Az Északi-sarkvidékre vonatkozó uniós politika (vita) 
Elnök
A következő pont az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének/a Bizottság alelnökének nyilatkozata az Északi-sarkvidékre vonatkozó uniós politikáról
Catherine Ashton
a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője. - Elnök úr! Nagy örömömre szolgál, hogy lehetőségem nyílt megvitatni Önnel a véleményem szerint az Európai Unió Északi-sarkvidékre vonatkozó formálódó politikáját. Egyre növekvő politika jelentőséggel bíró, fontos kérdésről van szó, és úgy gondolom, hogy ekképp is kell kezelnünk azt.
A koppenhágai tárgyalásokat követően helyes, hogy több figyelmet fordítunk a világ e részére, amely az éghajlatváltozás legkézzelfoghatóbb következményeinek lehet tanúja. A tudományos eredmények azt mutatják, hogy a jégtakarók vastagsága az elmúlt évtized során a felére csökkent.
Más környezeti változások is egyre jelentősebb hatást gyakorolnak az Északi-sarkvidék lakosaira, a biológiai sokféleségre és a tájra, a szárazföldön és a tengeren egyaránt. Nemzetközi szereplőként folyamatosan fokozzuk az Északi-sarkvidéket érintő problémákkal kapcsolatos tevékenységünket. Mint azt tudják, a Bizottság 2008 végén közleményt adott ki az Északi-sarkvidékről, amelyet 2009 decemberében a sarkvidéki kérdésekre vonatkozó átfogó következtetések követtek.
Úgy vélem, mindez egy egységes, átfogó sarkvidék-politika fokozatos kidolgozásának következő lépését jelenti. Mint tudják, a Bizottságot felkérték, hogy 2011 júniusában készítsen nyomon követési jelentést, ami újabb lehetőséget biztosít majd számunkra a közös gondolkodás elmélyítésére. Mindez a munka folyamatban van, ezért ma igen kíváncsian várom, hogy hallhassam a Tisztelt Ház képviselőinek véleményét.
Ezzel összefüggésben a Bizottság nagyra értékelte a sarkvidéki kormányzásról szóló, 2008. októberi állásfoglalásukat, amely megfelelő lendületet adott a közlemény szövegezésére irányuló bizottsági munka utolsó szakaszainak. A Parlament támogatását kérjük arra irányuló erőfeszítéseinkhez, hogy biztosíthassuk az Európai Unió felelős és tiszteletreméltó szereplőként való elismerését az Északi-sarkvidéken. Földrajzi helyzetünk és a sarkvidéken jelenleg folyó programjaink szolgálnak kiindulópontként, ezt azonban tovább szeretnénk bővíteni.
A munkának három fő területe van, amelyekről röviden említést tennék. Először is szeretnénk hozzájárulni az északi-sarkvidéki régió, többek között az ott élők védelméhez. Az Északi-sarkvidék ökoszisztémája törékeny, ezért maximális szintű védelemre és biztosítékokra van szüksége. Ugyanakkor az éghajlatváltozás miatt a sarkvidék erőforrásai egyre könnyebben elérhetők. Ez lehetőségeket teremt, amelyeket azonban rendkívül óvatosan kell kezelnünk.
Gondoskodni kívánunk róla, hogy polgárainkkal és vállalkozásainkkal szemben tisztességesen járjunk el, többek között a közlekedés és a természeti erőforrások területén, ezt pedig rendkívül határozott és körültekintő módon, megfelelő környezeti garanciákkal kell végrehajtani. Mindkét célkitűzést az uniós intézményekkel és a tagállamokkal, elsősorban a három sarkvidéki tagállammal közösen lehet és kell kidolgozni. Továbbra is valamennyiüknek szorosan együtt kell működniük az Északi-sarkvidék más érdekeltjeivel.
Harmadik célkitűzésünk az, hogy elősegítsük a tekintélyes mértékű és fokozott kormányzati megoldásokat, amelyek segítségével kezelni lehetne a sarkvidéki régiót érintő számos kihívást. Ez magában foglalja a meglévő megállapodások, keretek és megoldások végrehajtását, ideértve a Sarkvidéki Tanácsot is, valamint az ENSZ tengerjogi egyezményének teljes körű tiszteletben tartását. Szükség esetén azonban körültekintően meg kell vizsgálnunk, vajon ezek a megoldások kiegészíthetők és bővíthetők-e, és ha igen, hogyan.
A hitelesség érdekében fel kell ismernünk, hogy az északi-sarkvidéki régió rendkívüli módon különbözik az Antarktisztól, és e felismerésnek kell meghatároznia politikai fellépésünk irányát. Az Antarktisztól eltérően - amely egy óceánnal körülvett hatalmas lakatlan kontinens - az Északi-sarkvidék egy szárazfölddel övezett tengeri térség, amely több ezer éve lakott terület, és amely szuverén államokhoz tartozik. Ennek megfelelően irreálisak azok a javaslatok, amelyek szerint a sarkvidéki régióra vonatkozóan le kellene másolni az Antarktisz-egyezményt, és feltehetőleg károsan befolyásolnák az általunk kialakítani szándékozott proaktív szerepet.
Mint azt tudják, e meglátást a Tanács is osztja. Őszintén folytatni kívánjuk az Európai Parlamenttel való szoros együttműködést az északi-sarkvidékkel kapcsolatos uniós politika fokozatos kidolgozására vonatkozó közös célunk megvalósítása során, és együtt kell működnünk az Északi-sarkvidék országaival és a nemzetközi közösséggel, hogy megtaláljuk a leghatékonyabb módot az Északi-sarkvidéknek a jövő generációk számára történő megőrzésére és védelmére.
Michael Gahler
Elnök úr, alelnök asszony! Hálásan köszönöm, hogy megnyitotta a mai vitát e témában, amely véleményem szerint fontos kérdés. A mai vitában részt vevők is egyetértenek majd ezzel, és úgy vélem, a vita végére jelentős mértékű konszenzust érhetünk el. Én vagyok az előadója annak a kapcsolódó jelentésnek, amely még szövegezésre vár, és kész vagyok szorosan együttműködni valamennyi érintett féllel.
Számos kulcsszót említett. A környezet védelme rendkívül fontos. Említette a helyi lakosokat, a tengerszint alatt fellelhető erőforrásokat, a halászatot. Egy további kulcsszó a hajózás, az éghajlatváltozás nyomán megnyíló hajózási útvonalak: az északnyugati átjáró és az északkeleti átjáró.
E két átjáró közelében három sarkvidéki tagállamunkkal együtt természetesen megtalálható legalább két globális szereplő - az Egyesült Államok és Oroszország -, valamint Kanada személyében egyik fő partnerünk is. Ezek az államok azok a közvetlenül szomszédos területek, amelyekkel a most létrehozni kívánt szakpolitikával összefüggésben mindenféleképpen szorosabbra kell fűzni és javítani kell a kapcsolatainkat.
A nyersanyagok tekintetében különösen adott az együttműködés lehetősége - mindez azonban konfliktusforrás is lehet, ha nem a megfelelő megközelítést alkalmazzuk. Az EU semmiképpen nem fogja kitűzni saját zászlaját a tengerfenéken, ahogyan az oroszok tették. Ugyanakkor párbeszédet kell kezdeményeznünk az említett érintett felekkel annak érdekében, hogy ily módon egyetértésben megvalósíthassuk a régió számára a környezetvédelem, az erőforrások kitermelése és a helyi lakosok jogainak szempontjából fontos célokat.
Liisa Jaakonsaari
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr! Korábban Hillary Clinton amerikai külügyminiszter egy interjúban elmondta, milyen nehéz a feladata, és úgy fogalmazott, az abban áll, hogy egyik válságtól megy a másikig. Sajnálatos módon rendkívül kevés idő maradt arra, hogy az olyan meghatározó jövőbeni kihívásokkal foglalkozzunk, mint a sarkvidéki régió fejlődése.
Ashton bárónő, feltételezem, mostanra Ön is hasonló nehézségeket él át, ezért nagyra értékeljük, hogy ilyen korai szakaszban vitát kezdeményezett az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos politikáról, valamint hogy a hétvégén a sarkvidéki régióhoz tartozó Lappföldre látogat. Ott minden bizonnyal hasznos információkhoz jut majd.
A most megnyíló északi-sarkvidéki kincsesláda tele van gazdasági lehetőségekkel, ugyanakkor számos környezeti és biztonsági kockázatot, valamint az őslakosok sorsát érintő veszélyeket rejt magában. A globális felmelegedés új tengeri útvonalakat nyit meg és lehetővé teszi a kőolaj- és földgázforrások környezetvédelmi szempontból pusztító jellegű kitermelését. Többek között a Svéd Nemzetközi Békekutató Intézet (SIPRI) már közzé is tett egy tanulmányt Kína északi-sarkvidéki politikájáról, amely a vészjósló "A jégmentes Északi-sark” címet viseli. Az Európai Uniónak ezért haladéktalanul intézkednie kell és létre kell hoznia saját sarkvidék-politikáját.
A Bizottság Ön által ismertetett következtetései üdvözlendők, amennyiben a régiót, annak kőolaj-, földgáz- és ásványkészleteivel együtt nem egy új Eldorádónak tekintik: a legfontosabbak az ott élő emberek, és ez a helyzet rendkívül fontos összetevője. Az EU-nak emellett késznek kell lennie arra, hogy konstruktív megbeszéléseket folytasson az őslakosokkal, és ez az egyik módja, hogy az Unió döntő szerepet játsszon a sarkvidék-politikában. A fókavadászat közelmúltbeli parlamenti korlátozása például komoly felháborodást keltett az őslakosok körében.
