Dalībvalstu datu pārsūtīšana ASV, pamatojoties uz saprašanās memorandu (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par:
jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai uzdeva Sophia in 't Veld, Alexander Alvaro Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas vārdā un Birgit Sippel Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā par dalībvalstu datu pārsūtīšanu Amerikas Savienotajām Valstīm, pamatojoties uz saprašanās memorandu - B7-0555/2010);
jautājums, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai uzdeva Rui Tavares un Marie-Christine Vergiat Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālās grupas vārdā par dalībvalstu datu pārsūtīšanu Amerikas Savienotajām Valstīm, pamatojoties uz saprašanās memorandiem - B7-0558/2010), un
jautājums, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai uzdeva Jan Philipp Albrecht Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas vārdā par dalībvalstu datu pārsūtīšanu Amerikas Savienotajām Valstīm, pamatojoties uz saprašanās memorandiem - B7-0561/2010).
Sophia in 't Veld
autore. - Priekšsēdētājas kundze! Es runāšu samērā īsi. Manuprāt, šis jautājums, uz kuru jāatbild mutiski, ir ļoti skaidrs. Mēs pašlaik strādājam pie pasažieru datu reģistra (turpmāk - PDR) tiesību aktu kopuma. Komisija ir sagatavojusi trīs mandātu projektus sarunām ar Amerikas Savienotajām Valstīm, Kanādu un Austrāliju. Taču vienlaicīgi dalībvalstis organizē divpusējas sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par personas datu pārsūtīšanu vai drīzāk par piekļuves nodrošināšanu Amerikas Savienotajām Valstīm Eiropas datu bāzēm, tai skaitā pasažieru datiem.
Lai šis Parlaments varētu paust nostāju attiecībā uz jebkuru no PDR priekšlikumiem vai jebkādu PDR nolīgumu, mums ir jāzina, kāda ir situācija. Ja dalībvalstis divpusēji vienojas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par PDR datu pārsūtīšanu, tad es īsti nesaprotu, ko mēs darām šajā Parlamentā.
Mani arī informēja - bet nav nekādas iespējas to pārbaudīt, jo šie divpusējie nolīgumi un divpusējās sarunas ir slepenas - ka tas varētu attiekties uz ES nepilsoņu vai ES pilsoņu PDR datiem lidojumos uz galamērķiem, kas nav Amerikas Savienotās Valstis, tādēļ uz tiem neattiecas iespējamais ES un ASV nolīgums. Mums ir vajadzīgs attiecīgs skaidrojums pirms turpinām sarunas par PDR.
Visbeidzot, komisāre, pagājušajā nedēļas nogalē es uzzināju par vēl vienu jautājumu, par ko nebijām informēti un kas varētu attiekties uz šīm debatēm. Tā ir "vienas pieturas drošības” programma, ko Komisija pašlaik apspriež ar Amerikas Savienoto Valstu Transporta drošības iestādi. Tas būtu saistīts ar drošības pārbaužu atcelšanu ASV ceļotājiem, kas ierodas Eiropā, un otrādi.
Manuprāt, tas ir diezgan dīvaini, ka drošības pārbaudes Eiropas pilsoņiem, kas dodas uz ASV, kļūst aizvien striktākas un striktākas - mēs pat maksājam par mūsu Elektroniskās ceļošanas atļauju sistēmas (turpmāk - ESTA) iesniegšanu - un vienlaicīgi Eiropas Komisija apspriež drošības pārbaužu atcelšanu amerikāņiem, kuri brauc uz šejieni.
Ir pienācis laiks, kad Eiropas Komisijai mūs ir pilnībā jāinformē par šo programmu un par sarunu stāvokli, un es vēlos zināt - ar to arī beigšu savu runu - vai Amerikas Savienotās Valstis patiešām ir ieviesušas drošības standartus, kas šo programmu padarītu par iespējamu.
Birgit Sippel
autore. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šodien daudzas reizes tika pieminēts Lisabonas Līgums. Es vēlos minēt arī tā pozitīvo aspektu. Vairums mūsu pilsoņu domā, ka tā ir laba iespēja, ja Eiropā mēs varam ceļot bez robežām, ja brīvi varam pārvietoties Eiropas teritorijā izglītības, darba vai izklaides nolūkos. Tomēr, šādi rīkojieties, mēs, protams, aiz sevis atstājam datus. Nu jau labu laiku mūsu datus uzglabā ne tikai vienā dalībvalstī, bet visā Eiropas Savienībā. Tādēļ tas ir labi, ka mums Eiropas līmenī ir lielākas pilnvaras šajā jomā - kas attiecas uz Eiropas pilsoņu datu aizsardzību - jo mūsu pilsoņi pamatoti sagaida, ka viņu dati būs labi aizsargāti visā Eiropā un viņi neparedz, ka lieli datu apjomi tiks pārsūtīti, iespējams, bez vajadzības pat uz trešām valstīm.
