Gatavošanās Eiropadomes 2010. gada 25. un 26. marta sanāksmei (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir debates par Padomes un Komisijas paziņojumu par gatavošanos Eiropadomes 2010. gada 25. un 26. marta sanāksmei.
Diego López Garrido
Priekšsēdētāja kungs, 2010. gada pirmajos dažos mēnešos mēs esam pieredzējuši ārkārtīgi spēcīgu dinamiku Eiropas Savienībā laikā, kad valda pēdējo astoņdesmit gadu laikā vissmagākā ekonomikas krīze. Tajā pašā laikā mēs ieviešam jaunu līgumu - Lisabonas līgumu, veidojot jaunas iestādes un būtiski pārveidojot mūsu ekonomikas sistēmu regulējumu.
Dažreiz tas tiek darīts haotiski, risinot nopietnas problēmas tieši procesā; piemēram, patlaban risinot problēmas saistībā ar Grieķijas finanšu sistēmu. Taču Eiropa šajā situācijā veido jaunus ekonomikas politikas līdzekļus visās jomās.
Dažreiz mēs domājam tikai par sīkumiem, taču tiek veidota pilnīgi jauna sistēma, lai risinātu problēmas, kas saistītas ar ļoti sarežģīto 21. gadsimta ekonomiku, un tas tiek darīts, īstenojot Eiropas pieeju.
Tas tā tika darīts, lai izkļūtu no ļoti smagas krīzes; valsts finansējums tika ieguldīts Eiropas valstu ekonomikā, kā rezultātā radās liels deficīts.
Tas tika darīts, pilnībā pārveidojot finanšu sistēmas uzraudzību, un Parlamentam tā ir jāapstiprina.
Tas tiek darīts, koordinējot ekonomikas politikas. Komisija norādīja, ka tā sniegs priekšlikumu šajā jomā saistībā ar ekonomikas politikas koordinēšanu, īpaši eiro zonā. Turklāt pašreiz Eiropas Savienība arī apņēmīgi un skaidri darbojas, lai nodrošinātu eiro zonas finansiālo stabilitāti. Šāda politiskā apņemšanās tika pieņemta 11. februārī, lai nostiprinātu un atbalstītu eiro zonas finansiālo stabilitāti.
Šajā sakarā noteikti ir jāpiemin vēl kāda iniciatīva: atbalsts jaunai stratēģijai attīstības un augstas kvalitātes darbavietu izveides jomā. Tas ir galvenais Eiropadomes darba jautājums šajā nedēļā; stratēģija, kuru Eiropas Komisija skaidri formulēja un attīstīja savā 3. marta dokumentā un kuru valstu vai valdību vadītāji noteikti izskatīs Eiropadomes pavasara sanāksmē, būtībā no tā dēvēto stratēģisko mērķu viedokļa. Šajā dokumentā Eiropadome min stratēģiskos mērķus, piemēram, nodarbinātību, investīcijas pētniecības un izstrādes jomā, klimata pārmaiņas un enerģiju, pāragru skolas pamešanu, izglītību kopumā un nabadzību. Eiropadome arī risinās jautājumu saistībā ar pārvaldību, ko mēs vērtējam kā vienu no tā dēvētās Lisabonas stratēģijas nepilnībām. Padome vēlas, lai šī pārvaldība būtu saistīta ar tās politisko vadību un Komisijas darbību, kontrolējot to, kā dalībvalstis ievēro savas saistības. Tas, protams, notiks ciešā sadarbībā ar Parlamentu un, protams, arī ar Eiropas Savienības iestādēm, kas to visu kontrolēs.
Tas būs galvenais šajā nedēļas nogalē plānotās Eiropadomes sanāksmes mērķis, ieskaitot arī tādu ne mazāk svarīgu jomu kā klimata pārmaiņu ierobežošana, kur vadošā loma joprojām ir Eiropas Savienībai. Eiropas Savienība joprojām ir vadošais spēks pasaulē klimata pārmaiņu ierobežošanā; tam tā arī ir jābūt, un tai šīs līderpozīcijas ir jāsaglabā. Turklāt ar tā dēvēto tūlītējo atbalstu ir saistītas kvantitatīvas saistības. Tāpēc, cerams, Eiropadome izvērtēs un vēlreiz apstiprinās saistības palīdzēt jaunattīstības valstīm cīņā pret klimata pārmaiņām arī dažus turpmākos gadus. Šīs saistības paredz attīstītajām valstīm sadarboties ar mazāk attīstītām valstīm, lai konferencē Kankūnā mēs visi sasniegtu vislabākos iespējamos rezultātus. Es atkārtoju, ka šajā konferencē Eiropas Savienībai ir jāsaglabā savas līdzšinējās līderpozīcijas, jo pretējā gadījumā netiktu noslēgta Kopenhāgenas vienošanās, kura, mūsuprāt, ir neadekvāta.
Dalībvalstis vienprātīgi apliecināja, ka tās pilnībā atbalsta šos mērķus un ka tās neapšaubāmi vēlas konferencē Kankūnā, Meksikā, uzņemties juridiskas saistības.
Valstu un valdību vadītāji galvenokārt skatīs tieši šos jautājumus. Iespējams arī, ka - atkarībā no tā, kas notiks tagad, kad Eiropas iestādes cenšas rast risinājumu krīzes situācijai tā dēvētajā Grieķijas lietā - viņi pārrunās arī finansiālo situāciju Grieķijā un valsts parāda refinansēšanu. Noteikti arī šis jautājums tiks apskatīts, jo tas ir saistīts ar politiskām saistībām, kuras Eiropas Savienība 11. februārī uzņēmās valstu vai valdību vadītāju līmenī. Tās bija politiskas saistības nodrošināt eiro zonas finansiālo stabilitāti tādā ziņā, ka, ja būs nepieciešams pieņemt konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu finansiālo stabilitāti, šādi pasākumi tiks pieņemti.
Jebkurā gadījumā šis princips būs samērā aktuāls Eiropadomes sanāksmē, kas notiks šajā nedēļas nogalē.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, šī nudien ir ļoti laba un savlaicīga iespēja mums tikties šodien - vienu dienu pirms svarīgās Eiropadomes pavasara sanāksmes. Mums būs jārisina sarežģīti jautājumi. Lai tos risinātu, mums ir ļoti nepieciešams drošs un spēcīgs Eiropas Parlamenta atbalsts. Ņemot to vērā, es vēlos pateikties un izteikt atzinību Parlamentam par rezolūciju "Eiropa 2020”, kas ar partiju deputātu balsu lielu vairākumu pirms divām nedēļām tika pieņemta Strasbūrā.
Es arī vēlos izmantot iespēju un pateikties Padomes Spānijas prezidentūrai par atbalstu stratēģijai "Eiropa 2020”. Šo atbalstu skaidri pauda vairāki Padomes ministri.
Bet tagad es vēršos pie Eiropadomes: manuprāt, katram Eiropadomes sasaukumam ir jādara divas lietas. Tam ir jāapliecina, ka tas rīkojas tā, kā tas ir vajadzīgs attiecīgajā situācijā, un tam ir jāstrādā, lai īstenotu Eiropas ilgtermiņa stratēģijas sistēmu un ilgtermiņa stratēģijas mērķus.
Šī krīze sabiedrībā, strādājošajiem un uzņēmumiem Eiropā rada nopietnas bažas. Un kā mēs zinām, valsts līmenī ar valsts finansējumu ir saistītas nopietnas problēmas. Eiropas Savienībai, protams, šīs problēmas ir jārisina un ir jānodrošina finansiālā stabilitāte. Es pie šī jautājuma vēlāk atgriezīšos.
Lai mainītu situāciju ilgtermiņā, Eiropa nedrīkst ignorēt strādājošo viedokli. Tāpēc Eiropadome risinās divas galvenās problēmas ilgtermiņā: par ekonomikas nākotni un klimata pārmaiņām.
Mēs ar šo Parlamentu jau pārrunājām stratēģiju "Eiropa 2020”. Jūsu ieguldījums un jūsu loma būs obligāti nepieciešama, lai sasniegtu mūsu mērķi panākt nelielu, ilgtspējīgu un ietverošu attīstību. Ne mazāk svarīgs būs arī Eiropadomes ieguldījums.
Mums mērķi ir jānosprauž atbilstoši uzdevumiem, kas mums ir jārisina. Mums ir jāparāda tas, ka mums ir vīzija un ka mēs protam darboties saskaņoti. Un mums ir jāparāda iedzīvotājiem, ka mūsu rīcībai būs liela nozīme. Tāpēc, manuprāt, ir ļoti svarīgi, lai Eiropadome šonedēļ vienotos par skaidriem mērķiem.
Komisijas piedāvātie mērķi tika rūpīgi izvēlēti. Tie ir saistīti ar nepieciešamību uzlabot nodarbinātības līmeni, ieguldīt vairāk līdzekļu pētniecības un jauninājumu jomā, sasniegt 2020. gada mērķus klimata un enerģijas jomā, kā arī uzlabot izglītības līmeni un apkarot nabadzību.
Šie pieci galvenie mērķi ir sabiedrībai aktuāli jautājumi, un tie apliecina, ka Eiropas Savienība plāno īstenot reformu jomās, kuras visi uzskata par svarīgām. Šeit runa ir arī par politisko gribu risināt nopietnas problēmas.
Protams, ir jāizvirza tādi mērķi, kurus ir iespējams sasniegt. Ir jāpieliek arī īpašas pūles, salīdzinot ar status quo, dalībvalstu piekrišanu tam, ka ir nepieciešams veikt izmaiņas, un es centīšos Eiropadomi pārliecināt par to, ka ir steidzami jārisina problēmas, kas saistītas ar Eiropas pašreizējo ekonomisko stāvokli, un ka ir nepieciešamas reformas, lai Eiropā izveidotu ilgtspējīgāku, ietverošāku ekonomiku un sabiedrību.
Ļoti svarīgi ir pasākumi, kurus dalībvalstis izmantos, lai veicinātu attīstību un risinātu problēmas, kuras mums visiem ir zināmas. Mums ir nepieciešami valsts līmeņa pasākumi, lai risinātu valsts mēroga problēmas, kas tiek noteiktas atkarībā no situācijas attiecīgajā valstī, un ir pilnībā jāievēro subsidiaritātes princips, ņemot vērā Eiropas vienoto sistēmu.
Šī finanšu krīze mums iemācīja to, ka mēs visi esam savstarpēji atkarīgi. Tāpēc mēs nevaram pieņemt savstarpīguma principus pasaules mērogā un noraidīt tos Eiropas līmenī.
Runa ir arī par vienotu sistēmu, kuru atbalsta un kura būtu jāstimulē noteiktiem Eiropas Savienības pasākumiem, kas mūsu iesniegtajā dokumentā tiek dēvēti par galvenajām iniciatīvām.
Galvenie priekšlikumi parādīs Eiropas Savienībai, kā rīkoties īpaši svarīgās jomās, piemēram, digitālās programmas, jauninājumu, resursu efektivitātes un rūpniecības politikas jomā, un dažos gadījumos, protams, tie arī palīdzēs sasniegt mērķus valsts līmenī.
Mēs iesakām sākt visu no sākuma. Pateicoties Lisabonas līgumam, mēs varam īstenot jaunu pieeju ekonomiskās saskaņošanas, pastiprinātas ekonomikas pārvaldības jomā Eiropā, kas nodrošina brīvību, kura nepieciešama mērķu sasniegšanai valstu līmenī, bet kur liela nozīme ir arī Eiropai, un stimulēt ekonomiku, liekot lietā visus līdzekļus Eiropas līmenī. Šīs pieejas pieņemšana būs nopietns pārbaudījums Eiropadomei.
Mani iedrošina Eiropadomes neoficiālās sanāksmes rezultāti. Es ceru, ka Eiropas līmeņa vadītāji piedalīsies gaidāmajā sanāksmē un sniegs savu atbalstu, kad būs jāpieņem kopīgs lēmums par šīm problēmām.
Runājot par klimata pārmaiņām, es zinu, ka šī Parlamenta deputāti man piekrīt - jautājumu par klimata pārmaiņām nedrīkst atlikt. Tam ir jābūt vienam no pirmajiem jautājumiem darba kārtībā.
Eiropas Savienība līdz šim ir ieņēmusi un joprojām ieņem vadošo lomu šajā jomā - mēs esam izvirzījuši mērķi samazināt emisijas, un mums ir mehānismi, kas palīdzēs šo mērķi sasniegt, un mēs sniedzam vislielāko finansiālo atbalstu jaunattīstības valstīm klimata jomā. Tāpēc ir jābeidz sūkstīties par notikumiem Kopenhāgenā un ir atkal jāuzņemas iniciatīva.
Mums ir vajadzīga skaidra, vienota un mērķtiecīga nostāja. Tāpēc Komisija iesniedza paziņojumu, kurā ir minēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai stiprinātu starptautiskas sarunas. Tajā pašā laikā komisāre C. Hedegaard kundze ir uzsākusi sarunas ar mūsu galvenajiem partneriem.
Tāpēc mums ir jāiegulda liels darbs, lai Kankūnā panāktu progresu, par pamatu ņemot Kopenhāgenas nolīgumu. Darba kārtībā būtu jāiekļauj arī Kioto protokols, taču to drīkst izvērtēt tikai, ņemot vērā pasaules mēroga vienošanos. Mums ir jāīsteno informēšanas pasākumi un jāveido uzticība, galvenokārt jaunattīstības valstu acīs - tieši tāpēc ir tik ļoti svarīgi turēt solījumus par tūlītēju finansiālu atbalstu.
Un, protams, tajā pašā laikā mēs turpināsim īstenot savu 2020. gada paketi, jo īpaši parādot, kā tā ir savietojama ar pasākumiem ekonomikas modernizācijas jomā un reformu, kas minēta 2020. gada stratēģijā.
Šīs divas jomas skaidri parāda, kā Eiropas iedzīvotāji vērtē Eiropas Savienības politisko vadību attiecībā uz pasākumu īstenošanu. Es esmu pārliecināts par to, ka, ja mēs būsim drosmīgi, mēs spēsim parādīt to, ka Eiropai ir izšķiroša nozīme, veidojot labu nākotni Eiropas iedzīvotājiem.
Tādā pašā veidā es arī norādīšu Eiropadomei uz dažām galvenajām problēmām saistībā ar G20 tikšanos, kas jūnijā notiks Kanādā. Patiesībā mums vienmēr būtu jāņem vērā tas, ka daži no šiem jautājumiem attiecas uz Eiropu, taču tie ir jārisina pasaules mērogā.
Šīs Eiropadomes sanāksmes darba kārtībā neietilpst Grieķijas finansiālā stabilitāte un tās ekonomiskā un finansiālā situācija. Bet, godīgi sakot, es nesaprotu, kā valstu un valdību vadītāji, jo īpaši tie, kuri pārstāv eiro zonas valstis, var nepārrunāt šo jautājumu. Tāpēc es vēlos paust Komisijas nostāju šajā jautājumā.
Grieķija patlaban cenšas novērst milzīgo valdības budžeta deficītu. Ir ļoti svarīgi strauji samazināt šo deficītu, un Grieķija īsteno pasākumus, lai to panāktu. Jo īpaši Grieķija īsteno pasākumus, kas ļaus samazināt šī gada deficītu par 4 % no IKP. Šādus fiskālos pasākumus iesaka Komisija un Padome, un Padome to apliecināja 16. marta sanāksmē. Protams, Grieķijas fiskālie pasākumi ir jāīsteno arī turpmāk; tas ir vienīgais veids, kā pastāvīgi samazināt finanšu parādu.
Valstu un valdības vadītāju 11. februāra neoficiālajā sanāksmē par ekonomisko un finanšu situāciju Grieķijā tika teikts šādi, un es citēju: "Vajadzības gadījumā eiro zonas dalībvalstis noteikti un mērķtiecīgi rīkosies, lai nodrošinātu visas eiro zonas finansiālo stabilitāti.”
Komisija uzskata, ka eiro zonā ir nepieciešama iniciatīva saskaņotai rīcībai, ko varētu izmantot, lai vajadzības gadījumā varētu nodrošināt atbalstu Grieķijai. Ir jāņem vērā tas, ka šis mehānisms netiks aktivizēts automātiski. Šāda mehānisma izveide ir arī atbildības un solidaritātes jautājums.
Solidaritāte ir divpusējs process. Patlaban Grieķijai ir finansiālas grūtības, un, sniedzot atbalstu, mēs ne tikai palīdzam Grieķijai, bet arī palīdzam nodrošināt visas eiro zonas stabilitāti. Saskaņotas rīcības sistēmu var salīdzināt ar drošības tīklu, ko lieto tikai tādā gadījumā, ja visi pārējie krīzes novēršanas pasākumi jau ir izmantoti, ieskaitot, galvenokārt, arī politiskus risinājumus attiecīgajā valstī.