Nagyon fontos, hogy megerősítsük a Sarkvidéki Tanács helyzetét, éppen ezért nagyobb befolyást kell gyakorolnunk elsősorban Kanadára és Oroszországra annak érdekében, hogy az Európai Unió a jelenleginél döntőbb szerepet játszhasson. A sarkkutatás az egyik jelentős együttműködési terület; a Lappföldi Egyetemen, ahová Ön is látogat majd, található például a Sarkvidéki Egyetem székhelye, és biztos vagyok benne, hogy a sarkvidék információs központnak a Bizottság által is jelzett létrehozását követően Rovaniemi megfelelő helyszínnek bizonyul majd.
Ezenfelül az Európai Unió saját struktúráit is meg kell erősíteni. Sajnálatos módon úgy tűnik, hogy a Tanácsban a Déli és a Keleti Dimenzió maga alá gyűrte a Jeges-tengert, így most ki kell tárnunk az Északi Dimenzió e sarkvidéki ablakát. Ashton bárónő, a Bizottságnak tisztáznia kell az egyes főigazgatóságok szerepét, és ki kell jelölnie a sarkvidéki kérdésekért felelős személyt.
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A következőt mondanám a főképviselőnek: nagyon köszönöm a nyilatkozatát. Úgy gondolom, itt az ülésteremben sokunk számára nagy öröm, hogy folytatja a Bizottság által megkezdett és tavaly ősszel az elnökség nyilatkozatai által követett munkát.
Kiemelte az Északi-sarkvidék természetének és környezetének sebezhetőségét. Ez a törékeny jelleg, ahogyan Ön is elismerte, globális kérdés, nem csupán Európát vagy az Északi-sarkvidék országait érintő probléma.
Az Északi-sarkvidék ezzel együtt páratlan lehetőséget teremt a többoldalú együttműködésre. Számunkra, az EU számára is rendkívüli, hogy az Északi Dimenzión keresztül pozitív kapcsolatot alakíthatunk ki Oroszországgal. Ezen az alapon más partnereinkkel mindenképpen tovább kell építkeznünk.
Az együttműködésnek azonban a sarkvidék egészén tartalmasnak kell lennie, és aggasztó - erre pedig nem tért ki a nyilatkozatában -, hogy formálódik egy öt part menti sarkvidéki állam alkotta belső kör, amely a Sarkvidéki Tanács keretein kívül tárgyal. Ez súlyosan alááshatja a rendkívül értékes együttműködést, és ezért komolyan kell vele foglalkoznunk.
Hasonlóképpen - az EU mint közösség - elutasította a megfigyelői státusz iránti kérelmünket. Meg kell javítanunk néhány kerítést, és meg kell próbálnunk helyreállítani a bizalmat az iránt, amit az Északi-sarkvidéken létre kívánunk hozni.
Úgy gondolom, a Bizottság eredeti közleménye lenyűgöző dokumentum volt a tekintetben, ahogyan egyesítette a Bizottság különböző főigazgatóságainál felmerülő számos egymással átfedésben álló kérdést. Ez kedvező alapot teremt, amelyre építhetünk. Valamennyien érdeklődve várjuk, hogyan koordinálja majd ezt a politikát az új Bizottsággal együttműködve és sajátos kettős szerepében eljárva. Mindazonáltal köszönet az indításért.
Satu Hassi
Elnök úr! Egyfajta kulturális skizofrénia jellemzi az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos hozzáállásunkat. Egy részről szívünkön viseljük a sorsát. Meglehetősen nyilvánvaló, hogy az éghajlatváltozás más területekkel összehasonlítva a sarkvidéken gyorsabban zajlik. A régióról azt mondták, olyan, mint "kanári a bányában”.
1979 óta a Jeges-tenger jégtakarójának éves átlagos területe hozzávetőleg 1,5 millió négyzetkilométernyit zsugorodott, amely Franciaország, Olaszország, Spanyolország és az Egyesült Királyság együttes területének felel meg. Az olvadási folyamat felgyorsítja az éghajlatváltozást, mivel csökkenti a Föld fényvisszaverő képességét, más néven albedóját. Az olvadás nyomán a tundrán metán szabadul fel, és ugyanígy a tengerfenék is bocsáthat ki metánt. A metán még inkább fokozza az éghajlatváltozást. Az olvadás folyamata ezenfelül lehetővé teszi, hogy a sok év alatt felhalmozódott mérgező anyagok a környezetbe jussanak.
Míg aggaszt bennünket a helyzet, ezzel egyidejűleg máris megkezdődött a sarkvidéki olaj- és földgázláz. Az országok a tengerfenék felosztásának módjáról vitatkoznak és tárgyalnak. Az őslakosokat ráadásul mindezek során nagyrészt figyelmen kívül hagyják.
Az EU-nak a fenntartható fejlődést célzó következetes megközelítést kell népszerűsítenie. Féken kell tartania az euró- és dollárjelek csillogó képét, és az Antarktiszra vonatkozóhoz hasonló megállapodás segítségével támogatnia kell az északi-sarkvidéki régió védelmét. Az őslakosokat is be kell vonni a régiót érintő döntéshozatali folyamatokba. Bármi történjék is, a térség szerves erőforrásainak kiaknázására 50 éves moratóriumot kell elrendelni.
Meg kell értenünk, hogy a régióban található természet és élővilág érzékeny és sérülékeny. Az olajfúrás például jóval komolyabb problémákkal és súlyosabb kockázatokkal jár itt, mint máshol. A hajózási vállalatoknak is el kell ismerniük a régióban jelentkező hatalmas nehézségeket és veszélyeket. Semmit sem ér, ha az általunk hozott döntéseket egyszerűen felcímkézzük a környezetre és az őslakosokra vonatkozó néhány szép szóval, tényleges tetteink azonban komolyan kockáztatják a környezet visszafordíthatatlan szennyezését, és megsértik az őslakos népesség jogait.
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Amikor Dánia 1973-ban csatlakozott az EU-hoz, az EU Grönland Dániától való függése révén egy sarkvidéki dimenzióval bővült. 1985-ben Grönland az EU-ból való kilépés mellett döntött, amikor azonban Svédország és Finnország 10 évvel később csatlakozott, jelentős mértékben bővítették az EU-nak az északi-sarkvidéki régióhoz fűződő érdekeit.
Azóta az EU azon számos szereplő egyike lett, amelyeknek alapvető stratégiai érdeke fűződik a sarkvidékhez - annak környezetéhez és természeti erőforrásaihoz. Mivel országuk sarkvidéki területekkel is rendelkezik, az Egyesült Államok, Kanada, Oroszország, Norvégia és Izland valamennyien határozottan és erélyesen védelmezik saját érdekeiket. Az Európai Uniónak most habozás nélkül ugyanezt kell tennie, és meglátásom szerint a Sarkvidéki Tanács ehhez a legmegfelelőbb fórum. Az Uniónak a Sarkvidéki Tanácsban betöltött ad hoc megfigyelői státusza alkalmatlan erre a célra. Bízom benne, hogy a főképviselő a következő év áprilisában Grönlandon megrendezésre kerülő miniszteri találkozón ragaszkodni fog az EU állandó megfigyelői státuszához.
Sajnálatos, hogy Kanada az Unió fókatermékekre vonatkozó tilalmáért megtorlásképpen bojkottálja az EU-t, de remélem, hogy végül a józan ész győzedelmeskedik. Ennek a megközelítésnek nem sok értelme van, tekintve, hogy hat uniós tagállam, köztük hazám, az Egyesült Királyság is állandó megfigyelőként tevékenykedik. Mindazonáltal a Sarkvidéki Tanáccsal kapcsolatban példaértékű koordináció valósult meg Dánia, Svédország és Finnország között, amely egyben ahhoz is megfelelő platformként szolgált, hogy a régióban érvényesüljenek az EU átfogóbb érdekei.
Norvég szövetségesünk és az európai uniós tagságra pályázó Izland közreműködése további lendületet adott a sarkvidéki fórumon való európai részvételnek. Ez létfontosságú, mivel Oroszország kevés kétséget hagyott afelől, milyen tervei vannak a sarkvidékkel, amikor 2007-ben elhíresült módon kitűzte az orosz zászlót az északi-sarki tengerfenékre. Saját kárunkon tanultuk meg, hogy a nemzetközi ügyekben Oroszország néha saját szabályait követi. Csak a Sarkvidéki Tanács többi tagjának és megfigyelőjének egységes, az EU Északi Dimenzió politikájának keretében megvalósított fellépése fékezheti meg a Kremlt. Nem engedhetjük, hogy az Északi-sarkvidék Oroszország terjeszkedési céljainak új térségévé váljon.
Søren Bo Søndergaard
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök úr! Számos jó okunk van rá, hogy vitát folytassunk az Északi-sarkvidékről. Ezek közül többet már említettek. Ott van az éghajlatváltozás kérdése, amennyiben a sarkvidéki régiót súlyosan érintette a globális felmelegedés. Ott van a természeti erőforrások kérdése, amennyiben a sarkvidéki régió bővelkedik természeti kincsekben. Aztán ott van az új északi tengeri útvonal megnyitásának kérdése is, amely teljesen új közlekedési gyakorlatokat eredményez. Képviselőcsoportom számára azonban a döntő kérdés az, milyen szögből közelítsük meg az Északi-sarkvidéket. Talán szűklátókörűen mindazt a sok előnyt kellene kiindulópontként vennünk, amelyeket a sarkvidéki régió kínál az EU számára? Vagy esetleg abból kellene kiindulnunk, milyen előnyökkel járhat a sarkvidéki régió fejlődése a globális közösség számára - miközben, ne feledjük, teljes körűen tiszteletben tartjuk a sarkvidéki lakosok önrendelkezési jogát?
