Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām sagatavošana (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām sagatavošanu.
Andreas Carlgren
Priekšsēdētāja kungs, cienījamie deputāti! Pēdējā reize, kad es biju šeit, Parlamentā, lai pārrunātu klimata jautājumus, bija tieši pirms tikšanās ar kolēģiem Vides padomes oktobra sanāksmē. Šajā sanāksmē mēs vienojāmies par spēcīgu un kopēju ES mandātu, gatavojoties ANO klimata konferencei Kopenhāgenā. Mēs noteicām cita starpā, ka līdz 2050. gadam Eiropas Savienībā jāsamazina emisijas par 80-95 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni. Vēl mēs noteicām, ka līdz 2020. gadam Eiropas Savienība jebkurā gadījumā samazinās emisijas par 20 % un ka mēs tās samazināsim par 30 %, ja Kopenhāgenā tiks panākta pietiekami tālejoša vienošanās.
Salīdzinot to ar emisiju samazināšanu citās valstīs, mēs piešķirsim īpašu nozīmi mērķim ierobežot temperatūras pieaugumu līdz diviem grādiem - tādai jābūt mērauklai, pēc kuras salīdzināt mūsu emisiju samazinājumu ar emisiju samazinājumu citās valstīs. Jāsamazina emisijas, ko rada starptautiskie pārvadājumi. Mēs esam noteikuši mērķi līdz 2020. gadam samazināt emisijas, ko rada aviācija, par 10 % un emisijas, ko rada kuģu satiksme, par 20 %, salīdzinot ar 2005. gada līmeni. Es gribu precizēt, ka Eiropas Savienība arī pieprasa, lai nodokļi, ar kuriem apliek kuģu pārvadājumus un aviāciju, tiktu izmantoti pasākumu apmaksāšanai jaunattīstības valstīs, jo īpaši nabadzīgākajās un vissmagāk skartajās valstīs. Tam jābūt vienam no Kopenhāgenas sanāksmes rezultātiem.
Līdz 2020. gadam uz pusi jāsamazina tropu mežu iznīcināšanas apjomi, un līdz 2030. gadam tā pilnīgi jāpārtrauc. Eiropas Savienība prasīs, lai Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme pieņem lēmumu pārtraukt tropu mežu atmežošanu, atbalstīt apmežošanu un radīt ilgtspējīgu mežsaimniecību. Tas ir vienīgais veids, kā mēs varam samazināt emisijas pietiekami ātri un panākt veiksmīgu iznākumu Kopenhāgenā. Eiropas Savienība ir skaidri paudusi savu nostāju un virzījusies uz priekšu katrā ceļa posmā, un tādējādi spējusi visu laiku izteikt prasības un izdarīt spiedienu uz pārējām pusēm. Daudz kas no tā ir panākts, sadarbojoties ar Eiropas Parlamentu, klimata un enerģētikas paketei veidojot pamatu Eiropas Savienības tālejošajiem mērķiem.
Tagad ir tikai divas nedēļas līdz Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei par klimata pārmaiņām. Mums apkārt ir daudz pesimistu, kas dažu pēdējo mēnešu laikā, tuvojoties finišam, ir saradušies. Tomēr patiesībā vienīgais, kam ir nozīme, ir politiskā griba uzņemties vadību - un Eiropas Savienībai tā ir. Lai sasniegtu rezultātu, kura dēļ mēs tik ilgi esam strādājuši, mums tagad jāmobilizē visi spēki Eiropas Savienībā. Šajā sakarībā tieši Parlamentam arī turpmāk būs būtiska nozīme.
Tādējādi ļaujiet man vispirms skaidri pateikt, ka Eiropas Savienības mērķis attiecībā uz nolīgumu nav mainījies. Mums jāpanāk, lai Kopenhāgenā tiktu noslēgts vērienīgs un visaptverošs nolīgums. Zemes klimats ir gaidījis pietiekami ilgi. Tagad ir laiks nolīgumam.
Vakar notika Vides padomes ārkārtas sanāksme, kurā apspriedām, kā kopīgiem spēkiem panākt, lai Kopenhāgenas tikšanās kļūtu par to pavērsiena punktu mūsu centienos attiecībā uz klimata pārmaiņām, par kādu mēs visi vēlamies, lai tā kļūtu. Eiropas Savienības lēmumā pirms Kopenhāgenas konferences valstu vai to valdību vadītāji ir noteikuši, ka Eiropas Savienības mērķis ir panākt, lai Kopenhāgenas procesa gaitā vienotos par juridiski saistošu nolīgumu laika periodam, sākot ar 2013. gada 1. janvāri, pamatojoties uz Kioto protokolu un ietverot visus būtiskos aspektus. ES prasa, lai Kopenhāgenā tiktu noslēgts nolīgums, kas kopumā ļautu nodrošināt pietiekami lielu emisiju samazinājumu, un lai tiktu izvirzīts mērķis nepieļaut, ka zemes temperatūra palielinās vairāk par 2 C. Mums ir vajadzīgs nolīgums ar visām valstīm, kura rezultātā katra attīstītā valsts apņemtos samazināt savu kopējo emisiju apjomu, citiem vārdiem sakot, ir vajadzīgs visu ekonomiku aptverošs mērķis; mums jāpanāk, lai visas attīstītās valstis, tostarp arī ASV, iekļautu savas saistības Kopenhāgenas nolīgumā. Nolīgums, kura rezultātā jaunattīstības valstis apņemtos veikt pasākumus, lai samazinātu emisijas vairāk, nekā tās būtu samazinātas, ja nekādi pasākumi netiktu veikti, jo īpaši tajās valstīs, kas pieder pie lielākajām tautsaimniecībām, un kura rezultātā attīstītās valstis sniegtu tūlītēju finansiālo palīdzību nepieciešamo pasākumu veikšanai jaunattīstības valstīs, jo īpaši nabadzīgākajās valstīs 2010., 2011. un 2012. gadā. Tas būtu nolīgums, kura rezultātā tiktu izveidota ilgtermiņa atbalsta sistēma emisiju samazināšanai, adaptācijai, tehniskai sadarbībai un tehnoloģiju tālāknodošanai.
Nobeigumā vēlos teikt, ka nolīgumam jāietver pārskatīšanas mehānisms, lai to būtu iespējams pielāgot atbilstīgi tam, kas saskaņā ar zinātnes atklājumiem būs nepieciešams, lai pārvaldītu klimatu.
Tagad ir runa par "divpakāpju risinājumu”. Tomēr Eiropas Savienībai vienošanās par Kopenhāgenas nolīgumu ir izšķirošs pasākums. Tieši Kopenhāgenā ir jāpieņem lēmums, un šajā lēmumā jāietver viss, kas ir svarīgs klimatam. Saistošais nolīgums saskaņā ar skaidri noteiktu grafiku jāpārveido ratificējamā tekstā, jo saturs jāizklāsta plašā nolīgumā, bet tas vairāk ir tehnisks jautājums.
Tādējādi vienošanās Kopenhāgenā ļaus veikt pasākumus nekavējoties, lai nebūtu jāgaida līdz 2013. gadam. Faktiski ar šādu vienošanos mēs varētu ierosināt veikt pasākumus ātrāk, nekā tas notiktu bez šīs vienošanās. Tai arī būs izšķiroša nozīmē iepriekš minēto divu grādu mērķa sasniegšanā.
Eiropas Savienība ir bijusi virzītājspēks ātrai naudas piešķiršanai pielāgošanās pasākumiem un tropu mežu izciršanas novēršanas pasākumiem. Ir nepieciešama strauja rīcība, lai mēs spētu ātri pavērst Zemes emisiju līkni lejupejošā virzienā.
Ar to, ko mēs šobrīd ierosinām, kopumā nepietiek, lai sasniegtu divu grādu mērķi. Vismērķtiecīgākie piedāvājumi sarunās ir tie, kurus mēs iesniedzām Eiropas Savienībā, un mēs arī bijām virzītājspēks, kas mudināja pārējās puses iesniegt savus piedāvājumus. Tas arī ir izdevies. Mēs redzējām, ka, izmantojot 30 % mērķi kā stratēģisku līdzekli, esam izdarījuši spiedienu uz pārējām pusēm. Ir patīkami, ka tādas attīstītas valstis kā Norvēģija un Japāna ir palielinājušas savus piedāvājumus, kā to nesen izdarīja arī Krievija, un ka jaunattīstības valstis, piemēram Dienvidkoreja, Brazīlija un Indonēzija, arī ir iesniegušas mērķtiecīgus plānus. Mēs turpināsim tiekties šajā virzienā. Mūsu 30 % arī turpmāk tiks izmantoti kā stratēģisks līdzeklis. Tagad mēs īpaši gaidām uz ASV un Ķīnu.
Mēs pievērsām uzmanību prezidenta Obama vārdiem, ka nolīgums nedrīkst ietvert tikai noteiktus elementus un tas nedrīkst būt arī tikai politiska deklarācija. Viņš arī piekrita tam, ka nolīgumā jāietver visi galvenie elementi, kā arī pasākumi, kurus iespējams sākt uzreiz. Nolīgumam, kas tiks noslēgts Kopenhāgenā, jāaptver emisijas visā pasaulē. Bez piedāvājuma no ASV un Ķīnas tiks aptverta tikai puse. Pateikšu to pavisam skaidri - nolīgums var būt pilnīgi atkarīgs no tā, vai ASV un Ķīna iesniegs pietiekami tālejošus piedāvājumus.
Eiropas Savienība turpinās uzstāt, lai sarunu laikā tiktu iesniegti adekvātu pasākumu priekšlikumi. Divas nedēļas pirms sarunu noslēguma mēs joprojām saglabāsim tajās vadību. Es ceru, ka sadarbība ar Parlamentu turpināsies, jo īpaši ar ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 15. konferences (COP15) grupas starpniecību, kas piedalīsies Kopenhāgenā. Es ceru uz dialogu. Kopīgiem spēkiem mēs strādāsim, lai panāktu ļoti veiksmīgu, vērienīgu un patiesu vienošanos Kopenhāgenā.
Stavros Dimas
Priekšsēdētāja kungs, mēs strauji tuvojamies izšķirošajai augstākā līmeņa sanāksmei Kopenhāgenā, un laika ir palicis ļoti maz. Es pilnīgi piekrītu ministram Carlgren, ka mums jāapstiprina mūsu centieni un cieši jāsadarbojas, lai nodrošinātu, ka neizniekojam šo vēsturisko izdevību, proti, iespēju panākt Kopenhāgenā globālu, visaptverošu, mērķtiecīgu un zinātniski pamatotu vienošanos par klimata pārmaiņām. Kā jau Carlgren kungs norādīja, Kopenhāgenā mums jāvienojas par visu nolīguma saturu kopumā un par juridiskajām formalitātēm, kas jānokārto uzreiz pēc tam tuvāko mēnešu laikā, 2010. gada pirmajos sešos mēnešos, lai mēs iegūtu pilnīgu, tiesiski saistošu nolīgumu, par kuru Eiropas Savienība ir cīnījusies no paša sākuma.
Es vēlos pateikties Eiropas Parlamentam par rezolūciju par ES stratēģiju Kopenhāgenai. Tā ir mērķtiecīga rezolūcija, kura apstiprina, ka Eiropas Parlaments piešķir lielu nozīmi klimata pārmaiņu jautājumam. Es arī patiesi rēķinos ar Parlamenta deputātu atbalstu Kopenhāgenā. Vēl es, protams, gribu uzsvērt, cik svarīgi ir mūsu sakari ar trešo valstu parlamentiem, ar pilsonisko sabiedrību un ar uzņēmumiem, lai darītu zināmu Eiropas Savienības nostāju un tādā veidā pārliecinātu citas valstis pieņemt saistošas deklarācijas par siltumnīcefekta gāzu samazināšanu.
Es īpaši atbalstu Parlamenta aicinājumu atspoguļot nolīgumā 2°C mērķi. Lai šo mērķi sasniegtu, ir jārīkojas gan attīstītajām, gan jaunattīstības valstīm. Ir labi, ka Parlaments savā rezolūcijā ir balsojis par labu risinājumiem, kuru pamatā ir tirgus mehānismi, un ka tas atbalsta tīras attīstības mehānisma pārskatīšanu kādā no turpmākiem nolīgumiem. Attiecībā uz šo jautājumu Komisija, kā jūs to jau zināt, uzskata, ka jāpaplašina pašreizējie oglekļa dioksīda emisiju sistēmas instrumenti, ieviešot nozaru kreditēšanas mehānismu.
Attiecībā uz atmežošanas un mežu degradācijas izraisīto emisiju samazināšanu jaunattīstības valstīs saskaņā ar ANO REDD programmu Komisija darīs visu, kas ir tās spēkos, lai veicinātu stingrus sociālos un vides standartus, kuros tiktu ievērota bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu ietekme.
Tomēr mūs gaida lieli izaicinājumi. Kopenhāgenā mums jāizvirza augsti mērķi, lai panāktu vienošanos, kuras pamatā būtu zinātniski atklājumi. Citiem vārdiem sakot, mums jāmērķē augstāk par 2°C. Mums arī jānodrošina, lai katra valsts uzņemtos vajadzīgās saistības saskaņā ar kopīgās, bet diferencētās atbildības principu. Mēs arī gaidām, ka Savienotās Valstis beidzot uzņemsies savu daļu atbildības tagad, kad pagājuši pilni astoņi gadi, kopš tās izstājās no Kioto protokola.
Visbeidzot mums jārisina virkne sīki apspriežamu jautājumu, piemēram, kā nodrošināt, lai jaunās tirgus ekonomikas valstis tiešām sniegtu ieguldījumu atbilstīgi to spējām un manis jau iepriekš minētajam diferenciācijas principam un lai nepieciešamā finansējuma apjoms būtu prognozējams un stabils. Turklāt Kopenhāgenā būs jānodrošina tūlītējs finansējums, lai to, kas jāpaveic uzreiz, varētu paveikt, negaidot 2010.-2013. gada periodu. Tas ļaus rīkoties nekavējoties un veikt vajadzīgos pielāgojumus, jo īpaši planētas neaizsargātākajās zonās, piemēram, nabadzīgās valstis.
Tagad ir laiks, kad Eiropas Savienība tiek aicināta rādīt piemēru un uzņemties vadību. Sagatavošanas sarunās, kas notika Kopenhāgenā pagājušajā nedēļā, mums bija būtiski svarīga viedokļu apmaiņa ar daudziem mūsu starptautiskajiem partneriem. Kā jau norādīja Carlgren kungs, dažas valstis, piemēram, Brazīlija un Dienvidkoreja, ir paziņojušas, ka tās veiks vajadzīgos pasākumus. Līdz augstākā līmeņa sanāksmes sākumam mēs gaidām līdzīgus paziņojumus no citām valstīm, piemēram, no Ķīnas un Indijas. Šorīt ziņās parādījās informācija, ka Savienotās Valstis iesniegšot savu samazināšanas un - es ceru - arī finansēšanas priekšlikumu.
Mums bija arī interesanta viedokļu apmaiņa par pārredzamības jautājumu un konkrētāk par MRV jeb pārraudzības, uzrādīšanas un pārbaudes sistēmām. Tomēr ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt jaunu saistību uzņemšanos attiecībā uz konkrētiem pasākumiem un rīcību, kuras mērķis būtu ekonomika, kam pamatā oglekļa dioksīda emisiju intensitātes samazināšana. Jaunattīstības valstīm kā grupai un atbilstīgi to spējām jāsamazina emisiju pieaugums par 15-30 %, salīdzinot ar uzņēmumu ierasto emisiju līmeni.
Attīstīto valstu darbības progress diemžēl nav apmierinošs. Spānija, Austrālija un Norvēģija ir uzlabojušas savas saistības. Tomēr pārējās valstis, šķiet, nav gatavas līdzīgi rīkoties. Tagad ir kļuvis skaidrs, ka Savienotās Valstis diemžēl nespēs līdz gada beigām pieņemt iekšējos tiesību aktus. Tas, protams, nenozīmē, ka tās nespēs noteikt konkrētus kvantitatīvos mērķus Kopenhāgenā. Kā jau iepriekš norādīju, saskaņā ar mūsu rīcībā esošo informāciju tieši tā arī notiks, bet baidos, ka tikai ar nosacījumu, ka tiks pieņemti iekšējie tiesību akti, kas nav gaidāmi ātrāk par gada beigām, tātad tas viss būs nosacīti. Pozitīva Savienoto Valstu rīcība ietekmēs arī pārējo valstu nostāju un attiecīgi lielā mērā izšķirs Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes iznākumu.
Šobrīd ir skaidrs, ka nepietiks tikai ar tiem pasākumiem, ko veiks attīstītās valstis. Jaunattīstības valstīm tā vai citādi būs jādod savs ieguldījums - īpašu uzmanību pievēršot tādas ekonomikas attīstībai, kuras pamatā būtu zems emisiju līmenis. Kā jau teicu, jaunattīstības valstīm būs jāsamazina emisijas par 15-30 %, salīdzinot ar uzņēmumu ierasto emisiju līmeni.
Mūsu svarīgākais mērķis Kopenhāgenā joprojām ir panākt juridiski saistošu nolīgumu. Lai gan sarunas līdz šim nav virzījušās uz priekšu tik strauji, kā mēs to vēlētos, un ir atlicis maz laika, mēs nedrīkstam novirzīties no šā mērķa. Mēs arī gribam, lai šis nolīgums būtu globāls nolīgums, kas aptver visus Bali rīcības plāna elementus, ietver līdz šim sasniegto progresu un satur kvantitatīvus faktorus emisiju samazināšanai un finansēšanai.
Kas attiecas uz nolīguma uzbūvi, tajā būs jāietver visi elementi, kas saistīti ar pielāgošanos, emisiju samazināšanu un tūlītēju finansējumu. Mums Kopenhāgenā būs arī jāvienojas par procedūrām un sarunu pabeigšanas grafiku, lai panāktu juridiski saistošu nolīgumu pēc iespējas ātrāk - 2010. gada pirmajos mēnešos; kanclere Merkel minēja 2010. gada pirmo pusi.
Pamatīgs un globāls nolīgums būtiski stimulēs sarunu procedūru un pavērs iespēju pabeigt juridisko noformēšanu saprātīgā laika periodā pēc Kopenhāgenas sanāksmes. Šajā saistībā izšķirošais faktors ir finansējums. Kopenhāgenas sanāksme būs neveiksmīga, ja mēs nespēsim piesaistīt vajadzīgās investīcijas un finansēšanas līdzekļus.
Nobeigumā es vēlreiz gribu norādīt, ka Eiropas Parlamentam ir bijusi izšķiroša loma Eiropas Savienības vērienīgās klimata politikas veicināšanā. Tas ir darbojies priekšējās pozīcijās gan Eiropas Savienībā, gan starptautiskā līmenī un ir palīdzējis mudināt mūsu starptautiskos stratēģiskos partnerus. Šī ciešā sadarbība turpināsies visā sagatavošanas posmā līdz Kopenhāgenas konferencei, un vēlos apliecināt, ka esmu gandarīts, ka Parlamentu pārstāvēs spēcīga delegācija.
Priekšsēdētājs
Paldies, komisār, par ļoti interesanto runu, kurā stāstījāt par svarīgajām problēmām, kas mums jārisina pirms Kopenhāgenas sanāksmes. Jūs runājāt mazliet ilgāk, nekā bijām gaidījuši, tāpēc ceru, ka mēs dzirdēsim no jums īsākas piezīmes debašu noslēgumā. Runa bija tik saistoša, ka es nespēju to pārtraukt!
Corien Wortmann-Kool
Pulkstenis tikšķ. Mums ir svarīgs uzdevums - nodrošināt, lai Kopenhāgenā tiktu noslēgts vērienīgs nolīgums attiecībā uz klimata pārmaiņām, un tagad, kad jau tuvojas decembris, mēs piedzīvojam neveiksmes. Prezidents Obama vēl nav spējīgs izpildīt savus pirmsvēlēšanu solījumus. Taču ir manāmas arī cerīgas iezīmes, piemēram, Japānas jaunās valdības centieni.
Es gribētu uzslavēt Zviedrijas prezidentūras un Eiropas Komisijas, jo īpaši komisāra Dimas, centienus. Mēs esam jūsu sabiedrotie. Es gribu uzteikt arī jūsu centienus panākt, lai Eiropas līderi dziedātu pēc vienām notīm, jo svarīgāk nekā jebkad agrāk ir tas, lai šajās izšķirošajās sarunās Eiropa runātu vienā balsī.
Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) vārdā es varu teikt, ka mēs tāpat kā jūs ceram, ka tiks panākta vērienīga vienošanās, kas ļaus izvirzīt saistošus emisiju samazināšanas mērķus ne tikai Eiropas Savienībai, ASV un Japānai, bet arī tādām valstīm kā Ķīna, Brazīlija un Indija. Ir svarīgi, lai mums būtu vienādi mērķi, ja mēs gribam efektīvi risināt klimata pārmaiņu problēmu, vienlaikus radot godīgas konkurences apstākļus pasaules līmenī.
Priekšsēdētāja kungs, ir būtiski svarīgi, lai Kopenhāgenā tiktu panākta vienošanās par finanšu paketi, kas palīdzētu finansēt klimata projektus jaunattīstības valstīs. Eiropai jāuzņemas liela daļa šīs atbildības. Tomēr es piekrītu jūsu viedoklim, ka ir ļoti svarīgi tūlīt piedāvāt šo finansējumu, jo projekti jau ir gatavi un gaida un tos var nekavējoties sākt īstenot. Tas dotu Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei taustāmu un pamanāmu iznākumu, un tā būtu cerīga zīme. Tomēr ir būtiski svarīgi slēgt nolīgumus, lai nodrošinātu, ka šo finansējumu aktīvi un efektīvi izmanto, lai palēninātu klimata pārmaiņas, kā arī slēgt nolīgumus par tehnoloģiju tālāknodošanu un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību.
Tikai kopā mēs varam mobilizēt zināšanas un prasmes, kas nepieciešamas, lai novērstu klimata pārmaiņas un nelabojamu kaitējumu ekosistēmām. Klimata nolīgums var būtiski stimulēt šo procesu un pamudināt arī mūs Eiropā nodrošināt, ka mūsu sociālā tirgus ekonomika aizvien vairāk kļūst par ilgtspējīgu sociālo tirgus ekonomiku.
