Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, eilisen pöytäkirjan sivulla kuusi mainitaan, että pyysin puheenvuoroa henkilökohtaisesta lausumasta. Se, mitä sanoin silloin, arvoisa puhemies, osoitettiin eilen jälleen oikeaksi. Rouva van Dijk kertoi jälleen valheita Alankomaiden television Nova-ohjelmassa ja teki juuri sen, mistä moitin eilen vihreitä, eli käytti väärin tilannetta hyväkseen äänestäjien kosiskeluun. Hän väitti televisiossa, että minä vastustan kaikkia nykyisen säännöstön muutoksia. Jokainen täällä tietää, että olen kerta kerran jälkeen suullisesti ja kirjallisesti sekä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan mietinnöissä sanonut selvästi, että on saatava aikaan kaikkia jäseniä koskeva yhdenmukainen säännöstö ja että syrjintää kansallisuuden perusteella ei saa ilmetä, koska se on vastoin perustamissopimuksen 6 artiklaa. Arvoisa puhemies, tällä hetkellä italialaiset parlamentin jäsenet ansaitsevat viisi kertaa enemmän kuin espanjalaiset. Se on törkeää! Se on syrjintää kansallisuuden perusteella. Meidän odotetaan tekevän samaa työtä, joten myös ansioiden pitäisi olla samansuuruiset. Sitten kun yhdenmukainen säännöstö on olemassa, arvoisa puhemies, voidaan myös matkakorvauksia ja päivärahoja koskevia sääntöjä muuttaa. Vaadin, että vihreät peruvat puheensa siitä, että minä olisin muutoksia vastaan. Minä olen niiden puolesta. Arvoisa puhemies, me odotamme puhemiehistöltä pikaisia ehdotuksia yhdenmukaisesta säännöstöstä.
Sitten vielä viimeinen huomautus, arvoisa puhemies. Miksi Brysselissä ei ole sellaista Strasbourgin kaltaista järjestelyä, että istuntoselostukset saataisiin valmiiksi seuraavaksi päiväksi. Se on kummallista. Tarkoitan tässä nimenomaan istuntoselostuksia, herra Martens. Tässä on kysymys sanatarkoista istuntoselostuksista, niin sanotusta rainbow'sta, kaikilla kielillä. Herra Martens, joka on niin uusi täällä parlamentissa, ei tiedä tarkasti, mistä on kysymys. Arvoisa puhemies, toivon, että Brysseliä kohdellaan samoin kuin Strasbourgia ja että myös täällä voitaisiin laatia sanatarkkoja istuntoselostuksia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Wijsenbeek. Merkitsemme sen muistiin.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Koheesiorahasto - Rakennerahastot - Saarialueet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Cañeten laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0159/98) koheesiorahaston vuosikertomuksesta 1996 (KOM(97)0302 - C4-0482/97), -Klaßin laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0160/98) kahdeksannesta vuosikertomuksesta rakennerahastoista 1996 (KOM(97)0526 - C4-0582/97), -Violan laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0118/98) Euroopan unionin saarialueiden ongelmista.
Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, perustamissopimuksen 130 a artikla sisältää tärkeän yhteisön oikeuden määräyksen. Siinä määrätään, että edistääkseen koko yhteisön sopusointuista kehitystä yhteisö kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi, ja siinä sanotaan lisäksi, että yhteisö pyrkii erityisesti vähentämään eri alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden, maaseutu mukaan luettuna, jälkeenjääneisyyttä.
Mitä tulee yhteisön aluekehitystä koskeviin politiikkoihin, koheesiorahasto perustuu yhteen näiden politiikkojen pääasiallisista välineistä, koska sen tärkein tehtävä on edistää Euroopan unionissa vallitsevan epätasapainoisuuden torjuntaa. Tämä epätasapaino vallitsee edelleen suurelta osin rahaston neljässä edunsaajavaltiossa, kuten komission koheesiosta antamassa ensimmäisessä kolmivuotisessa kertomuksessa selvästi sanotaan.
Nyt käsittelemässämme mietinnössä tuodaan esille se, että vaikka koheesiorahaston kahdella toimintasektorilla - liikenne ja ympäristöasiat - onkin edistytty, keskustelumme aiheena olevaa epätasapainoisuutta ei ole vielä läheskään korjattu, minkä vuoksi on erittäin tärkeää, että tämä rahasto jatkaa toimintaansa näissä neljässä edunsaajavaltiossa.
Joka tapauksessa on tärkeää painottaa näiden valtioiden velvoitteita, ei ainoastaan velvoitetta ponnistella tosissaan sen eteen, että koheesiorahaston tuella toteutettavat toimet olisivat todella tehokkaita, vaan myös sen eteen, että rahaston kahdella toimintasektorilla toteutettavien toimien välillä vallitsisi todellinen tasapaino, sillä kuten mietinnössä todetaan, joissakin valtioissa tietyillä toimintasektoreilla toteutettavien hankkeiden rahoituksessa ilmenee epätasapainoisuutta. Nimenomaan liikennealalla meidän on ilmaistava huolemme siitä, että maantieliikenteeseen liittyviä hankkeita pidetään tärkeämpinä, vaikka, kummallista kyllä, niiden avulla ympäristöulottuvuutta sisällytetään liikennepolitiikkaan vähiten muihin liikennemuotoihin, kuten rautatieliikenteeseen liittyviin hankkeisiin verrattuna. Tämä saattaa olla hiukan ristiriitaista, jos otamme huomioon, että juuri ympäristöala on toinen koheesiorahaston rahoittamista sektoreista, ja sen vuoksi ympäristöystävällisempien hankkeiden pitäisi olla etusijalla.
Puhtaasti rahoituksellisesta näkökulmasta voidaan sanoa, että vuoden 1996 tulokset ovat erittäin tyydyttäviä, koska talousarvion maksusitoumusmäärärahojen toteuttamisaste yltää 100 %: iin ja maksumäärärahojen toteutus 97, 5 %: iin, ja lisäksi koska toimintasektorien välisen tasapainon saavuttamisessa edistytään.
Arvoisa komissaari, on erittäin myönteistä, että erityisen syrjäisiin alueisiin kiinnitetään erityistä huomiota. Kuten tiedämme, niillä on tavallisesti eniten ongelmia, ennen kaikkea yhteyksien tasolla.
Kun analysoimme koheesiorahaston tärkeää tehtävää taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen tarkoitettuna rahoitusvälineenä, meidän on jälleen korostettava sitä eroa, joka vallitsee nimellisen konvergenssin, jonka jotkut tämän rahaston edunsaajavaltiot ovat onnistuneet saavuttamaan, ja todellisen konvergenssin välillä, jota näissä valtioissa ei ole vielä läheskään saavutettu ja joka on koheesiorahaston ensisijainen tavoite.
Mietintöön on esitetty joitakin tarkistuksia, joissa todellinen ja nimellinen konvergenssi sekoitetaan keskenään, mutta minun ymmärtääkseni, jos ajatellaan niin, että talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen saavuttaneiden valtioiden on jäätävä koheesiorahaston etujen ulkopuolelle, vaikka niiden BKT täyttäisikin vaatimukset ja olisi alle 90 % yhteisön keskitasosta, se merkitsisi velvoitteita laiminlyövien valtioiden suosimista ja niiden valtioiden rankaisemista, jotka yhteisön BKT: n kannalta epäedullisesta asemastaan huolimatta ovat ponnistelleet tosissaan pienentääkseen eroja ja täyttääkseen myös jatkossa sekä lähentymissuunnitelmissa että vakaussuunnitelmissa määritellyt kriteerit.
Rajoittamatta sisältöä esitän täysistunnolle mietintöni 14 kohtaa koskevan suullisen tarkistuksen, jotta se olisi herra Berendin kompromissitarkistusten valossa täysin yhdenmukainen herra Izquierdo Colladon mietintöön sisältyvien ehdotusten kanssa siten, että säilytämme Izquierdo Colladon mietinnössä saavutetun yhteisymmärryksen.
Meidän on myös pidettävä myönteisenä tämän rahaston suoraan tai epäsuorasti edistämää työpaikkojen luomista edunsaajavaltioissa. Tämä on näkökohta, jota meidän on rohkaistava, sillä vaikka työpaikkojen luominen ei olisikaan koheesiorahaston ensisijainen tavoite, tämä näkökohta on kuitenkin tarpeen ottaa huomioon, ja etusijalle on myös asetettava ne toimet, joilla voidaan luoda pitkäaikaisia työpaikkoja, varsinkin kun elämme aikaa, jolloin Euroopan on vahvistettava tätä politiikkaa Amsterdamin sopimuksen puitteissa, jota ei ole vielä pantu täytäntöön.
Lopuksi, arvoisat kollegat, haluaisin todeta, että koheesiorahasto on osoittautunut olennaiseksi välineeksi tasapainoisen, tasapuolisen, laajamittaisen Euroopan unionin saavuttamisessa. Sen vuoksi se on kelvollinen malli, joka voi toimia innoittajana tulevalle esiliittymisen välineelle, joka voi muotoutua tämän rahaston kaltaiseksi ja myötävaikuttaa siihen, että laajentuminen olisi täydellinen menestys.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, komission kertomus rakennerahastoista 1996 on esitetty meille hyvin kattavana ja samalla kuitenkin ajankohtaisena asiakirjana. Kiitämme komissiota siitä. Otamme tänään kantaa siihen, sillä haluamme ottaa opiksemme vuoden 1996 kokemuksista seuraavien vuosien varalle. Tulevat haasteet on jo otettava huomioon: rakennerahastojen uudistus ja unionin laajeneminen. Jotkin menneiden vuosien ongelmista tulevat esiin yhä uudestaan ja parlamentin esittelijät ovatkin maininneet niistä menneinä vuosina. "Sitkeys palkitaan" -moton mukaan olen taas tarttunut näihin ongelmiin mietinnössäni. Komissio antakoon minulle anteeksi, mutta toivon, että saamme näin ongelmat poistetuksi.
Vuoden 1996 mentyä olemme nyt saavuttaneet nykyisen ohjelmansuunnittelukauden puolivälin. Kumpanakin edellisvuonna on saatu epätyydyttäviä tuloksia varojen käytöstä. Vuosi 1996 osoittaa kuitenkin sen, että ohjelmansuunnittelussa esille tulleet viivästykset näyttävät nyt olevan ohi. Siten vuosi 1996 oli ensimmäinen todellinen toimeenpanovuosi. Voimme todeta tyytyväisinä, että vuonna 1996 rakennerahastovaroja käytettiin 98 % käyttöön osoitetuista sitoumuksista ja 95 % maksuista. Tässä saatiin siis huomattavaa edistystä aikaan. Meidän on kuitenkin myönnettävä, ettei näistä luvuista käy ilmi todellinen toteutus paikan päällä. Siksi vaadimme jäsenvaltioita noudattamaan kolmen kuukauden määräaikaa varojen siirtämisessä lopulliselle edunsaajalle. Komissiota vaadimme esittämään seuraavassa vuosikertomuksessa ne päivämäärät, jolloin varat on siirretty lopullisille edunsaajille. Vain siten voidaan seurata avoimesti rahavirtaa komissiosta lopullisille edunsaajille.
Yhteisöaloitteisiin ja siirtymä- sekä innovatiivisiin toimenpiteisiin osoitettujen varojen käyttö antaa kuitenkin vielä aiheen huoleen. 70 % kaikista käyttämättömistä varoista on peräisin tältä alueelta. Vuosi 1997 ei myöskään anna toivoa parannuksesta yhteisöaloitteiden toteuttamista kuvaavien väliaikaisten lukujen mukaan. Uudelleenohjelmointi sekä varojen siirto on siten tullut välttämättömäksi, ja siksi pyydän, että Euroopan parlamentille annetaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa perusteellisia tietoja tästä ja että sen lausunnot otetaan huomioon. Tämä koskee etenkin joitakin varojen hyödyntämistä koskevia ongelmia ohjelmansuunnittelukauden lopussa. Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston toimilla on tuntuva kasvuvaikutus rakennerahaston tukitoimien kannalta. Tätä on hyödynnettävä tulevaisuudessa voimakkaammin. On kuitenkin välttämätöntä ja toivottavaa, että tilintarkastustuomioistuin valvoo Euroopan investointirahastoa.
Rakennepolitiikan yhteensopivuuden tärkeyttä muiden yhteisön toimintalinjojen kanssa on painotettava edelleen. Kumppanuusperiaatteen toteuttaminen on tosin parantunut vuosien myötä, mutta se on kuitenkin erityisesti alueellisten ja paikallisten työmarkkinaosapuolien osalta pysynyt tilapäisenä ja keskittynyt vain tiettyihin kysymyksiin. Komission esittämät ajatukset kumppanuuden uusista muodoista tai kumppanuusperiaatteen vahvistamisesta ja paremmasta lujittamisesta ovat siinä mielessä merkittäviä, että pian käynnistyvässä rakennerahastouudistuksessa kumppanuudesta tehdään todennäköisesti tärkeä kysymys. Kun kumppanuusperiaate sisällytetään tiukemmin kumppanuuden laajuutta käsittelevään asetukseen, osien jakaminen ja tehtävät olisi määriteltävä realistisesti ja tarkasti. Seuranta, arviointi ja valvonta ovat tärkeitä onnistumisen ja tavoitteen saavuttamisen kannalta. Tosin perusteet ja menettelyt ovat tällä välin muodostuneet hyvin monimutkaisiksi. Käynnissä olevassa rakennerahastouudistuksessa olisi arviointijärjestelmää yksinkertaistettava asianmukaisesti.
Niiden säännönvastaisuuksien, joilla on rahoituksellisia vaikutuksia, on huomattu lisääntyneen. Tehokkaampi valvonta sekä komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön vahvistuminen paljastaa varmasti enemmän säännönvastaisuuksia. Toisaalta petoksellisten toimien lisääntymisellä on mielestäni myös oma osuutensa. Varojen täydentävyyttä pitäisi pitää ensimmäisellä sijalla kuten ennenkin. Tämän periaatteen noudattamisen tarkastus ei kuitenkaan ole tyydyttävää. Komissio on ehdottanut täydentävyyttä yhdeksi ehdoksi 10 % varannolle. Tarkastuksessa ilmenevät ongelmat, jotka tulevat esiin yhä uudelleen, ovat kuitenkin kaikkea muuta kuin rohkaisevia. Tässä herää mielestäni kysymys siitä, miten tarkastuksessa riittämättömäksi osoittautunut ehto voisi tulla kyseeseen ylimääräisenä jakoperusteena.
Lopuksi haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat auttaneet ja tukeneet mietinnön laatimisessa. Toivon, että sen avulla voidaan muovata vastedes hyvin myös yhteenkasvun rakennetukea Euroopan unionissa.

Viola (PPE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, vuosi sitten neuvosto päätti muuttaa EY: n perustamissopimusta lisäämällä sen koheesiopolitiikkaa koskevaan 130 a artiklaan merkittävän täsmennyksen. Niihin Euroopan unionin alueisiin, jotka ovat heikommassa asemassa kuin muut ja jotka tästä syystä tarvitsevat erityistä ja suunnattua apua, lisättiin saarialueet - jotka ilmeisistä maantieteellisistä syistä ovat kaukana Manner-Euroopasta ja sen sisämarkkinoista - siksi, että näillä alueilla luonnonolosuhteet aiheuttavat monia lisäkustannuksia. Tuo tilaisuus oli saarialueille myönteinen, sillä Euroopan unioni myönsi niille viimein sen, minkä se jo aikaisemmin oli myöntänyt erityisen syrjäisille ja pohjoisille alueille, eli erityiskohtelun ja alueen erityisluonteen huomioonottamisen, poikkeuksen yhdenmukaisuusperiaatteesta, jonka uhriksi se usein joutuu; unioni siis totesi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tekemän päätöksen mukaisesti syrjinnäksi sen, että menetellään samalla tavoin eri tilanteissa.
Neuvosto antoi meille vuosi sitten suunnattoman astian täytettäväksi ideoilla ja rakentavilla ehdotuksilla, astian, jonka oikeudellinen perusta on Amsterdamin sopimuksen 158 artiklan uusi teksti sekä siihen liittyvä julistus 30. Tämän astian reunoina ovat yhteiset politiikat: maatalous, koheesio, kalastus, energia ja niin edelleen, mutta valitettavasti astialla on kovin raskas kansi, joka viivästyttää perustamissopimuksen sisällön toteuttamista. Tätä kantta on edustanut komissio, joka tähän päivään asti on pysynyt kuurona parlamentin ja aluepoliittisen valiokunnan ajatuksille.
Toivon, että nyt asiat muuttuvat. En halua aloittaa tässä väittelyä 158 artiklan käännöksestä - tätä ongelmaa ei aluepoliittinen valiokunta ole käsitellyt - ja jätän tämän tehtävän sille, jonka toimivaltaan asia tässä parlamentissa kuuluu, ja mahdollisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. Sen sijaan tahdon keskustella 158 artiklan käytännön toteutuksesta. Olen näet täysin vakuuttunut italiankielisen käännöksen oikeellisuudesta, mutta sen sijaan en ole yhtä vakuuttunut siitä, että komissio haluaa viedä asiaa eteenpäin. Mikäli on totta, niin kuin onkin, esimerkiksi se, että yhteisön sääntöjen on oltava sopusoinnussa niiden pääasiallisen juridisen lähteen - eli perustamissopimuksen - kanssa, on vaikea käsittää, miksi rakennerahastojen uudistusta koskevissa asetusehdotuksissa, jotka komissio esitti viime maaliskuun 18. päivänä, ei mitenkään viitata tähän saaristoalueita koskevaan lisäykseen, joka koskee 14 miljoonaa eurooppalaista.
Se, mitä lopulta pyydämme on se, että saarialueilla sovellettaisiin yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta myönteisen syrjinnän keinoin, jotka lopulta tasoittavat lähtökohtien ilmeistä epätasa-arvoisuutta sopusoinnussa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteen kanssa, joka on Euroopan rakentamisen perusta. Tästä syystä mietinnössäni puhutaan yhtenäisestä saarialueita koskevasta politiikasta, pääsihteeristön yhteydessä toimivan yksiköiden välisen työryhmän valvomasta koordinoinnista, rakennerahastojen uudistamista koskevaan suunnitelmaan (Interreg) lisättävästä erityisestä saarten välistä yhteistyötä koskevasta luvusta, maantieteellisten ja taloudellisten tekijöiden huomioon ottamisesta tarkasteltaessa sitä, täyttävätkö saarialueet rakennerahastojen kriteerit ja jo olemassa olevien manneralueiden ja erityisen syrjäisten alueiden verovyöhykkeiden väliin muodostettavasta saarialueiden verovyöhykkeestä, joka mahdollistaa saarialueiden kilpailun kaikkien manneralueiden kanssa samoin edellytyksin, mikäli siihen liitetään tehokkaita rahoituskannustimia.
Tämänpäiväisessä äänestyksessä parlamentti haluaa ilmaista vakaan käsityksensä siitä, että unionin on tehtävä merkittäviä ja innovatiivisia päätöksiä. Tällaiset päätökset voivat olla Amsterdamin sopimuksen hengen mukaisia ainoastaan, mikäli ne noudattavat sopimukseen liittyvää julistusta, jossa tunnustetaan se, että yhteisön lainsäädännön on otettava huomioon saariaseman aiheuttamat haitat ja otettava käyttöön erityisiä toimenpiteitä - silloin kun se on oikeutettua - näiden alueiden hyväksi, jotta ne voitaisiin lopulta paremmin integroida yhteismarkkinoihin tasa-arvoisin ehdoin. Seuraavat kolme käsitettä ovat avaintermejä: ensimmäinen - " oikeutetut toimenpiteet" - saattaa hälventää epäilyksiä niiltä, jotka pelkäävät sokeaa horisontaalista politiikkaa, joka ei ota huomioon eri saarialueiden erilaisuutta eikä siten ole oikeutettua; toisesta avaintermistä - " tasa-arvoisista ehdoista" - on sanottava, että mikäli on olemassa syiden ja seurausten logiikkaa, tämä johtaa sen myöntämiseen, että on olemassa epätasa-arvoisia peruslähtökohtia, joista saaristoalueet kärsivät; ja lopuksi, kolmas liittyy " integraatioon ja sisämarkkinoihin" , markkinoihin, joita saarialueet eivät voi vielä täysin hyödyntää ja jotka toisinaan tuottavat niille pelkkää vahinkoa, joka aiheutuu luonnonolojen aikaan saamasta kilpailun vääristymisestä.
Näitä ilmaisuja käytetään Amsterdamin sopimuksessa, niitä ei ole keksinyt saarialueen asukas, kuten esittelijä, joka kuitenkin tässä asiassa luonnollisesti yhtyy täysin Amsterdamin sopimuksen sisältöön. Pyydän, että kansalliset kansanedustuslaitokset ratifioisivat sopimuksen asianmukaisesti, että Euroopan komissio hyväksyisi sen ja että sitä alettaisiin soveltaa nopeasti alkaen rakennerahastojen uudistuksesta, kilpailupolitiikasta ja yhteisestä maatalouspolitiikasta. Parlamentti vetoaa sen puolesta, että saaria ei eristettäisi, ettei luotaisi tyhjää tilaa näiden alueiden ympärille, jotka edustavat maanosamme historiallista muistia, ja sen puolesta, että alettaisiin toteuttaa perustamissopimuksen meille lupaamia asioita käytännössä.

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ei epäröinyt antaa lausuntoa niin tärkeästä aiheesta kuin unionin saariin liittyvät yhteiskunnan kannalta epäoikeudenmukaiset ja ekologisesti kestämättömät seuraukset.
Pääasiallisesti saarilla, joiden asukasluku on alle 100 000, saariasema aiheuttaa asukkaiden ja teollisuuden kilpailukyvyn ja mahdollisuuksien heikkenemistä, ja ne joutuvat suuntautumaan vaarallisen yksipuolisesti matkailuun. Saaristoon kuuluvien pienten saarten infrastruktuurit ovat puutteellisia ja ne ovat riippuvaisia perustarvikkeiden, energian ja veden tuonnista, ulkopuolisesta jätehuollosta, jne. Kesäkaudella, kun saarten väkiluku kasvaa kolmin-, jopa viisinkertaiseksi matkailun vaikutuksesta, vähäiset luonnonvarat loppuvat ja toisinaan tämän tilanteen synnyttämiä ekologisia ongelmia, kuten jäteongelmaa, ei pystytä ratkaisemaan. Kestävä kehitys, yksi unionin ensisijaisista tavoitteista muuttuu näin pelkäksi kuvitelmaksi.
Toinen vakavanlaatuinen saaristoihin kuuluvia pieniä saaria, kuten esimerkiksi Menorcaa, Ibizaa tai Formenteraa koskeva eriarvoisuus on se, että koska niiltä puuttuu erikoislääketieteen palvelut, kuten sädehoito, kardiologiset, reumatologiset tms. palvelut, ne kärsivät kaksinkertaisesta saariasemasta, toisin sanoen kaksinkertaisesta syrjinnästä, koska näitä sairauksia voidaan hoitaa vain suurilla saarilla, minkä vuoksi potilaan on pakko matkustaa, mikä pahentaa tilannetta entisestään.
Voiko suurempaa eriarvoisuutta olla olemassa, arvoisa puhemies?
Lopuksi, rouva puhemies, pyydän valiokuntani puolesta näille saaristoihin kuuluville pienille saarille, joiden terveydenhuollon ja koulutuksen tila on tästä syystä erityisen epäsuotuisa, oikeudellisia tasoitustoimenpiteitä, kuten rahoitusvälineiden laatimista, verohelpotusten ja verovapauden soveltamista ja pienten saarialueiden liittämistä tavoitteen 1 alueisiin siihen saakka, kunnes niitä varten on laadittu erityisohjelma.
Joka tapauksessa, saaristoihin kuuluvia ja alle 100 000 asukkaan pieniä saaria pitäisi kohdella samoin kuin erityisen syrjäisiä alueita. Tämä on aihe, arvoisa puhemies, jota komission ja neuvoston pitäisi pohtia.

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, aluepoliittisen valiokunnan päätöslauselmaehdotus koheesiorahastosta on tiivis, selkeä ja siinä tarkastellaan käytännöllisesti katsoen kaikkia niitä näkökohtia, jotka on syytä ottaa esille, minkä vuoksi onnittelen herra Arias Cañetea, tämän mietinnön esittelijää. Kiitän myös siitä, että hän on sisällyttänyt päätöslauselmaesitykseen liikennevaliokunnan, jonka esittelijänä olen ollut, lausunnon johtopäätökset, ja haluan korostaa näiden johtopäätösten 5 kohtaa, jossa sanotaan: "Koheesiorahasto ei ole vielä onnistunut saamaan aikaan jäsenvaltioiden todellista konvergenssia. Vaikka jotkut koheesiorahastosta tukea saavat maat ovat jo saavuttaneet nimellisen konvergenssin, jonka ansiosta ne pääsevät mukaan rahaliittoon, ne pitää edelleenkin pitää koheesiomaina, joiden ensisijainen tavoite on todellisen konvergenssin saavuttaminen." Korostan sitä siksi, että haluan sanoa teille, että tässä parlamentissa perustettiin väliaikainen valiokunta, jonka jäsen minä olin, välineiden antamiseksi koheesiorahastolle, ja voin vakuuttaa teille, arvoisa puhemies, että me kaikki jäsenet olimme samaa mieltä siitä, että koheesiorahasto oli luotava, sillä juuri jäsenvaltioiden lähentymisen henki on tarpeen säilyttää - ja tarkoitan todellista lähentymistä, en nimellisestä lähentymistä. Niin kauan kuin nämä erot ovat olemassa, on niiden maiden, joiden tulotaso on alhaisempi, saatava edelleen koheesiorahastojen tukea.
On sanottava myös, että koheesiorahastojen edunsaajavaltioihin tehdyt sijoitukset eivät ole koituneet ainoastaan näiden maiden hyödyksi, vaan ne ovat hyödyttäneet yhtä paljon, ellei enemmän muidenkin jäsenvaltioiden taloutta ja työpaikkojen luomista. Jos sallitte, arvoisa puhemies, annan esimerkin: Sevillan ja Madridin välisen luotijunan rakentamisessa Espanja antoi suuren panoksen. Todellakin, työlle myönnettiin koheesiorahaston tukea, mutta suurimmat edunsaajat olivat ne maat, jotka solmivat liikkuvaa kalustoa ja muuta käytettävää infrastruktuuria koskevia sopimuksia, jota pidettiin vuosisadan sopimuksena. Eikä näitä etuja saanut oikeastaan Espanja, vaan nimenomaan Saksa ja Ranska. Näin ollen me kaikki hyödymme siitä, kun sijoituksia tehdään alhaisemman tulotason maihin.