E kérdés fő próbája az, milyen álláspontra helyezkedünk: arra törekedjünk-e, hogy az Északi-sarkvidék olyan térséggé váljon, ahol szabadon virágozhat az új fegyverkezési verseny - Oroszország ebben aktív szerepet játszott, és mások is követték - vagy az Antarktiszhoz hasonlóan az Északi-sarkvidéknek is demilitarizált övezetnek kellene lennie? Nyilvánvaló, hogy az Északi- és a Déli-sark, az Északi-sarkvidék és az Antarktisz között vannak különbségek. Érdekes azonban, hogy az Antarktiszra vonatkozóan sikerült olyan egyezményt kidolgoznunk, amelyben kizártuk a katonai jelenlétet és előírtuk, hogy a térség kizárólag békés célokra használható. A Bizottság előtt álló legfontosabb kérdés az, törekedjen-e arra, hogy demilitarizált térséggé avassa az Északi-sarkvidéket, és ha igen, milyen konkrét kezdeményezéseket kell tennie ennek érdekében.
Timo Soini
az EFD képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr! Az Északi-sarkvidék ügye fontos kérdés, és immár mi is foglalkozunk vele. Finnországban jól ismerjük a sarkvidéki körülményeket. Ott élünk. Ashton bárónő lappföldi látogatása alkalmával sok olyan emberrel találkozik majd, akik az Északi-sarkkörtől északra élnek és dolgoznak. Amikor jómagam vasárnap ellátogatok oda, sok olyan emberrel fogok találkozni, akik rendkívüli módon féltik munkájukat és megélhetésüket, hiszen egy valódi demokráciában az emberek szabadon eldönthetik, hol szeretnének élni. Ha úgy tetszik, akkor az Északi-sarkvidéken is élhetnek.
A rovaniemi Lappföldi Egyetem a finanszírozás és a kutatás tekintetében a legmegfelelőbb hely e vizsgálat lebonyolításához. Diana Wallis a "Kaleva” című finn lapban kedvezően nyilatkozott erről, és végre nagy örömömre szolgálna kijelenteni, hogy most az egyszer egyetértek egy liberális nézőponttal, így hát meg is teszem.
A jövő szempontjából három kérdést kell figyelembe vennünk: a természetet, az állatokat és az embereket. Ha e három csoport az Északi-sarkvidék valamennyi részén megfér és egymással harmóniában tudnak élni, akkor megvalósíthatjuk a fenntartható sarkvidék-politikát, valamint kihasználhatjuk annak logisztikai és gazdasági lehetőségeit, de kizárólag úgy, hogy tiszteletben tartjuk a természetet, az embereket és az állatokat.
Diane Dodds
Elnök úr! Nagy örömömre szolgál, hogy részt vehetek a mai vitában, és egy igen konkrét kérdésre szeretnék kitérni, amelyet néhány eddig felszólaló kollégám már felvetett.
Kétségtelen, hogy a gyönyörű Északi-sarkvidéken nehezek az életkörülmények, ám az is kétségtelen, hogy az új technológiák és a fejlődés elkerülhetetlenül megnyitja majd a térségben a természeti erőforrások fokozottabb kiaknázásának lehetőségét, amelyre a halászat kiváló példa.
A Bizottság 2008. évi közleménye a halászat jelenlegi mértékét, valamint az új területek megnyitásának lehetőségét vizsgálja. Való igaz, hogy mindebben szisztematikus megközelítést kell alkalmazni. A fenntartható halászat védi az állományokat és biztosítja a halászközösségek jövőjét. Ugyanez a dokumentum nagyon helyesen arról is említést tesz, hogy meg kell védeni az őslakosokat és a helyi lakosságot, ezt pedig statisztikákkal támasztja alá, amelyek szerint a térségben élő négy millió személy mintegy egyharmada őslakos - ez is elismerésre méltó célkitűzés. Ugyanakkor - és most figyelmeztetném a Bizottságot - továbbra is mindkét dokumentumban találok arra utaló jeleket, hogy a Bizottság nem tanult a közös halászati politika kudarcából, amely Észak-Írországban tönkretette a halászati ipart.
A felülről lefelé irányuló megközelítés, amelynek értelmében Brüsszelből ellenőrzik és határozzák meg a szakpolitikai célokat és módszereket, csúfos kudarcot vallott, a 2008-as dokumentum és a 2009. decemberi Külügyi Tanács mégis arra enged következtetni, hogy az EU a sarkvidéki régió esetében is ugyanezt a megközelítést fogja alkalmazni. Arra biztatom a főképviselőt, hogy az e területtel kapcsolatos szakpolitikai koordináció módjának feltérképezése során vegye figyelembe ezt a konkrét kérdést.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Elnök úr! A modern világ létrejöttével a sarkvidéki kérdésekkel kapcsolatos politika, amelyet szélsőséges éghajlati körülményekkel, jegesmedvékkel és határtalan jégmezőkkel azonosítottunk, új jelentőséget nyer. A nemzetközi kereskedelem fejlődése és a természeti erőforrások iránti fokozottabb igények nyomán megnőtt az érdeklődés a régió iránt. A sarkvidéki jégtakaró gyors zsugorodása új lehetőségeket teremtett a térség hasznosítására. Az Északi-sarkvidék külterületből egyre inkább az új hajózási útvonalakat, a természeti javak és halállományok végtelen forrásait kereső országok érdeklődésének középpontjába kerül. Ezt azonban már mind tudjuk.
A kérdés az, hogyan reagáljon az Unió az Északi-sarkvidék egyfajta megszállását célzó ideges készülődésre, amely Oroszországban, az Egyesült Államokban, Kanadában és Norvégiában folyik egy ideje? Mindenekelőtt megoldást kell találnunk a sarkvidéki régió rendezetlen jogállására. Az eddigiekben alkalmazott diplomáciai eszközökön alapuló politikának nemzetközi megállapodást kell eredményeznie, amely biztosítja az esetleges területszerzések tisztességes elosztását. A jogi szabályozás hiánya nyomán a régió globális jellegű konfliktus forrásává válhat. Éppen ezért szisztematikus és összehangolt fellépésre van szükség, amely szembe tud szállni a rohamos ütemben megjelenő kihívásokkal. A kutatási infrastruktúra, az ENSZ egyezményén alapuló többoldalú sarkvidéki irányítás kidolgozása és a helyi sarkvidéki lakosság bevonása csupán néhány olyan elem, amelyeket a természeti környezet védelme és az erőforrásainak fenntartható hasznosítása közötti egyensúly fenntartását célzó jövőbeni európai sarkvidéki stratégiának tartalmaznia kell.
Kriton Arsenis
(EL) Üdvözlöm a külügyi főképviselőt.
Az Északi-sarkvidék a bolygó azon pontja, ahol az éghajlatváltozás a legnyilvánvalóbb. A globális felmelegedés miatt a jégtakaró jelentős mértékben csökkent. A mérföldkövet a 2007-es év jelentette, amikor a jégtakaró az 1970 és 2000 közötti időszakkal összehasonlítva 34%-kal csökkent.
A sarkvidéki jégtakaró olvadása azonban számos drámai következménnyel jár. Felgyorsítja az éghajlatváltozást. Korábban a sarkvidéki jégtakaró a területet érő napfény 80%-át visszaverte, amivel szabályozta a globális és a helyi hőmérsékletet. A visszaverődés mértéke folyamatosan csökken, ami a bolygón, valamint a sarkvidéki térség egészében hőmérsékletemelkedéshez vezet egy Kanadát, Oroszországot és Alaszkát érintő 1500 méteres övezetben. 2007 augusztusa és decembere között 2 °C-kal nőtt a hőmérséklet.
Ezzel egyidejűleg a jég olvadása előre nem látott változásokat eredményezett a tengeráramlatokban. Kedvezőtlenül befolyásolja a tengeri ökoszisztémákat és a halászati területeket, valamint gyengíti a tenger szén-dioxid-elnyelő képességét, mivel károsítja a planktonokat és más organizmusokat, illetve a tengerszint emelkedéséhez vezet.
Az európai polgárok ezért szomorúan hallják, milyen gyakran esik szó arról, hogy az Európai Unió is részt venne az Északi-sarkvidéket érintő környezeti katasztrófa geopolitikai előnyeinek kihasználását célzó egyre fokozódó versenyben.
Az Európai Uniónak nem lehet az a szerepe, hogy megnyerje a sarkvidéki olajért és hajózási útvonalakért folytatott nemzetközi geopolitikai küzdelmet. Szerepünknek arra kell irányulnia, hogy bármilyen új rendszer áll is fel az Északi-sarkvidéken, azon belül biztosítsuk elveink tiszteletben tartását, a terület környezeti épségének tiszteletben tartását, a nemzetközi versenyhez hasonló elvek érvényesülését és az ENSZ intézményeinek védelmét a közeledő hatalmas környezeti katasztrófával szemben.
Pat the Cope Gallagher
Elnök asszony! Hadd ragadjam meg az alkalmat, hogy minden jót kívánjak Ashton bárónőnek hivatali idejére, és üdvözlöm az iránti elkötelezettségét, hogy az ő szavaival élve egy egységesebb uniós sarkvidék-politika kidolgozása során szoros együttműködést kíván fenntartani a Parlamenttel.
Az Európai Uniónak természetesen központi szerepet kell játszania az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos politikában. Két sarkvidéki állam, Izland és Norvégia az EGT tagja. Az EU környezetvédelmi, éghajlat-változási, energiaügyi, kutatási, közlekedési és halászati politikái közvetlen összefüggésben állnak a sarkvidékkel.
