A jogalkotás minőségének javítása az Európai Unióban - A jogalkotás minőségének javítása (2005): a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazása - A szabályozási környezet egyszerűsítése - A nem kötelező erejű jogi eszközök (ún. soft law) alkalmazása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a következő jelentések együttes tárgyalása:
Lévai Katalin. számú jelentése a Jogi Bizottság nevében a jogalkotás minőségének javítása az Európai Unióban címmel;
Bert Doorn. számú jelentése a Jogi Bizottság nevében a jogalkotás minőségének javítása (2005): a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazása - 13. éves jelentés címmel;
Giuseppe Gargani. számú jelentése a Jogi Bizottság nevében a szabályozási környezet egyszerűsítésére vonatkozó stratégia címmel;
Manuel Medina Ortega. számú jelentése a Jogi Bizottság nevében m kötelező erejű jogi eszközök (ún. soft law) alkalmazásának jogi és intézményi következményei címmel.
Katalin Lévai  
előadó. - Elnök úr! Azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondjak mindazoknak, akik segítettek jelentésem összeállításában - segítségükért nagyon hálás vagyok.
Az elmúlt években a Bizottság egyre nagyobb aggodalommal figyelte a közösségi jogalkotás minőségi jellemzőit, egyfelől az érthetőség és hozzáférhetőség, másfelől annak hatékonysága és a polgárokra valamint a vállalkozásokra gyakorolt pozitív hatás vonatkozásában.
A Bizottság általában a "jobb szabályozás” illetve "jobb jogalkotás” kifejezéseket használja, amikor ezekre a célokra utal. A jobb szabályozás célja tulajdonképpen a modern, racionális és hatékony jogszabályok előnyeinek maximális kihasználása úgy, hogy azok költségeit a legalacsonyabb szinten tartjuk, hogy ezáltal az Európai Unióban mindenütt biztosított legyen a legmagasabb szintű termelékenység, növekedés és végső soron a foglalkoztatottság.
Kétség nem fér hozzá, hogy a tisztességes és versenyképes piaci környezet, a polgárok jóléte, valamint a közegészség és a környezet hatékony védelmének biztosításához alapvető fontosságú a jobb szabályozás. Mindez a Lisszaboni Stratégia fontos része, mivel ezáltal jelentősen fokozható a termelékenység és a foglalkoztatottság. A jobb szabályozás azt jelenti, hogy a felelősség megoszlik. Az uniós szinten hozott jogszabályokat a nemzeti kormányok és parlamentek ültetik át a nemzeti jogba, később pedig regionális illetve helyi szinten gyakran alkalmazzák azokat. Megvan annak a veszélye, hogy a jogszabályokat a megszületésük és végrehajtásuk között lezajló folyamat során folyamatosan kozmetikázzák. A jó szabályozásból adódó felelősség tehát közös.
Számos tagállam jelenleg hatásvizsgálatot végez, néhány esetben iránymutatások készültek. Ugyanakkor az új jogalkotási javaslatok esetében csak viszonylag kevés ország végez szisztematikus, integrált hatásvizsgálatot.
Az európai szintű jogalkotás jelentősen csökkentette a bürokráciát. Sokkal egyszerűbb és sokkal hatékonyabb egy, az összes tagállamra érvényes közös szabályt alkalmazni, mint nemzeti és regionális szinten komplex, szövevényes szabályokat. Az európai jogszabályok hatékonyan küszöbölték ki mind a versenyben akadályt jelentő, annak ártó korlátozásokat, mind az azzal ellentétes nemzeti szabályokat, tehát az egyszerűsítő program nemcsak az igazgatási terhek csökkentése miatt jelent kézzel fogható gazdasági előnyöket. A tagállamok tapasztalata azt mutatja, hogy a hatóságok sokat tehetnek annak érdekében, hogy csökkentsék a jogszabályok okozta indokolatlan igazgatási terheket. A Bizottság szerint ez az irányvonal az EU gazdaságának a GDP körülbelül másfél százalékos növekedését jelentené, emellett becslések szerint 150 milliárd eurót szabadíthatna fel befektetési célokra.
Jelentésemben támogatom azt a célkitűzést, amely a szabályozói környezet szükséges, egyszerű és hatékony működését kívánja biztosítani. Másfelől azonban hangsúlyoznunk kell, hogy egy ilyen folyamatnak teljesen átláthatónak kell lennie és abba nyilvános ellenőrzéssel és a szakértőkkel, valamint az összes érdekelt féllel folytatott széleskörű és nyitott konzultáció segítségével teljes mértékben be kell vonni az Európai Parlamentet, nemcsak a kormányokat vagy a vállalkozásokat, hanem elsősorban a nem kormányzati szervezeteket is.
Továbbá javasolni szeretném egy hatásvizsgálati testület felállítását. Rendkívül fontos, hogy ez a testület, amely tanácsadói feladatot lát el, ugyanakkor segít a Bizottságon belüli magas színvonalú hatásvizsgálat kultúrájának kialakításában, a politikai döntéshozatali részlegektől függetlenül működjön. Ez persze nem feltétlenül jelenti azt, hogy a hatásvizsgálatot olyan külső szakembereknek kell elvégezniük, akik nem az intézményhez tartoznak. Az is fontos, hogy a hatásvizsgálati testület segítsen az összes hatásvizsgálat esetében használható általános módszertan kialakításában.
Ezenfelül a hatásvizsgálat folyamatán javasolnám egy speciális projekt - egy ún. "szociális teljesítményértékelés” - elindítását. Ez elsősorban bizonyos érzékeny célcsoportokra koncentrálna, amilyenek például a hátrányos helyzetű emberek, nők, etnikai kisebbségek, gyermekeiket nevelő szülők, idősek, az állandó gondozásra szoruló illetve fogyatékkal élő emberek.
Összegezve tehát: hangsúlyozni szeretném, hogy a jobb szabályozás célja az egyszerűbb, világosabb, polgárbarátabb szabályozás, amelynek része a folyamatos hatásvizsgálat, amely a magukat megvédeni nem képes kiszolgáltatott társadalmi csoportokra helyezi a hangsúlyt. Jelentésem főbb elemeit talán a következő kulcsszavakban lehetne összefoglalni: érthetőség, átláthatóság, egyszerűség és a bürokrácia megszüntetése.
Bert Doorn  
Elnök úr! Szeretnék kapcsolódni Lévai képviselő asszony kitűnő érveléséhez. Jó, hogy szánunk időt arra a Parlamentben, legalább évente egyszer, hogy minőségi szempontból áttekintsük mind a jogalkotást mind a rendeleteket. Rendeleteink és jogalkotásunk az Európai Unió belépőjének is tekinthetők. Polgáraink az ezek által létrehozott kereteken belül élik életüket és végzik munkájukat, a társaságok pedig az e keretek által megszabott módon működnek. Ez viszont azt jelenti, hogy nagy hangsúlyt kell fektetnünk a minőségre.
Hogyan is állnak jelenleg a dolgok? Jó irányban haladnak. A Bizottság számos kezdeményezést indított útjára. Felállítottunk egy Hatásvizsgálati Testületet, amely sokat és jól dolgozik. Ez azonban nem elegendő. Már sokszor elmondtam: nagyobb átláthatóságra van szükség és most ismételten hangsúlyozom, szükség van egy külső szakemberekből álló szakértői bizottságra, amely felméri, hogy a Bizottság hatásvizsgálatai a helyes módszertannal összhangban készültek-e.
Felülvizsgálatra van szükség, nem bürokráciára. Frassoni képviselő asszony mindig aggodalmaskodik: "Ön még több bürokráciát akar” - mondja. Egyáltalán nem akarok több bürokráciát. Csak nagyobb átláthatóságot, és szerintem az átláthatóság minden formája a kormányzati munka erényét mutatja. Ennek további előnye, hogy amikor a hatásvizsgálatok magának a Parlamentnek a módosításai alapján történnek - el kell mondjam, eddig nem túl nagy sikerrel - van lehetőségünk arra, hogy azokat a Bizottság Hatásvizsgálati Testülete helyett egy hasonló, független testület hatáskörébe utaljuk.
Helyes irányba tett lépés az, hogy létrejön egy, az igazgatási terhek problémájával foglalkozó szakértői testület. Nagyon pozitív fejlemény, amely a bürokrácia területén szerepet kell, hogy kapjon. Az persze fontos, kik vannak ebben a testületben. Nem szabad, hogy ebből valamiféle tisztségeket felvonultató egyfajta ál-parlament legyen, hanem szakértőkből álló kisebb fajta bizottságnak kell lennie: itt nincs helye az iparág vezetőinek, köztisztviselőknek, politikusoknak, ide olyan szakemberek kellenek, akik tudják, mi az a hatásvizsgálat, akik tudják mi az a bürokrácia, és akik e problémával összefüggésben komoly, saját országaikon belüli tapasztalattal rendelkeznek.
A Bizottság egyértelmű célt jelölt ki: 2012-re 25%-kal kell csökkenteni az igazgatási terheket. Ez persze nagyon jó dolog, de ennek nettó célkitűzésnek kell lennie. Ez azt jelenti, hogy mostantól ténylegesen 25%-os csökkentést kell elérni, és a számításba bele kell venni az újabb igazgatási terheket is, és az eredményből azokat is le kell vonni, máskülönben az egész csak időpocsékolás.
Szeretnék rávilágítani még egy szempontra, amelyre a Bizottságnak külön oda kell figyelnie. Arról beszélünk, hogy ma csökkentenünk kell az igazgatási terheket, de a jövőben azt is el kell érnünk, hogy csökkenjenek a megfelelési költségek. Ezek olyan kiadások, amelyek a vállalkozások és a polgárok azon kötelezettségéből fakadnak, amelyek kötelezővé teszik a jogszabályok betartását, és e kiadások rendkívül magasak. Amikor tehát a rendeletekhez kötődő költségtényezőkről beszélünk, nem szabad megfeledkeznünk a megfelelési költségekről, amelyekről jelenleg nem veszünk tudomást.
Giuseppe Gargani  
előadó. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! 2006 novemberében a Bizottság elfogadott egy munkadokumentumot - egy, a szabályozási környezet egyszerűsítésére irányuló stratégia terén elért eredményekről szóló kezdeti jelentést, amely egy másik, 2005. októberi közlemény nyomon követése. Ez tehát egy fontos fejlemény amely, amint azt Doorn úr joggal jegyezte meg, egy olyan folyamat folytatása, amelyet mi magunk indítottunk el azért, hogy elérjük azt az egyszerűsítést, amely egyenlő az átláthatósággal és amely a jogalkotás átlátható, érthető módszerének tekinthető.
A munkadokumentumot a Jogi Bizottság jóváhagyta, amely számba vette a - mint már mondtam - 2005-ben bevezetett egyszerűsítési program végrehajtása során elért eddigi eredményeket. A program konkrétan 43 jogszabályi átdolgozást tartalmaz, ezen kívül szeretném megosztani a Házzal a következő számadatokat: 12 egységes szerkezetbe foglalást, 8 hatályon kívül helyezést, illetve további 46, az anyagi jogi egyszerűsítéshez kapcsolódó intézkedést tartalmaz. Emellett 500 új jogalkotási kezdeményezés került bele egy - kifejezetten az egységes szerkezetbe foglalásra irányuló - másik gördülő programba, ebből egyedül 2007 során 200 készült el.
Itt szeretném külön felhívni a figyelmet néhány pontra - természetesen nagyon röviden - amelyek jelentésem lényegét alkotják, azért, hogy tájékoztassam a Házat egyrészt a jelenlegi helyzetről, másrészt a Jogi Bizottságnak az e kérdésekben kialakított általános véleményéről.