McCartin
Arvoisa puhemies, tahtoisin kiittää rouva Klaßia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja todeta, että kalatalouden ohjauksen rahoitusväline KOR edustaa vain noin 1, 5-2 %: a rakennerahastoista. Kun otetaan huomioon kalatalouden tärkeä merkitys unionin köyhimmille ja syrjäisimmille alueille, tämä on paljon vähemmän kuin sen tehtävien täyttämiseksi tarvittaisiin. 70 % näistä varoista ohjataan tavoitteen 1 alueille, mikä tarkoittaa, että jäljelle jäävä, tavoitteille 5 a ja 6 varattu summa, on verraten pieni.
Vuonna 1995 tämän rahoitusvälineen tilanne poikkesi silmin nähden muista rakennerahastoista, kun sitoumusten määrässä yllettiin 100 %: iin, mutta vuonna 1996 tilanne kääntyi päinvastaiseksi ja sitoumusten määrä jäi 75 %: iin, joten se suoriutui suorassa vertailussa paljon alue-, sosiaali- ja maatalousrahastoja heikommin. Emme ole saaneet komissiolta selkeää selitystä eri alueiden tilanteesta, mutta tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa asiaan kiinnitetään yksityiskohtaisempaa huomiota. Näyttää siltä, että jotkin jäsenvaltiot eivät vain suhtaudu rahastoon vakavasti, ja epäilen sen johtuvan siitä, että se on liian pieni mihinkään merkittävään tarkoitukseen.
PESCA on yhteisöaloite, joka on tarkoitettu lieventämään alan rakennemuutoksen haittavaikutuksia. Rahasumma on noin 40 miljoonaa ecua vuodessa. Komission vuosikertomuksesta ei käy selville vuoden 1996 täsmällinen tilanne. Kokonaisohjelmalle varatuista varoista oli vuoteen 1996 mennessä sidottu 71 % ja maksettu 14 %. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan PESCA-rahaston varoista oli vuonna 1996 sidottu 91 % ja maksuja oli suoritettu 43 %. PESCA-rahaston osalta toteaisin vain, että sen tarkoitus voisi tulla huomattavasti paremmin täytetyksi aluepolitiikan normaalijärjestelyillä. Se on määrältään liian pieni ja julkisuudessa vallitsee epäselvyyttä sille asetetuista tavoitteista, mikä vaikeuttaa sen käsittelyä.
En ole samaa mieltä täydentävyyden periaatteen niin suuresta korostamisesta. On selvää, että EMUn piirissä toimittaessa julkisten menojen ohjelmien tulisi olla kaikissa jäsenvaltiossa paremmin tasapainotettuja. Täydentävyyden periaate saattaisi joissakin tapauksissa aiheuttaa jäsenvaltioille paineita menojen paisuttamiseen.

Hermange
Arvoisa puhemies, aluksi joitakin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokuntaa koskevia huomioita. Ensinnäkin, vuosi 1996 oli käännekohta rakennerahastojen määrärahojen käytössä, koska ensimmäistä kertaa saatoimme todeta, että vuosi oli täynnä toimintaa, mikä näkyy sekä sitoumus- että maksumäärärahojen käytön selvänä lisääntymisenä kahteen edelliseen vuoteen verrattuna. Juuri sopiva vuosi siis rakennerahastojen uudistuksen valmistelemiseksi Agenda 2000: n puitteissa.
Valmistelijana haluaisin tehdä joitakin Euroopan sosiaalirahastoa koskevia huomioita, jotka ovat hyvin rohkaisevia, ja sanoa, että niin sitoumus- kuin maksumääräystenkin osalta kaikki talousarvioon äskettäin otetut määrärahat on voitu käyttää loppuun. Mutta tätä kiittävää arvosanaa on kaikesta huolimatta lievennettävä, koska tavoite 4 on osoittautunut vaikeasti sovellettavaksi kentällä ja koska yhteisöaloitteiden käyttöasteet ovat edelleen riittämättömiä. Tästä on esimerkkinä Adaptaloite, joka ei ole täysin vastannut heränneitä odotuksia, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osallistumisen osalta. Kuitenkin tiedetään, että Euroopassa juuri ne luovat eniten työpaikkoja, mutta nykyään on otettava huomioon Yhdysvaltojen taholta tuleva kilpailu, eli meidän on siis kiinnitettävä aivan erityistä huomiota pk-yritysten osallistumiseen.
Nämä toteamukset kuvastavat ESR: n uudistuksen ensimmäisiä ehdotuksia; ESR: n interventiot koottaisiin tulevaisuudessa yhdeksi ainoaksi tavoitteeksi, jonka tarkoituksena on tukea konkreettisesti Euroopan työllisyysstrategiaa.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että kumppanuuskysymys ja sen toimiminen käytännössä on selvästi nostettu esiin tässä kahdeksannessa mietinnössä ja että se kehottaa meitä harkitsemaan uudelleen seurantakomiteoiden kokoonpanoa ja tehtävää, yhdistämällä eri tavalla työmarkkinaosapuolten, erityisesti sosiaalialalla toimivien järjestöjen aseman, siten, että vahvistettaisiin niiden osallistumista tämän tulevan uudistuksen yhteydessä.
Tällaiset ovat, arvoisa puhemies, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan huomiot.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, rouva komissaari, ympäristövaliokunnassa olemme sitä mieltä, että monia komission velvoitteista on noudatettu, määrärahat on käytetty lähes kokonaan ja yhdenmukaisuutta liikenteen tukien ja ympäristön välillä on noudatettu. Meillä on kuitenkin rouva komissaarille joitakin huomautuksia ja yksi kysymys.
Ensiksi, kaikille maille on selvää, että liikennemäärärahoissa ovat kärsineet vääryyttä - näin voi sanoa - kaikki ympäristöystävälliset liikennevälineet: rautatiet, satamat jne., kun taas autoteille on annettu valtava merkitys, mikä ei saa meidän kannatustamme.
Toiseksi, ympäristömäärärahojen osalta voidaan havaita, että vedensaantiin ja viemäröintiin on kiinnitetty paljon huomiota, mikä ei tietenkään ole paha asia. Kuitenkin luonnonsuojelu esim. NATURA 2000 -ohjelman jne. osalta jättää hieman toivomisen varaa.
Kolmanneksi, direktiivin 85/337 pohjalta yleisemmin tapahtuvien töiden arviointi ei ole tyydyttävää. Ympäristötutkimuksia tehdään vain muodon vuoksi, ja mielestäni komissio ei onnistu pääsemään asian ytimeen. Mitä näissä tutkimuksissa sanotaan? Näitä tutkimuksia on noudatettu jne.
Neljänneksi, pysymme tiukasti, arvoisa komissaari, vaatimuksessamme paikallisten viranomaisten ja kansalaisjärjestöjen osallistumisesta tutkimusten laadintaan ja hankkeiden läpivientiin. Tässä asiassa ei olla edistytty, ja mielestämme se on tarpeellinen.
Lopuksi vielä kysymys rouva komissaarille: haluaisimme, että rouva komissaari kertoisi meille, onko komissio tehnyt tai voiko se tehdä yleisarvioinnin sijoituksista, koheesiorahastosta myönnetyistä tuista, siitä, onko tavoitteet saavutettu, onko ympäristönsuojelu parantunut jne. ja tämä vielä, jos mahdollista, maakohtaisesti. Näin voisimme saada kattavamman arvion.

McCarthy
Arvoisa puhemies, meillä on tänään käsiteltävänämme kaksi hyvin tärkeää mietintöä. Niistä ensimmäisessä, jonka on laatinut rouva Klaß, tarkastellaan rakennerahastojen toimeenpanoa vuonna 1996. Toisessa, herra Arias Cañeten mietinnössä, käydään läpi koheesiorahaston toimintaa vuodelta 1996. On tärkeää, että parlamentti suhtautuu vakavasti rakennerahastojen käyttöä koskeviin tarkastus- ja valvontatehtäviinsä. Vain katsomalla taaksepäin ja korjaamalla vanhat virheet pystymme suunnittelemaan tulevaisuutta ja EU: n rakennerahastovarojen tehokkaampaa ja kohdennetumpaa käyttöä.
Tämänpäiväinen keskustelu on erityisen sopivaa jatkoa eiliselle puheenjohtajamaa Ison-Britannian puheenvuorolle, joka koski Cardiffin huippukokouksen esityslistalle otettavia kohtia; tässä huippukokouksessahan jäsenvaltioita on pyydetty esittelemään työllisyyttä koskevia toimintaohjelmiaan. Niitä kehotetaan toimiin tehokkaan ja kilpailukykyisen EU-talouden luomiseksi, jossa pk-yritykset kukoistavat ja jossa ei ole sijaa liialliselle byrokratialle. Juuri tässä meidän pitäisi korostaa sitä roolia, joka Euroopan parlamentilla ja rakenne- ja koheesiopolitiikoilla on työttömyyden torjunnassa, ympäristön suojelussa, yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisessä ja kansalaisten Euroopan toteuttamisessa, samalla kun pyrimme kaventamaan köyhien ja rikkaiden alueiden välistä kuilua.
Siksi haluammekin sanoa Cardiffissa kokoontuville ministereille, että nämä ovat ne tavoitteet, joiden olisi kuuluttava uudistusprosessin ytimeen. Rakenne- ja koheesiopolitiikassa meillä on tarjolla tähän keskeiset työvälineet. Kannatan rouva Klaßin suosituksia, varsinkin hänen vetoomustaan seurannan ja arvioinnin lisäämiseksi, rahoituksen hallinnan parantamiseksi ja varojen nopeammaksi siirtämiseksi edunsaajille. Ei yksinkertaisesti ole uskottavaa, että EU: n varoja saatetaan joissakin tapauksissa panna maksuun vasta vuodenkin kuluttua hankkeiden käynnistämisestä. Hankkeiden hyväksymisen viivästyminen ja niiden kassavirran kangertelu uhkaavat jo suorastaan niiden olemassaoloa, luovat epävarmuutta toimeenpanijoille eivätkä suinkaan auta lisäämään Euroopan unionin uskottavuutta.
Olen saanut tänään kirjeen kotipaikkakuntani Derbyshiren kunnanvaltuustolta, joka odottaa komissiossa tekeillä olevia rahoitusaikataulujen muutoksia, ennen kuin se voi postittaa hyväksymiskirjeet 98: lle ESR: n tukemalle hankkeelle. Tiedän, ettei tämä ole erikoisesti teidän alaanne, arvoisa puhemies, mutta on kyse Euroopan sosiaalirahaston RECHAR-hankkeista. Ei ole mielekästä lähettää pitkin vuotta hyväksymiskirjeitä hankkeiden puolittaista käynnistämistä varten ja sitten vain luottaa siihen, että saamme toimitetuksi rahoituksen ajoissa. Pystymme hoitamaan rahoituksen paremminkin. Meidän on tulevaisuudessa tutkittava kaikkia maailmanlaajuisia luottovaihtoehtoja ja rahoitusta välittäviä laitoksia pystyäksemme jouduttamaan varojen käytön hyväksymistä. Meidän on otettava opiksemme vuosien 2000-2006 ohjelmansuunnittelukautta varten ja pyrittävä kaikkien ohjelmiemme alueella parempaan ennalta suunnitteluun. Tarvitaan entistä lujempaa, vakaata kumppanuutta ja paikallisten kumppanuustahojen täysipainoista osallistumista rahoituksen perille saamiseksi.
Lopuksi olen samaa mieltä siitä rouva Klaßin yhteisöaloitetta koskevasta mietinnön kohdasta, jonka mukaan parlamentti ilmoitti komissiolle maaliskuussa 1996 aloitteille varattavia määrärahoja ja varauksen jakamista koskevat taloudelliset suuntaviivansa, erityisesti ne, jotka koskivat aloitteita RECHAR, RETEX, KONVER ja PEACE. On tärkeää, että komissio ottaa nämä suuntaviivat huomioon vuosikertomuksessaan. Muussa tapauksessa joudumme päättelemään, että komissio ei aio noudattaa niitä. Herra Violalle sanoisin, että me sosiaalidemokraattisessa ryhmässä suhtaudumme vakavasti saarialueiden haasteisiin, mutta emme yksinkertaisesti voi hyväksyä 25 uutta tarkistusta, ilman että niistä olisi käyty keskustelua valiokunnassa. Se olisi pilkantekoa valiokuntajärjestelmää kohtaan.

Rack
Arvoisa puhemies, Arias Cañeten, Klaßin ja Violan mietinnöissä sekä lukuisissa muissa mietinnöissä, joiden parissa olemme työskennelleet aluepoliittisessa valiokunnassa jo kuukausia, on kyse suuresta rahamäärästä, rahasta, jota jaetaan suhteellisen hyvinvoivien maiden kansalaisten taskuista - en tietoisesti puhu nettomaksajista - suhteellisesti köyhempien ja heikommin kehittyneiden jäsenvaltioiden hankkeisiin. Tässä rahanjaossa meidän on otettava huomioon vain joitakin, mutta sitäkin tärkeämpiä periaatteita. Ensiksi: koheesion tavoitteen, heikompien tukemisen, on oltava ehdottoman kiistatonta. Tässä on kyse solidaarisuudesta ja siten yhdestä yhteisömme tärkeimmästä periaatteesta. Toiseksi: koheesiorahaston varoja on käsiteltävä huolellisesti. Parlamentti pitää tehtäväänsä valvoa niitä hyvin tärkeänä, ja vaadimme myös jäsenvaltioita tekemään niin. Kolmanneksi: eurooppalainen solidaarisuus ei ole jaettavissa. Siksi ainoastaan muutamat harvat eivät voi käyttää hyväkseen tai jopa monopolisoida sitä. Meidän on pysyttävä solidaarisina Euroopan etelälle, mutta myös Keski- ja Itä-Euroopan jäsenehdokkaat tarvitsevat solidaarisuuttamme kaikkien meidän etujemme nimissä.
Neljänneksi: maksajilta ei saa vaatia liikaa. Aikana, jolloin erityisesti hyvinvoivissa jäsenvaltioissakin on korkeat työttömyysluvut ja niukat talousarviovarat, keskinäisen kanssakäynnin on oltava säntillistä. Varoitan tässä yhteydessä nimenomaan ylimitoitetuista vaatimuksista. Ne johtavat pakostakin päinvastaisiin lopputuloksiin.

Vallvé
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, keskustelemme tärkeistä sisäpolitiikkaan liittyvistä aiheista: rouva Klaßin mietinnöstä rakennerahastoista vuonna 1996 ja herra Arias Cañeten mietinnöstä koheesiorahastoista vuonna 1996. Haluaisin painottaa, että kun puhumme näistä aluepolitiikan ja koheesiorahaston näkökohdista, puhumme 34 %: n osuudesta Euroopan unionin talousarviossa.
Näin ollen puhun ainoastaan siitä, että Arias Cañeten mietintö on mielestäni myönteinen sen aiheen, eli rahastojen vuoden 1996 tilanteen osalta. En syvenny keskusteluun tulevista rakennerahastoista, josta meillä on mahdollisuus keskustella juuri tämän parlamentin seuraavissa istunnoissa.
Mitä tulee herra Violan mietintöön, haluaisin sanoa, että mielestäni saarialueiden ongelmien huomioon ottaminen on erittäin tärkeää. Jo Amsterdamin sopimuksessa puhutaan saarten rakenteellisista puutteista erityisesti vesi-, ja energiahuollossa, koulutuksessa, terveydenhuollossa ja myös kuljetusalalla.
Saarialueiden ongelmat on otettava huomion aluepolitiikassa. Näin ollen komission on sallittava kuljetusalalle myönnettäviä erityistukia, joilla tasoitetaan saarten ja erityisesti pienten saarten asukkaille aiheutuvia haittoja.
Myös jäsenvaltioiden on otettava saariaseman periaate huomioon verotukseen liittyvissä toimissaan. Muutoin meillä ei voisi olla kaikille kansalaisille tasa-arvoista Eurooppaa, koska näiden saarten asukkaat kärsivät heidän erityisasemastaan aiheutuvista haitoista.
Kuten herra Viola sanoi, tässä mietinnössä on kyse siitä, että se, mitä Amsterdamin sopimus määrää saariasemasta, tehtäisiin toteutuskelpoiseksi. Tekemällä Euroopasta läheisemmän saarten asukkaille tekisimme myös Euroopan, joka on läheisempi kaikille unionin kansalaisille.

Baggioni
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, saarella itse asuva osaa arvioida paremmin kuin kukaan muu tämän keskustelun merkitystä. Henkilökohtaisesti arvostan sitä kiinnostusta, jota parlamentin eri poliittiset ryhmät ovat osoittaneet kollega Violan mietintöä kohtaan. Osoitan hänelle lämpimät ja sydämelliset onnitteluni, en vain hänen tekemästään erinomaisesta työstä vaan myös siitä yhteistoimintahengestä, jonka hän saanut luotua, läheisessä yhteistyössä, kaikkien eurooppalaisten saarivaltioista kotoisin olevien kumppanien välille.
Teille käsiteltäväksi annetussa mietinnössä yritetään osoittaa, ettei unionin pidä antaa rappeutua syrjäisiltä alueiltaan. Tämä riski saarialueilla kuitenkin on, näille alueille ominaisten sosioekonomisten tietojen perusteella. Tähän saakka Euroopan unioni on todella ja luonnollisesti ottanut huomioon vain erityisen syrjäisten saarialueiden ongelmat, mikä merkitsee niiden kaukaisuudesta johtuvan haitan tunnustamista. Muut alueet ovat hyötyneet yhteisön interventioista, kun kehityksen jälkeenjääneisyys on ollut niin selvää, että se on oikeuttanut huomattavien rakennevarojen myöntämisen. Itse asiassa, ja se onkin keskustelun pääaihe, näitä alueita ei koskaan ole käsitetty nimenomaan niiden ominaispiirteen näkökulmasta eli saarina.
Yhteisön lähestymistapa näiden alueiden ongelmiin kehittyy hitaasti. Minun täytyy nyt muistuttaa, että keskittämisperiaatteen nojalla ja soveltamalla teknisiä ja jäykkiä suuntaviivoja komissio aikoo poistaa uudesta tavoitteesta 1 sellaisia saaria kuin Sardinian ja Korsikan. On pakko todeta, että vuodesta 1999 lähtien Euroopan sellaiset saarialueet, joita pidetään kehityksessä jälkeen jääneinä alueina ja jotka näin ollen tarvitsevat erityistukea rakennerahastoista, ovat hyvin vähissä.
Seuraavien asioiden välillä on selvä ristiriita: toisaalta on Euroopan unionin poliittinen tahto, joka ilmenee Maastrichtin sopimuksen muutoksena, joka puolestaan johtaa saarialueiden todelliseen tunnustamiseen uudessa Amsterdamin sopimuksessa, ja toisaalta menettely, jossa näiltä alueilta riistettäisiin nopeasti keinot kehittyä ja yhdentyä Eurooppaan, jonka on määrä laajentua.
Miten yhteisön aluesuunnittelu voidaan laatia, jos näkemys sisältää pelkästään manneralueet? Saarialueet, joille niiden kaupankäynnin vaikeus aiheuttaa erilaisia haittoja, niin taloudellisella, sosiaalisella kuin inhimilliselläkin tasolla, vaativat, että erilaisia sopivia kohtelumuotoja tutkitaan todellisen yhtenäisen politiikan puitteissa. Saarten tulevaisuus riippuu siitä, samoin kuin tietty taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, joka on hyvin tärkeä periaate Euroopan unionille. Tässä tilaisuudessa haluan korostaa saarialueiden välisen monenvälisen yhteistyön merkitystä, joka mielestäni on ensisijainen asia.
Lopuksi, olen sitä mieltä, että saarialueet kuvastavat hyvin sitä haastetta, joka on annettu koko Euroopalle, haastetta tavoitella vahvempaa, yhtenäisemmin kehittynyttä ja solidaarisempaa yhteisöä. Onhan kyse oikeudellisten ja taloudellisten näkökohtien lisäksi poliittisesta välttämättömyydestä, josta kehotan teitä olemaan samaa mieltä ja jota kehotan teitä tukemaan.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin tässä yhteiskeskustelussa korostaa selvemmin - kuten Violan mietinnössä korostetaan - tarvetta ottaa huomioon saarialueiden ongelmat ja mukauttaa yhteisöpolitiikkoja joustavammin niiden erityisoloihin. On kuitenkin perusteellisesti erotettava saarialueet erityisen syrjäisistä alueista ja saarista, kuten muuten Amsterdamissa muutetussa perustamissopimuksessa hyvin tehdään.
Haluaisin vielä pystyä käsittelemään paremmin Klaßin rakennerahastoja vuonna 1996 koskevan mietinnön johtopäätöksiä, joissa tähdennetään yleistä parannusta talousarvion toteuttamisessa, joka yltää lähes 98 %: iin sitoumusten osalta, mutta joissa myös vaaditaan enemmän ja parempaa tietoa täydentävyysperiaatteen asianmukaisesta soveltamisesta joidenkin jäsenvaltioiden taholta.
Minun on kuitenkin pakko keskittää huomio Arias Cañeten vuoden 1996 koheesiorahastoa koskevaan mietintöön. Ei niinkään sen takia, mitä esittelijä ehdottaa, koska se ansaitsee mielestäni yleisen hyväksynnän, vaikka olenkin eri mieltä siitä tavasta, jolla siinä käsitellään paikoin täydentävyyskysymystä. Ennen kaikkea sen takia, millainen poliittinen merkitys on juuri nyt neljällä erään saksalaisen PPE-ryhmän kollegamme esittämällä tarkistuksella. Ehdotus, jonka tämä kollega tekee ja jonka mukaan Euroopan parlamentti ryhtyisi harkitsemaan tulevan koheesiorahaston kohdistamista vain niille koheesion nykyisille jäsenvaltioille, jotka eivät ole myöntyneet euron käyttöönottoon, eli pyrkimys jättää Espanja, Irlanti ja Portugali tulevan koheesiorahaston ulkopuolelle ei ole ainoastaan yritys horjuttaa oikeudellisesti itse perustamissopimusta, vaan se myös todistaa, että parlamentissa on jäseniä, joille taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus on pelkkää sanahelinää, joka on alistettava yhä enemmän vallitseville taloudellisille ja rahapoliittisille intresseille.
Toivon vakaasti, että parlamentti torjuisi selvästi ja suurella enemmistöllä moiset tarkistukset. Se tosiasia, että ne on esitetty, on kuitenkin itsessään sellainen poliittinen teko, jota ei voi hyväksyä, joka on solidaarisuustavoitteiden vastainen ja joka on siksi tuomittava täysin. Mikäli moiset tarkistukset sattumalta hyväksyttäisiin, mihin en todellakaan usko, meidän olisi kysyttävä itseltämme, mihin tämä Euroopan unioni on menossa ja minne on unohdettu sen kansojen ja jäsenvaltioiden välisen yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden käsitteet.

Schroedter
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, samanarvoisia elinolosuhteita ei voi saavuttaa vain yhdenmukaistamisella. Sekä koheesiorahaston että rakennerahastojen mietinnöistä saadut kokemukset osoittavat, että rahaa on tosin jaettu paljon, mutta että huomattavista summista huolimatta alueilla ei silti ole saavutettu kestävää kehitystä, päinvastoin! Tulos on oikeastaan kielteinen. Tuloksena on kasvava työttömyys, tuhoutuvat ekosysteemit, jotka olivat vuosisatoja ihmisten taloudellisen toiminnan perusta, ja markkinajärjestelmien keskittyminen, mikä tuhoaa alueellisia taloussuhteita. On kiireellisen välttämätöntä, että sekä komissio että jäsenvaltiotkin täyttävät alueilla oikeasti rakennerahastoasetukseen jo nyt sisältyvän kestävän kehityksen vaatimuksen.
Korjaukset on tehtävä nyt eikä vasta vuodesta 2000 alkaen. Siihen kuuluu, että komissio ei ainoastaan täytä kirjoituspöytänsä laatikoita uusimmilla työllisyyteen ja ympäristöön liittyvillä ehdotuksillaan ja paikallisilla työllisyysaloitteillaan, vaan että se todellakin vaatii niiden toteuttamista Euroopan varojen tehokkaana sijoittamisena jäsenvaltioissa. Vaatimus koheesiorahaston jatkamisesta voidaankin hyväksyä ainoastaan silloin, kun tätä rahastoa muutetaan radikaalisti - paikallisten kehitysrakenteiden tukemiseen, paikallisten toimijoiden osallistumiseen, yhdyskuntiin ja myös aloitteisiin, biologisen monimuotoisuuden tukemiseen sekä vihreän verkon Natura 2000: n suojeluun. Päivittäiset uutiset Euroopan luonnon- ja kulttuurimaisemien ainutlaatuisten kalleuksien tuhoutumisesta Euroopan varoilla eivät ole ainoastaan häpeällisiä, vaan ne ovat myös skandaali, varsinkin kun se tapahtuu komission silmien alla ja kun komissio ei kuitenkaan reagoi! Sellaiset rahat on otettava viipymättä pois komissiolta. Sen on vihdoinkin loputtava, että silmät suljetaan aina! Kestävän kehityksen on saatava paikallisia mahdollisuuksia eikä jatkuvasti tuhottava niitä!

MaCartney
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain pari huomautusta erityisesti saarialueista ja myös siitä merkityksestä, joka parhaillaan käymillämme herra Violan erinomaista mietintöä koskevilla keskusteluilla on Agenda 2000: n kannalta. Tämä on taustaa edessä oleville keskusteluille. Tämän vuoden lopulla ja ensi vuoden puolella joudumme tekemään eräitä hyvin tärkeitä päätöksiä. Ne kaikki liittyvät siihen, miten Euroopasta saataisiin hyväksyttävämpi kansalaisten kannalta, asuivatpa he sitten syrjäisillä tai suurilla saarilla, saarten sijainnista riippumatta.
Tarkastellessamme Euroopan eri osia voimme havaita Skotlannin satoine saarineen, voimme matkustaa Suomen ja Ruotsin välisen Ahvenanmaan saariston halki, jolloin ohitamme saaren toisensa perään. Voimme matkustaa myös suuremmille saarille, kuten Sardiniaan. Jokaisella niistä on omat, erilaiset ongelmansa: jokainen niistä on ainutlaatuinen. Kunkin saaren kartta on syöpynyt juuri tuolla kyseisellä saarella elävien ihmisten mieliin. Tekisi mieli sanoa, ettei niillä ole yhteisiä ongelmia, mutta itse uskon, että niitä on. Tällaisia yhteisiä ongelmia ovat syrjäinen sijainti ja liikenteeseen liittyvät haitat. Monesti näihin yhdistyy saaren pieni koko. Pieni saari ei pysty saavuttamaan mittakaavaetuja, jotka mahdollistaisivat sellaisen vaurauden, jonka Eurooppa toivoo leviävän koko alueelleen. Sen vuoksi saarilla elämistä varten on luotava erityisiä tasoittavia toimia ylimääräisten hallinnollisten, terveydenhoitoon liittyvien ym. kulujen tasaamiseksi. Nämä ovat tärkeitä näkökohtia, jotka on otettava mukaan Agenda 2000: ta koskeviin keskusteluihimme.
Pitäisin tärkeänä, mikäli hyväksymme sen, että jokaisella saarella on omia erityisongelmiaan, että saaria ei välttämättä mitattaisi niputtamalla niitä summittaisesti yhteen valtaviksi alueiksi ja käyttämällä mittana työttömyyslukuja tai BKT: n prosenttiosuuksia. Jos olisimme hienosyisempiä, meillä olisi uskoakseni mahdollisuus saavuttaa menestystä edessä olevissa keskusteluissa. Kaiken kaikkiaan uskon, että eurorahahanke pitää huolen Euroopan yhdentämisestä. Meidän on nyt puolestamme huolehdittava epäsuotuisille alueille suunnattavista tasoittavista toimista.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä heidän mietinnöistään. Olen erittäin ilahtunut siitä, että koheesiorahastojen, erityisesti rakennerahastojen, varojen käyttämisessä on edistytty. Useimmille ihmisille vajavainen varojen käyttö kuvastaa heidän alansa byrokraattisia ongelmia eikä niinkään pulaa varojen käyttökohteista. Onkin ilahduttavaa, että tämä vanha ongelma näyttää olevan ratkeamassa.
Tuen täysin rouva Klaßia hänen näkemyksessään, että vuosikertomuksen pitäisi sisältää tietoa varojen siirroista lopullisille edunsaajille. Kun on kyse niinkin suurista Euroopan unionin rahasummista, on tärkeää, että näemme, minne ne ohjautuvat ja miten niitä käytetään. Parlamentin aluepoliittisen valiokunnan jäsenenä minua rohkaisee aina se suuri painoarvo, jonka valiokunta puheenjohtajansa herra Cañeten johdolla antaa kumppanuuden periaatteelle. Se on yleisesti hyväksytty ratkaisu Euroopan unionin rahoituksen jakamiseksi sen eri ohjelmille. Siksi on olennaisen tärkeää, että sitä toteutetaan asianmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Ellemme onnistu sen toteuttamisessa, epäonnistumme myös varojen ohjaamisessa niiden varsinaisiin käyttökohteisiin. Toivoisin näkeväni, että tähän osallistuvat mahdollisimman täysipainoisesti paikalliset talouselämän ja työmarkkinoiden edustajat samoin kuin paikallisilla vaaleilla valitut poliittiset edustajat. Juuri tätä kautta suuri yleisö voi tuntea yhteenkuuluvuutta Euroopan unioniin ja sen työhön kansalaisten omassa elinpiirissä.
Vaikka kahdeksannessa vuosikertomuksessa käsitellään nimenomaan vuotta 1996 ja meneillään olevaa ohjelmansuunnittelukautta, tulemme väistämättä tarkastelleeksi sitä myös yleisemmältä, rakennerahastojen tulevaisuutta luotaavalta kannalta. Jättäisin täyttämättä tehtäväni, ellen käyttäisi tässä tilaisuutta todetakseni komissiolle, että nyt, kun etenemme kohti vuoden 1999 uudistusta ja Agenda 2000: ta, jäykästi asetettu kriteeri, 75 % BKT: sta, ei ole vain kohtuuton, vaan monien alueiden on sitä myös vaikea hyväksyä. Monet alueet ovat saaneet huomattavaa rahoitusta. Koheesiorahastosta saatu rahoitus on suonut tietyille alueille erityisetuja. Samalla se on kuitenkin toiminut niille alueille haitaksi, jotka sijaitsevat näiden koheesioalueiden välittömässä läheisyydessä. Niillä ei ole ollut samoja edellytyksiä tai pääsyä tuen piiriin. Oman kotiseutuni kaltaiset alueet ovat olleet suuresti riippuvaisia Euroopan unionin rahoituksesta pystyäkseen säilyttämään edes entisen tasonsa, puhumattakaan edelleen kehittymisestä. Kehottaisinkin komissiota vierailemaan taas kotiseudullani ja tutkimaan sitä uudelleen. Sen on otettava vastaan haaste, jonka tällaiset oman kotiseutuni kaltaiset alueet asettavat sen vuoksi, että ne eivät ole pystyneet kehittymään vallitsevien olosuhteiden vuoksi. Etenkin viime viikon tapahtumien perusteella, kun kotiseutuni asukkaat ottivat kansanäänestyksessä voimakkaasti kantaa sen puolesta, että olisi omaksuttava uusia näkökantoja ja etsittävä uusia mahdollisuuksia, vetoan komissioon, että se juuri tällaisena aikana tukisi meitä tässä asiassa.