A Parlament svájci, izlandi, norvégiai és EGT-küldöttségének elnökeként ezért én képviselem a Parlamentet az Északi-sarkvidék Állandó Képviselőinek Bizottságában.
E tisztségemben tájékoztatni szeretném a Tisztelt Házat, hogy ez év szeptemberében a brüsszeli Parlament ad otthont a sarkvidéki régió parlamenti képviselői félévenkénti találkozójának.
(GA) A jövő héten Washingtonban, majd később, a találkozóhoz közeledve Oslóban előkészítő ülésre kerül sor. Úgy gondolom, hogy e találkozók megrendezése alapvető fontossággal bír majd az Európai Parlament és valójában az Európai Unió számára is.
Elnök
Nagyon sajnálom, de a beszéde végét nem tolmácsolták.
Pat the Cope Gallagher
Elnök asszony, Nem vagyok biztos benne, hogy az összes jelenlévő értette, amit mondtam!
Azzal fejeztem be, hogy mi rendezzük majd a konferenciát, és bízom benne, hogy természetesen szabadidejétől függően megfontolja majd az ülésen való részvételre szóló meghívásomat, Ashton bárónő. Úgy vélem, ez ideális alap az érintett kérdések jobb megismeréséhez, valamint lehetővé teszi e hatalmas terület parlamenti képviselői számára, hogy kapcsolatokat teremtsenek és megerősítsék azokat.
Reinhard Bütikofer
(DE) Elnök asszony! Üdvözlöm a mai vitát, és örömmel veszem, hogy Ashton bárónő is jelen van és részt vesz benne. Arról beszélt, hogy a kérdés lényege a régió és a helyi lakosság védelme. Ez kétségtelenül így van. Amikor azonban konkrétabban a térség őslakosairól beszélünk, a kívülről nyújtott védelemnél többről van szó; önrendelkezési joguk tiszteletben tartásáról. A sakrvidék-politikában ennek meghatározó elvként kell szerepelnie.
A régió természetének védelmét illetően ki kell emelni, hogy nyilvánvalóan különösen sok érzékeny területtel kell számolnunk. Tisztában vagyok vele, hogy a vitában résztvevők közül sokan elutasítják a moratórium gondolatát. Talán erre utalt, Ashton bárónő, amikor úgy fogalmazott, hogy "az északi-sarkvidéki régió radikálisan különbözik az Antarktisztól”, azonban még a moratórium elvetése esetén is választ kell adnunk arra a kérdésre - méghozzá gyakorlati, nem csupán költői módon -, hogyan biztosítható a régió különlegesen érzékeny területeinek hatékony védelme az elővigyázatosság elvének megfelelően. Nem hagyhatjuk, hogy a helyzet odáig fajuljon, ahol a rövidlátó gazdasági érdekek miatt a "gáz kell, hal kell” csatakiáltás végül minden elővigyázatossági elvet felülírjon.
Egy kicsit kötözködnék a Gahler úr által elmondottakkal is. Gahler úr, Ön a konfliktus lehetőségéről beszélt. Ez kétségtelenül igaz. Már azt is láthatjuk, hogy nemzetközi szinten nem kizárólag a közös nevező megtalálására irányuló törekvések jellemzik a megbeszéléseket, máskülönben például Kanada és Oroszország nem tett volna kísérletet arra, hogy megtorpedózza az EU megfigyelői státuszát a Sarkvidéki Tanácsban. A Sarkvidéki Tanács szervezete önmagában természetesen nem bír jogilag kötelező erővel, és nem rendelkezik állandó költségvetéssel és személyzettel. Kormányzati struktúrának nem felel meg. Ugyanakkor az új kormányzati struktúrák mérlegelésekor ügyelnünk kell arra - és úgy látom, főképviselő asszony, hogy Ön is ezen az állásponton van -, hogy inkluzív módon haladjunk előre, és elismerjük, hogy más szervezetek is részt kívánnak venni mindebben.
Anna Rosbach
(DA) Elnök asszony! Úgy látom, mind a Bizottság, mind pedig a főképviselő arra az álláspontra helyezkedett, hogy az EU-nak ki kell dolgoznia egy sarkvidék-politikát. Természetesen támogatom a sarkvidéki környezet védelmének elképzelését, dánként pedig különösen tudatában vagyok a geopolitikai helyzetnek. Tisztában vagyok a helyi lakosságot érintő problémákkal is, és természetesen tiszteletben kell tartanunk életmódjukat. Mindezzel együtt azonban nem hiszem, hogy az EU-nak szakpolitikával kellene rendelkeznie e területre vonatkozóan, és azt sem, hogy közigazgatási szerepet kellene vállalnia a sarkvidéki régióban. Ez sem az Unió, sem pedig az Északi-sarkvidék javát nem szolgálná.
Véleményem szerint meg kellene hagynunk az Északi-sarkvidéket a régióban közvetlenül érintett országok számára. Az EU-nak nem lehet, és nem is szabad, hogy feladata legyen valamennyi területtel kapcsolatban politikát létrehozni, a legkevésbé pedig az Északi-sarkvidék esetében, ahol hagyományosan kiváló együttműködés valósult meg, és ahol csupán két érintett ország uniós tagállam (nem pedig három, ahogyan az korábban elhangzott). Sem az Egyesült Államok, sem Kanada, sem Grönland, sem pedig Oroszország nem nyilatkozott úgy, hogy az EU tagjává kívánna válni. Talán gyanítható, hogy a térség iránti hirtelen érdeklődés oka kizárólag az, és nem egyéb, minthogy az egyes országok rá szeretnék tenni a kezüket a nyersanyagokra. Más szóval: az EU számára az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos legjobb politika az lenne, ha csupán kívülről venne részt az eseményekben.
Nick Griffin
Elnök asszony! Létezik egy angol népmese Kanut királyról, aki azáltal, hogy megparancsolta az árnak, hogy ne emelkedjen meg és ne nedvesítse meg a lábát, megmutatta udvaroncainak, hogy a valóságot még a királyok sem változtathatják meg. Ezzel neve eggyé vált az arrogáns butasággal.
Kanut király tovább él az Európai Unió Tanácsában, amely a sarkvidéki ügyekkel kapcsolatos következtetéseit a globális felmelegedés állítólagos jelentőségével indítja és fejezi be. Ez azt jelenti, hogy nem fogadják el a tudományos valóságot. Az egyesült államokbeli Nemzeti Hó és Jég Adatközpont szerint a sarkvidéki nyári jégtakaró 2007 óta 1 059 300 négyzetkilométerrel, vagyis 26%-kal nőtt. Ez pontosan megegyezik az azon tudósok által előre jelzett adatokkal, akik tisztában voltak vele, hogy a nyári jégtakaró korábbi csökkenése, amelyet tévesen a globális felmelegedés bizonyítékaként használtak, nem volt más, mint a növekedés, csökkenés majd ismételt növekedés ősi, természetes ciklikus váltakozásának egy pillanatképe.
A sarkvidéki nyári jégtakaró tehát nem fog eltűnni 2013-ra, a jegesmedvék pedig nem fulladtak és nem fognak vízbe fulladni a globális felmelegedés miatt. Több millió keményen dolgozó választópolgár azonban lassan beleveszik az adósság és az adók tengerébe, és egyre türelmetlenebbül szemlélik, hogy a politikai osztály a globális felmelegedés hazugságát felhasználva demokráciaellenes nemzetközi kormányzást és környezetvédelmi áladókat kényszerít rájuk.
Az ENSZ bejelentette az IPCC trükkös dokumentumainak és meghamisított statisztikáinak felülvizsgálatát. Nagy-Britannia adófizetőinek nevében arra kérem a Parlamentet, hogy tegyen ugyanígy, és ne vesztegessen több pénzt az emberiség történelmének legköltségesebb égbekiáltó hazugságára.
Anna Ibrisagic
(SV) Elnök asszony! Az Északi-sarkvidék egyedülálló régió, amelyről az olvadó jégtakaró és az ezzel járó új lehetőségek fényében egyre gyakrabban esik szó. Ez jó dolog, mivel több vitára van szükség nem csupán azt illetően, hogyan befolyásolja majd a jég olvadása a hirtelen elérhetővé váló erőforrások felhasználásával kapcsolatos lehetőségeinket, hanem az ezzel járó felelősségre és arra vonatkozóan is, hogyan tudjuk a leghatékonyabban megvédeni a sarkvidéket és az ebben a sebezhető természeti környezetben való jelenlétünk és tevékenységünk jövőbeni következményeit.
Mielőtt azonban döntést hoznánk az EU közös sarkvidék-politikájáról, több időt kell szánnunk a sarkvidéki ökoszisztéma jelenlegi helyzetének értékelésére, ellenkező esetben ugyanis nem lesz könnyű megfelelő intézkedéseket hozni. Véleményem szerint egyszerre naiv és irreális elképzelés is azt gondolni, hogy valamennyi erőforrást egyszerűen érintetlenül hagyhatunk. Ehelyett annak biztosítására kellene törekednünk, hogy az erőforrások kitermelését, a közlekedést, az idegenforgalmat és a többi ágazatot is a lehető legjobban irányítsuk a természeti környezet védelme és megőrzése érdekében. Mindennek természetesen a helyi lakossággal folytatott konzultáció és együttműködés keretében kell megvalósulnia, a tényleges helyzet és a jelenlegi körülmények figyelembevételével.
