalla he voivat välttyä oikeudenkäynniltä. Länsi-Timorissa asuu yhä yli 100 000 pakolaista, joita Itä-Timorissa rikosten moraaliset ja tosiasialliset tekijät ovat käyttäneet todellisina ihmiskilpinä.
Vierailin noilla pakolaisleireillä jo tänä vuonna. Siellä on niitä, jotka tekivät rikoksia ja niitä, jotka joutuivat todistamaan niitä. Toteutumaton oikeus ja pysyviksi muuttuvat pakolaisleirit ovat paikkoja, joissa Indonesian entiset ja nykyiset vallanpitäjät ottavat yhteen ja niissä käy ilmi demokratiakehityksen hauraus. Vielä tällä viikolla UNTAETin (YK:n Itä-Timorin siirtymävaiheen hallinto) korkeat virkamiehet joutuivat Jakartassa alttiiksi suurelle vaaralle, kun he poistuivat Indonesian parlamentista tavattuaan sen puhemiehen. Voimme tukea demokratiakehitystä ja niin olemme tehneetkin, sen sijaan emme voi korvata pääosanesittäjää tässä prosessissa.

Wiersma
Arvoisa puhemies, Indonesia kamppailee mutta pääsee pinnalle. Käänne maassa ja se, miten käänne tapahtui, ovat perusta varovaiselle optimismille. Jäsen Maij-Weggenin erinomainen mietintö tekee kuitenkin samalla selväksi, että Indonesian ongelmat ovat pikemminkin lisääntyneet kuin vähentyneet. Maa ei ole siinä mielessä mikään harvinainen tapaus. Nämä ongelmat ovat itse asiassa luonteenomaisia maalle, jonka täytyy käydä läpi moninkertainen siirtymä. Sen täytyy kehittää uusi identiteetti, johon kuuluu parempi tasapaino keskuksen ja reuna-alueiden välillä. Taloudessa markkinoiden täytyy vapautua pitkälle menevästä valtion puuttumisesta asioihin ja houkutella uusia investointeja. Köyhyysongelma on kiireellinen. Sekamuotoisesta yhteiskunnasta täytyy tehdä avoin. Korruptioon täytyy puuttua. EU voi auttaa siinä vetoamalla eurooppalaisiin yrityksiin. Vanhat rakenteet tulee purkaa, jotta Indonesia voi lopultakin saada otteen itsestään. Monet nykyiset ongelmat johtuvat demokraattisen valvonnan puutteista esimerkiksi armeijan osissa, jotka vastustavat muutoksia ja etuoikeuksien menettämistä. Monin paikoin väkivalta hallitsee vuoropuhelua. Kaikkein huolestuttavinta tämä on Molukeilla, missä Jihad-taistelijat voivat jatkaa toimintaansa tavalla, jota on mahdotonta hyväksyä. Jakartan hallituksen pitäisi tehdä paljon enemmän saadakseen otteen tilanteesta paikan päällä, ja EU:n täytyy jatkaa tarvittavaa painostusta myös ilmauksena suuremmasta vastuusta, joka Euroopan unionin täytyy ottaa tällä alueella. Jos tämä tuottaa liian vähän tuloksia, silloin emme saa sulkea pois kansainvälisen yhteisön aktiivisempaa roolia. Uudelleen toimivaan oikeusvaltioon kuuluu myös tilinteko menneisyydestä. Se tapahtuu hyvin hitaasti. Vanhat rakenteet vastustavat tarvittavaa oikeudenmukaisuutta. Ne ovat itse asiassa monissa tapauksissa osasyyllisiä rikoksiin. Me pyydämme ja vaadimme, että syylliset jäljitetään ja viedään oikeuden eteen. Olipa sitten kysymys Suharton perheestä tai alankomaalaisen journalistin Sander Thoenesin murhaajista. Indonesian ja EU:n suhteet voivat parantua edelleen vain silloin, jos tiedämme, että keskustelukumppanimme myös edustavat todellista valtaa ja että oikeusvaltio toimii asianmukaisella tavalla.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, Suharton jälkiä ei ole läheskään pyyhitty pois Indonesiassa. Sotilaiden vaikutusvalta on kyllä vähentynyt, mutta se on yhä liian suuri. Korruptio kukoistaa yhä. Jatkuva väkivalta Molukeilla, Acehissa ja Irian Jayassa aiheuttaa väestölle suuria kärsimyksiä. Presidentti Wahidilla ja varapresidentti Sukarnoputrilla ei ole ollut juurikaan voimaa toimia johtajina. On hyvin tärkeää, että Eurooppa tukee taloudellista ja demokraattista kehitystä Indonesiassa. Tämä apu ei kuitenkaan ole ehdotonta. Myös jäsen Maij-Weggen sanoi jo tämän. Avun täytyy koitua köyhimpien väestöryhmien hyväksi. Ihmisoikeuksien loukkausten täytyy loppua, korruptiorahat täytyy jäljittää, ja ennen kaikkea hyvinvointia täytyy jakaa paremmin. On hyvin vaikeaa pitää koossa valtavan suurta valtiota. Aika, jolloin muutama hollantilainen pystyi siihen, on onneksi ohi. Huono hallinto, jonka yhteydessä sotilaat voivat häiritsemättä jatkaa tuhoisaa toimintaansa, ruokkii itsenäisyyspyrkimyksiä. Syy Molukkien konfliktiin on pääasiassa Suharton harkitsemattomassa muuttopolitiikassa, jonka myötä väestötasapaino on horjunut. Tilanne saarilla pysyy hälyttävänä. Vasta silloin kun kuvaan astuu puolueeton armeija, saadaan mahdollisuus rauhaan. Kansainvälisen yhteisön täytyy painostaa Jakartaa mahdollisimman tehokkaasti, jotta voitaisiin tehdä loppu väkivallasta Molukeilla. Humanitaarista apua täytyy antaa enemmän. Tämä koskee myös ECHOa, joka muuten tekee alueella erinomaista työtä.
Myös Irian Jaya on joutunut muuttopolitiikan uhriksi. Siellä paikallinen väestö turhautuu muslimien muuttoon alueelle ja sotilaiden kovaan toimintaan. On hyvin tärkeää, että ihmisoikeuksien loukkauksiin syyllistyneet eivät välty tuomioiltaan. Yhdyn niiden kollegojeni sanoihin, jotka pyytävät Sander Thoenesin murhan välitöntä oikeudellista tutkimista.
Jäsen Maij-Weggen on laatinut erinomaisen mietinnön, ja siksi teen sellaisen johtopäätöksen, että Euroopan on tehtävä kaikki voitavansa maan tukemiseksi sen tiellä kohti demokratiaa, mutta loppujen lopuksi indonesialaisten on itse lakaistava pois Suharton valtakoneiston jäljet.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloitan kiinnittämällä huomionne kahteen asiaan. Huomenna meillä on täällä Saharov-palkinnon jakotilaisuus. Vuosi sitten tuo palkinto annettiin oikeutetusti presidentti Xanana Gusmãolle. Siten me kunnioitimme Timorin kansan ponnisteluja, rohkeutta ja esimerkkiä. Tämän vuoden helmikuussa komissio teki uuden Indonesiaa koskevan poliittisen aloitteen, jota me myös arvioimme täällä. Minun nähdäkseni, ja sanon tämän tuskaa tuntien, teimme sen liian varhaisessa vaiheessa. Sanon sen tuskaa tuntien, koska myös minä olisin toivonut, että asiat olisivat sujuneet Indonesiassa hyvin. Olisin myös halunnut, että hyödyllisellä tavalla epäilevä päätöslauselmamme, jonka kiirehdimme antamaan, olisi saanut vastakaikua. Ikävä kyllä tämä vuosi osoittaa, että näin ei kuitenkaan tapahtunut. Kuten kollegamme Maij-Weggen toi ilmi jo esittelysanoissaan, joita kannatan voimakkaasti, samoin kuin hänen vaivannäköään mietinnön takia, Indonesian tilanne on huononemaan päin. Meidän on otettava opiksemme tästä asiasta ja välitettävä Indonesialle selkeämpiä ja yksiselitteisiä viestejä, jotka eivät ole ristiriitaisia.
Mielestäni Indonesia on suuri maa, joka on saapunut tienhaaraan, ja kansainvälisestä yhteisön ja Euroopan unionin ponnisteluista riippuu, valitseeko se tuossa tienhaarassa suunnan lopullista demokratiaa, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja oikeusvaltiota kohti, vai käykö päinvastoin niin, että sekasorto pahenee. Siksi meidän on osattava valita painopistealueet, sillä emme voi sekoittaa ympäristöön, sosiaalipolitiikkaan ja talouspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä samaan pakkaan ensisijaisen ongelman eli demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen kanssa, joiden on oltava selkeästi poliittisena painopistealueena suhteissamme Indonesiaan. Sanon, että meidän on myös välitettävä selkeä viesti, koska muuten voimme harjoittaa kaksitahoista politiikkaa, jonka puitteissa yhtäältä arvostelemme, mutta toisaalta taas emme näytä tekevän mitään. Meidän on käytettävä tältä vuodelta kertyneet kokemukset hyväksemme, sillä ne ovat kunniallisia, ja välitettävä erittäin selkeä viesti siitä, mihin suuntaan haluamme Indonesian muuttuvan.

Belder
Arvoisa puhemies, esittelijä Maij-Weggen ilmaisee selkeästi, mistä politiikan kenkä puristaa Indonesiassa. Hän mainitsee oleellisen ja vaativan uudistusprosessin vastavoimat suoraan nimeltä. Ne esitetään hänen mietinnössään oikeutetusti vielä hyvin vahvasti. Indonesian saaristosta tulleiden tuoreimpien tietojen pohjalta herää samoin kysymys, eikö tilanne vaikuta vielä vakavammalta, vaarallisemmalta, presidentti Wahidin ja hänen kumppaniensa kannalta kuin esittelijä analysoi. Eräs sisäpiiriin kuuluva teki eilen yhteenvedon Smaragdivyön saariston tilanteesta seuraavalla lauseella: "Uudistukset ovat pysähtyneet, ja paluu vanhaan ilman Suharton sukua edistyy vakaasti." Uudistusten pysähtyminen ei osoita missään mielessä, että tie kohti demokraattista oikeusvaltiota - lainaan nyt esittelijän sanoja - "todellakin pysähtyisi". Siksi Euroopan unionin tulee juuri nyt tukea varovasti demokraattisia voimia, joita ei ole paljon ja jotka eivät ole vahvoja.
Kun ajatellaan kahden Indonesian nykyisen alueen - Molukkien ja Irian Jayan - historiallista taakkaa, pelkästään jo Indonesian ja lännen ymmärrys tätä kauheaa historiallista taakkaa kohtaan poistaisi paljon poliittisia jännitteitä ja kärsimyksiä. Tässä on varmasti yhteinen tehtävä.
Viesti, jonka olen saanut Indonesian lähetystyötä tekeviltä tahoilta, herättää toivoa. Epävarmasta ajasta huolimatta alueen kristillisistä kirkoista pyydetään itsetietoisuutta. Oman ryhmän etujen turvaamisesta luopuminen ja myötätunnon osoittaminen lähimmäisiä, myös muslimeja, kohtaan rakkaudesta Kristukseen tarjoaa liennytysnäkymiä tälle joskus niin levottomalle saaristolle.

Deva
Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Maij-Weggeniä erinomaisesta mietinnöstä. Tiedän, että hän on suuri Indonesian asiantuntija ja tietää erityisen paljon Hollannissa asuvasta indonesialaisesta molukkiyhteisöstä. Kanta, joka meidän on otettava suhteessa Indonesian alueelliseen koskemattomuuteen, on erittäin yksinkertainen: meidän on noudatettava kansainvälistä lakia ja Yhdistyneiden Kansakuntien joulukuussa 1969 antamaa päätöslauselmaa. Tuo päätöslauselma vahvistaa täysin yksiselitteisesti, että Irian Jaya on Indonesian osa. Siitä ovat kaikki valtiot sopineet, kaikki ovat sopimuksen allekirjoittaneet, ja niillä on velvollisuus tukea sitä. Kansainvälinen yhteisö tunnusti sen Irian Jayassa järjestetyn äänestyksen legitimiteetin, jolla siitä tuli Indonesian pysyvä osa ja vahvisti Yhdistyneiden Kansakuntien vuonna 1960 antaman julistuksen, jossa kielletään kaikki toimet, joiden tarkoituksena on maan kansallisen yhtenäisyyden osittainen tai täydellinen rikkominen ja alueellisen koskemattomuuden loukkaaminen.
Irian Jayan tilanne oikeudellisesti ja perustuslaillisesti täysin erilainen kuin Itä-Timorin tilanne. Parlamentin ei pidä sekoittaa näitä kahta toisiinsa. Irian Jaya on historiallisesti Indonesian olennainen osa. Itä-Timor ei ole koskaan ollut. Oikeusvaltion on siksi säilyttävä siellä. Kyllä, meidän on tietenkin varmistettava, että Indonesia jatkaa edelleen niiden turvallisuusjoukkojen jäsenten syytteeseenpanoa, joita syytetään ihmisoikeusrikkomuksista. Tässä tapauksessa meidän on käytettävä keppiä ja porkkanaa. Kukaan ei voita, jos otamme imperialistisen asenteen tähän asiaan. Käytän tarkoituksellisesti tätä sanaa.
Euroopan parlamentti ja EU voivat pyytää Indonesian uutta demokraattista hallitusta olemaan ylireagoimatta. Ylireagointi antaa separatisteille etulyöntiaseman ja tekee terroristeista marttyyreita ja sankareita. Toinen toimi, johon voimme tarttua välittömästi, on antaa merkittävää tukea hyvän hallinnon hankkeille Indonesiassa: tukea ihmistyövoiman, rahan, kansalaisjärjestöjen toiminnan, standardien ja kriteerien asettamisen muodossa niin, että muutettuja hallintojärjestelyjä, joihin presidentti Wahid on suostunut, voidaan tukea luomalla kestäviä demokraattisia ja kansalaisyhteiskuntaan kuuluvia instituutioita.
Jos haluamme auttaa Indonesiaa, meidän on toimittava nyt rahallisen avun ja tekojen kautta eikä pelkästään sanojen.

Seguro
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä puheenvuorossani kollegojeni sanoihin niin siltä osin kuin ne koskevat mietinnön sisältöä kuin onnitteluihinkin, jotka osoitettiin jäsen Maij-Weggenille, koska hän laati mietintönsä kaunistelematta ja ennen kaikkea puolusti uskollisesti Euroopan unionin arvoja ja periaatteita. Mielestäni on keskeistä, että päätettäessä Indonesian kanssa tehtävän yhteistyön suunnasta valvotaan oikeusvaltion arvojen noudattamista ja sen luomista. Tämä komission ehdotus osui mitä tärkeimpään hetkeen, sillä Indonesia on saapunut tienhaaraan, se on vakavan taloudellisen kriisin kourissa, jolloin tukemme oikeusvaltion luomiseksi ja niiden puolustamiseksi, jotka haluavat juurruttaa Indonesiaan demokratian ja tehdä siitä voimakkaan mutta ihmisarvoa kunnioittavan maan, on sille keskeinen asia.
Mikäli sallitte, haluaisin esittää kaksi ehdotusta ja yhden pyynnön komissiolle. Ensimmäinen ehdotus on, että Euroopan parlamentti lähettäisi valtuuskunnan vierailemaan erityisesti kodittomien leireillä, eikä ainoastaan Länsi-Timorissa vaan kaikkialla, sillä jäsen Maij-Weggenin mietinnön mukaan pakolaisia on noin miljoona. On tärkeää, että emme ainoastaan hyväksy mietintöä, vaan että siitä seuraa jotakin. Toiseksi on tärkeää, että Indonesian viranomaiset sallivat kansalaisjärjestöjen vievän vapaasti lääketieteellistä ja humanitaarista apua epäinhimillisissä oloissa eläville indonesialaisille ja timorilaisille, minkä takia näiden järjestöjen pääsyä ei saa estää. On ehdottoman tarpeellista, että humanitaarisia periaatteita voidaan noudattaa ja kunnioittaa. Lopuksi pyytäisin komission jäsen Christopher Pattenin välityksellä komissiota valvomaan näiden periaatteiden noudattamista, sillä vaikka on totta, että Euroopan unionin on mielestäni lisättävä yhteistyötä Indonesian kanssa, sitä ei pidä tehdä hinnalla millä hyvänsä, ja siksi pyytäisin, että näiden tukien täytäntöönpanoa valvottaisiin yksityiskohtaisesti.