Három egyértelmű üzenetem van a Bizottság számára. Úgy hiszem, fontos annak egyértelművé tétele, hogy először is mostantól kezdve szükség van arra, hogy az egyszerűsítést célzó kezdeményezéseket szisztematikusan belevonjuk a jogalkotási és munkaprogram egy adott részébe; másodszor abban jelezni kell, hogy az egyes egyszerűsítő kezdeményezéseknek milyen prioritásokat kíván adni a program; harmadszor pedig - a lehető legáttekinthetőbb referenciakeret kialakítása érdekében - el kell kerülni, hogy sorra szülessenek az olyan dokumentumok, amelyekben se vége se hossza az egyszerűsítési kezdeményezéseknek.
Ezért tehát még egyszer hangsúlyoznám, hogy a Bizottságnak a saját maga által kitűzött egyszerűsítési célkitűzések terén is következetesnek kell lennie. A jogszabályok átdolgozásának hasonlóképpen egyszer és mindenkorra kötelező jellegű jogalkotási technikává kell válnia. Összefoglalva, annak a bizottságnak az elnökeként, amelynek Lévai asszony, Doorn úr és Medina úr is a tagjai, azt hiszem, elmondhatom, hogy ez a négy szabályozási kezdeményezés átfogóan tükrözi a helyzetet, valamint hogy a Bizottság kötelességének érzi, hogy alaposan átgondolja azokat.
Lehetőség van tehát egészében áttekinteni a rendelet szövegét a konkrét módosításokkal együtt is úgy, hogy mind az új, mind a változatlanul hagyott részek egyértelműen jelölve vannak. Ez a Parlament szempontjából igen fontos szövegtervezet, mivel ennek eredményeképp a közösségi jogszabályok érthetőbbé és átláthatóbbá válnának, ami mindnyájunk célja.
A bizottsági munkadokumentum tulajdonképpen azt javasolja, hogy a javaslatainak első, rövidített változatait használjuk az egyszerűsítés céljainak megfelelőbb kifejtése érdekében. A kezdeményezés ugyanakkor kontraproduktív is lehet: míg az összefoglaló jogos lehet egy érvelő típusú szöveg esetében, amilyen mondjuk egy közlemény, ugyanez nem mondható el egy szabályozási szövegről, ahol az előzetes összegzés nem feltétlenül egyértelmű. Erre tehát nagyon oda kell figyelni.
Végül a jelentés igyekszik kiemelni, hogy az Európai Parlament jó szándékának komoly tanújelét adta azzal, hogy módosította a parlamenti eljárási szabályzatot, ami az egységes szerkezetbe foglalás (80. cikk) javításához és bevezetéséhez és egy új ad hoc átdolgozási eljáráshoz (80a. cikk) kapcsolódik. A Parlamentnek ezeket a dolgokat kell figyelembe vennie, reményeim szerint a megegyezés szándékéval, és egészében véve módosítás nélkül, hogy a Ház ezt követően a holnapi nap folyamán jóváhagyását jelezhesse e fontos ügy kapcsán.
Manuel Medina Ortega  
Elnök úr! Jelentésem ellentmondásos, mert egy ellentmondásos kifejezést használtam: a "nem kötelező erejű jogi eszközök”. A jogszabályok nem puhák, a jogszabályok kényszerítő jellegűek. Arról van szó, hogy az uniós szakzsargonban gyakran használják a "nem kötelező erejű jogi eszközök” kifejezést.
Hogy ez valójában mit jelent? Főleg a Bizottság által készített dokumentumokat: közülük néhány értelmező jellegű, mások végrehajtási jogi aktusok, megint mások pusztán előkészítő jellegű dokumentumok. A probléma az, hogy tekintettel a számos joghatóság - beleértve a Bíróságét - részéről tapasztalható, a közösségi jogszabályok természetével kapcsolatos zavarra és hiányos ismeretekre, jogi erőt tulajdonítanak a "nem kötelező erejű” dokumentumoknak.
Ezzel mind az uniós tagállamok, mind maga az Európai Unió egészének alapvető jogelvei sérülnek. A jogalappal rendelkező, kötelező szabályok kibocsátásának egyedüli, jelenlegi legitimitása mind nemzeti, mind pedig uniós szinten az emberek akaratára támaszkodik, az emberek akaratát pedig az olyan képviselő testületek fejezik ki, mint - ebben az esetben - az Európai Parlament, amelyet az emberek közvetlenül választanak, vagy a Tanács, amelyet azok a kormányok alkotnak, amelyek az őket saját országukban megválasztó emberektől függnek.
Nyilvánvaló, hogy a Bizottság a Szerződések alkalmazásának őreként az európai jog alkalmazásában óriási szerepet játszik, tevékenységét azonban a jogalkotó testületekkel összhangban kell végeznie, a Szerződések által a Parlamentre és a Tanácsra ruházott hatáskört pedig semmiképpen nem válthatja fel.
Nekünk a Jogi Bizottságban először is az okoz gondot, hogy nem kívánjuk csorbítani a Bizottság kezdeményezési jogát, nem kívánjuk gátolni azokat a végrehajtói funkciókat, amelyeket a Bizottságnak kell betöltenie, nem kívánjuk csökkenteni a fejlődés lehetőségeit, ugyanakkor fontos szerintünk koncepcionális különbséget tenni a kétféle eszköz között, és amikor a Bizottság úgy ítéli meg, hogy ebben az irányban kell lépéseket tennie, ennek kapcsán legalább a Parlamenttel, de a Tanáccsal mindenképpen együtt kell működnie, hogy azután az ilyen lépések megtételének előkészületei ne vezessenek téves értelmezésekhez vagy interferenciához.
Amiről biztosan állítható, hogy nem a jogalkotás feladata az, amit "nyílt koordinációs módszer”-ként ismerünk. Lehetséges, hogy a nyílt koordinációs módszer rendkívül hatékony eszköz a Szerződés célkitűzéseinek eléréséhez, azonban csak a résztvevő felek közötti kötelezettségek megállapítására alkalmas. Ez szerződő felek vagy például társadalmi közvetítők közötti szerződésekhez vezetne. Ugyanúgy, ahogy egy szakszervezetek és vállalkozások közötti szerződés például kötelező érvényű lehet a szerződő felekre nézve, a nyílt koordinációs módszer segítségével megköthető egy ilyen típusú szerződés, az azonban a közösségi rendeleteknek lesz alárendelve, azok helyébe soha nem léphet, az Európai Unió mint jogon alapuló közösség pedig a jogi szövegek elfogadását feltételezi.
Ezért tehát nem elég azt mondani, hogy azért "akarjuk a nyílt koordinációs módszert alkalmazni”, mert az az uniós célkitűzések elérésének hatékony eszköze. Nem hatékony eszköz, mivel az Európai Unió kizárólag jogrendszerként működhet.
Az Európai Unió nem rendelkezik hadsereggel illetve saját rendőrséggel, működésének alapját a múltban az jelentette, hogy a tagállamok intézményei elfogadták az előírt követelményeket, amelyek betartását a Bizottság és a Bíróság ellenőrzi. Ugyanakkor a nyílt koordinációs módszer nem jogi megoldás és nem is az általános jogszabályok meghozatalához szükséges jogi eszköz, a két koncepciót tehát nem lehet összetéveszteni.
Amint Gargani úr korábban már utalt rá, a Jogi Bizottság aggódik az EU-n belül eluralkodott jogszabályellenes hangulat miatt. Az Európai Parlament együtt kíván működni a Bizottsággal céljainak elérésében, a végrehajtási funkciói, valamint a jogszabályok megtervezésében betöltött funkciói tekintetében egyaránt. Ugyanakkor nem tud és nem is szabad olyan módszereket támogatnia, amelyek szembe helyezkednek a jogállamiság kialakításának elvével, az EU jogalanyi státuszának kiépítésének fejlesztésével, amely olyan közösség, amelynek szüksége van a szabályok egyértelmű hierarchiájára: Szerződések sorára - amelyeket én mindenek ellenére még mindig alkotmányosnak nevezek - és amelyek lefektetik az alapvető jogszabályokat, valamint az olyan uniós jogszabályokra, amelyek minden olyan területre kiterjednek, ahol az EU-nak szerepe kell, hogy legyen, miközben természetesen betartva az arányosság és szubszidiaritás elvét, ugyanakkor azonban fenntartva az Unió hatásköreit, előkészítve a szükséges jogalkotási intézkedést, a végrehajtás céljából fenntartva a nyílt koordinációs módszerhez hasonló vagy bármilyen más eszközt, amelyről a Bizottság úgy véli, szükség van rá az EU célkitűzéseinek eléréséhez.
(Taps)
Günter Verheugen
a Bizottság alelnöke. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A jobb szabályozás erőteljesen politikai töltésű projekt. Az ebben a témakörben múlt év áprilisában itt a Házban lezajlott jelentősebb vita alkalmával hangsúlyoztam, hogy két célunk van: először is azt akarjuk, hogy erősödjön az uniós polgároknak az egész európai integrációba vetett hite, másodszor pedig az európai gazdaság számára olyan egyértelmű és megbízható paramétereket kell létrehoznunk, amelyek munkalehetőséget és növekedést eredményeznek.
Azóta komoly haladást értünk el. A közvélemény-kutatási adatok szerint az európai integráció általános támogatottsága nagyobb, mint hosszú idő óta bármikor, gazdasági helyzetünk jelentősen javult és jók a kilátásaink is, széleskörű konszenzus van a megkezdett irányvonal folytatását illetően, mindez pedig a növekedési és foglalkoztatási partnerségen alapul. A foglalkoztatási és növekedési politika szempontjából kulcsfontosságú a jobb szabályozás. Bár az általános politikai helyzet igen kedvező, most nem szabad lazítanunk, ellenkezőleg, ki kell használnunk a kedvező pillanatot.
Végül is a hangulat gyorsan meg is változhat, és csak áltatnánk magunkat azzal, ha elhinnénk, hogy az Európai Unióról kialakult kép alapvetően megváltozott. Az emberek fejében még mindig mélyen ott van, hogy minden, ami Európából jön, irreleváns, túlméretezett és központosított. Ez a vád nyilvánvalóan túlzó, de azért látni kell, hogy Európában ez az általános vélemény. Keményen kell dolgoznunk tehát, ha ezzel a beidegződéssel szembe akarunk szállni.
Eredményes Európát akarunk. Olyan Európát, amely az élet minden területén biztonságot, jólétet nyújt, amely védi a környezetet. Ennek gyakorlati jellegű döntéseinkben kifejezésre kell jutnia a politika minden területén, legyen az vegyi anyagokkal kapcsolatos jogszabály, gyógyszeripar, számítástechnika vagy mezőgazdaság. A félreértések elkerülése végett hangsúlyozom: a jobb szabályozás nem a rólunk kialakított képpel kapcsolatos kampányfogás. Politikai stílusunkat, valamint jogszabályok előkészítéséhez és felülvizsgálatához kapcsolódó módszereinket teljes mértékben felülvizsgáltuk. Még egyszer mondom: a jobb szabályozást nem szabad elszigetelt tényezőként kezelni, hanem egy átfogó stratégia részeként, amely az európai politika alapvetően új irányvonalát jelenti.
A múltban volt példa ehhez hasonló kísérletekre, de ez a projekt, amiről ma beszélünk, két vonatkozásban igen különleges: mértéke és fenntarthatósága okán. Régebben ad hoc jellegű kiigazításokban gondolkodtunk. Ma viszont a "jobb szabályozás” koncepcióját oly módon szélesítettük, hogy az átfogja az egész európai jogalkotási folyamatot egészen onnan, amikor szóba kerül egy új jogszabály bevezetésének szükségessége - ami szigorú szubszidiárius ellenőrzésekkel egészül ki - egészen az érdekelt felek csoportjaival folytatott átfogó egyeztetéseken, gazdasági, társadalmi és környezeti hatásvizsgálatokon keresztül annak eldöntéséig, hogy a közösségi jog szempontjából melyik a lehetséges legjobb alkalmazási és végrehajtási alternatíva. A jobb jogalkotás ugyanakkor nem kizárólag az új kezdeményezésekhez kötődik; jelenleg zajlik a meglévő vívmányok egészének felülvizsgálata annak meghatározásához, hol és milyen módon lehet azt egyszerűsíteni és korszerűsíteni.