Kā mēs kā Eiropas Savienība - un es šeit izteikšos pilnīgi skaidri: kā Eiropas Parlaments un Padome, citiem vārdiem sakot, kopā ar dalībvalstīm - varam nodrošināt šo aizsardzību, ja situācija ir šāda, ka vienlaicīgi mēs kā Eiropas Savienība risinām sarunas ar trešām valstīm par datu pārsūtīšanu - par to, kādi dati ir patiešām vajadzīgi, nolūku, kādā tos izmantos, un aizsardzības pasākumiem šo datu drošībai - atsevišķas dalībvalstis vienlaicīgi organizē sarunas par datiem ar trešām valstīm? Jo vairāk tādēļ, ka mēs pat nezinām, par kādiem datiem tiek runāts, kādi drošības standarti tiek nodrošināti, vai ir iespējams pārsūtīt atkārtotus datus un vai tiek pārsūtīti pat tādi dati, kuru pārsūtīšanu mēs Eiropas līmenī nepieļautu.
Ir vēl kāds aspekts, ko dalībvalstis, iespējams, pietiekami neņem vērā. Ja dalībvalsts risina sarunas ar trešo valsti, kā es varu nodrošināt - un kā var atsevišķa dalībvalsts nodrošināt - ka tikai tās pilsoņu dati tiek faktiski pārsūtīti, ja vispār tiek pārsūtīti? Tagad Eiropas Savienībā mums ir datu bāzes, kurās apkopo dažādu pilsoņu datus galvenajā punktā un kurām ir nodrošināta piekļuve daudzām Eiropas valstu iestādēm. Citiem vārdiem sakot, ja mani dati tiek glabāti kādā vietā valstī A, un valsts A izlemj datus pārsūtīt, vai uz trešo valsti tiks pārsūtīti arī mani dati? Tā nevar būt Eiropas Savienības pievienotā vērtība, kā tas bija paredzēts, kad ar labiem nolūkiem apspriedām Lisabonas Līgumu. Arī dalībvalstīm jāņem vērā jaunais pilnvaru līdzsvara princips starp iestādēm un jārīkojas atbilstīgi, kā arī jāievēro noteikumi, kuros paredzēts, ka datu aizsardzība ir Eiropas līmeņa jautājums. Mums Eiropas līmenī jānodrošina, ka tiek pārsūtīts maksimāli mazs datu apjoms un tikai strikti noteiktiem nolūkiem un ka to neapdraud divpusējas iniciatīvas.
Rui Tavares
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pagājušā gada laikā mēs vairākkārt apspriedām dažādus jautājumus, kas saistīti ar datu aizsardzību un Eiropas pilsoņu privātumu, un mēs esam noteikuši, ka, lai nodrošinātu, piemēram, ar lidmašīnu ceļojošo cilvēku fizisko drošību, mums būtu jāaizsargā Eiropas pilsoņu personas dati. Tā ir apmaiņa, kam ir gan juridiska, gan politiska ietekme, kura Parlamentam būtu rūpīgi jāapsver.
Mēs zinām, ka tas ir kā mājas būvēšana, sākot ar jumtu: katru reizi, kad saskaramies ar problēmu, mēs mēģinām to risināt. Vispirms bija Vispasaules Starpbanku finanšu telekomunikāciju sabiedrība (turpmāk - SWIFT), tagad - pasažieru datu reģistrs. Tomēr mums neizdodas šo māju būvēt, sākot ar pamatiem. Citiem vārdiem sakot, mēs pirmkārt nenoskaidrojam, kāds ir vispārējais viedoklis par datu aizsardzību Eiropā, lai pēc tam to ieviestu pārrobežās attiecībā uz katru jautājumu un katru starptautisko partneri - vai nu pašreiz tā ir ASV, vai Ķīna, Dienvidkoreja vai Saūda Arābija turpmāk: visiem starptautiskajiem partneriem, kuri pieprasa šāda veida datus.
Nepārprotami, strādājot tik sadrumstaloti un sadalīti, mēs jau tagad saskaramies ar ārkārtīgi sarežģītu sistēmu, un Parlaments ir centies to visu sakārtot. Taču mēs visi zinām, ka situācijai būtu jābūt citādai. Tomēr, ja situācija ir jau drūma, tā vēl pat pasliktinās, jo apstiprinās ziņojumi, ka konkrētas dalībvalstis risina sarunas par saprašanās memorandiem ar ASV, kas pieļauj no šīm dalībvalstīm uz ASV ceļojošo personu datu tiešu pārsūtīšanu.
Es vēlos skaidri norādīt, ka galvenie iebildumi nav vērsti pret ASV. ASV ir viens no mūsu starptautiskajiem partneriem, tā ir valsts, kurā ir daudzas apbrīnojamas lietas un ar kuru mums ir kopējas intereses. Tomēr es iebilstu pret dalībvalstīm, kas, risinot šādas sarunas, pārkāpj noteikumus, jo tās būtu jāorganizē Eiropas līmenī. Tas pierāda šo dalībvalstu nelojalitāti, un apdraud ne tikai sarunas, kas pašlaik norisinās ar ASV, bet arī iestāžu izpratni ES robežās. Tas arī apdraud iespēju, ka mēs turpmāk varētu noslēgt nolīgumu ar ASV - pamatnolīgumu par datu aizsardzību, kura referents ir Albrecht kungs.
Tā ir arī tāda attieksme, kam varētu būt neparedzamas sekas, jo, ja ASV tagad risina sarunas ar atsevišķām dalībvalstīm, kas to atturēs no turpmākas pilsoņu datu apmaiņas ar atsevišķām aviolīnijām vai pat ar tiešu pieeju, risinot jautājumus ar tām atsevišķi biļetes iegādes laikā?