A sarkvidékről szóló bizottsági jelentés kedvező kezdő lépés az egységes sarkvidék-politika irányában. A svéd elnökség ideje alatt Svédország támogatta a Bizottság azon döntését, hogy állandó megfigyelői státuszért folyamodjon a Sarkvidéki Tanácsban. Úgy vélem azonban, mind a Bizottság jelentése, mind pedig az eddigi vita túlságosan nagy figyelmet szentel a víznek, és nem eleget a szárazföldi területeknek. Néhány ország, például Svédország és Finnország kiterjedt rénszarvastartó, bányászati, mezőgazdasági és erdőgazdálkodási tevékenységet folytat a sarkvidéki régióban, és rendkívül fontos, hogy ezeket figyelembe vegyük.
A vita egy további olyan dimenziója, amelyet ritkán említünk, és amelyet azonban ki kell emelni, az EU-nak a sarkvidékhez fűződő stratégiai célkitűzéseivel és geostratégiai érdekeivel, valamint azzal kapcsolatos, milyen következményekkel jár a nemzetközi stabilitásra nézve a régióban tapasztalható körülmények megváltozása.
Néhány uniós tagállam a sarkvidéki régióban fekszik. A régió más részei közvetlen északi szomszédságban állnak az EU-val. Ennek megfelelően elvben egyszerűen meg kell tudnunk fogalmazni a közös stratégiai célkitűzéseket és azokhoz megnyerni az EU valamennyi tagállamának támogatását. A különböző országok közötti fokozott verseny és bizonyos megoldatlan konfliktusok fényében az EU-nak saját érdeke annak biztosítása, hogy a sarkvidék biztonságával kapcsolatban ne keletkezzenek feszültségek.
Zigmantas Balčytis
(LT) A mai vita tárgya rendkívül fontos kérdés. Az éghajlatváltozás hatása alapvetően változtatja meg a sarkvidéki régió helyzetét. A globális felmelegedés eredményeképpen új tengeri útvonalak nyíltak meg az Északi-sarkvidéken, amelyek lehetőséget teremtenek a kőolaj, a földgáz és más természeti erőforrások szállítására, ezzel egyidejűleg azonban a környezeti problémák és az erőforrások nemzetek közötti felosztása miatt a régió rendkívül kiszolgáltatottá válik, ami hátrányosan befolyásolhatja a nemzetközi biztonságot és az európai biztonsági érdekeket. Mivel a környezet és az éghajlat változásának a régióra gyakorolt hatásáról beszélünk, a sarkvidék-politika egyik legfőbb célja az éghajlatváltozás negatív következményeinek enyhítése és a régió elkerülhetetlen változáshoz való alkalmazkodásának elősegítése kell, hogy legyen. Ez idáig a sarkvidéki régióra semmiféle megoldás nem vonatkozott. Az Európai Parlament több alkalommal is hangsúlyozta a sarkvidéki kormányzás fontosságát. Úgy gondolom, most, hogy a helyzet megváltozott, fokozatosan meg kell kezdenünk egy autonóm európai uniós politika kidolgozását, az Európai Bizottságnak pedig tevékeny szerepet kell vállalnia ebben az ügyben. A régióbeli helyzet hosszú ideje feszültséget szül a sarkvidéki terület országai között, ez a feszültség pedig a régió növekvő elérhetősége nyomán tovább fokozódik majd. Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak átfogó párbeszédet kell kezdeményeznie a többi országgal, ez pedig ajtót nyit majd az új együttműködési lehetőségek előtt. Úgy érzem továbbá, itt az ideje, hogy megkezdjük a régió kormányzásáról szóló nemzetközi egyezményről való gondolkodást.
Kristiina Ojuland
(ET) Elnök asszony, Ashton bárónő! A természeti környezet figyelemre méltó változásai mellett azt sem szabad elfelejtenünk, hogy a Jeges-tenger felgyorsult olvadása megteremtette az új természeti erőforrásokért folytatott verseny lehetőségét. Ez azonban potenciális veszélyt jelenthet az Európai Unió más országokkal fenntartott kapcsolataira nézve. Ebből kifolyólag fel szeretném hívni a figyelmüket Oroszország viselkedésére, amelyet nem a halászat, a turizmus vagy az ásványércek indokolnak, hanem a világ utolsó érintetlen kőolaj- és földgázkészletei.
Az Európai Bizottság sarkvidéki stratégiájában felmerült azon elképzelés ellenére, hogy a szomszédos területeket is érintő kérdésekben együttműködést valósítanánk meg a szomszédos országokkal, Oroszország az ezredforduló óta semmiféle hajlandóságot nem mutat arra, hogy figyelembe vegye a kívánságainkat. A tavalyi orosz nemzetbiztonsági stratégia fenyegető jelet küldött a nyugatnak, hogy amennyiben szükséges, Oroszország kész katonai erő alkalmazásával megszerezni az Északi-sarkvidék új erőforrásait. Úgy gondolom, hogy az ádáz verseny megelőzése érdekében célzott politikákat kellene végrehajtanunk Oroszországgal szemben.
Indrek Tarand
(ET) Elnök asszony, Ashton bárónő! Köszönöm, hogy megterhelő hivatali idejének kezdetén haladéktalanul foglalkozik ezzel a rendkívül fontos témával. Véleményem szerint az Északi-sarkvidék az egyik legsürgetőbb kérdés. Ön igen nyíltan kimondta, hogy az Északi-sarkvidék nem az Antarktisz, és irreális lenne, ha a Jeges-tenger esetében lemásolnánk az Antarktiszra vonatkozó egyezményt.
Úgy gondolom, hogy ha valakinek valahol a világban meg kell testesítenie az idealizmust, annak mindenképpen az Európai Bizottságnak kell lennie. És miért is ne élne az Európai Bizottság idealisztikus javaslattal partnerei irányában arra vonatkozóan, hogy a jeges-tengeri új aranyláz megindítása előtt néhány évtizedes moratóriumot alkalmazzunk - és ne indítsunk el egy olyan folyamatot, amely fegyverkezési versenyhez és más veszélyekhez vezethet?
Néhány szót szólnék az Északi-sarkvidék őslakosainak jogairól. Úgy vélem, az Európai Unió és Oroszország között az emberi jogokról folytatott párbeszéd során fel kell tennünk a kérdést, hogy az Orosz Föderáció területén élő sarkvidéki őslakosokat megfelelően bevonják-e a Sakrvidéki Tanács munkájába. Igaz, az Antarktisz nem az Északi-sarkvidék, azokat a lépéseket azonban, amelyek a hidegháború idején elősegítették a déli megállapodás létrejöttét, nem kellene csak azért megismételnünk, mert a Bizottságból hiányzik az idealizmus.
Jómagam annak az országnak a szülötte vagyok, ahonnan az Antarktisz felfedezője, Bellingshausen útra kelt. Csak ment, és felfedezte az újat, mert idealista volt. Kívánok Önöknek némi idealizmust a munkájukhoz.
William
Elnök asszony! Az Európai Unió átfogó sarkvidék-politikát szeretne. Ez a javaslat teljességgel bizarr. Ciprusnak és Görögországnak például történelmi kultúrája van, de nézzük meg, hol fekszenek. Igen nehéz megérteni, miért van szüksége az Égei-tengerben található országoknak uniós sarkvidék-politikára.
Az EU sarkvidék-politikája azonban talán még nem is annyira groteszk, mint a leghatározottabban alkalmatlan Ashton bárónőnek, az egykori fiatal baloldal Sarah Palinjének főképviselőként való kinevezése. A meghallgatásokon egyértelművé vált, hogy a főképviselő semmit sem felejtett és semmit sem tanult. Egyébként pedig...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Elnök
Sajnálom, de nem hiszem, hogy ehhez hasonló személyes megjegyzéseket kellene hallgatnunk itt, az ülésteremben.
(Közbeszólás az ülésteremből)
Lejárt a felszólalási ideje. Az ilyen jellegű személyes megjegyzések nem kívánatosak.
(Közbeszólás az ülésteremből)
Rátérünk a következő felszólalóra.
Sari Essayah
(FI) Elnök asszony! Térjünk vissza a lényegre. Ahogyan számos képviselőtársam megjegyezte, megkezdődött a verseny a sarkvidéki régió természeti erőforrásaiért és irányításáért.
A sarkvidéki régiónak azonban átfogó megközelítésre van szüksége, ahogyan a főképviselő is mondta. Ennek figyelembe kell vennie a sarkvidéki élővilág rendkívül sérülékeny jellegét, az olvadás hosszú távú hatásait és mindenekfelett a régió őslakosainak, valamint a többi ott élő személynek a jogait.
Ez idáig az ENSZ tengerjogi egyezménye és halállományokról szóló egyezménye elegendőnek bizonyult a Jeges-tenger térségében és a tengerfenéken található természeti erőforrások kitermelésének szabályozásához. A Sarkvidéki Tanács a környezetvédelmi és kutatási együttműködésre összpontosított, a természeti erőforrások felhasználásával foglalkozó egyezmények nyomán azonban felmerült az igény a nemzetközi közigazgatási stratégiák kidolgozására, ebben pedig az EU-nak is juthat szerep. Továbbá az EU sarkvidék-politikájának saját stratégiával kell rendelkeznie és közös koordinációval kell megvalósulnia.
Az EU sarkvidéki közreműködésének megfelelő módja lehetne egy sarkvidék központ létrehozása. Az Európai Unióról és az Északi-sarkvidékről szóló 2008. őszi bizottsági közlemény tett először említést az uniós sarkvidék információs központ létrehozásának szükségességéről. A Tanács felszólítása nyomán a Bizottság megkezdte annak vizsgálatát, milyen lehetőség kínálkozik egy ilyen központ létrehozására az Európai Unióban.