Jo Leinen
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Pēdējo gadu laikā Eiropas Parlaments ir bijis virzītājspēks pārrunās par klimata aizsardzību, un mēs arī esam panākuši procentuāli lielu daļu no tā, kas ietverts Eiropas Savienības klimata aizsardzības paketē. Rezolūcija, kuru mēs šodien izvirzām, ietver visus elementus, kas vajadzīgi vērienīgam nolīgumam Kopenhāgenā. Tomēr mūsu priekšlikumi ir arī reāli izpildāmi. Tā ir vienlaikus gan vērienīga, gan reālistiska, un mēs ceram, ka Padome un Komisija apvienos spēkus ar mums, lai konferencē piedalītos kā vienota lobējoša organizācija un panāktu pārējo partneru pievienošanos.
Eiropas Savienība ir uzņēmusies vadību šo jautājumu risināšanā, un mēs gribam, lai tā tas būtu arī Kopenhāgenā. Tāpēc mums jāpaliek pie mūsu piedāvājuma - līdz 2020. gadam samazināt CO2 emisijas par 30 %. Zinātnieku pētījumi liecina, ka mums jābūt tuvu 25-40 % intervāla augšējai robežai. Tātad ar 30 % vēl aizvien būtu par maz, mēs to zinām, un tieši tāpēc mums jāpiedāvā šis mērķis, jo tas rosinās citu valstu godkāri, liekot tām paaugstināt savus mērķus.
Mēs zinām, ka globālā klimata aizsardzība nav iespējama bez finansējuma. Atšķirībā no Padomes Parlaments šajā sakarā ir nosaucis konkrētus skaitļus. Pasaules mērogā šī summa ir aptuveni EUR 100 miljardu, un Eiropai no tās jāuzņemas aptuveni trešā daļa. Tad kāpēc mēs vienkārši nepasakām, ka 2020. gadā mēs nodrošināsim EUR 30 miljardus? Parlaments to ir apņēmies, un es ceru, ka pēc divām nedēļām Padome un Komisija runās tikpat konkrētu valodu.
Wortmann-Kool kundze jau runāja par strauju un tūlītēju rīcību. Mums nepieciešami EUR 5-7 miljardi tūlīt pat. Kad es paskatos, cik daudz naudas mēs sniedzām banku krīzes pārvarēšanai, tad salīdzinājumā nauda, kas vajadzīga, lai pārvarētu klimata krīzi, ir tīrie graši - un mums nebūs otras iespējas. Kad klimats būs sabojāts, tas būs sabojāts uz visiem laikiem, un mēs nevarēsim to uzlabot. Tāpēc mums tiešām vajadzētu pielikt visas pūles tā labā.
Es ievēroju arī to, ka dažas valstis virzās uz priekšu, bet citas ne. Šī nedrīkst būt tā reize, kad divas lielākās klimata piesārņotājas - Ķīna un ASV - spēlēs milzu pingponga spēli, apsūdzot viena otru, bet neko nedarot lietas labā. Tas ir bezatbildīgi, un es ceru, ka ASV jo īpaši uzņemsies vadību Kopenhāgenā, sniedzot konkrētu informāciju par to, kā tiek samazinātas viņu pašu radītās, klimata pārmaiņas izraisošās gāzes, kā arī piedaloties finansēšanā.
Bez šīm abām valstīm un bez Indijas nekādas vienošanās nebūs. Mēs vēlreiz uzsveram mežsaimniecības politiku - atmežošana ir būtisks faktors -, kā arī aviāciju un jūras transportu. Ja dzelzceļus varēja iekļaut emisiju kvotu tirdzniecības sistēmā un par tiem ir jāmaksā, es neredzu iemeslu, kāpēc aviācijai un jūras transportam vajadzētu baudīt īpašas privilēģijas.
Nobeigumā gribu teikt, ka Parlaments tiks pārstāvēts ES paviljonā pirmo reizi. Tas ir jauns sākums, un es ceru, ka mēs varēsim piedalīties Padomes un Komisijas informatīvajās sanāksmēs, jo saskaņā ar Lisabonas līgumu mums ir kopīgas likumdevēju pilnvaras attiecībā uz Kopenhāgenas nolīgumu.
Corinne Lepage
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisār! 2009. gada 26. septembrī 38 valstīs, kas atrodas dažādās attīstības stadijās, tika sarīkotas 44 iedzīvotāju aptaujas.
91 % iedzīvotāju no visas pasaules, tostarp 93 % eiropiešu, uzskatīja, ka steidzami jāpanāk vienošanās Kopenhāgenā. 89 % uzskatīja, ka mūsu mērķis par 25 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas rūpnieciski attīstītajās valstīs nav pietiekami augsts, un šādi domājošu eiropiešu bija 92 %.
Mums, deputātiem, kas pārstāv Eiropas tautas, ir pienākums izmantot savu ietekmi, lai izpildītu mūsu līdzpilsoņu prasību, bet, pirmkārt, uzņemties atbildību, kas mums uzticēta, lai mēs varētu sasniegt Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes mērķi līdz 2020. gadam panākt 25-40 % samazinājumu.
Lai to sasniegtu, ir jāatbalsta 30 % samazinājuma mērķis, kā to tikko norādīja Leinen kungs, un ir skaidrs, ka tam jāizmanto nepieciešamie finanšu līdzekļi, kas pēc aptuveniem aprēķiniem būs EUR 100 miljardu 2020. gadam. Šajā saistībā droši vien būs jāievieš nodoklis finanšu darījumiem, kā arī jānodod zaļās tehnoloģijas dienvidu valstīm.
Eiropai jāuzņemas vadība šajā nākotnei tik būtiski svarīgā jautājuma risināšanā un jāpanāk vienošanās, taču tā nedrīkst būt vienošanās, kas tiek panākta par katru cenu, citiem vārdiem sakot, vienošanās, kura neatbilst tās mērķiem, kurai trūkst finanšu līdzekļu un kura netiek pārraudzīta vai ierobežota. Tad jau labāk, lai nav nekādas vienošanās, nekā ir nenoteiktas saistības, kas atvirza šo jautājumu otrajā plānā, ļaujot cilvēkiem domāt, ka tas ir atrisināts.
Mūsu pienākums ir ne tikai uzņemties kopēju atbildību par klimata parādu, bet arī darīt visu iespējamo, lai pārliecinātu cilvēkus par vienīgo saprātīgo risinājumu, un būt nenogurstošiem taisnīgo un efektīvo kopējo centienu aizstāvjiem.
Šajā sakarībā 30 % mērķa atbalstīšana nozīmē nodrošināt līdzekļus visām valstīm, kas jau ir ierosinājušas savas apakšējās un augšējās emisiju samazināšanas robežas, lai šīs valstis varētu tiekties sasniegt augšējās robežas, nevis apstātos pie apakšējām.
Katram būs jāatbild starptautiskās sabiedrības un nākamo paaudžu priekšā par nostāju, ko viņš būs pieņēmis Kopenhāgenā. Eiropiešu nostājai jābūt skaidrai, nepārprotamai un ārkārtīgi spēcīgai.
Satu Hassi
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ministr! Sanāksme Kopenhāgenā būs svarīgākā konference cilvēces vēsturē. Tā skar visas cilvēces nākotni. Uz šīs sanāksmes lielo nozīmi norāda fakts, ka, tai tuvojoties, ap to sacelta tik liela ažiotāža, ka pat ir nomelnotas klimata pētnieku reputācijas.
Tomēr mēs nedrīkstam zaudēt laiku - emisijas visā pasaulē jāsamazina nākamo 10 gadu laikā. Ministriem un premjerministriem, kas sanāks kopā Kopenhāgenā, jāuztver sava atbildība nopietni un jāpieņem lēmumi, lai nodrošinātu, ka temperatūra uz zemes pieaug ne vairāk kā par diviem grādiem. Lēmumam jāaptver visas galvenās problēmas, tam jābūt saistošam un tajā jāietver saistošs grafiks galīgā starptautiskā nolīguma izstrādei.
Priecājos, ka arī ministrs Carlgren runāja par saistošu lēmumu un saistošu starptautisku nolīgumu. Šajā nolīgumā jāietver ilgtermiņa mērķi attiecībā uz emisijām, lai gan vēl svarīgāk ir vienoties par emisiju robežām 2020. gadam. Emisiju samazinājumam rūpnieciski attīstītajās valstīs jābūt tuvākam 40 % nekā 25 % robežai.
Eiropas Savienības vadošā loma pašlaik ir tikpat svarīga kā iepriekš. Labākais veids, kā mēs varam apliecināt savu vadību, ir tagad apņemties līdz 2020. gadam samazināt emisijas par 30 % un izsacīt skaidru finansēšanas piedāvājumu jaunattīstības valstīm. Kā pastāstīja Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas locekļi, Eiropas Savienības finansējuma daļai jābūt aptuveni EUR 30 miljardiem gadā līdz 2020. gadam. Turklāt, kā jau norādīja ministrs Carlgren, recesija ir padarījusi emisiju samazināšanu lētāku. Mums jāizmanto šī izdevība un jāizvirza augstāki mērķi.
Tiem, kam patīk apšaubīt šo klimata aizsardzības ideju, es gribu atgādināt, ka planēta negaidīs. Mēs nevaram pateikt planētai: "Vai tu, lūdzu, nevarētu dot mums gadiņu vai divus laika, jo mums pašreiz ir recesija?” vai "Mēs vilcināmies klimata skeptiķu dēļ.” Klimata pārmaiņas notiek saskaņā ar fizikas un ķīmijas likumiem, un mums būs jāatbild par saviem lēmumiem, jo īpaši par nekā nedarīšanu.
(Aplausi)
Miroslav Ouzký
Ministr un Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi! Es piekrītu vairumam iepriekšējo runātāju, ka Eiropas Savienībai un arī visai pasaulei Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme droši vien ir gada svarīgākais notikums. Es gribu pateikties komisāram par to, ka viņš ir viens no tiem politiķiem, kas uzsver Eiropas Parlamenta nozīmi gaidāmajā augstākā līmeņa sanāksmē, kā arī klimata politikā un klimata pārmaiņu jautājumā. Es gribu pateikties viņam arī par finansējuma lielās nozīmes uzsvēršanu. Ziniet, Čehijā mēs bieži sakām - un čehu valodā tas skan diezgan ironiski -, ka vispirms ir jāsamaksā, un šajā gadījumā tas atbilst patiesībai vēl vairāk nekā citos. Es arī gribu uzsvērt, ka tad, ja Eiropas Savienība nespēs uzstāties kā vienota organizācija ar spēcīgu un nepārprotamu mandātu un nespēs panākt skaidru vienošanos par finansējumu, tas būtiski iedragās mūsu pozīcijas pasaulē.
Vairāki iepriekšējie runātāji uzsvēra, ka Eiropas Savienība ir līdere šajā jomā un ka mums jāsaglabā vadība. Es savukārt gribu teikt, ka priecātos ieraudzīt augstākā līmeņa sanāksmē kādu, kas būtu vēl mērķtiecīgāks, kādu, kas panācis vēl vairāk nekā mēs, kam ir labāki likumi un kas gribētu piedalīties šīs problēmas risināšanā ar vēl lielāku finansiālu ieguldījumu. Mani it nemaz neuztrauktu, ka mēs zaudētu savu līdera statusu, jo uzskatu, ka ir pienācis laiks nest šo kopējo nastu tiešām globālā līmenī. Es pievienojos viedoklim, ka bez pasaules līmeņa nolīguma visi mūsu pūliņi būs bijuši veltīgi. Nav jēgas šeit nepārtraukti atkārtot, cik liela nozīme ir tādām valstīm kā ASV, Indija vai Ķīna. Es baidos, ka prezidents Obama nespēj izpildīt visus savus pirmsvēlēšanu solījumus, un par to mēs varam tikai izteikt nožēlu.
Es gribētu arī īsumā aplūkot jautājumu, par kuru bieži runāju, proti, atmežošanu un ūdens apsaimniekošanu pasaulē, - problēmu, kurai mēs parasti pievēršam nepietiekamu uzmanību. Visās mūsu deklarācijās mēs aicinām panākt vienošanos ar tādām valstīm kā Brazīlija, Indija un citas par tropu mežu izciršanas apturēšanu. Tomēr es teikšu, ka nepietiek tikai ar to, ka panāk vienošanos un pieņem deklarācijas. Mēs jau agrāk esam konstatējuši, ka šie pasākumi bieži vien nav attiecīgo valstu valdību pārziņā vai arī šīs valdības tos nekontrolē, tāpēc es šeit gribu paziņot, ka nepietiek tikai ar vienošanos. Mums jāizdomā kontroles mehānismi, jāgūst pārskats par reālo politiku un jāvienojas, ka mēs nedrīkstam slēgt nolīgumus "par katru cenu”.
Bairbre de Brún
Priekšsēdētāja kungs, es pilnīgi piekrītu, ka Kopenhāgenā mums jācenšas panākt juridiski saistošu vienošanos. Tai jābūt pietiekami stingrai, lai cīnītos ar klimata pārmaiņu problēmu, un vienlaikus tai jābūt līdzsvarotai un taisnīgai attiecībā pret jaunattīstības valstīm.
Rūpnieciski attīstītajām valstīm jāapsola samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas vismaz par 40 % līdz 2020. gadam un par 80-95 % līdz 2050. gadam, salīdzinot ar 1990. gada līmeni.
Līdz 2020. gadam Eiropas Savienībai ik gadu jāpiešķir jaunattīstības valstīm EUR 30 miljardi kā finansējums klimata pārmaiņu jautājumiem papildus ārvalstu attīstības palīdzībai.
Diemžēl Eiropā ir cilvēki, kas ir ļoti ieinteresēti izmantot citu valstu nevēlēšanos veikt vajadzīgos pasākumus kā attaisnojumu, kas ļauj Eiropas Savienībai nepildīt savas saistības. Šāda pieeja ir ārkārtīgi netālredzīga.
Neatkarīgi no Kopenhāgenas sarunu rezultātiem Eiropas Savienībai jāturpina noteikt un īstenot emisiju samazināšanas mērķus, izstrādāt jaunas, tīras tehnoloģijas un uzticīgi kalpot taisnīgumam klimata jomā, lai jaunattīstības valstīm nebūtu jāpļauj tas, ko attīstītā pasaule sējusi.
Anna Rosbach
Priekšsēdētāja kungs, Padome un Komisija! No šīs dienas līdz Ziemassvētkiem ir viens mēnesis laika. Man ir viena liela Ziemassvētku vēlēšanās, proti, lai pēc tam, kad klimata konference būs beigusies un visi dalībnieki būs beiguši uzvesties kā administratori un speciālisti, kas runā tikai par specifiskām lietām un kvotām, mēs beidzot varētu sarīkot politiskas debates par to, ko reāli un praktiski var darīt, lai uzlabotu apstākļus mūsu planētai un tās iemītniekiem. Ja mēs atvērsim acis, mēs ieraudzīsim, ka ASV, Krievijā, Ķīnā un daudzās citās valstīs klimata pārmaiņu jautājums vispār nav iekļauts dienaskārtībā. Šīs valstis vienkārši izstrādā labskanīgus nodomu protokolus un dod tukšus solījumus.
Angelika Werthmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ekonomiskā un strukturālā krīze, kas vēl aizvien turpinās, ir parādījusi, ka starptautiskā sabiedrība spēj ātri padarīt pieejamas lielas naudas summas, lai sniegtu pirmo palīdzību akūtās situācijās, pat ja veids, kā tas tiek darīts, reizēm ir stipri apšaubāms. Krīze arī parāda, ka visatšķirīgākās valstis spēj sadarboties, kad uz "spēles” ir likti lielāki un augstāki mērķi.
Tāpat kā strukturālā krīze, arī klimata pārmaiņu dramatiskās sekas lielā mērā ir cilvēka izraisītas. Tomēr mums jāizvirza mērķis - un es runāju par mērķi visai cilvēcei - pārvaldīt Zemi un tās resursus ilgtspējīgi un saprātīgi. Mums jāsaglabā biosfēras daudzveidība nākamajām paaudzēm. Ja mums izdosies Eiropas līmenī izveidot sistēmu, kas veicina zinātni, novatorismu un mūsdienīgas, videi draudzīgas tehnoloģijas - zaļās tehnoloģijas -, un atjaunojamu energoresursu avotus, mēs, eiropieši, varam sasniegt divus mērķus. Pirmkārt, mēs visi dosim pozitīvu ieguldījumu klimatam postošo CO2 emisiju samazināšanā, un tas ļaus pielikt punktu mūsu atkarībai no fosilā kurināmā. Otrkārt, ja mēs vairāk atbalstīsim zinātni un videi nekaitīgas tehnoloģijas, Eiropa kļūs par ilgtermiņa novatorisma centru. Tikai tā mēs varēsim radīt Eiropā jaunas ilgtermiņa darbavietas.
Andreas Carlgren
Priekšsēdētāja kungs, man jāsaka, ka es priecājos par plašo atbalstu, ko Eiropas Savienības pieeja ir saņēmusi gandrīz no visu valstu valdībām. Tam ir, bija un būs liela nozīme, kas ietekmēs Eiropas Savienības veiktspēju Kopenhāgenā, kā arī svarīgajā darbā klimata jomā, kas mums būs jāveic pēc tam.
Tāpat es gribu teikt Dimas kungam, ka ļoti atzinīgi vērtēju to, ko viņš šodien teica. Komisijai ir bijusi būtiski svarīga nozīme kā Eiropas Savienības klimata politikas mugurkaulam, un tieši Dimas kungam ir lieli nopelni tajā, ka Komisija pieņēma tādu nostāju, kāda tai ir tagad. Ir bijuši brīži, kad ne visas dalībvalstis atbalstīja šo politiku tik pārliecinoši kā tagad, un izšķirošajās situācijās komisārs vienmēr ir palicis nelokāms. Es to ļoti augstu vērtēju un gribēju to pateikt šeit, Parlamentā.
Leinen kungam kā Eiropas Parlamenta Sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vadītājam un arī kā komitejas priekšsēdētājam gribu teikt, ka es arī ļoti ceru uz sadarbību ar Parlamentu Kopenhāgenā. Esmu pārliecināts, ka Parlamentam arī tur var būt ļoti svarīga loma, uzrunājot citu valstu pārstāvjus.
Visiem, kas šo debašu laikā runāja par finansēšanas jautājumu - Leinen kungam, Hassi kundzei, de Brún kundzei un citiem -, es gribu teikt, ka konkrēti skaitļi, protams, arī ir svarīgi. Tieši tāpēc Eiropas Savienība ir bijusi tā attīstīto valstu grupa, kas līdz šim ir piedāvājusi visvērienīgākos un visprecīzākos skaitļus. Es vēlos arī teikt, ka tūlītēji pasākumi - proti, pasākumi, lai apturētu tropu mežu izciršanu, un pasākumi, lai iegūtu naudu no aviācijas un kuģu transporta, kas postoši ietekmē klimatu, un lai šo naudu izmantotu svarīgu pasākumu finansēšanai nabadzīgākajās Eiropas Savienības valstīs, - ir jāveic tieši tagad.
Kāds jautāja par praktisko pusi. Šajā ziņā Eiropas Savienība jau rāda ceļu. Faktiski mēs jau esam pusceļā uz mūsu 20 % mērķi, kas jāsasniedz līdz 2020. gadam. Mēs esam paveikuši jau trešdaļu no tā, kas mums jāpaveic, lai sasniegtu 30 % mērķi. Tieši tāpēc finiša taisnē mēs izdarām spiedienu uz pārējām pusēm, lai tās paaugstinātu savus piedāvājumus, vienlaikus sakot: "Paskatieties uz mums - mēs ar savu piemēru jums rādām, kā reāli iespējams samazināt emisijas.”
Daži cilvēki mums saka: "Paceliet latiņu vēl par 10 %.” Es ļoti labprāt to izdarītu, bet tam ir vajadzīga vienošanās pasaules mērogā. Citādi šos papildu 10 % ļoti ātri "aprītu” tikai vienas pašas Ķīnas radīto emisiju pieaugums divu gadu laikā un mēs vienalga neizglābtu klimatu. Tieši šā iemesla dēļ tik svarīgi ir panākt vienošanos pasaules mērogā, un tieši tāpēc tik liela nozīme ir Parlamentam, jo šāda vienošanās ir svarīgs politiskais pamats, kuru izmantot turpmāk.
Stavros Dimas
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, pēc tā, ko teicāt, es negaidīju, ka ļausiet man uzstāties, taču izmantošu šo izdevību un pateikšu dažus vārdus par galveno argumentu, kas tika minēts par labu 30 % mērķim.
Es, protams, piekrītu Ouzký kungam, ka mums vajadzīga vienošanās pasaules līmenī, kas nozīmē, ka visas pasaules valstis piedalās visaptveroša nolīguma noslēgšanā un visas ekonomikas nozares piedalās emisiju samazināšanā. Un tam, protams, jābūt zinātniski pamatotam.
Lai panāktu šādu globālu vienošanos, lai pārliecinātu citas valstis uzņemties iniciatīvu, mums jāturpina izdarīt spiedienu, rādot piemēru, un šim piemēram ir ētiski svarīgi nozīme. Ir svarīgi, lai Eiropa būtu ētiskas vadības paraugs, taču Eiropa rāda piemēru arī, demonstrējot, ka vidi saudzējoša uzņēmējdarbība ir ļoti svarīga mūsu konkurētspējai. Vakardienas Finacial Times numurā bija rakstīts par to, ka Eiropas uzņēmumi, tostarp ļoti svarīgas Eiropas Savienības korporācijas, gūst peļņu ar videi nekaitīgu uzņēmējdarbību un faktiski prognozē, ka līdz 2020. gadam "zaļie” uzņēmumi apsteigs visus pārējos uzņēmumus. Tātad mums ir šie divi veidi, kā rosināt citas valstis uzņemties vērienīgas saistības un vienoties juridiski saistošā nolīgumā.