Kādam ir jāiebilst un jāaizstāv 500 miljonu Eiropas pilsoņu tiesības. Parlaments to ir paveicis šajā līmenī. Ir svarīgi, lai Komisija, dalībvalstis un ASV apzinās, ka PDR gadījumā Parlaments ir gatavs nospiest pogu. Turklāt, kā Parlaments jau apliecināja SWIFT gadījumā, tas nebaidās izmantot savas privilēģijas, lai vai nu pārtrauktu starpposma vienošanos, vai lai noraidītu pastāvīgu vienošanos, kas neatbilst nodrošinājumam par datu privātumu un drošību saistībā ar Eiropas pilsoņiem.
Jan Philipp Albrecht
autors. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas pārstāvji! Es jūs mudinu šo mūsu uzdoto jautājumu uztvert ārkārtīgi nopietni, jo šis ir pamatjautājums - kā jau nupat minēja - par to, vai ir vērts izstrādāt datu aizsardzības noteikumus, ja vienlaicīgi Eiropas Parlamentam un, iespējams, pat valstu parlamentiem aiz muguras notiek sarunas par nolīgumiem, un tas apdraud šādus standartus.
Cieša transatlantiskā sadarbība drošības jomā - visa transatlantiskā sadarbība - ir īpaši būtiska, proti, kad ir runa par brīvības un tiesiskuma telpas izveidi. Tomēr mēs nedrīkstam tam ļaut pārvērsties par kopējām drošības interesēm, kuras aizstāv, neņemot vērā indivīdu brīvību un pamattiesības. Tas īpaši attiecas uz datu aizsardzību saistībā ar starptautisko sadarbību.
Kā Parlaments mēs esam vairākkārt daudzu gaidu gaitā skaidri norādījuši, ka uzskatām, ka ir svarīgi visos šajos pasākumos - neatkarīgi no tā, vai tā ir PDR datu pārsūtīšana vai piekļuve SWIFT banku datiem - vispārēji piemērot datu aizsardzības principus, ko var īstenot arī atsevišķos līmeņos. Tas nemitīgi tiek aizmirsts. Tāpēc kā Parlaments mēs arī esam skaidri norādījuši, ka vēlamies vispārējus standartus, kas ievērojami visā ES un par ko pēc tam var vienoties ar ASV. Es biju ES pamatnolīguma ar ASV referents un man jāsaka, ka ir īpaši svarīgi, lai tas attiektos ne tikai uz ES nolīgumiem ar dalībvalstīm, bet arī uz dalībvalstu noslēgtajiem nolīgumiem. Ir acīmredzams, ka šī ir joma, kurā mums ir kopējas pilnvaras, citiem vārdiem sakot, divpusējie nolīgumi, ko dalībvalstis slēdz ar ASV, vienmēr būs paralēli. Tas nav nekas nepareizs, ja vien tie, pirmkārt, neievieš mazākus standartus nekā tos, par ko panākta kopēja vienošanās Eiropas līmenī, vai neapdraud tos - un par to ir šīs debates - un, otrkārt, ja tie ir saskaņā ar spēkā esošo tiesisko reglamentējumu.
Pēc Lisabonas Līguma stāšanās spēkā mēs ne tikai atrodamies situācijā, kad Eiropas Parlaments pamatoti ir iesaistīts šajos jautājumos, bet mums ir arī tiesiskais reglamentējums, kas paredz, ka kopēju pilnvaru gadījumā, ja noteikumi ir pieņemti ES līmenī - piemēram, attiecībā uz PDR datiem - šī joma nav dalībvalstu kompetences jomā. Manuprāt, dalībvalstīm nevar atļaut sākt sarunas ar ASV šajā jomā, jo tas gluži vienkārši apdraud mūsu sarunas par datu aizsardzību.
Tāpēc es jūs kā Eiropas Komisiju mudinu iejaukties šajā jautājumā, kas skar dalībvalstis, un skaidri norādīt Padomes prezidentūrai, ka šīs sarunas ir jāaptur un ka - galvenais - ir jāprecizē juridiskais pamatojums, kurš piemērojams pēc Lisabonas Līguma pieņemšanas. Mums kā Parlamentam ir skaidrs, ka ES sarunās ir jārunā vienā balsī un ka Komisija - kuras priekšlikumi man daudzos gadījumos šķiet pareizi - arī ir jāinformē, ka noteikti ir jāievēro minētais princips, proti, mums sarunās jārunā tikai vienā balsī, nevis nemitīgi jāorganizē jaunas, divpusējas sarunas.
Maria Damanaki
Komisijas locekle. - Es ar lielāko prieku uzklausu Parlamenta deputātu jautājumus. Es jau sākumā vēlos paziņot, ka Komisija atbalsta šādas bažas par mūsu pilsoņu datu aizsardzību.
Es vēlētos par šo jautājumu runāt jau pašā sākumā. Jūs, iespējams, zināt, ka tas nav jauns jautājums. Amerikas Savienotās Valstis 2007. gada augustā modernizēja programmu par vīzu režīma atcelšanu, papildinot to ar konkrētiem nosacījumiem, lai turpmāk uzlabotu drošību. Mums jāatzīst, ka minētie nosacījumi skar visas ES dalībvalstis neatkarīgi no tā, vai tās ir ASV programmā par vīzu režīma atcelšanu vai nav. Nosacījumi paredz, ka, lai valsts iesaistītos programmā par vīzu režīmu vai turpinātu dalību tajā, tai jāpiekrīt sadarbībai ar ASV tiesību aktu piemērošanas jautājumos. Jo īpaši tai būtu jāveic tiesību aktu piemērošanas informācijas apmaiņa.