A másik új szempont a fenntarthatóság, amelynek eléréséhez ezt az új megközelítési módszert használjuk. Néhány előadó már utalt rá, hogy itt nem egyszeri kampányról van szó, hanem olyan folyamatról, amely mind mélységében, mind távlataiban messzire nyúlik, és amely következetesen zajlik. Rendszeresen felülvizsgálnak és - ha szükséges - visszavonnak minden olyan benyújtott kezdeményezést, amelyet a jogalkotó még nem fogadott el. A 2008-as munkaprogram vonatkozásában éppen most zajlik egy ilyen felülvizsgálati folyamat.
Az egyszerűsítő program 2007-ben és 2008-ban egyaránt folytatódik, melynek során egy sor új kezdeményezést mutatunk majd be. Ennek eredményeképpen az Európai Unió összes jogalkotási területét fokozatosan lefedjük. Minden, rendelkezésünkre álló módszert bevetünk, ahogy Gargari úr azt jelentésében felvázolta és támogatásáról biztosította. Az egyszerűsítő programban tervezett kezdeményezések felét már sikerült tető alá hozni, a programmal kapcsolatos további munkálatok egészen 2009-ig intenzíven zajlanak majd. Az eredmény mind a vállalatok, mind a hatóságok illetve magánszemélyek szempontjából közvetlen, kézzelfogható előnyöket jelent majd. Célunk az, hogy a kialakítandó helyzetben a jogalkotás minden esetben érthető, követhető és felhasználó-barát legyen, úgy, hogy eközben a technológiai fejlődést is figyelembe veszi.
Minőségellenőrzési és hatásvizsgálati céllal hoztuk létre a Hatásvizsgálati Testületet, amelyik az adott bizottsági szolgálatoktól függetlenül folytatja tevékenységét, és amelynek rendkívül pozitív hatása máris érzékelhető. Igen hálás vagyok Lévai asszonynak, amiért jelentésében teljes támogatásáról biztosítja e testületet. Ugyanakkor azt is világossá szeretném tenni, hogy feltett szándékunk e rendszer jövőre tervezett felülvizsgálata, valamint, hogy a felülvizsgálati eredmények függvényében megtesszük majd a megfelelő, szükséges lépéseket. Ezt a Doorn úr által felvetett fontos szempontok fényében mindenképpen szeretném hangsúlyozni.
Az idei év folyamán az egyik leglényegesebb prioritás a társaságokat terhelő, az uniós szabályokból adódó igazgatási terhek csökkentése. Már meg is határoztunk "tíz kiemelt fontosságú lépést” és az Európai Parlamenttől kapott gyors támogatásnak köszönhetően kettőt ezek közül már sikerült is végrehajtanunk. A további javaslatokra ezután kerül majd sor.
Most folyik a jelenlegi terhek átfogó nyomon követése, amely 10 olyan jelentős gazdasági szektort érint, amelyek összesen gyakorlatilag az egész európai gazdaság mintegy 85%-át teszik ki. Ennek alapján meg kell tudni határoznunk a csökkentési potenciál mértékét. A cél - amint ez már elhangzott - az ilyen típusú költségek 2012-re megvalósuló 25%-os csökkentése. Teljes mértékben csatlakozom a Doorn úr által elmondottakhoz. Fontos természetesen annak biztosítása, hogy ha egy adott területen csökkentettük a terheket, az új jogszabályok egy másik területen ne okozzanak többletterheket. Ez igen fontos szempont és külön hálás vagyok azért, amiért a Parlament felhívta rá a figyelmet.
Remélem, hogy a tagállamok is hasonlóan komoly célokat tűznek ki maguk elé még ez év vége előtt, mivel ez a projekt csak akkor számíthat sikerre, ha európai és nemzeti szinten egyaránt dolgoznak rajta.
Természetesen a projekten belül fontos szerep hárul az egyes érdekcsoportokra, akiknek támogatására szükségünk van. Ezért hozunk létre egy magas szintű, független szakértőkből álló testületet, amely a kis- és középvállalkozásokat, a fogyasztókat és a környezetvédelmi szervezeteket képviseli, és amelynek szerepe az, hogy az esetleges csökkentéssel kapcsolatos intézkedésekre vonatkozóan tanácsot adjon a Bizottságnak.
A Bizottság - velem együtt - nagyon hálás az Európai Parlamentnek azért a széleskörű támogatottságért, amely a ma tárgyalt jelentésekben jut kifejezésre. A Bizottságot különös örömmel tölti el, amiért Lévai asszony mind a Tanácsot, mind a Parlamentet a potenciálisan jelentős hatással járó, javasolt módosítások tekintetében szisztematikus hatásvizsgálatok elvégzésére ösztönzi. A közös intézményközi megközelítések során ebben már 2005 novemberében megállapodtunk.
A Bizottság abban is kérné a Tanács és a Parlament segítségét, hogy támogassa a Doorn úr által tett javaslatot, valamint, hogy oly módon igazítsák munkamódszereiket a helyzethez, hogy a jogalkotás egyszerűsítésével összefüggő bizonyos feladatok ezáltal gyorsan elvégezhetőek legyenek. Végül is azzal nem megyünk semmire, ha a projektek megrekednek az előkészítés szakaszában.
A Medina Ortega úr jelentésében nem kötelező erejű jogi eszközökként említett számos eszközzel kapcsolatban a Bizottság hangsúlyozni kívánja, hogy nem mindig a klasszikus jogszabályok jelentik a legmegfelelőbb megoldást. Ismételten szeretném aláhúzni a következő elvet: jogszabályokat csak ott kell elfogadni, ahol tényleg szükség van rájuk. Vannak más jogeszközeink, amelyeknek alkalmazását egyértelműen a közösségi szerződések szabályozzák, és megint mások, amelyeknek kizárólag az a szerepe, hogy a jövőben megalkotandó jogszabályok számára előkészítsék a terepet. Az egész Bizottság nevében komolyan megígérhetem, hogy minden általunk alkalmazott eszköz esetében teljes mértékben figyelembe vesszük a Parlament jogait, és az intézményeink közötti kölcsönös tisztelet érdekében mindenről tájékoztatjuk a Parlamentet.
Hadd fejezzem be azzal, hogy ismételten kinyilvánítom az alapelvet, ahogyan azt Barroso elnök úr idén áprilisban e Házban tette. Az európai jogszabályok valóban az Európai Unió egyedi, megkülönböztető jegyei, mivel jogi közösség vagyunk. Az európai integráció alapja a jog. Csak a jog garantálhatja az európaiak által ma élvezett szabadságjogokat, csak a jog képes felruházni a gazdaságot megbízható és tisztességes paraméterekkel. Európa polgárainak nem egyszerűen ahhoz van joguk, hogy jobb jogszabályok, hanem ahhoz, hogy az emberileg elérhető legjobb jogszabályok között élhessenek.
Gunnar Hökmark  
a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményének előadója. - Elnök asszony! Először is az Európai Unión belüli jobb szabályozás kapcsán szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Lévai asszonynak és a Jogi Bizottságnak, amiért számos, a saját bizottságom által tett javaslatot elfogadtak, amit nagyra értékelünk.
Olyan terület ez, ahol nagyon könnyű megegyezni céljainkban. A vita azonban nem e körül zajlik: a vita az eredmények elérésének módjáról szól. Ebben a kérdésben hangsúlyozni kell a Bizottság szerepét. A Gazdasági és Monetáris Bizottság javasolta, hogy a Bizottság évenként ellenőrizze az igazgatási terhek terén 2012-ig 25%-kal csökkenteni kívánt, addig elért eredményeket. A Bizottság szerepe a jogszabályok megvitatása során a választási lehetőségek lehetővé tételénél is fontos, illetve például az önszabályozás vagy kölcsönös elismerés esetében, továbbá annak biztosításában, hogy legyenek ilyen jellegű jogszabályok, valamint - a Bizottság már ilyen esetben tett is lépést - az olyan jogszabályok visszavonásakor, amelyek nincsenek összhangban a lisszaboni folyamattal.
Azt szeretnénk, ha a Bizottság a Lámfalussy-eljárást olyan pozitív tapasztalatnak tekintené, amely a reális helyzettel összhangban nyitotta meg a pénzpiacokat. Szeretnénk azonban hangsúlyozni a Bizottság uniós polgárokkal szembeni közvetlen kapcsolatai okán meglévő, az egyszerűsítések biztosítása és a kutatás-finanszírozás, támogatások, állami és egyéb támogatások és közbeszerzések lebonyolítása érdekében elvégzendő feladatait is. Ezen a területen is megvan a Bizottságnak a saját szerepe. Reméljük, hogy a Bizottság ismét megadja a fellépési jogot az állampolgároknak, amikor a tagállamok hajlani látszanak a túlzott beavatkozásra. Fontos, hogy legyen valami, ami ellensúlyozza helyi és nemzeti hatóságaink és - mondhatnánk - az Európai Unió állandóan terebélyesedő bürokráciáját. Ennek egyik módja az uniós polgárok fellépési joggal történő felruházása.
Ole Christensen  
Elnök asszony! Az a szabályozói környezet, amelyben a vállalkozások működnek, meghatározó versenyképességükre, a fenntartható növekedésre és a foglalkoztatásnak a több és jobb munkahelyek teremtésére irányuló teljesítményére nézve. Amint azt a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságban is elmondtam, természetesen támogatjuk a felesleges jogszabályok kigyomlálásának tervét, arról azonban meg kell győződnünk, az általunk eltávolítandó rendeletek valóban feleslegesek-e. A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság tagjaként számomra a válasz attól függ, hogy az európai munkalehetőségek minősége romlik vagy javul.
Csak akkor támogatom a jobb szabályozást, ha a cél a jogszabályok átláthatóbbá és rugalmasabbá tétele, nem pedig abban az esetben, ha azok valójában deregulációt jelentenek. A lényeg, hogy mindez a munkaerő egészségi állapotának és biztonságának károsítása nélkül történjen. A 25%-os csökkentés ugyanakkor olyan cél, ami kétségeket ébreszt, mivel azt véletlenszerűen határozták meg. Ha vannak felesleges jogszabályok, nem kell 25%-nál megállnunk. Általánosságban véve ugyanakkor teljesen egyetértek a tervvel, elismerem, hogy az EU felesleges igazgatási terhei az uniós jogszabályok hatékonyságát és hitelét egyaránt aláássák. Arra is biztatnám a Bizottságot, hogy gyakrabban éljen a társadalmi párbeszéd lehetőségével, amely fontos eszköz a jobb szabályozás célkitűzésének eléréséhez.
Elspeth Attwooll  
a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - Elnök asszony! Konkrétan Lévai asszony jelentéséről szólok. Gratulálok neki és a Jogi Bizottságnak, amiért ilyen kiváló anyagot állítottak össze, és köszönetemet fejezem ki nekik, amiért a mi véleményünknek mind a szellemisége, mind szó szerinti megfogalmazása oly nagymértékben beépült ebbe az anyagba.
Jóllehet a közösségi jogszabályoknak való megfelelés végeredményben a tagállamok feladata, a követelmények tényleges betartása általában más testületek feladatköre, amilyenek a regionális és helyi hatóságok, és szakosodott ügynökségek. Ez jelentheti azt, hogy nekik kell gondoskodni a megfelelésről saját és/vagy mások vonatkozásában, legyen szó akár rendeletekről, akár irányelvekről. Továbbá ott, ahol bizonyos irányelvekről van szó, az alkotmányos területek kapnak szerepet az átültetési folyamatban.