Cellai
Arvoisa puhemies, Alleanza Nazionale ja erityisesti minä olemme tietoisia saarialueiden epäedullisista oloista, ja johtuen kannastamme taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen olemme luonnollisesti hyvin huolestuneita saarten tulevaisuudesta, mikäli rakennerahastojen uudistus hyväksytään ilman perusteellisia muutoksia. Saaret kärsivät rakenteellisista haitoista, jotka pitkällä aikavälillä vaikuttavat kielteisesti niiden sosioekonomiseen kehitykseen. Rakennerahastojen uudistuksessa, jonka peruslinjat on määritelty Agenda 2000: ssa, on painotettu erityisesti keskittämisen periaatteen tärkeyttä, ja kuinka ollakaan, niiden monien alueiden joukossa, jotka on jätetty tavoitteen 1 ohjelmien ulkopuolelle, on paljon saaria. Mikäli uudistus toteutuu sellaisena kuin komissio on sen esittänyt tiedonannossaan, siitä seuraa se, että vain harvat saaret kuuluvat tavoitteen 1 piiriin: tämä merkitsee sitä, että saarialueet luetaan niiden alueiden joukkoon, jotka eivät tarvitse erityisrakennetukia. Tämä on järjenvastaista ja vaikuttaa sitä paitsi siltä, että Euroopan komission asiantuntijat, jotka ovat laatineet rakennerahastojen uudistuksen, eivät ole lukeneet uutta Amsterdamin sopimusta, jossa otetaan huomioon saarialueiden erityisyys sekä uudelleen muotoillussa 130 a artiklassa että siihen liitetyssä julistuksessa.
Pyydämme komissiota tarkistamaan kantansa tässä asiassa ja sisällyttämään saarialueet tavoitteeseen 1 ja luopumaan tiukasta BKT: n kynnysarvosta, sillä tilanteen huolellisen ja tunnollisen tarkastelun pitäisi osoittaa, etteivät ainoastaan makroekonomiset seikat ole merkittäviä, vaan eritoten erilaiset, luonteeltaan maantieteellis-taloudelliset syyt. Lisäksi komission pitäisi tarkastella uudelleen tässä erikoistapauksessa valtionapuja koskevaa politiikkaansa ottaen huomioon saarialueiden haavoittuvuuden ja niiden syrjäisestä asemasta johtuvat erityisen geostrategisen merkityksen ja suunnitella sen lisäksi joukko verotus- ja talouskannustimia saarialueiden hyväksi. Lopuksi erityistä huomiota tulisi kiinnittää ympäristön hoitoon ja suojeluun ja ryhtyä soveltuviin toimenpiteisiin näiden alueiden valtavien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme on kolme tärkeää mietintöä ja kolme hyvää mietintöä. Rouva Klaßin mietinnöstä - rakennerahastoista - haluaisin sanoa vain, että kaikki rahastojen toteuttamisen avoimuuteen ja valvontaan suunnatut toimet saavat meiltä täyden tukemme.
Mitä tulee herra Violan saaria käsittelevään mietintöön, haluaisin sanoa kunnianosoituksena hänen mietinnölleen, että yhdyn sanasta sanaan kollegani Carmen Díez de Riveran loistavaan puheenvuoroon. En usko voivani lisätä siihen laadukkaampia tai myönteisempiä aineksia, ja siitä olen ylpeä.
Mitä tulee Arias Cañeten mietintöön, minun on sanottava, että se on tasapainoinen, myönteinen ja erinomainen, vaikka siihen onkin liitetty joitakin tarkistuksia, jotka muodostavat mielestäni sen poliittisen ydinalueen, jota meidän täytyy selkeyttää tässä keskustelussa. En aio tuhlata sekunteja - sillä niitä minulla ei sitä paitsi ole - koheesiorahaston hyvyydestä ja sen aikaansaamista merkittävistä vaikutuksista puhumiseen. Haluan sanoa vain, että kannatamme herra Berendin - joka ei valitettavasti kuuntele minua, vaikka onkin salissa - tarkistuksia 1, 2 ja 3 ja pyydämme häntä perumaan tarkistuksen 4, koska puhumme nykyisestä koheesiorahastosta. Näin ollen kannatamme tarkistuksia 1, 2 ja 3, jotka osoittavat meidän puhuvan ajasta vuoteen 1999 saakka. Pyydän häntä hartaasti, koska emme ratkaise kiistaa etukäteen, koska Agenda 2000 on edessäpäin ja koska pystymme ilmaisemaan kantamme asiasta rauhallisesti ja asianmukaisesti, että hän peruisi tarkistuksensa 4. Jos onnistumme tässä, uskon, että tässä mietinnössä tulee olemaan kaikki sen tarvitsemat laadulliset ja myönteiset ainekset.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, kollega Cañete on arvioinut hyvin huolellisesti koheesiorahaston varojen käyttöä vuonna 1996. Koheesiorahaston menestys on kiistatonta. Infrastruktuuria parannettiin huomattavasti. Ympäristöasioiden alueella rahoitusta on tähän mennessä suunnattu pitkälti vesihuoltoon ja veden käsittelyyn liittyviin hankkeisiin sekä vähäisessä määrin myös jätteiden käsittelyyn. Koheesiorahaston päätehtävä, nimittäin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen, on saavutettu tähän mennessä, kuten kymmenen viime vuoden aikana tapahtunut tulojen kasvu asukasta kohden osoittaa. Irlanti, Portugali ja Espanja voivat siis osallistua heti talous- ja rahaunioniin. Kreikka on menossa hyvää matkaa samaan suuntaan. Tämä vuosikertomuksesta 1996 ja siitä tehdystä arviosta.
Esittelijä pyrkii, vaikka se ei ollut mielestäni hänen tehtävänsä, joissakin päätöslauselman osissa pitämään kaikki tähänastiset koheesiorahaston neljä jäsenvaltiota koheesiorahastossa vuoden 1999 yli. Valitettavasti en voi yhtyä tähän vaatimukseen. Solidaarisuus tarkoittaa myös sitä, ettei tukea vaadita ja oteta enempää kuin on ehdottomasti tarpeen.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, kiitän herra Violaa hänen mietinnöstään. Olen erityisen tyytyväinen sen johdosta, että edustamallani Unioni Euroopan puolesta -ryhmällä oli niin merkittävä osa sen varmistamisessa, että tämä elintärkeä asia otettiin aluepoliittisen valiokunnan mietinnön aiheeksi. Tästä kiitän ystävääni ja kollegaani herra Baggionia. Se, että saarialueet mainitaan lopultakin erikseen Amsterdamin sopimuksessa, on suuri voitto kaikille asianosaisille, ja komissiolta odotetaan nyt saarialueita sekä tekeillä olevaa rakennerahastouudistusta koskevia konkreettisia ehdotuksia. Komissio voi luottaa siihen, että ehdotukset saavat ryhmäni sekä aluepoliittisen valiokunnan ja muiden tahojen täyden tuen niiden tullessa käsittelyyn.
Samalla kun myönnän, että Korsikan, Sardinian ja joidenkin Kreikan saarten ongelmat ovat hyvin erityisluonteisia, haluaisin komission huomaavan, että kotimaahani kuuluu pieniä saaria, joita voitaisiin ja joita pitäisi tarkastella yhteisön erityistoimien kohteena. Ongelmat, joita näillä, varsinkin Irlannin lounais- ja länsirannikolla sijaitsevilla saarilla ilmenee, eivät ole hyväksyttäviä millään yhteisön mittapuulla mitattuna. Myös ne ansaitsevat tulla vakavasti huomioon otetuiksi tekeillä olevissa uudistuksissa.
Cañeten mietintö antaa aihetta tyytyväisyyteen. Vuoden 1996 talousarvio oli toteutunut täydellisesti eikä petollisia tapauksia ollut ilmennyt. Olen erittäin ilahtunut siitä, että ympäristöalalle ei otettu uusia aloitteita, ja viitekaudella toteutetut rannikoiden eroosioon liittyvät hankkeet ovat huomattavia; näiden asioiden puolesta olen puhunut jo pitkään. Tässä yhteydessä haluan osoittaa arvostukseni Irlannin hallitukselle sen näillä aloilla toteuttamista monista toimenpiteistä. Tämän täytyy olla hyvä enne koheesiorahaston tulevaisuutta silmällä pitäen, onhan rahastolla ollut ja tulee olemaan elintärkeä merkitys siitä osallisille maille.
Lopuksi pidän erittäin merkittävänä Euroopan parlamentin osallisuutta lähikuukausina tapahtuvassa koheesiorahastouudistuksessa. Asian käsittelyn tässä vaiheessa on meidän, parlamentin jäsenten, tehtävämme varmistaa, että siihen osalliset maat pääsevät asiassa mahdollisimman hyvään lopputulokseen, jolla varmistetaan, että ne pystyvät jatkamaan ja joissakin tapauksissa saattamaan päätökseen meneillään olevan työnsä ympäristön ja liikenteen infrastruktuurin aloilla. Kiitän komissaaria hänen asian hyväksi tekemästään työstä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, rouva Klaß on tuottanut arvokkaan ja perusteellisen mietinnön komission vuosikertomuksesta rakennerahastoista, mistä parhaat kiitokset. Sekä komission kertomuksesta että rouva Klaßin mietinnöstä käy selvästi ilmi, että rakennerahastojen varojen hyväksikäytössä on ongelmia. Komission esittämän vuoden 1999 alustavan talousarvion mukaan maksusitoumusmäärärahoja on jouduttu lisäämään huikeat 17, 8 prosenttia, joka ei ole missään suhteessa budjetin yleisen kasvun kanssa, joka on sitoumusten osalta 6, 5 prosenttia. Samalla ero maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välillä on laajentunut 7, 8 miljardiin euroon eli maksumäärärahat ovat yli 20 prosenttia pienemmät kuin sitoumukset. Tämä merkitsee, että suunnittelukauden sitoumuksiin joudutaan käyttämään vielä seuraavana vuonna huomattavia summia määrärahoja.
Rouva Klaß ja aluepoliittinen valiokunta sisällyttivät mietintöönsä ystävällisesti budjettivaliokunnan esittämät kohdat, joissa korostettiin rakennerahastojen hallinnon yksinkertaistamista, vastuunjaon selkiyttämistä ja arviota siitä, ovatko rakennevarojen hallinnoinnin kustannukset järkevässä suhteessa käytettäviin rahoihin (mietinnön kohdat 4 ja 5). Rakennerahastojen hallintoa leimaakin hitaus ja byrokraattisuus. Lisäksi hallintokoneiston määrä ei ole aina suhteessa käytettäviin määrärahoihin. Lisäksi monet huomautukset rakennerahastojen käytön epäselvyyksistä todistavat paitsi hallinnon monimutkaisuudesta myös vastuunjaon epäselvyydestä. Hallinnon järkiperäistäminen ja vastuunjaon selkeyttäminen ovatkin kaikkein tärkeimpiä asioita, joita uudelle suunnittelukaudelle siirryttäessä on tehtävä ja tämä on yksi arvoisan komissaarin, rouva Wulf-Mathiesin, suurimpia haasteita.
Varojen kasaantuminen viimeisille vuosille, eli niin sanottu lumipalloefekti, on ollut budjettivaliokunnan jatkuva huolenaihe. Talousarvion laatimisessa on jouduttu suuriin vaikeuksiin, kun yksi keskeinen pääluokka kasvaa kolminkertaisella vauhdilla, jolloin muut pääluokat joutuvat kärsimään. Näin kävi esimerkiksi viime syksynä, kun muista pääluokista jouduttiin leikkaamaan 550 miljoonaa euroa. Tähän lumipalloefektiin budjettivaliokunta halusi lausunnossaan kiinnittää huomiota ja on esittänyt tarkistukset yksi ja kaksi. Toivoisin, että parlamentti voisi ne hyväksyä, samoin kuin tarkistukset kolme ja neljä.

Sierra González
Arvoisa puhemies, tänä aamuna keskustelun aiheena olevat mietinnöt ovat kaikki erittäin tärkeitä, ja niistä Violan saarialueiden ongelmia käsittelevällä mietinnöllä on minulle erityisen suuri merkitys.
Usein näistä alueista puhuttaessa viitataan tarpeeseen ottaa käyttöön erityistoimia niiden mantereeseen verrattuna epäedullisen aseman tasoittamiseksi. Siitä huolimatta nämä toimet, joiden myönnetään olevan tarpeellisia, eivät ole läheskään asianmukaisia, lukuun ottamatta erityisen syrjäisiä saarialueita varten määrättyjä toimia. Asennetta pitäisi muuttaa rahastojen uudistamisessa. Saarilla asuu 14 miljoonaa unionin kansalaista, jotka kärsivät epäedullisen aseman aiheuttamista jatkuvista haitoista jokapäiväisessä elämässään työn, koulutuksen, terveydenhuollon ja elämänlaadun alueilla.
Näiden ongelmien vakavanlaatuisuuden vuoksi seuraavassa rakennerahastojen uudistuksessa vaaditaan maantieteellisten ja taloudellisten tekijöiden, kuten syrjäisen sijainnin ja saariaseman huomioon ottamista, jos halutaan poistaa eriarvoisuus keskija äärialueen väliltä, eriarvoisuus, jonka jatkuminen siunaa Euroopan kansalaisten jakamisen ensimmäisen ja toisen luokan kansalaisiin. Jos rahastojen uudistuksesta tulee nykyisen kaltainen, tämä jako siunataan. Violan mietintö on yritys tämän estämiseksi. Minun ryhmäni tukee kaikkia sen sisältämiä ehdotuksia saarialueiden tilanteen parantamiseksi.

Lindholm
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Violaa hyvästä mietinnöstä. On tärkeää, että kiinnitämme huomiota EU: n saariin ja saaristoalueisiin sekä niiden erityisongelmiin sekä huomaamme, että ongelmat ovat suuria mutta hyvin erilaisia. Kreikan saaristoalueen ongelmat eroavat hyvinkin paljon Skotlannin edustan tai Itämeren saarien ongelmista. Se pätee erityisesti luontoon ja ilmastoon.
Olen itse Ruotsista, missä on ylivoimaisesti eniten saaria EU: n alueella. Vuosikymmenten ajan olemme taistelleet sen puolesta, että saaristoissa säilyisi elämä ja että siellä olisi mahdollista elää, asua ja hankkia elantonsa. Väestökato ja kestävän pitkän aikavälin kehityksen puuttuminen on meille suuri ongelma. Haluamme enemmän kehitysohjelmia ja lisää alueidenvälistä yhteistyötä saarten tilanteen helpottamiseksi. Emme kuitenkaan ole sitä mieltä, että saaret tarvitsisivat erityiskohtelua tulevaisuuden rakennerahastopolitiikassa. Se johtaisi nimittäin erilaisten erityisintressien ja erityisalueiden vaatimusten tulvaan. Kannatamme sen vuoksi 75 %: n kynnysarvon säilyttämistä.
Saarten tilanne on sitä vastoin erinomainen esimerkki siitä, että EU: n rakennerahastopolitiikkaa on voitava täydentää kansallisilla tuilla, jotka kohdistuvat niihin alueisiin, joita EU: n tuki ei kata. Muussa tapauksessa tietyt alueet jäävät kokonaan vaille tukea, kun taas toiset saavat niin EU: n myöntämää kuin kansallistakin tukea.
Mielestämme komission on Agenda 2000: ssa sallittava se, että jäsenvaltiot myöntävät kansallista aluepoliittista tukea alueille, esimerkiksi saarille, joita EU: n myöntämä rakennerahastojen tuki ei kata. Jotain muuta olisi täysin mahdotonta hyväksyä.

Karamanou
Arvoisa puhemies, tänään Euroopan parlamentti herra Violan erinomaisen mietinnön kautta lähettää lämpimän solidaarisuusviestin unionin saarialueiden kansalaisille, viestin eurooppalaisten luonnon- ja kulttuuriperinnön arvokkaimman pääoman elinvoimaisesta kehittämisestä ja hyödyntämisestä.
Ensimmäinen suuri askel otettiin Amsterdamin sopimuksessa, jossa tunnustettiin tarve erityispolitiikkaan, joka korvaisi rakenteelliset haitat, jotka saarten erityisen vaikea maantieteellinen ja taloudellinen asema synnyttää.
Toinen askel otetaan äänestettäessä tästä mietinnöstä, joka käytännössä asettaa perustan kokonaisvaltaiselle politiikalle, joka luo yhtäläiset ehdot kilpailukyvylle ja kehitykselle sekä manner- että saarialueilla.
Minun mielestäni etusija pitää antaa seuraaville asioille:
Ensiksi, rakennerahastojen uudelleenjärjestelyjen puitteissa on edellytettävä uutta, vain saaria koskevaa ohjelmaa. Samaan aikaan on vahvistettava pienten saarten rahoitusosuutta.
Toiseksi, laadittaessa asetuksia ja direktiivejä on otettava huomioon saaristoalueiden ominaispiirteet samoin kuin paikallisten tahojen näkemykset.
Kolmanneksi, pitää ryhtyä toimiin liikenteen lisäkustannusten korvaamiseksi ja antaa etusija liikenteen, ympäristön ja nykyaikaisten televiestintäjärjestelmien perusrakenteille.
Neljänneksi, on ryhdyttävä vaihtoehtoisiin verotoimenpiteisiin ja annettava taloudellisia kannustimia saarten omaehtoiselle kehittämiselle.
Viidenneksi, on suojeltava ekologisesti herkkiä saaristoalueita.
Kuudenneksi, on tutkittava naapurimaiden toimien ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia, mistä esimerkkinä ovat Turkin rannikoiden saastuttavat tehtaat ja suunnitelmat ydinvoimalan rakentamisesta Akuyuun, millä olisi kauhistuttavat seuraukset paitsi Aigeianmeren ympäristölle myös koko itäiselle Välimerelle.
Seitsemänneksi, on tuettava toimia uudistuvien energialähteiden hyödyntämiseksi.
Kahdeksanneksi, on rahoitettava kiireellisen sairaankuljetuksen välineiden ostamista erityisesti pienillä saarilla.
Yhdeksänneksi, saarten kulttuurillisia ja ympäristöllisiä ominaispiirteitä on suojeltava samoin kuin historiallisia ja arkeologisia alueita sekä perinteisiä rakennuksia.
Ja kymmenenneksi, on määriteltävä käyttäytymissäännöt sekä ympäristö- ja kulttuurisäännöt matkailuyrityksille. Tarvitaan vielä uudenlaisia ratkaisuja jätteiden käsittelyyn ja veden varastointiin. Saaret todellakin tarvitsevat unionin huolenpitoa ja huomiota.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Amsterdamin huippukokouksessa tunnustettiin Euroopan saarialueiden kehitykseen vaikuttavien yhteisten erojen ja ongelmien olemassaolo. Tänään herra Viola, jota onnittelen ja kiitän hänen tekemästään työstä, esittelee meille ehdotuksen saarialueita koskevasta yhtenäisestä politiikasta. Tähän ehdotukseen sisältyy ja siinä kehitetään alueidenvälistä tasapainon palauttamisen käsitettä ja pyydetään komissiota sisällyttämään Agenda 2000: een makrotaloudelliset ja maantieteelliset ja taloudelliset perusteet sekä syrjäinen sijainti ja saariasema.
Euroopan saarialueet ovat erilaisia, mutta niillä on yhteisiä ongelmia, jotka vaikuttavat erityisesti henkilö- ja tavaraliikenteeseen. Saarialueille sijoittuneiden yritysten, jotka ovat enimmäkseen pieniä ja keskisuuria, on vaikea harjoittaa kilpailua yhtenäismarkkinoiden tasapuolisten mahdollisuuksien puitteissa, koska merisatamat ja lentokentät ovat niiden ainoita yhteyksiä mantereen ja muiden saarten välillä.
Meidän on kehitettävä saarialueita laadullisesti ja luotava työpaikkoja, minkä vuoksi pyydämme tukea uusien teknologioiden ja tietoliikenteen kehittämiseksi, joka on tulevaisuutemme kannalta strateginen sektori.
Matkailu on hyvä tulojen lähden monille saarialueille, mutta me saarten asukkaat emme asu hotelleissa, vaan teemme niissä työtä. Palvelualalla tarvitaan kausiporrastusta, vaihtoehtoisten matkailumuotojen kehittämistä ja paljon koulutusta kilpailukyvyn varmistamiseksi.
Tiedän, että rouva komissaari muistuttaa minua siitä, että Baleaarien - alue, jota edustan tässä parlamentissa - matkailu on kehittynyttä. Meidän saarialueemme, arvoisa komissaari, ovat kuitenkin hauraita kestävää kehitystä, ympäristöä ja jätteiden käsittelyä silmällä pitäen. Meillä on veteen liittyviä ongelmia ja suuri energiariippuvuus.
Saaristoihin kuuluu myös pieniä saaria, joiden koulutus- ja terveydenhuoltotilanne on erityisen epäedullinen. Tietääkö komissaari, millaisia hankaluuksia ja kustannuksia paikallishallinnolle aiheutuu siitä, että ne antavat kansalaisilleen samanlaatuisia palveluja kuin mitä mantereen asukkaat saavat?
Ongelmamme voidaan ratkaista, jos komissio käynnistää kansallisten hallitustemme tukemana toimintasuunnitelman, jossa Agenda 2000: n puitteissa sovelletaan yhteisön lainsäädäntöä yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta noudattaen.

Hyland
Arvoisa puhemies, Irlanti on hyvä esimerkki rakennerahastojen tehokkaasta käytöstä. Nykyisessä ohjelmassa maa on arvioitu yhdeksi rahoitusyksiköksi. Seuraavaa rakennerahastovarojen jakokierrosta varten on kuitenkin vahvoja perusteita Irlannin jakamiselle useampiin alueisiin. Eräät Irlannin alueet suoriutuvat taloudellisesti selkeästi muita paremmin ja sen vuoksi rakennerahastojen seuraavia maksueriä maksettaessa kaikkia alueita ei voi eikä saa asettaa samaan tukiluokkaan.
Irlannin tilastokeskuksen vastikään julkaisemista luvuista käy selvästi ilmi, että maan keskiosat jäivät alle 75 %: iin EU: n keskimääräisestä elintasosta. Sen vuoksi perusteet tavoitteen 1 aseman myöntemiseksi maan keskiosille kaudeksi 2000-2006 ovat sekä todellisia että pakottavia eikä niitä voi mitenkään moittia. Jos tälle alueelle myönnetään tavoitteen 1 alueen asema, se pystyisi kehittymään infrastruktuuriparannusten, kuten Portlaiosen ohitusväylän, ansiosta ja houkuttelemaan uusia investointeja ja luomaan lisää työpaikkoja.