Az Északi-sarkkörön található rovaniemi Lappföldi Egyetem Sarkvidék Központja jelezte, hogy szívesen működne az EU sarkvidék információs központjaként. A természetes erőforrások tekintetében Finnország nem él területi követelményekkel, így az ország semleges szereplőként megfelelő választás lenne a központ irányítására, ahogyan azt Wallis asszony is szorgalmazta.
Arra biztatnám ezért Ashton főképviselő asszonyt, hogy határozza meg, milyen formát öltsön az EU sarkvidék információs központja, hol helyezkedjen el és milyen feladatokat lásson el, ezáltal pedig növelje az EU jelentőségét a sarkvidékkel kapcsolatos politikában. Kellemes utat kívánok Önnek Lappföldre.
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony! Az éghajlatváltozással kapcsolatos vita fényében most még intenzívebb vita folyik az Északi-sarkvidékről mint olyan hajózási útvonalról, amelynek köszönhetően lerövidíthetők a kereskedelmi útvonalak és csökkenthető az üzemanyag-fogyasztás - ne feledjük, hogy a teljes képhez ez is hozzátartozik -, ami azt a kérdést is felveti, vajon fellelhetők-e az olajtól a földgázig terjedő különböző nyersanyagok, ha igen, milyen formában, és hogyan lehet ezeket kitermelni. A halászatról is szó esett már. A vita természetesen a kezdetektől fogva igen jelképes, ami akkor vált egyértelművé, amikor Oroszország leszúrta - a felhúzta talán nem a megfelelő szó itt - saját zászlaját a tengerfenékre. Immár a többi ország is egyre határozottabban fogalmazza meg követeléseit. Ezt figyelembe véve rendkívül hálás vagyok a főképviselőnek, hogy foglalkozik ezzel a kérdéssel, és kiemelten kezeli azt.
Véleményem szerint mindaz, amiről az Európai Parlamentben és a Bizottságban, például a már szintén említett 2008. évi javaslatban is megfogalmaztunk, túlságosan védekező jellegű. Úgy vélem, hogy ezt a kérdést támadó jelleggel kell megközelítenünk, méghozzá mindkét szempontból. Abból a szempontból is, amelyet számos képviselő említett, tehát a környezet és a helyi lakosok védelmét illetően, valamint arra vonatkozóan is, hogy óvatosan meg kell vizsgálnunk azt a kérdést, hogy mindez talán új lehetőségekkel jár, és erről őszinte vitát kell folytatnunk. Egy 2008-as olajjelentéssel összefüggésben e kérdéssel kapcsolatban már sor került kezdeti és igen óvatos megbeszélésekre, ahol meghatároztuk az első lépéseket. Amikor folyamatosan a diverzifikáció és az új források szükségességéről beszélünk, többek között az erőforrások és az energiaellátás terén, akkor meg kell vitatnunk, van-e lehetőség az erőforrások olyan módon történő kiaknázására, amely nem veszélyezteti a természetet és a környezetet. Ezt a vitát legalábbis meg kell rendezni - élnünk kell ezzel a lehetőséggel. Ma már más technológiai helyzetben vagyunk, és az e területen jelenleg rendelkezésre álló technológiai vívmányok történetesen európai vívmányok. Ha a további technológiafejlesztésről beszélünk, annak valamennyi területen meg kell valósulnia. Hálás vagyok, amiért sor került a mai vitára. Bízom benne, hogy objektív és nyitott szellemben fog lezajlani.
Andrzej Grzyb
(PL) Elnök asszony! Ki szerzi meg az ellenőrzést az Északi-sarkvidék felett? Ez egy újságcikk címe, amelyre a téma után kutatva bukkantam rá. Tömören, de azt is mondhatnánk, csípősen ismerteti az Északi-sarkvidékért folyó verseny jelenlegi helyzetét. Ezt illetően igen helyénvalónak tűnik az Asthon asszony által feltett kérdés - hogyan válhat az Európai Unió felelős szereplővé az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos problémák területén? Felelőssé - ezt hangsúlyoznám. Ez az oka annak, hogy ez a mai európai parlamenti vita minden tekintetben hasznosnak és helyesnek tűnik számomra, mivel másodszor kerül sor rá itt, a Tanács által a Parlamenthez, illetve a Bizottság által a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett első és a jelenlegi közlemény nyomán.
Az Északi-sarkvidék nem a nemzetközi jog értelmében kormányzott régió, az iránta való hatalmas érdeklődés pedig, ahogyan ezt már kiemelték, egy részről az éghajlatváltozás eredménye, más részről azonban egyre nyilvánvalóbb, hogy potenciális erőforrásként tekintenek a sarkvidékre és készek ekként kihasználni azt elsősorban az energiaforrások és a gáz tekintetében, de olyan természeti erőforrásokat érintően is, mint például a hal. Ez természetesen veszélyeket rejt magában - veszélyeket a környezet számára a nyersanyagok felhasználásával és a halászattal összefüggésben, ugyanakkor a régió őslakosai számára is, és ennek különösképpen tudatában kell lennünk.
Ezenfelül egy útvonal, egy tengeri út megnyílása a régiót érintő változásokhoz kapcsolódóan rendkívüli mértékben befolyásolja, hogyan tekintenek az emberek az Északi-sarkvidékre. Hasonló következményekkel járnak a terület tulajdonképpeni felosztására irányuló kísérletek is, amelyek egy sor kész helyzetet teremtő intézkedésen, például a zászlók jelképes kitűzésén alapulnak. Szeretném elmondani, meg kell jegyezni, hogy az öt sarkvidéki országot nem különösebben érdekli a jogi szabályozás, az Uniónak azonban jelentős szerepet kell játszania a világ e részében, nem csupán azáltal, hogy jelen van, hanem elvben is, közreműködése és ismeretei révén. Nélkülözhetetlen a kölcsönös bizalom kialakítása, és ezt a kölcsönös bizalmat a szabályozás területén tett kezdeményezéssel, például a Sarkvidéki Chartával teremthetjük meg.
Cristian Dan Preda
(RO) A Parlament izlandi előadójakénti tisztségemben kérnék szót.
Jelenleg, ahogyan azt mindannyian tudják, Izland a Tanács megerősítésére vár, hogy megkezdhesse a csatlakozási tárgyalásokat. Ha valamennyiünk kívánsága szerint Izland az Európai Unió tagjává válik, ez lesz az egyetlen tagállam, amelynek teljes területe a sarkvidéki régióban található. Izlanddal együtt Finnország, Dánia és Svédország mellett így négy európai uniós tagállam vesz majd részt a Sarkvidéki Tanácsban az Egyesült Államokkal, Oroszországgal, Kanadával és Norvégiával együtt.
Úgy vélem, ez a tény annál is fontosabb, mivel az Európai Unió sajnálatos módon nem jutott megfigyelői státuszhoz ezen a fórumon.
Továbbá úgy gondolom, Izland csatlakozása az EU-hoz először is elősegítheti Európai energiaforrásainak diverzifikálását, másodszor pedig e régió többoldalú kormányzásának létrehozását, amely egyre nagyobb érdeklődésre tart számot és amely, ahogyan az korábbi felszólalásokban is elhangzott, konfliktusokhoz vezethet. Végül de nem utolsó sorban Izland csatlakozása a régióra vonatkozó egységes és hatékony európai politikát eredményezhet.
Befejezésképpen úgy gondolom, hogy Izland európai uniós csatlakozását követően az EU jelentősebb szerepet fog játszani e stratégiai régióban.
Köszönöm.
Zuzana Roithová
(CS) Itt az ideje, hogy olyan következetes európai és sarkvidéki politikát hozzunk létre, amely az új területeket érintő elhúzódó vitákra is megoldást kínál. Az olvadás eredményeképpen az új területek kitermelési potenciálja több millió négyzetkilométeren a felszín alatti 200 méterig emelkedik majd. Az Oroszország, Norvégia, az Egyesült Államok és Kanada közötti viták nyilvánvalóan geopolitikai jelentőséggel is bírnak. A jégtakaró már eddig is a felére csökkent. A legfontosabb azonban a víz megóvása a szennyezéssel szemben, miközben az orosz sarkvidéken található nukleáris hulladék továbbra is központi kérdés.
Főképviselő asszony, hazámnak látszólag semmi köze a sarkvidékhez, de biztosíthatom róla, hogy még a Cseh Köztársaságban is számos polgárt érdekel, milyen álláspontot fogad el az Unió a külpolitikára vonatkozóan, többek között az Északi-sarkvidék jövőjének befolyásolását illetően. Ide tartozik a nyersanyagok fenntartható módon történő kitermelése, a fenntartható közlekedés, a tudományos kutatás feltételei, a természet és végül, de nem utolsó sorban az őslakosok jogainak védelme.
Csalódottan követem mind az új, mind pedig a történelmi javakról folytatott vitákat. Attól tartok, mindez akár újabb komoly konfliktusforrásként is szolgálhat. Egy további ilyen forrás az Ázsia és Amerika között húzódó stratégiai jelentőségű északi átjárót érintő vita. Biztos asszony, gondoskodnia kell róla, hogy az átjáró állandó jelleggel nemzetközi vizekhez tartozzon, valamint hogy az Északi-sarkvidék állandó demilitarizált övezet maradjon. Vállaljon aktív koordinátori szerepet az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos valamennyi kérdésre vonatkozó nemzetközi megállapodások elérésében. Az Unió nem szemlélődhet tétlenül, hanem aktív tárgyalásokat kell folytatnia és ezáltal meg kell akadályoznia a konfliktusok és a környezetrombolás elmérgesedését.