Lynne
Arvoisa puhemies, pidän tätä mietintöä myönteisenä, mutta mielestäni se on hiukan liian optimistinen. Tilanne on parantunut, ja meidän on rohkaistava presidentti Wahidia, mutta jäljellä on silti hirvittäviä ongelmia. Hallitus on heikko ja koko ajan hyökkäysten kohteena, asevoimat vastustavat siviilivalvontaa, talous on hauras ja, ennen kaikkea, ihmisoikeustilanne on surkea. Tästä syystä meidän on yhdistettävä toisiinsa kehitysapu ja edistys ihmisoikeuksissa.
Meidän on myös varmistettava, että Financial Times -lehden toimittajan Sander Thoenesin murhaajat tuodaan oikeuden eteen; ja myös kolmen humanitaarisen avun työntekijän murhaajat ja sen kidutuksen uhrin murhaajat, jonka Indonesian turvajoukot tappoivat viime viikolla, tuodaan oikeuden eteen, sekä myös aiempien rikosten tekijät. Tämä merkitsisi uutta oikeudenkäyntiä presidentti Suhartolle.
Olen iloinen siitä, että YK julkisti tänään syytteitä rikoksista ihmiskuntaa vastaan Itä-Timorissa, ja Indonesian on tiedettävä, tekee se sitten yhteistyötä tai ei, että nuo oikeudenkäynnit pidetään.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla ystävääni Maij-Weggeniä tästä yleisesti erinomaisena pidetystä mietinnöstä. Se on hyvin laaja mietintö ja erityisen hyödyllinen siksi, että sen avulla voimme päivittää tietomme komission helmikuussa annetun tiedonannon jälkeen sattuneista tapahtumista.
Sen jälkeen aika ei ole todellakaan pysähtynyt Indonesiassa. Mietin usein sitä, mitä sanoi hyvä amerikkalainen ystäväni, joka oli kerran Indonesiassa suurlähettiläänä: hänen mielestään kaikista maailman tärkeistä maista Indonesia on se, mistä tiesimme aivan liian vähän. Mielestäni mietintö on erittäin arvokas valaistessaan tapahtumia. Olen siis kiitollinen esittelijälle ja valiokunnalle päätöslauselmaehdotuksesta. Olen erityisesti iloinen siitä, että esitetyissä näkökannoissa tunnutaan yleisesti tuettavan Euroopan unionin toimintaa ja erityisesti Euroopan komission toimintaa.
Komission tiedonannon tärkein sanoma oli tarve tunnustaa se, että Indonesiassa oli meneillään vaikea siirtymävaihe, jossa demokraattiset voimat tarvitsivat tukeamme. Tuota tukea annetaan tiiviimmän poliittisen ja taloudellisen vuoropuhelun kautta sekä laajemman ja paremmin kohdistetun kehitysyhteistyön kautta.
Tiedonanto kirjoitettiin myönteisessä hengessä ja se kuvasti suhteemme uutta alkua. Voidaan hyvin sanoa, että - käsittääkseni Indonesian lähettiläs on läsnä - Indonesiassa tunnustettiin tämä ja pidettiin sitä myönteisenä.
Nyt melkein vuotta myöhemmin on hyödyllistä miettiä, ovatko ehdotuksemme ja arviomme edelleen paikkansapitäviä, kun tiedämme Indonesian viimeaikaiset poliittiset tapahtumat. Erityisesti viime vuonna on nähty kasvavaa ja huolestuttavaa levottomuutta, epävakautta ja ihmisoikeusrikkomuksia alueilla ja erityisesti Acehissa, Irian Jayassa ja Molukeilla, jossa komissio äskettäin hyväksyi päätöksen myöntää 2 miljoonaa euroa ECHOn varoista siirtymään joutuneiden ihmisten auttamiseksi kummassakin maakunnassa.
Tilanne on kaikkea muuta kuin vakaa kaikilla kolmella alueella. Kuten monet jäsenet ovat muistuttaneet meille, niinkin äskettäin kuin tänä viikonloppuna kolme tanskalaisen kansalaisjärjestön työntekijää murhattiin Acehissa. Tuomitsen voimakkaasti nämä murhat. Ne muistuttavat kaikkien avustustyöntekijöiden erittäin vaarallisista oloista monissa Indonesian osissa. Haluan osoittaa kunnioitukseni heidän urheudelleen ja omistautuneisuudelleen. Tiedän, että parlamentti haluaa tehdä samoin.
Komissio ja neuvosto ovat vahvistaneet tukensa Indonesian alueelliselle koskemattomuudelle. Olen iloinen siitä, että myös parlamentti vahvistaa tukensa. Olemme kuitenkin samalla korostaneet Indonesian hallituksen vastuuta ylläpitää lakia ja järjestystä ja suojella ihmisoikeuksia alueellaan.
Presidentti Wahidin demokraattiselle hallitukselle on suuri haaste taistella niitä voimia vastaan, joita hän on kutsunut menneisyyden pimeiksi voimiksi ja jotka yrittävät käydä kansallista valtataistelua kaukaisilla taistelukentillä. On erittäin tärkeää, että hän pystyy vastaamaan tuohon haasteeseen. Samaan aikaan hänen täytyy myös saavuttaa todelliset paikallisen ja alueellisen tason päämäärät, jotta voitaisiin saada osuus talouskasvusta ja laajempi autonomia.
Ratkaisematon Länsi-Timorin kysymys on myös erityistapaus. On tietenkin mahdotonta hyväksyä sitä, että kymmeniätuhansia Itä-Timorin pakolaisia pidetään edelleen panttivankeina sellaisten aseistettujen rosvojen armoilla, jotka isänmaan nimeen yrittävät päästä eroon rikollisesta menneisyydestään ilman rangaistusta. Indonesian hallitus on ryhtynyt joihinkin toimiin, mutta paljon enemmän on tehtävä ja paljon nopeammin. Kuuntelin kiinnostuneena jäsenen keskustelun loppupuolella tekemää ehdotusta.
Indonesian erittäin suuria muutoksia merkitsevä siirtymävaihe on kaikkea muuta kuin ohi: demokratia on vielä nuori ja erittäin hauras. Vain kaksi vuotta sitten Indonesiaa johti asevoimien tukema autoritaarinen johtaja. Vuoden 1997 Aasian talouskriisin seurauksena tullut valtava taloudellinen romahdus on pahentanut sosiaalisia jännitteitä ja etnisiä konflikteja. On selvää, että Indonesian vaikeuksia ei ratkaista yhdessä yössä. Tärkeimmät haasteet ovat silti vielä ne, jotka mainitsimme tiedonannossa. Ensiksikin oikeusvaltion vakiinnuttamiseen, mukaan luettuna siviilihallinnon ylivalta asevoimista ja korruption vastainen taistelu: toiseksi alueellisen autonomian toteuttaminen niin, että se vähentää separatistisia yllykkeitä: ja kolmanneksi talouden rakenteen muutos.
Mitä siis tulevaisuus tuo tullessaan Indonesian-suhteisiimme? Ennen kaikkea meidän on edelleen ilmaistava tukeamme välttämättömälle mutta hauraalle demokratisoitumiselle ja uudistuksille, ja meidän on varmistettava, että markkinamme pysyvät avoimina, kuten teimme koko kriisin ajan.
Aiemmin keskustelussa arvoisa jäsen viittasi Indonesian-suhteeseemme osana suhdettamme ASEAN-maihin. Minun on sanottava, että Indonesian-suhteissamme on huomattavaa juuri se, kuinka paljon tuo maa on hyötynyt yleisestä suosituimmuusjärjestelmästämme. Se oli neljänneksi suurin hyötyjä vuonna 1998. Kun EU:n vienti putosi vuosina 1997 ja 1998 ja on vakiintunut vasta äskettäin, Euroopan unionin tuonti Indonesiasta on noussut jyrkästi ja antanut Indonesialle kaupan ylijäämän, joka on suojannut Indonesiaa kriisiä vastaan.
Miten toimimme Indonesian suhteen tulevina vuosina? Tiedonannossa on esitelty tärkeimmät mekanismit: yhä avoimempi poliittinen ja taloudellinen vuoropuhelu. Tänä vuonna aloitettuja vanhempien virkamiesten tapaamisia jatketaan toisella konsultointitapaamisella alkuvuodesta 2001. Haluamme myös nähdä nykyistä tiiviimpää yhteydenpitoa uudistusvoimien kanssa ja kehitysyhteistyömme uudelleen suuntaamisen.
Olen iloinen voidessani kertoa parlamentille tästä viimeksi mainitusta asiasta eli siitä, että komissio on aloittanut uuden ohjelman "hyvän hallinnon" -otsikon alla. Siinä pyritään poistamaan rakenteelliset heikkoudet julkisten asioiden hoitamisesta. Lisäksi keskustelemme indonesialaisten kumppaneidemme kanssa maakohtaisesta strategia-asiakirjasta, jossa hahmotellaan pitkän aikavälin kehitysstrategiaa. Kuten parlamentti, myös komissio pitää korruptiota jatkuvana ongelmana. Jakartan oikeusministerille tällä hetkellä antamamme tuen tarkoituksena on auttaa häntä korruption vastaisessa taistelussa.
Vielä yksi asia: mielestäni on syitä varovaiseen optimismiin pitkäaikaisessa suhteessamme Indonesiaan, mutta meidän - eli Euroopan unionin toimielimineen - on jatkettava tukeamme. Indonesia on meille erittäin tärkeä. Se on tärkeä kokonsa vuoksi - se on maailman neljänneksi suurin maa väestön määrän perusteella; se on tärkeä taloudellisen mittansa perusteella; se on tärkeä alueellisen asemansa vuoksi ja se on myös tärkeä ympäristövaikutuksensa vuoksi.
Aikaisemman siirtomaissa työskentelyni vuoksi ja tämän Euroopan komission tehtävän välisenä aikana kirjoitin kirjan ja tein muutaman televisio-ohjelman Aasiasta ja muistan, kuinka kävin Indonesiassa pian vuoden 1998 mellakoiden jälkeen ja haastattelin silloista presidenttiä Habibieta. Muistan selvän tunteen, joka minulla oli siitä, että tämä hieno maa tasapainoili nuoralla jossakin mellakoiden ja uudistusten välillä ja että olisi erittäin suuri onni, jos demokraattisesta prosessista saataisiin sellainen hallitus, kuin nyt on saatu.
Meidän tehtävämme on auttaa tuota hallitusta nuoran yli kuilun toiselle puolelle. Jos se ei onnistu pääsemään toiselle puolelle, niin seuraukset meille kaikille - seuraukset erityisesti tuolle alueelle ja seuraukset Indonesialle - ovat kauheat: joko seurauksena on maailman suurin islamilainen demokratia ja yksi Aasian menestyksekkäimmistä demokratioista tai erittäin merkittäviä ongelmia koko alueelle. On tärkeää, että parlamentti osoittaa jatkossakin olevansa kiinnostunut näistä asioista. On tärkeää, että parlamentti jatkaa Euroopan unionin painostamista kokonaisuutena auttamaan Indonesiaa, mutta on erityisen tärkeää, että Indonesian hallitus - presidentti ja hänen kannattajansa - tekee urheita, mutta välttämättömiä päätöksiä, joita vaaditaan sen varmistamiseksi, että Indonesia voi edetä kunnioittaen kansalaisvapauksia, taaten ja vakiinnuttaen demokratiaa ja antaen Indonesian kansalle menestyksekkään ja vakaan tulevaisuuden.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Theaton laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0376/2000) komission tiedonannosta yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta: Petostentorjunta - Kattavan strategian perustelut (KOM(2000)0358 - C5-0578/2000 - 2000/2279(COS))

Theato
Arvoisa puhemies, komissio toteaa tiedonannossaan, että taloudellisten etujen suojaaminen koskee kaikkia: sekä toimielimiä että niiden jäseniä poliittisella tasolla, niin eurooppalaisia kuin kansallisiakin virastoja ja niiden virkamiehiä. Tämä suoja olisi taattava yhdenvertaisesti, tehokkaasti ja varoittavasti kaikkialla Euroopan unionissa, mutta tämä periaate pätee erityisesti niihin, jotka tästä kaikesta ensi sijassa maksavat, toisin sanoen eurooppalaiset veronmaksajat. Me edustamme heitä täällä ja me vastaamme heille teoistamme. Siksi olen tyytyväinen, että komissio on esittänyt meille asiakirjassaan kattavan strategian siitä, miten se haluaa torjua EU:n varojen väärinkäytön.
Mielestäni viiden vuoden ajanjakso 2001-2005 on kuitenkin silmiinpistävän pitkä, sillä jos silmäilemme tilannetta taaksepäin, havaitsemme, että petostentorjunta on ollut pöydällä jo pitkään. Talousarvio on kasvanut jatkuvasti, mikä on valitettavasti lisännyt osaltaan sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia. Sisämarkkinat ovat myös avanneet rajat petoksille, mutta rajat ovat suljettuina tutkinnalta ja oikeusmenettelyiltä. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja paikan päällä tehtävästä valvonnasta on tosin annettu asetukset, on perustettu UCLAF ja puolitoista vuotta sitten OLAF, ja Maastrichtin sopimukseen ja myöhemmin Amsterdamin sopimukseen on sisällytetty artikla petostentorjunnasta. Nämä kaikki ovat olleet hyviä toimenpiteitä, mutta ne eivät kuitenkaan riitä. Petosten tekijät ovat yhä meitä vähintäänkin rinnanmitan edellä. Yhteisön laajentuminen ja euron käyttöönotto voivat tuoda mukanaan muita vaaroja.
Siksi meidän on yhdistettävä poliisivoimat sekä hallinnolliset ja rikosoikeudelliset voimat ja välineet niin jäsenvaltioiden kesken kuin EU:ssakin. Komission neljässä suuntaviivassa annetaan asiaa koskevia ehdotuksia, joihin olen erittäin tyytyväinen. Ensimmäinen suuntaviiva on petostentorjuntalainsäädäntö. Oikeusperustan on oltava Amsterdamin sopimuksen 280 artikla, jota on kehitettävä edelleen, jotta erilaisille kansallisille lainsäädännöille saadaan yksi yhteinen nimittäjä ja rangaistukset ja menettelyt voidaan siten järjestää yhdenmukaisesti. Komissio halusi esittää aiheesta asiakirjan marraskuun loppuun mennessä. En ole vielä saanut sitä. Ennen kaikkea on kuitenkin selvennettävä lainsäädäntöä, jotta vältetään lainsäädännön porsaanreiät.
Toinen suuntaviiva on uusi operatiivisen yhteistyön kulttuuri. On tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot vetävät yhtä köyttä. Yli 80 prosenttiahan EU:n varoihin kohdistuvista petoksista tehdään juuri jäsenvaltioissa. Tähän asti jäsenvaltiot eivät ole lyöttäytyneet yhteen tässä kysymyksessä, muutoin kaikki valtiot olisivat ratifioineet jo aikoja sitten vuoden 1995 yleissopimuksen, ja se olisi jo voimassa. Se on tällä välin jo osittain vanhentunut, eikä Nizzan huippukokous muuttanut tilannetta mitenkään. Komissio haluaa kuitenkin luoda uuden kulttuurin myös sisäisesti, kuten komission puheenjohtaja Prodi lupasi. Se on määrä toteuttaa sisäisellä uudistuksella. Seuraamme tätä prosessia valppaina.
Kolmas suuntaviiva on toimielinten yhteinen toiminta korruption ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Kyse eurooppalaisten elinten uskottavuudesta, joka on erittäin tärkeä asia ja jonka yhteydessä on korostettava jo jonkin aikaa toimineen petostentorjuntaviraston OLAFin perustamista ja sen toimintaa. On lopultakin poistettava sen riippumattoman toiminnan esteet, etenkin henkilöstön rekrytoinnissa ja sen järjestelmällisessä kehittämisessä. Sekä virastoa että komissiota kehotetaan yhtä lailla ryhtymään toimiin tässä asiassa. Syytettyjen oikeuksien tietyn turvan varmistamiseksi ehdotamme, että osoitamme kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan. Kehotamme Euroopan investointipankkia ja Euroopan keskuspankkia lopultakin liittymään toimielinten väliseen sopimukseen.
Lopuksi petostentorjuntajärjestelmää on täydennettävä lujittamalla rikosoikeudellista ulottuvuutta. Ensiaskeleena eurooppalaisen oikeusviranomaisen luomisessa meidän on tuettava komissiota Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamisessa, sillä mehän olemme vaatineet sitä parlamentissa jo useita vuosia. Tällä syyttäjävirastolla olisi tukenaan jäsenvaltioiden delegoidut syyttäjät, ja kuten rikosoikeudellista säännöstä pohtineiden asiantuntijoiden kertomuksessa suositellaan, sitä olisi täydennettävä perusvapauksien toteutusta valvovalla eurooppalaisella tuomioistuimella, joka toimisi eräänlaisena tutkinta- ja koordinointiyksikkönä oikeustakeita koskevan periaatteen ja läheisyysperiaatteen mukaisesti heikentämättä kuitenkaan kansallisten toimivaltaisten tuomioistuinten toimivaltaa. Tämän syyttäjäviraston on rajoituttava tarkasti suojaamaan taloudellisia etuja; johdetun oikeuden alalla voidaan myöhemmin määrittää yhteispäätösmenettelyssä sen työtä koskevat välttämättömät määräykset ja menettelytavat.
Olen tietoinen siitä, että tähän kysymykseen suhtaudutaan vielä varauksin. Ne on poistettava, sillä pystymme torjumaan alalla ilmenevän rikollisuuden ainoastaan oikeusvaltioperiaatetta kunnioittavin ja yhdenmukaisin säännöin ja toimenpitein, joita ei valitettavasti saatu aikaan Nizzan huippukokouksessa. Kiitän komissiota sen ponnisteluista ja sen osallisuudesta ...
(Puhemies keskeyttää puhujan.)

Stauner
Arvoisa puhemies, kun puhe siirtyy rahaan, siihen loppuu tunnetusti hauskuus. Se pätee myös Euroopan unioniin. Siksi parlamentissa ja EU:n muissa toimielimissä ollaan yhtä mieltä siitä, että taloudellisten etujen suojaaminen on asetettava yhdeksi prioriteetiksi. Siitä, miten ja millä tavoin tämä suoja voidaan taata, ollaan tosin monta mieltä. Tehokas petostentorjunta edellyttää kaikkien poliisivoimien sekä hallinnollisten ja rikosoikeudellisten voimien yhdistämistä, sillä kyse on Euroopan kansalaisten verorahoista ja vielä paljon pidemmälle menevistä asioista. Kyse on luottamuksesta eurooppalaisten toimielinten huolellisuuteen, ennen kaikkea luottamuksesta komissioon sille uskottujen varojen käytössä.
On yleisesti tiedossa, että tämä luottamus ei ole välttämättä hyvällä tolalla, sillä komissio on itse maininnut vuoden 1999 petostentorjuntaraportissa, että petosten ja sääntöjenvastaisuuksien vuoksi on menetetty noin 850 miljoonaa euroa. Tämän vuoksi komission on toteutettava sisäinen uudistusprosessinsa ja otettava lopultakin tosissaan ilmoituksensa, jonka mukaan petoksia ei suvaita ja jokaisesta petoksesta syytetään asianmukaisesti. Tämän ohella petostentorjuntaviraston OLAFin on ryhdyttävä toimiin. Tarkasteltavana olevassa mietinnössä keskitytään oikeutetusti tähän toimielimeen. OLAFin riippumattomuutta ja toimintaa ei ole likimainkaan vielä varmistettu, mikä osoitetaan vaikuttavan selvästi OLAFin valvontakomitean 5. joulukuuta esittämissä päätelmissä, joiden mukaan komission asettamat esteet OLAFin henkilöstön rekrytoinnissa vaarantavat mahdollisesti peruuttamattomasti petostentorjunnan. Kehotan komissiota painokkaasti olemaan puuttumatta OLAFin työhön. Lopuksi kannatan eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamista, jotta petoksista vastuussa olevat voidaan myös haastaa oikeuteen.

Bösch
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa teitä siitä, että tämä hetki on komission. Nizzan huippukokouksessa ei edistytty myöskään unionin taloudellisten etujen suojaamisessa. Nyt on ensisijaisen tärkeää, että komissio tekee hyvin nopeasti ja päättäväisesti luovia ehdotuksia, joiden avulla voimme edetä nykyisen oikeudellisen kehyksen puitteissa. Kollega Theaton erinomaisessa mietinnössä siihen on esitetty useita mahdollisuuksia. Mietinnössä lujitetaan uudelleen viiden riippumattoman asiantuntijan laatimassa komission uudistamista koskevassa raportissa esitettyä ehdotusta, jonka mukaan eurooppalaisen syyttäjäviraston perustaminen olisi mahdollista saattaa alulle jo Amsterdamin sopimuksen perusteella.
Parlamentti pyysi komissiota jo toukokuussa esittämään ehdotuksen ensimmäisestä vaiheesta, jossa Euroopan syyttäjäviraston toimivaltaan kuuluisivat vain EU:n toimielinten jäsenten ja virkailijoiden tekemät unionin taloudellisiin etuihin kohdistuneet rikkeet ja rikokset. Sen tehtävänä olisi johtaa OLAFin asiaa koskevia tutkimuksia ja helpottaa tällaisista rikoksista syyttämistä toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa. Arvoisa komission jäsen, olen varma, että kun tämä ensimmäinen askel on otettu, Euroopan syyttäjävirastoa koskevaa keskustelua ei enää leimaa uskonsota vastustajien ja kannattajien välillä, joka on tähän asti estänyt edistysaskeleet. Komissiolla on nyt mahdollisuus ottaa ensimmäinen askel myös ja etenkin Nizzan jälkeen. Komission jäsen Schreyer, te saatte täyden tukemme, kun otatte tämän ensimmäisen askeleen.
Edelliset puhujat sanoivatkin jo yhtä sun toista OLAFista. Myös valvontakomitean vakavasti otettavaa ja hiljattain esittämää rekrytointia koskevaa lausuntoa on jo siteerattu.
Komission jäsen Schreyer, olette toistuvasti korostanut parlamentissa, että teidän käsityksenne mukaan teidän tehtävänne petostentorjunnasta vastaavana komission jäsenenä on etenkin varmistaa OLAFin riippumattomuus. Olkaa hyvä ja kertokaa meille, kannatatteko te tässä ratkaisevassa kysymyksessä jäsen Brüneriä vai ette. Me tiedämme, että komissio on keskustellut tästä kysymyksestä viime istunnossaan, mutta se ei kyennyt päättämään asiasta. Olkaa hyvä ja kertokaa meille, miten asiassa pitäisi teidän mielestänne edetä ja miten tämä pattitilanne pitäisi purkaa!