Thors
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että luultavasti ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin historiassa tässä mietinnössä otetaan huomioon pohjoisten jäsenvaltioidemme saaristot, toisin sanoen LounaisSuomen, Ahvenanmaan ja Ruotsin saaristot. Haluan erityisesti mainita päätöslauselman E kohdan, jossa mainitaan pienet saaristoon kuuluvat saaret ja vesien jäätyminen. Haluan lämpimästi kiittää esittelijää siitä ymmärryksestä, jonka hän osoittaa tällä saaristoalueelle, joka on osa ainutlaatuista perintöämme, jota meidän on yhdessä varjeltava ja joka voi säilyttää perusolemuksensa vain, jos ihmiset voivat toimia ja elää siellä.
Olemme Suomessa vuosikymmenten ajan yrittäneet ajaa aktiivista saaristopolitiikkaa nimenomaan saaristoista vastuussa olevien elinten kanssa. 7 kohta, jossa mainitaan yksiköiden välinen työryhmä, on siksi tärkeä. On myös tärkeää, että komissaari ryhtyy nopeasti toimiin varmistaakseen sen, että valtiot voivat antaa saaristoalueille toiminta-avustuksia ja liikenteeseen suunnattuja avustuksia. Arvoisa komissaari, vitkastelu voi olla elävälle saaristolle kohtalokasta.
Toivon sitä paitsi, että huomiota kiinnitetään myös mietinnössä esitettyyn erityishuomioon saaristojen pienimuotoisesta maataloudesta, jota ei voi laajentaa.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomiota erääseen tänään täällä esille tulleeseen silminnähden yllättävään seikkaan. Melkein kaikki me puhujat puhumme Violan mietinnöstä, joka puolueettomasti ajatellen ei ole läheskään niin tärkeä kuin herra Arias Cañeten mietintö koheesiorahastoista tai Klaßin mietintö rakennerahastoista. Tämä on osoitus siitä, kuinka tärkeitä saaret ovat, ja uskon rouva Wulf-Mathiesin panevan sen merkille.
Violan mietintö on erinomainen mietintö, kuten on jo sanottu. Siinä kuvataan erittäin hyvin saarten todellisuutta ja ehdotetaan rakentavia ratkaisuja, jotka toivon komission ottavan huomioon.
Haluan kiinnittää huomiota erityisesti E kohtaan, jossa saarten todellisuutta esitellään lähes tyhjentävästi, kenties täydellisesti. Haluan todeta, että jotkut Euroopan unionin tärkeimmistä yhtenäismarkkinoita, henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja joitakin houkuttelevimpia hankkeita, kuten Euroopan laajuisia verkkoja koskevista saavutuksista ovat tavoitteita, joita toimeenpannaan saarilla vähän tai ei ollenkaan, ja siksi saaria syrjitään joidenkin unionin tärkeimpien hankkeiden osalta.
Rouva Wulf-Mathies, ainoa näissä viime aikoina käymissämme keskusteluissa löytämämme vakava syy vastustaa yhtenäistettyä ja erityistä saarialuepolitiikkaa koskee talousarviota. Se on epäilemättä hyvin tärkeä vastustamisen syy, mutta monet vaadituista toimista, kuten valtiontuet, verotuspolitiikka ja taloudelliset erityistoimet, eivät aiheuta kustannuksia unionin talousarvioon.
Arvoisa komissaari, olen varma, että te olette tietoinen ja että te saatte myös komissiossa kolleganne, jotka eivät ole yhtä tietoisia, kuten herra Monti tai Van Miert, vakuuttuneeksi näistä saarten vaatimista erityistoimista.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin onnitella kolmea esittelijää, rouva Klaßia, herra Arias Cañetea ja herra Violaa heidän laatimistaan mietinnöistä. Minä, itsekin saarelta kotoisin olevana, puhun herra Violan mietinnöstä, joka on todella erinomainen ja jonka tulee muodostaa perusta tuleville toimillemme.
Euroopan parlamentin kysymyksen ja viime toukokuussa hyväksymän päätöslauselman jälkeen, yhdistyneenä jäsenvaltioiden ja saarten viranomaisten yhteensovitettuihin toimiin, tuli mahdolliseksi sisällyttää Amsterdamin sopimuksen 130 a artiklaan erityismaininta saarten erityisongelmista. Lisäksi sopimukseen liitettiin erityinen lisäpöytäkirja.
Näillä edellytyksillä voitaisiin saada perusta kokonaisvaltaisen politiikan soveltamiseksi saarilla. Komissio ei kuitenkaan näytä aikovan kääntää tätä mahdollisuutta konkreettisiksi toimiksi ja politiikoiksi. Tästä syystä meidän Euroopan parlamentissa on uskollisina tähänastiselle kannallemme tehtävä kaikki mahdollinen, jotta nämä esteet voitaisiin ylittää. Tämän kehityksen nojalla meidän pitäisi uskoakseni painottaa seuraavia seikkoja:
Ensiksi, yhteisön Interreg-aloitteessa pitäisi huolehtia uudesta aliohjelmasta, joka olisi kokonaan omistettu saarialueille, sekä saarten välisen yhteistyön edistämisestä.
Toiseksi, henkilöiden, saarille ja saarilta tapahtuvien tavaroiden ja energian kuljetusten lisäkustannusten tasoittaminen korvaavin toimenpitein.
Kolmanneksi, on otettava käyttöön vaihtoehtoisia verotoimenpiteitä, jotka kunnioittaisivat saaristoalueiden erityispiirteitä ja rohkaisisivat paikallisia talouksia verohelpotuksin.
Neljänneksi, on tuettava yhteisön toimintaa ja sovellutuksia uudistuvien energialähteiden hyödyntämiseksi.
Ja viidenneksi, komission on annettava etusija kiireellisen kuljetuksen välineiden hankinnan yhteisrahoitukselle, jotta tarpeen vaatiessa saarilla olisi nopea yhteys toisten saarten ja mantereen välillä.

Howitt
Arvoisa puhemies, samalla suhtaudun pidän rouva Klaßin mietintöön myönteisesti, asetun kannattamaan sekä komission näkemystä, jonka mukaan vuosi 1996 oli meneillään olevan rakennerahasto-ohjelman ensimmäinen täysimittainen toimeenpanovuosi, että esittelijän näkemystä, jonka mukaan ohjelmalle voidaan ensi kertaa sitten vuoden 1994 jälkeen antaa toistaiseksi myönteinen arvosana. Nyt toukokuussa 1998 käytävässä keskustelussa voinemme kuitenkin pitemmän ajanjakson ansiosta tehdä jo laajempiakin johtopäätöksiä siitä, mitä tapahtuu, kun ohjelma käynnistyy tosiasiallisesti kolme vuotta myöhässä. Suunnittelu ja neuvottelu vievät meillä paljon aikaa, ja niitä seuraavat kiireellä tehdyt varojen käyttämistä ja täytäntöönpanoa koskevat päätökset; maksumme niin jäsenvaltioille, alueille kuin yksittäisille hankkeillekin ovat jatkuvasti viivästyneet.
Brysselissä varojen käyttämättä jääminen nähdään pikemminkin tarpeiden puuttumisena kuin tehokkaan hallinnon puutteena. Kaiken kaikkiaan tällä on rappeuttava vaikutus odotuksiin ja se ruokkii ennemminkin kyynisyyttä kuin kerää yleistä kannatusta tälle yhdelle Euroopan tärkeimmistä toimintamuodoista. Toivonkin, että tänä aamuna sitoutuisimme uudelleen sekä varmistamaan sen, että meneillään olevalle rakennerahasto-ohjelmalle budjetoidut varat vuoden 1999 talousarvioissa sidotaan täydellisesti, jotta täytetään Edinburghin sopimuksen ehdot, ja että tehdään kaikki mahdollinen sen varmistamiseksi, että uusi ohjelmansuunnittelukausi vuodesta 2000 eteenpäin käynnistyy ajoissa. Vaihtoehtona on dominoilmiö, jossa kaikki viivästymisestä aiheutuvat ongelmat jatkuvat seuraavat seitsemän vuotta jättäen varjoonsa saavutuksemme niissä ohjelmissa, joista voisimme olla aiheellisesti ylpeitä. Toivon, että saamme komissaarilta tänään aamupäivällä asiassa selkeän sitoumuksen.
Samalla toivon, että hän tarjoaa tukensa yhteisöaloitteille ja innovatiivisille hankkeille, joiden osuus kaikista käyttämättä jääneistä varoista on vuosikertomuksen mukaan 70 %. Olemme kaikki tietoisia hänen halustaan supistaa näitä menoja, mutta on paikallaan muistuttaa jälleen kerran, että ne ovat tehokkain, näkyvin ja suorin Euroopan unionin alueilleen ja paikallistasolle suuntaamista tukimuodoista. Niiden paremman käytön esteenä ovat pikemmin hallinnolliset ongelmat Brysselissä kuin se, ettei niillä saavutettaisi haluttuja vaikutuksia itse avun kohteessa.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, Violan mietintö, kuten herra Fernández Martín aiemmin huomautti, on ollut aiheena suurimmassa osassa tänä aamuna esitellyistä mietinnöistä, mikä osoittaa parlamentin olevan tietoinen saarialueiden tilanteesta.
Haluaisin todeta, että tietyt saarialueet, eli erityisen syrjäiset alueet, saavat osakseen erityiskohtelua, ja ne on jo tunnustettu myös uudessa Amsterdamin sopimustekstissä, muutetun tekstin 299.2 artiklassa, ja että sen vuoksi tämä on täysin eri asia.
Saarialueet, paitsi nämä erityisen syrjäiset alueet, muodostavat Euroopan unionissa muista eriäviä alueita, joilla on tiettyjä ongelmia. Uudessa Amsterdamin sopimuksen 130 a artiklassa aloitetaan jo lainsäädännöllinen huomioonottaminen ja eräs Amsterdamin konferenssin julkilausuma on myös tämänsuuntainen. Minusta on kuitenkin johdonmukaista, että tällaista erityiskohtelua on olemassa. Tämän kohtelun täytyy tasoittaa näiden saarten olosuhteita niiden saariaseman vuoksi. Tämän kohtelun edellytyksenä on, että näillä saarialueilla on maa-alueen rajallisuudesta johtuvia ongelmia. Toisin sanoen se mielikuva, joka meillä on Euroopan unionista, on mannerkeskeinen, eikä siinä oteta huomioon sitä, että on olemassa suuri joukko vaikeuksissa olevia saaria.
Minun mielestäni herra Violan tekemät ehdotukset ovat yleisesti ottaen melko myönteisiä ja kiinnittäisin huomiota niihin ehdotuksiin, joilla on tarkoitus helpottaa viestintää, liikennettä, ja ennen kaikkea kaikkien niiden uusien tietoverkkoteknologioiden soveltamista, jotka mahdollistaisivat joidenkin ongelmien ratkaisemisen.
Tämän vuoksi haluan onnitella herra Violaa sekä kollega Díez de Riveraa ja Gallagheria heidän asian edellyttämien valiokuntiensa osallistumisesta ja toivon, että komissio ottaa huomioon nämä aloitteet, joiden tavoitteena on laatia konkreettisia ohjelmia, joilla voidaan tasata saarialueille aiheutuvia tähän liittyviä haittoja.

Otila
Arvoisa puhemies, herra Violan oma-aloitteisessa mietinnössä pyritään vahvistamaan herkkien saarialueiden erityisasemaa Euroopan unionissa. Jo Amsterdamin huippukokouksen tuloksena unionin perustamissopimukseen liitettiin julkilausuma monella tavalla epäsuotuisassa asemassa olevien saarialueiden taloudellisesta ja sosiaalisesta kehittämisestä. Saarialueet ovat ekologisesti herkkiä alueita. Niihin kohdistuu monenlaisia käyttöpaineita: pysyvän väestön elinolosuhteiden parantamista ja lisääntyvää turismia halutaan tasapainottaa. Väestön nopean ikääntymisen vuoksi perinteiset saaristoelinkeinot, kalastus ja maanviljely, ovat vähentyneet. Jos saaristolaisnuoria ei saada houkutelluksi jäämään kotiseuduilleen, varsin ainutlaatuisen saaristolaiskulttuurin katoamisen myötä menetetään arvokasta kulttuuriperintöä. Kuten mietinnössä todetaan, saarialueiden omiin lähtökohtiin perustuvan kehityksen kannustaminen on ainoa keino nuorten poismuuton pysäyttämiseksi.
On valitettavaa, että Violan mietintöön ei ole kuitenkaan saatu sisällytettyä kaikkia tuen tarpeessa olevia saaristoalueita. Näistä esimerkkinä ovat Suomen ja Ruotsin välisellä merialueella oleva suuri asuttu saaristoalue ja Itä- ja Keski-Suomen järvialueiden saaristot. Saaristoalueet ovat erittäin harvaanasuttuja kylmän ilmaston alueita, jotka talvisin ovat eristyneinä vesien jäätymisen takia. Nämä alueet pitäisi ehdottomasti ottaa mukaan myös unionin rakennerahastouudistuksen myötä luotavaan uuteen tavoiteohjelmaan yksi, jossa saaristoalueet saisivat korkeimman tukiluokituksen eli 75 prosenttia projektin kokonaiskustannuksista.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että kun muistelemme tänä aamuna vielä kerran näitä mietintöjä, pitäisi meidän taas palata kysymykseen, miksi oikeastaan harjoitamme rakennepolitiikkoja. Voimmeko pitäytyä siinä, että rikkaiden ja köyhien välinen ero, joka on ilmeisesti osasyynä siihen, että ylipäätään harjoitamme rakenne- ja aluepolitiikkoja, on todellakin pienentynyt vuonna 1996? Entä ne 18 miljoonaa työtöntä? Entä ne 12 miljoonaa, jotka elävät tällä rikkaalla Euroopan mantereella köyhyysrajan alapuolella? Siihen paneudumme liian vähän rakenne- ja aluepolitiikoissa, myös ja ennen kaikkea komissio.
Toiseksi rouva Klaß toteaa mietinnössään, että petokset ovat lisääntyneet huomattavasti rakennepolitiikkojen alalla, tarkemmin sanottuna, että ne ovat nelinkertaistuneet. Komissio toteaa siihen liittyvässä petosten torjuntaa vuonna 1996 käsittelevässä kertomuksessa, että 50 % säännönvastaisuuksista johtuu siitä, että asiakirjoja ei esitetä sääntöjen mukaisesti ja että kustannuksista ei esitetä todistuksia. Mutta sehän minun on tehtävä joka kerta kun matkustan! Siitähän meitä parhaillaan arvostellaan. Siinä se käy. Miten on rahojen perimisen laita? Ne maat - ja se on aika mielenkiintoista - jotka valittavat tällä hetkellä kaikkein äänekkäimmin siitä, miltä niiden nettopuoli mahtaakaan näyttää uudessa Agenda 2000: ssa, nimittäin hyvin kielteiseltä, niiden asema näyttää perimisen yhteydessä ja tällaisessa petosten torjunnassa aika heikolta. Tarkoitan ennen kaikkea Saksaa, joka on perinyt 14 miljoonan ecun saatavista tosiasiallisesti ainoastaan 900 000. Neuvoisin näiden maiden valtiovarainministerejä, etteivät he ajattelisi ainoastaan summien suuruutta vaan myös näiden summien käyttöä. Silloin pääsisimme asiassa askeleen eteenpäin.
Arvoisa komissaari, toivon, ettemme ota näitä alueita mukaan ainoastaan sanomalla, että tarvitsemme hiukan enemmän valvontaa, vaan että teemme myös näistä rakennepolitiikoista hieman vedenkestävämpiä seuraaville vuosille, mitä tulee petoksen houkutukseen. Silloin pääsisimme näiden mietintöjen avulla, joista kiitän esittelijöitä sydämellisesti, askeleen eteenpäin Euroopan politiikoissa.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, arvoisa komissaari, on hyvä olla unohtamatta sitä, että koheesiorahaston tavoitteena on edistää yhteiskunnallisen ja alueellisen epätasapainoisuuden torjuntaa ja että sen perustamisen syynä oli tarve tukea edunsaajavaltioiden ponnisteluja yhtenäisvaluutan käyttöönoton ehdoksi määriteltyjen lähentymisehtojen saavuttamista.
Yhteiskunnallinen ja alueellinen epätasapainoisuus ei ole poistunut - saavutetusta edistyksestä huolimatta - eivätkä sovitut talousarviota koskevat rajoitukset katoa yhtenäisvaluutan myötä, minkä takia koheesiorahaston säilyttäminen vuoden 1999 jälkeen on perusteltua. Nykyisen koheesiorahaston puitteissa on kuitenkin tärkeää välttää vastakkaisia vaikutuksia, jotka johtuvat erityisesti sen keskittymisestä edunsaajajäsenvaltioiden kehittyneimmille alueille. Alueellisen epätasapainoisuuden estämiseksi on tärkeää puuttua siihen joka valtion sisällä. Onkin myönteistä, että koheesiorahasto on lopulta saapunut esimerkiksi erityisen syrjäisille alueille, mikä on vastaus tämän parlamentin toistuviin sensuuntaisiin kannanottoihin.
Se saapui joillekin alueille muttei vielä kaikille. Se ei saapunut Azoreille huolimatta niistä huomattavista sijoituksista, joita tällä alueella on tehtävä ympäristön ja liikenteen aloilla, jotka ovat koheesiorahaston osa-alueita. Tämä tosiseikka on sitäkin merkittävämpi, kun tähän mennessä 55 % tämän rahaston varoista on keskittynyt Portugalissa maan kehittyneimmälle alueelle. Tähän tilanteeseen on saatava muutos.
Haluaisin onnitella kollega Arias Cañetea tästä aiheesta tehdystä erinomaisesta mietinnöstä.

Lage
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, arvoisa komissaari, me keskustelemme kolmesta kiinnostavasta mietinnöstä, jotka antavat meille hyvin elävän kuvan saarista ja rakennerahastojen tilanteesta.
On kuitenkin tarpeen tehdä eräs huomio. Rakennerahastot osoittivat vuonna 1996 kasvua toteuttamisvauhdin osalta, mutta tulevaisuudessa on tarpeen edelleen nopeuttaa, yksinkertaistaa ja helpottaa rakennerahastojen toteuttamista. Toinen huomio: omassa maassani, Portugalissa, on rakennerahastojen paras hyödyntämis- ja toteuttamisaste. Tämän tuen ansiosta Portugalin talous kasvoi viime vuonna 4 %, ja tänä vuonna maassani on talouskasvua noin 5 %. Kokonaisuutena Portugalin alue on kuitenkin 75 %: n tason alapuolella. Näin ollen Agenda 2000: een sisältyvät ehdotukset eivät saa, koska ne ovat epäoikeudenmukaisia ja kohtuuttomia, rangaista Portugalia ja viedä siltä sen nykyisellään rahastoista saamaa viipaletta. Hyve on palkittava, ja näin ollen Portugalin on edelleenkin saatava yhteisön tulevassa tukikehyksessä nykyisiä vastaavalla tasolla olevat rakennerahastot.

Berend
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tänään ei ole kyse periaatekeskustelusta, joka koskee koheesiorahaston säilyttämistä vuoden 1999 jälkeen. Herra Arias Cañeten sinällään oikein hyvä mietintö on vuoden 1996 katsaus komission esittämästä kertomuksesta kyseiseltä ajalta. Se siis saa olla ja myös on kertomuksen analyysi ja kriittinen arvostelu siitä seuraavine johtopäätöksineen laadullisesti ja määrällisesti tehokkaasta varojen käytöstä. Älkäämme siis puuttuko edeltäkäsin rakennerahastojen tarkistamiseen ja varmasti siihen liittyvään koheesiorahaston uudelleentarkasteluun. Tämä vuoden 1996 mietintö ei ole oikea paikka siihen. Muutos, jonka panimme vireille ja joka on esitetty puolueryhmäni puolesta, on ymmärrettävissä ainoastaan tästä näkökulmasta. Siksi pidän myös täysin epäoikeutettuna huomautusta, jonka herra Novo esitti aikaisemmin. Se, mitä näissä artikloissa esitetään nyt, rikkoo vain vuoden 96 mietinnön puitteet ja sitä olisi seurattava myöhempänä ajankohtana, mutta ei tämän mietinnön yhteydessä. Uskon kuitenkin, että esittelijän kanssa on löydetty hyväksyttäviä ratkaisuja.

Perry
Arvoisa puhemies, rajoitun käsittelemään vain yhtä saarta - Englannin etelärannikon edustalla sijaitsevaa Isle of Wightia - joka oli kuningatar Victorian suosima lomanviettosaari. Se on edelleen kaunis lomakohde ja olette kaikki tervetulleita käymään siellä. Puolen miljoonan asukkaan vaalipiiristäni noin kolme neljäsosaa asuu mantereella Hampshiressa ja yksi neljäsosa Isle of Wightilla. Hampshire on vaurasta seutua. Sen BKT on yli 100 % Euroopan keskiarvosta. Työttömyysaste on 2 %. Se on suurenmoinen kreivikunta, jossa asuu suurenmoisia ihmisiä. Myös Isle of Wightilla asuu suurenmoisia ihmisiä, mutta sen BKT on vain 67 % Euroopan keskiarvosta. Työttömyysaste on 20 %. Se on Englannin köyhin alue, mutta se ei saa lainkaan Euroopan unionin tavoitteen 1 mukaista rahoitusta, sillä tilastollisesti se luokitellaan yhteen Hampshiren kanssa.
Miksi se on niin köyhä? Se on saari, jota erottaa mantereesta vain viiden kilometrin vesimatka. Sijaintimme ei ole erityisen syrjäinen, mutta ratkaiseva ero on siinä, että olemme saarella. Pidän hyvänä sitä, että saarialueet mainitaan erikseen Amsterdamin sopimuksessa. Kiitän herra Violaa hänen mietinnöstään. Brittihallitus, ministerineuvosto ja komissio eivät halua ryhtyä toimiin sopimuksen 158 artiklan johdosta. On parlamentin tehtävä kiirehtiä tässä mietinnössä sopimuksen täytäntöönpanoa ja avun saamista saarialueille.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, pikaisesti minulle annetun minuutin aikana haluan ensinnäkin onnitella esittelijöitä Arias Cañetea, Violaa ja Klaßia heidän suurenmoisista mietinnöistään, ja muistuttaa täällä vielä kerran, että koheesiorahasto ei syntynyt rahaliiton saavuttamiseksi, vaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi. Näin ollen niin kauan kun sitä ei saavuteta, eli todellista lähentymistä tai, kuten perustamissopimuksessa sanotaan, niin kauan kuin jäsenvaltioiden BKT henkeä kohti on alle 90 % yhteisön keskiarvosta, koheesiorahastoa tarvitaan.
Rahaliiton saavuttaminen ei valitettavasti merkitse alueellisten ja yhteiskunnallisten erojen katoamista Euroopan unionista. Koheesiorahasto on epäilemättä saanut paljon aikaan, kuten Ariasin mietinnössä myönnetään, ja sitä on toteutettu hyvin vuonna 1996, kuten myös todetaan mietinnössä. Vielä on kuitenkin paljon tehtävää, kuten itse komissio myönsi koheesiosta antamassaan kolmivuotisessa kertomuksessa ja Agenda 2000: ta koskevassa ehdotuksessa koheesiorahaston säilyttämiseksi vielä rahaliiton sisälläkin vuodesta 1999 lähtien. Mutta kuten myös täällä sanottiin, meillä on mahdollisuus puhua tulevaisuudesta seuraavissa aluepoliittisen valiokunnan keskusteluissa.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi kiittää sydämellisesti esittelijöitä, rouva Klaßia, herra Arias Cañetea ja herra Violaa heidän erinomaisista mietinnöistään ja rakentavasta yhteistyöstä aluepoliittisen valiokunnan jäsenten kanssa. Kuten keskustelussa on usein painotettu, oli myös vuosi 1996 menestyksekäs vuosi koheesiorahastolle, ei ainoastaan varojen vastaanottokyvyn kannalta vaan myös kehityserojen purkamisen kannalta. Myös liikenteen ja ympäristön välinen suhde on lähestynyt entisestään tavoiteltua tasapainoa, ja voitte päätellä vuosikertomuksesta 1997, että myös yksittäisten maiden alijäämiä voidaan purkaa asteittain, joten komissio lähtee siitä, että tavoiteltu tasapaino saavutetaan vuoden 1999 loppuun mennessä kaikkien neljän avunsaajamaan osalta.
Kritisoin kuten tekin liikenteen infrastruktuurien ja ympäristöystävällisten liikennemuotojen välistä suhdetta. Komissio keskustelee hyvin tiiviisti koheesiomaiden kanssa välttämättömistä edistysaskelista juuri rautatieliikenteen ja muiden ympäristöystävällisten liikennemuotojen alueella. Olemme kanssanne samaa mieltä siitä, että tasapainon on kehityttävä tulevaisuudessa ennen kaikkea rautatiehankkeiden osalta. Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että me tarvitsemme parempia ympäristöindikaattoreita, jotta voisimme paremmin arvioida tukea saavien hankkeiden kestävyyttä. Eurostat on tekemässä tätä tarkoitusta varten kunnianhimoista ohjelmaa, josta komissio saa toivottavasti välineitä arvioida ympäristön paranemista ja tehdä paremmin asianmukaisia vertailuja. Kiistän epäpätevät moitteet siitä, että koheesiorahasto olisi edistänyt oleellisesti luonnon tuhoutumista ja että komissio ei seuraisi ympäristölakia vastaan tehtyjä rikkomuksia. Mielestäni voimme todistaa teille ongelmitta päinvastaista.
Ehdotuksenne paikallisten ja alueellisten rakenteiden luomisesta koheesiorahastohankkeisiin on valitettavasti vastoin koheesiorahastoasetusta. Koheesiorahasto ei ole mikään aluerahasto, ja sen tehtäviä on siten arvioitava koheesiorahastoasetuksesta käsin. Rouva Klaß, minäkin olen iloinen siitä, että rakennerahastojen varojen käyttö on parantunut huomattavasti vuonna 1996 edellisiin vuosiin nähden. Tämä myönteinen kehitys on jatkunut vuonna 1997 siten, että määrärahojen käyttöaste oli silloin maksumäärärahoissa 99, 2 %. Kummankin ensimmäisen vuoden viivästysten jälkeen tilanne on siten palautunut ennalleen ja vakiintunut vuonna 1997. Jaan huolenne yhteisöaloitteiden tilanteesta, ja te tiedätte, että olen jatkuvasti huomauttanut jäsenvaltioille, että on välttämätöntä kiirehtiä. Vuonna 1997 on tosin ollut huomattavissa tiettyä parannusta, mutta tilanne on kaikkea muuta kuin tyydyttävä. Siksi toimipaikkatasolla puhutaan parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa uudelleenohjelmoinnista, ja kesätauon jälkeen komissio esittää Euroopan parlamentille kertomuksen yhteisöaloitteiden toteuttamisesta ja ottaa siinä luonnollisesti huomioon Euroopan parlamentin kannan. Saanen sanoa sivumennen, että myös teidän vahvistamisen puolesta ehdottamissanne yhteisöaloitteissa on niiden varojen vastaanottokyvyssä parantamisen varaa. Siksi onkin kannattavaa, että keskustelemme sitten yhdessä, mihin toimiin meidän on ryhdyttävä.
Kaiken kaikkiaan Edinburghissa päätetyissä tulevissa rahoitusnäkymissä arvioitiin 39 % maksusitoumusmäärärahoista keskittyvän ohjelmansuunnittelukauden kahteen viimeiseen vuoteen. Todellisen toteuttamisen mukaan prosenttiluku oli 31. joulukuuta 1997 jopa 41 %, mikä tarkoittaa 2 % enemmän kuin rahoitusnäkymissä oli arvioitu. Tämä on mielestäni kaikesta huolimatta suhteellisen tyydyttävää. Rakennerahaston tukitoimien seurannassa ja arvioinnissa, hyvä rouva esittelijä, on saavutettu huomattavia edistysaskelia vuodesta 1996 tähän päivään. Te tiedätte kuitenkin, että me pyrimme uudella rakennerahastoasetuksella entistä tehokkaampaan seuranta- valvonta- ja arviointijärjestelmään. Siinä toimimme SEM 2000: sta saamiemme kokemusten varassa.
Sallinette minun esittää yhden pienen korjauksen. Muusta petollisesta toiminnasta ei ole todisteita, kuin valitettavasti kylläkin aina vain muotovirheistä ja säännönvastaisuuksista esimerkiksi tuettavuuden ja myös kuittien esittämisen osalta. Siksi pidän myös hyvin tärkeänä, että komissio saa tulevaisuudessa sanktiomahdollisuudet ja että se voi tehdä rahoituskorjauksia huomatessaan sellaisia asioita. En kuitenkaan paljasta teille mitään salaisuutta, kun kerron, että oikeasta yksinkertaistamisen tiestä kiistellään parhaillaan kiivaasti ja että useimmat jäsenvaltiot näkevät asian tällä hetkellä aivan toisin. Rouva Klaß, valitettavasti emme voi myöskään antaa teille mitään kertomusta varojen siirtämisestä lopullisille edunsaajille, koska se on jäsenvaltioiden käytettävissä kansallisella ja osittain ainoastaan alueellisella tasolla. Mielestäni ei myöskään pitäisi olla meidän asiamme huolehtia nyt jäsenvaltioiden koulutehtävistä, vaan meidän on vaadittava, että jäsenvaltiot yhtäältä noudattavat sääntöjä ja toisaalta myös tekevät tehtävänsä huolellisesti. Sen vuoksi tarvitsemme kuitenkin mahdollisuuden rahoituskorjauksiin ja sanktioihin.
Te tiedätte, että menneisyydessä on ollut ongelmia kumppanuusperiaatteen yhteydessä. Teemme parhaamme, että määrittelemme sen moitteettomammin ja että erotamme sen selvemmin vastuullisuudesta uudessa rakennerahastoasetuksessa. Myös tässä löytyy varmastikin enemmän yhdenmukaisuutta komission ja parlamentin kuin komission ja jäsenvaltioiden välillä. Siinä suhteessa tarvitsemme myös tulevaisuudessa teidän tukeanne.
Kansanedustaja Viola, arvostan paljon huomattavaa omistautumistanne saarialueita kohtaan. Komission näkökannan mukaan ainoastaan maantieteellinen "saariaseman" ehto ei kuitenkaan sovellu aivan yleisten poikkeusmääritelmien suunnittelemiseen - olkoon ne sitten rakennerahastojen tai muiden yhteisöpolitiikkojen yhteydessä. Toisin on erityisen syrjäisten saarialueiden laita, joiden erityisien heikkouksien arvioidaan Amsterdamin sopimuksen 299 artiklassa haittaavan niitä suuresti. Siitä huolimatta komissio paneutuu tosissaan rakennetuessa erilaisiin ongelmiin ja tiettyihin haittoihin, jotka johtuvat saariasemasta. Mutta jos haluamme julistaa sodan erityisiä haittoja vastaan, silloin meidän on saatava aikaan eroavuuksia emmekä voi kohdella kaikkia saaria yhdenmukaisesti.
Bruttokansantuote on keskeinen taloudellisten rakenneongelmien mitta juuri saarilla. Useasti mainitsemistanne syistä esimerkiksi Kreikan syrjäiset saaret saavat jo nykyään korkeampaa yhteisrahoitusta. Kaikkia saaria ei voi kuitenkaan käsitellä yhdenmukaisesti. Voisin kuitenkin vallan hyvin kuvitella, että saarialueiden rajatylittävää yhteistyötä edistetään Interregin yhteydessä, jos siihen on vastaavia ehdotuksia. Olisimme voineet tehdä niin jo aikaisemminkin, jos jäsenvaltiot ja saarialueet olisivat itse esittäneet runsaasti konkreettisia ehdotuksia sellaisille hankkeille. Niistäkin on joskus pulaa! Uskon, että meidän olisi saatava myös tässä enemmän yhdenmukaisuutta. Yleisen toimintatuen myöntämisen kiellosta huolimatta komissio sallii, kuten tiedätte, että kaikkein epäsuotuisimmille alueille myönnetään tietyin ehdoin degressiivistä, ajallisesti rajoitettua toimintatukea. Myös tässä sallittujen tukien voimakkuus suuntautuu kuitenkin oikealla tavalla haitan suuruuteen.
Olen esittelijän kanssa sitä mieltä, että saarialueiden omaehtoista ja kestävän kehityksen mukaista kehitystä on tuettava, että uusia, vahvemmin saarten luonnolliseen, kulttuuriseen ja historialliseen perintöön suuntautuneita matkailun muotoja on kehitettävä ja että näillä alueilla on edistettävä vaihtoehtoisten energiamuotojen käyttöä. Haluan kuitenkin myös sanoa teille, että teemme näin jo esimerkiksi JOULE-ohjelmassa, jonka avulla tuetaan yksistään 26: ta saarialueiden uusiutuvia energioita koskevaa hanketta. Komissio on myös siinä samaa mieltä esittelijän kanssa, että uudet tiedonvälitysteknologiat tarjoavat saarialueille paremmat mahdollisuudet, mitä tulee niiden kehitykseen ja niiden alueellisten ja ajallisten etäisyysongelmien vähentämiseen. Siksi olemme kehottaneet jäsenvaltioita tekemään tiedonvälitys- ja tietoliikenneteknologioista tietyn osan alueellista tukemista.
Viimeinen huomio: saariasukkaiden lukumäärä on, kuten olen huomannut, yllättävän suuri Euroopan parlamentin jäsenten keskuudessa! Heidän panoksensa on osoittanut, että saarten asukkaat pystyvät ajamaan etujaan taitavasti, ei ainoastaan Euroopan parlamentissa vaan myös ja nimenomaan Euroopan parlamentissa. Komissio on valmis keskustelemaan heidän kanssaan eriytetystä politiikasta. Sallikaa minun kuitenkin painottaa vielä kerran, että todellakin eriytytetystä politiikasta, sillä vain silloin voimme auttaa niitä, jotka ovat kaikkein heikoimmassa asemassa ja palvella koko yhteisön taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