Nerunājot par tehniskiem aspektiem, visiem iespējamiem risinājumiem ir jāatbalsta un jāpastiprina eiro zonas un tās pārvaldības vienotība un saskaņotība. Pasaules ekonomikai ir jābūt stabilai. Eiro zona ir stabilitātes centrs, un ir jāuzlabo tās spēja nodrošināt stabilitāti. Dažos gadījumos var būt nepieciešams izmantot starpvaldību instrumentus, taču tiem ir jābūt iekļautiem kopējā Eiropas regulējumā.
Es esmu pilnīgi pārliecināts, ka atbilde uz konkrētām problēmām būs arī pārbaudījums Eiropas valstu vadītājiem attiecībā uz viņu saistībām pret Eiropas - un monetāro - savienību. Uz spēles ir likts svarīgs finansiālās stabilitātes princips, kas ir galvenais eiro noteikums; un eiro ir viens no līdz šim svarīgākajiem Eiropas projekta un Eiropas izveides procesa rezultātiem.
Es ceru, ka šis jautājums tiks atrisināts atbildīgi un ievērojot solidaritātes nosacījumus. Tā tas Eiropā ir pieņemts.
(Aplausi)
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, López Garrido kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) cer, ka Eiropadome atkal skaidri apliecinās Eiropas solidaritāti, tajā pašā laikā liekot visiem uzņemties atbildību.
Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) arī cer, ka valstu vai valdību vadītāji sagatavos ceļvedi, kā Eiropai pārvarēt krīzi. Cik lielā mērā viņi ir gatavi sadarboties un cik tālu viņi ir gatavi iet? Vai viņi uzskata, ka attīstības un nodarbinātības atjaunošana ir atkarīga no godīgas kopīgas rīcības, no vajadzīgiem līdzekļiem, vai arī tādās jomās kā inovācijas, izglītība, apmācības, atbalsts MVU un cīņa pret bezdarbu un nabadzību viņi vēlas rīkoties atsevišķi, zinot, kādas būs šādas rīcības sekas?
Es vēlos jums atgādināt, ka 2000. gadā visas dalībvalstis atbalstīja Lisabonas stratēģijas prioritātes. Taču patlaban mēs esam atpalikuši par daudziem gadiem, jo dalībvalstīm nebija līdzekļu un tās pret šiem mērķiem attiecās nenopietni; visas mūsu prognozes piepildījās, taču ne Eiropā.
Tāpēc manis pārstāvētā grupa cer, ka Eiropadome rīkosies un nopietni izvērtēs mūsu kopējos mērķus ekonomikas jomā, ņemot vērā Komisijas priekšlikumus 2020. gadam, kas ir pārskatītā priekšlikuma versija, kuru Parlaments iesniegs jūnijā.
Es vēlos atkal pieminēt solidaritāti, kas pēdējās nedēļās tiek bieži minēta un kas patiesībā ir Eiropas integrācijas pamatā, sākot ar vienotā tirgus izveidi un beidzot ar kopēju aizsardzību, ko nodrošina eiro. Šī solidaritāte tiek apliecināta kopš finanšu krīzes sākuma, un to nedrīkst liegt mūsu draugiem Grieķijā vai kādai citai ES valstij, kas ir nonākusi tādās grūtībās.
Šonedēļ ir jārod Eiropas līmeņa risinājums šai krīzei, un tam ir jābūt Kopienā balstītam risinājumam - es atkārtoju, Kopienā balstītam risinājumam -, un tam ir jābūt saskaņā ar Eiropas noteikumiem un Eiropas finansiāla atbalsta mehānismiem. Turklāt, ja mēs vēlamies, mēs varam iesaistīt arī Starptautisko Valūtas fondu, taču tam ir jābūt saskaņā ar Eiropas noteikumiem. Visu interesēs ir nodrošināt Eiropas un Eiropas monetārās sistēmas stabilitāti.
Dāmas un kungi, viena no Eiropas pamatvērtībām ir solidaritāte, un otra ir atbildība. Šī atbildība paredz katrai dalībvalstij veidot pareizu un uzticamu valsts budžetu. Tā arī paredz īslaicīgās maksājumu problēmās nonākušo iedzīvotāju upurēšanos, lai kopīgi atjaunotu valsts finanšu stabilitāti un īstenotu reformas, kas ir nepieciešamas šī mērķa sasniegšanai, neatkarīgi no tā, cik skarbas šīs reformas varētu būt.
Citiem vārdiem sakot, jā, Eiropai ir jāapliecina solidaritāte attiecībā uz Grieķiju. Tai ir jāpalīdz Grieķijai šajā grūtajā periodā. Taču Grieķijā ir jāveic īstermiņa un vidēja termiņa iekšējas reformas, kas ir nepieciešamas, lai garantētu šo solidaritāti, un Grieķija šo reformu priekšlikumus vakar iesniedza Parlamentam. Tagad Grieķijai atliek tikai tās īstenot.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Krīze liek mums mainīties. Pirmkārt, pārmaiņas ir saistītas ar Komisiju, un es aicinu Komisiju pilnībā un galvenokārt autoritatīvi veikt savu Līgumu sargātājas lomu. Ir jāīsteno Stabilitātes un izaugsmes pakta kritēriji, un tas ir jānodrošina Komisijai. Šis Parlaments palīdzēs Komisijai šajā sarežģītajā uzdevumā.
Otrkārt, pārmaiņas ir saistītas ar valsts finanšu pārvaldību. Attīstības periodā parasti kādam ir tiesības īstenot savu budžeta, fiskālo un sociālo politiku, būtībā nedomājot par citiem. Taču krīzes apstākļos tās valstis, kuras ir iztērējušas visvairāk līdzekļu, lūdz solidarizēties tām valstīm, kuras savus līdzekļus tērēja apdomīgāk.
Vai tā drīkst turpināt? Manuprāt, nē. Dalībvalstīm ir labāk jāsaskaņo sava budžeta, fiskālā un sociālā politika, un nebaidīsimies teikt, ka mēs vēlamies, lai tiktu nodrošināta labāka Eiropas pārvaldība. Ja šī politika tiks saskaņota, būs vieglāk īstenot solidaritātes principus, un tas notiks godīgāk un dabiskāk.
Padomes priekšsēdētāj, es aicinu jūs uzņemties iniciatīvu šajā jomā. Jūs jau zināt, ka man ir zināma pieredze: tieši krīzes apstākļos iekārtas strādā ar pilnu jaudu. Runājot par iedzīvotājiem un reālo situāciju, mēs esam krīzes epicentrā, un ir vajadzīgs drosmīgs politisks risinājums.
(Aplausi)
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, Eiropas augstākā līmeņa sanāksmē ir jārisina un tiks risināta krīzes situācija Grieķijā; tas nu ir skaidrs. Interesanti, ka laikraksta International Herald Tribune šodienas izdevuma galvenajā rakstā ir teikts šādi: "Grieķija sola izpildīt mājasdarbu un sabalansēt budžetu.” Eiro zonas valstis piekrita solidarizēties, ja Grieķija izpildīs attiecīgās prasības.
Laikrakstā International Herald Tribune teikts, ka Grieķija savas saistības ir izpildījusi, bet eiro zonas valstis gan nē - un jo īpaši Vācijas Federālā Republika, kas atsakās ievērot solījumu. Tas ir pirmkārt.
(Aplausi)
Komisijas priekšsēdētājs pareizi pieminēja drošības tīklu. Runa nav par Vācijas, Francijas, Itālijas vai kādas citas valsts nodokļu maksātāju naudas iemaksāšanu Grieķijas kabatā. Tāds nav šādas rīcības mērķis. Mērķis ir dot Grieķijai iespēju aizņemties naudu starptautiskajā tirgū ar tādiem procentiem, kā to var darīt citas valstis. Parasti šī procentu likme ir no 2,5 līdz 3 %. Spekulāciju rezultātā, kas radās tādēļ, ka netika ievērots solidaritātes princips ar Grieķiju, šai valstij ir noteikta 6 % likme. Vienkāršāk sakot, Grieķijas pūliņi sabalansēt budžetu pilda starptautiskā finanšu tirgus spekulantu kabatas.
(Aplausi)
Tas nozīmē, ka šie cilvēki tiek aplaupīti. Tas ir muļķīgi, jo precedenta gadījumā - ja solidaritātes principa neievērošanas rezultātā cilvēki var spekulēt uz eiro zonas dalībvalsts rēķina tādā mērā, ka galu galā iekšējo solidaritāti nodrošināt nebūs iespējams un būs jāiejaucas Starptautiskajam Valūtas fondam - Grieķija būs tikai pirmais šāds gadījums. Šie spekulanti pēc tam pievērsīsies Itālijai, Apvienotajai Karalistei un Spānijai. Tagad ir jāsolidarizējas ar Grieķiju, jo pretējā gadījumā tas izraisīs problēmu ar plašu rezonansi.
Tāpēc solidarizēties ar Grieķiju ir svarīgi no ekonomiskā viedokļa - un jo īpaši šī ziņa ir jānodod Vācijas kanclerei. Nauda netiek dota tāpat vien.
(Aplausi)
Rezultātā mēs nevaram atbrīvot J. M. Barroso kungu no šīm saistībām, sakot, ka šis jautājums ir jārisina Starptautiskajam Valūtas fondam. Komisijai ir jāierosina, kā saprātīgi nodrošināt stabilitāti eiro zonā. Komisija ir iesniegusi vērtīgus priekšlikumus, un, manuprāt, Padomei tie būtu jāņem vērā. Šie priekšlikumi neparedz iesaistīt Starptautisko Valūtas fondu. Kāpēc nē? Šo problēmu var atrisināt eiro zonā.
Turklāt mani pārsteidz tas, ka kanclere A. Merkel grib iesaistīt Starptautisko Valūtas fondu. Vācijas Bundesbank - kas Vācijas konservatīvajai partijai ir kā Vatikāns katoļticīgajiem - marta ikmēneša ziņojumā ir teikts šādi: "Taču Starptautiskā Valūtas fonda finanšu ieguldījumi strukturālo problēmu risināšanai, piemēram, tiešais budžeta deficīta finansējums vai banku rekapitalizācijas finansēšana, nav savienojami ar tā monetārajām pilnvarām.” Tas ir citāts no Vācijas Bundesbank paziņojuma. Atšķirībā no Vācijas finanšu ministra Vācijas kanclere apgalvo, ka šī problēma ir jārisina Starptautiskajam Valūtas fondam. Tas nav pareizais risinājums.
Mums tagad ir jādod signāls starptautiskajiem tirgiem, sakot šādi: "Jūs varat nodarboties ar spekulācijām, cik jums tīk, taču jums neizdosies sadalīt eiro zonu.” Kamēr tas netiks izdarīts, spekulācijas turpināsies. Lai būtu skaidrs, par kāda veida spekulācijām ir runa, atkal ir jāvērš uzmanība uz kredītsaistību neizpildes mijmaiņas līgumiem (CDS). Tā ir tikai spēle - apdrošināties pret ugunsgrēku kaimiņu mājā. Ja kaimiņa māja nodegs, apdrošinātais saņems apdrošināšanas naudu. Tādā gadījumā apdrošinātā persona būtu ļoti ieinteresēta, lai šī māja nodegtu.
Mēs nedrīkstam Eiropas Savienībā piemērot Floriana principu - "Svētais Florian, sargi manu, aizdedzini citu namus.” Tādēļ solidarizēšanās ar Grieķiju ir mēģinājums eiro zonā stabilizēt eiro. Galu galā jums ir jāpieņem lēmums, vai jūs gribat īstenot solidaritātes principu Eiropā, vai arī jūs gribat ļauties pasīvai politikai. Es nevēlos vienprātīgi pieņemt šo lēmumu, taču es jūs lūdzu uzmanīgi ieklausīties šajā Wolfgang Münchau citātā, kas tika publicēts laikrakstā Financial Times Deutschland; šo laikrakstu nevada sociāldemokrāti, un šis vīrs nepārstāv sociāldemokrātu partiju: "Situācijā, kad Eiropas vajadzības nonāk pretrunā Vācijas populismam, dosim priekšroku Eiropas vajadzībām.”
(Aplausi)
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs, manuprāt, mēs visi - Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti), Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupa, Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupa, Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa un citas grupas, izņemot eiroskeptiķu grupas, kuras visticamāk ir gandarītas par pašreizējiem notikumiem Eiropā - varam izdarīt secinājumu, ka Eiropadomei ir jānodrošina lielāka skaidrība.
Jau vairākas nedēļas ne tikai Eiropas iestādes cīnās, lai noskaidrotu, kā palīdzēt Grieķijai un eiro zonai. Tas ir kaut kas neredzēts: jau vairākas nedēļas tā vietā, lai pieņemtu lēmumus, notiek strīdi par to, kā būtu jārīkojas, un tiek sacīts viss un jebkas.
Priekšsēdētāja kungs, es teikšu vēl skarbāk. Manuprāt, četrās dienās atsevišķi Padomes deputāti ir vairāk kaitējuši Eiropas projektam nekā visi eiroskeptiķi kopā četros gados. Tā man pašlaik šķiet.
(Aplausi)
Vienīgais veids, kā to mainīt un izbeigt, ir pieņemt stingru lēmumu par Komisijas priekšlikumu. Man ir prieks, ka J. M. Barroso kungs šodien paziņoja, ka viņš plāno piedāvāt Padomei risinājumu, priekšlikumu - un es atkārtoju J. Daul kunga teikto -, kuram pamatā ir jābūt Eiropas un Kopienas principiem un kurš neprasītu to, kas tiek prasīts jau vairākus mēnešus, proti, lai nodokļu maksātāju nauda tiktu atdota Grieķijai. Ne jau par to ir runa. Patiesībā runa ir par to, ka ir nepieciešama Eiropas iniciatīva, kas ļautu samazināt procentu likmi Grieķijas valdības obligācijām. Labākais veids, kā to izdarīt, ir nelikt tikai vienai valstij - Grieķijai - izlaist šīs valdības obligācijas, bet izdot tās Eiropas līmenī, jo Eiropu raksturo likviditāte un uzticamība.
Runājot par zināmu procentu likmi, svarīgi ir divi elementi: likviditāte un uzticamība. Eiropai ir vajadzīgās īpašības, un tādēļ būs iespējams samazināt Grieķijas procentu likmes, neiemaksājot Grieķijas budžetā nevienu pašu eiro no nodokļu maksātāju naudas. Priekšsēdētāja kungs, pašreiz izplatība - starpība starp Vācijai noteikto likmi, kas patlaban ir 3,05 %, un Grieķijai noteikto likmi, kas patlaban ir 6,5 % - ir 350 pamata punkti. Vienīgais veids, kā to mainīt, ir tiešām īstenot pasākumus, kas ir nepieciešami, lai ieviestu šo Eiropas iniciatīvu.
Otrs iemesls, kāpēc tas ir nepieciešams, ir tas, ka Grieķijas pūliņiem - vajadzīgiem un nepieciešamiem - ir jābūt atbilstošiem. Ja Eiropas iniciatīva tiks noraidīta, ja procentu likmes samazināt nebūs iespējams, visi Grieķijas īstenotie pasākumi galu galā atspoguļosies kapitāla tirgos. Tas notiks, ja šī Padome nepieņems konkrētu lēmumu. Grieķija īstenos pasākumus un veidos uzkrājumus, un kuram tas būs izdevīgi? Tas būs izdevīgi spekulantiem, kapitāla tirgiem un citiem, jo Grieķijai būs noteiktas daudz lielākas procentu likmes.
(Aplausi)
Tāpēc Eiropai ir jāiesaistās šajā jautājumā. Eiropai ir jāiesaistās, lai nodrošinātu to, ka Grieķijas konsolidācijas pasākumi ir noderīgi. Šie pasākumi ir nepieciešami, taču tiem ir arī jābūt noderīgiem. Tāpēc mēs atbalstām Komisijas priekšlikumu, un tāpēc tas tagad ir jāatbalsta visam Parlamentam, un cerams, ka Padomes locekļi neiebildīs un dos savu atbalstu. Mums uz to ir jācer.
Rebecca Harms
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos visiem īsumā vēlreiz atgādināt, cik ātri - dažreiz praktiski diennakts laikā - mēs pieņēmām lēmumu glābt Eiropas bankas, kad tās bija grūtībās.
Taču mēs tikai tagad pārrunājam palīdzības sniegšanas kārtību. Mēs vēl neesam noskaidrojuši atmaksas nosacījumus un atbildību un neesam noteikuši, kā tiks kontrolētas bankas. Ņemot to vērā, ir jānorāda arī tas, ka šī Grieķijas krīze - šī eiro krīze - patiesībā ir Eiropas krīze un ka diskusijas notiek jau vairākas nedēļas un mēnešus, bet Eiropa nespēj pieņemt vajadzīgos lēmumus. Manuprāt, tas ir apkaunojoši. Kā Vācijas pārstāvei Eiropas Parlamentā - es ceru, ka jūs klausāties, W. Langen kungs - man ir kauns par savu valdību.