Gribu vēl ko piebilst attiecībā uz 30 % samazinājumu. Pirmkārt, tas atbilst tam, kā mums liek rīkoties zinātne, tātad būtu godīgi, ja mēs rīkotos saskaņā ar to, ko mums saka zinātne. Otrkārt, šodien tas izmaksā lētāk, daudz lētāk nekā tad, kad mēs apspriedām klimata un enerģētikas paketi - šobrīd šā mērķa sasniegšana izmaksātu par 30-40 % lētāk.
Treškārt, šāds samazinājums ir ne tikai stratēģiskais līdzeklis citu valstu pārliecināšanai, kā to iepriekš teica Andreas Carlgren, bet tas ļaus arī izdarīt spiedienu, norādot uz mūsu piemēru; sabiedriskā doma visā pasaulē atzinīgi novērtēs to, ko dara Eiropas Savienība. Un, kā viena kolēģe šeit teica, tas arī būs ļoti svarīgi mūsu tehnoloģijām. Protams, tāpēc, ka tas izraisīs oglekļa cenu kritumu, kuras jau šodien ir ļoti zemas, un tādējādi būtiski stimulēs ekoinovācijas un jaunu tehnoloģiju izstrādi un ieviešanu.
Vēl viens svarīgs aspekts ir tas, ka Eiropas Savienība atrodas priviliģētās pozīcijās, jo mums jau ir tiesību akti, par kuriem jūs balsojāt un kuri nodrošina Eiropas Savienībai līdzekļus un pasākumus, lai sasniegtu augstāko mērķi, vienkārši palielinot dažus ierobežojumus, kas noteikti mūsu tiesību aktos.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, vispirms es gribētu izteikt savas domas par to, ko sacīja komisārs Dimas. Protams, mums ir vajadzīga saistoša vienošanās klimata aizsardzībai kopumā, bet tā nepieciešama arī Eiropai, mūsu Eiropas rūpniecībai. Mums, protams, nav tikai ekoloģiskā rūpniecība. Mums ir rūpniecība arī citos sektoros, un mums jādomā par mūsu rūpniecības konkurētspēju ārpus Eiropas robežām.
Rūpniecība prasa noteiktību plānošanā, un šajā ziņā Eiropa ir spērusi krietnu soli uz priekšu. Tā bija pareizā pieeja, un tolaik es to pilnīgi noteikti atbalstīju. Tomēr tagad Kopenhāgenā mums jānodrošina, lai pēdējā gada laikā gūtais pozitīvais rezultāts tiktu saglabāts Kopenhāgenas līmenī. Mums jāuzvelk mūsu karogs pasaules oglekļa budžeta mastā. Tas jau tika minēts, bet mums ir jāpārliecina pārējās valstis un kontinenti tā, lai tās tiešām saprastu mūsu vēstījumu. Kad mēs to būsim paveikuši - un tas nebūs viegli -, mums jāturpina pilnveidot emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu. Ja tas paliks tikai Eiropas līmeņa jautājums, mums sāks pietrūkt laika. Tāpēc es varu tikai uzstājīgi lūgt komisāru un Padomes priekšsēdētāju nest šo vēstījumu pasaulē patiešām pārliecinoši.
Mēs esam konstatējuši vēl vienu problēmu - un arī tā šodien jau tika pieminēta - proti, atmežošanas problēmu. Leinen kungs, Borneo salā katru gadu tiek nodedzināti meži platībā, kas ir divreiz lielāka par Zāras federālās zemes teritoriju. Tā ir katastrofa. Šādi gaisā nonāk 8 % no visas pasaules CO2 emisijām, un mēs varam uzbrukt mūsu rūpniecībai, cik vien mums tīk, bet tā nespēj saražot tik daudz emisiju. Un es jau arī negribu, lai tā to spētu. Tāpēc mums jākoncentrējas pavisam uz kaut ko citu.
Mani ārkārtīgi pārsteidz finansēšana - notiek kaut kāda skaitļu vairāksolīšana. Man personīgi ir svarīgi, lai aka, no kuras mēs smeļam naudu, netiktu uzskatīta par bezgalīgu, un es neesmu pārliecināts, kā tā nenotiek. Komisār, vai jūs mani varat pārliecināt par pretējo? Ir jāiesaista jaunattīstības valstis, pielāgojot skaitļus un mērķus. Tas ir mans aicinājums. Eiropa bija nopietna, un šī nopietnība - manuprāt, noteikti arī no Komisijas un Padomes puses - ir mūsu stiprums, un mums jāturpina pilnveidoties šajā jomā.
Dan Jørgensen
(DA) Priekšsēdētāja kungs, pirms dažiem mēnešiem es biju Grenlandē. Es ciemojos mazā pilsētiņā ar nosaukumu Ilulissata, un tieši uz ziemeļiem no Ilulissatas ir ledājs. Šis ledājs tagad kūst, un tas pārvietojas ar ātrumu divi metri stundā - divi metri stundā! To var redzēt ar neapbruņotu aci. To var dzirdēt, jo troksnis, kas rodas, milzīgiem ledus blāķiem atdaloties un krītot, atgādina pērkona dārdus. Šā ledāja kušanas rezultātā ledus vienas dienas laikā pārvēršas tādā ūdens daudzumā, kādu visa Ņujorkas pilsēta patērē gada laikā. Vienā dienā! Tas norāda, cik neatliekama ir problēma, kuru mēs risinām. Un tas viss notiek, pirms klimata pārmaiņu sekas mūs tā pa īstam ir skārušas.
Tāpēc es uzskatu par savu pienākumu pateikt Rosbach kundzei un citiem, kas šodien izteicās, ka "mums jāsaglabā vēss prāts”, "mums jāizvērtē politiskās iespējas”, "mums jāskatās, kādus kompromisus mēs varam panākt”, ka ir daži jautājumi, kuros nedrīkst meklēt kompromisus. Ir daži mērķi, attiecībā uz kuriem mēs nedrīkstam pieļaut kompromisus, un viens no tiem ir Eiropas Savienības atbalstītais 2° C mērķis. Tāpēc es ļoti, ļoti priecājos par jūsu šodien dotajiem signāliem, ministr Carlgren un komisār Dimas. Mēs nedrīkstam pieļaut nekādus kompromisus attiecībā uz 2° C mērķi. Tas nozīmē, ka visām attīstītajām pasaules valstīm jāsamazina emisijas par 25-40 %. Tas arī nozīmē, ka mums jāizdara milzīgs spiediens uz ASV, lai panāktu, ka šī valsts atbalsta mūsu mērķi. Es gribētu dzirdēt jūsu izteikumos kādas norādes attiecībā uz samazinājuma līmeni, kas ASV jāsasniedz tīri no praktiskā viedokļa. Manuprāt, publiskajās debatēs tas vēl nav izskanējis.
Viens no jautājumiem, uz ko mēs šeit, Eiropas Savienībā koncentrējamies, - ja nerunājam par faktu, ka mums vajadzīgs pietiekami vērienīgs emisiju samazināšanas mērķis -, ir finansēšanas plāns. Pasaules bagātajām valstīm ar saviem maksājumiem jāatbalsta izaugsme pasaules nabadzīgākajās valstīs, tātad mēs nevēlamies, lai tās turpinātu dzīvot nabadzībā, bet gan gribam, lai turpinās to izaugsme. Tomēr tai jābūt vidi saudzējošai un ilgtspējīgai izaugsmei, kuras pamatā ir tehnoloģiju tālāknodošana. Man ar nožēlu jāsaka, ka pagaidām, lai arī Eiropas Savienība vairākās jomās ir uzņēmusies vadību, tomēr attiecībā uz finansējumu mēs vēl aizvien nevaram nosaukt nepieciešamās summas. Es zinu, ka tā nav abu šo kungu vaina. Diemžēl mums nav izdevies iegūt Eiropas valstu valdību vadītāju atbalstu. Tomēr es ceru, ka līdz Kopenhāgenas sanāksmei mēs šo atbalstu saņemsim; tas ir ļoti svarīgi.
Nobeigumā gribu teikt, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai mēs Eiropā uzņemtos vadību, pārliecinot citus, ka tas neizraisīs dzīves līmeņa pazemināšanos ne bagātajās, ne nabadzīgajās valstīs. Tas nemazinās mūsu rūpniecības nozaru konkurētspēju. Gluži otrādi, mūsu prasības padarīs tās novatoriskākas, kas savukārt uzlabos to konkurētspēju pasaulē. Ja jūs lasāt laikrakstus vai skatāties televīziju, vai vispār sekojat ziņām pasaules plašsaziņas līdzekļos, jūs pamanīsit, ka valda vispārējs pesimisms. Daudziem jau ir skaidrs, ka Kopenhāgenā tiks piedzīvota izgāšanās. Tieši tāpēc ir svarīgi, lai Eiropa uzņemtos vadību, lai Eiropas Savienība turētu grožus savās rokās. Tāpēc es gribu novēlēt jums veiksmi Kopenhāgenas sarunās.
Chris Davies
Priekšsēdētāja kungs, ja jūs šodien pavērsities ārā pa logu, jūs ieraudzīsit diezgan drūmu Strasbūras dienu, kas gan nav nekas neparasts. Pat plūdi, kas vietām posta manu Kokermutas un Vorkingtonas reģionu, kurā tika reģistrēts visu laiku lielākais nokrišņu daudzums, nav nekas neparasts; nevar konkrēti apgalvot, ka tie ir saistīti ar klimata pārmaiņām, kaut arī zinātnieki apgalvo, ka tā ir.
Ir grūti pieņemt pareizu politisko lēmumu, ja ir šaubas, vai klimata pārmaiņas vispār notiek. Mums jāpaskatās atpakaļ, mums jāatzīst, ka viena cilvēka mūža laikā pasaules iedzīvotāju skaits ir četrkāršojies un ka mūsu fosilā kurināmā un enerģijas patēriņš ir milzīgi pieaudzis. Tā kā mūsu atmosfēra saglabā nemainīgu biezumu, mēs pat varētu brīnīties, kāpēc klimata pārmaiņas nenotiek vēl straujāk kā pašlaik.
Manuprāt, ir svarīgi saprast, ka klimata pārmaiņas nav nekāda reliģija. Tā nav ticība. Mums jāuzklausa skeptiķu argumenti un jāpierāda, ka tie nav pareizi. Mums jāizvirza priekšplānā zinātne. Es tikai vēlētos, lai daži no skeptiķiem tā nepriecātos par saviem priekšlikumiem atlikt rīcību uz vēlāku laiku. Šie priekšlikumi var maksāt dzīvību miljoniem cilvēku.
Mērķi. kas izvirzīti Kopenhāgenai, ir nedaudz noplakuši, taču, ja jūs vakar būtu dzirdējuši ministru Carlgren Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejā, jums neliktos, ka tie ir noplakuši. Būtu grūti apstiprināt šos mērķus vēl pārliecinošāk. Sanāksmē piedalīsies 65 valstu valdību vadītāji. Mums nepieciešams, lai tur piedalītos arī ASV un Ķīnas vadītāji, bet te mums ir izdevība pieņemt dažus svarīgus politiskos lēmumus.
Es atzinīgi vērtēju to, ka Eiropas Savienība ir uzņēmusies tādu vadību. Mēs priecājamies par to. Jautājums ir, vai ar to pietiks? Situācija ir nepastāvīga. Mums ir četras nedēļas laika, un sarunas rit pašplūsmā. Vai mēs nodrošinām jums pietiekamas manevrēšanas iespējas? Komisārs ierosināja, ka mums jāpaceļ latiņa no 20 % līdz 30 %. Vai tas nozīmē, ka mēs mainām mūsu nostāju sarunās? Vai mēs to apstiprinām? Vai mēs paziņojam, ka esam gatavi uz šādu žestu pat pirms galīgās vienošanās? Vai mēs līdz šo debašu slēgšanai varētu uzzināt no Komisijas un Padomes kaut ko vairāk par to, kādas ir mūsu iespējas paaugstināt spēles likmi?
Bas Eickhout
(NL) Mums ir divas nedēļas līdz Kopenhāgenas konferencei, kas ir svarīga izdevība panākt vērienīgu vienošanos klimata jautājumos.
Eiropas Savienība pamatoti saka, ka ir būtiski panākt vienošanos Kopenhāgenā; mūsu klimats nevar gaidīt. Zinātnieki visu ir pateikuši skaidri un gaiši. Lai sasniegtu divu grādu mērķi, ko Eiropas Savienība, kā tā pati apgalvo, jau gadiem vēlas sasniegt, bagātajām valstīm jāsamazina emisijas par 40 %. Tāpēc, ja Eiropas Savienība vēlas šo divu grādu mērķi sasniegt, tai jāizvirza augstāki mērķi pašai sev. Tas ir svarīgi mūsu klimatam.
Tomēr no Eiropas Savienības ir atkarīgs arī tas, vai izdosies panākt Savienoto Valstu līdzdalību. Kamēr Eiropas Savienība skaidri nepateiks, cik daudz naudas tā gatavojas novirzīt jaunattīstības valstīm, ASV būs, aiz kā slēpties. Tāpēc iesniegsim skaidru EUR 30 miljardu piedāvājumu jaunattīstības valstīm, un tad atbildība gulsies uz Savienoto Valstu pleciem, jo tām būs jāpiedāvā pašām savs emisiju samazināšanas mērķis. Kopenhāgenas sanāksme var izdoties, Kopenhāgenas sanāksmei jāizdodas, un Eiropas Savienības rokās vēl aizvien ir šīs izdošanās atslēga.
Derk Jan Eppink
(NL) Dāmas un kungi, Kopenhāgenas konference ir piedzīvojusi neveiksmi, vēl pirms tā vispār ir sākusies. Vienošanos varbūt ir iespējams panākt, taču juridiski saistoša nolīguma nebūs.
Prezidentam Obama neizdosies panākt, ka Senāts apstiprina emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu; viņa prioritāte ir veselības aprūpe, nevis emisiju ierobežošana un tirdzniecība. Tas nozīmē, ka Eiropa atrodas izvēles priekšā - vai mums vajadzētu turpināt šo ceļu vieniem? Vai mums jāturpina vai nav jāturpina uzturēt obligātu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu vieniem pašiem? Par to mums vajadzētu nopietni padomāt. Cena, ko prasīs šā ceļa iešana vienatnē, būs ļoti augsta - laika periodā līdz 2020. gadam tas Eiropas rūpniecībai izmaksās simtiem miljardu eiro, kā rezultātā Eiropā simtiem tūkstoši cilvēku zaudēs darbu.
Gribu minēt vienu piemēru. Antverpene ir otrā pilsēta aiz Hjūstonas ar vislielāko ķīmisko uzņēmumu koncentrāciju pasaulē, un šajos uzņēmumos tieši ir nodarbināti 64 000 cilvēku, bet netieši tie nodrošina darbu vēl 100 000 cilvēku. Ja Eiropa nolemtu iet šo ceļu viena pati, Antverpenes ķīmiskā rūpniecība neizdzīvotu, un, iespējams, tieši holandietim ir jāiestājas par šīs pilsētas ekonomiskajām interesēm. Līdz 2020. gadam tās ķīmiskā rūpniecība izzustu - to iznīcinātu pārmērīgi augstās ražošanas izmaksas.
Emisiju tirdzniecībai ir arī daudz trūkumu. Tā ir ļoti nepastāvīga - cena jau ir strauji nokritusi no EUR 30 līdz EUR 8. Ko tad mums tādā gadījumā darīt? Mums jānodrošina stabila vides tehnoloģiju attīstība, jāatļauj aplikt ar nodokļiem ieguldījumus vides aizsardzībā, jāveicina pētījumi un jāizstrādā vidi saudzējošas ražošanas tehnoloģijas. Parlamentam jānolaižas atpakaļ uz zemes. Reizēm man rodas iespaids, ka atrodos reliģiskā sektā, nevis parlamentā. Mūsu glābējs būs tehnoloģiskās inovācijas, nevis tirgošanās ar tukšu gaisu.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Es gribu jūs iepazīstināt ar aptuvenu darbību sarakstu, kas izraisa CO2 emisijas un ko man nosauca kāds cilvēks, kuru es vakar nejauši sastapu uz ielas.
Viņa ir dzīva (šo te atcerieties!)
Viņa iegāja dušā. Viņa aizbrauca ar automašīnu uz darbu. Viņa nopirka siltumnīcā audzētu ziedu pušķi, kas bija ietīts celofānā. Viņai visu dienu bija ieslēgts klēpjdators. Viņa izcepa lielu, gardu steiku un noregulēja radiatoru uz nedaudz lielāku siltumu.
Pēc tādas lieliski pavadītas dienas kā mēs varam prasīt, lai pamatiedzīvotāja, kas bija spiesta pamest savu valsti tāpēc, ka tajā tika izcirsti meži, lai grezni varētu dzīvot mēs, samazina savas CO2 emisijas, ja vienīgais nodarījums viņas sarakstā bija - "es biju dzīva”?
Par augstu CO2 emisiju līmeni ir atbildīgas rūpnieciski attīstītās valstis, tātad tām par to ir jāmaksā un jāatbalsta jaunattīstības valstis. Mēs nedrīkstam atmest tām nožēlojamus grašus. Mums jāmaina ieradums kustēties tikai tad, ja kustas kāds cits. ASV un Ķīna jāpiespiež atskaitīties par šo jautājumu. Var būt vērienīgi mērķi, taču svarīgi ir uzņemties atbildību.
Oreste Rossi
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pārvilksim līdzjūtības plīvuru pāri šai neticami lielajai summai - EUR 30 miljardiem -, ko Eiropas Savienība gatava apņemties katru gadu līdz 2020. gadam maksāt jaunattīstības valstīm faktiski bez jebkādām drošības garantijām. Mums, itāļiem, tas atgādina bēdīgi slaveno itāļu Cassa del Mezzogiorno.
Mūsu grozījumi attiecas uz trim punktiem. Pirmkārt, mēs prasām juridiski saistošas un vienlīdz vērienīgas saistības ne tikai rūpnieciski attīstītajām valstīm, bet arī jaunajām tirgus ekonomikas valstīm, jo īpaši Ķīnai, Indijai un Brazīlijai.
Otrkārt, mēs prasām, lai Eiropas līdzekļi tiktu piešķirti ar nosacījumu, ka valstis, kas no tiem gūst labumu, izmanto Eiropas Savienībā ražotas tehnoloģijas, lai mūsu uzņēmējiem vismaz daļēji tiktu kompensēti zaudējumi, ko tiem radīs turpmākās apgrūtinošās emisiju samazināšanas saistības, kuras Eiropas Savienība tiem uzspiež un ar kurām saistītie izdevumi pilnīgi gulstas uz to pleciem.
Treškārt, mēs aicinām veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka jaunizgudrotie novatoriskie finansēšanas mehānismi, piemēram, emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas atvasinājumi vai parādu atvieglošana atbilstīgi īstenotajiem dabas aizsardzības pasākumiem, faktiski neslēpj sevī jaunas finanšu spekulācijas - līdzīgas tām, kas izraisīja ļoti smago krīzi, kuru mēs vēl neesam pārvarējuši.
Tāpēc gadījumā, ja mūsu grozījumi tiks noraidīti, mūsu delegācija - Ziemeļu līgas delegācija - balsos pret šo rezolūciju.
Nick Griffin
Priekšsēdētāja kungs, visi piekrīt, ka klimata pārmaiņas ir cilvēces lielākais izaicinājums, to pastāvīgi apgalvo politiskā elite, un tie ir meli. Ne visi tam piekrīt. Tūkstošiem zinātnieku apstrīd to, ka globālo sasilšanu ir izraisījuši cilvēki, un norāda uz cikliskām pārmaiņām dabā, kad romiešu iekarotajā Ziemeļanglijā bija vīna dārzi un zviedru armija soļoja pāri aizsalušajai Baltijas jūrai uz Kopenhāgenu 1658. gadā.
Kad globālās sasilšanas fanātiķu armija soļo uz Kopenhāgenu, tad viņu fantastiskais konsenss, kas smelts no Orvela romāniem, pamatojas nevis uz zinātnes atzinumiem, bet uz iebiedēšanu, cenzūru un viltus statistiku. Kā teicis vadošs klimatologs profesors Lindzen: "Nākamās paaudzes apmulsušas un pārsteigtas brīnīsies par to, ka 21. gadsimta sākumā civilizētā pasaule, pamatojoties uz augstākā mērā nedrošu datora prognožu milzīgiem pārspīlējumiem, krita histēriskā panikā, ieraugot pasaules vidējās temperatūras palielinājumu par dažām grāda desmitdaļām, [..] un pareģoja rūpnieciskā laikmeta beigas.”
Faktiski nebūs nekāda apmulsuma un pārsteiguma, jo šīs histērijas iemesls ir skaidrs. Tas bija iecerēts, lai nodrošinātu globālistu politiskajam projektam attaisnojumu par to, ka viņi aizstāja nacionālo demokrātiju ar jaunās pasaules kārtības globālo pārvaldību. Tam nav nekāda sakara ar zinātni, bet gan ļoti ciešs sakars ar globālistu kopējo mērķi iekasēt no mums nodokļus un kontrolēt mūs, vienlaicīgi nopelnot korporācijām miljardus "zaļajos” rūpniecības kompleksos. Pretrietumnieciski noskaņotie kreiso intelektuāļu savādnieki piedzīvoja kolektīvu sabrukumu, kad komunisms cieta krahu. Klimata pārmaiņas ir viņu jaunā teoloģija, laicīga reliģioza histērija, papildināta ar pāvestu - Al Gore - oglekļa kredītindulgencēm un ķeceru vajāšanu. Tomēr ķeceriem arī tiks dots vārds Kopenhāgenā, un atklāsies patiesība. Klimata pārmaiņas tiek izmantotas, lai uzspiestu necilvēcīgu utopiju, tikpat nāvējošu kā Staļina vai Mao idejas.
Richard Seeber
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Alberts Einšteins reiz teica: "Padariet visu tik vienkāršu, cik vien iespējams, bet ne vienkāršāku.” Mums ir jāuzmanās, ka neiekrītam šajā slazdā. Mēs mānām sevi, domājot, ka konkrētas dabas parādības - piemēram, plūdi Īrijā - ir tieši saistītas ar klimata pārmaiņām. Mēs sakām arī to, ka globālā temperatūras celšanās, kas nenoliedzami notikusi visos kontinentos, ir tieši saistīta ar antropoloģiski radīto nelielo CO2 satura palielināšanos zemes atmosfērā.