Puhemies
Kiitän rouva komissaaria hänen puheenvuorostaan.

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, rouva komissaari viittasi saarten osalta ainoastaan maantieteelliseen kriteeriin, mutta olemme puhuneet myös, arvoisa komissaari, asukaslukua koskevasta kriteeristä, jota te ette ole ottaneet vastauksessanne huomioon.
(Istunto keskeytettiin klo 10.55 äänestysten alkamista odotettaessa ja sitä jatkettiin klo 11.00.)

Tomlinson
Arvoisa puhemies, kiinnittäisin huomiotanne ja teidän kauttanne myös puhemiehistön huomiota Belgian lehdistössä esiintyneisiin lausuntoihin, joiden sanotaan olevan peräisin eräältä parlamenttimme jäseneltä, herra Thierry Jean-Pierreltä. Lausunnot ovat samojen vanhojen väitteiden toistoa, joita hän on aiemminkin esittänyt sääntöjen vastaisesta toiminnasta ja sitäkin pahemmista väärinkäytöksistä. Väitteilleen hän ei ole esittänyt milloinkaan vähimpiäkään todisteita, vaikka sitä on häneltä pyydetty. Hän ei ole koskaan esittänyt todisteita lehdistölle, talousarvion valvontavaliokunnalle, parlamentin puhemiehistölle eikä puhemiehellemme. Hän näyttää pyrkivän vihjaamaan, että parlamentti jarruttaa parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelyä, vaikka tällaisia pyyntöjä ei ole parlamentille esitetty.
Voisitteko sen vuoksi pyytää parlamentin puhemiestä kiinnittämään edelleen huomiota näihin herra Thierry Jean-Pierren väitteisiin ja pyytämään kyseistä parlamentin jäsentä joko esittämään niille todisteita, mikäli niitä on, ja jollei niitä ole, käyttäytymään tavalla, joka on soveliaampi poliitikolle, jolta ainakin pitäisi voida odottaa oikeudellista objektiivisuutta.

Puhemies
Kiitos, herra Tomlinson. Kysymys tuli esiin tänä aamuna puhemiehistössä, ja puhemies aikoo ottaa huomioon havaintonne.

Äänestys
Puhemies
Rouva André-Léonard haluaa ehdottaa suullista tarkistusta, mikäli ymmärsin oikein.

André-Léonard
Arvoisa puhemies, ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta todellakin piti yhden kohdan lisäämistä hyödyllisenä. Valitettavasti emme voineet jättää normaalia tarkistusta määräajan kuluessa. Meidän on siis jätettävä suullinen tarkistus Intiassa 11. ja 13. toukokuuta tehdyistä ydinkokeista ja alueella vielä olevasta uhasta. Haluaisin siis ilmoittaa teille tämän suullisen tarkistuksen: " Pitää erittäin vakavana sitä, että Etu-Intian niemimaalla on yhä ydinaseita, mikä uhkaa kansainvälistä vakautta, ja pahoittelee, että Euroopan unionin todellisen yhteisen turvallisuuspolitiikan puuttuminen estää unionin poliittisen osallistumisen alueen maiden välisen strategista tasapainoa koskevan vuoropuhelun käynnistämiseen." Jos teille sopii ja jos parlamentille sopii, haluaisin, että tästä suullisesta tarkistuksesta äänestetään.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, yhdessä talousasioita käsittelevän valiokunnan koordinaattorin, valiokunnan puheenjohtajan sekä raha-asiain alivaliokunnan puheenjohtajan kanssa on sovittu, että suullisen tarkistuksen teksti kuuluu seuraavasti:
Pyytää Ecofin-neuvostoa hyväksymään komission suosituksen talouspolitiikan suuntaviivoiksi, sellaisena kuin Euroopan parlamentti sitä tällä päätöslauselmalla tukee.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Viola
Arvoisa puhemies, tämän tarkistuksen hyväksymisen myötä pyytäisin teitä kehottamaan asiaa hoitavia tahoja muuttamaan mietinnön otsikkoa tekstiä koordinoitaessa siten, että siinä viitataan lisäykseen, jota äsken hyväksytty tarkistus koskee.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Ennen 21 kohtaa koskevaa äänestystä

Viola
Arvoisa puhemies, pyydän uudelleen kollega Wynniä peruuttamaan tämän tarkistuksen, ja otan tehtäväkseni paneutua asiaan uudelleen ennen ensimmäistä käsittelyä. Mikäli hän kuitenkin tahtoo säilyttää tämän tarkistuksen, pyytäisin saada harkita omaa suullista tarkistustani hänen tarkistustaan koskien.

Wynn
Arvoisa puhemies, tuntuisi järkevältä yksinkertaisesti äänestää tästä tarkistuksesta. Jos se häviää äänestyksessä, esittelijä voi sen jälkeen tehdä niin kuin haluaa.

Puhemies
Kieltäydytte siis vetämästä tarkistusta pois ja muuttamasta sitä. Kyse on kaksinkertaisesta kieltäytymisestä. Alistan sosialistiryhmän tarkistuksen 1 äänestykseen.
(Tarkistus hylättiin.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottaa erästä suullista tarkistusta korvatakseni alkuperäisessä tekstissä 14 kohdan sanat " ...koheesiorahaston" sanoilla " ... koheesiorahastojen" , ja pyytäisin herra Berendiä perumaan tarkistuksen 4.

Berend
Arvoisa puhemies, jos asia on niin, silloin hyväksymme tämän suullisen tarkistuksen, ja minä vedän puolueryhmäni puolesta tarkistuksen 4 takaisin.

Novo
Arvoisa puhemies, tämä suullinen tarkistus voidaan hyväksyä vain, jos sitä ei vastusteta. Minä vastustan sitä. En hyväksy tätä suullista tarkistusta.
(Yli 12 jäsentä vastusti suullista tarkistusta.)

McCarthy
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa niille parlamentin jäsenille, jotka ovat nousseet seisomaan, että mikäli he eivät he hyväksy suullista tarkistusta, sosiaalidemokraattinen ryhmä ei aio äänestää tämän mietinnön puolesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Thors
Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa, että tarkistukseen 20, ainakin sen ruotsinkieliseen versioon, olisi tehtävä korjaus. Siinä puhutaan rannikkoyhteyksistä eikä lauttaliikenteestä, kuten pitäisi.
Tarkistuksista 21 ja 22

Viola
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että nämä kaksi tarkistusta, 21 ja 22, jotka herra Alavanos on esittänyt, on mielestäni liitettävä yhteen tekstiä laadittaessa, sillä mielestäni se on järkevämpää.
(Parlamentti ilmaisi hyväksyntänsä.)
Ennen lopullista äänestystä

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluan käyttää puheenvuoron ennen lopullista äänestystä saadakseni valaistusta asiaan, koska haluan tietää mistä äänestän. Päättäessänne suorittaa äänestyksen eri kohdista ryhmittelitte johdantoosan J kappaleen ja 1 kohdan samaan äänestykseen. Mutta johdanto-osan J kappale esitettiin meille oikaisuna, jossa sanottiin: " pitää välttämättömänä integroida saarialueet sisämarkkinoihin tasavertaisin ehdoin." Meille sanottiin myös, että johdantoosan J kappaleesta tulisi johdanto-osan K kappale. Minusta vaikuttaa siltä, että tämä on pikemminkin tarkistus kuin oikaisu. Se kyllä koskee kaikkia kieliversioita, mutta se on myös lisäys tekstiin, ettekä te määrännyt siitä toimitettavaksi äänestystä. Suorititte äänestyksen johdanto-osan J kappaleesta, joka oli aiempi johdanto-osan J kappale eikä johdanto-osan K kappale korjattuna. Haluaisin, että valaisette minua tässä asiassa ja että tästä tarvittaessa äänestettäisiin ja tekstiin tehtäisiin muutokset, koska kumpaankin olisi syytä.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, tekstin ulkoasu ei näytä todellakaan välttyneen tarkalta katseeltanne. Komission hyväksymässä tekstissä oli ollut virhe. Tehty korjaus ei koske sisältöä vaan se on puhtaasti tekninen, ja siksi se on tehty oikaisun kautta eikä se anna aihetta äänestykseen. Aion siis nyt määrätä äänestyksen toimitettavaksi päätöslauselmaesityksestä kokonaisuudessaan näin muutettuna.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Deprez
On varmastikin itsestäänselvää, että opetus ja laadukas koulutus ovat keskeisiä asioita taistelussa kehityksen puolesta. Kunkin jäsenvaltion on kuitenkin tehtävä siitä omat johtopäätöksensä ja sopeutettava koulutusjärjestelmänsä siten, että jatkuvasti huolehditaan sen laadun parantamisesta. Ja näin on tehtävä ottaen huomioon se, ettei korkeakoulujen osalta ole kyse pelkästään maailmanlaajuisen " tietoyhteiskunnan" asettamien koulutuksellisten ja ammatillisten vaatimusten täyttämisestä vaan myös vastauksen antamisesta yhteiskunnallisiin ongelmiin ja sellaisen opetuksen ja koulutuksen antamisesta, joka todella vaikuttaa ihmisten samastumiseen ja yhteenkuuluvuuteen, yhteiskunnalliseen nousuun ja henkilökohtaiseen kehittymiseen.
Voimme olla iloisia siitä, että lastemme ja yhteiskuntiemme tulevaisuuden kannalta elintärkeässä asiassa sellaiset yhteisön ohjelmat kuin Sokrates ovat edesauttaneet jokaisessa jäsenvaltiossa sen tiedostamista, että parannukset ovat mahdollisia korkeakouluissa, verrattuna siihen, mitä muissa jäsenvaltioissa tehdään.
Yhdistyneessä Euroopassa, jota rakennamme, on toisaalta välttämättä pyrittävä eri jäsenvaltioiden korkeakouluista valmistuvien saavuttaman ylimmän tason yhdenmukaistamiseen.
Kaikista näistä syistä - ja vaikka esittelijän kanssa voidaan todellakin valittaa sitä, ettei neuvosto pitänyt hyvänä uskoa komission tehtäväksi sen toteuttamisen valvomista - olen iloinen nähdessäni tänään pitkän, jo vuonna 1991 aloitetun prosessin lähestyvän loppuaan. Vuosien odotuksen jälkeen tämän tuloksen ansiosta voidaan itse asiassa luoda " eurooppalainen laadunarviointiverkosto" ja toteuttaa sitä unionin jäsenvaltioiden korkeakouluopetuksessa.
Bazinin mietintö (A4-0190/98)

Cushnahan
Autovarkaudet ovat kaikkialla EU: n alueella vakava ongelma. Hyvin järjestäytyneiden, alalle erikoistuneiden rikollisliigojen työ on käynyt entistä helpommaksi nyt, kun rajatarkastukset ovat poistuneet. Pidän hyvänä sitä, että komissio on tehnyt aloitteen tähän ongelmaan puuttumiseksi. Arvostan myös vaikeaa pyrkimystä yhtenäisen järjestelmän luomiseksi 15 erilaiselle maalle, joissa noudatetaan 15 erilaista käytäntöä. Yrittää täytyy kaikesta huolimatta, ja jollemme saa aikaan toimivaa tulosta, voimme palata takaisin suunnittelupöydän ääreen. Komission ehdotus kahden rekisteröintiasiakirjan käyttämisestä olisi toteutuessaan ensimmäinen myönteinen askel oikeaan suuntaan.

Le Rachinel
Schengenin sopimuksessa haluttiin, ettei Euroopan unionissa enää olisi sisärajoja. Tulos ei antanut odottaa itseään: kansainvälinen rikollisuus on siitä lähtien edelleenkin kehittynyt ja monipuolistunut. Ajoneuvoliikenne kaikkien jäsenvaltioiden välillä on vain sivuilmiö siinä, mitä Brysselin eurokraatit halusivat. Tulli- ja poliisivalvonta tapahtuu periaatteessa unionin ulkorajoilla, sanotaan Schengenin sopimuksessa. Ei asia niin ole, sen vahvistaa mafian ja terrorismin kehitys kaikissa jäsenvaltioissa.
Kansallinen rintama tekee puolestaan lakkaamatta paljastuksia näistä sopimuksista ja ennustaa tällä siivilä-Euroopalla olevan dramaattisia seurauksia niin kansainvälisen rikollisuuden kehitykseen kuin rahanpesuun, rikollisuuteen, huumekauppaan tai muuttovirran mahdottomaan valvontaan.
Eurooppa yrittää tällä mietinnöllä taas kerran puuttua ongelman oireisiin eikä sen syihin. Toki on tärkeää voida taistella kansainvälistä rikollisuutta vastaan, joka kehittyy vaarallisesti, ja kollega Bazinin mietintö myötävaikuttaa siihen hyvin otollisella tavalla. Kuitenkin, ennen kuin on ehditty ryhtyä rekisteriotteiden standardointitoimiin, autovarkauksiin ja autojen salakuljetuksiin liittyvät tekniikat ovat kehittyneet ja ne ovat sopeutuneet viruksen lailla niitä vastaan käytettäviin, jo vanhentuneisiin keinoihin.
On siis korkea aika reagoida ja käydä käsiksi koko rappion perimmäisiin syihin: Maastrichtin Eurooppaan, Schengenin Eurooppaan ja nyt Amsterdamin Eurooppaan.
Hermanin mietintö (A4-0195/98)

Berthu
Arvoisa puhemies, neuvosto on juuri antanut meille käsiteltäväksi päätöshankkeen, jossa määritellään perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohdan soveltamissäännöt, artiklan, jonka mukaan 1.1.1999 lähtien jäsenvaltioiden on kuultava Euroopan keskuspankkia suunnitelmista lainsäädännöksi sen toimivaltaan kuuluvilla aloilla.
Tämä ilmeisesti toisarvoinen määräys on ärsyttänyt Euroopan parlamentin esittelijää, Fernand Hermania, joka on selittäyt meille, ettei määräystä voi ymmärtää, koska yhteisen rahan alueella kansallisilla viranomaisilla ei enää pitäisi olla mitään itsenäistä lainsäädäntövaltaa sellaisissa asioissa, jotka voivat vaikuttaa yhteiseen rahapolitiikkaan. Mikä vielä pahempaa, hän on närkästynyt siitä, että 105 artiklan 4 kohdassa määrätään pelkästään kuulemaan EKP: tä antamatta sille pienintäkään vetooikeutta. Esittelijä näkee sen merkkinä täydellisestä epäjohdonmukaisuudesta.
Miten tällainen epäjohdonmukaisuus on päässyt perustamissopimukseen? Lainaan Fernand Hermanin selityksen kokonaisuudessaan, sillä se ansaitsee tulla ikuistetuksi jälkipolville. Esittelijä sanoo siis seuraavasti: " ...käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa esiin tuleva näkemys Euroopan rahaliitosta on liian suuressa määrin hajautettu. Tällainen näkemys oli luultavasti vallalla ennen vuotta 1991, jolloin eräiden jäsenvaltioiden oli vaikeaa hyväksyä kunnianhimoista hanketta. Jotta ne eivät säikähtäisi, annettiin ymmärtää, että niillä säilyisi laaja autonomia myös niissä asioissa, joissa niiden suvereenisuus siirtyi olennaisilta osiltaan Euroopan tasolle."
Näin meille tunnustetaan aivan rauhallisesti, että jotkin säännökset on otettu mukaan rahaliiton järjestelmään yksinkertaisesti antamaan houkutteleva vaikutelma Maastrichtin sopimuksen ratifiointihetkellä mutta että nyt ne pitäisi pyyhkiä pois, jotta järjestelmä saisi todelisen merkityksensä. Ja juuri tähän peliin Euroopan parlamentti on lähtenyt mukaan äänestämällä Hermanin mietinnön puolesta. Minä muuna tällaista menettelyä voi pitää kuin yleisten vaalien manipulointina? Ne, jotka Ranskassa vaativat kansanäänestystä yhtenäisvaluutasta, löytävät tästä uusia argumentteja kampanjoilleen.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska emme kannata ajatusta EU: n jäsenmaiden yhtenäisvaluutasta, olemme päättäneet jättää äänestämättä tätä mietintöä koskevassa äänestyksessä.
Vastustamme mitä jyrkimmin sellaisen Euroopan keskuspankin luomista, joka johtaa raha- ja valuuttapolitiikkaa "asiantuntevasti" , demokraattisen vaikuttamisen ulottumattomissa.

Caudron
Kollega Hermanin mietintö on osa prosessia, jossa otetaan käyttöön euro ja sen " maallinen" käsivarsi, Euroopan keskuspankki, tuon valuutan selväjärkinen kannattaja; hyväksyn siis meille tänään esitetyt suuntaviivat.
Itse asiassa, siirryttyämme talousliiton kolmanteen vaiheeseen olisi vähintäänkin ristiriitaista, että jäsenvaltiot voisivat vielä täysin vapaasti säätää rahatalouteen liittyviä lakeja ottamatta huomioon Euroopan keskuspankin osaksi tulleita uusia toimivaltuuksia.
Mietinnön teknisen puolen ohella joudumme ottamaan kantaa rahataloudellisen "työkalun" liittovaltioon liittyvään luonteeseen. Totean, että niiden joukossa, joita se ajatus kauhistuttaa, että Euroopan unionilla voisi olla tärkeä poliittinen tehtävä, monet äänestävät tämän mietinnön puolesta, eivät eurooppalaisen vakaumuksensa vaan liberaalin ja monetaristisen opin kannatuksen vuoksi. Näin ei ole minun tapauksessani.
Omalta osaltani en äänestä tämän mietinnön puolesta ideologisen kannatuksen vaan eurooppalaisen sitoutumisen vuoksi. Niinpä toivon monien meistä olevan tietoisia siitä, että Euroopan rakentaminen ei pääty 1. tammikuuta 1999 vaan että sen on päin vastoin tehostuttava 2. toukokuuta 1998 lähtien.
Toivon, että nyt, kun ennen tärkeää poliittista määräpäivää on jäljellä yksi vuosi, käynnistyy todellinen keskustelu siitä Euroopasta, jota haluamme esittää kansalaisille, sen kokoonpanosta, poliittisesta ja sosiaalisesta Euroopasta.
Vastedes taloudellisen Euroopan kasvot ja kehys ovat toisenlaiset. Siitä voidaan olla iloisia. Mutta nyt on jatkettava Eurooppa-ajatuksen suurten edelläkävijöiden suurta suunnitelmaa. Meidän on aikailematta saatava poliittinen Eurooppa menemään eteenpäin varmistaaksemme, että se, mikä huomenna on yksi aivan ensimmäisiä - ellei ensimmäinen - talousja rahavaltoja, toimii todella demokraattisesti.

Iversen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Hermanin mietintöä vastaan. Kun otamme huomioon Tanskalle myönnetyt EMUn kolmanteen vaiheeseen liittyvät erityisehdot, komission alkuperäinen ehdotus on mielestämme olennaisesti parempi kuin Hermanin mietintö. Vastustamme mietinnön tarkistuksia 1, 2 ja 4. Tarkistukset merkitsevät:
että jäsenvaltioiden viranomaiset pidättäytyvät yleisesti uusien lainsäädäntöjen laatimisesta, -että EKP: n toimivaltaan kuuluvien alojen lainsäädäntöä on yhdenmukaistettava kaikissa jäsenmaissa, -että kansallisten lainsäädäntöjen toteuttaminen voidaan EKP: n ja jäsenvaltion välisessä kiistatapauksessa jättää lepäämään, kunnes neuvosto on tehnyt asiasta päätöksen.Tarkistuksien muotoilussa ei ole otettu huomioon sitä, onko jollakin valtiolla EMUn kolmanteen vaiheeseen liittyviä erityisehtoja. Tarkistukset merkitsevät sitä, että 2 ja 4 artikla ehdotuksessa neuvoston päätökseksi menevät paljon pitemmälle kuin mihin perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohta oikeuttaa, jossa puhutaan vain siitä, että EKP: tä on kuultava kansallisen lainsäädäntösuunnitelman yhteydessä. Tarkistukset horjuttavat täten perustamissopimuksen 109 k artiklassa olevia poikkeussäännöksiä ja siten niitä erityisehtoja, joita joillakin valtioilla on EMUn kolmanteen vaiheeseen liittyen. Mielestämme mietinnön neljästä tarkistuksesta kolme ylittää perustamissopimuksen oikeutuksen, ja niissä loukataan perustamissopimuksen myöntämiä oikeuksia, mitä tulee Tanskalle myönnettyihin erityisehtoihin EMU: n kolmannessa vaiheessa.

Lindqvist
EU määrää. Siitä Hermanin mietinnössä on kyse. Komission ehdotus neuvoston päätökseksi jäsenmaiden viranomaisten velvollisuudesta kuulla EKP: tä suunnitelmista lainsäädännöksi raha-asioissa hylätään Hermanin mietinnössä, koska "näkemys Euroopan rahaliitosta on liian suuressa määrin hajautettu." Tällainen näkemys oli luultavasti vallalla vuonna 1991, jolloin Maastrichtin sopimus esiteltiin. Jotta jäsenvaltiot eivät "säikähtäisi" , annettiin tuolloin ymmärtää, että niillä säilyisi laaja autonomia, valiokunnan perusteluissa sanotaan. Valiokunnan mukaan jäsenvaltioiden olisi vuodesta 1999 alkaen pidätyttävä antamasta lainsäädäntöä "EKP: n toimivaltaan kuuluvilla aloilla" . Tällaisten pakkomääräysten myötä Ruotsin päätös jättäytyä EMUn ulkopuolelle näyttää yhä viisaammalta.

Randzio-Plath
Hermanin mietintöä koskevalla keskustelulla ja äänestyksellä ei ainoastaan saada tärkeitä ajatuksia rahapolitiikan alueen oikeudellisen yhdenmukaistamisen ongelmaan, vaan sen lisäksi sillä valmistetaan ennen kaikkea tietä toimintakykyisen Euroopan keskuspankin perustamiseksi ja vakiinnuttamiseksi menestyksekästä yhteistä rahaa varten. Kaikkien valmistavien toimenpiteiden aikaisella päättämisellä on mitä suurin merkitys, jotta EKP voi aloittaa mahdollisimman pian koekierroksensa menestyksellisen EMUn aluksi 1.1.1999.
Tätä varten komissio on esittänyt EP: lle ehdotuksen neuvoston päätökseksi "Euroopan keskuspankin pääoman merkintään sovellettavan jakoperusteen määräytymisessä käytettävistä tilastotiedoista" , jonka voimme hyväksyä ehdoitta. Komissio tai Eurostat toimittaa tilastotiedot, jotta EKP: ssä voidaan määrittää jäsenvaltioiden pääomaosuudet, 50 % kunkin jäsenvaltion osuudesta EU: n väkiluvusta sekä BKT: sta. Pääomaosuudet tarkastetaan joka viides vuosi tietojen mukaisesti. Tällainen painotus takaa sen, että yhteisen rahapolitiikan tulot ja menot jaetaan ymmärrettävällä ja oikeudenmukaisella tavalla. Tämä koskee myös - joistakin jäsenvaltioissa käydyistä keskusteluista huolimatta - EKP: n voitonjakoa, joka suoritetaan pääasiallisesti pääomaosuuksien mukaan. Lyhytaikaisten epäselvyyksien tasoittamiseksi otetaan kuitenkin käyttöön siirtymäkauden säännöt niiden setelipankkien tähän asti erisuuruisten voittojen tasoittamiseksi, jotka johtuvat siitä, että seteleiden liikkeelle laskemisella on kussakin EU: n jäsenvaltiossa hyvin erilainen merkitys.
Kaiken kaikkiaan tämä menettely tarjoaa sekä BKT-osuuksien että väkilukujen osuuksien kannalta pääomaosuuden ymmärrettävän ja oikeudenmukaisen jakamisen. Näiden kahden suureen mukaan ottaminen voisi hyvinkin olla esimerkkinä muillekin Euroopan unionin hankkeille ja toimielimille.
Hermanin mietinnön toinen kohta koskee ehdotusta neuvoston päätökseksi "jäsenmaiden viranomaisten velvollisuudesta kuulla Euroopan keskuspankkia suunnitelmista lainsäädännöksi" . Komission ehdotukseen tekemillään tarkistuksilla esittelijä pyrkii yhdenmukaistamaan paremmin rahapolitiikan alan oikeutta. Raha-asiain alivaliokunta ja talousasioita käsittelevä valiokunta tukevat häntä tässä pyrkimyksessä. Se, miten vahvasti kansalliset voimat hangoittelevat edelleenkin Euroopan yhdentymistä vastaan, näkyy juuri tässä alalla, jolla saatiin ensimmäistä kertaa aikaan poliittisen alan todellinen "eurooppalaistaminen" , kuten se saavutettiin yhteisen eurooppalaisen rahan vuoksi harjoitettavassa rahapolitiikassa. Sen joka haluaa yhteisen rahan, täytyy myös olla valmis ottamaan se huomioon kansallisessa lainsäädännössä.