Šodien Briselē notiek īpaša augstākā līmeņa sanāksme, kurā tiks pieņemti lēmumi Grieķijas jautājumā, kā to gribēs kanclere A. Merkel - kā viņa to gribēs un kas viņai ļaus no Briseles atgriezties Berlīnē kā uzvarētājai -, patiesībā, nemaz nepārrunājot pieņemamus risinājumus ar citām pusēm. Manuprāt, tas ir apkaunojoši. Tas nozīmē bulvāra preses un pasīvās politikas uzvaru, un mums - tajā skaitā arī jums, Vācijas delegācijā, W. Langen kungs - būtu ļoti rūpīgi jāapsver, vai lēmumu par Eiropas Savienības solidaritāti drīkst pieņemt, pamatojoties uz sabiedriskās domas aptaujas rezultātiem, kurus apkopoja Vācijas kancleres pārstāvētā partija un kas ir saistīti ar vēlmi uzvarēt Vācijas vēlēšanās.
Manuprāt, tas ir pārāk liels populisms, un ir nepieņemami, ka vēl nav noteikts, ka valstu vai valdību vadītāji Padomes trešdienas un piektdienas regulārajās sesijās vienosies par eiro zonas risinājumu Grieķijas krīzē.
(Aplausi)
Es uzmanīgi sekoju līdzi diskusijām Vācijā, un pagājušajā nedēļā es arī biju Grieķijā, un es vēlos vēlreiz skaidri norādīt savas valsts, Grieķijas un Eiropas Savienības iedzīvotājiem, ka ir jārīkojas saskaņā ar solidaritātes principa nosacījumiem; taču turpmāk Grieķija varēs saņemt kredītu ar izdevīgiem nosacījumiem tikai tādā gadījumā, ja tas nebūs vienpusēji izdevīgs darījums. Tajās dienās, kuras es pavadīju Grieķijā, es pārliecinājos par to, ka Grieķijas iedzīvotājiem tagad ir iespēja veidot labāku valsti. Grieķijai šī krīze ir jāizmanto, lai veiktu pamatīgas reformas. Nevienam tas nenāks par labu, ja mēs tagad apliecināsim solidaritāti un neprasīsim G. Papandreou kungam īstenot vēl tālejošākas reformas nekā tās, kas ir izsludinātas līdz šim. Kā teicu iepriekš, Grieķijas iedzīvotāji ir pelnījuši daudz vairāk.
Populisms Vācijā ir plaši izplatīts, un, manuprāt, tas ir bīstams, tāpēc es vēlos šo jautājumu skatīt arī no cita viedokļa: saskaņā ar mūsu pētījumu datiem turpmāku eiro - vienotas valūtas - pastāvēšanu ilgtermiņā var nodrošināt tikai tādā gadījumā, ja Eiropa apvienotu un integrētu savu ekonomikas politiku. Pretējā gadījumā sacensība par tā dēvēto noteiktu procentu likmi šaubu gadījumā vienmēr izraisīs tādas grūtības, kādas piedzīvojam patlaban. W. Langen kungs, tad mums būs jāiegulda liels darbs, un situācija atkal būs sarežģīta. Mums ir jāizskaidro iedzīvotājiem, kāpēc ir nepieciešama šī integrācija.
Šis jautājums tiek apspriests tikpat nopietni, cik konstitūcija. Mums ir arī prieks par to, ka beidzot ir stājies spēkā Lisabonas līgums, taču, saskaroties ar pirmo problēmu kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā, mēs pieļaujam, ka virsroku gūst bulvāra prese un pasīvā politika. Būtu jāiesaka kanclerei A. Merkel piebremzēt - un tas būtu jādara arī jums, mani kolēģi, Vācijas deputāti, kas pārstāv Eiropas Tautas partijas grupu (Kristīgie demokrāti). Turpmāk ir jāpārrunā nepieciešamība integrēt ekonomikas politiku. Mūsu ieročiem ir jābūt pārredzamībai, iemeslam un argumentiem, kurus mēs varam izklāstīt iedzīvotājiem, un mēs nedrīkstam nolaisties līdz bulvāra preses, piemēram, BILD-Zeitung līmenim. Pretējā gadījumā, kā šodien rakstīja W. Münchau kungs, kanclere A. Merkel no Briseles atgriezīsies kā zaudētāja. Tad laikraksts BILD-Zeitung izplatīs šādus paziņojumus: "Eiro ir jāaizliedz - ir jāatjauno Vācijas marka!” Ko tad mēs iesāksim?
Vēl nav par vēlu. Vācija ir izšķirošā pozīcijā. Es ceru, ka N. Sarkozy kungs nepadosies un ka viņš ir saprātīgāks par kancleri A. Merkel.
Michał Tomasz Kamiński
Priekšsēdētāja kungs, ir iemesls tam, kāpēc mēs šodien šajā sēžu zālē runājam par Grieķiju, neskatoties uz to, ka diemžēl situācija Grieķijā nebija iekļauta šīs sanāksmes darba kārtībā. Es vēlos šajā sēžu zālē izteikt atzinību Grieķijas valdībai. Šajā valstī uz ielām notiek protesti. Iespējams, šos protestus organizē pilsoņi, kas ievēlēja šo valdību, taču šī valdība racionālas ekonomikas un Eiropas solidaritātes vārdā ir spiesta pieņemt grūtus lēmumus, un tā nepakļaujas populismam. Man ar nožēlu jāatzīst, ka šodien ne visi Eiropas valstu vadītāji spēj pretoties šādam populismam.
Manuprāt, Grieķijai ir nepieciešama mūsu solidaritāte, jo Eiropa ir veidota uz solidaritātes principa pamata, taču, protams, mēs nedrīkstam pieļaut to, ka kādā valstī kāds politiķis pret ekonomikas politiku izturētos tā, kā pret iepirkšanos ar kredītkarti bez kredītlimita, jo tādā gadījumā iznākums būs tāds, kādu mēs to redzam Grieķijā. Turpmāk būtu jāparedz dalībvalstīm ļoti stingri nosacījumi, lai tiktu īstenota racionāla ekonomikas politika, jo politika, kas nav veidota uz racionālu principu pamata, cietīs neveiksmi, kā tas ir bijis līdz šim.
Diemžēl man jāteic, ka patlaban mēs esam liecinieki kādai problēmai, kas Eiropā ir tik bieži sastopama, proti, ka ideoloģija un politika ir daudz svarīgākas par ekonomiku. Diemžēl tāds ir iznākums, un mēs to redzējām, ieviešot eiro. Tagad mēs varam teikt, ka visticamāk Grieķija pārāk drīz pārgāja uz eiro, taču pašreizējo krīzi izraisīja tas, ka politikai tika piešķirta lielāka nozīme nekā ekonomikai. Es ceru, ka Eiropas Komisija J. M. Barroso kunga vadībā nodrošinās Eiropas solidaritātes principa ievērošanu un saprātīgu Eiropas ekonomiku, jo mums ir nepieciešams šis saprātīgums un solidaritāte.
Es arī vēlos norādīt, ka, lai izkļūtu no pašreizējās krīzes, mums nevajadzētu meklēt zāles, kas situāciju tikai pasliktinās. Manuprāt, lielāka birokrātija, integrācija un kārtība Eiropā nepalīdzēs sasniegt to, kas ir un kam būtu jābūt mūsu galvenajam mērķim - uzlabot konkurētspēju. Mums nevajadzētu paļauties uz ierēdņiem, kuri var lemt par to, kā uzlabot situāciju šajā kontinentā, tā vietā, lai tas tiktu panākts brīvas ekonomikas rezultātā. Mums arī būtu jāņem vērā ekonomikas un sociālās politikas atšķirības dažādās Eiropas valstīs, ko nosaka šo valstu atšķirīgā vēsture, kultūra un citi faktori. Mēs varam un mums būtu jāprasa, lai Eiropa solidarizētos ar Grieķiju, un es ceru, ka šajā sēžu zālē tiks apliecināts atbalsts Grieķijas valdībai.
Lothar Bisky
Priekšsēdētāja kungs, Es reti piekrītu Parlamenta priekšsēdētājam un Komisijas priekšsēdētājam, taču, ja runa ir par solidarizēšanos ar Grieķiju un politikas nodošanu valstu kompetencē, es nevaru viņiem abiem nepiekrist, jo viņiem ir taisnība. Turklāt nesen mēs Strasbūrā dzirdējām, kā J. M. Barroso kungs skaļā balsī sprieda par to, vai sliktākais no spekulācijas veidiem finanšu tirgū būtu jāaizliedz pilnībā. Arvien paplašinās sociālais bezdibenis Eiropas Savienībā un dalībvalstīs, un to neviens vairs nevar kontrolēt, taču svarīgākie jautājumi šajā jomā nav iekļauti valstu vadītāju pirmās augstākā līmeņa sanāksmes pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā darba kārtībā.
Darba kārtībā, protams, ir iekļautas debates par ES 2020. gada ekonomikas stratēģiju. Kā jūs zināt, manis pārstāvētā grupa neatbalsta šo Komisijas sagatavoto stratēģiju, jo tās pamatā ir nepareiza konkurences ideoloģija, kas izraisīja krīzi. Mēs vēlamies, lai Eiropā tiktu īstenota stratēģija, kas paredz, ka sociālās un ekoloģiskās vajadzības ir svarīgākas par konkurences interesēm. ES 2020. gada stratēģijā līdz tam vēl ir tālu. Taču tas ir ko vērts, ka atsevišķi Vācijas federālās valdības pārstāvji skaļi iebilst pret dažiem saistošiem ES 2020. gada stratēģijas mērķiem, piemēram, nodarbinātības kvotām, pētniecību, izglītību un nabadzības izskaušanu - un tas notiek Eiropas gadā cīņai pret nabadzību! Es ceru, ka lielākā daļa valdību vadītāju tam nepiekritīs.
Niki Tzavela
Priekšsēdētāja kungs, manis pārstāvētajai valstij, Grieķijai, ir daudz kā kopīga ar Kaliforniju: lielisks klimats, kā arī tas, ka mūsu vērtība ir mūsu zeme, mūsu meži ir deguši tāpat kā meži Kalifornijā, un gan Kalifornijā, gan Grieķijā ir notikušas Olimpiskās spēles, un galu galā mums ar Kaliforniju ir arī kopīgas problēmas.
Diez, vai ASV galvenā pārvalde pamestu Kaliforniju spekulantu rokās, ja tai būtu problēmas ar aizdevumiem...
(Runātāju pārtrauca neapmierināti izsaucieni)
Mēs šeit runājam par ekonomiku - jā, tā ir. Es to saprotu. Tāpēc es to arī teicu.
(EL)... vai ASV galvenā pārvalde šīs problēmas atrisinātu? Vai Eiropas Savienībā ir galvenā pārvalde? Vai mēs droši varam teikt, ka Grieķija, kas veido 2 % Eiropas ekonomikas, izraisīja smago problēmu saistībā ar eiro? Vai tā ir negatīvi ietekmējusi eiro kohēziju, un vai tā apdraud Eiropas Savienības vienotību?
Tāpēc ir skaidrs, ka tas ir smags pārbaudījums Eiropas valūtas stabilitātei un vēl lielākā mērā - Eiropas Savienības valstu vadītāju pūliņiem to aizsargāt. Lūkojoties pagātnē, mēs varam izvērtēt paveikto (pirms 30 gadiem es biju jauna Darba ministrijas darbiniece un šeit, Briselē, mācījos, ko nozīmē Eiropas vienotais tirgus). Mēs izveidojām Eiropas vienoto tirgu un ieviesām eiro. Manuprāt, neko citu kopīgu mēs neesam sasnieguši, un tieši tāpēc es atbalstu arī eiroskeptiķus.
Es ceru, ka rīt mēs apliecināsim to, ka mēs patiesi esam panākuši saskaņu un kaut ko kopīgu.
Zoltán Balczó
(HU) Visi tie, kuri uzstājās pirms manis, minēja risinājumu Grieķijas krīzei. Taču, J. M. Barroso kungs, šis jautājums nemaz nebija iekļauts augstākā līmeņa sanāksmes darba kārtībā. Vai jums nešķiet, ka tas ir pretrunīgi un ka tā ir liekulība, jo šis jautājums nav minēts oficiālajā darba kārtībā? Protams, Grieķija nav vienīgā valsts, kas laikā no 2008. līdz 2009. gadam bija grūtībās. Ungārija bija bankrota priekšā daļēji nopietnu valdības pieļauto kļūdu dēļ. Šajā gadījumā tika pieņemts SVF aizdevums, un šāds lēmums ļoti lielā mērā ietekmē iedzīvotājus. Mums ir jāmācās no kļūdām, kas izraisīja finanšu krīzi. Vai šī krīze mums parādīja, ka viss ir savstarpēji saistīts? Nē! Īsto mācību stundu izskaidroja ministru prezidents George Papandreou, norādot, ka pēdējos divdesmit gados ir kritis Berlīnes mūris, un neveiksmi ir cietusi arī birža Volstrītā. Jā, šī pasaules finanšu sistēma, kas ir atdalīta no ekonomikas, ir galvenais iemesls tam, kāpēc valstis ir nonākušas šādā situācijā.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētāja kungs, padomes priekšsēdētāja kungs! Jūs labāk nekā jebkurš cits zināt, cik ļoti manis pārstāvētā partija vēlējās palīdzēt Spānijas prezidentūrai gūt panākumus. Mēs vēlamies turpināt iesākto, taču tādā gadījumā ir jāveic daži uzlabojumi, un jums ir nekavējoties jāuzņemas Eiropas Savienības vadība.
Vadīt Eiropas Savienību nozīmē meklēt risinājumu Grieķijas problēmām. To sacīja visi, un es neatkārtošos. Vadīt Eiropas Savienību nozīmē pēc iespējas ātrāk apstiprināt Direktīvu par alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldniekiem, nevis to atlikt, kā to darīja Spānijas prezidentūra. Vadīt Eiropas Savienību nozīmē arī pēc iespējas drīzāk apstiprināt finanšu uzraudzības paketi, nevis par katru cenu aizstāvēt Padomes nolīgumu, kas ir daudz konservatīvāks par Komisijas priekšlikumu un vēl konservatīvāks par Larosière ziņojumu, kas ir tā pamatā.
Parlaments iesniegs Spānijas prezidentūrai uzraudzības nolīgumu, ko īsumā var raksturot šādi: lielāka kontrole un labāka Eiropa. Esmu pārliecināts, ka Spānijas valdība, kas vienmēr ir atbalstījusi šīs idejas, atbalstīs Parlamentu, nevis citas nostājas, kuru aizsākumi meklējami Lamanša otrā krastā.
Vadīt Eiropas Savienību nozīmē uzlabot budžeta disciplīnu, un uzlabot budžeta disciplīnu nozīmē rast jaunus risinājumus tam, kā stiprināt preventīvo aspektu. Spānijas ministru prezidents zina, ka tikko minēto četrpadsmit stabilitātes plānu izskatīšana bija tikai birokrātiska procedūra, jo nebija labāka varianta.
Preventīvajai daļai būtu jāņem vērā ekonomikas konkurētspēja - ja nebūs pārticības, nebūs iespējams līdzsvarot valdības kontus - un situācija ārvalstu kontos. Būtu arī jāievieš stingrākas sankcijas, lai šis nolīgums patiesi būtu saistošs.
Vadīt Eiropas Savienību nozīmē jaunu izpratni par vadīšanu, par kuru jūs nesen rakstījāt laikrakstā. Spānijas ministru prezidents stāstīja, ka viņš, spēkā esot Lisabonas līguma 121. un 136. pantam, uz kuriem atsaucās Spānijas prezidentūra, vēlējās lielāku pārvaldību.
Ko vēl tas nozīmē? Sakiet mums, ko tas nozīmē, un mēs jums palīdzēsim. Taču, lai mēs varētu jums palīdzēt, mums ir jāzina, ko jūs sagaidāt un ko jūs vēlaties, jo šajā Parlamentā nenoteiktas, bezsaturīgas un nekonkrētas idejas netiek ņemtas vērā.
Stephen Hughes
Priekšsēdētājas kundze, mēs uzskatām, ka Padomes secinājumu projekts, kas nāca klajā šonedēļ, varētu nozīmēt reālas briesmas Eiropas Savienībai.
Secinājumos tiek runāts par ārkārtas atbalsta pasākumu savlaicīgu pārtraukšanu. Ko tas nozīmē praksē? Pagājušās nedēļas ECOFIN secinājumos ir norādīts, ka viņi vēlas, lai darba tirgus atbalsta pasākumi tiktu pārtraukti 2010. gada beigās. Decembrī Padome runāja par to, ka visām dalībvalstīm līdz 2013. gada beigām jāatgriežas pie Stabilitātes pakta kritērijiem.