Ir zinātnieki, kas apšauba šīs cēloņsakarības, un to mums vajadzētu atcerēties, dodoties uz Kopenhāgenu. Mums jādomā par šo konferenci ar optimismu, bet tomēr reālistiski. Atcerieties, ka Eiropa ir vainīga tikai attiecībā uz 10 % no CO2 emisijām. Par to nav jāšaubās. Vienlaicīgi mēs zinām, ka Amerikas Savienotām Valstīm, Ķīnai un APEC (Āzijas un Klusā okeāna reģiona ekonomiskās sadarbības) valstīm, kas ir vainīgas pie divām trešdaļām no pasaules CO2 emisijām, ir ļoti kritiska nostāja šajā jautājumā.
Tagad nav tik svarīgi mēroties ar skaitļiem un panākt 20 % vai 30 % samazinājumu, bet gan noslēgt globālu nolīgumu, kas aptvertu ne tikai Eiropu, un mums ir jāmēģina panākt, lai ikviens pieņemtu saistošus mērķus, kurus pēc tam var uzraudzīt un galvenokārt - ievērot. Ir tikpat svarīgi paturēt mūsu pilsoņus un uzņēmējus. Neviens no tā neko neiegūs, ja Eiropai draudēs oglekļa dioksīda emisiju pārvirze un uzņēmumi pārcelsies uz citu vietu, lai gan uzņēmumi Eiropā ražo ar divreiz lielāku energoefektivitāti nekā uzņēmumi citos pasaules kontinentos. Tāpat neviens no tā neko neiegūs, ja dažādas valstis visā pasaulē izcirtīs tropu mežus - pagājušā gadā Brazīlijā izcirta 12 500 km2 tropu meža. Florenz kungs pieminēja Borneo.
Tāpēc ir daudz svarīgāk apturēt atmežošanu nekā piedalīties skaitļu sacensībās. Tāpēc es aicinu sarunu vadītājus doties uz Kopenhāgenu ar reālu izpratni, bet arī ar lielu optimismu.
Marita Ulvskog
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es priecājos par Zviedrijas ministra apņēmību. Tomēr viņš vēl ir viens pats. Šķiet, ka pasaules līderi, Eiropas Padome un pat premjerministrs, kas vada Zviedrijas prezidentūru, dod priekšroku īstermiņa politiskajiem ieguvumiem vietējā mērogā, nevis ilgtermiņa labvēlīgai ietekmei uz vidi globālā mērogā. Tas nav pieņemams.
Cita starpā mums ir vajadzīga skaidra informācija par darbu klimata jomā jaunattīstības valstīs. Solījums maksāt samērīgu daļu, kā to darīja līdz šim, nav pieņemams. Tie ir tikai vārdi, nav nekādu saistību, un tāpēc es turpināšu uzdot jautājumus. Vai Carlgren kungs var apsolīt sniegt skaidru informāciju pirms Kopenhāgenas konferences?
Otrkārt, mēs runājam par finansēšanu. Ir paredzēts, ka lielu daļu naudas radīs emisiju kvotu tirdzniecība. Tomēr mēs riskējam sagraut sistēmu, pieļaujot, ka liela daļa emisiju samazinājuma tiek veikta jaunattīstības valstīs, izmantojot tīras attīstības mehānisma (CDM) projektus. Turklāt vēl tiek apspriests jautājums, vai bagātajām valstīm jāļauj pārnest neizmantotas emisiju kvotas no iepriekšējiem gadiem. Ko Carlgren kungs un Prezidentūra ir nolēmuši darīt, lai nodrošinātu, ka emisiju kvotu tirdzniecība notiek pareizi? Vai mēs varam gaidīt, ka drīz beigsies šī kaķa un peles spēle, kas pašlaik norisinās starp valstīm, kuras ir iesaistītas Kopenhāgenas augstākā līmeņa sarunās?
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Es vēlos pateikties Carlgren kungam un komisāram Dimas par viņu runu saturu un vēl jo vairāk par to noskaņu. Tā ir pozitīva noskaņa - noskaņa, kas liecina par pārliecību, ka starptautisku nolīgumu var patiešām panākt, t. i., nolīgumu, kas ietver starptautiski saistošus standartus.
Priekšsēdētāja kungs, vismaz 60 valstu vai valdību vadītāji dosies uz Kopenhāgenu. Lai viņu ceļojums nav veltīgs! Lai viņi saprot savu lielo atbildību! Lai viņi pārspēj paši sevi un nedomā par īstermiņa ekonomiskajām interesēm! Lai viņi sper lielu soli pretī rītdienas ekonomikai - ekonomikai, kas izmanto minimālu daudzumu izejvielu!
Kā mēs visi zinām, Kopenhāgenas sanāksmei nebūs panākumu, ja Eiropa enerģiski neuzņemsies vadību. Carlgren kungs, komisār Dimas, lai lielie spēlētāji pārtrauc cits citam prasīt izpirkšanas maksu! Nav vairs laika spēlītei "Kas var nosēdēt visilgāk?” Liksim viņiem rīkoties un piespiedīsim viņus noslēgt starptautiski saistošu nolīgumu, kuru mēs visi tik ļoti gaidām!
Yannick Jadot
(FR) Priekšsēdētāja kungs, kā mēs zinām - saskaņā ar vairākiem zinātniskiem pētījumiem, kā arī ar Yvo de Boer -, jaunās tirgus ekonomikas valstis šodien pieliek tikpat lielas pūles kā Eiropa attiecībā uz 2020. gadu.
Mēs zinām arī to, ka attiecībā uz jaunajām tirgus ekonomikas valstīm sarunās ir paredzētas arī tiesības uzraudzīt un ka šīs tiesības tiek arvien biežāk izmantotas, kā tas redzams pārskatā par gaisu piesārņojošu vielu emisiju un ziņojumos par veiktajiem pasākumiem. Pasaules Resursu institūts ir publicējis statistikas datus, kas parāda, ka Ķīnā piesārņojums ir aptuveni 70 tonnas uz vienu cilvēku, un tas kopš 1950. gada ir nepārtraukti audzis, bet Amerikas Savienotajās Valstīs šis rādītājs ir 810 tonnas un 27 ES valstīs - 413 tonnas.
Tāpēc mēs lūdzam jūs vispirms paļauties uz veselo saprātu un izmantot Eiropas Parlamenta rezolūciju kā mandātu sarunām. Tas būtu pats labākais, ko varam darīt gan klimata labā, gan lai izkļūtu no krīzes Eiropā.
Tad vēl es aicinu Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupu būt saprātīgai un uzticības cienīgai un atsaukt savu grozījumu, kurā teikts, ka jaunajām tirgus ekonomikas valstīm ir jāuzņemas tādas pašas saistības kā bagātajām valstīm. Tas nav pieņemams, tas nav nopietni.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Kioto mēs devām jaunattīstības valstīm atlaides un piešķīrām izņēmuma stāvokli, kas daļēji izraisīja mūsu konkurētspējas zudumu. Tomēr 2005. gadā jaunattīstības valstis pārsniedza Eiropas CO2 emisiju līmeni. Šodien Parlaments grib ne tikai apgrūtināt ekonomiku ar vēl drakoniskāku klimata regulējumu. Ierosinātā rezolūcija uzliek slogu dalībvalstu budžetiem EUR 30 miljardu apmērā gadā nākamo 10 gadu laikā, un to izmantos palīdzībai jaunattīstības valstīm. Polijas gadījumā ierosinātā maksājumu aprēķināšanas metode varētu nozīmēt EUR 40 miljardu izmaksas 10 gadu laikā līdz 2020. gadam. Kioto protokola apšaubāmie rezultāti, jaunattīstības valstu priviliģētais stāvoklis un šādas politikas augstās izmaksas liek mums nostāties pret šo rezolūciju. Mēs esam atbildīgi ne tikai par klimatu, bet arī par mūsu pilsoņu labklājību.
Sabine Wils
(DE) Priekšsēdētāja kungs, daudzās pasaules daļās klimata pārmaiņu sekas ir skaidri redzamas. Pēdējos aprēķinos tiek pieļauts, ka globālā temperatūra līdz 2060. gadam celsies par 4 C un par 10 C Arktikā. Eiropas sodrēju emisijas ir galvenokārt vainīgas pie tā, ka Arktiskais ledus kūst būtiski ātrāk - sodrējus tur aiznes vējš. ES bagātās rūpnieciski attīstītās valstis tagad ir spiestas finansiāli atbalstīt nabadzīgākās valstis, lai varētu sākt tūlītējus pasākumus un novērst klimata pārmaiņu sekas. Katru gadu no 2010. līdz 2050. gadam būs vajadzīgi 100 miljardi ASV dolāru. Būtu godīgi teikt, ka no šīs summas Eiropas Savienībai atvēlētie 30 miljardi ASV dolāru nav pārāk daudz.
Tehnoloģiju tālāknodošanu nevajadzētu saistīt ar patentiem, jo pretējā gadījumā nauda vienkārši plūdīs atpakaļ uz korporācijām rūpnieciski attīstītajās valstīs. ES ir pienākums uzņemties vadību klimata konferencē Kopenhāgenā.
Paul Nuttall
Priekšsēdētāja kungs, es tikko dzirdēju kolēģi no sociālistu grupas runājam par Grenlandi un to, ka Grenlandē kūst ledus.
Es vēlos uzdot jautājumu par šo tematu. Kāpēc Grenlandi sauc par Grenlandi? Vai ne tāpēc, ka Grenlande varbūt kādreiz bija zaļa, kad klimats pasaulē bija karstāks?
Šķiet, ka cilvēki Lielbritānija to zina, jo nesenā avīzes The Times sabiedriskās domas aptauja skaidri liecina, ka briti vairs netic cilvēka izraisītai globālai sasilšanai.
Briti ir ļoti vērīgi, un tie saprot, ka politiķi ir nolaupījuši vides aizstāvju tematiku. To ciniski izmantoja, lai paaugstinātu nodokļus, pastiprinātu kontroli, un tagad to izmanto Eiropas Savienība, lai attaisnotu savu eksistenci.
Šonedēļ mēs varējām vērot balagānu, kad atklājās, ka viens no galvenajiem AK klimata pētniecības centriem, kas sniedz padomus valdībai, ir pieķerts viltojam datus un apturam debates. Tas ir liels negods.
Es ar nepacietību gaidu Kopenhāgenas sanāksmi, kad politiķu šķira sēdēs ap galdu, neveikli izvairīdamās pieminēt savu uzpūsto iedomu augli, jo zemeslode patiesībā pēdējo 10 gadu laikā nav sasilusi.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Priekšsēdētāja kungs, es vispirms vēlos izteikt atzinību par pūlēm un entuziasmu, ko parādījusi gan Komisija, gan Padome un, protams, Parlaments, tik ilgā laika periodā īstenojot klimata pārmaiņu apkarošanas programmu.
Es vēlos teikt, ka ir vairākas neapšaubāmas lietas, kam vajadzētu norādīt mums ceļu. Pirmā lieta ir tā, ka mums ir svarīgi, lai ikviens piedalītos, jo īpaši visas galvenās piesārņotājvalstis. Otrā gandrīz neapšaubāmā lieta ir tā, ka, pamatojoties uz visu mūsu rīcībā esošo informāciju, šķiet, būs grūti panākt juridiski saistošu nolīgumu Kopenhāgenā, tikpat saistošu, kādi, protams, ir nolīgumi par emisiju procentiem.
Šai realitātei nav jāliek mums padoties, jo pesimisms rodas, ja cilvēks atsakās atzīt realitāti. Optimisma pamatā, gluži otrādi, ir realitātes atzīšana.
Kas tad mums ir jādara Kopenhāgenā? Protams, mēs nedrīkstam aizmirst par iespēju panākt vispārēju vienošanos. Tā kā mēs apzināmies situāciju un esošās iespējas, manuprāt, mums tomēr galvenā uzmanība jāvelta nozaru nolīgumiem, kas ir patiešām lietderīgi un kam ir dzīvotspējīgi mērķi. Es ar to domāju nolīgumu par atmežošanu, nolīgumu par palīdzību jaunajām tirgus ekonomikas un jaunattīstības valstīm, bet vissvarīgākais ir nolīgums par tehnoloģiju tālāknodošanu. Es uzskatu, ka īpaši laba ideja būtu noslēgt nolīgumus, lai veicinātu programmas, lai rūpniecības nozares, kas visā pasaulē patērē visvairāk enerģijas, varētu panākt vienošanos par emisijām, vienalga kurā valstī tās atrodas. Tas padarītu mūsu ekonomiku konkurētspējīgāku.
Nobeigumā es vēlos uzsvērt, ka optimisma pamatā ir reālistiska izpratne un efektivitātes pamatā ir prasme izvēlēties dzīvotspējīgus mērķus. To mums vajadzētu vienmēr ņemt vērā.
Linda McAvan
Priekšsēdētāja kungs, kārtējo reizi Parlamentam bija jāklausās Britu nacionālās partijas (BNP) un AK Neatkarības partijas (UKIP) biedru runas, un kārtējo reizi abas partijas ir bijušas vienotas savā ticībā konspirācijas teorijām, un tas parāda, ka starp tām ir maz atšķirību.
Es vēlos šorīt pirmo reizi apsveikt ministru par to, ka viņš ir palicis uzticīgs saviem vērienīgajiem plāniem attiecībā uz Kopenhāgenu un saglabājis ideju par juridiski saistošu nolīgumu.
Šorīt BBC ziņoja, ka Baltais nams saka, ka tas ieradīsies Kopenhāgenā ar mērķi samazināt ASV emisijas. Tie no mums, kas ir tikušies ar ASV Kongresa locekļiem, zina, ka tiek gatavoti ļoti nopietni pasākumi un ka Amerikas Savienotajās Valstīs ir nopietnas izredzes pieņemt jaunus tiesību aktus. Tāpēc pastāv reālas cerības Kopenhāgenā panākt vienošanos.
Tomēr Kopenhāgena būs tikai sākums, jo, kad mēs atgriezīsimies no Kopenhāgenas, mums Eiropā būs jāturpina darbs attiecībā uz emisiju samazināšanu. Mums būs jāinvestē energoefektivitātē, atjaunojamu energoresursu avotos un zema oglekļa satura tehnoloģijā. Es ļoti priecājos, ka pagājušajā nedēļā mēs vienojāmies, ka Eiropas Savienība investēs tādās tehnoloģijās kā oglekļa dioksīda uztveršana un uzglabāšana un ka viena no šādām rūpnīcām būs manā vēlēšanu apgabalā Hetfīldā, Jorkšīras grāfistē.
Komisār Dimas, es vēlos jums pateikties. Es nezinu, vai tā būs mana pēdējā izdevība Parlamentā pateikties jums par darbu, ko dažu pēdējo gadu laikā esat paveicis kā komisārs, bet Komisija ir patiešām paveikusi lielu darbu, lai izvirzītu Eiropu līderpozīcijā, un jūsu darbs ir atzinīgi novērtēts Parlamentā.
Mēs tiksimies Kopenhāgenā. Iespējams, ka mēs tiksimies šeit janvārī, bet es gribēju, lai to protokolē.
Visbeidzot es ceru, ka Parlaments balsos par labu rezolūciju par klimata pārmaiņām, un es ceru, ka mēs noraidīsim grozījumus, ko ierosināja Parlamenta deputāti, kuri ir mums opozīcijā un kuri vēlas vājināt mūsu saistības. Viņi vēlas samazināt mūsu mērķus un neitralizēt mūsu emisiju samazināšanas plānus. Ja mēs nopietni attiecamies pret klimata pārmaiņām, ja mēs gribam panākt veiksmīgu sisinājumu, mums ir jābalso pret šiem grozījumiem.
Fiona Hall
Priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju pozitīvo un apņēmīgo Zviedrijas prezidentūras nostāju, jo īpaši ministra pārliecību, ka Kopenhāgenas nolīgumu var uzlabot, iekļaujot tajā uzraudzības mehānismus un pielāgojot to jaunākajiem zinātnes atklājumiem.
ES klimata un enerģētikas pakete, ko pieņēma 2008. gada decembrī, bija svarīga, jo tā parādīja, cik nopietni mēs esam apņēmušies risināt klimata pārmaiņu jautājumu, un tas, par ko pēdējos mēnešos Zviedrijas prezidentūras laikā ir panākta vienošanās, arī ir bijis svarīgs - jo īpaši pārstrādātā Direktīva par ēku energoefektivitāti, kas liks samazināt oglekļa dioksīda emisijas gan jaunās, gan rekonstruētās ēkās.
Tomēr Eiropas plānos ir acīm redzams trūkums, un tas attiecas uz investīcijām. Ir pārsteidzoši, ka ASV, kas nav pieņēmušas attiecīgos tiesību aktus, ir piešķīrušas vairāk nekā 100 miljardus ASV dolāru "tīrajai enerģijai” un Ķīna ir apsolījusi 200 miljardus ASV dolāru savā ekonomikas stimulēšanas plānā, bet ES ir uzņēmusies saistības tikai par aptuveni 50 miljardiem ASV dolāru. Mums tas jāpatur prātā, un mēs nedrīkstam kļūt pārāk iedomīgi, gatavojoties Kopenhāgenas konferencei.
Claude Turmes
(DE) Priekšsēdētājas kundze, man ir īpašs jautājums komisāram Dimas. Ja manā rīcībā esošā informācija ir pareiza, tad situācija ir šāda: ja mēs Eiropas Savienībā īstenojam mērķus, kurus paši esam izraudzījušies, - 20 % atjaunojamu energoresursu avotu līdz 2020. gadam un par 20 % lielāka energoefektivitāte līdz 2020. gadam -, tad ES enerģētikas prognožu modeļi rāda, ka ar to vien pietiks, lai sasniegtu CO2 samazinājumu par 18-21 %, turpinot izmantot ogļu un gāzes termoelektrocentrāles.
Ņemot to vērā, es nesaprotu, kāpēc mēs veltām tik daudz laika diskusijām par 30 % mērķa sasniegšanu, ja, ieviešot efektivitātes pasākumus, atjaunojamu energoresursu avotus, kā arī emisiju kvotu tirdzniecības shēmu un nedaudz oglekļa neitralizēšanu, mēs varam viegli sasniegt 30 vai 35 %.
Es būtu jums, Dimas kungs, ļoti pateicīga, ja jūs kā nelokāms konservatīvais varētu noskaidrot pārpratumus, ko radījuši Seeber un Florenz un citi kungi, kuri kārtējo reizi klanās veco rūpniecības nozaru priekšā.
Ryszard Czarnecki
(PL) Priekšsēdētājas kundze, es gribētu aicināt ievērot samērīguma principu. Par spīti visam, ko šeit dzirdējām, šīs nav pašas svarīgākās sarunas cilvēces vēsturē un faktiski cilvēces vēsture nav atkarīga no šīm sarunām, lai gan daži kolēģi to apgalvo. Lēmumi par īpašām robežvērtībām klimata un enerģētikas paketē netika pieņemti precīzā un pietiekami izvērstā veidā.
Varu tikai izteikt nožēlu par to, ka ir jau faktiski nolemts, ka šīs paketes rezultāti, finanšu rezultāti galvenokārt attieksies uz nabadzīgajām valstīm, uz ES jaunajām valstīm. Lēmums padarīt finansējumu šajā jautājuma atkarīgu nevis no ienākumiem uz vienu iedzīvotāju, bet no piesārņojuma robežas smagi skar jauno ES valstu ekonomiku, tostarp manas valsts Polijas ekonomiku.
João Ferreira
(PT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, konsekventa pieeja neatrisināmai klimata pārmaiņu problēmai, tikai izvirzot mērķi samazināt emisijas, prasa reālistisku skaidrojumu par tiem līdzekļiem, ar kuriem šo mērķi var sasniegt.
Mēs uzskatām par svarīgu un daiļrunīgu to faktu, ka vairākums Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas locekļu noraidīja tādu grozījumu iekļaušanu rezolūcijas projektā Kopenhāgenas sanāksmei, kuros ieteikts - un es citēju - dažādot instrumentus, ko izmanto, lai sasniegtu emisiju samazināšanas mērķus, izvairoties būt atkarīgiem no tirgus instrumentiem un vajadzības veikt šo tirgus instrumentu efektivitātes, sociālās ietekmes un ietekmes uz vidi novērtējumu.
Nozīme, ko Eiropas Savienība piešķir tirgus risinājumiem, norāda uz būtisku politisku un ideoloģisku izvēli. Tās nolūks ir izveidot shēmu, lai radītu miljardus, fantastiskus finanšu aktīvus, kuri kalpotu sistēmai, kas, šķiet, neko nav mācījusies no krīzes, kurā tā pašlaik atrodas.
Pieredze, kas gūta, īstenojot Eiropas Savienības emisiju kvotu tirdzniecības shēmu, ir likusi pilnīgi apšaubīt tāda regulējuma nozīmi, kuru ievieš, izmantojot tirgus instrumentus, un skaidri parādījusi šo instrumentu neefektivitāti un perversitāti.
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētājas kundze, mums būtu jāaizstāv darba ņēmēji, mazie uzņēmēji un rūpniecība. Vides pasākumi ir iespējami tikai stiprā ekonomikā. Tikai tad, ja ekonomika ir stipra, mēs varam investēt vidē.
Ar pašreiz izvirzītajiem procentiem mums neveiksies. Tirgošanās ar procentiem - lai gan es to saku kā katolis - ir mūsdienīgs indulgenču pārdošanas variants, un tā nav laba lieta. Mums ir jāievieš sistēma attiecībā uz specifiskām emisijām, līdzīgi kā tas ir attiecībā uz automašīnām. Tā ļautu mums izmērīt, kas noticis, un izdarīt pienācīgus secinājumus.