Wolf
Pragmaattinen sääntely on tarpeen ottaen huomioon se, ettei EKP: n, EKPJ: n ja kansallisten keskuspankkien toimien suhdetta ole määritelty riittävästi sopimuksellisesti puhtaasti rahapolitiikan ulkopuolella, vaikka ne saattavat olla tärkeitä esimerkiksi rahamäärien kehityksen vuoksi. Siinä sopimusten valvojana voi toimia komissio, ei EKP - ja riitatapauksissa ministerineuvosto voi lopulta tehdä tarpeelliset poliittiset päätökset. Näihin periaatteellisiin ehtoihin suuntautuvat herra Hermanin ehdotukset, jotka voimme hyväksyä. Tosin puoltaisimme epävarmoissa tapauksissa yhdenmukaistamattomuutta, suosisimme yhdenmukaistamista ainoastaan niin pitkälle kuin on todistetusti välttämätöntä, kun taas herra Herman puoltaisi epävarmoissa tapauksissa luultavasti yhdenmukaistamista. Mutta tämä ero ei ole täällä äänestyksen kohteena.
Redondo Jiménezin mietintö (A4-0163/98)

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin ja Wibe
Olemme jättäneet äänestämättä tätä mietintöä koskevassa äänestyksessä, koska olemme sitä mieltä, että yhteinen maatalouspolitiikka on uudistettava perusteellisesti. Toivomme, että maatalouspolitiikan kunnollinen uudistus tapahtuu vuonna 1999.
Käsiteltävänä oleva mietintö on osittain oikeansuuntainen, koska siinä ehdotetaan tukijärjestelmän pienentämistä. Emme kuitenkaan voi äänestää perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmän jatkamisen puolesta. Tämän järjestelmän kustannukset ovat aivan liian suuret (205, 4 miljoonaa ecua sekä siihen lisätyt tuotanto- ja vientitukien kustannukset) ja kyseenalaistammekin sen, ovatko nämä rahat sijoittamisen arvoisia.

Des Places
Maatalousvaliokunnan työn aikana esittelijä yritti saada aikaan tiettyä sekaannusta perunatärkkelystuotannon ja perunan YMJ: n toteuttamisen välillä.
Kuten korostin puheenvuoroissani valiokunnassa, kulutukseen tarkoitetulla perunalla ei ole todellakaan mitään tekemistä perunatärkkelystuotantoon tarkoitetun perunan kanssa. Tiedän, että Espanjan hallitus on jo pitkään painostanut komissiota luomaan perunan YMJ: n. Maatalousvaliokunnan äänestyksessä hylättiin kaikki tarkistukset, joilla pyrittiin sekoittamaan nämä kaksi tuotantolajia. Voimme siis vain tyytyä valiokunnan päätökseen, koska se vastaa tärkkelystuotannon todellisuutta.
Historiallisesti perunatärkkelystuotannon tukien tarkoitus on ollut säilyttää tämä erityinen teollisuudenala, joka kilpailee suoraan viljatärkkelystuotannon kanssa. Palautan kuitenkin mieliin ne kolme syytä, jotka puolustavat tämän erityisen tuotannon säilyttämistä:
Ensinnäkin, perunatärkkelyksen tuotantoa koskevat kiintiöt. Näin ollen hinnan lasku ei johda markkinaosuuksien kasvuun omakustannushinnan muodossa paremman tuottavuuden kautta.
Toiseksi, perunatärkkelyksen viljely on raskaita eritysinvestointeja vaativaa tuotantoa. Omakustannushinta asettuu vähintään 2 400 ecuun hehtaaria kohti, toisin sanoen 60 ecua tonnia kohti 40 tonnin hehtaarisadon mukaan.
Kolmanneksi, perunatärkkelyksen tuottajat ovat joutuneet kärsimään YMP: n erilaisista muutoksista, koska tuotanto on kiinnitetty, tärkkelyspitoisten tuotteiden puitteissa, viljojen, erityisesti maissin, viralliseen hintaan. Maanviljelijöiden tulot ovat siis jatkuvasti laskeneet.
Nämä kolme syytä huomioon ottaen on siis välttämätöntä ylläpitää nykyinen tilanne ja säilyttää tämän tuotannon mielenkiinto Santerin paketin puitteissa. Itse asiassa, kiintiö, kilpailutasapaino tärkkelysteollisuuden viljahintojen kanssa ja parempi nettomarginaali kuin tärkkelysviljan viljelyssä ovat laillisia perusteluja sille, että perunatärkkelyksen vähimmäishinta on 20 % suurempi kuin maissin perusinterventiohinta, sekä vähimmäishinnan osalta että korvauksen osalta, ja näin on Santerin paketin puitteissa.
Lopuksi, on välttämätöntä, että kiintiöjärjestelmässä on tietynlaista joustavuutta, jotta voitaisiin paremmin ottaa huomioon ilmastollisten epävarmuustekijöiden vaikutus tuotannon määriin. Tästä syystä ryhmämme on jättänyt uudelleen tarkistuksen, jossa määrätään, että tärkkelyksen valmistaja voi markkinointivuoden aikana käyttää sen vuoden lisäksi tai jättää käyttämättä enintään 10 % seuraavan tai edellisen vuoden kiintiöstään tapauskohtaisesti. Tämän 10 % jouston ansiosta keskivertovuoteen verrattuna kiintiöt voidaan mukauttaa tuotannon vaihteluihin.

Souchet
Perunatärkkelystuotanto on maataloustuotannon ala, joka vaatii kalliita erityisinvestointeja, joiden takia omakustannushinta on korkea, luokkaa 15 600 Ranskan frangia hehtaarilta. Santerin paketin puitteissa on siis välttämätöntä mukauttaa eurooppalaisia säännöksiä, jotta säilytettäisiin tämä tuotanto, jonka etuna on sen ympäristöystävällisyys ja se, että siinä on erittäin hyvä vuoroviljelyn alku.
Perunatärkkelyksen kilpailija on maissi eikä, kuten valiokunnan esittelijä korosti, kulutukseen tarkoitettu peruna. Itse asiassa lopputuote, tärkkelys, on lähes sama riippumatta siitä, onko sen alkuperä maissi vai peruna. Haluan kuitenkin muistuttaa, että Euroopan unioni on maissin osalta alijäämäinen. Perunatärkkelyksen erityistuotanto on siis välttämätöntä säilyttää. Jos joutuisimme lopettamaan sen, maissin tuonti lisääntyisi ja silloin olisimme taas kerran rangaisseet Euroopan maataloutta.
Loppujen lopuksi, voin vain olla iloinen siitä, että valiokunnan äänestys esti esittelijää aiheuttamasta sekaannusta tärkkelysperunan tuotannon ja kulutukseen tarkoitetun perunan tuotannon välillä. Nykyisin ei ole olemassa perunan YMJ: tä. Jotkut ammattilaiset, erityisesti espanjalaiset, haluavat kiihkeästi luoda sellaisen ennen Puolan liittymistä. Rohkenen muistuttaa, että Puolassa tuotetaan yksinään yhtä paljon perunaa kuin 15 jäsenvaltion Euroopan unionissa. Ongelma ei ole siinä, pitääkö perunan YMJ luoda vai ei, mutta keskustelua hyvin erityislaatuisesta tärkkelysperunan tuotannosta ei olisi pitänyt "saastuttaa" .
Cardiffin Eurooppa-neuvoston kokous

Berthu
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä haluaisi esittää vaatimuksen tulevalle Cardiffin Eurooppa-neuvostolle. Kokouksessa pitäisi nimittäin käsitellä ranskalais-saksalaista aloitetta toissijaisuusperiaatteesta, josta päätettiin kahdenvälisessä tapaamisessa Avignonissa 6. ja 7. toukokuuta.
Periaatteessa aloite on tervetullut, sillä koskaan aikaisemmin Euroopan unioni ei ole samassa määrin tunkeutunut kansojen toimivaltuuksien alueelle. Mutta valitettavasti me pelkäämme, että kyse on vain hämäyksestä. Nimittäin, jos hallitukset olisivat todella halunneet suojella toissijaisuusperiaatetta Euroopassa, niiden olisi vain tarvinnut käyttää hyväkseen hallitusten välistä konferenssia, joka valmisteli Amsterdamin sopimuksen. Emme ole kuitenkaan havainneet mitään sensuuntaista. Aivan päinvastoin, Amsterdamin sopimuksessa suositaan todellista kansojen holhoukseen asettamista, etenkin sen toissijaisuutta koskevassa pöytäkirjassa, joka asettaa kansalliset toimivaltuudet tuomioistuimen armoille, 7 artiklassa, jossa sallitaan jäsenvaltion oikeuksien lakkauttaminen, tai siinä, että sopimuksessa epäsuorasti tunnustetaan yhteisön lain ylemmyys kansallisiin perustuslakeihin nähden.
Voivatko valtioiden ja hallitusten päämiehet, jotka ovat allekirjoittaneet tällaisen sopimuksen, nyt kieltää sen julistamalla todellista toissijaisuutta? Sitä voi epäillä, ja epäilyksemme pahenivat, kun kuulimme Jacques Santerin selittävän eilen tässä istuntosalissa, että toissijaisuus on jo oikein hyvin suojattu, koska komissio on pyrkinyt säännösten yksinkertamiseen, ja että ei pidä mennä liian pitkälle. " Kyllä" toissijaisuudelle, hän ilmoitti, mutta " ei" niille, jotka haluavat käyttää sitä jarruttaakseen Euroopan yhdentymistä tai muuttaakseen toimielinten välistä tasapainoa.
Tämä on väärinkäsityksen ydin, sillä nimenomaan todellisen toissijaisuuden, joka julistaa kansojen oikeuksien ylemmyyttä Brysselin oikeuksiin nähden, tavoitteena on määrätä jokin raja yhdentymiselle. Ei ole mahdollista haluta samanaikaisesti kansojen täydellistä yhdentymistä ja todellista toissijaisuutta, ellei sitten tulkitse kansoja virheellisesti pelkiksi hallinnollisiksi alueiksi. Samoin on todellisen toissijaisuuden välttämättä muutettava unionin toimielinten välistä tasapainoa julistamalla kansojen etusijaa, tuomalla kansalliset parlamentit takaisin Euroopan päätöksentekoprosessiin ja viemällä komissiolta sen kohtuuttomat etuoikeudet.

Cushnahan
Cardiffin huippukokouksessa on tarkoitus käsitellä monia asioita. Haluaisin puuttua poliittisten keskustelujen kahteen mahdolliseen aihealueeseen. Ensinnäkin olen kiinnostunut tämänhetkisistä ehdotuksista yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistamiseksi. Käsittääkseni maatalousneuvosto on laatinut asiaa koskevan tekstin, joka on toimitettu yleisten asioiden neuvostolle Cardiffin keskusteluja varten.
Jos nykyiset ehdotukset hyväksyttäisiin, ne olisivat tuhoisia Irlannin maataloudelle. Ehdotetut hinnanalennukset, 30 % naudanlihan, 20 % viljan ja 15 % maitotuotteiden hinnoista, ilman täysimääräisiä korvauksia olisivat irlantilaisviljelijöille tuhoisia. Irlannin lihakarja-ala on jo kokenut ankaran kriisin. Nykyiset ehdotukset sitoisivat hinnat tuotantokustannuksia alhaisemmalle tasolle. Maidontuotannon kaavaillut leikkaukset merkitsisivät 16, 5 pennyn pudotusta maitogallonan hintaan. YMP II -uudistuksessa on otettava huomioon maamme riippuvuus näistä tuotannonaloista ja sen kulmakivenä on oltava täysimääräisten korvausten saaminen. Kun otetaan huomioon, että maataloutemme on luonteeltaan heinäruokintaan perustuvaa, myös viljan hintojen leikkaukset haittaisivat kilpailukykyämme.
Toinen kysymys, jota haluaisin kommentoida, on kehitysmaiden velkaantuminen. Herra Blair yritti urheasti saada taivutetuksi kollegojaan G8-huippukokouksessa ryhtymään tarvittaviin toimiin erityisen pahoin velkaantuneiden maiden ongelmien lievittämiseksi. Käydyissä keskusteluissa ei kuitenkaan edetty riittävän pitkälle, ja toivoisinkin, että herra Blair varmistaisi maansa puheenjohtajuuden viimeisinä päivinä, että Euroopan unioni pystyisi ottamaan asiassa ratkaisevan askelen.
Spencerin mietintö (A4-0169/98)

Cushnahan
Herra Spencerin mietintö on hyödyllinen lisä Euroopan unionin yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta käytävään keskusteluun. Kannatan hänen esittämiään päätelmiä, jotka valaisevat hyvin kyseisen politiikan toteuttamisessa nykyään ilmeneviä puutteita ja heikkouksia. Hän on myös oikeassa painottaessaan sitä, kuinka tärkeää on seurata tilannetta Lähi-idässä ja Balkanilla sekä ihmisoikeuksien noudattamista Kiinassa.
Toivottavasti monet herra Spencerin esiin nostamista huolenaiheista ovat jo lieventyneet siihen mennessä, kun Amsterdamin sopimus saadaan ratifioitua. " Suunnittelu- ja ennakkovaroitusyksikön" perustaminen yhdessä korkean tason edustajan nimittämisen kanssa tuovat YUTP: hen kipeästi kaivattua johdonmukaisuutta. Olisi kuitenkin painotettava myös sitä, että on ratkaisevan tärkeää, että parlamentti osallistuu täysipainoisesti YUTP: n alalla tapahtuvaan kehitykseen ja saa kaiken sitä koskevan tiedon.

Deprez
Kylmän sodan aikana asiat olivat yksinkertaisia: oli vastustaja, jota vastaan länsimaalaiset, pohjois-amerikkalaiset ja eurooppalaiset taistelivat alistamalla sille koko ulko- ja puolustuspolitiikkansa. Itä-länsivastakkainasettelun loppu on tehnyt sitäkin tärkeämmäksi Euroopan unionin todellisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan syntymisen, koska sen jälkeen liittolaiset eivät ole välttämättä yhtä solidaarisia maailmassa, josta tulee aina vain moninapaisempi.
Esittelijän tavoin korostan myös tyytyväisenä niitä edistysaskeleita, jotka YUTP on saanut aikaan kuluneen vuoden aikana, mutta pohdin myös sitä hitautta ja vaikeutta, joka niihin jokaiseen liittyy, samoin kuin sitä matkaa, joka meillä vielä on kuljettavana, ennen kuin Euroopan unionilla on todellinen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Mutta on kiire. Haasteet kasaantuvat, emmekä voi ikuisesti turvautua Yhdysvaltojen hyvään tahtoon.
Toisaalta haluaisin myös korostaa, että demokratian kannalta on välttämätöntä nähdä parlamentin liittyvän yhteisen ulkoja turvallisuuspolitiikan suurten suuntaviivojen määrittelyyn. Tältä kannalta katsottuna on jo korkea aika, että toimielinten välisellä sopimuksella määritellään parlamentin oikeus tiedotukseen ja kuulemiseen. Sitä odottaessa on erittäin toivottavaa, että neuvosto ja komissio täyttävät täysin velvollisuudet, jotka niillä jo nyt on, mitä tulee parlamentille ulkopolitiikasta tiedottamiseen.
Amsterdamin sopimukseen sisältyvien mahdollisuuksien kunnianhimoinen ja määrätietoinen soveltaminen on toki omiaan tekemään mahdolliseksi merkittävät edistysaskeleet YUTP: n alalla, mutta sanoisin lopuksi, täydessä yhteisymmärryksessä esittelijän kanssa, että mikään ei ole mahdollista ilman ajatustapojen syvällistä muutosta. Ongelman avain on todennäköisesti juuri tässä: kuinka saadaan 15 jäsenvaltion poliittiset päättäjät ymmärtämään, että puhuessaan yhdellä eurooppalaisella äänellä he puolustavat sitäkin paremmin oman maansa pyrkimyksiä ja etuja?

Gahrton, Holm ja Lindholm
Emme voi tukea mietintöä, vaikka siinä onkin tiettyjä myönteisiä piirteitä, mitä tulee vaatimuksiin, joiden mukaan EU: n toimien on pyrittävä tukemaan taistelua ihmisoikeuksien puolesta. Mietinnön pääosassa tähdätään kuitenkin sellaisen yhteisen, yhtenäisen ja ylivaltiollisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomiseen, jolla on yhä voimakkaampia sotilaallisia piirteitä, mitä emme mitenkään voi kannattaa. Olemme sen sijaan sitä mieltä, että EU: n olisi hylättävä suurvaltapyrkimykset ja kohdistettava ulkopoliittinen valtioidenvälinen yhteistyönsä aseidenriisunnan ja rauhanomaisen yhteistyön edistämiseen.

Lindqvist
Mietinnön ehdotukset esimerkiksi konfliktien estämiseksi suunnatuista panoksista, demokratian lujittamisesta, ihmisoikeuksien kunnioittamisen lisäämisestä, paremman oikeusvaltion periaatteen tukemisesta, demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevien sosiaalisten lausekkeiden käyttöön ottamisesta kauppasopimuksissa sekä suositusten ja julkisten kuulemisten käytöstä ovat hyviä. Olen myös samaa mieltä siitä tärkeästä asiasta, että meiltä puuttuu köyhyyteen ja ympäristöön liittyviä asioita koskeva toimintalinja.
Mietintö on kuitenkin suuntautunut liikaa EU: n oman ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiseen yhteisen turvallisuuspolitiikan ja asepolitiikan kautta ja sisällyttämällä WEU EU: hun. Tällä ei ole mitään itseisarvoa.
Mietinnössä painotetaan Amsterdamin sopimuksen uusia mahdollisuuksia yhteisen puolustuspolitiikan asteittaiseen muodostamiseen. Siinä puhutaan rauhan säilyttävistä ja rauhaa luovista tehtävistä. Enemmistöäänestys otetaan käyttöön useissa asioissa ja "EU: n ulkoministerin virka" perustetaan. Se antaa EU: lle mahdollisuuden osallistua aseellisesti johonkin konfliktiin, kun tarkoituksena on rauhan luominen. Tämä sotii Ruotsin liittoutumattomuutta vastaan, eikä sitä voida hyväksyä.
Veto-oikeus on jäljellä, mutta sitä heikentää niin kutsuttu rakenteellinen äänistä luopumista koskeva kokonaisuus. EU ottaa sen myötä hoitaakseen tehtäviä, jotka on määritelty YK: n asetuksessa ja jotka luonnollisesti kuuluvat Euroopan Turvallisuusja yhteistyöjärjestölle, ETYJlle.

Rovsing
Valiokunnan mietintö käsittelee erittäin vakavasti ja perusteellisesti unionin asemaa maailmassa. On täysin ymmärrettävää, että valiokunta on huolissaan siitä, että ihmiset suhtautuvat edelleen epäluuloisesti Euroopan ulkopolitiikkaan. Kansalaiset odottavat, että unioni pystyy toimimaan paljon tehokkaammin tilanteissa, joissa täytyy ratkaista ulkopoliittisia kriisejä. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentti voi edesauttaa menestyksekkään ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomisessa tässä mietinnössä tekemillään tarkistuksilla ja antamillaan suosituksilla.

Wibe
Koska olen sitä mieltä, että Euroopan unionin on oltava riippumattomien valtioiden välistä yhteistyötä, en voi äänestää Spencerin mietinnön puolesta. Tämä mietintö on aivan toisensuuntainen, siinä ehdotetaan muun muassa, että eräät ulkopoliittiset päätökset voidaan tehdä enemmistöllä.
Violan mietintö (A4-0175/98)

Rübig
Kohta 205 - rakennusten turvallisuus ja valvonta 17 033 000 euro + 67 %
1.Kulut on jaettava Strasbourgin ja Brysselin kesken 1: 1.2. Rakennuksissa ilmenevästä rikollisuudesta on oltava julkisesti esillä oleva luettelo (esikuva-analyysi).3. Säästämismahdollisuuksia on tutkittava.Gasòliba I Böhmin mietintö ( A4-0193/98)

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin ja Wibe
Mielestämme mietinnön 35 kohdan muotoilu on liioiteltu, erityisesti mitä tulee verotuksen vähentämiseen. Jos työvoiman verotusta vähennetään, pääomien ja ympäristökuormitusten verotusta on lisättävä. Muilta osin olemme sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on itse päätettävä, mitä veroja ja veronalennuksia ne haluavat toteuttaa.

Berthu
Komission suosituksella talouspolitiikan suuntaviivoiksi on yksi ansio: suositus on johdonmukainen yhtenäisvaluutan periaatteiden kanssa ja se ajaa rahan yhdistämisen seuraukset loogiseen päätepisteeseensä, kansallisten politiikkojen yhdenmukaistamiseen ja talouksien pakottamiseen joustavuuteen.
Suosituksesta voidaan todeta, että tarvittavan yhdenmukaistamisen on mentävä pitemmälle kuin mitä jotkut uskovat: jotta EMU voisi toteuttaa kaikkia mahdollisuuksiaan, ei riitä, että otetaan käyttöön yhtenäisvaluutta, vaan sen jälkeen kaikkien julkisten ja yksityisten osapuolten on sovitettava yhteen toimintansa komission osoittamaan suuntaan. Komissio vahvistaa tämän valituin sanoin: Toimien yhdistelmä edistää kasvua ja työllisyyttä, jos kaikki toimijat ja toimijaryhmät käyttäytyvät edellä mainittujen suuntaviivojen mukaisesti. Euroopan unionin maat muistuttavat pian sotaharjoituksissa olevaa armeijaa. Kaikki makrotaloudelliset politiikat, verotus- ja rakennepolitiikat mitataan. Jopa palkkapolitiikka, jonka olisi voinut luulla olevan kaikkein hajautetuimpia, ei välty siltä. Itse asiassa komissio selittää meille kylmästi, että tulevalla euroalueella nimellispalkkojen korotusten on oltava yhteensopivia hintojen vakauden kanssa, joka on Euroopan keskuspankin keskeinen tavoite. Miten voidaan sovittaa yhteen tämän tavoitteen keskittäminen ja palkkaneuvottelujen hajauttaminen? Hallitusten on ponnisteltava enemmän saadakseen kansalaiset ymmärtämään paremmin talouspolitiikan suuntaviivoja (joista on päätetty Brysselissä).
Samanaikaisesti tavoitteiden keskittämisen ja sääntöjen yhdenmukaistamisen kanssa talouksien joustavuuden on lisäännyttävä. Komission teksti on hyvin selväpiirteinen: Jos jäsenvaltioiden taloudet eivät saavuta päätettyä edistystä joustavuudessa, seuraukset ovat vakavat. Jopa hyvin vakavat, koska ne voivat johtaa jopa euron räjähtämiseen. Erityisesti meille on ilmoitettu ilman hienotunteisuutta, että EMUssa palkkojen tarkistuksella on oltava tärkempi tehtävä uusiin taloudellisiin olosuhteisiin sopeutumisessa, etenkin joillekin maille ominaisten häiriöiden tapauksessa. Tämä on todellakin, kuten olemme aina sanoneet, euroalueen sisäisen valuutanvaihdon lopettamisen looginen vastakohta.
Ei siis ole yllättävää todeta, että taas kerran komissio lopettaa asian käsittelyn siksi, että on keksittävä uusi monenvälisen valvonnan muoto. Vakaussopimuksen jälkeen, sen jälkeen, kun on määritelty talouspolitiikan yhteiset suuntaviivat ja työllisyyspolitiikkojen valvontamenettelyt, tulee esiin ajatus sääntelyuudistusten yhteensovittamisesta yhteisön tasolla ja tarkasta seurannasta säännöllisen monenvälisen valvonnan muodossa, joka perustuu " Single Market Scoreboardin" toteuttamiseen. Tämä väline vielä puuttuikin komission asevalikoimasta!
Tästä ei pidä erehtyä: paljastaessaan, miten jäsenmaat suljetaan näin " kasarmeihin" , Kansakuntien Eurooppa -ryhmä ei aio puolustaa epäsuorasti sitä jäykkyyttä ja raskautta, joka vaivaa monen maan taloutta, erityisesti Ranskan. Mekin pahoittelemme tätä vakavanlaatuista vajaatoimintaa ja olemme sitä mieltä, että ratkaisua on tietenkin etsittävä suuremmasta joustavuudesta ja pakollisten verojen ja sosiaaliturvamaksujen keventämisestä.
Mutta miten edetä tätä tavoitetta kohti? Toki me tunnustamme, että vastuussa ovat toisiaan seuranneet kansalliset hallitukset, niiden välinpitämättömyys ja pelkuruus ongelmien edessä. Mutta pitääkö silti luopua itse kansallisen itsemääräämisoikeuden ajatuksesta ja hyväksyä toisaalta Brysselin holhoava kuri ja toisaalta villin maailmanlaajuistumisen armoton laki, jotka muuten eivät tasapainota toisiaan vaan jotka vaikuttavat samaan suuntaan, kuten komission asiakirjasta selvästi käy ilmi.
Ei! Ryhmäni katsoo, että olemme keksimässä parannuskeinoa, joka on pahempi kuin itse tauti. Joustava yhteensovittaminen ja kokemusten vaihto ovat epäilemättä hyödyllisiä Euroopan tasolla, mutta kansojen holhoukseen asettaminen ja niiden poliittisten ja sosiaalisten kehysten tuhoaminenpurkaminen ei saa mitään hyvää aikaan. Tästä syystä äänestimme komission suosituksia vastaan.