Mēs uzskatām, ka šie termiņi ir bezcerīgi optimistiski. Ja sekosim šim norādījumam par stingri noteiktu atgriešanos pie Stabilitātes pakta kritērijiem līdz 2013. gada beigām, ievērojamos apmēros tiks samazināti dalībvalstu izdevumi un to sniegtais nodrošinājums, pieaugs bezdarbs, samazināsies nodokļu ieņēmumi, un mēs ieiesim gausas izaugsmes periodā, kas patiešām varētu samazināt Eiropas Savienības ekonomisko potenciālu uz daudziem gadiem. Tā būs katastrofa.
Tā vietā ir nepieciešams saprātīgs līdzsvars starp atbildīgu fiskālo politiku, no vienas puses, un nepārtrauktu atbalstu darba tirgum, no otras puses. Mums ir vajadzīga stabila sociālā un ilgtspējīga izejas stratēģija.
Dānijas Nodarbinātības institūts šodien darīja zināmus dažus skaitļus. Viņi apgalvo, ka, ja tiks īstenotas 20 dalībvalstu un Komisijas saskaņotās ārkārtas izejas stratēģijas, tad bezdarbnieku rindas līdz 2013. gada beigām nevajadzīgi papildinās vēl 4,5 miljoni Eiropas iedzīvotāju. No tā var izvairīties. Mums no tā ir jāizvairās. Tāpēc viens no mūsu aicinājumiem ir noteikt divu gadu moratoriju atbalsta pasākumu pārtraukšanai.
Starp citu, šonedēļ mēs ierosinām arī jaunu Eiropas finansiālās stabilitātes mehānismu. Es cerēju, ka priekšsēdētājs J. M. Barroso vēl būs šeit, jo gribēju pateikt, ka mums nekas nav pretī, ja viņš nozog mūsu idejas un rīt ar tām kā ar ieteikumu iepazīstina Padomi.
Lena Ek
Priekšsēdētājas kundze, Padome rīt tiksies, lai pārrunātu Eiropas nākotni, kas saskaras ar milzīgiem izaicinājumiem. Pašlaik mēs risinām jautājumu par finanšu krīzi, kas noved pie krīzes darba tirgū, kā arī par klimata krīzi.
Uz sociālās un vides politikas pamatiem balstītai ekonomikas izaugsmei ir ārkārtīgi liela nozīme Eiropas straujas attīstības veicināšanā, tomēr es baidos, ka Padomes un Komisijas priekšlikumi attiecībā uz pārvaldību - lai cik tie būtu apsveicami - būs pārāk nenoteikti un nepalīdzēs sasniegt izvirzītos mērķus. Ja stratēģija "Eiropa 2020” tiks īstenota tās pašreizējā formā, tā būs vēl viena Lisabonas stratēģija, proti, neveiksme.
Tā vietā Eiropai jāuzdrošinās stāties pretī šiem izaicinājumiem, ņemot vērā drosmīgus priekšlikumus attiecībā uz pārvaldību.
Pirmkārt, atklātā koordinācijas metode nedarbojas, un no tās ir jāatsakās. Tā vietā Komisijai jānosaka saistoši mērķi un jākontrolē to izpilde saskaņā ar Lisabonas līguma noteikumiem.
Otrkārt, ja finansējumam jābūt atkarīgam no tā, cik labi dalībvalsts izpilda savas stratēģijā "Eiropa 2020” noteiktās saistības, mēs nevaram turpināt tērēt nodokļu maksātāju naudu valdībām, kas melo un krāpjas ar statistikas datiem - "jā” solidaritātei, bet tikai pamatojoties uz pārredzamību.
Treškārt, Komisijai ar saviem gada pārskatiem un ieteikumiem politikas jomā pirms to apspriešanas Padomē ir jāiepazīstina Parlaments.
Atklāts process veicinās pārredzamību un pilsoņu līdzdalību. Mums kā Eiropas politiķiem vienmēr jācenšas pilsoņus izvirzīt savas politikas centrā. Tāpēc izpildīsim šo solījumu un Komisijas kaķēnu pārvērtīsim tīģerī - tīģerī ar zobiem.
Roberts Zīle
(LV) Paldies, priekšsēdētājas kundze! Par solidaritāti mums jārunā ir ne tikai Grieķijas gadījumā, bet arī veidojot ilgtermiņa Eiropas Savienības politiku, un to es saku kontekstā ar paredzamo panākto politisko vienošanos Eiropadomē par 2020. g. stratēģijas mērķiem. Kas mani uztrauc Komisijas projektā - ka blakus sociālajam kohēzijas akcentam nav ekonomiskās kohēzijas akcentu šajā stratēģijā. Un, ja tas ir skatāms kontekstā ar finanšu perspektīvas akcentiem un no 2014. līdz 2020. gadam, tad īstenībā šie ekonomiskās kohēzijas komponenti kļūst "naudiski” krietni vājāki. Citiem vārdiem, tas nozīmē, ka līdz 2020. gadam ekonomiskās atšķirības izlīdzināšana būs mazāk dinamiska un pat pretēji - var gadīties, ka 2020. gadā ekonomiskās atšķirības Eiropas Savienībā būs lielākas nekā 2010. gadā. Un vai tas ir tas, ko mēs vēlamies, un vai tā ir īsta solidāra izpratne par stratēģiju Eiropas Savienības ietvaros? Es aicinātu Padomi būt ļoti nopietniem, panākot šo politisko vienošanos, un tomēr akcentēt arī ekonomiskās kohēzijas mērķus. Paldies!
Takis Hatzigeorgiou
(EL) Priekšsēdētājas kundze, es domāju, ka esam jau pietiekami risinājuši Grieķijas jautājumu. Es gribētu pieskarties jautājumam, kas attiecas arī uz citām valstīm. Schulz kungs teica, ka procentu likmes Eiropā pašlaik ir 2-3 %. Es gribētu jums pastāstīt, ka pašreizējā procentu likme Kiprā ir 6 %. Atrodoties virs šā līmeņa, bankas ir nospiestas uz ceļiem, un nekas to nespēj mainīt. Mēs uzskatām, ka Padomei turpmāk jāstrādā arī šajā virzienā, lai arī citas valstis neiekļūtu tādā pašā ķezā kā Grieķija.
Man ir divi priekšlikumi.
Lai bankas sāktu darboties, mēs tām devām miljardus. Vai nebūtu labāk, ja valsts šo naudu piešķirtu kā procentu likmi hipotekārajam kredītam par pirmo mājokli, ņemot vērā to, ka patērētāji devās uz banku, lai veiktu iemaksu?
Otrs priekšlikums ir šāds: vai mēs nevarētu apsvērt nodokļa uzlikšanu lieliem pārrobežu darījumiem starp valstīm?
Man ir vēl kas sakāms par minūti ilgajām runām, priekšsēdētājas kundze. Atvainojiet, bet es gribu teikt, ka minūte nav pietiekami ilgs laiks viedokļa paušanai. Galu galā ir pazemojoši ķerties pie saukļiem.
Priekšsēdētāja
Es saprotu, ka vienā minūtē nevar pateikt daudz, tomēr tagad es uz minūti došu vārdu Borghezio kungam.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Mums visiem ir skaidrs, ka eiro zonas vadīšana ar katru dienu kļūst aizvien grūtāks uzdevums.
Valsts bankrota risks nav novērsts, bet par spīti valstu vadītāju un finanšu ministru iknedēļas sanāksmēm un samitiem skaidrs risinājums vēl nav atrasts. Es ceru, ka tā mums nebūs neiespējamā misija. Dalībvalsts izglābšana var nepārdzīvot iespējamo apelāciju Vācijas Konstitucionālajā tiesā. Tie visi ir jautājumi, kas mums jāpatur prātā un kas, manuprāt, šajās debatēs nav izskanējuši.
Tomēr es gribētu izmantot šo iespēju, lai pieminētu to, ka Eiropas Savienībai, veicot savus finanšu pasākumus, pārliecinošs un praktisks uzsvars jāliek uz novārtā pamestā mazo un vidējo uzņēmumu nozares efektīvu atveseļošanu.
Kāda daļa no milzīgajām summām, kas piešķirtas bankām, patiešām nonāk mazo uzņēmumu sektorā, piemēram, manā valstī Itālijā? Cik daudz no struktūrfondiem? Saskaņā ar MVU pārstāvošo organizāciju sniegto informāciju dažos reģionos MVU nozarē tiek izmantoti tikai 1-2 %. Tās ir reālas problēmas, kas skar reālo ekonomiku un kas Eiropai jārisina ļoti nopietni un steidzami.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētājas kundze, vispirms es gribētu uzslavēt Grieķiju. Grieķijas krīzi var atrisināt tikai ar stingrām reformām Grieķijā. Tas ir pareizais ceļš. Viss pārējais, kas šeit tika ierosināts, ir pretrunā Eiropas līgumiem, un es ceru, ka gan Komisijas priekšsēdētājs, gan arī Parlaments ievēros līgumus un neiesniegs priekšlikumus, kas būs pretrunā tiem.
Schulz kungam es teikšu, lūk, ko: skaļi vārdi neaizstāj zināšanas. Grieķija grūtībās nonāca ne jau spekulantu dēļ. Tie bija iekšējie noteikumi - tas, ka dalībvalstis nebija gatavas izpildīt Stabilitātes un izaugsmes pakta noteiktās prasības. Vainīgā nebija vis Grieķija, bet gan Vācija un Francija, kas 2003. un 2004. gadā visām pārējām dalībvalstīm rādīja sliktu piemēru. Nekas cits.
Tas nav pārmetums Grieķijai, bet, ja mēs nemainīsim noteikumus un ja dalībvalstis nebūs gatavas ievērot pašas savus noteikumus, tad eiro zonai būs problēmas. Tagad tiek apgalvots, ka vainīgi ir spekulanti. Mazāk nekā trešo daļu Grieķijas valsts parāda garantē kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumi (CDS). Mazāk nekā viena tūkstošā daļa no pasaules CDS atvasinātajiem finanšu instrumentiem attiecas uz Grieķiju. Tā ir tikai atruna.
Kamēr vien nespēsim izpildīt un ievērot noteikumus - un šeit vainīgi ir finanšu ministri -, mēs atkal un atkal nonāksim grūtībās. Tā ir atbilde, nevis pārmetums kādam konkrētam valdības vadītājam, kurš ievēro Eiropas līgumus un tās konstitūciju.
(Aplausi)
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ir pilnīgi skaidrs - un, Langen kungs, tas jau tika norādīts -, ka Grieķijai pašai jāizpilda savi mājasdarbi. Tomēr, pēc manām domām, pavisam skaidri tika norādīts arī tas, ka ir nepieciešama solidaritāte. Solidaritāte, kas palīdz Grieķijai izpildīt savus uzdevumus. Lai kādi arī būtu procenti, spekulācija nevar būt atbildīga par krīzi Grieķijā, tomēr tā ir vainojama pie milzīgās parādu nastas, kas tagad jāuzņemas Grieķijai un kas ir lielāka, nekā būtu vajadzīgs. Tas ir pats galvenais.
Un, Langen kungs, Financial Times - laikraksts, kas politiskā ziņā jums ir tuvāks nekā man, - to ir pateicis pavisam skaidri: tāda ir atšķirība starp kancleru Kohl un kancleri Merkel. Kanclers Kohl būtu teicis: "Atrisināsim šo problēmu kopā ar Grieķiju!” Kanclere Merkel ir izvairīga un teic "Un ko saka Līgums? Ko saka Tiesa un Vācijas konstitūcija?” Tāda ir atšķirība - vai nu jūs politiski atbalstāt Eiropas integrāciju, vai arī vienmēr raugāties tikai uz savām mājām, vai jums ir ārlietu ministrs, kurš saka: "Mēs vēl nedomājam likt naudu galdā.” Neviens nav lūdzis likt naudu galdā.
Ja vienmēr izvēlēsimies tikai populisma ceļu un nedomāsim par Eiropas kopīgo nākotni, tad nonāksim pie šādas kakofonijas. Vai arī, kā teikts citā, jums tuvākā laikrakstā "Frankfurter Allgemeine Zeitung”: ik dienu jauns priekšlikums. Tas attiecas ne tikai uz Vāciju, bet arī uz visu Eiropas Savienību. Līdz šim dotā atbilde vai tās trūkums nav pieņemams. Mums jāizmanto "pātagas un burkāna” metode. Grieķijā ir nepieciešami pasākumi - par to nav nekādu šaubu -, un tie būs stingri, ļoti stingri. Tomēr mums vajadzīga arī sadarbība Eiropas līmenī, īpaši tādēļ, lai nepieļautu šādu problēmu rašanos. Tas būs iespējams tikai tādā gadījumā - vai nu Eiropas Valūtas fonda ietvaros, kā ierosināja Schäuble kungs, vai izmantojot citus līdzekļus -, ja tiks nodrošināta arī Eiropas solidaritāte. Tāpēc es ceru, ka šajā augstākā līmeņa sanāksmē parādīsies Eiropas solidaritāte, lai mēs varētu veidot labāku nākotni.
Fiona Hall
Priekšsēdētājas kundze, šā pavasara augstākā līmeņa sanāksmē ir paredzēts runāt par enerģētiku.
Ja Kopenhāgenas konference būtu noslēgusies ar globāla mēroga vienošanos, mēs jau apspriestu tehniskus jautājumus saistībā ar pāreju uz emisiju samazinājumu par 30 %, un mums joprojām tas ir jādara.
Pirmkārt, tāpēc, ka mērķis, par ko vienojās 2007. gada pavasara augstākā līmeņa sanāksmē, pašreizējos ekonomiskajos apstākļos nozīmē daudz lielāku samazinājumu nekā 20 %. Vēl tikai pagājušonedēļ ārkārtīgi piesardzīgās Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (IEA) izpilddirektors Nobuo Tanaka EP deputātiem stāstīja, ka IEA 2009. gada izdevumā World Energy Outlook ir prognozēts ES emisiju samazinājums par 23 % un ka 30 % būtu labs mērķis.
Otrkārt, ja mēs nopietni vēlamies līdz 2050. gadam sasniegt līdz pat 95 % mērķi, tad ceļvedis paredz vismaz 30 % samazinājumu līdz 2020. gadam.
Un, visbeidzot, bet ne mazsvarīgāk, tikai ES pārveidošana ilgtspējīgā ekonomikā, kas rada nelielu daudzumu oglekli saturošu emisiju un taupīgi izmanto resursus, ļaus atveseļot Eiropas ekonomiku un radīt jaunas darba vietas.
Stratēģijas "Eiropa 2020” centrā ir videi nekaitīgas darba vietas. Tāpēc Padomei jāatbalsta komisāre C. Hedegaard un jāatzīst, ka pašreizējie apstākļi ir piemēroti, lai pārietu uz 30 % mērķi, un Padomei jāatzīst, ka lētākais un vieglākais ceļš, kā panākt turpmāku samazinājumu, ir energoefektivitātes nodrošināšana un, konkrētāk, saistošs energoefektivitātes mērķis.
Šajā 2010. gada pavasara augstākā līmeņa sanāksmē ES līderiem jārunā tikpat skaidri kā 2007. gada pavasarī.
Konrad Szymański
(PL) Tā vietā, lai apspriestu stratēģijas "Eiropa 2020” īstenošanu, es ierosinu koncentrēties uz jomām, kuras mēs patiešām varam ietekmēt. Mēs noteikti spējam pasargāt kopējo tirgu no protekcionisma. Mēs noteikti spējam atvieglot Eiropas tiesību aktu piemērošanu uzņēmējiem, lai nemazinātos Eiropas ekonomikas konkurētspēja. Protams, labāka likumdošana ir šā Parlamenta īpašs pienākums.
Dalībvalstis īstenos reformas, ja tiks pakļautas pasaules ekonomikas spiedienam. Tāpēc ir tik svarīgi dot dalībvalstīm maksimālu brīvību nodokļu sistēmu, sociālo sistēmu un ekonomisko tiesību konkurētspējas jomā. Veicot harmonizācijas pasākumus šajās jomās, mēs tikai saglabājam Eiropas sociālā modeļa trūkumus. Pareizā reakcija uz krīzi ir brīvība, nevis viena otrai sekojošas stratēģijas.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Priekšsēdētājas kundze, nekāds risinājums Grieķijas krīzei vēl nav atrasts, bet patiesībā patlaban tā nav problēma, jo pat Grieķijas premjerministrs šeit Parlamentā teica, ka valsts pati vēlas nokārtot šo jautājumu. Patiešām, saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatnoteikumiem tā ir pareizā procedūra, un arī tā izpaužas solidaritāte.