Šis jaunais tiesību akts nozīmēja, ka ES nācās ievērot divpusēju pieeju, kā jūs jau minējāt. Saskaņā ar ES pieeju sākās sarunas starp ES un Amerikas Savienotajām Valstīm par konkrētiem nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi ASV programmai par vīzu režīma atcelšanu, kas ietilpst ES kompetences jomā. ES pieeja bija izvērst visu valstspiederīgo atgriešanās politiku, ceļojuma dokumentu drošību un lidostu drošību. Minētie jautājumi ietilpst mūsu kompetencē.
Divpusējo pieeju, kas joprojām ir starp ASV un atsevišķām dalībvalstīm, izmantoja, lai nodrošinātu ASV prasību sadarboties saistībā ar pretterorisma iniciatīvām un informācijas koplietošanu. Dalībvalstīm, kas vēl nav programmā par vīzu režīma atcelšanu, šādu nolīgumu noslēgšana ir priekšnosacījums, lai tās atzītu par valstīm, kuras ir iekļautas programmā par vīzu režīma atcelšanu. Šis jautājums mums ir jārisina.
Dalībvalstīm, kas jau ir iekļautas programmā par vīzu režīma atcelšanu, šīs sarunas notiktu vēlākā posmā, tādēļ tām ir daudz vieglāk. Saskaņā ar Komisijas apkopoto dalībvalstu informāciju tas ir vienīgais veids, kādā risināt šo jautājumu. Astoņas dalībvalstis parakstīja saprašanās memorandus ar Amerikas Savienotajām Valstīm, piekrītot sadarbībai ar ASV šādos jautājumos. Tās ir Čehija, Igaunija, Grieķija, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta un Slovākija. Tā bija problēma, ko tās centās atrisināt. Šādā veidā šīs astoņas dalībvalstis varēja pievienoties programmai par vīzu režīma atcelšanu, tādēļ arī tās to izdarīja.
Komisija saprot, ka saprašanās memorandi nebija paredzēti kā juridiskais pamatojums datu apmaiņai starp Amerikas Savienotajām Valstīm un attiecīgajām dalībvalstīm. Tajos vienkārši tiek pausts abu pušu nolūks izstrādāt konkrētus pasākumus un vienošanās, lai pārvaldītu šādu datu apmaiņu. Tāda ir situācija.
Jāuzsver, ka informācija par saprašanās memorandu precīzo saturu ir pašu dalībvalstu rīcībā. Tas ietver datu kategorijas, uz kurām attiecas memorandi. Tāpēc, ja Eiropas Parlaments vēlas saņemt papildu informāciju, tā jāsaņem no konkrētajām dalībvalstīm.
Tomēr Komisija - tagad runāšu par mūsu atbildību - ir panākusi, ka ASV nepieprasīs divpusējus pasākumus ar dalībvalstīm saistībā ar PDR datu apmaiņu, jo tas ir jautājums, kas ir ES kompetences jomā saskaņā ar ES un ASV PDR nolīgumu. To mēs esam paveikuši.
Visbeidzot, sarunās par ES un ASV nolīgumu notika vēstuļu apmaiņa, lai norādītu, ka tika nodrošinātas ASV juridiskās prasības par turpmāku dalību programmā par vīzu režīma atcelšanu saistībā ar jautājumiem, kas ir ES kompetences jomā. Šajā saistībā Komisija skaidri norādīja, ka šāda vēstuļu apmaiņa, kas ietilpst notiekošajās sarunās, nevar nodrošināt piekļuvi ES datu bāzei.
Carlos Coelho
Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Es uzklausīju jūsu atbildes un man jāatzīst, ka esmu apmulsis, jo, no vienas puses, Komisija saka, ka, ja vēlamies papildu informāciju, mums jāklauvē pie dalībvalstu durvīm. To var interpretēt tikai šādi: Komisija saka, ka nespēj izdarīt spiedienu uz dalībvalstīm vai nevar iejaukties šajā jautājumā. Taču, no otras puses, Komisija saka, ka ir prasījusi ASV valdībai nepieprasīt datus, kas apdraud piekļuvi Eiropas datu bāzēm. Es nesaprotu, kādēļ Komisija uzskata, ka ir vieglāk doties pie ASV valdības un iesniegt tai prasījumus, nevis izveidot saziņu ar dalībvalstīm un ES dalībvalstu valdībām?
Man jāatzīst, ka tam, šķiet, ir tikai viens skaidrojums, proti, tas pierāda, ka Komisija ir bezspēcīga, un nozīmē, ka Parlamenta paustās bažas par šo jautājumu ir pilnībā pamatotas. Mūs, pirmkārt, interesē tas, ka ASV ir izmantojusi "skaldi un valdi” stratēģiju, acīmredzot paliekot nesodīta. Otrkārt, mums rūp tas, ka vairākas dalībvalstis ir izlēmušas turpināt divpusējas attiecības un sarunas, pierādot konkrētu Eiropas solidaritātes trūkumu. Tomēr mēs arī esam nobažījušies par Eiropas iestāžu padošanās un atbildības neievērošanas attieksmi, kas sarunās noteikti nenostiprina mūsu pozīciju.