A Regionális Fejlesztési Bizottság ennek megfelelően hangsúlyozni kívánja a széleskörű egyeztetés fontosságát a jogalkotási folyamat minden szakaszában, ebbe beletartozik a hatásvizsgálatok előkészítése is a nemzeti, regionális és helyi változatok figyelembe vételének lehetővé tétele érdekében. Hangsúlyozzuk az információ terjesztésének fontosságát. Különösen az irányelvek átültetése és a rendeleteket érintő végrehajtási iránymutatások kapcsán szükségessé váló előzetes útmutatásra hívjuk fel a figyelmet. A Versenypolitikai Főigazgatóság által elkészített, állami támogatásról szóló kézikönyv ez utóbbira szolgálhat mintául.
A jogszabályok nyelvezetének világos megfogalmazásaira és érthetőségére is felhívjuk a figyelmet, továbbá az irányelvek átültetése kapcsán szükségessé váló megfelelési táblázatok meglétére, ezáltal csökkentve a túlzott beavatkozás kockázatát. Ezekkel és a jelentésben - tulajdonképpen mind a négy jelentésben - javasolt egyéb intézkedésekkel együtt úgy gondoljuk, jó úton vagyunk ahhoz, hogy az EU-ban elérjük a jobb szabályozást.
Andreas Schwab  
a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság véleményének előadója. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Hadd kezdjem bocsánatkéréssel. Nem volt tudomásom arról, hogy az előző felszólaló nincs jelen és hogy a felszólalási időpont megváltozott. Köszönöm, hogy engedélyezték mostani felszólalásomat.
Én voltam a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság véleményének előadója és beható tanácskozásokat követően a bizottság konszenzussal jutott erre az álláspontra. Először is szeretném hangsúlyozni, hogy a bizottságon belül egyetértés volt abban, hogy a nem kötelező erejű jogi eszközök - vagy akárminek is hívjuk ezeket az intézkedéseket, amelyek az európai jogban, de a nemzeti jogszabályokban is egyre gyakrabban kerülnek alkalmazásra - igen elterjedt gyakorlattá váltak, és lehetővé teszi az új fejleményekre történő rugalmas, tehát gyors reakciót, ezért tehát magukat a jogszabályokat nem kell kritika tárgyává tenni.
Bizonyos mértékig abban is egyetértettünk, hogy a Bizottság - hogy a dolog európai aspektusát említsem - olyan egyedi esetekben használja a nem kötelező erejű jogi eszközöket, amikor a cél a jogban előírt jogalkotói részvétel megkerülése. Nézetünk szerint ez a nem kötelező erejű jogi eszközök kapcsán felmerülő jelentős probléma. Arról is vitát folytattunk, hogy a Parlament egy konkrét esetben támogatta a Bizottsággal szemben megfogalmazott panaszt, mivel megbizonyosodtunk afelől, hogy valóban volt példa ilyen megkerülésre.
Úgy gondoljuk, hogy a jogalkotó manapság olyan egymástól jelentősen különböző helyzetekben találja szemben magát a nem kötelező erejű jogi eszközökkel, hogy minden esetben egyértelműen különbséget kell tennünk egyfelől a között, amikor valami ténylegesen zöld könyv formájában kerül a piacra - más szóval egyszerűen további jogszabályok előkészítéséhez használják - míg másfelől a között, amit a nem kötelező erejű jogi eszközök keretén belül működő rugalmas jogszabályok ténylegesen megkívánnak.
A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság tagjaiként az ilyen zöld és fehér könyveknek semmilyen jogalkotási vagy közvetlen hatást nem tulajdonítunk, úgy hisszük azonban, hogy amikor az új jogszabályok elfogadásra kerülnek, a jogalkotó szemszögéből ez mindig együtt jár új határozat elfogadásával is.
A vita végeredményben nem kizárólag a nem kötelező erejű jogi eszközökről szól, hanem a jobb jogalkotáshoz szükséges viszonyítási pontokról is, és véleményem szerint számos területen nem értünk el olyan mértékű haladást, amit a média tudósításai alapján az uniós polgárok feltételezhetnek, ezért azután az összes érintett intézmény - a Parlament, a Tanács és a Bizottság - feladata, hogy ezen a területen gyorsabb ütemű legyen a fejlődés.
Gary Titley
a PSE frakció nevében.- Elnök asszony! Három kijelentéssel kezdem, amelyek a jelenlegi vitát hivatottak értelmezni. Először is nem szabad elfelejtenünk, hogy ami az egyiknek bürokrácia, az a másiknak nélkülözhetetlen jogszabály. Másodszor, ne felejtsük el - Verheugen biztos a korábbiakban szólt már erről - hogy az uniós jogszabályokhoz kapcsolódó igazgatási terhek 50%-a a tagállamoknak köszönhető. Végül ami a legfontosabb az az, hogy maga az Európai Unió is egy egyszerűsítési folyamat megtestesítője, azáltal ugyanis, hogy 27 szabály helyett van egy, rendkívüli mértékben csökkentettük a vállalkozási költségeket, ha azt vesszük alapul, milyen is volt az élet azt megelőzően, hogy számos európai uniós jogszabályt elfogadtunk.
Ezzel együtt a jogszabályoknak világosnak, könnyen érthetőknek és betarthatóknak valamint a változó körülmények között is használhatóaknak kell lenniük. A múltban ez nem mindig volt így, és az ember néha elgondolkozott, az az energia, amelyet valamely jogszabály létrehozására és végrehajtására fordítottak, nem volt e bizonyos mértékig nagyobb, mint azok az előnyök, amelyekkel maguk a jogszabályok rendelkeztek. Ezért támogatnám a Bizottságnak a jobb szabályozás és egyszerűsítés érdekében tett erőfeszítéseit, különös tekintettel egy hatásvizsgálati bizottság felállítására.
Fontos, hogy az összes intézmény tudatában legyen saját szerepének. A Parlament vagy a Tanács tehet ugyan szónokolhat a jobb szabályozásról úgy, hogy amikor a módosítására kerül sor, saját magunk vizsgáljuk a módosítások hatását. A Parlamentnek is van feladata a meglévő jogszabályok vizsgálata kapcsán, amelyeket behatóan kell elemeznie ahhoz, hogy kiderüljön, vajon a jogszabályok beváltották-e a hozzájuk fűzött reményt. Hónapokig szenvedünk egy ilyen vagy olyan módosítással, de gyakran nem nézünk utána, vajon maga a jogszabály használható volt-e. Ezért reménykedem abban, hogy Parlamentként saját magunk képesek leszünk fokozott erőfeszítéssel részt venni ebben a folyamatban.
Jan Mulder
- (NL) Elnök asszony! Én is azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok az összes előadónak rendkívül érdekes jelentéseikért. Nagyon fontos, hogy a Parlament nagy figyelmet szenteljen ennek a kérdésnek és én teljes mértékben osztom a biztos azon véleményét, hogy sok európai polgár úgy érzi, hogy az összes rossz jogszabály Brüsszelből jön. Az egyes országok parlamenti képviselői túl gyakran hivatkoznak arra, hogy ők erről nem tehetnek, hogy mindezt Brüsszel kényszeríti rájuk. Minden rendelkezésünkre álló eszközzel igyekeznünk kell ezt mihamarább megcáfolni.
Ez az első alkalom, hogy egy kérdésről a Jogi Bizottság tagjaként beszélek, és ebben a vitában elsősorban azért szólalok fel, mert a téma rendkívül érdekel. Magam a Költségvetési Bizottság és a Költségvetési Ellenőrző Bizottság tagja vagyok. Tavaly a Költségvetési Bizottságban elfogadtunk egy általam írt javaslatot arról, hogy hozzunk létre egy testületet, egy kísérleti projektet, amely a Bizottságtól függetlenül tanulmányozza az igazgatási terheket. Ez persze azt jelenteti, hogy a Parlament úgy érezte, hogy a Bizottság saját értékelési rendszere nem volt megfelelő. Teljes mértékben egyetértek Doorn úrral abban, hogy szükségünk van egy testületre a Bizottságon kívül, amely elemzi a jogszabályok hatását. A költségvetés azon szövegrésze - amelyet közben jóváhagyott a Tanács és a Parlament - lenne a vezérfonal, amire alapozva a Bizottság további lépéseket tesz. A Költségvetési Ellenőrző Bizottság is készített egy jelentést, amely júliusban a plenáris ülésen került elfogadásra.
Támogatjuk az igazgatási terhek 25%-os csökkentését, és természetesen - és ezt már a Bizottság és Doorn úr is megerősítette - nem szabad megengednünk azon jogszabályok új jogszabálykénti visszacsempészését a rendszerbe, amelyeket egyszer már hatályon kívül helyeztünk. Fontos, hogy az összes jogszabályt 2013 előtt felülvizsgáljuk annak megállapításához, mi közülük a felesleges. A Bizottságnak rendszeresen jelentéseket vagy más közleményeket kell kiadnia, amelyekben közli az elért eredményeket. A Bizottság tevékenységének és az igazgatási terhek csökkentése érdekében tett intézkedéseinek átláthatónak kell lenniük. Szükség lehet a Bizottság szervezeti átalakítására.
Végezetül szeretnék köszönetet mondani Verheugen úrnak a Ház által a múlt év folyamán elfogadott kísérleti projekt kidolgozása során saját hivatalaival kialakított kiváló együttműködésért.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony! Az Európai Unióban a jobb jogalkotás tárgyában az UEN képviselőcsoport nevében szólva a következő kérdésekre szeretném felhívni a figyelmet.
Először is, a szerzők a minőségibb jogalkotás szószólói, amelynek célja az uniós jogszabályok nagyobb hatékonysága, eredményessége, kohéziója és átláthatósága. Következésképpen szükséges, hogy a folyamat megfeleljen az alábbi feltételeknek, és én személyesen is támogatom a következő álláspontot:
fontos, hogy a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament együttesen vegyenek részt ebben a munkában;
széleskörű, nyílt egyeztetés szükséges az összes érdekelt fél részvételével, beleértve a vállalkozókat, helyi hatóságokat és nem kormányzati szervezeteket, és itt külön hangsúlyoznám e konzultációk fontosságát;
a közösségi szerveknek több jogalkotási feladatot kellene kapniuk, az egész folyamat átláthatóságát pedig fokozni kellene;
az egyszerűsítést célzó minden, a jogszabályokkal kapcsolatos értékelésnél ugyanakkor ugyanilyen fontosságot kell tulajdonítani a gazdasági és társadalmi kérdéseknek, figyelembe kell venni továbbá az egészségügyi és környezetvédelmi kérdéseket is;
továbbá a jogszabály-egyszerűsítési folyamat nem eredményezheti az Európai Unió jelenlegi vívmányaiként számon tartott színvonal romlását.
Másodszor, a szerzők arra is felhívják a figyelmet, hogy a jogi rendelkezések szövegezésénél kerülni kell a felesleges, nem egyértelmű szóhasználatot. A nyelvhasználat legyen egyértelmű, könnyen érthető. Ugyanakkor pontos terminológiára és jogbiztonságra is szükség van ahhoz, hogy az uniós jogszabályokat a majdnem 500 milliónyi uniós polgár megérthesse.
Harmadszor, örömmel kell fogadjuk azt a 2007-es tavaszi csúcson megszületett döntést, amely az uniós jogszabályokból adódó igazgatási terhek 25%-os csökkentését irányozza elő 2012-re. Csak remélhetjük, hogy ez olyan célkitűzés, amelyik reálisabb és nagyobb valószínűséggel teljesíthető, mint a Lisszaboni Stratégián megfogalmazott célkitűzések.