Kāpēc kreisie neaizstāv strādniekus ne tikai Somijā, bet visā Eiropā? Atbalsts kreisajiem kūst ātrāk par aisbergiem. Pastāv arī citas izvēles: nodokļus var uzlikt produktiem, kas pārsniedz konkrētas emisijas. Ja mēs izveidosim sistēmu, kurā vides piesārņošana jaunattīstības valstīs un rūpnieciski ne pārāk attīstītās valstīs nebūs iespējama, mēs spēsim aizsargāt darbavietas un labas kvalitātes produktus, un mēs to varēsim darīt arī turpmāk.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Es esmu optimists un piekrītu Zviedrijas ministram Carlgren, kas teica, ka mums izdosies. Ļaujiet man piebilst - lai mums izdotos, ir nopietni jāstrādā un jātiecas uz izvēlētajiem mērķiem skaidrā un pārredzamā veidā.
Pirmkārt, es vēlos norādīt, ka siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšana ir gan Eiropas, gan visas pasaules mērķis. Neuzņemsimies tiesnešu lomu, spriežot par tehnoloģijām, dažas atbalstot, citas kritizējot. Runājot par tehnoloģijām, mums jāpaliek objektīviem. Mums jāatver durvis zema oglekļa satura tehnoloģijām un jāizstrādā jaunas tehnoloģijas.
Mēs nedrīkstam pieļaut, ka mūsu centieni apkarot klimata pārmaiņas rada konkurenci starp atsevišķām zema oglekļa satura tehnoloģijām. Ja vēlamies, lai mums veiktos, mums ir nopietni jāapsver visu pieejamo tehnoloģiju lietošana.
Otrkārt, ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 15. konferencē mums, Eiropas Savienības pārstāvjiem, ir nepārprotami jāpaziņo, ka trešām valstīm jāpiešķir vairāk naudas, lai tās varētu izpildīt savas saistības, un ka ilgtspējīga attīstība prasa risinājumu paketes. Tomēr, kā mēs paskaidrosim nodokļu maksātājiem, ka esam uzņēmušies finansēt trešo valstu ilgtspējīgu attīstību, neprasot no tām nekādas saistības, kas pārliecinātu mūs, ka tās izmanto finansējumu paredzētajam mērķim. Mums ir vajadzīgas saistības, un mums ir vajadzīga uzraudzība.
Treškārt, kādās mūsu debatēs novembrī es pievērsu Parlamenta uzmanību tam, ka mums jāsūta ziņa prezidentam Obama, ka mēs vēlamies, lai viņš apmeklētu ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 15. konferenci. Šorīt es dzirdēju ziņās, ka Obama kungs ir apstiprinājis savu dalību Kopenhāgenas sanāksmē un ka viņš izdarīs spiedienu, lai tiktu pieņemti saistoši mērķi attiecībā uz siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijām. Man tas šķiet pierādījums tam, ka mūsu lēmums neatlaidīgi izdarīt politisku spiedienu bija pareizs.
Nobeigumā es vēlos skaidri pateikt šo. Mums ir jārīkojas un jādara tas nekavējoties. Mēs vēlamies juridiski saistošu nolīgumu, un mēs vēlamies, lai citas valstis rīkojas atbildīgi.
Saïd El Khadraoui
(NL) Es vēlos apspriest transporta aspektu. Es uzskatu, ka saistībā ar enerģētikas jautājumu transports ir viens no lielākajiem klimata pārmaiņu izaicinājumiem.
Tas ir grūts jautājums, jo tas prasa mūsu tirdzniecības sistēmas loģistikas organizācijas pārskatīšanu, kā arī mūsu pārvietošanās un ceļošanas veida pārskatīšanu. Protams, ja vēlamies sasniegt savus mērķus, mums jāīsteno pasākumu kopums. Tie ietver investīcijas pētniecībā un izstrādē, pieprasot stingrākus tehniskos standartus, labāko standartu noteikšanu un izplatīšanu, ārējo izmaksu internalizācijas ieviešanu, lai veicinātu sistēmas efektivitāti un pieņemtu vienlīdzīgus spēles noteikumus dažādiem transporta veidiem un, protams, arī lai noteiktu realizējamus, tālejošus mērķus pasaules līmenī. Tas ir īpaši svarīgi aviācijas un jūras transporta nozarē, kur vēl daudz ir darāms, lai tās būtu ilgtspējīgas.
Šajā ziņā man jāsaka, ka Padomes paredzētie mērķi - līdz 2020. gadam 10 % samazinājums aviācijai un 20 % samazinājums jūras transportam - faktiski nav pietiekami tālejoši. Manuprāt, mēs varam šajā ziņā paveikt vairāk.
No otras puses, es ievēroju, ka rezolūcijā ir minēts tas, ka pusi no emisiju kvotām pārdos izsolē. Tas ir pretrunā tam, ko mēs paši ierosinājām pirms diviem gadiem, t. i., 15 %, un tāpēc es vēlētos, lai nolīgumam būtu tālejošāki mērķi. Centīsimies tos sasniegt.
Frédérique Ries
(FR) Priekšsēdētājas kundze, mēs pilnīgi saprotam situāciju: manuprāt, tonis jau ir noteikts un ministrs Carlgren ir pat kritizējis valdošo pesimismu. Pēdējo sekunžu skaitīšana ir sākusi glābt Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmi un nodrošināt, ka planētas galvenās piesārņotājvalstis paraksta tālejošu nolīgumu un uzņemas saistības pret nākamajām paaudzēm.
Nolīgums ir laba lieta. Panākumi, protams, ir vēl labāka. Mēs zinām, ka panākumi ir lielā mērā atkarīgi no rūpnieciski attīstīto valstu atbalsta - galvenokārt no Ķīnas un Amerikas Savienotajām Valstīm -, panākumi attiecībā uz to, kāds izskatīsies gaidāmais Kopenhāgenas protokols, un attiecībā uz tikpat vajadzīgo atbalstu jaunattīstības valstīm. Šajā ziņā Parlamenta Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja ir paveikusi lielu darbu, piedāvājot EUR 30 miljardus ikgadējam tiešajam atbalstam līdz 2020. gadam, lai palīdzētu šīm valstīm pāriet uz zema oglekļa satura ekonomiku.
Tas atgādina man par trūkumu mūsu rezolūcijā, proti, maz uzmanības ir veltīts klimata pārmaiņu ietekmei uz cilvēku veselību. Ja mēs uzklausām Pasaules Veselības organizācijas aicinājumus un brīdinājumus, tad saprotam, ka šīm pārmaiņām ir būtiska ietekme.
Tāpēc es aicinu šajā jautājumā atbalstīt abus grozījumus, kurus esmu iekļāvis rezolūcijā.
Caroline Lucas
Priekšsēdētājas kundze, ir parādījusies jauna filma par klimata pārmaiņām ar nosaukumu "Muļķu laikmets”. Darbība notiek 2055. gadā un saistās ar vienīgo cilvēku, kas izdzīvojis klimata katastrofā. Man neiziet no prāta filmas aktiera vārdi, kurus viņš saka, atskatoties uz 2009. gadu - atskatoties uz pašreizējo laiku: "Zinot to, ko viņi zināja toreiz, kāpēc viņi nerīkojās, kad vēl bija laiks?”
Citiem vārdiem sakot, kāpēc mums neizdodas stimulēt pietiekamu politisko gribu? Daļēji tas ir tāpēc, ka mēs nerunājam par labumu, ko gūsim, pārejot uz pasauli, kas brīva no oglekļa - par miljoniem darbavietu, zaļo enerģiju, labāk siltinātām mājām, uzlabotu publisko transportu. Tas ir vēstījums, kas ES ir jāatbalsta.
Tomēr visaugstākie mērķi, ko ES ierosina, - 30 % emisiju samazinājums līdz 2020. gadam - ļaus mums tikai pa pusei izvairīties no visļaunākajām klimata pārmaiņām. Ja jums teiktu, ka lidmašīnai, kurā jūs gatavojaties sēsties, ir tikai 50 % iespēja izvairīties no avārijas, jūs droši vien ar to nelidotu. Un tomēr likmes Kopenhāgenā ir daudz augstākas par minētajām. Tāpēc mans novēlējums jums: lūdzu, esiet godkārīgāki. Nepieļaujiet, lai Kopenhāgenas epitāfija būtu "Muļķu laikmets”.
Paweł Robert Kowal
(PL) Priekšsēdētājas kundze, atkal Eiropas Savienībai svarīgā jautājumā mēs nepārtraukti dzirdam maģiskos vārdus "panākumi”. Prezidentūra grib gūt panākumus un grib tos vairāk par visu citu. Taču Eiropas presē ir daudz informācijas par to, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei nebūs panākumu. Pārdomāsim, kāpēc tai nebūs panākumu. Tāpēc, ka valdības ir pārliecinātas - ja viss būtu skaidri pateikts un ja ES dalībvalstu pilsoņi zinātu, kādas būs sekas, ja tie zinātu iemeslus, kādēļ mēs vēlamies pieņemt tik svarīgus lēmumus, un šaubas par šiem iemesliem un mūsu rīcības sekām, viņi būtu pret to visu.
Es vēlos teikt tikai vienu lietu, un tā ir vissvarīgākā lieta - Eiropas Savienība ir atbildīga, dalībvalstis ir atbildīgas par to, kas notiek pasaulē, bet vispirms tās ir atbildīgas par savu tautu, valsti un pilsoņiem, cilvēkiem, kuru cerības saistās ar to, ko mēs darām, cilvēkiem, kas cer, ka turpmāk notikumi attīstīsies tiem labvēlīgi. Mums ar to jārēķinās. Ja mēs uzņemamies atbildību par notikumiem pasaules mērogā - es neiedziļināšos sīkumos -, tad visiem jāuzņemas vienāda atbildība, dažiem par emisiju samazināšanu, dažiem par vides aizsardzību un dažiem par kaut ko citu - tieši tas mums šodien ir vajadzīgs.
David Campbell Bannerman
Priekšsēdētājas kundze, šonedēļ manā vēlēšanu apgabalā Anglijā kļuva zināms, ka zinātnieki no Austrumu Anglijas Universitātes esot manipulējuši ar datiem, lai pierādītu cilvēku darbības ietekmi uz globālo sasilšanu.
Kāds nevilšus atklāts noslēpums! Tagad ir skaidrs, ka zinātniskā vienprātība par to, ka cilvēks ir vainīgs pie globālās sasilšanas, strauji zūd: 30 000 skeptisku zinātnieku Manhetenas deklarācijā; 600 zinātnieku ASV Senāta ziņojumā; pat Vācijas zinātnieki šogad par to rakstīja kanclerei Angela Merkel.
Tikmēr ANO galvenais referents šajā jautājumā, sers Nicholas Stern, mudina mūs kļūt par veģetāriešiem, lai govis vairs nebezdētu. Varbūt, ka tās nav tikai dažas govis, kas ir kļuvušas trakas.
Es esmu Starptautiskās tirdzniecības komitejas loceklis. Es esmu ļoti norūpējies, jo šonedēļ sākas PTO sarunas. Es raizējos par to, ka ieviesīs "zaļos” tarifus, pamatojot tos ar šādām nejēdzīgām prasībām. Šie jaunie tarifi tikai rada šķēršļus tirdzniecībai, tie soda nabadzīgos, un tiem nav nekāda attaisnojuma. Tas ir vides imperiālisms.
Herbert Reul
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Šajās debatēs par klimatu mēs Parlamentā sastopamies ar daudziem dažādiem viedokļiem par klimata pārmaiņu cēloņiem un ietekmi. Es nevēlos to pārāk uzsvērt, bet vairākiem maniem kolēģiem, kas to ir pieminējuši, ir taisnība - zinātniskajā sabiedrībā arvien biežāk parādās zinātnieki ar atšķirīgiem viedokļiem, un es vēlos, lai šie zinātnieki cits ar citu godīgi debatētu.
Otrkārt vēlos norādīt, ka Parlaments ir pieņēmis Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei skaidru nostāju. Ir skaidri noteikts, kas jāsasniedz. Ir noteikts arī ikvienam šeit, Parlamentā, rūpēties par Eiropas Savienības iedzīvotāju labklājību un to darīt visās jomās. Šajās debatēs mums jābūt pārliecinātiem, ka neaplūkojam nevienu projektu kā vienīgo svarīgo politisko projektu. Tāpēc es dažreiz vēlos, lai, izvirzot mērķus Kopenhāgenas sanāksmei, mēs atturētos no sapņošanas vai mērošanās ar cipariem - kā viens deputāts teica -, bet skatītos, ko varam reāli un efektīvi sasniegt. Ko varam gudri sasniegt? Kādas būs sekas, tostarp Eiropas rūpniecībai? Mums arī tas ir jāņem vērā. Tas nav vienīgais kritērijs, bet tam ir jābūt kritērijam, un šā iemesla dēļ es vēlētos, lai mēs censtos panākt pēc iespējas reālākus nolīgumus. Tāpēc mums ir jābūt godīgiem un ir jānodrošina, lai piedalītos arī citas rūpnieciski attīstītas valstis un tas nebūtu tikai Eiropas projekts.
Kāds cits deputāts arī norādīja, ka mūsu ieguldījums ir 10 %. Pārējai pasaulei, jaunajām tirgus ekonomikas valstīm, jaunattīstības valstīm arī jāpiedalās. Ja mēs šajā ziņā nevarēsim Kopenhāgenā panākt precīzus nosacījumus, tad es labāk vēlētos, lai mēs sasniegtu politisku konsensu un piešķirtu mandātus, lai nākamajos mēnešos noslēgtu konkrētos nolīgumus. Mēs nedrīkstam meklēt patvērumu formālos kompromisos, kurus spēsim steigā noslēgt, un mānīt sevi, ka tas būs īstais risinājums, kas automātiski novedīs pie 30 % emisiju samazinājuma. Mums ir vajadzīga reālistiska pieeja un sarunas par īpašiem noteikumiem - tad mēs varbūt virzīsimies uz priekšu.
Teresa Riera Madurell
(ES) Priekšsēdētājas kundze, klimata pārmaiņu apkarošana prasa radikālas pārmaiņas ražošanā un energopatēriņā. Mums ir vajadzīgs jauns modelis, kas līdzsvarotu šīs trīs vajadzības: drošību, ilgtspējību un konkurētspēju. Paturot šo mērķi prātā, mēs strādājam, lai panāktu kopīgu atbildes reakciju.
2007. gads bija izšķirošs gads, jo mēs noteicām precīzus mērķus. Tika pieņemts lēmums neļaut temperatūrai celties līdz robežai, no kuras nav atpakaļceļa, bet zināšanai pieņēma, ka nespēja rīkoties radīs globālajai ekonomikai liekas izmaksas, savukārt investīcijas energoefektivitātē un atjaunojamu energoresursu avotos varētu nest peļņu.
Pilsoņu un tirgus pārliecināšanai par mūsu lielo vēlēšanos sasniegt šos mērķus mums bija vajadzīgs saprātīgs un stabils tiesiskais regulējums, lai garantētu juridisku skaidrību investoriem, un tas ir "zaļās” paketes sešu likumdošanas iniciatīvu iemesls.
Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja ir devusi lielu ieguldījumu. Es vēlos uzsvērt vienošanos par atjaunojamu energoresursu avotu direktīvu un neseno vienošanos attiecībā uz divām ļoti svarīgām direktīvām: Direktīvu par ēku energoefektivitāti un Direktīvu par energopatēriņa marķējumu. Tie ir pasākumi, kas nes pārmaiņas, bet tie arī dod īsti izšķirošu stimulu ekonomiskajai izaugsmei, radot jaunas darbavietas. Līdz 2020. gadam tie ļaus ietaupīt EUR 50 miljardu, samazinoties naftas un gāzes importam, tie dos arī miljonu darbavietu atjaunojamu energoresursu nozarē un tādu pašu skaitli attiecībā uz energoefektivitāti.
Ekorūpniecībā pašlaik ir vairāk nekā 3 miljoni darbavietu, un vides tehnoloģijas ir šīs nozares augoša daļa, kurā apgrozījums ir vairāk nekā EUR 200 miljardu gadā.
Mēs Eiropā esam daudz paveikuši. Tomēr tas nav pietiekami. Mums ir vajadzīgi globāli pasākumi. Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas sociālisti tāpēc vēlas, lai starptautiskajās sarunās atkal tiktu panākta saprašanās un lai Kopenhāgenā varētu noslēgt īstu globālu nolīgumu.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Holger Krahmer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Eiropas klimata politikai ir jāaizmirst sava sapņainība un jāpievērš uzmanība starptautiskajai realitātei.
Pirmkārt, Kioto bija neveiksme. Tā bija ļoti simboliska, bet nepanāca emisiju samazinājumu. Otrkārt, Kopenhāgenas konferences priekšvakarā ir kļuvis skaidrs, ka pasaules vadošās valstis nav gatavas pieņemt saistošus samazinājuma mērķus. Treškārt, politiķiem ir jāpievērš uzmanība debatēm, kas pēdējā laikā notiek zinātnē. Tie paši zinātnieki, kas pirms diviem gadiem parakstīja Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) secinājumus, šodien runā par dabas spēku ietekmi uz klimatu, ko IPCC pirms diviem gadiem kategoriski noraidīja.
Kad mēs pieņemam politiskus lēmumus, mums ir jābūt pārliecinātiem par to, cik droši zinām, kas ietekmē klimata pārmaiņas. Tāpēc es aicinu mainīt stratēģiju. Mums vispirms jāpielāgojas nenovēršamām klimata pārmaiņām, jāatmet visas ideoloģiskās diskusijas par CO2 un jāmeklē starptautiski sabiedrotie, lai paātrinātu jaunu energoresursu avotu un bezatkritumu tehnoloģiju pētniecību.
Michail Tremopoulos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, mēs esam planētas izšķirošajā pagrieziena punktā. IPCC zinātnieku kopienas vārdā aicina Eiropas Savienību un dalībvalstis uzņemties saistības samazināt siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas par 40 % līdz 2020. gadam, salīdzinot ar 1990. gada robežvērtībām. Pašreizējās Eiropas Savienības saistības ir 50 % no tām saistībām, kuras IPCC savos ziņojumos aicina obligāti uzņemties.
IPCC klimata pārmaiņām ir tas pats, kas Starptautiskais Valūtas fonds ir ekonomikai. Mans jautājums ir šāds: Vai Komisija kādreiz uzdrošināsies novirzīties par 50 % no mērķa, ko iesaka Starptautiskais Valūtas fonds kā absolūti obligātu? Turklāt Eiropas Savienība uzstāj, ka 2020. gadā emisiju samazināšanas mērķis jāpalielina par 30 %, ja citas ekonomiski attīstītās valstis apņemsies līdzvērtīgi samazināt emisijas. Ņemot vērā pašreizējo situāciju, ir svarīgi, kuras, kāda veida un kāda apjoma saistības un tieši kuru valstu saistības ir vajadzīgas, lai aktualizētu iepriekš minēto piedāvājumu, un kādas klimata politikas jomas šādā gadījumā tiks pārskatītas, un kādi sagatavošanās darbi ir veikti šajā nolūkā?
Bogusław Sonik
(PL) Debates, diskusijas un sarunas par starptautisko klimata nolīgumu Kopenhāgenā ir norisinājušās mēnešiem bez apstājas. Informācijas ažiotāžā, kurā dažas valstis piedalās vairāksolīšanā un sacenšas cita ar citu, paziņojot par arvien ambiciozākiem mērķiem, citas paziņo par grandiozām cerībām, bet citām ir pilnīgi pasīva nostāja, ir viegli pazaudēt no redzesloka galveno mērķi - vienkārši ir vēsturisku nolīgumu.
Mēs visi runājam par klimata pārmaiņu apkarošanu, pārmaiņu, kas var novest pie īstas ekoloģiskas katastrofas. Mēs runājam par planētas kopējo nākotni - par visu mūsu nākotni. Tāpēc izglītošana ir tik svarīga. Man ir iespaids, ka Eiropas pilsoņu viedokļi arvien vairāk atšķiras no politiskās elites viedokļiem. Pastāv briesmas, ka Kopenhāgenas foruma piedāvātos priekšlikumus uztvers vienkārši kā politiskās elites "dievišķo” iejaukšanos vai izdomu.
Mums ir jācenšas izglītot pilsoņus, un par to jāatbild Eiropas Komisijai. Klimata pārmaiņu apkarošanu nedrīkst uzskatīt par bagāto valstu untumu, kuras vēlas uzspiest savu viedokli citiem. Manuprāt, šajā jautājumā Komisijai un pārstāvniecībām ir jāsaglabā pastāvīga informēšanas un izglītošanas politika.
Ir vajadzīga arī stingra politika, kas atbalsta efektīvas tehnoloģijas meklējumus tāda oglekļa dioksīda uztveršanai, kuru rada ogles, ko izmanto kā enerģijas avotu. Šai tehnoloģijai ir jāpiešķir tāds pats politiskais statuss kā citiem atjaunojamu energoresursu avotiem. Tai ir jābūt nesen Budapeštā nodibinātā Eiropas inovāciju un tehnoloģiju institūta darbības prioritātei.
Un pēdējais jautājums - īpaša fonda izveides izmaksas cīņai pret klimata pārmaiņām ir jāsedz visām dalībvalstīm atkarībā no to bagātības līmeņa.
Edite Estrela
(PT) Priekšsēdētājas kundze, dažas dienas pirms Kopenhāgenas konferences šķiet, ka kļūst arvien grūtāk piedāvāt juridiski saistošu nolīgumu. Mums būs nolīgums, ko kāds nosauca par divvirzienu nolīgumu, bet tas nenozīmē, ka mēs varam atļauties būt pašapmierināti. Eiropas Savienībai ir jāturpina vadīt sarunas un izdarīt spiedienu uz citām līgumslēdzējām pusēm.
Kopenhāgenā ir jāpanāk vairāk nekā nodomu deklarācija. Kopenhāgenas konferencei ir jānoslēdzas vismaz ar obligātam politiskām saistībām un grafiku, kas ļautu pieņemt Kioto protokolu papildinošu nolīgumu 2010. gada jūnijā Bonnā. ASV, Japānai, BRIC valstīm (Brazīlijai, Krievijai, Indijai un Ķīnai) un daudzām citām valstīm ir jāuzņemas saistības, kas būtu samērojamas ar Eiropas Savienības saistībām, jo ES viena pati ne mazākā mērā nevar sasniegt mērķi ierobežot temperatūras celšanos par 2 C.