Eiropai šajā jautājumā ir jābūt viedoklim. Mums ir jānodrošina, ka divpusēji nolīgumi nenodrošina piekļuvi datu bāzēm. Turklāt noslēpumainība, kas saistīta ar minētajām sarunām, tas, ka konkrēti dalībvalstu vai valstu parlamentu pārstāvji ir atklājuši saprašanās memorandu saturu un ka šis Parlaments joprojām nav saņēmis pilnīgu informāciju par šo jautājumu, ir galvenie iemesli, kas pamato mūsu bažas, un Komisijas nupat sniegtās atbildes tās nav novērsušas.
Alexander Alvaro
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties komisārei, kura uz šo jautājumu atbildēja savas kolēģes Malmström kundzes vārdā. Mēs patiesi to novērtējam. Tomēr, ja godīgi, neliekas, ka strādājam ar tiem pašiem faktiem. Jautājuma būtība nav tikai DNS datu bāzes. Mani kolēģi deputāti izvairījās to skaidri pieminēt: DNS datu pieprasīšana, pirkstu nospiedumu datu pieprasīšana un datu pieprasīšana par notiesājošiem spriedumiem krimināllietās - un tas viss, izmantojot mūsu izveidoto sistēmu saskaņā ar Prīmes konvenciju. Šādā gadījumā mēs runājam par Eiropas politikas daļu.
Godīgi sakot, ne jau tas man šeit rada bažas. Par to mēs varam runāt, varam to apspriest, varam rast un apspriest veidus, kā arī līdzekļus, ja to uzskatīsim par pareizu. Mani kaitina tas, ka ne Padomei, ne Komisijai nav pietiekama gribasspēka, lai ASV pateiktu, ka šāda rīcība nav pieņemama. Jūs nedrīkstat izmantot programmu par vīzu režīma atcelšanu, lai šantažētu dalībvalstis - šajā gadījumā Austriju, kas nav jauna dalībvalsts - apgalvojot: mēs jums atņemsim vīzu režīma atcelšanu, ja neesat gatavi sniegt mums šādus datus. Interesanti ir tas, ka Eiropas Savienības dalībvalsts - reaģējot uz šādu šantāžu - nevar vienpusēji pārtraukt vīzu režīma atcelšanu ar ASV, jo mūsu nolīgums paredz, ka visa ES piešķir šo atcelšanu. Mani kaitina šis tonis, un nevienam nav pietiekama gribasspēka, lai iebilstu un sacītu, ka, lai gan vēlamies ar jums sadarboties un vēlamies transatlantiskas partnerattiecības, jebkurās labās attiecībās - tāpat kā tas ir laulībā - būtiskas ir labas manieres un cieņa, lai tās varētu būt ilgstošas. Tieši to mēs sagaidām no mūsu attiecībām ar ASV tautu un ASV politiku, un mēs vēlamies, lai Komisija un Padome tam pievērš lielāku uzmanību.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Tiklīdz kā beidzās sarunas par SWIFT nolīgumu, kļuva skaidrs, kas mums ticis pārdots kā datu aizsardzība, patiesībā bija apkaunojošs gadījums eiropiešiem, kuri paši sev bija sapūtuši miglu acīs. Tagad mans viedoklis ir oficiāli apstiprināts: ES pašas uzraudzības sistēma nav sevi apliecinājusi - kā jau man šķita - kā nekaitīgu līdzekli, kā nomierinošu līdzekli kritiķiem dažu gadu laikā, bet ir to izdarījusi dažu mēnešu laikā.
Ir skaidrs, ka ASV šādi nolīgumi ir pilnīgi vienaldzīgi. ASV ir vēlreiz pierādījusi, ka partneri tai neinteresē, bet labākajā gadījumā tā tikai nosaka, ka ir jāsaka "jā” un "āmen” visiem visuvarenās ASV pasākumiem. Mums ir gadiem ilgi nācies sakost zobus un to atzīt, ASV ir enerģiski sev palīdzējusi iegūt Eiropas banku datus, un, kad mēs uzstājām uz datu aizsardzības Eiropas standartiem šajā nolīgumā un izveidojām ES uzraudzības sistēmu, ASV labprāt to pieņēma, jo tai joprojām bija neierobežota piekļuve datiem, izmantojot divpusējas pieejas.
Manuprāt, mums nevajadzētu gaidīt nākamās transatlantiskās sarunas, bet gan pārtraukt šo murgu tūlīt pat.
Ernst Strasser
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Es vēlos atbalstīt viena no runātājiem iepriekš minēto. Mēs patiešām novērtējam jūsu ierašanos šeit personīgi un paziņojuma sniegšanu. Es apzinos, ka šī nav jūsu specializācijas joma. Tomēr man jāsaka, ka Komisijas paziņojums ir ārkārtīgi neapmierinošs. Šeit ir noticis kaut kas tāds, kam man patiesi jāpievērš jūsu uzmanība.
Visas šā Parlamenta galvenās grupas vēlas apspriest šo principu. Mēs, maigi izsakoties, esam šokēti, ka Komisija nerīkojas. Tāpat bija SWIFT gadījumā. Pēdējā plenārsēdē mums bija Komisija jāinformē par 14 ASV dolāru dalības maksu. Šodien kolēģe deputāte pareizi jautāja: ko Komisija dara? Ko dara dalībvalstis? Pašreiz dzirdu, ka notiek pat apspriedes par priviliģētas attieksmes nodrošināšanu amerikāņiem salīdzinājumā ar eiropiešiem!