Negyedszer, arra is rá kell mutatni, hogy a jelentésekben az új jogszabályok bevezetésével összefüggésben szerepeltek alternatív megoldásokat tartalmazó javaslatok. A régiekben benne foglaltatott az önszabályozás illetve a nemzeti rendelkezések kölcsönös elismerése, sőt még a jogalkotási tevékenység mellőzésének lehetősége is. Figyelembe véve az uniós jogszabályok számának drámai mértékű emelkedését, e javaslatok mindegyikét komolyan meg kell fontolnunk.
Monica Frassoni
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani kollegáimnak az elvégzett komoly munkáért, emellett egy másik problémára is szeretném felhívni a figyelmet. Jóllehet - amint Verheugen biztos erről már szólt - kifejezetten politikai jellegű ügyről van szó, nehézkes és gyakran technikai is, kezelése pedig különösen komplikált, főleg amikor azt kérdezzük, gyakorlatban mit is jelent a "jobb szabályozás” az uniós polgárok számára.
Röviden annyit kívánok mondani, hogy ami Gargani és Medina urak jelentéseit illeti, képviselőcsoportom az azokban foglaltakkal gyakorlatilag teljes mértékben egyetért. Az alternatív jogszabályok kérdésében a biztoshoz hasonlóan nekem is szándékomban állt kihangsúlyozni, egyértelműen ki kell jelentenünk, hogy azok alkalmazása során rendkívüli hiányosságok tapasztalhatóak, utalok itt első sorban az önszabályozásra és a társszabályozásra. Medina úr utalt rá, hogy elsősorban a jogszabályok jogi és jogszabályi értékére kell odafigyelni.
Doorn úr jól tudja, hogy nekem és képviselőcsoportomnak kétségeink vannak afelől, miért kellene figyelmünket teljes mértékben a szubszidiaritás és arányosság elvének szentelni, vagyis e jelentés első témakörének, és az igazgatási költségeknek. Számunkra az igazgatási költségek kérdése jelentéktelen probléma ahhoz képest, amit a rendeletek használhatóságának valamint intézményeinknek azon képessége jelent, hogy érthető jogszabályokat alkossanak, amelyeket tisztességes, kiegyensúlyozott mértékben lehet alkalmazni, amelyek egyértelműek, és mindenek előtt kizárják a többes értelmezhetőség lehetőségét. Ezeknek a kérdéseknek a megvitatása legalább olyan fontos, mint a költségekről folytatott vita.
Ezen kívül, amint erről Titley úr már szólt, a magas igazgatási költségek megléte nyilvánvalóan elsősorban a tagállamoktól függ, és szerintem ezeket a tényezőket nem kísérjük kellő figyelemmel. Én például, Verheugen úr, szeretném azt tudni, mennyibe fog kerülni mindaz, amit ma öntől kérnek? Bizottságok, jelentések, nyomon követés: mindez pénzbe kerül, és ha tényleg végig akarunk menni ezen az úton és létre akarjuk hozni ezt az óriási struktúrát, tudnunk kell, mindez mibe fog kerülni.
Daniel Strož
az GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (CS) Elnök úr, biztos úr! Igen pozitív lépésnek tekintem, hogy együttesen tárgyaljuk mindazon jelentéseket, amelyeknek közös témája a közösségi másodlagos jog megalkotása és felülvizsgálata.
Rövid megjegyzést szeretnék fűzni Gargari úr jelentéséhez. Szerintem egészét tekintve a jelentés igen jó, ezért javaslom, hogy a Ház fogadja el. Teljes mértékben egyetértek azzal a javaslattal, melynek értelmében a jogi környezet egyszerűbbé tételének stratégiája politikai prioritást kell, hogy élvezzen. E tekintetben ugyanakkor az a véleményem, hogy a jogalkotási folyamatban szükség van az Európai Parlament szerepének megerősítésére. Arra gondolok itt, hogy a Parlamentnek ugyanazzal a jogalkotási kezdeményezéssel kell rendelkeznie, mint a Bizottságnak, aminek kétségtelenül pozitív hatása lenne az európai jogi környezet egyszerűsítésének és javításának folyamatára.
Szeretnék hangot adni fenntartásaimnak is a Bizottság célkitűzéseit illetően, amelyek kimondják, hogy 2012-re nemcsak a közösségi, hanem a nemzeti jogszabályok 25%-os csökkentését is végre kell hajtani. A 2006 és 2009 közötti egyszerűsítési menetrend 43 felülvizsgálat, 12 egységes szerkezetbe foglalás, 26 egyéb intézkedés és 8 hatályon kívül helyezés tárgyában rendelkezik. Ugyanakkor csak az egységes szerkezetbe foglalás területén 500 új jogalkotási kezdeményezés várható. Hajlok arra, hogy ennek alapján úgy gondoljam: a Bizottságnak a másodlagos közösségi jogalkotással kapcsolatos csökkentési tervei nem reálisak.
Jens-Peter Bonde
Elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani a Jogi Bizottságnak és az előadónak a "nem kötelező erejű jogi eszközök” témakörében készített alapos jelentésért - maga a csúnya kifejezés, "nem kötelező erejű jogi eszközök”, hála istennek a dán nyelvben nem létezik. Az Európai Gazdasági Térség Parlamenti Vegyes Bizottságban ugyanennek a tárgynak én vagyok az előadója, és bizottságunk teljes mértékben támogatja Medina Ortega úr következtetéseit. 2005-ben a Bizottság belső piaci szakértői ajánlást fogalmaztak meg a zeneszerzők és írók szerzői jogi védelmének tárgyában. Ezt a Versenypolitikai Főigazgatósággal együtt jogsértési ügyek kapcsán koordinálták. A dán KODA elnevezésű szerzői jogvédő társaságot 1973 óta folyamatosan forgalmának 10%-át kitevő bírsággal fenyegetik. Felszólítanám a Bizottság elnökét, José Manuel Barrosot, hogy a kulturális sokszínűség védelmében lépjen közbe.
Az ajánlás és a versennyel kapcsolatos ügy együttesen kimerítik a kemény jogszabály és kisajátítás fogalmát - ami az EU jogszabályok megsértését jelenti, mivel jogszerűen csak jogszabályi keretek között váltható ki ez a hatás. Egy nem megválasztott végrehajtó ajánlások és versenyjogi ügyek révén nem folytathat jogalkotói tevékenységet és nem sajátíthat ki. Ehelyett azonban az előadóművészek szerzői jogi és jogi képviseletével összefüggő irányelvre kellene javaslatot tennie, ahogy ezzel kapcsolatos kérésünket meg is fogalmaztuk a Lévai-jelentésben. Az emberek választott képviselőiként a zene fogyasztóit, művészeket, a rádiót, televíziót és számos kis- és középvállalkozást képviselünk, amelyek különféle kulturális termékekből élnek. Nem fogadjuk el a maroknyi multinacionális cég érdekeit szolgáló igazgatási jellegű jogszabályokat. A megválasztott képviselőkkel mindig konzultálni kell, mielőtt a Bizottság ehhez hasonló ajánlásokat fogalmaz meg.
Andreas Mölzer
az ITS képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony! Természetesen kívánatos a kisebb bürokrácia és a jogi érthetőség, és persze éppen ideje, hogy megszabaduljunk a régi, elavult rendeletektől és irányelvektől. Ha vesszük például a "Napfény-rendelet”-et, ennek célja elsősorban az volt, hogy a dolgozók ne kerüljenek annyira az UV sugárzás hatása alá, de aki nem feltételezi, hogy az átlagpolgár rendelkezik minimális józan ésszel, az ne lepődjön meg azokon a vádakon, amelyeknek célpontja az EU szabályozás-őrülete és túlzott bürokráciája, amelynek jeleit mostanában a gombamód szaporodó uniós ügynökségek megjelenése kapcsán látjuk.
A polgárok vitán felül értelmesebbek, mint azt az EU hivatalos szervek feltételezik róluk, és azt is látják, hogy a szabályozói buzgalom mellett - ez a közmondásos szabályozási őrület - zajlik egy másik, deregulációs őrület is, nevezetesen, amikor maguknak a polgároknak a jogai és biztonsága kerül szóba. Azért, hogy senkit ne lehessen megkülönböztetéssel vádolni, a muzulmán és egyéb bevándorlók csoportjai állandóan szinte biankó csekket kapnak a jogszabályszegésre, ugyanakkor pedig a nem európai munkavállalók iránt igény egyre nagyobb nyomás a munkaerőpiacon, hogy próbálja megkerülni a kollektív szerződéseket és egyéb szociális jogokat. Szerintem ez tényleg elfogadhatatlan.
A polgárokat ezen felül joggal aggasztja az Alkotmány, amelyről zárt ajtók mögött folytak a tárgyalások, és amelyet most kozmetikázással feljavítottak, és az is, hogy nem hallathatják hangjukat az EU bővítés különböző fázisaiban. A "vigyük közelebb ez EU-t a polgárokhoz” jelszava szerintem nem terelheti el a figyelmet az igazi problémákról. Brüsszelnek meg kell tanulnia elfogadni, amikor a polgárok valamire nemet mondanak, és azt is meg kell tanulnia, hogy döntéseinek az emberek akaratán kell alapulniuk. A cél egy, a szubszidiaritáson alapuló szövetségi Európa kell, hogy legyen, olyan Európa, ahol a demokrácia, a jogállamiság és az átláthatóság uralkodik, olyan Európa, amellyel a polgárok ismét képesek azonosulni.
Irena Belohorská
(SK) Először az egységes szerkezetbe foglalás szükségességére szeretnék koncentrálni. Az Európai Unión belül számtalan jogalkotási szabályozás van, ezek a társadalmi kapcsolatok széles skálájára hatnak. Mivel ezekből sok van, tájékozódni közöttük túlzottan összetett és nem könnyű feladat. Az uniós jogszabályok nemcsak jogászok számára készülnek: az Európai Unió átlagpolgárai is használják őket. Van itt egy probléma, ami ezeknek a jogi aktusoknak és a nemzeti jogalkotási aktusoknak a kapcsolatából fakad.
Még ha az EU polgárai utána is néznek egy konkrét jogszabálynak, gyakran nincsenek tudatában, hogy léteznek más, alapvetően ugyanahhoz a jogszabályhoz kapcsolódó uniós jogszabályok is. Ezért javaslom, hogy részletesen vizsgáljuk meg a jogszabályok egységes szerkezetbe foglalásának kérdését, hogy azután előkeresésük és későbbi gyakorlati alkalmazásuk egyaránt könnyebb legyen.
Másodszor, szeretnék az Európai Parlamentben előterjesztett módosításokkal foglalkozni. Véleményem szerint nem praktikus dolog olyan módosításokkal "gazdagítani” az eredeti uniós szöveget, amelyek gyakran nevetségesnek hatnak. Közülük néhány alapvetően nem a szóban forgó témára vonatkozik, tekintve, hogy nem más, mint egyszerű nyelvi változtatás. Néhány olyan mértékben tágítja a majdani jogszabályok hatályát, hogy ezáltal a jogszabályok megkettőződnek és így zavart idéz elő. Ha egy problémát nem több közösségi jogi aktussal kell megoldani, mivel ettől a helyzet átláthatósága csökken.
Emiatt azután, mire egy módosított jogalkotási aktus kikerül az Európai Parlamentből, maga a módosítás a szöveg méretét tekintve gyakran kétszerese az európai bizottsági szövegnek, ami a dolgokat sem egyszerűbbé, sem érthetőbbé nem teszi. Az egységes szerkezetbe foglalásnak a hatékonyságon, eredményességen, elszámoltathatóságon, átláthatóságon és folyamatosságon kell alapulnia.