Finansējums, ka paredzēts, lai jaunattīstības valstis pielāgotos klimata pārmaiņām, nedrīkst apdraudēt Tūkstošgades attīstības mērķus, jo īpaši Āfrikas valstīs, kuras klimata pārmaiņas ietekmē visvairāk.
Kopenhāgenas konferencei ir jāpalīdz arī mainīt globālo enerģētikas paradigmu, atbalstot atjaunojamu energoresursu avotus un enerģijas taupību. Tāds ir turpmākais veids ne tikai klimata pārmaiņu apkarošanai, bet arī jaunu darbavietu radīšanai.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Pirms diviem gadiem Eiropa uzņēmās iniciatīvu vadīt cīņu pret klimata pārmaiņām. Eiropas līmenī ir tiesiskais regulējums, un ir jāveicina iniciatīvas attiecīgās tehnoloģiju platformas izstrādei, kas atvieglos pāreju uz zema oglekļa satura ekonomiku. Eiropas vadītājiem ir vērienīgi plāni attiecībā uz Kopenhāgenas sarunām. Lai gan nosacījumi galīgajam nolīgumam nav vēl sagatavoti, ir svarīgi likt pamatus globālajam konsensam par sekmīgu nolīgumu. Pēc manas iekļaušanas Parlamenta delegācijā, kas apmeklēja Vašingtonu saistībā ar Kopenhāgenas sarunām, es uzzināju, ka ir jāapspriež klimata pārmaiņu apkarošanas pasākumu ekonomiskā efektivitāte. Tiklīdz visi sarunu dalībnieki būs pārliecināti, ka klimata pārmaiņu apkarošanas pasākumiem ir izdevīgas ekonomiskās sekas un ka to ekonomika nekļūs vājāka, būs sasniegta globāla stratēģija.
Françoise Grossetête
(FR) Priekšsēdētājas kundze, ikviens šodien cer un lūdzas, lai Kopenhāgenā tiktu noslēgts tālejošs nolīgums, bet jāatzīst, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes godkārīgie plāni faktiski pāris pēdējās nedēļās ir stipri vājināti galvenokārt Amerikas Savienoto valstu un Ķīnas iebildumu dēļ.
Lai neļautu planētas temperatūrai celties par vairāk nekā 2 C līdz gadsimta beigām, visām valstīm patiešām ir labprātīgi jāuzņemas vienādas saistības, vienādi saistoši pienākumi. Tomēr savās debatēs mēs redzam, ka notiek mērošanās ar skaitļiem, finanšu sacensības. Es vēlos, lai Eiropa nebūtu naiva, bet reālistiska un stingra sarunu vedēja ar tiem partneriem, kas nav pārāk daudz centušies samazināt emisijas.
Būtu nepieņemami, ja valstis, kas visvairāk pūlējušās samazināt emisijas, ciestu no oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes, ko izraisījusi dažu valstu bezdarbība vai nepietiekami pasākumi.
Eiropas nedrīkst būt naiva attiecībā uz Ķīnu un Indiju. Ir taisnība, ka Brazīlija un Koreja ir nolēmušas uzņemties saistības, bet, lai gan Eiropa vēlas rādīt piemēru, tā nedrīkst to darīt par katru cenu, katrā ziņā ne par savas rūpniecības likvidācijas cenu.
Sarunās jārada iespējas veicināt jaunu tehnoloģiju izstrādi, ieguldīt lielus līdzekļus pētniecībā un izstrādē. Patiešām, pastāv risks, ka Eiropas zināšanas pilnīgi aizplūdīs uz valstīm, kas gūst labumu no tehnoloģiju tālāknodošanas. Tāpēc Kopenhāgenā mums obligāti jārada apstākļi ilgstošai zināšanu apmaiņai, pamatojoties uz savstarpējām interesēm, vienlaicīgi aizsargājot Eiropas uzņēmumu investīcijas pētniecībā un izstrādē.
Panākumi būs, ja veicināsim tehnoloģiju izplatīšanu jaunattīstības valstīs, pamatojoties uz intelektuālā īpašuma tiesību atzīšanu un šo valstu tirgu atvēršanu tehnoloģijām.
Mums Eiropā, galu galā, ir neticama iespēja, apkarojot klimata pārmaiņas, vienlaicīgi sākt reālu tehnoloģiju programmu, lai veicinātu inovācijas un tādējādi jaunas darbavietas.
Gilles Pargneaux
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāj, komisār! Ļaujiet man izteikties par dažiem galvenajiem jautājumiem attiecībā uz mūsu rezolūciju, kā arī attiecībā uz debatēm, kas notiks pēc dažām nedēļām Kopenhāgenā.
Pirmkārt, attiecībā uz pirmo punktu - temperatūras celšanās apkarošanu. Iepriekš es dzirdēju vairākus savus kolēģus pienācīgi nenovērtējam globālās sasilšanas apjomu un nopietnību. Tomēr ir jāatceras, ka daudzi simti miljonu cilvēku pasaulē šīs sasilšanas dēļ kļūs par klimata pārmaiņu upuriem. Kopenhāgenas sanāksmei ir jāaptur temperatūras paaugstināšanās.
Otrkārt, mums ir jāapbruņojas ar saistošu nolīgumu, kurā būtu teikts, ka siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas jāsamazina par 30 %līdz 2020. gadam un par 80 % līdz 2050. gadam.
Mums ir arī jāgarantē skaidri finansēšanas noteikumi. Mūsu rezolūcijā ir ierosināts piešķirt visnabadzīgākajām valstīm EUR 300 miljardu nākamajos 20 gados. Mums ir jāsasniedz vēl vairāk. Skaitlis EUR 500 miljardu arī ir minēts, un šajā gadījumā mums, Eiropas Savienībai, ir jārāda piemērs.
Līdz ar iespēju ieviest nodokli finanšu darījumiem mums jāievieš arī vispārējs oglekļa nodoklis. Nobeigumā gribu teikt, ka mani ļoti pārsteidz manu kolēģu no Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas demagoģiskie izteicieni attiecībā uz to, ko manā valstī, Francijas Republikā, ir teicis prezidents un šorīt atkārtoja ministrs Borloo.
Werner Kuhn
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Lai gan Kopenhāgenas konferencei esam izvēlējušies cēlus mērķus, mēs, protams, nedrīkstam aizmirst, ka Eiropa, tās uzņēmējsabiedrības un tirdzniecības uzņēmumi ik dienas konkurē ar lielākajām ekonomikas un tirdzniecības vietām Ziemeļamerikā un Dienvidaustrumāzijā. Tas attiecas arī uz rūpniecības izstrādājumiem un enerģijas ražošanu, jo īpaši uz transportu.
Daudzi transporta uzņēmumi arī ir globāli dalībnieki. Ja viņi vēlas būt konkurētspējīgi, viņiem ir jābūt vienādām iespējām. Tas nozīmē, ka klimata aizsardzība maksā naudu. Mēs Eiropā patiešām esam pionieri siltumnīcefektu izraisošo gāzu samazināšanā transporta nozarē. Šajā jautājuma es vēlos jums atgādināt, ka mēs visi kopā Parlamentā nolēmām, ka iekļausim arī aviāciju, kā arī jūras transportu emisiju kvotu tirdzniecībā.
Dzelzceļa transportu jau pieminēja. Dzelzceļa transports, protams, ir ietverts CO2 samazināšanas pasākumos, jo saistībā ar to tiek maksāts dabas resursu nodoklis par enerģijas ražošanu, savukārt autotransports ir ietverts, tā kā tiek iekasētas dažādas ceļu nodevas. Mums ir jāpilda arī Eiropas Savienības tehniskās prasības attiecībā uz katalītiskajiem konvertoriem, ko prasa stingrāki kļuvušie Eiropas standarti Euro 4 un Euro 5. Tomēr, ja vēlamies kaut ko sasniegt jūras transporta un aviācijas nozarē, mums ir jāpastiprina sarunas ar 1. pielikuma 20 valstīm. Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) pasākumi nav devuši nekādus rezultātus. Mums ir jāturpina darbs šajā jomā. Būtu ļoti svarīgi to apspriest Kopenhāgenas konferencē, un tas pats attiecas uz jūras transportu, kas, protams, arī ir vidi saudzējošs - ja ņemam vērā enerģijas patēriņu uz tonnu un kilometru. Ir tomēr jāpanāk vienošanās ar Starptautisko jūrniecības organizāciju (IMO) par kopīgām koncepcijām.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos apsveikt Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas locekļus un tās priekšsēdētāju Leinen kungu par paveikto darbu, lai mums būtu tāda rezolūcija kā šī, kas mums noteikti ir jāpieņem. Mēs nedrīkstam mierināt sevi, sacīdami, ka pietiek ar nozaru nolīgumiem, jo runāt par tā teikt "atlikumu” nolīgumu nozīmētu pieļaut daļēju sakāvi.
Mums ir jāpieņem šī rezolūcija, kam ir trīs cēli mērķi. Pirmais ir nepārprotamais klimata pārmaiņu novēršanas mērķis ar tik skaidriem priekšlikumiem par emisiju samazināšanu un finanšu saistību uzņemšanos, ka tie mudinātu izstrādāt saistošu nolīgumu, nevis "atlikumu” nolīgumu. Ir vēl citi divi svarīgi mērķi. Pirmkārt, labāk ātrāk nekā vēlāk sākt izstrādāt kopēju enerģētikas politiku, gluži tāpat kā mēs izstrādājām kopējo lauksaimniecības politiku, jo mums tā bija vajadzīga. Un, otrkārt, protams, ir mērķis atgūt pilsoņu ticību politikai un politiķiem, kuras pašlaik Eiropā trūkst.
Tāpēc augstākā līmeņa sanāksmes panākumi nozīmēs visu trīs mērķu panākumus. Tāpēc es mudinu Padomes priekšsēdētāju saglabāt optimismu, izdarīt spiedienu un vest sarunas, cik enerģiski vien iespējams, lai virzītu arī citus uz šiem panākumiem.
Es nezinu, vai šīs daudzbalsīgās pasaules līderi vēlas, lai viņus tiesā vēsture par nespēju panākt saistošu nolīgumu, bet es negribu, ka mani kā Parlamenta deputātu kopā ar citiem tautas pārstāvjiem tiesā vēsture par to, ka nespējām Kopenhāgenā pildīt savus saistošos pienākumus pret cilvēci, lai novērstu klimata pārmaiņas.
Anne Delvaux
(FR) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos uzslavēt Zviedrijas prezidentūras centienus Kopenhāgenā panākt tālejošu nolīgumu par spīti ļoti spēcīgai pesimisma gaisotnei, kas saistās ar gaidāmajām sarunām.
Personīgi man šķiet, ka šajā stadijā nevajadzētu pieļaut domu, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme katrā ziņā neizdosies vai ka tajā netiks pieņemts pārliecinošs nolīgums, ko varētu ratificēt visas puses.
Nepadosimies tik viegli pesimismam! Šajā stadijā es mudinu nesamierināties ar zemāku sniegumu ne mērķu, ne termiņu ziņā. Mums jāturpina ticēt visaptverošas, tālejošas un saistošas globālas politiskas vienošanās iespējai, kas pēc iespējas ātrāk sagatavos ceļu juridiski saistošam līgumam. Ir patiešām pārāk agri pieminēt 2010. gada decembri kā termiņu ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 16. konferencei.
Mums tagad sava daiļrunība jāvērš īstā politiskā gribā. Mums jānoskaidro savas saistības finansiālā izteiksmē, kā arī naudas apjoms, kas piešķirts jaunattīstības valstīm, jo īpaši ar tehnoloģiju tālāknodošanu. Šajā stadijā pilnīgas, kolektīvas Eiropas Savienības saistības ir būtiskas.
Turklāt es rakstiski norādu uz neseno un pamācošo entuziasmu par sarunām ar Brazīliju, Dienvidkoreju, Indonēziju un jo īpaši ar Norvēģiju, kas savu mērķi samazināt piesārņojošas emisijas ir izteikušas skaitliski.
Lai gan var saprast elastību, ko prasa Amerikas Savienotās Valstis, kuras tikai nesen sākušas ņemt vērā klimata jautājumus, mums tomēr ir jāpanāk obligātas un tālejošas, skaitliski izteiktas īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa saistības no galvenajiem piesārņotājiem - Amerikas Savienotajām Valstīm un Ķīnas. Bez šīm saistībām mēs iekļūsim klimata, politiskā un morālā katastrofā.
Vittorio Prodi
(IT) Priekšsēdētājas kundze, Carlgren kungs, Dimas kungs, dāmas un kungi! Šorīt es vēlos pastāstīt par 84 gadus veco misionāru, mācītāju Ettore Turrini, kas ir pavadījis 59 gadus ziemeļrietumos no Amazones. Viņš ir vienmēr cīnījies, lai aizsargātu pamatiedzīvotājus un mežus no tiem, kas tos īslaicīgu interešu vārdā grib iznīcināt.
Apceļojot mežus, tēvs Ettore ir iekļuvis septiņos gaisa satiksmes negadījumos, bet viņš savu misiju ir turpinājis un ieguvis tūkstošiem parakstu, kurus viņš iesniegs prezidentam Lula, daudziem ministriem un Itālijas prezidentam Napolitano kungam. Viņš ir bijis nenogurdināms.
Mēs tikāmies pagājušajā svētdienā, un es viņam teicu, ka pilnīgi piekrītu viņa nostājai un ka varbūt pasaule sāk nākt pie prāta un secināt, ka meži ir svarīgi, ka tie ir pasaules plaušas, kas regulē vietējo klimatu un uztver, un absorbē oglekļa dioksīdu.
Es teicu viņam, ka Kopenhāgenā mēs atradīsim līdzekļus, lai piešķirtu kompensāciju valstīm, kas pūlas saglabāt mežus neskartus. Es teicu viņam, ka mēs veidojam mežu uzraudzības instrumentus - GPS un INSPIRE -, lai pārbaudītu, kā valdības rīkojas, un ka līdz 2030. gadam mēs apturēsim atmežošanas procesu.
Kopenhāgenā mēs spēsim to visu izdarīt, un es piedalīšos augstākā līmeņa sanāksmē arī tēva Turrini vārdā.
Christine De Veyrac
(FR) Priekšsēdētājas kundze, mēs visi saprotam - un mēs visi to esam teikuši - Kopenhāgenas sarunu nozīmi, bet, lai gan mēs visi ceram uz nolīgumu, mēs nevaram pieņemt to par katru cenu.
Ja netiks izpildīti šā tālejošajā nolīguma nosacījumi, es patiešām ceru, ka Eiropas Savienība spēs pateikt "nē” un atteiksies parakstīt "devalvētu” nolīgumu. Eiropas iedzīvotāji, kurus mēs pārstāvam Parlamentā, gaida nolīgumu, kas ļautu efektīvi apkarot visas klimata pārmaiņas, kuras mēs katru dienu novērojam savā apkārtnē. Eiropieši nepieņems lētu populismu, nenoteiktas nodomu deklarācijas, nesaistošus mērķus, kurus var aizmirst, tikko plašsaziņas līdzekļi tiem vairs nepievērš uzmanību.
Amerikas Savienotajām Valstīm arī būs jāuzņemas saistības Kopenhāgenā!
Eiropas Savienība kā vienīgais kontinents, kurā kopš 1990. gada ir samazinājušās CO2 emisijas, un kā vienīgais kontinents, kas ir uzņēmies precīzas, obligātas un augstas saistības nākotnei, nevar veikt šo smago uzdevumu viena pati. Tāpēc, ja citas rūpnieciski attīstītās un jaunās tirgus ekonomikas valstis nevēlas uzņemties daļu atbildības, tām būs jāuzņemas pilna atbildība par sekām nodokļa veidā, kas tām būs jāmaksā pie mūsu robežām, lai aizsargātu mūsu rūpniecību no tādu valstu konkurences, kas nolēmušas nepiedalīties globālā nolīgumā.
Mēs, eiropieši, prasām ar katru dienu mazliet vairāk no mūsu ražotajiem. Kā piemēru es varu minēt klimata pārmaiņu tiesību aktu kopumu, ko parakstīja Francijas prezidentūra. Es minēšu arī dalībvalstu iniciatīvas, kas gluži kā oglekļa nodoklis, kuru tikko slavēja Pargneaux kungs - un es priecājos, ka viņš to darīja -, veicina vides nodokļa ieviešanu.
Transporta nozare, kas ir viena no lielākajām CO2 emisiju veicinātājām - pat ja daži transporta veidi, piemēram, lidmašīnas, izdala mazāk siltumnīcefektu izraisošo gāzu -, dod arvien lielāku ieguldījumu klimata pārmaiņu apkarošanā. Tomēr tā ir nozare, kas ir stipri cietusi no krīzes sekām. Ja, kā es ceru, jūras un gaisa transportu iekļaus Kopenhāgenas sarunās, tad mums ir jānodrošina, ka tādas pašas prasības, kādas vērš pret Eiropas rūpniecību, tiek vērstas arī pret rūpnieciski attīstīto valstu rūpniecību.
Kopenhāgenā starptautiskās sabiedrības uzmanība būs pievērsta valdošajai šķirai. Mēs šodien tai sakām: "Nelieciet mums vilties!”
Åsa Westlund
(SV) Priekšsēdētājas kundze, Carlgren kungs mūs brīdināja, sakot, ka starp mums ir daudz pesimistu. Tas ir tiesa, un es priecājos, ka Carlgren kungs nav viens no viņiem. Tomēr Zviedrijas premjerministrs, kas vada Padomi, un Dānijas premjerministrs, kas rīko Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmi, diemžēl pieder pie šiem pesimistiem. Šie abi konservatīvie vadītāji partijas politisko īstermiņa iemeslu dēļ ir mazinājuši mūsu cerības jau pirms Kopenhāgenas sarunām, tādējādi apgrūtinot laba nolīguma noslēgšanu. Tas ir mulsinoši un bezatbildīgi, jo, kā teica Carlgren kungs, nekad vairs nebūs tik labas izdevības.
Tieši Kopenhāgenā ir īpaši skaidri jāformulē trīs jautājumi un jāpiešķir tiem juridiski saistošu pienākumu spēks.
1. Apjoms, par kādu attīstītās valstis ir nolēmušas ierobežot emisijas līdz 2020. gadam. Pēc zinātniskiem aprēķiniem samazinājumam jābūt tuvu 40 %, kas ir ne tikai sasniedzams, bet tas palielinās arī mūsu konkurētspēju un radīs vairāk vidi saudzējošu darbavietu.
2. Kas jaunattīstības valstīm jādara, lai ierobežotu emisijas, un tas īpaši attiecas uz Ķīnu un Indiju.
3. Cik daudz finansējuma bagātajām valstīm ir jāsniedz jaunattīstības valstīm un kādā veidā? Šim finansējumam jāpapildina tie resursi, ko bagātās valstis tām jau apsolījušas nabadzības apkarošanai. Šajā ziņā ir svarīgi, ka Zviedrijas prezidentūra arī ir gatava mainīt savu viedokli un cīnīties, lai tos, kurus klimata pārmaiņas skar vissmagāk, nemocītu bads.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Priekšsēdētājas kundze, pagājušajā nedēļā parādījās informācija, ka Komisija slepeni un sadarbībā ar dažām dalībvalstīm ir sākusi izstrādāt priekšlikumu nekavējoties ieviest 30 % emisiju samazinājumu. Galvenais arguments ir tas, ka 30 % samazinājums ļautu saglabāt mērenu oglekļa dioksīda cenu - t. i., tādā līmenī, lai veicinātu emisiju samazināšanas pasākumus. Lielie elektroenerģijas ražotāji, kas ir aktīvi nodarbojušies ar lobēšanu, priecājas par šo plānu, kas palielinās biržā kotēto energouzņēmumu peļņu un vienlaicīgi pakļaus Eiropas rūpniecību oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes riskam.
Es tomēr vēlos atgādināt Komisijai, ka saskaņā ar Emisijas kvotu tirdzniecības direktīvu ES mērķis samazināt emisijas par 20 % mainīsies uz 30 % tikai tad, ja citas rūpnieciski attīstītās valstis arī centīsies salīdzinoši samazināt emisijas un ja augstāku līmeni sasniegušās jaunattīstības valstis arī uzņemsies saistības. Ar politiska līguma noslēgšanu Kopenhāgenā nepietiks. Tomēr nepietiks arī ar juridiski saistošu nolīgumu, ja to neratificēs visas valstis. Tikai pēc tā ratificēšanas ES spēs noteikt, vai ir īstenots tās izvirzītais nosacījums veikt salīdzinošus samazināšanas pasākumus.
Tehniski runājot, politiska konsensa vēršana saistošā nolīgumā nav mazs sasniegums. Juridisks nolīgums par globālā klimata politiku būs precīzi formulēts un risinās simtiem jautājumu ar tādiem virsrakstiem kā "Kvantitatīvi mērķi emisiju samazinājumam rūpnieciski attīstītajās valstīs līdz 2020. gadam un pēc tam”, "Īpašie emisiju samazinājuma mērķi jaunattīstības valstīm līdz 2020. gadam un pēc tam”, "Rūpnieciski attīstīto valstu finansiālā palīdzība jaunattīstības valstīm”, "Tehnoloģiju izstrāde un tālāknodošana” un "Oglekļa absorbētāji un attiecīgie grāmatvedības noteikumi”. Šajās jomās ir dučiem jautājumu, par kuriem valstīm būs jāpanāk savstarpēja vienošanās.
Galvenais apsvērums tomēr ir tas, ka mēs varam garantēt vispārēju emisiju samazinājumu tikai tad, ja tas notiks vienlaicīgi, nevis tad, ja mēs emisijas virzīsim no vienas vietas uz otru, jo tas tikai palielinās kopējo emisiju daudzumu. Tāpēc atbildīga vides politika nozīmē, ka ES jāsamazina emisijas ar noteikumu, ka arī citas valstis pūlēsies tās samazināt. Citādi var piepildīties Verheugen kunga biedējošais pareģojums, ka mēs eksportēsim piesārņojumu un importēsim bezdarbu.