Tomēr mums ir kāda problēma. Eiro vērtība krītas, bet to var attiecināt galvenokārt uz publiskajām debatēm starp galvaspilsētām, kas rada iespaidu, ka mēs nespējam atrast risinājumu. Mums tam ir jāpieliek punkts, un, cerams, rīt mēs to izdarīsim. Manuprāt, šajā steidzamajā gadījumā mums ir nepieciešams ārkārtas pasākums, kas jāveic, sadarbojoties Eiropas Komisijai, dalībvalstīm un Starptautiskajam Valūtas fondam (SVF). Aizdevumi jāpiešķir tikai ārkārtas gadījumos.
Priekšsēdētājas kundze, es ceru, ka rīt mēs runāsim ne tikai par šo krīzi. Es ceru, ka mēs meklēsim arī vidēja un ilgtermiņa risinājumus. Mums jāpastiprina Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvais spēks. Turklāt, kā teica arī citi, jaunā stratēģija "Eiropa 2020” būs veiksmīga tikai tādā gadījumā, ja mēs patiešām panāksim stabilu Eiropas ekonomikas pārvaldību. Tas nenozīmē tikai to, ka dalībvalstis piedalīsies šajā augstākā līmeņa sanāksmē, bet arī to, ka Eiropas Komisija izmantos visas pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar Lisabonas līgumu, visas pilnvaras reāli rīkoties un likt darboties. Galu galā, kā teica arī Ek kundze, ar atklātām diskusijām mēs nekur tālu netiksim.
Es ļoti ceru, ka par šo ārkārtas pasākumu mēs spēsim vienoties līdz rītdienas augstākā līmeņa sanāksmes sākumam, lai varētu koncentrēties uz to, kā Nīderlandi izvest no krīzes, īstenojot stabilu 2020. gada stratēģiju, un arī to, kā rast risinājumu attiecībā uz turpmāko ceļu pēc Kopenhāgenas.
Nikolaos Chountis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, ņemot vērā amatpersonu jaunākos paziņojumus un publikācijas presē, šķiet, ka iespējamākais Grieķijas ekonomikas "glābšanas” scenārijs ir pasākumi, ko Eiropas Savienības dalībvalstis veic kopā ar Starptautisko Valūtas fondu. Liekas, ka to cenšas panākt arī Merkel kundze.
Es gribētu teikt, ka šis ir pats sliktākais, pats antisociālākais scenārijs gan Grieķijai, gan arī eiro zonai. Eiropas Savienībai tas nozīmē to, ka ikviena šāda iespēja pārkāpj Kopienas tiesiskumu - un es teikšu, ka arī tiem, kas to aizstāv, ņemot vērā to, ka nevienā līgumā, nevienā juridiskā tekstā nav paredzēta Starptautiskā Valūtas fonda vai citas starptautiskas organizācijas iejaukšanās šajos procesos. Tajā pašā laikā tas rada politisku un juridisku precedentu, nosakot vēl stingrākas Stabilitātes pakta prasības, un Amerikas Savienotās Valstis eiro zonā tiek ielaistas pa sētas durvīm.
Attiecībā uz Grieķiju ikviena šāda izvēle nopietni pastiprinātu pret darba ņēmējiem vērstos, antisociālos pasākumus, ko veic valdība, pasākumus, kurus jūs saucat par drosmīgiem un kas ir padziļinājuši nabadzību, palielinājuši bezdarbu, likuši zaudēt jebkādas izredzes uz izaugsmi un jebkādas cerības uz Grieķijas izkļūšanu no krīzes.
Tāda ir perspektīva, kas sagaida citas valstis, kuras šāda spiediena ietekmē varētu veikt šādus pasākumus.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, López Garrido kungs, komisāra kungs! Vai tas ir normāli, ka jautājuma atrisināšanai par eiro zonas valstu solidaritāti ar Grieķiju ir vajadzīgas divas Eiropadomes?
Es dzirdēju, kā Langen kungs interpretēja Līgumu. Jā, ir Līgums, tā burts un gars. Turklāt, paraugoties uz 143. un 122. pantu, kļūst skaidrs, ka neviens no Līguma izstrādātājiem neņēma vērā to, ka pēc pārejas uz eiro mēs varētu saskarties ar tādu problēmu, ar kādu saskaramies šodien. Tāpēc mums jābūt radošiem, tāpēc mums jāizrāda solidaritāte. Ideja par to, ka Grieķijai jāvēršas Starptautiskajā Valūtas fondā, mums, kas cenšas būt atbildīgi un konsekventi Eiropas iedzīvotāji starptautiskā arēnā, šķiet pilnīgi neloģiska.
Ir viena lieta, kas mums jāizdara, un mums jācer, ka to izdarīs Eiropadome, proti, jāpauž solidaritāte Grieķijai un jāuzņemas atbildība par ekonomiskās pārvaldības jautājumu. Šis jautājums tagad ir darba kārtībā, tas ir nopietns, tas ir atvērts. Mums tas ir jārisina mierīgi, mums jāmazina spiediens, un mēs nedrīkstam sākt ar pieņēmumu, ka mums principā ir jāpastiprina tāds līdz šim neefektīvs instruments kā Stabilitātes un izaugsmes pakts, jo tas ir drīzāk represīvs nekā sadarbību veicinošs.
Mums jātiecas izpildīt mērķus attiecībā uz valsts deficītu un parādu, bet mums ir vajadzīgi arī sadarbības un labas pievienotās vērtības nosacījumi starp eiro zonas dalībvalstīm. Tas ir izaicinājums Eiropadomei, un es ceru, ka tā stāsies tam pretī atbildīgi.
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, Eiropadomes sanāksmē tiks definēta Savienības jaunā ekonomiskā stratēģija, un tās priekšvakarā mums jāizdara secinājumi, ņemot vērā Lisabonas stratēģijas izgāšanos, un, strādājot kopā, objektīvi jāparaugās uz visām dalībvalstīm. Lai mēs būtu konkurētspējīgi pasaules tirgū, mums jābūt novatoriskiem, bet, ja lielākā daļa mūsu budžeta līdzekļu tiks atvēlēta tikai un vienīgi šim mērķim, tad tiks faktiski diskriminētas daudzas valstis Centrāleiropā un Austrumeiropā, tajā skaitā Polija.
Cilvēki cer, ka, pateicoties ES fondiem - kā tas jau iepriekš notika Spānijā, Portugālē un citās Eiropas Savienības valstīs -, attīstīsies gaisa, autoceļu un dzelzceļu transporta infrastruktūra, kā arī internets. Kā īpaša prioritāte jānosaka palīdzības sniegšana Eiropas Savienības austrumu robežas reģioniem, piemēram, reģionam ap Ļubļinu Polijā, kam 2020. gada stratēģijā jāparedz īpaša budžeta pozīcija.
Eiropadomes sanāksme nedrīkst nākt klajā ar paziņojumu, ka Savienības nabadzīgie reģioni finansēs idejas, kas maksimālu labumu nesīs tikai vecajām dalībvalstīm.
Georgios Toussas
(EL) Priekšsēdētājas kundze, stratēģija "Eiropa 2020”, kas tiks apspriesta augstākā līmeņa sanāksmē un kas seko Lisabonas stratēģijai, pierāda to, ka PASOK valdības veicinātie, pret vienkāršajiem iedzīvotājiem vērstie piespiedu pasākumi mūsu valstī ar visu kapitāla politisko spēku un vienā virzienā domājošo Eiropas partiju principiālu atbalstu attiecas ne tikai uz Grieķiju.
Par tiem jau iepriekš ir izlēmusi politiskā elite un Eiropas Savienības dalībvalstu valdības. Tie ir paredzēti kapitāla vispārējā stratēģiskajā plānā un vienādā mērā tiek atbalstīti visā Eiropas Savienībā, pastiprinot ideoloģisko terorismu un maldinot darbaļaudis un vienkāršos iedzīvotājus. Buržuāzisko valdību pārstāvju, vienā virzienā domājošo Eiropas politisko spēku meli un demagoģiskie apgalvojumi par to, ka Eiropas Savienība un EMS pasargās no krīzes, pasakas par 480 miljonus lielo Eiropas tirgu, plašo Eiropas saimi, Kopienas solidaritāti un citas šāda veida ideālistiskas runas ir izgāzušās. Eiropas Savienība ir imperiālistiska, transnacionāla savienība starp kapitālu un monopoliem, kas, izmantojot vienotu stratēģiju, uzbrūk cilvēkiem un krusto šķēpus par daļu laupījuma.
Ekonomiskās un politiskās problēmas Grieķijā un citās Eiropas Savienības dalībvalstīs tiks atrisinātas darbaļaužu un vienkāršo iedzīvotāju cīņas, tautu cīņas un solidaritātes ceļā. Ir acīmredzams, ka tas, kas notiek Grieķijā, ir tieši saistīts ar sīvo konkurenci starp imperiālistiskajām valstīm un starp Eiropas Savienību, ASV, Ķīnu un citām jaunattīstības valstīm.
Tāpēc, stājoties pretī kapitāla stratēģijai, strādnieku šķirai un vienkāršajiem iedzīvotājiem ir jāizvērš pašiem sava stratēģiskā cīņa, lai sagrautu šo, pret vienkāršajiem iedzīvotājiem vērsto politiku, lai nodrošinātu strādnieku šķiras un vienkāršo iedzīvotāju šodienas vajadzības.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze, divas lietas. Pirmā attiecas uz valsts finansēm, un otrā - uz konkurētspēju.
Pagājušajā gadā šajā laikā mēs Parlamentā runājām par to, kā stāties pretī krīzei. Bija tādi, kas teica: "Pārvarēsim krīzi, tērējot vairāk un pieļaujot lielākus deficītus,” un tādi, kas teica: "Tagad mums ir jākontrolē valsts izdevumi, lai nodrošinātu stabilitāti nākotnē.”
Tagad mēs redzam rezultātus. Dažas dalībvalstis izvēlējās tērēt un pieļaut lielākus deficītus, un mēs visi redzam, kādas ir sekas: ir palielinājies valsts parāds, un pieaugušas valsts parāda apkalpošanas izmaksas ar paaugstinātām procentu likmēm. Tāda ir realitāte - daudzās dalībvalstīs tiek samazināti izdevumi labklājībai un investīcijas.
Es domāju, ka mums no tā ir jāmācās. Mums jāievēro noteikumi, kas mums jau ir, un mums jāpilnveido un jāuzlabo Stabilitātes un izaugsmes pakts, lai nākotnē ar to spētu labāk stāties pretī krīzei.
Bet šobrīd mēs runājam par to pašu, jo daži te saka, ka mums jāatliek izejas stratēģiju piemērošana un valsts deficīta samazināšana. Tas nav pareizi, jo tādā gadījumā mēs mazināsim savu spēju atveseļoties un paaugstināsim procentu likmes dalībvalstīs.
Otra lieta: konkurētspēja iet roku rokā ar mūsu spēju nodrošināt stabilas valsts finanses un veikt reālas izmaiņas, par kurām esam runājuši gadu desmitiem ilgi. Šis jautājums šonedēļ jāatrisina valdību vadītājiem.
Udo Bullmann
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Hökmark kungs! Man šķiet, ka pēdējo gadu laikā mēs sēdējām dažādos parlamentos, jo tas parlaments, kurā atrados es, atšķiras no jūsējā! Es atrados tādā parlamentā, kur daži teica, ka mums ciešāk jāraugās uz to, kas notiek kredītvērtējuma aģentūrās, riska ieguldījumu fondos un privātā kapitāla sabiedrībās. Mums tas viss ir jāregulē, mums jāpārbauda finanšu tirgus galvenie dalībnieki un svarīgākie produkti, lai pārliecinātos, ka mums nedraud fiasko starptautiskā mērogā. Es arī dzirdēju, ka citi teica: "Rokas nost!” - tirgus pats noregulēsies, mums tas viss nav vajadzīgs. Vai arī, kā teica McCreevy kungs, - kad iejaucas politika, rezultāts vienmēr ir sliktāks. Šos rezultātus mēs jau redzējām.
Fiasko starptautiskā mērogā ir cēlonis Eiropas Savienības dalībvalstu pārmērīgajām parādsaistībām. Tomēr mēs nevaram šodien šeit nostāties un teikt, ka nebija pareizi savu izaugsmes politiku vērst uz nodarbinātību un saimniecisko darbību. Tas nav apspriežams, tāpat kā apspriežams nav tas, ko teica Langen kungs, ka kancelere A. Merkel ir sapratusi Eiropas līgumu. Nebūt ne, viņa to nepavisam nav sapratusi. Vēl ļaunāk - viņa droši vien spēj Eiropas līgumu un tajā izvirzītos mērķus, kas jāsasniedz Eiropai, pakļaut savām bailēm zaudēt svarīgās reģionālās vēlēšanās Ziemeļreinā-Vestfālenē.
Tās nav vadības prasmes, kas mums ir vajadzīgas Eiropas Savienībā. Mēs teicām Komisijai, ka stratēģijā "Eiropa 2020” ir pārāk daudz ūdens. Tai nav nekāda satura. Lūdzu, pierādiet, ka spējat iegūt jaunus līdzekļus. Lūdzu, cīnieties par finanšu darījumu nodokli. Lūdzu, cīnieties par saimnieciskās darbības paplašināšanu un lielākām izredzēm uz izaugsmi Eiropas Savienībā, lai dotu iespēju maziem un vidējiem uzņēmumiem un darba ņēmējiem. Tomēr šodien mēs gandrīz jūtam jums līdzi par to, ka jums jāglābj Eiropas Savienība ar tādām valdībām, kādas mums ir šobrīd, piemēram, ar tādu, ko pārstāv kanclere Merkel. Esiet stipri un veidojiet Eiropas instrumentus! Tas ir mūsu galvenais vēstījums šai augstākā līmeņa sanāksmei, jo tikai tādā gadījumā cilvēki varēs cerēt, ka mēs sniegsim pareizās atbildes.
Manfred Weber
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Schulz kungs teica, ka Grieķija ir izdarījusi savu darbu un tagad ir Eiropas kārta. Es gribētu zināt, vai Eiropai patiešām vēl tagad ir jāpateicas eiro zonas dalībvalstīm tikai par to, ka tās ir ievērojušas noteikumus, proti, spējušas atgriezties pie 3 % kritērija. Tāpat es gribētu zināt, ar ko šis gadījums atšķiras no tā, kas notika pagājušajā gadā, kad Īrija nonāca tādā pašā situācijā un veica stingrus taupības pasākumus. Neviens toreiz nenāca klajā ar ideju iesaistīt Eiropas Valūtas fondu.
Verhofstadt kungs teica, ka šeit uzdarbojas spekulanti. Protams, pašlaik šajā ziņā pastāv zināms spiediens, bet fakts ir tāds, ka, pateicoties dalībai eiro zonā, Grieķija ir baudījusi ļoti lielas procentu likmju priekšrocības. Mūsu kolēģi Itālijā šīs priekšrocības, ko ieguva, iestājoties eiro zonā, izmantoja konsolidācijai. Grieķija tās izšķieda. Tāpēc mēs patiešām varam teikt, ka labs eiropietis šodien nav tas, kurš liek galdā savu naudu; labs eiropietis ir tas, kurš faktiski izpilda noteikumus, kurus visi ir parakstījuši un pieņēmuši, lai Eiropas Savienībā tie tiešām tiktu ievēroti.
Otrkārt, es gribētu paust atbalstu Komisijai, jo iesniegtie priekšlikumi attiecībā uz nākotni ilgtermiņā iezīmē pareizo ceļu. Mēs esam vienojušies par 3 %, tāpēc mums ir vajadzīga spēcīga Komisija, kas nākotnē kontrolēs un arī nodrošinās šā 3 % kritērija izpildi. Mēs jau esam pieredzējuši to, ka dalībvalstis eiro zonā nespēj cita citu kontrolēt un patstāvīgi ievērot šo 3 % robežu. Tāpēc es esmu par spēcīgu Komisiju, kas nākotnē spēs parūpēties par kritēriju izpildi.
Un pēdējais. Mums ir jārunā pozitīvi par eiro. Mums nav valūtas, bet gan ekonomikas krīze. Eiro ir liels ieguvums ikvienam cilvēkam. Ja mūsu līderi Eiropas Savienībā vairs tā neteiks, ja tas vairs netiks pieminēts Padomē, tad cilvēki to nezinās. Tāpēc es esmu par šo nozīmīgo, spēcīgo valūtu.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Grieķijas krīze ir patlaban aktuāla problēma, savukārt izaugsmes krīze un vides krīze ir ilgtermiņa problēmas, un tās abas ir dinamiski jārisina, pamatojoties uz Eiropadomes pieņemtajiem lēmumiem.