Mums ir skaidri jānosaka, ka mēs ar Komisiju vēlamies piedalīties īpaši nopietnās apspriedēs par pamatjautājumiem. Tajās ir jāiekļauj vismaz savstarpīgums. Tas nozīmē, ka piekļuves atļaušana Eiropas datiem ticamāk jāaizstāj ar grūdiena procedūru, kas jāparedz, lai iegūtu šādus datus. Tie ir principi, kas pašreiz ir vēl piemērotāki, tāpat kā pilsoņu tiesības - proti, pilsoņa tiesības zināt, kādi dati par viņu tiek izmantoti un kur un kā tos izmanto - tā pamatā, protams, jābūt Eiropas koncepcijai. Šodien mēs dzirdam, ka Komisija patiesībā novājina mūsu sarunu pozīciju ar ASV, nedodoties pie dalībvalstīm un to nekoordinējot, kā arī nerīkojoties.
Kad sāksies sarunas? Kad sāksiet rīkoties? SWIFT gadījumā Parlamenta spiediena dēļ to pēkšņi paveica mēneša laikā. Mums jāredz tāda pati rīcība saistībā ar PDR un datiem vispār.
Zuzana Roithová
(CS) Lai gan pret terorismu ir jācīnās enerģiski un ar visiem iespējamiem līdzekļiem, nav iespējams - šīs jomas starptautiskās sadarbības kontekstā - apiet demokrātiskus standartus, kas ir piemēroti transatlantiskās teritorijas valstīs. Tādēļ esmu ļoti vīlusies, ka pēdējā divpusējo līgumisko attiecību gadījumā starp Eiropas Savienību un ASV Komisija un dalībvalstis nav apguvušas mācības no iepriekšējām kļūdām un slēdz darījumus aiz Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu muguras. Ātrā vienošanās - kura šķiet ir pasūtījums Amerikas priekšvēlēšanu kampaņas vajadzībām - rada šaubas par likumību, pārredzamību un demokrātisku uzraudzību. Turklāt tas viss notiek laikā, kad ASV ir noteikusi Eiropas Savienībai maksu par vīzu režīma atcelšanas shēmu, kuru parakstīja, pamatojoties uz Eiropas sabiedrības viedokli. Man personīgi netraucē Eiropas pilsoņu, piemēram, aviopasažieru, konkrētu personas datu pārsūtīšana uz attīstītajām demokrātiskām valstīm, bet tam jānotiek saskaņā ar visiem juridiskajiem noteikumiem tā, lai to varētu pārbaudīt neatkarīga iestāde, piemēram, Parlamenta deputāti vai tiesneši.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Pilsoņu datu pārsūtīšana vienmēr ir jutīgs jautājums gan no pilsoniskās perspektīvas, gan no cilvēktiesību perspektīvas.
Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu datu pārsūtīšanu Amerikas Savienotajām Valstīm jo īpaši pamato mūsu pretterorisma centieni un mūsu kopējās intereses par mūsu pilsoņu drošību. Tas noteikti ir cēls mērķis, bet reizēm man šķiet, ka terorisma apkarošanas vārdā mēs mūsu pilsoņiem aizvien vairāk liedzam privātumu. Es nevēlos mazināt Eiropas Savienības un ASV sarunu vērtību un esmu pārliecināta, ka ASV ir mūsu tuvākais sabiedrotais. Taču, no otras puses, par kaut ko liecina tāds fakts, ka ASV piedalās sarunās ar dalībvalstīm gan atsevišķi, gan divpusēji, nevis tikai ar Eiropas Savienību kopumā.
Nobeigumā vēlos paust atbalstu tām dalībvalstīm, kas memorandu jau ir noslēgušas. Tas notika tādēļ, ka šīm konkrētajām valstīm bija uz vīzām pamatotas attiecības ar Amerikas Savienotajām Valstīm un ka Eiropas Savienība nerīkojās kā viens vesels, šīm valstīm nebija citas izvēles, kā vien parakstīt divpusējos memorandus. Tomēr es uzskatu, ka nākotnē Eiropas Savienībai būs svarīgāka nozīme salīdzinājumā ar atsevišķu dalībvalstu nozīmi.
Jaroslav Paška
(SK) Esmu pilnīgi pārliecināts, ka mums jāturpina terorisma apkarošanas centieni, jo tas turpina radīt draudus civilizētajai pasaulei.
Tomēr ceļojošu eiropiešu personas datu apstrāde, aizbildinoties ar terorisma novēršanu, šķiet, ir nekoordinēta un neorganizēta rīcība. Tieši ASV ir galvenais personas datu apkopotājs un apkopo datus, kas attiecas uz Eiropas Savienības pilsoņiem, pamatojoties gan uz nolīgumiem ar Eiropas Savienību, gan divpusējiem nolīgumiem ar atsevišķām valstīm. Es uzskatu, ka šāda divu veidu pieeja vairs nebūtu jāpieņem. Mums būtu jāmaina ES pilsoņu personas datu apstrāde tā, lai novērstu personas datu aizsardzības tiesību pārkāpšanu, dalībvalstīm piemērojot dažas daļēji likumīgas procedūras. Tāpēc mūsu attiecībās ar ASV mums jāpiemēro savstarpīgums un rūpīgi jānodrošina, ka noteikumi ir pieņemami arī mums, eiropiešiem un ka Eiropas dati vai ES pilsoņu dati tiek koplietoti saskaņā ar Eiropā spēkā esošajiem noteikumiem.