(Aplausi)
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Priekšsēdētājas kundze, Carlgren kungs, komisār! Ir svarīgi, lai Kopenhāgenas sanāksme beigtos ar saistošu politisku nolīgumu. Šim nolīgumam jāietver operatīvi elementi, kurus var nekavējoties īstenot, un grafiks, kas ļautu izstrādāt juridiski saistošu nolīgumu 2010. gada laikā.
Nolīgumam jāaptver visas valstis, kas parakstījušas Konvenciju, un ir svarīgi, lai būtu skaidri formulētas visas saistības par emisiju samazinājumu un finansējumu.
No vienas puses, rūpnieciski attīstītajām valstīm ir jābūt vadošajām siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanā, tomēr augstāku ekonomisko līmeni sasniegušajām jaunatīstības valstīm arī ir liela nozīme un tām jāsniedz ieguldījums saskaņā ar savu atbildības līmeni un iespējām. Gan rūpnieciski attīstītajām valstīm, gan jaunattīstības valstīm, kas sasniegušas augstāku ekonomisko līmeni, ir jāpieliek pūles atbilstoši viņu iespējām. Tikai tad varēs samazināt konkurētspējas izkropļojumus starptautiskā līmenī.
Jaunajam nolīgumam jāveicina plānu izstrāde zema oglekļa emisiju līmeņa sasniegšanai dalībvalstīs, un attiecīgos tiesību aktos jāatbalsta šie plāni. Savukārt saistības, kas iekļautas dalībvalstu plānos, ir jādara zināmas starptautiskajai sabiedrībai, tādējādi nodrošinot lielāku visu procesu pārredzamību. Šiem plāniem jābūt obligātiem visās iesaistītajās valstīs, izņemot vismazāk attīstītās valstis. Tomēr, lai šī stratēģija izraisītu trešo rūpniecisko revolūciju, kam pamatā ir oglekļa emisiju zemais līmenis, mums jāpieņem holistiska pieeja, kam jāattiecas uz visām nozarēm, kuras izraisa emisijas.
Ir svarīgi arī noteikt finansēšanas struktūru, lai process būtu ilgtspējīgs vidēji ilgā termiņā un ilgtermiņā. Finansējumam jānāk no rūpnieciski attīstīto valstu privātā sektora, oglekļa emisiju kvotu tirgus un publiskā sektora, kā arī no augstāku ekonomisko līmeni sasniegušām jaunattīstības valstīm.
Piešķirot finansējumu, par prioritāti jāizvēlas mācības un pielāgošanās klimata pārmaiņām, galveno uzmanību pievēršot vismazāk attīstītajām valstīm.
Nobeigumā es vēlos izteikt atzinību komisāram Dimas par teicamo darbu, vadot šo dokumentu sagatavošanu.
Iva Zanicchi
(IT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Pēc dažām nedēļām man būs uzticēts gods izveidot daļu oficiālās delegācijas, ko Parlaments sūtīs uz Kopenhāgenas Apvienoto Nāciju Organizācijas konferenci par klimata pārmaiņām.
Pēc sākotnējiem posmiem 1992. gadā Riodežaneiro un 1997. gadā Kioto 7. decembrī darbu sāks jauna globālā klimata konference, kuras darbības vēriens varētu būt vēsturisks. Priekšsēdētājas kundze, es teicu "varētu”, jo APEC augstākā līmeņa sanāksmes pēdējās dienās Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna, šķiet, ir nolēmušas mainīt Kopenhāgenas sanāksmes vērienu.
Tomēr līdz augstākā līmeņa sanāksmei vēl ir laiks, un visu iesaistīto pušu interesēs ir ierasties tajā ar īpašiem mērķiem un programmām, lai nenāktos vilties savās lielajās cerībās uz turpmākajiem panākumiem klimata pārmaiņu apkarošanā.
Principam, ka piesārņotājs maksā, ir jāattiecas uz visiem. Eiropa vienmēr ir uzņēmusies vadību, un klimata un enerģētikas pakete ir labs piemērs. Mēs to jau esam daudzkārt teikuši, ka Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnai, Indijai, Krievijai un Brazīlijai arī ir jāuzņemas atbildība kā valstīm, kas ir galvenās piesārņotājas. Ja tas nenotiks, mēs būsim uzspieduši mūsu Eiropas uzņēmumiem nevajadzīgas izmaksas, un vissvarīgākais ir tas, ka bez šo valstu ieguldījuma Kopenhāgenas konference riskē kļūt par zaudētu iespēju.
Nobeigumā gribu teikt, ka klimata pārmaiņu apkarošana ir arī nepieciešams priekšnoteikums, lai sasniegtu - varbūt man būtu jāsaka - tuvinātu - Tūkstošgades attīstības mērķus.
Mums jāapkaro pārtuksnešošanās, straujas klimata pārmaiņas un ārkārtējas dabas parādības, ja mēs vēlamies uz pusi samazināt galēju nabadzību, apkarot epidēmijas un nodrošināt visiem piekļuvi ūdenim, kas ir būtiska vajadzība.
Elie Hoarau
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme ir vēsturiska iespēja mainīt planētas likteni.
Mums ir jāpieņem lēmumi, kas ir vēl saistošāki nekā tie, ko pieņēma Kioto. Tāpēc mums jāaicina mūsu vadītāji izveidot starptautisku organizāciju, līdzīgu PTO, kas būtu atbildīga par klimata pārmaiņu regulēšanu un vides jautājumiem, izveidot pielāgošanās fondu klimata pārmaiņām - protams, kā papildinājumu oficiālajai attīstības palīdzībai - un ieviest oglekļa dioksīda emisiju nodokli jūras un gaisa satiksmei, kā arī nodokli finansiāliem darījumiem.
Mēs skaidri redzam, ka neatliekami ir vajadzīgs starptautisks vides regulējums - tieši tāds, kāds ir finanšu tirgiem un internetam. Mums ir iespēja spert šo vēsturisko soli attiecībā uz vidi. Darīsim to, iemiesojot viscēlākos cilvēces centienus, citādi mūs uzskatīs par lēmējiem, kas nesaprot lietas būtību.
Rachida Dati
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Ņemot vērā to, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei jāsākas pēc mazāk nekā divām nedēļām, pieaug bažas, vai sarunām par klimata pārmaiņām būs panākumi. Turklāt daži cilvēki jau runā, ka sanāksme neizdošoties.
Pasaules vadošās lielvalstis vēl joprojām atsakās pienācīgi reaģēt, lai gan kritiskās klimata pārmaiņas to no mums prasa. Rītdien, pieņemot rezolūcijas priekšlikumu par Eiropas Savienības stratēģiju pirms Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes, mums deputātiem jāparāda, ka esam, pirmkārt, pilni apņēmības un ka sanāksmei jānoslēdzas ar nolīgumu, kas būtu, protams, precīzs, bet kas būtu galvenokārt saistošs.
Turklāt nedrīkst pieļaut, ka kāds vājina vai apšauba parakstāmā nolīguma saistošo spēku. Nevar bezgalīgi atlikt lēmumu pieņemšanu, citādi būs par vēlu. Tāpēc ir jāizveido starptautiska vides organizācija, kas šodien šķiet ne tikai nepieciešama, bet steidzami nepieciešama, jo tās uzdevums būs pārraudzīt Kopenhāgenas saistību izpildi, darbojoties ANO paspārnē.
Pēc Kopenhāgenas sanāksmes mēs varēsim sagaidīt lielāku skaidrību un atbildību no pasaules galvenajām lielvalstīm.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) ES Viduseiropas dalībvalstis dedzīgi atbalsta Eiropas Savienības klimata politikas mērķus tā vienkāršā iemesla dēļ, ka bez to ieguldījuma Eiropas Savienība nevarētu tos sasniegt. Faktiski no 1990. līdz 2005. gadam šīs dalībvalstis stipri ierobežoja rūpniecisko ražošanu. Tāpēc jaunās dalībvalstis uzskata, ka ir ļoti svarīgi, lai tām arī turpmāk būtu pietiekami liela nozīme šajā ziņā. Tāpēc tās ir uzņēmušās ārkārtīgi smagas ekonomiskās un sociālās saistības. Pasaules emisiju samazināšanas nolīgumā jāņem vērā jauno dalībvalstu ekonomiskais līmenis un pasaules vajadzību novērtējums (GNA). Ir arī ļoti svarīgi, lai šīs dalībvalstis nezaudētu līdzekļus videi nekaitīgām investīcijām un atjaunojamu energoresursu avotu attīstībai.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Eiropas Komisija un dalībvalstis finansēja nesen publicētu pētījumu, kas kritizē Eiropas Savienības klimata politiku par to, ka tā aprobežojas ar rūpniecības siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijām un nepievērš vērību dabīgai spējai uztvert oglekļa dioksīdu. No otras puses, pētījumā ir norādīts, ka Eiropas Savienībā izveidotā intensīvā zemkopības metode ir lielā mērā vainīga pie klimata pārmaiņām.
Faktiski šis pētījums ir apsūdzība Eiropas lauksaimniecībai. Manuprāt, ja mēs vēlamies runāt par lauksaimniecību šajā sakarībā, mums ir jāpiemin arī dažas citas lietas. Piemēram, Eiropas zemkopībai ir izcila vēsture, ja runājam par tās ieguldījumu siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanā, 1990.-2006. gada periodā tās samazinājās par 20 %. Ņemot vērā to, ka vispārējais vidējais samazinājums šajā periodā bija tikai 6 %, manuprāt, ir nepareizi vainot lauksaimniecību divas nedēļas pirms Kopenhāgenas konferences.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētājas kundze, šajās debatēs es esmu dzirdējis ļoti daudz par rūpniecību, un es negribētu, lai Kopenhāgenā tiktu pieļauta kļūda, aizmirstot par lauksaimniecību.
Turpinot komentārus, ko izteica mans kolēģis Niculescu kungs, es, protams, vēlos tos apstiprināt, sakot, ka lauksaimniecību nedrīkst uzskatīt par ierobežojumu, bet par turpmāko iespējamo globālās sasilšanas apkarošanas līdzekli.
Šim līdzeklim nedrīkst nepievērst uzmanību, to nevar pat ignorēt, jo - man tas, šķiet, jums jāatgādina - lauksaimniecībā izmantojamā zeme aizņem lielāko daļu Eiropas teritorijas un tai ir milzīgs potenciāls globālās sasilšanas apkarošanā. Tāpēc Kopenhāgenas debatēs lauksaimniecībai jābūt uzmanības centrā, un es ceru, ka Padomes un Komisijas locekļi to neaizmirsīs un decembrī Kopenhāgenā izteiks mūsu viedokli.
Catherine Greze
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Pamatiedzīvotāju aizsardzībai ir liela nozīme klimata pārmaiņu apkarošanā. Ja runājam par vidi, nabadzību un veselību, viņi ir tie, kas pirmie cieš no klimata pārmaiņām
Bez atmežošanas un kalnrūpniecības viņi cieš arī nepareizu risinājumu dēļ, kurus ierosina rūpnieciski attīstītās valstis. Biodegviela nav tīra alternatīva. Tā noplicina vietējo iedzīvotāju zemi, un tiem beigās ir jāpārceļas uz citu dzīvesvietu.
Tāpat arī, kad mēs veicinām tīras tehnoloģijas, daudznacionāli koncerni piesavinās pamatiedzīvotāju tradicionālās tehnoloģijas, lai tās pēc tam pārdotu par lielu cenu tiem pašiem iedzīvotājiem, kas tās izgudroja. Man žēl, ka šodien iesniegtajā rezolūcijā nav minēta ANO Deklarācija par pamatiedzīvotāju tiesībām.
Mums bija jāpiemin arī biopirātisms un pamatiedzīvotāju autonomās īpašumtiesības kā galvenie līdzekļi klimata pārmaiņu apkarošanai. Es runāšu par šiem jautājumiem, kad mēs apspriedīsim nākamās rezolūcijas. Mežu jautājums attiecas ne tikai uz oglekli, bet uz cilvēku dzīvību.
Nobeigumā es vēlos pateikties Dati kundzei par viņas apņēmību, un, ja es esmu sapratusi pareizi...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Zoltán Balczó
(HU) Eiropas Savienībai ir pietiekams morāls pamatojums izlēmīgai rīcībai, lai panāktu, ka Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna samazina emisijas. Šis pamatojums ir tāds, ka Eiropas Savienība un tās 27 dalībvalstis ir izpildījušas saistības, ko tās uzņēmās Kioto protokolā. Bijušās sociālistiskās valstis arī deva būtisku ieguldījumu, lielā mērā uzupurējoties. Šo valstu smagās rūpniecības sabrukums veicināja būtisku oglekļa dioksīda emisiju samazināšanos. Bet mēs maksājām par to lielu sociālu cenu. Tāpēc būtu pamatoti, uzņemoties starptautiskas saistības un nodrošinot finansiālos līdzekļus, ņemt vērā šo faktu, tas ir, ekonomisko attīstību. No otras puses, jābūt iespējai - un tas būtu prātīgi darīts - neizmantotās kvotas pārcelt uz nākamajiem periodiem, ja tās varētu izmantot vides aizsardzībai.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Priekšsēdētājas kundze, rezolūcija par ES stratēģiju Kopenhāgenas konferencei par klimata pārmaiņām ir ļoti svarīgs dokuments, kam ir augsti mērķi, bet bez starptautiska nolīguma sanāksme augstākajā līmenī beigsies ar neveiksmi. Mēs zinām, ka Amerikas Savienotās Valstis kopā ar starptautiskajiem sarunu partneriem cenšas noteikt emisiju parametrus un maksimālās robežas, bet ir daudz pazīmju, ka viņiem neizdosies pieņemt galīgo lēmumu pirms sanāksmes. Runā, ka arī tad, ja tiks panākta vienošanās par robežām, tās var nepieņemt ASV Kongress.
Eiropas Savienības vadošajam piemēram ir liela nozīme, bet man ir iespaids, ka vienīgi ES grib sasniegt augstus mērķus. Tāpēc rodas jautājums par to, kas notiks, ja ASV neatbalstīs 30 % slieksni, kad to noteiks. Kādus mehānismus mēs lietosim, lai nodrošinātu, ka visas puses pilda saistības, ko tās uzņēmušās? Vai mēs nebūsim vienīgie karotāji kaujas laukā, kas pieliks lielas pūles par milzīgu cenu, bet kam nebūs nekādas ietekmes attiecībā uz klimata pārmaiņām vai oglekļa dioksīda emisiju ierobežošanu?
David-Maria Sassoli
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Mēs gatavojamies Kopenhāgenas konferencei, pieņemot rezolūciju, kas parāda mūsu izpratni par to, ka klimata pārmaiņu apkarošanas politikas izstrādē ir jāiesaistās visiem pasaules ģeogrāfiskajiem apgabaliem. Turklāt rūpnieciski attīstīto valstu pienākums ir kopā ar jaunattīstības valstīm ne tikai noteikt mērķus, kas jāsasniedz, bet arī atrast resursus to sasniegšanai.
Šajā ziņā Parlaments ir paveicis labu darbu. Rezolūcijā ir formulēti īpaši instrumenti, un ir ļoti svarīgi, ka mēs esam savu rīcību novērtējuši skaitliskā izteiksmē. Skaitlis EUR 30 miljardi, ko mēs ierosinām laika posmam no šīs gada līdz 2020. gadam, ir svarīgs skaitlis, lai gan tas ir minimālais skaitlis jaunattīstības valstu iniciatīvu atbalstam. Vakar De Boer kungs, Apvienoto Nāciju Organizācijas sarunu vadītājs, prasīja 10 miljardus ASV dolāru no šā gada līdz 2012. gadam.
Pēc tam, kad lēmumu ir pieņēmušas Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna, ir pienākusi kārta Eiropai uzņemties jaunus pienākumus un vadīt cīņu pret klimata pārmaiņām
Seán Kelly
(GA) Priekšsēdētājas kundze, šorīt mums bija ļoti labas debates un mēs daudz ko varējām uzzināt no visiem runātājiem.
Es vēlos runāt par trim jautājumiem. Pirmkārt, ja Kopenhāgenā netiek panākts saistošs nolīgums, tad Parlamentam un Eiropas Savienībai ir jānosauc, jānokaunina un jāapvalda valstis, kas pie tā vainīgas, lai varētu tām piemērot sankcijas un liktu tām pakļauties.
Otrkārt, pilsoņiem ir vajadzīga izglītojoša programma, jo daudzi no tiem vēlas samazināt oglekļa emisijas daudzumu, bet tiem nav vajadzīgo zināšanu vai arī ekonomisko līdzekļu.
Treškārt, šorīt finansējums ir minēts neskaitāmas reizes. Finansējuma jautājums ir vienkāršs. Tas nav jautājums par to, vai mēs to varam atļauties, bet gan jautājums par to, vai mēs varam atļauties to nedarīt? Laiks iet, un mums nebūs otras izdevības. Šis ir īstais laiks to darīt.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētājas kundze, lai gan mūsu cerības, kas saistītas ar Kopenhāgenu, šajā posmā mazinās, tomēr mūsu centienus neviens nevar samazināt. Kā citi kolēģi jau teica, ja mēs varētu uzsvērt visu pozitīvo gan ekonomikā, gan attiecībā uz mūsu pilsoņiem šajās debatēs par klimata pārmaiņām, mums būtu lielāka veiktspēja, jo šīm debatēm ir savas pozitīvās puses. Varbūt Kopenhāgenas sanāksme nebeigsies ar saistošu nolīgumu, tomēr, manuprāt, nav šaubu, ka ir pienācis īstais brīdis pārmaiņām, un mums ir jācenšas nezaudēt šo izdevību.
Par zemes izmantošanu - lauksaimniecība un zemes izmantošana ir galvenais bažu cēlonis. Acīmredzot ar lauksaimniecību saistās ne tikai daļa problēmas, bet arī liela daļa risinājuma. Mums jāsaista šīs debates arī ar mūsu rūpēm par vispārējo nodrošinātību ar pārtiku: atbilde būtu - ilgtspējīgu ražošanas sistēmu attīstība, kas pārvalda klimatu, bet vienlaicīgi nodrošina mums pārtiku. Ar to saistās mūsu galvenās rūpes.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, klimata aizsardzība un ilgtspējīga attīstība ir jautājumi - šķiet, ka mums tā vajadzētu domāt -, kas ietekmē mūs visus. Tomēr nevar būt nekādas apmierinošas virzības bez ciešas sadarbības, jo īpaši starp pasaules mēroga dalībniekiem. Kamēr Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna atsakās noteikt kopējus, saistošus siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanas mērķus, viss, ko var pieņemt Kopenhāgenā, - kā spilgti izteicās ANO galvenais klimatu pārzinošais ierēdnis - ir morāli saistošas rezolūcijas, citiem vārdiem sakot, bezzobainas.
Ļaujiet man teikt pāris vārdu par kodolenerģiju. Kodolenerģija noteikti neatrisinās problēmu. Ieguvums ir minimāls, bet izmaksas - milzīgas - un risks - ļoti augsts. Es tāpēc atbalstu rezolūciju, ko izstrādāja mana dzimtā reģiona Augšaustrijas zemes deputāts, kas ir pret kodolenerģiju un aicina ES ieviest kodolenerģijai nodokli. Tā ir prātīga ideja, jo tas nozīmē, ka tirdzniecība ar emisiju sertifikātiem nenosvērsies par labu kodolenerģijai.
Jolanta Emilia Hibner
(PL) Priekšsēdētājas kundze, pēc dažām dienām pasaules līderi, tostarp Eiropas Parlamenta pārstāvji, tiksies Kopenhāgenā, lai apspriestu klimata pārmaiņu jautājumu. Bez šaubām, ļoti svarīga ir siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšana, bet tikpat svarīga ir Eiropas rūpniecības aizsardzība. Mēs nedrīkstam pieļaut situāciju, ka Eiropas uzņēmumi tiek piespiesti pie sienas un rūpniecība tiek pārcelta uz trešām valstīm, kas neierobežo CO2 emisijas.
Mums jāatceras, ka mums jāaizsargā mūsu tehnoloģijas un intelektuālais īpašums, un tāpēc Eiropas Savienībai Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē jābūt vadošam spēkam, bet tā nedrīkst noteikt nereālus mērķus ne sev, ne citiem. Mērķis samazināt oglekļa dioksīda emisijas par 30 % līdz 2020. gadam, salīdzinot ar 1990. gadu, bez lielāko piesārņotāju, tādu kā ASV, Indija un Ķīna, atbalsta šķiet grūti sasniedzams. Tas attiecas arī uz rezolūcijas projekta noteikumu, kura mērķis ir panākt 80 % siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanos līdz 2050. gadam. 20 % siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanās līdz 2020. gadam ļaus...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Priekšsēdētājas kundze, šīs debates ir bijušas ļoti interesantas, un šķiet, ka Eiropas Parlaments ir stingri apņēmies atbalstīt konferenci par klimatu Kopenhāgenā.
Lauksaimniecības nozīme problēmas atrisināšanā arī ir bijusi uzsvērta. Es pati arī vēlos uzsvērt, cik svarīga ir mežu politika un meži, jo meži ir oglekļa absorbētāji, kas uzsūc oglekļa dioksīdu. Šķiet, ka Amerikas Savienotās Valstis ved labas ziņas uz Kopenhāgenu, un tas ir ļoti svarīgs solis.
Tagad mums ir jāsāk arī nopietni runāt par to, kā samaksāt rēķinu par klimata pārmaiņu novēršanu. Šajā ziņā jautājums par ienākumu sadali ir ārkārtīgi svarīgs, jo mēs nedrīkstam likt Eiropas nabadzīgajām tautām maksāt rēķinu.
Axel Voss
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos mudināt Kopenhāgenas sarunu vadītāju cīnīties par sekmīgu iznākumu. Godkārīgi mērķi ir labi, un galu galā pūles, ko pieliekam šodien, dos labumu rīt, lai novērstu sekas un turpmāko kaitējumu, kas var izpausties kā migrācija, piekrastes teritoriju postījumi un varbūt stabilo reģionu pārvēršanās nestabilākos klimata pārmaiņu ietekmē.