Bendt Bendtsen
(DA) Elnök asszony! Fontos, hogy az EU részt vegyen az Északi-sarkvidékről szóló vitában, és az is helyes, hogy az EU foglalkozik a régióval, ahol számos érdek és kérdés forog kockán. Véleményem szerint az a legfontosabb, hogy az EU megfontoltan és az őslakosok kívánságait és szükségleteit tiszteletben tartva lépjen fel. Az EU-nak felelősséget kell vállalnia a globális felmelegedést illetően, amely elsősorban hőmérsékletemelkedés formájában jelentkezik. Ebben az összefüggésben figyelembe kell vennünk, milyen hatással van mindez az emberek életkörülményeire. Ezenfelül tudjuk, hogy az éghajlatváltozás megkönnyíti majd a kőolajhoz és a földgázhoz hasonló erőforrásokhoz, valamint az Európából Ázsiába vezető új közlekedési útvonalakhoz való hozzáférést. Ez egy részről kedvező lehet, más részről azonban gondoskodnunk kell olyan biztonsági intézkedések meghozataláról, amelyek maradéktalanul figyelembe veszik az Északi-sarkvidék sajátos éghajlatát és sérülékeny környezetét.
Az Északi-sarkvidék iránti fokozott gazdasági érdeklődés fényében fontos továbbá, hogy az EU állást foglaljon különböző országoknak a térséggel kapcsolatos fellépését illetően. Nem mehetünk el amellett, ha az országok nem a régióra vonatkozó nemzetközi szabályok szerint játszanak. Jelenleg Kanada szemléletes példaként szolgál, ugyanis 2010 júliusától az északnyugati átjárón áthaladó minden nagyobb hajót kötelezően nyilvántartásba kíván venni. Hangsúlyoznám, hogy nemzetközi vizekről van szó, és hogy Lene Espersen dán külügyminiszter is nyomatékosan kijelentette, hogy ez elfogadhatatlan. Ez tehát az az álláspont, amelyet szeretném, ha az EU és a főképviselő is támogatna.
Thomas Ulmer
(DE) Elnök asszony! A kérdés az, hogy mi, Európai Unióként világos stratégiát követünk-e és megakadályozzuk-e az aranylázat vagy a drágakőlázat. Európának ebben aktívan közre kell működnie. Európa mint partner egységes álláspontot képviselve megmutathatja az erejét. Ez vonatkozik a felszíni és a víz alatti hajózásra, a halászatra, az elsődleges energiahordozók formájában fellelhető erőforrásokra és a nyersanyagokra is.
Ezzel összefüggésben szilárd és megbízható megállapodásokat kell kötnünk a többi sarkvidéki partnerrel. Együttműködésre van szükség, nem pedig szembenállásra. Ha meg kívánjuk védeni a természeti erőforrásokat és a természetet, párbeszédre van szükség a környezetvédelem területén. Ha meg kívánjuk őrizni a biológiai sokféleséget, párbeszédre van szükség az állatvédelem területén, valamint meg kell védenünk és tiszteletben kell tartanunk a helyi lakosokat és emberi jogaikat.
Ha sarkvidéki partnereinkkel közösen pozitív erőforrás-gazdálkodást tudunk megvalósítani, lehetőségünk nyílik rá, hogy új politikai utakat járjunk be, és közös külpolitikánk számára is ez lesz az első próbatétel - amelynek során bebizonyíthatjuk, hogy mi, európaiak valóban képesek vagyunk közösen elérni a céljainkat.
Elnök
Most rátérünk a vita catch-the-eye szakaszára. Előtte azonban tisztázni szeretném, hogy amennyiben a vita elnökeként úgy érzem, hogy valamely felszólalás megzavarhatja a Parlament tevékenységét, teljes mértékben jogomban áll megvonni a szót az illető személytől.
Riikka Manner
(FI) Elnök asszony! Először is őszinte köszönetemet szeretném kifejezni a főképviselőnek, amiért e fontos kérdést ilyen korai szakaszban napirendre tűzte. Őszintén remélem, hogy a bizottság és az Európai Unió egésze döntő szerepet játszhat a sarkvidékkel kapcsolatos politikában, valamint hogy az EU kidolgozza saját sarkvidéki stratégiáját.
A közös sarkvidék-politika az Európai Unió egésze számára határtalan lehetőségeket teremt a biztonság, a környezet, az energia, a közlekedés és őslakos polgárai szempontjából egyaránt. Ha mi, az Európai Unió kimaradunk a vitából - kimaradunk ebből a politikából - rengeteget veszítünk.
Két további szempontot említenék. Először is, bízom benne, hogy a Sarkvidéki Tanács mint közigazgatási szerv tovább erősödik majd, és hogy az Európai Unió meghatározó szerepet játszhat benne. Másodszor, remélem, hogy a jövőbeni sarkvidék információs központtal kapcsolatos tervek valóra válnak: véleményem szerint ez ösztönözni fogja a sarkvidéki területek közötti párbeszédet. Továbbá, ahogyan az már korábban is elhangzott, mindenképpen nagyszerű és megfelelő helyszín lenne a központ számára a finn Lappföld, konkrétabban Rovaniemi, amely régóta összekapcsolódik az Északi-sarkvidéket érintő kérdésekkel.
Gerard Batten
Elnök asszony! Az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos vita kétségtelenül keltett némi feszültséget ma délután! Milyen Parlament az, amely megpróbálja megakadályozni képviselői felszólalását, ha nem ért egyet az általuk elmondottakkal? Ezen azonban már meg sem kell lepődnünk, tekintve, hogy új külügyi főképviselőnket az MI5 egyszer kommunista szimpatizánsnak nevezte, valamint hogy a Nukleáris Lefegyverkezési Kampány kincstárnokaként a szovjet blokktól kapott pénzt arra használta, hogy aláássa saját hazája védelmi politikáját.
Ez a hely napról napra egyre jobban hasonlít a Szovjetunióra.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony! Ha a jövőben a szén-dioxidnál jóval komolyabb hőmérsékletnövelő hatással bíró metán a tengerfenék olvadásának eredményeképpen nagyobb mennyiségben szabadul fel a Jeges-tengerből, egy rendkívül veszélyes újabb változóval kell számolnunk az éghajlati rendszerben - olyan változóval, amelyet haladéktalanul szigorúbb vizsgálatnak kell alávetni.
Az Északi-sarkvidék nem csupán az éghajlat tekintetében jelent problémát, hanem egyben konfliktusforrásként is szolgálhat. Az a tény, hogy Kína állítólag már megkezdte a jégtörők építését, rámutat a jégtakaró olvadása nyomán kialakuló, az északnyugati átjárón keresztül vezető kereskedelmi útvonal jelentőségére. Ez a lehetséges békés célú felhasználás azonban sokkal kevésbé jelent problémát, mint például az Egyesült Államok egyre határozottabb arra irányuló kívánsága, hogy a sarkvidéki régióban korai katonai előrejelző rendszereket állomásoztasson.
Továbbá előzetesen tisztázni kell a jég olvadásához kapcsolódó ásványkincsek minden elképzelhető gazdasági jellegű kiaknázásának feltételeit is. Végül pedig az itt található feltételezett kőolaj- és földgáztartalékok biztosíthatnák Európa energiaügyi függetlenségét.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Elnök asszony, főképviselő asszony! Még egyszer világosan hangsúlyozni szeretném, hogy a nyilvánvalóan fontos területek, például a környezeti és energiaügyi kérdések mellett a hajózási útvonalak kérdése is igen jelentős szerepet játszik. Tekintve, hogy a hagyományos hajózási útvonalakon járó hajókat lefoglalják, mivel ez veszélybe sodorja a kapitányok és a legénységek tagjainak életét, és mivel ezek az útvonalak rendkívül veszélyesek, a hajótulajdonosok új útvonalak után néznek. Szülővárosomban, Hamburgban ez a vita elsődleges jelentőséggel bír. Arra szeretném biztatni Önöket, hogy ezen az úton haladjanak tovább az EU sarkvidékről szóló vitájában.
Marian-Jean Marinescu
(RO) A sarkvidéki régiót, csakúgy, mint az Antarktiszt, különösen érzékenyen érinti az éghajlatváltozás. Ezenfelül a globális éghajlati rendszer is a régió stabilitásától függ. Az éghajlatváltozás elleni küzdelem vezető támogatójaként az Európai Uniónak határozottan állást kell foglalnia a sarkvidéki régió kérdésében.
Az Európai Uniónak mind a szárazföldi erőforrások, mind pedig a sarkvidéki régión áthaladó közlekedés tekintetében önmérsékletet kell gyakorolnia. Hosszú távon ezek a tevékenységek még nagyobb területen törik majd meg a jéghegyeket és azt a keveset, ami a sarki jégtakaróból maradt, ezáltal pedig visszafordíthatatlanul károsítják a térség ökoszisztémáit, és veszélyeztetik az Északi-sarkvidéken élő népességet.
Elengedhetetlen, hogy biztosítsuk a jéghegyeknek és a sarki jégtakarónak az ellenőrzés nélküli emberi beavatkozással szembeni védelmét. Az Európai Uniónak szorosan együtt kell működnie az Egyesült Államokkal, Kanadával, Norvégiával és Oroszországgal, valamint folyamatos információcserét kell bonyolítania a közös környezeti információs rendszeren (SEIS), az európai környezeti információs és megfigyelőhálózaton (Eionet) és a sarkvidék-megfigyelési hálózaton (SAON) keresztül.