Rühle
Arvoisa puhemies, voin puhua lyhyesti, sillä tämä ei todellakaan ole ensimmäinen keskustelu, jota tästä asiasta käymme. Haluaisin sen vuoksi myös kiittää esittelijää tässä yhteydessä hänen sinnikkyydestään ottaa tämä asia esityslistalle vaatiessaan yhä uudelleen Euroopan talousasioiden yleisen syyttäjän perustamista. Uskoakseni se tulee lopulta olemaan tuloksena Nizzassakin. Meidän on vain sinnikkäästi jatkettava ponnistelujamme. Kuten tiedämme, asian eteneminen takkuilee neuvostossa huomattavasti, joissakin jäsenvaltioissa edistystä ei ole tapahtunut lainkaan vuoden 1995 jälkeen, ja ongelmat jatkuvat. Mutta kuten voimme havaita - ja tämä on mielestäni erittäin ilahduttavaa - nykyinen komissio on tarttunut kysymykseen ja valmistellut ehdotuksen Nizzaa varten ja se tekee asiassa yhteistyötä parlamentin kanssa. Uskoakseni juuri tämä on mahdollisuutemme tässä tilanteessa, sillä parlamentti ja komissio pystyvät yhdessä saamaan jotakin aikaan. Ja vain yhdessä pystymme murtamaan jäsenvaltioissa ilmenevän vastarinnan. Ennen kaikkea meidän on pyrittävä antamaan yhtenäinen kuva julkisuuteen.
Järjestimme äskettäin kuulemistilaisuuden. Uskoakseni meidän on jatkettava tällä linjalla. Meidän on myös saatava kansallisten parlamenttien edustajat vakuuttuneiksi, koska vain siten pystymme jatkamaan työtämme ja edistymään. Meidän on ehdottomasti edistyttävä sillä saralla saadaksemme valitsijat ja ennen kaikkea veronmaksajat uskomaan siihen, että petostentorjuntaan suhtaudutaan myös yhteisötasolla vakavasti ja että me pyrimme saamaan aikaan sen, että kaikkialla Euroopassa vallitsevat samat kriteerit kuin yksittäisissä maissa.

Camre
Arvoisa puhemies, ryhmäni suhtautuu erittäin myönteisesti petosten, korruption ja rahanpesun vastaisen panoksen tehostamiseen, ja meistä on täysin mahdotonta hyväksyä, että niitä varoja, jotka jäsenvaltioiden veronmaksajat antavat EU:lle, hoidetaan niin huonosti ja että ne niin suuressa määrin kanavoidaan pois niistä tavoitteista, joihin ne on tarkoitettu, ja että kansainvälinen rikollisuus kasvaa suunnattomasti. Äänestämme kuitenkin tätä mietintöä vastaan sen vuoksi, että emme usko, että mietinnössä ehdotetut keinot ovat tehokkaita petosten ja rikollisuuden torjunnan kannalta. Vaikka tunnemmekin suurta myötätuntoa esittelijä Theatoa ja hänen muutoin hyvää panostaan kohtaan, vastustamme riippumattoman Euroopan syyttäjäviraston perustamista, koska se on osa Euroopan liittovaltiota, jota vastustamme.
Ongelmia tuottaa nimenomaan EU:n tasolla tapahtuvan varainhoidon luominen, koska ne EU:n veronmaksajien rahojen jakamista koskevat mallit, jotka niin kutsuttu "yhteisö" on laatinut, ovat huonosti muotoiltuja ja useissa tapauksissa täysin ei-toivottuja. Toisin sanoen, mitä vähemmän EU:n kassassa on rahaa sitä vähemmän petoksia esiintyy. Viime kuussa Saksan osavaltioiden oikeusministerien kokouksessa pitämässään puheessa esittelijä Theato sanoi selvästi, että avoimet rajat helpottavat rikollisten toimintaa. Olen siitä samaa mieltä. Schengenin sopimus merkitsee katastrofia rehellisyydelle, mutta kuka on luonut Schengenin sopimuksen? EU on sen luoja. Emme usko siihen, että useammat yhteisötason ratkaisut parantaisivat rikollisuuden torjuntaa, koska panosta leimaisi yhtä suuri leväperäisyys, hutilointi ja salailu kuin EU:n hallintoa muutenkin. Viimevuotisten tilintarkastuskertomusten käsittelystähän käy selvästi ilmi, että myös parlamentin voimakkaiden tahojen mielestä on kiireellisempää estää petosten selvittämistä kuin saattaa vastuulliset henkilöt vastuuseen. Kannatamme sitä, että jäsenvaltiot käyvät neuvotteluja yhtenäisestä rikoslainsäädännöstä, mutta emme halua, että valtiomme olisivat yhden liittovaltiota edustavan Euroopan syyttäjäviranomaisen alaisia.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, äänestin valiokunnassa Theaton mietintöä vastaan, ja huomenna myös ryhmäni, radikaalien ryhmä, äänestää mietintöä vastaan sitä luonnehtivan mustavalkoisuuden ja itseriittoisuuden vuoksi, jota esiintyy myös yleisesti ottaen talousarvion valvontavaliokunnan tai ainakin joidenkin sen jäsenten toiminnassa.
Kaikki hyvä on peräisin talousarvion valvontavaliokunnasta, ja kaikki huono on peräisin siitä, mitä muut tekevät; tämä on syy, miksi mietintö on täynnä viittauksia edelliseen päätöslauselmaan. Kuten totesimme kolme kuukautta sitten, näyttää siltä, että kaikkien pitää alistua yksinomaan siihen, mitä talousarvion valvontavaliokunta vaatii.
Arvoisa puhemies, äänestämme mietintöä vastaan kahdesta syystä: ensiksikin siksi, että aikaisemmin meillä oli petoksen vastaisen toiminnan yksikkö UCLAF, ja näytti siltä kuin UCLAF olisi Jumalan maan päälle lähettämä vääryyden korjaaja. Kaikki se, mitä UCLAF teki, hyväksyttiin ilman epäilyksiä, ja me vaadimme silloin komissiota eroamaan UCLAFin tekemien tutkimusten seurauksena. Nyt kuka ties miksi UCLAFin entiset virkamiehet eivät ole enää hyviä ihmisiä, ja heidät pitää lähettää pois ja antaa OLAFin johtajalle ratkaisevan suurta valtaa, jotta hän voisi päättää hyvin työnsä tehneiden virkamiesten asioista; koska talousarvion valvontavaliokunta esittää tällaisen pyynnön, näiden virkamiesten pitäisi lähteä OLAFista, koska he kerran työskentelivät UCLAFissa ja koska UCLAF oli joidenkin mielestä täydellinen, ja itse asiassa kävikin niin, että meidän piti pyytää komissiota eroamaan.
Äänestämme vastaan myös toisesta syystä eli siksi, että Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamispyyntöä varten ei riitä, että tehdään viittaus perusoikeuksien toteutusta valvovaan eurooppalaiseen tuomioistuimeen, vaan vihdoin ja viimein on syytä luoda varmistusjärjestelmä: syyttäjäviranomainen ei nimittäin yksinään ilman varmistusjärjestelmää ole askel kohti demokratiaa, vaan kohti tutkintajärjestelmää, joka saattaa muodostua vaaralliseksi, ja niinhän onkin, että Nizzassa ehdotus ei mennyt eteenpäin.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, on aina ilo puhua jäsen Dell'Alban jälkeen, koska hän saa brittiläisen euroskeptikon kuulostamaan täällä järkevältä. Haluaisin todella lämpimästi onnitella tästä mietinnöstä esittelijää, josta pidän ja jota ihailen henkilönä ja poliitikkona, mutta en valitettavasti voi. Jos valiokuntatasolla ei olisi hyväksytty OLAFia koskevia tarkistuksia, olisin ponnistellut löytääkseni tästä mietinnöstä jotakin, jota olisin voinut tukea. Onneksi tämä ajatus sai hyvin vähän tukea viime viikonloppuna Nizzassa. Neuvosto ei myöskään pidä tästä ajatuksesta, kuten jäsen Rühle aiemmin niin kaunopuheisesti korosti.
Itse olen sitä mieltä, että Euroopan yleinen syyttäjä on ensimmäinen askel kohti rikosoikeudellista säännöstöä, koko mantereen kattavaa lakikokoelmaa. Uskon todellakin, että näin komission jäsenkin ajattelee. Arvoisa komission jäsen, ehkä olette ystävällinen, että kerrotte minulle, onko asia näin - onko tämä ensimmäinen askel kohti koko mantereelle yhteistä lakikokoelmaa. Luulin kuulleni teidän sanovan jotakin tämänsuuntaista valiokunnassa.
Haluaisin myös tietää, miksi komission tätä asiaa koskevan asiakirjan julkaisua siirrettiin Tanskan euroa koskevan kansanäänestyksen jälkeiseksi päiväksi. Ehkä komissio tietää, että vaikka tällä ehdotuksella on jonkin verran tukea poliittisissa piireissä, sen tuki ei ulotu sen pitemmälle.
Kun keskustellaan Euroopan yleisestä syyttäjästä, usein kuullaan, että nämä ehdotukset on tarkoitettu ainoastaan yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen. Tästähän kaikkien pitäisi olla samaa mieltä. On kuitenkin mielenkiintoista, että kun niitä yritetään saada läpi, niitä sanotaan pieniksi askeliksi - niiden takana ei ole kovinkaan paljon. Siis mistä koko huoli johtuu? Ne meistä, jotka edelleen kahlaavat läpi tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, huomaavat, että yksi yhteisön vastaisen petoksen määritelmä on musta pörssi - tavaroiden maksaminen belgialaiseen tapaan, kuten Brysselissä sanotaan. Tämä on petos yhteisöä vastaan, koska EU ottaa pienen osuuden kaikista ALV-tapahtumista. Toinen kysymys tulee siis mieleen: jos Euroopan yleisen syyttäjän sallitaan tutkia jokaista ALV-tapahtumaa kaikkialla Euroopassa, kuinka suuri tuosta virastosta tulee?
On niin paljon muita kysymyksiä - viraston suhde OLAFiin, joka nimittää Euroopan yleisen syyttäjän, se, kenelle virasto antaa kertomuksen ja kuinka virasto vaikuttaa jäsenvaltioihin -, että pelkään, että yllytän parhaillaan brittikonservatiiveja ja muita äänestämään tätä mietintöä vastaan.

Morgan
Arvoisa puhemies, minun on puhuttava jäsen Dell'Alban ja jäsen Heaton-Harrisin jälkeen, mikä on vaikea paikka. Haluaisin kiittää jäsen Theatoa hänen mietinnöstään ja erityisesti siitä, että hän tuli tänne, koska tiedän ettei hänen vointinsa ole tällä hetkellä kovin hyvä.
Mietinnössä käsitellään sitä, kuinka suojataan yhteisön taloudellisia etuja ja kuinka se hoidetaan. Nämä ovat suurimmat kysymykset. Tästä aiheesta tulee aina valtavan vihaiset otsikot lehtiin ja meidän on vakavasti puututtava näihin kysymyksiin, muuten kansalaiset suhtautuvat unioniin edelleen yhtä kielteisesti kuin jäsen Heaton-Harrisin edustamat ihmiset.
Emme saa unohtaa, että 85 prosenttia rahoista käytetään jäsenvaltioissa emmekä saa myöskään unohtaa, että parlamentin ja komission roolina on omaksua yleiseurooppalainen kanta näihin asioihin. Meidän on myös muistettava, että petos koskee myös sellaisia rahoja, joita ei ole vielä kerätty. Tällaista tapahtuu erittäin usein. Menetämme suuria rahasummia, koska jäsenvaltiot eivät kerää niitä. On mielenkiintoista, että monet maat, huolimatta siitä, kuinka paljon ne esittävät vastalauseita petoksia vastaan, eivät ole vielä allekirjoittaneet yhteisön taloudellisia etujen suojaamista koskevaa yleissopimusta. Esitin tarkistusta näiden maiden nimeämiseksi, koska on aika niiden tulla julki ja hävetä. Meidän on tuotava nämä maat esiin ja paljastettava niiden tekopyhyys.
On aika mielenkiintoista kuulla, mitä puheenjohtaja Prodi sanoi tänään, koska hän kuulosti niin innostuneelta Euroopan yleisestä syyttäjästä, mikä on melkoinen mielenmuutos siitä, mitä olemme aikaisemmin nähneet. Minun on poliittisen ryhmäni puolesta korostettava jäsen Böschin jättämää tarkistusta, jossa kritisoitiin mietintöä, koska siinä puhuttiin keskittymisestä Euroopan unionin toimielimiin, koska yleinen syyttäjä on olennainen vain tuossa merkityksessä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionia vahingoittavien petosten torjunnalla on komission työssä tärkeä asema ja se on koko komission varainhoitoa koskevan uudistuksen keskeisiä päämääriä. Käsittelemme tänään parlamentin jäsen Theaton mietintöä komission petostentorjuntastrategiaa koskevasta tiedonannosta. Komissio on välittänyt tiedonantonsa parlamentille tämän vuoden kesäkuussa, ja on ilahduttavaa, että voimme keskustella kummastakin asiakirjasta jo tänään.
Komission strategia yhteisöjen taloudellisten etujen turvaamiseksi ja petosten torjumiseksi noudattaa kattavaa lähestymistapaa; kattava tarkoittaa, että mukaan otetaan kaikki toimintatasot ja myös kaikki toimijat, kaikki sellaiset toimijat sekä Euroopan unionin toimielimistä että sen jäsenvaltioista samoin kuin ehdokasvaltioista tai kolmansista valtioista, jotka ovat vastuussa Euroopan yhteisten rahavarojen käsittelystä.
Strategia koostuu neljästä toimintahaarasta: petostentorjuntalainsäädännöstä, toimivaltaisten viranomaisten välisestä operatiivisesta yhteistyöstä, toimielinten välisestä toiminnasta virkatoimintaan liittyvien petosten torjumiseksi ja oikeudellisen ulottuvuuden edelleen kehittämisestä. Koska aikaa on rajallisesti, käsittelen kutakin kohtaa vain lyhyesti. Ensimmäiseen, kattavaa petostentorjuntalainsäädäntöä koskevaan toimintastrategiaan kuuluvat petosten ennaltaehkäisyyn, paljastamiseen ja syytetoimiin liittyvät säädökset, ja jotta taloudellisten etujen turvaamiseen tähtäävä politiikka olisi tuloksellista, sen on perustuttava selkeisiin, helposti sovellettaviin säädöksiin, joihin sisältyvät tehokasta varainhoitoa koskevat ohjeet.
Toinen toimintastrategia koskee operatiivista yhteistyötä jäsenvaltioiden sekä ehdokasvaltioiden ja kolmansien valtioiden kanssa, ja juuri tämän toiminta-alueen näkökulmasta on OLAFin perustaminen erittäin voimallinen väline, jonka käyttömahdollisuuksia laajennetaan asteittain, ja tähän kuuluu ennen kaikkea OLAFin käyttäminen entistä voimallisemmin tietojen keruun ja hyödyntämisen tehtävissä petostentorjuntaa palvelevan tiedustelupalvelun muodossa.
Seuraava askel on OLAFin työskentelytapojen organisoiminen siten, että OLAF voi toimia todellisena palvelukeskuksena sekä jäsenvaltioille että kaikille petostentorjuntaan osallisille viranomaisille. OLAFilla on, kuten te, jäsen Theato, olette mietinnössänne aivan oikein huomauttanut, keskeinen sija komission petostentorjuntastrategiassa, ja siksi komissio on hyvin kiinnostunut, ja korostan asiaa tässä vielä erikseen, kyseisen viranomaiselimen nopeasta edelleen laajentamisesta. OLAFin perustamiseen tarvittava oikeusperusta aiheuttaa kuitenkin eräitä ongelmia. Kuten tiedätte, komissiossa pidettiin parhaana, että OLAFista olisi luotu täysin itsenäinen viranomainen. Luotu oikeusperusta on kuitenkin toisenlainen, jäsen Bösch: OLAF on operatiivisesti riippumaton, mutta sillä on toisaalta hoidettavanaan suoraan komissiolta tulevia tehtäviä, ja tästä aiheutuu toistuvasti vaikeuksia, jotka on tietenkin ratkaistava. Voin vain vakuuttaa teille vielä kerran, myös virkojentäyttöviranomaista koskevan ongelman osalta: OLAFin johtajalla on työntekijöiden palkkaamisessa täysin vapaat kädet, eikä tämä koske vain alempia toimia, vaan myös ylempää tasoa ja johtotasoa. Otitte esille myös seuraavan kysymyksen: aikooko OLAF käyttää lisäksi neuvoa-antavaa komiteaa parantaakseen korkeimpien virkamiesten valintaprosessin avoimuutta? Olen itse asiassa varma siitä, että nimenomaan myös OLAFin piirissä ylempien johtohenkilöiden valinta halutaan hoitaa avoimesti.
Haluaisin todeta vain seuraavaa: meidän on nyt elettävä ja työskenneltävä tämän oikeusperustan varassa. Valvontakomitea on valmistellut toistuvasti mielenkiintoisia ehdotuksia ja pannut liikkeelle oikeusperustan edelleen kehittämistä koskevia pohdintoja, ja komissio on tässä asiassa erittäin avoin ehdotuksille ja uudistuksille.
Kolmas toimintastrategia koskee eurooppalaisten toimielinten yhteistä toimintaa virkatoimintaan liittyvien petosten torjumiseksi ja ehkäisemiseksi, ja saanen tässä yhteydessä huomauttaa, että komission kanteet EIP:tä ja EKP:tä vastaan OLAFia koskeneiden erimielisyyksien johdosta ovat edelleen vireillä ja että myös Euroopan parlamentin 70 jäsenen kanne OLAFin tutkintavaltuuksia vastaan on yhä vireillä.
Neljäs ja viimeinen toimintastrategia koskee rikosoikeudellista ulottuvuutta ja siten rikosoikeudellisia seuraamuksia todetuista, paljastetuista tai oletetuista petoksista. Tältä osin tilanne on kokonaisuutena edelleenkin epätyydyttävä, erityisesti jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön osalta, mikä ei johdu yhteistyöhalun puutteesta vaan tällä alueella esiintyvistä rakenteellisista puutteista ja vaikeuksista. Siksi komissio tekikin asiassa aloitteen ja jätti Nizzan hallitusten väliselle konferenssille Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamista koskevan ehdotuksen. Nizzan kokousta edeltäneissä alustavissa keskusteluissa ehdotus herätti yhä useammissa valtioissa myönteistä huomiota niin, että vaikka tämä ei antanutkaan vielä aihetta toiveisiin vastaavan muutoksen tekemisestä itse perustamissopimukseen, oli joka tapauksessa perusteltuja toiveita sen osalta, että Nizzassa voitaisiin päättää asian jatkokäsittelystä. Ikävä kyllä, päätös jäi Nizzan lauantai-iltaisessa kokouksessa vetolausekkeen eli erään valtion esittämän vaatimuksen vuoksi aikaansaamatta, mikä on mielestäni erittäin valitettavaa. Komissio ei kuitenkaan lannistu tästä, vaan aiomme jatkaa asiaa koskevaa julkista keskustelua. Seuraava tavoite on vuosi 2004, seuraava hallitusten välinen konferenssi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Talousarvion valvontamenettelyjen uudistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Morganin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0383/2000) talousarvion valvontamenettelyjen ja -instituutioiden uudistamisesta (2000/ 2008(INI))