Blokland
Kannatan talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevaa päätöslauselmaesitystä. En suhtaudu asiaan kuitenkaan täysin myönteisesti. Ensinnäkään en pidä siitä retoriikasta, jota käytetään ylistettäessä tavoitteena olevaa parempaa työllisyyttä, onnistunutta EMUa, kestävää talouskasvua ja investointien lisäämistä. Tässä mielessä 31 kohta on kaikkein mahtipontisimmin muotoiltu. Päätöslauselmaesityksestä jää puuttumaan vakavanlainen panostus hintojen vakauteen ja rahapolitiikan ulottuvuuksien selkeä määrittely. Mielestäni talous- ja rahaliiton uskottavuuden kannalta on hyvin tärkeää varoa inflaatiota, joka uhkaa joidenkin jäsenmaiden talouksien ylikuumenemisen vuoksi.
Toinen puute on mielestäni se, että väestön nopean ikääntymisen mahdolliset seuraukset on jätetty tarkastelun ulkopuolelle. Sosialistien painostuksesta tämä asia poistettiin päätöslauselmaluonnoksen 12 kohdasta. Tämä tuntuu oudolta etenkin, kun ajatellaan sitä, että tärkeiden EMU-maiden valtiontalouksien saneeraus on vielä aloitettava, kuten 14 kohdan johdantovirkkeessä todetaan.
Lopuksi haluan sanoa, että jos tavoitteena on talouskasvun aikaan saaminen investointien avulla, elinympäristömme saattaa vahingoittua pahasti. Itse asiassa ympäristö on mainittu 3 kohdassa, mutta huonosti. Perustamissopimuksessa velvoitetaan siihen, että politiikassa suuntaudutaan kestävään kehitykseen, jotta hyvinvointimme kuluja ei siirretä tulevien sukupolvien maksettavaksi.
Toivon, että neuvosto osaa erottaa jyvät akanoista vastaanottaessaan tämän lausunnon.

Caudron
Gasòliba I Böhmin mietintö, josta onnittelen häntä, vaikka en olekaan samaa mieltä kaikista hänen ajatuksistaan, antaa minulle tilaisuuden toistaa, että minulle 12 seuraavan kuukauden tärkein tavoite on työttömyyden vähentäminen .
Tämän aikaansaamiseksi on elvytettävä talouskasvua eli kotimaista kysyntää, mutta on myös jaettava paremmin työtä lyhentämällä lainmukaista työaikaa.
Ensimmäisessä tapauksessa, kasvun elvyttämisessä, toimien on toki oltava Euroopan laajuisia ja sääntöjen ja politiikkojen yhteisiä.
Mutta mitä tulee 35 tunnin työviikkoon, jos " Ranskan malliin" pakottaminen ei tule kysymykseen, Euroopan komission ei pitäisi " ivailla" , siis tuomita, ranskalaisia sen vuoksi.
Kun aikaisemmin harjoitetuilla politiikoilla on päästy sille työttömyystasolle, joka Euroopassa nyt on, on oltava vähintäänkin varovaisia ja vaatimattomia arvioitaessa ennakolta politiikkaa, jonka juuri sen harjoittamista varten demokraattisesti valittu hallitus on aloittanut.

Fourçans
Kollegamme Gasòliba I Böhm korostaa asiaankuuluvasti niitä suuria edistysaskelia, joita Euroopan unionin kaikki jäsenvaltiot ovat ottaneet päästäkseen mukaan talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Inflaatiotaso on historiallisen alhainen, korkotaso samoin. Mutta tämä mietintö ei ole kehotus käydä lepäämään ja ihailemaan kuljettua tietä. Meillä on vielä paljon tehtävää, ja juuri sitä esittelijä korostaa. Rakenne on hauras. Yrityksen onnistuminen riippuu euroalueen jäsenvaltioiden sitoutumisesta toteuttamaan yhteensovitettua talousarviopolitiikkaa yhteisymmärryksessä EKP: n ajaman hintojen vakaustavoitteen kanssa. Samoin on tärkeää, että ne maat, jotka eivät vielä kuulu euroalueeseen, käsittelevät vaihtopolitiikkaansa yhteisen edun mukaisesti.
Pyrkimykset julkisen rahoituksen tervehdyttämiseksi eivät myöskään saa höllentyä. On jatkettava tai aloitettava, niiden maiden osalta, kuten Ranskan, jotka eivät vielä ole sitä ymmärtäneet, julkisten menojen vähentämistä ja vältettävä verojen korotuksia, tai mieluummin alennettava veroja. Vajeita on pienennettävä, jotta saavutettaisiin tasapaino, jopa budjettiylijäämä. Se on tärkeä edellytys sille, että voitaisiin selviytyä epätasaisista iskuista, joita taloudet mahdollisesti joutuvat kohtaamaan.
Jäljelle jää kaksi huolenaihetta: ensimmäinen koskee yksityisten investointien heikkoa astetta useimmissa unionin maissa huolimatta siitä, että talouden perustekijät ovat kunnossa. Tämä suuntaus on syytä kääntää päinvastaiseksi. Yksityisten investointien lisääntyminen on välttämätöntä kasvulle ja työllisyydelle.
Toinen huolenaihe koskee keskimääräistä työttömyysastetta Euroopassa, jonka osuus on korkea, yli 10 % aktiiviväestöstä. Kuten minulla on jo ollut tilaisuus sanoa parlamentissa, Eurooppa tuo meille vain suunnilleen neljäsosan ratkaisuista, joten loppujen kolmen neljäsosan on tultava kansallisista ratkaisuista. Sen se tekee toteuttamalla merkittäviä rakenteellisia uudistuksia, kuten esittelijä hyvin esittää. Ensinnäkin on huolehdittava siitä, että palkat kehittyvät hallitusti ja että työtä rasittavia sivukuluja vähennetään, jotta saadaan kavennettua verokiilaa ja alennettua työn kustannuksia. Sitten olisi hyvin hyödyllistä tukea aktiivisia työmarkkinapolitiikkoja, jotta voitaisiin niin paljon kuin vain mahdollista poistaa niitä tekijöitä, jotka houkuttelevat ihmisiä olemaan tekemättä työtä.
Koska Gasòliba I Böhmin mietinnössä korostetaan niitä lukuisia ponnistuksia, joita meidän on vielä tehtävä, jotta EMU todella kantaisi hedelmää, äänestän sen puolesta.

Holm
Tässä mietinnössä on useita kohtia, joiden vuoksi en voi tukea sitä. Eniten huomauttamista minulla on siitä, että mielestäni työmarkkinapolitiikkaa ei voi ratkaista EU: n tasolla. Se kuuluu mielestäni kansalliseen päätäntävaltaan.
EU: n valtioiden työmarkkinapolitiikkaan liittyvät edellytykset on nykyään hyvin erilaisia. Muun muassa elinkeinohaaroissa ja kielissä on suuria eroja. Muitakin rakenteellisia esteitä on. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että EU: n tasolla ei voitaisi antaa neuvoja tai vaihtaa kokemuksia eri tavoista, joilla on taisteltu suurta työttömyyttä vastaan. Tämä ehdotus menee kuitenkin paljon pitemmälle kuin mielestäni olisi järkevää.
Komission tavoite "yhteisön työvoimamarkkinoiden kattavasta nykyaikaistamisesta" voidaan tulkita monella eri tavalla. Merkitseekö se esimerkiksi suurempia palkkaeroja vai toimia, jotka helpottavat kansalaisten työntekoa toisissa valtioissa? Niiden välinen ero on suuri ja jos ymmärrän komissiota ja esittelijää oikein, he tarkoittavat ensiksi mainittua, mitä en voi tukea.
8 kohdassa määritellään lisäksi, että EMUun osallistumattomien jäsenvaltioiden on "ehdottomasti" koordinoitava makrotaloudellista politiikkaansa euroalueen valtioiden kanssa.
25 kohdassa jatkuu se koordinointipolitiikka, joka tuntuu olevan EU: n ohjenuorana, tämänhetkisenä "verojärjestelmän" koordinointina. Se on täysin toissijaisuusperiaatteen vastaista. Mielestäni EU: n ei pidä yrittää koordinoida verokysymyksiä, vaan verotusasioiden on jatkossakin kuuluttava kansalliseen päätäntävaltaan.

Iversen ja Sindal
Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Gasòliba I Böhmin mietinnön puolesta. Tuemme mietinnön kantaa siitä:
että korkea työllisyys on osa onnistunutta EMUa ja että työllisyys on asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi Amsterdamin sopimuksen mukaisesti, -että EU: n matala työllisyysaste aiheuttaa suuria sosiaalisia, taloudellisia ja talousarvioon liittyviä kuluja, -että koulutukseen, tutkimukseen ja kehitykseen on investoitava, -että tarvitaan investointeja lisääviä toimia ja EU: n sisäisen kysynnän kasvattamista, -että vahvan sosiaalisen vuoropuhelun kehittäminen ja ylläpitäminen on tärkeää.Mietinnön kehotus budjetti- ja veropolitiikan paremmasta koordinoinnista yhteisötasolla on osoitus siitä, ettei ymmärretä sitä, että muutamat jäsenvaltiot eivät osallistu EMUn kolmanteen vaiheeseen, ei siksi, että ne eivät täytä siirtymiskriteerejä, vaan koska ne eivät halua osallistua raha- ja valuuttapolitiikan tiiviimpään koordinointiin. Emme ole voineet kannattaa mietintöä niiden kohtien osalta, joissa viitataan makrotaloudellisen politiikan (8 kohta) ja siihen kuuluvan budjettipolitiikan (7 kohta) ja veropolitiikan (25 kohta) koordinointiin. 1. tammikuuta 1999 jälkeen Tanska aikoo pitää kiinteän vaihtokurssin suhteessa euroon. Tanska on itse päättänyt jäädä EMUn kolmannen vaiheen ulkopuolelle, ja Tanska saa jatkossakin päättää, mitä valuuttapolitiikkaa se haluaa harjoittaa suhteessa euroon (9 kohta).

Lindqvist
Useat komission antamista talouspolitiikan suuntaviivoista ovat hyviä, kuten esimerkiksi ehdotukset työttömyyden vähentämisestä ja työllisyyden lisäämisestä. On myös luonnollista, että EMUn ulkopuolelle jäävät jäsenvaltiot pyrkivät alhaiseen inflaatioon sekä vakaisiin valuuttoihin. Näin tehdään myös Ruotsissa.
Valiokunnan ehdotus jäsenvaltioiden budjettipolitiikan koordinoinnista menee kuitenkin liian pitkälle. Budjettipolitiikka ratkaisee suuressa määrin myös veroja ja rahapolitiikkaa koskevan kysymyksen ja siten julkisen sektorin laajuuden ja suunnan, ja nämä kysymykset kuuluvat kansalliseen päätäntävaltaan.

Ribeiro
Tämä mietintö on osa sitä pyrkimystä, johon monet muutkin tekijät vaikuttavat, osoittaa halua sovittaa yhteen kaksi tosielämän osa-aluetta, silloin kun sosiaalinen käytäntö osoittaa, että toinen niistä hallitsee toista ja syrjäyttää ja jopa estää sen.
Hintojen vakauteen ja yhtenäisiin ja yhteen sovitettuihin rahoitusvälineisiin ja -mekanismeihin perustuvaa toimintasuunnitelmaa palvelevan EMUn toteutuminen sekä korkean työllisyystason asettaminen etusijalle. Ja kun toinen osaalueista toteutuu, toinen... asetetaan etusijalle.
Mihin asti?
Yhteiskunnan sietokyvyn rajaan asti? Nimittäin samaan aikaan, kun rikkaus keskittyy, eriarvoisuudet pahenevat, työttömyys muuttuu hyvin korkeaksi rakennetyöttömyydeksi, köyhyys ja syrjäytyminen leviävät, epäsuhdat syvenevät entisestään. Ja olemme vielä kaukana tuhoennusteista.
Ei voida sanoa, etteivätkö tämä tilanne ja kehitys heijastuisi millään tavalla kollega Gasòliba I Böhmin mietinnöstä. Ne ovat siellä, arkaillen, kun viitataan 2 %: n rajaan, jotta desinflaatio ei muuttuisi deflaatioksi, kun ilmenee vähäistä rohkeutta (!) puhua jäsenvaltioiden demokraattisesta laillisuudesta ja toissijaisuusperiaatteesta verotuksen osalta. Siihen se kuitenkin jää, arkailun ja vähäisen rohkeuden takia, mikä johtaa samaan tulokseen.
Ei siis korjata sitä, mikä on korjattava pikaisesti, jopa muidenkin kuin meidän näkökulmasta.
Vieläkin vähemmän, kun Euroopan parlamentti " kehottaa markkinoiden väärien käsitysten välttämiseksi seuraamaan kaikissa virallisissa lausunnoissa komission, Euroopan rahapoliittisen instituutin ja Euroopan parlamentin kantoja 11 euroon osallistuvan maan taloudellisesta voimasta" . Ilmeisesti myös Gasòliba I Böhmin mietintö. Jotta vältettäisiin häiriöt kaikkein pyhimmillä markkinoilla...
Me puolestamme kannatamme mieluummin todellista lähentymistä, joka voi syntyä ainoastaan keskustelujen, avoimuuden, totuudenetsinnän kautta.

Rovsing
Tiukan talouspolitiikan tarve on perusta sille vakaussopimukselle, jossa varmistetaan, että EMUsta tulee hyvin toimiva ja valuutasta vahva. Sen vuoksi onkin aivan välttämätöntä, että komissio laatii vuosittain perusteellisen analyysin jäsenvaltioiden, mutta myös EU: n, talouspolitiikasta ja tekee siitä selkeitä ehdotuksia. Olen aivan samaa mieltä valiokunnan tekemästä komission ehdotusta koskevasta arviosta - kannatan täysin etenkin ajattelua, jonka mukaan niiden maiden, jotka eivät osallistu EMUun alusta lähtien, on tarkasteltava valuuttapolitiikkaansa yhteisen edun nimissä. Vain täten on mahdollista varmistaa, että nämä valtiot voivat nopeasti osallistua EMUn kolmanteen vaiheeseen, silloin kun ne haluavat.

Wolf
Kannatamme mietintöä kahdesta hyvin erilaisesta syystä:
1) Siinä otetaan joitakin tärkeitä askelia oikeaan suuntaan erityisesti sillä, että siinä painotetaan investointien makrotaloudellista roolia ja tärkeyttä pitää inflaation torjuntaa ehdottoman tärkeänä. Vaikka puollammekin täällä tärkeiden kohtien osalta toisenlaisia, osaksi vain konkreettisia käsityksiä välttämättömästä siirtymisestä uuteen, sosioekonomiseen kehitysmalliin, olemme silti valmiita tunnustamaan sen. Tämä ei kuitenkaan lievennä arvosteluamme mietinnön muista osista, erityisesti sen maltillisen palkkapolitiikan yksipuolisesta painottamisesta tai sen yhtä lailla yksipuolisesta joustojärjestelmien ylistämisestä. Pahoittelemme myös työajan lyhentämisen ulottuvuuden riittämätöntä käsittelyä sekä mietinnössä että komission esityksessä.
2) Tilanteessa, jossa euron käyttöönotto huomioon ottaen EU: n sitova ja todellinen talouspolitiikka tulee välttämättömäksi kaikille, jotka eivät halua luovuttaa vieläpä talouspolitiikan peruslinjojakin EKP: n pankkiirien (ja siten lopulta rahoitusmarkkinoiden mahdin) käsiin, on nyt ensimmäistä kertaa kyse todellakin sitovien talouspolitiikan suuntaviivojen laatimisesta unionille. Vaikka arvostelemmekin komission ehdotuksia vääriksi, yksipuolisiksi tai liian varovaisiksi, vastustamme toisaalta kaikkia yrityksiä koettaa alentaa ne pelkäksi byrokraattiseksi velvollisuudenharjoitteluksi, joka ei sido ketään mihinkään.
Ottaen huomioon keskustelussa selväksi tulleen vaaran siitä, että erityisesti "rahavaliokunta" tyhjentää komission esityksen (ja EP: n lausunnon) täysin kaikesta erityisestä ja siten ehkä myös vastakkaisesta sisällöstä, ilmaisemme tukemalla Gasoliba I Böhmin mietintöä oman käsityksemme siitä, että eurolle on oikeastaan tarpeen "eurooppalainen taloushallitus" - mutta että ehdottomimpana vähimmäisvaatimuksena on tarpeen hyväksyä talouspolitiikan sitovat ja todelliset suuntaviivat.
Van Lanckerin mietintö (A4-0168/98)

Lulling
Arvoisa puhemies, äänestin rouva Van Lanckerin mietintöä vastaan, koska valitettavasti parlamentin enemmistö ei seurannut ryhmääni, joka esitti tarkistuksia, joiden tarkoituksena oli poistaa raja-alueiden työntekijöiden tilannetta koskevasta päätöslauselmatekstistä valheet, sopimattomuudet ja muut kaikkein räikeimmät ristiriitaisuudet, joiden tarkoituksena on saada lukija uskomaan, että kaikki raja-alueiden työntekijät ovat syrjinnän kohteeksi joutuneita uhriparkoja, jotka kärsivät palkanmenetyksistä, muista haitoista, eikä siinä kaikki.
Maani työllistää melkein 20 % Euroopan unionin 380 000: sta raja-alueiden työntekijästä. Tässä jätetään huomiotta se, että työllisyyspolitiikkamme luo vielä 4000-5000 työpaikkaa vuodessa, melkein kaikki raja-alueiden työntekijöille, ja auttaa ratkaisemaan työttömyysongelmaa Lothringenissa, belgiankielisessä Luxemburgissa, Saarissa ja Rheinland-Pfalzissa; haluan sanoa, että meillä raja-alueiden työntekijät ovat onnellisia voidessaan nauttia paremmista palkoista, työoloista ja sosiaaliturvasta kuin kotimaassaan.
Sanoin eilen, että rouva Van Lancker, valitettavasti, kuten vasemmiston kollegamme, näki juustosta vain sen reiät. Viemme maasta, raja-alueiden työntekijöiden eduksi, esimerkiksi lapsilisiä ja opintotukia, jotka oikeastaan oli tarkoitettu maan omille asukkaille väestösyistä. Parlamenttimme hyväksyi eilen hyvän lain, joka luo ikääntyneille ihmisille hoitovakuutuksen. Rajaalueiden työntekijät hyötyvät siitä, koska sellaista vakuutusta ei ole Belgiassa eikä Ranskassa. Kaikki nämä avustukset katetaan verovaroin, ja ne ovat muutenkin paremmat kuin naapurialueilla.
Tästä syystä haluan myös vakuuttaa uudelleen, että periaatetta, jonka mukaan raja-alueiden työntekijöiden palkasta peritään vero siinä maassa, jossa työ tehdään, on ehdottomasti noudatettava. Siitä ei ole mitään syytä poiketa.

Caudron
Otan kollegamme Anne Van Lanckerin mietinnön vastaan todella tyytyväisenä. Usein kollegan onnitteleminen on hyvien tapojen mukaista, mutta haluan vilpittömästi onnitella tämän mietinnön laatijaa, koska toivon mukaan sen pitäisi tehdä loppu irvokkaista tilanteista, joissa elävät jotkut maanmiehemme, joille Euroopan rakentaminen on ilmennyt heidän oman tilanteensa monimutkaistumisena.
Euroopan parlamentin jäsenenä olen jo yhdeksän vuoden ajan tuntenut ranskalaisten Belgiassa työskentelevien palkansaajien kaksoisverotuksen ongelman, ja näin ollen kannatan varauksetta esittelijän ehdotuksia, unohtamatta sosiaaliturvaan ja C.S.Gveroon (Ranskassa kaikista tuloista perittävä ylimääräinen vero) liittyviä ongelmia.
Kyllä, on korkea aika luoda uusi raja-alueiden työntekijän asema, käsitteen laajassa merkityksessä, niin verotuksen kuin sosiaaliturva-avustusten takia. Toivon, että asemasta tulee sellainen, jonka kaikki ymmärtävät ja hyväksyvät. Ei voida enää pitempään sallia raja-alueiden työntekijöiden aseman jakautumista, aseman, joka joskus vaihtelee samassakin paikassa, sillä perusteella, että on kyse eri ammatin harjoittamisesta.
Lopuksi toivon, että komissio onnistuu vakuuttamaan jäsenvaltiot, jotta eri maiden hallintojen väliset riidat ratkeaisivat. Ei ole harvinaista kuulla saman hallinnon piiristä vastakkaisia tulkintoja sopimuksesta, jolla työntekijän asemasta määrätään.
Vapaa liikkuvuus, oikeus asua siellä, missä haluaa, ja tehdä työtä siellä, missä voi, edellyttää uusia eurooppalaisia sääntöjä ja yhtenäisasiakirjaa edeltävien sääntöjen uudistamista. Se on erittäin kiireellistä! Se on elintärkeää!

Fayot
On hyödyllistä, että raja-alueiden työntekijöiden ongelma tulee säännöllisesti parlamentin käsiteltäväksi, jotta tilanne voidaan kartoittaa. Tällä erityisellä ja melko pienellä työntekijäluokalla (noin 630 000, joista yli puolet työskentelee Sveitsissä) on erilaisia ongelmia siitä asuinmaasta riippuen, josta työntekijä on kotoisin, ja siitä mikä on se maa, jossa työntekijä työskentelee.
Kannatan innokkaasti bilateralismia, toisin sanoen sitä, että tärkeimmät ongelmat ratkaistaan käytännöllisesti niiden maiden välillä, joita ne pääasiassa koskevat. Tämä oli sen mietinnön olennainen näkökulma, jonka Elmar Brok ja minä laadimme samasta aiheesta edellisen vaalikauden aikana.
Oman maani, Luxemburgin, noin 210 000 työntekijästä 60 000 eli noin 30 % on rajatyöntekijöitä. Olen sitä mieltä, että verotuksen ja sosiaaliturvan alalla tehtyjen kahdenvälisten sopimusten ansiosta rajatyöntekijöiden ja heidän perheidensä tilanne on aivan hyvä, jopa parempi kuin heidän kotimaassaan. Tästä syystä vaadimme, että tulovero maksetaan edelleenkin vastaanottomaahan, samoin kuin tietenkin sosiaaliturvamaksut.
Tässä suhteessa on syytä tuoda esiin se, että Luxemburgin hallitus on tehtyt huomattavia ponnisteluja poistaakseen ne vääristymät, jotka olivat rajatyöntekijöille epäsuotuisia.
Syrjintä, jonka kohteeksi rajatyöntekijät voivat joutua, on hyvin erilaista eri maissa. Siispä pidän mielenkiintoisena Van Lanckerin mietintöön sisältyvää ehdotusta alistaa kaikki kansallinen rajatyöntekijöitä koskeva lainsäädäntö ennakkotutkintaan, jossa selvitetään sen vaikutuksia rajatyöntekijöiden tilanteeseen.
Mitä Van Lanckerin kaavailemaan korvausrahastoon tulee, on korostettava, että usein on tietysti vaikeaa arvioida rajatyöntekijän kärsimää vahinkoa yhtä tarkasti kuin Van Lanckerin mietinnön pohjana olleessa belgialais-hollantilaisessa tapauksessa. Joka tapauksessa näitä korvauksia on lähennettävä käyttäen molemmin puolin tervettä järkeä ja hyvää tahtoa.

Müller
Rajatyöntekijöitä käsittelevä mietintö kiteyttää erinomaisesti ne ongelmat, jotka näiden yhdistyneen Euroopan pioneerien on voitettava päivittäin. Myös ratkaisumahdollisuudet, jotka rouva Van Lancker on kehittänyt, ovat osuvia ja ansaitsevat tukemme. On hyvä, että parlamentti tekee aloitteen Euroopan kansalaisten edustajana kiinnittääkseen julkisuuden huomion niihin.
Tiedän kansanedustajana, joka vastaa itse osaltaan saksalais-hollantilais-belgialaisesta raja-alueesta, että vielä on tapahduttava paljon, jotta valtioiden rajat eivät ole haittana ihmisille, jotka toteuttavat vapaan liikkuvuuden oikeutta. Periaatteellisia ratkaisuja tehdään todennäköisesti vasta sitten, kun rajatyöntekijöiden määrä ja siten kansallisiin hallituksiin kohdistuva paine tulevat hyvin paljon suuremmiksi.
Mutta konkreettiset parannukset, jotka olisivat asianosaisille vähintäänkin väliaikaisia ratkaisuja ja helpotuksia, olisivat mahdollisia jo tänään, jollei niitä - ennen kaikkea juuri Saksan hallitus - jarrutettaisi neuvostossa. Luotan siihen, että Saksan uusi hallitus lakkaa ensi syksynä jarruttamasta myös näissä asioissa ja että se raivaa tien vapaaksi jo usean vuoden ajan esitetyille asetuksen muutosehdotuksille siten kuin Euroopan parlamentti on puoltanut niitä.
Arias Cañeten mietintö (A4-0159/98)

McCarthy
Arvoisa puhemies, tehtäväni on selvittää ryhmäni puolesta äänestyskäyttäytymistämme tätä mietintöä koskeneessa äänestyksessä. Äänestys on ollut yhtä sekasotkua. Esittelijä itse äänesti laatimaansa mietintöä vastaan. Tämä kuvastaa sitä vaaraa, joka syntyy laadittaessa mietintöjä Agenda 2000: een liittyvistä aiheista, jos asioissa edetään liian pitkälle. Koheesiorahaston tulevaisuutta vuosiksi 2000-2006 on käsiteltävä asetuksen mukaisesti. Toivon, että parlamentin jäsenet ovat ottaneet tästä opikseen eivätkä ota käsiteltäväksi rahoituksen tulevaisuutta koskevia tarkistuksia ja mietintöjä, jotka kuuluvat myöhempien esittelijöiden käsiteltäviksi.
Olin syvästi pettynyt siihen, että herra Novo murensi yksimielisyyden asettumalla tässä kysymyksessä samalle kannalle muiden ryhmien kanssa. Olemme joutuneet olemaan iltaan asti 12 parlamentin jäsenen panttivankeina. Nämä ovat sellaisia kysymyksiä, jotka eivät saisi päästä täysistuntoon asti sekoittamaan äänestystä. Ne täytyy karsia pois jo valiokunnassa, jotta äänestys täysistunnossa sujuu kitkattomasti. Olen pahoillani joutuessani toteamaan, että ryhmälleni ainoa vaihtoehto näissä olosuhteissa oli pidättyä mietintöä koskeneesta äänestyksestä.

Buffetaut
Arias Cañeten koheesiorahastoja vuonna 1996 koskevassa mietinnössä tehdään hyvin mielenkiintoinen tilinpäätös koheesiorahastosta vuodelta 1996. Se on laadukas mietintö, vaikka ei täysin moitteeton, ja ryhmämme äänesti sen puolesta.
Koheesiorahasto perustettiin erityisesti kannustamaan joitakin jäsenvaltioita osallistumaan yhtenäisvaluutan käyttöönottoon: yhteisön mannaa jaettiin, jotta valtiot kestäisivät Maastrichtin sopimuksen kriteerien määräämän talousarvion laihdutuskuurin. On kai lupa lisätä, että se oli osa sitä silmänkääntötemppua, jolla joistakin jäsenvaltioista tehtiin kuin ihmeen kautta parantuneita rahaliiton jäseniä.
Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä, joka vastusti itse yhtenäisvaluutan periaatetta, voi näin ollen suhtautua vain varauksin tähän rahastoon ja siihen, miten sitä käytetään. Ja näin varsinkin, kun rahastossa on suuria puutteita: kiistanalainen tehokkuus ja määrärahojen käytössä ilmenneet taloudelliset epäselvyydet. Kaiken lisäksi se on federalistinen uudelleenjaon väline, jonka tavoitteena on enemmänkin saattaa tukea saavat alueet komission alaisuuteen kuin auttaa niitä pääsemään vaikeuksiensa yli.
Yhtenäisvaluutan syntyminen uhkaa aiheuttaa sen, että valtioiden välinen epätasapaino pahenee, kun yritysten siirtyminen muualle, joko kilpailukykyisempiin valtioihin tai alueille tai vaikeuksissa olevilta alueilta taloudellisesti hallitseville alueille, kiihtyy.
Tässä yhteydessä koheesiorahasto ei voi muodostaa todellista ratkaisua joidenkin Euroopan alueiden syviin ongelmiin, vaan hätäratkaisun, jolla niiden vaikutuksia rajoitetaan. Se voi olla hyvä renki, mutta huono isäntä. Kaikki riippuu siitä, miten rahastoa käytetään. Varon olemasta optimistinen tämän suunnitelman suhteen, koska kokemus on opettanut, että tällaisia instituutioita pidetään aivan liian usein painostuskeinona edistämään suuren keskitetyn Euroopan valtion syntymistä, mistä jotkut haaveilevat avoimesti.