Priekšsēdētājs
Morvai kundze, šī uzstāšanās būs izņēmums. Kolēģi, vienas minūtes runas nav iespējamas pēdējā brīdī. Ja vēlaties piedalīties šajā procesā, lūdzu, paceliet savu roku savlaicīgi. Es pieļauju izņēmumu, jo šoreiz sarakstā nav daudz cilvēku.
Krisztina Morvai
Liels paldies, priekšsēdētāja kungs! Jūs varat to uzskatīt par vainu mīkstinošu apstākli, ka saistībā ar šādu būtisku jautājumu nav izrādīts liels satraukums un interese, tādēļ es lieki netērēšu daudzu cilvēku laiku.
Jebkuram datu aizsardzības procesam vai procedūrai, kas pārkāpj datu aizsardzības pamatintereses, jābūt saistītai ar skaidri nosakāmu mērķi un būtu jāspēj sasniegt šo pamatoto mērķi. Kāds tieši, ņemot vērā ASV viedokli, ir pamatotais mērķis un kā personas datu pārsūtīšana spēs to sasniegt? Citiem vārdiem sakot, kā viņi plāno šos datus izmantot? Tas ir mans pirmais jautājums Komisijai.
Es arī vēlos jautāt, kādēļ viņi izmanto divu dažādu līmeņu rūpīgu pārbaudi, proti, vienu "vecajām” dalībvalstīm, vienu - "jaunākajām”, tai skaitā manai valstij Ungārijai. Kādēļ gan Ungārijas pilsonis būtu bīstamāks - no terorisma viedokļa - par jebkuru citu pilsoni no "vecajām” dalībvalstīm? Vai sarunās šo jautājumu ierosināja vai arī to vēl tikai ierosinās?
Sophia in 't Veld
autore. - Priekšsēdētāja kungs! Paldies, ka ļāvāt man sniegt precizējumu par diviem jautājumiem.
Es biju pārsteigta, dzirdot Komisijas apgalvojumu, ka programma par vīzas režīma atcelšanu skar tikai dalībvalstis - vismaz man liekas, ka tā apgalvoja komisāre? Eiropas Komisija 2007. gadā sākotnēji apgalvoja, ka tai šajā jomā ir ekskluzīva kompetence, un laika gaitā tai nācās šo kompetenci nodot dalībvalstīm. Vai man taisnība, ka Eiropas Komisija tagad ir mainījusi viedokli par savām kompetences jomām?
Otrkārt, komisāre, jūs minējāt, ka nevienā no saprašanās memorandiem nav atsauces uz PDR datu pārsūtīšanu. Es jums varu iedot viena saprašanās memoranda eksemplāru, kurā ir minēts PDR. Vai tas nozīmē, ka Komisija nezina, kas notiek?
Tagad vēlos jums ko paskaidrot, komisāres kundze. Šis Parlaments ir nolēmis atlikt balsojumu par diviem PDR nolīgumiem, jo, mūsuprāt, mēs varējām paļauties uz to, ka Komisija ir tikpat atbildīga ES iestāde, kādi esam mēs Eiropas Parlamentā. Tagad sāku šaubīties, vai Komisija ir pelnījusi šo uzticību. Ceru, ka neliksiet mums vilties.
(Aplausi)
Maria Damanaki
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Pirmkārt, es vēlos norādīt, ka šī apspriede ir īpaši interesanta un es piedalos tajā, lai sniegtu jums paskaidrojumus, bet man nav pieņemami apgalvojumi, ka Komisija nerūpējas par ES pilsoņu datu aizsardzību un ka es piedalos apspriedē, lai aizstātu savu kolēģi, nepārzinot šo jautājumu vai nezinot, kas notiek. Mēs visi īpaši labi - patiešām labi - zinām, kas notiek, un varu jums sacīt, ka mēs patiesi ar lielu rūpību risinām jautājumu par mūsu pilsoņu datu aizsardzību.
Tagad pievērsīsimies faktiem: vai mums ir jāņem vērā Lisabonas Līgums vai nav? Kāds ir jūsu priekšlikums? Ignorēt Padomi? Es nekad neesmu dzirdējusi, ka jūs tā vienkārši teiktu, ka šajā jautājumā jūs vēlētos, lai Eiropai būtu viens viedoklis. Es jums piekrītu: arī man tas patiktu.
Tad kam jūs dodat priekšroku? Sacīt Komisijai, lai tā pilnībā ignorē Padomi? Es vēlos jūs informēt - un tagad es runāju par faktiem, nevis sapņiem - ka mēs jau esam Padomei uzdevuši jautājumu, kā jūs jau zināt, jo tas nav nekāds jaunums. Mēs Padomei pagājušā gada maijā ierosinājām, ka, ja ES un ASV turpmākajā reglamentējumā būs jebkādas atsauces uz personas datiem, tas būtu jāpiemēro arī dalībvalstu datiem. Mēs ierosinājām to, par ko jūs visi šeit runājāt.
Ja par to esam vienojušies, tad tā mēs rīkosimies. Tāda ir situācija. Taču, ja Padome nepiekrīt, ko jūs ierosināt darīt? Vai mēs vērsīsimies pie dalībvalstīm un sacīsim, ka tālāk nespējam turpināt? Es saprotu, ka tāds ir jūsu priekšlikums, un mana atbilde ir ļoti vienkārša: mums ir jāievēro Lisabonas Līgums.