Mums ir arī jārāda piemērs. Tomēr, ja citas valstis, jo īpaši lielas valstis, neies ar mums kopsolī, mums viss jādara, ievērojot proporcionalitāti. Ņemot to vērā, es vēlos norādīt, ka mūsu uzņēmumi jau tagad galvenokārt cieš no pārāk lielas nastas.
Ir vēl viens jautājums, ko vēlos uzsvērt, proti, ka mēs jau tagad cīnāmies par vispārējo ticību Eiropas Savienības pastāvēšanai, lai jaunajai paaudzei dotu pārliecību, ka ES ir vajadzīga.
Andreas Carlgren
Priekšsēdētājas kundze, es patiesi vēlos pateikties Parlamentam par ilgajām un intensīvajām debatēm, kā arī par stipro un visaptverošo apņēmību, kas tika izteikta debašu laikā. Ir teikts, ka mūsu parādītajam optimismam ir jāsakņojas realitātē. Tomēr es ietu vēl tālāk un teiktu, ka tas sakņojas reālajā pieredzē. ES ir izdevies samazināt emisijas. Mēs esam tās samazinājuši uz pusi no tā, kas mums jāsasniedz par spīti visam līdz 2020. gadam, un par trešo daļu no tā, ko mēs ceram sasniegt Kopenhāgenas nolīgumā, proti, 30 % emisiju samazinājumu no ES puses. Par to īpaši jāpateicas tam, ka mēs izveidojām kopējus noteikumus, ko ieviesa starptautiski saistošs nolīgums - Kioto protokols. Tāpēc mēs esam tik cieši apņēmušies nodrošināt, lai Kopenhāgenas process novestu pie juridiski saistoša nolīguma. Tas nenotiks uzreiz Kopenhāgenā. Mums būs jāvienojas par visa nolīguma saturu. Pēc tam būs tehniskā daļa, kas ietver tā visa noformēšanu juridiski saistošā tekstā. ES vēlas, lai tas notiek tuvāko mēnešu laikā pēc Kopenhāgenas konferences.
Es vēlos teikt, ka finanšu krīzi visā pasaulē neizraisīja tas, ka pārāk daudz naudas tika izdots, lai glābtu klimatu. Gluži otrādi, lielas videi nekaitīgas investīcijas arī pieder pie ekonomiskajām pārmaiņām, citiem vārdiem sakot, pavērsiens uz videi nekaitīgāku ekonomiku palīdzēs gan bagātajām, gan nabadzīgajām valstīm izkļūt no ekonomiskās krīzes. Oglekļa dioksīda tirgi faktiski dod pietiekami lielu iespēju investīcijām. Tie nodrošina, ka piesārņotājam ir jāmaksā, ka mēs nosakām emisijām augšējo robežu un ka naudu, ko piesārņotājs maksā par emisijām, var nodot arī jaunattīstības valstīm vidi saudzējošām investīcijām. To dažkārt apšauba. Daži cilvēki brīnās, kādēļ mums jāiegulda nauda tīrās attīstības mehānismā (CDM), bet tāda jau tieši ir lietas būtība, proti, ka piesārņotājam jāmaksā par videi nekaitīgām investīcijām jaunattīstības valstīs. Manuprāt, tas ir labi un svarīgi, bet mums šie noteikumi ir jāuzlabo, lai ietekme uz vidi būtu vēl lielāka un skaidrāk formulēta, lai mēs varētu būt droši, ka tas viss sasniegs visnabadzīgākos.
Būs vajadzīgs arī nolīgums, lai izvairītos no oglekļa emisiju pārvirzēm. Bažām par to, ka šādas pārvirzes ir notikušas, vajadzētu radīt vēl lielāku apņēmību panākt, lai nolīgums kļūtu par īstenību.
Visbeidzot, manuprāt, ir skaļi un skaidri jāpasaka, ka Kopenhāgenas nolīgums izgāzīsies, ja tas nebūs pietiekams, lai ļautu ES sasniegt 30 %, citiem vārdiem sakot, ja mēs iegūsim tādu "atšķaidītu” rezultātu, ka ES pieklājības dēļ nevarēs tiekties pēc 30 %. Tāpēc ir skaļi un skaidri jāpasaka, ka ir kaut kas vēl sliktāks par nolīguma nenoslēgšanu, un tas ir slikts nolīgums. Tāpēc arī ES ir pacēlusi latiņu tik augstu. Tāpēc mēs tagad tik daudz strādājam pie satura. Tas ir arī tāpēc, ka, runājot par divpakāpju mērķi, mēs apzināmies, ka jāsasniedz augstākais līmenis. Mēs faktiski zinām, ka jau tagad redzam nepieņemamus rezultātus. Parunājiet, piemēram, ar Maldivijas valdību, kas nesen noturēja ministru kabineta sēdi zem ūdens, lai parādītu klimata pārmaiņu sekas, kas dažās pasaules daļās būs gandrīz neizbēgamas. Būtu ciniski nerīkoties enerģiski. Pasaule ir gaidījusi pietiekami ilgi. Ir pienācis laiks planētas labā panākt nolīgumu Kopenhāgenā. Tāpēc arī Parlamenta un visas ES apņemšanās ir tik svarīga.
Stavros Dimas
Priekšsēdētājas kundze, šīs bija ļoti interesantas debates ar dažām interesantām un konstruktīvām runām. Mēs dzirdējām neskaitāmus viedokļus un dažādus jautājumus. Ļoti iespējams, ka daži cilvēki tam nepiekrīt. Piemēram, es nevaru saprast, kāpēc kāds ir pret tīru, videi nekaitīgu, nepiesārņojošu rūpniecību, kam pamatā ir jaunās tehnoloģijas, kuras labi darbojas. Un tomēr pat šodien es dzirdēju šādus viedokļus. Es nevaru saprast, kāpēc kāds dod priekšroku piesārņojošai rūpniecībai, kam pamatā ir vecās tehnoloģijas, kuras, ja arī gūst peļņu, tad tikai tāpēc, ka nemaksā par piesārņojumu, lai gan tās peļņa būs īslaicīga, jo šāda rūpniecība nebūs konkurētspējīga. Tomēr demokrātiskā iekārtā un demokrātiskā parlamenta var dzirdēt visādus viedokļus.
Es vēlos izteikt komentārus par Pasaules Vides organizāciju. Šī organizācija, pie kuras izveides, kā zinu, jo īpaši daudz ir strādājusi Francija, bija faktiski viena no mūsu iecerēm, un es ceru, ka tā nākamajos gados kļūs par īstenību. Bez šaubām, šāda organizācija ir vajadzīga, lai būtu kāda starptautiska līmeņa vides organizācija, kas veicinātu vides jautājumu risināšanu, kā arī ekonomiskos un sociālos jautājumus un kas nodrošinātu labāku starptautisku nolīgumu koordināciju. To var paveikt samērā viegli, atjauninot pašreizējo ANO vides programmu, un šajā virzienā jau tiek strādāts.
Es vēlos runāt arī par Kioto protokolu, kas tika pieminēts vairākas reizes. Es priecājos par Eiropas Savienības sniegumu, jo 15 valstis, kam ir kopīgs mērķis samazināt oglekļa dioksīda emisijas par 8 % laika posmā no 2008. līdz 2012. gadam, sasniegs savu mērķi, bet ES 27 ar 10 jaunajām dalībvalstīm, kam ir mērķis, un Kipra un Malta, kam mērķa nav, arī sasniegs šo mērķi. Tādējādi Eiropas Savienībai ir morāls pamats teikt, ka mēs turam vārdu, un, bez šaubām, tas ir sasniegts ar pasākumiem, kurus esam veikuši dalībvalstu līmenī vai Eiropas līmenī un kuri ietver arī oglekļa dioksīda emisiju kvotu tirdzniecības shēmu.
Man jāuzsver, kā Carlgren kungs teica, ka Eiropas Savienība sasniegs pat vēl lielāku samazinājumu, nekā mēs sākumā apņēmāmies sasniegt, pamatojoties uz savām prognozēm, vienlaicīgi panākot ekonomisku izaugsmi. Es minēšu tikai vienu statistikas rādītāju: periodā no 1990. līdz 2007. gadam, par kuru mums ir statistikas dati, ekonomika pieauga par 44 %, un oglekļa dioksīda emisijas samazinājās par 5 % ES 15 valstīs, un par 9 % ES 27 valstīs. Protams, ir prognozes, ka līdz 2012. gadam mēs krietni pārsniegsim noteikto mērķi, kas atvieglos mums 2020. gadam paredzētā mērķa sasniegšanu - panākt 30 % samazinājumu.
Ir jāpiebilst, ka 2008. gadā mums Eiropas Savienībā arī bija ievērojams - par 1,6 % - siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazinājums, vienlaicīgi turpinot ekonomisko izaugsmi, un tikai 2008. gada beigās izraisījās ekonomiskā krīze, kas ietekmēja arī siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazinājumu.
Ir palikušas tikai dažas dienas, un es lūdzu jūs pielikt lielākas pūles un paplašināt divpusējos kontaktus. Pēc ECOFIN, Vides padomes un Eiropadomes apspriedēm mums tagad ir skaidri norādījumi veicināt īpašus priekšlikumus par finansēšanas avotiem, darbības struktūrām un kritērijiem, kas jāpiemēro, lai noteiktu ikvienas puses vērā ņemamu ieguldījumu. Centīsimies laikā, kas mums atlicis, izmantot šos līdzekļus pēc iespējas efektīvāk.
Ir liela vienprātība par vajadzību pasaules mērogā censties sasniegt 2°C mērķi. Visi ir pārliecināti, ka pamatprincipus klimata nolīgumam pēc 2012. gada noteiks un tie ir jānosaka Kopenhāgenā. Šie pamatprincipi galvenokārt ietver augstas saistības samazināt attīstīto valstu, tostarp Amerikas Savienoto Valstu, emisijas, pienācīgus attīstīto valstu pasākumus samazināt emisiju pieaugumu un finansiālu palīdzību jaunattīstības valstīm, lai tās ierobežotu emisijas un pielāgotos klimata pārmaiņām.
Mēs strauji tuvojamies finiša līnijai. Izmantosim Kopenhāgenas sniegto izdevību pēc iespējas labāk un iemiesosim visu valstu galvenās saistības šajā vēsturiskajā nolīgumā. Mums jāpanāk Kopenhāgenā būtisks nolīgums attiecībā uz visiem Bali rīcības plāna aspektiem. Kopenhāgenā ir jāvienojas par visiem šiem aspektiem, tā lai tie būtu saistoši, un tūlīt pēc tam, nākamajos trijos vai vēlākais sešos mēnešos ir jānokārto visi tiesiskie jautājumi, lai mums būtu saistošs nolīgums, pēc kura Eiropas Savienība ir tiekusies un kurš nodrošinās mērķi ierobežot siltumnīcas efektu līdz 2°C.
Manuprāt, ir pats par sevi saprotams, ka Eiropas Parlamenta deputāti atbalstīs visus centienus šajās dienās, jo īpaši izšķirīgajās sanāksmēs Kopenhāgenā, un es vēlos jums vēlreiz pateikties par to un par visām pūlēm, ko esat tam veltījuši.
Priekšsēdētāja
Es vēlreiz atgādinu deputātiem, ka zilās kartes sistēma, ko izstrādāja Parlamentārās reformas darba grupa, neattiecas uz Komisiju un Padomi, bet tikai uz Parlamenta deputātu debatēm.
Lai slēgtu šīs debates, rezolūcijas priekšlikumu ir iesniegusi Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja.
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt.
Luís Paulo Alves  
Neviens nedrīkst ignorēt ārkārtējo nepieciešamību panākt starptautisku Kioto protokolu papildinošu nolīgumu, lai būtiski samazinātu oglekļa dioksīda emisijas.
Mums ir jānodrošina, lai zeme nesasiltu par vairāk nekā diviem grādiem. Lai to sasniegtu, nākamajos 10 gados emisijas pasaules mērogā ir jāsamazina vismaz par 30 %. Cilvēces nākotne karājas mata galā, un laika ir palicis maz. Šī ir mūsu vienīgā iespēja mazināt klimata pārmaiņu sekas, kas jau liek sevi just un kas var kļūt par 21. gadsimta lielāko problēmu.
Tā kā mēs, kas dzīvojam salās, vismazāk ietekmējam šīs pārmaiņas, mēs esam nopietni nobažījušies par šo jautājumu.
Eiropas Savienībai ir jāsaglabā vadība un jārunā vienā balsī par vides problēmām. Tai būs jāizmanto visa tās politiskā ietekme, lai nodrošinātu, ka gaidāmajā augstākā līmeņa sanāksmē Kopenhāgenā vadošās pasaules lielvalstis panāk stingru nolīgumu. Ir ļoti svarīgi veikt izšķirošus pasākumus un mainīt pasaules energopatēriņa modeli - kā to jau izdarījušas Portugāle un Azoru salas -, kā arī investēt atjaunojamu energoresursu avotos un energoefektivitātē.
Nessa Childers  
rakstiski. - Pāris pēdējās dienās Īriju ir piemeklējuši lieli plūdi, kas atnesa postu parastu cilvēku ģimenēm, mazajiem uzņēmumiem un zemkopjiem visā salā. Ir pārplūdusi Berovas upe, otrā garākā upe Īrijā, un liela daļa no Karlovas grāfistes ir vairāk nekā četras dienas bijusi zem ūdens. Plūdi kaimiņos esošajā Kilkenijas grāfistē ir lielākie pēdējos 60 gados. Lai gan plūdi Īrijā ir parasta parādība, to arvien lielākais biežums un atnestais posts ir vēl viens atgādinājums par klimata pārmaiņu sekām, ko izraisījusi bezatbildīga vides izmantošana. Vienalga, kas notiks pēc mazāk nekā divām nedēļām ANO konferencē par klimatu Kopenhāgenā, tādi ārkārtēji laika apstākļi kā plūdi Īrijā kļūs arvien biežāki. Mums ir jābūt elastīgiem, sastopoties ar klimata pārmaiņu sekām. Priekšsēdētājas kundze, es aicinu Īrijas valdību nekavējoties vērsties pēc pabalsta no Eiropas Solidaritātes fonda dabas katastrofas dēļ. Īrijas tauta vēl nesen parādīja savu uzticību ES, vairākumam balsojot par Lisabonas līgumu. ES jāparāda sava uzticība Īrijas tautai, tostarp Karlovas un Kilkenijas iedzīvotājiem, nekavējoties piešķirot tiem šo pabalstu.
Diogo Feio  
Politisks nolīgums Kopenhāgenā ir būtisks, bet tam jābūt globālam. Nostādīt Eiropas rūpniecību proporcionāli daudz sliktākā stāvoklī nekā citās attīstītajās valstīs būtu kļūda attiecībā uz ekonomiku un neko daudz nedotu ekoloģiskās situācijas uzlabošanai. Eiropai jācenšas panākt nolīgumu, kas uzliktu saistības visām iesaistītajām pusēm.
Eiropai ir jāatrod arī efektīvi un saprātīgi finansējuma risinājumi, atmetot ideju par nodokļa uzlikšanu starptautiskiem finanšu darījumiem (tā sauktais Tobin nodoklis), lai finansētu pielāgošanos klimata pārmaiņām jaunattīstības valstīs.
Tādu atbalstu, lai gan tas ir nepieciešams, nedrīkst sniegt uz ekonomikas, tirdzniecības un bagātības radīšanas rēķina.
Maksu, ko šāds nodoklis vispār prasīs no sabiedrības (nodokļu sloga palielināšanos, kas skars visus nodokļu maksātājus un patērētājus), un tā ietekmi uz finanšu tirgu (samazinot vajadzīgo likviditāti un kredīta plūsmu uzņēmumiem un mājsaimniecībām) nedrīkst ignorēt.
Turklāt globāla nodokļa ieviešana izraisīs tehniskas problēmas un sarežģītu administrēšanu. Lai izietu no krīzes, nedrīkst uzlikt jaunus nodokļus, kurus būs grūti iekasēt. Mums jāaizmirst ideja par jaunu nodokli.
José Manuel Fernandes  
Eiropai jāsaglabā vadība, rādot piemēru klimata pārmaiņu apkarošanā. Ir vērts norādīt, ka ES ir ar uzviju izpildījusi mērķus, ko nosprauda Kioto.
Es uzskatu, ka Kopenhāgenas nolīgumam par oglekļa dioksīda emisiju samazināšanu jābūt juridiski saistošam. Ņemot to vērā, es esmu iesniedzis Parlamentā rezolūcijas grozījumu šajā jautājumā, pieprasot, lai galīgajā tekstā tiktu noteiktas starptautiskas sankcijas.
Es uzskatu, ka nolīgumam jābūt globālam, ar augstiem mērķiem un skaidri noteiktu laika grafiku. Ja mēs neizvirzīsim augstus mērķus, tad beigās iegūsim nekam nederīgu instrumentu, kas būs vēl neefektīvāks par Kioto protokolu, kurā jau ir paredzētas starptautiskas sankcijas. Mēs ceram uz efektīvu regulējumu un to, ka nolīgumā būs iekļauta pārskatīšanas klauzula, lai nolīgumu varētu viegli pārskatīt.
Mums ir jādod arī skaidrs signāls jaunajai Āzijas rūpniecībai. Ķīnu un Indiju nevar atbrīvot no atbildības, ja tām ir augsts globālo emisiju procents, bet mūsu rūpniecība dara visu iespējamo, lai samazinātu emisijas.
ASV ir liela atbildība šīs augstākā līmeņa sanāksmes panākumu nodrošināšanā. Es ceru, ka Amerikas Savienoto Valstu prezidents Barack Obama parādīs, ka viņš ir pelnījis Nobela Miera prēmiju, jo klimata pārmainu apkarošana sekmēs visu tautu mieru un laimi.
Adam Gierek  
Klimats mainās. Pagātnē tas ir noticis daudzkārt. Mēs esam vairāk nekā 6 miljardi, un tas, kas reiz bija ārkārtēja parādība, kurai neviens nepievērsa uzmanību, tagad tiek ievērots. Turklāt sarežģītās infrastruktūrās, piemēram, elektroenerģijas ražošanā un apgādē, bieži notiek avārijas, kas beidzas ar elektriskās strāvas padeves pārtraukumiem un IT tīklu pārrāvumiem. Ir arī problēmas ar lielu zemes teritoriju pārtuksnešošanos. Tas rada humanitāras un ekonomiskas katastrofas. Pirmās to pazīmes ir nemieri Somālijā un prognozes par nākotnes konfliktiem ūdens dēļ. Pieaug migrācijas plūsmas. Vai šīs problēmas atrisinās CO2 emisiju piespiedu ierobežošana? Nē.
Pirmkārt, neviens nav pierādījis, ka klimata pārmaiņas izraisa CO2 emisijas. Otrkārt, CO2 emisiju ierobežojuma rezultātus varam gaidīt tikai gadsimta beigās. Treškārt, CO2 emisiju ierobežojums vājinās cilvēces ekonomiku un tikai padziļinās katastrofu. Emisiju kvotu tirdzniecība ir antisociāls priekšlikums, un tās izmaksas būs jāsedz vienkāršajiem cilvēkiem, bet peļņu savāks finanšu pasaule, ieskaitot spekulantus. Tāpēc humānu un sociālu iemeslu dēļ vissvarīgāk ir nevis apkarot maz ticamus klimata pārmaiņu cēloņus, bet gan klimata pārmaiņu sekas. Nav jāpielāgojas klimata pārmaiņām, bet aktīvi jārīkojas. Piemēram, manā valstī ūdensapgādes drošība jau ir kļuvusi par svarīgu jautājumu.
Rovana Plumb  
Globālā sasilšana pašlaik rada cilvēcei divas lielas problēmas, no vienas puses, vajadzību stipri samazināt siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas un, no otras puses, vajadzību pielāgoties klimata pārmaiņu sekām. Ņemot vērā, ka tā ir globāla parādība un ka ES ir vainīga tikai pie 10 % no siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijām visā pasaulē, ir svarīgi pēc divām nedēļām Kopenhāgenā panākt obligātu, globālu, juridiski saistošu nolīgumu. Es atzinīgi vērtēju prezidenta Obama piedalīšanos Kopenhāgenas konferencē ar pilnvarām uzņemties ASV vārdā saistības, kas ietver skaidri izteiktus mērķus samazināt emisijas. Lai pielāgotos klimata pārmaiņu sekām, mums ir vajadzīgs finansēšanas mehānisms, kas precīzos skaitļos izsaka summas, kuras jāiegulda videi nekaitīgās tehnoloģijās, kas rada jaunas darbavietas, un šajā krīzes periodā tās ir ļoti vajadzīgas.
Silvia-Adriana Ţicău  
Mērķis starptautiskajā konferencē par klimata pārmaiņām, kas sāksies 7. decembrī Kopenhāgenā, ir noslēgt nolīgumu, kas papildinās Kioto protokolu un piespiedīs pasaules valstis samazināt piesārņojošas emisijas. ES ir uzņēmusies vienpusējas saistības samazināt piesārņojošu emisiju līmeni par 20 % salīdzinājumā ar 2005. gada līmeni, ka arī nodrošināt, ka 20 % no patērētās enerģijas nāk no atjaunojamu energoresursu avotiem. Tomēr šiem centieniem jābūt saskaņotiem ar visu attīstīto un jaunattīstības valstu centieniem. Energopatēriņu un piesārņojošas emisijas var samazināt ātri un lēti, pasaules mērogā veicinot energoefektivitāti. Tāpēc ES un tās dalībvalstīm ir jāpalielina energoefektivitāte, jo īpaši ēkās un transporta nozarē. Lai ES spētu samazināt piesārņojošas emisijas, ko izraisa energoietilpīgas rūpniecības nozares, saskaņā ar uzņemtajām saistībām, ir jānodrošina finanšu resursi Eiropas uzņēmumu modernizēšanai. Tas ir vienīgais veids, kā saglabāt ražošanu un tādējādi arī darbavietas Eiropas Savienībā. Pārskatot ES budžetu, mums jānodrošina pietiekami finanšu līdzekļi, lai pieņemtu pasākumus aizsardzībai pret klimata pārmaiņām un pielāgotos to sekām. Ekoloģiski efektīvas globālas ekonomikas attīstība radīs jaunas investīcijas, jaunas darbavietas un paaugstinās dzīves līmeni.