Stratēģijā "Eiropa 2020” ir pareizi norādīts, ka izaugsmei jābūt gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai. Tomēr, paraugoties uz Padomes secinājumiem, es redzu, ka tie koncentrējas uz daudz šaurāku jomu, reducējoties uz klasisko izaugsmes stratēģiju - stratēģiju, kas cieta neveiksmi un ar kuru mēs nekur tālu netikām. Izaugsme nevar būt gudra, ja tā nav ilgtspējīga, un tā nav arī gudra, ja nav integrējoša. Tāpēc es gribētu lūgt Padomi un Padomes prezidentūru nodrošināt to, lai šī triāde, šie trīs pīlāri tiktu saglabāti. Tas ir jaunais rīcības plāns, kas tagad patiešām būtu jāīsteno.
Esmu gandarīts, ka izaugsmei, kas taupa resursus un enerģiju, ir jākļūst par Eiropas Savienības flagmani. Protams, mēs par to esam runājuši jau ilgi. Tas palīdzēs mums ietaupīt, mazināt atkarību un atrisināt virkni problēmu.
Es ceru, ka Komisija 2010. gadā mums nodrošinās ceļvedi, jo tas ir pašas ES un arī dalībvalstu kopīgs uzdevums, un tāpēc daudzas jomas balstās uz ļoti nestabiliem pamatiem un ir ļoti neskaidras. Galvenais ir kā saistošu noteikt mērķi ietaupīt enerģiju par 20 %. Šim energoefektivitātes mērķim jākļūst juridiski saistošam, lai visi zinātu, uz kurieni viss virzās, un nozarē varētu veikt attiecīgās investīcijas.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ja man sev būtu jāuzdod jautājums, kas bieži izskanējis daudzos Itālijas bāros, es jautātu, kam kalpo Eiropa, un mana atbilde nāktu no visas sirds.
Kam kalpo Eiropa, ja ne tam, lai palīdzētu Grieķijai pašreizējā situācijā? Es nedomāju, ka šī ideja ir neprātīga, jo tā ir mūsu būtība, mūsu politiskā projekta jēga, jo šis projekts ietver solidaritāti. Tomēr tajā pašā laikā mani pārsteidz tas, ka tie, kuri apgalvo, ka vēlas cīnīties pret finanšu spekulācijām, tās grib aizstāt ar politiskām spekulācijām.
Patiešām, kā viņi domā vest šo cīņu pret kancleri Merkel? Citiem vārdiem, kā viņi var domāt, ka, cenšoties izrādīt solidaritāti ar Grieķiju, mērķis ir uzbrukt kādai citai dalībvalstij, jo tas mums vienkārši atgādina par to, ka solidaritātes politikai jāiet roku rokā ar atbildības politiku? Par to mēs bieži vien sev esam vienbalsīgi atgādinājuši, jo zinām, ka ar solidaritāti un atbildību mēs panāksim to, ka Eiropas politisko projektu varēs izmantot ikviens.
Mums jābūt pārliecinātiem, ka tas, kas mūs vieno, ir spēcīgāks par to, kas mūs šķir, un, ņemot to vērā, mums jālūdz Komisijai, sākot no rītdienas, izvirzīt augstus mērķus un pieprasīt nepieciešamo stingrību no dalībvalstīm, lai pārliecinātos, ka tās spēj nodrošināt solidaritāti, izmantojot projektu, kas perspektīvā piešķirs reālu formu mūsu Eiropas projektam.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ir skaidrs, ka Grieķijas krīze ir nopietnākā problēma, ar ko pašlaik saskaras Eiropa, un tās cēlonis, bez šaubām, ir stingrības trūkums valsts izdevumu pārvaldībā.
Tomēr Eiropas iestāžu kavēšanās veikt pasākumus, lai atrisinātu šīs dalībvalsts grūtības, nav saprotama un pieņemama. Turklāt šī kavēšanās jau ir izraisījusi negatīvas sekas. Patiešām, tā ir atvērusi durvis spekulantiem, tā ir sējusi šaubas Eiropas Savienībā par dažu valstu nodomiem attiecībā uz Eiropas nākotni (es negribētu, lai mēs aizmirstu, ka pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā šī ir pirmā lielā problēma, ar ko mums jātiek galā), tā ir uzsvērusi grūtības, kādās nonākusi Grieķijas valdība, kurai bija jāīsteno nepopulāri pasākumi - ne jau kaut kādi ikdienišķi vai mazsvarīgi lēmumi -, kuri skāra miljoniem cilvēku, un valdība to darīja, nebūdama pārliecināta, vai palīdzība tiks sniegta.
Turklāt tā ir nepārprotami iedragājusi tādu pamatvērtību kā solidaritāte, kas ir Eiropas Savienības kopīgās idejas stūrakmens un saistošais spēks. Tāpēc mūsu intervencei jābūt bez jebkādām spekulācijām. Es gribētu atgādināt Mauro kungam, ka Vācija neapšaubāmi ir viena no valstīm, kas guvusi lielāko labumu no eiro ieviešanas un tā ietekmes uz procentu likmēm.
Lai palīdzētu Grieķijai, mums jārīkojas ātri. Eiropai tas jādara Eiropas interesēs.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Eiropas Savienības Padome ar lielu atzinību vērtēja Komisijas paziņojumu "Eiropa 2020”.
Protams, šis dokuments ir absolūti nepieciešams, un tieši tāpēc mums rūpīgi jāpārbauda tā saturs. Es domāju, ka finansiālā ziņā tas nav konsekvents.
Padomes pienākums ir lūgt Komisiju noskaidrot jautājumu par budžeta līdzekļiem un to sadalījumu galvenajās budžeta pozīcijās.
Manuprāt, pirms nav reformēta kopējā lauksaimniecības politika un kohēzijas politika, budžetu nevar izstrādāt.
Pilnībā ir aizmirsta viena no galvenajām jomām, kas veicina ES attīstību un stabilitāti, proti, transporta un enerģētikas infrastruktūra.
Transporta un enerģētikas infrastruktūras attīstība Eiropas Savienībā, kā arī tās saskaņošana ar infrastruktūru kaimiņvalstīs var būt efektīvs dzinējspēks, kas veicina ilgtspējīgu izaugsmi un nodrošina stabilas darba vietas. Tas var arī sniegt Eiropas Savienībai tik ļoti meklēto drošību gan enerģētikas, gan arī transporta nozarē.
Tāpēc es aicinu Padomi lūgt Komisiju Eiropas iedzīvotāju interesēs šīs būtiskās jomas ietvert stratēģijā "Eiropa 2020”.
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētājas kundze, Eiropadomes augstākā līmeņa sanāksme 11. februārī, kurā vajadzēja paust atbalstu Grieķijai, lai nomierinātu tirgu, būtībā tika atcelta Eiropas Savienībā valdošo nesaskaņu un nenoteiktības dēļ.
Eiropadome, kas darbu sāks rīt, nevar atļauties greznību saglabāt pašreizējo nenoteiktības un nesaskaņu gaisotni. Ikviens tagad atzīst, ka Grieķijas valdība ir pieņēmusi ļoti stingrus pasākumus, no kuriem vairums jau tiek veikti uz Grieķijas iedzīvotāju rēķina un ar viņu upuriem. Tomēr tajā pašā laikā tā turpina aizņemties ar ārkārtīgi augstiem procentiem - pēdējais šāds gadījums bija 5. martā -, jo tirgū uzdarbojas spekulanti, kas iedzīvojas bagātībā, paļaujoties uz iespēju, ka valsts varētu bankrotēt, un galu galā radot tādus apstākļus un priekšnosacījumus, lai tas tā arī notiktu.
Šodien mēs debatējam par Grieķiju; rīt tā droši vien būs kāda cita dalībvalsts. Vai Eiropadome šo situāciju izbeigs, radot Eiropā efektīvu preventīvo mehānismu, kas pasargās valstu tautsaimniecības un eiro zonas stabilitāti?
Eiropas Komisijas priekšsēdētājs runāja par atbildību un solidaritāti. Viņam ir taisnība. Ja piederat tādai saimei kā eiro zona, tad vajadzīgas ir abas. Es nedomāju, ka kāds varētu apšaubīt to, ka Grieķija ir pilnībā uzņēmusies atbildību. Tomēr šajā grūtajā laikā tā viena pati nespēj stāties pretī tirgus plēsoņām. Pirms pusotra gada tirgus draudēja sagraut pasaules ekonomiku. Protams, šodien ir apdraudēta Grieķija.
Šeit parādās solidaritātes jēdziens, jēdziens, kuram jābūt acīmredzamam un cieši saistītam ar dalību eiro zonā.
Andreas Schwab
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Par Grieķiju jau ir runāts pietiekami, tāpēc tagad gribu pievērsties nākotnei. Ar stratēģiju "Eiropa 2020” Komisija ir piedāvājusi apspriešanai svarīgu dokumentu - dokumentu, ar kuru paredzēts noteikt diezgan vispārīgas pamatnostādnes attiecībā uz to, kā Eiropas Savienību ievest nākotnē.
Es domāju, ka galu galā mums visiem būs jāsasniedz kopīgie mērķi, ko esam izvirzījuši stratēģijā "Eiropa 2020”. Tā bija viena no galvenajām problēmām Lisabonas stratēģijā, pie kuras beigu beigās mums visiem ir jāstrādā. Tikai tādā gadījumā, ja visas dalībvalstis patiešām turēsies pie stratēģijā izvirzītajiem mērķiem, mēs visi kopā šos mērķus varēsim sasniegt. Tas nenotiks, ja Eiropadome sevi uzskatīs par administratīvu institūciju un viss tiks organizēts pēdējā brīdī. Tas notiks tikai tādā gadījumā, ja tie, kas šajā institūcijā strādā, patiešām aptvers tās politiskās vadības lomu.
Turklāt tas patiešām notiks tikai tādā gadījumā, ja šī stratēģijas "Eiropa 2020” pamatā būs solidaritātes princips. Vispirms tas nozīmē dalībvalstu individuālu atbildību visās jomās, par kurām tās atbild pašas. Tas ietver centienus īstenot reformas darba tirgū, kā arī valsts budžeta politiku. No otras puses, tas, protams, nozīmē arī pienākumu sniegt palīdzību citām dalībvalstīm, proti, palīdzību saņems arī tās dalībvalstis, kas nonākušas grūtībās ne savas vainas dēļ. Un tas notiks tikai tādā gadījumā, ja Komisija uzņemsies politisku vadību. Citiem vārdiem sakot, mēs nekādā gadījumā nedrīkstam pieļaut Lisabonas stratēģijas kļūdas. Iepriekš jau tika bieži teikts, ka Lisabonas stratēģiju raksturojošā sadarbības stratēģija izgāzās. Mēs gribam, lai Komisija nosaka skaidrus mērķu, un es ticu, ka Parlaments šajā ziņā Komisiju atbalstīs.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētājas kundze, es domāju, ka mēs visi apzināmies to, ka nākamnedēļ paredzētajai Eiropadomes sanāksmei pusmiljards iedzīvotāju sekos ar neierastu uzmanību.
Tas ir tādēļ, ka Eiropadomei būs iespēja paust apņemšanos izkļūt no krīzes, ko nepacietīgi gaida tie, kuri no tās cieš visvairāk. Turklāt izkļūšana no krīzes, protams, jāatspoguļo kā apņemšanās attiecībā uz šo stratēģiju, tai pārliecinoši jāizpaužas pārveidotajā izaugsmes modelī un uzsvarā uz ekonomiskiem, sociāliem un vides aspektiem.
No ekonomiskā viedokļa tā jāatspoguļo kā apņemšanās attiecībā uz pārvaldību. No sociālā viedokļa tā jāatspoguļo kā apņemšanās attiecībā uz strādniekiem, sociālo aizsardzību - modeli, kas mūs padarīja par eiropiešiem, - un jo īpaši līdztiesību. Es vēlos norādīt uz šo jautājumu dokumentā, kur apņemšanās cīnīties par līdztiesību noteikti varētu tikt uzsvērta vairāk. Un no vides viedokļa tā jāatspoguļo kā apņemšanās atjaunot to garu, kas Eiropu padarīja par līderi, Kopenhāgenas konferencē apņemoties nodrošināt vides stabilitāti un apkarot klimata pārmaiņas un galvenokārt atzīstot to dziļo vilšanās sajūtu, kas mūs pārņēma pēc Kopenhāgenas konferences.
Tomēr pats svarīgākais ir tas, lai Padomes sanāksmē tiktu pausta skaidra Eiropas apņemšanās atbalstīt monetāro savienību, tādā pašā līmenī saskaņojot arī fiskālo, budžeta un ekonomikas politiku.
Vēstījums par solidaritāti ar Grieķiju nav vēstījums pašai Grieķijai, bet gan Eiropai un eiropiešiem. Galvenais nav glābt Grieķiju, bet gan dot Eiropai zīmi, ka dzīve turpinās, ka jāuzņemas saistības attiecībā uz dziļu realitāti, uz dziļu vēsturisku apņemšanos, ko paredz monetārā savienība.
Tāpēc reizi par visām reizēm saprotiet, ka mēs nerunājam par Grieķiju - mēs runājam par mums visiem.
Jaunās iestādes sāka darboties ar aizkavēšanos, bet nekāda aizkavēšanās nav pieļaujama attiecībā uz atbildēm, ko eiropieši sagaida no nākamās Padomes.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, tā ir taisnība, ka gadu gaitā mana valsts Grieķija savu ekonomiku nav veidojusi, ievērojot nepieciešamo mērenību un konsekvenci. Tomēr patlaban tā ir uzņēmusies visu atbildību. Grieķijas iedzīvotāji maksā augstu cenu.
Tomēr neslēpsim galvu smiltīs. Grieķija nav vienīgā EMS valsts, kas saskaras ar nopietnām problēmām. Tā nebija vienīgā valsts, kas griezās pēc palīdzības pie zināmām kredītiestādēm un izmantoja to nesamērīgi dārgos pakalpojumus. Tā nav un arī nepaliks spekulantu vienīgais mērķis.
Mēs visi zinām, un mēs to zinām ļoti labi, ka Grieķijas problēma ir Eiropas problēma. Bez saskaņotākas ekonomikas un fiskālās politikas un, galvenokārt, bez solidaritātes EMS paliks deformētā stāvoklī.
Krīze, ikviena krīze ir pārmaiņu avots. Pašreizējā krīze var stiprināt Eiropu, un Grieķija šīs pārmaiņas var veicināt. Tāpēc necīnīsimies pret Grieķiju. Cīnīsimies visi kopā pret spekulantiem, kas gribētu redzēt eiro nospiestu uz ceļiem, un tieši tas Eiropadomei rīt ir jādara.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētājas kundze, es gribētu pievērst Komisijas un Padomes uzmanību tam, ka, nosakot stratēģijas "Eiropa 2020” jaunos mērķus, tās nedrīkst aizmirst par tiem politikas virzieniem, kas patlaban darbojas labi, proti, par kohēzijas politiku un kopējo lauksaimniecības politiku. Tie ir pārbaudīti un patiesi instrumenti, kas, lai gan būtu jāreformē, var ievērojami palīdzēt sasniegt stratēģijas "Eiropa 2020” jaunos mērķus. Žēl, ka šie divi ļoti svarīgie Kopienas politikas virzieni tika izņemti no iepriekšējā materiāla, ko iesniedza Komisija. Tāpēc Ungārija un jaunās dalībvalstis uzskata, ka ārkārtīgi svarīgi ir formulēt šos politikas virzienus, saskaņot iekšējā tirgus tiesību aktus un likvidēt vājās vietas saistībā ar infrastruktūru un energodrošību. Un, visbeidzot, šī ES stratēģija nevar aizstāt attiecīgās debates par budžeta direktīvu, un mēs uzskatām, ka ir ļoti svarīgi noteiktu vietu atvēlēt arī kohēzijas politikas reģionālajai dimensijai. Paldies par uzmanību!
Michael Theurer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Pēdējās dienās mēs debatējam par eiro un par Grieķiju. Šajā brīdī es gribētu pievērst jūsu uzmanību tam, kas mani ir satraucis, proti, 40 % vāciešu tagad uzskata, ka eiro ieviešana bija kļūda. Mums par to vajadzētu uztraukties, jo Kopienas valūtas ieviešana nav vienvirziena process. Eiropas integrācija nav neatgriezeniska. Es domāju, ka mums jātur savs solījums, ko devām Vācijas iedzīvotājiem, kad viņi atteicās no savas nacionālās valūtas, proti, ka eiro būs tikpat stabils kā Vācijas marka.
Tāpat es esmu pilnīgi pārliecināts, ka mums Eiropā ir jārunā par sociālo tirgus ekonomiku, par tiesisko regulējumu. Mums nevajadzētu runāt par to, kā mēs mazinām Vācijas konkurētspēju. Tā vietā mums vajadzētu apspriest to, kā nodrošināt visas Eiropas konkurētspēju, lai gūtu panākumus pasaules tirgos. Tādam ir jābūt mūsu mērķim, tāpēc es aicinu uz debatēm par sociālo tirgus ekonomiku Eiropā.