Klaus-Heiner Lehne
PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Képviselőcsoportom nevében szeretnék elvi kérdésekben három megjegyzést tenni. Az első a jogalkotási javaslatok hatásvizsgálatára vonatkozik. Elismerem, hogy 1999 óta komoly haladás történt, amikor a Parlament ebben a kérdésben átvette a kezdeményezést, illetve 2003 óta, amikor elfogadtak egy intézményközi megállapodást, amely esetében a tárgyalást elnökünk, Gargani úr vezette. Még mindig vannak azonban hiányosságok. A Parlament azt követeli - amint ezt számtalan állásfoglalásban korábban is tette -, hogy a jogalkotási javaslatok hatásvizsgálatát függetlenebb módon folytassák le. Nem csinálok titkot abból, hogy véleményem szerint el kellene gondolkoznunk azon, átvegyük-e az amerikai modellt, amely a Bizottságon kívüli független testületként működik, egy szabvány-eljárásnak megfelelően végez jogszabály-hatásvizsgálatokat nemcsak a Bizottság, hanem az összes többi intézmény részére is.
Tapasztalatunk másik, a Jogi Bizottsággal összefüggő fontos pontja ugyanakkor az, hogy nem minden bizottsági javaslat esetében szabvány-eljárás a hatásvizsgálat. Két konkrét példát tudok felidézni az Igazságügyi Főigazgatóság, egyet pedig a Belső Piaci Főigazgatóság kapcsán, amelyek megmaradtak az emlékezetemben.
Véleményem szerint továbbá a komitológiai eljárásoknál is komolyan meg kell fontolni a hatásvizsgálatok elvégzésének lehetőségét, mivel a komitológiai határozatok és a hozzájuk kapcsolódó terhek eredményeképpen gyakran ezen a területen keletkezik bürokrácia.
Ami a nem kötelező erejű jogi eszközöket illeti, Medina Ortega úr jelentését teljes mértékben támogatom. A Jogi Bizottságban tényleg egyre inkább az az érzésünk, hogy az Európai Bizottság a Parlament együttdöntési jogainak megkerülése érdekében használja a nem kötelező erejű jogi eszközöket. Nem elfogadható, hogy a Bizottság jogalkotó testületként a Versenypolitikai Főigazgatóság javaslatára hoz döntéseket olyan kérdésekben, amelyekben egyeztet a Parlamenttel, a belső piaci ajánlások esetében ugyanakkor mégsem ez történik.
Végül szeretném felhívni a figyelmet az egyszerűsítés problémájára. Sürgősségi alapon intézményi megállapodásra van szükségünk ugyanúgy, ahogy más területeken, hogy ezáltal biztosíthassuk a hatékony eljárást. Nincs szükség rá, hogy kinyissuk Pandora szelencéjét, és ahelyett, hogy egyszerűsítenénk a dolgokat, a végén még komplikáltabb lesz minden.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Elnök asszony! Örömmel nyugtázom, hogy az utóbbi években az Európai Bizottság egyre nagyobb gondot fordít az uniós jogszabályok minőségére. A Bizottság egyfelől igyekszik biztosítani a jogszabályok átláthatóságát és hozzáférhetőségét, másfelől igyekszik hatékonyan működni és pozitív hatást gyakorolni az uniós polgárokra és vállalkozásokra.
A jobb jogszabályok fokozzák a modern és hatékony jogalkotásból származó előnyöket és közben a minimálisra csökkentik a jogalkalmazáshoz kötődő kiadásokat. A Bizottság az Európai Unióban a jobb szabályozás stratégiai felülvizsgálatáról szóló 2006. november 14-i közleménye és az igazgatási terhek 2012-re tervezett 25%-os csökkentésének megfogalmazott célkitűzése együttesen fontos kezdeti lépést jelentenek a probléma európai és nemzeti szintű megoldásának folyamatában.
A közlemény ezenkívül hangsúlyozza, hogy szükség van a Tanács és az Európai Parlament rendszeres hatásvizsgálataira a javaslatok főbb változtatásait illetően, valamint hogy az egységes szerkezetbe foglalás és az elavult jogi aktusok hatályon kívül helyezésének vonatkozásában nagyobb jelentőséget kapjanak a jogalkotás egyszerűsítésére irányuló javaslatok. Ebben az összefüggésben különös jelentősége van egy hatásvizsgálatokkal foglalkozó különleges tanács felállításának, amely emellett a közösségi jogszabályok végrehajtásának legkorábbi szakaszaitól kezdve a tagállamok által végzett megelőző lépéseken keresztül erősíti meg a közösségi jogszabályok végrehajtását.
A jobb jogalkotás elérése érdekében jelenleg folyó munka részeként lényeges, hogy az Európai Parlament egyfelől részt vegyen az intézményközi vitában, másfelől társ-jogalkotóként vegyen részt az ilyen folyamatok eredményeképpen létrejövő jogi aktusok elfogadásában. E Házban fontos hangsúlyozni a komitológia új elveit. Ezek erősítik az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a Bizottság végrehajtó hatáskörei felett gyakorolt ellenőrző funkcióját, ezáltal segítve a közösségi jogszabályok egyszerűsítését.
A Bizottság szerepét illetően ez utóbbi követelje meg - ne csak ajánlja -, hogy a tagállamok nyújtsák be vizsgálatra megfelelési táblázataikat főleg azért, hogy ez minden tagállam esetében megkönnyítse az irányelvek átültetési folyamatának ellenőrzését. A Bizottságnak törekednie kell arra is, hogy a benyújtott jogalkotási javaslatokban könnyen érthető, átlátható nyelvezetet használjon, miközben a jogbiztonság és terminológiai pontosság megmarad.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Elnök asszony! A jobb jogalkotás fontos az Európai Unión belüli összehangolt cselekvés szempontjából. Szeretnék gratulálni az összes előadónak kitűnő jelentéseikért. Köszönet jár Lévai asszonynak, Doorn, Gargani és Medina Ortega uraknak.
Egyértelművé vált számos nemzeti parlament esetében - és e ház falain belül is - az a tendencia, hogy a jogi szabályozás eszközeivel próbálják a lehető legtöbb problémát kezelni. Ez a jelenség gyakran abban a hitben rejlik, hogy a problémák megoldhatók úgy, ha kitalálunk egy rendelkezést. Amikor ezt tesszük, megpróbáljuk figyelembe venni az összes érvet, a lobbistákét és az összes érintett érdekek képviselőiét. Ennek eredményeképpen a jogi rendelkezésekből hiányzik az átláthatóság, megértésük pedig nehéz a polgárok, a vállalkozások és az igazgatás számára egyaránt. Hatalmas terjedelmű dokumentumok születnek, amelyekből hiányzik az átláthatóság, és amelyeket nehéz átemelni az egyes országok jogszabályaiba.
A jobb jogalkotásba bele kell tartoznia a Szerződésben megállapított célok elérésére irányuló jogalkotási eszközök használatának. A társszabályozás és önszabályozás kiegészítheti a jogalkotási intézkedéseket, de csak a jogszabályok alkalmazásával kapcsolatban használt módszereknél nagyobb vagy azokkal egyenlő mértékű hatály esetén.
A jobb jogszabályalkotás és a lehető legtöbb probléma jogi szabályozás eszközeivel történő kezelésétől való tartózkodás nem új keletű problémák, megoldásukra azonban a lehető leghamarabb sort kell keríteni. A jogalkotás hatásainak tanulmányozása, a terminológiai pontosság és jogbiztonság biztosítása, a rövidítések és indokolatlan hosszúságú preambulumbekezdések korlátozása jobb, modernebb, racionális és hatékony jogalkotást kell, hogy eredményezzen. A megtett intézkedések jelentősen csökkenteni fogják a Parlamentnél, az érdekelt feleknél és a bevezetett jogszabályok által érintetteknél felmerült kiadásokat.
A közösségi joggyakorlaton alapuló úgynevezett nem kötelező erejű jogi eszközök alkalmazása újabb kihívást jelent. A nem kötelező erejű jogi eszközök nem garantálják a teljes körű jogi védelmet, nem kötelező erejűek, és felerősítik a joggal szembeni fenntartásokat. Jogi aktusok helyett nem használhatóak olyan területeken, ahol a Közösség jogalkotói hatáskörrel bír. Azok a kérdések, amelyekkel a tanulmányok foglalkoznak, nagy gyakorlati jelentőséggel bírnak, és további gyors cselekvést tesznek szükségessé. A jobb szabályozás sikere igen nagy mértékben a Parlamenttel és a Tanáccsal együttműködő Európai Bizottságon fog múlni.
Roger Knapman
Elnök asszony! A mostani közös vita négy olyan jelentéssel foglalkozik, amelyek állítólagos célja az EU jobb szabályozásának körvonalazása. Ez bizony terminológiai ellentmondás! Bár a téma kapcsán nem spóroltak a szavakkal sem írásban sem szóban, a probléma lényege teljes mértékben elsikkadt. Legjobban Doorn úr jelentése foglalja össze a jobb szabályozás megfogalmazódása kapcsán kialakult szűklátókörűséget. Végül is ez a jelentés megállapítja, hogy a Bizottságnak az igazgatási terhek 2012-ig történő 25%-os csökkentésére irányuló cselekvési programja "nem [...] egyenlő a deregulációval, sem pedig a közösségi jogalkotásában megjelenő politikai célkitűzések és a törekvés szintjében terén nem jelent változást”. Egyetlen jelentés sem számol tehát azzal, hogy csökkentett szabályozásra - vagy ami még ennél is jobb, semmilyen jogalkotásra - lenne szükség.
Az állandó beszéd nem viszi előre ezt az elképzelést, mert ha ezt a logikát továbbvinnénk, akkor az Euroland kénytelen lenne elismerni, amit már évek óta tudunk, vagyis, hogy az EU rossz hír a vállalkozásoknak.
Roger Helmer
Elnök úr! Mivel a szabályozásról vitatkozunk, először is ne feledkezzünk meg a probléma mértékéről. Senki nem gondolja, hogy egy modern gazdaság működtethető szabályozás nélkül, ugyanakkor a túlzott szabályozás is rendkívül káros lehet, és ezt a Bizottság saját adatai is igazolják. Verheugen bizottsági alelnök egy, a Financial Times-nak adott tavalyi interjúban elmondta, hogy újabb becslést végzett a szabályozás uniós gazdaságokat terhelő éves költsége kapcsán, és hogy egy elképesztő érték, 600 milliárd euró a végeredmény. Ez az EU GDP-jének 5,5 %a.
De mi van az egységes piachoz kapcsolódó elismert kereskedelmi előnyökkel? Itt is rendelkezésre állnak a Bizottság adatai. A Bizottság becslése szerint ezek éves viszonylatban 160 milliárd eurót tesznek ki. Más szóval az EU szabályozási költségek több, mint háromszor magasabbak az egységes piac adta előnyökből fakadó értékeknél. Az EU szabályozási rendszere mindnyájunk zsebére megy, ugyanakkor a globalizáció körülményei között rontja versenyképességünket.
Én attól tartok, hogy minden kimondott szó ami a jobb szabályozásról szól, csak álca, "mindenből több, de ugyanúgy” alapon. Nem jobb szabályozás kell ide, hanem kevesebb szabályozás.
Van egy gyakorlatias javaslatom: egyezzünk meg abban, hogy a Parlament következő megbízatási ideje alatt nem hozunk új jogszabályokat. Ehelyett engedjük, hogy az uniós intézmények teljes gőzzel munkálkodjanak a dereguláció megvalósításán. Készítsük el a hatásvizsgálatokat, egyeztessünk az iparágakkal, majd pedig bontsuk le a bennünket visszatartó jogszabályokat!
Elnök
Köszönöm, Helmer úr. Amennyire emlékszem, ma reggel, amikor felkeltem, még nő voltam!
Georgios Papastamkos
(EL) Elnök úr! Az Alkotmányügyi Bizottságnak általam benyújtott módosításokra szeretnék koncentrálni, és amelyeket beemeltek a bizottság "nem kötelező erejű jogi eszközök”-ről alkotott véleményének szövegébe.