Morgan
. (EN) Arvoisa puhemies, olen enemmän kuin tietoinen siitä, että tämä mietintö ei ole yksi suurimmista, mullistavimmista panoksista eurooppalaiseen keskusteluun. Tämän iltainen "huikea" yleisömäärä todistaa, että muutkin ovat samaa mieltä. Tässä mietinnössä on kuitenkin joitakin tärkeitä tekijöitä ja kysymyksiä. Se pitäisi nähdä tilaisuutena, jossa parlamentti voi arvioida uudestaan suhdettaan talousarvion valvonnan lisäksi myös erityisesti vastuuvapauden myöntämismenettelyyn.
Emme saa unohtaa, että juuri parlamentin vastahakoisuus hyväksyä tapa, jolla eurooppalaisten veronmaksajien rahat oli käytetty vuonna 1996, ennakoi komission kaatumista vuonna 1999. Komission eron tuloksena näemme mullistavan muutosprosessin. Meidän on kuitenkin oltava varovaisia Euroopan parlamentin sisällä, ettei käy niin, ettemme näe malkaa omassa silmässämme, koska olemme liian keskittyneitä veljemme - komission - silmässä olevaan rikkaan. Meilläkin on ongelmia, vaikkei ehkä niin suuria kuin komissiolla, mutta on tärkeää myöntää, että meilläkin on ongelmia.
On selvää, että vastuuvapausmenettelyn muodossa olevaa paniikkinappulaa ei voi painaa heti ensimmäisen ongelman tullessa esiin. Euroopan parlamentin on siis käytettävä tätä hallussaan olevaa voimakasta asetta erittäin varovaisesti. Vastuuvapausmenettely antaa parlamentille mahdollisuuden arvioida Euroopan unionin taloushallintoa ja taloudellisia varoja, ehdottaa toimia sen parantamiseksi ja ilmaista poliittinen kokonaisarvio sen laadusta.
On selvää, että talousarvion valvontavaliokunnan työn painopiste on komission hallinnassa, ja että viime kädessä tunnustamme, että komissio on vastuussa talousarvion toteuttamisesta. Emme kuitenkaan saa unohtaa että 85 prosenttia varoista käytetään ja väärinkäytetään Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Aivan liian kauan jäsenvaltiot ovat piilottaneet syyllisyyttään komission valtavan virkamieskunnan taakse, joka ei voi puolustaa itseään.
Ottakaamme yksi esimerkki: myöhässä olevat maksut. Jos EU:n raha ei saavu ajoissa, ihmiset menettävät työpaikkansa. Näin on tapahtunut monta kertaa esimerkiksi rakennerahastojen yhteydessä. Meillä on EU:n lakeja yritysten suojelemiseksi sellaiselta huonolta hallinnolta, ja komissio on nyt luvannut ottaa käyttöön omia asetuksia pikaisen maksamisen varmistamiseksi. Jos komissio siis maksaa vastahakoisesti rahat vain nähdäkseen, kuinka ne jäävät jäsenvaltion kirstuun kasvamaan korkoa, loppukäyttäjällä on edelleen sama ongelma. Missä siis ovat tähän syyllistyvien jäsenvaltioiden uudistukset?
Tässä meillä on ongelma, koska me talousarvion valvontavaliokuntana ja parlamenttina olemme ainoastaan yhtä hyviä kuin saamamme tiedot. Luotamme tilintarkastustuomioistuimeen siinä, että se antaa meille aseet ongelma-alueisiin tarttumiseksi. Tuomioistuimen vastahakoisuus - ja myös komission vastahakoisuus - nimetä syylliset maat haittaa työtämme. Yritämme sammuttaa tulen, mutta tukehdumme savuun. Haluamme tietää, mistä liekit tulevat. Tilintarkastustuomioistuin ja komissio voivat piiloutua luotettavuuslausuman hankaluuden taakse, mutta meitä ei saa pois kurssiltamme. Olemme kuulleet, että olisi epäoikeudenmukaista nimetä jäsenvaltioita, koska asiaan liittyy pistokokeita. Kollegani van Hulten rinnasti nämä mielenkiintoisesti urheilijoiden pistokokeisiin, jotka ovat lopettaneet urheilijoiden koko uran. Jos he ovat syyllisiä, heidän nimensä tulee julkisuuteen ja he joutuvat häpeämään. Meidän on tehtävä sama parlamentin sisällä.
Meille on myös annettava kaikki tiedot silloin, kun käsiteltävänä olevan vuoden vuosikertomus julkaistaan. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on tiedettävä, mitkä maat maksoivat ja kuinka paljon. Meidän on tiedettävä, mikä on tilanne rahojen takaisin saamisessa.
On myöskin ehdottoman välttämätöntä, että pysymme meiltä edellytetyllä alueella ja että keskitymme vastuuvapausmenettelyn aikana ainoastaan kyseessä olevaan vuoteen. Aikaisemmin paljastamatta jääneiden petosten tuomiseksi päivänvaloon on muita mekanismeja.
Toinen tärkeä suositus tässä mietinnössä on se, että vastuu vastuuvapauden myöntämisestä ulotetaan talousarvion valvontavaliokunnan yksinoikeutta laajemmalle. Komission hallinnon ja rahankäytön valvonta on Euroopan parlamentin olemassaolon tärkein oikeutus ja vastuuvapauden myöntämismenettely on pääväline tämän tekemisessä. Olemme aiemmin yrittäneet saada muita valiokuntia mukaan, mutta ne eivät ole reagoineet, joten yritämme muuttaa asetusta parlamentin sisällä. Yritämme vahtia komissiota ja jäsenvaltioita, ja tämä mietintö on yritys tehdä niin.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni aluksi haluan protestoida sitä, että tämä keskustelu käydään yöllä. On häpeällistä, että tällaisista asioista ja muista tärkeistä asioista täytyy keskustella yöllä. Se on häpeällistä. Kukaan ei voi ymmärtää sitä, en minäkään. Jäsen Theato tuli tähän yölliseen istuntoon, vaikka hän on sairas, ja minä jouduin perumaan päivällisen tämän vuoden Saharov-palkinnon saaneen Basta Ya! -järjestön kanssa. Tähän tilanteeseen on tultava muutos.
Seuraavaksi haluan onnitella esittelijää hänen mietinnöstään, joka on hyvin tärkeä ja päinvastoin kuin on sanottu, se on myös hyvin tarpeellinen. Lisäksi mietintö noudattaa mielestäni myös sitä uutta tapaa, jolla meidän on tulkittava avoimuutta ja jonka on oltava toimielimissämme poliittisesti korrektia.
Tänä aamuna käydyssä keskustelussa Nizzan Eurooppa-neuvostosta kritisoimme sitä, että kokoukset pidettiin yöllä ja suljetuin ovin. Olisi hyvä tietää, mitä siellä tapahtuu, ja ehkä jäsenvaltiot käyttäytyisivät hieman eri tavalla, jos ovet olisivat avoinna. Juuri tämä on Morganin mietinnön suurin ansio. Mietinnössä pyritään siihen, että koko prosessi olisi avoin, että asioista puhuttaisiin niiden oikeilla nimillä, että osoitettaisiin sormella, että sanottaisiin, mitkä yksiköt hoitavat tehtävänsä huonosti. Esimerkiksi minä kritisoin sitä, että tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen esittelyssä neuvosto ei ole paikalla, aivan kuin sitä eivät kiinnostaisi parlamentin asiat. Myös se on mielestäni moitittavaa, että neuvosto ei ole läsnä talousarvion valvontavaliokunnan kokouksissa, joissa keskustellaan sellaisista puutteista, jotka koskevat juuri sitä neuvoston käytössä olevaa 80 prosentin osuutta talousarviosta. Jonain päivänä meidän on tehtävä muutos tähän tilanteeseen, että "viaton osapuoli" eli neuvosto, joka ei ole koskaan syyllinen mihinkään, ei ole läsnä. Arvoisa komission jäsen Schreyer, te lainasitte juuri neuvostoa ja sanoitte, että yksi jäsenvaltio vastusti eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen perustamista. Nyt on aika sanoa poliittisesti korrektilla tavalla, mistä jäsenvaltiosta on kyse, ja sanoa nimi kokonaisuudessaan.
Sama koskee myös monia mietintöjä. Esimerkiksi juuri tänä aamuna talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa, kun pyysimme komission edustajaa mainitsemaan ne jäsenvaltiot, jotka eivät hoida asioita kunnolla, hän vastasi: "Katsokaas, jäsenvaltioiden toimia valvotaan tietyn otannan perusteella, eikä meillä ole syytä rangaista niitä jäsenvaltioita, joiden säännönvastaisuudet ovat paljastuneet otannan perusteella." Minulle se on aivan sama, sanokaa sitten, että otannan perusteella tietty jäsenvaltio ei hoida asioita kunnolla.
Lopuksi haluan sanoa, että vastuuvapauden myöntämisen seuranta on tärkeää ja minulle se on kaikkein tärkein asia eli on tärkeää, että muutosehdotuksia esittää komission lisäksi myös neuvosto, ja tämän lisäksi on tärkeää, että jäsenvaltioita koskeviin kertomuksiin liitetään havaintoja siitä, miten nämä toteuttavat tai jättävät toteuttamatta vastuuvapauden myöntämistä koskevat päätelmät. Haluaisin, että ainakin puheenjohtaja ja mainittujen jäsenvaltioiden edustajat olisivat läsnä täysistunnossa ja myös valiokunnan keskusteluissa.

Casaca
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää tästä aloitteesta ja siitä uutteruudesta, jota osoittaen esittelijä Eluned Morgan on saattanut sen loppuun. Vastuuvapauden myöntämismenettelyn tavoitteena on tarkastella voimassa olevia menettelyjä ja menettelytapoja ja havaita niiden mahdolliset puutteet, jotta toimielimet kykenisivät uudistamaan ne. Voidakseni saavuttaa tämän tavoitteen täysin otan vapauden korostaa neljää asiaa, joita pidän olennaisina talousarvion valvontaviranomaisen työssä.
Ensinnäkin kaikki talousarvion otsakkeet on otettava tasapainoisesti huomioon: on anteeksiantamatonta, että tilintarkastustuomioistuimen omia varoja koskevassa arviossa ei oteta lainkaan huomioon ilmoittamattomista taloudellisista toimista johtuvia tuloja, kun taas sangen tiukasti käsitellään useiden kululajien hallinnoimiseen liittyviä näkökohtia, joilla ei usein ole oleellista merkitystä. Toiseksi tapauksista ja tapahtumista on puhuttava avoimesti: kun tilintarkastustuomioistuin viittaa yksittäisiin tapauksiin, sen on aina ilmaistava asianosaiset toimielimet ja otettava siten vastuu lausumistaan. Kolmanneksi analyysin on oltava täsmällistä: ei ole ymmärrettävää, että monet tilintarkastustuomioistuimen laatimat korkeatasoiset erityiskertomukset jätetään pois vuosikertomuksesta ja niiden sijasta siinä käsitellään muita aiheita, joita ei ole mitenkään analysoitu etukäteen ja joiden mukaan ottamisen syynä on kyseenalainen poliittinen opportunismi. Neljänneksi on tarkennettava tilastojen käyttöä: tilastot voivat olla arvokas arviointiväline, mutta myös vaarallinen keino todellisuuden vääristämiseen. Se, että tilastoja käytetään sellaisten väärinkäytösten vertaamiseksi, joita eri toimielimet ovat havainneet enemmän tai vähemmän huolellisen valvonnan ansiosta, voi ennemminkin peittää kuin paljastaa väärinkäytökset. Korkea havaittujen väärinkäytösten aste voi toimia yhtä hyvin osoituksena valvontaviranomaisten osoittamasta tiukkuudesta kuin kertoa meille sääntelyjärjestelmän vääristymisestä.

Mulder
Arvoisa puhemies, vaikka esittelijä sanoo vaatimattomasti, että mietintö olisi voinut olla parempi, haluan kuitenkin kiittää häntä siitä.
Kuten jo sanottiin, vastuuvapauden myöntäminen on yksi parlamentin tärkeimmistä aseista. Siksi on hyvin tärkeää, että suhtaudumme siihen huolellisesti. Tilintarkastustuomioistuin laatii kertomuksia, ja yksi näiden kertomusten tärkeimmistä asiakkaista on parlamentti. Siksi mielestäni parlamentti toimii hyvin järkevästi ilmoittaessaan tilintarkastustuomioistuimelle, mitä se tarkalleen ottaen odottaa näiltä kertomuksilta. Kuten jotkut jo sanoivat, haluamme konkreettisia, lyhyitä kertomuksia, jotta tiedämme, missä mennään, ja haluamme, että kertomukset ovat helppolukuisia. Meidän täytyy mainita maita, tapauksia ja toimielimiä, siis kaikkia tällaisia asioita, jotka tekevät ymmärtämisen helpommaksi. Ryhmäni mielestä on myös erityisen tärkeää, että tarkastuslausumaa ei anneta pelkästään koko budjetista, koko vastuuvapaudesta, vaan että tarkastuslausuma annetaan myös sektoreittain. Meidän täytyy loppujen lopuksi voida arvioida, muuttuuko tilanne paremmaksi vai huonommaksi. Mielestäni mietintöön sisältyy myös erinomainen ajatus siitä, että tilintarkastustuomioistuimen jäsenten täytyy tulla tämän parlamentin asiantuntijavaliokuntien kuultavaksi, koska emme voi seurata kaikkea itse, vaan meidän täytyy tehdä se yhdessä.
Parlamentin itsensä ongelmana on perustamissopimus. Siinä sanotaan, että voimme myöntää vastuuvapauden, mutta siinä ei sanota, että emme voi jättää vastuuvapautta myöntämättä. Mielestäni parlamentin täytyy hoitaa tämä asia. Meidän täytyy voida tehdä se itse, mutta mielestäni vastuuvapauden epääminen on äärimmäisen tärkeä poliittinen asia. Siksi mietinnössä sanotaan, että jos tilanne on sellainen, parlamentin täytyy välittömästi käydä poliittista keskustelua sen poliittisista seurauksista. Liberaalien esittämässä tarkistuksessa 8 todetaan, että on tärkeää, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta kehittelee edelleen tämän Morganin mietinnön suosituksia, jotta niitä voidaan käyttää.