Ulrike Lunacek
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es piekrītu ikvienam, kurš uzskata, ka Eiropas integrācija patlaban ir jāpastiprina, jo īpaši ekonomikas jomā, un es ceru, ka par to tiks runāts ne tikai eiro zonas augstākā līmeņa sanāksmē, bet tiešām arī Eiropadomē.
Tomēr, kā tikko pieminēja mans kolēģis, patiesība ir tāda, ka iedzīvotāji saskata arī eiro negatīvo pusi. Izveidojot monetāro savienību, mēs jau pašā sākumā pieļāvām kļūdu, proti, ieviesām vienotu valūtu, bet tajā pašā laikā neveidojām kopīgu ekonomikas politiku. Tagad mums jāatzīst, ka tā bija liela kļūda. Saprāta balss mums saka, ka tagad ir jāveido solidaritātes fonds, arī Grieķijai, lai Grieķija varētu iegūt zemākas procentu likmes.
Tomēr šajās debatēs pārāk maz tika pieminēts tas, ka kaut kas jādara arī pašai Grieķijai. Piemēram, tai vajadzētu samazināt savu militāro budžetu. ES dalībvalsts, kas vairāk kā 4 % no sava iekšzemes kopprodukta tērē militārām vajadzībām, bruņojuma iegādei no tādām valstīm kā Vācija, Francija un citas, nav tas, kas mums Eiropas Savienībā ir vajadzīgs, un tāpēc izdevumi šajā jomā ir jāsamazina.
John Bufton
Priekšsēdētājas kundze, es gribētu norādīt, ka šodien jums tas varētu arī neizdoties. Gandrīz ikviens, kas šeit uzstājās, runāja par Grieķiju, par krīzi Grieķijā, tomēr sākumā Barroso kungs teica, ka šis jautājums pat nav iekļauts Eiropadomes divu dienu sanāksmes oficiālajā darba kārtībā. Tas ir neticami. Visa pasaule ik dienu skatās, kas šeit notiek.
Patiesība ir tāda, ka jau atkal jūs cenšaties noslēpt to, ka šis projekts nestrādā. Tas strauji tuvojas sabrukumam. Mēs jau dzirdējām Vācijas pārstāvjus sakām, ka viņiem šī situācija nepatīk. Bet vai nevajadzētu dot teikšanu pašiem Grieķijas iedzīvotājiem, nevis diktatoriem? Protams, Grieķijas ļaudīm varbūt vajadzētu sarīkot referendumu par to, vai viņiem jāpaliek eiro zonā. Tā ir viņu lieta. Tā ir viņu darīšana.
Es izjūtu dziļas antipātijas pret to, ko daudzi šodien teica. Tas ir egoistisks to dalībvalstu viedoklis, kas rūpējas tikai par sevi. Pašlaik problēma ir Grieķijā. Es domāju, ka no Grieķijas tā pāries uz Spāniju un tad uz Portugāli un Itāliju, un tā tālāk. Tas būs tāds kā amerikāņu kalniņu efekts. Atcerieties manus vārdus: problēma nekur nepazudīs.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze, Grieķijas un eiro zonas grūtības nedrīkst uzskatīt par izņēmumu. Pats par sevi saprotams, ka vienota valūta tik lielam, ekonomiski neviendabīgam pasaules reģionam rada problēmas.
Valūtas vērtībai ir jāatspoguļo valsts ekonomiskā situācija. Ekonomikas uzplaukuma laikā valsts valūtas vērtībai ir tendence pieaugt. Lejupslīdes laikā valūtas vērtība parasti krītas.
Ņemot vērā Grieķijas ekonomisko stāvokli, tās valūtas vērtība būtu jāsamazina. Ja tas būtu noticis, Grieķijā strauji attīstītos tūrisms.
Eiro nav risinājums pasaules ekonomiskajām problēmām. Tas pats rada problēmas.
Grieķijas problēma ir tāda, ka, ja tā pašlaik atteiktos no eiro, tad konstatētu, ka atgrieztās valūtas vērtības krišanās rezultātā vairākas reizes ir palielinājies tās ārējais parāds. Šī valsts patiešām ir ieslodzīta eiro zonā.
Tam vajadzētu būt kā brīdinājumam valstīm ārpus eiro zonas. Pievienojieties uz savu atbildību. Tiklīdz būsiet eiro zonā, ārā no tās nekad neizkļūsiet.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Es runāšu ļoti īsi, jo lielākā daļa jautājumu, protams, jau tika pieminēti.
Mans personiskais viedoklis ir tāds, ka situācija, ko jau dažus mēnešus mēs risinām Grieķijā, nav unikāla un, šķiet, norāda, ka ir nepieciešama jauna pieeja attiecībā uz to, vai atkarībā no apstākļiem Stabilitātes pakts ir jāievēro vai ne. Principā mums ir divas iespējas: vai nu mēs pieprasām ievērot to, kas ir spēkā un kas ir paredzēts līgumos, un uzņemamies par to pilnu atbildību, vai arī mēs saprotam, ka Stabilitātes pakts, tāpat kā jebkas cits, ir pakļauts noteiktiem procesiem, un tāpēc tajā ir nepieciešamas arī zināmas izmaiņas, un mēs sagatavojam šīs izmaiņas un īstenojam tās tādā veidā, ka ne tikai saglabājam izaugsmes rādītājus un ekonomisko stabilitāti tieši eiro zonas dalībvalstīs, bet arī sagatavojam citas ES dalībvalstis, kas vēl nav eiro zonā un vēlas tai pievienoties, lai šajās valstīs mums nevajadzētu būtiskos apmēros izmantot, piemēram, struktūrfondu līdzekļus.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētājas kundze, man ir viena piezīme un trīs priekšlikumi. Vispirms piezīme: es nesaprotu, kāpēc tik svarīgā sēdē nav klāt priekšsēdētāja H. Van Rompuy - ministra kungs, jūs neesat Eiropadomes loceklis -; es uzskatu, ka viņš varēja būt šeit.
Mani trīs priekšlikumi attiecas uz Grieķijas atveseļošanas plānu. Vidējā termiņā es atbalstu Cohn-Bendit kunga ideju, kas patiesībā nupat tika atkal pieminēta: ja Eiropas Savienība spētu noslēgt paktu ar Turciju par Kipras jautājuma atrisināšanu, mēs varētu palīdzēt Grieķijai atgūt divus procentus no tās IKP.
Mans otrs priekšlikums attiecas uz finansēm, jo mums nav šādu instrumentu. Kāpēc Eiropas Savienība neatbalsta virkni finanšu saistību, kas ļautu samazināt procentu likmes un kas ir mērķis, par kuru Eiropas Parlamentā ir panākta vienprātība?
Visbeidzot, tika norādīts, ka Grieķijas pārskati satur nepatiesu informāciju. Nepatiesu informāciju satur ne tikai Grieķijas pārskati. Es ierosinu izstrādāt valsts sektora grāmatvedības standartus visai Eiropas Savienībai, lai visām dalībvalstīm būtu saskaņoti, skaidri un patiesi finanšu pārskati.
Maroš Šefčovič
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, vispirms ļaujiet man pateikt, cik ļoti mani iespaidoja lielākās daļas runātāju skaidri paustā solidaritāte un aicinājums uzņemties atbildību. Tieši tas mums pašlaik ir vajadzīgs, jo ir pilnīgi skaidrs, ka Eiropas problēmai ir nepieciešams Eiropas risinājums.
Reizēm es domāju par to, ka mēs neesam guvuši pietiekami labu mācību attiecībā uz mūsu rīcības sekām, ja Eiropas problēmas mēs nerisinām Eiropas līmenī un cenšamies atrast kaut ko īpašu, kaut arī mums ar to jātiek galā visiem kopā.
Manuprāt, ir pilnīgi skaidrs, ka mēs neesam tikai valstu grupa. Mēs esam Eiropas saime, un, ja vienam no mūsu saimes locekļiem ir kāda problēma, mums noteikti jānāk palīgā.
Tāpēc Komisija ir gatava ierosināt instrumentu, lai sniegtu koordinētu palīdzību Grieķijai atbilstoši Eiropas tiesību aktiem, un es esmu pārliecināts, ka tas ir iespējams.
Es gribētu jums visiem pateikties par atbalstu stratēģijai "Eiropa 2020”. Es varu atkārtot vēl un vēl, cik ļoti iedzīvotāji pašlaik cer, ka mēs uzņemsimies vadību, ka mēs uzlabosim savu sniegumu, vadīsim tos arī pēc krīzes un izstrādāsim pamatotas vidēja termiņa stratēģijas, kā to dara mūsu starptautiskie partneri, tādi kā Ķīna, Amerikas Savienotās Valstis, Indija un citi.
Ir laiks pieņemt lēmumu. Es ļoti uzmanīgi klausījos runātājos, kuri aicināja uzlabot pārvaldību. Es ļoti uzmanīgi klausījos runātājos, kuri aicināja uzlabot monetāro un ekonomisko uzraudzību un Stabilitātes un izaugsmes pakta prasību izpildi. Tieši to Komisija gatavojas darīt, un šie priekšlikumi nāks klajā pavisam drīz.
Es gribētu pateikties visiem tiem, kuri atbalstīja Komisiju, kas attiecībā uz rītdienas Eiropadomes secinājumiem ir izvirzījusi ļoti skaidrus un konkrētus mērķus. Es domāju, ka ir ļoti svarīgi pieņemt vidēja termiņa stratēģiju, bet mums ir skaidri jāzina, kurp mēs dodamies un kādi ir mūsu mērķi. Tāpēc Komisija pieprasa, lai pēc rītdienas un parītdienas pārrunām Eiropadome pieņem šos konkrētos pamatmērķus.
Mums ir vajadzīgi labāki nodarbinātības rādītāji, mums ir vajadzīgs labāks dzimumu līdzsvars, un mums ir vajadzīgs augstāks izglītības līmenis. Pilnīgi skaidrs ir tas, ka mums vairāk jāiegulda pētniecības un izstrādes jomā, un, protams, mums jācīnās pret nabadzību.
Tāpēc Komisija pieprasa solidaritāti, atbildību un konkrētu stratēģiju Eiropai un Eiropas iedzīvotājiem.
Ļaujiet man izteikt cerību, ka pozitīvais gars, kas bija vērojams šeit, paužot skaidru atbalstu solidaritātei un atbildībai, valdīs arī mūsu līderu rītdienas pārrunās.
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze, manuprāt, šīs bija ļoti svarīgas debates, debates par jautājumu, kas patlaban atrodas Eiropas uzmanības centrā - Grieķijas jautājumu -, un, papildus tam, arī par visas Eiropas Savienības ekonomisko stāvokli, debates, kurās, starp citu, Audy kungs, saskaņā ar Parlamenta lēmumu piedalījās arī Padomes prezidentūra, jo es to šeit pārstāvu.
Attiecībā uz Grieķijas jautājumu, par ko tika debatēts un kas tika pieminēts visvairāk, Padomes prezidentūrai ir ļoti skaidrs viedoklis. Pirmkārt, Eiropa ir integrētu ekonomikas politiku kopums - mūsu ekonomika ir integrēta. Otrkārt, Eiropas pamatā ir solidaritātes princips, tāpēc tai ir spēcīgs sociālais saturs. Treškārt, Eiropa ir ekonomiski un finansiāli stabila.
Visas šīs trīs Eiropas īpašības ir skaidri ietvertas Grieķijas jautājumā. Tāpēc arī visi trīs skatījumi uz Eiropu ir ņemti vērā un no jauna apliecināti ļoti svarīgajā paziņojumā, kas tika sniegts Eiropadomes 2010. gada 11. februāra neformālajā sanāksmē. Manuprāt, tas ir viens no svarīgākajiem paziņojumiem, kāds jebkad sniegts Padomē, jo tas ir paziņojums, kurā Grieķijas problēma tiek risināta, runājot par solidaritāti un stingro politisko apņemšanos attiecībā uz eiro zonas finansiālo stabilitāti, apņemšanos vajadzības gadījumā rīkoties, lai šo stabilitāti nosargātu.
Esmu pārliecināts, ka šīsnedēļas Eiropadome, kas ir tā pati Eiropadome, kura tikās 11. februārī, šo stabilitāti nostiprinās un saglabās. Šī Eiropadome paudīs stingru politisko apņemšanos atbalstīt Eiropas ekonomiku, tās valūtu un līdz ar to arī solidaritāti, jo tieši uz to cer sabiedrība, kaut arī tā ir taisnība, ka daži eiroskeptiķi cer uz izgāšanos. Eiropadomē tas nenotiks. Esiet droši - šādas izgāšanās nebūs, bet vēlreiz tiks apliecināta politiskā apņemšanās solidaritāti izvirzīt Eiropas Savienības un eiro zonas centrā.
Turklāt mēs skatīsimies arī uz priekšu. Mēs domāsim par īstermiņa un ilgtermiņa pasākumiem. Mēs runāsim par to, kā saskaņotā veidā pārvarēt krīzi, paturot prātā, ka fiskālie stimuli netiks pilnībā pārtraukti, kamēr nebūs panākta ekonomikas atveseļošanās. Mēs runāsim arī par jauniem ilgtermiņa mērķiem, mērķiem, kurus es gribētu uzsvērt, jo īpaši par solidaritāti kā ekonomiskās, teritoriālās un sociālās kohēzijas elementu. Un mēs runāsim par jaunu uzraudzības formu, kas atšķirsies no Lisabonas stratēģijā noteiktās. Šajā ziņā noteikti būs izmaiņas, jo Eiropadomes vadības loma Lisabonas stratēģijā nebija paredzēta.
Ekonomikas, nodarbinātības un sociālās politikas saskaņošana, kas paredzēta Lisabonas līgumā, Lisabonas stratēģijā nebija iekļauta. Komisijas nozīme, veicot uzraudzību, izsekošanu, pārbaudi un kontroli un nosakot prasības izvirzīto mērķu sasniegšanai, Lisabonas stratēģijā nebija iekļauta. Struktūrfondu stimulu izveides elementi Lisabonas stratēģijā nebija iekļauti. Tāpēc ir skaidrs, ka ir panākts ļoti nozīmīgs progress.
Visbeidzot, priekšsēdētājas kundze, es runāšu par to, ko teica García-Margallo kungs, jo viņš vienīgais vērsās tieši pie Spānijas prezidentūras, kritizējot to, kā, viņaprāt, tiek vadīta Eiropas Savienība.
Man jāsaka, García-Margallo kungs, ka Padomes Spānijas prezidentūra, izmantojot Kopienas metodi, cieši un koordinēti sadarbojas ar Eiropadomes priekšsēdētāju Van Rompuy kungu, lai sasniegtu galvenos mērķus. Tā cieši sadarbojas arī ar Komisiju un Parlamentu.
Jūs galvenokārt atsaucāties uz ekonomikas jautājumu. Es gribētu pajautāt, vai jūs domājat, ka, piemēram, pieņemt tādu lēmumu, kāds pieņemts Eiropadomē - protams, piedaloties Padomes prezidentūrai -, par Eiropas politisko apņemšanos attiecībā uz eiro zonas finansiālo stabilitāti, nenozīmē vadīt Eiropas Savienību.
Es gribētu zināt, vai jūs domājat, ka vadīt Eiropas Savienību nenozīmē dot ieguldījumu šajā nedēļas nogalē paredzētajās debatēs par tik svarīgu jautājumu kā stratēģija "Eiropa 2020”, kas galveno atbalstu, starp citu, guva šajā Parlamentā. Debatēs tika runāts arī par pārvaldību kā par būtisku elementu šajā jautājumā.
Es gribētu zināt, vai jūs domājat, ka vadīt Eiropas Savienību nenozīmē arī vadīt pašreizējās sarunas ar Parlamentu par finanšu uzraudzības tiesību aktu kopumu. Un es jūs aicinu, García-Margallo kungs, sadarboties ar šo prezidentūru, lai pēc iespējas ātrāk mēs varētu panākt vienošanos starp Padomi, kas ir pieņēmusi savu nostāju, un Parlamentu. Starp citu, Spānijas prezidentūras laikā mēs vēlamies atcelt direktīvu par riska ieguldījumu fondiem un gribam to izdarīt, panākot pēc iespējas lielāku vienošanos un vienprātību. Es nedomāju, ka tas būtu jākritizē - tieši otrādi.