A "puha” vagy "megengedő” jogszabály kifejezés az európai közös szabályozási politika kapcsán széles körben használt párbeszéd-jellegű formula, amelybe beletartozik a koordináció, együttműködés, tárgyalás és hierarchia. Én főleg azt figyeltem meg, hogy a nem kötelező erejű jogi eszközöket - amelyek jogilag nem kötelező erejűek, de közvetett módon mégis rendelkeznek bizonyos jogkövetkezményekkel - a Közösség bizonyos tevékenységi területeinek hatékony szabályozása szempontjából hatékonyaknak bizonyultak, természetesen a közösségi Szerződések keretein belül és az ilyen Szerződésekben megállapított kötelezettségekre is figyelemmel.
Azt is gondolom, hogy a nem kötelező erejű jogi eszközöket a jogilag kötelező jogi aktusokat előkészítő eszközként kell használni. A formális jogalkotási aktusok hatálybalépéskor ezek helyébe lépnek, és segítik a közösségi jogalkotás értelmezését és végrehajtását.
Hangsúlyozni szeretném ugyanakkor, hogy a nem kötelező erejű jogeszközök túlzott alkalmazása azt jelezné, hogy az egységes európai közösségi modell elindult egy hagyományos nemzetközi szervezeti modell felé. A nem kötelező erejű jogi eszközök nem helyettesíthetik a kötelező erejű közösségi jogszabályokat ott, ahol azokat szükséges elfogadni, természetesen a szubszidiaritás és az arányosság elvére is figyelemmel.
Ahogy ezt az egyik elfogadott módosításomban hangsúlyoztam, a nem kötelező erejű közösségi jogi aktusok elfogadási folyamatában a Bizottság tegyen meg mindent annak érdekében, hogy biztosítsa az átláthatóságot, láthatóságot és nyilvános elszámoltathatóságot, és garantálja a döntéshozatali folyamat során a fokozott hatásvizsgálatot.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony, biztos úr! A tavaszi Európa Tanács javaslatot tett a közösségi és nemzeti bürokrácia 2012-ig történő, 25%-os csökkentésére. A tagállamoknak tervet kell kidolgozniuk az igazgatási költségek számszerűsítésére és csökkentésére úgy, hogy mellőzik a közösségi jogalkotás nemzeti jogalkotásba történő átvitelével kialakuló túlszabályozást. A jobb jogalkotás érdekében azokat a javaslatoknak kell prioritást adni, amelyek a jogalkotás egyszerűsítését, a normatív jogi aktusok csökkentését és kizárólag a legszükségesebb szabályok megtartását célozzák. A nem kötelező erejű jogeszközöket ("soft law”) a demokratikus intézményekkel való együttműködésen keresztül kell kialakítani, óvatosan, ha erre szükség van, de a közösségi jogszabályok felváltása nélkül. Olyan jogszabályok megalkotására, amelyek könnyen érthetőek és könnyen alkalmazhatóak, szükség van hatásvizsgálatokra és az érintett felekkel folytatott konzultációra, különösen a jogszabályi javaslatok társadalmi hatása tekintetében. Az igazgatási költségek csökkentéséhez és a jogalkotási folyamat átláthatóvá tételéhez szükséges az informatika bevonása. A jövőbeni Európai Szerződés a nemzeti parlamentek által lehetővé teszi az uniós polgárok számára, hogy a jogalkotási javaslatok rendszerén belüli szubszidiaritás elvének betartását ellenőrizhessék.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Elnök asszony! A "dura lex, sed lex” latin közmondás, amelyet a legtöbb jogász talán ismer. Fordítani a következőképpen lehet: kemény jogszabály, de mindenképp jogszabály. Ma a puha jogszabályra koncentrálunk, amely egy speciális megközelítést jelöl, de amely nem kötelező érvényű jogi aktus. Politikai nyilatkozatokat, állásfoglalásokat, tanácsi nyilatkozatokat, elnökségi következtetéseket fejezi ki, de az ilyen rendelkezések nem kötelező erejűek. A nem kötelező erejű jogi eszközöket ugyanakkor az Európai Bíróság is alkalmazhatja a rendelkezések értelmezésekor. Ezért ez egy jogszabály-típus, bár a Bíróság kimondja, hogy még arra a személyre nézve sem kötelező erejű, akire vonatkozik. A gyakorlatban azonban a nemzeti bíróságoknak a vitás helyzetek megoldásakor figyelembe kell venniük az ajánlásokat. Előbbiek segítenek az elfogadott nemzeti jogszabályok értelmezésében, garanciát nyújtva annak végrehajtására és kiegészítve a kötelező erejű közösségi rendelkezéseket.
Az előadó elemzése a nem kötelező erejű jogszabályokat illetően igen kritikus volt. Konkrétan nem megfelelőnek ítéli a Bizottság általi végrehajtásukat. Az előadó hangsúlyozza, hogy egy olyan helyzetben, amikor a Közösség jogalkotói hatáskörrel rendelkezik, helyes volna, ha egy, a Tanácshoz vagy a Parlamenthez hasonló testület a szubszidiaritás és arányosság elvének figyelembe vételével fogadna el egy jogi aktust. Egyetértek az előadóval abban, hogy a jogszabályok alkalmazásának és végrehajtásának lehetőségét csak úgy lehet garantálni, ha a Szerződésben megállapított intézményi eljárások keretében történik meg a jogszabályok elfogadása.
Nils Lundgren
(SV) Elnök asszony! Az EU-n belüli együttműködés alapelveként a tagállamok számos szerződést írtak alá, amelyek megállapítják azokat az alapvető szabályokat, amelyek szabályozzák az EU-t illetve, hogy az EU-nak mi a teendője. Ezeket hívják elsődleges jognak, az uniós intézmények tehát nem hozhatnak olyan döntéseket, amelyek nem az elsődleges jogon alapulnak.
Fel szeretném hívni az ülésteremben ülők figyelmét a Manuel Medina Ortega előadó által készített állásfoglalásra, amelyben arra biztatja a Bizottságot, hogy kerülje a nem kötelező erejű jogi eszközök ("soft law”) kifejezés használatát. Mindnyájan jól tudjuk, hogy a nem kötelező erejű jogi eszközök olyan, a Bizottság által előterjesztett, nem köztelező erejű dokumentumokat jelölnek, amelyek a különféle eljárási területeken az irányelvek tisztázására szolgálnak. Szerencse, nem pedig - ahogy Ortega úr fogalmaz - sajnálatos, hogy a tagállamoknak szavazati joga van olyan területeken, ahol a teljes körű jogharmonizáció pusztán a föderalisták soha meg nem valósuló álma marad. A közösségi jogszabályok csak azokon a területeken bírnak kötelező erővel, ahol maguk a tagállamok ruházták fel döntéshozatali jogokkal a Közösséget.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Elnök asszony! Örömömre szolgált az a tény, hogy a jogalkotás egyszerűsítését célzó kezdeményezések - most először - bekerültek a Bizottság ez évi munka- és jogalkotási programjába. A jobb szabályozói környezet és egyértelmű és hatékony jogalkotás a jobb végrehajtás alapvető feltételei. Ez azután hat majd a gazdasági növekedési mutatókra és a munkahelyteremtésre, érdemben hozzájárulva ezzel a Lisszaboni Stratégia sikeréhez.
Azt sem szabad figyelmen kívül hagyni, hogy az a mód, ahogy a közösségi jogszabályokat kialakították, sok esetben azt eredményezte, hogy a tagállamok polgárai valamilyen távoli bürokratikus struktúrára asszociálnak. Ezt a struktúrát pedig úgy tekintik, mint amelyik nem érdekelt abban, hogy az átlagemberek problémáját megoldja, vagy akár, hogy életüket megkönnyítse - az euroszkeptikusok pedig mindent megtesznek, hogy ezt a helyzetet ki is használják.
Egyértelmű, hogy az egyszerűsítés nem korlátozódhat európai szintre. Nemzeti szinten is meg kell történnie, hogy a közösségi egyszerűsítésből adódó előnyök ne vesszenek kárba a nemzeti szabályozások miatt. Erőteljesen támogatom az Európai Bizottsághoz intézett azon felhívásokat, amelyek arra sürgetik, hogy ezt a folyamatot nemzeti szinten is kövesse nyomon.
Az egyszerűsített jogszabályok önmagukban ugyanakkor nem garantálják a jobb minőséget. El kell döntenünk, hogy az úgynevezett nem kötelező erejű jogi eszközök a közösségi rendszerben hatékony eszközként használhatóak-e. Mindnyájan tudjuk, hogy a nem kötelező erejű jogi eszközök jelenlegi modellje kötelezővé teszi ezek nemzeti jogalkotásba történő átültetését. Ez nem egyszerűen magasabb költségeket jelent, hanem éppen nemzeti szinten van komoly hatása a jogszabályok egyértelműségére és hatékonyságára.
Emellett ez komoly problémákhoz vezet az esetjog terén, mivel sérelmi ügyekben az Európai Bírósághoz kell fordulni, ami megnöveli a várakozási időt. Egyetértek azzal a megállapítással, miszerint az úgynevezett "soft law” túl gyakran nem egyértelmű, nem hatékony jogeszközzé válik, amelynek negatív hatása van a közösségi jogszabályokra és az intézményi egyensúlyra. Ezeket nem szabad a kívánatos, de el nem fogadott jogszabályok helyett használni.
A jó minőségű és hatékony közösségi vagy nemzeti jogszabályok elengedhetetlen feltétele a jogi aktusok hatásainak tanulmányozását célzó hatékony rendszer. Szerintem sok még a tennivaló ezen a területen, és szeretném megragadni a jelenlegi vita adta lehetőséget annak hangsúlyozására, hogy mennyire fontos, hogy a hatásvizsgálat elvégzésével megbízott intézmény teljesen független legyen.
A jobb jogalkotás azt is jelenti, hogy az Európai Parlamentnek ki kell vennie a részét az intézményközi vitákból és társ-jogalkotóként is jelen kell lennie.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Elnök asszony! Örömmel tölt el az a tény, hogy egyre több figyelmet fordítunk a megfelelő európai közösségi jogszabályokra. Ez utóbbi ellenőrzés tárgyát képezi az átláthatóság, hozzáférhetőség és hatékonyság vonatkozásában. Nem szabad ugyanakkor szem elől téveszteni, hogy a jobb jogalkotás a jogalkotási folyamat összes aspektusát magában foglalja, a kezdeti elképzeléstől kezdve egészen annak bevezetéséig és végrehajtásáig. Ennek megfelelően, amikor a jobb szabályozásról vitatkozunk, az ügyvitel minden szintjét figyelembe kell vennünk. Nem szabad megengedni, hogy az ügyviteli struktúra minden ehhez kapcsolódó teherrel együtt szükségtelenül nagy méreteket öltsön.
Mindez nemcsak az európai szintű ügyintézésre, hanem a tagállamok szintjén zajló ügymenetre is érvényes. Ennek megfelelően az igazgatási terhek csökkentése érdekében az Európai Uniónak és a tagállamoknak egyaránt céltudatos stratégiát kell kialakítaniuk, figyelembe véve, hogy ezeket a terheket az európai és a nemzeti jogszabályok együttesen eredményezik. Ugyanakkor a tagállamok kötelessége, hogy olyan programokat készítsenek és hajtsanak végre, amelyek egyszerűsítik az ügymenetet, illetve hogy a közösségi jogszabályok végrehajtásával összefüggő társadalmi és gazdasági hatásokat szisztematikusabban tanulmányozzák.
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nem hittem, hogy megtartom ezt a beszédet, arra gondoltam, később kell majd elküldenem Önnek, de nagyon szerettem volna képviselőcsoportom nevében részt venni a vitában. Ez tényleg négy rendkívül fontos jelentés, amelyekről a jobb jogalkotás kapcsán vitatkozunk. Bár ritkán fordul elő, mégis azt kell mondanom, hogy bizonyos mértékben azonosulok a Ház jobb oldalán helyet foglaló kollégáink véleményével, amikor azt mondják, hogy négy jelentés a jobb jogalkotásról mégis csak enyhe túlzás. Nem lehetett volna talán egyetlen, egyértelműen megfogalmazott egyszerű jelentést készíteni?