Tagad pāriesim pie dažiem citiem ļoti interesantiem jautājumiem: es daudz dzirdēju par Eiropas datu bāzi un Prīmes datu bāzi. Mana atbilde ir šāda: ja dalībvalstīm ir saprašanās memorandi un divpusēji nolīgumi, tās, iespējams, varēs sniegt datus par saviem valstspiederīgajiem. Tās nevar sniegt datus no ES datu bāzes vai Prīmes datu bāzes, un šajā jautājumā es izteicos pietiekami skaidri. Es arī ļoti skaidri prasīju Amerikas Savienotajām Valstīm - un mēs esam nosūtījuši vēstules un joprojām šajā jautājumā risinām sarunas - piekrist, ka divpusējos nolīgumos nedrīkst būt atsauces uz PDR datiem. Tas nenozīmē, ka dalībvalstis, iespējams, nav centušās to apspriest ar ASV, bet šāda ir Komisijas nostāja.
Es ļoti labi saprotu jūsu bažas, bet mums ir jāvirzās uz priekšu, lai - maksimāli - uzlabotu sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm un censtos nolīgumā ieviest dažus saistošus noteikumus dalībvalstīm, jo tas ir vienīgais veids, kā panākt tieši to, ko vēlaties panākt. Tas ir veids, kā mēs risinām jautājumus, tādēļ Komisija rīkojas šajā virzienā: mēs pašlaik piedalāmies sarunās ar Amerikas Savienotajām Valstīm un cenšamies panākt nolīgumu, kas ir saistošs dalībvalstīm.
Tādēļ esam jautājuši Padomei un sacījuši: lūdzu, apzinieties, ja par to panāks vienošanos un ja mēs varēsim aizsargāt datus, kas ietverti mūsu pieejā - pieejā starp ES un Amerikas Savienotajām Valstīm - ka jums jārīkojas tāpat. Vai jums ir vēl kāds cits priekšlikums, kurš pamatotos uz tiesisko reglamentējumu, kas mums jāievēro? Ja tā, esmu gatava to uzklausīt. Tomēr, ja šāda priekšlikuma nav, lūdzu, saprotiet, ka arī mēs jautājumam par pilsoņu datiem pieejam ar lielu rūpību un cenšamies tos aizsargāt, bet mēs arī cenšamies ņemt vērā dalībvalstis un Padomi.
Šis jautājums joprojām tiek risināts. Es uzklausīju visas jūsu paustās bažas un centīšos tās visas ņemt vērā. Komisija var doties pie Padomes un sacīt, lai tā pārtrauc sarunas ar jebkuru citu valsti. Mēs varam sacīt, ka mēs rīkosim sarunas, un pēc tam centīsimies tām piemērot saistības attiecībā uz mūsu pieeju. Tā mēs strādājam.
Priekšsēdētājs
Komisāres kundze! Tā kā man ir zināšanas par šo jautājumu, es vēlētos vienkārši uzsvērt, ka gandrīz katra politiskā grupa šajā plenārsēžu zālē ir paudusi lielas bažas, kā jau jūs dzirdējāt. Mums ir PDR nolīgums, par ko notiek atkārtotas sarunas un kas tiek izstrādāts. Šim Parlamentam ir ārkārtīgi svarīgi, lai Komisija šīs bažas uztvertu pietiekami nopietni un lai mums nebūtu nošķirtības sajūtas, kā tas bija, piemēram, SWIFT nolīguma gadījumā.
Mēs arī šajās apspriedēs nesen norādījām uz "pelēkajām zonām”, kas ir īpaši bīstamas. Piemēram, ja katra dalībvalsts trešai valstij sniegtu datus, ko tā ievieto Eiropas datu bāzēs - piemēram, Šengenas datu bāzē - beigu beigās šī trešā valsts varētu apkopot visus datus, kas ir Šengenas datu bāzē. Lai gan tā to neiegūst no Šengenas datu bāzes, tā to iegūst atsevišķi no katras dalībvalsts.
Šajā saistībā, kā jūs jau pareizi minējāt, mēs esam pateicīgi par enerģisko pieeju, ar kādu Komisija aizsargā Kopienas pozīciju šādā situācijā. Es arī vēlos jums prasīt, lai jūs nodrošināt, ka tas tiek izdarīts maksimāli piemēroti.
Maria Damanaki
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Es jums piekrītu, ka mums jāņem vērā visas bažas un ka šī ir joma, kas rada bažas.
To es skaidri norādīju jau pašā sākumā un es vēlos, lai jūs to saprastu.
Komisijā mēs cenšamies rast likumīgus veidus, kādi ir saskaņā ar līgumiem un ar kuriem varētu risināt šo problēmu, aizsargāt datus un censties uzlabot Kopienas pozīciju šajā situācijā.
Tomēr tas nav vienīgais balsts. Atcerieties, ka es esmu izpratusi visas bažas. Es vēlos, lai jūs saprastu, ka mēs esam no Padomes prasījuši apņemšanos. Ja mums izdosies un ja mēs patiešām panāksim personas datu aizsardzību mūsu nolīgumā, tad mēs esam prasījuši Padomei apņemties to ievērot.
Tas ir vienīgais likumīgais veids, kā virzīties uz priekšu.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