Tāpat es domāju, ka vadīt Eiropas Savienību nozīmē panākt vienošanos un strādāt kopā ar Komisiju pie priekšlikuma, ko Komisija iesniegs par ekonomikas politikas saskaņošanu, piemērojot Lisabonas līguma 136. pantu. Un vadīt Eiropas Savienību nozīmē arī pieņemt vispārēju politiku, lai atbrīvotos no šīm parādsaistībām, parādsaistībām, kas Eiropas Savienībai bija nepieciešamas, saskaroties ar krīzi un sociālajām vajadzībām, lai cīnītos pret krīzi un palīdzētu vismazāk aizsargātajiem iedzīvotājiem. Tās ir neizbēgamas parādsaistības, ar kurām tagad ir pienācīgi jātiek galā, ievērojot Lisabonas līguma prasības, lai atgrieztos pie Lisabonas līgumā noteiktajiem parametriem.
Tā ir Eiropas Savienības vadīšana pēc Kopienas metodes. Tā ir Eiropas Savienības vadīšana, un vadīt Eiropas Savienību nozīmē sasaukt Eiropadomi šajā nedēļas nogalē, lai skaidri paustu atbalstu Grieķijai un Grieķijas valdībai.
Priekšsēdētāja
Nē, jūs nevarat izteikties, izmantojot zilo kartīti, jo šī procedūra ir paredzēta tikai Parlamenta deputātiem. Tāpēc ar ministra runu debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elena Băsescu  
Viens no svarīgākajiem jautājumiem Eiropadomes darba kārtībā ir stratēģija "Eiropa 2020” attiecībā uz jaunu darba vietu radīšanu un ekonomisko izaugsmi. Mums ir jāsaskaņo Eiropas politikas virzieni, lai mēs varētu stāties pretī tiem izaicinājumiem un vajadzībām, ar ko saskaramies patlaban. Mums ir arī jānosaka skaidri ilgtermiņa mērķi. Par prioritāti jānosaka Eiropas ekonomikas ilgtspējīga attīstība. Komisijas jaunā stratēģija nākamajiem 10 gadiem paredz piecus rīcības virzienus: jaunu darba vietu radīšanu, cīņu pret nabadzību, priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītāja samazināšanu, ieguldījumus pētniecības un izstrādes jomā un siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanu. Lai sasniegtu šos augstos mērķus, ES jaunākajām dalībvalstīm ir nepieciešami līdzekļi un atbalsts no Eiropas Savienības. Rumānija atbalsta "20-20-20” mērķi attiecībā uz oglekļa emisiju samazināšanu par 20 %, no atjaunojamiem resursiem iegūtās enerģijas īpatsvara palielināšanu par 20 % un energoefektivitātes paaugstināšanu par 20 %. Vēl drosmīgākais "30-30-30” mērķis, kas visās trīs jomās paredz sasniegt 30 % līmeni, noteikti būtu saistīts ar izmaksām, kas manai valstij ir pārāk augstas. Vairākām Eiropas valstīm tas būtu nereāls mērķis.
José Manuel Fernandes  
Eiropa ir miera, sociālās labklājības, brīvības un izaugsmes projekts. Tās sociālais modelis ir kalpojis par piemēru, tā ir uzņēmusies vadību arī vides jautājumu risināšanā, un šādai rīcībai līdzvērtīgas nav visā pasaulē.
Ekonomikas, finanšu un sociālā krīze, ko patlaban piedzīvojam, pieprasa saskaņotu rīcību Eiropas līmenī. Krīze Grieķijā un uzbrukumi eiro pieprasa kopīgu rīcību, bet diemžēl tā ir atlikta. Ir iespējams un arī vēlams rast Eiropas risinājumu, lai izvairītos no šiem pastāvīgajiem spekulatīvajiem uzbrukumiem eiro.
Eiropas Savienībai ir vajadzīgā uzticamība un likviditāte. Ja Eiropas līmenī tiktu nodrošināta nepieciešamā saskaņošana, ar to pietiktu, lai ātri nomierinātu tirgu un segtu Grieķijai vajadzīgo aizdevumu izmaksas. Šis ir laiks, kad nepieciešama solidaritāte starp dalībvalstīm un Eiropas iestādēm. Tas ir pat atbildības jautājums. Jācer, ka gaidāmā Eiropadome veiks pasākumus, lai nodrošinātu līdzsvarotu un saskaņotu solidaritāti. Šāda attieksme ir nepieciešama, lai Eiropas projekts varētu turpināties. Risinājumi, kā kontrolēt katras dalībvalsts deficītu, ir jāmeklē vēlāk.
Ilda Figueiredo  
Ņemot vērā nopietnās sociālās problēmas, kas skar dažādas ES dalībvalstis, piemēram, bezdarbu, nedrošu darbu un nabadzību, ir ļoti svarīgi, lai pavasara Eiropadome sniegtu nopietnu un izsmeļošu atbildi. Tomēr mēs baidāmies, ka šīs atbildes būs vērstas galvenokārt uz valsts finanšu šķietamo ilgtspēju, aizmirstot par pasākumiem sociālās ilgtspējas nodrošināšanai.
Atbilde uz situāciju Grieķijā ir svarīgs jautājums, īpaši tādēļ, ka tas, kas tur notiek, ir pretrunā visam, kas tika skaļi sludināts par eiro vērtībām un lielo laimi atrasties eiro zonā - bagāto valstu spēcīgās valūtas avangardā. Tika teikts, ka dalība eiro zonā pasargās no finanšu krīzes, jo attiecīgā valsts varēs izvairīties no aizdevumiem un saņemt naudu no Starptautiskā Valūtas fonda.
Ar pirmo krīzi jau pietika, lai saprastu, ka eiro zonā nav patiesas solidaritātes un ka tā dēvētā "ekonomiskā un sociālā kohēzija” ir nekas vairāk kā propaganda, ko izmanto vēlēšanu kampaņās. Tagad Merkel kundze pat draud, ka dalībvalstis, kas neievēro Stabilitātes pakta prasības, tostarp Grieķija, tiks izslēgtas no eiro zonas, aizmirstot to, ka Vācija bija un ir galvenā ieguvēja no politikas, kas balstās uz spēcīgu eiro...
(Balsojuma skaidrojums saīsināts saskaņā ar Reglamenta 170. pantu)
Othmar Karas  
Ekonomikas un finanšu krīze, un arī Grieķija pieprasa eiropeisku rīcību. Publiski strīdi ir jāizbeidz. No augstākā līmeņa sanāksmes mēs sagaidām kopīgu atbildi. Mēs sakām "jā” Grieķijas valdības taupības un reformu programmai - Grieķija ir stingri apņēmusies izpildīt savu mājasdarbu un ievērot Eiropas noteikumus. Mēs sakām "jā” arī aizdevumiem, ja citādi reformu programma tiktu apdraudēta. Tomēr mēs sakām kategorisku "nē” naudas sodiem un valsts izslēgšanai no eiro zonas. Tas tikai izraisītu domino efektu, kā rezultātā zustu uzticība tirgum. Mēs sakām "jā” arī komisāra Rehn priekšlikumam provizoriski apstiprināt Komisijas budžeta projektus. Budžeta un ekonomiskie dati jākontrolē Eurostat un Komisijai. Es pieprasu veikt stingru grāmatvedības uzskaites dokumentu pārbaudi visās dalībvalstīs, pamatojoties uz kopīgiem kritērijiem. Nodokļu sistēmas un ar iekšējo tirgu saistītās nodokļu likmes, kā arī ekonomikas, budžeta un sociālā politika ir jāsaskaņo. Es pieprasu izveidot plānošanas komiteju "Eiropa 2020”, kurā darbotos Komisijas, dalībvalstu, Eiropas Investīciju bankas, Eiropas Centrālās bankas un Eurostat pārstāvji. Tāpēc es aicinu valstu vai to valdību vadītājus skaidri un dokumentāri apstiprināt Eiropas kopējo gribu. Grieķija ir piemērs, no kura Eiropai ir jāmācās. Ir jāizdara secinājumi vietējā, Eiropas un pasaules līmenī. Dienas kārtībā ir sadarbības paplašināšana Eiropas mērogā un nacionālā egoisma mazināšana.
Ivari Padar  
rakstiski. - Es gribētu runāt par Eiropas digitālo programmu. Saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju digitālajā vienotajā tirgū pastāv šķēršļi - tikai 7 % no visiem tiešsaistes darījumiem ir pārrobežu raksturs. Kaut arī internets un attiecīgie infrastruktūras mērķi ir pamatots priekšnosacījums turpmākai attīstībai, bez infrastruktūras uzlabošanas ir jānodrošina arī Viseiropas tiesiskais regulējums, jāizmanto pakalpojumi un jāuzlabo prasmes IKT jomā. Līdz 2020. gadam ir jāizveido vienota un droša Eiropas e-pakalpojumu zona. Tādējādi ES iedzīvotāji varēs viegli un droši piekļūt visiem digitālajiem pakalpojumiem - gan sabiedriskajiem, gan arī komerciālajiem. Dalībvalstīm jāizstrādā valsts plāni attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu digitālo pārslēgšanos. Īpaša uzmanība jāpievērš zemāko sociālekonomisko grupu līdzdalības veicināšanai, jo tās visdrīzāk varētu tikt izslēgtas no digitālās sabiedrības. Ir nepieciešama pārrobežu e-autentifikācijas un digitālo parakstu juridiskā un tehniskā savietojamība, lai pārrobežu e-autentifikāciju varētu izmantot visi pakalpojumu sniedzēji un patērētāji visā Eiropā. Visaptveroša pieeja digitālajam vienotajam tirgum paredz esošās sadrumstalotības mazināšanu finanšu pakalpojumu, loģistikas, patērētāju aizsardzības un intelektuālā īpašuma jomā. Ir jāizvirza 100 % mērķis, lai iedzīvotāji varētu gan piekļūt e-pakalpojumiem, gan arī tos izmantot.
Georgios Papastamkos  
Briesmīgā finanšu krīze Grieķijā un finansiālā nelīdzsvarotība citās eiro zonas dalībvalstīs liek apšaubīt pašas EMS struktūras statisko un dinamisko spēku. Protams, par eiro zonas dalībvalsts publisko finanšu atjaunošanu atbild pati valsts. Tomēr finanšu krīze ir atklājusi pretrunas starp veselo un vienoto monetāro savienību un ES nepilnīgo ekonomisko savienību. Tā ir kategoriski uzsvērusi nepieciešamību nodrošināt politiski virzītu Eiropas ekonomikas pārvaldību, eiropeizēt ekonomikas politiku un ekonomisko risku, novērst EMS strukturālās nepilnības, paplašināt Eiropu un īstenot saskaņotu un uz solidaritātes principa balstītu eiropeisku rīcību. Ir nepieciešams Eiropas atbalsta mehānisms, Eiropas Valūtas fonds, kam ir visi nepieciešamie līdzekļi un iespējas, lai veiktu intervences pasākumus. Lai kopējo valūtu pasargātu no spekulatīvām darbībām, ir nepieciešami saskaņoti un regulējoši pasākumi. Detalizēti jāpārbauda, kā darbojas kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumu tirgus. Eiropadome tiek aicināta sniegt fundamentālas atbildes uz krīzi eiro zonā un paust patiesu solidaritāti Grieķijai, lai tā varētu pārvarēt finanšu krīzi. Grieķija nelūdzas. Tā pieprasa, lai Grieķijas iedzīvotāju trūcīgie līdzekļi nepazustu starptautisko spekulantu kabatās.
Rovana Plumb  
Pašreizējās ekonomikas un sociālās, kā arī klimata krīzes laikā ES ir izstrādājusi jaunu stratēģiju nākamajiem 10 gadiem. Stratēģijai "Eiropa 2020” jāpalīdz veidot iekļaujošāku Eiropu ar integrētu un videi draudzīgu ekonomiku. Pētniecības un inovāciju attīstībai ir jākļūst par prioritāti, lai mēs spētu tikt galā ar klimata pārmaiņu sekām un radītu videi nekaitīgas, "inteliģentas” darba vietas. Tāpēc izvirzītajiem mērķiem ir jābūt obligātiem, lai nodrošinātu ilgtspējīgu izaugsmi, iekļaujošāku darba tirgu un apmierinošus dzīves apstākļus visiem iedzīvotājiem.
Richard Seeber  
ES var gūt panākumus tikai tādā gadījumā, ja mēs zinām, kādā ekonomikas un sociālās politikas virzienā mēs gribam iet. Tāpēc īpaša uzmanība ir jāpievērš stratēģijas "Eiropa 2020” izstrādei. Dalībvalstīm jānāk klajā ar skaidru koncepciju, redzējumu un idejām. Stratēģijas izstrāde nākamajiem 10 gadiem, protams, ir vērienīgs pasākums, bet jāatceras, ka mēs šeit nerunājam par galīgajām detaļām. ES sev jāpajautā, kādu nostāju tā vēlas ieņemt un kādas prioritātes tā sev izvirzīs. Viens no mērķiem, kas ilgtermiņā dos arī pozitīvu sociālo un ekonomisko rezultātu, ir ilgtspējīgas enerģijas avotu struktūras izveide Eiropai. Šajā jomā ir vajadzīga jauna pieeja - ne tikai aizvien sarūkošo fosilā kurināmā krājumu un neatjaunojamo enerģijas avotu ietekmes uz klimatu dēļ. Eiropai jāuzņemas vadošā loma arī attiecībā uz videi draudzīgām tehnoloģijām. Tomēr, manuprāt, atomenerģija nav īpaši piemērota tam, lai ievestu Eiropu ilgtspējīgas enerģijas nākotnē.
Czesław Adam Siekierski  
Rīt sāksies Eiropadomes sanāksme, un tās galvenais mērķis ir pārrunāt Savienības jaunās stratēģijas "Eiropa 2020” vispārējo struktūru un novērtēt izkļūšanu no ekonomikas krīzes, kā arī situāciju Grieķijā un citās eiro zonas valstīs. Tie ir savstarpēji cieši saistīti temati, jo Eiropas Savienības ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības stratēģija ir saistīta ar šiem jautājumiem. Izvērtējot pašreizējo situāciju, mums jāatbild uz jautājumu, kā dažādās valstīs tiek ievēroti Stabilitātes un izaugsmes pakta principi un kur tajā visā atrodas Eiropas Komisija. Mēs pieņemam, ka dalībvalstu vai to valdību vadītāju viedoklis par stratēģiju "Eiropa 2020” atšķirsies. Tā iemesls ir būtiski interešu konflikti starp atsevišķām valstīm, ko savukārt izraisījušas atšķirības attīstības līmenī. Skaidrs, ka valstis, kas ES iestājās pēdējo divu paplašināšanās kārtu laikā, bet ne tikai šīs valstis, cīnīsies par to, lai lielāka uzmanība tiktu pievērsta kohēzijas politikai, infrastruktūras attīstībai un lauksaimniecībai, tomēr neaizmirsīsim arī par inovācijām un jaunajām tehnoloģijām. Veiksmīga Eiropas attīstība un atgriešanās uz izaugsmes ceļa nākamajos desmit gados vienādā mērā būs atkarīga ne tikai no tā, vai tiks sasniegti Komisijas priekšlikumos paredzētie stratēģijas mērķi, bet arī no tā, vai saglabāsies arī tradicionālāki politikas virzieni. Lai Savienība tiktu galā ar grūtajiem izaicinājumiem pasaules mērogā, tai vispirms ir jāmazina iekšējās atšķirības, bet, neievērojot Līgumā paredzēto solidaritātes principu, tas nav iespējams.
Silvia-Adriana Ţicău  
Pavasara Eiropadomes galvenais temats ir stratēģija "Eiropa 2020”. Šā gada sākumā bezdarba līmenis sasniedza 10 %, bet tādās valstīs kā Spānija un Latvija tas bija gandrīz 20 %. 67 % Eiropas iedzīvotāju uzskata, ka darba zaudēšana ir viņu galvenā problēma. Eiropas līderiem vispirms būtu jārūpējas par esošo darba vietu saglabāšanu un jaunu darba vietu radīšanu, lai Eiropas iedzīvotāji varētu nopelnīt sev pienācīgu iztiku. Šo mērķi varēs sasniegt tikai tādā gadījumā, ja tiks veikti būtiski ieguldījumi ekonomikas un sociālajā attīstībā, transporta un enerģētikas infrastruktūrā, lauksaimniecībā, pētniecībā, izglītībā un veselībā. Tieši šā iemesla dēļ īpaša uzmanība Eiropadomes sanāksmē jāpievērš ES rūpniecības politikai. Saskaņā ar Eiropas statistiku rūpnieciskās ražošanas apjoms 2010. gada janvārī salīdzinājumā ar 2009. gada decembri nokritās par 2 % eiro zonā un par 0,2 % visā ES. Kopienas līmenī rūpniecība veido 26,4 % no IKP, bet ir dalībvalstis, kuru rūpnieciskās produkcijas īpatsvars IKP ir tikai 14 %. Eiropas Savienībai ir jāsaglabā sava globālā konkurētspēja. Lai to panāktu, darba vietām un rūpnieciskajai ražošanai ir jāpaliek Eiropas Savienībā, nevis tās jāpārceļ uz trešām valstīm.