Megjegyzéseimet elsősorban a nem kötelező erejű jogi eszközök és Medina Ortega úr jelentése témakörének szentelném. A nem kötelező erejű jogi eszközökkel baj van. A nem kötelező erejű jogi eszközök alkalmazása lehet egyfelől nagyon hasznos eljárás, ugyanakkor maszatolást, nem egyértelmű helyzeteket és nehézségeket is előidézhet. Medina Ortega úr a jelentésben próbál nagyon pontosan fogalmazni, aminek örülök, de a jogalkotók között mindig lesz hajlandóság az írott jogszabályok helyett - fogalmazzunk így - alternatív szabályozási módszerek alkalmazására.
El kell ismernünk, hogy az állam nem képes mindent elintézni, de ha ezt elismerjük, nagyon egyértelműen kell fogalmaznunk a nem kötelező erejű jogi eszközök veszélyeit illetően is. Először is, a nem kötelező erejű jogi eszközöknek - amint erre a Jogi Bizottságban számos kollégám utalt már - megvan az a tulajdonságuk, hogy megkerülik a jogalkotót, a Parlamentet, a demokráciát - ez pedig teljes mértékben elfogadhatatlan. Tudatában kell lennünk, hogy ez valós veszély, és ügyelnünk kell rá, hogy ne következzen be. Egy, az európai szerződésjoghoz kapcsolódó rendkívül fontos projekt esetében láttuk ennek egy eklatáns példáját, amelyről tényleg beszélnünk kellene, méghozzá politikai értelemben, de mivel úgy kezelték ahogy, hozzánk már puha jogszabályként jutott el.
Az igazságszolgáltatás és az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés kapcsán van még egy másik nehézség. Ha alternatív módszereket használunk - európai szinten gyakran beszélünk alternatív vitarendezési rendszerekről - ezekhez sincs hozzárendelve állami struktúra. A választókörzetemből valaki nemrég jött haza vakációjáról, amit egy másik EU országban töltött. Nem tudott autót bérelni, ezért kénytelen volt alternatív megoldáshoz folyamodni, az autókölcsönző cég pedig nem volt segítőkész. Ez történik akkor, amikor a jog betűje által nem alátámasztott puha rendszerek cserbenhagyják állampolgárainkat és nem szolgálnak igazságot nekik.
Ha olyan EU-t akarunk, amely mind az általunk hozott jogszabályok tekintetében, mind pedig a bíróságon keresztül az azokhoz való hozzáférés módja vonatkozásában igazságot szolgáltat, nagyon óvatosan kell bánnunk a nem kötelező erejű jogi eszközökkel és ügyelnünk kell rá, hogy azokat valamilyen módon azért támogatja az állam.
Günter Verheugen
a Bizottság alelnöke. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Rendkívül hálás vagyok, amiért ilyen széles alapokon nyugvó konszenzus körvonalazódott mostani vitánkban, néhány pontot szeretnék ugyanakkor egyértelművé tenni. Először is a jobb szabályozás nem egyenlő a deregulációval. Ezt a félreértést határozottan el kell oszlatnom. Ez nem valamiféle deregulációs bizottság: mondtam már, hogy az európai integráció alapját a jogszabályok képezik, nem pedig azok eltörlése. A jobb szabályozás pontosan az, ami az elnevezésből kiderül: célja a szabályozás javítása, valamint annak modernizálása, egyszerűsítése, átláthatóbbá tétele, mindenek felett pedig az, hogy jobban megfeleljen a kis- és középvállalkozások igényeinek. A kis- és középvállalkozásokat gyakran ugyanannak a tehernek tesszük ki, mint a nagyvállalatokat, és ez méltánytalan.
Különösen szeretném megerősíteni Frassoni asszony szavait: nem a színvonal csökkentéséről van szó. Ha megnézik azt a sok kezdeményezést, ami ez idáig a Bizottságtól jött, látni fogják, hogy egyetlen esetben sem arról volt szó, hogy a Bizottság színvonalcsökkentést vagy az európai integráció már elért szintjének csökkentését javasolta volna. A cél csupán az, hogy mindig elérjük azokat a célkitűzéseket, amelyeket Önök - az Európai Parlament - politikai szempontból szükségesnek tartanak, de úgy, hogy az oda vezető út az egyszerűbb, modernebb és olcsóbb megoldások segítségével legyen elérhető. Ezt szeretném egyértelművé tenni.
A statisztika vonatkozásában sok a zavar. Ezen tényleg nagyon csodálkozom. Hadd magyarázzam meg a dolgot! Ami az egyszerűsítést illeti, ez egy állandó tökéletesítés alatt lévő folyamatosan zajló program. A Bizottság jelenleg 143 egyszerűsítési kezdeményezést vizsgál, ezeknek körülbelül a felét már elfogadták; 67 kezdeményezést tehát már elfogadtak. Természetesen ezek a kezdeményezések jó néhány alapvető jogi aktust érintenek a hozzájuk tartozó rendeletekkel együtt. Ha tehát azt mondjuk, hogy van 143 egyszerűsítési kezdeményezésünk, ez azt jelenti, hogy ezek több ezer aktust érintenek. Itt a cél, ahogy már elmondtam: a meglévő jogszabályok felülvizsgálata és annak maghatározása, megfelelnek-e még a mai viszonyoknak. Elvégre majd 50 évnyi európai integráció után nyilvánvaló, hogy ezt el kell végezni.
Ami a kiadásokat illeti, ez teljesen más ügy. Attól, hogy Helmer úr gyakran ismételgeti állításait, azok még nem lesznek helyénvalóak. Azt hiszem, ő éppen nincs most itt, de ezt a kérdést egyszer és mindenkorra tisztázni szeretném. A társaságokat érintő igazgatási terheket az európai társaságok nyilvántartási, statisztikai és információs kötelezettségeiből, valamint az európai, nemzeti vagy regionális jogszabályokból adódó kiadásként definiálják. Ezek a kiadások az európai bruttó nemzeti termék 3,5%-át teszik ki, bár ez mindhárom szintet - az európai, a nemzeti és a regionális szintet - magában foglalja. Már kategóriákra bontott adataink is vannak arról, miből tevődik össze mindez: körülbelül 35%-uk közvetlenül az európai jogszabályokból, 15%-uk az európai jogszabályok nemzeti jogszabályokba történő átültetéséből adódik, a maradék - 50% - pedig tisztán nemzeti szinten keletkezik.
Természetesen helytelen az a Helmer úr által hangoztatott állítás, miszerint az EU a gazdaságnak 350 milliárd euróba kerül, és hogy a belső piac nem hoz ennyi hasznot, tehát az EU szabályozás költsége nagyobb, mint az egységes piac kapcsán elkönyvelhető haszon. Már bocsánatot kérek, ez csak trükk, ami az emberek ismereteinek hiányát célozza meg; nem veszi figyelembe például azt a tényt, hogy ha például nem lennének uniós jogszabályok, attól még lennének nemzeti szintű jogszabályok, még az Egyesült Királyságban is, méghozzá tudjuk, hogy igen nagy számban. Nyilvánvaló, hogy ez még drágább lenne.
Hadd illusztráljam egy példával, hogy az európai jogszabályok milyen hatalmas mértékű egyszerűsítést és megtakarítást tesznek lehetővé! Európában 27 országban a vezeték nélküli rendszerekkel kapcsolatban 1400 különféle műszaki jogszabály létezett. Ez azt jelenti, hogy egy, az Egyesült Királyságban működő vállalatnak, amelyik meghatározott vezeték nélküli rendszerek előállításával foglalkozott, 1400 különféle nemzeti jogszabályt kellett ismernie. A Bizottság javaslatával összhangban Parlamentünk olyan jogszabályokat fogadott el, amelyek ezt az 1400 rendelkezést leegyszerűsítették és egyetlen jogszabállyá alakították. Ki lehet számolni, pontosan mennyi a vállalatok megtakarítása, de az egész dolog üzenete egyértelmű.
A 25%-os csökkentés teljes mértékben teljesíthető. A javaslattal párhuzamosan mellékeltük a tíz, gyorsított eljárással megindítandó intézkedést, ami bizonyítja, hogy technikai értelemben a dolog egyszerűen kivitelezhető. Csupán annyit kell tenni, hogy végignézzük a meglévő rendeleteket, amelyekből kiderül, melyek a meglévő statisztikai, információhoz kötődő és nyilvántartással kapcsolatos kötelezettségek, és hogy vajon a jelenlegi gyakorlatot figyelembe véve ebben a formában szükség van-e még rájuk. Számos esetben azt látjuk, hogy a jelenlegi formában egyáltalán nincs rájuk szükség, illetve hogy a modern információs és kommunikációs technológia mindent sokkal egyszerűbbé tesz.
El fogjuk érni a 25%-ot, ami az európai gazdaság termelékenységét a GNP 1,5%-ával fogja javítani. Ennek persze van makroökonómiai kihatása, mivel az Európai Unióban nem sok olyan gazdasági program létezik, amely 1,5%-os gazdasági növekedéssel jár. Csak mellékesen jegyezném meg, hogy ha minden jól megy, akkor egyébként is igen nagy növekedéssel számolhatunk, amennyiben a transzatlanti együttműködést - a transzatlanti kereskedelemi korlátok megszüntetése nyomán - siker koronázza.
Úgy éreztük, fontos tisztáznunk ezeket a dolgokat önök előtt, hogy legalább tudjuk, miről is beszélünk. Mindent aláhúzok, ami elhangzott itt a hatásvizsgálat kapcsán. Ez a dolgok alfája és ómegája, és a Bizottság a következő szabályhoz tartja magát: nincs új javaslat átfogó hatásvizsgálat nélkül, és nincs új javaslat olyan hatásvizsgálat nélkül, amelyet a hatásvizsgálati testület ne ellenőrzött volna. Ha előfordul, hogy ezt a szabályt megszegik, szerintem az Európai Parlamentnek egyértelmű joga - ha ugyan nem kötelessége -, hogy kritikus módon felhívja rá a figyelmet. Hatásvizsgálat nélkül a jogalkotó nincs abban a helyzetben, hogy tevékenységének gyakorlati eredményeit tanulmányozhassa.
Még ha egy hatásvizsgálat ki is derítené, hogy egy új javaslat a gazdaságnak vagy a polgároknak költségterhet jelent, ez nem feltétlenül jelenti, hogy az intézkedéstől eltekintünk, mivel vannak dolgok, amelyek fontosabbak, mint a költségek. Amikor a környezet megóvásáról, az éghajlatváltozás elleni küzdelemről, a fosszilis tüzelőanyagoktól való függésünk csökkentéséről vagy polgáraink egészségének javításáról van szó, mindezek nem a költségekről szólnak. Az ilyen esetekben azt kell tennünk, ami szükséges. Ezzel együtt a Bizottság kötelességének érzi, hogy teljes mértékben tájékoztassa a Parlamentet bármilyen új javaslat társadalmi, környezeti és gazdasági következményeiről. Ezért olyan fontos a hatásvizsgálat szerepe.
Nagyon gondosan tanulmányozzuk majd az itt elhangzott javaslatokat. A legfontosabb dolog amit ebben a vitában többször hangsúlyoztak, olyasvalami, amit teljes mértékben támogatok: mindez csak közösségi projektként sikerülhet. Akkor nem fog sikerülni, ha úgy tekintünk rá, mint az intézmények konfliktusára. Csak akkor fog működni, ha mind a három intézmény - a Parlament, a Tanács és a Bizottság - együttesen támogatják és prioritásként kezelik. Ez a vállalkozás csak így lehet sikeres.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra kedden kerül sor.