Cox
Äänestin tätä mietintöä vastaan Euroopan kansanpuolueen ryhmän tarkistuksen 4 johdosta, joka tähtäsi siihen, että tulevaisuudessa kaikki EMU: un osallistuvat jäsenvaltiot suljettaisiin koheesiorahaston ulkopuolelle. En tue tätä ehdotusta sinänsä enkä periaatteessa senkään vuoksi, että vuoden 1996 vuosikertomuksessa ei kuulu laatia asialistaa tulevaisuudessa harjoitettavaa politiikkaa varten.

Marinho
Parlamentin portugalilaiset sosialistijäsenet äänestävät Arias Cañeten mietintöä vastaan, koska tarkistus 4, jota vastaan sosiaalidemokraattinen ryhmä oli äänestysluettelossaan sitoutunut äänestämään, hyväksyttiin lopulta pienellä ääntenerolla.
Sen perusajatuksen hyväksyminen, että koheesiorahasto on vain niitä maita varten, jotka eivät osallistu EMUun, on uusi periaate, joka omaksuttiin vailla minkäänlaista yhteyttä sitoumuksiin ja jonka komissio useaan otteeseen torjui.
Tämä äänestys merkitsee kostoa ja rangaistusta niille etelän maille, jotka ovat liittyneet EMUun, ja PPE toteutti tämän muutoksen vastuuttomasti lukuun ottamatta portugalilaisia ja espanjalaisia jäseniä, jotka äänestävät vastaan. Tästä syystä emme hyväksy mietintöä.
Klaßin mietintö (A4-0160/98)

Bernardini
Kuten joka vuosi, Euroopan komissio esitteli vuosikertomuksensa rakennerahastojen toteuttamisen tilasta. Parlamentin tutkittavaksi annettu asiakirja koskee vuotta 1996, tarkemmin sanoen ohjelmansuunnittelukauden kolmatta vuotta.
Esittelijän kanssa voimme vain olla tyytyväisiä vuoden 1996 rakennerahastojen käyttöön. Voidaan nimittäin havaita, että 98 % käyttöön osoitetuista sitoumuksista ja 95 % maksuista käytettiin. Kiittävää arvosanaa ei kokonaisuudesta kuitenkaan pidä antaa, sillä ongelmia on jäljellä. Monta hyvin laajaa ohjelmaa on myöhässä. Niiden täydentämiseksi ei ole voitu järjestää mitään.
Lopuksi, miksemme kannattaisi myös esittelijän johtopäätöksiä yhteisöaloitteille ja innovatiivisiin toimiin osoitettujen varojen käyttämättä jättämiselle? On todellakin valitettavaa, että niiden osuus on yli 70 % kaikista käyttämättömistä varoista. Tämän toteamuksen edessä parlamentti varmasti - antaessaan lausunnon rakennerahastojen uudistuksesta - on valppana ja antaa konkreettisia suosituksia.

Cushnahan
Käsillä on kahdeksas rakennerahastojen käyttöä koskeva vuosikertomus. Rouva Klaß on nostanut esiin useita ongelmia, jotka koskevat erityisesti epätyydyttävää varojen käyttöä menossa olevan ohjelmansuunnittelukauden alkuvaiheessa. Tilanne on tietenkin kohentunut vuonna 1996. Oma kotimaani Irlanti on aina käyttänyt rakennerahastoja hyvin ja tehokkaasti. Niiden onnistuneella käytöllä Irlannissa on ollut epäilemättä suuri merkitys tämän "kelttiläisen tiikerin" hyvälle taloudelliselle suoriutumiselle. Siksi onkin entistä tärkeämpää, että sille suunnattavaa rakenne- ja koheesiorahastorahoitusta ei äkillisesti lopeteta.
Toivon, että komissio pystyy täyttämään lupauksensa ja varmistamaan sen, että Irlanti nimetään " siirtymäkauden tavoitteen 1 alueeksi" .

Darras
Rouva Klaßin meille esittelemä mietintö on hyvin perusteellinen, koska siinä analysoidaan parannusten lisäksi Euroopan rakennepolitiikan puutteita. Vuosi 1996 oli käännekohta ohjelmansuunnittelukaudella 1994-1999, koska kahden viivästysten ja vaikeuksien täyttämän vuoden jälkeen se oli tehokkaan toiminnan vuosi.
Olen täysin samaa mieltä talousarvion toteuttamista koskevista huomautuksista ja erityisesti jäsenvaltioille annetusta kehotuksesta noudattaa kolmen kuukauden määräaikaa varojen siirtämisessä lopulliselle edunsaajalle.
Sama koskee kumppanuusperiaatetta , joka on hyvin tärkeä jonkin alueen tai departementin tasolla elinkelpoisten ja tehokkaiden hankkeiden valmistelemisessa. Korostan asian tätä puolta, sillä Pas-de-Calais'n edustajana ja seuranta- ja ohjelmointikomiteoiden jäsenenä minusta on välttämätöntä syventää kumppanuutta, jolla vältetään hyvin tulevat virheet. Siinä voittavat kaikki, paikallisista ja alueellisista edustajista alueellisten virkamiesten ja työmarkkinaosapuolten kautta jäsenvaltioon. Sama koskee täydentävyysperiaatetta , sillä se kuuluu Euroopan rakentamisen perusasioihin.
Minulla on enää yksi huomautus tai pikemminkin pyyntö sanottavana: Klaß on oikeassa mainitessaan: " Viime vuosina käyttämättä jääneiden varojen vuoksi tarpeelliseksi tullut rahoitusnäkymien jatkuva mukauttaminen merkitsee, että rahoitus keskittyy käynnissä olevan ohjelmansuunnittelukauden loppuun. Tästä suuntauksesta on tehtävä oikeat johtopäätökset tilanteen parantamiseksi tulevana ohjelmansuunnittelukautena."
On nimenomaan tärkeää, ettei määrärahoja hukata, varsinkaan jos ne liittyvät johonkin ohjelmaan, joka on myöhässä erilaisista syistä; eikö yksi mahdollinen ratkaisu olisi pyytää Euroopan komissiolta tämän ohjelman varojen siirtoa? Mainitsen tämän, koska olen kokenut sen Pas-de-Calais'ssa ja harkitsemme tällaista ratkaisua.

Deprez
Kaikki ovat oikeutetusti sitä mieltä, että rakennerahastot ovat yksi Euroopan rakentamisen kulmakivistä sikäli, että ne myötävaikuttavat sen taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Olin siis sitäkin iloisempi kuullessani esittelijän selittävän meille, että kahden haparoinnin täyteisen vuoden jälkeen, jotka johtuvat etupäässä ohjelmien hyväksymisessä tapahtuneista viivästyksistä, niistä ollaan vähitellen pääsemässä eroon ja näin ollen vuosi 1996 näyttää olevan ensimmäinen vuosi, jolloin ohjelmansuunnittelukautta on toteutettu täysimääräisesti.
Esittelijän tavoin meidän on kuitenkin edelleen kiinnitettävä huomiota joihinkin tiettyihin yhä ratkaisematta oleviin ongelmiin. Niinpä tehtyjen toimien järjestelmällinen seuranta ja arviointi aiheuttavat jatkuvasti käytännön ongelmia, joiden ratkaisu näyttää olevan vielä kaukana. Samoin paikallisviranomaisten ja työmarkkinaosapuolten osallistuminen näyttää olevan puutteellista, vaikka se kuitenkin on meneillään olevan kauden esitetyistä tavoitteista tärkeimpiä.
Toinen huolenaihe: teknologiset erot. Tavoitteiden 1 ja 6 alueet toki suosivat tutkimusta ja teknologista kehittämistä, mutta hyvin epätasaisesti: puolella tavoitteen 1 piiriin kuuluvista alueista on hädin tuskin tarvittava infrastruktuuri, ja niiden innovaatiokyky on heikko, kun taas vain neljäsosalla on hyvät mahdollisuudet tällä alalla. Tätä vahvistaa se seikka, että 60 % unionin julkisista menoista, jotka käytetään siviilialan tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen, keskittyy kahteen jäsenvaltioon: Saksaan ja Ranskaan.
Esittelijän kanssa olemme sitä mieltä, että se etuoikeus, josta tutkimus ja teknologinen kehittäminen, teleliikenne ja telematiikka hyötyvät, rakennerahastojen puitteissa, voi myötävaikuttaa nykyisten erojen vähenemiseen. Paikallisten vastuuvelvollisten ja kentän toimijoiden on vielä otettava konkreettisesti mittaa siitä ratkaisevasta ulottuvuudesta, joka tutkimuksella ja teknologisella kehittämisellä on kansainvälisen kilpailun yhteydessä, joka kuuluu meille. Vieläkin ne keskittävät liian usein ponnistelunsa varmistaakseen sellaisten välineiden säilymiseen toistaiseksi, joilla ei ole tulevaisuutta, sellaisten kestävien investointien kustannuksella, jotka voisivat varmistaa koko alueen taloudellisen uudelleennousun.

Wibe
Pidän rakennetukea koskevien petosten suurta määrää järkyttävänä. Tätä kysymystä olisi pitänyt käsitellä mietinnössä enemmän. Jos tukijärjestelmään kohdistuvien petostapausten arvo on 61 miljoonaa ecua vuonna 1996, on tehtävä jotain, jolla on vaikutusta. Paras keino olisi rakennerahastojen lakkauttaminen ja aluepolitiikan luovuttaminen takaisin jäsenvaltioille. Suurissa järjestelmissä on helpompi petkuttaa jäämättä kiinni. Johdonmukainen päätelmä olisi, ettei nykyinen järjestelmä voi jatkua, vaikka komissio sanookin, että se pystyy havaitsemaan petokset entistä paremmin. Sen sijaan on huolehdittava siitä, että järjestelmä lakkautetaan niin, ettei petoksia ylipäätään voi tehdä.
Violan mietintö (A4-0118/98)

Ahlqvist, Andersson, Theorin ja Wibe
Äänestämme tarkistuksen 6 puolesta, jossa painotetaan sitä, että verovapaan myynnin lakkauttamisella on sosioekonomisia seurauksia. Haluamme kuitenkin huomauttaa, että nämä seuraukset eivät rajoitu pelkästään saaristoalueisiin vaan ulottuvat myös eri puolille Ruotsia, esimerkiksi länsirannikolle, Skooneen, Tukholman ja Merenkurkun alueelle.
Lauttaliikenne on yhteistyön ja hyödyn välttämätön edellytys. Tax-free-myynti rahoittaa tietyissä tapauksissa jopa 60 % tämän liikenteen kustannuksista. Jos verovapaa myynti lakkautetaan ilman, että lauttaliikenteen jatkamiselle myönnetään minkäänlaista tukea, aiheutuu siitä vakavia seurauksia työllisyydelle. Lauttaliikenne liikennevälineenä tulee kärsimään. Tämä vaikuttaa vuorostaan muun muassa näiden alueiden yhteenkuuluvuuden jatkumiseen, yritysten väliseen yhteistyöhön ja myönteiseen kaupan kehitykseen.

Apolinário
Tässä saarialueiden ongelmia koskevassa mietinnössä pyritään käytännössä laajentamaan toistaiseksi vain erityisen syrjäisiä saarialueita koskeneet erityistoimenpiteet koskemaan kaikkia alueita ja kyseinen pyrkimys selitetään sisällyttämällä perustamissopimukseen erityinen maininta erityisen syrjäisestä sijainnista ja saariasemasta.
Erityisen syrjäisten alueiden erityistilanne edellyttää yhä erityiskohtelua, jossa otetaan huomioon niiden ainutlaatuinen tilanne: valtava eristyneisyys ja etäisyys Euroopan mantereesta ja erityiset kehitysongelmat.
On ristiriitaista, että Agenda 2000: ssa komissio poistaa REGIS-aloitteen yhteisöaloitteiden luettelosta ja tyytyy esittämään uudestaan puiteasetusehdotuksessa 10 %: n korotusta yhteisön osuuteen rakennerahastoista.
Vaikeissa neuvotteluissa ja unionin haasteiden toteutumisen kannalta välttämättömien rahoitusnäkymien ollessa käsillä on hyvä, etteivät saarialueiden erityisolot olisi syy vähentää tukia erityisen syrjäisiltä alueilta ja... saarialueilta.

Bernardini
Amsterdamin sopimuksen uusien, saarialueiden erityispiirteiden tunnustavien, määräysten seurauksena parlamentin - kollegamme valiokunta-aloitteisen mietinnön välityksellä - on otettava kantaa toimiin, joilla on tarkoitus viimeinkin puuttua näiden alueiden haittoihin.
Omalta osaltani yhdyn esittelijän suosituksiin, etenkin rakennerahastojen uudistuksen osalta. Siinä on tilaisuus antaa näille alueille uutta dynaamisuutta myöntämällä niille esimerkiksi erityiskohtelu verotuksessa. Euroopan komission on ymmärrettävä, että julkisten tukien politiikka on välttämätön, mikä ei ole ristiriidassa eurooppalaisen oikeuden kanssa, vaan koska sen tavoitteena on saarialueiden talouden tasapainoinen kehitys.
Samoin on vahvistettava joidenkin alojen jo saamaa tukea, ja ajattelen aivan erityisesti ympäristönsuojelua. Tämän tuen on oltava osana ihanteellista tasapainoisuuden tilaa. Lopuksi, kuljetusten osalta on ponnisteltava aivan erityisesti. Tiedämme, että saarten kilpailukyky ja taloudellinen kehitys kärsivät tavaroiden ja ihmisten kuljetuksesta syntyvistä lisäkustannuksista. On siis toimittava tällä tasolla ottamalla käyttöön yhtenäinen politiikka.

Correia
Madeira, Porto Santo ja Azorit ovat Euroopan unionin piirissä erityisen puutteenalaisia saarialueita.
Ne ovat kuitenkin myös erityisen syrjäisiä alueita, joilla on yhteisiä piirteitä rakenteellisella tasolla, jotka kuuluvat tavoitteeseen 1 ja joille on ominaista alle 75 % yhteisön keskitasosta oleva BKT henkeä kohti.
On totta, että on olemassa kaikille saarille yhteisiä tilanteita. On kuitenkin aivan yhtä lailla totta, että jotkin näistä saarista ovat taloudelliselta kehitykseltään samalla tasolla kuin jotkin Euroopan unionin rikkaimmista jäsenvaltioista.
Ei olisi siis oikein, että menettelisimme yhtäläisesti eri tilanteissa, nämä alueet eivät toisin sanoen tarvitse erityistukia.
Kaiken tämän vuoksi mielestäni on tärkeää erottaa jyvät akanoista. Euroopan unionin kehittyneimpien maiden välttämättömän solidaarisuuden epäsuotuisimpia alueita kohtaan on perustuttava ennalta määritettyihin ja helposti mitattaviin periaatteisiin, joiden joukossa on säilytettävä BKT henkeä kohti.
Parlamentin jäsen Violan työ on erinomainen. On sääli, että yhteys omaan saareen on saanut hänet puolustamaan kaikkia suosivia ratkaisuja, jotka eivät ole yhdenmukaisia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteen kanssa.
Toivonkin, että mietinnöstä keskusteltaessa ja äänestettäessä voidaan asettaa Euroopan unionin vastuu saarialueistaan sille kuuluviin mittasuhteisiin kuitenkaan rajoittamatta sitä, mitä perustamissopimuksessa määrätään syrjäisimmistä alueista, joita ovat vain, haluan muistuttaa, Madeira, Azorit, Kanariansaaret ja Ranskan merentakaiset departementit.

Cushnahan
Saarialueet ovat kaikkialla Euroopan unionin alueella erittäin epäsuotuisassa asemassa. Irlanti on sekä saarivaltio että maa, jonka rannikkojen edustalla on lukuisia pieniä saaria. Sen vuoksi ymmärrämme täysin nämä ongelmat. Mielestäni herra Violan mietintö on sekä ajankohtainen että asianmukainen, etenkin kun se saatiin ennen tulossa olevaa rakennerahastoasetusten uudistusta.
Kannatan ehdotusta siitä, että saarialueiden erityistarpeet olisi tunnustettava rahastojen muutoksen yhteydessä. Tämä on erityisen tärkeää Irlannin saariväestölle, etenkin kun olemme todennäköisesti menettämässä tavoitteen 1 asemamme. Ehdotukset tutkia liikennettä, vaihtoehtoisia energiavaroja sekä matkailua elinkeinoaloina, joilla innovatiivisia toimia voitaisiin soveltaa, ovat pohdinnanarvoisia. Myös " saarilaatumerkki" saarialueiden tuotteille sekä taloudellisten ja verotuksellisten kannustimien käyttöönotto ovat kiinnostavia ajatuksia, joista voisi löytyä vastauksia siihen, miten saarellinen elämäntapa saataisiin säilytetyksi pitkällä aikavälillä.

Díez de Rivera Icaza
Puhun erittäin lyhyesti ilmoittaakseni, että aion äänestää puolesta, etenkin, kun olen lausunnon valmistelija asiassa, joka on niin merkittävä saarialueille.
Olen vakuuttunut siitä, että komissio lienee pannut tämänpäiväisessä pitkässä ja kiihkeässä keskustelussa meidän pyyntömme tarkasti muistiin saariasemaa koskevien tasoitustoimenpiteiden määräämiseksi ja että se löytää myös asianmukaisen ratkaisun pienten saarten, joiden asukasluku on alle 100 000, kuten esimerkiksi Menorcan, kaksinkertaiseen saariasemaan tai kaksinkertaiseen syrjintään. Ajan lyhyyden vuoksi viittaan tänään esittämääni puheenvuoroon.

Ephremidis
Väitämme tiukasti, että yhteisön rakennepolitiikka on ollut ja on yhä määrärahoiltaan riittämätöntä, sen soveltaminen tasapäistävää, epätasapainoista ja epäoikeudenmukaista, ja siinä jätetään tarkoituksella huomiotta eri alueiden erityispiirteet.
Näiden vääristyneiden ominaisuuksien seurauksena aiheutui integraation-koheesion vastaisesti köyhien alueiden syrjäyttäminen ja niiden tilanteen huonontuminen. Näiden alueiden joukkoon kuuluvat hyvin tyypillisesti yhteisön vuoristoja saaristoalueet, joita käsiteltävänä oleva mietintö koskee.
Mietinnössä on oikeita näkemyksiä ja vastaavia ehdotuksia. Näiden joukossa kuitenkin 2 ja 4 kohdat vieraannuttavat ja vääristävät todellisia tavoitteita - koheesion sekä muun ilmoitetun kannalta.
Jos mennään yksityiskohtiin, katsomme, että 75 %: n BKT-raja - jonka esittelijä kyseenalaistaa - on jo nyt hyvin korkea ja se sulkee tukien ulkopuolelle suuren joukon alueita, joilla on merkittäviä ja oleellisia rakenteellisia ongelmia. Näihin alueisiin kuuluvat Kreikan saaret, joiden BKT on pienempi kuin 60 % yhteisön keskiarvosta ja jotka muodostavat noin 42 % unionin asutuista saaristoalueista.
Toiseksi, ehdotus jakaa saaristoalueet hallinnollisiin NUTS III -alueisiin on välillinen, mutta päivänselvä suunnitelma asettaa rahoituksen piiriin vähemmän kehittyneitä alueita ja ottaa apua ja osia kehittymättömiltä alueilta, minkä seurauksena köyhimpien maiden rahoitus pienenee, kuten osoittavat rakennerahaston kohdistamat rahoitussummat Kreikalle, Portugalille (noin 20 %: n pienennys) ja Saksan ja Espanjan vastaava summien lisääntyminen (45 % ja 20 %) kauden 1994-1995 aikana.
Tässä provosoivan epätasaisessa kohtelussa, jota jatkuvasti kiihdytetään, on vielä yksi erityisen sietämätön asia: Kreikan saarien jättäminen pois yhteisön tukikehyksien toimintaohjelmista, jotka koskevat energiaa, liikennettä ja viestintää, jotka tunnetusti ovat näiden alueiden suurimpia ongelmia.
Lopuksi haluaisin korostaa hyvin erityistä mutta valtavaa ongelmaa, joka vaivaa vain Aigeianmeren saaria ja joka toistuvista yrityksistämme huolimatta ei tähän mennessä ole saanut ansaitsemaansa huomiota. Kyseessä on Turkin laajentumispolitiikka, joka EU: n sisälläkin hallitsevien piirien suosiolla nousee muiden yli esteeksi näiden saaristoalueiden kehittymiselle ehkäisten sijoittajien luottamuksen ja sijoitustoiminnan kehittymistä.
Pelkäämme, että unionin alue- ja rakennepolitiikkaa piirretään hyvin erikoisella harpilla, joka muovaa ohjelmia ja aluetukia, erityisesti saaristoalueiden tukia, eikä perustu todellisiin ongelmiin ja käytännön tarpeisiin, vaan syntyy kaikkien edunsaajien erimielisyyksien pohjalta.

Girão Pereira
Sillä hetkellä, kun aloitetaan yhteisön uusi tukikehys, jolla pyritään toteuttamaan perustamissopimuksessa vahvistettu taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaate tai pikemminkin tavoite, meidän on minun mielestäni kiinnitettävä huomiota kolmeen aivan erityislaatuiseen tilanteeseen:
maaseutualueet, jotka ovat sopimattoman yhteisen maatalouspolitiikan takia joutuneet kärsimään yhä yleisemmästä autioitumisesta; -hyvin köyhät ja yhteiskunnasta syrjäytyneet alueet yleisesti ottaen rikkaina pidetyissä suurkaupungeissa; -lopuksi saarialueet, joilla on hyvin erityislaatuisia ongelmia ja jotka tarvitsevat sen vuoksi erityisiä rakennetukia.Vaikka näitä erityisoloja koskevan suoran viittauksen sisällyttäminen Amsterdamin sopimukseen, vaikkakin liitteenä olevan julistuksen muodossa, jolla on siksi pienempi oikeudellinen erityispainoarvo, on jo edistysaskel, on tarpeen ja jopa välttämätöntä toteuttaa käytännössä tämä poliittisen tahdon ilmaus.
Violan mietinnössä kiinnitetään todella hyvin huomiota kaksinkertaisen saariaseman ongelmaan. Monissa saaristoissa kehitysponnistelut suunnataan monesti hallinnollisena keskuksena olevaan saareen, jolloin luodaan uusia alueellisia eroja.
Tuen siis Violan mietintöä.

Lindqvist
Erityisen EU: n saaristoalueiden ongelmia käsittelevän mietinnön laatiminen on myönteistä. Kannatan mietintöä pääasiallisesti, mutta haluan tähdentää seuraavaa:
On olemassa vaara, että Agenda 2000: ssa oleva nykyinen ehdotus rakennerahastojen tulevaisuudesta merkitsee nykyistä huonompaa EU-tukea, kun tavoitteen 5 b tuki loppuu ja siirtyy yleisempään tavoitteen 2 tukeen.
Mietinnön ehdotus tavoitteen 1 tuen piiriin kuuluvia saaria koskevasta erityisestä tukimuodosta on sen vuoksi myönteinen. Haluan painottaa erityisesti sitä, ettei kaikilla saarilla ole samoja ongelmia ainoastaan sen vuoksi, että ne ovat saaria. Ero sellaisen suuren saaren kuten esittelijän kotisaaren, Sisilian, ja niiden satojen Tukholman, Ahvenanmaan ja Turun saariston pienten saarien välillä on erittäin suuri. Tämä asia on otettava huomioon ehdotusta toteutettaessa.
29 kohdassa oleva ehdotus saarille omistetusta eurooppalaisesta teemavuodesta, jonka puitteissa voitaisiin järjestää esimerkiksi Brysselissä foorumi, jonka aiheena olisivat saaret, vaikuttaa hieman perusteettomalta. Parempi ehdotus olisi ehkä eurooppalaiset saaristokäräjät, joissa saarten ongelmista, kuten saaristo-ohjelmien ja rakennerahastojen arvioinnista, keskusteltaisiin vuosittain jollain Euroopan saarella.

Striby
Violan saarialueita koskeva mietintö on hyvin täydellinen teksti, jossa painotetaan saarten luonnonoloista johtuvia haittoja sekä sosioekonomisia vaikeuksia. Siinä korostetaan oikeutetusti, että on välttämätöntä sopeuttaa aloitetut politiikat saarten erityislaatuisuuteen. Niinpä mietinnössä ehdotetaan saarten hyväksi kokonaista toimenpiteiden sarjaa, jotkin niistä kiinnostavia, silläkin uhalla, että paikoitellen mietintö on ehkä liian intomielinen: korvaustoimia kuljetuksen lisäkustannuksiin, kulttuuri- ja luontoperinnön suojelua ja korostamista, terveydenhuoltoon liittyviä laitteita ja sairaankuljetuskalustoa, uusien energiamuotojen kehittämistä saarten riippuvuuden vähentämiseksi muualta tuotetusta energiasta ja jätehuoltoa.
Jotkin näistä toimista ovat kuitenkin ryhmämme vakaumuksen vastaisia: niinpä 35 kohdassa, joka liittyy yhteiseen maatalouspolitiikkaan, vaaditaan " avustusten oikaisuperiaatta, joka ottaisi huomioon maatilan koon ja sijaintialueen sen tuottavuuden lisäksi..." eikä maatilan työntekijöiden määrän mukaan, kuten ehdotamme.
Tässä mietinnössä on kuitenkin suuri puute: sen suuntautuminen on avoimen federalistinen. Mietinnössä vaaditaan yhtenäistä politiikkaa saarten puolesta. Siinä halutaan antaa merkittävää valtaa komissiolle, kaikkien alkeellisimmankin toissijaisuuden kustannuksella ja sitä pyydetään jopa osallistumaan hankkeiden rahoitukseen, vaikka, pitääkö siitä muistuttaa, varat eivät ole komission vaan Euroopan unionin. Lisäksi siinä hellitään ajatusta verotustoimien yhteensovittamisesta saarten hyväksi, vaikka verotus on yksi itsemääräämisoikeuden kulmakivistä.
Koska ryhmämme haluaa tuoda esiin mielenkiintonsa saarten ongelmia kohtaan, se on jättänyt kymmenkunta tarkistusta ja pyytänyt useita erillisiä äänestyksiä saadakseen hävitettyä tämän federalistisen leiman ja tehdäkseen siten mietinnöstä hyväksyttävän. Tästä syystä Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä ei voinut hyväksyä Violan mietintöä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, en tullut täysin vakuuttuneeksi siitä, mitä vastasitte minulle äsken. Myönnän kyllä, että kyse oli oikaisusta ja että meillä siis oli johdanto-osan A - K kappaleet. Ainakin on varmaa, että sillä hetkellä ne olisi pitänyt panna äänestysluettelon mukaiseen järjestykseen. Te olette yksi niistä harvoista varapuhemiehistä, istunnon puheenjohtajista, jotka mielestäni toimittavat äänestyksen oikeassa järjestyksessä, toisin sanoen ensin tarkistuksista, sitten teksteistä, joihin ne liittyvät, ja sen jälkeen lopullisesta tekstistä. Näin ollen olisi pitänyt, luullakseni, äänestää johdantoosan K kappaleesta.

Puhemies
Kiitos huomiostanne. Oli miten oli, kaikki istunnon puheenjohtajat noudattavat samaa menettelyä, joka on parlamentin puhemiehen määräämä. Olemme sen nöyriä palvelijoita.
Huomaan, että parlamentti on päässyt esityslistan loppuun.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 13.00.)