Stauner
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva mietintö on erinomaista työtä ja se osoittaa, että talousarvion valvontavaliokunta pystyy muodostamaan niinkin kiistanalaisessa kysymyksessä kuin talousarvion valvontamenettelyjen ja -instituutioiden merkitys yhtenäisen ja vakuuttavan kannan. Talousarvion valvonta tulee aina olemaan vaikea ja epäkiitollinen tehtävä, koska tarkoituksena ei ole jakaa kehuja vaan kiinnittää huomiota epäkohtiin ja virheisiin ja saada siten komissio käyttämään Euroopan veronmaksajien rahoja paremmin.
Mietinnössä on vapaasti ilmaistuna kyse siitä, että talousarvion valvontavaliokunta aikoo vastedes olla entistä tarkempi ja puhua asioista niiden oikeilla nimillä, kun on kyse siitä, että eurooppalaiset verorahat ovat teillä tietymättömillä. Tilaisuutta väistellä vastuutaan ei pidä suoda sen enempää komissiolle kuin jäsenvaltioillekaan, ei varsinkaan siirtämällä vastuu aina toiselle.
Mietinnön 21 kohta sisältää erittäin rohkean päätöksen, jonka mukaan vastuuvapauden myöntämistä pitäisi lykätä, mikäli komissio pitää tietoja salassa. Toivon, että tätä velvoitetta myös noudatetaan tarpeen tullen ja komissiolle laitetaan kova kovaa vastaan. Jos parlamentti olisi tehnyt tämän päätöksen jo aiemmin, ei vuoden talousarvion yhteydessä olisi voitu myöntää vastuuvapautta. Komissio on itse asiassa salannut tietoja tähän asti varsinkin Flécherd-tapauksessa eikä se ole vastannut kysymyksiin.
Haluaisin vielä korostaa erityisesti mietinnön 20 kohtaa. Siinä tunnustetaan selvästi jokaisen parlamentin jäsenen oikeus pyytää ja saada komissiolta tietoja, mukaan lukien luottamukselliset tiedot. Juuri yksittäisen kansanedustajan oikeuksien tunnustaminen on erityisen tärkeää, koska komissio asettaa nimenomaan ne kyseenalaiseksi. Kuulostaa varsin arveluttavalta, arvoisa komission jäsen, jos komissiota on erikseen kehotettava huolehtimaan edustajien oikeudet turvaavien sopimusten noudattamisesta.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Morgania hänen mietinnöstään ja sanoa, että se on tärkeä ja hyvä mietintö. Se on hyvän valiokuntatason yhteistyön tulos, ja haluan tuoda esiin, että jäsen Pomés Ruiz ja jäsen Theato ovat myös osallistuneet siihen. Mietintö on jonkin verran avuksi meidän vastuidemme selvittämisessä ja auttaa Euroopan komissiota myös ymmärtämään, mikä sen rooli on ja mitä siltä odotetaan. Haluaisin myös toistaa jäsen Mulderin sanat, kun hän puhui vastuuvapauden myöntämismenettelyn tärkeydestä ja korosti, että se on otettava äärimmäisen vakavasti. Ne, jotka työskentelevät talousarvion valvontavaliokunnassa, eivät ymmärrä, kuinka tärkeä tämä väline on yhteisön työn ohjaamisessa niin monella heidän vastuualueistaan. Meidän on pyrittävä suorittamaan tätä tehtävää horjumattomasti, mutta myös kohtuullisesti ja ymmärtäväisesti, ja meidän on ymmärrettävä, että vuosien aikana - ehkä siksi, että julkiset menot olivat niin pieni osa Euroopan unionin kokonaismenoja, 1 prosentti verrattuna jäsenvaltioiden 40 prosentin keskiarvoon - sitä pidettiin pikkuasiana. Uskoakseni oli erittäin vaikeaa saada jäsenvaltiot ymmärtämään, että niiden oli huolehdittava ja hoidettava yhtä tarkasti unionin varoja kuin omiaan.
Kuulin - eikä tämä ole mikään yksittäinen tapaus - Yhdistyneen kuningaskunnan sosiaaliministerin sanovan televisiossa, että jos hän voisi lopettaa petokset, hän voisi säästää 6 miljardia puntaa. Hän sanoi tuon aivan vilpittömästi ja oli pahoillaan siitä, että asiat olivat niin. Jos kuitenkin Euroopan komission jäsen sanoisi noin, odottaisimme komission eroavan seuraavana aamuna. Ymmärtäkäämme siis, että petos ei ole mikään Euroopan unionin tyypillinen ongelma.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää jäsen Morgania tämän mietinnön kirjoittamisesta, varsinkin kun otetaan huomioon tiukat määräajat, jotka hän asetti itselleen raskautensa vuoksi. Parlamentti toivottaa varmasti hänelle onnea tuohon erityishankkeeseen, vaikkakin olen hiukan huolissani siitä, että vauvan ensimmäiset sanat olisivat "vastuuvapaus" ja "menettely". Haluaisin myös suositella parlamentille sitä tapaa, jolla tämä mietintö laadittiin alusta alkaen käyttämällä hyödyksi valiokuntamme aiemmin hyväksymiä mietintöjä. Monet tietävätkin talousarviota kohtaan tuntemani yleisen mielenkiinnon, ja talousarvion valvontavaliokunnan esittelijänä laadin mietinnön, jossa saivat alkunsa monet tähän mietintöön, pääasiassa sen 16 kohtaan sisällytetyt johtopäätökset. Tuon alkioasteen jälkeen ne ovat käyneet kypsymisvaiheen läpi ja syntyvät tämän mietinnön myötä.
Ne koskevat monia eri vaihtoehtoisia toimia, joihin talousarvion valvontavaliokunta voi tarttua, kun se löytää ongelmia eri alueilta: se voi esimerkiksi suositella budjettivaliokuntaa jäädyttämään tai vähentämään seuraavan vuoden otsakkeisiin tarkoitettujen määrärahojen määrää, se voi olla myöntämättä lupaa sellaisten määrärahojen siirrolle, joihin liittyy otsakkeiden menojen kasvu tietyn kauden aikana, kunnes sisäiset tutkinnat on saatu valmiiksi, sekä se voi jopa pyytää komission puheenjohtajaa pyytämään yksittäisen paljastuneeseen ongelmaan sekaantuneen komission jäsenen eroa, eräänlaista EU-keisarinleikkausta.
Lopuksi haluan suositella esittelijän ehdotuksia kontradiktorisen menettelyn nopeuttamisesta ja mietintöjä koskevia eri lausuntoja, vaikka minun on sanottava esittelijälle, että aion olla eri mieltä siitä viiden kuukauden aikataulusta, jota mietinnössä ehdotettiin näiden käsittelemistä varten. Ehkä yhdeksän kuukauden aikataulu olisi parempi.
Olen varma, että esittelijä olisi mielissään kuullessaan, että pääryhmien välillä on vain vähän erimielisyyksiä selvitettäväksi näissä oloissa. Pihtejä ei tarvitse hyväksynnän puristamiseksi, ja äänestämme hänen mietintönsä puolesta.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvä esittelijä Morgan, tästä mietinnöstä näkee kyllä, että se on vaatinut paljon työtä, monia keskusteluja parlamentissa ja sen ulkopuolella, komissiossa ja sen ulkopuolella sekä tilintarkastustuomioistuimessa ja sen ulkopuolella. Mutta juuri se osoittaa, kuinka tärkeä tämä mietintö on poliittisesti. Parhaat onnitteluni onnistuneesta ja tasapainoisesta lopputuloksesta.
Kuluneen vuoden tapahtumien jälkeen tavoitteenanne on, että talousarvion valvonta- ja vastuuvapausmenettelyä muutetaan avoimemmaksi ja ennen kaikkea tehokkaammaksi. Voin vakuuttaa teille, että komissio pyrkii jatkuvasti parantamaan omia menettelyjään. Tästä syystä komissio aikoo poimia mietinnöstä ideoita uusiin aloitteisiin.
Komission ja tilintarkastustuomioistuimen ottaminen mukaan neuvotteluihin mietinnön valmisteluvaiheessa oli teiltä hyvin tarkoituksenmukainen ja mielestäni myös hyvin itsetietoinen teko. Toimielimet kartoittivat määrätietoisesti mahdollisuuksia vastuuvapausmenettelyn parantamiseksi.
Asiakirjojen saatavuuden osalta vastuuvapauden myöntämistä koskevaa mietintöä varten, mikä on tärkeä kysymys, haluan huomauttaa, että komission toiminnan lähtökohtana on tämän vuoden heinäkuussa tehty toimielinten välinen sopimus, varsinkin sen liite 3 eli luottamuksellisten tietojen saatavuus. Voin vakuuttaa, että komissio aikoo noudattaa tätä sopimusta rajoituksetta. Saanen korostaa, jäsen Stauner - tehän otitte juuri esille tiettyjä kysymyksiä -, että kyseisessä sopimuksessa määrätään, että luottamuksellisista tiedoista valiokunnan puheenjohtaja esittää tai välittää kysymykset komissiolle. Voin kertoa teille, että tästä valiokunnan puheenjohtaja ei ole esittänyt komissiolle kysymyksiä.
Mietinnössä vaaditaan operatiivisten toimien perusteellista kartoitusta, budjettikohtien ja väärinkäytösten perinpohjaista arviointia sekä komission sisäistä suoritusten arviointia. Olemme vakuuttuneita, että komissio on siten ottanut merkittävän edistysaskeleen hallinnon uudistamisessa ja se edistyy. Parlamenttihan on myös suhtautunut suopeasti tähän uudistusohjelmaan.
Esittelijä Morgan, mietinnössänne paljon huomiota saa kysymys, pitääkö tilintarkastustuomioistuimen vastedes arvioida yksittäisten pääosastojen, eli komission yksittäisten yksiköiden, toimia itsenäisinä yksiköinä. Saanen tässä yhteydessä muistuttaa teitä siitä, että EY-sopimuksen 276 artiklassa viitataan vastuuvapauteen talousarvion täytäntöön panemiseksi kokonaisuudessaan, ei yksittäisten osien tai osa-alueiden osalta. Minun on tässä yhteydessä myös mainittava, että riski tehdä virheitä - suurempia tai pienempiä, sillä ei ole niin suurta merkitystä - varainhoidossa vaihtelee eri yksiköiden välillä, koska niiden operatiiviset budjetit ovat täysin erilaiset ja niiden on hallittava erilaisia riskejä. Esimerkiksi maataloussektorilla Franz Fischlerin budjetti on yhteensä noin 443 miljardia euroa, kun taas budjetista vastaavan pääosaston operatiivinen budjetti on lähes olematon, minkä vuoksi toimintaan ei liity tietenkään juuri lainkaan riskejä. Tämä pitäisi ottaa huomioon. Koko keskustelun kannalta on myös olennaista, sovelletaanko arvioinnissa erilaisia virhemarginaaleja, koska talousarvion täytäntöönpano on paljon yksinkertaisempaa esimerkiksi hallinnossa, jossa maksetaan palkat. Sanoisin, että sillä sektorilla virhemarginaalin pitäisi olla lähes olematon, kun taas ulkosuhteiden, ulkopolitiikan alalla riskit ovat aivan toista luokkaa, kun esimerkiksi toimitetaan humanitaarista apua sotaa käyville alueille. Myös tämä pitäisi ottaa huomioon.
Olette varmaankin tulkinneet esitykseni niin, että mielestäni on mielekästä jatkaa keskustelua näistä ehdotuksista sen selvittämiseksi, millä tavalla vastuu voidaan jakaa selvemmin. Tämähän on teidän pyrkimyksenne myös jäsenvaltioiden kohdalla. Saanen huomauttaa, että aion ottaa ehdotuksenne esille myös seuraavassa tapaamisessa jäsenvaltioiden varainhoidosta vastaavien edustajien kanssa. Kerron valiokunnassa mielelläni myös käydystä keskustelusta.
Vielä kerran sydämelliset onnittelut mietinnöstä!

Bösch
Arvoisa puhemies, lisäisin tähän väliin vain lyhyen oikaisun. Arvoisa komission jäsen, tietojen toimittamisessa Euroopan parlamentille lähtökohtana on EY-sopimus, ei toimielinten välinen sopimus. Halusin vain oikaista tämän yksityiskohdan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Julkiset ostotarjoukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima oikeudellisten asioiden ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0368/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudellisen direktiivin antamiseksi julkisista ostotarjouksista (8129/1/2000 - C5-0327/2000 - 1995/0341(COD))

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä toisessa käsittelyssä oleva lainsäädäntöhanke on hankkeena erittäin monimutkainen, minkä vuoksi ei ole helppoa selittää yhteyksiä, joista tässä asiassa on kyse. Aion siitä huolimatta yrittää.
Esillä olevassa yhteisessä kannassa, josta meidän on tänään päätettävä, on mielestäni useita ratkaisevia puutteita, joita kukaan ei ole tähän asti käydyssä keskustelussa periaatteessa kyseenalaistanut. Ensimmäinen huomattava puute on puutteellinen yhdenmukaistaminen. Tällä yhteisellä kannalla, joka koskee yritysostoja, pyritään suojaamaan osakkaita. Tavoite on mielestäni ehdottomasti tavoittelemisen arvoinen. Siihen liittyy kuitenkin myös tiettyjä ehtoja. Kyseessähän on puitedirektiivi. Useissa yritysvaltauksiin tai yritysostoihin yleensä liittyvissä kysymyksissä tämä yhteinen kanta ei tarjoa välineitä sääntelyyn.
Esimerkkinä ongelmallisista kysymyksistä haluaisin mainita niin sanotun ostokynnyksen, josta alkaa tarjousvelvoite, niin sanotun kohtuullisen hinnan, joka osakkaille on tarjottava sekä kysymyksen siitä, missä tapauksessa käteismaksuvelvoitetta on sovellettava. Euroopan pääomamarkkinat ovat yhdistymässä. Sen vuoksi on mielestäni aivan välttämätöntä, että näitä kysymyksiä ei ainoastaan esitetä vaan että niihin myös puututaan. Tästä yksinkertaisesta syystä tänään esittelemäni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö sisältää useita tarkistuksia, joissa esitetään konkreettisesti, kuinka näihin kysymyksiin pitäisi puuttua.
Pidän näitä ehdotuksia myös tarpeellisina, sillä jos niitä ei tehtäisi, meidän pitäisi ainakin edellä mainittujen ongelmien kohdalla harkita vakavasti, onko direktiivissä mitään järkeä. Sillä jos kirjoitamme direktiiviin, että osakkaille on maksettava kohtuullinen hinta, voisimme lähestulkoon yhtä hyvin kirjoittaa, että omena putoaa puusta, kun se on kypsä. Meidän on siis myös ilmoitettava, kuinka suuri kohtuullinen hinta on ja mistä koko asiassa oikeastaan on kyse.
Toinen tämän direktiivin ongelmallinen kohta on 9 artikla. Tällä direktiivillä pyritään luomaan Eurooppaan level playing field eli samanveroinen asema. Mikäli tähän yhteiseen kantaan ei tehtäisi muutoksia, tuloksena olisi, että emme olisi lopulta samanveroisessa asemassa Pohjois-Amerikkaan nähden sen enempää kuin Euroopan maidenkaan välillä. Amerikassa on käytössä niin sanottu Business Judgment Rule -sääntö, jonka avulla pystytään suojautumaan yritysostoilta. Euroopassa kaavaillaan yhteisen kannan mukaisesti periaatteessa tiukkaa puolueettomuusvelvoitetta, jolloin amerikkalaiset yritykset voivat vastedes ostaa helposti eurooppalaisia yrityksiä.
Toinen ongelma on se, että myöskään Euroopan maat eivät ole keskenään samanveroisessa asemassa. Useissa valtioissa yhtiöoikeudessa taataan yrityksille mahdollisuus estää yritysostot itse asiassa kokonaan osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä olevin äänioikeutta koskevin rajoituksin. Tyypillinen esimerkki on Iso-Britannia ja erityisesti Lontoon pörssi, jota on käytetty esimerkkinä useaan kertaan. Näin ollen kyseisestä 9 artiklasta seuraisi ilman muutoksia, että joissakin Euroopan maissa joidenkin yritysten ostaminen olisi paljon helpompaa, kun taas joissakin Euroopan maissa käytännössä täysin mahdotonta, jos niiden yhtiöjärjestyksessä niin määrätään. Sen vuoksi myös 9 artiklaa on muutettava.
Seuraava ongelma liittyy toimivaltaiseen valvontaviranomaiseen. Yhteisessä kannassa käsitellään tätä kysymystä yli kolmen sivun verran. Jos tästä asiasta on olemassa säädöksiä yli kolme sivua, on selvää, että kiistanaiheita on riittävästi eikä siten pystytä takaamaan riittävää oikeusturvaa. Sen vuoksi meidän on uskoakseni parannettava myös 4 artiklaa.
Haluaisin mainita vielä yhden asian: puolueryhmät olivat oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa valmiita kompromisseihin ja pystyimme siten sopimaan tarkistuksista. Nämä kompromisseina aikaansaadut tarkistukset eivät tyydytä kaikkia parlamentin jäseniä, se kuuluu kompromissiratkaisujen luonteeseen. Mutta ratkaisevaa on, että tiedostamme - ja siitä ei ole epäilystäkään -, että tässä direktiivissä on huomattavia puutteita. Nämä puutteet pystymme korjaamaan ainoastaan siten, että päätämme 314 äänen enemmistöllä sovittelumenettelyn aloittamisesta. On täysin selvää, että sovittelumenettelyn tulos ei ole lopulta sama kuin se, mitä neuvosto on päättänyt tai mitä parlamentti huomenna päättää. Tuloksena on jälleen uusi kompromissi. Jos emme huomenna päätä näistä esillä olevista tarkistuksista, emme saa aikaan uutta kompromissia ja direktiivi jää niin huonoksi kuin se nyt on.
Sen vuoksi voin vain pyytää, että parlamentti kannattaisi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kompromissina aikaansaatuja tarkistuksia. Jos komission piirissä tai muilla tahoilla pelätään, että direktiivi voisi kariutua, niin minun on rehellisyyden nimissä todettava, että en usko niin käyvän. Siitä lähtien, kun sovittelumenettely parlamentin ja neuvoston välillä otettiin käyttöön, eli yli kuusi vuotta sitten, vain yksi ainoa direktiivi on rauennut sovittelumenettelyssä, eli direktiivi biopatentista.
En ymmärrä, miksei nyt olisi mahdollista saada aikaan kompromissi, kun kaikkien muiden direktiivien yhteydessä se on onnistunut. Tästä syystä en ymmärrä lainkaan täällä esille tuotua huolta. Tämä menettely ei poikkea mitenkään tavanomaisesta. Meidän pitäisi saattaa toinen käsittely menestyksellisesti päätökseen ja pyrkiä sen jälkeen saamaan aikaan hyvä kompromissi sovittelumenettelyssä.

McCarthy
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro, haluaisin muistuttaa jäseniä työjärjestyksen 9 artiklan 2 kohdasta, jossa viitataan liitteen I 1 artiklaan: "Jäsen, jolla on välittömiä taloudellisia etuja käsiteltävän asian suhteen, ilmoittaa niistä suullisesti ennen puheenvuoron käyttämistä parlamentissa tai sen elimissä." Kun tiedetään, että Lehne ehdottaa yritysjohtajien aseman vahvistamista, on aivan selvää, että jäsenet saattavat haluta ilmoittaa tämän ennen puheenvuoroaan. Se ei estä heitä puhumasta; se ei ehkä vaikuta esittelijäämme; mutta se varmasti koskee joitakin hänen ryhmänsä jäseniä, jotka ovat korkeassa asemassa Bertelsmann-mediakonsernissa.