John Bufton
Elnök asszony! A következőt mondanám Lady Ashtonnak: ez az első alkalom, hogy észrevétellel élhetek új szerepére vonatkozóan. Önhöz hasonlóan az Egyesült Királyságból származom. Az egyetlen különbség közöttünk az, hogy engem megválasztottak, Önt pedig nem.
Az Északi-sarkvidék kérdését illetően egy erőforrásokért folyó verseny alakul-e majd ki, amelyet Oroszországgal, Amerikával és Kanadával vívunk a halállományokért és a világ kőolaj- és földgázkészleteinek egynegyedéért? A hidegháború során első kézből megtapasztalhatták a fegyverkezési versenyt. Most egy jégháborúba fognak belevinni bennünket? Az Északi-sarkvidéken való fellépés várhatóan tovább súlyosbítja majd külső kapcsolatainkat, Európának pedig nincs is szüksége sarkvidéki külpolitikára, és legfőképpen nem egy Önhöz hasonló személlyel az élén.
Már bebizonyította, hogy alkalmatlan a feladatra. Kétségem sincs afelől, hogy az Ön vezetésével valamennyien igen vékony jégen táncolunk majd. Ha bizonyítványt állítanának ki hivatali ideje első 100 napjáról, az állna benne "jobb is lehetne”, valójában azonban még ha 100 napja hivatalban lenne is, akkor is kudarcot vallana. Kérem, tegye azt, amit a tisztesség kíván, és mondjon le.
Catherine Ashton
a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője. - Elnök asszony! Úgy gondolom, igen érdekes vitán vagyunk túl, és rendkívüli örömmel tölt el, hogy figyelmet szenteltünk a világ egy jelentős régiójának. Az a szenvedély, amellyel a felszólalók a sarkvidék-politikával kapcsolatos tetteink jelentőségéről beszéltek, rendkívül fontos számomra annak folytatása során, amit meggyőződésem szerint a jövőben tennünk kell.
Megnyugtatnám a Tisztelt Ház képviselőit, hogy a környezet védelme és az érintett - őslakos és nem őslakos - népességgel folytatott párbeszéd az általunk alkalmazni kívánt megközelítés nélkülözhetetlen eleme. Valamennyi nemzetközi tárgyalás során egyértelművé kívánjuk tenni, hogy az Északi-sarkvidék erőforrásai csak akkor válhatnak hozzáférhetővé és csak akkor lehet kitermelni azokat, ha a legszigorúbb környezeti és védelmi előírások vannak érvényben, és ezeket teljes körűen tiszteletben tartjuk.
Továbbra is hangsúlyoznunk kell, hogy az Európai Unió a sarkvidéken érintett valamennyi érdekelt féllel együtt kíván működni annak érdekében, hogy biztosítsa a kihívások megfelelő kezelését. Ebben az összefüggésben ide tartozik a szénhidrogének kitermelése is.
Részemről úgy gondolom, hogy sokat tehetünk, a környezeti diplomáciától kezdve az éghajlatváltozási politikákig; átfogó sarkvidéki kutatási programjainktól kezdve az őslakosokkal kapcsolatos politikákat világszerte támogató politikánkig. Úgy gondolom továbbá, hogy a Sarkvidéki Tanács is sokat tehet. Az általa elsősorban az őslakosok teljes körű részvételének biztosítása terén végzett munka indokolja - valójában ez az egyetlen olyan szervezet, amely lehetővé teszi számukra, hogy tárgyalóasztalhoz üljenek a szuverén államokkal -, hogy állandó megfigyelőkké szeretnénk válni, ami, ahogyan azt számos nagyra becsült képviselő is jelezte, igen hasznos lenne.
Úgy vélem, megtalálhatjuk a megfelelő egyensúlyt egy részről a sarkvidék védelme és megőrzése, más részről pedig erőforrásainak fenntartható felhasználása között, és gondoskodnunk kell róla, hogy ezt megfelelően tegyük.
A Bizottság különböző részeiből származó hét képviselő összefogása a jelentés elkészítésének erejéig - talán Öntől hallottam erről, elnök asszony - kiválóan példázza, milyen jövőbeni együttműködést és hatékony munkát szeretnénk megvalósítani, amely a világ minden pontján végzett helyszíni fellépés formáját öltené.
Végezetül, nagy örömmel várom a hétvégi lappföldi utazást. Ez a harmadik alkalom, hogy ellátogatok oda. Nagyszabású megbeszélésre kerül majd sor, amelynek során néhány külügyminiszterrel tárgyalok majd. Ami Rovaniemit és a központ esetleges létrehozását illeti, két lehetőség van: az egyik egy önálló központ, a másik pedig különböző központok hálózatként történő egyesítése, és ez utóbbit is mindenképpen meg kell vizsgálnunk.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Elena Oana Antonescu
írásban. - (RO) A közelmúltban egyre növekvő érdeklődés övezi a sarkvidéki régióval kapcsolatos kérdéseket, a globális felmelegedés hatásaitól kezdve az erőforrások felhasználásán keresztül a régióban történő hajózásig. Fel kell ismernünk, hogy bolygónk jövője szorosan összekapcsolódik a régió jövőjével. Az Északi-sarkvidék jéghegyeinek olvadása, az erőforrások iránti egyre növekvő igény és a legújabb technológiai fejlődés néhány olyan tényező, amelyek indokolják, miért vált valamennyiünk számára különlegesen fontos térséggé az Északi-sarkvidék. Úgy gondolom, hogy az övezettel kapcsolatos európai stratégiának a régió védelmére és megőrzésére, az erőforrások többoldalú kormányzás keretében megvalósuló, fenntartható felhasználásának ösztönzésére, valamint mindenekelőtt arra kell összpontosítania, hogy valamennyi intézkedésbe bevonja a régió lakosságát.
Az új hajózható csatornák megjelenése jóval szigorúbb biztonsági és környezeti követelmények létrehozását teszi szükségessé. Minden egyes tengeri régió esetében egyedi megközelítést kell alkalmazni, Európa pedig felhasználhatja a más tengeri régiókkal, például a Balti-tengerrel és a Földközi-tengerrel kapcsolatosan kidolgozott programokból szerzett tapasztalatait, miközben bevált gyakorlatokat tartalmazó modelleket is kínálhat e területen.
Joanna Senyszyn
írásban. - (PL) Az Északi-sarkvidék felett szellem lebeg. A globális felmelegedés szelleme. Az olvadó jég döntő befolyást gyakorol nem csupán a természetre, de a társadalmi kapcsolatokra, a gazdaságra és a politikára is. E tengeri jégtáblán, amelynek területe nagyobb, mint Németország, Olaszország és Franciaország együttvéve, a jelenleg is használtakon kívül olyan kincsek találhatók, mint a kőolaj és a földgáz. Az évről-évre egyre vékonyodó jégrétegek már nem védik meg e készleteket a feltáró fúrásoktól. Kíméletlen versenyre számíthatunk - a XIX. századi aranylázhoz hasonló mértékű őrületre. Az Európai Uniónak e kérdésben egyhangú álláspontot kell elfogadnia. Létfontosságú, hogy kidolgozzunk egy közös, uniós sarkvidék-politikát, különösen a természeti készletek kitermelésével kapcsolatos új lehetőségek igénybevételére, a természeti környezetet fenyegető veszélyekre és az új hajózási lehetőségekre vonatkozóan.
Az Északi-sarkvidék három uniós tagállam: Dánia, Finnország és Svédország területének is részét képezi, valamint Izlandénak, amely jelenleg a tagságra pályázik. Nem szabad elfelejtenünk, hogy a messze északon élők, valamint a növény- és állatvilág számára a jelenlegi egy teljesen új helyzet. Az Északi-sarkvidék lakosai tisztában vannak vele, hogy a külső társadalmi, gazdasági és politikai tényezők egyre nagyobb hatást gyakorolnak az életükre. A mi feladatunk az, hogy segítsük a helyi közösségeket abban, hogy az új körülmények között megtalálják a helyüket, valamint megvédjük kultúrájukat és nyelvüket. Csakúgy, ahogyan az EU politikájának középpontjában is a polgárok állnak, az Északi-sarkvidék irányítására vonatkozó tervekben is a sarkvidéki embereknek kell elfoglalniuk a központi helyet.
Rafał Trzaskowski
írásban. - Az Északi-sarkvidék régóta hiányzott a napirendről, most azonban ismét felkeltette a politikusok és a tudósok figyelmét. A régióval kapcsolatos növekvő aggodalom a sarkvidéki jégtakaró olvadásához vezető éghajlatváltozás következménye. Anélkül, hogy belekeverednék a folyamat sebességéről és mértékéről folytatott vitába, általános vélekedés szerint végül új lehetőségeket teremt majd a természeti erőforrások kitermelésére, és új tengeri útvonalakat fog megnyitni. Valamennyien egyetértünk abban, hogy a folyamat mélyreható környezetvédelmi következményekkel jár majd. Ugyanakkor mindennek a politikai és még pontosabban a biztonsági dimenziója az, amelyre fel szeretném hívni a Tisztelt Ház és az EU egészének figyelmét. A hidegháború óta tudjuk, milyen stratégiai jelentőséggel bír az Északi-sarkvidék. A régióban gazdasági, politikai, sőt, katonai vetélkedésnek is tanúi lehettünk. A régió kedvező jövője érdekében határozottan szükség van a közös nemzetközi fellépésre, amelyben az EU-nak aktív szerepet kell játszania. Meg kell találni az egyensúlyt a régió gazdasági hasznosítása és ökoszisztémája között, ugyanakkor védelmezni kell többek között az Északi-sarkvidék irányítására szolgáló meglévő jogrendszert is, hogy csak egy példát említsek.