Inglewood
Arvoisa puhemies, minun on ilmoitettava, että olen yksi CN Group -konsernin johtajista. Ystäväni Lehne on kertonut PPE-DE-ryhmän kannan. Minä kerron brittikonservatiivien edustajien ja lukuisien muiden jäsenten kannan. Hän ei kuitenkaan välttämättä ole antanut täydellistä ja täsmällistä selostusta PPE-DE-ryhmän kannasta.
Kun pörssiyhtiö listautuu, sen johto ja omistajat kertovat sillä maailmalle, että sijoittajat voivat vapaasti ostaa ja myydä yhtiön osakkeita johdon tai valtion mitenkään vaikuttamatta kauppoihin keinotekoisesti heitä vastaan. Euroopan yhtenäismarkkinat ovat yleiseurooppalainen markkinapaikka, mutta sen sisällä osakemarkkinoita on kohdeltava kuten muitakin markkinoita, niin että kansalliset rajat, vaikka ne erottaisivatkin toisistaan eri lainkäyttöalueita, eivät häiritsisi sääntöjen välttämätöntä samanarvoisuutta markkinoilla.
Yhtenäismarkkinoilla sijoittajien, olivat ne sitten yksityisiä henkilöitä, yrityksiä tai eläkerahastoja, pitää voida harjoittaa omistajien oikeuksia niiden yritysten hyödyksi, joihin ne sijoittavat, ja niihin sijoittaneiden hyödyksi.
Minun kotimaassani meillä on todellisia yhteiseen kantaan liittyviä varauksia, mutta hyvän tahdon osoituksena olemme olleet valmiita hyväksymään sen. Valitettavasti uskomme, että jotkin ehdotetuista tarkistuksista eivät paranna sitä. Päinvastoin, jotkin tarkistukset vahingoittavat peruuttamattomasti yhtenäisen yleiseurooppalaisen yritysostojärjestelmän hanketta. Jotta tällainen direktiivi olisi tehokas, käyttökelpoinen ja yleisen edun mukainen, siinä pitää: ensiksi välttää tuomioistuimen suoraa osallistumista, pikemminkin siihen pitäisi sisältyä asiamies, jolla on laaja oikeusvaltioperiaatteen mukainen harkintavalta; toiseksi siinä on selvennettävä oikeudenkäyttösääntöjä; kolmanneksi siinä on selvennettävä kohtuullisten hintojen määritelmää ja asetettava selvät rajat; neljänneksi siinä on varmistettava, että johto ei voi epäasianmukaisesti estää osakkeenomistajia tekemästä legitiimejä päätöksiään sen yrityksen tulevaisuudesta, jonka osakkeita ne omistavat.
Jos emme saa tätä direktiiviä järkeväksi, se kertoo maailmalle, että Eurooppa ei tunnusta maailmanlaajuisiin markkinoihin liittyviä tosiasioita. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö meidän olisi tehtävä niin ennemmin tai myöhemmin; se tarkoittaa pikemminkin sitä, että sopeutumisajasta tulee pitempi ja tuskallisempi, ja siitä kärsivät eniten eurooppalaiset työpaikat ja Euroopan menestys.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että olemme vihdoinkin loppusuoralla tämän julkisia yritysostotarjouksia sääntelevän direktiiviehdotuksen käsittelyssä. Tämä ehdotus on kulkenut pitkän ja pelkään pahoin myös myrskyisen tien voittaakseen joitakin kohtaamistaan vaikeuksista.
On totta, että vaikeuksia on ollut paljon. Sekin on totta, että neuvoston kanssa viime vuonna aikaansaatu poliittinen päätös on auttanut voittamaan osan niistä.
Tämän vuoksi haluaisin esittää muutaman huomion parlamentin tehtävästä: minkä pitäisi olla parlamentin tehtävä yhteispäätösmenettelyssä, jossa vaikeassa asiassa saatiin aikaan poliittinen sopimus? Täytyykö meidän tehtävämme rajoittua siihen, että sanomme "aamen" neuvoston ehdotuksille? Hyvät jäsenet, minun mielestäni asian ei pidä olla näin.
En tarkoita tällä sitä, että heti kun parlamentti saisi neuvoston kanssa sopimuksen aikaan, sen pitäisi hajottaa se palasiksi. Hyvät parlamentin jäsenet, olemme poliitikkoja ja näin ollen kannatamme aina poliittiseen sopimukseen pääsemistä.
Näitä huomioita voidaan soveltaa täysin tähän mietintöön. Neuvosto on saanut aikaan sopimuksen, jonka keskeistä sisältöä on kunnioitettava, kuten esittelijä Lehne on tehnyt erinomaisessa mietinnössään, minkä vuoksi onnittelen häntä erittäin vilpittömästi. Onnittelen häntä paitsi sen vuoksi, että hän on kunnioittanut tämän sopimuksen keskeistä sisältöä, myös sen vuoksi, että hän on pyrkinyt löytämään keinoja, joilla ja korostan, että keskeistä sisältöä kunnioittaen pyritään parantamaan lainsäädäntöehdotusta. Tämä on minun mielestäni se tehtävä, joka parlamentin kaltaisella lainsäädäntövallan käyttäjällä on oltava yhteispäätösmenettelyssä.
Ne tarkistukset, joita valiokuntamme ehdottaa, voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensimmäiseen kuuluu teknisiä tarkistuksia, joilla pyritään selventämään käsitteitä tai korjaamaan puutteita. En aio puhua niistä.
Toiseen ryhmään kuuluu tarkistuksia, joilla pyritään lisäämään työntekijöiden osallistumismahdollisuuksia yritysostotarjousten yhteydessä. Emme voi kieltää totuutta: kun yritysosto tehdään, tehdään myös henkilökuntaa koskevia rakenneuudistuksia, irtisanomisia..., nämä ovat todellisuudessa sellaisia toimia, joilla on vaikutusta työpaikkoihin. Tämän vuoksi on tärkeää, että työntekijät ja heidän edustajansa pidetään alusta lähtien ajan tasalla siitä, mitä on tekeillä, ja on tärkeää, että he saavat äänensä kuuluville varsinaisessa tarjousmenettelyssä.
Kolmanteen ryhmään kuuluvat ne tarkistukset, jotka ovat käsittelyn aikana osoittautuneet kaikkein kiistanalaisimmiksi. Hyvät parlamentin jäsenet, toivon, että voisin vakuuttaa teidät argumenteillani siitä, ettei teillä ole aihetta minkäänlaiseen pelkoon näiden tarkistusten hyväksymisestä koituvista seurauksista. On totta, että parlamentin työjärjestys ei kuitenkaan anna tähän mahdollisuutta, vaan näistä keskusteluista tulee pelkkiä kuurojen välisiä vuoropuheluja. Mitä aiomme tehdä tälle asialle?
Ensimmäinen tarkistus liittyy 4 artiklaan, jossa määrätään siitä, millä viranomaisella on oltava toimivalta tarjouksen valvonnassa. 1 kohdassa säädetään, että toimivalta olisi sen jäsenvaltion viranomaisella, jossa kohdeyhtiöllä on kotipaikka, jos luonnollisestikin yhtiön arvopaperit on hyväksytty kaupankäynnin kohteiksi tässä jäsenvaltiossa. Mitä tapahtuu, jos niitä ei ole hyväksytty kaupankäynnin kohteiksi tässä jäsenvaltiossa? On ehdotettu vastausta, joka ei vastaa yhtä tarkistusta, jota muutamat jäsenet ovat epäilemättä hyväuskoisesti ehdottaneet ja jossa korostetaan edelleenkin kotipaikkavaatimusta. Jos nimittäin arvopapereita ei hyväksytä kotipaikassa, miksi tämä viranomainen valvoisi niitä?
Toinen kiistanalainen tarkistus liittyy puolueettomuuden vaatimukseen. Tästä esitettiin hyvin ristiriitaisia, jopa vastakkaisia, mielipiteitä, ja päädyttiin malliin, joka antaa poikkeuksellisen menettelyn mukaisesti mahdollisuuden soveltaa puolustustoimia, ellei yhtiökokousta ole mahdollista kutsua koolle.
Ryhmäni ja minä aiomme kannattaa näitä tarkistuksia.

Wallis
Arvoisa puhemies, pelkään, että olemme vaarassa pudota kärryiltä tai unohtaa, mistä tässä direktiivissä on kyse. Se on osa rahoituspalvelutoimintasuunnitelmaa; komission jäsenen omin sanoin "se on tärkein osatekijä täysin integroituneiden rahoituspalvelumarkkinoiden kehittämisessä, se antaa sijoittajille ja kuluttajille enemmän valinnan vapautta". Ehdotuksissa esitellään kolme tärkeintä osatekijää sellaista aikaa varten, jolloin valta vaihtuu yrityksessä: vähemmistöosakkaiden suojelu, avoimuus suhteessa ostotarjouksia koskevaan tietoon ja prosessin sääntelyvalvontaan. Mitä me olemme kuitenkin parlamenttina vaarassa tehdä jätetyistä tarkistuksista päätellen?
Ensiksikin olemme kaikkea muuta kuin avoimia. Joillakin tarkistuksilla tuntuu olevan salaisena tarkoituksena tuoda yhtiösääntöihin elementtejä takaoven kautta. Toiseksi olemme hyväksymässä jäykkiä rakenteita ja menettelyjä, kun komission suosituksessa oli itse asiassa hyvin kevyitä rakenteita, jotka antoivat jäsenvaltiolle pelivaraa ottaa kansallista yrityskulttuurin elementtejä mukaan.
Viimeiseksi selvyyttä koskeva ongelma: selvyyden puute on erityisen ilmeinen lainkäyttöaluetta koskevassa keskustelussa. Tämä on asia, josta minulla on jonkin verran kokemusta. Yhteisessä kannassa ehdotettiin jonkinlaista hajautettua järjestelyä. Nyt meillä on ehdotus, joka johtaa sekasortoon, oikeuspaikkojen vertailuun, mahdolliseen oikeudenkäyntiin yrityskaupan tärkeällä hetkellä. Tämä ei auta ollenkaan. Lainkäytön pitää olla pelkästään sen jäsenvaltion käsissä, johon yrityskaupan kohteena oleva yhtiö on rekisteröity. Tämä on oikeudenmukaista vähemmistöosakkaiden kannalta, avointa ja ennen kaikkea selvää. Pyydänkin komission jäsentä harkitsemaan, voisiko hän hyväksyä minun tätä keskeistä asiaa koskevan tarkistukseni.
Tämänpäiväisen Financial Times -lehden pääkirjoituksessa käsiteltiin ostotarjouspolitiikkaa: sinä sanottiin, että tämän luonnoksen saaminen on kestänyt kokonaista kymmenen vuotta, ja että parlamentti voi tuhota sen kymmenessä minuutissa huomenna äänestämällä väärin perusteltujen tarkistusten perusteella. Toivon, ettei näin käy.

MacCormick
Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa jäsen Wallisille, että äänestän hänen jättämänsä tarkistuksen 19 puolesta juuri hänen kertomistaan syistä - ja toivon, että ryhmäni tekee samoin. Tässä asiassa selvyys on äärimmäisen tärkeää. Vastaavasti emme hyväksy tarkistuksen 17 keskeistä osaa, jossa osakkeenomistajat jäisivät ulkopuolelle, kun päätetään heidän omistamaansa yritystä koskevasta ostotarjouksesta. Peruste tälle on se, että ei ole hallitusten, valvontaviranomaisten eikä virassa olevan johdon tehtävä hyväksyä tai hylätä tarjous. Päätösvalta on yhtiön omistajilla - osakkeenomistajilla.
Tämä on periaate, josta saatamme olla huomenna eri mieltä: mikä olisi kaikkein tärkein asia, joka pitää ottaa huomioon yritysostoja koskevassa laissa. Jos uskotaan, että oikeudenmukaisuus ja avoimuus kaikkia osakkeenomistajia kohtaan - sekä enemmistö- että vähemmistöosakkaita - on tämä tärkein asia, niin se määrää äänestyskäyttäytymisen lukuisissa näistä kysymyksissä.
Joissakin kohdissa olisin iloinen voidessani hyväksyä kompromissitarkistukset, erityisesti ne, jotka koskevat työntekijöiden asemaa. Ymmärrän jäsen Lehnen halua saada asia sovittelumenettelyyn ja lisäselvityksiä siihen. Meidän on kuitenkin lähestyttävä tätä asiaa osakkeenomistajan suojelu tärkeimpänä periaatteenamme.

Bordes
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön aihe, yritysten julkisten ostotarjousten Euroopan laajuinen sääntely koskee vain muutamia suuria kapitalistisia konserneja ja niiden rikkaita osakkaita, jotka monopolisoivat yritysten varat. Neuvoston ja parlamentin välisissä juridisessa kinastelussa ei ole edes mainittu työmiehiä, teknikoita, työntekijöitä ja palkansaajia eli niitä, jotka pitävät pystyssä ne yritykset, joista suuret finanssiryhmät tappelevat niin, että miljardit lentelevät. EU:n toimielimiä eivät kiinnosta henkilöstön supistamiset ja yritysten ostojen ja fuusioiden aiheuttamat yritysten sulkemiset.
Minua taas ei voisi vähempää kiinnostaa näiden rikkaiden osakkaiden juridiset ongelmat, ja siksi äänestän mietintöä vastaan. Haluan sitä vastoin tuoda täällä julki solidaarisuuteni niitä kohtaan, joita he riistävät, ja jos parlamentti kunnioittaisi vähääkään työläisiä, sen pitäisi ainakin kieltää yritysostoista aiheutuvat irtisanomiset.

Farage
Arvoisa puhemies, olen työskennellyt 18 vuotta rahoituspalvelualalla enkä usko, että tätä direktiiviä tarvitaan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa yritysostojen sääntely yritysostolautakunnan hallinnoimalla vapaaehtoisella menettelysäännöstöllä on ollut erittäin onnistunut: se on hyvä esimerkki käytännöllisestä ratkaisusta erittäin mutkikkaaseen kysymykseen, jossa lainsäädäntö olisi vähemmän asianmukainen. Meiltä ei saa jäädä huomaamatta, että yritysostomarkkinat ovat pääosin brittiläiset. Toiminta Lontoossa on enemmän kuin muun Euroopan yhteenlaskettu volyymi, siksi tämä toimi on haitaksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Monet uskovat, että lakien määrääminen on pelkästään protektionistinen väline, jolla mahdollistetaan se, että vähemmän tehokkaat eurooppalaiset yritykset voivat suojella itseään yritysostoilta turvautumalla mutkikkaisiin oikeustoimiin.
Pelkäävätkö eurooppalaiset yritykset kilpailua niin paljon, että ne tuntevat tarvetta suojautua rajoittavan lain taakse, joka pikemminkin tukehduttaa kuin parantaa Euroopan kilpailukykyä? Jos eivät pelkää, jäsenten on äänestettävä tätä direktiiviä vastaan.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, on välttämätöntä tehostaa yritysrakenteita Euroopan markkinoilla, jos EU aikoo pitää puolensa maailmanlaajuisilla markkinoilla. Yritysrakenteita on voitava muuttaa myös unionin jäsenvaltioiden välillä.
Tämä direktiivi ei kyllä luo sitä selkeää säännöstöä, jota tarvitaan nykyisillä kansainvälisillä pörssimarkkinoilla, mutta taistelua ei ole vielä hävitty. Ongelmana on se, että pörssioikeus liittyy läheisesti yhtiöoikeuteen, ja on vaikeaa yhdenmukaistaa vain toista näistä alueista. Miten tahansa säännöt muotoillaankin, joku tulee kärsimään.
Pienillä markkinoilla - kuten Ruotsissa, jossa omistajuus on melko keskittynyttä - 30 prosentin suuruisen ostotarjoustason yhdenmukaistaminen luo ongelmia, ja tarvitsisimme suurempaa joustavuutta. Joustavuuden on oltava vieläkin suurempaa silloin, kun kyse on täydestä puolueettomuusvaatimuksesta, jota neuvosto suosittelee. Saksan yrityksille koituu ongelmia, koska Saksan yhtiöoikeus kieltää äänten jakautumisen. Kansallisia erityispiirteitä on ymmärrettävä paremmin, muuten seuraukset yksittäisen jäsenvaltion yritysrakenteelle voivat olla tuhoisia.
Sen sijaan olisi helpompi ratkaista ongelma, joka koskee sitä, millä valvontaviranomaisella pitäisi olla tuomiovalta. Käytännöllisintä olisi valita valvontaviranomainen siitä valtiosta, jossa kohdeyhtiö sijaitsee. Yritys voi olla noteerattu useilla eri markkinoilla, ja yritystä, jonka pääkonttori on Ruotsissa, ei ole aina noteerattu Ruotsissa. Olisi vähintäänkin omituista, jos esimerkiksi Yhdysvaltain viranomaiset olisivat vastuussa kahden eurooppalaisen yrityksen välisestä yritysostosta. Sillä, joka haluaa välttyä tällaisilta seurauksilta, on mahdollisuus äänestää tarkistuksen 19 puolesta, jossa selvitetään, että kohdeyhtiön sijainnilla on ratkaiseva asema.
Jos emme suojaa puolueettomuusvelvoitetta, direktiivin tarkoitus menee hukkaan. Jos sen sijaan avaamme ovet puolustuskeinoille, hankaloitamme ehkä Euroopan markkinoiden rakennemuutosta ja vaarannamme erityisesti pienten osakkeenomistajien suojan.
Haluan vain korostaa, että sovittelukomitealla on erittäin suuri vastuu asiasta ja että edistys vaatii yhteenkuuluvuutta.

McCarthy
Arvoisa puhemies, on sanottu, että tämä käsiteltävänämme oleva laki on erittäin tärkeä. Se on Euroopan rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman ydin. Tätä suurempi palkinto on kuitenkin se, että voimme viedä eteenpäin kilpailukykyistä, dynaamista eurooppalaista taloutta koskevaa Lissabonin asialistaa. Sitä varten tarvitsemme tehokkaat tavara-, palvelu- ja pääomamarkkinat.
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, olen huolissani samoista asioista: meillä ei ole varaa menettää tätä direktiiviä, koska EU:n talous maksaisi vaihtoehtoisia kustannuksia vuosien ajan, koska se ei voisi muuttaa eurooppalaisten yritysten rakennetta. Kuitenkin esittelijämme jättämät tarkistukset veisivät meitä juuri tuohon suuntaan. Pelkään, että se heikentäisi niiden yritysrakenteen muutoksen niitä vaikutuksia, jotka ovat välttämättömiä EU:n kilpailukyvyn lisäämiseksi maailmanlaajuisilla markkinoilla. Jos haluamme saavuttaa maailmanlaajuisen johtoaseman esimerkiksi televiestintäalalla, meidän on varmistettava, että viimeaikaiset yritysostot kuten Vodafone, Mannesmann, France Telecom, Orange, osoittavat, että eurooppalaiset mallit toimivat eikä niitä voi pysäyttää vihamielisellä toiminnalla ja myrkkypillereillä. Se tarkoittaisi selän kääntämistä mahdollisuudelle saavuttaa haluamamme kilpailukyky.
Labour-puoleen edustajat parlamentissa eivät voi siksi hyväksyä 9 artiklan muutoksia, joilla annetaan yritysten johtokunnalle oikeus puolustustoimiin yritysostojen estämiseksi hankkimatta osakkeenomistajilta lupaa. Komission jäsen Bolkestein on itse sanonut, että on keskeisen tärkeää, että tarjouksen kohteena olevan yritysten johto konsultoi osakkeenomistajia tässä tapauksessa.
Ensisijaisena tavoitteenamme on oltava sijoittajien suojeleminen, oikeudenmukaisen ja tasapuolisen tarjousprosessin varmistaminen. Tavoitteena on oltava pääomamarkkinoiden tehokas virtaus; eikä lopputuloksena saa olla lainsäädäntö, joka suojaa mahdollisesti tehottomia johtajia ja tukee kaatuvia yrityksiä. Se ei ole kenenkään edun mukaista. Sen tuloksena sijoittajat eivät näe EU:ta integroituneina pääomamarkkinoina; se heikentää sijoittajien luottamusta ja sen tuloksena pääomat virtaavat ulos Euroopasta.
Esittelijän tarkistukset luovat sekaannusta oikeusasioihin, ja tekisimme väärin jos äänestäisimme mahdollisten tulevien oikeudenkäyntien sekaannuksen puolesta.
Minun on sanottava, etten ymmärrä jäsen Lehnen lähestymistapaa brittiläisessä Economist -lehdessä, jossa hän on itse myöntänyt, että kompromissi ei toimi mutta että hän lisäsi sen pitääkseen sosialistit tyytyväisinä ja hän on valmis viemään sen sovitteluun.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, on hyvin tärkeää, että yritysostolainsäädännön yhdenmukaistamista koskevassa tärkeässä kysymyksessä voidaan antaa nyt, yli kymmenen vuotta EU-tasolla jatkuneiden neuvottelujen jälkeen, vähimmäissäännökset tarkoin harkitulla puitedirektiivillä, vaikkakin, aivan kuten jäsen Lehne totesi, viimeisimmässä ehdotuksessa on sekä teknisiä että sisällöllisiä ongelmia, ja oletamme, että nykyistä ehdotusta voidaan valitettavasti muuttaa laadullisesti vasta välitysmenettelyssä. On kuitenkin huomattava, että olosuhteet ovat muuttuneet selvästi asian ensimmäisen käsittelyn jälkeen. EU:n piirissä tehdyt ulkomaiset investoinnit ovat kaksinkertaistuneet vuosien 1997 ja 1998 aikana ja rajojen yli ulottuvat yritysfuusiot ja yritysostot ovat saavuttaneet ennätyksellisen tason. Yritysostoja koskeva sitova sääntely on puuttunut tähän asti sekä yhteisön oikeudesta että monien jäsenvaltioiden lainsäädännöstä. Terveen kilpailun ylläpitämiseksi ja oikeusturvaan liittyvistä syistä on siis selvää, että yritysostotarjouksia koskevaa direktiiviä tarvitaan.
Olen onnellisessa asemassa voidessani todeta, että Itävallassa on ollut 1. tammikuuta 1999 lähtien voimassa oma yritysostoja koskeva lakinsa. Itävallan yritysostolaki ja erityisesti sen täytäntöönpanosta huolehtiva yritysostotoimikunta ovat osoittautuneet lain voimaantulon jälkeen kaikin puolin toimiviksi. Viime kädessä tehtävämme täällä Euroopan parlamentissa on luoda eurooppalaiset vähimmäissäännökset yritysostolainsäädännön suurimpia jännitekenttiä varten, esimerkiksi yrityksen hallituksen ja osakkeenomistajien välille, suur- ja pienosakkaiden välille ja yritysten ja pääomamarkkinoiden välille.
Lisäksi on välttämätöntä, että jäsenvaltiot voivat antaa direktiivin yleisten päämäärien mukaisesti ja sen rajoissa myös sitä kattavampia, tarkoituksenmukaisia säännöksiä, esimerkiksi siten kuin Itävallan nykyinen yritysostolaki pyrkii edistämään kaikkien osakkeenomistajien yhtäläistä kohtelua siten, että olemme...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, kiittäisin ensinnäkin työstä, jonka esittelijä Lehne on tehnyt ja siitä, että hän otti tehtävän jälleen hoitaakseen. Sääli, että tämän mietinnön valmistelu on kestänyt näin kauan. Aika karkaa meiltä poliitikoilta jälleen käsistä. Talous määrää tahdin. Jos tämä keskustelu tuntuu jostakin aavemaiselta, se ei niinkään johdu keskustelun ajankohdasta ja osallistujien harvalukuisuudesta kuin siitä, mitä olemme jälleen todistamassa. Puhumme Euroopasta, jonka pitäisi yhdistyä, mutta mitä kuulemmekaan? Ison-Britannian eturyhmät vastustavat tätä Eurooppaa, hentoista sosiaalimallia, josta sitten kuitenkin aina puhutaan vaalien yhteydessä. Olisi hienoa, jos Britannian Työväenpuolue (British Labour ) - konservatiiveilta sitä voi tuskin enää odottaakaan - liikahtaisi joskus Lontoon Cityn ulkopuolelle. Aiemmin sanottiin, että Britannia hallitsee meriä (Britain rules the waves), nykyisin pätee se, että Britannia ajelehtii (Britain drifts away). Minkä ihmeen takia me joudumme aina pienen Lontoon Cityn panttivangeiksi? Miksemme ole rehellisiä ja myönnä, että yritysostoista muodostuu suuri sosiaalinen ongelma, jos emme pyri rajoittamaan niitä? Miksemme uskalla pitää kiinni lupauksistamme, joita ennen vaaleja annamme? Tosiasiassa tiedämme, että 70 prosenttia fuusioista epäonnistuu. BMW/Rover oli katastrofi. Daimler/Chrysler -fuusiota pidetään ilmeisimmin rikoksena, kun tajutaan, mitä on meneillään.
Riittääkö se, mitä Lehnen mietinnössä nyt sanotaan? Ei, mutta uskoakseni se on ensiaskel tiettyyn suuntaan. Itse aion - ja toivoisin, että Britannian Työväenpuolue olisi joskus myös samaa mieltä - kannattaa tarkistuksia, joilla lisätään sääntelyä. Emme halua tänne samanlaisia oloja kuin Yhdysvalloissa. Emme tarvitse niitä. Euroopan taloudella menee hyvin. Isossa-Britanniassa sosiaaliset vastakohdat vain kasvavat. Tarvitsisimme niitä sisäpiirikauppojen, kartellilain yhteydessä. Kysymys kuuluu: voittaako valta oikeuden? Vastaisin, että Lehnen mietintö lisää ainakin hieman kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia Euroopassa.

Harbour
Arvoisa puhemies, on mielenkiintoista olla Martinin jälkeen seuraava englantilainen puhuja, ja voin vakuuttaa hänelle, että Ison-Britannian talous ei ole luhistumassa, vaikka puolueeni haluaisikin vaihtaa hallitusta. Haluaisin tuoda esiin sen tähän yritysostodirektiiviin liittyvän seikan, että keskustelu on tuotava lujasti takaisin äänestäjien ja niiden miljoonien ihmisten luokse, joilla on arvopaperimarkkinasijoituksiin perustuvia eläkesuunnitelmia ja säästöjä. Jäsen McCarthy oli oikeassa muistuttaessaan, että meidän on ilmoitettava taloudellisista eduistamme. Saanen siis ilmoittaa eduistani. Minulla on eläkerahasto edelliseltä työnantajalta. Suuri osa sen arvosta perustuu sijoituksiin Ison-Britannian arvopaperimarkkinoilla, ja luotan sijoitussalkun hoitajien pitävän sijoitukseni turvassa ja kehittävän sitä tulevaa eläkkeelle jäämistäni varten. Arvoisa jäsen Martin, tämä on tietenkin suuri vahvuus Ison-Britannian taloudelle, koska meillä on nuo varat aikana, jolloin väestömme ikääntyy, ja meidän on voitava tarjota nuo eläkkeet.
Tämä on asia, jota kaikkien Euroopan unionissa on käsiteltävä, ja tämän yritysostodirektiivin on lopullisessa, hyväksytyssä muodossaan puututtava tähän asiaan. Käsiteltävänä olevien tarkistusten ongelma on se, että jos ne hyväksytään, ne ihmiset, jotka huolehtivat eläkerahastostani, eivät voi maksimoida niiden arvoa minulle. Tämä koskee miljoonia yrityksissä työskenteleviä tavallisia ihmisiä kaikkialla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Puhumme heidän tulevaisuudestaan. Tämä ei ole mikään abstrakti käsite. Tämä on Ison-Britannian talouden ydin, ja se on yhä keskeisempää myös koko Euroopan talouden tulevaisuudelle.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamenttia huomiosta, jota se kiinnittää tähän ehdotukseen, sekä työstä, jota oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta sekä erityisesti esittelijä Lehne ovat tehneet. Tämä huomio on varmasti oikeutettua, kun ajatellaan tämän tekstin merkitystä, jonka valtioiden ja hallitusten päämiehet asettivat painopisteeksi Lissabonin huippukokouksessa maaliskuussa 2000, koska tekstin hyväksyminen toisi mukanaan huomattavaa parannusta Euroopan rahoitusmarkkinoiden toimintaan ja vakauteen.
Olen erityisen iloinen siitä, että voimme lopultakin keskustella yhteisestä kannasta, jota olemme joutuneet odottamaan pitkään mutta jonka jäsenvaltiot loppujen lopuksi hyväksyivät yksimielisin äänin viime kesäkuussa.
Jotkin tämän parlamentin ehdottamat tarkistukset tuovat vielä lisää parannuksia neuvoston yhteisen kannan tekstiin, koska niissä kiinnitetään huomiota asioihin, jotka voisivat johtaa tulkintavaikeuksiin, ja vaaditaan direktiivin nopeampaa sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöön.
Siksi komissio hyväksyy tarkistukset 7, 14 ja 18. Komissio pitää erityisesti arvossa tarkistusta 18, jolla pyritään lyhentämään direktiivin kansalliseen lainsäädäntöön sisällyttämisen määräaikaa komission jo moneen kertaan ilmaiseman toiveen mukaisesti. Komissio on itse asiassa jatkuvasti viitannut siihen, kuinka tärkeää on olla tuhlaamatta aikaa pantaessa täytäntöön tätä direktiiviä, mitä kaikki asianosaiset ovat niin toivoneet.
Lisäksi komissio ottaa huomioon ilmoitukset, jotka on esitetty tarkistuksissa 5 ja 13. Komissio ei periaatteessa vastusta näitä ehdotuksia, mutta se muistuttaa siitä, että ne eivät kuulu tähän direktiiviin. Nykyinen teksti takaa työntekijöille sopivat tiedot tarjouksen ehdoista ja seurauksista. Tällä osa-alueella pitemmälle menevät määräykset eivät sovi tämän direktiivin tavoitteisiin, joka koskee osakkeenomistajien suojelua. Työntekijöiden työsuhteita ja oikeuksia yritysten uudelleenjärjestelyjen tapauksessa säännellään muissa yhteisön direktiiveissä.
Komissio haluaa myös osoittaa kiinnostuksensa tarkistukseen 12. Tässä tarkistuksessa pyritään luomaan väline, jonka myötä enemmistöosakas voi ostaa loput arvopaperit. Tämä menettely, joka on olemassa jo joissakin jäsenvaltioissa, ei myöskään liity pelkästään julkisiin ostotarjouksiin vaan ulottuu paljon laajemmalle, ja sitä voitaisiin mahdollisesti tarkastella siinä yhteydessä, kun komissio aikoo muuttaa yleisesti yritysoikeutta. Siksi ehdotan, että tämä asia lisätään aiheisiin, jotka voitaisiin esittää asiantuntijakomitealle.
Komissio ei voi valitettavasti hyväksyä muita tarkistuksia seuraavista syistä. Tarkistukset 2 ja 10 eivät ole hyväksyttävissä, koska ne muuttavat direktiivin soveltamisalaa. Direktiivi koskee kaikkia julkisia ja pelkästään julkisia tarjouksia ostoista tai vaihdoista, olivatpa ne sitten vapaaehtoisia tai pakollisia.
Tarkistuksia 4 ja 15 ei voida hyväksyä, koska ne eivät kuulu suunniteltuihin määräyksiin. Ensimmäinen koskee ainoastaan arvopapereiden omistajia ja toinen valvovaa viranomaista.
Tarkistukset 8 ja 9 ovat perusteettomia. Ei ole lainkaan selvää, että ehdotettu kohtuullisen hinnan määritelmä on parempi kuin toinen, koska jäsenvaltioiden tällä hetkellä käyttämät erilaiset määritelmät ovat kaikki aivan riittäviä.
Komissio on lopuksi tarkastellut perusteellisesti sisältöön liittyviä tarkistuksia, mutta komissio ei voi hyväksyä niistä ainoatakaan. Tarkistukset 6, 11 ja 16 näyttävät menevän ohi olemassa olevista kansallisista määräyksistä, joita yhteisen kannan tekstillä juuri pyritään lähentämään. Ennen kaikkea tarkistus 6 sisältää yhdistelmän ajatuksia, jotka kaikki ovat tulleet enemmän tai vähemmän esille direktiivistä käytyjen keskustelujen aikana ja jotka on hylätty, koska on käynyt ilmi, että ne eivät ole sovellettavissa. Tällainen on ennen kaikkea toimivaltaisen viranomaisen osoittaminen, kun samalla yhteisen kannan teksti on saatu aikaan itse toimivaltaisten viranomaisten kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen. Tällainen on lisäksi määräysvallan tuottavan prosenttiosuuden määritelmä, joka liittyy muihin yritysoikeutta koskeviin sääntöihin, jotka vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain.
Jos tarkistus 17 hyväksyttäisiin, se voisi puolestaan tehdä mahdottomiksi kaikki vihamieliset ostotarjoukset. Komissiolla ei ole mitään sitä vastaan, että puolueettomuusvelvoite laajennetaan ulottumaan yli tarjouksen virallisen määräajan, kuten 1 kohdassa ehdotetaan. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä parlamentin ehdotusta siitä, että tietyn yrityksen johdon sallittaisiin päättää yrityksen tulevaisuudesta ottamatta huomioon osakkeenomistajien kantaa antamalla päätöksensä yksinkertaisesti toimivaltaisen viranomaisen tai tuomioistuimen tarkasteltavaksi. Tällainen ratkaisu uhkaa yhtäältä johtaa sekaannukseen niiden toimivaltaisten viranomaisten roolista, joiden täytyy pysyä riippumattomina ja puolueettomina, sekä toisaalta sellaisten oikeusjuttujen jatkuvaan käynnistämiseen, jotka voivat olla aikaa vieviä ja kalliita ja joista ei ole hyötyä asianosaisille yrityksille, johtajille eikä muille asianosaisille, kuten ennen kaikkea työntekijöille. Yhdysvaltojen tilanne voi opettaa paljon tästä asiasta, ja sen täytyy kannustaa meitä toimimaan varovaisemmin.
Sallinette minun lopuksi muistuttaa teitä siitä, että tämä on puitedirektiivi, joka vastaa parlamentin aikaisemmassa vaiheessa ilmaisemaa toivetta. Tästä huolimatta direktiivissä määritellään, että yhtäältä jäsenvaltioiden ja komission asiantuntijoista koostuva komitea valvoo tekstin täytäntöönpanoa ja soveltamista, ja toisaalta direktiiviin on sisällytetty korjauslauseke niiden muutosten tekemiseksi, jotka saattavat osoittautua tarpeellisiksi tulevaisuudessa.
Lopuksi komissio viittaa siihen, että jos tämä täysistunto hyväksyy ehdotetut tarkistukset, saattaa olla hyvin vaikeaa päästä sopimukseen neuvoston ja parlamentin välillä. Komissio on myös vakuuttunut siitä - komissiota tukevat tässä asianosaiset talouden toimijat -, että teksti, joka on yli kymmenen vuotta kestäneiden neuvottelujen tulos - tämä on enemmän kuin riittävän pitkä aika ottaa huomioon kaikkien edut - muodostaa hyvän lähtökohdan ja että nyt on aika ryhtyä toimiin.
Lopuksi on esitetty vielä kaksi uutta tarkistusta, joista haluan sanoa seuraavaa. Tarkistus 19 ei ole hyväksyttävissä, samasta syystä kuin tarkistus 6. Tarkistukseen 20, joka muistuttaa tarkistusta 17, pätee sama kuin tarkistukseen 17 mutta hieman eri syistä. Ensimmäinen osa on hyväksyttävissä samoin kuten myös tarkistuksessa 17. Toinen osa ei ole hyväksyttävissä, koska käsite "Aufsichtsrat", saksaksi sanottuna, sisältyy käsitteeseen "johto" ja sitä koskevat samat velvoitteet kuin kaikkia yrityksen johtajia. Kolmas osa ei ole hyväksyttävissä samasta syystä kuin kaikki niin sanotut sosiaaliset tarkistukset.
Tässä oli kaikki, mitä halusin sanoa siitä, mitä parlamentti on ottanut esille, ja komissio odottaa luonnollisesti erityisen kiinnostuneena äänestystä tästä asiasta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Tekijän oikeus jälleenmyyntikorvaukseen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Zimmerlingin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0370/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen (7484/1/2000 - C5­0422/2000 - 1996/0085(COD).

Zimmerling
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan parlamentti keskustelee toisessa käsittelyssä taiteilijoiden jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden yhdenmukaistamisesta ja ottaa siten sekä taiteilijoiden että gallerioiden ja huutokauppojen eduksi jälleen esille säännöksen, josta on keskusteltu jo vuodesta 1996 lähtien. Haluaisin ensin esittää suuret kiitokseni kollegoille, jotka ovat olleet mukana tässä hankkeessa. Asiassa oli hyvin vaikea löytää asianosaisten kannalta mielekäs ratkaisu. Parlamentin kaikkien puolueryhmien hyvän tahdon ansiosta siinä kuitenkin onnistuttiin lopulta, mitä varsinkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden vakiokunnan päätös ilmensi.
Erityisessä kiitollisuudenvelassa olen kollegoilleni Dehousse ja Echerer, jotka auttoivat meitä pääsemään useissa keskusteluissa hyväksyttäviin kompromisseihin. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on luovan taiteilijan luovuttamaton oikeus osuuteen teostensa myöhemmän käytön tuotosta. Se on siten osa yhteiskunnallista tekijänoikeussuojaa ja ilmaus taiteellisen luomistyön nauttimasta yhteiskunnallisesta arvostuksesta. Sen yhdenmukaistaminen on tarpeen, koska se on jo monissa EU-maissa voimassa, mutta toistaiseksi tuntematon Isossa-Britanniassa, Alankomaissa, Irlannissa ja Itävallassa. Tämä vääristää kilpailua huomattavasti, koska yhdessä maassa taiteilija saa korvauksen teoksen käytöstä, toisessa taas ei. Tätä ei voida hyväksyä Euroopan markkinoilla, koska se on sisämarkkinalainsäädännön vaatimusten vastaista.
Neuvoston yhteiseen kantaan ehdotetaan seuraavia tarkistuksia: oikeuden jälleenmyyntikorvaukseen on ulotuttava ammattimaiseen taidekauppaan. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ehdottaa myyjän maksettavaksi tulevaa korvausta porrastettavaksi siten, että prosenttiosuus on 4 prosenttia 50 000 euron myyntihintaan asti ja 1 prosentti yli 200 000 euron osalta. Sen lisäksi taiteilijalle myönnetään oikeus saada tietoja sekä oikeus esittää vaateensa ammattimaiselle taidekauppiaalle kolmen vuoden kuluessa, mikä on järkevää, sillä hänen on pidettävä kirjaa ostoista ja myynneistä. Hallinnointi ei ole tässä yhteydessä tarpeen.
Uudella 1000 euron vähimmäismyyntihinnalla palataan Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemään ehdotukseen. Useimmat Euroopassa tehtävät kaupat jäävät neuvoston yhteisessä kannassa esittämän 4 000 euron rajan alle, joten yhdenmukaistaminen on tarpeen jo tällä alueella. Alle 1 000 euron hintojen kohdalla ei ole tarvetta yhdenmukaistamiseen, koska kyseinen hintaluokka ei ole merkityksellinen Euroopan markkinoiden kannalta, joten toissijaisuusperiaatteen mukaisesti myöskään Euroopan laajuista oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei sovelleta.
Lisäksi neuvoston suunnittelema 12 500 euron enimmäiskorvaus taiteilijalle poistetaan, koska ei ole mitään syytä, miksi menestyksekkäitä taiteilijoita pitäisi rangaista. Tämän direktiivin täytäntöönpanon päivämäärästä valiokunta päätti minun esityksestäni määrätä, että jäsenvaltioiden on sisällytettävä tämä direktiivi kansalliseen lainsäädäntöön kahden vuoden määräajassa ja että perintölainsäädäntö on sopeutettava samassa määräajassa niissä maissa, joissa oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei vielä sovelleta.
Neuvoston ja varsinkin Ison-Britannian edustajien toivomaa viiden tai kymmenen vuoden määräaikaa ei voida hyväksyä, koska se tarkoittaisi käytännössä nykyisen tilanteen vahvistamista ja hyödyttäisi ainoastaan Ison-Britannian taidemarkkinoita. Eri tavoin julki tuodut epäilykset voidaan jakaa pelkistäen kahteen luokkaan. Toisaalta Ison-Britannian eturyhmät pelkäävät työpaikkojen menetystä. En pidä lainkaan todennäköisenä, että taidemarkkinat siirtyisivät Sveitsiin tai Yhdysvaltoihin, sillä vakuutus- ja kuljetuskustannukset ovat suuremmat kuin jälleenmyyntikorvausoikeudesta aiheutuvat menot, jolloin siirtyminen ei kannata.
Sen lisäksi sekä Sveitsi että Yhdysvallat ovat halukkaita ottamaan jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden käyttöön sen jälkeen, kun me olemme Euroopassa yhdenmukaistaneet oikeuden jälleenmyyntikorvaukseen.
Toisen ongelman muodostaa Itävalta, jossa taiteilijat ovat ryhtyneet vastustamaan direktiiviä pelätessään sen negatiivisia seurauksia. Taustalla on kuitenkin pelkkä väärinkäsitys, sillä hallinnointia siinä muodossa, kuin se on tähän mennessä Itävallassa toiminut, pidetään pakollisena. Se ei nimenomaan ole kuitenkaan direktiivin tarkoitus. Sen vuoksi tässä asiassa pitäisi kääntyä Itävallan lainsäätäjän puoleen eikä hyökätä Euroopan lainsäätäjää vastaan, joka vain luo taiteilijoille ja myyntinäyttelyjen järjestäjille suotuisia edellytyksiä.
Toivon siis, että Nizzassa vallinnut kansallinen saartomentaliteetti ei jatku brittikollegoidemme keskuudessa, vaan että saisimme parlamentissa aikaan suuntaa antavan taidemarkkinoita säätelevän oikeudellisen kehyksen.

Fourtou
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta 11:ssä tunnetaan oikeus jälleenmyyntikorvaukseen, mutta ainoastaan kahdeksassa sitä sovelletaan enemmän tai vähemmän menestyksekkäästi.
Se ei kuulu Itävallan, Alankomaiden, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön, ja Euroopan unionin ulkopuolella Sveitsi sen enempää kuin Yhdysvallatkaan ei tunnusta oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen.
Oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen koskevan lainsäädännön laatiminen vaikuttaa ensi näkemältä oikeudenmukaiselta keinolta tukea taiteilijoita. Todellisuudessa oikeus jälleenmyyntikorvaukseen ei tue taiteen tekemistä. Se päinvastoin jarruttaa taiteen markkinoita, joiden pitäisi olla dynaamisia ja kehittyä mahdollisimman vapaasti.
Elossa olevalle taiteilijalle, joka alkaa saavuttaa menestystä ja jonka töiden hinta alkaa näin ollen nousta, tärkeintä on, että myynti on helppoa ja työt menevät kaupaksi. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen edellyttää monimutkaista oikeudellista menettelyä, joka on varmasti hyvin tuottoisa verrattuna niihin vaatimattomiin summiin, jotka eivät usein tahdo helposti päätyä korvaustensaajille. Se edellyttää hallinnon kasvattamista, mistä EU:n lainsäädäntöä on usein moitittu. Se aiheuttaa tappioita gallerioille, joiden täytyy keskittää voimansa taiteilijoiden tukemiseen. Se aiheuttaa pelkoa, ylimääräisiä kustannuksia ja byrokraattisia huolia hyväntahtoisille ostajille ja johtaa toisinaan järjettömiin tilanteisiin: kun korvaus lasketaan jälleenmyyntihinnasta, niin jos teoksen arvo laskee, sen liikkuvuudelle asetetaan suurempi arvo kuin sen luomiselle.
Pitääkö meidän näin ollen laajentaa väkisin tämä järjestely maihin, jotka eivät halua sitä - viittaan erityisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, joka on Euroopan markkinoiden tämänhetkinen johtohahmo - silläkin uhalla, että niiden kilpailukyky tuhoutuu?

Dehousse
Arvoisa puhemies, lainatakseni Groupement européen des sociétés d'auteurs et de compositeurs -järjestön (Euroopan kirjailija- ja säveltäjäliittojen yhtymä) osuvaa ilmaisua esitys, josta nyt keskustelemme, joutui neuvoston tarkastelussa kohtuuttoman ryöpytyksen kohteeksi. Näin ollen neuvoston hyväksymä kompromissi on vain kalpea heijastus komission alkuperäisestä ehdotuksesta, jota Euroopan parlamentti tuki laajasti ensimmäisessä käsittelyssä.
Sosialistien ryhmä, kuten myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suuri enemmistö, hämmästyi tästä ministerineuvoston asenteesta. Neuvoston kannassa on paljon sellaisia asioita, joita ei voida hyväksyä ja joista vaarallisin on 15 vuoden määräaika oikeuden saattamiseksi osaksi jäsenvaltioiden kansallista oikeutta, vaikka komission alkuperäinen ehdotus tehtiin jo neljä vuotta sitten. Periaatteen tasolla 15 vuoden määräaika on täysin järjetön näin nopeasti muuttuvassa maailmassa, jossa tämä ala saattaa kokea perusteellisia muutoksia muun muassa teknologisen kehityksen myötä. Lisäksi tällainen ennakkotapaus hetkellä, jolloin Euroopan unioni valmistautuu kaksinkertaistamaan kokonsa, antaisi täysin virheellisen kuvan ehdokasvaltioille. Tällaisin määräajoin olisi parempi luopua kokonaan direktiivin antamisesta.
Sosialistien ryhmä ei siis halua, että parlamentti menettää maineensa hyväksymällä ehdotuksia, jotka saattavat ensimmäisessä käsittelyssä tehdyt äänestykset naurunalaisiksi. Olemmekin iloisia siitä, että esittelijä Zimmerling on ymmärtänyt asenteemme ja on samaa mieltä kanssamme paitsi määräaikaongelmasta myös useasta muusta ongelmasta, jotka hän on tänään luetellut. Tämän lisäksi olemme iloisia siitä, että lähes kaikki demokraattiset ryhmät jakavat kanssamme saman rakentavan näkökulman.
Keskustelussa ja äänestyksessä ovat siis jälleen kerran vastakkain ne, jotka haluavat edetä Euroopan rakentamisessa, ja ne, jotka asettavat kansalliset edut, joiden legitimiteetti on toisinaan epäilyttävä, eurooppalaisten taiteilijoiden etujen edelle. Lisäksi nyt käsiteltävässä aiheessa tarvitaan yhteinen kanta sitäkin suuremmalla syyllä, kun ainoastaan yhteinen kanta antaa Euroopan unionille mahdollisuuden vaikuttaa kansainvälisellä tasolla taiteilijoiden etujen puolustamiseksi koko maailmassa.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on vaikea ymmärtää, miksi ne, jotka vastustavat tuloverotuksen yhdenmukaistamista, kannattaisivat tätä direktiiviä. Liberaaliryhmän kanta oli hyvin kriittinen ensimmäisessä käsittelyssä, ja se on sitä edelleenkin. Uskomme, että Euroopan markkinoille aiheutuisi haittaa siitä, jos tämä direktiivi toteutettaisiin, ennen kuin oikeudellista aluetta on yhdenmukaistettu kansainvälisesti.
Mielestämme toteuttamisen määräaikoja ei pidä lyhentää esittelijän ehdottamalla tavalla. Mielestämme ei voida myöskään todistaa, että sisämarkkinoiden parantamiseksi tarvittaisiin kansallisia jälleenmyyntikorvausoikeuksia koskevia vähimmäissääntöjä.
Kuten aiempi puhuja sanoi, kukoistavat galleriat ja hyvät apurahajärjestelmät ovat tärkeitä nuorille taiteilijoille.

Echerer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, olen kuunnellut tässä eri eturyhmien ristitulessa jatkuvasti Euroopan taiteilijoiden ääntä. Maassani, jossa ei sovelleta oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen, taiteilijat vastustavat tätä direktiiviä. Se on ymmärrettävää, jos tuntee Itävallan kotimarkkinoiden - kansainvälisesti tunnustettujen markkinoiden - perinteet. Minun on Itävallassa saatava vielä moni vakuuttuneeksi, mutta olen itse täysin vakuuttunut, että jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden yhdenmukaistaminen Euroopan parlamentin esittämässä muodossa hyödyttää kaikkia asianosaisia.
Toivon myös komission tukea, vähintään yhdessä kolmesta tärkeimmästä kiistanalaisesta kysymyksestä. Ajattelen myös hieman pitemmälle. Meidän on lähitulevaisuudessa pyrittävä käymään aiempaa tiiviimpää vuoropuhelua hallinnointiyhtiöiden kanssa, etsittävä yhdessä yksinkertaisempia ja avoimempia rakenteita ja huolehdittava siitä, etteivät hallintokustannukset käännä tätä direktiiviä itseään vastaan. Hallinnointiyhtiöt eivät ainoastaan toimi eräänlaisina perintätoimistoina, vaan niillä on myös merkittävä asema Euroopan taiteilijoiden oikeuksien puoltajana. Jälleenmyyntikorvausta koskeva oikeus ei jaa mielipiteitä poliittisten puolueryhmien välillä vaan jäsenvaltioiden välillä. Minulla riittää ymmärrystä eri kulttuuriperinteitä kohtaan, mutta esitän samalla toivomuksen, että tässä parlamentissa vallitsisi sama eurooppalainen henki, mikä oli havaittavissa ilmassa tänään aamupäivällä. Kyse ei ole vain yksittäisistä kansallisista taiteilijoista, kansallisista galleristeista ja kansallisista myyntinäyttelyjen järjestäjistä. Kyse on Euroopan taidemarkkinoista ja sen kaikista toimijoista, ennen kaikkea Euroopan luovista taiteilijoista. Luotan parlamentin viisauteen ja kaukonäköisyyteen.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten varmasti tiedätte, suhtaudun eurooppalaisiin säännöksiin myötämielisesti silloin, kun ne ovat välttämättömiä, ja vastustan kansallisten erityisintressien valintamyymälää. Olen silti luvannut tuoda julki jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden käyttöönottoa vastustavan foorumin ja taidepiirien huolenaiheet täällä Euroopan kansalaisten parlamentissa. Jälleenmyyntikorvausta koskeva oikeus on kiistanalaisempi kuin koskaan aikaisemmin. Kyse on loppujen lopuksi Euroopan taidemarkkinoiden kilpailukyvystä - ja alalla on jo nyt vaikeuksia pärjätä kilpailussa ulkomaisten kilpailijoiden kanssa. Maani taiteilijat sanovat, että heille tarjotaan pakkopalkintoa, ja mainitsevat samalla Saksan, jossa 42 000 taiteilijasta alle prosentin osuus on hyötynyt oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen.
Galleriat, jotka tukevat nuoria taiteilijoita merkittävästi, ovat huolissaan ja myös torjuvat oikeuden jälleenmyyntikorvaukseen, koska se on maksettava, vaikka taideteos myytäisiin tappiolla. Myyntinäyttelyjen järjestäjät ovat huolissaan siitä, että tähän asti voimassa ollut säännös 12 500 euron enimmäiskorvauksesta poistetaan. Mielestäni on tärkeää, että tuomme tässä keskustelussa julki myyntinäyttelyjen järjestäjien, taiteilijoiden, gallerioiden, yksittäisten maiden taidepiirien ja taiteilijafoorumin huolet ja otamme ne huomioon. Kyse ei ole kansallisista erityisintresseistä vaan osallistumisesta avoimeen poliittiseen keskusteluun.

McCarthy
Arvoisa puhemies, komission jäsen tietää senkin, että neuvostossa yhteisestä kannasta oltiin yhtä mieltä. Toivon, että otatte yhtä vahvan kannan Zimmerlingin tarkistuksiin kuin otitte Lehnen mietintöön.
Kysymys on myös Euroopan taidemarkkinoiden elinvoimasta ja kilpailukyvystä. Jos sen keskus olisi Berliinissä, Zimmerling olisi varmasti eri mieltä kansalliseen lainsäädäntöön sisällyttämisajoista ja vähimmäishinnoista. Tosiseikka on se, että Euroopan taidemarkkinat siirtyvät ulkomaille ilman kansainvälistä oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen. Tästä on todisteita. Kuten jäsen Echererin, myös minun on kuunneltava taiteilijoita. He ovat jakautuneet. On Kûnstler gegen Folgerecht -liike (Taiteilijat, jotka vastustavat oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen). He ovat jakautuneet. Jäsen Zimmerling on ylimielinen sivuuttaessaan niiden ihmisten mielipiteen, joiden puolesta väitämme säätävämme lakeja tässä parlamentissa. Meidän on kuunneltava myös heidän näkökantojaan.
Huomaamme myös, että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen ei käytännössä hyödytä monia taiteilijoita. Esimerkiksi Saksassa vain 274 niistä 7000 taiteilijasta, jotka siirsivät oikeutensa saivat käytännössä siitä rahaa, ja 40 prosenttia jälleenmyyntikorvauksesta meni summan jakamisesta aiheutuneisiin kuluihin. Siihen liittyvään käytäntöön liittyy siis nykyään joitakin ongelmia.
Haluan käyttää tätä tilaisuutta kirjatakseni tyytymättömyyteni siihen, että komissio ei ole onnistunut tarjoamaan mitään analyysiä tai arviota jälleenmyyntikorvauksen taloudellisesta merkityksestä. Tämä on aivan liian tärkeää lainsäädäntöä, jotta komissio olisi voinut jättää tämän työnsä tekemättä. En vieläkään ymmärrä, miten komissio päätyi tuohon mielivaltaiseen 1 000 euron summaan, jolla ei ole minkäänlaista tieteellistä näyttöä tukenaan. Pyydän siksi pitkää siirtymävaihetta vakavien neuvottelujen aloittamiseksi kansainvälisestä oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen, jota ilman menetämme eurooppalaiset taidemarkkinat, sijaitsivat ne sitten missä tahansa, Pariisissa, Berliinissä, Lontoossa. En usko, että taiteilijatkaan hyötyvät tästä mitään.

Wallis
Arvoisa puhemies, yritän ajatella asiaa käytännölliseltä kannalta, koska minun vaalipiirissäni on yksi suurimmista Lontoon ulkopuolella sijaitsevista huutokauppakamareista. Sen edustajat olivat ilmaisseet huolensa näistä ehdotuksista, ja kävin äskettäin uudestaan siellä ja tarkastelimme yhdessä joitakin tapauksia. Otimme esimerkiksi äskettäin pidetystä huutokaupasta joitakin maalauksia, joita tämä ehdotus olisi koskenut. Yhden maalauksen kohdalla olisi ollut erittäin vaikeaa löytää taiteilijan perhettä; ainoastaan etsintään osallistuvat yritykset ja perintäyritykset olisivat hyötyneet. Toisessa tapauksessa maalaus olisi epäilemättä myyty jossakin muualla eli Yhdysvalloissa. Ainoa taiteilija, johon saimme yhteyden ja joka olisi hyötynyt tästä, ei ollut kiinnostunut ja sanoi, että se olisi liian monimutkaista, jotta siitä olisi hyötyä hänelle tai hänen perheelleen.
Joudun valitettavasti tekemään tästä sen johtopäätöksen, että emme tarvitse tätä ja että ilman kansainvälistä sopimusta se on sisämarkkinalaki, jota ilman tulemme toimeen.

Inglewood
Arvoisa puhemies, oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuntematon laillinen oikeus, eikä se olisi mielestämme hyödyllinen lisä lakiimme. Näin siksi kuten on jo korostettu, monet taiteilijat ovat äskettäin todistaneet, että se ei itse asiassa auta heitä ollenkaan. Lisäksi, kuten Ranskasta saadut kokemukset osoittavat, päähyötyjä ovat kuolleiden rikkaiden maalareiden perijät, eivät köyhät elävät taiteilijat. Miksi siis pitäisi periaatteessa olla oikein määrätä vero käytetyn kuvan myynnille eikä määrätä samaa veroa käytetyn auton valmistajalle tai käytetyn puvun tehneelle räätälille?
Se on myös tarpeeton Euroopan yhtenäisillä taidemarkkinoilla, jotka ovat toimineet vuosia aivan riittävän hyvin ilman sitä, kuten on jo tänä iltana korostettu. Lyhyesti sanottuna tällä alueella ei tarvita tämäntyyppistä harmonisointia.
Olemme kuitenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa hyväksyneet muotoilun, joka sisältää sen käyttöönoton lopulta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se on monimutkainen, ja kestää vuosia saada se voimaan. Kyynikot voisivat sanoa, että se on kuin Nizzan sopimus. Lontoo, joka on Euroopan taidemarkkinoiden keskus, joutuu suhteettomasti kärsimään, jos suuri osa kaupasta siirtyy ulkomaille Geneveen tai Yhdysvaltoihin vieden brittiläisiä työpaikkoja yksipuolisesti mukanaan, ellei kansainvälistä järjestelmää otetaan käyttöön maailmanlaajuisten markkinoinen vääristymisen estämiseksi.
Jos kompromissin sisältöä ei kunnioiteta, toivoisimme, ettei tämä tarpeeton direktiivi päätyisi säädöskokoelmaan. Jos se päätyy, se olisi suuri vääryys, erityisesti niille, jotka saavat elantonsa taidemarkkinoilta, erityisesti Lontoon taidemarkkinoilta.
Voin vakuuttaa parlamentille, että jos puolueeni puheenjohtaja William Hague voittaa vaaleissa, hän on yhteä sitoutunut kuin nykyinenkin pääministeri vastustamaan tätä ehdotusta maamme olennaisten etujen vuoksi. Tämä menee yli sen, mitä yhteisessä kannassa sovittiin.

Bolkestein
. (FR) Arvoisa puhemies, sallikaa minun vastata esitettyihin huomioihin ja kysymyksiin.
Komissio suhtautuu myönteisesti suurimpaan osaan oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdottamista tarkistuksista ja kiittää esittelijä Zimmerlingiä halukkuudesta löytää kompromissiratkaisuja, minkä ansiosta hän sai mahdollisimman suuren enemmistön tärkeimpien kysymysten taakse. Näistä ensimmäinen koskee määräaikaa, joka lyhennetään tarkistuksissa 11 ja 15 yhteensä neljään vuoteen, joihin kuuluu kaksi vuotta siirtymäaikaa ja kaksi vuotta aikaa siirtää oikeus osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä on mielestäni kohtuullinen aika, jonka kuluessa alan ammattilaiset ehtivät sopeutua tilanteeseen ja kansalliset viranomaiset ehtivät tehdä tarpeelliset lakimuutokset.
Toinen tärkeä kysymys koskee korvauksen ylärajaa, joka poistetaan tarkistuksella 7. Tämä tarkistus voidaan hyväksyä vain osittain. Komission mielestä yhteisessä kannassa esitetty jako viiteen luokkaan estää teidän ehdotustanne tehokkaammin myynnin siirtymisen toisaalle erityisesti korkeimmissa hintaluokissa. Lopuksi kolmas kysymys eli vähimmäishinta, jonka tarkistus 6 palauttaa 1 000 euroon, eli samaksi kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Tätäkään tarkistusta ei voida hyväksyä kuin osittain, sillä komissio ei ole kanssanne samaa mieltä tämän vähimmäishinnan saattamisesta pakolliseksi. Komission mielestä tämän vähimmäishinnan alittavien kansallisten jälleenmyyntikorvausta koskevien oikeuksien poistamista ei voida perustella sisämarkkinoihin liittyvillä syillä, ja se asettaa joidenkin jäsenvaltioiden taiteilijat huonompaan asemaan kuin ennen yhdenmukaistamista. Samoista syistä täytyy hylätä myös tarkistus 4 ja tähän kysymykseen liittyvä osa tarkistusta 7.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3, 5, 11, 12, 13, 14 ja 15, se voi hyväksyä ainoastaan osittain tarkistukset 6 ja 7 aiemmin mainituista syistä ja se voi hyväksyä tarkistuksen 9 ainoastaan johdanto-osan kappaleena, mutta ei artiklana. Sitä vastoin komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 4, joka liittyy vähimmäishinnan pakolliseen luonteeseen, ja tarkistusta 8, sillä jälleenmyyntikorvaukseen oikeutettujen perillisten erottelu ei vastaa tämän oikeuden luonnetta ja kuuluu yksinomaan kansallisen lainsäädännön piiriin. Vastaavanlainen tarkistus hylättiin ensimmäisessä käsittelyssä. Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta 10, sillä jälleenmyyntikorvausoikeutta soveltavien kolmansien maiden luettelon laatiminen ja ylläpitäminen aiheuttaa käytännön ongelmia eikä lisää oikeusvarmuutta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 12.15.)

